Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Majrt, så egde Riksens Ständer i intetdera fallet att vid samma Riksdag derom yttra sig: utan berodde det på 13 ledamöter i Constitutions-Utskottet att gör* hvilande till nästa Riksdag ett förslag till grundlagsändring, som tilläfventyrs vore stridande mot alla fyra Riks-Ståndens sammanstämmande mening.
Och om vid nästa Riksdag ett sådant förslag än blefve af alla fyra Stånden antaget; så hade åtminstone icke det vilkor blifvit uppfyldt, som Lagstiftaren föreskrifva för grundlagsändring, nemligen: att ”ett mer än tillfälligt allmänt tänkesätt derom hunnit stadgas."
Det kunde också icke dröja länge, förr än Riksens Ständer insågo Cmstitulions-Utsholtets Memorial, N:o 33, ii olämpligheten af detta förfarande, och sökte frigöra sig frän ett sådant Constitutions-Utskottets förmynderskap.
Detta mål trodde de sig hafva upphunnit genom antagandet af ett nytt moment i 56 § Regerings-Formen.
Der erhollo nemligen Riksens Ständer rättighet att vid första Riksdagen icke blott få öfverlägga så väl öfver ett af Utskottet aflemnadt förslag, som öfver ett, hvarom Konungen gjort Nådig Proposition, ehvad Utskottet detsamma till- eller afstyrkt; utan äfven alt dervid få göra anmärkningar, i forin af hvarje Stånds gemensamma tankar, med åliggande för Utskottet ‘■att samtliga Riks-Ståndens tankar lill ett helt utlåtande i möjligaste måtto sammanjemka, och, om oförenliga skiljaktigheter finnas, dem derjemte lill samtliga Riks-Ståndens behandlande anmäla.
Förena sig derefter samtliga Riks-Stånden om ett enahanda utlåtande, hvile det till slutligt antagande eller förkastande vid nästa Riksdag.
Blifva åter något Stånds tankar i någon eller några delar skiljaktiga från de öfrigas, och samma
Stånd sig icke efter de öfriga fogar; varde Constitutions-Utskottet genom val af RiksStåndens plena lill slutlig jemkning förstärkt till ett antal af 20 personer af hvarje Stånd, hvilka, genom samfäld omröstning, skiljaktigheterna förena, och del dymedelst fullständigt beredda utlåtande hvile sedan till Riksens Ständers afgörande, sorn ofvan sagdl är.’*’ Härigenom bl ef alltså behandlingen hos Riks-Stånden alldeles enahanda så väl af Constitutions-Utskottets egna förslag som af Kongl. Maj:ts.
Derigenom vunno visserligen Riksens Ständer att genom anmärkningar icke blott kunna framtvinga ändringar i båda slags förslagen, utan, enligt bokstafven, äfven en möjlighet att på detta indirecta sätt kunna redan vid första Riksdagen förkasta dem.
Att båda ifrågavarande
Grundlags §§ äro rakt stridande emot hvarandra, är ögonskenligt; och derföre hafva vid flera Riksdagar försök blifvit gjorde till deras sammanjemkning.
Men hittills hafva alla dessa försök misslyckats, emedan de icke varit fullt enliga med den princip, hvarifrån vår Grudlags stiftare utgått.
Och äfven det af Utskottet nu uppgjorda förslag är tili någon del behäftadt med samma fel.
De väsendtligaste felen i nu gällande föreskrifter bestå deruti, att, enligt 56 §, ett förslag, det må hafva kommit från Constitutions-Utskottet eller Kongl. Majit, skulle af Riksens Ständer kunna medelst anmärkningar förvridas till helt annan syftning, än den ursprungliga: och att enligt 81 12 Constitutions-Uiskottets Memorial, N:o 33. § ett dylikt förslag', som Constitutions-Utskottet aflemnat eller, såsom kommet från Kongl. Maj:t, tillstyrkt, kunde tvärtemot alla Fyra Riks-Ståndens mening blifva hvilande till nästa Riksdag.
