Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid betraktande af hvad sålunda förekommit, och då Utskottet, i likhet med Herr Stolpes uttalade åsigt, anser nuvarande beräkningssält för köpebrefs karlering vara onödigtvis inveckladt och böra lemna runi för ett med det nya myntsystemet mera öfverensstämmande, bar fråga endast blifvit om hvilken tarif, som lämpligast borde antagas i stället för den gamla, åstadkommande den minsta möjliga rubbning i nuvarande 16 Bevillniiigs-Utskoltels Betänkande N:o 8. förhållanden, med afseende på så väl kronans inkomst, som kostnaden för fastigheters lagfart; hvarvid Utskottet, eller granskning af Herr Stolpes ofvannämnda förslag, slädnät i den åsigt, alt kartan å köpebref bör bestämmas till procent af köpeskillingen eller 60 öre pä 100 R:dr, i hvilket fall ingen annan afvikelse frän de gamla afgifts-beloppen uppkommer, än ali kronan går i mistning af 1 R:dr 12£ öre för hvart köp, äfvensom vid rusthålls öfverlåtelse af lillträdes-afgiflen, 1 R:dr 50 öre för helt rusthåll, hvilken förlust likväl i det hela'är ganska obetydlig och dessutom fullt ersättes genom den föreslagna, något förhöjda afgjften för fastebref; hemställande Utskottet alltså, att Rikets Ständer mätte, i enlighet med Herr Stolpes motion, godkänna den tarif, som hilagda transsumt innehåller, och, med uteslutande af 4 momentets sisla punkt och 6 momentet uti nu * gällande författning, vid (arifens slut införa ett tillägg af del innehåll, hilagde förslag upptager.
I sammanhang hvarmed föreskriften uti 11 § 12 morn., om uppvisande vid mantalsskrifning af handlingar, hvarigenom egande- eller åborätt till rusthåll öfvergåtl till annan person, utan alt lagfart eller införsel i anledning af sådan handling blifvit beviljad, lärer höra. såsom saknande all vidare grund, ur författningen utgå.
Uti särskild motion har Grefve Tanbe, //. E., föreslagit, alt stadgandet uti 4 mom.
2:a punkten, om kartering af köpebref vid transport elfer öfverlåtelse, måtte erhålla samma lydelse, som i förordningen af den 21 November 1851 : "Varder köpe-, bytes- eller gåfvo-bref, förr än uppbud skett, å annan man transporterad! eller öfverlåta!, belägges handlingen med ny karla, efter nyssberörde grund, för hvarje transport eller öfverlåtelse''; anseende motionären, att hvarje öfverlåtelse, efter köpealtal, af egendom på en annan är eli nytt köp, hvarmed för sig lagfaras bör, antingen säljaren derå utfärdar köpebref eller, af beqvämlighet, skrifver öfverlåtelsen på den handling, hvarpå hans egen åtkomst sig grundar, samt att nuvarande stadgande, då det icke tillika inne håller det vilkor, att lör befrielse från kartering utaf transport eller öfverlåtelse, som sker inom den för lagfart bestämda tid, från första köpet räknad, lagfart äfven skall ske å denna tid eller i stad inom tre månader och på landel å det ting, som infäller näst efter sex månader efter köpet, upphäfde, i annan än giumdlagsenlig ordning, det i Kongl. Förordningen den 13 Juni 1800 stadgade ansvar för underlåten lagfart, afböler, motsvarande kartans belopp.
Hvarjemte motionären, i den händelse att förevarande förslag icke skulle vinna Rikets Ständers bifall, alternativt hemställt, att stadgandet mätte så lyda: ”Varder faslighet, som genom ett köp, byte eller gåfva öfvergått till annan man, af denne eller ock flere, man efter man, hel och hållen såld för samma köpeskilling, skiftad eller gifven, vare sig det sker genom ny köpeafhandling eller öfverlåtelse af den första, inom den för lagfart föreskrifna lid, räknad ifrån första köpet, ifrågakommer ej förnyad kartering, om lagfart ä berörde tid sker, men underlåtes det, äfvensom om köp, transport eller öfverlåtelse sednare eger rum, skall kartering ske, efter ofvan berörde grund, lör hvarje köp, transport eller öfverlåtelse.”
