Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Prof. 1853 # 1854. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 6 Höft. 1 2 Sta/s-Utskottets Utlåtande) N:o 124. åtgöranden, enär, efter det i följd af framställda anmärkningar, återbetalningar och ersättningar blifvit ådömda under så ömmande omständigheter, att Konung och Ständer funnit skäl efterskänka det ådömda beloppet utan att dervid reservera aktors andel, denna icke underlåtit att af Staten begära och uttaga sin del, motionären föreslagit, att dels aktorats-ersättningen måtte nedsättas till 10 procent af det anmärkta och indrifna beloppet, och dels att sådan ersättning icke måtte komma i fråga, när Konung och Ständer frikallade någon tjensteman eller dess arfvingar från utgifvandc af det ådömda beloppet.
I sammanhang härmed anser sig Utskottet böra upplysa, dels att Kongl.
Kammar-rättens advokatfiskal genom 23 § uti Kongl. Maj:ts
Nådiga instruktion för nämnde verk den 15 Oktober 1831 tillerkänts »12 procent af alla de medel, som efter hans handläggning uti Kronans eller andra allmänna kassor inflyta^ dels ock att enligt 46 g i nämnda instruktion blifvit till uppmuntran för betjeningen inom
Öfvcr-revisions-departementet att med desto större flit och uppmärksamhet handlägga revisions-göromålen samt med afseende å de ringa sportler, kansli-betjeningen inom Kongl. Kammar-rätten åtnjöte, stadgadt, att af alla de medel, som inllöto i anledning af gjorda anmärkningar vid de till årsrevisionen hörande räkenskaper anslogos 25 procent, hvaraf anmärknings-författaren skulle erhålla 15, kontors-förmannen 5 och de öfrige 5 procenten fördelas emellan kansli-betjeningen; ^hvarvid dock bör iakttagas, att dessa procent beräknas endast af sådana medel, som uti Kronans eller andra allmänna kassor verkligen influtit och förutan anmärkning aldrig skulle kommit dem till godo;* och som, hvad först angår den föreslagna nedsättningen uti aktorats- och anmärknings-procent, Utskottet finner, att, då den granskning af Rikets Ständers revisorer, som de allmänna räkenskaperna undergå, i allmänhet icke afser sjelfva sifTer-beloppen, det för behörigt iakttagande af Statens inkomster är af vigt, att räkcnskaperne varda i Kongl.
Kammar-rätten med noggrannhet granskade, äfvensom att de tjenstemän, som hafva en dylik granskniug sig anförtrodd, derför åtnjuta skälig uppmuntran i mån af den drift och uppmärksamhet, de dervid använda; så och då hvarken den anmärknings-procent, som blifvit dessa tjenstemän i och för anmärkningars författande och fullföljd tillagd eller det arfvode, hvartill advokat-fiskalen är för utförande af balansmål berättigad, kan anses högre, än vederbör, samt härtill kommer, att någon nedsättning uti dessa inkomster, som utgöra en ej obetydlig del af tjensteinännens i Kongl. Kammarrätten löne-förmåner, i alla fall icke utan i sammanhang med ny löne-reglering för bemälde tjenstemän billigtvis bör kunna ifrågasättas, hemställer Utskottet, att ifrågavarande motion, så vidt den innefattade yrkande om nedsättning för Kongl. Kammar-rättens tjenstemän uti aktorats-ersättr ning, måtte af Rikets Ständer lemnäs utan afseende.
Stafs- L'/sk*t/e/S 1) liitan de, N:o 124.
