Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är af denna anledning och med stöd af speciel uppmaning från mina konimiltenter, sorn jag nu ödmjukligen lager mig friheten väcka följande motion: att Rikets Högloflige Ständer, til! lön åt en Veterinärläkare för södra delen af provinsen Jemtland med station uti Oviken, ville anslå en årlig summa af 1,200 Riksdaler Riksmynt.
Paul Andersson,, från Jemtlands län.
Åf Paol Andersson från Jemtlands län, ont ett Statslån af 70,000 R:dr JLawi till Jemtlands kommunikations-aktiebolag.
Ehuru den så kallade Jemtlands kommunikationsled redan är öppnad för allmänna trafiken, återstår likväl ännu mycket för dess fullständiga ordnande, om all den dermed åsyftade nytta skall vinnas; och af ett utaf Häradshöfdingen C. 0. Granbom och handlanden O. Winnberg såsom revisorer af Jemtlands kommunikations-aktieboiugs räkenskaper afgifvet, härhos bifogadt yttrande torde inhemtas, att de ansett 70,000 fhur R;uit erfordras för betäckande af den brist, som skulle för bolaget uppstå, derest kommunikationsleden skulle fullständigt ordnas.
Enligt ett mellan Kongl. Maj;t och Kronan samt bolaget den 8
Maj 1858 uppråttadt, i afskrift vidfogadt kontrakt, angående ifrågavarande kommunikationsled, har bolaget visserligen skyldighet alt anskaffa de för trafiken behöfliga äng- och segel - Motioner i Bonde* St&ndrt 18$2. Wto 73. 10» båtar, ”så att transporterna, företrädesvis på de större sjöarne, roå kunna bedrifva* med ångkraft” ; men bolaget har ingen förpligtelse att ombesörja trafiken öfver land emellan sjöarne, likasom bolaget bör anses hafva fullgjort sin förenämnde skyldighet, om det med ångbåtar försett de två större sjöarne å leden, nemligen Storsjön och Kallsjön!
Då likväl bolaget insett, invad erfarenheten, sedan trafiken öppnats, jemväl ådagalagt, att någon lifiigsre rörelse å leden icke år möjlig, med mindre så ord nas, att passagerare och gods kunna äfven öfver Ånjans- och Reisunds-sjöarne å ångbåt och dessutom genom bolagets försorg öfver land mellan sjöarne befordras, emedan eljest våseudlliga olägenheter för trafiken mäste inträffa, bar bolaget af lifligt intresse att få denna kommunikationsled väl ordnad, emedan landets framåtskridande är deraf i hög grad beroende, redan för sistnämnde sjöar anskaffat 2 ne ångbåtar fölen kostnad a! 52.490
R:dr, och derjemte, såsom förberedande åtgärder, för att en så beskaffad passagerare- och godstrafik öiver land, som bär ofvan nämnts, må kunna af bolaget ordnas, vid stationerna Melen.
Upland, Sundet och Qvitsle, eller jusi de stationer, der bristen på främmande dragare är störst, inköpt jordegendom till indelning åt forman för sammanlagd?'
25,829 „ Derförutan har bolaget dets i afsigt att underlätta möjligheten af tullkammarens inrättande vid Melen inom den tid, som varit afsedd för kommunikationsledens öppnande, låtit derstädes uppföra byggnader af den storlek att, enligt med Kongl.
General-Tullstyrelsen uppgjord! kontrakt, ej mindre tullkammarelokal än bostäder för tullförvaltare och underbetjeniag i dera blifvit inrymda, hvilket föranledt bolaget en, utöfver hva l eljest varit behöfligt, ökad utgift af ^ t 8,500 „ dels för ändamål att framdeles kunna förbinda kommunikationsleden med Skalstugan medelst upptagande af någon ny väg från lämplig punkt å denna led och såmedelst ej mindre göra den äldre nuvarande 1| mil långa, särdeles backiga vågen emellan Suni och Skalstugan obehöflig, än äfven bereda provinsen Jemtland en lättare vinterväg och två, afsides från leden liggande socknar, Åhre och Undersåker, lättnad jemväl i sommartrafiken med Norge — uppå der om af Norska Departementet för det inre gjord framställning —• medgifvit en förändrad riktning i den fastställda vågplanen närmast gränsen, som föranledt bolaget cirka 3,000 fot längre väg att bygga i ogynnsammare trakt med en tillökning i kostnad af.... 4,000 „ Transport 100,819 R:dr, MotitHWe ?' tiondfi-Ståttäd 1882.
