Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Skrifvelse, N:o 178. till 33,146 R:dr 16 sk. 1 rst. årligen; så, enär afdrag för afkortningar, restitutioner, provisioner och remisslage å kassans samfällda inkomster redan vid bestämmandet af stats-ersältningen för de smärre inkomsterna iakttagits och sålunda icke vidare kunde ifrågakomma, samt omförmälda afgifler numera icke särskildt bokfördes, utan inkomsten för det stämplade papper, hvarmed de handlingar, på hvilka egande- eller åborätt till fast egendom sig grundade, lillOöte Stats-verket, i följd hvaraf betydliga svårigheter uppstode för bestämmande från och med år 1852 och framgent af dessa afgifters belopp och åstadkommande af fullständig bevisning derom, ansåge Kollegium att stats-ersätlnings-anslagen för rusthålls- och en-per-mille-afgiflerna borde förhöjas, för de förra till 53,900 R:dr och för de sednare till 33,100 R:dr årligen, från och med det år, då nästa statsreglering vidtoge, äfvensom att skillnaden för åren 1852— 1854 mellan nu fastställda ersätlnings-anslag och nyssberörda förhöjda belopp, hvartill afgifterna kunde antagas i verkligheten hafva jemväl under sistnämnda tre är uppgått, borde särskildt anvisas med 18,700 R:dr för hvarldera året, eller med tillsammans 56,100 R:dr.
, Direktionen för Amiralitets-krigsmans-kassan åter hade i underdånighet hemställt, att då, enligt deröfver, efter uppgift från vederbörande
Domhafvande, upprättadt sammandrag, värdet af det stämplade papper, hvarmed, lill belopp, motsvarande de lill kassan före år 1852 ingångna rusthålls-afgifterna, köpe-, bytes- och gåfvo-bref å rusthåll blifvit berörda år belagda, uppgått till 14,041 R:dr 8 sk., samt, efter afdrag af ersättnings-anslaget för samma afgifter, 9,633 R:dr 16 sk., skillnaden, 4,-407 R:dr 40 sk., alltså utgjorde den minskning i inkomst Amiralitets-krigsmans-kassan, till följd af förändringen i fället för rusthälls-afgilternas utgörande, nämnda år fått vidkännas, ersättning för den sålunda uppkomna förlusten mätte kassan beredas; hvarefter och sedan Stats-kontoret, häröfver hördt, i underdånighet afstyrkt nådigt bifall till denna framställning, Direktionen afgifvit, dels ett sammandrag, utvisande att den rusthållsafgifterna motsvarande, till Stats-verket influtna_ stämplade pappers-afgiflen för år 1853 uppgått till ett belopp af 15,699 R:dr, dels ock en uppgift å beloppet af rusthållsafgifterna för åren 1847—1851, hvaraf visade sig, att dessa inkomster, efter afdrag för afkortningar och provisioner m. m., utgjort, för hvartdera året, i medeltal 12,380 R:dr 20 sk. 7 rst.
Rikets Ständer hafva tagit detta ärende i öfvervägande, och anse att, för så vidt behörigen styrkes, att, genom bibehållande af de till Stats-verket numera ingående rusthålls- och en-per-mille-afgifterna, Wadstena Krigsmanshus-kassas och Amiraiitetskrigsmans-kassans behållna inkomster deraf uppgått till högre belopp, än de till ersättning derför beviljade statsanslag, förhöjning deruti bör, enligt sednast församlade Ständers beslut, ega rum.
Reträffande Wadstena Krigsmanshus-kassa, är likväl icke styrkt, i hvad mån ersättnings-anslaget, efter den tid kassans ifrågavarande inkomster till Stats-verket indrogos, eller från och med år 1852, understigit hvad utaf dessa inkomster må hafva blifvit kassan behållet, om desamma fortfarande dit ingått.
Då emellertid under åren 1849—1851 dessa inkomster öfverskjuta berörda anslag, kan förhållandet antagas hafva under den påföljande tiden varit ungefärligen enahanda.
