Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Med anledning af denna motion, får Utskottet upplysa, att i nu gällande reglemente för Riksgälds-kontoret år stadgadt, dels att den, som till kommissarie vid nämnde kontor befordras, mäste, innan han får uppbära den med kommissarie-beställningen förenade lön, hafva lemnat annorstädes innehafvande tjenst; dels att för öfrigt det vilkor skall vid alla befordringar inom Riksgälds-kontoret anses vara fästadt, att den, som innehar syssla vid annat verk, är, derest den ena tjenstebefattningen finnes för den andra hinderlig, förbunden att från endera afgå, när fullmäktige sådant äska.
Då detta stadgande, hvars bibehållande i det reglemente för Riksgäldskontorets framtida förvaltning, som vid denna riksdag bör utfärdas, Utskottet ämnar föreslå, synes både ändamålsenligt och tillfyllestgörande; och då ett o vilkorligt förbud för hvarje vid Riksgälds-kontoret anställd tjensteman att inom annat embetsverk utöfva någon befattning, skulle, på sätt motionären jemväl förutsatt, medföra nödvändigheten af en jemförelsevis betydlig tillökning i de för lägsta tjenstegraderne hittills bestämda aflöningsvilkor, hvilken lönetillökning Utskottet, åtminstone icke under närvarande förhållanden, anser sig böra föreslå; så hemställer Utskottet, ätt ofvan berörde motion icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Stockholm den a3 Juni 18/fS.
Bilt. (ill R.
St, Frit. 1847 och 1848. 4 Sami. 1 Md. 2 Band. 21 Rö/kt. i STOCKHOLM, f. d. Schultze’s Boktryckeri, 1848. T 1 ..
. St.ats-Utsfus Memorial, JS':o 219. 1 JW 91».
Ank. lill Exp.-Utsk. den 30 Juni, kl. 7 e. m.
Memorial, med förslag till samman jemkning eller voteringsproposition, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, rö rande inlösen för Statens räkning af framlidne Kanslir ödet Sundels manuskript-samlin sar. (U. A.) Slats-ulskottets i utlåtandet n:o t3o gjorda och i utlåtandet n’o 202 förnyade hemställan, alt en af Prosten Cnallingius väckt motion, det framlidne Kansli-rådet O.
Sundels manuskript-samlingar mätte för statens räkning inlösas samt till Svenska och Äitterhets-Akademierne öfverlemnas, antingen emot det pris, hvarom dessa Akademier kunde med vederbörande öfverenskomma, eller emot beviljandet af en årlig pension, stor a5o r:dr, åt bemälde Kansli-råds efterlemnade enka, icke malte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda, har, enligt, ankomne protokolls-utdrag, blifvit bifallen af Borgare- och Bonde-stånden, hvaremot Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet ansett Rikets Ständer böra bevilja Kansli-rådet Sundels enka en pension af a5o r:dr årligen, räknadt från den nya statsregleringens början, under vilkor, att ifrågavarande manuskript-samlingar till staten afträdas.
Då sålunda uti denna ansi ags-fråga två riks-stånd slädnät emot två, har Utskottet, för den händelse, att icke Ridderskapet och Ådein eller Preste-ståndet skulle behaga instämma i de tvenne öfriga riks-ståndens beslut, skolat, med stöd af 69 § Regeringsformen och 3o § Riksdags-Ordningen, för frågans afgörande medelst omröstning i förstärkt Stats-utskott, föreslå följande voteringsproposition.
Den, som anser den af Prosten Cnattingius väckta motion om inlösen för statens räkning af framlidne Kansli-iådet O. Sundels manuskriptsamlinEih. till Ii.
Prot. 1&17 & 1848. 4 Sami. 1 a/d. 2 band.
.22 haft. A 2 Slats-Utsk:s Utlåtande, N:o 120. gar eller beviljande af pension åt hans enka icke böra till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda, voterar Ja.
