Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständer, af hvars bifallande Utskottet hoppas, att, å ett och annat ställe, åtminstone några af de orsaker, som underlätta eldens härjningar, sko. la undanrödias.
— Utskottet föreslår derföre, att Riksens Ständer, i förening med den underdåniga anhållen, hvars framförande Utskottet redan tillstyrkt, inför Kongl.
Majit* thron nedlägga den underdåniga önskan:att Kongl. Majit täcktes genom dess Befallningshafvande föreställa städernas Innevånare nödvändigheten och fördelen af att inom sig Fastställa sådane Byggnads- och BrandOrdningar, att vid uppkommande eldsvådor eldens utbredande och verkningar må i möjligaste måtto förebyggas och inskränkas, och hvartill torde höra: att, i de städer, hvarest tillfälle dertill gifves, och sådant utan allt för betydlig skillnad i kostnaden låter göra rig, hus och byggnader uppföras af maUrialier, hvilka icke äro blottställde för aitändning: att, der trädhus, i anseende till det lindrigare priset deri, eller saknaden af bättre materialier, icke kunna undvikas, byggnadssättet efter möjligheten inrättas så, att vådor deraf icke må vara att befria: att tak af halm, näfver och torf, spån, bräder och andra lätt antändbar ämnen, särdeles vid nybyggnader J^o Best. och Ekon.
Vuk.
Betinkanden. ieke må tillåtas, utan i det' stället gagnad tak af tegel, chiffer och plåtar: att, hvarest tillfälle dertill gifves, lador utom städerne uppföras till förvarande af större quantiteter af otröskad säd och foder; samt att inrättningar, som hädanefter anläggas af deri art, att de medföra större våda för utbrott af eld, anvisas plats utom städerne, så vida derstädes lika gynnande läglighet som inom städerne för dem förefinnes.
Utskottet kan härvid icke glömma, att en vis Regerings Nådiga afsigter, tillkännagifne för Folket, sällan förfelat det dermed åsyftade ändamål, och Utskottet drager häraf deri tillfredsställande slutföljd, ätt en Nådig uppmaning till städernas Innevånare af den beskaffenhet, Utskottet föreslagit, skall medföra en förmånlig verkan, särdeles om Kongl. Maj:t dermed täcktes förena det Nådiga förklarande, att de städer, som icke ingå på upprättandet af tjenlige byggnads- och brandordningar, vid uppkommande eldsvådor, ej må kunna påräkna något allmänt understöd, såsom förut blifvit stadgadt, i anseende till kyrkor, hrilka, utan att vara brandförsäkrade, afbrima.
Dock varder detta allt Riksens Höglid.
Ständers egen upplysta pröfning vördsant undersläldt.
Stockholm den 5 Åjril 1823.
Betftnlianden. l£i N:o 48.
Ankom d. II April 1823.
Betänkande, rörande vacht fråga derom, att Lands-Fiscal er icke annorlunda, än efter föregången ransakning och genom laga
Dom, mätte kunna från sina tjenster skiljas, eller ock desse Tjenstemän komma att alldeles upphöra. tinder den 3:dje i sistvikne Månad har Hederv.
BondeStåndet till Utskottet remitterat ett af RiksdagsFttllmägtigen från Jönköpings Län Anders Sandsten afgifvet så lydande Memorial. ”Justitie Cancellerens rättighet att, utan Lagå Dom, kunna skilja LandsFiscaler från deras sysslor finner jag vara högst olämplig; hvarföre jag får ödmjukast föreslå, att detta måtte upphäfvas, och LandsFiscaler, likasom andre tjenstemän, efter laga ransakning och Dom afskttas, eller ock att dessa Tjenster alldeles upphöra; Ty hvad flit och skicklighet vill man vänta af Tjenstemän, som ständigt sväfva emellan hopp och fruktan?
Hvad tänkesätt vill man begära af en lika lätt afklädd som påklädd Tjensteman?
Och under hvilka åsigter förvaltar han sin tjenst?
Kunna medborgare räkna på rättvisa af dylika allmänna åklagare?
