Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Borgare-Ståndet ingifvet Memorial, som till Utskottets handläggning blifvit remitteradt, har Herr Carl Valleij andragit, att 3:ne aktningsvärde, för allmänt väl och det uppväxande slägtets bildning nitälskande medborgare stiftade år 1821 den i Gefle stad första Lancaster-Scholan, för att, enligt Lancasters method, bibringa fattiga barn undervisning i Christendom, läsa, skrifva och räkna, utan någon afgift för dem, som begagnade en sådan undervisning.
Stiftelsen hade ock vunnit den framgång, att, korrt tid efter dess inrättande, ej mindre än i5o till 170 barn derstädes njutit daglig och fri underBih, till R, Se.
Brot. 1828 och 1829. 8 Sami. 4 ig. e H. t. 5o Desv. och Oecon.
Vtsk. visning i ofvannämnde stycken; men som för
Inrättningens fullkomnande ett väsendtligt hinder ligger i det ofta inträffande ombytet af Lärare, hvartill endast fått begagnas Studenter och Gymnasister, hvilkas åtgärder icke alltid svarat emot önskad och afsedd framgång af den goda saken, och hvilka , med hehofvet alt utveckla egna lamskaper, icke kunnat förena tillbörlig vård af Schol-ungdomens handledning; så har Motionairen, i ändamål att undanrödja ofvananmärkte hinder, föreslagit, om icke Stiftarne af ifrågavarande Schol-inrättning, eller den deras rätt innehafver, kunde erhålla tillåtelse, att hädanefter, vid inträffande ledigheter, till Lärare kalla en Prestman, hvilken skulle ega att, för den tid han Lärare-befattningen innehade, beräkna dubbla tjensteår , dels till uppmuntran och dels såsom någon ersättning för den knappa lön, som befattningen åtföljer.
Hvarjemte Herr Valleij har hemställt, att Lärare vid alla i Riket inrättade Lancaster-scholor, der minst ioo
Barn njuta undervisning, måtte af enahanda förmon, som för Läraren vid ifrågavarande Lancaster-schola i Gefle sålunda föreslagen är, i åtnjutande komma.
Vid föredragningen af detta ärende tili Remiss, hafva nedannämnde det Vällofl. Ståndets Ledamöter till protocollet anfört: Bcsv. och Öecon.
Ut sk. i :o Herr Leffler: att första delen af Herr Valleijs Motion innefattade en framställning, som mera enskildt rörde Gefle Stad, och borde, i talarens tanka, kunna efter föregången underdånig ansökning bifallas.
Hvad åter den senare angick, eller frågan om ökad tjenstårs beräkning för Lärarne vid Lqncaster-Scholorne i allmänhet inom Riket, förenade sig Herr Leffler med Motionairen, i afseende på sådane i Götheborg inrättade Läro-anstalter; a:o Herr Villberg: att, i hans tanka, lämpligast vore, om Herr Valleijs Motion förändrades så, att den endast omfattade ökad tjenstårs-beräkning för Lärare vid Lancaster-Scholor i allmänhet; samt 3:o Herr Montan: att han tillstyrkte remiss å memorialet, med den syftning, att Prestman, med försäkran om högre tjenstårs-beräkning, må kunna kallas till Lärare vid alla Vexel-undervisnings-scholor för minst 75 barn.
Detta har Utskottet i öfvervägande tagit; och hvad först beträffar den i ofvanberörde måtto föreslagna beräkningen af dubbla tjenstår; så får Utskottet vördsamt förklara sin öfvertygelse vara, att en sådan beräkning, till Skol-Lärares förmon, bar varit menlig både för Läro-verken och 52 Besv. och Oecon.
Utsh. församlingarne.
Det har icke sällan inträffat, att unga män, lockade af utsigten tili en hastigare fortkomst, hafva, ehuru skicklige och duglige för öfrigt, dock utan fallenhet eller lust för Schol-undervisning, icke destomindre sökt denna genväg till befordran.