För behandlingen af de grundlagsändringar, som föreslås af enskild Riksdagsman i eller utom Constitutions-Utskotlet, anser jag det förslag, som Utskottet na afgifvit, vara någorlunda nöjaktigt, ehuru jag visserligen helst hade velat, att hvarje fråga om Grundlagsändring skolat genast förfalla, derest något enda Stånd hade vid f örsta Riksdagen ogillat densamma.
Men i afseende på behandlingen af Kongl. Propositioner måste jag belt och hållet reservera mig mot
Utskottets förslag att i delta afseende icke tillstyrka någon ändring i 81 §.
Båda Statsmagterna böra, enligt min åsigt, stå i afseende på delaktigheten i stiftande af grundlag i en fullkomlig jemlikhet sins emellan.
En af Kongl. Majrt föreslagen grundlagsändring, som Riksens Ständer anse vådlig, böra de, ehvad den blifvit af Constitutions-Uiskottet af- eller tillstyrkt, genast få förkasta, lika så väl som det, hvilket Conslitutions-Utskottet sjelf afgifvit, och icke behöfva dermed vänta till nästa Riksdag: ty allmänna tänkesättet skulle dessförinnan möjligen kunna förändras, derest i tidernas längd Sverige någonsin finge en Regering, som vore nog lysten efter magtutvidgning, för att använda sitt inflytande till en sådan ändrings genomdrifvande.
Någon torde anse
Utskottet hafva ådagalagt en skyldig granlagenhet, då det velat göra Kongl.
Majrts förslag svårare att genast förtrycka, än dem, som det sjelf afgifvit.
Men som den Kongl. Propositionen i alla fall kan af Riksens Ständer genast förkastas, derest Constitutions-Utskottet afstjrrkt densamma; så är det ju icke Konungens mening, utan egentligen sin egen, som Utskottet vill hafva hållen i helgd.
Om Utskottet af styrker Propositionen, så vill det tillåta Riksens Ständer att genast förkasta densamma; men i annat fall icke.
Det har alltså förbehållit sig sjelf en större magt härutinnan, än det velat förunna sina principaler, Riksens Ständer.
Att Riksens Ständer, som nu i 20 år varit någorlunda frigjorde från Constitutions-Utskottets förmynderskap, skulle återigen vilja underkasta sig detsamma, kan jag för min del ej förmoda: utan hade derföre önskat, att Utskottet velat, i afseende på behundliugen af Kongl. Propositioner om Grundlagsändringar, åtnöja sig med ett måttligt inflytande på förslagets beredning, t. ex. på följande sätt: Constitutions-Ulskottets Memorial, N:o 33. 13 Om Kongl. Mayts Proposition ajstyrkes af Constitutions-Utskottet, så skall den genast förfalla, derest något enda Stånd instämmer i Utskottets mening.
Men om Constitutions-Utskottet tillstyrker Kongl.
May.ts Proposition, så skall till dess omedelbara förkastande fordras , att Två Stånd ogilla densamma: ock om den ogillas blott af Ett Stånd, så skall genom votering i Förstärkt Constitutions-Utskott af göras, huruvida den skall antingen genast förfalla eller ock hvila till nästa Riksdag.” Af Herr von Hartmansdorff, A.: ”Då Utskottet företagit sig den högst nödiga omarbetningen af 56 § Regerings-Formen, hade jag önskat, dels att denna skett annorlunda, dels att förslaget sammanjemkats till närmare öfverensstämmelse med 8i § Regerings-Formen.
Mina anmärkningar äro hufvudsakligen följande: i:o.
Med återförvisningen af ett grundlagsförslag borde förhållas likasom med ett annat lagförslag: så att alla dervid gjorde anmärkningar bifogades.