Den det ej vill, Nej; Vinner nej, hafva Rikets Ständer beslutat, att Kansli-rådet
Sundels enka skall å allmänna indragnings-staten uppföras till åtnjutande al en årlig pension af 25o r:dr, under vilkor, alt de af hennes aflidne man efterlemnade manuskriptsamlingar till staten aflemnas.
Stockholm den 29 Juni 1848. JW »SO.
Ank. till Exp.-Utsk. den BO Juni, kl. 7 e. m.
Utlåtande, i anledning af erhåll ne återremisser å betänkandet n:o 1q3, angående it rågast ältdt statsanslag tilt uppi ätt håll ande a) den Arme ens pensionskassa åliggande pensionering. fU. A.) Sedan Stals-utskottet i betänkandet n:o 193 förklarat sig af anförde skäl förhindrad t att tillstyrka Rikets Ständers bifall till Kongl. Majlis uti aflålen nådig proposition framställda förslag, att, till beredande af utväg för armeens pensions-kassa alt fortfarande utgöra pensionerna efter nu gällande stat, ett belopp af högst 22,000 r:dr årligen måtte få intill näst vidtagande statsreglering, i mån af behof, användas till betäckande af den brist, som under tiden möjligen kunde uppkomma derigenom, att kassans årliga inkomster icke blefve tillräckliga Lill utgifternas bestridande, så har, vid föredragning hos riks-stånden nämnda betänkande blifvit af Borgare- och Bonde-stånden bifallet, men af Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet, på grund af förekomne anmärkningar, till Utskottet återremilteradt.
De skäl, hvilka till stöd för yrkad återremiss och det äskade anslagets anvisande, Stats-Utsk:s Utlåtande, N:o 220. 3 blifvit hos sistbemälde tvänne Riks-stånd anförde, äro hufvudsakligen följande: att, enligt de af arméens fullmäktige uppgjorde, på statistiska uppgifter grundade beräkningar, arméens pensions-kassas inkomster redan för innevarande år komme att med omkring 8,000 r:dr understiga belöpande utgifter; att denna brist sannolikt skulle under de nästpåföljande åren i stigande progression fortgå, intilldess den uppnått ett ungefärligt maximum; att derest det nu ifrågaställa eventuela, mindre betydliga, statsbidrag icke blefve beviljadt, staten tvifvelsutan komme att i en framtid försättas i nödvändighet att, till förebyggande af pensions-inrättningens fullkomliga undergång, vidkännas vida ansenligare uppoffringar; att, då statens tillgångar icke medgåfve en lämplig förhöjning i militär-befälels i allmänhet alltför ringa aflönings-förmåner, billigheten desto mera fordrade, att staten betryggar pensionernas bibehållande vid deras nuvarande belopp, helst sådant utgjorde ett oeftergifligt vilkor för arméens underhållande i tjenstbart skick; att nämnde statsbidrag vore af den trängande nödvändighet påkallad t, att bristen å för närvarande disponibla tillgångar, äfven om en sådan brist vore tillförlitligen ådagalagd, icke borde hindra anslagets beviljande; att det anmärkta missförhållandet emellan pensions-kassans inkomster och utgifter ingalunda kunde, såsom Utskottet antagit, afhjelpas genom en ny organisation af alméen, ty, i händelse, vid en sådan förändring, nedsättning af arméens personal blefve till vägabragt, skulle detta hafva till följd minskning i antalet af de till kassans bestånd bidragande ledamöter och således äfven i kassans inkomster, hvaremot en tillökning af arméens befäl måste medföra ett småningom ökadt antal af pensionstagare, utan att inkomsterne, såsom jemväl bestående af statsmedel, i motsvarande förhållande tilltoge; att, ehuru arméens pensions-kasse-inrättning år 1767, emot åtagen förbindelse att hädanefter besörja befälets vid arméen pensionering, fått sig tillförsäkrad rättighet alt uppbära 3/5 utaf Wadstena Krigsmanshus-kassas inkomster, förstnämnde pensions-inrättning, oaktadt berörde tre femtedelar genom Pommerns och Finlands förlust betydligt förminskats, likväl icke undfått någon häremot svarande ersättning; att, jemte de mångfaldiga andra förhållanden, som ådagalade statens pligt att det begärda understödet medgifva, borde jemväl i betraktande tagas de menliga följder, som för arméens pensions-kassa uppkommit, i följd af den år 180g inträffade myntförsämring, hvarigenom nämnde kassa, hvilken vid 1808 års slut skall egt utestående fordringar till belopp af mera än en million r:dr i silfver,
fått, oberäknadt kapitalets ned - i Stats-Ulsk:s Utlåtande, iV:o 221. sättning tili lika stor summa i bankomynt, endast i ränteförlust intill år i83o vidkännas en uppoffring af minst 83,333 r:dr 16 sk. banko.