Hvad åter angår Amiralitets-krigsmans-kassan, så har visserligen genom sammandrag, grundade på vederbörande domhafvandes uppgifter, blifvit ådagalagdt, hurusom den stämplade pappers-afgift, som i stället för rusthålls-afgifterna åren 1852 och 1853 utgått, varit högre än det åt kassan beviljade ersättnings-anslaget; men deremot är icke upplyst, huru mycket, efter afdrag för afkortningar, restitutioner, remisslage och uppbördsprovision, skolat kassan tillkomma, i fall de indragna afgifterna fortfarande dit influtit.
Då alltså beloppet af förhöjningarne i ersättnings-anslagen icke blifvit tillförlitligen ut - Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 179.
499 redt, men, å andra sidan, kassorna ega rättmätiga, pä Rikets Ständers beslut grundade anspråk, att af de belöpande ersättningarné komma i åtnjutande, hafva Rikets Ständer, med hufvudsakligt bifall å E. K. M:ts Nådiga framställning, beslutat, att Wadstena Krigsmanshus- och Amiralitets-krigsmans-kassorna må för innevarande statsreglerings-period, eller åren 1852, 1853 och 1854, tillgodonjuta skillnaden emellan de till ersättning för kassornas förra inkomster af rusthålls- och en-per-mille-afgifter anvisade anslag och de belopp, hvartill samma inkomster, om de fortfarande till kassorna ingått, kunna vederbörligen styrkas hafva varit dem behållna, samt att de medel, hvilka sålunda komma att till kassorna utgå, böra från Riksgälds-konloret utbetalas.
Preste-Ståndet den 3 — — Ånyo föredraget och godkändt hos Borgare-Ståndet den 21 — — *) Bonde-Ståndet den 23 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående erforderligt statsbidrag till upprätthållande af den Arméens Pensions-kassa åliggande pensionering.
(Stats-Utsk:s Uthden N:ris 278 och 325.) S. A. K. Hos E. K. M:t har Direktionen för Arméens Pensions-kassa i underdånighet anmält, att bristen i kassans inkomster år 1851 utgjort 8,397 R:dr 6 sk. 3 rst., men att åter för år 1852, då, genom de till kassan förut anslagna löne-besparingarnes och krigsmanshus-inkornsternas utbyte mot kontanta anslag, dessa inkomster mot föregående årets minskats, under den förra titeln med 10,272: — 11. och under den sednare med 12,480: 15. 2. eller med tillhopa R:dr 22,752: 16.
1. samt deremot pensions-utgiften stigit med 12,646: 32. —, en brist hufvudsakligen genom dessa förhållanden yppats, till belopp af ej mindre än 42,234 R:dr 45 sk. 2 rst.; och då pensions-utgiften under åren 1852 och 1853 visat sig ungefärligen lika, samt förhållandet innevarande år kunde antagas blifva enahanda, skulle kassan för de 3:ne åren 1852, 1853 och 1854, utöfver del hittills beviljade år - *) Jfr Expeditions-Utskottets Mern.
N:o 15. 500 Expediliohs-Ulskottels Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 179. liga kreditivet, 22,000 R:dr, behöfva omkring 20,000 R:dr om året, eller för alla 3 åren tillsammans 60,000 R:dr, hvilken summa obetydligt öfverstegq det belopp af 57,062 R:dr 41 sk. 9 rst., som under åren 1849, 1850 och 1851 blifvit å krediti vet besparadt; hvarförutan den minskning i inkomst, pensions-kassan fått, genom krigsmanshus-medlens utbyte mot statsanslag, vidkännas, tillskyndat Stats-verket motsvarande vinst, hvilken, för år 1852 utgörande 12,480 R:dr 15 sk. 2 rst., sannolikt framdeles komme att ökas', i anseende till dessa inkomsters årliga stigande, så att Stats-ver-kets tillskott syntes i verkligheten blifva ringa, om ens något.
