Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Brefwet den 27 December 1833, allggger att, förr än någon ny redaction af Kyrkoförfattningarne företages, göra en fullständig samling af de stadgande», hvarigenom Kyrkolagen blifwit upphäfwen, ändrad eller tillökc, m. m., har at en sin Ledamot uppdragit uppgörandet af denna samling, samt derjemte dels utarbetat ett nytt förslag till kyrkolag, hwilket likwäl, enär förenämnde samling icke hunnit blifwa färdig, hwilar oafffutadt, dels särskildt behandlat och till Kongl. Mast afgifwit underdåniga betänkande» och förslag uti följande till kyrkowäsendet hörande ämnen, nemligen: 1:o om uppenbar och enskild Kyrkoplikt, 2:o om Sockne-stämmor och Kyrko-Rad, 3-.o hwad wid ansökningar till presterliga lägenheter bör iakttagas, 4:o om Folkunderwisningen i Riket, 5:o om enskilda sammankomster för Gudaktighets 2 (R-ksdags-DerSttelse, >8/,«).
Ik> Folkskolorna. öfningar, och 6:0 om sättet för Kungörelsers meddelande till församlingarnes kännedom.
Skrifvelse, N:o 121. 47 förenämnde 700,000
R:dr utaf trafikbehållningen till
Riksgälds-kontoret redan ingått eller för innevarande och de nästföljande tre åren kunna komma att dit aflemnas, fortfarande må för ifrågavarande ändamål reserveras.
Då E. K.
Majit, ehuru vid arbetena å Statens jernvägar under sednaste liden private' arbetare varit i allt större antal sysselsatte, och under sistlidet år någon kommendering ur arméen för sådant ändamål icke egt rum, likväl ansett fortfarande behöfligt, att dylika kommenderingar må kunna vid jernvägarne användas, hafva Rikets Ständer funnit sig böra förklara, det hinder icke möter, alt på de i Rikets Ständers underdåniga skrifvelse af den 16 September 1857 upptagna vilkor, lör arbetena ä Statens jernvägsbyggnader äfven framgent använda kommenderingar ur indelta arméen.
Slutligen, och dä de för Statens räkning utförda jernvägsanläggningar numera erhållit den utsträckning, att desamma måste hafva framkallat en ganska vidsträckt och mångsidig praktisk erfarenhet rörande alla till sådana anläggningar hörande arbeten, — en erfarenhet, som icke allenast i flerfaldiga hänseenden är af stor vigt vid utförandet af blifvande jernvägsbyggnader, utan äfven måste vara af mycket gagn vid utöfvandel af ingeniörsyrket i andra dess delar, — kan det för det allmänna icke vara likgiltigt, om denna erfarenhet, så vidt ske kan, för efterkommande bevaras eller om den går förlorad med de individer, som haft tillfälle inhemta densamma.
Det måste deremot, enligt Rikets Ständers förmenande, vara Statens både rättighet och skyldighet att såsom en det allmännas tillhörighet för kommande tider bevara del vetande, som samtiden genom stora uppoffringar vunnit i ett ämne af en så mångfaldig och djupt ingripande beskaffenhet.
Om detta icke kan förnekas, så inses lätt vigten deraf, att de tekniska och ekonomiska detaljerna af de redan utförda slambane-arbetena varda fullständigt beskrifva och offentliggjorda uti ett deröfver fullständigt affattadt, med behöfliga plancher försedt vetenskapligt verk.
Att utarbetandet och utgilvandet af ett sådant arbete skall komma all medföra kostnader utöfver inkomsten genom försäljning, är alt förutse; men denna kostnad kommer säkerligen, om den af statsmedel bestrides, att medföra flerdubbel vinst genom en allmännare spridd kunskap om och deraf föranledd skicklighet i dylika arbetens utförande.
Också torde icke finnas något allmänt arbete af det omfång, som Svenska Statens stambanor, ulfördt i andra länder, hvaröfver icke eli sådant vetenskapligt arbete blifvit utgifvet.
Den nytta Svenska ingeniörer af sådana utländska verk kunna draga, är visserligen icke ringa, men ersätter dock aldrig bristen på kunskap om den erfarenhet, som i eget land blifvit vunnen.
