Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utdrag utur en nyligen från trycket utkommen skrift, hvars Författare Herr Stabeck ej uppgifvit, har för öfrigt anmärkt, att Utskottet underlåtit, att, enligt hans önskan, infordra sådana uppgifter, hvaraf kunnat inhämtas, i hvad mån Judame jemförelse vis emot Svenska Handlande deltagit uti importhandeln; att det så myclet mindre kunde förmodas att enär Jude-Föffattningarne blott i så måtto förändras, att Judarne erhålla frihet att i hvad yrke som heldst ingå, de, i likhet med Svenska Folket, skola uti en för landet nyttig proportion sprida sig till alla yrken och således ej eiler lemna den närande och arbetande klassen utan proportionel förstärkning, som sådant af erfarenheten icke kan bestyrkas, och hvarpå såsom bevis anföres, att ehuru nu gällande
Författningar icke förbjuda utan snarare ålägga Judar att såsom tjenstehjon betjena hvarannan, sådant likväl icke skall ske; att då Utskottet föreslagit att Judarne genom Penninge lån i silfver till det all nanna måtte kunna förvärfva sig frihet til' ytter, -are etablissement här i landet, hade Utskottet : -ängen förutsatt, att 'Judarne äro i Oeconomi ! t afseende skadlige , efter erhållandet af mnt.en måste göras dem på nämnde sätt besvärligt ;h j,ié Mandet* 7o, godt» 54^ Den 5 Juli. godtgöras med penninge-tillskott under namn af län, i hvilket fall Utskottet, efter Herr Stabecks tanka, bordt bestämma, huru stor den skada anses vara som Judarne tillfoga Fäderneslandet, eller ock hade Utskottet ansett de rikare Judarna, sorn kunna undvara stone eller mindre Penninge-sumjmor, för de mindst skadeliga eller mest nyttiga, hvilket Herr Stabeck ej kan medgifva; att blotta friheten för Judar, att befatta sig med alla yrken, ej skall leda dem längre än just jemt att i alla fall följa sitt eget behag, och att Ilandet derigenom skulle förlora och ej vinna, derom tror Herr Stabeck talande bevis kunna hämtas af Danska och Polska Staternas exempel; att i fall Judarne tilläts att här i Riket köpa jord, följden deraf blefve, att de i närvarande svåra penninge ställning skulle slå under sig största delen af Landets Fastigheter för j- ä ^:del af deras verkliga värde och *-:del af ägendoms innehafvare förvandlas till Judars Gårdsfogdar och Drängar.
För öfrigt är anmärkt, dels att Utskottet icke uppgifvet, huru förhållas skulle med de i landet födda Judar, som icke mägtade fullgöra penninge deposition, dels att friheten för Personer af Judiska nationen att ingå Giftermål med Christna, vore skadlig och otillbörlig.
Herr Stads-Majoren Limnelius anmärker, att
Utskottet förbigått att besvara hvad han i sitt till Utskottet remitterade Memorial anfört, angå* ende de Judars sätt, att drifva Skrå-handtverk, hvilka dertill undfått särskildt tillstånd, ochfrainställer åtskilliga betänkligheter emot tillåtelsen af Akten - Den 5 Juli. 547 Äktenskap imellan Judar och Christna , Sarntönskar för öfrigt utredandet af följande frågor ; nemligen: i:o Orri Judarne skola sjelfve med egriå och sina TrbsfÖrvänters hander tillverka sådana arbeten, soiii höra till deit handaslöjd, hvarom de göra ansökning , och sjelfve plöja' och odlå deii jord j söm de köpa samt genom hvilka medel de skola dertill formas? 3:o Örn de af denna Nation, sorn blifva cönscriberade, alltid skola Sjelfve gå i falt eller Svenskarrie aga rätt, att sälja sina lif åt Judarna, på det att de sednare måtte få besitta den Svenska jorden. 3:0
Om de Penningar, söm Judarne skulle låna Staten för de vidsträcktare förmoner dem b lefve mödgirne, krinde medföra någon särdeles nytta, öller om icke det tvertöm kommé att förhålla sig sorti med'den orättfångna penningen, hvilken tög mångdubbelt ined sig bort; och 4:0
Örn döt käti förfenäs roed Svenska Nationens interesse och värdighet, att tillåta fri inflyirning af Judar, endast af det Skäl att de sätta pant för sitt qvarblifvande i Riket?
