Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hoj-Rätt, om domfört antal ledamöter deri 12.
Svar på återrerniss 20. „ om förändring i dess sammansättning oell arbetssätt • . 25.
Svar på återrerniss 51. „ om bestämmande af vissa dagar för utgifvande af dess domar och utslag 50. „ om utsträckning af tiden för anmälande af missnöje mot dess dom och utslag 52. „ om återfående af dit ingifne handlingar 30. „ om revisionsskillings upphörande 52. „ huruvida exemplar af dess dom och utslag må till ute blifven eller icke hörd part utskrifvas 55. I.
Inteckning, om förändring i Kongl. Förordningen derom af den 13 Juli 1818 29.
Svar på återrerniss 44.
J Jurisdiktion, om upphäfvande af den akademiska 57. 1 ■ ’ i-i....i i • •
Justitice-Ombudsman, granskning af dess embets-berättelse, diarie» och registratur . . . ' 4.
Jäf, emot domare och landtmätare 27. K. Kartering af bouppteckningar i adliga sterbhus . . . . . . . 14.
Konkurs, om forum för frälsemans 66.
Konkurs-Lagen af år 1830, om återupplifvande af dess 50 § . . 60.
Konsistorium, om hvad iakttagas bör vid ändrings sökande i dess utslag 31. „ om rättegången derstädes, se Domkapitel.
Konventiklar, se Andaktsölningar.
Län, om förlängd fatalietid för fullföljd af mål från Under-rätterne derstädes . . . . . . . .16. Kronofogde, om rätt för honom att vara rättegångsfullmäktig . . 47. L. Lagfart, huru den skall vinnas, då åtkomsthandlingar saknas . . 54.
Lagsökningskostnad, om beräkning deraf i vissa fall ..... 49.
Landtmätare, om jäf emot dem 27. „ om rätt för dem att vara rättegångsfullmäktig ... 47.
Lysning till äktenskap, om rätta orten derför 35. „ angående skyldighet för fästehjon alt inom viss tid derefter äktenskap med vigsel fullborda 62.
Länsmän, om rätt för dem atl verkställa utmätningar . . . . ! 64.
M. Missnöje^ om förlängd tid för anmälande deraf emot Hofrätts dom och utslag 52.
Morgongåfva, om upphörande deraf 42.
N. Nämnd, om förändring i ordningen för val till Ilärads-nämnd och minskning i det antal, som fordras för fullsuten rätt . 13.
Svar på återremiss 23. „ serskild, för bestämmande af skadestånd 21.
O. Oäkta harn, om arfsrätt för dem 45. P. Privat-B anker, se Banker.
Q. Qvinna, om rättighet för henne att vid viss ålder blifva myndig 53. R.
Religionsfrihet . , 59.
Revisionsskilling, om upphörande deraf 52.
Råd - Rådstufvu-rätt, om bestämmande af vissa dagar för utgifvande al dess domar oell utslag
Ränta, om dess frigifvande i vissa fall 61.
Rättegångskostnad, angående ändring i lagens stadgande derom 49, )2, oj. s. Skuldfor drif) gsmål, om verkställighet af Konungens Befallningshaf vandes deri meddeldte utslag 18.
Solidarisk förbindelse, se Borgen. T. Telegrafer, om rätt till jord och lägenhet för anläggning af elektriska telegra f-linier 6.
Svar på återremiss *8.
Testamente, om utvidgning i rättigheten att derigenom förordna om sin egendom 63. u. Under-rätt, om verkställighet af dess beslut i hyres- och utflytt ningsmål 7. „ om förlängd tid för fullföljd al mål fran Under-rät terne i Stora Kopparbergs län 16.
Underställningsmål, om ändring af lagens stadgande derom i 25 kapitlet 5 § Rättegångs-Balken 37.
Utmätning, om verkställighet deraf 64.
Utslag, om vissa dagar för utgifvande deraf i Hofrätt och Rådstufvurätt ^6- om verkställighet deraf i vissa mål 7, 18, 19. V. Vade skilling, om afskaftande deraf Verkställighet af utslag i vissa mål 7, 18,1 J.
Vexel- lag, ny 39.