Derigenom finge Utskottet en fullständig och mera upplysande kännedom af förslagets brister, än genom meddelandet af de enstaka så kallade gemensamma tankarne, hvilkas bevekelsegrunder icke åtfölja, hvilka ofta tillkomma på måfå, derigenom att Ståndet är uttröttadt af flere föregående omröstningar öfver andra dylika, eller befarar åtskilliga påföljande, hvarmed envisheten hotar, och hvilkas ordalydelse merändels är felaktig, emedan de måst i hast, och under meningsstriderna i Ståndet, uppgöras. a:o.
Ett grundlagsförslag borde ej få med förändringar godkännas.
Sådana lyckas sällan i fråga om allmän lag; ännu betänkligare äro de i fråga om grundlag, emedan ordalydelsen uppgöres på stående fot, likasom när gemensamma tankar skola uppfattas, och nästan alltid föranleda de till olika beslut inom Stånden, fruktlösa jemkningsförsök, och derifrån härrörande val af Förstärkt Utskott och omröstningar inom detsamma.
Slå dessa väl ut: så är åtminstone mera tid än nödigt varit förspilld; i annat fall, har msn äfven förlorat i sak.
Stånden torde således endast böra få oförändradt godkänna, med anmärkningar återförvisa, eller förkasta, hvad 14 €onstitutions~Utskottets Memorial, N:o 33.
Constitutions-Utskottet föreslagit, men ej inlåta sig på några jemkningar af de ordalydelser, det uppgilviL 3:o.
Hvarken Konung eller Ständer borde uppgifva skälen till deras afslag.
Deras underlåtenhet att svara bör vara nog, för alt tillkännagifva, det förslaget fallit.
Derefter bör det helst, och så vidt möjligt är, öfverlemnas åt glömskan.
Skälen till afslaget kunna mången gång vara ömtåliga att anföra, och deras afhörande förtryta den, som ej fått sin vilja fram.
Å Rikets Ständers sida händer dessutom, när Tre Stånd bifallit och Ett Stånd afslagit Konungens Propositioner, alt det blifver minoritetens och icke flertalets mening om saken, som i svaret framföres. 4:o Konungens Propositioner borde behandlas lika med enskilda motioner.
Så sker det i alla andra mål; hvarföre ej äfven i grundlagsärender?
Enda skillnaden synes böra vara den, att enskilda motioner framgent borde kunna af Utskottet undertryckas, utan att komma till Riks-Ståndens pröfning.
Men detta är ett undantag, som ej hädanefter, mera än hittills, borde gälla för de grundlagsäudringsförslag , Konungen framställer.” Af Herr Waern'.
”Om jag äfven måste medgifva behöfligheten af att söka bringa föreskrifterna i Regerings-Formens 56 och 8i §§ i närmare öfverensstämmelse med hvarandra och af ett närmare bestämmande i öfrigt af sättet för Grundlagsfrågors behandling i allmänhet, kan jag dock ej godkänna Utskottets härtill gjorde förslag deri, att ett olika behardlingssätt för ett af Constitutions-Utskottet framstäldt grundlagsförslag blifvit föreslaget att ega rum, då Ett eller flere Stånd vid återremissens besvarande detsamma förkastat oeh då de det godkänt.
Utskottet har nemligen föreslagit, att, derest Två eller flere
Stånd förkasta det efter återremissen gjorda förslaget, det skall förfalla, men att, om Tre
Stånd detsamma godkänna och det af det Fjerde förkastas, omröstning deröfver i Förstärkt ConstitutionsUlskott skall ega rum.
Mig synes bevarandet af allas rätt bättre varit iakttaget, om Utskottet, i likhet med hvad i afseende på Ett Stånds förkastande af förslaget blifvit hemstäldt, eller att frågan då komme under omröstning i Förstärkt Utskott, låtit samma procedur ega rum, äfven i den händelse Utskottets förslag skulle af endast Ett Stånd hafva Comtitutiom-Ut»hottets Memorial, N:o 33.