Transport 400,819 K.dr. M*..ock slutligen byggt och bekostat i det af kongl. Maj:t fastställda förslaget icke.. upptagna, men af behofvet påkallade, utfartsvägar vid Storviken och Bonäset för sammaulagde . . , 3,200 ,, Summa R-.mt 104,019 R:dr.
Utom ali, enligt bifogade utdrag af Chefens för uorra våg- ocii vaUenbyggttadsdistriktet berättelse,, entreprenörer af kringliggande allmoge af verkligt intresse för saken låtit förmå sig ali öfver sina kontrakter göra arbeten långt bättre och derigenom kostsammare, än sorn deni ålegat, bar bolaget alltså för anskaffande af sådana transportniaterialier och byggnader samt upptagande af sådana vägar, sorn vidi kontraktets ingående med Kongl. Majit och Kronan icke varit afsedde, bestridi kostnader till ett belopp af 104,019 R:dr Runt; och är det med anledning af det ta förhållande, och enär behofvet å ena sidan oundgängligen kråfver, alt kommunikationen varder fullständigt ordnad, emedan något väsendtligt gagn af den eljest icke kan vinnas, samt å andra sidan svårighet förefinnes att på enskild väg anskaffa medel för betäckande af den brist, som skulle uppstå, derest en fullständig sådan anordning göres, sora,, jag ödmjukast anhåller: att Rikets Ständer måtte bevilja Jemtlands kommuuikations-aktiebolag ett ,. statslån af 70,000 R:dr R:mt att under fem år räntelritt få begagnas, hvarefter detsamma skulle förräntas med fem procent och amorteras med sex procent årligen.
Statens säkerhet för länet skulle ställas ali bolagets egendom i ångbåtar, jordegendom, nybyggnader och inventarier, enligt bokslut och förenämnde revisorers utredning, uppgående till 199,772 R:dr 2 öre Runt, ett värde, som icke obetydligt skulle komma att ökas, derest förenämnde statslån erhålles.
Om remiss till Stats-Utskottet får jag anhålla.
Paul Anderssen, från Jemtlands lån.
Motioner i Bcmäs-Ståndet 1862.
N:o 74 onh 7S, 105 N:o 74.
Af Paul Andersson Srån Jemtlands län, om inlösen af tvänne Riks gäldskontorels sedlar å Tio Riksdaler.
En lappman hade under sina helsodagar förvärfva! 2 st. 10 l\:dr Riksgälds— sedlar, hvilka lian ”skrinläde”, för att använda dera i behofvets stund.
För icke längesedan förlorade mannen sin syn ocb, då hans anhöriga togo vård ora hans lilla bo, påträffades väl dessa sedlar, men preskriptionstiden var längesedan förbi och hans bemödande alt få dem inlösta i Riksgäldskontoret var alltså fruktlöst.
Med anledning af denna ömmande omständighet får jag vördsamt hemställa: alt Rikets Ständer täcktes uppdraga åt Riksgäldskontoret att inlösa barbos bifogade 2 st. 10 Riksdaler Riksgäldssedel' med 20 R:dr R:mt.
Paul Åndersson., från Jemtlands län.
N:o 75. d/ Anders Pehrsson från Malmöhus län, om tillökning i allmänna diskontfonden eller åtminstone den del af samma fond, som är anslagen lånekontoret i Malmö.