Vigsel, angående skyldighet för fästehjon, att, inom viss lid efter slutad lysning till äktenskap, detsamma genom vigsel fullborda .
<S2.
Vittnesedom förändring i formuläret derför 9.
1 Svar pä återremiss 22. A. MkomsthandUngar^ se Lagfart.
\ STOCK HOLM, Eens TBBJSRA Boktryckeriet, 1851.
REGISTER i öfver de af Rikets Högloft.
Ständers Lag- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskott vid 1850—1851 årens Riksdag afgifna gemensamma Betänkanden, Utlåtanden och Memorial.
Afsöndring af jord, se Hemmans-lclyfning.
Aktiebolag, oin förklaring af Kongl.
BIHANG till Samtlige Riks-Ståndcns Protocoll j vid Lagtima Riksdagen i Stockholm åren 1828 och 182g.
Siuntre Samlingen. anora aföclutn gen, innehållande Lag
Forsta Häftet.
Ankom till Exp. Utskottet den 2 Mars 1829.
Utlåtande, i anledning af väckt fråga om rättighet för Magistraterne i Lan d shöfdin ge - Residence-Städerne att utfärda Pass för desse Städers Borgare.
Välloflige BorgareStåndet har till Lag-samt Allmänna Besvärs- och Oeconomi* Utskotten behagat remittera ett af Herr Borgmästaren P. Lindqwist till Välloflige Ståndet aflåtet Memorial, deruti han hemställt, örn icke, då Magistraterne uti de Städer, der Landshöfding residerar, äro , jemnlikt senast utfärdade författning om meddelande af Pass, Uteslutne från rättigheten att med pass förse till och med Borgerskapet, en sådan rättighet måtte, efter föregångne åtgärder till vinnande af jemkning i berörde författning, varda för ifrågavarande Magistrater desto heldre utverkad, som deras tjenstepligter äro lika med Magistraternes i de Städer, der Landshöfding ej residerar, och nu befintlig olikhet i rättigheter således borde försvinna.
Denna af Herr Lindqwist i ofvanberörda måtto gjorda framställning hafva Utskotten i öfvervägande tagit; och som högsta vården öfver säkerhet , ordning och skick, så val 4 Lav- samt Ålim. Besv.o.
Otto».
UisL Z7i/.N:o i; w' — * inom Landshöfdinge-Residencesiaden , som i öfrige delar af Länet, är åt Landshöfdingen uppdragen, och rättigheten ati halva uppsigt öfver resande inom Länets gränsor, förenad med den att pröfva de resandes behörighet att varda förpassade, är ett bland de oeftergiflig» vilkoren för möjligheten att en sådan vård fullständigt handhafva; så enär, efter Utskottens tanka, bifall till den föreslagna inskränkningen i Landshöfdingens rätt , att inom Residencestaden pass utfärda, endast skulle bereda en lika skadlig sorn olämplig delning al Poiicemagten emellan Landshöfdingen och en på stället varande honom underordnad Autoritet, finna Utskotten icke skäl vara, alt gifva anledning till någon iörändring i hvad Kongl. Maj:ts Nådiga Påbud den i4 Augusti 1812 i förenämnde afseende innehåller.
Oell hvad beträffar jernförelsen emellan Residencestadens och de öfrige Städernes i Länet Magistrater, samt den följd Motionairen velat deraf draga, nemligen, att, då deras tjenstepligter äro lika, någon olikhet icke eller emellan deras rättigheter borde ega rum ; så anse Utskotten sig böra erinra, att stadgandet i högstberörde Påbuds 4. §., om den Magistraterne i de Städer , der Landshöfdingar ej residera, tillhörande befattning att utfärda pass icke kan anses innebära någon utsträckning af dessa Magistraters rättig-r heter.
Deras magt att utlärda pass är icke Wjftg- samt Allm, Bt$v, o. Otc.
It.o i. 5 styckad från Landshöfdingen^; den är hans egen magt, fastän öfverlålen åt Magistraterne , ickb för deras skull, men i ändamål att befordra de resandes beqvämlighet , förenad med besparing i kostnader och tid ; varandes i öfrigt meranämnde Magistrater pligtige att hvarje månad insända deras passförteckningar till Landshöfdingen, som eger att vidtaga åtgärder till upptäckande af missbruk, som kunna hafva förelupit samt i sådan händelse genast gifva det Justitise-CancelJeren tillkänna.