3 Beträffande åter motionärens förslag, att omiörmäldc ersättning icke måtte komma i fråga, när Konung och Ständer frikalla någon tjensteman eller dess arfvingar från utgifvande af det ådömda beloppet; sä och ehuru Utskottet för tin del anser ofvanoinfönnälde §§ af Kongl, instruktionen för Kongl. Kammarrätten vara tydliga derutinnan, att de icke tillägga aktorats-ersättning utan för medel, som i Kronans eller andra allmänna kassor verkligen inilutit och att således icke eller dylik ersättning kan ifrågakomma, då det ådömda beloppet, innan det i kassorna influtit, efterskänkes; får likväl Utskottet, då emellertid olika asigter härutinnan sökt att hos Itikets Ständer göra sig gällande, tillstyrka att Rikets Ständer villo, uti aflåtande af underdånig skrifvelse hos Kongl. Maj:t anhålla, att uti så väl 23 som 4G § utaf Kongl. Maj:ts Kådiga instruktion för Dess och rikets Kammar-rätt måtte få inflyta det stadgande, att, derest Kongl. Maj:t och Rikets Stäuder frikalla någon tjensteman eller hans arfvingar från utgifvande af honom ådötndt ersättnings-bclopp, vederbörande tjenstemän då icke äro lagligen berättigade att erhålla det dem i berörde §§ tillagda aktoratsaxfvode.
Af hr Bildt, Didrik Gillis, af friherre Cederström, Rudolf, af hr biskop AnnersTexlL 4 Stats- Utekittel» Utlåtande, Jf,:u 125.
Ank. till Exp.-Utsk. den 29 Maj 1854, kl. S e, n.
Utlåtande, i anledning af väckt motion angående rättighet för åhoerne å åtskilliga Wisingsö skolegodshemman att få desamma till skatte lösa. (I. A.)
Uti en från hedervärda Bonde-ståndet till Stats-Utskottct remitterad motion har riksdagsfullmäktige!!
Gustaf Bjerkander från Skaraborgs län med förmälan, hurusom, efter det framlidne Sveriges rikes råd och drots grefve Per Brahe, såsom egare till Wisingsborgs grefskap, till underhåll af en utaf honom å Wisingsö grundad lärdomsskola anslagit åtskilliga inom Daretorps socken och Wartofta härad af nämnde län belägne samt i motionen uppräknade hemman, samt grefskapet i följd af 1080 års riksdagsbeslut blifvit af Konung Carl XI till Kronan indraget, berörde hemman, som vid denna indragning fått af skolan bibehållas, råkat i sämre belägenhet än öfrige hemmanen i grefskapet, enär de förra icke i likhet med de sednare fått till skatte lösas, föreslagit att då, enligt Kongl. Kammar-kollegii kungörelse den 2(J Februari 1808, vid äboers.. dödsfall allenast ett barn kunde blifva med gårdsbruk försedt och detta förhållande ofta alstrade hat och afund syskon emellan, berörde skolegodshemman, hvarifrån räntorna numera, sedan skolan på Wisingsö upphört, årligen efter markegångspris inginge till konsistor» i Wexiö stift disposition, måtte få till skatte lösas af åboerne å samma hemman, hvilka, enligt motionärens uppgift skulle vara villige att, utom den vanliga Kronan tillkommande lösen till skolkassan i Wexiö erlägga särskild lösen efter behörigt bestämmande.
Utskottet har hvad sålunda blifvit anfördt i öfvervägande tagit; och som Utskottet i saknad af så väl utlåtanden från vederbörande myndigheter, som annars behörig utredning, icke är i tillfälle bedöma förhållandet med ofvanomförmälde hemman eller befogenheten af den framställde anhållan om deras lösande till skatte, men det af de i motionen gjorda uppgifter likväl vill synas, Stats-U/skottets Utlåtande, N:o 126. 5 gom skulle nämnde hemman blifvit af enskild man med full egande-rätt donerade till underhåll af skolan å Wisingsö, och det vid sådant förhållande är tvifvelaktigt, om den nu väckta frågan kan utgöra föremål för Rikets Ständers pröfning, får Utskottet hemställa, att ifrågavarande motion mätte af Rikets Ständer lemnäs utan afseende.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 29 Maj 1854, kl. 6 e. m.
