Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Domstolar i andra instantien, malen kunde komma att behandlas efter olika åsigter ; att förening af Domstol och Förvaltningsverk i a:dra instantien vore lika nyttigt för näringen , som ledande tiil besparing ; att häremot vore så mycket mindre hinder , som hvarje Collegium egenteligen ej skulle behöfva annan Lagkunskap, än den, för dess eget yrke behöfliga , som den allmänna juridiska insigten borde höra till den gemensamma Ämbetsman* na-bildningen , och soin lagfarenheten ändock sluteligen måste hafva sin högsta tolk i Högsta Domstolen; att de anförda skälen äfven gälla för åtskilliga tjenstefels-, Drätsel- och Police-mål, hvilka dels för nödig sakkännedom , dels för enheten , beqvämligheten och skyndsamheten i deras behandling, böra vid förvaltningsverken , oaktadt målens juridiska natur , förblifva 5 att målens afsöndring, till den grad Committéerne föreslagit, icke allenast för enskilde parter skulle medföra hinder , uppehåll och kostnader samt mindre säkerhet för målens rigtiga behandling, än förut, utan jemväl större kostnad för Staten genom ökadt behof af Ledamöter både i Hof-Rätterne och Collegiernej att, utan afseende på de formella olägenheterna af en så vidsträckt afsöndring, skulle , vid betraktande af sjelfva sakerne, en 43 mängd Närings-, Drätsel- och Police-ärender derigenom komma att iida, emedan deras afgörande blefve underkastadt den oböjliga juridiska formen, hvilket förmenes icke vara förenligt med beskaffenheten af våra oeconomiska författningar, hvilka gå ut på ett stort förmynderskap, och således fordra en faderlig bemedling och jemnkning eller skyndsam verkställighet; att man i annat fall skulle föras i händerna på sakdrifvare och Domare, utan att ega författningar, som kunde göra detta tillstånd mindre vådligt, i händelse Dornstolarne icke svarade mot det öfvervägande förtroende, man til! dem satte; att större undantag ändå i andra fall från allmänna grundsatserne för Statsmagtens utöfning, än de ifrågavarande, till beskaffenheten blandade målens bibehållande vid förvaltningsverken, måste göras, emedan samhället icke är något tillstånd af ernådd fullkomlighet, och emedan det på sin ståndpunct vinner, på undantagen ; att föl jak tei igen rättelser, om de icke medföra vinst, icke böra vidtagas blott för fullkomligheten i formen, att, om den allena borde gälla, så skulle äfven vissa förvaltningsbestyr, såsom syne-förrättningar, förmyndares förordnande m. m., skiljas frän Domstolarne; och att frågan,
hvilka mål skola behandlas vid Hof-Rätt, Kammar-Rätt eller Collegium , är , så länge dessa verks sammansättning förblifver enahanda, mindre vigtig, än den, hvart mål af blandad beskaffenhet skola gå från andra instantieo? antingen till Stats-Rådet, der 44 Konungen allena beslutar, eller till Högsta Domstolen , der flere, vid lagens bokstaf bundne Ämbetsmän , samfällt döma; skolande sakkännedom i 3:dje instantien vara mindre behöflig , emedan då särskilda Nämnder , efter målens beskaffenhet, funnos för Domaren inom en viss ort, Collegierne efter de olika yrkena i samhället, borde anses som sakkunnige Central-Nämnder för hela Riket, De sålunda anförda skäien kunna synas vigtiga och förtjena derföre att närmare granskas; men dervid har Utskottet stadgat sig i den öfvertygelse , att, till vinnande af rättvisans oväldiga skipande efter gällande lagar och författningar, några särskilde kunskaper i de åtskillige näringsgrenarne, hos Domstolens Ledamöter, alldeles icke äro nödvändige; en öfvertygelse, som stödjer sig på de, efter Utskottets omdöme, öfvervägande skäl, ej mindre Committéerne pag, ig och 19, än Lag-Committéen i motiverne till förslaget till ny Rättegångs-Balk pag. 7 grundeligen anfört.
Antoges åter motsatsen , eller att sakkännedom hos Domstolen vore oumbärlig , skulle en sådan grundsats måhända kunna i tillämpningen så långt utsträckas, att särskild
Domstol för hvar enda näring till slut komme att behöfvas.
Ett sådant behof synes likväl helt och hållet försvinna genom inhemtande af sakkunnige mans yttrande , hvilket i många fall vid
Domstolarne nu eger rum , utan att minsta oliigcnhet deraf hittills förmärkts.
