Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I anseende till donationens uråldrighet saknas all upplysning om hemmantalet på den jord, Staden nu innehar; varande den dock i sednare tider ansedd svara emot 5 mantal; och utgöres den af 64 tunnland 14 kappland öppen åkerjord, 410 tunnland 8 kappland ängsmark och 1115 tunnland 8 kappland skogs- och betesmark.
Lika med Borås, idkar Ulricehamn en vidsträckt rese- och gårdfarihandel, som äfven utgör egentliga grunden för Stadens bestånd, i öfrigt beroende af vanlig sladsmanna-handel samt fabriker och handtverkerier, jemte något jordbruk.
Inom Staden tillverkas, med utmärkt färdighet, en mängd husväfnader, hvilka, jemte dervarande bomulls- och yllefabrikers tillverkningar samt på landet särskildt uppköpte betydliga partier inhemska varor af dylik beskaffenhet, vinna afsättning genom rese- och gårdfari-handeln.
Stadens öfrige handel är mindre betydlig och handtverksrörelse!! ringa, samt jordbruket, som annars med omsorg skötes, ej eller af särdeles mycken betydenhet.
Tillförseln af spanmål, egentligen från Skaraborgs Län, och af victualier från den Staden kringliggande landsort, är mer än tillräckligt svarande emot behofvet för Staden; dock tryter det oaktadt icke afnämare, emedan stor del af invånarne inom de tillgränsande häraderne, som hafva rättighet till gårdfarihandel och den utöfva, årligen behöfva köpa spanmål.
Staden är således icke utan fördelaktigt inflytande på cultur och näringar uti de landsorter, som derstädes söka och finna afsättning för öfverskotts-producterne af deras jordbruk och industri.
Tre marknader hållas årligen inom Staden, hvilka anses bidraga till trafikens lifvande.
En i Staden befintlig allmän Skola, till hvars underhållande Stadens invånare bidraga, skötes af Rector, som tillika är Comminister, och en Colle - / 51 ga.
Dessutom är en Folkskola, förenad med Söndags- och Handtverks-skola, i Staden inrättad, för omkring 70 barn, och underhålles ensamt på Stadens invånares bekostnad.
För helsovården lönar Staten egen Läkare, och den fjerde, efter sista Riksdag, i Länet tillsatte Provincial-Läkaren är dessutom stationerad uti Staden, med kringliggande härader till dislrict.
Fattigförsörjningen bestrides till någon del genom räntan på en af Eders Kongl. Maj:t lemnad gåfva och för öfrigt genom nödige sammanskott af Stadens invånare. é) Åmål. Denna Stad har, likasom Wenersborg, fördelen af ett godt läge för trafik med hamn vid Wenern; och grundar den sitt bestånd hufvudsakligen på handel och sjöfart samt i öfrigt på handtverkerier och jordbruksskötsel.
Handeln består uti minut-rörelse med vanliga köpmannavaror, deraf förlaget vanligen tages från Götheborg, och sjöfarten har till föremål dels detta förlags transporterande, samt dels fragtresor med jern och träd varor för Dahlslands och Wermlands bruksägares räkning.
Om handelns och sjöfartens tillstånd, samt orsaken till dess förmenta aftagande, gäller hvad som är anmärkt i lika ämne för Wenersborg.
Handtverkerierne äro icke särdeles betydlige, men förse likväl
Staden och kringliggande landsbyggd, lill en del, med handlverksarbeten.
— Jordbruket går endast ut på att framalstra säd och foderväxter till husbehof, samt skötes med omsorg.
På Stadens torg och tre årlige marknader är tillförseln af spanmål och victualier från angränsande delar af Dahlsland och AYermland liflig, samt mer än tillräckligt motsvarande consumtionen inom Staden: för hvad som öfverskjuter infinna sig dock gemenligen afnämare från tillstötande skogsoch brukstrakter.