Herr Innström förmodar, att det varit bättre, om Judar aldrig fått inkomma i Sverige, och att deras beställsamma Industrie såsom Cömmissiönairer för utländska dels förädlade och dels ,oförädlade umbärliga producters inskaffande, tillskyndat Riket och Närings grenarna oersättlig Skada, äfvensom han finnér det anmärknirigsvardt , att ehuru 178a års Reglemente med, v gifve*, 54* Dert 5 Juli. gifver, att Judar, som vore antingen af särdeles stor förmögenhet eller ägde någon förut här obekant kunskap, som skulle kunna lända Riket till synnerlig nytta, ägde att sädant hos Kongl.
Commerce-Collegium anmäla, för att efter sig företeende omständigheter blifva hos Kongl. Maj:t i underdånighet föreslagne till erhållande af nå* gra speciella förrnoner och rättigheter, Judar likväl icke anmält sig, att vid Jordbruket ådagalägga sin konst och berömda idoghet , att blifva skicklige arbetare och konst-idkare vid plogen.
Herr Rinström anmärker äfven , det Ut* skottet ej föreslagit, hvarken hos hvilken Judarne , för att få komma till utöfning af tillåtna yrken, böra tjena och lära för att vinna den skicklighet som dertill fordras , eller huruvida de skola äga frihet, att. hafva Synagogor på alla ställen i Riket, der de komma att sig bosätta, hvarförutan Herr Rinström, jemte anförande af en år 1788 utgifven skrift, innehållande en slags förklaring öfver ordet tolerance, yttrar den farhoga, att genom Judars Äktenskap med Christna flera olyckliga följder skulle uppkomma, och deribland den, att skrupelaktiga exempel kunde af lättsinniga personer framställas för barnens fattningsgåfva, som uppväckte förakt för Christna Religionen, och föreslår sluteligen att flera Judar hädanefter ej må få inkomma och något visst stadgande vidtagas för de nu inkomna, hvilke antingen icke eller ock redan erhållit skyddsbref, och att i händelse Judars qvarblifvande skulle rnedgifvas, deni må ovilkorligen åligga, att anlägga sådana nyttiga Närings-yr kqp. , Sen 5 Juli. 549 ken, som tillskynda Riket någon båtnad, «ch hädanefter ej befatta sig med import af andra utländska producter än sådana, som äro tillåtna ©ch icke här i Riket kunna odlas och skaffas till bedrifvandet af de nyttiga Näringar, som de enligt vederbörliga bevis sjelfve anlagt och sköta; saint att, så länge de anse sin Religion vara dem hinderlig att antaga Christna Käran, dera må förmenas all Borgare-rätt och allt deltagande uti de mål , som röra Svenska Borgerskapet, samt att deltaga och komma under omröstning uti sådana förtroende - befattningar , sorn tillhöra Borgare Ståndet.
Herr Borgmästaren Kjellander, som instä'mmer till alla delar med Herr Borgmästaren Örnberg, anmärker ytterligare: att Kandsbyggdens invånare, i synnerhet allmogen, aldrig lära fördraga att se Judar bosatte ibland sig, att
Religions öfningarne ensamt skulle vara tillräckliga att förorsaka deras förjagande; att det syntes som förargelse ej skulle kunna undvikas vid Pastors tillsättande i en Christen Församling, då en Jude förvärfvat sig besittnings- och ägande-rätten af en sådan egendom, som medför jus patronatus > och att Banken aldrig kan med någon vinst emottaga penningar emot förbindelse, até i éverldliga tider derföre utbetala renta, och i hvilken sednare omständighet Herr Borgmästaren Holm funnit Utskottets förslag så mycket »rimligare, som Banken skulle gifva 5 p:Ct, då den för egna utlånta Capital ej får mer än 4 procent.