Enär nu den undervisning desse gifvit således endast varit ett medel, att erhålla förmon liga Prest-lägenheter, så har man icke kunnat vänta, att den skolat annorlunda, än såsom bisak, behandlas, eller med serdeles nytta för Läroverken idkas.
Å andra sidan åter, enärSchol-Lärarne, genom deras dubbla tjenstår, betaga det i församlingarne arbetande Presterskapet utsigt lill befordran, vilja ynglingar med utmärkta natursgåfvor sällan ifrån begynnelsen egna sig åt den Presterliga tjenstgöringen, för hvilken blott enkel tjenstårs-beräkning eger rum.
På dessa skäl och då härtill kommer, att Kongl. Maj:t, i Dess Nådiga Proposition till Rikets Höglofl.
Ständer den 27 sistlidne Februarii, i Nåder förklarat, att, derest de af Kongl. Maj:t nödiga ansedda förbättringar i Schol-Lärarnes lönevilkor af Rikets Hoglofl.
Ständer beviljas, Kongl.
Majit skulle komma i tillfälle, att bereda upphörande af den, både för undervisnings-verket Desv. och Oecon.
Utsk. Vtl.cle. N.-o io5. 53 oell Presterskapet i allmänhet» så menliga beräkningen al' dubbla tjenstår; kan Utskottet icke tillstyrka, att en sådan beräknings-rätt hädanefter valder någon Lärare vid Lancaster-Scholorne beviljad.
Hvad derefter angår, dels den af Herr Valleij väckta fråga om vederbörandes rätt, att till Lärare vid Lancaster-Scholan i Gefle kalla en Prestman och dels Herr Lefflers hemställan, att det måtte vara Directionerne öfver Lancaster-Scholorne fritt, att lill Lärare antaga Prestman, eller andra skicklige personer, får Utskottet vördsamt tillstyrka, att så väl kallelser och utnämningar af, som inseende öfver ifrågavarande Lärare-personal må, utan afvikelse från nu gällande former, utöfvas på sätt hitintills varit föreskrifvet.
Slutligen och för det fall, att till Lärare vid Lancaster-Schola, hvarest minst y5 barn undervisas, kallas och förordnas en Prestman, har Utskottet trott sig böra vördsamt hemställa, att underdånig anhållan måtte till Kongl. Majrt frambäras, dels att Kongl. Maj:t i Nåder täcktes tillägga en sådan Prestman rättigheten att fortfarande till godo - 54 Desv. och Oecoti.
TJtsh. njuta sin förut innehafvande enkla tjenstårs-beräkning, och dels att han måtte .Nådigst förklaras icke kunna af Consistorium från den tillträdda platsen missiveras eller skiljas, så vida lian ej dertill samtycker.
Mot beslutet att föreslå tjensteberäkning för hvarje Prestman endast som Lärare i en Lancaster-Schola, måste jag reservera min mening.
E11 Lancaster-Schola, vare sig i staden eller på landet, är i sig sjelf ingenting annat än en Folkschola, med en serskild undervisnings-melhod.
Folkscholor åter kunna ej betraktas annorlunda än som en Communal-angelägenhet, den Staten, åtminstone för närvarande, ej har tillgångar att understödja.
Att aflöna dess Lärare med en tjenstberäkning, som endast kan ega rum på det öfriga Presterskapets bekostnad, synes mig obilligt.
Staten har väl funnit sig nödsakad att vidtaga en sådan utväg i afseende på de lärda Scholorna.
Utsträckes detta nu äfven till Folk-scholan, så måste följderna bli ännu menligare för det yngre Presterskapet, emedan dess befordran beror just på tjenstberäkning, hvars enda na - Desv. och Oecon.
Utsk. turliga grund måste vara verklig presterlig tjenstgöring.
Till denna hör visserligen Religions- men icke derföre den lörsta barnaundervisningen , som dessutom icke kan medhinnas utan att försumma andra till Embetet hörande skyldigheter.
Äfven af ett annat skäl mäste jag afstyrka den föreslagna tjenstberäkningen.
