Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Fullkomligt osfri, Iivarföre ingen afledning behafves; men man kan h&amp;r nflecla gaserna., .o111 mau sh vill, ~ l t a u fijr1ust i viirme!
PV %$: 20 h *.
Fotogén: it@ug 1 B 1 ' 1, öre i tiiniuell.
Kaminen %r ock eu siirdeles liiniplig iiamnsclagsg: i£va, julklapp eller dylikt i fall der den beliijfs!
- Anvihibar alla Grstider l Ses i verksamhet i utstAllningsfönstret 9 Liistwfircckcaregc~tn.r~.
1.1 12.
W I M A - N.
te].
73 56.
En Önskan uppfylld!
Hiirii ofta hör maii icke persoiier i 1mdsoi.ten.
u t r o p: » O.
den som visste, hvart man sliulle vtipdn sig för att i Stockliolrn f&amp; ett uppdrag iitriittaat ordeiit- ligt och billig t?, Försök Espeditioiis- och Tiirist-Byr5n Regeringsgatan 16, egare Fil.
Doktor Oscar S v a h.
J ?ackbildaclc: bitradeii.
Stirskildt för inköps- o d i hyresafdelningarile en förest&amp;iicinriiine med inångkig fack- erfarenhet.
Oinbesiirjer iidcöp och andra iippdrag till och fr8n utlandet, anskaffar riiiil In.
OrdeiitJig, snabb och billig cspedition.
I 1 N.
T .YG: Undertecknade som anvandt Herr Axel ~ i t s t r ö i h s Collodin mot liktornar och kylknölar, hu funnit medlet fullt niotsvara sitt anda- TiZlfÖrZitligaste m t l och kunna det derföre hos enhirar till det biista rekommen- O C ~ af dcra.
Amai den 3 niaj! %6.
d. L.yunple~p, personer lt8dmap.
Undcrtecknacl, soin varit be- beprafvadt me- sviirud af cn miingd har del mot liktornar, genom i~nvantlandet nf vzrtor .~oii8dins virtor, hudhardnad f r h Apot.ekaren Herr Axel Lit- ströin I Falun, blifvit f r h dein och nageltring.
hel t och htllrt befriad; hvarföre Obs.
alltid .denna in- jug omniiuixidu incdel hos enhvar registrerade etikett som till det.
biista rckomiuendertw.
garanti, for varans f kt- Motala &amp; Nykyrlre d.
Augu~t Axdn, Handlundc.
Akta COLLODIN.
tals Tusen- SKljes hos l ' aïfyin- och Bokhandlare i flaskor B 60 &amp; * e och I Ic~ona.
Franko mot 1 7cr.
?O öre.
A X E ' L L I T S T R ~ M Falun.
F ö r kapitalister, sarskildt fruntiinmer, liar det lange varit ett önskniiigsmål att kiinna öfverlamna vården af sina värdepapper och skötseln af sina affärer åt iiagon person eller institiition, som med.
absolut sakerliet förenade piiiiktligliet ocli noggraiinliet i utförandet af det anförtrodda uppdraget afvensoin prisbilligliet.
En sadaii institiition ar Stockholms Enskilda Banks Notariatafdelning (LilZa N y g a t a n 2 7, expeditionstid 70-4), so111 iiiider garanti af Stockliolriis Eiislrilda Rniik åtager sig vård ocli förvaltning af enskilda personers ocli kassors värdepapper.
Om en person hos Notariatafdelningen deponerar obligatioiie~, inkasserar Notariataf delningen vid förfallotiderna kiipon - ger och tillliaiidahåller deponenten influtna medel.
Vidare efterser Xotariatafdeliiiilgeii iitlottningar af obligationer och iiiiderrattar depo- nenten i god tid, ifall en denne tillhörig obligation blifvit utlottad, samt laiiiiiar förslag till ny plnceriiig af det ledigblifria kapitalet.
Oin inteckningar deponeras Iios Notariatafdelningen iinderrattai.
Notariatafdelningen galdenaren d5iroiii att rantorna a in- teckningarna skola till afdelningen inbetalas, livarefter de inedel, son1 .inflyta, till deponenten redovisas.