Utskottet, hvars betänkande n:o 193, på sätt nämndt är, blifvit at Borgare- och Bonde-stånden bifallet, har af de gjorda anmärknmgarne icke hemtat anledning alt frånträda sitt i samma betänkande afgifna yttrande, hvilket Utskottet alltså får förnya. */ Stockholm den 29 Juni 1848. JW
S2f. An k. till Exp.-Utsk. elen 30 Juni, kl. 7 e. ra.
Utlåtande, i anledning af er hällne ålerremisser å Betänkandet n: > ig8, lönande ifrågastäldt låneunderstöd af allmänna medel till reparation af domkyrkan i Linköping. (U. A.) Enligt aflålne protokolls-utdrag hafva Ridderskapet och Adeln saint Preste-ståndet till Slals-utskottet återremitterat dess under n:o 198 algifne, af Borgare- och Bonde-stånden godkända, betänkande, deruti Utskottet alstyrkt bifall till en af herr Doktor Laurenius väckt motion om anvisandet af ett låne-undeistöd af allmänna medel, stort 20,000 r:dr, till reparation af Linköpings domkyrka, å hvilket lån borde, elter reparationstidens slut, årligen erläggas 3 procents ränta och 2 procents amorlissement Inom de Biks-stånd, sorn beviljat återremiss, hafva, såsom skäl härför, hufvudsakligen åberopats de förhållanden, sorn finnas omförmälde uti herr Biskop lie drens vid betänkandet fogade reservation; hvarjemte blifvit erinradt, alt, då Rikets Ständer vid föregångne riksdagar beviljat, icke låne-bidrag, utan direkta statsanslag till underhållande af åtskilliga, i hänseende lill byggnadstiden utmärkta, äldre kyrkor, såsom Wreta i Östergöthland och Warnhem i Westergöthland, billigheten syntes fordra, att Linköpings domkyrka, hvilken så till storlek som arkitektoniskt värde, vore de förra vida öfverlägsen, kornme i åtnjutande af det för densamma begärde låne-understöd, samt att, Stats-U tsk:s Memorial, Av o 222. 5 enär ingen kommun kunde li 11 förbindas alt för sistnämnde lärkas underhall ansvara, staten alltså, i händelse, genom uppskof med den högst behöfliga reparationen en del af byggnaden skulle råka i fullkomligt förfall, väl svårligen kunde undandraga sig att med vida betydligare uppoffring, än som nu kunde ifrågakomma, bidraga Lill den dyrbara byggnadens återställande.
Då, på sätt nämndt är, Utskottets förra utlåtande i ämnet blifvit af tvenne riksstånd godkändt, och de hos Ridderskapet och Adeln samt Presle-ståudet före återremissernas beviljande afgifna yttranden icke innefatta andra skäl än sådana, hvilka redan vid ärendets första handläggning hos Utskottet kommit i öfvervägande, har Utskottet funnit sig böra, med vidblifvande af sin förut tillkännagifna åsigt, hemställa, att den väckta motionen örn låne-underslöd för reparation af Linköpings domkyrka icke måtte Lill någon åtgärd å Rikets Ständers sida föranleda.