På grund af hvad Utskotten sålunda' haft äran anföra, få Utskotten afstyrka bifall till den af Herr Lindquist gjorda framställningen ; hvilket dock, tillika med åtskillige Ledamöters skiljaktiga mening, till Rikets Högloflige Ständers egen närmare pröfning härmedelst vördsamt öfverlemnas.
Stockholm den 14:
Februarii 1829.
A LagUfskottets vägnar:' 'Ä Häglof!. Ridd. och A Högv. ProstcSt, Led.S Adfs Lcd:s vägnar: vägnar: Gasp, TU.
Ehrenborgh. C, C. Lilljenwcdldh.
A Vällofl. Borg.
Sf. Led:s Ä Hadcrv.
St. vägnar: Led:s vägnar: [Carl Henr. Lewton, 13, Borjesson', 6 Lag- samt Allm.
Utsk. Uti.
N’.o i Å Allm.
Besvärs- och Oeconomie-Utskottets vägnarA Ilöglofl.
Ridd. och Å Ilögv.
Led:s Å Vällofl.
St, Ledia Å Hederv, Bond.
Reservationer till Protocollet, Herr Borgmästaren A. Landegren anför de t ”Det torde vara först genom Kongl, Maj:ts Nådiga Påbud den 14 Augusti 1812 4 §., som den Magisiraterne i allmänhet tillagda rättighet, att utfärda resepass för Städernes Borgerskap och invånare blifvit inskränkt till endast de Städer, der Landshöfdingar ej residera, ty, enligt Kongl. Brefvet till Landshöfdingarne den 6 April 1696 samt Kongl. Resolutionerne på Städernes Besvär den 28 Augusti 1727 och 19 Januarii 1787, har denna rättighet till alla Städers Magistrater blifvit utsträckt, och derutöfver hafva genom Kongl.
Resolutionen den 17 Augusti 1762 Magistraferne i alla Städer ansetts berättigade, att uifärda resepass äfven till Norrige, som då var ett främmande Rike, äfvensom genom Kongl. Brefvet den 6 April Adis Ledis vägnar:
Arv. Arv.son Posse. vagnar:
Es. Tegnér. vägnar; C. Fr.
Lundman, Led s vägnar:
Nils Mansson, P.
Hc rnhlo m.
'Lag- tami Allm.
JBetv. o. Oec. Utsi.
7 1757 S'idernes HallRälter autoriserats att utfärda resepass för dem underlydande Fabrikörer och Manufacturister med deras arbetare, samt Judars förpassande, jemlikt Kongl. Brefvet den 10 Mars 1807, åt Magistraterna öfverlemnats.
Något skäl torde ej finnas, att betaga Magistraterne i Landshöfdinge-Residencestäderne förpassnings-rättigheten , ty då i allmänhet Magistraterne uti dessa Städer äro bättre organiserade än i de min-! dre Städerne, kunna deras embetsmannaskicklighet fullkomligt jemnföras med Herrar LandsSecreterares; och pröfningen af pass-sökandes reserättighet är bland de minst magtpåliggande ämnen för dessa Autoriteters tjenstebefattning.
Magistraterne känna äfven vida bättre än Herrar Landshöfdingar och LandsSecreterare Städernes invånare, och de senare Tjenstemännen måste, då de skola utfärda pass för resor till marknader, inhemta upplysningar från Magistraterne, i afseende på den pass-sökandes burskap samt handels- eller handtverksrätlighet, hvarigenom endast onödig omgång och uppehåll för pass. sökanden beredes.
Lösen för pass å Lands^ Cancellierne är dubbel emot hos Magistraterne, och det torde ej vara anledning, att , i. detta afseende, Städernes Borgerskap och invånare skola vidkännas olägenheter deraf, alt Landshöfdingar residera i deras hemort.
Besv.ro. Oee, Utsi, Uih N.o 2 .Tåg anhåller, att denna reservation må åtfölja Utlåtandet till samtlige RiksStånden.’’
