Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
O c h så sväller floden allt m e r o c h mer, kräfver större o c h ä n n u mera forceradt arbete — till h v a d nytta?
A t t » nyårsvisiterna » utträngdes a f nyårs- korten v a r j u alltid en g o d s a k, m e n s k a l l detta b r u k u t v e c k l a s i s a m m a proportion s o m hittills, visar d e t sig m å h ä n d a, att m a n äfven här, s o m p å så m å n g a a n d r a håll, råkar b o t a ett o n d t m e d hälften värre.
Den e n d a reela fördel, s o m nyårskorten medföra, är den, att m a n g e n o m sådana k a n m e d j ä m f ö r e l s e v i s ringa besvär o c h k o s t n a d visa, att m a n i v ä n l i g h å g k o m s t behåller per- soner, s o m en g å n g visat oss artighet eller g o d h e t, d e n v i ej med annat än t a c k s a m k ä n s l a k u n n a återgälda.
O c h h ä r o m är ingenting a n n a t än g o d t att säga.
V i s s e r l i g e n k a n m a n t ä n k a sig, att den g e n o m nyårskorten under- h å l l n a h å g k o m s t e n rätt snart torde f ö r b l e k n a o c h att g o d t k ö p s a r t i g h e t e n i c k e är a f n å g o t ofantligt stort v ä r d e, l i k s o m o c k s å den frågan måste framställa s i g: huru länge s k a l l m a n fort- sätta m e d d e n n a u p p v a k t n i n g p å k o r t?
H e l a lifvet i g e n o m?
E l l e r blott ett p a r a r?
O c h när m a n u p p h ö r därmed, s k a l l detta v a r a ett tec- ken, till att hela b e k a n t s k a p e n s k a l l u p p h ö r a?
M e n s o m sagdt, detta är j u alltid en fördel, ehuru d e n naturligtvis k o m m e r j ä m f ö r e l s e v i s endast få till d e l.
E n prisuppgift.
E n viktig fråga för alla Stockholms internationella lärarinnehem.
husmödrar.
K^|y|er än en h u s m o d e r h a r h e l t visst, s y n n e r h g a s t vintertiden, d å fönstren i våra h e m i r e g e l ej k u n n a slås u p p o c h m a n f ö r l u f t v ä x l i n g e n uteslutande är hän- v i s a d till fönsterventilerna, u n d e r pågå- e n d e städning erfarit h u f v u d b r y.
D e n dag- l i g a städningens ä n d a m å l — här afses ej de p e r i o d v i s å t e r k o m m a n d e r e n g ö r i n g a r - n a — är i h u f v u d s a k d a m m e t s bortskaf- fande.
V i n n e s detta ä n d a m å l p å det n u öfliga sättet att städa, o c h k a n städnin- gen sägas bedrifvas efter en rationell metod?
Består d e n i c k e fastmer till stor del i att försätta d a m m e t i ett o u p p h ö r - l i g t k r e t s l o p p: från m a t t a n eller g o l f vet u p p i luften, därifrån p å m ö b l e r o c h gar- diner, slutligen n e d p å g o l f v e t i g e n f ö r att nästa m o r g o n åter b ö r j a s a m m a färd, eller, f ö r att tala m e d miss N i g h t i n g a l e, » röras u p p från g o l f v e t, där det g ö r min- sta skadan, i luften, där det g ö r oberäk- n e l i g skada. » D e s s a eller slika t a n k a r r ö r a sig nos: u n d e r s t u n d o m i h e n n e s hjärna.
jsJMSj A t t g e n o m d e n v a n l i g a sopnings-, borst- nings- o c h d a m n i n g s p r o c e s s e n en h e l del d a m m m e d f ö l j e r i sopskyffeln o c h handdu- k e n, är visserligen sant, m e n vi f r å g a: h u r u m y c k e t stannar k v a r?
D ä r o m får m a n ett n å g o t så när klart b e g r e p p, när s o l e n en ljus v å r d a g lyser i n i våra rum.
H u r u ter sig l u f t e n d å?
J o, i vissa dagrar s o m en m o l n v ä g g, b e s t å e n d e af m i l l i o n e r små partiklar.
