Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Länets Lazarett är i godt “kick.
Den så kallade tre-skillings-afgiften till det samma fortfar, så att ,ess f°nd är för hehofvet tillräcklig.
För den fruktade Choleran ansträng. e nian sig en tid, då dess befarade ankomst injagade allmän förskräckeU je* Ingen Socken underlät att förbereda de sjukes vård ett serskildt Choe*a-Sjukhus uppreparerades och inreddes bär vid Staden, der det ännu lyckligtvis tomt och obegagnadt, men fullfärdig! och tillreds att emottaoa den objudna gästen.
Sockne-Magaziner finnas i /\0 men saknas ännu i 60 Socknar.
Så, ®°fn de fleste af dessa inrättningar nu förvaltas, äro de intet annat än rän, 8'fvande Cassör, men ingalunda undsättningsanstalter i missväxtår; ty så V,.^t sig göra låter, utlånas hela fonden årligen mot dryg ränta, oell då ^öd inträffar, har magazinet föga säd, men väl fordringar, hvilka skola inCf*sseras af Gäldenärer, som då sjelfve behöfva spannemål.
Också används räntevinsten merändels till Socknens allmänna utgifter eller till etablerande af nyttiga, men för magazinets egentlige bestämmelse, främmande inrättningar.
Förrän magazinens lånerörelse upphör eller åtminstone inskränks så, att ett visst qvantum säd, beräknadt efter behofvet för den del af °cknens folkmängd, som vanligen söker undsättning vid raissvext-år, ali— finnes i magazinet upplagdt, är nyttan af dessa inrättningar blott parlel och inskränkt.
. Rofdjurs utödande är ock ett vigtigt föremål för administrationen, '‘männa Lagen och 1808 års Stadga om Jagt och
Djurfång söker man i . ^jhgaste måtto befordra till verkställighet.
Länets Jagt-Cassa njuter sin ^-skillings-afgift af hvarje helt hemman och utbetalar de nyligen förhöja skottpenningar till lyckliga skyltar, hvilkas enskilda skytteri fälla flera ^ mjur än de besvärlige skallgångarne—dessa bullersamma folksamlingar, er tusendetals dagsvärken förspillas, ofta i sus och dus, under det rofdju11 blom skrämmas, sällan fällas, - Holk-Scholor äro, som förr är nämndt, få.
Sockne-Scholor hafva det j sig, att de icke utan kostnad och besvär kunna begagnas af barn från ® byar, sorn ligga aflägse ifrån schola!!.
Derföre öro ock i Städerne så yttige vexelundervisnings-scholorne föga användbara på landsbygden.
Der Sj..n ändock inrättat dem, förblifva de mäst obesökta utom vid bruk och gods, Jer mångå barn äro samlade på en inskränkt local.
Kanske att 1 ve heller afvänja föräldrar från den gamla husfaderliga seden s)e va börja med barnens första undervisning.
Sedan begagnar allmoLandsh. 5-årsberättelse öfver Jönköpings Län. 5 - 34 - gen mycket ambulatoriska Scholmästare, hvilka, då deras kunskaper oeh seder blifvit undersökte och godkände af Presterskapet, böra bibringa barnen all den undervisning, som erfordras för att kunna blifva nyttiga och lyckliga Bönder.
Och en högre hildning — den nemligen, som kunde locka bondgossen frän det närande till det tärande samfuudslifvet _ månne är den så önskvärd ?
Sparbank stiftades i Jönköping för Staden och Länet den 28 Januarii i83t.
Ingen ny institution har tagit åt sig så hastig faveur, som denna.
Ett tusende trettioen motböcker äro utgifne på mindre än tre år och i 8,o32 poster äro under närande tid i sparbanken insatte 35,601 R:dr r sk., en summa, den få sparbanker i Riket, utom i Stockholm och Götheborg, fått på lika korrt tid mottaga.
Af ofvannämnde antal motböcker hafva blott 44 blifvit återstälde och uti 44^ poster äro endast 8,a3o R:dr 32 sk.
Banco ur sparbanken uttagna.