Uti detta anförande instämde Herrar Borgmästarn AdvocatFiscalen Lewton, Alund, och Gezelius, Ex Protorolloj P•
Hernblom.
Antom till Espefl.
Utskottet den 1 Mars 1829.*
Utlåtande, i anledning af vacht fråga om bestämmande af vissa skyldigheter för dem, som företaga odlingar af mossar eller andra sidlände trakter. fledervärda BondeStåndet har, genom ProtocollsUtdrag af den 10 December sistlidne år, till Lag-Utskottet remitterat ett af Riksdagsmannen från Caltnare Län, Lars Larsson, till Ståndet ingifvet Memorial, af innehåll, att, som odlingar vore att räkna bland de mäst gagneliga landtmanna-företag, så borde de visserligen, efter Lars Larssons tanka, på allt möjligt sätt uppmuntras och understödjas; men som det ofta skall hafva inträffat, att, dåden ena grannen företagit odlingar af mossar eller annan sidländ mark, den andre blifvit af Domaren förpligtad att öfyer sina nedanom belägne egor, utan ringa-; ■Lag- serri!
Allm. Besv. o. Oec.Uist.L il. X.-o 2 g ste fördel, gräfva undan vattnet för den förstnämnde, ehuru diknings-sträckan utgjort flere hundrade famnar öfver stenbunden oell skärfvig jordmon; hvarefter han måst åsidosätta allt eget arbete och uppoffra många dagsverken på dikesgräfningen , om han ej velat se den för lega verkställas och betalningen derföre hos sig uttagas; alltså och då Motionairen ansåge berörde åliggande sakna ali billighetsgrund, hade han, dels uppmanad af hemmavarande Committenter och dels vägledd af egen omtanka för allmänt och enskildt väl, funnit sig föranlåten att till Rikets Högloflig© Ständers pröfning öfverlemna följande förslag: ”Då någon vill företaga så beskaffade odlingar af mossar eller andre sidlände trakter, att vattenafledning och dikesgräfning öfver grannars egor är af nöden, skall det alltid blifva den odlandes egen skyldighet, att icke allenast sjelf gräfva de diken, som till vatten-afledning ifrån hans odling kunna tarfvas, utan också ersätta grannen den egorymd, eom af dennes enskilda jord genom samma diken borttages, efter derå verkställd taxering, i synnerhet der så inträflar, att den granne, som ligger nedanom med sina egoi’, ingen nytta af dikes-gräfningen få kan’’. yarandes, i anledning af denna Motion^ io Lag- samt Allm. Besv. o, Oec. Ut sk. Uil.N:o 2 lill Protocollet anfördt af Riksdagsmannen från Stockholms Län Nils Insulin, att han ansåge den stridande emot hvarje enskild hemmansegares och det allmännas sanna interesse, emedan, om ej grannarne kunde tillförbindas att afleda öfverflödigt vatten, odlingsföretag skulle esomoftast alldeles förhindras.
Dessutom har Utskottet erhållit del af det Memorial, som, vid ärendets föredragning till Remiss, blifvit till det Hedervärda BondeStåndet, den 10 sistlidne December, ingifvet af Riksdagsfullmägtigen från Kronobergs Län Nils Håkansson, och hvaruti anföres, att Motionairen, Lars Larsson, ehuru han medgifvit, att odlingar äro ibland de mest gagneliga landtmanna.föreiag och böra på allt möjligt sätt uppmuntras och understödjas, likväl föreslagit ett lagstadgande, hvilket, om det såsom ovilkorligt antoges, skulle vara rakt stridande både emot nyssnämnde princip och emot hvad i allmänna Lagen förut är bestämdt. I 6 Gap. 2 §.
Byggninga Balken är föreskrifvet, alt diken skola anläggas, der de äro af nöden, och 3 jjj. af samma Cap. innehåller, att, om bys dike möter annor bys mark, denna by ej må hindra vattnets aflopp, samt att, i händelse det ej utan dike kan afföras, och dem icke åsämjer, hvilken dika skall, Domaren bör lägga Lag- samt Allm] Besv. o. Otc.
Utl.Nto a.
11 dem emellan som nyttigt och nödigt pröfvas.