M a n måste rent af för- skräckas öfver, att m a n inandas allt detta d a m m, o c h ännu m e r däröfver, att det skall m e d f ö l j a in i barnens små l u n g o r.
Och h u r u f ö r h å l l e r det sig, o m m a n skakar A t t m e r ä n en anser det v i d t utsträckta en g a r d i n eller ett d ö r r f ö r h ä n g e?
Man b r u k e t a f nyårskortens k r i n g s ä n d a n d e såsom h o s t a r till o c h ser en f i n r ö k.
A f dessa öfverflödigt eller oriktigt, visar sig a f d e t n u e x e m p e l, h ä m t a d e från h e m, m e d talrik föreslagna o c h äfven accepterade sättet att g e - p e r s o n a l o c h m å n g a b e s ö k a n d e — i famil- n o m d e a l l m ä n n a tidningarna utbringa sina j e r p å två, tre p e r s o n e r o c h u t a n y r a n d e n y å r s ö n s k n i n g a r.
E m e l l e r t i d u p p f y l l e r d e t i c k e b a r n är det f ö r m o d l i g e n i detta afseende f u l l k o m l i g t sitt ä n d a m å l.
D e n, s o m g e n o m en bättre — f r a m g å r t y d l i g t, att v i i allmän- tidning m e d d e l a r, att h a n eller h o n i c k e ä m - h e t lefva i e n d a m m u p p f y l l d o m g i f n i n g, nar s k i c k a nyårskort, underförstår naturligtvis o c h att v å r a d a g l i g a f ö r s ö k att g ö r a oss d ä r v i d, att h a n eller h o n ej heller väntar att till herrar ö f v e r f i e n d e n d a m m e t måste m o t t a g a några.
E l j e s är saken till hälften betecknas som temligen vanmäktiga.
M e n förfelad.
D e t t a tillkännagifvande b o r d e där- n u h a r v e t e n s k a p e n u p p l y s t, att d a m m e t för k o m m a ett p a r d a g a r före nyåret.
Ty i fråga o m v å r hälsa eller ohälsa spelar när n u k o r t skola s k i c k a s, k a n m a n j u ej en l å n g t från o v ä s e n t l i g r o l l; m o t d e n n a vänta, tills e x e m p e l v i s n y å r s k v ä l l e n s aftontid- sida af saken t o r d e ej heller n u m e r a n i n g förkunnar, h v i l k a a f v å r a vänner, s o m n å g o n v i l j a i n v ä n d a.
S v å r i g h e t e n är b l o t t vilja o c h i c k e vilja sända o c h m o t t a g a nyårs- att m i d t i våra d a m m i g a städer k u n n a kort.
O c h förminskningen a f dessa postför- å s t a d k o m m a d a m m f r i h e t i våra b o n i n g a r.
sändelser b l i r naturligtvis d å försvinnande F u l l t lär n o g i n g e n l y c k a s l ö s a d e n n a liten.
svåra u p p g i f t, m e n d å v i äro ö f v e r t y g a d e I tidernas l ä n g d torde d o c k h ä r m e d vinnas o m, att våra m e r upplysta, erfarna o c h dugande husmödrar-läsarinnor kommit i c k e så litet, äfven så s o m saken n u är » s a n n i n g e n n ä r m a r e » o c h h u n n i t längre ställd — o c h k a n h ä n d a att d e n ej k a n ställas annorlunda.
T y d å t o n g i f v a n d e personer år i k o n s t e n än d e t stora flertalet, h a v i efter år f ö r k l a r a sig vilja aflysa nyårskorten, t r o t t oss g a g n a detta flertal g e n o m att låta dessa f ö r r a y t t r a sig i d e n n a v i k t i g a torde d e t så s m å n i n g o m blifva l i k a » m o d e r n t » att i c k e s k i c k a n y å r s k o r t s o m n u att s k i c k a fråga samt g i f v a n å g r a n y t t i g a r e g l e r o c h dem.