15 blifvit godkändlj men under ingen synpunkt kan jag godkänna, att, då Två Stånd stannat mot Två i en sådan fråga, denna skulle helt och hållet förfalla, alldenstund detta, endast med andra ordalag, är alldeles detsamma, som att stadga, att Två Stånds åsigter i dylika frågor skulle ega att afskära och fullkomligt undertrycka de andra bådas, enär beslutet att förkasta ett förslag och önskan, att detsamma måtte förfalla, ligga hvarandra temligen nära.
Ett sådant underlättande att omintetgöra ett af Två Stånd godkändt förslag torde vara så mycket mindre behööigt, som, äfven i händelse förslaget skulle i Förstärkta Utskottet antagas, hvarje Stånd i allt fall vid nästföljande Riksdag deremot eger sitt veto.”
I denna reservation hafva Utskottets öfrige Ledamöter af Borgare- ocb Bonde-Stånden instämt.
Rättelse: i Constitutions-Utskottets Memorial, N:o 31.
Sid, i, råd. 4 nedifr. står'.
Constitutions-Utskottet läs:
Då Constitutions Utskottet - STOCKHOLM, tryckt nos W. F. Daima*, 1845.
Constitutions-Utskottets Memorial, N;o 54.
1 N:o 34.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 27 Mars, kl. 2 e, m. Memorial Ull Riksena Ständer, mee? förslag, angående tillägg i 28 §.
Reg ering s-Formen, åsyftande vilkorlig befordringsrätt för utländske män till vissa embeten och tjenster.
Såsom undantag från stadgandet i 28$.
Regerings-Formen, att endast infödde Svenske män må befordras till embeten och tjenster inom riket, föreslog Riksens Ständers Constitutions-Utskott, redan den 23 Augusti 1809, att det måtte lemnäs Konungen öppet "att till sysslor vid Academierna befordra utländske lärde af utmärkta kunskaper och förtjenster” och ”att likaledes af utlänningar i tjenst antaga Språk- och Exercitie-mästare samt idkare af de fria Konsterna”.
Till grund för detta tillstyrkande hade Utskottet bland annat anfört: att, utan att orättvist förneka Nationens rigtning till en högre cultur, och utan att nedsätta Sveriges framsteg i konster och vetenskaper under andra Europeiska länders i allmänhet, det dock måste medgifvas, att en Stat någongång kan utom sig söka medlen till en fullkomligare odling, till en mera hastigt fortskridande upplysning, — att national-stoltheten häraf aldrig såras, så vida dess grundsattser ejäro för mycket illiberala, — att det gifves några folkslag, ehuru få, hvilkas öfverlägsenhet i vissa delar måste erkännas, •— att öfverflyttandet derifrån till vårt land af män med utmärkt skicklighet syntes blifva en vinning för detta land, som ock derigenom sattes i tillfälle att framdeles mindre behöfva ett sådant inkallande, —• att en nyttig täflan såmedelst uppkomma, under det att lärdomens och snillets skatter ökades, — och att den inhemska förtjensten visserligen ej skulle löpa fara att utträngas, då det i alla händelser icke borde förmodas, att utländske lärde och konstidkare kunde, till ett större antal, finna sin räkning vid att öfvergifva säkra fördelar i deras eget land, folden oftast ovissa lyckan i ett annat, hvarest, utom flera mötande svårigheter, de nödgas underkasta sig den att, så framt de skola till Lärare antagas, förvärfva sig tillräcklig kännedom af språket.
— Detta sålunda motiverade förslag, som den 10 Juli 1815 af dåvarande Constitutions-Utskott förnyades, vann vid intetdera tillfället Riksens Ständers bifall.
I ett vidsträcktare syfte, och under anförande, att en Statsförfattnings ändamål bör vara icke allenast att skråmessigt befrämja de inhemska veten - Bih. till R.
Fröt, 184-5.