Utlåtande, i anledning af väckt motion om förändring i tiden för hållande af uppbördsstämmorna å Oland. (I. A.)
' Uti en inom hedervärda Bonde-ståndet väckt och till Stats-Utskottet remitterad motion, har riksdagsfullmäktigen Johan Erik Rudberg från Kalmar län erinrat, hurusom kronouppbördsstämmornas hållande under Februari, Mars och April månader medförde flera stora olägenheter för invånarne i södra delen af ön Oland i,så måtto, att då Kalmar var den enda egentliga afsätfnings prten för denna dels af ön hufvudprodukt, spanmål, men under berörde tid, då innevånarne voro tvungna att för kronoutskyldernas gäldande afyttra spanmålen, Kalmar sund merendels, var ofarbart dels i följd af is, som hvarken bär eller brast, dels ock i följd af de. denna tid så vanliga, stormarne, hvarföre ock invånarne måste antingen på Öland till underpris försälja spanmålen, eller ock, oaktadt berörde svårigheter, begifva sig till Kalmar, hvarigenom icke allenast många 6 Slats- Utskottets Utlåtande, A.h> 126. menniskolif gått förlorade, utan äfven, der sådant icke inträffat, spanmålen i de öppna båtar eller färjor, som på färden begagnades, blifvit af vattnet öfverspolad och skadad, så att den antingen blifvit osäljbar eller måst till ringa pris afyttras; äfvensom stundom storm och yrväder flera dagar eller till och med veckor gjort återresan för allmogen omöjlig; och har på grund häraf motionären föreslagit, att kronouppbördsstämmorna på Oland icke måtte utsättas förr än den 1 Maj, samt tiden för uppbördsmännen derstädes att afgifva den summariska redovisningen, framflyttas till den 1 Juli hvarje år.
I afseende å denna fråga, får Utskottet upplysa, att sedan uti cn till Kongl. Maj:t den 27 Maj 1845 ingifven skrift, riksdagsfullmäktigen vid 184.4 och 1845 årems riksdag.
Perr Jonsson från Kalmar län, i underdånighet anhållit, att, derest nådigt bifall skulle lemnäs till Rikets Ständers uti underdånig skrifvelse den 15 i berörde månad gjorda framställning om kronouppbördsstämmornas utsättande att hållas från och med medlet af Februari tillden 15 April, undantag härvid göras för Öland och för denna provins, kronouppbördsstämmorna icke förrättas
Förr än från och med Maj månads början; Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande i nämnde län, uti häröfver afgifvet underdånigt utlåtande anfört, bland annat, att spillandet af menniskolif i Kalmar sund hvarken förekommes eller minskades genom anstånd med erläggande af kronoutskylderna, för hvilkas afbordande säkert ingen nödgats äfventyra lifvet, enär, då skörden slutades i Augusti och September, den skattskyldige egde tillräckligt rådrum att före uppbördsmötena afsätta de produkter, som för kronoutskyldcrnas afbördande behöfde användas, och hvartill tillfälle dessutom icke saknades inom ön, der betydlig spanmålshandel idkades; att ett större ondt än möjlig nedtryckning af spanmålspriset rid försäljning någon gång inom ön skulle tillskyndas de skattdragande genom uppskof med uppbörden till Maj och Juni, då landtmannen behöfde att egna hela sin tid åt jordbrukets skötsel, samt den mindre omtänksamme sannolikt ej skulle cga några produkter qvar att afyttra; och att erfarenheten dessutom vitsordat, att kronoutskylderna utgjordes med vida mindre svårighet på (liand än på fasta landet af länet; hvarföre Kongl. Maj:ts Befallningshafvande hyste den åsigt, att kronouppbördens på Öland ifrågaställde framflyttning hvarken vore af tvingande behof påkallad eller ens skulle för de skattskyldigo sjclfve blifva fördelaktig; och hade, sedan Kongl. Statskontoret uti underdånigt utlåtande den 15 Mttj 1840 instämt i hvad Kongl. Maj:ts Befallningshafvande på sätt berördt är, anfört, handlingarnc blifvit af Kongl.