Direktionen hade jemväl förmodat, att pensions-utgiften på det hela småningom skulle nedgå och behofvet af statsbidrag således minskas, men dock ansett sig ej kunna uppgifva någon viss för hvarje år erforderlig summa, hvaremot, i dess tanke, all svårighet skulle häfvas, oin anslaget bestämdes alt förslagsvis utgå; varande af Direktionen, på dessa grunder, i underdånighet begärdt, att E. K.
M:t måtte till Rikets Ständer aflåta Nådig Proposition, dels om anvisande af medel till betäckande af den för år 1852 inträffade samt för åren 1853 och 1854 uppkommande brist utöfver det anslagna kreditivet, 22,000 R:dr årligen, dels om fortsatt beviljande af detta statsbidrag, likväl med den förändring, att detsamma antingen bestämdes att förslagsvis utgå eller förhöjdes till ungefärligen det belopp, hvarmed kassans utgifter för år 1852 visats hafva öfverstigit inkomsterna.
Vid öfvervägande häraf, och som det å Riksgälds-kontoret, från 1849 års början, med 22,000 R.dr årligen anvisade kreditiv till understöd åt Arméens Pensionskassa först för året 1851 béhöft i ringare mån anlitas, samt, fastän det från och med år 1852 äskade bidraget vore ganska betydligt, det likväl blifvit ådagalagdt, ej mindre att, derest icke vid sistlidne Riksdag kassans förra inkomster af krigsmanshus-medel och löne-besparingar blifvit mot statsanslag utbytta, ofvanberörda kreditiv fortfarande förblifvit tillräckligt, än ock att
Stats-verkets vinst å de indragna krigsmanshus-inkomsterne sannolikt i det närmaste uppginge till samma belopp, som det begärda tillskottet å kreditivet, har, med fästad särskild uppmärksamhet å dessa omständigheter, och då de afdrag, arméens befäl å sina små löner finge vidkännas, redan vore betydligare, än att detsamma skäligen kunde med ökade utgifter betungas, E. K. M:t behagat, genom Nådig Proposition, föreslå Rikets Ständer att bevilja nödiga medel till fyllande så väl af den för år 1852 utöfver kreditiv-summan yppade bristen, 20,234 R:dr 45 sk. 2 rst., i pensions-kassans inkomster, som ock af hvad härtill under liden för instundande statsreglering erfordrades, i hvilket sednare afseende E. K. M:t ansett lämpligast, att ett kreditiv fortfarande, under hittills bestämda vilkor, å Riksgälds-kontoret anvisades, hvarjemte E. K. M:t förklarat, att af Rikets Ständers beslut i anledning af E. K.
Mås särskildt aflåtna Nådiga Skrifvelse om ökadt vederlag till Wadstena Krigsmanshus-kassa för de till Stats-verket indragna rusthålls-afgifterna, deraf Arméens Pensions-kassa egde tillgodonjuta |:delar, komme att bero, i hvad mån det ifrågastäilda kreditivet kunde nedsättas under det belopp af högst 43,000 R:dr, hvartill detsamma eljest behöfde bestämmas.
Genom den i högstberörda Nådiga Proposition lemnade utredning öfver förhållandet med Arméens Pensions-kassa hafva Rikets Ständer funnit till fullo ådagalagdt, alt nämnda kassa är i behof af ett betydligare understöd, än det nuvarande, så framt dess ändamål att pensionera arméens befäl ej skall i framtiden förfelas.
Då emellertid, beträffande först den i kassans inkomster år 1852 utöfver kreditiv-summan yppade brist af 20,234 R:dr 45 sk. 2 rst., Rikets Ständer numera beslutat, att Wadstena Krigsmanshus-kassa för åren 1852, 1853 och 1854 undfår förhöjdt vederlag för de till Stats-verket indragna rusthålls-afgifterna, sämt denna ersättning, ehuru icke till fullo Expedition s - Vt sköttel s Förslag lill underd.