Sådant in - 45 stämmer ock med andan af Svenska Rätfegångs-ordningen , som icke tillåter, att enskildas rätt må bero pä den bevisning, som uppkommer genom ett mången gång blott förmodadt, bättre inneboende vetande hos Domaren, än hos dem, som med sakkännedom vittna.
Det tillhör icke Domaren, att, på sådant sätt, utgöra den bevisning , hvarå Domen ensamt beror; utan honom tillhör att, efter en med urskillning förd undersökning, tillämpa Lagert till ett gifvet, utredt och ransakadt mål, sorn under Lagen innefattas.
Aro de bevis, som Parterne ömsesidigt forebragt, lika, så är det Lagen , icke
Domaren , sorn bestämmer, hvilkendera sidans bör gälla.
Den Lagskipnings-form, der åtgärderne delas af lagfaren
Domare och en vald Nämnd, der Domaren med sin Lagkunskap förnämligast leder Rättegången , vakar öfver enhetens iakttagande i behandlingen , och rättsgrundsatsernes vid afgörandet, samt Nämnden gifver bevisningen behörig vigt, synes visserligen vara den fullkomligaste; och det är måhända saknaden deraf , som till stor del vållat behofvet af Coliegii- och flere andra särskilda Domstolar ; hvarföre , då fråga är om ny reglering , ej mindre af Förvaltningsverken , än ock, innan kort, af Domsrolaroe, en sådan splittring i Lagskipningen , som nu finnes, efter Utskottets ranka, ingalunda bör bibehållas.
På sådan grund hafva icke eller Cornmittéerne, så vidt Utskottet kan inse, före - 46 slagit bibehållande af de särskilda
Domstolaroe i första instantien längre , än till dess en allmän Domstoiarnes reglering af Konung och Ständer gemensamt kan vidtagas , utan blott hemställt de modificationer, som vore att iagttaga , derest rättsfrågornes öfverflyttning från de egentliga förvaltningsverken dessförinnan verkställdes.
Derigenom förfaller det hufvudsakligaste skälet , som blifvit anfördt för den förmenta nödvändigheten af sakkännedom i Domstolar af andra instantien, Det bör i öfrigt icke befaras, att en förvaltande Ämbetsman, skild från författningarnes juridiska tillämpning , skulls komma att sakna den kännedom af deras anda, som hörde till en fullständig bekantskap med styrelse-grenen.
Tvärtom vore det i Utskottets tanka att befara, det en sådan Ämbetsman, som då han tillika skall handlägga enskilda rättstvister , dervid förmynderskap allraminst får komma i fråga , icke bör ega lagkunskap annorlunda än som ett lefvande helt, hvilken icke vid något undervisningsverk kan inhemtas, till äfventyrs skulle förbise den omsorg , som för näringarnes. allmänna uppkomst och förkofran af styrelsen kan erfordras.
Icke eller kan Utskottet finna, att för Staten någon kostnad, eller för enskilde parter, hinder, omgång samt mindre säkerhet skulle uppkomma genom rättsfrågors afskiljande från Förvaltningsverken , hvilka derigenom skulle vinna uti enhet, kraft och verksamhet; och om behofvet 47 af sakkännedom i andra instantien kunde antagas, skulle det icke minskas i den tredje, emedan denna instantie i annat fall alltid finge rätta sig efter grunden för
Domslutet i den andra, deruti det således vore förgäfves, att söka ändring, det måtte vara så origtigt som fieldst.
Af nu anförda skäl, och då Grundlagen, när den icke antagit särskilde Domstolar eller Coilegier annorlunda än såsom förvaltande verk , synes hafva afsett , att alla af Stånd, Corporationer och privilegierade näringar härflytande olika interessen må kuuna förenas, samt härtill kommer , att de egentliga rättsfrSgor, som af Collegierne handläggas, så vidt af arbetsförtecknjngarne slutas kan , hvarken äro särdeles många , eller af mycket invecklad beskaffenhet; så har Utskottet icke kunnat undgå, att vördsamt tillstyrka , det alla de rättsfrågor, för hvilkas afgörande särskild sakkännedom varit ansedd nödig, jemväl måga till de allmänna Domstolarns öfverflyttas.