Stockholm den 29 Juni 1848 JW »8*.
Ank. till Exp. Utsk. d. 30 Juni kl. 7 e. m.
Memorial, i anledning af erhållen återremiss A Utlåtandet, No jq5. (U. A.) Stats-utskottets under N:o ip5 afgifna utlåtande, i anledning af väckt motion 0111 låneunderstöd för förstärkning af vågbrylaren och uppmuddring af hamnen vid Wisby, har af Bonde-ståndet blifvit till utskottet återremitteradt; men som, enligt ankomna protokolls-utdrag, de Irenne öfriga Riksstånden bifallit förenämnde utlåtande, hvadan, jemlikt ^5 § riksdags-ordningen, ärendet är af Rikets Ständer afgjordt, har utskottet funnit återremissen icke kunna till någon åtgärd föranleda.
Stockholm den 29 Juni 1848. Stats-Utsk:s Memorial, Niis 223 och 224. JW 8S3.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 30 Jani, kl. 7 e. m.
Memorial, i anledning af erhållen äterrerniss A utlåtandet, n:o iqy. (U. A.) Från Preste-ståndet har Stats-utskottet erhållit återremiss å sitt under n:o 197 afgifna utlåtande, angående ifrågastäldt låneunderstöd åt Wexiö domkyrka samt Institutum Clinicum och Läns-lazarettet i Lund; men som berörde utlåtande blifvit af de trenne öfriga Riks-stånden bifalleL, har utskottet funnit sig icke kunna, emot stadgandet i 75 § Riksdagsordningen, taga vidare befattning med förevarande, af Rikets nu församlade Ständer sålunda redan afgjorda, ärende.
Stockholm den 29 Juni 1848. JW 3S4.
Ank. till Exp.-Utsk. flen 30 Juni, k. 7 c. m.
Memorial, i anledning af erhållen återremiss å uflåtandet n:o ig<). (U. A.) Preste-ståndet har till Slats-utskoltet återremitterat dess under n:o 19g afgifna utlåtande, i anledning af väckt motion om lån af allmänna medel till reparation af S:t Petri kyrka i Malmö; men som detta utlåtande blifvit bifallet af de trenne öfriga Riks-stånden och ärendet följaktligen är af Rikets Ständer afgjordt, har utskottet funnit sig icke kunna, emot stadgandet i 75 § Riksdagsordningen, med detsamma taga vidare befattning.
Stockholm den 29 Juni 1848 Stats-Utsk:s Utlåtande, A':o 22o. 7 JW 3*5.
Ank. till Exp.-Utsk. den 30 Juni kl. 7 e. m.
Utlåtande, i anledning af väckt motion, angående rättighet för tiondegifvare i Skåne att få lösa den till Stockholms allmänna Barnhus anslagna kronotionde efter markegångspris, med tillökning af i lag stadgad forsel/ön. (I. A.) Uli ett hos Hederv.
Bonde-ståndet afgifvet och till Stats-utskoltet remitteradt memorial, har Riksdags-fullmäktigen Ola Månsson från Skåne, under förmälan, att, ehuru, enligt 12 § af Kongl. Instruktionen för Serafimer-ordens-Gillet af den 28 April 1791, allmogen i Skåne erhållit försäkran att efter markegång och förhöjning af forsellön få lösa den tiondespanmål, som till Stockholms allmänna Barnhus utginge, och denna förhöjning genom Kongl.
Förordningen den 22 Juli i8o3 vore bestämd för ali tiondespanmål till 16 sk. för tunnan råg och korn, samt, enligt Kongl.
Brefvet den 3o Augusti 1814» uttryckligen vore förklaradt, att en lika beräkningsgrund för lösen och forsellön skulle gälla för den tionde, som till Barnhus utginge, hade likväl tiondegifvarne inom Skåne för deras till Stockholms
Barnhus anslagne tionde fått sig ålagd en lösen utöfver markegången af 1 r:dr b:ko tunnan, anhållit, att Rikets Ständer ville hos Kongl. Maj:t i underdånighet begära, alt Skånska allmogen måtte befrias från berörde förhöjda lösen af deras till Stockholms allmänna Barnhus anvisade tiondespanmål.