Stadens tillvarelse är således icke ulan vigt för landsbyggden deromkring, genom befordrande afsättning på producterne af dess cultur och näringar.
I stället för den förut befintliga enda Pedagogien, med Stadens Comminister till Lärare, har år 1836 öppnats dels en Lärdoms-skola, hvars två första classer, som intagit vid deras Öppnande omkring 40 lärjungar, till en böl jan blifvit försedde med Lärare, dels ock en Folkskola, deri 80 å 90 barn efter Vexelundervisningsmethod handledas.
Lärdomsskolan underhålles genom Stats-anslag, med vanligt biträde af Staden, och Folkskolan hufvudsakligen genom afkastning af donationer. 52 Föl-sjukvården lönar Staden, gemensamt med ägarne af närliggande bruk, en speciminerad Läkare.
Fattigvården handhafves af Magistraten och utsedde Committerade, samt är för Stadens invånare ganska kännbar, intilldess uppkommen tvist om en till förbättrade fattigvårdsanstalter donerad fond kan binna slutligen afgöras.
Drätselverk, som förvaltas af en särskild Committé, njuter i årlig inkomst af sjöfarten, såsom hamn- och vågpenningar, per medium 4(X) R:dr om året.
För samtliga Släderne får i underdånighet till slut anmälas, alt Magistralernes hil afgifne berättelser, som för de föregående begge qvinqvennierne innehållit mer eller mindre bestämda uppgifter om stadsmanna-näringarnes aftagande, visa i så måtto ett annat förhållande dermed hafva inträd t under ifrågavarande qvinqvennium, som de nu beskrifva Slädernes handel och borgerliga rörelse i tilltagande, snarare än aftagande.
— Omdömet härutinnan är jag så mycket heldre befogad dela, som det underslödjes af ögonskenliga bevis; och orsaken till tilltagandet synes mig äfven uppenbart finnas i det tillfredsställande factum, att hemmansbrukande allmogens välstånd förkofrats under de af goda eller medelmåttiga skördar utmärkte åren 1832 med 1836; derunder spanmålspriserne varit för jordbrukaren någorlunda fördelagtiga och omsättningen af landsbyggdens öfrige producter jemn, hvilket allt haft till följd alt allmogen, äfvensom arbetande folk-classen i allmänhet, kunnat betala och förbrukat mera än förut af köpmannavaror samt af fabrikers och liandtverkeriers tillverkningar.
— Måtte ej utvecklingen till det bättre, i alla dessa afseenden, för mycket återhållas af nästförlidna årets missväxt och den ännu herrskande stränga vintren, hvilkas nedtryckande verkan, ty värr! är omisskänlig.
Wenersborg, å Lands-Canzliet den 31 Mars 1838.
SANDELHIELM.
A■ P• Sandberg. F. H.
Gasslander. iSDitfii.
Mlt83 BEFALLNINGSM AF VANDES UTI SKARABORGS LÅN T IL L i underdånighet afgifne FE MARS-BERÄTTELSE för 1855, 1854, 1858 t i84o.
TRYCKT HOS B. M. BREDBERG.
UNDERDÅNIGSTE MEMORIAL.
Då jag, till underdånigste följd af Eders Kongl.
Maj:ts Nådiga föreskrift den 17 April 1821, nu har Nåden afgifva berättelse om Skaraborgs Län, i afseende på dess ekonomiska och statistiska förhållande, för Femårsperioden från 1882 till och med 1807, bör jag icke lemna obemärkt, att jag, som först under 1887 inträdt i förvaltningen af den mig Nådigst anförtrodde Styrelsen af detta Län, följaktligen icke kan ega fullkomlig direct kännedom och erfarenhet af de ämnen Berättelsen bör omfatta, utan måste väsendtligen lämpa mina uppgifter och omdömen efter underrättelser, som från vederbörande Tjenstemän och myndigheter blifvit infordrade, samt de upplysningar, jag för öfrigt haft att tillgå uti förut afgifna, lika beskaffade, Berättelser och andra vid Embetsverket förvarade handlingar.