Herr Rådmannen Kjellander yttrat, att som det 5 5 0| T)en 5 Juli. ^Jet vöre att hoppas , att den skadliga Gårdfarihandeln kommer att upphora, och att Allmogen i de sju Häradep, hvaiifråri den egentligen hlifs vit idkat, återvänder till åkerbruket, det syntes honom passande, att Judarne anvistes, att afflytta till detta district, hvarigenom den förut handlande Allmogen kunde såsom hädanefter producerande kanske äfven vinna en lättare afsättning på handarbeten och slöjde-alster, och att dera Jude, sorn härvid ej finner sig nöjd, vöre ober taget att lemna Riket.
Herr Comrnerce-Rådét Wegelin och Herr Stads-Majoren Westin hafva instämt med Herr Borgmästaren Örnberg; tilläggande Herr "Westin, att det ej vörö troligt, att Capitalister vilja bosätta sig i det kalla aflägsna Norden , eller
Fabrikanter vilja intränga sig i ett för fabriker så vanlottadt Land , och Handtverkare uppsöka ett; ställe, der Händtverkerderna så litet uppmuntras, eller utgå från ett Folk, som aldrig haft Handtverkare ibland sig, samt att man dessutom, kan antaga, att denna främmande Folkstam, sådan den nu är, icke är för vårt Fädernesland nyttig, hvarföre Herr Majoren anser Utskottets Förslag om de projecterade tillåtna giftermålen nödvändigt, emedan derigenom deras slägt småningom skulle bortblandas och sluteligen slockna, enär såsom ett ovilkorligt stadgande förblefve, att de Barn, hvilka i sådana Äktenskap, födäs, uppfostras, i den Evamgeliska Lutherska Religionen.
Riksdags-FuHrnägtigen Sandsten: att ingen Jude må tillåtas, bosätta sig på Landet utan endast Den 5 Ju/f. 551 endast i Stockholm, Götheborg, Norrköping och Carlscrona; att all vidare inflyttning af Judar matte förbjudas; och att otn ock en slik tillåtelse möjligen skulle lemnäs öppen, det dock bor-- de dem förmenas att sig nedsätta i Småland, der Jordbrukare ej saknas.
Riksdagsmannen Jacob Ersson Elfstadius från Stockholms Län anmärker:
Att om Judar blefve tillåtet, att bosätta sig på Landet och idka hvad näring och handtering som heldst, Landsbyggden skulle öfversvämmas af denna Nation , samt yppighet der utbredas genom kringspridandet af de öfverflöds-varor, sorn Judiska Nationen lättare än våra egne Landsmän kunna åtkomma och bättre än de förstå att utprångla; att de bidraga till luxen och sedeförderfvets inrotande och på det allmännas bekostnad samla förmögenhet; att som de ej fullgjort hvad förra Reglementet för dem utstakar, eller att vara för det allmänna nyttiga, de alltså af Staten ej kunna påräkna något skydd; att de aldrig i annat afseende bidragit till publika inrättningar om ej antingen förledde af högmodet eller hoppet om en framgen vinning; att de handlerat Christna Trosbekännare som slafvar och att de än mera skulle göra det om de blefvo ägare af Fastigheter, Verk och Inrättningar; att den tillökning i Folknummern , som genom Lagens stadgande om Arfve-jord samt Påbuden om Hemmans-klyfningar åsyftas, skulle förfela sitt ändamål, om Judarne blefve tillåtet, att för sina betydliga förmögenheter inköpa jord å Landet; att giftermål imellan Judar och Christna skulle blifva - Den 5 Juli. va af menliga följder för vår Religion , uti hvilken tanke åtskillige andre bland Ståndets Ledamöter äfven instämt.