Ifrågavarande stadgande infördes vid sistlidne Riksdag och innefattar, enligt Utskottets tanke, en på billighet grundad eftergift; hvarföre Utskottet, sorn deremot icke anser skäligt att utsträcka denna eftergift lill sådana fäll, der nytt köpeaftal verkligen blifvit sluladt, hemställer, att Grefve Taubes omförmälda förslag icke måtte lill någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Det Bevillnings- Utsl;nltels Bellin/tande N:o 8. 17 D<'t lili 4;de punkten af samina moman! förekommande stadgande, att karta å köpebref skall beräknas eller sista bevillningsvärdet ii hemmanet, om i köpebrefvet vissa förmäner liro för längre eller kortare lid säljaren eller dess rätls-innehafvare förbehällne och ilen derjemte i penningar bestämda köpeskilling ej ölverstiger faslighetens taxeringsvärde, har Hiksdags-lulltnäktigen Bengt Nilsson liån Kronobergs län, uti vackt motion, ansett böra lir förlättniugen utgå, under anförande att denna föreskrift gifvit domare anledning all, då i köpebref åberopas särskildt köpe-kontrakt, ålägga köparen förete Härads-skrifvarens bevis öfver bevillnings-värdet samt utfärda särskildt protokolls-utdrag derom att det blifvit föreledt.
Då Utskottet, vid granskning af Bevillnings-förordningen, föreslagit införande af elt stadgande, sorn ålägger Härads-skrifvare att på debel-sedeln särskildt uppföra egendomens laxerings-värde, torde hufvudsakliga anledningen lill motionärens förslag dermed vara undanröjd. 1 öfrigt anser Utskottet skäl icke vara atifördl, som må kunna föranleda till ändring af nu ifrågavarande stadgande, utan torde motionen böra lemnäs utan afseende.
Vid 5:(e momentet bar Kongl.
Majit föreslagit den förändring, att öfverlåtelse och transport-bref å krono-hemman måtte förses med slämpladt papper enligt samma grund sorn andra köpe-bref samt ä skatllagda nybyggen med hälften, i stället att de förra hittills endast dragit hälften oell de sednare
Ijerdedelen af hvad för köpe-bref finnes bestämdt.
För den sålunda föreslagna förändring äro några särskilda skäl likväl icke anförda.
Utskottet anser sig vid sådant förhållande och i betraktande af de skiljaktiga förmåner, som med dispositions- och egando-rält till jord äro förenade, icko kunna biträda omlörinälda förslag, ulan hemställer alt 5:le momentet må bibehållas oförändradt.
Vid föredragningen af Kongl. Majlis
Nådiga skrifvelse hos Högvördiga Presteslåndet har Komminister B edur, an. under erinran om de inom landet bildade bolag till försäkring af lif äfvensom af läst och lös egendom samt om den tällan dessa bolag hade ali uthålla med utländska försäkrings-inrättningar, hvilka åtnjöto förmånen att för sin årliga behållning härstädes icke vara underkastade bevillning, väckt fråga derom, att omlörinälda utländska bolag kunde oell borde beskattas genom kartering af de handlingar, policer och årliga qvittenser på inbetalda premier, som af dem ulgifvas.