Vid de sednaste riksdagarne har beklagligen den åsigt tvärt emot Bonde-Ståndets mening gjort sig hos de tre öfriga Riks-Stånden gällande, att Banklagstiftningen borde sträfva att småningom inskränka Bankens iånerörelse på Allmänna Di~ Bih. till R.
Fröt. 1862 & 1863. 11 Sami 4 Afd. 14 106 Motioner i Bonde-Ståndet 1862•
N:o 76. skontfonden genom successiv minskning af denna fond, och derför såsom det mest talande skalet uppgifvits att Banken på denna utlåning skulle hafva gjort betydliga förluster* men då dels de talrika klassgypa af mindre jordbrukare, handtverkare och tjenstemän, hvilkas rörelses- och lefnadsfångs natur icke medgifver dem att anlita kreditivrörelsen med dess ofta återkommande inbetalningar af bela kapitalet, ega fullt ut lika berättigade anspråk på det allmännas och dess institutioners understöd, som någonsin de större affärsmännen, hvilka genom hastigare omsättningar oftare kunna disponera de kapital, hvarmed de röra sig, dels ock det föreburna skälet, att förlusterna på denna rörelse varit stora, vederlägges af sednaste Berättelsen från Direktionen öfver Malmö lånekontor till Rikets Ständers Banko-Utskott, hvilken uppgifver att af de tio sisla årens utlåning derstädes endast tvänne lån, utgifna år 1857 blifvit såsom osäkra förda inom linien med 952 I\:dr 20 öre, men för öfrigt icke minsta förlust uppkommit, så får jag ödmjukligen föreslå: att lånefonden vid allmänna
Diskonten måtte i allmänhet ökas till hvad den var före 1855 —1854 årens riksdag, eller åtminstone att den del af allmänna Diskontfonden, som anslås till förlag för Malmö lånekontor må erhålla en sådan tillökning och således bestämmas till i,500,000 R:dr.
Af Anders Pehrsson från Malmöhus lån, angående hela personliga skgddsafgiftens anvisande till folkskolorna.
Folkets upplysning har numera allmänt blifvit erkänd vära det kraftigast verkande medlet att förmå medborgaren uppfylla sina pligter, och man har derför med städse stigande ifver sökt vinnlägga sig om en förbättrad folkskoleundervisning.
Redan skördade frukter af ökadt välstånd, mera laglydighet och verkligare sedlighet hafva ådagalagt, att man inslagit den rätta vägen och öfvertygat något hvar att inga utgifter båttre betrygga samhällets lugn och lycka, än de som användas till Motioner i J3onde
107 folkbildningens utveckling.
Hvad kan då vara mera naturligt och följdriktigt än att hela den afgift, sorn benämnes personlig skyddsafgift, användes till detta nyttiga än damål, okunnighetens och råhetens utrotande med dess följder af laster och brott?
Kommunerna, besvärade af alla möjliga slags andra utlagor, se med smärta sina krafter otillräckliga att såsom de kunde önska främja folkbildningen och veta intet vigtigare föremål för den ifrågavarande skattens användande, än den aliraännl upplysningen; de enskilda personerna, som, fattiga eller rika, få lika vidkännas denna utgift, se med glädje om den tunga, som deraf pålägges dem kommer just de fattiga, hvilka ej förmå sjelfva bekosta sin undervisning, till godo.
Jag föreslår derföre: att hela den personliga skyddsafgiften må anslås till folkskoleväsendet' så att dert må komma undervisningen i den kommun, der den utgöres, till hjelp och utveckling.
Och auhålles om remiss till vederbörligt Utskott af detta förslag.
Stockholm den lö November 1862.
Anders Pehrsson, från Malmöhus lån.
N:o 77. Af Anders Pehrsson från Malmöhus län, om förmånsrätt för förut varande arrendator till arrende af boställs- och löningshemman.
Vid sistlidne riksmöte väckte jag motion, ”alt Rikets
Ständer måtte för sin del besluta, att vid utarrendering af alla slags boställs- och löningshemman, af hvad natur de vara må, då varande arrendatorer må åtnjuta förmånsrätt till hemmanen eller lägenheterna, mot uppfyllande af alla föreskrift)» vilkor,” men Statsutskottet tillstyrkte afslag på denna motion, åberopande såsom skål alt
Utskottet fann den boställsinnehafvare i allmänhet tillförsäkrade rätt, att hvar och ea under sin tjenstetid må disponera dem anslagna boställen, utgöra väsendtligt hinder för bifallandet af detta förslag, och detta Utskottets utlåtande blef ulan diskussion af Riks-Stånden bifallet.
Emellertid förmodar jag att en närmare granskning af Utskottets skäl för afslag 108 Motioner i Bonde-Ståndet 1862.
N:o 79. skall ådagalägga, att detsamma icke låter sig förena hvarken med den grundsats, som blifvit i allmänhet fastställd genom Kongl.
Kungörelsen den 17 Juli 1847 i afseende på sådana andra Kronolägenheter, af hvilka arrendeafgifterna omedelbarligen ingå till Statsverket eller med den princip, som Kongl. Majit under den 2 Oktober 1850, med anledning af Rikets Ständers underdåniga skrifvelse alden 15 Maj 1848, fastställt i afseende på militiaiboställen, i fråga om hvilka Kongl. Majit i nåder förordnat, att när utarenderadt militiaeboställe skall under arrende upplåtas och Boställs—
Direktionen tinner med löningsfondens fördel mest öfverensstämmande, att den förre arrendatorn vid detsamma under förnyadt arrende bibehålies, emot erläggande af hvad som med afseende på boställets beskaffenhet skäligen pröfvas deraf kunna utgå, Boslälls-Direktionen må ega alt sådant boställe, utan hinder af hvad i Kongl. Majlis nådiga Reglemente den 19 Juli 1832, angående mililiaeboställens utarrendering genom Auktion, är stadgadt, til! förre arrendatorn, derest han bostället i minst 5 år förut innehaft och detsamma derunder väl häfdat samt, inom viss af Direktionen förelagd lämplig tid, förklarade sig sådant åstunda, linder förnyadt arrende öfverlåta, emot det att han i årlig arrén dea fgift erlade det belopp, hvartill Boställs-Direktionen, med tillämpning af de i 6 § af nyssnämnde nådiga Reglemente stadgade grunder, pröfvat arrendet böra bestämmas: dock att detta belopp icke i något fall finge understiga hvad som under nästföregående arrendetid blifvit erlagdt.
Den ledande tanken för ifrågavarande Kongl. Förordningar har nemligen, enligt mitt förmenande, varit att, genom betryggande af arrendatorns utsigt att för längre tid få besitta den arrenderade jorden, (ormå honom att på dess förbättrade häfd nedlägga äfven sådana kostnader, som först under en allägsnare framtid kunna återvinnas, en princip, som tillämpad äfven vid andra boställen måste blifva till fördel icke blott för arrendatorn utan äfven för kommande boställsinnehafvare, och då jag med milt förslag alldeles icke afsell någon inskränkning uti varande boställsinnehafvares rätt att under sin tjenstetid disponera dem anslagna boställen, utan blott önskat att alla boställen, som icke disponera?
af innehafvare af de befattningar, till hvilka de äro anslagna, må utarrenderas efter samma grunder, som de lägenheter hvilkas arrendeafgifter omedelbarligen ingå till Statsverket, så föranlåtes jag att nu föreslå; att Rikets
Ständer måtte för siri del besluta, att vid utarrendering af alla slags boställs- och löningshemman, af hvad natur de vara må, så vida icke någon innehafvares dispositionsrätt derigenom förnärmas, då varande arrendatorer må åtnjuta förmånsrätt till hemmanen eller lägenheterna mot uppfvliande af föreskrifria vilkor.
Stockholm den i5 November 4862.
N:o 78. 109 N:o 78.
Af Sven Gastaf »Johanson från Jönköpings län, om förhöjning i lönen för provincialläkaren i Wernamo distrikt af Jönköpings län, För den civila helsovården i riket hafva i sednare lider flera väl behöfiign åtgärder blifvit vidtagna och betydliga anslag beviljade.
Så bar Kongl. Sundhets-kollegium, efter erhållen nådig befallning att med yttrande i detta ämne inkomma, uti underdånig skrifvelse af d. 11 April 1859 bland annat föreslagit, alt 48 nya provincial-läkare, hvardera med 1,500 R:dr
U:mt i årlig lön, måtte anställas oell inom länen fördelas; alt de 26 extra provincialläkarebelattningarna, som redan funnos, skulle på ordinarie stat uppföras jemväl med årlig lön af i,500 R:dr för hvardera o. s. v. Med anledning af Kongl.
Maj:ts nådiga Proposition beviljade Rikets Ständer vid sista riksdag 50,000 R:dr till 20 nya provincial-läkarebestäilningar och 1,500 Hulr att såsom tjenstgöringspenningar fördelas till lika belopp mellan 3 provincial-läkare.
Uti underdånig skrifvelse d. 4 Augusti detta år har ..
Sundhets-kollegium underdånigst hemställt, att Kongl. Maj:t täcktes till Rikets nu församlade Ständer aflåta nådig Proposition om ett anslag af 42,000 R:dr till 28 nya provincialläkarebefattningar och 15,000 R:dr till löneförhöjning ät de 26 extra provincialläkarne, hvilka blott hafva 1,000 R:dr årlig lön hvardera.
Maj.t har uti sin afgifna nådiga Proposition till Rikets Ständers Statsutskott. angående Statsverkets tillstånd och behof, blott äskat anslag till 8 nya provineial-läkareljenster att inrättas å sådana orter af riket, der de kunna linnas mest behöfliga.
Beträffande åter den af Kongl. Sundhets-kollegium ånyo föreslagna löneförhöjningen för de 26 förutvarande extra provincial-läkarne, har Kongl. Maj:t ansett denna fråga böra uppskjutas till dess den föreslagna regleringen af helsovården hunnit ytterligare genomföras.
Lii Jönköpings län har en sådan reglering redan blifvit fullständigt genomförd medelst Kongl.
Majlis nådiga Bref af d. 10 Januari 1862, så att länet blifvit indeladt i 6 provincialläkare-distrikter med stationer i Jönköping, Eksjö, Hvetlanda, Wrigstad, Wernamo och Gisslaved.
— Då således Östbo och Westbo härader, innefattande 41 församlingar med öfver 45,000 innevåuare, spridda pä en vidsträckt yla, förut hade blott en extra provincial-läkare, hvilken tillika var balaljons-läkarc 110 Motioner i Bonde-Ståndet 1862.
N:o 79. vid Jönköpings regemente med station i Wernamo, så har rm en ny provincialläkare-* tjenst blifvit inrättad för större delen af Westbo och någon del af Mo härad med 1,500 R:drs lön och station i Gisslaved, hvaremot läkaren i den andra delen af det gamla distriktet, sorn omfattar hela Östbo härad och 5 församlingar af det angränsande Westbo härad, får blott 3,000 R:dr årlig lön.
Detta förhållande har också haft den för denna ort olyckliga påföljd, att, sedan iunehafvaren af extra provincialläkaretjensten i Wernamo distrikt under förliden sommar erhöll transport till annan befattning, ängen sökande anmält sig till denna tjenst, oaktadt den redan 2:ne gånger blifvit kungjord ledig; och beklagligtvis linnes ingen utsigt dertill att någon kompetent sökande hädanefter anmäler sig till en provincialläkare-tjenst med blott 1,000 R.drs lön, så länga dylika befattningar med 1,500 R-.drs lön flerestädes finnas att söka.
