Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Kungsöhrs d:o . . Bergslags d:o . . .
Sahlbergs d:o . . . Wäsby d:o . . .
Summa Betalande mantalspenningar.
Befriade från mantalspenningar.
Qvinkön. 949 796 542 391 3,631 2,787 3,633 4,506 4,526 2,561 1,342 1,074 811 516 4,233 3,153 4,370 4,498 5,289 2,979 605 565 392 281 3.237 2.580 3,316 3,561 3,777 2,206 24,322 28,265 20,520 763 716 448 326 3,533 2,769 3,496 3,887 4,061 2,344 ,343 1,554 1,361 934 672 6,868 5,367 6,949 8,067 8,303 4,767 44,842 2,105 1,790 1,259 842 7,766 5,922 7,866 8,385 9,350 5,323 50,608 52,587 42,863 95,450 7
Af denna under 3 år tillkomna folkökning, 1,079 personer, belöper: a) på städerna 334 på landet 745 ^ g^g b) på mankönet 601 på q vinkönet 478 | g>jg
De ifrån mantalspenningar befriades antal är minskadt med 109
De betalandes antal är ökadt med 1,188 Skilnaden gör 1,079.
Härvid anmärkes att ibland de ifrån mantalspenningar befriade äro upptagne icke allenast alla personer under 17 år, utan ock gemenskapen af armeen.
Fördelad på 3 år stiger hela denna folkökning till 359 å 360 personer per år.
I allmänhet torde orsakerna till denna folkökning vara desamma, som finnas anförda i 1838 års berättelse, nemligen det fortfarande fredslugnet, hufvudnäringarnes fortgående förkofran, de tidiga giftermålen hos tjenstehjonsklassen samt mängden af oäkta barn.
Ingen annan farsot än smittkopporna bar träffat
Länet, och de personer som deraf dödt äro så få, att man icke kan taga dem uti någon särskild beräkning utöfver den vanliga mortaliteten.
Sedligheten kan icke anses hafva undergått någon särdeles märkbar förändring under den korta tid denna berättelse omfattar, likväl kan man snarare anse att den förbättrats än försämrats, i synnerhet hvad bränvinssupandet angår, hvartill hufvudsakligen bidrager att det nu mera än förr anses såsom skamligt att vara af starka drycker öfverlastad.
För landet finnas inrättade 81 fasta och 30 flyttbara folkskolor, hvaraf likväl 1 fast och 3 flyttbara skolor, såsom tillhörande Fellingsbro socken, äro gemensamma för detta och Örebro Län.
I dessa lil skolor undervisas omkring 6,760 Länet tillhörande barn.
I allmänhet skicka föräldrarne villigt sina barn i skolan och se gerna att de blifva undervisade, men skolornas verkan på folkupplysningen kan ännu icke bedömmas, då ännu inga af dem som genomgått desamma kunnat träda i verksamhet såsom fullväxta personer, och i öfrigt skolornas gagn så betydligt beror på det sätt, hvarpå den undervisning, barnen fått, begagnas under den vigtiga tidpunkt af deras lefnad då de beredas till den helida nattvarden.
O 8 Några särdeles framsteg har icke näringsfliten gjort, ehuru den i allmänhet kan anses vara snarare i tilltagande än aftagande.
På välmågan i Länet hafva miss väx terne åren 1844 och 1845 icke kunnat undgå att menligt inverka äfven för åren 1848, 1849 och 1850, då återbetalningarna af de lån, hvilka af Eders Kongl. Majit nådigst beviljades och då räddade provinsen, till en del sträckte sig äfven till dessa åren.
Dertill kommer att skördarne under samma år varit ganska medelmåttiga och att potatissjukan varit iner eller mindre herrskande.
Afven hafva flera konkurser af personer, lill en del med betydlig rörelse, skadligt inverkat på kreditförhållandena och åtminstone för en tid hämmat rörelsens liflighet i vissa delar af provinsen.
Då allt detta oaktadt alla undsättningsskulderna från missväxttiden blifvit till sista runstycket fullständigt liqviderade, kronoutskylderna utgått snarare med mindre än större restantier än förr, och utmätningarnes antal icke varit i något märkbart stigande, torde likväl kunna slutas, att en icke obetydlig ekonomisk styrka finnes hos provinsen, föranledande till den förhoppning att, om blott några år få förflyta utan förnyade missväxter, en verklig välmåga skall finnas hos den besutna delen af provinsens invånare och i allmänhet hos alla dem, som äga stadigt näringsfång och sköta det med alfvar och omtanka.
Tillgången på arbetare har i allmänhet varit temligen jemn, och den som ordentligt aflönat sitt folk har icke saknat dugliga tjenare.
Markegångspriset på dränge-dagsverket har alla 3 åren varit 21 sk. 4 rst.
Banko, men på olika orter inom
Länet har priset på ett sådant dagsverke varit mycket olika, och på ett och annat ställe, i synnerhet i och invid städerna, till och med öfverstigit 32 sk. Banko. § 3.
Bland Länets näringar är jordbruket otvif velak tigt den förnämsta.
Intresset för dess ändamålsenligare och förbättrade bedrifvande stiger uppenbarligen med hvarje år.
En stor del possessionater och någre af den förmögnare allmogen hafva redan inrättat cirkulationsbruk, och de flesta jordbrukare hafva börjat, ehuru många i ganska ringa skala, alt genom såning af gräsfrö, mest klöfver och limothej, bereda sig ökade fodertillgångar.
De olika åkerbruks methoder, 9 methoder, som i Länet liufvudsakligast brukas, finnas beskrifne i den år 1844 afgifna berättelse, men äro på mångfaldigt sätt modifierade; och ehuru den urgamla methoden, att låta ena hälften af jorden ligga i träde och blott beså den andra hälften, ännu fortfarande utgör den allmännaste hufvudgrunden, torde numera få ställen finnas, der den i sin fulla stränghet tillämpas, då oftast antingen någon del af trädesjorden begagnas till foderväxter eller rotfrukter, eller åtminstone de nyodlingar, som i större eller mindre skala på de flesta ställen blifvit gjorda, utgöra undantag från det gamla trädesjordssystemet.
Det torde icke heller vara just önskvärdt att den mindre bemedlade åkerbrukaren hastigt och tvärt öfvergår från en åkerbruksmethod, som länge vid d ess hemman varit följd, lill en annan som så hufvudsakligen skiljer sig från den förra, som det egentliga cirkulationsbruket från det vanliga trädesbruket.
Ofta händer under en sådan öfvergång att ringa eller ingen inkomst, ja till och med rena förluster drabba brukaren, hvilka väl sedan måhända under kommande år fullt kunna ersättas, men den mindre bemedlade kan ej invänta denna lid, utan blifver förstörd om han icke årligen af jorden erhåller den inkomst, sorn erfordras för hans familjs uppehälle och hans närings fortfarande drift.
Ehuru således, enligt min öfvertygelse, äfven för mindre åkerbruk ett afpassadt cirkulations-bruk är lämpligt och det som lemnar den bästa netto-inkomsten, anser jag det vara ganska riktigt, att öfvergången dertill endast sker småningom vid mindre hemmansdelar.
Ett undantag härifrån torde likväl kunna äga rum, då nemligen vid laga skiften en utflyttande får betydligt ny jord och i alla fall måste förändra åkerskiftena.
I sådant fall är det en ren besparing för framtiden att vid samma tillfälle tillvägabringa förändringar, och han får då begagna odlingshjelpen såsom ett förlag lill sitt understöd till dess jorden kommit i sin fulla ordning.
Ägde han vid sådana tillfällen fullt skickliga personer att vända sig till för erhållande af upplysningar om jordens rätta indelning, det minst kostsamma sättet för fuktighetens ledande från densamma, och det lämpligaste cirkulationssätt att på samma lokal använda, skulle haus kostnader snart vara ersatta.
De sädesslag, som inom provinsen begagnas, äro desamma som förr, nemligen hvete, råg, korn, ärter, blandsäd och hafre.
Hvad proportionen deln emellan angår, sä har kanske odlingen af hvete och hafre tilltagit, den förra på den egentliga åkerjorden och den sednare i synnerhet på nyodlingar, sådan jord som någon lid varit igenlagd till foderväxter, och naturlig äng, som börjat visa alltför svag gräsväxt.
Län för åren 1848—1850. 2 10 Odlingen af potates har betydligt aftagit i anseende till den sjukdom, som å densamma varit rådande.
Åren 1848 och 1849 var denna rotfrukt deraf svårt angripen, men 1850 års skörd var i allmänhet derifrån befriad.
Förhållandet med odlingen af lin, hampa och humla, har varit detsamma som enligt sista berättelserna.
Trädgårdsskötseln är mycket försummad och drifves i allmänhet icke på något ordnadt sätt annat än vid städerna och herregårdarna; dock saknas icke anledning till den förmodan, att äfven den börjar att hos allmogen vinna mera intresse, ehuru ännu i ganska ringa skala.
Dels genom de årliga täflingsplöjningarna, dels oek genom Länets landtbruksskola har kännedomen om förbättrade åkerbruksredskap blifvit spridd.
Sådana begagnas också till större eller mindre del hos många af Länets possessionater och några af allmogen, men i allmänhet afskräcker ännu anskaffningskostnaden de flesta af den sednare från deras begagnande, ehuru ganska mångå inse deras gagn.
Tröskverk äro deremot ganska allmänna.
På herregårdarna äro de fasta och endast att begagna på stället; men i öfrigt finnas i ganska mångå socknar flyttbara tröskverk, som föras från det ena hemmanet till det andra och hvarmed, emot viss betalning för deras begagnande, grödan ganska hastigt aftröskas.
Ett fortfarande förtroende har visat sig för Länets landtbruksskola vid Julpa i Romfartuna socken.
År 1849 vidtogs i organisativt afseende dermed den förändring, att Landthushållnings-Sällskapet blef dess principaler och Hushållnings-Sällskapets förvaltnings-utskott direktiou öfver skolan.
Årligen utses tvänne af Utskottets ledamöter att vara inspectores scholae.
Agronomen Möller har såsom förut varit skolans föreståndare, och vid de årliga examina som hållas hafva rättare-eleverne ådagalagt prof på inhemtade goda insigter uti de ämnen, som utgöra föremål för undervisningen.
De af eleverne, som från skolan utgått efter fulländad kurs, hafva samtlige erhållit platser eller blifvit föreståndare för egna jordbruk.
Hvad boskapsskötseln angår, så gör visserligen angelägenheten af foderafkastuingens förökande och en förbättrad ladugårdsskötsel sig allt mer och mer gällande, och omtankan riktas något deråt älven hos en del af allmogen; men hos denna sednare i synnerhet vändes bemödandet snarare på att öka antalet af kreatur och måhända blott lifnära dem, än på omsorgen att väl och tillräckligt föda de kreatur som redan finnas.
Detta, i förening med de ofta dåliga betena samt förtidig parning, åstadkommer att kreaturen i allmänhet blifva små och svaga samt icke lemna sina ägare det gagn och den afkastning, 11 sorn eljest borde erhållas.
Då dessutom i stora trakter af Länet forslingen utgör en påräknad, ehuru för jordbruket högst skadlig, binäring, kan nötkreaturens antal oftast ej vara så stort som för jordens goda skötsel skulle vara erforderligt, och behandlingen af dem som finnas icke vara ändamålsenlig.
På de flesta herregårdar och hos några få af allmogen skötas likväl kreaturen med mycken omsorg; men mycket klagas öfver brist på insigt och på erfarenhet, grundad i verklig kännedom af ämnet, hvarföre ock sättet att anskaffa dugliga dejor och vårdare af boskapen utgjort föremål för många öfverläggningar hos Hushållnings-Sällskapet, hvilket varit betänkt på införskrifvandet af Hollsteinare, för att med ledning häruti tillhandagå, men ännu icke lyckats att finna något lämpligt ställe, der man velat dem emottaga på sådana vilkor, som för provinsen kunde medföra erforderligt gagn.
Bedöm mandet af ladugårdsafkastningens tillräcklighet eller otillräcklighet för Länets behof är förenadt med de största svårigheter, i anseende till den starka omsättning, som dess produkter äro underkastade.
Visserligen hitföras och försäljas många kreatur ifrån Södermanland och Nerike under de årliga marknaderna, samt mycket smör ifrån Dalarne och Helsingland, men deremot är, genom den lättade ångbåtskommunikationen, afsättningen å färskt smör och färskt kött, och från Arboga i synnerhet, med seglande fartyg, försäljningen på mjölkande kor ganska betydlig på Stockholm, så att man måhända kan anse värdet af de ladugårdsprodukter, som utföras ur Länet, kunna någorlunda motsvara dem, som hitföras från andra Län.
Hästafveln kan anses stå ungefärligen på samma punkt som de föregående åren.
Likaså fårafveln, som endast underhålles för de årliga behofven af slagt och ull för hvarje hushålls behof och till obetydlig afsättning i städerna.
Svin finnas på några ställen af goda racer, men mjeltbrand har gjort mycken skada på delta djurslag.
Angående bränvinsbränningens gagn för boskapsskötseln äro tankarne inom provinsen ännu ganska delade, dock synes den meningen allt mer och mer få öfverhanden, att det gagn, ilen kan lemna, för densamma icke motsvarar de olägenheter och kostnader, som med bränvinsbränning äro förenade.
Westmanland har, i synnerhet i Bergslags- och Bruks-distrikterna, betydliga skogar.
Med undantag af trakterna närmast kring Mälaren, der ek och några andra ädla trädslag växa, bestå de i allmänhet af tall, gran, björk och asp.
De enskilda skogar, sorn icke tillhöra Bruk och större egendomar, missvårdas till största delen, dels genom en vida större årlig afverkning än återväxten, dels ock genom det sätt, hvarpå det afverkade uttages och hvarigenom 12 ålerväxlen antingen skadas eller åtminstone icke befordras.
På några Bruk och egendomar är deremot ordentlig skogshushållning införd, åtminstone sådan, att averkningen icke öfverstiger återväxten.
Allmänningarne inom Länet äro 10 och innefatta en areal af tillsammans omkring 24,000 tunnland, mossar, kärr och impedimenta deruti inberäknade.
På 3 af dem är reglerad hushållning införd.
Med undantag af en äro alla de öfriga väl behållna, för olofliga tillgrepp någorlunda fredade samt bärande både mogen och tillväxande skog, dock så att en ännu är fredlyst och ställd pä tillväxt.
Från nio utlemnas årligen skogsvaror genom utsyning, uppgående under de tre ifrågavarande åren i medeltal, dock i stigande, till 1,635 stortamnar per år, ett alltför litet qvantum i förhållande till allmänningsskogarnes vidd och närvarande tillstånd, hvarföre man ock förutser, att då den pågående regleringen af hushållningen på alla blifvit införd och öfriga förhållanden derefter jemkade, årliga afkaslningen bör uppgå til minst 3,000 storfamnar.
Den i sista berättelsen såsom påbörjad omtalade regleringen af skogen på den under Johannisbergs kungsgård lydande
Ridön har blifvit fulländad; och på indragna militie-bostället
Lyftinge samt
Bro kyrkoherde-boställe har ordentlig skogshushållning blifvit införd.
Det vid West-Sura på Bruks-Societelens bekostnad grundade skogsinstitut fortgår under sin nitiska föreståndares Forst-Direktorn, Assessor Obbarii ledning.
I anseende till bristande utrymme hafva hittills icke flera än 6 elever på en gång der kunnat undervisas, ehuru de som derifrån utgått genast erhållit platser såsom skogsförvaltare, och antalet af dem sorn sökt inträde vid institutet varit betydligt större.
Dels af denna anledning, dels ock derföre att, oaktadt undervisningen nu ombesörjes af tvänne lärare och vid WestSura och Ramnäs Bruk tillräcklig skog finnes till undervisning i de praktiska ämnena, likväl icke alla hjelpvetenskaper och de praktiska kunskaperna kunnat läras till den vidd, som man måste önska och som alltid erfordras för en rationel skogshushållning, då man, såsom utgången från ett institut efter fulländad lärokurs, sjelfständigt skall sköta skogar, har Bruks-Societeten under våren 1850 anslagit nödiga medel till utvidgande af lokalen för att sedermera kunna emottaga flera elever än hittills, samt beslutat att en tredje lärare skall anställas till undervisningens utvidgande, och att framdeles en ren praktisk lärokurs af minst ett år skall förutgå den derpå följande två-åriga theoretiska kursen. 13 Något mera än en half million tunnland bruksskogar, hvaraf cirka 140,000 tunnland i Westmanlands
Län, äro nu lemnade under vård af antingen ifrån institutet utgångna elever, eller sådana personer som emottagit skogar, hvilka af institutets föreståndare förut blifvit reglerade och värderade.
Öfverallt visa sig förmånerna af en regelbunden skötsel af skogarna genom ökade inkomster af desamma på samma gång som de stiga uti verkligt värde.
Till spridande af ytterligare kännedom om skogshushållningen utgifves äfven af institutets föreståndare en populär tidskrift i ämnet.
Oaktadt den misshushållning med skogarna, som på de flesta ställen är rådande, synes dock angelägenheten af deras vårdande och i synnerhet möjligheten af att, genom deras ordentliga behandling, af dem erhålla större inkomster än hittills, utan att de derigenom lida skada, allt mera och mera väcka uppmärksamheten till och med hos en eller annan af den förståndigare allmogen.
Bergs- och Bruks-rörelsen.
Jernmalmsbrytningen har uppgått till följande belopp: för år 1848 till 181,1974 SkU.
Tackjernsvigt » » 1849 » 149,312 » » » » 1850 » 153,566 » » Tackjernsblåsningen upplyses af följande tabell: a «-«* a Iilusningstid.
Tionde, Tackjern. o C/3 C5 3 E, O era fiSo 3 era Dygn.
Sk® L® ® Sk® L® ® År 1848 22 16 1,928 2 37,749 19 10 532 9 15 » 1849 22 13 1,385 54 28,243 565 7 19 » 1850 22 16 1,623 11 35,220 9 15 619 — 15 Tionde Tackjernspriserne hafva varit:
Lösningspris. Auktionspris.
År 1848 ... 6 R:dr 40 sk.
B:ko 6 R:dr 36 sk.
B:ko » 1849 ... 6 » 40 » » 6 » 40 » » » 1850 ... 7 » 12 » » Ingen försäljning 14 Tackjernsgods har vid masugnarna tillverkats:
År 1848 349 Skei 4 LU. - » 1849 742 » 15 » 4 U. » 1850 614 » 1 » — Stång- och ämnesjernssmidet har utgjort: k B sL B* C« Privilegieradt smide, inberäknad hammarskatten.
Uppgifven till- verkning.
Q* Sk® L® ® Sk® L® ® Sk® L® ® År 1848 133 65,906 2 70,428 12- 5 649 3 8 » 1849 133 65,906 2 66,491 16 4 667 4 13 » 1850 131 64,826 19 — 65,984 2 3 655 15 14 Hammarskattspriset har varit:
För stångjerns- Ycrken.
För ämnesjerns- Yerken.
För bergsmans- hamrarne.
R:dr sk. r. R:dr sk. r. R:dr sk. r. \.r 1848 1 4 36 — 14 36 _ 14 _ » 1849 15 — 15 — — 14 12 — » 1850 16 - — 16 - - 15 — — Jernmanufaktur-tillverkningen har utgjort:
År 1848 4,079 Skei 8 LU. 1 U » 1849 4,085 » 9 » — » » 1850 4,405 » 16 »11» Koppar-, messings- och blyerts-tillverkningen har uppgått till: Koppartillverkning.
Sk® L® ® Sk® L® ® Sk® L® ffi År 1848 304 4 19 714 4 1944 103 8 » 1849 291 4 — 703 1 11* 167 5 5 » 1850 322 12 — 539 7 m 141 14 — 15 Tillverkningen vid Sala Silfververk af Silfver, Bly och Silfverglitt: Tillverkning.
Afgift till Kronan i Tionde, Myntarelön och Slagskatt.
Silfver bergfint.
Lödig i Mark.
Sk® L® ® Centner. r. Ar 1848 3,054 7 225 5 19 179 20 9,046 22 o » 1849 3,615 11 100 19 1 281 55 10,879 14 8 » 1850 3,835 11 184 8 16 135 50 11,597 1 8 Den fond, som enligt Kongl. Maj:ts nådiga bref af den 31 Oktober 1829 skail bildas för att genom sin afkastning sätta Sala silfververk i stånd att, utan vidare begagnande af 1743 års med detsamma upprättade arrende-kontrakt, upprätthålla bergsbruket, och hvilken fond skall blifva så stor, att afkastningen deraf utgör eller motsvarar 1,100 tunnor spanmål, hälften råg och hälften korn, hade vid 1850 års slut stigit lill ett belopp af 48,518 R:dr 22 sk. 7 rst.
Maj:l rörande egendomsköp af denna fond tills vidare stadgat, att vid sådana köp borde afses att egendomsafkastningen motsvarade den ränta, man genom penningarnes utlåning kunde påräkna, men inga egendomsköp af sådan beskaffenhet varit alt tillgå, har fonden ännu icke blifvit ägare af någon fast egendom.
Antalet af arbetare, som egentligen äro sysselsatte för grufvornas, bergverkens och brukens behof, har, så vidt man kunnat beräkna, uppgått till 3,400 å 3,500 personer.
I sammanhang med bergs- och bruksrörelsen bör här nämnas, att vid Surahammars jernbruk i Sura socken tackjernet nedsmältes med ved och utvalsas till gröfre och finare dimensioner.
Beträffande de fabriker, bruk och öfriga näringar, hvilka icke höra till bergsrörelsen, anmärkas här: l:o Tegelbruken, hvilkas antal synas af den bifogade tabellen.
Ehuru tillverkningen i allmänhet varit betydligen förökad, har afsättning likväl icke saknats hvarken å mur- eller taktegel.
De höga prisen på dessa produkter föranleda dertill, att byggnader af mursten icke så allmänt uppföras, som önskligt vöre: dock äro tak af tegel i många delar af Länet ganska allmänna. 16 2:o Ett Såpbruk vid Brunnby i Ihrsta socken, som likväl med år 1850 åter blifvit nedlagdt.
Under sista året då det drefs utgjorde tillverkningen 925 fjerdingar såpa med ett tillverkningsvärde af 5,858 R:dr 16 sk.
Ägaren sjelf var mästare, och arbetare voro 3:ne af de vid bans landtegendom anställda personer. 3:o En Nålfabrik vid Skultuna, hvilken likväl blifvit föga drifven.
Tillverkningen har utgjort omkring 41 bundtar stora knappnålar för ett värde af 114 R:dr Banko.
De tider af året då nålfabriken icke varit i gång, hafva arbetarne varit använda vid messingsbruket. 4:o En Kardfabrik vid Jäders Bruk, der tillverkningen varit år 1848: 33g dussin, år i849: 72g dussin och år 1850: 76 dussin kardor.
Värdet af tillverkningen efter försäljningspris utgjorde år 1848: 251 R:dr8sk., år 1849: 5/0 R:dr 32 sk. och år 1850: 448 R:dr 44 sk. Banko. 5:o 2:ne Stampar och 2:ne Lädergarfverier.
Bland hvad nu blifvit nämndt äro icke upptagna de fabriker, hvilka linnas i städerna och der skola redogöras.
Vid Hjelmare Kanal finnes en reparationsdocka eller ett varf.
Likaså i hvardera af Länets 3:ne sjöstäder.
Bland binäringar förtjena!- följande egentligen att nämnas:
Varors forslande.
Denna binäring sysselsätter nästan alla tider på året, men synnerligen om vintern, en ganska stor del af allmogen, i synnerhet den mindre förmögna.
Denna allmoge erhåller derigenom kontanta medel till bestridande af utskylder och en del andra penningeulgifter, men beräknar icke att den arbetskraft, den fodertillgång och den kreatursspillning, som dervid gå förlorade, skulle, om de användes på åkerbruket och andra binäringar, sätta dem i tillfälle att göra så mycket större försäljningar af sina produkter, att de kontanta medel, de derför erhölle, vida öfverstege förselförtjensten och det utan att sätta allmogen i nödvändighet alt ofta lefva aflägse från hemorten och underkastad de föi ledelser och de äfventyr för dem sjelfve och deras kreatur, som äro oskiljaktiga från ett sådant lif.
Forslingen sker allmännast emellan sjöstäderna, de ofvanliggande Bergslagerna och Bruks-dislriklen samt
Dalarna, och till någon del äfven emellan Stockholm och provinsens städer.
Föremålen för densamma äro hufvudsakligen, i nedgående bergs- och brukseffekter, i uppgående spanmåi, bränvin, sill, strömming, torr fisk samt köpmannavaror i allmänhet, samt emellan Stockholm och provinsen dyrbarare köpmannavaror ifrån Stockholm; samt viktualier, såsom smör, ost, kött, lefvande kreatur, ägg, m. m. från Westmanland till Stockholm.
Särskildt bör bemärkas den 17 den stora landsvägen emellan Westerås och Fahlun, hvilken är så allmänt upptagen af foror, alt sannolikt ingen annan lika lång väg inom Sverige är lika mycket begagnad.
Denna forsling, hvilken säkerligen är skadlig för åkerbruket och således ju förr dess heldre, men åtminstone i en framtid bör ersättas genom förbättrade kommunikationsanstalter, bör icke förblandas med de tillfällen till biförtjenst, som inom sjelfva Bergslagerna och Bruksdistrikten finnas genom sådana körningar för Bergsmännens och Brukens räkning, som kunna göras för dagen och icke hindra de dermed sysselsatte personer och dragare att hvarje afton återvända till deras hem.
Sådana körningar lemna en gagnelig biförtjenst i just de trakter, der åkervidderne icke äro stora, och lid således kan vara öfrig alt använda å lämpliga binäringar.
Denna bedrifves hufvudsakligen för Bergslagernas och Brukens behof och är ganska betydlig; men äfven i de trakter af Länet, der inga Bruk egentligen finnas, utgör kolningen en icke obetydlig binäring, till afsättning uti provinsens städer.
Det årliga kolningsbeloppet är ungefärligen detsamma som det redan länge varit och som i föregående berättelser finnes omförmäldt.
Tjärubränning bedrifves lill ett belopp af 400 å 500 tunnor inom Sahlbergs fögderi.
Brädsågning, takspånsberedning, tillverkning af laggkärl, stolar och möbler äro äfven binäringar, som egentligen idkas inom samma fögderi, ungefärligen till samma qvantiteter, som de föregående åren.
Linne- och ylleväfnader tillverkas något af allmogen, men på långt när icke till det belopp och med den omlanka som borde ske, och nästan icke till afsalu.
Deremot förfärdigas i några socknar mattor och täcken af nöthår, hvilka äro lätt afsattliga.
Salpeter-tillverkningen står ungefärligen på samma punkt, som då min sista berättelse afgafs.
Det då nyss förhöjda lösningspriset på salpetern och de räntefria lån, som blifvit lemnade till anläggande af salpeterlador, hade då något förhöjt tillverkningen, hvilken sedan icke kan anses hafva hvarken .stigit eller fallit.
Den lill Kronan lemnade godkända oluttrade salpetern utgjorde:
År 1848 414 IM 5 U. » 1849 539 LU.
» 1850 553 IM 13 U. 24 lod.