Och föreslog Komminister Beckman att stadgande härom kunde införas i elt njll 9:de moment af § 8, hvarigenom de utländska bolagen förpligtades att belägga policer eller andra handlingar till försäkring af gods och lif med slämpladt papper till följande, efter belt är beräknade belopp, nemligen för försäkring af läst eller lös egendom en half procent af utbetald premie och för försäkring af lif, en Ijerdedels procent af premien, dock icke under 50 öre; Och skulle det åligga agent, vid ansvar enligt 14 §, alt ställa sig varande eller blifvande föreskrifter i afseende å kontrollen till efterrättelse; äfvensom talan i dvlika mål ej finge vid Svensk domstol upptagas, derest kärande parten icke kunde förete behörigen karterad handling, försedd med agentens påskrift om karte-beloppel och intvg att kartering vore samtidig med handlingens utlemnande. i denna fråga har Biksdags-fullinäktigen P.
Mengel frän Upsala län, hos Hedervärda Bonde-ståndet väckt motion, hvilken blifvit omlprmäld i Utskottets Betänkande N:o 5, angående allmänna beviliningen.
Han har deri anfort, hurusom det hittills varit utländska bolag tillåtet att ulan all kontroll och skatt fä meddela brandförsäkring å i Sverige befintlig egendom, då deremot en sådan rättighet icke medgåfves i något annat land, än der tillräckligt tillfälle till försäkring inom landet saknades.
I England och Preussen mäste hvarje utländskt brandförsäkiings-bolag utverka konccs Bih. till B.
Prof. 1850 1857. 5 Sami. 1 M/d. 5 Haft, 3 18 Bevillning*-UIska Hels Betänkande X:o 8. sion, som dock af sistnämnde lands regering nästan alltid förvägrades till och med ät bolag i andra Tyska stater.
Genom en parlamenls-akt hade
England ålagt utländska bolagens agenter, jemte de strängaste kontroller, stämpel-skatt, sorn utgjordes med dels 1 shilling sterling för hvarje brand-bref och dels 3 sh. st , efter är räknadt, lör hvarje 100 pund af försäkrings-summan.
Sverige vore det land, som, näst England, tidigast upprättat brandförsäkrings-anstalter och dessa voro nu mera i det skick, att all slags brandförsäkring i desamma erhölles mot de billigaste premier, sorn med försäkringstagarens egen säkerhet vore förenliga; Och det lörelunnes löljaklligen intet skal alt al undfallenhet vidare medgifva utländska bolag i vårt land företräden, lör hvilka reciprocitet icke kunde påräknas.
Motionären föreslog derföre: l:o att intet utländskt bolag må genom agenter eller på annat sätt meddela brandförsäkring eller i sådant hänseende utfärda annonser i Sverige, ulan all dertill halva Regeringens tillstånd ; samt alt de utländska bolag, som här bedrilvit sin rörelse före den lid stadgandet bielke gällande, åläggas ali inom viss tid derefter utverka sådant tillstånd, hvartill skäl desto hellre funnes, sorn intet inhemskt bolag trädt i verksamhet, ulan alt dess bolags-ordning blifvit af Regeringen sanktionerad; 2:o alt hvarje utländskt bolags brandbref eller förnyelsebevis under hvad namn och på hvad sätt det än meddelades, skulle beläggas med stämpladi papper till följande belopp, efter år räknadt, för hvarje 1,000 R:dr af lörsäkrings-värdet med 5(1 öre, dä premien understege procent, med 1 R:dr dä den vore J procent eller mera intiil 1 procent, med 2 R:dr då den vore 1 procent eller högre; 3:o tilt försäkring eller förnyelse af utländskt brandförsäkrings-bref, utan iakttagande af hvad 1 och 2 punkterna föreskrifva, vore ogiltig; 4:o till den person, hvilken såsom agent, ombud eller i annan egenskap för utländskt