Majit i nåder öfverlemnade till kominitterade för uppgörande af förslag till beskattnings», väsendets samt uppbörds- och redogörelseverkets förenklande, hvilka uti deras den 30 April 1847 afgifna underdåniga betänkande förklarat sig icke finna skäl att i afseende å uppbördsterminen pi öland i underdånighet tillstyrka något undantag från hvad för de öfrige delarne af riket blefvc stadgadt.
Stals- LIsko!tets Utlåtande, N:o 127.
Pä grund af hvad Kongl. Maj:ts Befallningshafvande pä sätt ofvan omförmäles yttrat, och dä härtill kommer, att Kongl. Maj:t genom
Nådig resolution den 30 Januari 1830, med afslag å då gjord ansökan, att kronouppbörd?- stämmorna på Öland finge förrättas i Juni månad, tillåtit vederbörande, att då särskilda omständigheter något år gjorde ett sådant anstånd nödigt, derom med underdånig ansökan för tillfället inkomma, samt dessutom Utskottet anser, att, derest någon förändring i uppbördstiden för Öland skulle vara af behofvet påkallad, sådan förändring kunde, på sätt före år 1836 med en del af kronouppbörden egt rum, vida lämpligare verkställas genom uppbördstidens tillbakailyttning till slutet af det år, hvarför utskylderna skulle betalas, än på det. af motionären nu föreslagna sätt, tillstyrker Utskottet, att ifrågavarande motion icke måtte till] någon åtgärd af Pikets Ständer föranleda.
Stockholm den 19 Maj 1854.'
Ank. till Bxp.-Utsk. den 29 Stej 1834, kl. 6 e. m.
Utlåtande, i anledning af vackt fråga arn försäljning af en del Kronans egendomar. X.oa t1SJ!»4 >jh; :ö;vd ‘f £i !•£J?LlJrlbltIilFt Hedervärda Bonde-ståndet har till Stats-Utskottet remitterat en af riksdagsfullmäktigen Ola Svensson från Malmöhus län väckt motion, deruti anföres, hurusom genom erfarenheten vore bevisadt, att egendomar, som med egande-rätt innehafvas, alltid med mera omsorg och till större båtnad för det allmänna vårdas och skötas, än de, som endast på viss tid disponeras, enär arrendatorer, sorn 1 främsta rummet afsågc sia egen fördel, behandlade dylik e - 8 Stats-Ulskottels Ullålande, N:o i27. gendora på ett sätt, som under den bestämda tiden kunde gifva största vinst, oaktadt egendomarne Jedo och till sitt framtida värde förminskades, hvilket isynnerhet gällde vid behandling af skog och torlmossar. hvaremot med eganderätt vore förenad omtankan att öka egendomsvärdet och derigenom betrygga efterkommandes välstånd.
Då staten å flere orter egde åtskilliga egendomar, dels krono-allmänningar, dels indragne och för kronans räkning utarrenderade boställen, hvarå stundom uppkommo förluster dymedelst att brukare icke fullgjorde sina förbindelser, å hvilket menliga förhållande statsmakternas uppmärksamhet för längre tid tillbaka blifvit fästad, samt, i följd af Rikets Ständers derom gjorda underdåniga framställning, Kongl. Maj:t den 22 Mars 1850 i Nåder anbefallt Kammar-kollegium att vidtaga åtgärder till försäljning af en del kronan tillhöriga fisken, hvilka ock sedermera blifvit försålda, återstode nu endast att i större skala tillämpa denna princip, hvilken borde leda till betydlig vinst för det allmänna, enär staten, jemte befrielse från många besvär och tillfälliga förluster, skulle genom ränta och köpeskilling bereda sig vida större: inkomst än för närvarande genom arrende erhålles.