M e n under tiden — skulle icke hvar .råd o m, h u r m a n b ö r f ö r f a r a v i d d e n dag- o c h en t ä n k a n d e m ä n n i s k a k u n n a k o m m a l i g a s t ä d n i n g e n f ö r e r n å e n d e af det m ö j - öfverens m e d sig själf o m att icke k ä n n a sig ligast bästa resultat, o c h f ö r d e n s k u l l ut- (25) kronor f ö r stött eller anse sig ohöfligt bemött, o m fäst ett pris af tjugufem d e n bäst u t r e d a n d e uppsats i ä m n e t: vänner eller andra, s o m förr skickat En rationell städning af våra boningsrum.
nyårskort, s k u l l e a f rent s u n d a förnuftsskäl u p p h ö r a att vidare k r i n g s ä n d a s å d a n a?
en s y n n e r l i g a behjärtansvärda tanke, s o m l i g g e r u t t r y c k t i detta n a m n, o c h o m h v i i k e n I d u n redan ett p a r g å n g e r g a n s k a utförligt talat, h a r från d e t n y a årets första d a g n u tagit verklighetens gestalt.
Sistlidne l ö r d a g h a d e vi nöjet d e l t a g a i en enkel in- vigningsfest samt d ä r v i d bese h e m m e t s s y n - nerligen i n b j u d a n d e o c h hemtrefligt inredda l o k a l v i d K u n g s g a t a n, n:r 2 6, 4 tr. u p p.
D e n b e k v ä m a v å n i n g e n består a f sju r u m o c h k ö k.
A f r u m m e n är ett afsedt f ö r före- ståndarinnan, fröken L o u i s e A n d r i é, fyra f ö r i n a c k o r d e r i n g a r n a o c h ett f ö r tjänstepersona- len; d e t sjunde a n v ä n d e s till matsal o c h sam- lingsrum.
D e t v a r hösten 1 8 9 3, s o m n å g r a v a r m - hjärtade personer s a m m a n k a l l a d e ett m ö t e f ö r att diskutera möjligheten a f att i S t o c k h o l m upprätta en sådan fristad, s o m d e flesta a f utlandets större städer h a f v a att erbjuda un- der n a m n a f lärarinnehem.
E n k o m i t é till- sattes, åt h v i i k e n ö f v e r l ä m n a d e s u p p d r a g e t att utarbeta f ö r s l a g till p l a n o c h stadgai samt att insamla m e d e l.
I maj konstituera- des en förening — S t o c k h o l m s internationella lärarinnehem — m e d syfte att u p p r ä t t a en tillflyktsort, d ä r k v i n n o r, såväl a f s v e n s k s o m u t l ä n d s k b ö r d, h v i l k a ä g n a sig åt undervis- ning o c h uppfostran, kunna, särskildt u n d e r tider, d å d e ä r o utan anställning eller i be- h o f a f h v i l a, f ö r billigt pri3 erhålla g o d i n - a c k o r d e r i n g i förening m e d m o d e r l i g l e d n i n g o c h o m v å r d n a d.
T a c k v a r e d e t nitiska o c h uppoffrande arbetet h o s alla d e personer, s o m haft s a k e n o m hand, h a r m a n så s n a b b t hun- nit till den första målstenen.
T y att h e m m e t i sitt n u v a r a n d e s k i c k endast v i l l betraktas som ett framtidsfrö, m ä k t i g t a f t i l l v ä x t o c h u t v e c k l i n g i m å n a f b e h o f o c h tillslutning, är naturligt.
S o m v i t a g a för gifvet, att a l l a d e a f I d u n s läsarinnor, h v i l k a möjligen k u n n a t ä n k a p å att personligen d r a g a n y t t a a f h e m m e t, intressera sig f ö r d e ordningsregler, s o m g ä l l a för inträde o c h vistelse v i d d e t s a m m a, m e d - dela v i d e m här fullständigt: § I- Ansökan o m inträde i hemmet ställes till dess föreståndarinna o c h bör vara försedd med präst- betyg samt af tillförlitlig person utfärdadt intyg om sökandens speciella verksamhet.
Inackorderingsafgiften erlägges förskottsvis o c h för en månad i sender.
Pensionär, som önskar lämna hemmet, tillsäge därom föreståndarinnan minst en månad i förväg; sker ej detta, vare hon skyldig, därest ej styrelsen finner skäligt att där- ifrån meddela befrielse, att erlägga inackorderings- afgift äfven för denna månad.