Det tillhörde alltså, efter Nils Håkanssons tanka, Domaren att i hvarje fall pröfva, om dike för den nedanföre liggande byn äfven är behöfligt, ifrån det ställe der den öfre byns dike utlöper; i hvilken händelse det icke kunde bestridas, att den nedra byn sjelf borde upptaga och underhålla detta dike, utan ersättning förarbete eller jord; och om ett motsatt förhållande inträffade, trodde Nils Håkansson icke, att någon Domare kunde af Lagens ofvapnämnde föreskrift taga sig anledning ålägga en by att, utan ersättning, upptaga och underhålla ett dike, som för en annan by ensamt vöre behöfligt; hvadan alltså Nils Håkansson, som funne Lagens merberörde föreskrift vara för ändamålet den lämpligaste, yrkat ogillande af Lars Larssons förslag.
Och hade uti detta /Sils Håkanssons yttrande Riksdagsmännen Jonas Johansson från Jönköpings, Johan Olofsson från Westerås och Anders Håkansson från Elfsborgs
Län med flera förklarat sig instämma.
Detta mål, hvilket Lag-Utskottet ansett vara af Oeconomisk beskaffenhet och således äfven tillhöra Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskottets handläggning , hafva Utskotten i gemensamt öfvervägande tagit j Och som Lagens stadgande i 6 Cap- 5 fj. ByggningaBalken tydligen bestämmer, huru 3 2 Lag-samt Allm.
Bcsv, e, Öec. Utsi.
N:o 5 förhållas skall i frister om dikningsskyldig. her, grannar emellan, samt detta stadgande, med förvarande af de jordegande grannarnes ömsesidiga rättigheter, enligt Utskottens tanka, synes vara tillräckligt att förekomma de olägenheter, hvilkas undanrödjande
Motionairen med det i ofvanberörde måtto uppgifne förslaget åsyftat; allisa finna Utskotten icke skäl, att å samina' förslag Rikets Högloflige Ständers bifall tillstyrka.
Dock varder deffa Utlåtande Rikets Högloft.'
Ständers egen upplysta pröfning vördsaniligen undersfäldt.
Stockholm den i4 Februarii 1829.
Ankom til! Espet!.
Utskottet den 2 Mars 1829.
Utlåtande, i anledning af väckt fruga om bestämmande af rättigheten att ä Haj's stränder na vpphemta Hajs-tung.
Genom ProtocollsUtdrag af den 22 sisllidrie December, har Hedervärda BondeStåndet
Befy. o.Oec. IJtsk. UtT.
N:o 5' i3 till Lag-sarnt Allmänna Besvärs- och OecoinieUtskot en remitterat ett af Riksdagsfullmägtigen från Hallands Län Anders Svensson till Ståndet ingifvet memorial, af innehall, att, ehuru hafvet och de vaxter, sorn från hafvet genom stormväder uppkastas pä landet, isynnerhet hafs-tång, icke kunde, efter Molionairens tanka, vara att anse såsom nå. gons enskilda tillhörighet, helst den längst utmed stränderne liggande landsträckan , till minst 20 famnars bredd, alltid blifvit betraktad såsom en Allmänning, der hvar och en af Allmogen egde rättighet att hafs-tång uppliemta; så hade likväl åtskillige hemmans-innehafvare i Halland, hvilkas egor gränsa mot hafvet, företagit sig att göra förenämnde rättighet Allmogen stridig; i anseende till hvilket förhållande Anders Svensson funnit sig föranlåten hemställa, om icke alla de hemmansegare, som förut haft tillstånd att bortföra hafs-tång, måtte dervid varda bibehållna,' och inga förbud deremot utfärdas, innan Allmogen inom hvarje Härad eller Län blifvit hos Konungens Befallningshafvande i äair net hörd, Detta hafva Utskotten i öfvervägande tagit.
Och ehuru, Utskotten veterligi, icke något serskildt stadgande finnes för bestämmandet af dispositionsrätten öfver den hafs-tång, sorn på hafsstränderne af vågorne a 4 Lag- samt Allm. Eesv. 6.
Oet, Utsk.
