Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Arbets-inrättningar) hvarigenom den fattige på ett välgörande sätt hade återfått, icke allenast de af honom, utan äfven fått tillgodonjuta de af den förmögnare classen för mycket utlagde afgifterne. 3 Art. 3y §.
Afgiflen enligt denna artikel uppkom sistlidne Riksdag, för alt söka förekomma de tali ika titlarne på högre embete än motsvarande lön.
Innan Utskotlet gick alt fortfarande föreslå bevillning efter denna artikel, 4 Bilaga till B evillnings-Ut skottets Utlåtande, IV:o 27. bade det, i min tanka, ej varit orätt att göra en undersökning, huruvida; verkligen, på de fem senare åren,, titlarne hade förminskats* och om så icke varit förhållandet, tior,, jag att Utskottet hade bordt mera lyssna till de anmärkningar,, som vid återremissen af dess förra Betänkande inom Stånden gjordes emot förslaget i denna del.
Mig synes ej helier, att Utskottet handlat rätt conseqvent, sorn nu vili beskatta fåfängan,, men (genom afslag å Prosten Sandbergs motion om beskattning på bränvins-con— sumtion} ej ville beskatta ett ännu värre ondt: fylleriet.
Om jag föreställer mig, att Kongl. Majit vill utmärka en skicklig person*, genom högre caracter,, med hvilken, inom militär-ståndet åtminstone, oftast åtföljer befordrings-rätt, och den ifrågavarande person — som dels icke vill undanbedja sig Kongl. Maj:ts
Nåd, dels hoppas att deraf kunna vinna befordran till bättre lön i framtiden, och dels icke vill se sig förbigången af en yngre kamrat,, som annars måhända får, som man säger, den grace, Chefen sökt att förskaffa dess Corps — och således anser sig icke höra försaka en sådan utmärkelse; så säger Slaten genom denna Bevillnings-Förordning, med andra orJ, lill den befordrade: du skall skutta, icke för det du har råd dertill, ej heller för det vi behöfva din skatt, (ty hela årliga inkomsten efter denna artikel uppgår till endast circa 3oo R:dr), utan derföre, att du är duglig, att du, vill framåt till din och de dinas bergning, och för det, att du har så mycken stolthet, att du icke för uppoffringen af några R:dr vill låta den utmärkelse, Konungen ämnat dig, falla; på någon annans axlar.
Detta raisonnement tyckes ej vara förenadt med Statens värdighet, hvarföre jag får reservera mig emot den nu. föreslagna beskattningen eber 3 Artikeln, alldenstund det åsyftade ändamålet ej derigenom vinnes.
Andra; åtgärder äro dessutom nu af Rikets Ständer vid tagne, för att förekomma det onda.
I öfrigt reserverar jag mig emot Utskottets beslut i i5 §., rörande vägrad befrielse från bevillning för spisqvarter ulan spirituosa, samt heslutet i 113 §.
Uti voteringen öfver 3q §. har jag ansett mig ej böra dellaga.” Herr Edenhjelm har reserverat sig emot beslutet om borttagande af den uti i5 §. af Utskottets Betänkande N:o 112 föreslagna befrielse från bevillning för spisqvarter,, der, jemnte mat,, endast porter, öl och svagdricka hålles till salu.
Herr Paykull reserverar sig emot beslutet om Gentonal-nfgiftens fortfarande samt den uti 3:dje Artikeln föreslagna bevillningen för caractersfullmagter.
Bilaga till Sevi lin ings-U t skottets Utlåtande, IV:o 27. 5 Herr Biskopen Doctor Bruhn liar anfört sin reservation emot beslutot nti 1 13 §., att
Landshofdingarne icke skulle ega rösträttighet uti Pröfnings-C >milden. A.f Herr Prosten Nordhammar: ”Jag reserverar mig emot beslutet alt föreslå centonalens bibehållande; emedan jag icke inser något skäl, hvarföre embelsmannen allena skall bidraga till ett ändamål, sorn för alla Rikets inbyggare är af lika vigt.
Afgiflen utgår dessutom högst ojeinnt och principlöst.
En Ijensteman med 200 R:drs lön utur Stats-Conloret erlägger för dessa centonal, men en embetsman med 5,000 R:dr i Expeditions-lösen och sportler är för denna inkomst befriad från centonal-afgift.
Den grundsats, hvilken blifvit åberopad såsom skäl lör bibehållandet af denna afgift,. synes mig ock högst betänklig.
Man har anfört, alt embetsmannen emoltagit sin tjenst med villkor alt erlägga centonal, och att lian derföre icke har något skäligt anspråk, på befrielse:
Denna grundsats,, med’ consecjvens i alla riktningar tillämpad, skulle innebära, att innehafvare!) af den mest onererade jord icke har något skäligt anspråk på- lindring, emedan* han emoltagit samma jord obestridligen, under förbindelse att fullgöra- de henne vidhäftande åligganden.
Detta är en princip, sorn, den må yrkas i hvad riktning eller från hvad håll sorn helst, jag alltid skall finna lika förkastlig.” Herr Prosten Linchnark har reserverat sig emot beslutet om centonalafgiftens fortfarande.. A.f Herr Prosten Nibelius:: ”Emot Utskottets vidblifvande af sitt, efter min tanka,, för tidiga tillstyrkande, rörande Skydds-afgiftens nedsättning, åberopar jag mili vid Betänkandet N:o 12 i detta ämne afgifna reservation, och tillägger, dels att detta i förhand tillstyrkta beslut synes nu så mycket n era betänkligt, då — oagtadt den höga beräkningen* af Stats-Verkets inkomster, hvilken beräkning ej torde komma att lemna några öfverskott* — Stals-brist-summan, som genom bevillning skall fyllas, enligt Stats-Ut-skottets be;åkning i Utlåtandet N:o- 234> ondast med 54,961 R:dr understiger den Slals-brist-summa, sorn vid iö35 års Stals-reglering fastställdes; dels att Bevillnings-Utskottets tillstyrkande i afseende på ifrågavarande afgifts nedsättning, om det af Ständerna antages, kommer att innefatta det bestämda beslut, att denna afgift ej får öfverstiga 3 4 sk. för man och 12 sk. för rf vinna, och således icke endast förslagsvis gäller, ehuru Utskottet i sin motivering dertill i dess senare Utlåtande seker att åt saken gifva ett d v I i k t utseende.. 6 Bilaga, till Bevilhungs-Utslottets Utlåtande, N.o 37.
Likaledes åberopar jag mina vid Belänkandet N:o 12, afgifna reservationer mot förslagen, att ofvannämnde afgift ej skall debiteras förrj än vid fjUda 18 årj samt att af giften enligt st:dra Art. för arbetsfolk, som ej äro i år stjenstj skall borttagas.’’ Herr Prosten Svedelius reserverade sig mot besluten: 1:0 att nedsätta skydds-afgiften enligt 1 §.; 2:0 att borttaga den uti i5 §. af förslaget vid Betänkandet N:o 12, med gifna befrielse från bevillning för spisqvarter, der jemte mat endast porter, öl och svagdricka hålles till salu.
Af Herr Prosten Hallbeck: ”Uti Utskoltets förslag om förändring af Man tals-Corn missionens sammansättning, har jag ej kunnat instämma, dels emedan jag anser det icke vara öfverensstämmande med föreskriften uti den ännu gällande 1812 års Kongl. Föiordningen om mantals- och skaltskrifningarne i Riket, dels emedan jag ej finnér della beslut leda till något ändamål.
Vid mantalsskrifningarne, såsom de hittills blifvit förrättade, meddela Pastor och närvarande socknemän nödiga upplysningar, och om personer derefter emot någons vilja uteslutas eller antecknas, så eger den missnöjde alt bos Konungens Befallningshafvande anföra besvär, hvarefter, sedan församlingen, sorn frågan angår, å sockenstämma blifvit hörd, ärendet i laga ordning afgöres.
