Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti en, med anledning häraf, den 11 Juli innevarande år till Rikets Ständer i nåder aflålen och från samtlige Stånden lill Stats-Ulskottet remitterad Proposition, har Kongl. Maj:t, uppå de af Bergs-kollegium anförda skäl och då vid särskilda tillfällen, såsom vid lagmans-embelenas upphörande, Rikets Ständer medgilvit godtgörelse lör så väl extra sorp ordinarie löneförmåner vid de indragna tjenslerna i nåder förklarat sig desto häldre vilja påkalla Rikets Ständers välvilja lill bergsfogdarnes fördel, sorn indragningen af deras tjenster skett i öfverensstämmelse med Rikets Ständers derom i underdånighet gjorda anhållan.
Beträffande först de i äldre tid tillsatte och sålunda definitivt utnämnde bergsfogdarne, så vore af dem Helander och Sundin, i anseende till sin höga ålder, berättigade att, när de från tjensterne afginge, å allmänna indragnings-staten undfå pension, motsvarande deras ordinarie lön, ehuru det vore sannolikt, att de heldre sökte pension från Civil-statens pensions-inrättning, der de hvardera erhölle 300 R:dr, likasom Bratt och Slettengren kunde från samma inrättning, vid afskedstagande, undfå i pension 200
R:dr hvardera, Bratt likväl först år 1856.- Då emedlertid, vid Ståls-Utskottets Utlåtande, N:o 287. 21 bergslags-staternas reglering, Kongl.
Majit i nåder förklarat de ordinarie bergsfogdarne icke böra förvägras alt med sin tjenstgöring fortfara, bar Kongl. Majit, för deri händelse, att de sådant föredroge, behagat i nåder föreslå, alt, så vida den uti sednaste proposition om Slals-verkets tillstånd och behof framställda begäran, att beloppet finge utgå af 6:le Hufvudtitelns anslag till befrämjande i allmänhet af bergsbruket, icke bifölles, nyssberörde 4 bergsfogdars löner, tillsammans 408 R:dr, måtte å allmänna indragnings-staten uppföras alt från nästa års ingång tills vidare utgå.
Vidkommande åter de efter år 1828 endast tills vidare förordnade bergsfogdarne, syntes skilnad böra göras axelian de yngre 'och dem, som lio år oell derutöfver sysslorne innehaft, samt alltså dertill förordnats innan Rikets Ständer den 22 Februari 1845 i underdånighet anhöllo om bergsfogdetjensternas indragning, hvilket sednare förhållande inträffade med Roman, Lycknell, Edström och Ågren.
För desse, som alla voro delegare i Civilstatens pensions-inrältning, har Kongl. Majit i nåder föreslagit, att, derest de icke före innevarande'års utgång vunnit förflyttning eller befordran till annan publik tjenst med motsvarande lön, de måtte, från nästa års ingång, få, intill dess pensions-rätt i Civil-statens pensions-inrättning kunde tillträdas, eller befordran vunnes till annan publik tjenst, å allmänna indragnings-stuten tillgodonjuta:
Roman och Lycknell hvad som motsvarade pensions-beloppet i nämnde kassa, eller 300
R:dr hvardera, samt Edslröm och Ågren hvad som i rundt tal svarade emot deras taxerade löne-inkomster, eller 108 R:dr hvardera, tillsammans 816 R:dr.
Öfrige tills vidare förordnade bergsfogdar, nemligen Köhler, Almqvist, Victorin, Wahlberg, Beronius, Dahm och Dalman, voro äfven cfels redan delegare i Civil-statens pensions-inrättning, dels berättigade att der vinna inträde; men då de blott korlare tid innehaft sina befattningar, funne Kongl.
Majit betänkligt, att löne-ersättning åt dem föreslå.