Brandförsäkrings-bolags räkning underhandlade om eller afslutade försäkringar eller meddelade förnyeiser eller inlemnade dylika handlingar, skulle vara ansvarig för öfverträdelse af de i ofvanstående två punkter föreslagna sladganden, vid vile af 450 Rnlr R:mt för förseelse emot Irsta punkten och 100 R:dr ytterligare vite för hvarje dag, som derefter förflöle intilldess han upphörde att sådan förseelse begå eller det i nämnda punkt omförmälda tillstånd erhölle, samt för förseelse emot 2:drn punkten, tiodubbla beloppet af den skall, som ej blifvit på det i samma punkt bestämda sätt erlagd, jemte lärl ii st för bolaget af rättigheten att, utan nytt tillstånd af Regeringen, försäkringsrörelse här i riket vidare fortsätta; 5:o att. till underlättande af kontrollen öfver riktiga erläggandet af den i 2:dra punkten nämnda skatt, hvarje sådan agent eller annan person, som 4:de punkten omförmäler, skulle, vid enahanda äfventyr, som för förseelse emot andra punkten är stadgadt, innan försäkringsbref eller annan handling, innefattande bevis om förnyelse eller förhöjning af lörsäkrings-summa eller premie af redan gällande försäkring utlemnades, efter den ordning sådant skedde, desamma ordentligen anteckna i dertill särskildt inrättade böcker, sorn borde innehålla: i:o) Försäkrings-brefvets N:r; 2) Dagen hvarifrån och tiden hvarunder det gällde; 3: o) Försäkrings-tagarens namn, förnamn och hemvist; 4:o)
Summarisk beskrifning öfver de försäkrade föremålens natur och belägenhet; 5:o) Försäkrings-summan; (ko) Fremiebeloppet och delta sä tydligt alt ovisshet vid skattens kontrollerande ej kunde ega rum. (ko alt allmänna åklagare samt de ombud Chefen för Kongl. Civil-Depaitementet dertill förordnade, skulle hafva obehindrad tillgång till förenämnde böcker äfvensom ega att. el er reqvisition, erhålla alskrifter af brandbref eller öfriga handlingar inom tre dagar, vid vite af 300 R:dr R:mt för hvarje gäng tillträde till ifrågavarande böcker och BeviUnings-Utskottds Betänkande iV:o 8. 19 handlingar vägrades samt 100 B:dr Riksmynt för hvarje dag aflemnandet af reqvirerad afskrift lördröjdes, utöfver ofvan stadgadt; tre dagar.
Vidare k mide, efter motionärens förmenande, antagas, att utländska holag i Sverigo egde försäkringar emot brandskada för ett sammanräknadt belopp af ej mindre än 150 millioner Riksdaler, hvarföre ärliga premierne uppginge lill öfver 750.000
R:dr, och alt (leii föreslagna ärliga skatten, beräknad i medeltal efter
En för tusendel, skulle uppgå till omkring 150,000 R-.dr, allt Riksmynt.
Större nationalvinst än denna skatt skulle det likväl medföra, om nämnde premier, i stallet att utströmma till utlandet, hvarifrån de sedermera aldrig mer än blott lill en del kunde ålerförvänlas, till följd af nämnde jemförelsevis lindriga skatt, — hvilken ej kunde anses i medeltal motsvara mer än |:delar af den skatt för brandförsäkring, sorn, efter hvad ofvan sagdt är, för närvarande erlägges i England — komme till lill större eller mindre del qvarhållas inom landel och blifva tillgängliga i den allmänna rörelsen för inhemska produktiva företag.
Utskottet har ät denna ganska vigliga fråga egna! all erforderlig omsorg, och delar fullkomligt den i oiiilörmälda förslag uttryckta mening, att utländska försäkringsbolag, vare sig för lif eller egendom, hvilka här utöfva sin rörelse, derföre höra erlägga skillt, fullt motsvarande hvad inhemska likartade inrättningar i män af sin behållning vidkännas; äfvensom alt denna skall endast genom stämpladi papper å försäkringsbevisen kan lämpligen utgå.
Men under fullt erkännande af rättvisan och billigheten utaf en sådan heskattnings-ålgärd, tvekar dock Utskottet att i v idsträcktaie mån biträda åsigter, som i tillämpningen möjligen skulle leda till monopoliserande af våra inhemska lörsäkrings-anslalter.