Någon annan procedur kan väl icke nu ega rum, i händelse den föreslagna förändringen skulle antagas.
Jag vet således icke, hvad med densamma skulle kunna vinnas.” Herr Prosten Sylwan reserverar sig emot besluten: i :o om skydds-afjltens nedsättning; 2:0 om Centonal-afgiflens fortfarande; och 3:o att
Landshöfdingarne hädanefter icke skola ega rösträttighet uti Pröfnings-Comitéerne.
Af Herr Prosten Österma?i: ”Emot Utskottets beslut att bibehålla den i 3q §. af förslaget till ny Bevillnings-Siadga införde föreskrift örn sammansättningen af en sä kallad Mantalsskrifnings-Comilé, får jag mig reservera.
Uti Kongl. Instruclionen af den 20 December i6q3 för Manlals-Commissarierne, hvilkas befattningar Häradsskrifvarne numera utöfva, stadgas, bland annat, nemligen, i i:sta punkten:
Skolandes sä i anledning af Kronones Jordebok j som andre vederbörandes underrättelse uti Längden infö - Bilaga till Bevillnings-Utskottets Utlåtande, iV.-o 7 ras, alla de hemman, torp och lägenheter, som med folk bebos, de vare sig af hvad villkor de häl/st vara kunna, och sä inånga, sorn denna ränta bör betala, rigtigt i sine tillhörige linier eller columner anteckna, men för de andre orsaken, hvarföre de äre befriade, in mar gine annotera; a:dra punkten : Emedan Mantals-Commissarie-tjensten förnämligast deruti består, att man noga optccknar och till Längds förer alla de, som mantalspenningarne böra erlägga och betala; 5:te punkten:
Vid skrifbingarne skola sig jemte Mantals-Commissarien inställa, pä landet, först Kyrkoherden, eller den hans embete f örestår, i samma socken skrifningen sker, dernäst Häradsfogden, Läns- och Uppbörds männen, samt de Nämnde-,' Fjerdingsoch Kyrkones Sexnuin, som i samma socken, eller i den dis t rict, hvilken då är sammankallad, äro boende, hvilke alle skole icke allenast framkomma och svara för sig och sitt folk, utan ock redeligen gifva underrättelse om de andra, sä ock deras folk, som i socknen boendes och till finnandes äro, skolandes Kyrkoherden hafva med sig kyrkoboken, hvaruti hvars och ens födelse i församlingen bör vara antecknad, sä att, i fall något tvifvelsmål om åldern på de unge sig skulle yppas, han det då af samma bok må kunna uppvisa; samt y.-de punkten:
Och sorn det allom är nödigt att veta, hvilka personer Kongl. Majit för mantalspenningarnes erläggande i Nåder frika/lat häfver, i anledning hvaraf Muntals-Cornmissarierne jemväl måge kunna desarnme allenast till namnen i Längden införa och in margine skälen annotera, hvarföre de befrias, men alla de öfrige, sorn en sådan afgift skole betala, med deras namn inskrifva.
Alltså vill Kongl.
Majit 1:0 hafva derföre förskont, — — — — j:o De, som äre komne till en så hög ålder och af bräcklighet så besvärade, att de intet förmå bruka deras hemman, utan hafva dem godvilligt öfvergifvit; och satt sig inne hos deras barn, samt hafva af dem skötsel och uppehälle, förblifva desslikes för mantalspenningarne förskonte; men så länge de skrifvas för hemmanet eller behålla för sig deruti något bruk eller del, kan ingen ålder eller bräcklighet till deras befrielse komma i consideration.
Af dessa föreskrifter, på hvilka alla sedermera utkomne Kongl. Författningar i ämnet sig grunda, synes det vara ostridigt, att mantalsskrifningen, som hufvudsakligen afser anteckningen af alla, som böra erlägga mantalspenningar, är en rent administrativ åtgärd.
Såväl Pastor, som
Öfrige vid mantalsskrifningen å socknens eller församlingens vägnar närvarande, hafva hittills aldrig haft annan befattning eller skyldighet, än att med nödige upplysningar tillhandagå.