Personer, s o m för kortare tid än en månad vistas i hemmet, betala förskottsvis per vecka o c h, när uppehållet varit kortare än en vecka, vid afresan.
Pensionär, s o m angripes af smittosam eller eljes längre o c h svårare sjukdom, vare skyldig att ge- nast afflytta från hemmet, hvarvid den del af i förskott erlagd inackorderingsafgift, för hviiken tiden ej ännu utlupit, till henne återlämnas.
Förutom möbleradt rum, sängkläder och, om så önskas, linne, erhålles full kost, bestående af fru- kost, ' mellanfrukost, middag, kaffe och aftonmåltid.
Priserna ä r o: För » deladt rum, utan linne, 45 kr.
» » med » 47 » » »
1DU N 1895 För » » För deladt rum, med linne, l l, s o k r.
per vecka; » » » » 1,75 » dygn: ' » » » » O.eo » natt; ensamt rum, utan linne, 55 kr.
per månad, med 57 » » » 14 » » vecka; 2,i » dygn; 1 » » natt.
Resande, som b o i hemmet, kunna därstädes till billigt pris erhålla enstaka måltider.
» § 5.
På hemmets bekostnad lämnas till hvarje rum en lampa samt därtill erforderlig fotogen.
Utgifter för öfrigt lyse, äfvensom för tvätt, läkarevård o c h medicin, ingå ej i inackorderingspriset.
Drickspenningar få icke gifvas till tjänarne.
§ 7, Pensionär skall med aktsamhet handhafva hem- mets tillhörigheter, genast ersätta föremål, som af henne förstöras eller skadas, ej slå spikar eller krokar i väggarne, själf damma egna tillhörigheter, efter bästa förmåga bidraga till ett godt samlif i n o m hemmet, samt för öfrigt i allt, som rör ord- ningen därinom, rätta sig efter föreståndarinnans föreskrifter o c h uppmaningar.
Pens onär, som störer ordningen och samlifvet inom hemmet eller eljes befinnes utöfva ett men- ligt inflytande på detsamma, må kunna uppsägas till afflyttning.
: 7 ställa det kvinnliga arbetets utveckling — handens så väl som tankens — århundraden igenom, utan än mer att visa, hur långt den nordiska kvinnan nått i det 19:de århundradet, och framför allt: att ge- nom utställningen höja den kvinnliga hemindu- strien, på hvilka handtverksområden som helst, så att arbeterskorna själfva må kunna få en öf- verblick öfver hvad de förmå.
Kvinnliaa medaljörer.
Medaljen i guld med inskrift » Illis quorum meruere labores » har tilldelats framlidne kommendören Axel Adlerspar- res eflerlämnade änka Karin Sophia Adlersparre, född Leijonhufvud, för hennes förtjänstfulla verk- samhet till främjande af kvinnlig bildning, samt framlidne underlöjtnanten frih.
A. Rappes efter- lämnade änka Ranghild Thorborg Rappe för hen- nes förljänstfulla verksamhet för sinnesslöas un- dervisning och vård.
En medarbetar inna i JJagäahls JeokboJc.
Annandag jul afled härstädes fröken Henrika Hag- dahl, 51 år gammal.
Hon var brorsdotter till doktor G.
E Hagdahl, hvilkens handsekreterare hon varit vid författandet af den bekanta Hag- dahls kokbok.
Därjämte har fröken Hagdahl till- sammans med en syster utgifvit den mycket spridda boken » Fråga mig om allt » samt ännu ett arbete benämndt » Det bästa af allt ».
Vi torde närmare återkomma till den hädangångnas i flere afseen- den berömvärda lifsgärning.
Till måltiderna, som intagas på bestämda tider, bör pensionär punktligt infinna sig.
Julen pä liofvet.
Den kungliga familjens julafton firades helt en famille.
Sedan middag intagits i pelarsalen, samlades man i det rum i drottningens våning, där julklappsutdelningen plä- gar äga rum.
Såsom vanligt voro julklapparna där placerade i grupper för hvar och en af fa- miljens medlemmar.
Ett stort antal julgranar med snöglitfer och tusende tindrande ljus prun- kade i rummet.