Vidare tillser Notariatafdelningen att inteclrningarne blifva i vederbörlig tid förnyade.
Oin en 110s afdel- ningen cl&amp;poiierad inteckning genom iinderliten förnyelse skulle förfalla, ersiitter Stockholins Eiiskililn Bank därigenom nppkomrneii skada.
E ' örvnriiigsrilfgift: 6 0 öre för hr pr 1,000 kronor af deposi- tioileiis varde, dock ej under två kronor.
Alla slags verktyg för läderplastik säljas billigast hos PER FROM, St ockholrn.
26 J!
!etersanau.eZegatam 26.
Saxur och kiiifvnr sliptls.
0th Pianolektion gifvss %E mudertecknad: elev d fru Dina Eclling och fröken Sipid heim-Gyllensköld.
!Praffas 12-2.
Hoinmendörsgetnii 39.
Carl- Anqaa Å felat.
Sjuksköterskor med g o d a.
b e t y g öfver genomgångna larokiirser och ntöfvad praktisk verksamhet finnas a n m ä l d a å, Fredrika-Bremer-För- bundets B y r å, 54 Drottninggatan, 1 tr. Allm.
Tel. 48 16.
Sjukkassa.
Afven personer, som icke ar0 medzemmav a f E1örbundet, 7mcnna óZifva delegare i d e n s m m a.
nusson (etablerad 1860) Försälji~ingslolraler: n e d ~ a Tzottoz, en, tvdi och t ~ tr. e upp Största lager i. Norden Kulörta o, Svarta Yllekladningstyger Kulörta och ' Svarta Sidentyger ~omnlls-~vättliläd12in~s~ Schalar och Underlzjolar m. m.
0bseru er a!
* enom direkta förbindelser med in- och utlandets förnäinsta fabrikanter kan jag erbjuda ofvannärnda artiklar bättre och billioare än någon an- nan 6c.h torde en livar genom besök i mina lokaler eller genom reqvisition af profver och varor lätt blifva öfvep tygad om fördelen att hos mig fylla sina beliof af desia artiklar.
Riks-re~efOn 6 26 e ~ 2O e f j ~ ~ h ~ Profver på begaran,,kvy;;;;; ~~ !ip kostnadsfritt.
a \ \ mn OBS. '
AZZn undemmkJoZtw t.iUlvemmku&amp;ep&amp; egen f abr$k efter n g a s t e framekn och tyeka mnodeZZe~ *.
Fredrika Brerner.
a S. L-d Adlersparre och Sigrid Leijonhufvud: Isiredrika Bremer.
Biogr~fish slzidie.
A. Norstedt 8i Söllers förlag 1896.
Förhillaizdena inom vår bokmarknad äro icke alltid agilade att ingifva sardeles hög tanke om allmhhetens litterära smak.
Ännu finnas dock, vi äro öfvertygade därom, m&amp;nga svenska hem, dar of vanstiiende, sällsynt gedigna, och intressanta lef- nadsteckning kommer att betraktas som julens största till- dragelse.
Och den ar värd att så halsas, för så, vidt den i föryngrad skepnad, i evighetsgestalt frammanar eu person- lighet, som mer än de flesta sveiiska författare med ung- domlig friskhet sökt föra en flakt af evigheteus lif in i de svenska hemmen.
Mycket i de skrifter, dar Frcdrika Bremer nedlagt sin lifsgärning, ar.
redan för en senare generations ögon förbleknadt; hennes egen personlighet framtrader dar- emot, tack vare biografien, s&amp; klart aftecknande sig mot bsk- grunden af sin egen tid, att man tycker sig igenkänna en gammal god vän, som man nyligen skakat hand med.
Härtill bidrager också i sin mån den rikhaltiga portratt- samling, hvarmed arbetet prydes och som till allra största delen förskrifver sig från Fr. Bremers egen hand.
Intres- santast bland dessa äro naturligtvis porträtten af Geijer, Tegnér, Franzén, Lindblad, Jenny Lind m. fl.
af tidens be- römda personligheter, soin hörde till hennes vän krets.