Med iakttagande af den ordning, sorn genom meddeldt formulär är föreskrifven, förekommer: 1:0
Länet är i allmänhet fruktbärande, och mera jemt än bergigt, ehuru åtskilliga större höjder och bergssträckor dels finnas inom Länet, dels utgöra dess gränsor.
Gränshöjderna äro, emot Nerike, Bergsåsen Tiweden, som upptager hela sträckan emellan Sjöarne Wettern och Skagern, samt Hunne- och Halleberg, sora i gränsen emot Elfsborgs
Län sträcka sig ungefärligen en mil från Sjön Wenern.
Länets öfriga bergshöjder äro Billingen, sorn genomskär större delen af Länet från Norr lill Söder; Kongslena berg och åsar, Hvarfs och Giseberget i Wartofta härad, Högstena och Borgundabergen i Gudhems härad, Mösseberg i Gudhems och Wilske härader, Olleberg i Wartofta härad, och Kinnekulle i Kinne- och Kinnefjerdings härader.
Med få undantag äro alla dessa höjder odlade och bebodde lill större eller mindre del, så att Kinnekulle omfattar fyra hela Kyrkosocknar, äfvensom flera Socknar Kunna anses tillhöra Tiweden och Billingen; för öfrigt äro de fleste af dessa berg skogbeväxta och hafva utan undantag i fordna tider utgjort Kronoskogar, i hvilken egenskap någon del af dem ännu är bibehållen, — Utom de Länet angränsande större Sjöarna Wenern och Wettern, finnas inom Länet en mängd Vattendrag, deraf de be tydligaste äro Tida-ån, som från Wartofta härad genomlöper större delen af Länet till Mariestad, der den utfaller i Wenern; Lida ån, som från Elfsborgs län vid gränsen af Laske härad går till Lidköping och der fal ler i nämnde Sjö, Skofteby- eller Lillån, som löper från Hornborgasjön i Gudhems härad och vid Skofteby, ungefärligen i mil från Lidköping, förenar sig med Lidan, samt Norsån, som från Elfsborgs län genomlöper Barne, Wiste och Åhse härader och faller i en vik af Wenern, kallad Dettern.
Inom länet befintliga Sjöar af något betydligare omfång, äro Unden, Wiken, Skagern, Ymsen, Östen, Lången och Ärtan i Wadsbo härad, samt Hornborgasjön i Gudhems härad.
Strömdragen äro icke segelbara i anseende lill deri befintliga mångfaldiga vattenfall, hvilka deremot lemna tillfällen för Vattenverks-anläggningar, hvaraf mångå ännu återstå obegagnade.
Såsom Skogsbygd är att anse., jemte de ofvannämnde Bergshöjderne, trakten öster och norr om Tidan, emellan Billingen och Tidan inom Kåkinds härad, södra delen af Wiste härad och Thorsö» i Wadsbo härad, jemte Sandhems Pastorat, Bjurbäcks och Westarps socknar i Wartofta härad, samt Götheneds och Forshems pastorater i Kinne härad,'men den öfriga delen af Länet måste vid ett allmänt omdöme anses för slättbygd, ehuru äfven der finnas särskilta ställen med skog för husbehof och kanske äfven till afsalu.
I öfverensstämmelse härmed kan antagas, att af länets hemmantal och folkmängd, ungefärligen en tredjedel tillhör skogsbygden och två tredjedelar slättbygden, men i afseende å omfånget gäller icke samma proportion, utan upptager skogsbygdens hemmantal lika stor egorymd, som det dubbelt större hemmantal på slättbygden.
Jordmånen i skogsbygden är 5 vanligen lös och mager, men på slättlandet, med få undantag, mera fast och af bättre beskaffenhet.
På flera ställen finnas stora sträckor af oländiga Måssar, som i allmänhet kunna odlas, men ej utan belydelig kostnad.