Blifva icke mer den svages förseelser föremålet för på sä 192 Eesv. och Ekon, Utsk.
Rctunkanäen, osäker fot stående tjenstemans åtal, då de deremot icke våga observera eller angripa den mägtige brottslingen?
Stockholm den 26 Februari 1823.” A. Sandsten.
Efter pröfning af detta ärende, får Utskottet förklara: att, då LandsFiscaler, som icke innehafva lön på stat, å sina tjenster endast erhålla Justitie Cancellersämbetets Constitutorial, och således blott äro att anse såsom förordnade, deraf synes böra följa rättigheten för nämnde Ämbete, att, när skäl dertill äro, kunna dem från sina befattningar entlediga.
— Origtig är imellertid den föreställningen, om den hos någon skulle hafva vunnit inrymme, att Justitie Cancelleren vid EandsFiscalers afsättande endast behöfver rådfråga sitt godtfinnande, ty i 6 §. af Kongl. Majus Nådiga Instruction för JustitieCancelleren den 5 Augusti 1809 är stadgadt; att han endast mä utöfva rättigheten till afsättning, då han finner någon dertill hafva gjort sig skyldig, hvilket sistnämnde ord tydeligen utmärker, att fel måste vara begånget af den, som kan underkastas en sådan påföljd; —•
Och synes i annat fall den lidande, icke mer vid detta än andra tillfällen, vara betagen rättigheten, att i ett sålunda till. kommet lagstridigt beslut i vederbörlig ordning söka ändring och rättelse; kunnande Besv. och Ekon.
Vt sk, Betänkanden.
Utskottet således, i följd af hvad anfordt är> icke till bifall anmäla den del af Sandstens motion, som åsyftar, att landsfiscaierne, endast efter föregången ransakning och genom Laga Dom, skulle kunna från sina tjenster skiljas.
Vidkommande åter Sandstens yrkande, att, derest Landsfiscaierne icke kunna försättas i lika förhållande med andra Tjenstemän, vid frågan om deras endtledigande* Landsfiscalstjensterne mätte alldeles upphöra; Så finner Utskottet, att, ehuru dessa tjenster icke, i allmänhet, lära kunna ställas under indragning, sådant likväl utan olägenhet torde låta göra sig i de Län, der Kronobetjeningen icke har vidsträcktare districter, än att den, utan försummande af sina öfriga göromål, kan medhinna utföra alla åtal för förbrytelser, som på allmän åklagares åtgärd bero; Och, då Utskottet för öfrigt eger den öfvertygelse, att bibehållandet af Tjenstemän utan lön icke är väl beräknadt, såsom ledande till prejningar och förtryck, tillstyrker Utskottet, att Riksens Höglofl.
Ständer hos Kongl. Majit i Underdånighet anhålla, att Landsfiscalstjensterne i sådane Län, vid nu varande Innehafvarnes afgång, afskaffas.
Riksens Högloll.
Ståndets egen upplysta pröfning varder detta Utlåtande, jemte flere Ledamöters i ämnet särskildt yttrade -Bihang tili RiksSt.
Proc. jgag, tl;de Sami, N:r *3.
Besvi ock Ekon.
Betänkanclen. tankar, emedlertid vördsamt understäldt» Stockholm den 5 April 1825.
Utdrag af Probocolleb, hållet hos Riksens Högloft.
Ständers Allmänna Besvärs• och EkonorniUbskott den 5 April 1825. S. D. Herr Prosten C. E.
Hallström an» Förde:
Med den aktning för de olika tankar* som blifvit yttrade öfver den af Riksdags» Fullmägtigen från Jönköpings Län Anders Sandsten väckta Motion, att LandsFiscaler ej böra kunna afsältas utan ransakning och dom, känner jag mig dock af min enskilda öfvertygelse föranlåten, att med Motionai» ren instämma i berörde yrkande.
De skäl, som blifvit anförde mot den föreslagna förändringen, stödja sig ytterst på den grund, att Landsfiscaler hafva ingen lön på Stat och undfå allenast Constitutorial.
