Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Enär, hvad 3:dje punkten beträiFar, Utskottet i allmänhet föreslagit att ”ingen må välja, om han ej valbar är,” förmodar Utskottet att, vid närmare öfvervägande, Wälloil.
BorgareStåndet lärer benäget linna, att detta stadgande redan innesluter det önskade tillägget, och således icke tarfvar en ytterligare amplihcation eller ordförklaring.
Widkommande ändteligen /^:åe punkten, så emedan det vilkor för valbarhet, att vara inom Districtet Mantalsskrifven, skulle nog mycket begränsa representationsrätten, lika vidfästad egendomen som ägaren, samt då olägenheten af dubbla val till en och samm* Riksdag tyckpa med Constitutions-Utssottets betänkanclen.
215 någorlunda säkerhet afböjd genom föreskriften att 'Fnllmägtige skola utses som icke tillhöra annat RiksStånd,” det vill säga, icke något annat än BorgareStåndet, hvilket de, ehuru sjelfve ej Borgare, förmedelst valen tillegnas, öfverlemnar Utskottet vördsamligen till Wällofl.
Ståndets pröfning, om icke berörde anmärkningspunkt må kunna förfalla.
Ankom d. 1 September 1823. ildtmorial till Riksens Ständer, i anledning af Kongl. Maj ts Aådiga Proposition om upphörandet af Konungens
Från samtlige Riksctånden har, genom ProtocollsUtdrag af den 14 innevarande, Constitutions-Utskottet erhållit Remiss å Kongl. Maj ts Nådiga Proposition, om upphörandet af Konungens två röster i HögfU £oms*ole», gred bifpgadt förslag till 214 Constitutions-Utskottets Betänkandew. ändring af så väl 91 §.
Regeringsformen, som öfriga dermed gemenskap egande stadganden i nyssnämnda Grundlags 5, 17, 19, 23, och 88 §. §•
Constitutions-Utskottet bör ej dölja, att inom detsamma någon tveken uppstått, huruvida icke den Nådiga Propositionen innefattade två särskildta föremål, dels nemligen upphäfvandet af Konungens medverkan till Lagskipningen i högsta instansen, dels förändring af de bestämmelser, som angå förklaringar öfver Lagens rätta mening och örn således icke des a ämnen o7 fordrade att hvart för sig behandlas och utredas; men då Kongl. Majt täckts i ett sammanhang framställa dem båda, och då StatsRådet yttrat sig öfver Propositionen i ett enda helt, har Utskottet jemväl trott tjenligast, att i dess vördsamma utlåtande följa enahanda grunder.
Enär Hans Majit Konungen i Nåder erbjudit sig att, med försakande af en Constitutionel rättighet, ytterligare trygga Domaremagtens oberonde, måste i sanning de opinionshinder va- a giltiga, som skola motväga det ovilkorliga uttrycket af vördnad för dessa höga tänkesätt.
Emedlertid nödgas
Utskottet förklara att det ej vågar Constitutions-Utskottets betftnkcmåen. 215 styrka Riksens Stander till underdånigt bifall af berörda Nådiga Proposition, och härvid får Utskottet förnämligast åberopa Hans Excellence Herr Justitiae StatsMinisterns till Protocollet, inför Kongl. Maj t, afgifna underdåniga anförande, hvaruti StatsRådets öfrige närvarande Herrar Ledamötsr instämt.
Deltagandet i Högsta Domaremagtens utöfning torde visserligen ej böra i allmänhet anses som ett nödvändigt attribut till Majestätet; ty rättskipningen, betraktad såsom bokstaflig tillämpning af klara besvurna Lagar, är redan i sitt ursprung och genom sin natur så helig, att den icke behöfver låna styrkan af Monarchens röst, eller glansen af Hans.
Der likväl detta personliga deltagande en gång blifvit i Statsförfattningen införlifvadt, der det, bekräftadt af gammal häfd, slutligen inträngt i Constitutionens grundväsen och i Nationens begrepp, om en efter Lag styraåde Konung, — der synes hvarje förhyrning eller rubbning af de äldre Formerna icke nödig, svårligen verkställbar och må hända i följderna mindre nyttig.
Under omvexlande Styrelsesätt, som ©fvergått än från Souverenité till Råds Constitutions-Utskottets be tunhem ehn.
Regering, är från denna till modereradt envälde, bibehöll oafbrutet Sveriges Konung högsta L3gskipningsrätten, oftast utöfvad efter Hans uppdrag och på Hans vägnar, men alltid under medgifven beräkning af Hans röster.
vSamma iaktagelse öfverflyttades ock; vid sednaste Regementsförändringen , till vår lyckliga Constitutionella Monarchi, utmärkt framför hvilken Statsform som helst, af dessa moget öfverlänkta och sorgfälligt afvägda förhållanden emellan Verkställande-, Lagstiftande- och Doma eMagten, hvarigenom de alla sammanlänkas, utan att förblandas.
Svenska Folket har af ålder vant sig att se Högsta Lagskipningen i Regentens hand och att fästa sin säkerhet vid öfvertygelsen att
Hans beslut äro oåterkalleliga, just emedan de äro Högsta rättvisans; Och i synnerhet lärer Menigheten hvarken lätt kunna eller gerna vilja beröfvas den enkla, men Sköna tro att Konungen afsager Guds domar.
< Ehuru, efter denna vördsamma framställning, något annat för ConstitutionsUtskottet ej återstår än att öfverlemna Ärendet till RiksensStänder, för den vidare behandling 81 §.
Regeringsformen antyder, finner dock Utskottet ej aldeles öf - Constitutions-Utskotteks bekånkanden.
217 verflödig att, med hänsigt till de i 2 mom. 21 §. samt i 19 och 88§.t.
Nådigst föreslagna ändringar, tillägga att Konungens veto mot Högsta Domstolen i frågor om Lagförklaringar, icke tyckes väl förenligt med rättsprincipen och med Konungens Egen värdighet, som kräfver att
Hans beslut sedermera ej må af Riksens Ständer ogillas, att förenämnde frågors omedelbara väckande inom Högsta Domstolen tilläfveutyrs skulle medföra, om icke missbruk, åtminstone farhågor, samt att stadgandet om prasscriptionstid, inom hvilken Ständerne torde hafva upphäft gifna Lagförklaringar, utan tvifvel blefve lidande till inskränkning af Deras Lagstiftningsrätt.
En ledamots särskildta tanka bifogas %vördsammeligen.
Stockholm den 21 Augustii 1823.
Trot. 5:eije Sanni. eg. 2i8 konstitutions Utskottets Betänkanden.
Utdrag af ConstitutionsUtskottefs Proto coll den Augustii 1823. S. D. Herr Professorn Doctor Forsell anförde: "Sedan Konungen Sjelf, oaktadt hela StatsRådets gemensamma underdåniga afstyrkande, i Räder funnit för godt att öfverlemna frägan till Riksens Ständer, så har jag trott och tror ännu, att det icke skedt utan stora orsaker, hvilka böra noga pröfvas både mot och med.
De vigtiga skäl, som af Hans Excellence JustitiaeStatsMinistern blifvit anförda, äro enliga med min öfvertygelse, och det är icke min afsigt att frångå dem.
Men Svea Konungs
Domsrätt i högsta instancen, så kär och önsklig för alla Hans undersåtare^ Jtan, efter min tanka, ganska väl stå tillsammans med borttagande af de Tvänne rösterna i Högsta Domstolen, som stadgas i Regeringsformens 21 §, och hvilka tvänne Rösters afskaffande äfven tyckes hafva varit Konungens förnämsta syftemål, enligt Rubriken af den Nådiga Propositionen.
Konungen, såsom Högste Chef eller Ordförande, kan ju vaka öfver Sin Domstol, taga kännedom af dess göromål, låta utfärda alla Dess Domar och Utslag i Sitt Constibutions-TJtskottets betänkandcn.
Namn och med Sin höga underskrift eller under Sitt Secret, samt således alltid vara ansedd såsom den Högste Domaren för Sitt Folk, utan att vid röstberäkningar behöfva sättas i jemförelse med Domstolens Ledamöter, eller i förbindelse att, om de
Mål, hvaröfver röstas bör, taga en lika noga kännedom, som det åligger Ledamöterna att taga.
Stadgandet derom i Grundlagen har alltid förekommit mig oförenligt med Konungamagtens höghet.
Om således 21 §. i Regeringsformen underginge följande ändring : "Konungen förer ordet i Högsta Domstolen, så of a han för godt finner att dess göromål öfvervara.
Alla frågor om förklaringar öfver Lagert skola hos Konungen cinmälas och Dess bifall dertill inhemtas, änskönt Han Hl 1 Hogsta
Domstolens ofverlaggnmgar derom deltagit,” med bibehållande af allt öfrigt rörande Högsta
Domstolens organisation, så vågar jag i underdånighet tro att Konungens Nådiga afsigt bäst skulle kunna förenas med Folkets allmänna önskan, att dömas af sin Konung.
Och jag kan icke heller annat finna, än att Rikets Stan* der, genom deras ConstitutionsUtskott, ega både rätt och förbindelse att i underdånighet föreslå en modification eller medelväg mellan Konungens Egen yttrade vilja 220 Conskitutions-Vtskottets Betänknnden. och StalsRådets gemensamma mening, när denna tillika är hela Folkets.
Äfvenså är jag icke af lika tankar med Utskottets pluralitet, i afseende på de ändringar i Grundlagen, som af Konungen blifvit föreslagne, rörande förklaringar öfver rätta meningen af oeconomiska Lagar och Författningar'.
Dessa förklaringar synas mig böra tillhöra samma Auctoritet, sorn stiftat Lagarne, nemligen Konungen i StatsRådet, och jag får således, för min del, yttra bifall till Konungens Nådiga Proposition i detta ämne, Ut Supra.
Ex 1’rotocollo. . ■ J. D. Valerius. « N:o 46.
Ankom d. zo September 1825.
Memorial till Riksens Ständer, med förslag till ändring och omflyttning af 2 mom. 56 §.
Re gerings Formen.
Wid närmare jemförelse af 2:dra Momentet i 56 §. och 2:dra momentet i 81 Constitubions-TJtskottets betänkanden.
221 Regeringsformen, befinnas dessa Grundlagsrum sins emellan stridiga i så måtto att, då det förstnämnda förbjuder Riksens Ständer att, äfven i händelse ConstitutionsUtskottet afstyrkt en Konungens Proposition, rörande ändring i Grundlagarna, derom vid samma Riksdag besluta, det sednare åter lemnar Riksens Ständer fritt val, att antingen genast afslå Propositionen eller och uppskjuta afgörandet till nästföljande Riksdag.
För att afhjelpa denna uppenbara till olikhet eller åtminstone villrådighet i tolkningen ledande motsägelse, troligen uppkommen dymedelst att, vid beredningen af det under 1815 års
Riksdag godkända förslaget tili 2:dra momentet af 56 föreskriften i 81 §. blifvit förbisedd, och för att, med återställandet af det äldre stadgandet, tillika gifva det nyare en mera behörig och af sjelfva Grundlagen tydligen deri anvisad plats, har ConstitutionsUtskottet trott lämpligast, att nyss berörda moment, erforderligen ändradt och äfven lill redactionen jemItadt, inflyttades i 81 §. redan förut afhandlande sättet huru med Grundlagsfrågor bör förfaras; Och Utskottet får således, till Grundlagsenlig åtgärd, vördsamligen öfverlemna det förslag att hela 2;dra momentet af 56 jf.
Regerings formen, från och med orden; ”Frågor om förändringar^’ 222 Constitutions-TJtskottets betänkanden. till och med: ”sorn ofvan sagdt är,” må uteslutas, och deremot 81 §•
Regeringsformen erhålla följande lydelse: §. 81. ”Denna RegeringsForm samt Rikets öfriga Grundlagar kunna icke ändras eller upphäfvas, utan genom Konungens och alla Riksståndens sammanstämmande beslut.
Ej må frågor derom uti Ståndens Plena -väckas, utan anmälas de hos Riksens Ständers vid hvarje Riksdag valda ConstitutionsUtskott.
Detta Utskott, hvars pligt det vara skall att Grundlagarna granska, ege rätt att hos Riksens Ständer föreslå de ändringar deruti, som det anser högst nödiga eller nyttiga och möjliga att verkställa.” ”Inkommer till Riksens Ständer Con• stitutions Utskottet med något förslag till Grundlag s-ändring, må Riksens Ständer kunna derom vid samma Riksdag öfverlägga, men icke besluta.
Göras i Plena icke anmärkningar mot Utskottets förslag, hvile det, såsom ett Riksens Ständers utlåtande, till nästa Riksdag.
Göras åter mot förslaget anmärkningar, förvisas de, sorn hvarje Riksstånd serskildt förklarar utgöra dess gemensamma tankar, Constitutions-TJtskottets betänkanäen. 223 till ConstilutionsUtskottet, hvilket åligge att meningarne i möjligaste måtto till ett helt utlåtande sammanjemnka, och, om oförenliga skiljaktigheter yppats, dem till behandling hos RiksStånden derjemte anmäla.
Sammanstämma nu desse i ett utlåtande, hvile det till nästkommande Ständers pröfning.
Finnas åter något Stånds tankar i en eller flera delar stridande mot de öfrigas, och fogar sig ej samma Stånd efter dem, varde, för slutlig jemnkning, ConstitutionsUtskottet förstärkt till ett antal af Tjugu personer från hvarje Stånd, hvilke, genom samfäld omröstning, med iakttagande af hvad 53 §.
Riksdagsordningen, till undvikande af paria vota stadgar, bestämme Riksens Ständers utlåtande, för att, dymedelst fullständigt beredt, hvila på sätt ofvan sagdt är.
Öfver de sålunda till afgörande vid nästa Riksdag hänskjutna förslag skall då endast kunna med Ja och Nej beslutas; och öfverlemna RiksStånden de af dem enhälligt antagna förslagen, genom sina Talmän, till Konungen, med begäran att
Konungen inhemte hela StatsRådets tankar deröfver, tage sedan Sitt beslut och meddele Riksens Ständer å Rikssalen Sitt samtycke, eller ock de orsaker, för hvilka
Han icke samtycker till deras åstundan." 2*4 Constitutions-TJbskottets Betnnkanden. ”Will Konungen hos Riksens Ständer föreslå någon ändring i Grundlagarne, höre han StatsRådet och ölVerlemne sedan sin Proposition, jemte StatsRådets tankar deröfver, till Riksens Ständer, som genast, utan att om denna Proposition förut öfverlägga, uppdrage ConstitutionsUtskottet att sitt utlåtande derom till RiksensStänder afgifva.
Afstyrker Utskottet Konungens Proposition, då må Riksens Ständer genast kunna antingen denna Proposition afslå, eller ock afgöra, att de vilja öfver densamma å nästföljande Riksdag besluta; Gällandes i detta fall Tre Stånds mening och, om r*Va Stånd stadna emot Två, deras som beslutet uppskjutit.
Men icke må, under någon förevändning, Riksens Ständer förrän å nästa Riksdag Proposisionen till bifall upptaga.
Samtycka då alla ' tånden till Konungens förslag, hegare de dag att på RiksSalen få RiksensStänders bifall dertill afgifva.
Antaga icke RiksStånden samfält Konungens Proposition, vare den afslagen, och aflemne Riksens Ständer sittafslag, med skälen dertill, skriftligen till Konungen, genom deras Talmän.” ”Om Constitutions-TJtskottets Betänkanden. 2.’5 ”Om vid Riksdag, då Grundlags frågor lagligen kunna afgöras , ytterligare uppskof föreslås, må det ej ega rum utan Konungens och alla Fyra RiksSlåndens sammanstämmande beslut.”
För öfrigt bör Utskottet vörd«amligen erinra, ätt, i fall närvarande förslag skulle af Riksens Ständer gilias, den af Utskottet, i Memorial N:o 27, under den 5 sistlidne Junii förslagna citation, i 75 §.
Riksdags Ordningen, af Regeriusformen 56 §. kommer att försvinna, och 81 §. att i stället åberopas.