På alla dessa skäl hafva Rikets Ständer ansett sig böra hos E. K. Maj:t i underdånighet anhålla, det E. K.
Majit behagade låta utarbeta och genom trycket ulgifva en tekniskt-ekonomisk beskrifning öfver de för Statens räkning utförda jernvägsbyggnader: och hafva Rikets Ständer, till bestridande af kostnaderna härför, till E. K.
Majits disposition anvisat ett förslagsanslag af 10,000 R:dr Runt, att, i mån af behof, utbetalas.
STOCKHOLM, TRYCKT HOS ISAAC MARCUS, 1863. Expeditions-Utskottets Förslag till unden!.
Skrifvelse, N:o 422.
1 Nio 1»».
Uppläst och god kändt luis Ridd. och Adeln den 9 Sept. 1863.
Preste-Ståndet den 9 — — Borgare-Ståndet den 9 — — Bonde-Ståndet den 9 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående åtskilliga än dringar i Kongl. Förordningen om kommunal-styrelse på landet den 24 Mars IS62.
Besv:s- och Ekon.-Utslcs Bet.
N:o 116 samt Ull. N:o 122 och Mern.
N:o 125.) S. A. K.
Mot do i 58 § af E. K.
Majds nådiga Förordning om kommunal-styrelse på landet af den 21 Mars 1862 fastställda taxeringsgrunder, hafva vid innevarande riksdag blifvit hos Rikets
Ständer framställda åtskilliga anmärkningar ined hänsyn till ej mindre de i värde och mantalssätlning olika jord fastigheternas inbördes förhållande till hvar andra, än deras förhållande till andra beskattningsföremål; Och har i sådant afseende hufvudsakligen blifvit anfördt, att, då såsom beskaltningsgrunder i fråga om kommunalutskylder antagits mantalet och slalsbevillningen, med iyrktalet såsom gemensam mätare af de förhållanden, i enlighet med hvilka skattskyldigheten borde bestämmas, och då uträknandet af medelbevillningen för mantalet inom kommunen skall bestämma den summa, som för helt förmedladt mantal bör motsvara ett hundra fyrkar; så hade dels, i följd af bestämmelsen om uträkning af medelbevillningen, ett orättvist förhållande i skattskyldigheten emellan hemman inbördes uppstått, enär fyrktalet för ett bättre hemman nedsalles på bekostnad af ett annat iägre uppskattadt hemman, hvilket i följd häraf erhölle högre fyrktal, dels ock ett annat missförhållande mellan hemmansegare, ä ena, samt löntagare och rörelseidkare, å andra sidan, genom de antagna taxeringsgrunderna framkallats deraf, att hemmanet betalade sina kommunal-ulskylder endast efter den del af sina onera, som utgjordes genom bevillning, under det att öfrige skattskyldige, som utgjorde alla sina onera (ill Staten genom bevillning och derigenom finge sig påförd högre bevillningstaxering. således komme alt deltaga i kommunal-ulskylderna till eli ojemförligt högre belopp, än hemmansegare.
Såvida eu rättvis jemkning emellan hemmanens kommunal-utskylder skulle kunna åstadkommas, hade derföre mantalet ansetts ej böra såsom taxeringsgrund bibehållas, lidi. lill 11 St.
Prat. 1862 Sf 4863. 40 Sami. 4 AJd. 8 Hafi. 1 9 Expeditions-Utskottets Förslag tilt underd.
Skrifvelse, N:o 122. likasom äfven medelbevillningen inom hvarje socken borde frånträdas.
Då emellertid emellan löntagare och rörelseidkare, å ena sidan, samt hemmansinnehafvare, å den andra, missförhållandet qvarstode, för såvidt uti de förras inkomster icke inginge afkastning af jord, har blifvit föreslaget, alt man, för att söka jemna förhållandet emellan desse skattskyldige, borde taga i betraktande de grunder, som föranledt stadgandena i Sockenstämmo-förordningen den 29 Augusti 1843 och Kongl. Kungörelsen den 24 November 1857, i enlighet hvarmed bevillningen, såsom antagen grund för rösträtt och deraf beroende skyldighet att utgifva kommunala bidrag, varit för löntagare och rörelseidkare sålunda bestämd i förhållande lill hemmansegare, att den sednare för samma bevillning hade dubbelt så stora kommunal-utskylder som de förre.