Också synes det vara besynnerligt, alt sedan regleringen af provinciallåkare-befattningarne inom ett län blifvit genomförd, blott den ene provinciallåkaren skall hafva mindre lön än de öfrige, endast derföre att distriktet utgör en del af en extra provincialläkare-befatlning, som kunde förenas med militårläkaretjenst, hvilket i följd af i sednare tid härom utfärdad nådig Kungörelse nu mera icke är tillåtet.
På grund af hvad sålunda blifvit anfördt, anhåller jag vördsamt: att Rikets Ständer ville bevilja en årlig lön af 1,500
R:dr för provincialJäkaren i Wernamo distrikt af Jönköpings län i likhet med hvad de öfriga provincial-läkarne i länet innehafva.
Om remiss af deiia motion till Höglofliga Stats-utskottet anhåiles ödmjukligen.
Sven Gustaf Johanson, från Jönköpings län.
Af Sven Gustaf Johanson från Jönköpings län, om skadeersättning af allmänna medel till klockaren J.
Nilsson i Anderstorp för Men förlust vid vägomlåggning förbi den s. k. Rindbolide*.
Liksom det allmännas välfärd oeftergifligen fordrar, att den enskilde medborgaren redbart och samvetsgrann! söker uppfylla sina åtagna förbindelser, likaså måste Motioner i Bonde-Ståndet 1862.
U1 det allmänna ä sin sida vara förpligtadt att tillse, det ilen enskilde i denna sträf— van lämpligen understödjes ; och der samhällsmedlemmen, i redligt nit att gagna, oförvållad! löper fara att, vid utförandet af ett allmännyttigt och af behofvet påkal ladt förelag, uppoffra sitt eget välstånd, synes Staten böra mellankomma för alt icke mod den förres ekonomiska ruin köpa sig den under sådana förhållanden föga värdiga förmånen af en ringa besparing i statsutgifterna.
Utgående från denna åsigt tager jag mig friheten att till Rikets Högloft.
Ständers behjertande göra följande framställning : Sedan majoren m. m. J.
Backlund i Sept. månad 1845 uppgjort kostnadsförslag för omläggning af vägen förbi den så kallade Pdndboliden å landsvägen emellan Norrlida och Gisslaveds gästgifvaregårdar i Westbo härad af Jönköpings län, ocb. detta kostnadsförslag under den 2 7 Mars 1858 blifvit af Kongl.
Majit i nåuer gilladt ocb godkändt, förrättades auktion för arbetets öfverlåtande på entreprenad de» 11 Sept. sistnämnde år.
1 förhoppning att detta af sakkunnig och erfaren person upprättade kostnadsförslag, hvilket slutade sig å en summa af 1,149 B:dr 20 sk. banko, eller 1,723 Ridr 21 öre Runt, skulle vara så beräkuadt, att arbetet kunde ungefärligen till de kalkylerade priserna utföras; och med hänsigt jemväl dertill, gtt ortens innevånare löfval alt i någon mån genom frivilligt dagsverksbonde utan ersättning bispringa entreprenören, åtog sig klockaren i Anderstorps församling J.
Nilsson verkställandet af ifrågavarande vågomläggningsarbete för en summa af 1,595 R:dr Runt.
Såsom understöd för detta arbete bade statsanslag under dea 27 Mars 1858 blifvit beviljadt till ett belopp 1,500 R:dr Ruut; resten skulle af den fattiga orten tillskjutas.
Emellertid motte vid arbetets utförande så svåra binder, att en ganska betydlig förlust för den obemedlade entreprenören bief oundviklig.
För det första innehöll kalkylen det misstag, att marken vid södra ändan af Tögen vsr upptagen alt höja sig, så att arbetet här skulle kunna utföras med 52 mansdagsverkeu och för en sammanräknnd kostnad af 91 Ridr 12 öre.
1 verkligheten deremot bildade terrängen hår en dalsänkning, så ait en utfyllning med icke mindre ån 648 lass sten biet nödvändig och medförde en kostnad af 270 Ridr Rimt.