I flere Stift har redan Preslbrist yppat sig, och denna måste tilltaga i samma mon, som Lancasterscholorna utvidgas ocir kunna, jemte tjenstberäkning, erbjuda förmonligare vilkor, än dem en Adjunct vanligtvis får påräkna.
Församlingarne skulle ej eller vinna på en sådan beräkning, hvilken skulle föröka antalet af dem, som, utan tillräcklig erfarenhet och öfning i Embetet, vore berättigade till presterlig befordran.
På dessa grunder anser jag för bäst att, hädanefter som hittills, Consistorium ger sin tillåtelse till kallelsen, hvilken ej eller lär vägras, så framt den ifrågavarande Prestmannen kan för Stiftets tjenst umbäras, och att frågan om tjenst-beräkning, i hvarje serskildt fall, underställes Konungen, som, efter vederbörandes hörande, sättes i tillfälle att pröfva de ofta mycket olika skälen för en sådan ansökan.
Härmed förenade sig samtlige närvarande Ledamöter af Högvördige Preste - 56 Besv. och Oecon.
Ståndet, hvarjemte Herr Professor Gravander serskildt anförde:
Ehuru erkännande vexelundervisningsmethodens stora värde, der i synnerhet ett större antal barn kunna på en gång undervisas, kan jag dock icke tilli den grad högakta densamma, att jag vågar i allmänhet, äfven der barnens antal uppgår till 75 å 100, tillstyrka tjensteårs beräkning och presterlig befordringsrätt för Barna-lärare efter denna method.
Min mångåriga och ganska nära kännedom af äfven det yngre Presterskapets
Embetspligter, gör för mig omöjligt att tro, det någon Adjunct med sina öfriga förbindelser kan förena den, att hela veckan sitta såsom lärare för 100 barn.
Hvarest ett sådant antal barn finnes för första undervisningen, der är församlingen redan stor, och. der hafva Prester en daglig tjenstgöring.
Mellantiderne behöfvas för studiernes underhåll och förökande, samt för beredandet att helgdagarne uppträda såsom talare.
Den som rätt känner Läroverken, samt tillser den svåra och ovärderliga mödan hos en barna-lärare, som med få stunders afbrott läser ifrån kl. 6 om morgonen till kl. 6 efterm. medgifver lätt, att han väl behÖfver aftonstunden till hvila och till någon egen sysselsättning med läsning eller för sin oe conomie.
Bes v. och Oecon. tJtsk, VtL-de.
N.o 1oS 5f conomie.
Tillfälliga och tätt förekommande embetsförrättningar skulle äfven afbryta undervisningen i scholan.
I smärre församlingar skulle en sådan förening någorstädes kunna vara en önskan, och en möjlighet, men blott för obestämd tid och alltid till skada för Preste-Ståndet, som behöfver sin fid för högre sysselsättning, än den trälaktiga med den första barna-undervisningen i större scholor, vid hvilken de aldrig, i min öfvertygelse, borde lägga banden.
Man har såsom skäl till presterlig tjenstårsberäkning för Lancasterlärare uppgifvit den förmonen för dem, att de, efter vissa år, då de tröttnat vid barna-undervisningen, kunna såsom belöning söka och erhålla Lärare-embeten vid församlingen.
Deras belöning och utkomst för ålderdomen bunna, såsom nedanföre skall visas, annorlunda vinnas.
För min del kan jag aldrig tillstyrka utfärdandet af en lag, som i allmänhet stadgade ofvannämnda förmon.
Extra-ordinarierne och Comministrarne vid församlingarne befordras ändå nog sent, utan att ett ökadt antal af tjenstårs-beräknare skulle ännu mer både fördröja och försvåra deras tröga befordran, Dessa tjenstemän hafva deruti öfver 100 år otroligt lidit af månge lyckligare Embetsbroder.
En Bih.tillR.
Prat. 1828 och 1829. 8 Sami. 5 19. de 58 Besv. och Oecon.
Utsk. gräns för utvidgning bör tänkas både vär» dig och möjlig, om ej reaction, såsom värdigare, kan beredas.