Riksdagsmannen Johan Magnus Wessing anför hufvudsakligen, att Judarne ej böra blifva Landtbrukare , dä de ej kunna fördragas såsom Borgare; men att om bruket af jord å Landet -.blefve dem tillätet, de då först borde blifva Torpare, innan Hemmansdel af dein linge inköpas.
Riksdagsmannen Jöran Jöransson från Skåne: att han funnit så mycket vådligare att bevilja Judiska Nationen större friheter, än de hittills haft, som denna Nation alttid skall utmärkt sig för mindre pålitlighet och redlighet mot de Folkslag, bland hvilka de lefvat, och på hvilkas bekostnad de alltid sökt rikta sig.
JDet är i anledning af allt detta, Utskottet bör å nyo yttra sina tankar i detta ämne.
Hvad således angår den af Vällofl. Borgare-Ståndet gjorda anmärkning, att Utskottet, vid 'ttfgifvandet af Dess förenämnde Betänkande, skall hafva öfverskridit gränsorna af de till Jjtskottet i detta ämne remitterade Motioner om inskränkning i de Judiska Nationen beviljade näringsfriheter och om förbud emot flera Judars inflyttande i Riket, får Utskottet förklara, att det uppdrag
Utskottet erhållit , att inkomma med förslag till förnyadt
Reglemente för nämnde Nation, varit föranledt ej endast af de frågor, som hos Vällofl, Borgire-Ståndet blifvit af åtskilliga dess Ledamöter härom väckta, utan äfven af flera till Höglofl.
Ridderskapet och Adeln samt Heder - Den 5 Juli. 553 Hedervärda Bonde-Ståndet ingifna Memorial, af hvilka någre bestämdt yrka såsom nyttigt och billigt, att utvidgade närings-rättigheter må Judiska Nationen beviljas.
Då i allt fall något beslut icke blifvit af Riksens Ständer fattadt i detta Qeconomiska ärende, hvilket till följe af 8g §. af Regerings-Formen ankommer på Kongl.
Maj:ts egen nådiga pröfning, och då Riksens Ständers värdighet fordrar, att de önskningar, som af dem inför Timmen anmälas, böra vara grundade, icke på origtiga uppgifter, utan. på verkeliga och gällande skal, såsom resultat af fördomsfria, lugna och, oväldiga undersökningar, liar Utskottet ansett det vara dess pligt, likasom dess rätt, att utan hinder af de stridiga tänkesätt, sorn hos de Respectiva Riks Stånden yppats, yttra sig på ett sätt, sora instämt-med dess öfvertygelse om medlen till vinnande af det ändamål, som med afseende ej endast på vissa enskilta fördelar, utan förnämligast på det allmännas förmon , tvifvelsutan åsyftas med de öfverläggningar , som hos Riksens Ständer förekomma.
Under denna åsigt af ämnet har Utskottet författat det förslag, som Vällofl.
BorgareStåndet förkastat och emot hvilket åtskilliga betänkligheter äfven blifvit hos de öfriga Respedtiva Stånden anförde; och ehuru det yttrande , hvarmed samma förslag är beledsagadt, innefattat en icke ofullständig redogörelse för de principer, som dervid blifvit följde, får Utskottet likväl nu-ytterligare uppgifva de skäl, hvarå dess åtgärd härutinnan är grundad. XJtsket” 5 54 Den 5 Juli, Uiskottet har antagit sorn afgjordt hvad som ej ytan orättvisa kan motsägas, att Judiska Nationen i allmänhet är känd för idoghet, tarflighet och sparsamhet.
Med dessa egenskaper, bör densamma alltid kunna blifva nyttig för hvar och en Stat, der den njuter skydd och säkerhet, och der den enskilta industrien ej hindras frän sådana redbara företag, som äro enliga med Ilandets naturliga fördelar.