Dessa facta kan jag ingalunda bestrida, men, långt ifrån att deraf vill ja draga någon slutföljd till afslag å den väckte Motionen, finner jag allenast, att berörde uppefter ge anledning att densamma understödja; det synes mig nemligen vara en brist uti regleringen af Ämbetsmanna vilkoren, att en Ordinarie Tjensteman saknar all Ordinarie lön, och Besv. och Ekon, l/tsk.
Betänkanden, en nog gifven motsägelse, att en tjenst, som anses oundgänglig, tillsättes allenast medelst Constitutorial.
Erkännes sanningen häraf, torda man icke heller tveka att erkänna det vara mindre rigtigt, att, i följd af en förevarande brist, göra den förut vanlottade Ämbetsmannen annil mera vanlottad, eller att, i stöd af en rådande oformlighet, förneka honom den rätt, han såsom Svensk Medborgare synes böra tillgo. donjuta, och det prerogativ framför enskilde tjenare, hvarpå han, såsom statens tjenare, eger att göra anspråk.
Såsom Svensk Medborgare bör, sä vidt jag förstår vår lagbundna frihet, ingen kunna, utan föregången laga undersökning och dom, af enskild man skiljas från sitt innehafvande goda* derest icke detta, såsom varande en annans tillhörighet, bör, i grund äf ingången förbindelse, vid någon viss beramad tid till egaren eller disponenten öfverlåtas.
Men statens tjenst tillhör ingen annan än den henne i laga ordning bekommit j och en Tjensteman i allmänhet måsta desto mer anse sin innehafvando syssla såsom sitt goda, sorn han ej sällan deraf förväntar sin och sin familjs hela framtida bergning.
Då han derföre ostrajffligen inför Lagen och sitt samvete förvaltar den syssla, honom blifvitanförtrodd, är det hardt* ött han möjligen genom en enskild mans godtycke skulle kunna blifva densamma 19<J Besv. och Ekon.
VtsTc.
Retanhanctsn, förlustig.
— Ännu mer, ela förlusten af Ämbete och tjenst i allmänhet är allenast en följd af uppenbara bevista ämbetsfsl och förbrytelser, är det sårande för den, hos hvarje friboren man naturliga hederskänsla, att en eller annan Tjensteman skulle kunna utom ransakning och dom stämplas till likhet med lagförvunne förbrytare.
Såsom statens och det allmännas tjenare, masts
Ämbetsmannen hafva i fullgörandet af sitt kalls pligter den frihet och sjelfständighet, som gör honom oberoende af alla enskildta förhållanden och ställer honom allenast under Lagen.
Utan Lagens skydd i och för utöfningen af sitt ämbete, skall han missledas genom enskildta afseenden och considerationer: skall han sakna den sanna upphöjelsen i tänkesätt, det rätta nitet uti handling.
Han skall drifvas till sina förrättningar, antingen af fruktan eller af lycksökeri, eller af egennytta.
Han skall förgäta staten och det allmänna, derföre att staten och det allmänna förgätit honom:
I stället för att trygga sig vid lagens beskydd, skall han söka Förmannens gunst: han skall, ifrån statens tjensteman, varda förvandlad till den enskilde mannens tjenare.
Det är af dessa mina tankar, hvilka jag trott mig inför Höglofl.
Utskottet mindre behöfva utveckla än antyda, sorn jag finner mig förbunden, att med Motionairen instämma i den önskan, att Landsfiscaler Eesv. och Ekon.
197 icke må utan ransakning och dom kunna afsättas.
JustitieCancelleren, öfvethopad aE vigtiga göromål och aflägset boende, kan icke med egna ögon pröfva Landsfiscalernas förhållanden.
Må vederbörlig domstol göra det, och en skyndsam och sträng rättvisa skydda för missbruk af tjensten samt bestraffa försummelsen.
Huruvida Landsfiscalstjensterne måga kunna indragas eller icke ■— denna fråga tilltror jag mig icke kunna bedöma och tror den äfven tjenligast kunna hänskjutas till det tillsatta särskildta Utskottets behandling.
Herr Ehrenborg: Utskottets Betänkande innehåller tvänne momenter.
