Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Och skola stå efter de tolf Israels söners namn, utgrafne af stensnidare, hvardera med sitt namn, efter de tolf slägten.
Och du skall göra kedjor till skölden, som nederåt gå, af klart guld;
Och två gyldene ringar, så att du fäster de två ringar vid de tu hörnen af skölden.
Och låt komma de två gyldene kedjorna in uti de två ringarna;
Men de två ändarna af de två kedjor skall du låta komma in uti de tu spännen, och fästa dem på axlarna af lifkjortelen emot hvarannat.
Och du skall göra två andra gyldene ringar, och fästa dem vid de andra tu hörnen af skölden, nämliga till sina brädd, der de utanpå lifkjortelen med hänga;
Och skall åter göra två gyldene ringar, och fästa dem emot hvarannan utantill, nedre på de tu hörnen af lifkjortelen, der som lifkjortelen kommer tillhopa.
Och man skall tillhopaknäppa skölden med sina ringar med ett gult snöre intill lifkjortelens ringar, så att han ligger hardt inpå lifkjortelen, och skölden icke lossnar ifrå lifkjortelen.
Så skall Aaron bära Israels barnas namn uti ämbetssköldenom på sitt hjerta, när han går in uti det helga; till en åminnelse för Herranom alltid.
Och du skall låta Ljus och Fullkomlighet i ämbetsskölden, att de blifva på Aarons hjerta, när han ingår för Herranom; och bär Israels barnas ämbete på sino hjerta för Herranom alltid.
Du skall ock göra under lifkjortelen en silkeskjortel, allsamman af gult silke.
Och öfverst midt på honom skall vara ett halssmog; och en borda omkring halssmoget tillhopafållad, att det icke söndergår.
Och nedanpå hans fåll skall du göra såsom granataäple af gult silke, skarlakan, rosenrödt, allt omkring, och emellan dem gyldene bjellror, ock allt omkring;
Så att der är en gyldene bjellra, och dernäst ett granataäple, och åter en gyldene bjellra med ett granataäple, allt omkring på fållen af samma silkeskjortel.
Och Aaron skall hafva honom uppå, när han tjenar, så att man hörer klanget af honom, när han ut och in går uti det helga för Herranom, på det att han icke skall dö.
Du skall ock göra ett ännespann af klart guld, och grafva deruti, efter stensnidarekonst: Herrans HELIGHET.
Och du skall fästa det på hatten, framman i ännet på Aaron, med ett gult snöre.
Och det skall vara i Aarons änne, så att Aaron bär dess helgas brist, som Israels barn helga i allom sinom gåfvom och helgedom.
Och det skall alltid vara på hans änne, att han skall försona dem Herranom.
Du skall ock göra en trång kjortel af hvitt silke, och en hatt af hvitt silke, och ett stickadt bälte.
Och till Aarons söner skall du göra kjortlar, bälte och hufvor, som äro härlig och skön; och skall kläda dem uppå din broder Aaron med hans söner;
Och skall smörja dem, och fylla deras händer, och viga dem, att de blifva mine Prester; Och skall göra dem linnen nederkläder, till att skyla blygdenes kött, ifrå ländene allt ned på låren.
Och Aaron med hans söner skola hafva dem uppå, när de gå in uti vittnesbördsens tabernakel, eller fram till altaret, till att tjena uti thy helga, på det att de icke umgälla deras missgerning, och måste dö.
Det skall vara honom, och hans säd efter honom, ett evigt sätt.
Detta måste du ock göra dem, att de skola varda mig vigde till Prester.
Tag en ungan stut, och två vädrar utan vank;
Osyradt bröd och osyrade kakor, blandade med oljo, och osyrade tunnkakor, smorda med oljo; af hvetemjöl skall du allt görat; Och skall läggat uti en korg, och uti korgenom bära det fram, samt med stutenom, och de två vädrarna.