Då man åser kunskapsförrådet bos en ifrågavarande Lärare, är detta för en gagnande undervisning ej serdeles stort, Nit och drift göra härvid det förnämsta.
Både den bildnings-anstalt för dylika lärare, som här linnes, och erfarenheten uti församlingarne visa detta fullkomligt, till heder för inrättningen och till församlingarnes båtnad.
Med vishet stadgas i Kyrkolagens 24 Cap. 3i §: ”att Klockaren skall vara boklärd och kunna skrifva, så att han deruti kan undervisa församlingens ungdom”.
Då detta stadgande väl vårdas, hafva församlingarne en barnalärare, som icke har pretention på tjenstårsberäkning och som icke besvärar församlingspresterne vid deras ansökningar.
Uti Stiften har också en serdeles uppmärksamhet åt detta värdiga ämne blifvit egnad, i anseende till verkställigheten.
Till styrka för mitt yttrande kan jag ej underlåta alt anföra Kong], Maj;ts egna Nådiga ord uti Circulairet till Consistorierne af den 4 Febr. 1824, i anledning af Rikets Högloft, Ständers underdåniga anhållan om nödiga åtgärders vidtagande till förbättring af undervisnings-anstalterne för barn inom landsförsamlingarne, och hvilket Circulaire äfyen blifvit Nådigst med - Besv. och Ocean.
Utsk. deladt Stockholms Stads Consistorium till underdånig efterlefnad.
”Vi vilje, heter det, med bifall till den af Rikets Ständer yttrade önskan, i Nåder hafva vederbörande anbefallt, att verksamt befrämja vexelundervisningens införande på landsbygden öfverallt, der locala förhållanden sådant medgifva; hvarjemte J agen förständiga presterskapet inom de under Eder uppsigt varande församlingar, att vid förslag till Klockare-lägenheter serskildt afseende bör liafvas på sådane sökande, hvilka om denna läromethod inhemtat kunskap; äfvensom att J sorgfälligt vaken deröfver, att Klockarne fullgöra den dem i Kyrko-ordningen och flere författningar ålagda barna-undervisning, derest ej andra anstalter i sådant afseende förefinnas”.
Consistorierne skola serskildt tillse, att Kongl. Maj:ts Nådiga vilja efterkommes.
Blifver Klockaren gammal, får han till pension, efter afskedstagandet, bibehålla någon del af lönen; har han tillika nitiskt skött Barnaundervisningen, så kan det ej fela, att det uppväxta och kanske redan manliga slägtet, som i barndomen af honom njutit undervisning, med understöd hugnar sin fordne lärare.
Åtminstone är det då värdigt en församling att tillse, det en trogen ungdomens förste lärare på ålderdomen har sin nödiga utkomst. t 60 Besv. och Oecon.
N.o 10S.
Ett undantag gifves, för hvilket jag ian tillstyrka enkel tjenstårs-beräkning och presterlig befordran; det nemligen, då en församling eller enskilde välgörare inom densamma gjort en så stor stiftelse för vexel.undervisnings-schola, att läraren har fullt så mycken årlig inkomst, som fordras för en yngre prestman till dess anständiga utkomst.
I sådana fall är inrättningen en pre* sterlig lägenhet, som, då innehafvaren befordras , återbesattes med en annan för samma hopp.
Då Consistoriernes underdåniga utlåtande öfver dylika inrättningar infordras, tillstyrkes bifall å begäran.
Det är ej då en inkräktning å obefordrade presters billiga anspråk på hugkomst, utan en förmon.
Konungen har också Nådigt då stadfästat inrättningen.
Sådant må då hädanefter, som hittills, på vanlig väg i underdånighet begäras och vinnas.
Annan ordning önskar jag aldrig införd.
STOCKHOLM, P. A. Korstedt &
Utskottet dea 16 Maji 182g.
Utlåtande, angående väckt Motion om upphäfvande af allt tvång i afseende på leverans af kol till vissa Bruk.