Något annat förhållande kan och hör ej heller hädanefter ega rumj ty ansvaret för en 8 .Bilaga till Bevillnings-Ulskottets Utlåtande ■, Tf.o 27. rigtig tillämpning af Författningarne i berörde hänseende, kan ej skäligen åläggas någon annan än Mantalsskrifvaren.
En sådan institution, som här blifvit ifrågasatt, skulle dessutom icke blott medföra olägenhet, i afseende på local-intressets öfvervägande inflytande, ulan äfven slå i strid med församlingens rätt att, enligt 48 §■ af förslaget, å allmän sockenstämma collectivt granska oell godkänna mantalslängden, en åtgärd, som gör Mantals-Comiteens tillvaro håde öfverflödig och olämplig.
När härtill kommer den ytterligare oformlighet, sorn vidlåder förslaget, att nemligen, såsom följd deraf, Konungens Befallningshafvande skulle nödgas underkänna och ogilla sitt eget ombuds, gemensamt med Comiteens öfrige ledamöter, vidtagne beslut, samt Mantalsskrifvaren förvandlas både till Domare och part, visar sig följagtligen en sådan bristfällighet, jemväl i afseende på sjelfva tillämpningen af detta förslag, att Utskottets pluralitet dervid synes hafva åsidosatt det hufvudsakliga villkoret för ali pröfningsoch beslutande-rätt hos offentlig myndighet, att nemligen utofningen deraf icke må anses upphäfva vanliga rätts-förhållanden.
Och då för öfrigt alla de categorier, till hvilka befrielse från mantalspenningar utgörande skola hänföras, blifvit bestämda genom Författningar i administrativ väg, samt dessa Författningar måste tjena Mantalsskrifvaren till efterlefnad, ehvad beslut den så kallade Mantalsskrifnings-Comiteen än skulle komma att diclera, anser jag mig böra, så väl på grund af ofvan anförde skäl, som de inom Riks-Slånden mot förslaget i denna del förekomne anmärkningar, vörd samt yrka, att detsamma måtte af Rikets Högloflige Ständer ogillas, samt att föreskriflerne derom, nemligen uti de arne sista raderne af irsta momentet från ordet: "äskås" j jemte hela 2:dra och 3:dje momenten, må från 3g §. uteslutas.
Emot besluten om centonal-afgiftens fortfarande, upphörande af Landshöfdingarnes rösträttighet uti Pröfnings-Comiteerne samt inskränkning uti den lindring i bevillning, som hittills varit staden Borås förunnad, får jag jemväl anföra min reservation.” Af Herr Prosten Sandberg: ”Sorn jag uti åtskilliga punkter varit skiljagtig från Utskottets pluralitet, torde jag vid dem, som förekomma mig vara af någon vij^t, få anföra reservationer: §. 1.
Om Staten kan undvara den personliga skyddsafgiften, bor den aflemnas lill församlingen, för att användas lill dess gemenssmma behof och serskildt Bilaga till BevillningsAJtskölte.ls Utlåtande, N.-o 27. 9 serskildt lill folkundervisning, meri i »ynnerhet lill fatliga barns underhäll, vård och uppfostran, så att dessa ingenstädes måtte någonsin behöfva gå omkring och tigga.
För alt uppmuntra till nykterhet-, anser jag lindring uti personliga utskylder böra beviljas dem af de mindre bemedlade folk-classerna, som upphöra med bruket af brännvin och andra dylika starka drycker, såsom Contracts-Prosten Öhrnberg och Doctor Agrell föreslagit, och får i detta hänseende åberopa min reservation vid Bevillnings-Utskottets förra Betänkande N:o 12, pag. 38 och 3g.
En sådan skaltelindring behöfdes nu långt mera för nykterhetens, än för koppympningens befrämjande. §. i5.
Det hade äfven varit önskligt, om Utskottet vidblifvit sitt förra förslag, pag. 18, att inrättande af spisqvarter, der mat och dryck erhållas, men inga spirituosa linnas, bör uppmuntras med frihet från bevillning, emedan de medföra nytta för folket, likasom spar-bankerna, och den, sorn vill hålla mat och dricka till salu, bör icke tvingas att derjemte hålla krog, för alt kunna komma ut med skatten, Controllen är ej svår.
Befrielsen skulle bero på pröfning af socknens taxeringsman, som nog kunna få kunskap'om förhållandet. §. 23.
Arrendatorer af större egendomar och ladugårdar drifva stundom en förmonlig jordbruks-rörelse, hvilken gifver betydlig behållning.
I mon af behållen inkomst, böra de, likasom andra närings-idkare, erlägga bevillning och icke vara befriade från allt bidrag till Staten.
— Häraf följer ock, att arrendatorer af mindre lägenheter, hälftenbrukare, landtbönder, med flera, som hafva ringa eller ingen behållning, derifrån befrias. §§. 17 och 1 g.
När man vill lindra bördorna för den fattigare, måste de öfverflyttas på de medborgare-classer, af hvilka de bättre kunna bäras, ty hvad, som erfordras för Statens behof, måste på något sätt fyllas.
Af sådan anledning anser jag, att bevillning för fastighet och jordegendom, pag. 20, af 5o,ooo eller åtminstone af 100,000 R:drs taxeringsvärde och derutöfver, bör utgöras med Tre för hvarje tusende.
Det är vida lättare att af en stor behållning betala en progressivt högre afgift, än af en mindre. §. 35.
På samma grund anser jag ock, att i synnerhet Privat-banker, Bill. till R.
S Sami. 1 A/d. ig:de Haft. 2 10 Bilag» till Bevillnings-Utskottels Utlåtande, N;o 27. sorn drifva en ganska vinstgifvande penningerörelse, böra erlägga högre bevillning, än sona liar blifvit föreslagen.
Men i synnerhet är det emot 147 §•> jag får reservera mig, emedan den afkortning, der föreslås, och som hittills egt rum, är alltför obetydlig för att medföra någon synnerlig lindring, der den bäst behöfves.
Personer af arbetsclassen, som hafva helsa och krafter, kunna ännu alltid i vårt land förvärfva sig nödtorftig bergning och tillika den erforderliga skattepenningen, så vida de äro flitiga, nyktra och sparsamma.
Saknas någon af dessa egenskaper, så blifva de uslingar, om man ock vilie skänka dem dubbla skatte-beloppet.
Men hvad, sorn gör deras utkomst ganska bekymmersam, oagtadt deras bästa bemödanden, är barnens uppfostran och gamla föräldrars underhåll.
Derföre bör Staten i sådant fall efterskänka sin rätt.
Det är godt om de fattige ändå kunna uppföda sina barn och underhålla sina gamla anhöriga så, att de icke falla det allmänna till last.
Det vöre fördenskull önskligt, att alla de medellösa folk-classer, som här uppräknas, måtte få tillgodonjuta en större afkortning både för minderåriga barn och för fattiga, orkeslösa föräldrar, dem de underhålla.
Besväret för vederbörande skulle icke derigenom ökas, ty det är lika lätt att afkorta 24 som 4 sk- Minskningen i Stats-inkomsterna, som deraf befaras, kan icke blifva större, än att den från annat håll lätt skulle kunna ersättas; och för min del vet jag i sanning ingen sbatte-lindring, som af behofvet är mera påkallad och för hvilken jag heldre skulle rösta.
Uti en reservation till Bevillningsutskottets Betänkande, N:o 12, pag. 4° och 4[> finnes förslag till en förändrad redaction af denna §., som jag önskade kunna tillvinna sig någon uppmärksamhet."
Af Herr Löfvenström.
"Uti ofvanstående af Herr Prosten Sandberg gjorda reservationer, instämmer jag till alla delar.” Herr Prosten Sidner reserverar sig emot beslutet om eentonal-afgiftens fortfarande.
Af Herr Grapengiesser: ”Emot Utskeltets beslut i följande §§. af Betänkandet, får jag vördsamt reservera mig:
Uti i5 §. bar Utskottet uteslutit och således från all bevillning befriat arbetsfolk i städerne.