Hvad åter angår sådana mål , uti hvilka det förmenes böra bero på Förvaltningsverken, att bestämma hvilkendera näringen skall ega företräde , såsom , då fråga om vattenuppdämningar och dylikt förekommer; så finner Utskottet dessa tvisters juridiska natur vara ostridig, och tror icke, att, i frågor om rätt och frihet, något annat företräde emellan näringar och deras idkare bör finnas , än det , som i författningarne uttryckligen är 48 stadgadt, och hvilkas tillämpning, då tvist uppstår, åt Domaren må öfverlemnas.
Likaledes finner Utskottet, att de nu omedelbart i Commerce-Collegium förekommande tvister rörande Skeppsrederiers skyldighet , att i vissa bestämda fall ersätta de af Consulerne bestridde kostnadrr för underhåll och liemförskaffande af Svenska å utrikes otter vistande sjömän j äro såsom rättsfrågor att anse 5 och lärer genom deras öfverlemnande till
Domstols behandling någon olägenhet desto mindre uppkomma , som den anstalt redan är fogad, att Consulerne, förde behörigen styrkte utgifter, hvilka i nämnde afseende kunna komma i fråga att af Rederierne ersättas, böra, till undvikande af uppehåll i sin rätt, och då omständigbeterne så fordra, genast förskottsvis förnöjas af dertill anslagne allmänna medel; hvarefter vederbörande
Förvaltningsverk både kan och bör besörja deras utsökande, antingen i Executiveller Domstolsväg, allt efter omständigbeterne.
Under 6:e titeln.
Hl ål, som angå, dels åtskilliga större och mindre brott , dels allmänna Poli cm ä Landet och i Stad, såsom; 1:0 Bland dem, som behandlas af Bergs'
Collegium, nemligen: a) Anklagelse mot
Bergverks-arbetare för det de förfara, och genom oskicklighet i arbete förderfva deras Husbönders tillhörigheter; samt b) t 49 b) Anklagelser för Bergs-efFecters bristande godhet. a:o Af de under Commerce - Collegium hörande brottmål, nemligen: a) Förbrytelser mot Controll-föifattningarne. b) Förbrytelser mot de, för Fabriker och andra Slöjd inrättningar, som ej under Skrå höra, särskildt gifne författningar, samt mot Skrå Ordningen och dermed gemenskap egande författningar, eller reglementen för handel och köpenskap i Städer. c) Förbrytelser mot författningarne ora Algieriska Sjöpass. d) Förbrytelser , som efter Reglementet för Eskilstuna Fristad upptagas af Ordningsmanna-rätten derstädes. e) Frågor om ansvar för origtiga Mätare-bref och felaktig Skeppsmätning. 3:0
Mai, som blifvit fullföljde i KrigsCollegium, nemligen angående:
Förbrytelser genom eftersatte rustningseller rot erin g s - åligganden , mötens försummande, rustningshdstars vanskötsel och otillåtna bruk m. m. 4.0 Bland Policemål i hvilka Landshöfdingame i Otterne och Öfver - Ståthållaren i Stockholm utöfva Domsrätt, nemligen rörande:
Förb ytelser mot Medieinal-författningarne, eller de om Boskapssjukas hämmande, om Gästgifveriet, Landjstrykare, Pass, Fylleri, Kronoskjutser, Mantals- och Skattskrifning i Stockholm, så ock mot flera andra, Sirsk, Utsk, Steinke ^ So angående Policen i Stockholm vidtagne författningar, samt Lösdrifvares dömande till allmänt arbete ö)
Att alla nu anmärkta mai äro af juridisk natur, har Utskottet funnit så mycket tydligare, som förvaltnings verken , såsom Committéerne sid. 23 anmärka , behandla de fleste af dem, icke under Administrativ egenskap, utan såsom verkliga Domare* och huruvida
Domstolar må anses behöfva sakkännedom i den näring, hvarom tvist enskilde emellan kan uppstå, derom har Utskottet förut yttrat sig.
De under Commerce-Collegium hörande brottmål, och bland dem de, sorn kunna räknas till den så kallade Närings-policen, synas så mycket lättare kunna öfverflyttas till de allmänna Domstolarne, som, med undantag af Stockholm och Götheborg , de fleste police mål redan af dem förut behandlas
Och att, då någon anklagas för det han förbrutit sig mot författningarne om Algieriska Sjöpass, målet bör vid Domstol undersökas och afdömas , anser Utskottet alldeles obestridligt, emedan utom betydliga böter af till och med 4000 R:dr, äfven förlust af medborgares lif eller egendom dervid kommer i fråga, hvarmed något förvaltnings-verk icke bör få sig befatta, vidare, än att till laga åtal befordra de förbrytelser, som det, under sådane författ - *) Sid. 8f Presidenten Låfvenshjolds Betänkande’ sid. 189 Cancelli Rädet Hartmansdorff}, i häftet.