Riksdagsfullmägtigen Lars Persson från cle inom Vesterås Län belägne Norbergs och Skinnskattebergs Bergslager bar uti ett till Hedervärda Bonde-Ståndet ingifvet Memorial, derutinnan Eric Pålsson från Elfsborgs , Olof Nilsson från Wermelands samt Petter Persson från Jönköpings
Län sig äfven förenat, — yrkat icke allenast upphäfvandet af den förbindelse, som, i afseende på kol-leverans till Bruk, 76 § af i8o5 års KgL Skogs-ordning afser, utan ock, att allt tvång för Allmogen till kol-leverans, emot det pris Bruksegare finna för godt bestämma, måtte upphöra, äfvensom att den Skattemahnén i allmänhet tillkommande fria dispositionsrätt öfver egna hemmans-skogar må lith. till R.
8 Sdml. t ao.de ■y 2 Besv. och Oecon.
Utsk. inom Bergslagerne ej mera än inom Landslagerne vara inskränkt, utan hvarje skattehemmansegare, äfven i Bergslagerne, må ega frihet, att till hvilken Bruksegare som helst försälja sina kol, så snart han derföre vill betala hvad kolen inom Bergslagen eller i närmaste stad gälla, och således till det pris, som säljare kunna sig af andra köpare betinga, derigenom Motionairerne ansett, att godtycklig behandling och oskäligt tvång hädanefter upphöra skulle.
Hvad nu först Bergslcigs-skoganie beträffar, så finnas för hushållningen med desamma , tid efter annan, författningar utkomne , hvarigenom deras innehafvares rättigheter och skyldigheter blifvit, i och för Bergsbrukets upprätthållande, utstakade, och, ehuru Bonde-Ståndet nu mera fränkänt sig den uteslutande besittnings-rätten af Bergsmans-hemman, är dock förbindelsen om dessa skogars användande till tackjernsblåsningens bedrifvande orubbad, hvadan således någon kol-afyttring från desamma både emot Författningarnes lydelse och ändamål strider.
Vidkommande åter sådane skogar, hvilka inom Bergslags-districten till äfventyrs finnas och som tillhöra hemman, hvilka icke äro uti Hytte-blåsningen inroterade, eller Bergsbruk idka; så föreställer Besv. och O coon.
Utsk. sig Utskottet, «i11 kol-försäljningen frän de samma måste vara lika fri och oberoende, som den är från skatte-hemmanen på Landslagen, så vida icke, genom åtaganden vid anläggningar af Bruk och Bergverk eller ingångne contracter, förbindelser uppkommit för den ene eller andre alt endast på vissa ställen kolen afyttra, och hvarigenom möjligen en del sådane olägenheter, som i motionen omförmälas, synes kunna inträffa ; så vida ej, men hvilket dock n\i är händelsen, genom föreskriften till Kongl. Kammar- och Bergs-Collegierne, uti Kongl. Brefvet af den 17 December 1806, den befarade godtyckligheten blifvit förekommen.
Af detsamma upplyses: att, i anledning af Bonde-Ståndets anhållan vid 1800 års Riksdag, att antingen Skatte- och Ivrono-Allmogen utom Bergslag mätte anses berättigad att få sälja sina kol-tillverkningar till hvem som helst, utan hinder af några Brukseller Grufve-districter, eller ock, att om en sådan frihet icke kunde anses med Förfaltningarne, sakens natur och tidernas omskiften enlig, Kongl. Maj:t täcktes så väl förordna, att Skatte- och Ivrono-Allmogens sälje-kol mätte i hvarje ort få betalas efter markegången, samt alt de, Bruksegare emellan, enskildt gjorde föreningar och fördelningar af kol-dislricten, mätte upphäfvas, så att hvar och en finge obehindrad aflåta 4 Betv. och Oecori.