Det första upptager frågan om sättet för Landsfiscalers afsättande och tillstyrker, att den, hädanefter som hittills, må bero på Justitie Cancellerens godtfinnande, utan ransakning och laga dom, såsom desse Tjenstemän icke ega någon fullmagt, utan blott Constitutorial.
Deruti förenar jag mig desto heldre, som endast der, hvarest odugligheten eller Ämbetsfelen kunna bevisas, såsom i domaresysslor och flere andra dylika befattningar, innehaf varén må vara lagen ensamt underkastad.
Men der, hvarest] sjelfva o - inQ Be.) v. och Ekon.
Utsk. Betänkandet!. verksamheten eller försummelsen är odugligh et, sorn, ehuru nästan omöjlig att lag-> ligen bevisa, likväl gör innehafvaren för tjenstens utöfning oskicklig, der är det godt och för det allmännas väl oundgängligt, att han titan omgång kan ifrån tjensten skiljas.
Hvad åter sednare momentet beträffar, eller det tillstyrkta afskafFandet af Landsfxscalstjensterne, kan jag deruti ingalunda instämma.
Dessa befattningar aro af större vigt, än att de kunna åt den vanliga Krpi^obetjeningen öfveylemnas, hvilken är öfverhopad af så mångå andra göromål, och dessutom icke alltid kan anses ega tillräcklig kunskap eller tillfällen till upplysningars ernående genom resor utom sitt district, vid bevakande af kronans rätt och andra åligganden, hvilka egentligen ära Dandsfiscalerne uppdragne.
Jag anser således dessa sysslor icke allenast böra förblifva.
Utan äfven, om möjligt ar, förses med nödtorftige löner, samt tillsättas med sådana män, hvilka undergått vederbörliga prof och blifvit i laga ordning för sådana tjenstår documenterade.
Beträffande åter det så mycket öfverklagade prejeri af dessa Ämbetsmän, så bör det förekommas, genom Jagarnes handhafvande och bestämda förer( skrifter, samt följaktligen en nödvändig syssla icke försvinna för dess möjliga missbruk, då detta på annat sätt kan lagligen Besv. och Ekon.
Betänkanden. 199 förebyggas.
— Uti delta yttrande instämde Grefie Rosen, Biskop Wingård, Professor Bexell och Herr Hegardt.
Ex Protocollo. A. Fryxell.
Ankom den *1 April 1823.
Ständers Allmänna Besvärs* och EkonouiiUtskott har under den 5:te uti innevarande månad emottagit ett Utdrag af Protocollet, hållet hos Höglofl.
Bidderskapet och Adeln, den i:ta sistlidne Mars, hvaruti till Stats- och Ekonomiutskottet gemensamt remitteras Friherre Ankarsvärds, Carl Hindric, den 24 förutgående Februari, ingifne Memorial: om indragning af Ministerplatser vid främmande Plof, utom i Petersburg och London, samt Diplomatiske Ärendenas besörjande i öfrigt af Charges dt affaires och Consuler. 200 Best). och Ekon.
Efter föredragning och uppläsning af detta Memorial har Utskottet jemfört dess innehåll med RiksdagsOrdningens 34 §, som bestämmer halten och beskaffenheten af de ämnen, hvilka tillhöra Allmänna Besvärs* och Ekonomiutskottets befattning.
Men, då det remitterade Memorialet icke innehåller något af dessa ämnen, så får Utskottet, enligt P,ik sdags Ordningens 44 §> detta Memorial, såsom dess handledning ej tillhörande, vördsamt återställa, jemte bifogande af flere
Le* tfamöters särskildt afgiftie yttranden,.
Stockholm d. 8 April 1823.
Irr.nssumb af Frotocollet, hållet uti Hilt-, sens Högloft.
Ständers Allmänna Besvärs* och EhonomiUtskotb den 5 April 1823, S. D. Herr Professor Bexell anförde: ”Jag har uppmärksamt genomläst Friherre Ankarsvärds ifrågavarande Memorial.
För min fattning framstår det såsom en ifrån början till slut fortsatt anmärltning öfver hristen i allmänna hushållningen.