Äfven under sina resor passade Fr. Bremer på att fylla sin ritportfölj, och man far sidunda i biografien göra bekant- skap med dragen af hennes många världsberömda ?u.tlalzdsTca vänner, Andersen, Martensen, Örsted, Oehlenschlager, Inge- mann, Longfellow in.
Slrnda blott, att utrymmet tyckes
Pin förbjudit införandet af portratter afven f r i n resorna i Gamla världen.
Eller skulle Fr. Bremer vid den tiden redan ha nedlag t sitt ritstif t?
Hvad dispositionen af arbetet aiigar, s i synes den ha tagit mera hiinsyn till sidantalet an till de olika skedena i Fr. Bremers lif.
Skulle afdelandet ha berott på de sist- nämnds, s&amp; hade det varit enklast att satta gränsen vid 1848, då hennes mera konstnärliga verksamhet ar slut, då de sociala intressena och längtan efter beröring me6 mäniiiskor ha kommit till fullt genombrott och drifva henne ut på resor.
Von &amp; vanten har i sin ypperliga uppsats om Fr. Bremer i Nordisk farniljebok pointerat denna grans och framställt s Sy skonlif P såsom betecknande öfvergången.
Visserligen iir det så, att äfven de mest sorganiskar periodindelningm måste förefalla mekaniska inför den miinskliga utvecklingen, som på intet område vet af något sprang.
Och det kvan- titativa förhållandet mellan försts och andra bandet i ena bok ar en formsak, som har sin egentliga betydelse för symmetrien p&amp; v&amp;ra bokhyllor, ' en symmetri som kunde ha ansetts mer %n lofligt tillspillogifven, om ett sarskildt band hade ägnats M en jämförelsevis sk kort tidrymd som de sista B7 &amp; ren af Fr. Bremers lif.
Och likväl slculle en siidan indelning kanske ha kunnat göras, utan att förhallandet mellan de biida delarna blifsit allt för oproportionerligt.
Som det nu ar, ha, de ymniga utdragen ur brefväxlingen med B6klin under 30- och 40- talen p&amp; sina stillen gjort skildringen väl uttinjd; medan däremot de sista häftena med deras korta repetitionskurs ur de tryckta resebeskrifningarna ofta förefalls allt för summa- riska.
Ingen kan förneka den ofantliga betydelsen af dema brefväxling.
Det %r ju framför allt den, som axtt boken i stånd att låta Fr. Bremers inre utveckling framtriida i kla- rare belysning, %n hvad niigonsin förut varit fallet, och das- igenom gjort; arbetet epokgörande för uppfattningen af hennes personlighet.
Men profbitarna därur skulle ha kunnat sam- mandragas utan fara för fullstiindigheten, om de har och dar frsmtradt mera refererande %n i form af direkta, citat.
Det sålunda i täxten utlämnade kunde i stillet rikligare iiin nu varit fallet h d v a influtit i bihanget, reine Fundgrube des Wissens~, dit de djupast intresserade alltid med glädje
skola vända sig.
Framställningen hade härigenom blifvit lättlästare för den stora, icke religionsfilosofiskt anlagda läse.
kretsen, mera jiimn, mera helgjnten och sammanhängande, i stallet för att den.
nu stundom ter sig såsom strödda, mkngen gång nästan nosynliga länkarn mellan de långa citaten.
Hvad iter den senare, om jag så får s ä p sociala delen af Fr. Bremers lefilad angår, den som var ägnad å t resor, l~vinnosaksstrafvanden och filantropisk verksamhet, s i finnes visserligen i hennes reseskildringar ett jämförelsevis lätt till- gaiigligt material f ör kännedom en härom.
Knappast får inan dock antaga dessa 30-40 &amp; r gamla, vidlyftiga arbeten vara sh allmiint lästa, att icke ett ännu nämnare ingående på detta skede i Fr. Bremers lif mycket v51 hade kunnat lhta försvara sig.
Detta desto mer, som hennes davaraiide verlisamhet varit den för vår tid mest fruktbärande och dar- för ocksi den för iiiitidsmanniskor mest intresseväckande.