Utskottet, som inhemlat, att Rikets vid senaste Riksdag församlade Ständer, i anledning at då väckt motion uti samma ämne, till Kongl. Maj:t aflåtit underdånig skrifvelse n:o 5r, med begäran, att, med upphäfvande af hvad i Kongl.
Brefvet den 19 November 1799 blifvit föreskrifvet i afseende på levereringen af den lill allmänna Barnhuset anslagna tionde-spanmål, stadgandet i sista mom. af 12 § uti ofvanomförmälde Kongl, instruktion, angående rättighet för Skånska allmogen alt efter markegångs - 8 Siats-U tsk:s Utlåtande, N:o 22-5. pris och vanlig förhöjning få lösa den Barnhusen tillagda tiondespanmå äfven malte för tiondegifvare till Stockholms allmänna Barnhus blifva gäl lande, hemställer vid sådant förhållande, att motionärens berörde framställning icke mätte till nå gon Rikets Sländers åtgärd föranleda.
Stockholm den sp Juni 1848. * STOCKHOLM, Lundli er g & conni. *848. Stats-UlsTcottets Utlåtande, N:o 226.
1 N:o 226 Ank. till Exp. Utsk. d. 1 Juli, kl. 11 f. m.
Utlåtande, i anledning af vackt motion, angående afskrifning utaf arrendeskilnads-ersättning, ådömd sterbhusdelegarne efter bonden Mats Andersson i egenskap af arrendator af indragne bataljons-predikants-bostallet Forssa. '(J. A ) Till Stats-Utskottels behandling har högvördiga Presteståndet remitterat en af herr kontraktsprosten Schram väckt motion, deruti han föreslagit, att den arrendeskilnadsersättning som, jemlikt Kongl. Svea Hofrätts den 26
Maj 1847 meddelade dom, blifvit ålagd sterbhusdelegarne efter bonden Mats Anderssen i egenskap af arrendator utaf indragne bataljonspredikant-bostället Forssa, om '% mantal i Tensta socken och Upsala Län, att med 12 tunnor spanmål, hälften råg och hälften korn, årligen i 24 är, räknadt ifrån midfastan 1844 till samma tid 1868, till Kongl. Majit och Kronan utgifva, måtte varda efterskänkt; i hvilket afseende motionären anfört, att sedan berörde boställe blifvit på arrende under 30 år, räknade från midfastan 1838, upplåtet till bemälde Mats Andersson, hvilken, enligt det för honom af Kongl.
Kammarkollegium den 15 September 1837 utfärdade kontrakt, åtagit sig, bland annat, att i årligt arrende erlägga 39 tunnor spanmål, hälften råg och hälften korn, samt för arrendeskyldigheternas fullgörande under de fem första arrendeåren ställt borgen, hade arrendatorn sex veckor efter boställets tillträdande afl idit, hvarefter hans enka och löftesmän, med ansträngande af yttersta förmåga, kunnat, ehuru med uppoffring af sterbhusets alla tillgångar, utgöra fulla arrendet under de fem första arrendeåren; att, då dessa tilländalupit, sterbhusdelegarne efter arrendatorn icke mäktat fullgöra den förbindelse, han sig jemväl iklädt, att för nästpåföljande 10 år anskaffa borgen för arrendet, hvadan bemälde sterbhusdelegare blifvit dömde förlustige arrenderätten till ifrågavarande boställe, hvilket ock af dem midfastan 1843 afträdts, samt omsider, sedan detsamma blifvit under sistnämnde år brukadt för Kronans egen räkning, utan att ens inkomsterna varit tiliräcklige för bestridandet af brukningskostnaderna, än mindre lemnat någon behållning, ånyo utarrenderats, då vid den tredje af de för sådant ändamål Bih. till II St.