Nio 5 uppkastas; likväl och då , enligt 48 Cap. 2 MissgerningsBalken, hvarjehanda fynd, hvartill egare ej finnes , tillhör jordegaren ensam , så vida hail detsamma sjelf hittat; då, i stöd af 12 Cap. 4 JordaBalken , flottholme tillfaller den, sorn honom vid sitt land fäster; då föröfrigt med naturlig billighet instämmer, alt den , som å sina egor dräger en last, såsom fallet är då hafs-tång å odlade egor uppflyter, äfven får deraf hemta möjlig fördel; och då slutligen , med undantag af serskildt bestämda händelser, ingen kan vara förbunden att å sina egor hålla väg för andra ; anse Utskotten det vara stäldt utom all fråga , att, i allmänhet, endast strandegare hafva rätt till upphemtning och begagnande af den hafstång , som å stranden uppdrifves.
Om emedlertid, genom lagligen slutad och fastställd öfverenskommelse, eller af behörig embetsmyndighet meddeladt laga kraft-- vunnet beslut, eller på hvilket annat lagligt sätt som helst , egaren af något ej till hafsstrand gränsande hemman blifvit förklarad berättigad, att å andras egor hemta hafstång ; så anse Utskotten sådant vara ett serskildt fall, der hvar och en, med begagnande af de medel, som Allmänna Lagen anvisar, kan göra sin rätt gällande, utan att så; Zing- samt Allm.
Besv. o. Otc,Utsi.
Utl.N:o 4-15 dant genom en speciel författning kan eller bör bestämmas.
Under åberopande af dessa skäl, hvilka Rikets Högloflige Ständers Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskott vid 1825 års Riksdag anfört, till grund för deras afgifne utiå.’ tande i då likaledes vackt fråga om bestämmandet af rättigheten till upphemtning af hafstång, förklara Utskotten sig icke kunna tillstyrka bifall å hvad Anders Swensson i ofvanberörde tnåfto föreslagit; Hvilket dock till Rikets Högloflige Ständers vidare pröfning YÖrdsamt öfverlemnas, Stockholm den 14 Februarii 182g.
Utskottet den 4 Mars iS2<J.
Betänkande, i anledning af vackt fråga om skyldighet för blifvande Landshöfding ar att förete academiska betyg öfver aflagde vederbörligt prof på kunskap i allmänna samt hushållslag farenheten. tledervärda BondeStåndet har till Lag Allmänna Besvärs; och Oeconomie-Utskotlens iG Lag'. samt Allm.Besv. o. Oec.
Utsk.Uil.
N:o é handläggning öfverlemna! ett till Ståndet ingifvet Memorial af Riksdagsfullmägtigen från Ångermanland Ails Strindlund, hvilken iä~ stat Rikets Ständers uppmärksamhet på det förhållande, att, ehuru hvarken den tillsyn öfver Lagarnes tillbörliga skipande vid Under, rätierne . som Landshöfdingarne, hvar i sitt Län, hafva sig uppdragen, eller den domsoch beslutanderätt, som i åtskillige juridiske och Oeconomiske frågor Landshöfdingarne sjelfve tillkotnmer, stöde att förlika med brist på kännedom af Svenska lagväsendets lörsta och allmännaste grunder, det likväl nu skall ankomma endast på slumpen, huruvida beinälde Embetsmän besitta nödig kunskap otn de lagar och iörfattningar, som skola leda deras egen magtutöfning, af hvilken samängen medborgares rätt beror; och har Motionairen, af sådan anledning, i Memorialet föreslagit det stadgande , att hädanefter blifvande Landshöfdingar böra förete betyg, att de vid Academien aflagt vederbörlige prof pä kunskap i allmänna samt hushdlls-lagfarenheten ; till hvilket förslag Motionairen, i muntligt anförande till Ståndets Protocoll, uppgifvit sig hafva blifvit för. anledd deraf, att man vid i8a3 års
Riksdag uppkastat betänkligheter mot då väckt fråga om rättighet för tvistande parter, att till fullmäg. lige vid domstolarne välja äfven sådana perso^ ner.
'Lag- samt ÅUm.fiesv, o.
Ut s/k.
N.o 4 1 •f, ^ ner, som icke undergått dö i författningarna föreskrifne lagkunskaps-prof.