Utsk. sina kol vid det Bruk, han lämpligast funne , och med hans bästa förmon förenas kunde; har Kongl. Muj:t, hvad först beträffar kol-handeln, funnit ingen ändring kunna beviljas uti hvad lag och författningar, samt deribland 76 §, i Kongl. Förordningen orri Skogarne i Riket, af den 1 Augusti i8o5, derom stadga och förmå; äfvensom förut uti berörde författningar är stadgadt, för de serskilda dels äldre, dels andra Bergverk och Bruk, som få sin kolbetjening, med andre verks uteslutande, ifrån vissa, medelst privilegier och resolutioner, anslagne hemman och trakter, så att, då skiljaktighet om kolpris uppkommer emellan Bruks-egaren och hemmans-åboen, den missnöjde eger att anmäla sig hos Konungens Befallningshafvande i orten, som då låter genom Bergmästaren, i fall det är inom Bergslag, men utom Bergslag, genom Häradshöfdingen, samfäldt med Bergmästaren, utröna gångbara kolpriset i orten, samt, jemte iakttagande af forlönen och de flere förekommande omständigheter, föreslå hvad de anse skäligt, hvarefter Konungens Befallningshafvande som berörde förslag pröfvar, sedermera utfärdar dess Taxa på kolpriset, inrättad efter den olika längd af väg, sorn kolen måste framföras; och emedan billigheten nödvändigt fordrar, att på denna sistnämda omständighet afseende gö - Dcsv. och Occon.
Vtl.iie.
JY.-o 10.6. 5 ras bör, så liar Kongl. Maj:t äfven funnit olämpligt , att endast vid kolpriset följa markegången, som innehåller blott ett enda pris på ränte-kolen öfver hela Länet; och skulle någon med förenämnde af Kongl.
Majrts Befallningshafvande reglerade Taxa, på ena eller andra sidan, vara missnöjd, eger han deruti söka rättelse, om det är inom Bergslag, hos Bergs-Collegium, men, utom Bergslag, hos Kammar- och Bergs-Coliegierne gemensamt.
Vidkommande Bonde-Ståndets då förde klagan öfver de serskilda föreningar Bruks-egare emellan om kol-districten, så liar Kongl. Maj:t förklarat, alt de kol-dis t rict, som äro lagligen erkände och sladfästade, icke böra någorstädes npphäfvas; men i händelse andra föreningar skulle finnas, hvilka ej ega samma helgd, och hvilka kunna anses på något sätt leda lill de kolandes förfång , är det desse obetaget, att i laga ordning söka rättelse lill afskaffande af bevisliga oordningar, För sin del anser Utskottet, att hvad Kongl. Maj:t, på förbemälte sätt, till iakttagande anbefallt bör undanrödja all farhåga hos den kolande Allmogen för faran af godtycklig behandling; äfvensom Utskottet anser, då den ifrågavarande 76 § i i8o5 6 Besv. och Oecon.
Utsk. års Förordning uttryckligen stadgar, att alla så val krono-skatte som frälse-skatte, genom samma Författning, förunnade förmoner icke i någor måtto skola minska eller förandra den rättighet till kolfång och andra skogs-förnödenheter, som Bruk och Bergverk, efter de dem förunnade Resolutioner, ega och hittills vanligen åtnjutit; att denna Kongl, försäkran innefattar ett så hufvudsakligt stöd för Svenska Bergs- och Bruks-handteringens upprätthållande, att någon rubbning derutinnan så mycket mindre bör kunna begäras, sorn, der missbruk möjligen kunna ega rum, vägen är utstakad, på hvilken i laga ordning rättelse vinnas må; och tillstyrker
Utskottet på dessa grunder att den ifrågavarande Motionen må af Rikets Högloft.
Ständer afslås.
Slockholm den i3 Maji 1829.
Utskottet d. 16 Maji 1829.
Betänkande, angående vackt Motion om controller i afseende på Tackjerns godhet m. m.
Uti Memorial, som från Ridderskapet och Adeln blifvit tili Utskottet remitteradt, har Besv. och Oecon.