Skulle likväl Rikets Slän der finna billigt att äfven åt dem på allmänna indragnings-staten anslå någon godtgöielse, syntes denna, såsom Bergs-kollegium tillstyrkt, böra inskränkas lill de föga betydliga beloppen af ordinarie lönerna, tillsammans 1,081 Ridr 8 sk., att likaledes af dem frånträdas, när pension i Civil-statenå pensions-inrättning kunde erhållas, eller befordran vunnes till annan publik Ijenst.
För tillförordnade bergsfogden Wiberg, som först år 1851 förordnats att sysslan till innevarande års slut förrätta,, ansåg deremot Kongl. Majit, lika med Bergs-kollegium, löne-ersättning skäligen icke böra ifrågakomma.
Till Stats-Utskotlet har jemväl blifvit remitterad' en af Herr C. G Indebetou hos Borgare-Ståndet väckt motion, deruti hufvudsakligen anföres 22 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 287. % hurusom uti den nya aflönings-staten för bergslags-staterne någon godtgörelse icke funnes upptagen för bergsfogdarne, hvilka, i följd af regleringen, komme att efter innevarande års utgång förlora alla hittills innehafde löneförmoner, ehuru flere af desse tjenstemän länge bestridt sina tjenster, utan att tillika ega andra befattningar.
Sådant kunde likväl ej hafva varit Rikets Ständers afsigt, då de föreslogo indragning af bergsfogde-tjensterna, samt vid sednaste riksdag i underdånighet anhöllo dels om förminskning af Bergs-kollegii tjenstemanna-personal, dels ock om förändrad reglering af bergslags-staterna; och då Rikets nu församlade Ständer, vid behandlingen af denna reglerings-fråga, icke yttrat sig öfver Kongl. Maj:ts nådiga framställning om beredande af ersättning till de bergsfogdar, som voro till sina tjenster definitift utnämnda, blef följden häraf den, att ej allenast de tillförordnade bergsfogdarne vid nästa års ingång förlorade sina löneförmoner, utan möjligen ock de bergsfogdar, som med tjenstgöringen komme att fortfara, blefve förlustige sina ordinarie löner.
Motionären har derföre hemställt, att Rikets Ständer måtte anvisa nödiga medel: l;o till ersättning åt de vid innevarande års utgång från sina innehafvande tjenster afgående bergsfogdar, för derigenom förlorade löneförmåner, till så slort belopp, som desamma, enligt uppgift till taxeringskommittéerne, i medeltal under sistförflutne fem år, för hvar och en af dem utgjort, alt årligen uppbäras, dock under förbehåll, att, så snart någon af dessa bergsfogdar erhölle annan tjenst, dess löne-ersätlning minskades med så stort belopp, som motsvarade inkomsten af den erhållne tjenstebefattningen, och att följaktligen samma löne-ersättning helt och hållet komme att upphöra, i händelse de förmoner, som med den nya tjensten .voro förenade, fullt uppginge till eller ock öfverstege beloppet af den beviljade löne-ersättningen; samt 2:o till ordinarie löner ät de vid sina tjenster qvarstående bergsfogdarne, så länge tjensterne af dem utöfvades, och derefter till ersättning för deras löneförmoner, beräknade på sätt ofvan sagdt är, och under enahanda förbehåll, i händelse någon af dem sedermera skulle erhålla annan tjenstebefattning.
Efter derjemte tagen kännedom af de detta ärende rörande, Utskottet tillställde handlingar, hvaribland jemväl en till Kongl. Maj:t inlemnad uppgift af tillförordnade Bergsfogden Ågren, att han i extra inkomster uppburev dels lönebidrag af bergsverken med 385 R:dr, dels bölesandelar, i medeltal 22 R:dr 30 sk. årligen, får Utskottet, i följd af de erhållne remisserne, härmed afgifva utlåtande. Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 28?. 23 I anledning af Kongl. Maj:ts, uli Dess vid innevarande riksdag aflåtne nådiga Proposition om statsverkets tillstånd och behof, gjorda framställning, i fråga om förändrad organisation af Bergs-kollegium och Bergslags-staterne, hafva Rikets Ständer, genom bifall till Utskottets härutinnan afgifne Utlåtande N:o 71, punkten 2, funnit sig e) kunna ingå i pröfning af den nya organisationen och endast beslutat, att det i nu gällande Riksstat för Bergs-kollegium och Bergslags-staterna uppförda anslag skulle vid oförändradt belopp bibehållas.