SI ningars handhafvande i förvaltnings-väg, kan upptäcka.
Då de i tredje puncten omnäinde frågor, hvilka nu höra till Krigs-Collegii upptagande, äro af brottsmåls natur, och icke hafva något ovillkorligt sammanhang med den förvaltnings-verken åliggande skyldighet, att tillse, det rustnings- och roterings - åligganden noggrant blifva uppfyllde, för hvilket ändamål executiva åtgärder utan omgång kunna begagnas; så synes icke någon menlig påföljd i afseende på Arméens tjenstbarhet kunna uppkomma, derest frågor, huruvida Rust- och Roterings-skyldige skola, för någon visad försumlighet, dömas till böter eller icke, ej mara blifva underkastade administrativ behandling, särdeles som Committéerne jemväl föreslagit, att ärender af denna beskaffenhet böra af Konungens Befallningshafvande, såsom Police-mål få behandlas: varande äfvenledes i 16 §. af Kongl. Resolutionen på Krigs-Befälets besvär den ii Januarii 17^7 stadgadt, att mål af nämnde beskaffenhet skulle höra till Domarens pröfning, derest närmare bevis erfordrades.
Att Police-mål, när böter komma i fråga, till deras natur liro juridiska, lärer viii icke kunna nekas; hvarföre den befattning dermed, som, till vinnande af skyndsamhet i behandlingen, blifvit Konungens Befallningshafvande i vissa fall uppdragen, icke kan anses af förvaltnings beskaffenhetj och hvad Stockholm särskildt angår, hafva CommitteArne sidan 32 yttra t, att detina Hufvudstads Police ofta 52 kräfver hastigare åtgärder, än som kunna vinnas hos dc der befintlige allmänna Domstolar j hvaraf visar sig, att någon förändring deruti icke varit ifrågaställd.
De under 7:de titeln upptagne mål, rörånde dtskillige
Ämbets- eller tjenstemän i afseende på deras embete eller tjenst, såsom: 1:0 tilltal för ämbets- eller tjenstefel mot de administrerande verkens egne ämbets- eller tjenstemän; så ock. mot andra, som under dessa verk lyda. 2:0 Frågor om Consulers skyldighet, att i ersättnings-vag ansvara för sådana ärender, som de, i följd af sin tjenstepligt, å Utrikes Orter uträtta. 3:0
Om beloppet af Landtmätares arfvode, så ock om beloppet af de arfvoden andre ämbets- och tjenstemän kunna vara berättigade, att af Kronans medel åtnjuta ").
Utskottet, som funnit dessa mål vara judiciella, har jemväl granskat, huruvida någon olägenhet, genom deras afsöndrande från iörvaltnings-verkens behandling, må kunna befaras.
Det har varit yrkadt, att Hof-Rätts inblandande i andra Verks tjenstefrågor och möjliga misstag i deras bedömande lätt kunde föranleda otfenteliga chie aner, eller hemlig förföljelse, betaga förmän den nödiga myndigheten öfver deras underlydande, och förlama *) Sid.
92 och 94 Presid.
LöfvenskjSlds Betänkande. 194 Cancelii Råd. v, Hartmansdorff! 1 häftet.
53 kraften i vederbörande Verks ämbetsförins CJ } samt att Committéerne af dessa orsaker undantagit Krigs Hof-Rätten från det allmänna upphäfvandet af de särskilda Domstolarne i andra instantien, Men då nämnde) Hof»Rätt icke är att betragta såsom något Förvaltningsverk, från hvilka Committéerne endast hade att afskilja rätts-frågor, så har Utskottet i Committerades förslag icke kunnat finna någon stridighet i grundsatser; och då Förvaltningsverken , i fall ordentlig
Domstol får afgöra frågor om ansvar för verkligt ämbets eller tjenstefel, hvilket, hvad de uDder SundhetsCollegium lydande ämbets- och tjenstemän angår, redan nu sker, deraf icke hindras, att öfver underlydande utöfva det förmanskap och den correctionelia bestraffning författningarne må tillåta; så har Utskottet icke kun. nät inse, att de befarade olägenheterne skola uppkomma, och tror i öfrigt, att geDom måls behandling i ordentlig
Domstolsväg, chicaner eller hemlig förföljelse minst skola äfventyras:
I sammanhang hvarmed Utskottet jemväl antagit, att de i 2:dra och 3:dje puncterne nämnde mål kunna och böra från Förvaltningsverken skiljas.