Då arbetsfolk i städerne, åtminstone uti de Bilaga till Bcvillnings-Utsköttels Utlåtande, N:0 2J. 11 större, ganska ofta kunna förtjena i i/3 R:dr B:co om dagen, anser jag dem så mycket mera böra vara ålagde den ringa bevillnings-afgift, sorn i gällande Bevillnings-Förordningens 17 §. är stadgad, som mången handtverkare icke eger större men, väl mindre, arbets-förtjenst, men det oagtadt får vidkännas en mängd olika utskylder.
Uti samma §. har Utskottet, i afseende på utlänningar, sorn resa omkring i landet, bibehållit redactionen oförändrad, oagtadt deremot gjorda anmärkningar.
De utlänningar, hvilka äro meningen att beskatta, äro endast sådane, som benämnas för Probenreuler, och ej drifva annan handel, än med manufactur-varor.
För att skilja dem från andre hitkommande utlänningar, hvilka antingen resa för sitt nöje eller ock för att uppgöra större handels-alFärer, är af nöden, att ordet manufactur kommer emellan de på fjerde raden varande orden: utländska varor.
Den nedsättning i afgiften från 100 R:dr B;co för första månaden, som Utskottet i Betänkandet N:o 12 föreslagit lill 5o R.‘dr B:co för de första tre månaderne, kan jag ej gilla, utan anser, att desse så kallade Probenreuter böra betala 5o R:dr B:co för hvarje månad, de i landet vistas.
Att vid ankomsten nedsätta afgiften för sex månader, tror jag skall medföra så många olägenheter, då dessa kringvandrande handlande oftast lemna landet på annan väg, än de hitkorama, att delta stadgande bör utgå.
Afgiften, som å resepasset bör antecknas, då den erlägges, kan, för den tid, densamma ej blifvit erlagd, dem afFordras, hvar helst de sig i landet uppehålla.
Mot innehållet af 35 §., angående bevillning af capital &c., får jag åberopa min vid Betänkandet N:o 12 afgifne reservation.
Om icke hvad nu gällande och förra Bevillnings-Förordningar i detta hänseende stadga, i sin helhet skulle komma att fortfara, anser jag, alt åtminstone för den utdelning från Privat-Banker, som öfverstiger sex för hundrade, bör i bevillning 10 procent af denna högre utdelning erläggas.” Af Herr Billberg: ”Emot följande punkter i förestående
Betänkande får jag vördsamt anmäla min reservation, §. 2.
Utskottet har här tillstyrkt cenlonalens fortfarande utgående efter samma grunder, sorn hittills.
En sådan åtgärd måste jag ogilla och skälen 12 Bilaga till Bevillnings-Ut skottets Utlåtande, N:o 27, lör milt ogillande finnas i början af Utskottets eget räisonnement, i ocb för dess Atei inflyttande i Bevillnings-Stadgan, der det beter, alt ”det icke lärer kunna bestridas, att denna utgift utgår efter en bögst orättvis grund.”
Ett ytterligare skäl för omarbetandet af de grunder, hvarefter den borde utgå, eller också, — om sådant icke utan för stora olägenheter kunde låta sig göra, — för dess totala borttagande, anser jag ligga deruti, att af de Utskottet tillhandakomne anmärkningar mot denna punkt i Betänkandet, N:o 12, hvarest Utskottet föreslagit dess upphörande, det inhemtas, att tre utaf Riks-Slånden, dels icke ogillat denna åtgärd, dels uttryckt sin önskan, att, om denna bevillning fortfarande skulle existera, den då måtte utgå efter rationellare grunder.
Endast inom ett enda Riks-Stånd, nemligen det Hedervärda Bonde-Ståndet, har man ansett centonalen böra hädanefter, utgöras, sorn hitintills.. §. 3g.