I följd häraf meddelades då icke heller något yttrande öfver Kongl. Maj:ts, i sammanhang med organisations-frågan, i nåder gjorda framställning, att, af 6:te hufvudtitelns anslag till befrämjande i allmänhet af bergsbruket, löne-ersattning måtte få utbetalas till de ordinarie bergstjenstemän, som, vid indragningen af deras befattningar, vore till slik ersättning berättigade.
Då emedlertid, jemlikt Kongl.
Maj:ts nådiga beslut, den nya regleringen, dervid bergsfogde-tjenslerne, i öfverensstämmelse med Rikets Ständers uttryckta önskan, blifvit indragne, skall träda i verkställighet - med 1855 års ingång, saknas efter denna tid tillgång så väl till aflöning för de ordinarie bergsfogdar, hvilka, i enlighet med Kongl.1 Maj:ts särskilda nådiga medgifvande, vilja med tjenstgöringen fortfara, som ock till ersättning åt de endast tillsvidare förordnade bergsfogdarne, hvilka, med befattningarnes upphörande, skulle förlora sina hittills innehafde så väl ordinarie, som extra löneinkomster.
Lika med Kongl. Maj:t, anser Utskottet att, på sätt förut i likartade fall egt rum, lämplig ersättning bör beviljas bergsfogde-ljensternas innehafvare för deras, genom , beslällningarnes indragning, mistade löneförmåner; och då Utskottet jemväl finnér de af kongl.
Maj:t i nåder föreslague grunder för ersättningarnes bestämmande rättvisa och billiga, får alltså Utskottet föreslå Rikets Ständer, alt, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts nådiga Proposition samt den väckta motionen, besluta: l:o att de ordinäre bergsfogdarne, så vidt de åstunda, att, efter verkställigheten af den genom Kongl. Brefvet den 14 Oktober 1853 fastställda nya reglering af bergslags-staterna, fortfarande utöfva bergsfogde-tjensterna, må, så länge de vid dessa befattningar qvarstå, åtnjuta följande mot deras nu in nehafvande löner svarande belopp, nemligen: E. Helander ... . 146: 32. C. A. Sandin 110: — J. F. Bratt 75: 32. A. G. Slettengren . . , 75; 32. tillsammans R:dr 408: —
Edström, hvad som motsvarar hans årens 1848— 1852 taxerade löne-inkom ster, i jemnt tal ... . » 108: — — J. F. Ågren, likaledes ... » 108: —■ — gjg. b) de sedermera tillförordnade, hvad som motsvarar deras nu innehafvande löner, nem - ligen: C. V. Köhler R:dr 146: 32. — C. J. Almqvist » 272: 8.— C. J. Victorin » 146: 32. — C. J. Wahlberg ..... » 75: 32. — C. Beronius » 146: 32. — J. P. Dahm # 146: 32. — O. F. Dahlman ..... » 146: 32.— 1081" 8 —- Summa R:dr 1,897: 8. — samt 3:o att förberörde ersättnings-belopp, tillhopa 2,305 R:dr 8 sk., må uppföras å allmänna indragniugs-staten, att, så vidt ofvannämnde personer icke dessförinnan vunnit befordran till annan publik tjenst, från och med år 1855 utgå, med vilkor, utom de här ofvan upptagne, att ersättningarne förminskas eller upphöra, iden mån innehafvarne kunna utaf andra statsmedel erhålla aflöning.
STOCKHOLM, tryckt hos N. MARCUS, 1851. Slats-Ulskoltets Memorial, M 288 och Utlåtande, JM 289. 1 M 288.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 20 Sept. 1854, kl. 11 f. m.