Förvaltningskostnaden, som blott beslår i Bokförandens och Waktmästarens aflöning, skrifmaterialier, ved och ljus, Tryckningskostnad och Bokbindare-räkningar hafva tills dato uppgått till 656 R:dr 12 sk.
Sparbankens utlånta räntebärande Capita ler uppgå denna dag till....... . R:dr B:co 29,997: — — och behållningen i Cassan.......— — V98: ra. »• Summa R:dr Broo 30,19b: 12. »* Landshöfdingen är Ordförande i Sparbankens Direction, som för öfrigt består af en Vice Ordförande och r2 Ledamöter, alla antingen jurister, näringsidkare eller affairsmän.
Utom de förändringar, som timat g®* nom dödsfall eller flyttningar, har blott en enda Ledamot lemnat Styrelsen sedan dess första organisation.
Pohcen i Länet handhafves af Kronobetjeningen och i främsta rummet af Krono-Länsmännen.
Två i Länet anställde Landsfiscaler utöf1'3 det egentliga åklagarekallet; men på Länsmännen, desse svagt louie och ofta missaktade tjenstemän, beror i yttersta punkten nästan allt hvad so'1* skall uträttas hos folket, tili vidmakthållande af ordning och all rätts fullbordan på landsbygden.
Länsmannens dagliga beröring med allmogen fa1' drar en urskiljning och en grannlagenhet, ett nit och ett allvar, som bör* finna sin grund i en förutgående bildning, meli personer som fått en dan söka icke gerna en tjenst, hvars årliga jon, vid fråga om dess ringhet icke kunnat ökas på andra vilkor än att den understeg joq R:dr. Länsmännen således mäste bero af folkets välvilja, antager man för e« t*0*' 35 artikel; men denna välvilja torde vara mer inskränkt nu än förr, och härrör i de flesta fall från enskifta förtroenden att förrätta allmogens liquider, sterbhus-utredningar och auetioner, hvaribland sistnämnde förrättningar i synnerhet äro nog lucrative; — dock, beklagligtvis gå Länsmännen nu för tiden oftast miste om dessa förtroenden, hvilka merändels öfvertagas af Klockare, Nämdeman och andre skrifkunninge Bönder, hvilkas okunnighet i sådana ting dock föranleder till mycken oreda och villervalla, som sluteligen måste utredas genom rättegång.
Länsmännens närmaste förmän, Kronofogdarne, äro sysselsatte med uppbörden och dess redovisning samt andra Camerala göromål och hafva ej alltid tid att agna sig åt den dagliga policen.
Landshöfdingens ordres till fogdarne remittera desse i de fleste fall till Länsmännen, på hvilka, som ofvan är sagdt, all verkställighet i sista hand hvilan
Det är sannt, att under dem äro fjerdingsman, men desse äro Bönder som ombytas årligen, och författningarne tillåta icke att de allt för myaket besväras med de för deras lefnadsyrke främmande styrelseomsorgerne.
Derföre har ock inrättningen af ordningsmän i Socknarna i det mästa förfelat sitt ändamål.
De glömma snart sjelfve, att de äro det och ledigheter i sådan befattning anmälas icke ens nu mera, än mindre ärsättas.
Att förstärka policeförfattningarne med Landshöfdingarnes egna police-kungörelser var en lid mycket brukligt och det är äfven i vissa fall tillåtet.
För min del har jag ganska sparsamt begagnat denna tillåtelse.
Den har det mot sig, att Styrelsen i ett
Län anser oblidt och belägger fried ansvar till exempel dansgillen och lekstufvor eller andra afbrott från hvardagslifvet, som Styrelsen i ett annat deremot anser vara ganska oskyldiga — oeh att, i Skjulsväsendet, till exempel, den Resande finnér olika Lagar för sin fortkomst i de olika Länen.
Sedan de hegge Statsmagternes Högste Ombudsmän, Justitiae-Cancelleren och JustitiaS-Ombudsmannen, numera fått sig uppdraget alt controllera huru ofvannämnde förstärkning af police-lagarne i Länen utöfvas och förthy undfå del af alla police-kungörelser, är till förmodande att ifrågavarande delegation af Lagstiftningen antingen upphör eller åtminstone bringas lill enhet.
Skiftes-Verket i Länet fortgår oafbrutet efter den nu gällande 1827 års författning.
Sedan Skiftesmålen derigenom blifvit skiljde från LänsStyrelsens och förftyttade till Ägodelnings-Rätternes pröfning, hvilket var en 1 flera afseenden högst nödig förändring, får val nämnde
Styrelse icke någon direct kunskap om vederbörandes principer vid den nya författningens tillämpning; men sedan den utkom, hafva ansökuingarne om Laga Skiften åtminstone icke aftagit.
Det enda har man hört anmärkas, att Landtmätare - 36 taxan är nog dryg, och det Ilar man funnit af inkomne ansökningar OD* Landtmätare-arfvodens utbekommande, att en Landtmätare kan på ganska kort tid, efter denna Taxa, förtjena flera hundrade Riksdaler.
Et* exempel bär man i minne, del nemligen, att en Skiftesförrättning, pä' börjad middagstiden den 16
Maj i83i, och afslutad på morgonen detl ,8 i samma månad, kostade Jordägaren u4 R:dr i Riksgälds-sedlar, nied klanderfri tillämpning af Taxan.
Ingen annan sporteltagande Tjensteman hinner att på två dagar förtjena en sådan summa.
Deremot anse* Gode Männens arfvode allt för ringa, som har till följd, att personer ^ bildning undandraga sig denna befattning, hvilken ock, med få undantag, utöfvas af dertill valde Bönder, hos hvilka sällan kan förutsätta* kunskaper och skicklighet i den nion, att de förmå afgifva de utlåtanden, hvilka i vissa fall, enligt Skiftes-stadgan, böra af Gode Männen meddelas.
Uppbördsverket i Länet har, under en lång följd af år utmärkt "sig särdeles fördelaktigt.
För ordet Balance har Länets räkenskaper icke behöft någon column, och restantier finnas sällan andra, än utestående sådana saköres-medel och krono-räntor i konkurser, hvilkas indrifvand® någon gång måste uppehållas i väntan pa Domstolarnas Utslag.
Län*' styrelsen bör rättvist tillegna förtjensten häraf, åt de underlydande nitiske Upphördsmännen, och må såsom en sällsamhet här nämnas, alten af dem, Assessoren A. F.
Bråkenhjelm, den äldste Kronofogde i hel» Riket, i femtiotvå år innehaft denna syssla, och ännu, vid hög ålder* fortfar att deli lika verksamt förvalta.
Statsbidragen äro visserliga många oell stora; men den merändels restfria Uppbörden, för hvars inkassering
Pant-auktionerna äro få, visa!’* att, med god vilja hos folket, samt nit och kraft hos Upphördsmännen* Kronans intrader, utan särdeles tvångsmedel, inflyta.
För detta ändamål måste likväl all lamhet i uppbörds-förvaltningen åsidosättas, och ue Skattskyldiges goda vana alt vid uppbörds-tiderna anstränga sig, bil)®' hållas.
Emedlertid lior för blotta ulskylderna ingen fastighet här i Länet blifvit utmätningsvis försåld, Öfver de ständiga räntorna, eller d®*1 så kallade Grundskatten, höres icke någon klagan.
Ställd på artiklar ^ alla jordbrukets alster, utgår den med mera lätthet.
Den ingår och mindre i Uppbördsmännens bestyr, utan uppgöres till det mesta genom lovider mellan räntegifvare oell räntetagare, hvilka sjelfve sätta tångarne, öfver hvilka vigliga förrättningar besvär sällan eller aldri g anföras; åtminstone icke från orten, men väl af Kamtxiar-Collegii AdvO' hat-Fiskal, någon gång, å Kronans vägnar.
De flere författningar, som utkommit till förmån för räntegifvare och till förekommande af hårdhänd ta ränletagares stundom obilliga kraf, synas hafva uppfyllt sitt ändamål.
De fordna tvisterna örn ränte- och tionde-sädens, räntedagsverhens och räntepersedlarnes utgörande in natura, forslande eller lösande, hafva blifvit mera sällsamma.
Det händer ock, nu mera än förr, att äfven räntegifvare begagna rättigheten att uppsäga och leverera räntorna, | Särdeles spannemålen, in natura.
Bevillningen3 som alltid och ovillkorligt skall utgå i penningar, är, fastän mycket mindre än grundskatten, dock svårare att inkassera.
Man tycker den icke vara fullt väldfri, ty också den drabbar egentligen jorden.
Embets- och Tjenstemännens Löner hafva ock deraf sia dryga del.
Deremot anses den alltför litet träffa den rörliga förmögenheten i liderna, öfverflödet och luxeu.
— Det är sannt, att det beror af taxerhigarna att förfara efter pligt och samvete, utan afseende på de skalt*hyldiges uppgifter; men desse, ehuru mycket de ock må strida mot Unionen, kunna dock aldrig kontrolleras, om icke genom ed, sorn, enuru olämplig den månde anses.
Lagen dock använder att framtvinga *ahningen i de minst vigtiga fall.
Taxeringsmännen, villrådiga örn det jätta och sanna, låta således merändels bero vid berörde uppgifter, hvaraf åter följer, att den rörliga förmögenheten, som ligger i handel °ch näringar, skattar till Staten vida mindre än billigt anses, och sällan ‘Uer än den sjelf behagar; — och taxaingarne — dessa förrättningar, ^ hvilka Bevillnings-författningarna lägga så mycken vigt, äro vanligen ‘‘tyra ögonblicks, sällan några timmars verk.
Också inträffar, då Statsv'dragen fördelas på folkmängden, att här i Länet hvarje person på landet skattar till Staten 5 R;dr a sk. io list., men hvarje i Städerna, er dock penninge-förmogenheten samlas, blott 4 b.di i\\ sk. 4 Landets Stats-bidrag, fördeladt endast på de Skattskrifna personelmedeltal under de sist förflutna fem åren, utgör omkring Tio R:dr *Wo årligen på hvarje i Länet mantalsskrifven menniska. s Missförhållandet emellan Landets och Städernas Stats-bidrag blifver större, då man konsiderera!', att Städerna bland sådana bidräg, enJjgt Tabell-formuläret visserligen ganska rigtigt, upptagit kostnaden för fädernas styrelse — en kostnad, som dock torde finna motsvarig tilling uti den betydliga jord, ofta bestående af flere hemman, som, för **Aldernäs administration och förkofran, Staten i fordom lid till dem af^ått, eller framfaras Konungar och Maecenater för sådant ändamål skänkt — 38 — och gifvit, och som, under namn af Donationsjord; hvarje Stad med faH ägande rätt nästan skattfritt begagnar.
Kostnaden för Rustning och Rotering utgör Jordbrukarens svårast* onus.
Län, och Småland i allmänhet, är i denna punkt för hårdt skattlagdt.
Länet underhåller vid Smålands Husar-Regemente .... a5o Man, vid Smålands Grenadier-Bataljon .... 399 — vid Jönköpings Regemente......1,100 — och vid Calmar Regemente . . . . • . 401 — Summa 2,i5o Man, fördelade på 649 Rusthåll och i,5oi Soldat-Rotar.
Roterings-kostnadel1 anses utgöra vid Jönköpings Regemente 62 R:dr och vid Calmar Reg*' melite 57 R:dr Banco årligen för hvarje Rote, som består af blott lii n»11' tal, då deremot i grann-länet, det bördiga Östergöthland, och andra sfj minanta landskap, Rotarne bestå af 2 mantal och deröfver.
Redan ^ Indelnings-verkets första organisation, gjorde Smålänningarne underdåi’1^ remonstration och bön om lindring; men Carl XI svarade negativ.
”Thf beter det i ett Konungabref, som man läst, ”J thiir nere, oagtacit Ed^r. skrine Åkerbruk, håfven dock monge förmohner; både uti Skogh °c Betesmark; Fisken och ^Vattenverk, med flere små adpertinentierj wij här uppe sakne.” Värdet af Smålands Binäringar är i det föregåen1* erkändt, men så stort är det dock icke, att det, drj^gaste af alla Sta**’ bidrag förthy bör träffa den sädesfaltiga provinsen 25 procent mera än “ sädesrika.
I sammanhang med de i senare tider verkställda Extra $°. teringar och Roterings-jemknigar, äro underdåniga framställningar gjor<* om Länets betryck i förenämnde afseende, och Länets Landskamererare! som fått det särskilta nådiga förtroendet, att inför Eder Kongl.
Maj'1 f vnderdånighet föredraga och expediera de från nyssnämnda förrättning sig härledande roteringsmålen för hela Riket, har således kommit i etti0 Provinsen lyckligt tillfälle, att inför Timonen vidare utveckla förberörd af honom sjelf hos Läns-styrelsen föredragne och med grundlig sak-känn dom motiverade framställningar.
Länets Rust- och Rothållare vänta des, med glad tillförsigt, af en huld Regerings känsla för rätt och bil*1^ het, någon lindring i Roteringsbördan, som, enligt Tabellen, kostar icke mindre än 174,297 R:dr 21 sk. 3 rist.
Broo årligen.
, Presterskapets och Kyrkobot]eningens underhåll utgör, näst folkets, de Skattdragandes största afgift till underhåll för egna medborg»1 J dertill åtgår årligen, enligt Tabellen, 80,796 R:dr 38 sk. blott i SockneJionde och de så kallade Jura Stolae, ty i nämnde summa inbegripas hvarken dc af Staten upplåtne Prestgårdarnas afkastning, ej eller Wederlags0ch behaglig tids förlänings-spannmål, som äfven utgår från Statsverket, således icke ligger Socknarnas invånare till last.
Emedlertid är det en ^releelse, att Clereciets aflöning i både Sockne- och Stats-bidrag utgör *'da mer än Länets hela Bevillning, som, enligt Landt-Tabellen, uppgår .dl blott 8i,5io R:dr 3 sk. 1 rist.
Bico; men som berörde aflöning utgår 1 Hera artiklar och på olika tider; så anser Folket Prest-utskylderna, ehur" deras sammanräknade belopp är stort, vara mera tillfälliga, och utgöra dess heders-skulder, ty vid deras lefverering möter välvillig undfägnad, väl ofta innefattar ett kännbart och för andra Embetsman okändt allmag i lön-inkomsterna; men emedlertid ingå dessa till Presterskapet i de Hesta fall, utan prut och jänk.
Man börjar allt iner och mer omfatta Regeringens anmaningar att genom frivilliga konventioner bestämma Pasto^lierne, och vid alla ledigheter af Prestgäll söker man tillvägabringa sådana konventioner, genom Läns-styrelsens och Dom-capitlens medverkan, ^refter dessin ina merändels vinna Eder Kongl. Majlis
Kådiga fastställan"e att tjena till efterrättelse i i5 å 3o år.
Diverse af gifter, onera och allmänna besvär, som, enligt Tabellerd’1» uppgå på Landet till 32,894 Rldr ro sk. 2 rist. och i Städerna till ^•Urnanräknade 3,5i5 Rldr 11 sk. 9 rist.
Bico, bestå ulli publika byggnader oell reparationer vid Tingshus, Kyrkor och Kyrkogårdar, Sockne°CH Fattigstugor, samt Magasinet’, skallgångar, jagttygs anskaffande och "''derhåll, Jaglkasse-afgifter, Djeknepenningar, böter, Kurhusinedel, Krigsltlaiishus-afgift, Riddarhus-afgift, Sterbhus-procent, Riksdagspenningar, ExHeditions-lösen, stämpladt papper, betalning för De bets-sed lar, Exekutions^voden, Häradstjenare- eller Profoss-löner, Brandstods-afgift, Stamboksmedel och Iuqvarterrngs-kostnader, kvilka alla diverse utgifter oell besvär >dra för hvarje mantal Säteri 7 Rldr och för hvarje mantal af de opri1egierade hemmanen i3 R;dr Bico årligen. ■dita Statsbidragen, sammanräknade, utgöra för Landet 661,4*8 R:dr *' rist och for Städerna 29,814 R;dr 87 sk. 8 rist B;co årligen.
Skulle ^essa summor, särdeles den förstnämpqe i kontant uttagas, blef tillståndet ^.bekymmersamt; men som en stor del af Statsbidragen bestå uti prceI '•tioner in natura, såsom väghållning, skjuts, fattigförsörjning, allmänna f ingnad er, med flere artiklar, der äfven Folkets arbetskraft blifvit värdeu 1 peuningar, niå man icke alltför mycket förskräckas öfver ziffrornas — 4<> — storlek, hälst om man betraktar att, till exempel, en enda inkomst-kälK nemligen afkastningen af Länets 52,397 styren Kor, med 628,764 b:dr nalkas alla Statsbidragens totalsumma.
Att jorden likväl icke lålvidare beskattning, bör emedlertid frimodigt utsägas, ty den nyssnämnde afkastningen utgör 1 sanning här 1 Länet, såsom redan är nämnda jordens hufvudsakligaste afsättnings-artikel.
Krogar på Landsbygden äro ganska få.
Länsstyrelsen tillåter deni ieke, utan att förut böra Presterskapet och Socknemenigheterne i den församling der krog föreslås.
Öfver otillåtne näringsställen eller så kallad smpgkrogar sk i Städerna som på Landet beklagar man sig mycket.
P0 kunna svårligen utrotas, så länge i frågor om olaga bränvinsminuteri°£>' köparen icke får vittna, hvaraf följer att
Domstolarna nödgas, i brist af bevis, merendels frikänna de för olaga Bränvins-miliutering tilltalade lön11' krögare.
Länets Hushållningssällskap: bör ock slutligen finna ett rum i deon® underdåniga Berättelse.
Nämnde Sällskap fortfar med sin årliga sammankom^’ men det må icke döljas, att Ledamöternes nit är i ett visst aftagande, sofl* röjer sig dels i uteblifvande från sammankomsterne, dels i afsägelser från Led8' motskap dels i tröghet att erlägga årsafgiften.
Emedlertid har dock Sällskapet fastän icke de sist förflutna fem åren, utgifvit läsvärda handlingar och den lik'
Sorn aftynande verksamheten, kan egentligen tillskrifvas förlusten af berörd® handlingars Redacteur, Sällskapets nitiske Ledamot och Vice Ordförande, 0°^ Bälts-Rådet och Riddaren T. A. Odencrantz, hvars verksamma lefnadsföpP slutades genom en för tidig död år 1829, hvarefter ingen man med 1*^® håg och arbetskraft, som han, uppstått att åtaga sig Sällskapets angelägel1^ heter, åt hvilka ordinarie
Ordföranden icke kan ägna många stunder a den för de dagliga Embetsgöromålen knappt tillräckliga tiden.
EmedleJ* Sällskapet att af sina knappa tillgångar utmärka och helon8 0® lingsfliten. och andra medborgeliga dygder, hvilka tills vidare utgöra för0' malen för Sällskapets uppmärksamhet samt att genom tryckning och ^ S DFld fil fl SlUärrfi inlcnmnp eif n loria allmanltafann tnnlmH
Äfr rl o spridning af smärre inkomne skrifter leda allmänhetens tankar åt de som "a?3 l^om Sällskapets verkningskrets.
De senare åren har °c, Sällskapet mycket vinnlagt sig om Boskapens och husdjurens hälsovård 0C icke blott af sine medel anordnat lön, 100 R:dr Banco årligen åt lijur-La are utan ock åt honom upplåtit ett af Sällskapet inköpt oeb J' stånds» us till boställe, hvarvid finnes sjukstall och smedja till hans.b0' gagnande, så att denne nn mera jemväl af Staten med 5o R:dr aflöna Läkare, Läkare, hvilken äfven har inkomst af enskild praetique, kan påräkna tillräcklig bergning, och Länets innevånare, åtminstone omkring residencet, Ctl lätt utväg att få vård och hot för sina sjuka kreatur. 6:0 Stader.