För ett sådant odlingsföretag inom Wilske och Frökinds härader, har under nastlidne år understöd af allmänna medel varit sökt, hufvudsakligen med beräkning att bereda arbetsförtjenst åt behöfvande, med afseende å den knappa Spannemålstillgången och till följd deraf stegrade priser å födoämnen; men Jordegarne, som blifvit hörde om de skyldigheter de kunde ikläda sig i afseende på återbetalningen af det sökta understödet, hafva till största delen förklarat sig icke kunna ingå på något återbetalningsansvar, hvarefter frågan förfallit, så mycket heldre, som anstalten i alla fall icke hunnit att bringas till verkställighet nog tidigt, för att motsvara ändamålet, nemligen att afhjelpa den tillfälliga förlägenheten för sysselsättning och försörjning af arbetsföre fattiga.
Genom vattenflöden från Sjön Wenern besväras ofta de lägre stränderna vid denna sjö, och af den dermed förenade sjön Dettern blifva de angränsande egoine betydligt skadade genom utskärningar.
Undersökning om anstalter för minskning af Wenerns vattenhöjd och för att hindra dess vidare stigande, hafva också för mångå år sedan blifvit verkställde, och den vidare åtgärder! i anledning deraf lärer hero på yttranden om anstaltens verkan på segelfarten. 2:0 Innevånarne.
De sednast upprättade Mantalslängderne upptaga folkmängden för hela Länet lill 170,917 personer, deraf Mankön 82,529, Qvinkön 88,388, Mantalsskrifne g8,5o5, och Mantalsfrie 72,412.
Detta antal öfverstiger folkmängden 1833 med 9,567 personer, motsvarande en tillökning af circa 5 i procent, hvaremot folkökningen under den näst förutgångna femårsperioden från 1828 utgjorde endast ungefärligen 4 procent.
Denna tillökning är likväl störst inom den obesutna arbetsklassen, hvilket vid hvarje särskild undersökning visar sig ganska uppenbart, och för Länet på det hela bekräftas af Tabell-Commissionens sednaste berättelse, sorn speeielt upptager en tillökning af arbetsföra Backstugusittare och Inhyseshjon tili mer än 4° procent under decenniet från i8a5 lill 1835.
Det är också kändt, att de så beskaffade bosättningarne vaniigast tillkomma genom benägenhe - 6 ten alt afskudda sig husbondeväldet, utan särdeles beräkning af möjligheten att dermed hafva bergning, och merendels äro förenade med giftermål, dervid möjligheten att fullgöra familjelifvets heligaste fordringar vanligen med en sorglig tanklöshet förbises, hvaraf följden snart visar sig genom bristande vård om barnen och (öräldrarnes förfall till oduglighet.
För öfrigt är folkökningen en gifven följd af ett långvarigt fredslugn, och förskoning från svårare härjningar af farsoter, samt i sin mån af jordens odling och annars ökade näringstillfällen; men vid betraktande deraf framstår dock en allvarlig varning för äfvenlyret af en tilltagande folkklass, med vanvårdad uppfostran, utan förberedda näringsutvägar och utan egen förmåga att bereda dem.
Sådana utvägar saknas dock icke, der de med omtanka sökas och med ihärdighet begagnas, och den tid är visserligen aflägsen, då en egentlig ofverbefolkning är att befara; men i mån af den starkt stigande befolkningen, stegras nödvändigheten af en vidsträcktare folkbildning, af Samfundsandans lifvande för en sorgfälligare vård om de gemensamma angelägenheterna, och aflägsnande af ensidiga band å näringsdriften.
Folklynnet är i allmänhet fridsamt, med rigtning för arbetsamhet och det stilla familjelifvet.
Lefnadssättet är tarfligt och visar snarare försakelser intill de nödvändigaste vilkoren för lifsuppehälle, än njutning eller beqvämlighet.