Denna bestämmelse ansåges hafva billighet och rättvisa för sig, både derföre att hemmansegarens skatt till Staten blott till ringa del utginge efter bevillning, hvadan hans utskylder till kommunen borde till en del beräknas efter hans andra onera, och derföre alt han, såsom egare af den fasta jorden och således mera intresserad för kommunens angelägenheter, borde vidkännas en högre andel i kommunalskatterna, äfvensom ega högre rösträtt vid kommunalfrågornas behandling.
Det i författningen upptagna stadgandet om medelbevillningen, hvarigenom man i afseende på bidragsskvldighet och röstvärde sökt till ungefärlig motsvarighet jemka förhållandet emellan innehafvarne af den i mantal salla jorden och kommunens öfriga medlemmar, hade således hvarken för hemmansegare eller öfrige skattskyldige visat sig befrämja det åsyftade ändamålet; och flera exempel hafva blifvit framställda för ådagaläggande af de missförhållanden, hvartill de för kommunal-utskyldernas uttaxering bestämda grunder föranleda.
Jemte det tillika i allmänhet uttalats den åsigt, alt mantalet icke vore någon rättvis och lämplig grund för bestämmandet af kommunal-bidragen, samt yrkande framställts om bestämmande af antagliga, med rättvisa och billighet öfverensstämmande grunder för kommunal utskyldernas utgörande, hafva ock, i ändamål alt afhjelpa de anmärkta olägenheterna, blifvit framställda åtskilliga förslag.
Vid öfvervägande af hvad sålunda och i öfrigt förekommit, hafva Rikets Ständer, med antagande såsom grundsats, att jemlik beskattning af all inkomst måste vara det mål, som bör sökas, ansett att, med frånträdande af mantalet och medelbevillningen såsom uppskaltningsgrunder, man skulle komma rättvisa och billighet närmare i afseende på fördelning af skattebidragen, om såsom måttstock derför bestämdes bevillningslaxeringen; och då fyrktalet bibehålles såsom den enbet, hvarefter de olika bcskatlningskategorierna skola mätas, bör en sådan beskaltningsmelod lika väl kunna tillämpas, ehvad den allmänna bevillningen utgår efter högre eller lägre tarif.
Med afseende derå, alt egaren af den fasta jorden måste anses ega mera intresse för kommunens framtid, än egare af annan fastighet, löntagare eller rörelseidkare, bör äfven den förre i förhållande till de sednare vidkännas en större andel i kommunalskatterna äfvensom ega högre rösträtt vid kommunalfrågornas behandling; och, enligt Rikets Ständers förmenande, skulle förhållandet af 5 till 10 närmast motsvara hvad billighet och rättvisa i detta fall kräfde; sä att jordbruksfastighet, utan afseende å mantalssältning, komme att påföras 1 fyrk lör 5 öre bevillning och derunder, samt annan fastighet, frälseränta och hvarje annat beskattningsföremål 1 fyrk för 10 öre bevillning och derunder.
Dä äfven finnes sådan jordbruksfastighet, hvarför bevillning ej erlägges, såsom kungsgårdar och kungsladugårdar, hafva Rikets Ständer ansett stadgande jemväl böra inrymmas angående sådan fastighets fyrksättning, äfvensom det befunnits nödigt att, enär dylik fastighet sålunda får sig fyrktal påfördt, meddela en, med stadgandet rörande Eccpeditions-Ulskoltets Förslag till tinder cl. Skrifvelse, N:o 122. 3 boställshavare öfverensstämmande föreskrift, att inkomst af arrende för dylik faslighet ej skall i fyrk tal sättas.
På grund häraf hafva Rikets Ständer funnit sig böra i underdånighet hemställa, att § 58 i Kongl.
Förordningen af den 21 Mars 1862 om kommunalstyrelse på landet måtte erhålla följande förändrade lydelse: “De i nästföregående § omförmälda bidrag skola, såsom kommunal-utskylder utgöras i förhållande till särskilda, de skattskyldige efter nedanstående grunder påförda Fy r k t a 1.
Till beräkningsgrund för fyrktalssättningen tjenar den bevillning enligt Art.