Att dessa under en hittills icke blott icke gynnad, utan snarare vid sidan af de skattefria utländska bolagen i viss män tillbaknsntl ställning framgått med sin redbara och gagnande verksamhet, utgör, såsom det vill smas, del mest öfverlygande bevis, att skvdds-åtgärder, vare sig i form af hög beskattning eller annorledes, icke äro af verkligt behof påkallade.
Hvartill dvlika åtgärder emellertid skulle kunna leda, derom saknas visserligen icke tillfälle att al likartade förhållanden i andra näringsgrenar göra slutsatser.
I samina män man genom något löiha>tadt steg pålade de utländska bolagen förbindelser, som hämmade deras verksamhet, skulle naturligen de inhemska bolagen sattas i tillfälle alt emot allmänheten stegra sina anspråk.
Ty så ringa omlänksamheten att försäkra lif och gods härstädes ännu är utvecklad. vid jemförelse med förhållandet i (lera andra Europeiska länder, torde det likväl icke kunna betvifla.*, att, om utländska bolagens verksamhet härstädes albröles eller hämmades, förhällandet emelian inhemska försäkringstagare och lörsäkringsgilvare icke på långt när blefve lill fördel för de förra.
Antagandet i Riksdags-lullmäkligen Mengels motion af ett härstädes hos utländska bolag lörsäkradt värde af icke mindre än 150 millioner Riksdaler, torde gifva stöd för ofvan yttrade åsigt.
Dä förhållandet ännu är sådant, och dä det onekligen mäste lör landel och för den enskilda krediten och aflars-redbarheten vara af synnerlig vigt, att omtänksamheten att försäkra sig emot olyckshändelser vinner möjligen största uppmuntran, samt ingenting dertill kraftigare bidrager än liflig tällan emellan dem. som gifva försäkringar, och hvilkas hela sträfvan naturligen mäste gå ut pä att vidga sin verksamhet, sä ser
Utskottet häri en stark uppmaning att med synnerlig varsamhet beträda den väg lill restriktioner emot utländska försäkrings-bolag, som nu blifvit ifrågasatt.
Den omständigheten ali måhända 150,000 R:dr, såsom motionären beräknat, i försäkrings-premier årligen härifrån utgå, är visserligen förtjent af uppmärksamhet; men det får likväl icke förbises, alt derest denna utländska verksamhet hämmades, och de inhemska premierna i någon män höjdes, allmänheten kanske finge vidkännas vida betydligare uppoffringar i premier lill inhemska bolag och, hvad än värre vore, till undvikande af en förhöjd afgift, äfventy - 20 Bevillnings-Ulskoltels Betänkande iY;o 8. tilde egendom til! mångdubbelt högre värde.
Om Englands mångfaldiga föfsäk ringsinrättningar först nu ansetts hafva uppnått den styrka oell talrikhet, alt deras inbördes täflan funnits tillfredsställa landets behof och tillåta inskränkning i utländska bolags verksamhet derstädes, så återstår visserligen ännu lång lid, innan liknande åtgärder härstädes må med landets fördel blifva förenliga.
Något a f erfarenheten bekräfladl behof alt göra utländska 1'örsäkrings-bolags verksamhet härstädes beroende af Ilegeringens pröfning, har Utskottet sig icke bekant ; Och ehuru andra länders föredöme i dylik riktning icke saknas, hyser Utskottet den åsigt, att del lämpligast bör bero på den enskildes pröfning, om och i hvilket utländskt bolag han må taga försäkring, der han icke finner sin fördel vid anlitandet af något inhemskt.
Det vill lill och med synas Utskottet, som skulle den af Regeringen gillia koncessionen egna sig alt åt dermed hugnade utländska inrättningar bereda ett förtroende, som deras verksamhet i och för sig måhända icke förmådde alt tillvinna dem.
Utskottet har härmed sökt gifva tillkänna sin åsigt om den ståndpunkt, frän hvilken förevarande fråga lör närvarande bör betraktas.