Jag anser det i följd häraf constitutionelt tillhöra FkonomiUtskottets behandling, och reser - Besv. och EliQiu UtsJc.
&o\ vevar jag mig för beslutet af dess remiss till annat Utskott.
Herr af Robson hemställde, om icke Friherre Ankarsvärds Memorial, enär det samma vore af sä stor omfattning, samt till detta Utskotterhållitremiss, borde till någon af Utskottets afdelningar öfverlemnas, för ererhållande af förberedande granskning, innan frågan om målets upptagande eller återremitterande in pleno förekommer, och förmodade, att sådant inom förskrifven tid skulle kunna medhinnas.
Uti detta yttrande förenade sig Herr Prosten Hallström, Herr Huldberg och He» derv.
BopdeStåndets samtlige Ledamöter.
Ex Protocollo. A.
Fryxell. . «%»»» ■W» N:r 50.
Ankom deu 11 April 1823- Vördsamt Memorial.
Sedan Riksens Högloft:
Ständer nu behagat utvälja ett särskildt
Utskott och till dess ät - fio2 Besv. och Ekon, Utsk« Betänkanden. gärd öfverlemna! de yttranden och förslag, af i Nåder förordnade Committerade blifvit afgifne till styrelseverkens förändrade organisation, så har Allmänna Besvärs* och Ekonomiutskottet trott sig böra vördsamt fästa Vällofl.
BargarStåndets uppmärksamhet der« på, att Herr Hiesleiters från detta Stånd till Lag- och EkonoviiUtskottens gemensamma handläggning, under d. 25 sistl. Febr., remitterade Memorial, om upphäfvande af Stockholms Hall• och ManufacturRätts jucliciella och administrativa Myndighet öfver Stadens Fabriker, innefattar ett ämne, sorn med den allmänna frågan om förändrad reglering af den inre Administrationen eger ett nära sammanhang, och äfven, enligt hvad Utskottet fått sig bekant, blifvit upptaget af de i Nåder Committerade till förslags uppgörande i detta afseende, hvilka ock deröfver sig utlåtit.
Hvadan, och alldenstund således
Herr lleisleiters motion lärer höra till föremålen för det nu i verksamhet komne särskildta Utskottets åtgärder, Ekonomiutskottet till Vällofl.
BorgareStåndets egen upplyste om* ^pröfning vördsamt hemställer: att det remitterade Memorialet finge Vällofl.
BorgareStåndet återställas af Ekonomiutskottet, för att i stället till särskildte Utskottet öfverlämnäs.
Slockholm den 8 April 1823.
Besv- och Ekon.
Betänkandm. £03 N:o 51.
Ankom den 16 April 1323.
Betänkande, angående Riksdagsfullmägtigen Olof Larssons Motion om närmare bestämmande af Fjerdingsmans skyldigheter m. m. G"enom ProtocoIlsUtdrag af den 3 i sistl.
Månad, som d. 13 i samma Månad kommit Utskottet tillhanda, har Hederv.
BondeStåndet till detta Utskotts handläggning remitterat RiksdagsFullmägtigen från Södermanlands Län, Olof Larssons Memorial, deruti han yrkar, dels att alla hemman utan ttndantag horda deltaga i Fjerdingsman^ anskaffande oeh aflöning, dels att bestämde föreskrifter å Fjerdingsmans skyldigheter måtte utfärdas till förekommande deraf, att Fjerdingsman öfverhopas med sädane göromål, som till deras befattning icke rätteligen höra, eller af dem kunna med pålitlighet fullgöras, Då Utskottet, rörande den förra af dessa frågor, redan afgifvit utlåtande, i an* ledning af RiksdagsFullmägtigen Anders Anderssons Memorial, angående FrälseBondes skyldighet att tourvis bestrida Fjerdingsmans befattningen, sä får Utskottet, tili besvarande af den nu sedermera inkomna re - 2C>4 Besv. och Ekon.
Betänkanden. miss å Olof Larssons motion, i samma ämne, detta utlåtande (som igenfinnes under N:o 8 i 8:de Delen af Bihangen till RiksStåndens Protocoll vid denna Riksdag ) vördsamt åberopa.
H vad särskildt angår frågan om Fjerdingsmans öfverhopande med sådane göromål, som dem icke rätteligen tillhöra, föranlåtes Utskottet anföra: att Utskottet visserligen inser, det Fjerdingsmans skyldigheter, såsom alldeles obestämda, erhållit nog mycken utsträckning; men, då Utskottet icke är i tillfälle att uppgöra och bestämma, hvad Fjerdingsmansbefattningen egentligen bör tillkomma eller icke, har Utskottet trott sig böra i detta afseende inskränka sin åtgärd derhän, att vördsamt tillstyrka Riksens Höglofl.
Ständer i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit täcktes anbefalla sina Befallningshafvande, att upprätta förslag till Instructioner för Fjerdingsman; hvilka Instructioner, sedan vederbörlig pröfning föregått, till vinnande af den likstämmighet och enhet dem emellan, sorn localförhållanden kunna medgifva, må till behörig efterrättelse utfärdas.
Dock underställes detta Riksens Höglofl.
Stockholm den 12 April 1823;.
BetiinkanAen.
205 N:o 52.
Ankom <3. 16 April 1323.
Betänkande, i anledning af vacht fråga, rörande skyldigheten, att in natura leverera hö och halm till Kongl.
Elof stallet i Stockholm.
BondeStåndet liar detta Utskott, genom ProtocollsUtdrag af den 17 sistl.
Febr. emoltagit ett Memorial af Erih Hansson jemte öfrige RiksdagsFullmägtige från Stockholms Län, deruti yrkas: att hemmansinnehafvare i nämnde
Län måtte befrias från det besvärliga åliggandet, att på ett afstånd af 8, 10, 12 å 14 mil från hufvudstaden forsla sina hö- och halmräntor till Kongl. Hofstallet i Stockholm, och att dem måtte förunnas, att, i likhet med hvad. tillförene skett, samma räntepersedlar med penningar, efter markegångspris, få erlägga.
Till upplysning, rörande denna fråga, får Utskottet vördsamt meddela: att, i anledning af de underdåniga besvär, som åtskilliga hemmansegare och bönder uti Wäddö och Häfverö Socknar af Stockholms län anfört deröfver, att dem förmenats deras ströpersedlar, hädanefter sorn hittills, med penningar efter markegång årligen utgöra, liar Kongl. Maj:t under den 6 November sistl. är i Nådigt Bref till Kongl. Kammar - 206 Besv. och Ekon.
Betcinkanden•
Colleginm behagat förklara, att, enär Krönans bibehållne hö- och halmränta i allmänhet, i Stockholms län, ifrån äldre tider varit anslaget till utfodring vid Kongl. Hofstallet och dit levererats in Natura, hvilket grundat sig på Kronans rätt, så väl att erhålla räntepersedlarné, i den mån kronan deraf varit i behof, som ock att inom lagsagan få dem transporterade, dit de erfordrats, så hade Kongl. Maj:t ansett klaganderne från en slik leveteringsskyldighet, i afseende på deras kronan behållna ströpersedlar, dä Sadant för kronans behof påfordra , och hvilket, hvad räntehalm angår, nu inträffat, icke kunna befrias; dock att det må ankomma på Hofstallet och dem sjelfve att bestämma, antingen dessa persedlar böra levereras in natura eller lösas efter det pris, Hofstallet uppger och räntegilvarne godkänna.
Vid ett sådant förhållande finner Utskottet val hemmansinnehafvarne i Stockholms län ostridigt åligga, att till anvist ställe inom lagsagan forsla och utgöra den på deras hemman indelda hö- och halmräntan, enär den samma är kronan itumsdiate behållen; men, alldenstund räntegifvarne härigenom erfara en dubbel tunga, nemligen ej mindre af sjelfva forslingsbesväret än sjelfva räntans utgörande,föranlåtes Utskottet vördsamt tillstyrka Riksens Höglofl.
Ständer, att i underdånighet an® Bcsvi och Ekon.