Prof. 1847 oeh 1848. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 23 Baft. 1 2 Slats- Utshottcls Utlåtande, N:o 226. anställde auktioner, anbud blifvit gjordt af 27 tunnor spanmäl årligen, hvilktet ock antagits; att Kronan anställt rättegång emot Mats Anderssons sterbhusdelegare och löftesmän, med påstående om deras förpligtande att ersätta Kronan skilnaden emellan det arrendebelopp, som af den sistnämnde blifvit utfast, och det, som för hans återstående arrendetid erbjudits och antagits, hvilket påstående ock, i hvad det rörde sterbhusdelegarne, blifvit genom
Ilofrättens omförmälte laga kraftvunne dom godkändt; att Mats Anderssons enka och omyndiga barn vid mannens och faderns död icke haft anledning söka urarfva förmån, emedan sterbhusets tillgångar, enligt bouppteckningen, lemnat behållning, hvilken, genom utgörande af det oskäliga arrendet under de fem första åren blifvit helt och hållet medtagen; samt slutligen att, i anseende till sterbhusdelegarnes, af hvilka en del vöre minderåriga, nödställda belägenhet, icke ens förefunnes den aflägsnaste utsigt, att denna i sin grund och tillkomst lika obilliga, som till sina följder för sterbhusdelegarne olycksbringande arrendeskilnadsersättning skulle kunna komma att till Statsverket någonsin ingå.
Hvad motionären sålunda anfört, har Utskottet tagit i öfvervägande; och då, enligt motionen bilagde, af vederbörande presterskap och kronobetjening utfärdade betyg, aflidne arrendatorn Mats Anderssons enka med tvenne hemmavarande minderåriga barn befinner sig i fullkomligt utblottad belägenhet och vid serskilda tillfällen för sitt lifs uppehälle erhållit understöd af Tensta församlings fattigvård, har Utskottet, med afseende så väl härå, som å öfriga i detta ärende förekomne ömmande omständigheter, funnit sig ega skäl tillstyrka, att Rikets Ständer ville för sin del bifalla, att den Mats Anderssons sterbhusdelegare ådömda arrendeskilnadsersättning må eftergifvas; och torde, i händelse detta Utskottets tillstyrkande skulle af Rikets Ständer gillas, underdånig skrifvelse i ämnet böra till Kongl. Maj:t a (låtas.
Stockholm den 30 Juni 1848. Siats-Utskottets Utlåtande, N:o 227. 3 M 227.
Ank. till Exp. Utsk. den 1 Juli, kl. 11 f. m.
Utlåtande, i anledning af vacht motion, dels om återgång till soldat-rotar vid Westmanlands regemente af från dem indragen spanmål, och dels om anvisande af spanmål, eller deremot svarande losen, åt en del rotar vid samma regemente. (.J. A.) Stats-utskottet har erhållit remiss å en inom Bonde-ståndet, af Carl Ersson från Westmanlands län väckt och af Erik Norberg, Erik Mallmin och Lars Pettersson från samma län samt Anders Andersson från Orebro län biträdd motion, deruti blifvit anfördt, att, då den vissa och beständiga soldat-indelningen för Westmanlands regemente uppgjorts, Kongl.
Maj:t i nåder funnit för godt att, såsom af åtskiliige, utaf motionären uppgifne, äldre stadganden utvisades, tillägga endel rotar i Westmanland två tunnor, och en del en tunna spanmål, att utgå af kronans tiondesäd, eller, i brist af sådan, en deremot svarande lösen, efter 5 daler silfvermynt för tunnan.