På dessa skäl har motionären föreslagit, att alla mindre, under statens omedelbara disposition varande egendomar och boställen måtte, vid slutet af redan bestämda arrendetid och efter föregången behörig skattläggning, å offentliga auktioner för Statens räkning försäljas, med sådane betalningsvilkor, som å ena sidan betrygga Staten samt å den andra afse köpares fördel genom successiv afbetalning under längre tid.
Om den i motionen uttalade grundsats, att egendomar, som under full egande-rätt innehafvas, i allmänhet skötas bättre än sådane, som endast på arrende eller kortare tid besittas, äfven kan i viss mån ega sin riktighet, så förekomma likväl ej sällsynta exempel å motsatsen, synnerligast i afseende å skogshushållningen.
Sedan genom Kongl. Förordningen den 17 Juli 1847 arrendatorer af krono-hemman, hvilka icke utarrenderas på kortare tid än 30 år, blifvit tillerkända optionsrätt till hemmanens bibehållande vid arrendetidens utgång, har ock deras, besittningsrätt blifvit så väsendtligen betryggad, att de i allmänhet kunna påräkna, att för sig eller efterkommande få skörda frukten af de å hemmanen nedlagde kostnader; hvarmedelst de af motionären befarade olägenheter af hemmanens utarrendering jemväl torde vara undanröjda.
Dä Kronans inkomst af arrendemedel årligen ökas och egendomsvärden i allmänhet äro i stigande, tillvexer ock i samma mån Statens i jordegendomar nedlagda förmögenhet; och som denna grun d-förmögenhet är af beskaffenhet att ej kunna Jör åtskilliga mer eller mindre,vigtiga statsbehof användas, eger
Staten alltid i afkomsten deraf en säker framtida tillgång, som lätteligen kunde förskingras, om jordegendomårne förbyttes'i rörligt kapital, hvilket måhända icke alltid kunde göras fruktbärande odh hvars .afkastning åtminstone blefve af én •'ombytlig räntefot - Stala-Ulskotlets Utlåt ande, N:o 128. 9 tefot beroende.
På dessa grunder och då motionen icke ens antyder, huruledes Kronans inkomst af köpeskillingar skulle förvaltas och användas, samt den af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer beslutade försäljning af smärre fiske-lägenheter, hvilka alltid på kortare tid utarrenderades och hvarå arrende-anbud stundom icke erhöllos, ingalunda är jemförlig med den af motionären nu ifrågasatte åtgärd, linner sig Utskottet böra afstyrka Rikets Ständers bifall till hvad uti förevarande motion är vordet föreslaget.
Utlåtande, i anledning af väckt motion, angående förändring i tiden för utgörande af den till Marstrands kyrka och skola anslagne kronobonden i Tjörns härad> (I. A.)
Uti en från hedervärda Bonde-ståndet till Stats-Utskottet remittérad motion har riksdags-fullmäktigen Lars Rasmusson ifrån Götheborgs- och Bohuslan framställt de olägenheter och den tunga, som nuvarande bestämmelser om tiden för utgörande af den till Marstrands kyrka och skola anslagne kronotionden af korn inom Tjörns härad, eller att densamma skulle levereras under Fe Bih. till R.