Dessa äto de hufvudsakligaste anmärkningar, som blifvit framställde mot Committéernes förslag, hvilket Utskottet, så vidt det har afseende på de uppräknade ärendernes juridiska natur och deras afsöndring från Förvaltningsverken, med ofvannämnde undantag, antagit; dock synes vid y;te titeln, 2;dra 54 punkten kunna tilläggas:
Tvister emellan Lottoch Fartygs-Befälhafvare om beloppet a} den betalning Lots bor, utom Lotspenningar, särskildt undfå får det han rdddat ett i lägervall stadt fartyg, samt frågor om Lots i sådane händelser begagnat Fartygs-Befdlhafvarens nöd får att betinga sig en utöfver billighet upp• drifven betalning ; eller om f ar tygs-befälhafv ares vägran, att erlägga den Lots , efter föregången billig öfverenskommelse för slikt enskildt biträde, tillkommande betalning.
Dessa mål skola i första instantien afgöras af en för tillfället utsedd CompromissRätt, och derifrån, i händelse af missnöje, fullföljas i Commerce-Coilegium, enligt 65:1:0 §. i Kongl. Förordningen den 20 Januarii 1820.
Ifrån Commerce-Collegii Justitiac - di. vision, der dessa mål, i anseende till deras civila tviste-beskaffenhet, böra handläggas , få de sedermera i Konungens Högsta Domstol fullföljas: och då det icke lärer kunna bestridas, att så beskaffade tvister äro af juridisk na:ur , och således höra från Commerce-CoI!egii befattning skiljas ; så får Utskottet vördsamt tillstyrka, att de, utan afseende på den nedre instantiens sammansättning, må hänföras till dem, för hvilka Committéerne, sidan 30, föreslagit Hof-Rätt till Öfver-Domsiol, i stället för Collegierne.
Till slut får Utskottet meddela utlåtande rörande de omständigheter och modificationer, som, efter Committéernes tankar, borde iakttagas, derest Kongl.
Maj:t skulle i Nå - f5 der täckas finna , att målan till Domstolarnes åtgärd må ölverlemnas, innan nu gällande Lagar och författningar i öfrigt komma att undergå förändring *).
Då 10 Capitlet 16. § Rättegångs-Balken innehåller, att der Kronohemman tvista om jord , Konungens Befallningshafvande skall lägga dem emellan; 27 Capitlet 9. §.
Byggninga-Balken stadgar, att om man ej nöjes åt det slut Häraös-Rätten vid syn å Kronojord meddelar, ändring må sökas hos Konungens Befallningshafvande, som äger den syn pröfva och rätta; och 25 Capitlet 8. §. sist åberopade Balk bjuder, att i fråga om delning af vägar och broar, det skall åligga Konungens Befallningshafvande att tillse, det den ena ej mera betungas än den andra; så hafva väl Committe'erne , när afvikelse från dessa Lagens stadganden, utan Riksens Ständers samtycke, icke torde kunna göras, föreslagit, att de mål, som blifvit upptagne, dets under andra titeln angående Rågångs- och jordatvister emellan Kronohemman , samt Husesyner derå, och dels under fjerde titeln rörande vägdelningar, må tills vidare, på samma sätt som förut, gå till Konungens Befallningshafvande, men att den, som vore missnöjd med Konungens Befallningshafvandes Utslag, borde få söka ändring i Hof-Rätten, då det ändå alltid blefve Domaremagten, som till slut prof vade partens rätt, när han äska *) Sidan 26 och följande af Committéernes Be tänkande.
SÖ de en sådan pröfning, hvarigenom instantierse icke komme att ökas öfver deras förra antal; oten som mål af nämnde beskaffenhet synas böra erhålla samma behandling, som andra frågor af lika nator; och de hinder, som genom åberopade stadgarden deremot finnas, nu kunna af Kongl. Majit, gemensamt med Riksens Ständer, unöanrödjas; så har Utskottet upprättat förslag till förändring i förutnämnde lagens rum; hvilket förslag Riksens Häglof!, Ständer , i händelse grundsatsen gillas, torde, i öfverensstämmelse nied 33, §. af Riksdags-Ordningen, till deras Lag-Utskott remittera.