Utskotten hafva tagit delta i öfvervägande; Och ehuru det utan tvifvel ar i ali-; mänhet nyttigt, att den vetenskapliga bildning, som bör föregå inträdet på embets-: manna-banan , ådagalägges genom nu före-; skrifne embets-examina vid Rikets högre lä-; roverk; så, enär likväl erfarenheten bestyrkt, ati hög grad af bildning och embetsmannaskicklighet ej sällan funnits hos män, sorn icke undergått dylik examen, eller ens njutit någon academisk undervisning, utan genom enskildta studier och handläggning a£ allmänna ärenden utvecklat de lyckliga anlag samt förvärfvat de utmärkta kunskaper , hvarmed de på lysande sätt gagnat fäderneslandet, vore det, efter Utskottens mening, olämpligt att göra berörde examina till uteslutande och oeftergilligt vilkor för befordran, iaynnerhet till embeten af den natur, som da ifrågavarande, bland hvilka någre, i anseende till locala förhållanden, ega beröring med Rikets försvars-verk och i följd deraf äro af den beskaffenhet, att de måste vara, och derföre hittills alltid varit, af Militair-personer beklädde; och anse Utskotten öfverflödigt, ati framställa de menliga följder, som skulle Bih till Riks. St, Fröt.
ISIS och I829, 7 Simi. 3, Af i, » usta Haft. 18 Lag• samt Allm.
Best', o. Oec. Ut sk.
N:o i uppstå deraf, ati en genom militairiska förtjenster utmärkt samt till ett så beskaffadt embetes förvaltande i alla afseenden duglig c» man, ej finge utnämnas till Landshöfding och såsom sådan vara det allmänna nyttig , blott derföre, att han ej undergått academisk embets-examen.
För öfrigt, då Landshöfdingen, i alla till hans embete hörande ärenden har, till biträde tvänne Tjenstemän , som böra ega vitsordade kunskaper, den ena i allmänna och den andra i Oeconomiska lagfarenheten , och hvilkas pligt det är att, i alla mål , ej allenast gå Landshöfdingen med råd och upplysningår tillhanda, utan äfven, jemte honom , ansvara för de åtgärder och beslut, mot hvilka de sig ej reservera , lärer någon våda af möjlig brist på vidsträcktare lagkunskap hos Landshöfdingen ej vara att befara, När nu härtill lägges, att förslagets antagande skulle innebära ingrepp i Konungens magt, helst Landshöfdingarne innehafva förtroende-sysslor och således, enligt Regeringsformen, kunna af Konungen till- och afsättas, efter som Iian finner Rikets tjenst det fordra, samt Konungen följaktligen vid utnämningen till dessa embeten, ej är bunden af andra föreskrifter, än dem Regeringsformens £8:de innehåller, eller behötyer föl?
Lag-s.
Allm. Besv. o.
Oec. Utsk.Utl.N:o 4 o. ö. 19 ja annan grund för Sitt val, Mn Sitt höga förtroende oell
Sin öfvertygelse örn duglighet hos den, på hvilken valet faller, så finna Utskoiien sig ega fördubblade skäl att förklara förslagets olämplighet och tillstyrka , att den väckta motionen måtte varda utan afseende lemnäd ; hvilket dock Rikets HÖgiofl.
Ständers pröfning vÖrdsamligen underslälies.
Stockholm den 14 FebrUarii 182g.
Ankom tilt Exped, Ulskottct ilen 1 Mars xS29- N:o 5.
Utlåtande, t anledning af vackt fråga om Kammar-Rättens rättighet atti i vissa fall i fullfölja gjorda anmärkningar.
XJti ett till Högloft.
Ridderskapet och Adeln ingifvet, samt till Utskotten remitteradt Memorial, har Herr von Hartmansdorff, *ö Xfägrsamt Allni.BeSv.o, Oec. Utsi.
N.o 5 åugust, fästat uppmärksamheten vid följan-; da inskränkningar i Kongl. Kammar-Rättens rättighet, att fullfölja anmärkningar.
— Iöfverensstämmelse med 2 §. af Kongl.
Maj:ts Nådiga Instructicn af den 2 r Junii 1814 egde Kammar-Rätten att upptaga och afgöra: