Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Comiterade derefter icke allenast fullgjort, utan ock, under den 29 October 1822, i underdånighet afgifvit ett alternativt förslag till en Förordning om Prest-lägenheters tillsättning, utan föregånget val afFörsamlingarne.
Efter sedermera inhemtadt Utlåtande af Högsta Domstolen, öfver vissa delar af förstnämnde Förslag, och deraf ytterligare i Nåder anbefalld granskning, täcktes Kongl. Majit, d. 17 Julii 1823, Nådigst förklara, att, som då pågående Riksmöte redan vore så långt framlidet, Kongl.
Majit med Nådig Proposition i detta ämne Lag- samt sillin. Besv. o. Oec. Utsk.
Bet. N.o 35.
11 ej ville öka Rikets Ständers då ännu återstående vigtiga göromål, hvarföre bägge de afgifna Förslagen endast då komme att genom trycket allmängöras, och tillräckligt antal exemplar, för att Rikets Presterskap meddelas, till alla Consistorier öfversändas.
Af dessa anledningar, och då ofvanbemälde behof af förbättrade stadgar om Presterliga sysslors tillsättning snarare tilian aftagit, har, under den 26 sisth Nov., Kongl.
Maj:t till Rikets nu församlade Ständer aflåtit en Nådig
Proposition med bifogande af bägge förenämnde, från trycket år 1825 utgifna, alternativa Förslag; ”till ”den pröfning ämnets vigt synes fordra, ”och sådan, som, hvad senare alternativet ”beträffar, med vederbörandes i Grundlagen förvarade rättigheter kan öfverenskomma.
” I de Respective Riks-Stånden, der fråga om remiss af denna Nådiga Proposition derefter förekommit, har dervid den skiljaktighet uppstått, att af Höglofl.
Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda BondeStåndet densamma blifvit till både Constitutions- och Lag-Utskotten, men deremot af Högvördige Preste-Ståndet och Vällofl. Borgare-Ståndet endast till Lag-Utskottet remitterad.
Då likväl de flesta Författningar, som angå Prest-val, ehuru beroende Lag- samt Albil. Besv.o. Oec.
Ko 35.
12 af dea i 19 Cap. 7—19 §§ af 1686 års Kyrkolag stadgade grund, dock, såsom mera innefattande reglementariska föreskrifter, än egentliga till Allmän Lag hörande hud, kunna hänföras till de mål, uti hvilka Rikets Ständer endast ega att underdåniga Önskningar besluta, har Lag-Utskottet icke, utan i förening med Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottet, ansett sig böra i behandling af detta ämne ingå.
Vid fördenskull gemensamt företagen öfverläggning, hafva Utskotten, ehuru det ensamt tillhörer Constitutions-Utskotlet att, i afseende på det andra alternativet, utlåta sig om undanrödjandet af det hinder, som i constitutionel väg emot dess antagande möter uti 3o § Regerings-Formen, likväl trott sig, för mera fullsländighets skull, äfven för deras del, böra yttra sig om detta alternativ, enär det innefattar en fullkomlig förändring uti nu gällande Författningar om Prest-sysslors tillsättande, hvilken, lill sin antaglighet och tillämplighet, synes böra pröfvas och bedömas, före frågan om Grundlags-fcrändringen, så myckel hellre, som, i händelse förslaget, med hänsigt tili nämnde omständigheter icke skulle kunna godkännas, denna fråga förfaller.
Utskotten få derföre anmärka, att, ehuru, enligt sakens beskaffenhet, menighetei - Lag-samt Allm.
TV.-o 35. i3 nes rättighet, att sjelfve välja sine Lärare, är både naturlig och helig, denna rättighet hvarken är, eller någonsin varit inora Svenska Församlingen utöfvad utan stora inskränkningar.
Det är bekant, att under Catholska tiden de flesta menigheter väl egde en valrättighet, äfven utan förslag; men valet, också om det var en hälligt, måste underställas Biskopen, som, efter föregången pröfning, kunde ogilla det och utnämna en annan.