Memorial, i anledning af ålerremiss å Utlåtandet, M 192, angående Rikets Ständers Revisorers berättelser om granskningen af de under Kongl. Kommer se-kollegium ställda fonders och medels förvaltning och räkenskaper.
(R:gs Aid.)
Ridderskapet och Adeln har, på grund af gjorda anmärkningar, återremitterat ofvannämnda Utlåtandes 3:e punkt, angående ersättandet af Direktören L.
Bångs rese- och traktaments-kostnader vid enskilda schäferiers besökande; men som detta utlåtande och således äfven den af Ridderskapet och Adeln återremitterade punkten deraf, enligt Utskottet tillhandakomma protokolls-utdrag, blifvit of de Sine öfriga Riks-Stånden godkändt, hvadan sagde fråga alltså, jemlikt 75 § Riksdags-Ordningen, iir af Rikets Ständer afgjord, kan den af förstbemälda
Stånd beslutade återremiss icke till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
M 289.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 20 Sept. 1854, kl.. 11 f. i». Utlåtande, i fråga om ytterligare utbetalning utaf Kreditivel för de genom postskjuts-legans förhöjning föranledda kostnader.
Sedan General-Post-styrelsen, med öfverlemnande af vederbörande Post-kontors utredningar öfver de ökade kostnader, som, genom den posthemmans innehafvarne, Bih. till R.
Prol. 1835 & 1854. 4 Sami. 1 Afd. 5 Band. 3 Haft. 1 2 Slals-Ulskoltcts Utlåtande, JJ? 289. enligt Kongl. Brefvet, den 17 September 1851, tillerkända ytterligare förhöjning i postskjuts-legan, för Postverket under år 1855 uppkommit, hos Fullmäktige i Riksgälds-koutoret begärt, att då sagde kostnader, på sätt ett häröfver upprättadt sammandrag utvisade, uppgingo till ett sammanräknadt belopp af 12,935 R:dr 23 sk., det för samma kostnaders bestridande å Riksgäldskontoret anvisade kreditiv å 15,000 R:dr måtte varda till General-Post-styrelsens disposition utanordnadt; så hafva Fullmäktige, enligt härom till Stats-Utskottet under den 22 nästlidne Juni äflåten skrifvelse, förklarat sig icke kunna bifalla den begärda ytterligare utbetaluingen af berörde, redan i Juli månad sistlidet år, till hela sitt belopp lyftade kreditiv, enär detsamma, jemlikt 150 § af Riksgälds-kontorets reglemente, icke vore beviljadt och anvisadt att årligen utgå, utan, till följd af Rikets nu församlade Ständers, Fullmäktige tillkännagifna, beslut, skulle hädanefter upphöra; men, med afseende å anledningen till och ändamålet med ifrågavarande krediti vs anvisande, hafva Fullmäktige hos Utskottet anmält den derå erhållna förnyade reqvisition, med tillkännagifvande derjemte, att Fullmäktige, innan de meddelade General-Post-styrelsen sitt svar å densamma, afvaktade underrättelse om det beslut eller den åtgärd, Utskottet, i anledning af denna anmälan, funne för godt vidtaga.
Stats-Utskottet, som härmed får underställa Rikets Ständer afgörandet af den sålunda väckta och utaf Fullmäktige för Utskottet anmälda fråga om vidare utbetalning af ofvanberörde kreditiv-summa, har ansett sig böra upplysningsvis tillägga, att Kongl.
Majit, i sammanhang med sin under sednaste
Riksdag gjorda framställning om postskjuts-legans förhöjning i vissa uppgifna fall, hvarigenom en till 12,874 R:dr 5 sk. 8 rist. beräknad tillökning i postförings-kostnaderne skulle uppkomma, utaf Rikets Ständer äskat anvisandet på Riksgälds-kontoret af ett kreditiv å 15,000
R:dr, hvilket borde utaf General-Post-styrelsen få, i män af behof, för det afsedda ändamålet disponeras.
Men hvarken i denna framställning eller i Rikets Ständers dermed ordagrannt öfverensstämmande beslut finnes för— klaradt, att sagde kreditiv skulle med hela sitt beviljade belopp årligen utgå, och innehåller det härom i Riksgälds-kontorets reglemente meddelade stadgande endast, att samma kreditivs belopp bör General-Post-styrelsen för omförmälda ändamål tillhandahållas.
Med anledning af Rikets Ständers sednast församlade Revisorers anmälan, att hela kreditivet blifvit till nyssbemälde styrelses disposition utanordnadt och i öfverensstämmelse med Stats-Utskottets hemställan i 9:e punkten af Utlåtandet, JY2 27, hafva Rikets Ständer under innevarande Riksdag redan beslutat, att meranämnde särskilda kreditiv skall upphöra.
Vid nu anförda förhållande och då Fullmäktige således rätteligen ansett sig, på grund af åberopade reglements-§, icke ega bevilja deri äskade ytterligare utbetalningen af ifrågavarande kreditiv-summa, fordras naturligtvis ett särskildt beslut eller medgifvande af Rikets Ständer för denna utbetalnings verkställighet. Slats-Ulskotlels Utlåtande, M 290.
3 Men sorn, enligt de upplysningar angående postverkets ställning, Utskottet inhemtal, detta verks kontanta behållning och fordringar, som vid 1847 års slut blott utgjorde R:dr 17,569: 5. 8. derefter ökat sig under år 1848 till » 103,646: l. s. under år 1849 till » 129,733: 27. 6. under år 1850 till » 161,500: — — under år 1851 till » 249,051:- 44. 8. och under år 1852 till » 266,524: 6. 10. så synes nämnde verk för närvarande, utan någon olägenhet kunna undvara den summa, hvilken hos Riksgälds-kontoret reqvirerats såsom ersättning för de ökade kostnader, samma verk, till följd af postskjuts-iegans ofvan omförraälda förhöjning, under år 1853 fått vidkännas; hvadan och i betraktande af de mångfaldiga utaf Rikets Ständer beviljade stats-utgifter, för hvilka Riksgälds-kontorets nu egande tillgångar redan blifvit tagna i anspråk, Utskottet finnér sig föranlåtet hemställa, att någon vidare ersättnings-skyldighet för meranämnde kostnader icke måtte varda af Rikets Ständer Riksgälds-kontoret ålagd.
M 290.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 20 Sept, 1854, kl. 11 f. m.
Ullålande, i anledning af vackt motion om ofverflyttning till Riksgälds-kontoret af alla Staten tillhöriga samt under dess omedelbara vård stående fonder eller kassor.
(R:gs Afd.) Efter framställd anmärkning deremot, att i en tid, då en allmän anda för kommunikationernas förbättrande och utförandet af andra större nyttiga företag i hela landet uppenbarade sig, samt för dessa föremål understöd jemväl från det allmännas sida i hög grad påkallades, Staten använde en stor del af sina tillgångar för att förräntas genom deras utlåning til! enskilda, har Herr C. Fr. Waern, uti väckt och af Borgare-Ståndet till Stats-Utskottet remitterad motion, föreslagit, att alla fonder eller kassor, af hvad slag som helst, hvilka stå under Statens omedelbara vård och äro dess tillhörighet, måtte till Riksgälds-kontoret öfver - 4 Slals-UlsholCets Utlåtande, Jt? 1!90. flyttas, samt att alla inkomster, som på ett eller annat sätt tillflyta dessa fonder eller kassor, måtte, i mån af deras olika natur, ingå antingen till Kongl.
Stats kontoret eller Riksgälds-kontoret, och Rikets Ständer i stället bevilja ordinarie eller extra Stats-anslag för bestridandet af de Statens behof, som för närvarande genom nämnde kassor eller fonder betäckas; hvarjemte motionären äfven föreslagit, att Riksgälds-kontoret, i den mån sådant, med hänsigt till Stats-behofvens storlek, pröfvades lämpligt, måtte bemyndigas alt för de fonder eller kassor, på hvilka enskilde ega rätts-anspråk och hvilkas öfverlemnande till Riksgälds-kontoret af vederbörande Förvaltningar önskades, utgifva obligationer, löpande med den ränta, derom bestämmelser, på grund af närmare utredning af förhållandena, kunde träffas; hvarigenom motionären ansåg ett verkligt inhemskt fondsystem kunna uppstå.
Ehuru öfverflyttningen till Riksgälds-kontoret af åtskilliga, under tidens längd samlade och för vissa behof afsedda samt under särskilda förvaltningar ställda, kapital-behållningar, öfver hvilka Staten eger en oinskränkt dispositions-rätt, äfvensom de genom dessa behållningars utlåning uppkommande ränte-inkomsters utbytande emot vissa bestämda Stats-anslag, visserligen skulle underlätta och förenkla både förvaltningen och redovisningen af sagde behållningar, förekomma dock emot verkställigheten häraf åtskilliga betänkligheter, hvilka, åtminstone för närvarande och innan de förhållanden, som för hvarje särskild fond eller kassa möjligen ega rum, blifvit närmare upplysta, hindra Utskottet att understödja motionärens förslag i det outredda skick, hvaruti det blifvit af honom framstäildt.
Utskottet anser sig dessutom härvid icke kunna underlåta erinra om de enskilda olägenheter och bekymmer, som genom en oförmodad, uppsägning och indrifning af ifrågavarande fonders eller kassors lånefordringar, säkerligen skulle förorsakas hos nuvarande innehafvarne af de många egendomar inom Rikets flesta delar, deruti sagde fordringar äro och ofta sedan lång tid tillbaka varit, såsom stående lån, intöcknade.
Reträffande åter motionärens förslag i afseende på sådana kassor eller fonder, å hvilka enskilda ega rätts-anspråk, torde något särskildt beslut af Rikets
Ständer icke erfordras för dessa kassa-förvaltningars berättigande att, om de sådant önska, insätta härtill disponibla medel i den upplåning emot
Riksgälds-kontorets obligationer eller fonderade Stats-papper, hvilken Utskottet, i derom afgifvet särskildt betänkande, föreslagit.
Utskottet får alltså hemställa, att förevarande motion icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Stais-Utskottets Utlåtande, M 291.
5 As 291.
Ank. till Exp.-Uisk. d. 20 Sept. 18S4, kl. 11 f. ro. bilåtande, i anledning af vackt motion om förändrade stad ganden, angående
Hypolheks-föreningarnes obligationers upp köpande af Riksgdlds-kontoret.
(R:gs Afd.) Efter anförande af de stadganden, 165 och 166 §§ af det för Riksgäldskontoret nu gällande reglemente innehålla, rörande uppköp för detta verks räkning samt uppsägning eller försäljning af Hvpotheks-föreningarnes, jemte några andra inrättningars räntebärande obligationer, har Friherre Raab, Adam Christian, uti en hos Ridderskapet och Adeln väckt motion, anmärkt, att Riksgälds-kontorets styrelse, enligt de i allmänna tidningarne, tid efter annan, härom införda tillkännagivanden, vid dylika obligationers uppköp fästat det, efter motionärens förmenande, emot afsiglen med den föreskrift Rikets Ständer meddelat, stridande vilkor, alt obligationer, bärande 4% procent ränta, skola, för att af Riksgälds-kontoret kunna inköpas, vara antingen redan uppsagda eller uppsägbara till inlösen efter minst en och högst 6 månaders förlopp.
Till följd af det sålunda stadgade vilkoret hade nämnde föreningars direktioner varit nödsakade genom afgifna särskilda förbindelser åtaga sig ansvara, att de obligationer, Riksgälds-kontoret inköpt, skulle, utan afseende å deras lydelse, inlösas efter 6 mänaders föregången uppsägning.