Skrifvelse, N:o 180.
501 bestämd, blifvit af Krigs-kollegium beräknad alt årligen utgöra 53,900 R:dr, i stället för dess nuvarande belopp 42,200
R:dr, så att tillökningen uppginge till 11,700 R:dr, hvaraf Arméens Pensions-kassa tillkomtne f med 7,020 R:dr årligen, eller, sammanlagdt för berörda 3 år, 21,060 R:dr, blifver, enär detta belopp öfverskjuter förenämnda brist, särskildt anslag för densammas betäckande icke erforderligt.
Hvad åter angår den af E. K.
M:t nödiga ansedda förhöjningen af krediliv-summan under nästa statsreglerings-period till högst 43,000 R:dr årligen, så och då behofvet kan antagas under den närmaste framliden blifva enahanda, som det under år 1852 varit, hafva Rikets Ständer ansett kreditivet böra i förhållande derefter förhöjas, dock med iakttaget afdrag från njssberörda summa af ofvan omförmälda,' kassan tillkommande andel i ersättningen för ruslhålls-afgifterna.
Rikets Ständer få alltså, till svar å E. K. Mös Nådiga Proposition i ämnet, underdånigst meddela, att de ej kunnat bevilja de utaf E. K.
M:t i Nåder äskade medel lill betäckande af den uti Arméens Pensions-kassa för år 1852 uppkomna brist, 20,234 R:dr 45 sk. 2 rst., men deremot bifallit, att, till upprätthållande af den Arméens Pensions-kassa, efter nu gällande stat, åliggande pensionering, ett belopp af högst 36,000 R:dr årligen må för nästa statsreglerings-period, i mån af behof, från Riksgälds-kontoret utgå, för alt användas till betäckande af den brist, som under tiden möjligen kan uppkomma derigenom, att kassans årliga inkomster icke blifva tillräckliga för bestridande af dess utgifter.
Rikets Ständer framhärda etc. / Stockholm den 23 November 1854.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 7 Nov. 1834.
Preste-Ståndet den 8 — 1— Borgare-Ståndet den 8 — — Bonde-Ståndet den 18 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående de i RegeringsFormens 63 §.
Joreskrifna krediliv-summor.
(Stats-Utsk:s Uthde N:o 329.) S. A. K.
Uti en under den 19 sistlidne September till Rikets Ständer aflåten Nådig Proposition har E. K. M:t erinrat, hurusom den summa, hvilken, enligt Regerings-Formens 63 §., bör för oförutsedda händelser vara tillgänglig, då'Konungen till Rikets 502 Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 180. försvar eller andra högst vigtiga och angelägna ändamål finnér den vara oundgängligen nödig, blifvit vid de bägge sednaste Riksdagarne af Rikets Ständer bestämd till 1,000,000 R:dr, hvaraf hälften afsetts för Rikets försvar och hälften för andra högst vigtiga och angelägna ändamål.
Detta belopp hade visserligen under den förflutna tiden varit tillfyllestgörande; men, i anseende till nu förhanden varande politiska omständigheter, hvilka nödgade E. K.
M:t städse vara beredd att vidtaga de mått och steg, som bevarandet af Rikets sjelfsländiga ställning i hvarje fall kräfde, funne E. K, M:t Sig föranlåten att af Rikets Ständer äska, att den i nämnda grundlags-paragraf för ofvan omförmälda ändamål föreskrifna summa mätte vid detta tillfälle bestämmas till Tvä och en half millioner R:dr, deraf 2,000,000 R:dr borde afses till försvarsverket och 500,000 R:dr till andra högst vigtiga och angelägna ändamål; varande härvid tillika den förhoppning af E. K. M:t jttrad, att denna kreditiv-summa, jemte hvad utöfver utgifterna under innevarande,år kunde påräknas vara i behåll utaf det, i sistlidne Februari månad, af Rikets Ständer beviljade kreditiv å 2£ millioner R:dr, skulle, med möjligaste sparsamhet begagnad, blifva tillräcklig för behofvet intill Rikets Ständers nästa sammanträde.