Detta förhållande fortfor äfven efter Reformationen, i följd af både Vesterås Ordinans, och vår äldsta Kyrko-Ordning af 15^ i, så att under denna period dylika Pastorat egentligen voro
Episcopala eller stodo ungefärligen i samma förhållande till Biskopen, som Regala Gäll nu stå till Konungen.
Genom 1686 års Kyrko-Lag skedde i detta afseende ingen annan förändring, än att den magt, Biskopen förut innehaft ensam, delades emellan honom och Consistorium, derigenom att valen underställdes deras gemensamma pröfning; Pastoraten blefvo således Consistoriela, men i en annan mening än nu, då Consistorium endast eger att upprätta förslag och, utan vidare granskning, utfärda fullmagt för den valde.
Denna sistnämnda inrättning härleder sig egentligen från 1719 års Regements - 14 Lag- samt Allm.
Bet. IV. o 35. förändring, ehuru nu gällande Prest-valsFörordning först utkoin 173g.
Men just efter denna Förordning är menighetens valrättighet inskränkt: i:o genom Regala Gäll, der väl omröstning eger rum, men icke bestämmer utnämningen.
— Dessa äro ej mindre än 396. 2:0 genom Prebenden, der vanligtvis ingen omröstning sker; 70 till antalet.
3:o genom 3:ne Slägt-Pastorat, likaledes utan omröstning.
4:o genom 98 patronela, der icke menigheten, endast Patronus väljer, utan förslag.
5:o genom 17 vexelvis regala och patronela, och 6:0 genom i3 vexelvis patronela och Consistoriela.
Det visar sig således, att val-rättighe-r ten antingen alls icke finnes, eller ej finnes hel, eller, der den finnes, ej bestämmer utnämningen i 597 Pastorat; och då de rent Consistoriela utgöra 628, kunna derföre föga mer än hälften af Rikets Gäll sägas sjelfve kalla sine Prester.
Äfven denna kallelse är inskränkt inom en af de 3 Lag- samt Allm.
IV. o 35.
15 som blifvit på förslag uppförde oell bland hvilka det kan inträffa att Församlingen ej önskat sig någondera.
När man således yrkar val-rättighetens helgd för menigheten och till stöd derföre åberopar det närvarande förhållandet, borde man icke förgäta, att just efter nu gällande ordning denna rättighet redan är betagen nära hälften af Församlingarne, och utöfvas af den andra hälften under inskränkningar, som samliälls-skicket väl gjort nödvändiga, men som likväl borttaga en väsendtlig del af den frihet man åberopar.
Mot ifrågavarande förslag plägar äfven invändning hemtas från betänkligheten att göra Pastorernes utnämning, allmännare än liiltills skett, beroende af Styrelsen, då Presterskapet utgör ett Riks-Stånd, samt från den omständigheten att menigheternes skyldighet att aflöna Presten vore en grund för deras valrättighet; men så länge ecclesiastike Embetsman ej äro amovible, synes något giltigt skäl icke gifvas för den förra invändningen, och, beträffande den senare, synes den icke eller vara välgrundad, ty dels aflöna de menigheter, som förlorat valrättigheten, sina Prester på samma sätt, som de andra, dels aflöna de egentligen alla slags Embetsman, ehuru icke så direct som sitt Presterskap, och dels är Presten i6 Lag- samt Allm.Besv. o. Oec.
IV.-o SSL. väl en Statens Embetsman, men icke i samma mening som de öfrige, emedan han tillika är Kyrkans tjenare.
Som sådan står han i ett helt annat förhållande till folket; han har, åtminstone i sin ursprungliga åsyftning, en helt annan, en mera inre och andelig caracter, än Statens öfrige tjenare, och det är denna, men icke tillfälligheten af ett serskildt aflönings-sätt, som i Utskottens tanka grundar menigheterues valrätt.
Om alltså inga andra motskäl vore än de nu anförda, skulle Utskotten föga hafva tvekat, att, åtminstone med vissa modificationer, till beredande af motsvarande fördelar åt vederbörande för de eftergifter, som i följd deraf skulle komma att ega rum, tillstyrka det ifrågavarande alternativet.
