Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
För » Platssökande » o. » Lediga platser » Lösnummerpris 15 öre 25 öre för hvarje päbörjadt tiotal stafv.
Blehr.
handelslifvet, pengar Fadern, krafts där strömma det ut af g a m m a l dagar kände lyriska florerar, och där ansedd skeppsmäklarefamilj, » svenskevänlige » Nilsen, gift m e d Margrethe Tornöe.
den i sin Andreas H a n f ö r d e ett stort o c h gäst- olika länder, n e t; E a n d i eller R a g n r i d, s o m för otaliga andra.
det lades bittida och sent de mer namn tycktes m i g af ö d e t s g u d i n n o r heter på fornnorska, tyder nämligen utfärd », mig » rustad till o c h det föreföll sannerligen åtgick be- väl en vara.
vecka, samla o c h o r d n a o c h sär- och brusat och gjort mig kring rent af rande ne: m i g ett på Han var huf- bland ytt- Ja — man hafva tidrymd finns helt århundrade k u n d e lika t a g i t till h v i l k e n som helst, verkligen ty ingen det gräns deras de lagd, Redan jade i Randi Det var gällde på att hennes hjälpsamhet.
nyttfödelse för hennes tur rika, g i f v a n d e na- fullkomligt grepp.
Hon händer — okändt strör öfver be- med fulla onda och goda.
En återblick barndom på hennes o c h u n g d o m förkla- och allt f ö r fin, an- andras sin u n g d o m bör- Nilsen verksamt deltaga i fosterländskt vet, ett gladaste glädje.
vilja, hennes hjärtegodhet o c h Begräns- upptåg.
den och religiöst gjorde som i det hela taget glada känslig konstnärligt ska är ungas glada.
Randi Blehrs idérikedom, ning de själfständiga själf lika litet s o m för h e n n e s väl- för på och all- u t v e c k l i n g — o c h framför allt mig » F r u Blehr — j a, h o n har idéer för ett gärna icke band meningar icke af e n n o r r m a n o m h e n - hon. » han Modern, påminner stadens till l e k s o m till su- vudyr.
Jag bland sam- var.
Fastän konservativ, lade nit sat äfven Där Det innan de idéer, s o m framstående utan ungdom i min fattiga hjärna hun- alla v ä l fun- hon jag.
skilja särdeles hus, icke blott för sjöfarande var skeppsmäklaren från Hennes fritt temperamentet o c h in.
fördrifva Det de dan- skådespelaretrupperna, inkräktat hela o c h att ledts dels Björnstjerne då teaterlif- f å m e d e l till p å - af tionale scene », var arbete.
sjuttiotalet.
» B e r g e n s na- s o m en af I b s e n, gång d e l s " af Björnson.
Olav Lofthus Det skref: » Den norske Seene ligger som Lig i eget Hus, så arm som nogen Tigger forstödt i Stöv og Grus. » rar m y c k e t af d e n n a s a m m a n - satta En natur.
R a n d i B l e h r är f ö d d lifliga Bergen, där det i det and- liga lifvet pulserar i k a p p m e d flock tionellt ställde den l i t t e r ä r t o c h na- intresserad sig under sedermera så ungdom ledning af kände Jo-
1DUN G ö r n ö j e t b o f a s t i ditt hus, Ä g i ditt hjärta s a m v e t s f r i d e n; 1898 D e n g ö r v å r u p p s y n m i l d o c h ljus, D e n rår p å s o r g e r n a o c h tiden.
Anna han Bögh * o c h började regelbundet spela på teatern.
Naturligtvis var Randi Nilsen b l a n d d e m, s o m m e d lif o c h själ h ä n g å f v o sig åt d e t t a a r b e t e.
H o n v a l d e till sitt innersta stridsrop » J e g slå ' s for m i t fädre- l a n d » — s e g r a d e o c h g j o r d e l y c k a i flere stora roller.
o c h d ä r m e d ö p p n a d e s f ö r h e n n e n y a fält till v e r k s a m h e t.
S o m o r d f ö r a n d e i e n för- e n i n g f ö r a r b e t s k l a s s e n s k v i n n o r fick h o n r i k t tillfälle att s ä t t a s i g i n i d e s s a s för- hållanden.
D e t v a r m a intresse för d e n k r o p p s a r b e t a n d e k v i n n a n, h o n d ä r förvärf- v a d e, har sedan aldrig lämnat henne.
