Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Drott- ningen gaf i lördags å nyo cour med pre- sentation för därtill kallade damer, hvarvid fri- herrinnan Lars Akerhielm] ' presenterade fröken E. Akerhielm; grefvinnan Alice Gyldenstolpe presen- terade friherrinnan Trolle, född Leijonhutvud; fru Stråle, född Lindencrona, presenterade grefvinnan Philip Klingspor, född Sjögréen, fröken Marianne Klingspor, fröken Amelie Klingspor; grefvinnan Fredrik Wachtmeister, född af Ugglas, presenterade friherrinnan Carl Leuhusen, född Sörensen; fru Ottilia Silfverstolpe, född Meurman, presenterade fru Svedelius, fru Karin Silfverstolpe, född We- strin; friherrinnan Charlotte Falkenberg, född Silf- verstolpe, presenterade friherrinnan Fredrik Fal- kenberg, född Svedelius, fröken Martha Belfrage; öfverstinnan Bergenstråhle, född Lagerbielke, pre- senterade fröken Hedda Bergenstråhle; grefvinnan Lagercrantz, född Sparre, presenterade fröken Si- grid Lagercrantz och fröken Hedvig Leijonhufvud; friherrinnan Gripenstedt, född Ankarcrona, pre- senterade friherrinnan Ette Coyet, född Ceder- ström.
Utländsk dam: madame la vicomtesse de la Villestreux.
* Drottningen och sjuksköterskorna.
Drott- ningen hade i söndags i sin våning å k. slottet samlat samtliga i staden varande lediga sjukskö- terskor och elever från Sofiahemmet, och erhöllo de af dessa sistnämnda, som afslutat sin lärokurs, af drottningen sina tjänstemärken.
Efter en kort religiös betraktelse af hofpredikanten Beskow ställ- de konungen på drottningens vägnar till de för- samlade sköterskorna några förmanande och upp- muntrande ord.
Därefter serverades förfrisknin- gar, och fingo samtliga sköterskorna bese slotts- våningarna.
Tidigt skördad.
Den 17 d:s afled i Gamle- by fröken Ebba Liedbeck i en ålder af endast 19 år.
Den aflidna var dotter till veterinärläkaren Liedbeck i Uddevalla.
Faderlös vid 14 år, begaf hon sig ut i världen att bryta sig en bana.
Efter med heder genomgången lärokurs vid Palmgren- ska skolan och fröken Brunsons väfskola i Stock- holm och försedd med de vackraste betyg om sin sällsporda skicklighet sökte och erhöll hon våren 1894 plats som väflärarinna vid Östergötlands kvinnliga högskola.
Och den glänsande utställ- ning af elevarbeten, s o m denna skola vid sin se- naste afslutning kunde uppvisa — kanske den vackraste man där skådat — vittnade ojäfaktigt om den unga lärarinnans skönhetssinne, arbets- förmåga och undervisningsskicklighet.
Under hö- sten har hon varit anställd vid fröknarna Holm- bergs pension å Bergsäng.
I Gamleby, dit hon reste att fira julen hos släktingar, angreps hon af lunginflammation med recidiv, hvilket efter 23 dygns kamp mellan lif och död bröt hennes ringa motståndskraft.
Hon sörjes närmast af en fattig moder och två syskon.
Och talrika äro de vän- ner och elever, hvilka i kärlek och innerlig tack- samhet skola gömma minnet af den bjärtevarma, trofasta unga kvinnan.
Hon var den vackraste föresyn för sina medsystrar.
Den andra i ordningen af musik- årets allt för sällsynta symfonikonserter gick i lör- dags af stapeln inför en så godt som fullsatt sa- long.
Till åminnelse af den för ej länge sedan aflidne tonsättaren A. Rubinstein upptog program- met ett par af dennes kompositioner, nämligen uvertyren till op. » Dimitri Donskoj », ett af hans ungdomsarbeten, samt en violinkonsert (op. 46) af ganska stort intresse med en verkligt anslående mellansats.
Violinkonserten utfördes för orkester af hr Aulin.
Ett par tonbilder för orkester af hr Andreas Hallen, kallade » Älfdans i månske- net » och » 1 skymningen vid brasan », båda under den gemensamma titeln » Om hösten », gåfvo yt- terligare vittnesbörd om den framstående kompo- sitörens fortgående utveckling.
Konsertens första afdelning afslöts med en ny komposition af hr W. Stenhammar för baryton och orkester till skalden Levertins dikt » Florez och Blanzeflor ».
Ett klangfullt och rikt orkester- ackompanjemang beledsagade den melodiösa sång- stämman, som vackert tolkades af hr O. Lejdström.
Programmels hufvudnummer utgjordes af Beetho- vens tredje symfoni, den härliga Eroican, som man ej nog ofia kan få höra.