Men Utskotten hafva redan antydt det väsendtliga och, i dess tanka, afgörande skäl, som hindrar det från ett sådant tillstyrkande.
Allt andeligt
Rike är, enligt sin natur, ett val-rike, alla sysslor derstädes äro förtroende-syslor.
Men förtroendet förutsätter bekantskap icke blott med Lärarens gåfvor utan äfven med hans personlighet.
På denna åsigt af saken, den Utskotten i allmänhet måste gilla, hvilar ursprungligen menigheternes val-rätt.
Det är sannt att denne Lag- samt Allin.
17 denna är nu på flere salt inskränkt; men, om hvad som ännu återstår deraf äfven borttages, skulle folket icke utan skäl klaga öfver förlusten af rättigheter, som det anser både välgrundade och heliga.
Det obefordrade Presterskapet skulle troligtvis ej eller finna sig belåtet med en sådan förändring.
Af förslags-handlingarne kan väl utrönas de sökandes förtjenst i allmänhet, men icke de mera enskilda omständigheter och förhållanden, som någon gång kunna göra den ena lämpligare, än den andra, för ett visst Gäll.
Det torde ej eller vara gifvet, att denne alltid funne den kraftigaste förespråkaren inför thronell.
För Konungen Sjelf skulle förändringen medföra mångdubbelt besvär.
Ulan all vägledning af Församlingens röst, och inskränkt till de ofliciela upplysningar, som Consistorierne i saken meddela, skulle Hans Majit möjligtvis ofta finna Sig i förlägenhet, hvilken af de föreslagna, sorn borde föredragas, och misstag vore, under ett sådant förhållande, åtminstone tänkbara.
På andra sidan kan ej eller nekas, att, helst på vissa orter, menigheternes valrätt blifvit missbrukad.
Dessa missbruk härleda sig likväl, i Utskottens tanka, oftast Bih, till fl. St, Brot. 1828 och 1829. 7 Sami. a Afd. 3 i3:e H:t. i8 Lag. samt Allm.
Besv o.Oec.Utsk.
Beti IV.o 35. från egennyttan, hvilken åter retas af lönevilkorens obestämdhet; och om denna öfverallt afhjelptes genom billiga, af Konungen stadfästade Gonventioner, på sätt Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskottet, i anledning af derom väckta Motioner, ämnar tillstyrka, synes skälig anledning vara till det hopp, att missbruken skola försvinna efter hand, och Prestvalen småningom återtaga sin fordna, i vissa landsorter ännu bibehållna, caracter af en religiös act, då åhöraren bibehålles vid sin ärfda rätt och Läraren vid sin bästa befordringsgrund, som är och blir Församlingens förtroende och tillgifvenhet.
På dessa skäl kunna Utskotten icke tillstyrka Rikets Höglofl.
Ständers bifall till ifrågavarande förslag, och anse, vid detta förhållande, en speciel granskning af dess detailer vara öfverflödig.
Det åligger deremot nu Utskotten, att, på grund af föregången granskning så väl af Gomiterades förslag till Prestvals-Förordning, som de anmärkningar, hvilka i de Respective Riks-Stånden vid vissa stadganden derutinnan blifvit gjorda, deröfver afgifva omständligt utlåtande; och få Utskotten, med erkännande af dea. sorgfä 1 liga uppmärksamhet, hvarmed alla förut i detta Lag- samt Allm.
N:o 35. ig ämne utfärdade föreskrifter blifvit, uti förslaget, till ett gemensamt helt sammanfattade, tillkännagifva, att
Utskotten funnit sig böra ej mindre af en del §§ föreslå en klarare och bestämdare redaction än ock i sjelfva de liufvudsaldiga Stadganderne en och annan förändring, hvadan för ett fullständigt bedömande af Utskottens åtgärd, del sålunda omredigerade förslaget, handskrifvet till undvikande af en betydligare, ännu umbärlig tryckningskostnad, uti ett interfolieradt exemplar af Comiterades tryckta förslag, härjemte till Rikets Högloft.
Ständer vördsamt öfverlämnäs.
Då öfversigten och pröfningen af bägge förslagen sålunda genom jemnförelsen lättas, kunna Utskotten undgå, att för hvarje mindre förändring i redactionen, eller innehållet serskildt redovisa, hvaremot, vid några färre, betydligare förändringar eller tillägg, Utskotten nu gå att framställa sina motiver, till en del hem tade utur Comiterades afgifna underdåniga Utlåtande; äfvensom, i sammanhang dermed, de till Utskotten i detta ämne, från Riks-Slånden remitterade Motioner komma å de ställen, dit de höra, att af Utskotten besvaras.
Vidkommande således först sjelfva den yttre formen af det till Utskotten öfverlemnade Författnings-förslaget, hafva Ut - ao Lag- samt Ålim.
N.-o 35. skotten, utan att derpå lägga en öfverdrifven vigt, dock ansett företräde böra leranäs åt den i senare förordningar nu vanligen förekommande uppställningen uti Artiklar och §§ i oafbruten numerföljd, framför den uti Comiterades förslag antagna, uti paragrafer och derunder afdelade moment.
Redighet och lättnad i åberopande och igenfinnande af nödiga §§ blifva onekligen härigenom befrämjade.
I nedanstående redovisning få Utskotten sålunda för hvarje anmärkt ställe citera håde §, enligt nya redactionen, och (inom parenthes) den deremot svarande, enligt indelningen i Comiterades förslag.
1 Art. 3 § (i § 3 Mom.)
Då församlingarnes rätt att få höra 3:ne Profpredikanter icke hör inskränkas af annat, än laga förfall för någondera af dem, och enär Kongl. Maj:ts Höga rätt, att för giltiga skäl meddela Nådig dispense, icke lärer behöfva i denna författning serskildt stadgas; hafva Utskotten ansett den i Comiterades förslag här förekommande mening: eller har någon , uppå underdånig ansökning, erhållit Nådig tillåtelse att, utan föregånget prof, komma under omröstning, kunna utur författnings-förslaget alldeles utgå.
Besv. o. Ogc. Utsk.
N’.o 35, 21 / Art. 6 § (1 § 6 Mom.)
Hvad här är föreslaget, torde pröfvas nödigt; ty det vore en hårdhet emot de öfrige föreslagne, att om en af dem hindras från profvet, de öfrige skola vara bundne vid förslaget, kan hända i lång lid, hvarunder andra lägenheter kunna gå dem ur händerne.
För att icke härutinnan å andra sidan sägas hafva gått allt för långt, hafva dock Utskotten, i stallet för de af Comiterade föreslagne 2!ne månader, föreslagit 3:ne.
Den händelsen, att någon af de föreslagne före Prediko-profvets afläggande aflider, synes ock i denna §, ej mindre än i de hegge näst föregående, böra afses, hvaremot något bestämmande af de fall då det tillätes en Prestman att afsäga sig förslag, icke lärer höra till denna författning.
Utskotten hafva derföre i stället för orden ”Har han af sjukdom — — — u/gåj föreslagit:
Dör haiij eller — —• — afgår m. rn.
2 Art. 8 § (2 § 2 Mom.)
Det här föreslagne redactions-sätt af röstberäkningen till R:dr. sk. r.st., i stället för de i serskilda orter olika beräknings-sätten, är af behofvet påkalladt.
Ingen kan dervid sägas förlora sin rätt, då rösträttigheten för landsorterne är tillåten till ock medför ett runstycke, eller 5^6 röst.
Besväret för Härads-skrifvaren uppväger ej den redighet 23t Zag- sarai Allm.
Nio 35.. och öfriga fördelar, som härigenom vinnes.
Enligt nu brukligt beräknings-sätt, möta flerestädes de alldra största svårigheter att med vederbörlig skyndsamhet och nogrannliet uppsummera val-längden, helst när sådane både för reduction och uppsummering alldeles uttröttande svårigheter förekomma, som t. ex. i en viss Stads-Församling, der 6iUf Borgerliga ören motsvara en hel röst, och der denna reduction lemnat ett tal af röst.
Likväl är Yalförrättaren skyldig att, vid Valets slut, tillkännagifva det röstetal, hvar och en af de föreslagne erhållit. 5 Art. 18 § (5 § r Morn.)
I Comiterades förslag förekommer, efter orden: eller der alla äro omyndige, stadgandet: den, som egendomen förvaltar, dock icke hälftenbrukare.
1 andra fall utöfve förmyndare omyndigs rösträtt, rn. m.
I Utskottens tanka, är under alla Arfvingarnes omyndighet eller när en af dem vore myndig, men vid egendomen icke sitter och enär egendomen icke är under arrende åt någon upplåten, om hvilket fall nästföljande § handlar, Förmyndaren den egentliga egendomsförvaltaren; hvadan, till undvikande af misstydning, Utskotten föreslagit, att i andra fall, än de i § uppgifne och der alla arfvingarne äro omyndige, röstar Lag- samt Allm.
Oec. Uisk.
Bet. N:o 35.
23 deras laga förmyndare.
Vistas lian, eller de, icke inom det lediga Prest-Gället, gäller hvad derom i nästa § stadgas, 5 Art. ig § (5 § 2 Mom.)
Utom den förändring i redactionen, som Utskotten här, för redighet och afböjande af oriktig tillämpning, funnit nödig, förekomma ock här s:ne från föregående Valförfattningar afvikande föreskrifter, nemligen i:o att Säteri-egare icke ega vidsträcktare röst-rätt än andre hemmans-egare, och 2:0 att Frälse- eller Landtbönder, som hädanefter antagas, få för de hemman, som af dem, med fullgörande af ålöpande onera, brukas, sjelf— ve votera, så framt jordegaren sig denna rätt genom contract sjelf icke förbehållit.
Utskotten, sorni bägge dessa hänseenden följt Comiterades förslag, få, hvad förstnämnda förändring beträffar, åberopa det af Comiterade anförda skäl, nemligen, att af den, genom Rikets Ständers ömsesidiga begifvanden, stadgade likhet mellan Medborgare af alla stånd i afseende på besittning af jord, en följd lärer böra blifva, att ock röst-rättigheten vid Prest-val i enahanda förhållande blifver till fullkomlig likhet mellan alla jemkad.
Vidkommande åter Frälse-eller Landtbondes voterings-rätt, hafva Utskotten forst 24 Lag-samt Allm.
N.o3S. i öfvervägande tagit en af Hedervärda Bonde-Ståndet till Utskotten remitterad Motion af Eric Ersson från Stockholms Län, hvaruti yrkas, att, ”då egare till Frälse-hem®man icke sjelf hor och vistas i en församling, der jus Patronalus icke eger rum, ”och han icke eller sjelf, eller för sin egen ”räkning, brukar sitt eller sina frälse-hem”man, utan har deni upplåtne åt frälsebönder, desse
Bönder, så framt städjan är ”uppgjord för en tid af minst 5 år, måge ”förklaras berättigade att för det eller de ”af dem innehafvande frälse-hemman deltaga uti Prest-och Klockare-val, lika med ”sjelf-egande Sockenboer”.
Yid granskning derefter af Comiterades förslag uti denna § hafva Utskotten funnit den deruti antagna grundsatts, om lika rösträtt för all slags jord, utan afseende på egarens stånd, i sjelfva verket förutsätta, och i vidsträcktaste måtto, den af Eric Ersson för Frälse-bönder yrkade rättighet, enär desse snarare torde böra hänföras till deras dass, som under arrende eller andra vilkor besitta en egendom, för hvars onera de ansvara, än till classen af hälftenbrukare eller eget tjenstefolk.
Af denna grund, och då Utskotten dela Motionairens öfvertygelse om billigheten deraf, att åboer å frälsehemman, enär de derföre utgöra alla åtföljande publika utskylder, i allmänhet åtnjö - Lag- samt Allm.