Yilkoren och medlen för bergning igenfinnas också oftare i behofvens inskränkning, än i en verksammare omtanka och förmåga att förvärfva.
I detta afseende företer sig en icke obetydlig skilnad emellan skogsoch slättbygden.
Skogsbon, med mera omväxlande föremål för sin verksamhet, är vanligen fyndig i deras användande, och hos honom träffar man oftare den egentliga idogheten, med en snygghet och ordnad fullkomlighet i husgeråd och klädnad, som har en viss grad af prydlighet och någon gång torde närma sig till lyx; hvaremot Slättboen väl visar en nästan otrolig ihärdighet vid det tunga Jordbruksarbetet, de årstider då det fordrar handläggning, men också dertill inskränker sig hans egentliga verksamhet, derföre man också hos honom finnér en tröghet i lynne, som kanske mången gång öfvergår till nedslagenhet och liknöjdhet, särdeles då missväxter och andia motgångar inträffa, hvilket förhållande var ganska märkbart efter åren 1826 och i83o, men förändrat sig i den mån de då åsamkade skulder under sednare åren minskats och utsigterna för bergning blifvit gladare.
Hvarken i den ena eller andra orten framstår någon caracteriserande benägenhet för brott.
Der egande rätten förnärmas, är det någon gång en mer eller mindre aflägsen verkan af nöd och behof, men oftast visa sig stölderna såsom en vanart, hvilken, under saknad af uppfostran och omvårdnad i harna- och ynglingaåren, fått inrota sig.
Utbrotten af våldsamheter äro deremot merendels följder af fylleri, som tyvärr ingalunda visar sig sällsynt^ ehuru det öfverdåd, hvarigenom öfverlastandet förr räknades som en bragd, icke vidare förspörjes, utan det åtminstone allmänt betraktas med förakt.
De på jordbrukarnes vilkor så menliga verkningarne af de svåra missväxterne åren 1826 och i83o hafva ännu i sin mån qvarstått såsom känbare under de sednast förflutne åren, ehuru gynsammare skördar, och förmånligare tillfällen till spannemålsafsättning väsendtligen bidragit att återställa det rubbade sjelfbeståndet.
Af de understöd Staten lemnat, utgörande för 1826 — 225,457 R:dr 14 sk. 2 rst. och för i83o — 248,948 R:dr 1 sk. 5 rst., innestå i Länet för närvarande endast 1,207
R:dr 33 sk. 2 rst., hvarjemte restantierne af de vanliga Kronouppbördsmedlen äro mindre än förr.
I anseende lill den nära missväxt gränsande svaga skörden år 1837, och då jemväl sistlidet år utsigten för skörden var bekymrande, läcktes Eders Kongl. Maj:t äfven i Nåder bevilja ett anslag af allmänna medel för att afvärja befarad förlägenhet; men detta anslag har lyckligtvis endast till obetydligt belopp behöft anlitas.
Utsökningsärenderne äro också synbarligen minskade, fastigheterna hållas i högre värde, och i stället för den förr, till följd af ögonblickets behof, påskjmdade spannernålsförsäljningen genast efter skörden till oerhördt låga priser, har spannemålen på sednare åren snarare hållits i högt än lågt pris.
Allt synes otvifvelaktigt vittna, att ett bättre förhållande i afseende på den ekonomiska ställningen i allmänhet inträdt, och om man också icke vågar glädja sig åt något starkare grundlagdt välstånd, lärer man dock icke misstaga sig, om man anser bergning och belåtenhet höra till invånarnes vilkor i allmänhet.
För den samhällsklass, hvilken påräknar sin försörjning af arbetsförtjenst, som för dagen betingas, saknas vanligen icke sådan förtjenst, helst den befintliga arbetsstyrkan ännu ingalunda är ens tillräcklig för jordbrukets behof, om det skötes med drift och grannlagenhet; men förlägenheten efter missväxtåren, då jordbrukaren saknade förmåga att använda legde arbetare, har föranledt betydliga utvandringar till andra orter, för att söka arbetsförtjenst, och dessa utvandringar, som för tillfället varit nödvändiga, 8 hafva sedermera öfvergått till vana och fortsättas i sin mån ännu, visserligen till saknad för hemorten, der arbetarnes biträde kan erfordras, och troligen till föga gagn och belåtenhet för arbetarne sjelfve eller de orter, de besöka.