John Paulsen hennes spel: Från T r o m s ö förflyttades h o n emellertid p l ö t s l i g t till S t o c k h o l m 1 8 9 4 i e g e n s k a p a f n y b l i f v e n s t a t s m i n i s t e r f r u o c h k a s t a d e s där- m e d in i n y a, delvis för h e n n e alldeles okända, förhållanden.
A t t d e n n a ställning — helst under dåvarande politiska omstän- d i g h e t e r — s k u l l e m e d f ö r a k o l o s s a l a svå- righeter torde lätt inses.
M a n tanke sig blott skillnaden mellan lifvet bland d e m o - kratiskt, norskt vänsterfolk däruppe i T r o m s ö o c h lifvet i d e n aristokratiska o c h byråkra- tiska societeten i S t o c k h o l m!
skref med anledning af » Jeg hilser dig, du Somrens förste Svale!
Nu tror jeg trygt pä egen Seenes Eremme, da sådant deiligt Vårbud den os sender. » U r e n d i k t af s a m m e f ö r f a t t a r e v i d R a n d i Nilsens bröllop 1 8 7 6 m e d Otto Blehr * * låna vi f ö l j a n d e: 2 — ei finds Jente i Bergens Stad, mer norsk i Hugen, mer frisk og glad end hun Eandi.
» Hun er esthetisk og meget mer er hun Eandi.
Hun er dramatisk, ja, bvilken Air har ei Eandi!
Husk blot » Hermine » og applauder, og » Sigrid », o, hvor söd og skjär var ei Eandi!
» En Ömheds Tåre din Myrthe får, thi du var Blomsten i Hjemmets Gård, väne Eandi. » E f t e r att e t t år b a f v a v a r i t b o s a t t p å l a n d e t i N o r d f j o r d, flyttade d e t u n g a p a r e t till S o g n, d ä r B l e h r v i d 3 3 års å l d e r v a l d e s till s t o r t h i n g s m a n.
E f t e r d e s s a år af r e l a t i v h v i l a v ä c k t e s e n n y s i d a af f r u B l e h r s n a t i o n e l l a i n t r e s s e under vistelsen storthingstiden i Kristiania g e n o m » N o r s k Husflids V e n n e r s » * * * arbete, h v i l k e t h o n e j f a n n n o g ä k t a n o r s k t i väf- nadsmedel och mål.
H o n beslöt då att b i l d a e n v ä f s k o l a p å l a n d e t f ö r att u p p t a g a endast den g a m l a rent norska » åkläde » - och » billedtäppe » - väfkonsten — af] b ö n d e r n a kallad » opstaväv » — s o m ännu kvarlefde i en och annan bygd.
H o n s k r e f i t i d n i n g a r n a o c h till b ö n d e r n a, l y c k a d e s v i n n a d e m f ö r s a k e n, fick d e m a t t t e c k n a aktier p å tio k r o n o r i företaget, o c h s å s t a r t a d e s e n v ä f s k o l a i L ä r d a l m e d re- d a k t ö r M i c h e l s e n s f r u i S o g n till f ö r e s t å n - d a r i n n a o c h till l ä r a r i n n a d e n u n g a b o n d - dottern Kjerstina Hauglum, i hvars möder- nesläkt d e n g a m l a väfkonsten traditionellt bevarats.
R e d a n första vintern h a d e skolan 4 7 elever.
Ä n n u e n skola satte fru Blehr i g å n g, o c h d e n n a till o c h m e d i s i t t e g e t h e m.
H o n h a d e n ä m l i g e n i en afsides vrå fått fatt p å en fattig g a m m a l g u b b e, s o m m e d stor talang skar i trä och flätade kor- g a r af fina b j ö r k r ö t t e r, t o g h o n o m till lä- rare o c h började en skola för b å d e gossar och flickor.
M e d outtröttligt nit skaffade h o n samtidigt g u b b e n afsättning för sina v a c k r a a r b e t e n o c h b i d r o g d ä r i g e n o m till det välstånd, han s m å n i n g o m nått.
Så blef hennes m a n » l a g m a n d » i T r o m s ö * Direktör vid det till största delen af honom själf skapade » Vestlandske Kunstindustrimuseum » i Bergen och generalsekreterare vid årets Bergenut- ställning.
* * Då tillförordnad sorenskriver (domhafvande) i Nordre Bergenhus amt.
* * * Numera kallad » Husflidsforening » och när- mast motsvarande » Handarbetets Vänner » hos oss.
M e n m e d sin okufliga energi öfvervann h o n d o c k svårigheterna i det hela taget be- u n d r a n s v ä r d t v ä l, o c h j a g t r o r att d e t f a n n s b l o t t e n m e n i n g o m att d e n b a l, s o m g a f s f ö r k o n u n g e n och hans danska kungliga gäster i det norska ministerhotellet vintern 1 8 9 5, v a r e n af d e b ä s t a r r a n g e r a d e o c h b ä s t l y c - k a d e baler, s o m på senare tider gifvits i Stockholm.
F r u Blehrs e g e n s k a p e r s o m v ä r d i n n a äro m i n s t s a g d t s ä l l s y n t a.
H o n är s o m s k a p a d f ö r f e s t — g l ä d s att s e sitt h u s f y l l d t af gäster o c h har blott en tanke — deras andliga och lekamliga välbefinnande.
H o n t r i f d e s s y n n e r l i g e n v ä l, d e t år h o n t i l l b r a g t e i S t o c k h o l m, o c h fick m å n g a v ä n - n e r, s o m f ö r s t o d o att u p p s k a t t a r i k e d o m e n i hennes natur, m å n g s i d i g h e t e n i hennes intressen, hennes sinne för konst m.
Fru Blehr anser sig m y c k e t, s o m särskildt gagn, sedan h o n blef Kvindesagsforening » i i Sverige hafva lärt v a r i t h e n n e till s t o r t ordförande i » Norsk Kristiania.
O m hennes verksamhet i denna förening k u n d e v a r a m y c k e t att s ä g a, m e n v i m å s t e i n s k r ä n k a o s s till att n ä m n a, att h o n t a g i t lifiig d e l i a n o r d n a n d e t af p r a k t i s k a k u r s e r för tjänarinnor o c h u n g a damer, i allehanda för h e m m e t n y t t i g a ä m n e n, s å s o m b a k n i n g, syltning, klädsömnad m.
Ä f v e n har » Norsk Kvindesagsforening » u n d e r h e n n e s o r d f ö r a n d e t i d hållit t a l r i k t b e - s ö k t a m ö t e n m e d d i s k u s s i o n af e n m ä n g d för k v i n n a n s sociala ställning betydelsefulla spörsmål.
I dessa diskussioner ha m e r än en g å n g representanter b l a n d landets främste m ä n deltagit.
I frågor för d a g e n — särskildt på kvin- n o o m r å d e t — har h o n m e d en lätt flytande p e n n a ofta g j o r t g o d a i n l ä g g i pressen, o c h v i d å t s k i l l i g a tillfällen h a r h o n s k r i f v i t s m ä r r e dikter.
F r u B l e h r är d e t ä f v e n, s o m t a g i t initia- t i v e t till d e t m e d k o n s t n ä r s j u r y k o n t r o l l f ö r - sedda » Aktieselskab for Norsk Å k l ä d e o g B i l l e d t ä p p e v ä v e r i », h v a r i g e n o m fru Frida H a n s e n s a t t e s i tillfälle att v ä c k a v ä l f ö r t j ä n t e u r o p e i s k t u p p s e e n d e m e d s i n g e n i a l a väf- k o n s t.
H e n n e s » b i l l e d t ä p p e r » säljas n u öf- v e r h e l a v ä r l d e n o c h b e t i n g a ett p r i s af tusentals kronor pr styck.
U t r y m m e t i Idun medgifver tyvärr icke annat än en flyktig öfversikt.
Vi hafva Maria Lenngren.
d ä r f ö r n ö d g a t s f ö r b i g å e n h e l r a d af n y t - t i g a f ö r e t a g, i h v i l k a fru B l e h r d e l t a g i t o c h h v i l k a i o c h för sig v o r e väl v ä r d a o m n ä m - n a n d e o c h u p p m ä r k s a m h e t, likaså hur h o n, när det gällt k a m p e n för kvinnans person- liga frigörelse, alltid hållit i d é e n s fana h ö g t.
Troligen har n o r n a r e d a n af » M e n h v a d blir h u s m o r m e d en samhet? » n u m å n g e n b l a n d läsarin- det nämnda gjort frågan: d å k v a r f ö r h e m m e t af e n så omfattande yttre verk- Ja — för flertalet k v i n n o r v o r e säkerli- g e n ej m ö j l i g t att u n d e r s å d a n a o m s t ä n - d i g h e t e r r ä c k a till ä f v e n f ö r h e m m e t, m e n d e t g ö r fru B l e h r.