Och du skall hafva Aaron och hans söner fram för dörrena af vittnesbördsens tabernakel, och två dem med vatten;
Och taga kläden, och kläda uppå Aaron den trånga kjortelen, och den silkeskjortelen, och lifkjortelen, och skölden till lifkjortelen, och skall begjorda honom utanuppå lifkjortelen; Och sätta hatten uppå hans hufvud, och den helga kronona uppå hatten; Och skall taga smörjoolja, och gjuta uppå hans hufvud, och smörja honom.
Och hans söner skall du ock hafva fram, och kläda uppå dem den trånga kjortelen;
Och begjorda både Aaron och dem med bälter, och binda hufvorna på dem, att de skola hafva Presterskapet till ett evigt sätt.
Och du skall fylla händerna uppå Aaron och hans söner;
Och skall hafva stuten fram för dörrena af vittnesbördsens tabernakel.
Och Aaron med hans söner skola lägga sina händer på hufvudet af stutenom.
Och du skall slagta stuten för Herranom, inför dörrena af vittnesbördsens tabernakel;
Och skall taga af hans blod, och stryka uppå altarens horn med ditt finger, och allt det andra blodet kasta neder på bottnen till altaret; Och skall taga allt det feta, som är på tarmarna, och det nätet öfver lefrena, och båda njurarna, med det feta som deruppå är, och skall bränna det upp på altarena.
Men stutens kött, hudena och gåret, skall du uppbränna med eld utanför lägret; ty det är ett syndoffer.
Men den ena väduren skall du taga; och Aaron med hans söner skola lägga deras händer på hans hufvud.
Sedan skall du slagta honom, och taga hans blod, och stänka uppå altaret allt omkring.
Men väduren skall du hugga i stycker, och två hans inelfver och fötter, och skall lägga det på hans stycker och hufvud;
Och bränna upp allan väduren på altaret; ty det är ett bränneoffer Herranom, en söt lukt Herranom.
Den andra väduren skall du taga; och Aaron med hans söner skola lägga sina händer på hans hufvud;
Och skall slagtan, och taga af hans blod, och stryka på högra örnatimpen af Aaron och hans söner, och uppå tumman af deras högra hand, och på största tån af deras högra fot, och skall stänka blodet på altaret allt omkring.
Och skall taga blodet på altarena, och smörjooljo, och stänka på Aaron och hans kläder, hans söner och deras kläder; så varder han och hans kläder, hans söner och deras kläder vigd.
Sedan skall du taga det feta af väduren, stjerten, och det feta som är på inelfven, nätet som är öfver lefrena, och båda njurarna med det feta, som deröfver är, och den högra bogen; ty det är fyllelsens vädur;
Och ett bröd, och en oljokako, och en tunnkako, utu korgenom, der det osyrade brödet i är, den för Herranom står.
Och lägg allt detta på Aarons och hans söners händer; och vefta det Herranom.
Och så skall du taga det utaf deras händer, och bränn det upp på altarena för ett bränneoffer, till en söt lukt för Herranom; ty det är Herrans offer.
Och du skall taga bröstet af fyllelsens vädur Aarons, och skall vefta det för Herranom; det skall vara din del.
Och skall alltså helga veftebröstet och häfvobogarna, som veftade och häfne äro af fyllelsens vädur, Aarons och hans söners.
Och det skall vara Aarons och hans söners, till ett evigt sätt af Israels barnom; ty det är ett häfoffer; och häfoffren skola höra Herranom till af Israels barnom i deras tackoffer och häfoffer.
Men Aarons helga kläder skola hans söner hafva efter honom, att de derutinnan skola varda smorde, och deras händer fyllda.
Hvilken af hans söner varder Prest i hans stad, han skall kläda dem uppå i sju dagar, att han skall gå in uti vittnesbördsens tabernakel, till att tjena uti de helga.
Du skall ock taga fyllelsens vädur, och koka hans kött på heligt rum.