Herr Lagerheim, Guslaf, dels omförmält, hurusom Tackjernets olla försummade stämpling vore ett af de väsendlligaste hinder för erhållande af tjenligt och likartadt ämnesjern, hvarförutan högst fa verktyg, machinerier eller större byggnader kunna ändamålsenligt effectueras, samt i allmänhet, för jernmanufacturens framsteg, dels äfven anmärkt, såsom en väsendtlig hrist i Författningarne, att något ansvar icke vore stadgadt för leverans af odugligt Tackjern till gjuterierne, och har Motionairen, lill a (hjelpande af desse olägenheter, föreslagit: 1:0
Att allt Tackjern, som är i så stora stycken, att det kan vara stämpladt, ovilkorligen bör hafva stämpel, samt alt de mindre bitar, som till någon del ej kunna vid Tack jerns-tillverkningen undvikas, och hvilka må medgifvas till T‘ö utaf hela tillverkningen, böra, för att å våg emottagas, vara i lådor inlagde och lådorne med stämpel försedde, samt 2:0 att enahanda ansvar måtte stadgas i afseende på Tackjerns-leverans till gjuterierne , som i Författningarne linnés föreskrifvet, i afseende på Tackjern för Stång- och Ämnesverkens behof; så att nemligen, om Tackjernet befunnes af annan beskaffenhet, än den derå utsatte stämpel antyder, säljaren eller tillverkaren då vore skyldig återtaga det och ersätta all, genom försäljningen el - 8 Desv. och Oecon- U.tsk. ler vågförandet deraf, förorsakad skada; men, om Tackjernet vore så oartadt, att deraf för fil eller mejsel bearbetligt gjutgods ej kunde beredas, Tackjernet vore förbrutit och säljaren eller tillverkaren derjemte kändes skyldig ersätta köparen all skada, som deraf vållats.
I anledning af denna Motion bar dock blifvit anmärkt af Herr Tham, G. TV. dels att det blefve svårt bestämma huru stora de Tackjerns-stycken skola vara, derå stämpel ovilkorligen borde finnas, dels betungande för Tillverkaren, om honom ålades anskaffa lådor eller lårar för de mindre och ostämplade Tackjernsbitarne, hvilket senare påbud jemväl skulle betydligen öka transport - kostnaden; äfvensom Herr Lagerhjelm, Pehr, erinrat, det han ansåg lämpligast, om frågan, rörande de nu föreslagna förändringarne i Kongl. Jernvräkeri-Förordningen af den iy Maji i8r4> skulle hvila intilldess ärendet blefve handlagdt af den Comité, som har sig uppdraget att öfverse alla Bergs-Författningar.
Hvad ej mindre
Motionen än de dervid gjorde erinringar innehålla har Utskottet tagit i öfvervägande, och får följande vördsamma utlåtande i ärririet afgifva: - Bcsv. och Occon.
Vt sk. Uti-de N.o 107. g Lika med Motionairen inser Utskottet, huru vigtigt det måste vara för jern-manufacturens framsteg till' en större fullkomlighet, att ämnesjern af ändamålsenliga egenskaper, i och för de serskilte manufactur - tillverkningarne, må kunna erhållas.
Likaväl inser också Utskottet, att beredningen af tjenlig t ämnesjern icke ensamt heror af kunskaper och öfning i smeds-arbetet, utan till en ganska väsendtlig del äfven på tillgången af passande Tackjernssorter.
Att Tackjernet åter af yttre utseendet icke kan till sina egenskaper rätt bedömas, är en allmänt känd sak; helst så väl brottet som ytan och hårdheten kan, om man så vill, erhållas betydligt olika hos serskilda stycken af ett och samma Utslag, (btgjutning ur Masugnen) endast genom ändring uti dimensioner eller afkylning, och att då ämnes- eller stångjernsverksegaren i de flesta fall icke kan taga sitt Tackjern directe utur tillverkarens hand, utan måste köpa det af handlande eller förläggare; så är det af högsta vigt att Tackjernet är stämpladt, så att, å ena sidan, köparen må kunna förvissa sig om varans beskaffenhet, och, å andra sidan, den omtänksamme, kunnige och redlige Tackjerns-tillverkaren icke må få sin vara misscrediterad, genom förblandning med andras tillverkningar. jo Besv. och Oecon.