I öfrigt har Utskottet, med afseende å de skäl Commitiéerne anfört, trott sig böra vördsamt tillstyrka, det vid rätts - frågors öfverflyttande från Förvaltnings, verken till Domstolarne må stadgas: 1:0
Att tvister, rörande Jura Patronatus i Skäne, Halland, Blekinge och Bohus Län, omnämnde i i;sta och 3:dje Titlarne, fä, likasom sådana stridigheter i deri öfriga delen af Riket, omedelbart af Hof-Rätt upptagas. 2:0
Att ändring i syner å Landshöfdinge-Residenser, hvilka förrättas af LagmansRätt, må sökas i Hof Rätt och ej, såsom hittills, i Kammar-Collegium. 3:0
Att frågor, som vid Syner å Kungsgårdar, Boställen och Residenser kunna uppkomma, rörande anslag af allmänna medel till Nybyggnad eller förbättring af Hus, som Kronan består, icke må af Damstolarne af - 57 göras, utan, såsom hittills, Förvaltnings-Verkens pröfning underställas. 4:0
Att tvister, rörande klyfning af Kronohemman få fullföljas på samma sätt, som rörande lika beskaffade mål i afseende på Skattehemman nu stadgadt är eller framdeles Stadgas kan. 5:0
Att, då tvister vid Domstol göras anhängige om föeträde till nyttjande rätten af sådane Kronans lägenheter, som i tredje titeln äro uppräknade, vederbörande FörvaltningsVerk derom Lör underrätias, på det Kronans eiler det Allmännas rätt må blifva bevakad , i händelse den på tvistens utgång kunde bero. 6:0
Att, intill dess en allmän Domstolar, nes Reglering af Konung och Ständer kan beslutas, eller annorlunda stadgas, Bergs-Un» der-Rätter, Gränse- och Sjö-TuUs-Rätter och Ordningsmanna Räften i Eskilstuna Fristad må upptaga och afgöra dit nu hörande och i i;sta och 2;dra puneterne af 5:te Titeln uppräknade rättsfrågor, men derifrån till Vederbörande Hof-Rätt fullföljas: och lära enskiftesmål på samma sätt som förOt böra handläggas, så vida ej, efter Riksens Höglofl Ständers vid förra Riksdagen anmäldte underdåniga önskan, Egodelnings-Rätter kunna komma att inrättas. 7:0
Att de under sjet e Tireln hörande mål, hvilka nu omedelbart upptagas i Bergscollegium, såsom frågor om ansvar för öfversmide och förbrytelse mot författningarne om Jernvräkeriet, må höra till Hof Rätts omedelbara upptagande; men att de, som nu hör*, 58 till Commerce Collegii omedelbara åtgärd, såsom förbrytelser mot författnlngarne om Algieriska Sjöpass och förolämpander. mot
Directeuren, IVuterschout, eller Sjömanshus-Betjente, äfvensom frågor om ansvar och skadestånd för obehörigt klander af privilegia exclusiva, samt om ansvar å Städernes Rederier för brist i de ständiga Salt-uplagen, må till de allmänna Dornstolarne öfverflyttas. g:o Att, intill dess annorlunda stadgas kan, de under sjette titeln upptagna mål, uti hvilka Landshöfdingame i Otterne och OfverStåthållare-Ämbetet i Stockholm utöfva Domsrätt, må af nämnde myndigheter handläggas: likasom att Värfnings-tvister tills vidare må förblifva under Landshöfdingarnes behandling, samt frågor rörande Ryttares, Soldaters och Båtsmäns städslande, såsom varande af enahanda natur med värfnings-tvisterne, må på lika sätt handteras; hvarförutan de i sjette Titeln omförmaldte frågor om förbrytelser, genom eftersatte Rustnings- och Roterings åliggande, mötens försummande, Rustningshästars vanskötsel och otillåtna bruk, synas böra, till vinnande af nödig skyndsamhet i behandlingen, lika med police-mål i allmänhet, upptagas och afgöras. 9:0
Att, i afseende på behandlingen af de under sjunde titeln uppförda mål, må iakttagas : a) Att , med undantag af Landtmätare i Orterne , alla de Ämbets- och tjenstemän, Som omedelbart i något af Rikets Collegier 59 förut skolat stå till rätta , eller de der höra till något Ämbetsverk, som lyder omedelbart under Kongl, Maj;t, må hädanefter af Collegii eller Verkets Advocat - Fiscal eller Ombudsman anklagas inför Hof-Rätt, hvarvid synes böra iakttagas, det Krigs Hof-Rätten blir Domstol för dem, sorn höra till Krigsstaten , och att, hvad särskildt angår Consulerne, hvilka för sin ämbetsförvaltning utom Riket, måste inom