Konungen bevistade icke detta år, såsom han eljes plägat göra, juldagens otta i Klara kyrka, men däremot högmässogudstjänsten i Slottskyr- kan.
Kronprinsen med sina båda äldsta söner deltog i julottan i Storkyrkan.
På juldagen intogs b o s konungen kl. half 7 e. m. middag, i hviiken alla den k. familjens med- lemmar samt prins Bernadottes familj deltogo.
Kvinnlig pristagarinna vid SvensJca akademien.
Som vanligt firade vår vittra areo- pag sin högtidsdag den 20 sistlidne december un- der stor tillslutning af intresserade åhörare, sär- deles damer.
Hvad som i år gjorde högtidssam- mankomsten särskildt bemärkansvärd var den o m - ständigheten, att det högsta och enda priset för året, akademiens andra pris, utdelades åt en kvinnlig täflingsskrift, benämnd » Lyriska stämnin- gar », och hviiken till författarinna befunnits äga fru Ellen Lundberg född Nyblom.
Den unga fru Lundberg, gift i Stockholm med den bekante bild- huggaren Theodor Lundberg, är dotter af profes- sor C.
R. Nyblom och hans maka, den för våra läsarinnor vä kända författarinnan fru Helena Ny- blom, samt har således det bästa literära påbrå och bar äfven själf tidigare gjort sig känd som begåfvad skaldinna.
Den officiella inbjudningen till svenska och nor- ska kvinnor att deltaga i de danska kvinnornas tillämnade — och af oss förut omnämnda — ut- ställning sommaren 1895 är nu utsänd.
Med all ifver arbeta i den danska hufvudstaden och pro- vinserna de olika komitéerna för att samla o c h ordna hvad som dagligdags strömmar in.
Det är att hoppas, att äfven det svenska kvinnoarbetets deltagande må bli sådant, att det gör vårt land den största möjliga heder.
Afsikten med utställningen är ej blott att fram- bra, särskildt om man tar i betraktande, att det parti hon valt för sin debut väl är något för makt- påliggande för en debutant.
En viss benägenhet att slå öfver i tonen, som särskildt vid första upp- trädandet förmärktes, torde få tillskrifvas en lätt förklarlig oro hos den unga sångerskan.
Spelet kommer nog ock med tiden att förbättras.
I v o - kalt hänsende torde emellertid fröken Sparrmans debut få räknas till de mera löftesrika, som på senare åren förekommit vid k. operan.
Nyårsdagen återupptogs den populära operan » Oberon ».
Hufvudpartierna utfördes nu som förut af fru Östberg och hr Ödmann.
Den förra var tydligen ej väl disponerad för aftonen, men ut- förde sitt svåra parti det oaktadt med en sällsynt konst och bravur.
Med hr Ödmann, hviiken här som bekant har en af sina glansroller, delade hon ock aftonens triumf.
S ö d r a t e a t e r n bjuder sedan förlidne fredag på ett nytt program, som i ganska hög grad är ägnadt att med harmlös munterhet fylla det lilla konst- templet på Mosebacke höjder.
En inledande enak- tare » Himmelsblått » af M. Bernstein kunde visser- ligen nog vara ännu roligare, men får ett hurtigt och gladlynt utförande af hrr Änder och Sternvnll.
Efterpjäsen — » Vildsvinet » i tre akter af Karl Pander — är däremot alltigenom uppsluppet be- fängd o c h föres fram med just det rätta lifvet och farten.
Hr Ekelund hade åter en lycklig kväll liksom hr Lambert; o c h på kvinnosidan må näm- nas fröknarna Caspér, Lindsén och Pakluni som hvar i sin stad på sin rätta plats.
Vill man ha en glad teaterafton mellan jul- och nyårskalasen, bör » Södran » alltså komma i åtanke.
3^3^ • » Ghimman Strömberg. » En i vida kretsar inom hufvudstaden mycket bekant personlighet skattade den 28 dec.
åt förgängelsen.
Det var enkefru Johanna Kristina Strömberg, allmänt kal- lad » gumman Strömberg », som då efter långvarigt lidande skildes hädan i en ålder af 64 år.
Ända sedan sin barndom hade hon idkat fiskaffär på Hötorget och genom sitt redliga bemötande mot sina kunder kunde hon snart till dessa räkna så väl de förnämsta etablissement som en mängd enskilde.
Outtröttlig i sitt arbete o c h utrustad med ett godt hjärta, hörde hon till dessa, hvilka i tysthet räckt mången en hjälpsam hand.
Hennes hem var själfva gästfrihetens, och många äro de som beklaga » gumman Strömbergs » bortgång.
Hon sörjes närmast af en son, skådespelaren vid Dra- matiska tea ' ern Johan Strömberg, och två dotter- barn.
1 huslig elconomi börjar ny kurs vid Ateneum for flickor härstädes den 21 instundande januari.
Vid senaste hösttermins slut erhöllo sex lärarinne- elever i matlagningskursen afgångsbelyg.
Deras examen omfattade kunskaper i teoretisk hushålls- lära, färdighet i praktisk matlagning och under- visningsprof.
Med anledning af det statsbidrag, som erhållits för innevarande skolår, har största vikt lagts på elevernas utbildning för undervisning i huslig ekonomi uti folkskolorna.
Sofia Säger, den på sin tid i vida kretsar bekanta originella författarinnan, föreläsarinnan m. m., som då o c h då brukar » aflifvas » i en eller annan tidning, Iefver ännu i Amerika, enligt hvad som framgår af ett bref, hvilket på sistlidne Anna- dag ingick från henne till släktingar i Sverige.
Sedan några år änka efter en astronom, Wiener, har hon nu, hunnit den respektabla åldern af 74 år och vistats i Amerika i 40 år, där hon Iefver i goda omständigheter.
Ännu för några få år sedan uppträdde hon därute och höll föreläsnin- gar, hvilka utmärkte sig för mycken originalitet.
Sedan vi senast hade tillfälle med- dela något från vår första sångscen, har å den- samma uppträdt en debutant, om hviiken man torde kunna hysa mycket goda förhoppningar för framtiden.
Julias parti i » R o m e o och Julia » har nämligen ett par gånger sjungits af en ung fröken Sparrman.
I besittning af en välljudande sopran- stämma med god utbildning, om ock ej fullt ut- vecklad, redde hon sig på det hela taget mycket Oupplösliga band.
ag kan inte lefva utan d i g!
» D e s s a ord h v i s k a d e s i mitt öra, o e h j a g k ä n d e mig tryckt intill ett klappande bröst.
D e n n a ö m m a s c e n tilldrog sig, just s o m j a g skulle passera g e n o m en tambur, o c h varade i c k e öfver en s e k u n d, m e n det var s o m o m en g l ö d a n d e vind farit öfver m i g o e h j a g k ä n d e mig nästan kväfd.
Hur hastigt ö f v e r g å e n d e vår tableau vivant än var, skulle den rent af förstenat den sam- ling af fashionabelt folk, s o m min tant från höstens början o e h så allt framgent u n d e r vinterns l o p p ett.
par gånger i m å n a d e n gärna såg o m k r i n g sig.
Detta var h e n n e s första b j u d n i n g efter vår h e m k o m s t från en b a d s e j o u r.
R u m m e n v o r o rikt upplysta o c h dörrarna v o r o uppslagna på vid gafvel.
I förmaket h a d e endast n å g o n behöft v ä n d a på hufvudet o c h då — j a g ryser ännu vid den föreställningen 1 Lyckligtvis var m a n s o m bäst i b e g r e p p alt p l a c e r a sig vid s p e l b o r d e n, hvilka j a g nyss ordnat, o c h m e d v å l d s a m hjärtklappning k u n d e j a g tämligen o b e m ä r k t s k y n d a in i den s k r u b b, s o m min tant u p p h ö j t till h e d e r o c h värdighet af s e r v e r i n g s r u m.
En stol h a d e där nätt o c h j ä m n t plats i ett h ö r n bredvid några hyllor.
Begrafvande mitt ansikte i hän- derna, kastade j a g m i g skälfvande ned, utan att b e k y m r a m i g o m, att ett par kristallskå- lar m e d frukt höllo på att ramla öfver m i g.