Jag vidhåller ännu dén åsigt, jgg i min reservation vid Betänkandet N:o 12.sökte uttrycka,. angående Bevilinings-Uiskolfets obehörighet att besluta det tillägg till denna § , som der föreslogs och här blifvit vidhållet, oagtadt trenne af Riks-Stånden icke otydligt uttalat sitt ogillande deraf.
För öfrigt instämmer jag i den, reservation, Herr Prosten Osterman häremot afgifvit.. §. 64.
Utskottet har här stadgat! tredubbla böter för den egare af fartyg eller fartygs-delar, sorn försummar att desamma till bevillnings erläggande på bestämd dag uppgifva,„ och synes,„ då en slik försummelse benämnes ’’försnillning”, utgå från den synpunkt, att en sådan urag thålen het alltid sker af uppsåt.
Till detta förmodande anser jag mig alldeles oberättigad, och kan således-icke underlåta att reservera mig emot den deraf föranledda straff-bestämmelse, troende, att böterna böra vara lika för hvad jag underlåter att till bevillnings påförande uppgifva; detta, må nu bestå i fastigheter, skeppsparter,,eller hvad annat'som helst.” Af Herr Lindström: ’'Uti Herr Bil/bergs reservation: förenar jag mig, endast med den förändring, hvad §. 2 angår, att jag anser centonal af embets- och tjenstemäns löner vara obillig, och således hvarken efter nu faststälde eller andra grunder böra utgå, utan helt; och hållet borttagas.” Bilaga till Bevillnings-Utskottels Utlåtande, N:o 27. 13 Af Herr Brunnius: ”Med den anmärkning rörande centonalen, som af Herr Lindström blifvit gjord, förenar jag mig uti Herr Billbergs reservation. ” Af Herr Hjorth: ”Lika med Herr Lindström, linner jag, att centonal af löner bör, såsom obillig, försvinna; äfvensom jag i öfriga delar biträder de Asigter, Herr Billberg uti ofvanstående reservation uttryckt.
Beträffande den för staden Borås begärda lindring uti bevillningen, förenar jag mig med Herr Grefve Hamilton."
Herr Höök liar reserverat sig emot centonal-afgiftens fortfarande.
Af Herr Norin: ”Emot
Utskottets vidhållne afslag å den af mig gjor de motion, att Umeå stad måtte, på grund af till Utskottet ingifne handlingar, för sin donerade jord ifrån utskylder varda befriad, nödgas jag fortfara i min skiljagtighet, och anhåller såmedelst i allo få åberopa min vid Betänkandet-N:o 12, i och för detta ämne, afgifne reservation.” Herr Westman reserverar sig emot beslutet om borttagande af bevillning för arbetsfolk.
Herr Unger har reserverat sig emot beslutens1:0 om centonal-afgiftens fortfarande; 2:0 om manlalsskrifningarnes förrättande genom en serskild Comité. ii Bevillnings-Vtskottets Betänkande, Ar.o *?■ N:o 28.
Ank. till Exp. Utsk. d, 7 September, kl. a t. m.
Betänkande , i anledning af Herr Christiersons motion, angående bestämmande af det belopp, uppbördsman och redogörare borde åtnjuta, för debitering och indrifning af bevillningen.
Uti en hos Välloflige Borgare-Ståndet, under åberopande af 56 Biksdags-Ordningen, väckt, till Bevilinings-Utskottet remitterad och den 20 nästlidne Juli till Utskottet ankommen motion, har Herr Christierson anfört, att, genom de i Bevillnings-Utskottets Betänkande N:o 12, angåend# grunderne för den blifvande allmänna bevillningen, föreslagne nedsältningar i den nu varande bevillningen, uppkomme en ganska stor minskning uti den procent, som inom hvarje Län af bevillnings-summan vöre anslagen till uppbördsman med flere uppräknade ändamål, hvilka senare i första rummet måste bestridas, samt att genom nedsättning i bevillningen förlorade synnerligast slädernes uppbördsman, som för krono-uppbörden och dermed förenade besvärligheter och ansvar icke hafva annat arfvode, sin den dem, uti r 21 §. af det vid förrberörde