Hvad sålunda blifvit i Nåder framställdt hafva Rikets Ständer tagit i öfvervägande, och då åberopade grundlags-paragraf i afseende å beloppen af de tvänne särskilda kreditiver, som skola af Rikets Ständer under deras sammanvaro anvisas för att vid oförutsedda händelser vara att tillgå, endast innehåller den föreskrift, att desamma skola vara »tillräckliga»; men, sedan ett vidt utseende krig utbrutit mellan Europas mägtigaste stater, hvilket krig till en hufvudsaklig del torde komma att utföras i närheten af Sveriges gränser, det är sannolikt, att omvårdnaden om detta rikes oberoende och sjelfbestånd möjligen kommer att under den närmaste framtiden kräfva vida större kostnader och ansträngningar för ordnandet och förbättrandet af Rikets försvarsväsende, än som härtill erfordrats under den förflutna tiderymd, då denna verldsdels flesta stater åtnjutit ett ostördt fredslugn, hvadan det belopp, hvartill kreditiv-summan för nyssberörde ändamål vid de tvänne sednaste Riksdagarne fastställdes, under nuvarande förhållanden icke kan anses tillräckligt, hafva Rikets Ständer, med tillförsigt till de beräkningar, hvarpå E. K. M:ts Högslberörde Nådiga Proposition sig grundar, och med öfvertygelse, att det beviljade kredilivet endast i den mån omständigheterna oundgängligen fordra varder anlitadt, bestämt den kreditiv-summa, som, enligt 63 §.
Regerings-Formen, skall af Rikets Ständer lill utbetalning af Riksgäldskontoret anvisas, för att vara att tillgå, då K. M:t för Rikets försvar eller andra högst vigtiga och angelägna ändamål finner den oundgängligen nödig, till det af E. K.
M:t i Nåder föreslagna belopp
Två millioner femhundratusen R:dr Ranko, hvaraf 2,000,000 R:dr afses för Rikets försvar och enahanda summa som hittills, eller 500,000
R:dr, för andra ändamål.
Beträffande åter den andra kreditiv-summan, hvilken, jemlikt samma grundlagsparagraf, skall anslås och jemväl å Riksgälds-kontoret anvisas, alt, vid infallande krig, af Konungen lyftas, sedan Flan Stats-Rådet in pleno hört och Rikets Ständer sammankallat; så har denna summa blifvit fastställd till enahanda belopp, som vill föregående Riksdagar, eller Två millioner R:dr Banko.
Expedilions-Utskollels Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 172. 503 N:o 181.
Uppläst och ålerremilterndt af Ridd. och Adeln den 8 Nov. 1854. *) — — godkändt hos Preste-Slåndet den 11 — — Rorgare-Slåndet den 15 — — Bonde-Ståndet den 18 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående utfärdande af ny Skal-ordning m. rn.
Besv. och Elton.-Utsk:s Bol:de N:o 115 och S. A. K.
Vid öfvervägande af åtskilliga hos Rikets Ständer framställda förslag i afseende å Elementar-läroverken, har hos Rikets Ständer i betraktande kommit, hurusom den ännu ofulländade förändring i det svenska undervisnings-väsendet, som på sednare tider inträdt, har en djupt liggande grund i sjelfva den nyare tidens utveckling.
Jemte den klassiska bildning, som utgör en hufvudstam till den europeiska kulturen, har uppstått en modern bildning, hufvudsakligen i sammanhang dels med den nya kännedom af naturen, som sednare tiders vetenskap vunnit, dels med den vidsträckta utveckling, som tidehvarfvets industri företer.
I alla länder har denna förändring i undervisningen gjort sig gällande, och, jemte den klassiska eller humanistiska, har allt starkare utvecklat sig den bildning, som, till skillnad från den förra, fått namn af modern eller real-bildning.