St, Prat. 1853 $ 1854. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 6 Haft. 2 10 St af8-Utskottet» Utlåtande, N:o 12$. broar! manad, förorsakade häradets innevånare i så måtto, att då detta härad vore en i hafvet belägen ö på ett afstånd frän så väl Marstrand som fasta landet af omkring en sjömil samt med stränder, inskurne af en mängd små vikar och utvändigt skyddade af Pater-Noster-skären, men under den gemenligen under Februari månad inträffande' starkare köld nämnde vikar och sjön inomskärs tillfröso, under det den öppna hafstrakt, sorn skiljde ön från Marstrand och fasta landet saknade all isbeläggning, häradsboerne, som sålunda voro afstängd’a frän alf förbindelse med hvarje ort utom det norrut liggande Oroust, mäste, för att fullgöra sin under sagde tid infallande lovererings-skyldighet, taga vägen öfver Oroust till Inland och Tjufkil, efter att de linder hafva passerat två halssund, och å sistnämnde ställe med dryg kostnad lega sig båtar, för att tillryggalägga ännu en sjömil, innan de hunno stället, der de hade att afleverera mången måhända föga mera än några kappar korn, hvarför han då fått göra en resa, fram- och återvägen sammanlagd, af icke mindre än 17 å 18 mil; och har, på grund häraf, motionären föreslagit, att Tjörns till Marstrands kyrka och skola donerade kronotionde af korn måtte få levereras, i stället för under Februari månad, antingen i föregående November eller ock i April månad under skatteåret, dä sjöfarten i vestra skärgården städse vore öppen.
På grund af erli ålin e upplysningar får val Utskottet, för sin del, vitsorda de af motionären omförmälde olägenheter för Tjörns harads innevånare, sorn deras skyldighet att under Februari månad till Marstrands kyrka och skola leverera kronotionden medför.
Meli sorn härvid likväl förekommer, att Rikets Ständer vid sednaste riksdag, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts då afl atna Nådiga proposition, beslutat, ej mindre att alla de allmänna verk och inrättningar, kyrkor och fromma stiftelser tillhörande räntor och tionde-anslag finge, likasom de Kronan behållne, lösas med penningar efter ett hvarje år för de nästförflutna tio åren bestämdt medelpris, utan rättighet för räntetagarne att något af dessa anslag till leverering in natura uppsäga, än äfven i sammanhang dermed, att alla räntegifvare*’ nuvarande rättighet att till leverering in natura ränte- och tionde-spaninålen uppsäga, skulle inskränkas till de år, dä årets markegång vore lägre än det för lösen af spanmålen bestämda medelpris, med skyldighet likväl för räntegifvarne, att vid spanmåls-levcrering in natura erlägga skillnaden emellan spanmalens värde efter årets markegång och det högre medelpriset; — samt det är att förmoda att, sedan den sålunda beslutade förändringen trädt i verkställighet, leverering in natura högst sällan skall ifrågakomma och att således äfven de nu öfverklagade olägenheterna för
Tjörns häradsboor till större delen torde upphöra, anser Utskottet för närvarande och innan sig visat, hvad verkan i detta afseende berörde förändring kommer att medföra, icke lämpligt, att särskildt för Tjörns harad något från de allmänna- be - *StaU-Utskottets Utlåtande, N:n 1*29.
SI *fä;ii(net.«ern& i afseende å lcyercringstiden för kronutionden, afvikande stadgande varder nieddeladt.
Utskottet hemställer alltså. att ifrågavarande motion icke må tili någon åtgärd af Rikets Ständer föranleda.
Stockholm den 19 Maj 1854. iN:o 129.
Ank. till Eap.-Uisk d. 29 M*j J8ä4, kl. 6 e. ra.
Utlåtande. i anledning af väckt motion, angående /drändring i Kongl, förordningen den tö Oktober 1735. rörande Presterskapets i Skåne upphärd. (1. A.)
Uti en inom hedervärda Bonde-ståndet väckt och till Ståts-Utskottet remitterad motion, hafva riksdags-fuflmäktige Ola Månsson, Nils sindersson och Nils Svensson från Christianstads län, samt Ola Svensson och Jäns sindersson. från Malmöhus län, med förmälan, hurusom Kongl, förordningen, .angående presterskapets i Skåne uppbörd, den l(i Oktober 1728, lika litet garanterade pastors rätt, som församlingens skyldighet, samt att rättegångar icke sällan uppstått. emellan lärare oell åhörare om rättigheter och skyldigheter, men tvifvelaktigt. vore, huruvida, der sådant erde ruin, läraren kunde för religionens heliga sanningar vinna sina åhörares hiertan, framställt följande förslag till förändring i nämnde Kongl, förordning, nemligen: l:o.