25 ta samma rätt vid valet af själa-sörjare, som verklige hemmans-egare, hafva Utskotten ansett denna mening böra i Författningen tydligen uttryckas; hvarvid dock, enär ingen lag bör vara retroactiv, Utskotten tillagt den inskränkning, som förslaget innehåller, till endast de Landt-Bönder, som hädanefter antagas , äfvensom Utskotten funnit det vara billigt, att jordegaren må tillåtas, att uti antagnings-contractet berörde rättighet sig sjelf förbehålla.
Lärande för öfrigt antagandet eller förkastandet af denna sistnämnda punkt bero af det Beslut, som öfver den föregående, om Säterbegares röst-rätt, af de respective Riks-Stånden varder fattadt.
5 Art. 20 § £5.§ 3 mom.)
Utskotten hafva här framställt ett nytt förslag, hvartill skälet varit, att hos en afträdande Enka eller Sterbhus, full ojäfaktighet i valet af Efterträdare svårligen kan förutsättas, samt att den lön, som under tjenste- och nådår af Boställs-innehafvare till en vicarierande Prestman erlägges, icke kan anses af enahanda beskaffenhet, som den hvilken af öfrige röstande till ordinarien utgår.
Af samma skäl bör ock en Prest, som vunnit befordran till annan församling, icke deltaga i val af sin blifvande efterträdare, enär han för denne hvarken blifver 3s6 Lag- samt Allm.
Ulsh. Del.
N:o 35. löngifvande eller tjenstgörande medbroder på stallet, men väl kan af valets utgång hafva nytta eller skada.
Antages denna grundsatts, blifver deraf en följd, att arrendator af Prestgård under vacance-tid icke eller för densamma någon röst-rätt kan få utöfva.
5 Art. 22 § (5 § 5 Mom.)
Att rösta på en å förslag uppförd Skyldeman har icke hittills varit tillåtet, men väl på någon af de öfrige, jemte Skyldemannen föreslagne.
Allmänna tänkesättet har ansett det obilligt, att icke få välja en välkänd anhörig framför eu främmande oskyld, och Utskotten hafva med Comiterade delat samma åsigt. 5 Art. § (5 § 6 Mom.)
Emot det här förekommande stadgandet har Herr Grefve Spens, C. G. till Prolocollet hos Höglofl.
Ridderskapet och Adeln anmärkt, att ”det vore obilligt, det sådane Hemmansbrukare och Egendoms-inneliafvare, som ”ej ega säkerhet att vid lägenheten qvarsitta intilldess Presten tillträder Embetet i ”Församlingen, likväl skola ega rätt att deltaga i Preslvalet, med uteslutande af ega”ren”, hvarföre Grefven yrkat, ”att arrendator af en egendom hör ega sådan rösträttighet, endast då hans contract visar, det ”lian får vid egendomen qvarsitta till nä - Zag- samt Allm.
Besv. o. Occ. Utsk Bet.
N.o 35. 27 ’’sta fardag efter Prestens tillträde af det ”lediga Embetet, men röst-rättighelen i an’’nat fall tillkomma Egendoms-egaren”; äfvensom detsamma borde gälla otn ”Egen”doms-innehafvare, som icke bar ratt att ”förblifva i besittning af Egendomen intill ”fardagen efter det Embetet af Prosten tillträdes’’.
Utskotten, som tagit denna anmärkning i öfvervägande, bafva dock icke kunnat densamma godkänna, emedan, enligt Utskottens tanka, sådant skulle leda till fruktlös möda och hinder vid val-rättens pröfning, och ändock icke alltid tjena till det åsyftade ändamålet, enär en arrendator och en Egendoms-egare både kunna aflida före den valde Prestens tillträde, och af vid valet okända orsaker nödsakas före sistnämnde tid från arrendet eller egendomen afgå.
Utskotten tillstyrka alltså, att den af Herr Grefve Spens föreslagna förändring i denna § icke må antagas.