Redan hennes brefstil under detta senare skede tyder på en starkare öfverging från abstrakt till konkret, och den nng- clom, som niimera endast i litteraturhistoriskt iiltxesse likgiltigt drar igenom en af hennes romaner,, sliall säkerligeii kanna sig ganska vaken och uppkryad under likningen om den.
gainla damens besök i negerp1antagern.a på Cuba, henues halsbrytande vandring öfver glaciererna vid Chamounix eller ridt från Jerusalem till Jericho - att nu icke nämna hen- nes dispyt med Pio Nono själf.
Äfven den beröring frilierinnan Adlersparre hade med Fr. Bremer de sista aren af danuas lefnad, har utan tvifvel lëmnat ett stoff, som hade bort liixnnat tillgodogöras mer än som im varit fallet.
Mr Thomas ' och miss Howitts skildrin- gar i all ära - men de kiinna dock icke uppväga intresset af biografens egna iakttagelser.
Och dock letar mrni för- gafves efter något meddelande om det intryck den åldriga författarinnan gjort på sin unga efterträderska i kvinnosaks- arbetet.
Är det en öfverdrifven blygsam het.
som hindrat Esselde från att göra sin egen personlighet fullt gällande i det arbete, som var henne en glädje vid slutet af hennes välsignelserika lefnad?
I allmanbet får min genom hela boken mer än skiiligt vore leta efter henne själf.
Objekti- vitet är en forträfflig sak, men den förväxlas allt för ofta. '
, med en förfatlxares fullständiga tillbakatiiadande bakom sitt verk, - ett sätt att leka kurragömma med läsaren, som för öfrigt aldrig riktigt lyckas, enar förf: s mening andå alltid måste framträda i sammanstallningen af materialet.
Mången g h g kan ett direkt uttalande snarare gagno objektiviteten.
sätter därigenom 15saren i stånd att lättare värja sig mot alla slags försök till påtvingande af en sjalfstandig tiskåclning, som haii hvarken kan eller bör beröfva sig och som i den s. k.
~objektivaw, blott och bart refererande frainställningen allt för lätt kan insmugglas utan att rnau märker det.
Med den onödiga fiulrtan för w subjektivitet », som man här och dar tycker sig kunna spåra i biografien, samman- hänger kanske den egentligen i första delen framträdande kortfattade resuméer, bristen p&amp; öfversiktliga fram~tä~llningar, som slrulle ha kunnat underlätta bemödandet att bilda sig ett eget omdöme så väl om de olika utvecklingsskedena i Fr. Bremers lif som om hennes personlighet i sin helhet.
J u rikme material, ju större öfverflod på detaljer, desto större är också faran att icke se skogen för bara tran; desto mer längtanr man efter hållpunkter vid vägen, dar man k m stanna och göra sig reda för resultatet af de hopade in- trycken.
Har saknar man sarslrildt en sammanfattande; ter- blick på Fr. Bremers verksamhet som romailförfattarinna.
Visserligen har val denna %studie » aldrig varit iimnad att fylla krafvet på en särskild litteraturhistorisk monografi ~ f v e r detta ämne.
Men den grundlighet, hvarmed de sam- tida recensionernas omdömen om romanerna tillvaratagits, kan icke ersatta värdet af förf: s egen närmare motivering till den för öfrigt alldeles riktiga satsen, att Er.
Bremcrs största betydelse ej låg i hennes koiistnärsskap.
Harvidlag torde den nu tämligen rigoröst iakttagna kronologiska ord- ningen mycket väl ha kunnat tåla vid att maka å t sig en smula för ' hänsynen till en mera sanimanhangande framstall- ning af s j älfva a9met.
(Se exempelvis redogörelserna f ör utarbetandet af D Nina » och för kritiken daraf, hvilka egent- ligen ' borde ha ståkt på, samma stalle, trots den mellanlig- gande tiden.)
Härmed är naturligtvis icke sagdt, att boken alldeles saknar dylilrn öfversikter och återblickar.
Kapitlen om Bök-
lins skolverl~samhet, om Pr.
Breiilers bibelstudier i Norge och niistan hela den seiiare delen af boken visa bäst, hvgd hennes biografer i den viigeii kunnat åstadlxom~na.
Men i ett följande häfte torde jag få ytterligare tillfälle att åter-.
komme till de intryck arbetet gifver.
U Det ar icke utan en viss tvekan jag nedslsrifvit dessa, soin det kan synas mången, nigot docerande a.ninärkninga, ' mot ett arbete, som öfverallt vittnar om djupgående studier och måste blifva en värdef~~ll kalla för kommande litteratur- historisk forskning rörande förra halfseklet.
Kritiken har dock icke berott på bristande blick för de stora svårigheter, dem softingeii af ett öfverflöda.ncle rikt material epbjuder.
Den bör endast betraktas sasom ett uttryck för de kraf på fullkomlighet, dem man vågar sätta på ett arbete af denna.
betydenhet.
Att förtjänsterna äro ö f v e r ~ a ~ n d har e, jag redan an- tydt.
I kärleksfull pietet, shdan man kan vänta af deii, som stått Fr. Bremer så nära som Esselde, ar arbetet ut- fördt, men ingen okritisk beundran ställer sig skymmande i vägen och gör liisaren misstiiiilrsarn.
Stilen &amp; r enkel och värdig, utau att någonsin falla in i falsk patos.
Det är en hvila att f&amp; dröja vid en sådan bok som denim, där formen aldrig frångår sin bestämmelse att vara ett lydigt, tillbaka- trädande redskap för uppfattiiingeii af innehållet.
Viktor Rydberg talar n&amp;gonstiides i &gt; V m i a ~ oin, må,l- ningar.
som förlora prägeln af konstverk, darför att de &gt;vinka p&amp; Bskiidaren~ och därigenom ockra pi, publikens dåliga smak Vi ha tyvärr icke sh oudt om moderna litte- raturalster, som erbjuda analogier hartill i sina försök att genom häjdlöst koketterande med språkets alla medel draga uppmärksamheten fr&amp;a ett torftigt innehlll till en glittrande.
Försök, som på svei~ska taga sig lika barockt ut, som.
Karl X11 skulle göra i rococoporträtternas apparat med fransk hofvarja, silkesstriunpor och det frivola leendet it la Voltaire!
Allt jonglera~ide med vart enkla, starka, germanskt rattframma språk, alla virtuosmässiga försök att låta det
smyga sig efter neii genial nervositets fint nyanserade s t ä a - ningar,, som slagorden lyda, verka i grunden lika löjligt - eller tragiskt - som Gustaf 111: s försök att iiitvinga det lilla Gripsholmshofvet i Ludvig XHV: s pompösa etikett.
För denna s&amp; osndligt banala och lättlurade fin-de- siecle-smak med dess jäkt efter patalogiska fenomen och dimmiga djupheter i den högre opsykologiena skall Fr. Bremers biogra$ med sin flärdlösa stil säkerligen icke före- falla tillräckligt n genial » eller raffinerad.
A andra sidan skall kanske den bild, som har skänkes oss af den lilla modiga kvinnan i all hennes glödande sanningskarlek och djarfva frisinthet verka främmande p i juste-milieu-stiud- punktens och kompromissernas smiikloka manniskor.
Blen nej - hon skall bestamdt lyckas värma upp afven dem med sitt goda, soliga leende.
I lifret var det hennes lycka att sprida glädje omkring sig; tack vare biografien skall deii lyckan varda henne beskärd ännu lingt efter sedan hemes egna arbeten upphört atk läsas.
Eller nar skola sådana ord förlora sin tjuskra-ft, som de, hvarmed hon en stilla vinter- afton den l l dec.
18 3 6 karakteriserat sin grundstiimning:, Sedan jag blifvit ensam, drog jag upp gardinen till fön- stret i mitt rum, och dar ute var inånsken, och jordens snö- klädde gestalter och himmelens stjiirnor och skyar stoiio lugna och förklarade.
Då uppgick inom mig stark liiinslaii af lifvets rikedom, och jag kiliiböjde i glädje och tackade Gud, att han var så, stor, så, rik, så mäktig, att människans fatfigdorn och vanmakt betydde så litet; att haii öfverskylde den med sin härlighet, och att det ord, som vanstiilldes p&amp; mins stammande lappar, hade och sknlle finna tusende biittre tolkar o?