Och Aaron med hans söner skola äta af samma vädurs kötte, med brödet, som i korgenom är, inför dörrena af vittnesbördsens tabernakel.
Ty en försoning är dermed skedd, till att fylla deras händer, att de skola vigde varda.
Ingen annar skall ätat; ty det är heligt.
Om något öfverblifver af fyllelsens kötte, och af brödena intill morgonen, det skall du uppbränna på elde, och icke låta ätat; ty det är heligt.
Och alltså skall du göra med Aaron och hans söner, såsom jag hafver budit dig.
I sju dagar skall du fylla deras händer;
Och hvar dag slagta en stut, till ett syndoffer till försoning; och skall skära altaren, när du försonar det, och skall smörja det, att det skall blifva vigdt.
I sju dagar skall du försona och viga altaret, att det skall vara dess aldrahelgestas altare.
Ho som vill komma vid altaret, han skall vara vigd.
Och detta skall du göra med altaret; tu lamb årsgammal skall du hvar dag offra deruppå;
Ett lamb om morgonen, det andra om aftonen; Och till ett lamb en tiung semlomjöl, blandadt med en fjerding af ett hin stött oljo; och en fjerding af ett hin vin till drickoffer.
Med det andra lambet om aftonen skall du göra såsom med morgonens spisoffer och drickoffer, till en söt lukt Herranom af offrena.
Detta är det dageliga bränneoffret intill edra efterkommande, för dörrene af vittnesbördsens tabernakel för Herranom, der jag eder betyga, och med dig tala vill.
Der vill jag Israels barnom betygad och helgad varda i mine härlighet;
Och vill helga vittnesbördsens tabernakel med altarena, och viga Aaron med hans söner mig till Prester; Och vill bo ibland Israels barn, och vara deras Gud; Att de veta skola, att jag är Herren deras Gud, som dem förde utur Egypti land, att jag skulle bo ibland dem: Jag Herren deras Gud.
Du skall ock göra ett rökaltare till rökning, af furoträ;
En aln långt och bredt, rätt fyrakant, och två alnar högt, med sin horn; Och skall öfverdraga det med klart guld, dess tak, och dess väggar allt omkring, och dess horn; och skall göra en krans af guld deromkring; Och två gyldene ringar under kransen på båda sidor, att man må sätta der stänger uti, och bärat dermed.
Stängerna skall du ock göra af furoträ, och med guld öfverdraga dem;
Och skall sätta det inför förlåten, som hänger för vittnesbördsens ark, och för nådastolen, som är på vittnesbördet; dädan vill jag betyga dig.
Och Aaron skall derpå röka godt rökverk hvar morgon, när han reder lamporna till.
Sammalunda när han upptänder lamporna om aftonen, skall han ock röka sådana rök.
Det skall vara den dageliga röken för Herranom när edra efterkommande.
I skolen ingen främmande rök göra deruppå, och intet bränneoffer, ej heller spisoffer, och intet drickoffer offra deruppå.
Och Aaron skall på dess horn försona en tid om året, med syndoffrens blod till försoning.
Sådana försoning skall ske en gång årliga när edra efterkommande; ty det är Herranom det aldrahelgasta.
När du räknar hufvuden af Israels barn, då skall hvar och en gifva Herranom försoning för sina själ, på det dem icke skall vederfaras en plåga, när de räknade varda.
Och skall hvar och en, som med är i talet, gifva en half sikel, efter helgedomsens sikel.
En sikel gäller tjugu gera.
Sådana half sikel skall vara Herrans häfoffer.
Den som i talet är ifrå tjugu år och derutöfver, han skall gifva Herranom häfoffer.
Den rike skall icke mer gifva, och den fattige icke mindre i dem halfva siklenom, som man gifver Herranom till ett häfoffer, för deras själars försoning.
Och du skall sådana försonings penningar taga af Israels barnom, och lägga dem till Guds tjenste i vittnesbördsens tabernakel, så att det är Israels barnom en åminnelse för Herranom, att han låter försona sig öfver deras själar.