Dernäst, och under antagande att erforderlig mursten skulle erhållas genom den för vägbanans framdragande nödiga sprängning, upptog kostnadsförslag^ icke någon ersättning för mursten ; men vid arbetets företagande visade sig den ur vägbanan utsprängda stenen, i anseende till bergets beskaffenhet, alldeles oanvändbar till annat än fyllning och makadaruisering, hvadan ali mursten lili den 6 alnar höga muren måste sprängas och transporteras från ända till 1,500 alnar från vägen aflägse ställen.
Denna oväntade missräkning i kostnadsförslag^ förorsakade en ansenlig förhöjning i arbetskostnaden.
I sammanhang härmed bör nämnas, att under den långa lid af 15 år, som förflutit emellan förslagets uppgörande och arbetets verkställande, den förbiflytande
Nissaån gjort en utskärning så nära berget, att tillkallad landtmätare ansåg nödigt draga vägbanan några alnar inåt detsamma, hvar - 112 Motioner i Bonde-Ståndet 1862.
N:o 79. igenom ej allenast en fast grund för vågens framtida bestånd, utan äfven en passande rigta ing erhölls.
Till dessa svårigheter, hvilka redan ensannna voro tillräckliga att på ett bekymmersamt sätt hola den obemedlade entrepenörens ekonomiska välstånd, kom slutligen cu omständighet, sorn mera än allt annat verkade missgynnande på delta arbetsföretag. linder det alt kostnadsförslaget upptog dagsverkspriserna till elt belopp af endast 75 öre, hvilket motsvarade det sedan ofvannämnde tid tillbaka i orten gängse och ända lill tiden för entreprenadauktionen bibehållna priset på mansdagsverken, inträffade redan vid arbetets början den, af förhöjda priser på alla lifs— förnödenheter (ramkaiiade, stegring i dagsverkslegan, hvilken, redan förut förnummen inom andra delar af riket, först vid denna tid gjorde sig gällande inom den ort. hvarom nu är fråga.
Elt mansdagsverke, hvilket, på sätt förut är nämndt, kort förut betalades med 75 öre, kunde nu icke erhållas under 1 Frdr å 1 R:dr 50 öre, och för elt fuiigodt öke-dagsverke betalades ända till 5 Fudr.
Hvad inflytande denna prisförhöjning skulle utöfva på elt företag, der arbetskostnaden utgjorde den hufvudsakligaste utgiften och endast en jemförelsevis ringa del af dagsverkena erhöllos utan betalning, är lätt alt inse.
Når vägomläggningen var färdig, kostade den, i stället för de i kostnadsför slaget beräknade 5,725 R:dr 21 öre, icke mindre än 5,705 R:dr 17 öre, oberäknad! ränta å det kapital, som entreprenören varit nödsakad alt förskottera och hvilket han för arbetets fullbordande nödgats upplåna; och skulle för denne sednare, i händelse något ytterligare bidrag ej varit alt påräkna, medföra en förlust af 1,759 R:dr 9 öre.
Som emellertid denna förlust var för stor, för att kunna af den obemedlade entreprenören bäras, och ortens fattigdom ej medgaf något understöd derifrån mer än af elt frivilligt sammanskott, uppgående tili 205 R:dr 55 öre, vände sig den för vägbyggnadsarbetet utsedda Direktion till Kongl. Majit med underdånig ansökan om ytterligare bidrag af statsmedlen.
Denna underdåniga ansökning, understödd af Kronofogdens i orten tillstyrkande samt, förordad ej mindre af Kongl. Majlis
Befallningshafvande i länet, äu ock af Styrelsen för allmänna Väg- och
Vat tenbyggnader, gynnades i så måtto af nådigt bifall, alt ett belopp af 500 R:dr till entreprenören utanordnades af besparingarna å lliks—Statens Oile Hufviidtitel.
Således återstår ännu en förlust för entreprenören af 1,259 R:dr 9 öre Runt, hvars ersättande, jemte derå belöpande ränta 75 R:dr samma mynt, af allmänna mede' jag ansett mig böra hos Rikets Ständer vördsamt föreslå.