Det lärer vara utom all fråga, att hvar och en, af hvad härkomst eller troslära som heldst, sorn med skicklighet, drift och omtanka bidrager till inhemska productionens tillväxt, är för Riket gagnelig; och om det ej kan dragas i tvifvelsmål, att, enligt hvad Utskottet upplyst, åtskilliga betydliga Manufactur-Verk, såsom Cattuns-, Klädes- och Segelduks-Fabriker, Sockerbruk, Glasbruk, Pappersbruk, och Oljeslageri - verk med flera nyttiga inrättningar innehafvas af Judar, som med framgång begagnat sig af den i 178a års
Reglemente dem tnedgifna tillåtelse, att ingå i dylika näringar, hvilka för öfrigt efter
Författningarne äro för hvarje annan sökande öppne; så kan det följakteligen ej utan obillig\het bestridas, att deras industri i dessa näringsgrenar varit af verkelig båtnad för det allmänna, ett förhållande sorn tyckes vara allt för tydligt, för att behöfva med särskildta bevis styrkas.
Då likväl rigtigheten af Utskottets uppgift i denna del blifvit satt i fråga, bör Utskottet, som hvad Cattuns-Tryckeri handteringen särskildt beträffar, haft tillfälle att angående omständigheterna dervid inhemta fullkomligt pålitlig kännedom, .
Den p Juli. 555 nedatn, tillägga, att under do sist förflutna ?o åren, eller fran dert tid, da berörde fabriks-, rörelse börjat att blifva ett föremål för åtskilliga här etablerade Judars industri, tillverkningen under en berömlig taflan imellan flera idkare ej allenast betydligen tilltagit i mängd, utan äfven vunnit i godhet och anseende.
Med ofvertygelsen om nyttan af Judars deltagande i de lie* ra Fabriks-handteringar, sorn af åtskilliga bland dem diifvas, förmodar Utskottet den tanka kunna väl förenas, att det tillstånd, sorn blifvit denna Nation lemnadt till bosättning här i Riket, icke medfört ali den fördel för det allmänna, som kunnat förväntas, så framt i nily t tade Judar äfven varit beviljadt, att idka Handtverk , Jordbruk och Bergshandtering, samt deremot den rättighet, som dem är medgifven, att utan föregången läro- och tjenstetid få såsom Handland» sig här etablera, ej för dem öppnat allt för lätta tillfällen att inkomma uti ett yrke, hvilket, ehuru ofelbart nyttigt, då det rigtas åt redbara föremål, likväl mäste i värde och gagnelighet för Staten lemna ett rättvist företräde åt Hanilteringar, Konster och Slöjder, sorn till inhemska producters framalstrande eller till förädling af egna eller främmande rå-ämnen sysselsätta en mängd: arbetande händer.
Det är med afseende härå Utskottet föres-Jagit å den ena sidan en mera utvidgad frihet för Judiska Nationen att ingå i productiva näringar , och deremot 5 den andra en med god ordning instämmande nyttig inskränkning i frågan om den berörd» Nation i förenämde Reglemente medgifna förmon - 556 Sen 5 Juli. mon till Handels idkande; i följe hvaraf de Judar, som åstundade att komma till utöfning af Handtverk eller Handel , borde vara förbundne till vissa läro- och tjenste-år samt underkastas alla de skyldigheter och formaliteter, sorn i allmänna Författningar äro i dylika fall föreskrifne; hvarigenom de, utan att i ett eller annat fall vara framför andra sökande gynnade, således skulle komma till åtnjutande af den på naturlig billighet grundade rättighet, att genom egen flit, skicklighet och omtanka pä lofligt sätt söka sin försörjning och använda sina krafter till allmän och enskild förkofran.
Utskottet inedgifver gerna, att det för Staten nyttiga ändamål, som härigenom åsyftas, skulle svårligen uppfyllas, så framt Judiska Nationen gjort sig skyldig till det högst ofördelaktiga omdöme, att densamma, med förderfväde Religions och Moralprinciper, med brist på . alla Medborgerliga dygder, med naturlig afsky för allt svårt, vidhängande och osäkert arbete, med böjelse för ocker, smyghandel, flärd och bedrägerier icke utan våda för Samhällsordning kan i något Rand beskyddas.