3 Sami 21 Haft. j 1 2 Comtiluliont-Uiskottets Memorial, N:o 34. skapliga, industriella eller financiella krafternas utveckling, utan ock att, till stöd för densamma, åt Fäderneslandet tillegna hvad främmande Nationers till större fullkomlighet drifna framsteg erbjuda, tillstyrktes af Constitutions-Utskottet den 12 September 1834 det tillägg vid slutet af 28 §.
RegeringsFormen, att ”utländsk man , som varit inom Riket under tio år bosatt samt mantals- och skattskrifven, och hvars förbindelse till främmande makt, efter allagd tro- och huldhetsed åt Sveriges Konung, under de sednaste fem åren upphört, måtte njuta enahanda rättigheter med infödd Svensk man, dock utan att kunna till Konungens Rådgifvare, eller till Commendant i Fästning utnämnas.
Men detta förslag blef, i följd af Borgare-Ståndets vägran, icke antaget att hvila till påföljande Riksdag.
Å den Riksdagen förnyades samma förslag genom Constitutions-Utskottets memorial af den 21 Juli 1840, hvarvid det syftemål åter anfördes, att ”Fäderneslandet måtte kunna, till befrämjande af dess egna intellectuella krafters utveckling, tillegna sig andra länders större framsteg uti vetenskap, bildning och konst, genom att förmå i dessa hänseenden utmärkte utländske män till inflyttning och bosättning inom Riket.” — Afven då gjordes anmärkningar vid förslaget, i följd hvaraf det underkastades omröstning uti Förstärkt Constitutions-Utskott och förändrades till följande lydelse: ”Utländsk man af Pro testantiska bekännelsen, som varit inom
Riket tio år bosatt, samt mantals- och skattskrifven, och hvars förbindelse till främmande Makt, efter aflagd tro- och huldhetsed åt Sveriges Konung, före de sednaste fem åren upphört, njute enahanda rättigheter med infödd Svensk man, dock utan att kunna till Konungens Rådgifvare, eller till andra civile eller ecclesiastike embeten eller tjenster, an vetenskaplige, eller till Commendant å Fästning utnämnas.
Uti öfriga militära embeten vare det
Konungen likväl obetaget att nyttja utländske män af sällsynt skicklighet, äfven om de icke förvärfvat Svensk medborgare-rätt, på sätt nyss säges”.
— Vid slutliga afgörandet af detta Grundlags-ändringsförslag i början af innevarande Riksdag, godkändes det af tre Riksstånd, men blef, i anseende till åtskilliga emot dess iedaction gjorda anmärkningar, af Ridderskapet och Adeln förkastadt.
Under denna Riksdag har nu Herr Professorn Fries väckt motion om det tillägg i 28 §.
Regerings-Formen, att utländske lärde måtte, under iakttagande af lika former, som för infödde äro föreskrifne, kunna till Universitetslärare och andra vetenskapliga befattningar kallas och befordras; hvarjemte inom Utskottet fråga uppstått att med hänsigt till tjenstebefordringar återupptaga Constitutions-Utikolteta Memorial, N:o 34-, 3 ofvanomförmälda Sien 1834 och 1840 framställda förslag, i vissa delar jemkadt och förändradt.
Dessa tvänne frågor, ehuru till syftemålet likartade, äro dock af hvarandra oberoende, i det den sednare afser, att utrikes födde män, som i yngre år till Riket inkomma och genom Konungens i stadgad ordning meddelade beslut undfå Svensk medborgare-rätt, till följd hvaraf de i alla öfriga hänseenden betraktas lika med Rikets infödde medborgare, må sättas i tillfälle att äfven för befordran till embeten och tjenster, med erforderliga vilkor och undantag, begagna den medgifna naturalisationen, — hvaremot den af Herr Professorn Fries gjorda motion åsyftar, att, i likhet med hvad för Brödra-riket uti dess Grundlag är stadgadt, till vetenskapliga embeten må kunna från främmande land inkallas utmärkte män, innan naturalisations-vilkoret hunnit föregå, — ett vilkor, hvarigenom i dylika fall ändamålet måste förfelas, enär det icke kan förmodas, att någon i utrikes tjenst anställd man, som genom lärdom förvärfvat sig ett hedradt namn, äfventyrar att öfvergifva sin plats och underkastar sig alla för naturalisation i ett främmande land erforderliga formaliteter, för att sedermera der söka ny anställning.