Dagspenningen är vanligen för karladagsverke, vintertiden, 16 å 20 sk., och sommartiden 21 sk. 4 vst.
å 24 sk.
B:co, samt för plogeeller ökedagsverke 1 R:dr 12 sk. å 1 R:dr 16 sk. samma mynt. 3:o Näringarne.
J or dbruket j landets egentliga liufvudnäring, fortfar i allmänhet alt af allmogen skötas på samma sätt som förr, så att åkerjorden indelas i tvenne gärden, deraf det ena besås och det andra trädes, utom någon mindre del deraf, som begagnas till utsäde.
På slättbygden upptager hafresådden de största åkerfälten, merendels utan omväxling med andra säden och utan gödning.
Då den sålunda till det yttersta anlitade fruktbarheten upphör, lägges marken i linda till betning.
Detta gäller dock egentligen endast om de i fortfarande samfällighet varande Byelagen.
Merendels, der samfälligheten upphört genom laga skiften, är ett mera ändamålsenligt brukningssätt infördt och iakttages mera sorgfällighet vid jordens beredning, efter föresyn och ledning af åtskillige utmärkt skicklige och för jordbrukets förkofran nitiske Possessionater inom Länet.
Vid större Egendomar iakttages vanligen vexelbruk för sädes- och foderproduction, derå stundom, fastän mera sällan, äfven rotfruktsplantering ingår.
För att i sammanhang med Skiftesverkets fortgång befordra ett så beskaffadt förbättradt brukningssätt, meddelas understöd dertill af allmänna medel efter lika beräkning, som för utflyttningen efter laga skifte och verkningarne häraf hafva visat sig ganska välgörande.
Af det till understöd för Skiflesverket inom Länet fastställda anslaget hafva under de sistförflutne 5 åren utgått sammanräknade 36,3o3 R:dr 24 sk. 3 rst., deraf 9,327 R:dr 11 sk. 5 rst. för jordbrukets förbättringar.
Brukliga sädesslagen äro nu som förr Hvete, Råg, Korn, Blandkorn, Hafre, Ärter, Bönor och Vicker, i olika proportioner efter jordmånens olika beskaffenhet och i olika delar af Länet.
I LäckÖ fögderi är productionen af Hvete förökad, hvilket måste lillskrifvas vexelbruket med foderväxter, derigenom den styfva lerjorden blifver tjenlig för Hvetesådden.
9 Polatoesodling utgör ett väsendtligt bidrag till folkets lifsuppehälle, men kan på det hela icke anses vara utsträckt utöfver husbehof, ehuru vid en och annan större egendom den idkas för bränvinsbränning till afsalu.
Trädgårdsväxter odlas föga utom på Herregårdar.
Afsättningen deraf är icke uppmuntrande, emedan Städernas invånare i allmänhet utur egne trädgårdar hemta sina förnödenheter.
Linproductionen är betydlig inom Wadsbo och Kåkinds härader, hvarifrån afsalu deraf sker, men i andra orter knappast motsvarande husbehofvet.
Hampa 'planteras föga, dertill också jordmånen synes ej vara passande, om icke i en del af Gudhems härad, der djup och fet svartmylla mera allmänt träffas.
Humla odlas nästan endast inom Wadsbo och någon del af Kåkinds härad, men der äfven till försäljning, fastän icke till stora belopp.