Alt i ett sammanhang framställa alla dessa med flera emot en hel Nation gjorda tillvitelser, skulle säkerligen göra till fyllest till deras vederläggande.
JDe motsägas dessutom tillräckligen af en i vårt Fädernesland redan förvärfvad flerårig erfarenhet och af de fördelaktiga vittnesbörd, sorn af både högre och lägre auctoriteter lemnäs härvarande Judar, om hvilkas uppförande i allmänhet någon för dem menlig slutsats lika så litet bör jeunna dragas af några få, emot en Sen 5 Juli." 557 en eller annan närings idkande
Jude anmärkte lagbrott, sorn andra lagligen beifrade missbruk af enahanda beskaffenhet, hvarå exempel äfven inom de Svenska Handtverkerierna ej saknas, kunna läggas de idkare till last, hvilke uti de upptäckta förbrytelserna ej deltagit.
Om man utan fördom xådfrågar andra länders erfarenhet, skall man äfven lätt upptäcka ätt de oordningar, som enligt utländska Författares berättelser tillräknas de der vistande Judar, leda sitt ursprung ifrån sådana omständigheter och förhållanden, som endast kunna äga rum under svaga styrelser och felaktiga författningar ; och att Stater finnas, der denna Nation behandlas med rättvisa och billighet, derom äger man, utom mångå andra bevis, ett nytt vedermäle uti den nyligen upprättade Tyska Förbunds Acten, som innehåller att Judiska Trosbekännare förblifva i åtnjutande af de dem förut beviljade friheter, och förklaras skicklige till erhållande af alla Medborgerliga rättigheter, så vida de fullgöra alla Medborgerliga pligter.
Då det måste antagas som otvifvelaktigt, att de som upprättat denna Högtidliga Act, ej varit missledde af bristande kännedom eller felaktiga underrättelser om Judiska Nationens Religions- och Moral principer, och det ännu mindre bör förmodas, att de vid detta vigtiga tillfälle åsidosatt samvete och öfvertygelse , så synes denna offentliga handling kunna med något skäl anföras såsom bevis emot trovärdigheten af de uppgifter, som i frågor rörande denna Nation i närvarande tid ej sällan förekomma, och hvilka lätt k/ajiija föranleda till irriga begrepp i dessa 5 5 8 Den 5 Juli. dessa ämnen, om de framställas af personer, som ej böra misstänkas,, att sakna upplysning) tolerance och menniskokärlek.
Men det är ej endast på dessa skäl Utskottet grundar sin öfvertygelse om origtigheten af de anmärkningar * sorn blifvit gjorde, att Judiska Religionen skulle vära hinderlig för all Medborgerlighet och i synnerhet oförenlig med de Christnas Moraliska principer, samt att tillåtelsen för judar och.
Christna att ingå inbördes
Äktenskap skulle leda till indifferentisme och för öfrigt blifva af menliga följder i Religieust, Moraliskt och Medborgerligt afseende.
Ehuru skiljaktiga den Mosaiska Trosbekännelsen och den Christna Religionen äro i afseende på en del Religiöns-dogmer och Mysterierna, måste dock sjelfva Moral-sanningarne af båda blifva enahanda och , såsom härledande sig frän en och samma Gudomliga upphofsman, icke kunna vara 1 motsägelse med hvarannan.
Dessa sanningar hafva genom Christi lärä blifvit främstälde i en klarare och skönare dag, och afven hos .11 idarna har den Gudomliga kraft, som ligger i denna framställning) ej varit utan nytta till förbättring.
Äfvert de erkänna, den sanning, att bjertats rättskaffenhet efter Guds, sinne bör vara bevekelse-grunden för alla mensklig.! gerningar, och detta har Verkat till förändring i flera af deras gamla lärosatser och stadgar.