» Inte lefva utan m i g?
O c h j a g?
» Att en dylik stund s o m denna skulle k o m m a, h a d e j a g under de sistförflutna da- garna nästan anat, m e n att d e n skulle k o m m a så här å p r o p o s, rent af s o m en ö f v e r r u m p Ung, detta var något, h v a r o m j a g i c k e ens kunnat d r ö m m a.
Hvarje känsloutbrott af h o - nom h a d e j a g b e r e d t m i g på att vända i skämt.
Då stunden emellertid nu var k o m - men, tog j a g den så seriöst, att en snyftning
I I) t I 8 nästan var färdig arbeta sig fram, m t d a n j a g fann, att de ord han nyss hviskat påtrugade mig en känsla af, att j a g aldrig skulle åter- vinna den lätta ton, h v a r m e d j a g förut talat till h o n o m.
Ett outialadt svärmeri, däri låg icke något annat än ett slags lek, m e n då han syntes ha anlag att g e leken en mera allvarlig prä- gel, så måste den ha ett s l u t.
se där allt!
O c h härvid öfverraskade j a g mig att finna mina händer öfversköljda af tårar.
Under de sistförflujna åren hade det k o m - mit n å g o t trögt o c h tungt öfver mig, s o m hans närhet emellanåt h a d e skingrat.
P å det angenämaste sätt förstod han konsten att prata b o r t en stund, o c h det var i c k e utan att b å d e min tant o c h j a g riktigt längtade efter det ö g o n b l i c k, då han skulle titta in till o s s, o c h tyckte det var tomt, o m han n å g o n gång blef b o r t a.
Det föreföll o s s nästan, s o m o m vi h a d e känt h o n o m u n d e r hela vårt lif, m e n i verkligheten daterade sig vår bekant- skap i c k e långt tillbaka.
D e n i n l e d d e s i en temligen kritisk stund, då j a g utanför vår p o r t på ett oförsiktigt sätt h o p p a d e ur en spårvagn.
Det var verkligen ett svårt olyckstillbud, hvarvid j a g riskerade krossa hufvudskålen eller näsan.
Hvilket s o m helst k o m m e r detta ungefärligen p å ett ut.
Innan j a g likväl på ett ohjälpligt sätt b e r ö r d e trottoaren, k ä n d e jag m i g u p p r y c k t o c h, fastän j a g är en gan- ska eterisk varelse, måste det d o c k varit m e d en ovanlig kraftansträngning, s o m mitt o l y c k s - ö d e blef förhindradt, ty min räddare v a c k l a d e en sekund, innan han återvann j ä m n v i k t e n.
Detta passerade inför min tants ö g o n.
H o n u p p g a f ett skri, hvari en del passagerare s y m - Redigeras af Sophie mottagas med långt.
» A l d r i g h o p p a ur, förrän hästarna stanna, » r o p a d e h o n, » h a r j a g inte sagt det tusen gån- g e r, » o c h i s a m m a andedrag ö f v e r h o p a d e h o n min räddare m e d tacksägelser.
» J a g förstår inte, att d u, Gabriella, ej är det minsta altererad, » fortfor h o n.
» S e hur jag s k ä l f v e r.
» O e h då vi k o m m o under- fund m e d, att min räddare b o d d e i s a m m a hus s o m vi, fattade h o n utan tvekan den arm han e r b j ö d.
» Hviiken lyckträff för o s s, er h e m; » återtog tant, s o m oeh därtill en s m u l a andfådd då.
» V i b o således v ä g g grannar.
» C h a r a d - g å t a.
Mitt första kan göras på flerfaldigt f a t t, Mea lyckas däri är ej alltid så l ä t t; Därtill fordras pengar — men dock framför allt Att tanken är verksam och hjärtat ej kallt.
Så g r a D n l a g e n h e ' e n och klokbeten båda I hvarje insiaas lika mycket få råda.
Att något mitt andra få höra och se, Därför vore många vis-t färdiga ge Lif, hälsa och rykte — ja, allt hvad de ba '.
Mitt andra att få, är j u roligt och bra, Men undfadt, är det icke längre mitt andra.
Det är en naturlag; den får man ej klandra.