Alt Utskottet för sin del nu icke anser för landet nyttigt alt gå längre än till bestämmande af en beskattning, så vidt möjligt afpnssad till likhet med hvad inhemska försäkringsbolag för sin rörelse skatta, följer af det ofvan anförda.
1 detta hänseende åter är det bekant, att inhemska försäkringsbolag erlägga bevillning med 2j procent af sin behållning.
Anlages nu att behållningen uppgår till 20
Jj af inflytande IVirsäkrings-premier för egendom och 10 JJ af premierna för lif, så skulle en skatt af >} fj å de förra och af j § ä de sednare, såsom Komminister Beckman föreslagit, motsvara den bevillning, sorn inhemska bolagen för sin behållning erlägga.
Den här förutsatta behållning torde icke kunna anses lör lågt beräknad; men visst är, att den i lliksdags-fullmäktigen Mengels motion löreslagna skatt i flera läll uppginge åtminstone lill 50 [} af lorsäkrings-premien och således gjorde all täflan omöjlig.
Icke mindre olämplig synes den utomordentligt stränga påföljd, som i nämnde motion blifvit ifrågasatt för underlåtenhet att med stämpladt papper förse bevisen om slutad försäkring.
Älven i detta hänseende tror Utskottet en någorlunda öfverensstämmelse med hvad i andra dylika fall är stadgadt vara lämpligast.
En föreskrift, hvari genom underlåten kartering af ett försäkringsbevis förklarades beröfva samina bevis all giltighet inför svensk domstol, vore lika ny, som emot försäkringstagaren orättvis, då denne antagligen endast af ovetenhet om karterings-föreskriften låtit sig nöja med det försäkrings-bevis, hvarå stämpladt papper saknades.
Utskottet har på dessa skäl ansett sig böra inskränka sitt förslag i förevarande hänseende till de stadganden, som innefattas uti § 8 morn. 8 och § 14 mom. 7 af härvid fogade författnings-förslag; hemställande att nyssnämnde stadgande måtte af Rikets Ständer godkännas.
Ett af Kongl. Majit föreslaget tillägg vid slutet af § 8 af följande innehåll:
"Handlingar af de i denna § omlörmälda siag äro, när de å kronans vägnar företes, fria lian stämpladt papper", torde af Rikets Ständer godkännas. § 9.
I afseende å stadgandena uti denna § hafva följande förslag blifvit framställde, nemligen af a) Kongl. Majit, som i Dess Nådiga skrifvelse föreslagit, att nuvarande kartasigillata-afgift för lysnings-sedlar tiil äktenskap, utgående med £:del af munnens bevdl - Devi//n in g s - Uteko t tets Betänkande N:o 8. 21 nings-afgift och med minst 12 skillingar banko, skulle bestämmas till En Riksdaler för hvarje fullt tio Riksdalertal af bevillningen och lill 25 öre för deni, hvilka antingen icke erlägga bevillning eller äro (ill mindre än tio Riksdaler, enligt 2:dra Art. i BevilluingsFörordningen, taxerade; äfvensom att stadgandet rörande lysnings-afgifl för utländsk man, sorn ej är skattskrifven i Sverige, måtte uteslutas: b) Komminister Beckman, som, uti afgifvel yttrande inom Högvördiga Preste-ståndet lid ilen Kongl, skrifvelsens remiss lill Utskottet, hemställt, att, enär han ej hvste den lörhoppning, att äkta förbindelser skulle befrämjas genom den Nädigst föreslagna lindringen i Ivsnings-knrta, nuvarande afgift skulle bibehållas; samt c) Herr Henschen, som, uti sin meranämnda motion yrkat, att lysnings-sedlar till äktenskap måtte alldeles befrias från karla sigillata.
Då nuvarande kaile-afgift för lysnings-sedlar lill äktenskap torde vara en af de beskaltnings-tillar, som minst ölverklagas, samt antagandet al Kongl.