Jönköping är, som Tuneld skrifver, ”en ansenlig och mycket betydlig
Stad, som äger stapelfrihet, fastän icke belägen vid hafvet.”
Dess läge i J-ö fruktbar dal på ett smalt näs mellan sjöarna Wettern, Rocksjön och "lunksjön; dess breda och torra gator, den beständiga vädervexlingen melvil sjöarna; de många sköna natur-föremål som omgifva Staden göra den bil en sund och behaglig vistelse-ort.
Näset eller sandräfveln, der Staden ligger hopträngd mellan sjöarna är så smalt att en stor del af husen blifvit uppförd på pålar i sjelfva Munksjön, eller som den i dagligt tal kallas billsjönj till skillnad från Welter!!, som här merändels nämnes för Storsjön, hvadan Stadens särskilda afdelningar kallas Storsjöraden, Lillsjönäs de?i och Mellan raden, hvartill komma Tyska Maden, Svenska Maden och ^örborgen^ eller såsom den gemenligen kallas, Stallgården.
Benämningen ^bad upplyser att den delen af Staden ligger i ett träsk, som genom fyllning och, der så erfordrats, pålning, blifvit omskapadt innan det kunnat bära bostäder.
Tyska maden har fått sitt epitéte af sin första befolkning, beslående af af Tyske handtverksmästare införskrifne af den Store Gustaf idolph, som ofta besökte Jönköping och der julade 16,16.
Han besåg ock ^et närbelägna Taberg, inrättade Bergslaget, föranstalltade den nyss förut ^brända Stadens flyttning till dess nuvarande local, samt gaf den många stora privilegier.
Stadens läge, dels vid Wetterns vattubryn, dels i Yelfva Munksjön och dels på en lös madvall, blottställer den för öfver*Vänmingar.
Likväl har blott en sådan i mannaminne inträffat, nemligen hatten till den 19'Julli i83i, då midt i högsommaren en regnflod så uppdref Wattnet i Munksjön att nästan hela Staden var om morgonen Öfversvämfctad.
Vättnet inträngde i sjelfva boningshusen till mera än en ahls höjd °ch man rodde samt simmade på Stadens torg och gator; men efter skynd*amma mått och steg till vattenmassans afledning i särskilda rännilar åt Wettern började den falla undan och stunka lika hastigt som den uppstigit och skadan den hade gjort hlef för den fattiga delen af Stadens innevånare fullt ersatt med de af Eder Kongl. Majit i sådant afseende nådigst Oordnade 1,000 R:dr Banco. handsk, S-årsberättelse ofver Jönköpings
Lön, § - 43 - 'todel, utöfvad af omki ing 3o handlande och hökare, i bevillning till Staten past fallit 4°5 R:dr 3a sk. samma år då bevillningen för de i Staden °ende Embets- och Tjenstemäns löner uppgått till i,856 R:dr r3 sk. !„
Utrikes handeln är ännu i sin linda:
En och annan nybegynnare °rsöker den, men de äldre och mera solida handelshusen röra sig ännu . e dermed.
Elilne förmögne på inrikes rörelsen vidja de troligen icke S(1 liera på nya speculationer.
Till Lybeck bär en laddning af träd varor i år afgått.
Med Glasgow V1 Hull hafva ock varit sådana handelsrelationer, som i officiel väg kom:11 till Tullkammarens kännedom.
Några Retour-Iaddningar hafva dock ,,\e afhörts, utom ett partie Medicinalier, som ankom i retour med expej*Ui0nen på Lubeck.
En här i orten etablerad Engelsman och några efi honom inkomne Landsmän, som upptagit ett Brunslensbrott vid Spexep i Ödestufvu Socken, och begagnande ortens arbetskrafter, spridde i j^jan mycket penningar bland allmogen, hafva befragtat egna fartyg från jköping directe på England.
Nu tyckes det som Brunstensrörelsen j°re i något aftagande; men ofvannämiule Engelsmän äro ännu qvar i tollet och sysselsatta äfven med andra näringsföretag.