Stockholm den 3 September 1823, N:o 47.
Ankom den 20 September 1823- memorial till Riksens Ständer, med föreslående rtf ett tillägg i 37 §.
Lagstiftaren, som med utförlig nog. granhet föreskrifvit
Hen ordning, hvarefter Bihang till R. S. Prut. 3:dje Sami. 29. 226 Constitutions-XJtskottets betänkcmden.
Riksdagsärender böra behandlas inom RiksStånden, har lika visligen lemnat åt RiksenStänders Utskott, att sjelfve reglera sin arbetsmethod, och med afsigt undvikit att, genom hopade iakttagelse-detaljer, försvåra målens beredning och binda öfverläggningarna derom.
Emedlertid synes det sorn skulle ett allmänt stadgande i denna del, hvilket nu helt och hållet saknas, blifva både nyttigt och nödvändigt, i synnerhet till befordrande af ärendenas jemna gång och till förekommande af olämpliga uppskof; Och i sådant hänseende får ConstitutionsUtskottet, för den åtgärd Grundlagen anvisar, vördsatnligen föreslå att i irsta momentet af 57 §.
Riksdagsordningen, näst efter orden: ”med sina yttranden till Ståndens Plena inkomma,” följande tillägg måtte införas: ”Och iakttages för öfrigt, att ärenden må i Utskotten behandlas joå enahanda sätt, soni i Stånden, så vidt det finnes läjirpligt, och derest icke annorlunda är uttryckligen stadgadt."
Constitutions-Utskottets betänkanden, 227 N:o 48.
Ankom elen 20 September i823- JHemorinl till Riksens Ständer, nied åtskilliga Gr widings-ändrings-Hör slag, åsyftande RiksdagsArendenas skyndsammare gång.
En i nära Älta Månader fortfarande Riksdag, som, oaktadt Representanterne# gemensamma bemödanden och ihärdiga arbetsök, ännu lemnat måhända de vigtigaste föremålen oafgjorda , hav naturligen vändt
ConstitutionsUtskottets betraktelser på orsakerna till en sådan långsamhet, och på medlen att i framtiden motverka densamma.
Det torde väl ej böra nekas, att ju sjelfva Representationens fördelning i Fyra Kamrar, utan någon diteet inbördes beröring, och med Utskotten till deras enda föreningspunct, väsenteligen bidrager att förtröga Riksdagsangelägenheternas gång; Men då det hvarken synes rådligt eller ens möjligt att söka rubba dessa åldriga former, som vunnit seclers helgd och allt djupare inträngt i Statsförfatningens huf - 228 Constitutions- Utskottets Bctnnkanden. vudgrunder, har ConstitutionsUtskottet eftersinna!:, cm icke andra utvägar kunde återstå, för att, under bevarande af Riksens Ständers samL enskildta Riksdagsmans rättigheter, och utan sakernas uppoffrande för behandlingjmethoden, förkorta Svenska Riksdagarna och minska dermed förbundna, håde för Staten och för Yal-Menigheterne tryckande kostnader Och Utskottet har snart funnit sig öfvertygadt att ändamålet åtminstone i någon mån, skulle ernås genom vissa förändringar i det arbetssätt och de öfriga reglementariska detalj ier , som dels gammal haFHjj Hels” äfven Grundlagen sanctionerat.
Föreskriften i RiksdagsOrdningens 24 att allt hvad innom ett Stånd förefaller och beslutes skall till Protocollet noggrant antecknas, medlör den olägenhet att vidlyftige discussioner, ofta ej inflytande på Utslaget, måste ovilkorligen in extenso upptaga^, Och änskönt Utskottet icke vågar positift tillstyrka upphäfvandet af öfverläggningarnas fullständiga publicitet, innan RiksStånden samfält medgifvit åhörares fria tillträde, tror dock
Utskottet det tills vidare böra på hvarje tånd särskildt bero, att om Protocoliets summariska eller utförliga redaction, efter omständigheterna, förordna.
I Ceris titutions Utskottets betänkanden 22<) Någon besparing i den nog ansenliga kostnaden för Stånds- och Utskotts Canceiliernes allönandc , förmodar deremot Utskottet kunna, utan förändring härutinnan af Q4 §•, erhållas, om blott samma efterlefves, i hvad den stadgar rörande vi!koren och liden för vedergällningens bestämmande.
''ällan skall , enligt ConstitutionsUtskottets tanka, en större personal af Ledamöter inom
Utskotten främja sakernas lugnare och mognare beredning; Och för deras skyndsamma afgörande lärer den nästan alltid blifva hinderlig.
Det är ock under denna åsigt, som Utskottet varit be tänkt att föreslå en inskränkning af Per sonalen inom tvänne Utskott, hvilka nu i Ledamöters talrikhet knapt eftergifva tvänne bland RiksStånden.
Troligen verkar likväl intet i högre grad till Riksdagsgöromålens långsamma gång och fördröjda afslutande, än det allmänt kända och öfverklagade uppehåll, som, vid Rernisser, åter-reinisser och reservationer, föranledes och gynnas deraf, att ingen tid finnes utsatt, inom hvilken en munteligen gjord motion bör i afskrift till bordet aflemnas, att anmärkningarna 250 Constitutions- Utskottets betänkanden. mot ett Utskotts betänkande måste i hela deras utförlighet från det ofta sent justerade Protocollet utskrifvas, samt att de för communicationen erforderliga exemplar af remitterade Memorial eller särskiltda anföranden aldrig eller sällan af StåndsLedamöterne sjelfva besörjas, hvarigenom såle des CancellieBetjeningens arbete och följaktligen dess antal nödvändigt ökas.
Äfven i nämnde delar önskade Utskottet att hafva träffat några tjenliga och fullt användbara correctiv, hvilkas behof erfarenheten tillräckligt ådagalagt, och hvilkas rigtiga val hon ensam kan försäkra.
Efter denna framställning går ConstitutionsUtskottet att vördsam ligen föreslå åtskilliga Ändringar och ti!ligg i Riksdagsordningen , och får derjemte tillstyrka RiksensStänder det förklarande, att hvarje förslag, som nu till grundlagsenlig behandling godkännes, utgör ett särskildt RiksensS tänders yttrande, .hvaröfver vid nästa Riksdag må särskilt beslutas. 1:0 Andra Puncten i första momentet af 24 §. styliseras sålunda :
"Secr eter oren tillhör att öfver discurserna pä sätt hvarje Constitutions-Utskottets Betänknnden. 251 Stand inom sig finnér tj enliga st, utförligen eller och summariskt, men öjver besluten noggrant och fullständigt sammanfatta Ståndets Protocoll, för att sedermera, sä tidigt det ske kan, in Pleno justeras; äfvensom att m. m.” 2:0 I 31 §. nedsättes antalet af Bevillningsutskottets Ledamöter från FyratioÅtta till ”Trettio Sex." 3:0 Likaledes minskas i 34.
§. detta antal inom Allmänna Besvärs- och EconomieUtskottet till ”'Trettio S-,x." 4:0 I Andra Puncten af 49 §-'S i:sta moment, emellan orden: "och afskrift deraf’4 samt ' till bordet allemnas,’’ kommer att införas: ”senast i nasta Plenum." 5-o Wid slutet af 49 §• tillägges, såsom ett nytt eller 4'de moment; 232 Constitutions-TJ tskottets betänhanden, ”När utlåtande frän RiksStånd till Utskott återremitteras, bår Ståndets Secreterare alla Anmärkningarna pundvis och i korthet sammanfatta, jemte hufvud sakliga skälen derför, och med uppgift af de Ledamöters namn, sorn anmärkningarna fr,anst ål
It eller b iträ dt hvilket allt, genom just er a dt Protocolls Utdrag, meddeles Utskottet, da likväl St änet s
Led arnot 111a ega att sin särs ilda mev.ina i utförlighet bifoga, såsom i 57 §. stadgadt är.” 6:0 52 §. erhåller följande ändrade Redaction:
Utaf alla Memorial och Anföranden, sorn äro af egenskap att till något Riksens Ständers Utskott remitteras, skola till Ståndet ingiftas Två Exemplar, hvaraf det ena stadnar vid Protocollet, ,och det andra till Utskottet afgår.
Begäres communication med de öfriga Stånden aflemnas dessutom 7re exemplar, för att dem tillställas." 7:0
Uti första momentet af 57 §. skulle, i stället. för orden: ”hvilket må Ståndets beslut Constitutions-TJtskottets Betänkanden.
233 beslut åtfölja , intagas denna mening; ”hvilket må MedStånden tillställ as, enär han de får cvmmunicationen och Protocollet nådiga Exemplaren deraf till Secreteraren aflemnar Stockholm den 6 September 1823.
Anbom den 20 September 1823. «Memorial till Riksens Ständer, med föreslående af tillägg i 14 §• af Instruction för JustiticeOnibudsmannen.
Genom särskildta Trotocolls Utdrag , hvaraf det sista ankommit den i3 nästliden Augusti, hafva högvördige PrästeStåndet, Wällofl.
BorgareStåndet och Hedervärda BondeStåndet anmodat ConstitutionsUtskottet, att i 14 §• af Instructionen för Riksens Ständers Justitieombudsman föreslå det tillägg att han måtte, dels vid Bihang till R. S. Brot. $:djc Sami. 30 *34 Constikuiions- Utskottets bet^nhnndem hvarje Riksdags början tili ConstitutionsUtskottet inlemna jemte de öfver hans Embetsförvaltning sedan förra Riksdagen hållna Diarier, äfven sin Embets-berättelse, för att af Utskottet granskas i hvad som icke ttllhör LagUtskottets befattning, och dels för RiksensStänder, då han uppgifver hvilka af Deras vid sednast förflutna Riksdag fattade beslut och framförda hemställningar af Konungen gillats, utfärdats och till verkställighet befordrats, tillika anmäla dem, som icke blifvit i underdäninhet föredragna eller i Nåder afgjorda.
Då, jemlikt 96 §.
Regeringsformen, JustittiaeOmbudsmannei» hufvudsakligen åligger att vaka öfver Lagarnas efterlefnad och åtala Domares Embetsfel, samt då, enligt 100 <§., hans allmänna redogörelse äger till väsenteligt föremål att utreda Lagstiftningens tillsånd, — ämnen, hvilka synbart närmare ingå i Lag-Utskottets befatning än i Constitutions-Utskottets, som egenteligen fått sig uppdraget, att granska Grundlagarna och Stats-Rådets Protocoll, tror, för sin del, Utskottet det vara tjenligast att, ej mindre JustitiasOmbudsmannens
Embetsberättelse i det hela, än ock hans Diarier och Registratur, hvilka sednare handlingar, ehuru af juridisk egen - Constitutlons-Vstkottets bctänkandcn.
235 skap, hittils, i följd af 1815 års Riksdagsbeslut, omedelbarligen aflemnats till ConstitutiosUtskottet, må hädanefter ingifvas till RiksensStänder, för att derifrån hänvisas till LagUtskottets granskning och utlåtande.
Under hopp att Riksens Högloft.
Stan' der torde täckas gilla dessa Utskottets åsigter, får, med iaktagande för öfrigt af hvad Remisserna innehålla, Utskottet vördsamligen föreslå, att, vid slutet af 14 i JustitiasOmbudsmannens instruction, följande tillägg måtte, såsom ett nytt moment införas: "justitia-Ombudsmannens ofvannämnda redogörelse samt ärliga berättelser båra genast vid Riksdagens början ingifvas, jör att i tid kunna förvisas till granskning af Lagdt skottet, dit jemväl, i enahanda ändamål, hans EmbetsDiarier och Registratur inlemnes; skolandes dessutom jfustiticeOmhud smannen, dä hav för Riksens Ständer anmäler, hvilka a) deras beslut och framställgar af Konungen bifallits och utfårdadts, t ill ika särskilt upptaga dem, sorn i eke b lif - Q36 Constitutior.s- Utskottets betänknnden. vit i underdånighet föredragna eller i Nåder afgjorda.” Stockholm den 6 September 1823.
N;o 50.