Majlis för dag skulle medlöra en icke obetydlig minskning af Stats inkomsten, har Utskottet icke kunnat biträda Högslberörda förslag och ännu mindre Ilen'
Henschens yrkande, i vidsträcktare mån än att nu utgående karte afgift, 12 sk.
B:ko, för dem, som icke betala bevillning efter 2:dra Ari., blifvit nedsatt lill 25 öre; hemställande Utskottet, alt nuvarande stadgande härom, endast med nyssnämnda förändring, mätte bibehållas. § io.
Vid granskning af denna § har Utskottet till pröfnirg fprchitfl dels Kong'.
Maj:ls förslag, enligt hvilket slämpel-afgiflen för tidningar blifvit, i förhållande till lidningsnummerns storlek, upplagen lill i- tV och jj öre eller -j1,., 7-|j- och mindre än nuvarande belopp, dels ock en af H. E Herr Grefve Löwenhielm väckt motion, alt nuvarande slämpel-algift för tidningar mätte fördubblas; lill stöd för hvilket förslag motionären anfört, alt samtlige från Stockholm afgående tidningar ansågos uppgå lill eli antal af omkring 13,000 för hvarje dag, utgörande eu vigt af 4G2 skeppund, för året, förutom alla brochvrer och tidskrifter, genom hvilken oerhörda till vext af tidningar posllöringen blifvit i hög grad betungande.
Dä, genom antagandet af Kongl. Maj:Is förslag, en så ringa förlust uppkommer i kronans inkomst af lidnings-stämpehi, alt något afseende derå ej kan fästas; dä vidare del val mäste medgifvas, alt slämpel-afgiflen ökas i samma män sorn liduingsnumrornas antal, hemställer Utskottet, alt dea af Kongl.
Majit föreslagna slämpel-afgift för tidningar mätte godkännas, samt H. E. Herr Grefve Löweiibielms niot.on lemnäs utan alseende. §§ 11 och 14.
Uti sin föronämnda motion har Herr af Donner, G. IV., vrkat alt följande tillägg mätte göras efter 2 moni. i 11 §.
"Ansvare dork den myndighet, som utfärdat handlingen, att densamma blifvit riktigt karterad", äfvensom att 2 mom. i 14 § mätte förtydligas, pä det att all tvetydighet kunde undvikas om hvem ansvaret för uraktlåtenhet vid karteriiigar bör drabba.
Utskottet, som anser dessa sladganden redan innefatta all nödig tydlighet, i den af motionären åsyftade riktning, hemställer, att lörenäimida motion må lemnäs utan afseende. 22 BcviHnings-Utskottels Betänkande N:o 8.
Hvaremot den mindre redaktions-förändring, sorn Kongl.
Maj:ts förslag innehåller i afseende på 2 moni. 11 g, torde godkännas, i enlighet med hvad bilagde transsumt anvisar.
Vidare har Herr Stnl/jp hemställt, alt stadgandet uti 11 § 3 mom. om ersättning af 2 sk. b:ko lill Domare för hvarje handling, hvarå kartor blifvit pålastade och annullerade, matte förändras och ersättningen för nämnde göromål bestämmas till visst belopp, t. ex. 5 öre för hvar karla, som pä det sättet behandlas.
Då det synes orättvist och piincipvidrigt att, ehvad en eller flere kartor vidfästas en handling och påtecknas, ersättningen i alla händelser blilver lika, får Utskottet, sorn anser alt godlgöretsen lör nämnde göromål bör bestämmas, i enlighet med den i motionen uttalade åsigt, till ä öre lör hvarje karla, som på omlormälda säll behandlas, dock med den föreskrift, att denna ersättning ej får beräknas för flere kartor än del minsta antal, som för handlingens kartering erfordras, hemställa, att berörde stadgande måtte, i enlighet med Herr Stolpes motion, erhålla den lydelse, bilagde förslag uppställer. § 16.