Sädesproductionen inom Länet på det hela är onekligen betydligt ökad, till följd af odlingen och förbättrad brukningsmethod, och de större afloppsdiken, hvilka Eders Kongl. Maj:t låtit på allmän bekostnad upptaga å Länets slättbygd, hafva i väsendtlig mohn dertill bidragit, emedan det derigenom blifvit möjligt att från de sidlänte åkrarne afleda vattnet.
Under jemngoda år är spanmålsafkastningen icke allenast tillräcklig för invånarnes eget behof, utan lemnar äfven öfverskott till försäljning, det jag tror mig kunna uppskatta till vid pass en sjettedel af productionen på det hela.
För en vidsträcktare handel är dock spannmålen, sådan den af en del bland allmogen utbjudes till salu, föga användbar, emedan den icke med särdeles sorgfällighet rensas.
Naturligtvis måste allmogen till följd häraf ofta låta sig nöja med vida lägre priser, än annars kunde erhållas, och mången gång äfven möta svårighet för afsättning.
Uppmärksamheten har sorgfälligt varit fästad å angelägenheten att afvärja detta missförhållande, och för befordrande deraf har ett större antal sädesharpor genom Hushålls-Sällskapets försorg blifvit anskaffade och för nedsalte priser utdelade i de orter, der de i synnerhet funnits behöflige. 2 10 Förbättrade åkerbruksredskap, särdeles plogar och barfvor, hafva blifvit inom Länet förfärdigade efter modeller från Landtbruks-Institutet
Degeberg och andra ställen.
En sädestorkningsinrättning eller så kallad
Ria liar hos en af de skickligare jordbrukarne i Länet blifvit uppförd, och tyckes såsom ändamålsenlig kunna tjena till eftersyn för spridande af sådana nyttige anstalter, ehuru den icke funnits så beskaffad, alt Landtbruks-Academien kunnat meddela derföre sökt belöning.
Då man anser bränvinsbränning såsom oskiljaktig från jordbruket, bör jag här anmärka alt, såsom verkan af de i 1835 års författningar stadgade beskatlningsgrunder, visat sig, alt, då bränvinspannornas antal år 1835 och de näslförutgångne åren utgjort 11,000 å 11,200, med en beskattning af i8,3oo R:dr, har pannornas antal sedermera varit inskränkt till omkring 9,3oo men skatten för tillverkningen med detta inskränktare antal stigit lill 37,000 R:dr eller mer än dubbelt.
Det är häraf uppenbart, alt en stor mängd af de mindre Brännerierne blifvit nedlagde, men productionen har likväl ty värr icke blifvit mindre, och icke har stegringen af skatten varit tillräcklig att åstadkomma någon till minskning i fylleriet, verkande stegring af bränvinspriset.
Boskapsskötseln har ingalunda hunnit någon grad af fullkomlighet och deråt ägnas ej den omvårdnad, som dess stora inverkan på jordbruket klafver.
Foderlillgångarne äro otillräckliga, i förhållande lill åkervidden, och betesmarkerna äro inskränkta och svaga, beslående på slälll^ggden ofta endast af den utmagrade hafrejorden jemte de årliga trädesfälten.
Detta missförhållande rättas genom införande af vexelbruket och, der det blifvit antaget och hunnit stadgas, visar sig redan förbättringen i boskapsafvel på ett tillfredsställande sätt.
Ännu anses bran vinsbränningen på många ställen såsom ett nödvändigt medel för Ladugårdarnes vidmakthållande, och äfven i sednaste åren hafva nya Brännerier af denna anledning blifvit anlagde.
En nyligen upptäckt utfodringsmelhod med så kalladt kalljäst foder har af mångfaldiga blifvit begagnad, och de fleste hafva funnit fördel dervid, särdeles för fodrets besparing under de sednare årens knappa tillgång derå.
Boskapsracerna äro icke af någon utmärkt god beskaffenhet, men synas vara passande för localföihållande! ne i hvarje ort. ] skogsbyggden, der både vinterfodringen och sommararbetet vanligen äro mera tillräckliga, äro kreaturen till följd deraf större än å slättbyggden.