Behofvet af en undervisning efter denna moderna bddnings art kunde bär i Riket icke länge tillfredsställas genom tilläggandet af en eller liera apologistklasser till den förut varande lärdoms-skolan eller genom inrättandet af vissa fristående apoiogist-skolor.
Så väl de förra som de sednare stadnade på en låg punkt af utveckling, då deri meddelades endast de första elementerna af den bildning, som kräfdes för inträdet i de närande yrkena, och lärjungen hade icke framför sig en framtid för utvecklingen'af den bildning, han vunnit.
För den högre real-bildningen sörjdes hufvudsakligen endast genom inflyttande af dithörande ämnen i lärdoms-skolan, och detta åstadkom en öfverfyllnad af undervisnings-ämnen och en splittring af lärjungarnes krafter, som snart föranledde klagomål från alla sidor.
Den klassiska bildningen, byggd på det grundliga inhemtandet af några få undervisnings-ämnen, kände sig försvagad, och den moderna bildningen fick icke tillräckligt utrymme att utveckla sig.
Redan vid 1844 års Riksdag yttrade, med anledning af dessa förhållanden, Rikets
Ständer sina underdåniga önskningar angående förändringar i Rikets elementarläroverk ; hvarefter, vid näslderpåföljda Riksmöte och sedan E. K.
M:t, jemte äskande *) Jfr Expeditions-Utskottets Memorial N:o 16. 504 Expeditions-Vtskoltets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o i 81. af ett fö rök ad t årligt anslag för elementar-läroverket, i Nåder tilikännagifvit, att vissa' hufvudgrunder i det af Chefen för Ecklesiastik-departementet till ändring i berörda läroverk framställda underdåniga förslag blifvit af E. K. M:t Nådigst godkända, Rikets Ständer, under den 20 Oktober 1848, i underdånighet anmälde att det dittills varande anslaget till elemenlar-Iäroverken blifvit med 90,000
R:dr ökadt, för att, jemte den genom skol-afgiflen bildade statsinkomst, användas till samma läroverks slutliga reglering på följande grunder och vilkor: att skol-afgifternas erläggande skulle begynna samtidigt med den öfvergångs-stat, E. K.
M:t funne godt att i Nåder fastställa; att hvarje vid eiementar-läroverken anställd lärare skulle erhålla den bestämda löne-tillökningen mot det vilkor, att han alsade sig all högre, än enkel presterlig tjenstårsberäkning, och att, ifrån och med den dag, då den' nya aflönings-slalen trädde i verksamhet, vid hvart särskildt elementar-läroverk skulle meddelas så fullständig undervisning i de till allmän medborgerlig bildning hörande ämnen, som läroverkets omfång medgåfve.
Genom det af E. K. M:t den 6 Juli 1849 utfärdade Nådiga Cirkulär angående regleringen af eiementar-läroverken i Riket hafva, med anledning häraf, väsendtliga förändringar i undervisningen inom dessa läroverk blifvit anbefallda; men dessa förändringar medgifva icke längre tillämpningen af särskilda i Skol-ordningen af år 1820 rörande dessa skolor gifna närmare föreskrifter.
Saknaden af sådana närmare föreskrifter bekräftas äfven af den olikhet, som för närvarande eger rum i skolornas organisation och verksamhet.
Klassernas antal och deras förhållande lill hvarandra äro väsendtligen olika, äfven inom läroverk, som hafva sinsemellan lika uppgift.
Den ordning, i hvilken läroämnena efter hvarandra inträda i undervisningen, är vid särskilda läroverk mycket olika bestämd, hvilket medför betydliga svårigheter för de lärjungar, som i följd af föräldrarnes flyttning eller af andra skäl skulle komma att öfvergå från ett läroverk till ett annat.