Herr Professorn har till stöd för sin motion åberopat, att det vid tillsättningen af åtskilliga Universitets-professioner kan uppstå brist på fullt qvalificerade sökande inom landet, — att Comitéen för öfverseendet af de Academiska constitutionerna i Upsala enhälligt föreslagit berörde utvidgade concurrens för sökande till Academiska lärareplatser, — att man icke bör till följd deraf frukta, det lika skicklig infödd sökande skulle komma att lida förfång, — att det land, som från ett annat tillegnar sig en utmärkt vetenskapsman, gör en vinst på det andra landets bekostnad, — och att det företrädesvis vid Universiteten är vigtigt, att de högre Lärare-platserne icke betraktas såsom pensions-anstalter för tjenstgöring i lägre grader, ulan att skickligheten må utgöra den enda befordringsgrunden.
Efter öfvervägande af alla här ofvan anförda skäl och omständigheter, och då ifrågavarande undantagsstadganden, hvilkas syftning ej är så omfattande, som hvad i lika hänseende redan länge varit i flera Europeiska samhällen gällande, synas desto mindre leda till något äfventyr för det fosterländska intresset, som utlänningarne, derest lagen utmärker, att de såsom sökande till embeten och tjenster inom Riket äro underkastade enahanda vilkor med infödde Svenske män, följaktligen äfven måste, med hänsigt till religionsbekännelse och Academiska lärdomsprof, iakttaga hvad i allmänhet är föreskrifvet, har Uonstitutions-Utskottet ansett sig böra hos Riksens Ständer, för grundlagsenlig behandling, vördsamligen föreslå följande tvänne, af hvarannan oberoende, tillägg i 28 $ Regerings-Formen. 4 Constitutions-Utskottets Memorial, JV:o 54. 1.
K omingen äger flit i Stats-Rådet utnämna och befordra infödde Svenske män till alla de embeten och tjenster inom Riket, högre och lägre, hvilka äro af den egenskap, att Konungen fullmakter derå utfärdar; dock böra vederbörande förut med förslag hafva inkommit, der sådane hittills ägt rum.
Till födseln utländsk man, som minst i tio år varit morn Riket bosatt och skattskrif ven, och som före de sednaste fern åren icke allenast i behörig ordning till Svensk medborgare upptagits, utan ock, efter det hans förbindelse till främmande
Makt visats hafva upphört, tro- och huldhetsed åt Sveriges Konung aflagt, må i förenämnde hänseende anses lika med infödd Svensk man, dock utan att kunna till Ledamot af Konungens Stats-Råd, eller till Commendant i Fästning utnäm (.
Omedelbart efter ordet ''utnämnas’’ följer nedanstående tillägg, om det antages; i annat fall det återstående af § med förändring af begynnelse-orden 'Vare likväl Konungen obetaget” till Konungen vare äfven obetaget) 2.
(Att vidtaga omedelbart efter ofvanstående tillägg, eller, om det icke antages, näst efter orden ”hittills ägt rum’’) Till Lärare-beställningar vid Undervisningsverken må, under iakttagande af de för dylika tjensters tillsättning i allmänhet stadgade vilkor, kunna kallas och befordras utländske män af utmärkt förtjenst.
Konungen vare äfven obetaget att uti militära embeten nyttja utländske män af sällsynt skicklighet ; men icke till Commendantor i Fästningarna.
Konungen fäste,*1 vid alla befordringar, afseende endast å de sökandes förtjenst och skicklighet, men icke på deras börd.