II i Bevillnings-sladgan, sorn de skattskyldige, jemlikt sednast fastställda taxeringslängder, lill Staten erlägga, sålunda att a) för jordbruksfastighet, ehvad den är i mantal salt eller ej, påföres en fyrk för bebevillning till belopp af 1 till och med 5 öre; två fyrk för bevillning utöfver 5 till och med 10 öre; tre fyrk för bevillning utöfver 10 till och med 15 öre o. s. v.; samt b) för annan fastighet, frälseränta och hvarje annat beskattningsföremål påföres en fyrk för bevillning till belopp af 1 lill och med 10 öre; två fyrk för bevillning utöfver 10 till och med 20 öre o. s. v. För sådan jordbruksfastighet, för hvilken bevillning ej erlägges, påföres fyrk tal efter det belopp, som, derest bevillning för densamma enligt Art.
II Bevillnings-stadgan utgå skulle, på grund af taxeringsvärdet mot sådan bevillning svarar; hvaremot inkomst af arrende för sådan faslighet ej skall i fyrktal sättas.
1 fråga om löntagare, som tillika innehar boställe, skall bevillningen för inkomst från bostället, hvilket enligt ofvan stadgade grunder särskildt tiil fyrktal sättas bör, icke vid fyrksättningen för den öfriga lönen i beräkning tagas.
Inom' de delar af Stora Kopparbergs län, der kommunal-utskylder hittills blifvit efter andel i soldatrote debiterade och uppburne, gäller hvad derom särskildt stadgas.“
Jemte det genom antagande af delta förslag till redaktion af 58 § måste föranledas förändring uti de i Fatligvårds-förordningen samt andra författningar förekommande bestämmelser om fattigafgiliers och andra kommunala bidrags utgörande eller hemmantalet, skulle derigenom äfven erfordras förändrad redaktion af 59 och 64 §§ af nu ifrågavarande författning samt de uli samma §§ åberopade formulärer; och få Rikets
Ständer i sådant afseende föreslå följande förändrade lydelse af § 59: “Kommunalnämnden skall verkställa fyrktalssättningen och deröfver upprätta en längd, upptagande, särskildt för hvarje skattskyldig och i särskilda kolumner: för jordbruksfastighet debiterad bevillning enligt Art.
II Bevillnings-stadgan (eller, der bevillning ej utgår, det belopp, som, ulräknadt efter taxeringsvärdet, mot sådan bevillning svarar); för öfriga beskattningsföremål debiterad enahanda bevillning; det åsätta fyrk talet för i mantal satt jord; fyrk talet för annan jordbruksfastighet; fyrktalet för aila öfriga beskatluingsföremål; summan af den skattskyldiges fyrktal; och slutligen det fyrktal, hvarför, jemlikt bestämmelserna i §§ 9 och 12, rösträtt verkligen utöfvas, allt på sätt det under litt.
A bifogade formulär lill fyrktalslängd närmare utvisar.
Denna längd, som ligger till grund för kommunal-ulskyldernas debitering ocb, med iakttagande af de bestämmelser och undantag §§ 8, 9 och 10 innehålla, tillika utgör kommunens röstlängd, upprättas i två exemplar, af hvilka det ena i sockenstugan anslås, och det andra hos kommunalnämnden förvaras.“
Såsom följd häraf torde § 64 böra erhålla följande lydelse: “Debiterings- och uppbördslängden, uppgjord efter bifogade formulär litt.
B, skall innehålla hänvisning lill de beslut, pä hvilka årets utdebitering sig grundar, med uppgift å det belopp, som skall utgå för hvarje fyrk i de olika klasserna, äfvensom å beloppet 4 Expnditions-Ulskoitets Förslug lill underd.
Skrifvelse, I\.-o '122. af de efter annan grund beslutade afgifter, samt upptaga: hvarje skattskyldig lill bostad och namn; de honom enligt § 58 åsätta fyrktal, särskildt för i mantal satt jord, särskildt för annan jordbruksfastighet och särskildt för öfriga beskatlningsföremål; antalet af de hos honom skattskrifna personer; och de honom särskildt för hvarje af ofvannämnda klasser eller efter annan grund påförda kommunal-utskylder.
Till bestyrkande af upphörden, skall längden slutligen innehålla särskilda kolumner för anteckning om inbetalningen och restantier.“
Stadgandet angående röstminimum vid kommunalstämma, hvarom i 9 § omförmäles, torde jemväl i sammanhang med den föreslagna förändrade lydelsen af 58 § höra undergå någon jemkning Genom bestämmelsen i sistnämnda §, på sätt den är vorden föreslagen, kan i allmänhet antagas, att IVrkens värde blifvit fördubbladt; i följd hvaraf det nu stadgade röstminimum af tio fyrkar lärer böra nedsättas till fem.
Minimum, bestämdt till fem fyrkar, komme således, enligt nu gällande Bevillningsförordning, att såväl beträffande jordbruksfastighet som annan fastighet motsvara ett taxeringsvärde af 1,000 R:dr.
Derest röstminimum bör finnas, torde det ej kunna sättas lägre, då det i Kongl.
Förordningen om kommunalstyrelse i stad stadgade röslminimum af En R:dr bevillning enligt 2 art. förutsätter ett fastighetsvärde af 2,000 R:dr.
Hvad angår löntagare och näringsidkare, för hvilka det föreslagna minimum af 5 fyrkar motsvarar 50 öre bevillning, så är väl deras rösträtt oberoende af delta minimibelopp lill följd deraf att Bevillningsförordningen bestämmer En R:dr såsom minsta bevillningsafgift lör icke fastighetsegare; men denna omständighet synes dock ej höra föranleda till särskild eller förändrad bestämmelse för inkomst af kapital eller arbete.
Rikets Ständer få alltså i underdånighet hemställa, ali § 9 måtte erhålla följande förändrade lydelse: “Den, som är uppförd till mindre än fem sådana fyrkar, som i § 58 omförmälas, eger ej rösträtt vid kommunalstämma; egare af i mantal satt jord likväl undantagne.“
I följd af de sålunda föreslagna förändringarne torde de vid författningen lögade formulär till fyrktals- samt debiterings- och uppbörds-längd, äfvensom till debetsedel böra ändras, på sätt härhos fogade bilagor litt. A, B och C utvisa.
Att i dessa formulär skiljes emellan “i mantal satt jord“ och “annan jordbruksfastighet", så all hvardera får sin särskilda kolumn, är nödvändigt, dels emedan en del kommunal-utskylder drabba den förra men icke den sednare, dels emedan med utöfvandet af rösträtt i vissa fall förhåller sig på enahanda sätl, dels ock emedan — till följd af bestämmelsen i § 9 att rösträtt för i mantal salt jord icke är beroende af del i samma § fastställda minimum af fyrktal — fyrklalslängden, den der tillika är röstlängd, bör tydligt utvisa, om och i hvad mån berörda § är pä någon skattskyldig tillämplig.
Med anledning af hvad sålunda nu blifvit i underdånighet an förd t och föreslaget, få Rikets Ständer alltså hos E. K.
Maj: t underdånigst anhålla, att ofvan upptagna §§ i Kongl. Förordningen den 21 Mars 1802 om kommunal-styrelse på landet mätte erhålla den förändrade ordalydelse, som för hvar och en af dem blifvit af Rikets Stän der föreslagen, samt alt de vid den Kongl.
Förordningen lögade formulär måtte derefter rättas.
Stockholm den 9 September 1863. O: 00 C5 CO n 05 CD n 05 CD O tö g! w ^ ~ 05: 3 ® 5T 05 O £ HL £t
; 5 05 ^ O 05 I--:Cn t-* & —s - Sjf < - O ^ 22 05 CD — CTQ - ^ C3 c cn ^ c. 2 S § 2 S • £ “
O” CD £{
Sc G 3. . 3 O O: c/) C ara ^ it»^ "?
' 39 ' “ < toy.
D“ CD O 3 C/i 3 3 COOS os|m C3 c 3 CT *-< O "t G - 05 -—3 ^ M K> 2L a ' LO 3 . O ’ 3 ST TT 05 4^ H-* C* CC H- K- — M W^HCOJCOW OD LO O» CO | 05 O* O O O O ! O O to CO o — to to lo 05 C5 — I o> 00 | o hj CD Hrj aq 3"
CD •^aqSi^s-ej -Bjpuqpiof joj •puiaiojsSiiiu^B^soq ■eSiJjo bjjb joj rn HH p tö o> uq p lz^ 3 3 Uq co W CD M A > | 0Q CD CC JO LO tO *05 tO tO — LO L045nQOC0005CO--1 OO^OOiCLCC co to - to LO 05 ^ o o — to LO to 05 COlW 05 o o P> to *05 C0 CJ* h* 4*s ^^GOVCCLOOW Oi^^Ottft^OHUilOO •pj°r W«S I^UBUI I J0J •^aqSps-Bj ■sqiuqpiof irenne io^ *|B UI9 ipjsSum^e^saq ■bStJJO J0J •emning *"ci Po et sa - p —■ —.
- Fyrktals-längd för Nordbo socken är 1865.
Debiterings- och Uppbörds-längd för komranmtl-utskylder i Nordbo socken år 1865.
Si fe Q Ph fl o M Ph a © CO I 1 Ph C") 1 c3 & e 5 a :o fr* «p- CO fr* Ph' CO CO CO ^ ) -0 CO CO X CO * 13 O) -Q -O O O W* W GO CO o OJ
Oi —i — fr* — -O -3 -O 3 ^ ~ f S • * E o CD o rQ © P fl w Ph s CO CO c* 00 o o o o CO ^ CO 00 o? CO O ><0 CO CO lO "T* QC 5 o < o? ■ o CO »o co 0 00 01 ^ co CO fr* vr co fr* 00 o »o — 1- ' >o fr* o o o >© ^ CO ro Ci _ O fr* ^ t>. sp T1> - O fr* O* Oi CO fr* 1(0 Oi CO-^OiO COOlO X ^ O tC co o >o X o »o co —- co*— co— co— co - os I M o ÉH OJ co co co P4 & ■+a "el 03 oc3 :o Ph bio £ rfl bc lO CO fr* >o OJ o o# o fr* co O OJ O O o O Oi CO o co fr* fr* fr* CO fr* Oi © PH o3 fe •-d cS pq fe; fe fcfc o c CO CO co ils i ni o o O fr* o fe; fe; fe 33 t c - ;c Jo tc :eo S © _ C/3 C/i c/> :C oa ^a © ÖC
Sm 3 O -J i—i fei Q © - O X oc 33 PQ o o ~rp fe <£ Föreslående debiterings- och uppbördslängd bar blifvit å kommunalstämma med Nordbo socken granskad och godkänd, betygas:
Nordbo i Sockenstugan den 21 December 1866.
Formulär till Debetsedel.
Fol. Prosten N. N. pn Lugnås, Nordbo socken.
För fyrk-
För personer. å öre Riksmynt. tal.
Qvin- nor.
R:mt. R:dr. öre.
Bebel. 1865 års Kommiiiial-utskylder.
För i mantal satt jord 27(1 — — 8 21 60
För annan jordbruksfastighet — — — — — — För andra beskattnings föremål .... 160 — — 4 6 40 Personlig afgift — 11 — 30 3 30 d:o d:o — — 12 15 1 80 Enti()l Kyrkostämmans beslut den 25 Maj 1865.
För i mantal salt jord 270 — — 3 8 10
För annan jordbruksfastighet — — — — — — För andra beskallnings-föremål 160 — — 2 3 20 För personer — 11 — 50 5 50 d:o — — 12 — — — Summa — — — — 49 90 6 Expeditions-Ulskollets Förslag till anderd.
Skrifvelse, J\:o 123.
Uppläst och godkändl hos Ridd. och Adeln den 12 Sept. 1863.
Preste-Slåndel den 12 —■ — Borgare-Slåndet den IS — — Bonde-Ståndet den 17 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående regleringen af utgifterna under Riks-statens Andra Hufvudtitel. CStals-Utskottets Utlåtande N:o 39 och Alem.
N:ris 130, 140 och 143, samt Först.
Stats- och Lag-Utskottets Betänkande N:o 37.) S. A. K.
I afseende på anslagen under Riks-statens Andra Hufvudtitel, omfattande Justitiedepartementet, och hvilken vid sistförfluten riksdag fastställdes till en summa af 2,198,570 R:dr, hafva Rikets Ständer, dels med föranledande af E. K.