207 hålla, det Kongl. Maj:t, som i allmänhet behagat afse vederbörandes lättnad och, beqvämlighet vid utgörandet af de kroman immediate behållna räntor, täcktes lemna aflägse boende räntegifvare inom Stockholms län Nådig tillåtelse, att sina ströpersedlar till Kongl, hofstallet efter markegångspria få lösa, och dessa räntegifvare såmedelst befrias från skyldigheten, att i Stockholm leverera hö och halm in natura, i andra fall än då hofstallets behof af dessa persedlar sådant ovägerligen påkallar.
Ständers egert pröfning vördsamt understäldt.
Stockholm d. 12 April 1825.
Betänkande, angående förbättrad reglering af Postgången.
BorgareStåndet har, genom ProtocollsUtdrag af den 1 nasti.
Mars, till Utskottets handläggning remitterat ett Me - £08 Besv. och Ekon, Utsk.
Betänkanåen. moria! i detta ämne af Herr J. U. Vinberga som anförer, att, ehuru han redan vid förra Riksdagen framställt behofvet af en förbättrad reglering af Postgången i vissa södra delar af Riket, samt Riksens Ständer, i anledning deraf, framfört den underdåniga önskan, att Kong!.
Maj:t täcktes å denna sak fästa det Nådiga afseende, sora den kunde förtjena, hade dock alla Corresponderande i södra delen af riket måst de för* Jflutne fem åren än vidare vidkännas alla de uppgifna olägenheterne af Posternas uppehåll, och hvilket, om ej alltid kännbart och medförande förlust för innevånarne i Christianstad, Sölf vitsborg, Carlshamn, Carlskrona, Calmare och Westervik, dock ofta varit för dem oroande; hvadan Herr Winberg än ytterligare framställer det stora be, hofvet af en skyndsammare Postgång, i allmänhet för ankommande och afgående Poster i Skåne, Blekinge och Calmare Län, eller åtminstone att med afsändandet af den inrikes Post, som ifrån Helsingborg afgår till ofvannämnde städer, måtte några få timmar fördröjas, hvarigenom den kunde på samma gång medföra de vanliga, Måndagsoch Fredagseftermiddagarne dit ankommande, Tyska och Danska Poster, hvilka för närvarande, såsom ej afsände med särskildt Postbud, alltid skola blifva öfverliggande på Postcontoiret alternativt nära 3 å 4. dygn; hvarefter de sändas med den näst afgående Be sv. och Ekon.
Utsk, Betänkandén.
Inrikes Posten; förmenande Herr Winberg, att ett sådant långvarigt uppehåll, som lätt kunde afhjelpa», måste åtminstone för alla på utrikes orter correspönderande, samt för handtverk och SkeppsRedare i nämnde städer, vara af menligt inflytande, och någon gång tillskynda förluster, som kunnat undvikas.
Med Herr Winberg hafva Herrar Cronius, Danielsson, Hemberg och Egge sig förenat, den sistnämnde med tillägg, att Postgångens skyndsamhet kunde betydligen befordras derigenom, att Postilloner alltid medföljde, heldst erfarenheten åtminstone hittills deraf visat den bästa verkan.
Herr Eckhoff har önskat någon åtgärd till afhjelpande af de olägenheter, sorn de Norra orterne ofta skola få vidkännas genom Posternas långsamma gång och särdeles utländska Posternas öfverliggande i Stockholm.
Deruti Herrar Bjuhr, Hambraeus och flere instämt; hvarefter Herr Westin anmärkt, att det skulle mycket bidraga till Posternas skyndsamhet, om det blefve PostContoiren älagdt, att vid Posternas ankomst alltid hafva väskorne färdige att aflemnas.
Som Utskottet, ej mindre af hvad ofvan blifvit anfördt, än ock af egen erfarenhet, funnit de klagomål, hvilka länge blifvit yttrade öfver Posternas långsamma gång å åtskilliga orter af riket, icke sakna j^pand, Bihang till RiksSt, Prot. 1823, Sami. JS;r 14. £io Bcsv. och Ekon.