Härigenom skulle ifrågavarande obligationer, som, oberoende af den längre eller kortare uppsägningstiden, borde genom köp gå man och man emellan, hafva förvandlats till vanliga skuldebref, hvilkas innehafvare, för att återbekomma sina penningar, måste vända sig till utgifvaren.
Till åstadkommande af rättelse i det anmärkta lörhållandet, hvilket skulle medfört den följd, att Hypotheks-föreningarne endast för tillfälliga behof kunnat begagna inhemska kapitaler och varit nödsakade grunda sin hufvudsakliga rörelse på utländsk skuldsättning, har Friherre Raab föreslagit: dels att den föreskrift måtte Fullmäktige i Riksgälds-kontoret meddelas, att de, vid uppköp af Svenska hypotheks-obligationer, icke ega stadga andra vilkor i afseende på obligationernas infriande m. m., än dem som i obligationerna äro uttryckligen föreskrifna, dels ock att Fullmäktige måtte bemyndigas uppköpa dylika obligationer utan afseende derå, att dessa äro ställde på längre eller kortare uppsägnings- och förfallo-tid, samt följaktligen jemväl sådane obligationer, som efter utlottning varda inlösta.
Derjemte och då det förefölle besynnerligt, att, under 6 Slals-Utskollets Ullålande, JM 291. det Svenska Hvpotheks-föreningarnes, pä utländskt spräk författade, obligationer såldes med rabatt å främmande börser, Rikets egna penningeverk lemnade full valuta för samma inrättningars obligationer, så vida de voro utfärdade på landets språk, har bemälde motionär äfven föreslagit, att
Fullmäktige i Riksgälds-kontoret likaledes måtte varda uttryckligen bemyndigade att företrädesvis uppköpa sådana obligationer, som kunna erhållas med kapital-rabatt, dock under vilkor, att, i fall obligationernas kapital- och ränte-belopp vore förskrifvet att i utländskt mynt å utrikes ort betalas, vederbörande Hypotheks-föreningars direktioner förbunde sig att, efter derom erhållen tillsägelse, här i Riket, uti Svenskt mynt och efter bestämd kurs, å förfallotiderna infria samma obligationer, äfvensom dertill hörande ränte-kuponer.
På sätt motionären anfört, innehålla de utaf honom åberopade §§ af Riksgälds-kontorets reglemente följande stadganden, nemligen: § 165. »De för Riksgälds-kontorets utgifter anvisade inkomster och kontanta tillgångar skola, intilldess desamma behöfva användas för detta verk åliggande utbetalningar, så vidt med det allmännas säkerhet och fördel öfverensstämmer, göras för Riksgälds-kontoret fruktbärande och hållas allmänna rörelsen tillhanda, medelst uppköp för Riksgälds-kontorets räkning, af räntebärande obligationer, utgifna af Arméens Ackords-amorteringsfond, Trollhätte Nya kanal-bolag, Brnks-egares hypotheks-kassa, Skånska och Östgötha Hypotheks-föreningar, äfvensom Hypotheks-förcningarne mellan jordegare i Småland m. fl. provinser, i örebro Län, i Wermland och Elfsborgs Län med Dalsland samt Götheborgs och Bohus Län, eller af andra sådane Svenska Llypotheks-inrättningar, som på likartade grunder med de nyssnämnde, kunna blifva bildade samt af Kongl. Majit i nåder stadfästade, och hvilkas obligationer Fullmäktige anse innefatta full säkerhet». § 166.
»De obligationer, som, i öfverensstämmelse med stadgandet i nästföregående §, redan äro eller hädanefter varda för Riksgälds-kontorets räkning uppköpte, skola, i den mån sådant för verkställigheten af Riksgälds-kontoret åliggande utgifter erfordras eller af verkets fördel påkallas, antingen lill inlösen uppsägas eller, på det sätt
Fullmäktige pröfva mest lämpligt och ändamålsenligt, försäljas».