Till civile Embetsman inom Riket, och till
Domare, må endast sådane män nämnas, som äro af den rena Evangeliska läran.
Hvarje Departements-Chef skall föredraga — — — — — som under Departementet höra.
Corutilutions-Ut skottets Memorial, N:o 34. 5 Reservation.
Af Herr von Hartmansdorff, A.: ”Mig synes, som borde endast in födde Svenske män få blifva domare.
För att rätteligen utöfva ett sådant kall, erfordras en kännedom af folk och land, som blott genom uppväxande och uppfostran derstädes kan förvärfvas.
För de få undantag, som utgöras af personer, födde utrikes, men uppvuxne och uppfostrade i Sverige, torde ej regeln böra vika.
Beskrifningen på naturalisations-formaliteterna förekommer vidlyftigare, än som behöfves.
Till beställningar, som borde kunna genast besättas med utländske män, synas Läkare-befattningar jemväl höra.
Hvem påminner sig ej behofvet af främmande Läkare under cholera-tiden? och den försakelse, hvarmed sådane hitkommo från
Danmark och tjenade oss, utan att sedan hafva kunnat få beställningar i Svenska statens tjenst?
Orden: under iakttagande af de för dylika tjensters tillsättning i allmänhet stadgade vilkor synas böra utgå.
Om en främling är så förtjent eller så behöflig, att han inkallas, så händer troligen, att han ej underkastar sig våra specimina.
Åt vederbörande må öfverlemnas att, i sådana fall, efter omständigheterna förfara.
Att alltid fordra utmärkt förtjenst hos en Lärare, är nog mycket begärdt.
En sådan, t. ex, i främmande lefvande språk, kan, för något af våra läroverk blifva serdeles nyttig, äfven med vanlig skicklighet.
Norrmännen göra i 92 § af deras Grundlag icke så stora anspråk på utländska Lärare.
Ordalagen, i sednare alternativet: ”Konungen vare äfven obetaget” synas antyda, som skulle det vara andra betaget att befordra utländingar till lärare-beställningar.
Enär sådana vid Elementar-Läroverken vanligen icke besättas af Konungen, så skulle främlingar blifva från dem uteslutna, om dessa ordalag antoges.” 6 Constitulions-Vtshottet8 Memorial, N:o 35.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 28 Mars, kl 1 e. m Memorial till Riksens Ständer, med förslag om tillägg i 87 § Regerings-Form en och 33 § Riksdags-Ordningen, syftande dertill, att Riksens Ständer må kunna ät Förstärkt Lag-Utskott uppdraga deras gransknings- och beslutande-rätt i lagfrågor, som blifvit af Konungen väckta.
Uti memorial, N:o 61, af den g November 1840, tillstyrkte Riksens Ständers dåvarande Constitutions-Utskott, med anledning af gjorda motioner, sådana tillägg i 87 § Regerings-Fot meri, och 33 § Riksdags-Ordningen, att Riksens Ständer måtte ega alt ät ett Förstärkt Lag-Utskott öfverlemna deras gransknings- och beslutande-rätt 1 de af Konungen väckta Lagfrågor, hvilka samtliga Riks-Stånden ansåge kunna så behandlas, samt att det Förstärkta Lag-Utskott, lill hvilket blefve ofverlemnadt att med Riksens Sländers rätt upptaga och afgöra dylika frågor, skulle, der Konungen och samtlige Riks- Stånden så beslutade, kunna efter Riksdagens slut fortsätta sitt arbete, till dess antingen alla till Utskottet sålunda hänskjutna frågor blifvit afgjorda, eller Riksens Ständer derförinnan till ny Riksdag sammankommit.
Till grund för detta tillstyrkande yttrades bland annat: att Utskottet, utan att inlåta sig i ett för dess åligganden främmande omdöme, rörande behofvet af de föreslagna nya Civil- och Criminai-iagarna, ansåge de af Riksens