Således har, till exempel i afseende på sjelfhämnden ,deras sa kallade Goel eller blodshämnare försvunnit, dåde nit erkänna, att ingen ina hämnäs sig sjelfvan.
De hafva antagit , att mini skall vara underdånig ali mensklig ordning Dt?n 5 Juft. 5 59 ordning för Herrans shill, hvilket efisamt torde tillräckligt bevisa , att deras .Religion icke , såsom, dem tillvites, är ett hinder för ali Medberger* lighet.
De erkänna såsom eh Gudomlig sanning, att det i viljen menskorna skola göra Eder det gören 1 ock dem, och det är äfven denna grundsats Utskottet. följt, då det gjort sig till en lag att rättvisa dem emot oriktiga uppgifter, och att ej genom obilliga förslag emot medmenniskor motsäga eller motverka denna Gudomliga sanning.
Uti det upplysta tidehvarf, som med afsky anser häfderna af Religions hatets inqvisitoriska hårdhet, hade Utskottet genom ett annat förhållande säkerligen af Riksens Ständer idragit sig anmärkningar, som ej stått att förklara.
Så vidt Utskottet har sig bekant, finnes ej något enda exempel, att judiska Nationen befattat sig med, att göra Proselyter eller att Mosaiska Religionens bekännare inom .vårt Fädernesland visat något förakt för vår Troslära, och Utskottet inser derföre ej, hvarken huru deras Religions- och Moral principer kunna betraktas som Fanatiska, eller skäl af dem hämtas emot de af Utskottet föreslagna reciproque Äktenskap.
Ingen hederlig menniska missfirmar den Stats-Religion , inom hvilken han lefver, och då intet tillbud till förförelse är att befara, anser således Utskottet ej eller af dylika Äktenskap någon indifferentisme vara att förmoda, då hvarje del, med förening i Moral-principerna, vördar både sin egert och högaktar den andras gudalära.
Om oförståndiga och lastbara menniskor kan här ej vara fråga.
I anseende till dem blifver förhållandet enahanda 560 Den 5 Juli. enahanda äfven inonj. sjelfva vår Christeliga Re* ligion, der skiljaktighet i tänkesätt kan lika lätt om ej lättare hänföra till indifferentisme.
Äktenskap med Catholska Lärans Trosförvanter äro hos oss tillåtne och vid deras ingåen» de äga contrahenterne rättighet, att inför vederbörande Embetsman öf^verenskomma, huru med de blifvande barnens.
Religions uppfostran skall förhållas, och. cm modren är Catholik, uppfo* stras döftrarne vanligen i Catholska Religionen , och så tvertorn.
Denna Religions-bekännare stadga en vår Frelsares infallible Ståthållare på jorden, sofn kan canonicera hvilken han vill, ge~ nom hvars edicter aflat blifvit utdeldte för penningar, och att igenom själa-mässor öfver redan, afdöde , deras tillstånd kan förbättras, med mera dylikt; och då Utskottet, som anser dessa Lärosatser hafva en vida farligare verkan än Judaismen på Moral-principer och deraf följande
Med» borgerlighet samt förledande till öfvergång , hvarå vi nyligen ägt exempel, likväl har sig bekant, att sådana Äktenskap utan allt åtal lemnäs oklandrade och följaktligen ej anses skadliga för Samhället, tror Utskottet dylika förbindelser imellan Personer af Mosaiska Tros-bekännelsen och Evangeliska Lutherska Religionen böra ännu mindre blifva förstörande i religieust och Medborgerligt afseende, särdeles om, efter hvad Ut skot* tet önskat, det stadgande tillika vidtages, att alla barn af sådana Äktenskap böra i den Lutherska Religionen uppfostras, till vinning för Kyrkan och styrka för Staten.
Man må då häremot ej Uppgöra en tafla af möjliga händelser och gifva dem Mm 5 Juft. 5 61 dem en förledande framställning såsom oundvikliga följder och såsom .verllighétér , dä likväl något sådant icke inträffat, ehuru dylika Äktenskap inom vårt