Maj:ts nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof, dels ock på grund af hvad i öfrigt förekommit, fattat de beslut, som Rikets Ständer här nedan få i underdånighet anmäla.
Lo. Justitic-Stats-Expeditioncn. ti) Af skäl, som finnas framställda uti det den nådiga Propositionen åtföljande protokoll olver Justitie-departements-ärenden den 14 Oktober 1862, har E. K. Maj:t funnit utarbetandet af Juslitie-slatsrainisterns statistiska embetsberättelse!-, hvarmed för närvarande den inom Justitie-Stats-expeditioneu anställde Expeditions-sekreterare och Byråchef har befattning, icke lämpligen kunna, på sätt Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottet vid sistlidne riksdag, äfvensom Rikets Ständers år 1860 församlade Revisorer antagit, åt Statistiska Tabell-kommissionens Centralbyrå uppdragas; på grund hvaraf, och då i nämnda Expedition numera icke funnes på stat mera än en Expeditions-sekreterare, hvilken, enligt instruktionen, vore pligtig deltaga i handläggning jemväl af andra ärenden än de statistiska, om hans lid sådant medgåfve, E. K. Alaj:t för bemälde Expeditions-sekrelerare äskat löneförhöjning af 500 R:dr; Och hafva Rikets Ständer, i betraktande häraf och då förenämnde Expeditionssekreterare, hvilkens lön vid sistlidne riksdag bestämdes till 4,000 R:dr, skulle genom den nu föreslagna förhöjningen erhålla enahanda löneförmåner med Expedilions-sekreterare i de öfriga Stals-deparlementen, bilällit alt lönen för den i Justitie-Slals-expeditionen anställde Expeditions-sekreterare och Byrå-chef må bestämmas lill 4,500 R:dr.
Expeditions-Utskottels Förslag till under<1.
Skrifvelse, J\:o 123. 7 b) Enligt hvad åberopade Statsråds-prolokoll vidare innehåller, hafva de göromål inom Justitie-Stats-expeditionen, som tillförene varit bestridda af Byrå-chefen för Tryckfrihets-ärenden, hvars plats blifvit indragen, tillsvidare fördelats emellan Expeditionschefen och Registratorn, sedan sig visat att de yngre tjenstemännens tid skulle alltför mycket hafva tagits i anspråk, om, såsom förut varit afsedt, Kanslisten fått öfvertaga sådan befattning med Tryckfrihets-ärenden, som nu lemnats åt Registratorn.
Då genom den tillökning i göromål, som den sistnämnde dymedelst fått vidkännas, all giltig grund syntes hafva förfallit för denne tjenstemans aflönande med lägre belopp, än som tillkomme alla hans vederlikar i de öfriga Stats-departementerne, har E. K. Maj:t jemväl för honom äskat en löneförhöjning al’ 500 R:dr, hvarigenom hans lön skulle uppgå till 3,500 R:dr.
Och hafva Rikets Ständer, i anledning af hvad härvid blifvit upplyst och anfördt, pröfvat skäligt alt äfven till denna nådiga framställning lemna bifall.
Blifvande, genom de sålunda tillkommande förhöjningarne, Justitie-Stats-expeditionens anslag ökadt med 1,000 R:dr. 2:o. Justitic-Kanslers-Expeditionen.
Vidkommande anslagen till detta embetsverk, har E. K.
Majit endast äskat löneförhöjning al' 500 R:dr för Expeditionens Sekreterare, hvarigenom denne tjenstemans lön komine att utgöra 4,000 R:dr; Och då, enligt hvad det vid den nådiga Propositionen fogade Slatsråds-protokoll gifver vid handen, göromålen vid nämnda tjenst tilltagit i omfång, så att dess innehafvare icke kan dermed förena annan befattning, samt Expedilions-sekreterarne inom Stats-departementen åtnjuta ännu högre aflöning, hafva Rikets Ständer bifallit att aflöningen för Sekreteraren vid Justitie-kanslers-expedilionen må bestämmas till 4,000 R:dr. 3:o. .histitic-Revisions-Expeditioiicn.
Enär E. K.