Du skall ock göra ett tvättekar af koppar med en kopparfot, till att två utaf; och skall sätta det emellan vittnesbördsens tabernakel och altaret, och låta der vatten uti; Att Aaron och hans söner två deras händer och fötter derutur.
När de gå in uti vittnesbördsens tabernakel, skola de tvätta sig med vatten, att de icke måga dö; eller då de nalkas till altaret, till att tjena Herranom med rökoffer.
De skola tvätta sina händer och fötter, på det att de icke skola dö.
Det skall dem ett evigt sätt vara, honom och hans säd i deras efterkommandom.
Tag dig aldrabästa speceri, aldraädlesta myrrham, femhundrade siklar, och canel halft så mycket, femtio och tuhundrad, och calamus desslikes femtio och tuhundrad, Och casia femhundrad, efter helgedomsens sikel; och oljo af oljoträ ett hin; Och gör en helig smörjooljo efter apothekarekonst.
Och du skall dermed smörja vittnesbördsens tabernakel; vittnesbördsens ark;
Bordet med all sin tyg; ljusastakan med sin tyg; rökaltaret; Bränneoffersaltaret med all sin tyg; och tvättekaret med sin fot; Och skall alltså viga dem, att de blifva det aldrahelgasta; ty den som vill komma dervid, han måste vara vigd.
Aaron och hans söner skall du ock smörja, och viga dem mig till Prester.
Och du skall tala med Israels barn, och säga: Denna oljan skall vara mig en helig smörjelse när edra efterkommande.
På menniskokropp skall hon icke gjuten varda, och skall ej heller någon sådana göras; ty hon är helig, derföre skall hon vara eder helig.
Den som gör en sådana eller gifver enom androm deraf, han skall utrotad varda utu sitt folk.
Och Herren sade till Mose: Tag dig speceri, balsam, stacten, galban, och rent rökelse, så mycket af det ena som af det andra;
Och gör der rökverk af efter apothekarekonst bemängdt, så att det är klart till helighet.
Och stöt det till pulfver, och du skall lägga det inför vittnesbördet, in uti vittnesbördsens tabernakel; dädan jag dig betyga skall.
Det skall vara eder det aldrahelgasta.
Och ett sådant rökverk skolen I icke göra eder; utan det skall vara dig heligt Herranom.
Den som ett sådant gör, till att röka dermed, den skall utrotad varda utu sitt folk.
Si, jag hafver vid namn kallat Bezaleel, Uri son, Hurs sons, af Juda slägte; Och hafver fyllt honom med Guds Anda; med vishet och förstånd, och konst, och med allahanda verk; Konsteliga till att arbeta på guld, silfver, koppar; Konsteliga utskära och insätta stenar, och konsteliga timbra på trä; till att göra allahanda verk.
Och si, jag hafver fått honom till hjelp Aholiab, Ahisamachs son, af Dans slägte; och hafver hvarjom och enom visom gifvit visdom i hjertat, att de göra skola allt det jag dig budit hafver:
Vittnesbördsens tabernakel, vittnesbördsens ark, nådastolen deruppå, och all tabernaklens tyg; Bordet och dess tyg; den sköna ljusastakan och all hans tyg; rökaltaret; Bränneoffersaltaret med all sin tyg; tvättekaret med sinom fot; Ämbetskläden, och de helga kläden Prestens Aarons, och hans söners kläder, till att tjena i Presterskapena; Smörjooljona och rökverk af speceri till helgedomen.
Allt det jag hafver budit dig, skola de göra.
Tala till Israels barn, och säg: Håller min Sabbath; ty han är ett tecken emellan mig och eder, intill edra efterkommande, att I skolen veta, att jag är Herren, den eder helgar.
Derföre håller min Sabbath; ty han skall vara eder helig.
Den som ohelgar honom, han skall döden dö; den som gör något arbete på honom, hans själ skall utrotad varda utu hans folk.
Sex dagar skall man arbeta; men på sjunde dagen är Sabbath, Herrans helga hvila.
Den som något arbete gör på Sabbathsdagen, han skall döden dö.
Derföre skola Israels barn hålla Sabbath, att de med deras efterkommande hålla honom till ett evigt förbund.
Han är ett evigt tecken emellan mig och Israels barn.
Ty i sex dagar gjorde Herren himmel och jord, men på sjunde dagen höll han upp, och hvilte sig.
Och då han hade uttalat med Mose på Sinai berg, gaf han honom två vittnesbördsens taflor; de voro af sten, och skrifna med Guds finger.
Då folket såg, att Mose fördröjde komma neder af bergena, församlade de sig emot Aaron, och sade till honom: Upp, och gör oss gudar, de som gå före oss; ty vi vete icke hvad dessom manne Mose vederfaret är, den oss fört hafver utur Egypti land.
Aaron sade till dem: Rifver de gyldene örnaringar utur edra hustrurs öron, edra söners och edra döttrars, och bärer dem till mig.
Då ref allt folket deras gyldene örnaringar utu deras öron, och båro dem till Aaron.
Och han tog dem af deras händer, och utkastade det med en grafstickel, och gjorde en gjuten kalf.
Och de sade: Desse äro dine gudar, Israel, som dig utur Egypti land fört hafva.
Då Aaron såg det, byggde han ett altare för honom, och lät utropa, och säga: I morgon är Herrans högtid.
Och de stodo om morgonen bittida upp, och offrade bränneoffer, och båro fram tackoffer.
Sedan satte sig folket till att äta och dricka, och stodo upp till att leka.
Då sade Herren till Mose: Gack, stig ned; ty ditt folk, som du utur Egypti land fört hafver, hafver förderfvat det.
De äro snarliga trädde ifrå de vägar, som jag dem budit hafver.
De hafva gjort sig en gjuten kalf; och hafva tillbedit honom, och offrat honom och sagt: Desse äro dina gudar, Israel, som dig hafva fört utur Egypti land.
Och Herren sade till Mose: Jag ser, att det är ett hårdnackadt folk.
Och nu låt mig, att min vrede förgrymmar sig öfver dem, och uppfräter dem, så vill jag göra dig till ett stort folk.
Men Mose bad allvarliga inför Herran sin Gud, och sade: Ack!
Herre, hvi vill din vrede förgrymma sig öfver ditt folk, det du med stora magt och väldiga hand utur Egypti land fört hafver?
Hvi skulle de Egyptier tala, och säga: Han hafver fört dem ut till deras ofärd, på det han skulle dräpa dem i bergomen, och utskrapa dem af jordene?
Vänd dig ifrå dine vredes grymhet, och var nådelig öfver dins folks ondsko.
Tänk uppå dina tjenare Abraham, Isaac och Israel, hvilkom du vid dig sjelf svorit hafver, och sagt dem: Jag skall föröka edra säd, såsom stjernorna i himlenom; och allt det landet, der jag om talat hafver, vill jag gifva edro säd, och de skola besitta det evinnerliga.
Så ångrade då Herren det onda, som han hotade att göra sino folke.
Mose vände sig, och steg ned af bergena, och hade två vittnesbördsens taflor i sine hand; de voro skrifna på båda sidor.
Och Gud hade sjelf gjort dem, och sjelf skrifvit skriftena deruti.
Då nu Josua hörde folkens skri, att de jubilerade, sade han till Mose: Ett krigsskriande är i lägret.
Svarade han: Det är icke ett skriande såsom af dem der vinna eller tappa; utan jag hörer ett skriande af qvädedansar.
Som han nu kom intill lägret, och fick se kalfven, och dansen, förgrymmade han sig i vrede, och kastade taflorna utu sine hand, och slog dem sönder nedanför bergena;
Och tog kalfven, som de gjort hade, och brände honom upp i eld, och gjorde honom till pulfver, och strödde det i vatten, och gaf det Israels barnom till att dricka; Och sade till Aaron: Hvad hafver folket gjort dig, att du hafver kommit dem en så stor synd uppå?
Aaron sade: Min herre låte sina vrede icke förgrymma sig; du vetst att detta folket är ondt.
De sade till mig: Gör oss gudar, som oss föregå; ty vi vete icke huru denna mannenom Mose går, den oss fört hafver utur Egypti land.
Jag sade till dem: Den som guld hafver, han rifve det af, och få mig; och jag kastade det i eld, deraf är denne kalfven vorden.
Då nu Mose såg, att folket var fritt (ty Aaron hade gjort dem fri, och dermed han dem förhöja ville, kom han dem på skam),
Trädde han in i porten åt lägrena, och sade: Kommer hit till mig hvar och en, som Herranom tillhörer.
Då församlade sig till honom alle Levi barn.
Och han sade till dem: Detta säger Herren Israels Gud: Binde hvar och en sitt svärd på sina länder; och går igenom lägret fram och åter, ifrå den ena porten till den andra, och dräpe hvar och en sin broder, frända och nästa.
Levi barn gjorde såsom Mose dem sade.
Och föll i den dagen af folkena vid tretusend män.
Då sade Mose: Fyller i dag edra händer Herranom, hvar och en på sin son och broder, att i dag må öfver eder välsignelse gifven varda.
Om morgonen derefter sade Mose till folket: I hafven gjort en stor synd.
Nu, jag vill uppstiga till Herran, om jag tilläfventyrs kan försona edra synder.
Som nu Mose åter kom till Herran, sade han: Ack!
detta folket hafver gjort en stor synd, och hafva gjort sig gyldene gudar.
Nu förlåt dem deras synd; hvar icke, så skrapa mig ock utu dine bok, som du skrifvit hafver.
Herren sade till Mose: Huru?
Den vill jag utskrapa utu mine bok, som syndar emot mig.
Så gack nu, och för folket dit, som jag hafver sagt dig; si, min Ängel skall gå före dig.
Men på min sökningsdag skall jag söka deras synder öfver dem.
Alltså plågade Herren folket, derföre att de hade gjort kalfven, hvilken Aaron gjorde.
Herren sade till Mose: Gack, drag hädan, du, och folket, som du utur Egypti land fört hafver, in uti det landet, som jag Abraham, Isaac och Jacob svorit hafver, och sagt: Dine säd vill jag gifva det;
Och vill sända min Ängel före dig, och utdrifva de Cananeer, Amoreer, Hetheer, Phereseer, Heveer, och Jebuseer; In uti det land, der mjölk och hannog uti flyter; ty jag vill icke draga upp med dig, förty du äst ett hårdnackadt folk; jag måtte tilläfventyrs i vägenom uppfräta dig.
Då folket detta onda talet hörde, vordo de ångse; och ingen drog sin prydning på sig.
Och Herren sade till Mose: Säg till Israels barn: I ären ett hårdnackadt folk; jag varder en gång kommandes med hast öfver dig, och förgör dig.
Och nu lägg dina prydning af dig, att jag må veta hvad jag skall göra dig.
Så lade Israels barn deras prydning af sig, inför Horebs berg.
Så tog Mose tabernaklet, och slog det upp ute, långt ifrå lägret, och kallade det vittnesbördsens tabernakel.
Och hvilken der något ville fråga Herran, han måste gå till vittnesbördsens tabernakel ut för lägret.
Och när Mose gick ut till tabernaklet, så stod allt folket upp, och hvar och en trädde i sins tjälls dörr, och sågo efter honom, tilldess han kom in uti tabernaklet.
Och när Mose kom in uti tabernaklet, så kom molnstoden neder, och stod i tabernaklens dörr, och talade med Mose.
Och allt folket såg molnstodena stå uti tabernaklens dörr; och stodo upp, och bugade sig hvar och en i sins tjälls dörr.
Och Herren talade med Mose, ansigte mot ansigte, såsom en man talar med sin vän.
Och när han vände om igen till lägret, gick icke hans tjenare, den unge mannen Josua, Nuns son, utu tabernaklet.
Och Mose sade till Herran: Si, du säger till mig: För mig detta folket upp; och du låter mig icke veta, hvem du vill sända med mig, och besynnerliga efter du sagt hafver: Jag känner dig vid namn, och du hafver funnit nåde för min ögon.
Hafver jag då funnit nåde för din ögon, så låt mig veta din väg, der jag af förnimma må, att jag finner nåde för din ögon; och se dock dertill, att detta folket är ditt folk.
Han sade: Mitt ansigte varder gåendes, dermed vill jag leda dig.
Han sade till honom: Om ditt ansigte icke går, så låt oss intet komma hädan af detta rum.
Ty hvarpå skall det dock förnummet varda, att jag och ditt folk hafva funnit nåde för din ögon, utan då du går med oss; på det att jag och ditt folk måga varda något besynnerligit för allt folk, som på jordene är?
Herren sade till Mose: Såsom du nu sade, så vill jag ock göra; ty du hafver funnit nåde för min ögon, och jag känner dig vid namn.
Men han sade: Låt mig då se dina härlighet.
Och han sade: Jag vill låta allt mitt goda gå framföre ditt ansigte, och vill låta predika Herrans Namn för dig.
Men hvem jag är gunstig, honom är jag gunstig, och öfver hvem jag mig förbarmar, den förbarmar jag mig öfver.
Och sade ytterligare: Du kan icke se mitt ansigte; förty ingen menniska, som mig ser, kan lefva.
Och Herren sade ytterligare: Si, här är ett rum när mig; der skall du stiga upp på klippona.
När då min härlighet går framom, vill jag sätta dig in i stenklyftona; och min hand skall hålla öfver dig, tilldess jag kommer framom.
Och när jag tager mina hand af dig, skall du få se mig på baken; men mitt ansigte kan man icke se.
Och Herren sade till Mose: Uthugg dig två stentaflor, sådana som de första voro, att jag skrifver de ord deruti, som i första taflomen voro, som du sönderslog.
Och var redo i morgon, att du bittida stiger upp på Sinai berg, och träder der upp till mig öfverst på berget.
Och låt ingen stiga ditupp, med dig, att ingen varder sedder kringom hela berget; och låt ingen får eller fä beta in mot detta berget.
Och Mose uthögg sig två stentaflor, sådana som de första voro, och stod bittida upp om morgonen, och steg upp på Sinai berg, såsom Herren honom budit hade, och tog de två stentaflor i sina hand.
Då kom Herren neder uti ett moln.
Och han trädde ditfram till honom, och åkallade Herrans Namn.
Och då Herren gick framom för hans ansigte, ropade han: Herre, Herre Gud, barmhertig och nådelig, och långmodig, och af stor nåde, och trofast.
Du som bevarar nåde till tusende leder, och förlåter missgerningar, öfverträdelser och synder; och för hvilkom ingen är oskyldig, du som söker fädernas missgerningar på barn och barnabarn, allt intill tredje och fjerde led.
Och Mose böjde sig hasteliga neder på jordena, och bad till honom,
Och sade: Hafver jag, Herre, funnit nåd för din ögon, så gånge Herren med oss, förty det är ett hårdnackadt folk; att du varder vårom missgerningom och syndom nådelig, och låter oss vara ditt arfgods.
Och han sade: Si, jag vill göra ett förbund för allo dino folke, och vill göra undertecken, hvilkas like icke skapade äro i all land, och ibland all folk.
Och allt folk, der du ibland äst, skall se Herrans verk; ty förskräckeligit skall det vara, som jag göra skall med dig.