Af berörde tvänne tunnor, vore den ena förlänad rotarne till understöd i knektehållet, och utginge årligen från statsverket till knekte-Iegomedelskassan efter sagde, mot 24 sk. banko svarande, värde per tunna, med tillsammans 466 r:dr banko, och den andra gifven såsom ersättning för dagsverksskyldighet: inom Saldbergs fögderi för åliggande tjenstbarheter lill sifververket derstädes: i Wester Fernebo socken derföre, att densamma, vid vissa indelningen, åtagit sig uppsätta och underhålla soldater till dubbelt antal, emot hvad förr varit öfligt, samt till rotarne inom Fellingsbro, Nasby och Ervalla socknar af Nerikes län, för det de voro betungade med skjutsningsskyldighet på 2:ne, genom dessa socknar gående, stora och mycket befarna vägar, äfvensom emedan de hade sig ålagdt några, till Kungsöhrs kungsgård hörande, ängars afbergande.
Vid indelnings-verkets afslutande, år 1698, hade emedlertid befunnits, det kronans behållna tiondesäd icke lemnat tillgång att, utaf ofvanberörde spanmål, in natura anvisa mera än 458 tunnor, hälften råg och hälften korn;'hvadan ock, för det bristande spanmåls-heloppet af s. k. dagsverkstunnan, undfåtts lösen från statsverket, efter ett pris af 5 daler silfvermynt, per tunna.
Vidare hade, efter år 1729 verkställd reglering af dagsverks-skyldigheten inom Westmanland, samt genom Kongl, brefvet till Kammarkollegium af den 13 Januari 4 Slats-Ulskoltels Utlåtande, lito 227. 1749, blifvit stadgadt, att utaf hvarje rote skulle ärligen utgöras 16 st. drängedagsverken, hvilka ock sedermera under en längre tid utgjorts, förnämligast vid afbergande af ängar vid Kungsöhr och Strömsholm, till dess Rikets Ständer, vid 1810 års riksdag, beslutat, att dessa dagsverken borde med penningar, efter årlig markegång, lösas; men hvilket beslut först år 1812 trädt i verkställighet; och hade den för ifrågavarande dagsverken uppkomna lösningssumma ingått till den fond, utaf hvilken Strömsholms stuteri-inrättning underhålles.
Slutligen hade Kongl. Maj:t, på sätt Rikets Ständer vid 1828—1850 årens riksdag medgifvit, uti nådigt bref den 26 Oktober 1853 förklarat, alt krono- och kronoskatte-hemmansegares i Snefringe, Åkerbo och Fellingsbro härader skyldighet, att årligen erlägga omförmälde dagsverkslösen, skulle från och med år 1834 upphöra, emot det att den, såsom vederlag för hvarje soldatrote anslagna, s. k. dagsverkstunna, eller derför utgående lösen i penningar, icke vidare finge af hemmansegarne åtnjutas, utan borde till statsverket indragas; hvarjemte Strömsholms stuteri äfven tillädes lämplig ersättning för den dagsverkslösen, som såmedelst frångick samma inrättning.
På grund häraf, och då 932 st. rotar af Westmanlands regemente varit berättigade, att årligen, in natura, uppbära den till understöd i knektehållet anslagna kronolionde-tunna, men allt ifrån indelnings-verkets början och intill närvarande tid endast derför bekommit lösen efter 3 daler silfvermynt per tunna, nu utgående med tillsammans 466 r:dr banko, samt ett längre fortfarande å kronans sida att, utan hänsigt till den stora olikheten i mynt- och varu-värden nu, mot fordomdags, verkställa liqvid af -skattskyldiges hos staten egande fordringar, icke instämde med rättvisa eller billighet, har motionären föreslagit, att först och främst de 458 tunnor spanmål, hvilka från rotarne vid meranämnde regemente indrogos, måtte få, in natura, till rotarne återgå, och sedermera, af annan kronans behållna spanmål, för öfrige rotar vid regementet anvisas återstående 474 tunnor, alt antingen utgå in natura, eller ock af staten årligen lösas efter markegångspris; hvaremot rotarne sjelfve skulle förbinda sig, att till knekte-lego-medelskassan årligen inbetala den för berörde spanmål af statsverket hittills erlagde, och till samma kassa ingående lösen, 466 r:dr banko.