Att pastor, sorn för sina prcsterliga befattningar icke skall uppbära särskild betalning, lika med' andra rikets embet män erhåller lön på stat; 12 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 129. 2:o.
Lönen, som utgår i penningar, skall från ränterierna till pastor qvartaliter utbetalas; 3:o.
Lönen bestämmes efter ett medium af pastors uppgifter till de tio sista årens taxerings-kommittéer; 4:o.
Pastorerne behålla sina boställen och penningelönen minskas i förhållande till den derutaf behållna afkastningen, den taxerings-komriiittéerne ega att beräkna och bestämma; 5:o.
Pastorernes tertial- oell qvicktionde,- den förra att utgå efter ena handa beräkning, som kronobonden, betalas till Statsverket efter åsatt markegång; men med alla andra utgifter, såsom jura stolle, körslor och dagsverken m. m., betungas icke församlingarne; 6:o.
Älla klockarelägenheter indragas och afkastningen deraf användes dels för folkundervisningen i soeknarne och dels för affönande af erforderliga substituter; 7:o.
De, som icke innehafva embete eller tjenst med thy åtföljande löneförmåner, kunna emot sin vilja icke tvingas att ingå på den föreslagna regleringen, som i sådant fall derstädes icke får sättas i verket förr, än de från innehafvande tjenster afgått.
Utskottet har tagit detta ärende i öfvervägande; och enär 1:de punkten i presterskapets den 16 Oktober 1723 utfärdade privilegier tillförsäkrar presterskap et om all dittills åtnjuten tionde, pastoralier och rättigheter, så att de af vederbörande skulle riktigt utgöras, med särskildt stadgande derjemte, att presterskapet i Skåne, Halland och Blekinge skulle efter fredsfördragen och Malmö recess under vanlig frihet behålla dess prestegårdar, mensal-rättigheter och annexer med ali frukt, landgille, städsmål, åker och arbete deraf, jemte de inkomster och förmåner, som de efter bemälde fredsfördrag och recess af ålder haft, samt att presterskapet i Skåne och Halland i dess uppbörd och inkomst skulle rätta sig alldeles efter den jemväl den 16 Oktober 1723 utfärdade förordning; så och då, i ändamål att afhjelpa de olägenheter, sorn, i följd af det obestämda allöningssättet, inträffat, rikets samtlige församlingar, genom särskilda Kongl, förordningar och cirkulär-bref den 3 April 1816, den 12 November 1819, den 3 Juli 1829, den 28 Maj 1830 och den 25 November 183,6, blifvit erinrade och uppmanade att, till vinnande af enighet och en inbördes god efterrättelse, med sina själasörjare uppgöra lönekonventioner, deruti alla afgifterna till presterskapet borde uppföras och bestämmas, hvilket ock, i Utskotteks Stafs- Utskottets Vllåtande, N:o i29. tanke, är den enda fullt lämpliga utvägen att afhjelpa alla de öfverklagade bristerna i nuvarande författningar, rörande presterskapets lone-rättigheter och uppbördssättet deraf, samt Utskottet dessutom anser, att det i alla fall skulle vara mindre lämpligt att särskildt för en provins företaga en sådan lönereglering, som nu blifvit iöreslagen, får Utskottet hemställa, att ifrågavarande motion måtte af Rikets Ständer lemnäs utan afseende. r Stockholm den 1!)
Af riksdags-fullmäktigen Ola Mänsson från Christianstads län, som ansåg, att då särskilda föreskrifter, angående presterskapets inkomster voro gällande för
Skåne, så borde äfven en reglering i detta hänseende särskildt inom denna provins kunna åvägabringas.
M Slate- l/Uk odels Utfå Ian de, Avo 130.
Auk. till Exp.-Utsk. d. 29 Maj 1854, kl. 6 e. m.