Lyrlitr T6d 7strö11t.
Den internationella kvinnokongressen i Berlin.
I en föregående uppsats hm jag sökt i allwniinna drag teclma den internationella kvinnolrongressens yttre fysiognomi, samt den första l~ongressdagens konturer, framställda i största möjliga förlrork iiing.
För att fullst %ndiga den skildring, jag gifvit mig in på, torde en öfversilct af äfven de öfriga dagarnas innehåll vara nödviindig, skulle jag ock d %rmed sthtta mina läsares tålamod alltfor mycket p5 prof. Att jag skall genomgå alla de till öfver ett hundratal iipp- gbende föredrag, som Irongressprograinmet innehöll, behöfver dock - ingen befarn.
* it skolfrågor var på denna kongress liimnadt ett stort ut- ryinme.
Så va1 den primära som den högre undervisningen var föreinål för långa och många utläggningar.
Kanske ingen gång under kongressens lopp gjorde sig tysknrnes förkarlek för teoretise- rande sh mycket gällande som under dessa åt pedagogiska ämnen anslagna dagar.
Afven åt frågor af rent paktis]
Det Fröbelska systemet, särskildt dess betydelse för kvinnan, hade en vältalig föresprAkerslca i frn Henriette Goldsc7tnzidt frAn Leip- zig, en vacker gmnmal fru med håret ordnadt i små Irorkskrufsloclrar på hvardera sidan om hiifvudet, en af de f % lrvinnosaliens veteraner, soin kvinnokongressen hade att uppvisa.
Innebörden i hennes före- drag låg i en till den tyska Izvinnan i patetiska ordalag ställd upp- iilaning » att aftjäna sin värnplikt genom att ägna Atminstone n %got.
r0i af sin ungdom åt utöfvandet af en ' ~indergärtnerins ' kall.
s Utom tyska talarinnor hade man under dessa slcolfrågornas dagar tillfälle att höra sådana af så väl engelsk soin fransk och rysk nationalitet.
Ofver » kvinnan och konststudiet » talade den berömda tyska minlarinnan fru Hermine z m z Preuschen-Telnzmz.
Hon betonade med mycken skarpa, hvilken hämsko på den kvinliga utvecklingen, hvilken orättfärdighet det lag diiri, att, soin fallet var i Tyskland, stänga.
offentliga konstanstalter för kvinnan.
Alla enskilda konstskolor voro, som tal.
uttryckte sig, endast » Pflantzschulen des Dilettantismush.
För den sanna konstbildningen vore det ett oeftergifligt villkor att kvinnor och min arbetade tillsammans, ty, och häri kulminerade tal.
fordran på likstallighet: » geniet vore sannerligen ej biindet vid nggot visst kön. » Hiix i d det anmärkas, att ingen gång under kongressens lopp riktades så skarpa, för att ej säga bittra uttalanden mot bestående missf örh ållaaden, som clå frågan om den högre kvinnobildningen kom på tal.
Nan kan saga, att den tyska kvinnan slAr sig niistan till blods mot de skrankor, som en Bhdnackad fördom, orgrdig den ugp- lysta tyska nationen, rest mot hvarje intrång på hvad mannen be- traktar som sitt utesliitande område, det konstnärliga och det veten- skapliga.
Och &amp; t detta för den tyska kvinnan, hvars intelligens ocE andliga förmögenheter va1 kan sagas stå i jämnhöjd med nationens utveckling för öfrigt, skall vara en bitter kalk att tömma, fattar maii lätt.
Upprepade ganger hörde man uttalanden i denna anda.
Ganska triiffande visste ocksh en tal.
att bemöta det så ofta upprepade talet 0111, satt den skönasfe uppgiften för kvinnan stod att finna vid den husliga hardem, nämligen med det obestridliga argumentet: » att nar nöden så högljndt Mappar på dörren, som hvad fallet ar i Tyskland, där det finnes en million mer kvinnor ä.n man, 6.r det ej fråga om hvad som ter sig skönast. » El.
doktor fröken li (itAe ScAirmacAe).
talade af egen erfarenhet om, af hvilken vikt det för kvinnan vore, att hon gemensamt med mannen finge idka vetenskapliga stiidier vid högskolorna; för en verkligt FamgQngsrik utveckling af kviunosalren vore detta ett h ~ f r ~ d ~ i l l ty, li~~ menade, tal., » den som vill lösa kvinnofrågan.
utan mannen &amp; r mycket viilmenande, men för visso mycket blind)).