Förhållandena vid tillsättning af Rektor äro inom särskilda läroverk ganska afvikande och lärarnes tjenstgörings-skyldighet är vid olika skolor högst olika bestämd.
Dessa och flera dylika förhållanden ådagalägga behofvet af skolväsendets ordnande genom en ny lag, och då enhet inom undervisningen, åtminstone i dess allmännare grunddrag, måste anses icke blott välgörande, utan äfven nödvändig för ett lands bildning, samt meddelandet af allmänt gällande föreskrifter i detta hänseende således högst önskligt, få Rikets Ständer alltså hos E. K. M:t i underdånighet anhålla, att en ny Skol-ordning måtte, på de af E. K.
M:l och Rikets Ständer gemensamt redan gillade grunder, med möjligaste första utfärdas.
I underdånig skrifvelse af den 30 Juli 1851 anhöllo Rikets Ständer, alt genom den blifvande Skol-ordningen tillfälle måtte för dem, hvilkas målsmän sådant önska, varda beredt att i latinska språket så tidigt njuta undervisning, att denna verkligen må' kunna utöfva sin åsyftade, för hela bildningen grundläggande inflytelse.
Rikets Ständer utgingo då från synpunkten af billigheten derutinnan, att den bildning, som är bvggd hufvudsakligen på klassiska studier, mätte, äfven efter den utvidgning som i sednare lider gifvits åt den offentliga undervisningen, bibehålla den grundlighet, som erfordras, och ville förekomma all farhåga, att det framsteg, läroverken vunnit genom inrymmande af tillfälle till en modern bildning för dem som sådant önska, skulle förtrycka eller nedsätta den undervisning, hvilken i vårt fädernesland, såsom i alla andra länder, ansetts grundlägga den djupare vetenskapliga bildningen.
Om denna underdåniga anhållan skulle hafva föranledt latinets införande vid något läroverk i dess lägsta klass, så har sådant icke varit afsedt med den underdåniga skrifvelsen, hvilken, i afseende på den klass, der latin-undervisningen skulle inträda, icke innehöll något närmare bestämmande.
Rikets Ständer yttrade dervid tillika, att för införande af detta läro - Expeditions-Ctskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 481.
505 läroämne i skolans första stadium möta svårigheter, enär de för de tvänne bildningslinierna gemensamma fasta klasserna vore af stor vigt, och den dermed afsedda verkan kunde störas genom införandet af ett läroämne, som icke vore för alla lärjungarne gemensamt.
Att det, så väl för den humanistiska, som för den reala bildningen medför väsendtiiga fördelar, om undervisningen i hvardera fortgår efter en inom sig bebestämd, sjelfständig plan, är väl bestjrkt af erfarenheten ej mindre i andra länder, der dessa bildnings-arter till största delen bibringas i särskilda slag af skolor, än äfven inom fäderneslandet.
Det .synes likväl oafgjordt, huruvida iid mindre läroverk, der så väl lärares som lärjungars antal är föga betydligt, denna grundsats kan böra tillämpas.
Rikets Ständer anse sig, i alla händelser, icke i afseende på undervisningens ordnande inom skolan böra ingå i närmare utredning af ämnets särskilda delar, men deremot klart uttala sitt erkännande af all bildnings fosterländska vigt, äfvensom af den, på en gång på billighet och på ett sannt befrämjande af allmänt väl grundade åsigt, att så väl den humanistiska som real-bildningen böra- af Staten omsorgsfullt vårdas.
Om vårt fädernesland skall fortfarande stå på samma grund med Europas öfriga nationer, i afseende på en högre vetenskaplig odling, så får den humanistiska undervisningen, ehuru den numera icke meddelas åt ett så stort antal lärjungar, sorn tillförene, likväl inom den krets, der den gör sig gällande, icke aftaga i grundlighet, och, derest landet skall kunna hålla jemna steg med den snabba utveckling, industrien i andra länder tagit, måste den reala bildningen ej mindre omsorgsfullt befrämjas.