H o n besitter den äkta norska arbetskraften o c h är i c k e a l l e n a s t e n o v a n l i g t k u n n i g h u s m o r, s o m h å l l e r sitt hus i o r d n i n g m e d d e n r e n o m m e r a d e Ber- gensiska renligheten, utan h o n följer m e d h ä n g i f v e n h e t sin m a n i h a n s i n t r e s s e n o c h sina barn i deras m e d v a r m moderlighet.
A t t d ö m a af e n l i t e n e p i s o d i h e n n e s barndomslif måtte modersinstinkten hos h e n n e varit ovanligt tidigt utvecklad.
H o n v a r n ä m l i g e n b a r a 7 — 8 år, n ä r h o n e n dag k o m öfverens m e d några små väninnor att g å u t till d e t s. k.
» S v a r t e d i k e t » f ö r att » f i s k a s i g ett b a r n ».
Försedd m e d en stor, v ä l d i g m e t k r o k o c h diverse s m å b a r n s - k l ä d e r, i all h e m l i g h e t u n d a n s n i l l a d e ur lille b r o r s b é b é k o r g, v a n d r a d e h o n af i s p ä n d förhoppning.
M e d klappande hjärta kastade h o n u t s i n k r o k, o c h d e t v a r m e d s o r g i hjär- t a t h o n efter ett p a r t i m m a r s f r u k t l ö s a an- strängningar måste återvända h e m igen.
T i l l r å g a p å o l y c k a n fick h o n s e d a n o c k s å lida hån o c h s m ä l e k för sin barnsliga tro.
Ä n n u i d a g k a n fru B l e h r v i d 4 7 års ålder gifva prof p å en fantasi, hvars v i l d a flykt k n a p p a s t u n d e r s t i g e r b a r n e t s.
Hennes i d é m a s s a förefaller äfven ibland en s m u l a kaotisk, o c h h o n klargör icke alltid för sig, h v i l k e n v ä g s o m b ä s t f ö r till m å l e t.
D e t t a g ö r, att h o n u n d e r s t u n d o m t e r s i g i c k e all- d e l e s så b e s i n n i n g s f u l l t, s o m d a m e r i h e n - nes ställning o c h ålder pläga göra.
M e n d e n n a friska, initiativfyllda n a t u r har i sin ursprunglighet o c h brist på b e - r ä k n i n g en viss c h a r m e, s o m skarpt afstic- ker m o t d e n h o s o s s, ej m i n s t i » s t o r a v ä r l d e n » g a n s k a ofta f ö r e k o m m a n d e små- skurna, finpolerade damtypen.
Att vara » lik a n d r a » b o r d e enligt mitt f ö r m e n a n d e betraktas s o m en tämligen negativ förtjänst, m e n d e t är t y v ä r r i S v e r i g e så l å n g t ifrån tillfället, att v i s n a r a r e ä r o f a l l n a att a n s e d e t f ö r e n d y g d f r a m f ö r alla.
M e d o f v a n s t å e n d e lilla b i o g r a f i h a r j a g v e l a t p r e s e n t e r a fru B l e h r f ö r d e n s v e n s k a allmänheten och önska henne v ä l k o m m e n t i l l b a k a till S v e r i g e s " h u f v u d s t a d, d i t h o n j u s t i d a g a r n e m e d sin m a k e statsministern åter inflyttat.
Måtte h o n där återknyta sina forna vänskapsförbindelser o c h äfven vinna nya!
D e t t a är att ö n s k a, i c k e b l o t t af p e r s o n l i g a s k ä l.
Ä f v e n ur politisk syn- p u n k t är d e t a f i c k e r i n g a b e t y d e l s e, a t t så m å n g a i n d i v i d e r s o m m ö j l i g t af d e b å d a folken lära förstå o c h respektera hvarandra.
Ann * Margret Holmgren, f. Ter smetlen.
IDUN 1898 o 1 J e t t y c k s n ä s t a n, att d e s s a o r d, h ä m - tade ur den skönaste lofsång vi äga öfver en kvinna, ej l ä m p a sig för dessa s m å funderingar.
Men på gammaltestamentligt v i s är d e n n a k o s t l i g a, g l ä n s a n d e s k r u d e n - dast s i n n e b i l d e n för inre, själfull skönhet.
allt efter s a m h ä l l s s t ä l l n i n g, r å d, u t s e e n d e och ålder vet hvarje tänkande k v i n n a bäst själf.
H u r u sällan se v i ej i s k u l p t u r e n e n k v i n - n a s m o d e r n a k o s t y m f r a m s t ä l l d.
M o d e t tål ej s o m m a r m o r n å r s t i d e r n a s v ä x l i n g a r, d e t k a n l ä t t v e r k a l ö j l i g t.
V i d f o t e n af G e i j e r s s t o d se v i e n k v i n n a i f o l k e t s d r ä k t, i C o m é - die Francaise ' s galleri G e o r g e S a n d i antik dräkt m e d v a c k e r t skulpterade n a k n a fötter.
I Parc M o n c e a u v i d den sockelns fot, s o m bär b y s t e n af G u y de Maupassant, en i d r ö m m a r försjunken d a m, i de senare årens mode.
H o n lär e j v a r a — i n t a g a n d e.
öfver de nu felslagna förhoppningarna?
Där s a t t n u d e n n e, b e t s i g i l ä p p e n o c h — låt- sades sofva.
V å r trio l ä m n a d e slutligen t y s t b u t i k e n f ö r att g å till e n a n n a n m a r k - nad — v ä n i n n a n litet b r y d d, h a n i n s e e n d e b r i s t f ä l l i g h e t e n h o s hvarje m e d l e m af d e t s v a - ga könet och hon lugnt bedyrande omöjlighe- t e n af att b ä r a e n h a t t, h o n ej s j ä l f t y c k t e om.
V i d i n t r ä d e t i n ä s t a b o d föll f r u n s blick på en liten enkel, enfärgad hatt.
A t t p r o f v a o c h k ö p a d e n v a r ett ö g o n b l i c k s verk.
H v a d s o m sedan h ä n d e i den n å g o t s k u m m a korridoren vid Västerlånggatan, » d e t har ingen, ingen sett ».
I d e n n a h e l g j u t n a b i l d a f e n k v i n n a lig- g e r e n s å d a n t j u s n i n g o c h kraft, att d e n o f ö r d u n k l a d stått k v a r i g e n o m å r h u n d r a d e n o c h v ä c k t djupsinniga, storslagna betraktel- ser.
J a g v å g a r a n v ä n d a d e n s a m m a till s t ö d f ö r e n k r e t s af s m å e n k l a t a n k a r, s o m gifvit m i n a rader för d a g e n.
D e t är d e n u n g a flickans r ä t t i g h e t att b e h a g a, d e t är a n g e n ä m t att se e n u n g flicka klädd m e d smak.
Och huru m y c k e t mer tilldragande, o m hon behagar utan konst, ä n o m h o n t y c k s f ö r s t å k o n s t e n att b e h a g a.
H ä r k a n j a g ej a n n a t ä n t ä n k a p å d e n v ä l - kända aforismen: D e t har blifvit m i g sagdt, att när m ä n ä r o t i l l s a m m a n s, höra d e p å h v a r a n d r a, m e n n ä r k v i n n o r ä r o t i l l s a m m a n s, se d e p å h v a r - andra.
Detta uttalande har j a g ofta tänkt på o c h funnit h ö g s t beklagligt.
När m a n själf är t ä m l i g e n » s n a k k e s a l i g », h a r m a n a n t a g l i g e n a l d r i g tillfälle att i a k t t a g a d e n n a s k å d a n d e stillhet.
H v a d m å n n e det kan v a r a f ö r i n f l y t a n d e n, s o m å s t a d k o m m a, att m å n g a k v i n n o r t i g a e f t e r f ö r s t a u t b y t e af hälsningar?
Inflytanden.
&gt;Hon fruktar icke sino huse för snö, ty hela hennes hus hafver dubbel kläder.
H o n gör sig täcken; hvitt silke o c h pur- pur är hennes kläder —.
» Ur S. ordspråk XXXI.
H u r u k o m m e r det sig då, att d e n n a bild af v a k e n h e t, s ä k e r h e t, v i l l i g h e t o c h s p ä n s t i g - h e t är s å t i l l t a l a n d e, d å k v i n n a n i f r å g a endast rörde sig i n o m h e m m e t s begränsade område?
Jo, utrustad m e d ädla karaktärsanlag, har h o n antagligen låtit sin u t v e c k l i n g blifva o b e r o e n d e af h ä m m a n d e i n f l y t a n d e n utifrån, inflytanden s o m förkväfva själfständigheten och förlama spänstigheten.
Inflytanden!
Se där dessa m ä k t i g a andar, s o m f ö l j a o s s h v a r v i g å o c h stå o c h o f t a s t g ö r a o s s till h v a d v i ä r o, h v a d v i t ä n k a o c h tala.
A f alla s t o r a o c h s m å i n f l y t a n d e n h a r modet e r ö f r a t s i g ett h e r r a v ä l d e, s o m, i fall d e t ej h e l t o c h h å l l e t k v ä f v e r h v a r j e i n d i - v i d u e l l i d é o c h g ö r k v i n n a n till sin slaf, d o c k i m å n g a fall f ö r s v a g a r i n s p i r a t i o n e n o c h initiativet.
Detta personliga, s o m gör h e n n e o c h h e m m e t så t i l l d r a g a n d e, e m e d a n det m e s t n ä r m a r sig s a n n i n g e n!
V i s s e r l i g e n fordras litet m o d att förbise m o d e t o c h t o l k a s i n a e g n a t y c k e n, m e n då d e s s a h a f v a sin g r u n d i ö d m j u k h e t, k u n n a d e a l d r i g u r a r t a till ö f v e r m o d o c h f r a m - k a l l a själf svald.
F r å n m i n b a r n d o m f r a m s t å r t y d l i g t ett m i n n e af e n g a t u s c e n, s o m g i c k u t p å e n f ö r o l ä m p n i n g af e n u n g d a m.
H o n b a r sitt v a c k r a stora hår löst p å hjässan, fastän m o - det fordrade det i nacken.
E n rad af muntra pojkar följde henne sjungande en tysk folkvisa: » W e r hat dieh, d u schöner W a l d, aufgebaut so h o c h d a d r o b e n?
» Jag g l ö m m e r aldrig denna l u g n a kvinna, s o m ä n n u i d a g bär h u f v u d e t o c h håret högt, fast modet växlat många gånger o m.
H v e m h a r ej s e t t ett n o b e l t a n s i k t e i e n r a m af h v i t a v ä l o r d n a d e l o c k a r, s o m o m - sluta tinningarna o c h låta p a n n a n ohöljd framträda?
I n g e n vill bestrida det vackra o c h v ö r d n a d s b j u d a n d e h o s d e n g a m l a di- stinguerade d a m e n.
L i k s o m h e n n e s bild blir e n p r y d n a d f ö r h e m m e t, är h e n n e s p e r s o n det ännu mer.
K o m m a v i så till k a p i t l e t o m själf va sät- t e t att k l ä d a s i g.
D e t k u n d e blifva långt, o m I d u n t y c k t e o m l å n g a epistlar, m e n d å så e j är fallet, o c h d e t ej h e l l e r är m i n af- s i k t att s k r i f v a r e c e p t åt blondiner och b r u n e t t e r, e m e d a n j a g ej finner m i g k o m p e - t e n t därtill, b ö j a n d e m i g f ö r h v a r s o c h e n s egen s m a k, vill j a g endast uttala några v ä l kända hemligheter.
A t t kasta öfver b o r d h v a d nutida seder o c h b r u k f o r d r a, f r a m g å r j n t y d l i g t n o g att j a g ej s y f t a r p å.
H v a d s o m a n s t å r e n h v a r » Skjönhed uden ynde blsender, Y n d e uden skjönhed binder. » En kvinnas person och kanske ändå mer h e n n e s t o a l e t t är j u a l l t i d u t s a t t f ö r m e r eller mindre hårdt bedömande, ty man fäster sig först v i d skalets u t s e e n d e.
Det är n u e n g å n g s å: » Kleider m a c h e n Leute. » M å n n e detta endast gäller i n o m tyska rikets gränser, t y p å s v e n s k a heter det j u: » K l ä d e r n a göra ej m a n n e n.
» H u r u d e t ä n är m e d d e s s a ord, så ä r o d e d o c k n y c k e l n till m å n g a t i l l d r a - g e l s e r i kvinnans lif.
Att nu upprepa många små svaghe- ter, s o m v i d l å d a o s s k v i n n o r g e n t e m o t h v a r a n d r a, v o r e g a n s k a n e d s l å e n d e; v i haf- v a j u m e r eller m i n d r e k ä n t eller u t f ö r t små skärmytslingar e m o t hvarandra m e d en m i n, en blick, ett ord.
S ä k e r l i g e n d ä r f ö r, att m o d e t s i n f l y t a n d e g j o r t o s s b e r o e n d e, att v i g l ö m t t å l a h v a r - a n d r a s s m a k o c h ej f ö r s t å t t u p p s k a t t a d e sanna b e v e k e l s e g r u n d e r n a för v ä n n e n s sätt att u p p t r ä d a.
U t a n att å s i d o s ä t t a g ä n g s e b r u k o c h u t a n att l e d a s af själf tillitens lå- g a g r u n d s a t s e r, k a n d e t f ö r e n k v i n n a fin- n a s så o ä n d l i g t m y c k e t, s o m f ö r a n l e d e r o c h t v i n g a r h e n n e till att j u s t u p p t r ä d a så s o m hon gör.
H v e m vet, h v e m vill röra vid den ö m m a strängen, o c h h v e m vågar hård- h ä n d t såra d e m e s t grannlaga känslor i n o m » tysta d j u p?
» F r i g j o r d a ifrån d e t s c h a b l o n a r t a d e infly- t a n d e t, l y s s n a n d e till n ö d v ä n d i g h e t e n s kraf, göra vi oss själfva m e r o c h m e r o b e r o e n d e o c h s t å l s ä t t a o s s s å l u n d a e m o t h v a r j e an- grepp, hvarje småsinne.
M e d b e u n d r a n o c h v e m o d ser j a g i b l a n d på en stor kopparreservoar i n o m h e m m e t.
E n v ö r d a d v ä n k a l l a r d e n f ö r » m i n äiden- k l ä d n i n g ».
M å n n e d e n ej n å g o n g å n g v a r i t s k u l d e n till e n l i t e n o g r a n n l a g e n h e t e m o t h e n n e, s o m så f r i m o d i g t l y f t e r sin s j ä l b o r t - ö f v e r allt s m å t t?
V i säga m e d e n g e l s m a n n e n » t i m e is m o n e y », o c h så g j o r d e o c k s å h u f v u d p e r s o - n e n i f ö l j a n d e lilla s a g a: D e t v a r e n g å n g ett u n g t p a r, s o m v o r o p å v ä g till e n m o d i s t f ö r a t t v ä l j a e n h a t t åt f r u n.
E n kär väninna följde m e d, o c h h e l a affären s k u l l e e n d a s t d r ö j a e n k v a r t.
Modisten profvar de mest egendomliga och m o d e r n a h u f v u d b o n a d e r, tar f r a m d e n e n a m o d e l l e n efter d e n a n d r a, o m ö j l i g t — h e l l r e afstå!
Skulle verkligen väninnans m a n, s o m f ö r u t a f r å d t m a k e n att f ö l j a m e d o c h » f ö r - l o r a sin tid i v a l o c h k v a l », få t r i u m f e r a Vårt u m g ä n g e, vår s a m m a n v a r o i vän- k r e t s e n t j ä n a r j u till att » o d l a s j ä l e n », s o m L o v i s a P e t t e r q v i s t så lifligt å s t u n d a d e, till att j ä m n a u t s m å b r i s t f ä l l i g h e t e r i n o m d e n egna karaktären.
M e n huru skall det g å till, o m v i t i g a o c h s e p å h v a r a n d r a s k l ä d - n i n g a r?
O m t y s t h e t e n b l i f v i t f r a m k a l l a d af sann glädje o c h b e u n d r a n öfver en kvinna, s o m m e d utsökt s m a k uppträder för ditt ö g a, så att d u s j ä l f k ä n n e r d i g.
u p p h ö j d v i d att s e d i t t e g e t k ö n så v ä l r e p r e s e n t e r a d t, d å är t y s t n a d e n v ä r d i g.
O m s å l u n d a v å r p e r s o n b l i r p e r s o n l i g, så blir vårt b o en bild af vår person.
V i f ö r u t s ä t t a a l l t i d, att e n h v a r b y g g e r b o efter r å d o c h l ä g e n h e t, m e n i n t e t h e m så r i n g a, i n t e t r u m så tarfligt, att d e t e j för- tjänar uppmärksamhet.