- Af de många utländskor, som i ifrågayarande ämnen läto höra sig, u t m i k t e sig de amerikanska föreliiserskorna genom de ljusa taflor de upprullade från sitt heinland, där, som bekant, sedan lång tid tillbaka inga hinder finnas för kvinnans fria tilliignande af alla vetandets skatter.
Huruvida grundligheten af den lärdom, som alla dessa Förenta staternas tusenden af kvinliga doctors:), masters 2 och » bachelors- of arts » sitta inne med, star i förhållande till det stora antalet, lamnar jag dock dai.h&amp;n.
Nen om de dagar af kongressen, soiu jag nu i största korthet genoingått, förnämligast togos i anspråk af iimnen, som lika val och
många ännii bättre varit pi % sin plats vid ett slroln~öte.
eller pedago- gisk konfei~ens, ingrep den tredje kongressdagen SA att saga mer direkt i * själfva kärnpunkten af kvinnofrågan, nämligen dess förhål- lande till den sociala frågan.
Det ämne, som afhandlades rörde kropps- arbeterskornas ställning - » die Fïau in Haudel, Industrie und Ge- w e r b e ~ soin, föredragningslistan lydde.
Ehuru, som jag reclan~anmiirlrt, kongressen på det oiilsorgsfull.aste sökt iitesluta från sitt program allt som tydde på parti, .vare sig af politisk eller religiös innebörd, var &amp; et just vid denna saii~inarilromst, som den episod af stnrk partifärg, på hvilken jag i min föregående uppsats h&amp;nsyfta.t, kom att utspelas.
Sessionen öppnades ined ett föredrag af fru Schlesi~~.yer-Eck- stein från Wien öfver en arbeterske-enqiiete i den österrikiska huf- viidstaden, föranstaltad och verkställd af sallskapet för etisk lr~iltur därstädes.
Med en af medkänsla vibrerande stämina lämnade tal.
en ur egen erfarenhet hemtad skildring af det elronomiska tryck, under hvilket hennes landsmaninnor af den arbetande klassen lefm, ett tryck, som dar måste te sig än ohyggligare %n t. ex. hos oss, och soin i hundra fall mot ett för till fysisk och moralisk ruin.
Det var med ett ord en tafla af gripande verkan tal.
upprullade och som gjorde ett djupt intryck på de närvaraiide.
- En del andra tal.
behandlade ' samma Syflnerligen in.tressanta voro de a m e, fast LW olika synpiinkte !.
upplysningar, som lämnades öfver sömmerskors och kvinliga bodbi- trädens förhållanden i Berlin, där de i kolosszll skala bedrifna kapp- och konfektionsafiäresna sysselsiitta tusentals abeterslror, tyvikr har soin öfverallt för en högst otillräcklig lön.
Som ~ ~ r s k i l d betnngande t för arbeterskan frainhölls det i tyska rj.lzshufvndstaden mer Bn annor- städes vedertagna s-ystemet af s. Ii.
saisong-anställningar.
Till föredragen af denna art anslöt sig äfven ett, som i pro- grammet betecknats med: » Die Arljejterinnenfrage &gt;): Frnn Lily Braun, Berlin.
Det var en elegant, aristokratkk företeelse, som nu besteg talarestolen .. Desto större blef förvaningen, d&amp; nian under föredra- gets fortgång fick lrlart för sig hvad andas barn tal.
Hon förklarade nandigen helt öppet, att hon hyllade socialdemokratiska åsikter; hon hade nämligen funnit, att Iminnan tillhörande detta parti, i pol ' itiskt afseende vore långt mognare an de)) borgerliga 1rv: innoma~ eller intelligenspartiet, hvilka neddragit » die Frauenfrage » till en » Dahenfrage », vid hvilken endast en luinpen lrlassegoisin gjorde sig gällande.