5 Art. 24 § (5 § 7 Morn.)
IJti ett till Hedervärda Bonde-Ståndets Protocoll aflemnadt Memorial bar Riksdagsfullmägtigen JV.
Strindlund från Vester-Norrland yttrat, att, då oförmedlade skatten icke i någon ort vore alt jemföra med rätta förhållandét, syntes tidens kraf fordra, i synnerhet nu, då fråga vöre om stiftandet af en ny lag angående Prestval, att i möjligaste måtto 28 Lag- samt Allm.
Bet. N. o 35. uppsöka elt sätt, som, så vidt möjligt vore, undanröjde de hinder, som möta rättvisan; hvarföre Motionairen föreslagit att endast förmedlad skatt måtte lagas i beräkning för röst-rättighet vid Prestval, samt för kyrkoLyggnads-skyldighets utgörande.
Utskotten, hvilka rörande sistnämnde omständighet afgifva serskildt utlåtande, kunna icke med Motionairen instämma deri, att förmedlade hemmantalet hör tagas till grund för röst-beräkning vid Prestval, eftersom derigenom, tvärt emot förmedlingens ändamål , skulle tillskyndas egaren af det förmedlade hemmanet minskning uti dess förut innehafde lagliga rättigheter; och på denna grund tillstyrka Utskotten, att, med afslag å Motionen, oförändradi må bibehållas det nu gällande, i Comitterades förslag upptagne stadgandet ”att röst-rättighet för jord å landet beräknas efter oförmedladt mantal”.
I öfrigt hafva Utskotten här uteslutit följande, om röst-beräkning för masugnar, i Comitterades förslag förekommande tillägg : ”enär de icke äro grundade på tillhörande hemman , för hvilket, eller hvilka röstas, då ingen serskild röst, såsom för hemmanet utaf vach kan masugnen tilldelas.
Utskotten hafva trott, det icke mera behöfva genom Författningen stadgas, att dubbla röster icke få för masugn beräknas, Lag- samt Allm.
N.-o 35.
29 än för hvarje annan skattlagd Inrättning, för hvilken röstas vid Prestval.
I tillämpningen skulle stadgandet möjligen någon gång kunna förorsaka villrådighet.
I slutet af denna artikel förekommer uti Comitterades förslag ett io:de moment, hvilket Utskotten ansett egentligen tillhöra den artikel, som handlar om frågodags-förrättning, hvarföre innehållet deraf, med någon förändring, för hvilken Utskotten der få redovisa, finnes i nästföljande artikel, § 37 hufvudsakligen intaget. 6 Art. 3i § (6 § 5. mom.)
Den pröfningsrätt här tillägges valförrättaren, i afseende på 4*de prof-predikant, torde vara likaså nödig som billig.
Många onödiga tvister och skadliga dröjsmål förekommas, om valförrättaren genast på stället afslår en begäran, som, på tydliga skäl, aldrig kan bifallas af vederbörande Domare.
Denna rätt ingriper ock ej, i den Consistorierna tillhöriga pröfning, enär Valförrättaren har att hålla sig blott vid bestämda yttre fall, utan någon jemförelse mellan de föreslagnes lärdom och förtjenster.
Egenmägtigbet må ock härvid ej befaras, då den missnöjde har öppet, att sig hos Dom-Capitlet besvära, 6 Art. 3a § (6 § 6 mom.)
När alla enhälligt förena sig om 4:de Prof-Predi - 3o Lag- samt Allm.
Oec.Utsk. Bet.
N.-o 35. kant, är omröstning öfverflödig.
När densamma är nödig, bör den ske af de närvarandej enligt 4;de § i 1746 års Kongl. Förklaring.
Att den du sker per capita oell ej efter personernes större eller mindre röstetal, synes i flera hänseenden billigt, äfven af den orsak, att ett annat voteringssätt skulle svårligen kunna medhinnas på frågodagen, då så många andra ärenden förekomma och böra afgoras* 6 viri. 3y § (6 § 11 mom.)