Den erhöll liksom öfriga nummer ett alldeles förträffligt utförande under förste hofkapellmästaren Nordqeists säkra och lugna ledning.
I morgon, lördag, bjuder k. operan på en märk- lig nyhet, nämligen Mascagnis opera » Vännen Fritz », hvilken redan med framgång uppförts på de förnämsta operascener.
Hufvudrollerna innehaf- vas af fröken Holmstrand och fru Linden samt hrr Ödmann och Johanson.
fröken Lindzén en som allra sötaste lilla fästmö, hr Lambert en vederbörligen idiotisk ung friare, ett par fin-de-siécle snobbar i gestalt af hrr Itirsch och Änder och så till allt detta » den lede » själf som » påbröd » i hr Ekelunds röda frack — hvad kan man väl ytterligare begära!
Om inte möjligen litet mera esprit hos författaren.
Men tyst.
vi skola tala sakta därom.
Henri Marteau gaf i tisdags åter en konsert här- städes, äfven nu inför fylld salong i Musikaliska akademien.
Han spelade på denna konsert som hufvudnummer Sindings sonat (c-dur) för piano och violin o c h rönte såväl efter den charmanta andantesatsen som efter den präktiga finalen det lifligaste bifall.
För öfrigt utfördes åtskilliga här förut ofta hörda nummer såsom Schuberts sere- nad, Wieniavskis mazurka och air russes samt Vieutemps polonäs m. m. Ackompagnemanget sköttes förtjänstfullt af en ung fröken Andersen.
Ett par franska sånger tolkades högst förträffligt, af fru Sterky.
Ytterligare en konsert gifves i afton, fredag.
N o v e l l för Idun af Sylvia.
(Forts.) » * !^jjij !en här IIkVI ' narna patiencen lade en af hoffrök- h o s S o p h i a Albertina o c h prin- sessan var ibland road att se p å, » sade tant, där h o n p å d i v a n s b o r d e t b r e d d e ut en kortlek.
Den ädla prinsessans e x e m p e l inverkade icke det ringaste på mig, o c h m e d en tem- ligen intresselös blick h ö j d e j a g mitt hufvud, där j a g satt lutad öfver en blå atlassolfjäder, på hvilken j a g målade ett h e r d e s t y c k e.
» Hvilken af tiorna b ö r j a g flytta b o r t?
» frågade h o n o c h j ä m k a d e sina halfhandskar, s o m h o n i hvardagslag gärna bar o c h hvilka troligtvis v o r o ett g o d t skydd för h e n n e s händer.
De v o r o smala o c h vackra, o c h h o n r ö r d e d e m m e d det sirliga behag, s o m anstod dot- terdottern till en af den gamla r e g i m e n s hof- damer.
Dramatiska teatern har beredt hufvudstadens teatervänner ett synnerligt nöje genom reprisen af Sardous underhållande komedi » Dora » med fru Helfrid Kinrnansson som gäst i den exotiska markisinnan de Rio-Zarés roll.
Den orig nella.
i de finaste detaljer utmejslade figur, som den ut- märkta konstnärinnan engång skapade af Doras äfventyrliga fru mamma, lefde i friskt minne hos vår publik och befanns i intet ba förlorat något af sin omedelbarhet och drastiska verkan.
Hvad som nu ytterligare förlänar stycket intresse är fru Harlmanns briljanta framställning af Dora, hvilken vunnit mycket i värme och naturlighet sedan 189Ö års försök i samma väg.
Hr Fredriksons Favrolle tillhör hans allra bästa skapelser, och fru Fahl- man — grefvinnan Zicka — fru Iloving — prin- sessan Bariatine — hr Palme — de Maurillac — samt hr Thegerslröm — van der Kraft — förtjäna samtliga loford för sina insatser till det gynsamma totalintrycket.
» T a g den n ä r m a s t e, » svarade j a g o c h lu- tade mig åter öfver målningen.
» D u förstör ö g o n e n, Gabriella, » sade h o n otåligt.
» Det skymmer j u redan. » Dramatiska teatern skulle på torsdagen i denna vecka för första gången uppföra Anna Wahlen- bergs 1-aktskomedi » Stackars flicka » med fruarna Hartmann och Hamrin.
» Ä n s e d a n?
Arbetaren är sin lön v ä r d.
» » J a g förstår inte nyare tidens åsikter, » sade hon snäft.
» Ingenting generar.
ingenting anses o p a s s a n d e.
» På Södra teatern tyckes en dämonisk yra ha gripit direktionen, och knappt har lilla » Fru Hin » dansat ut från tiljan, förrän &gt;Hin Onde i hvar- dagslag » gör sin entré i svafvelångor och bengalisk belysning.
Det är en ganska verksam och lustig, om ock ej just så originell idé, hvilken ligger till grund för detta nya » svenska original ».
På pre- mieren hade författaren blygsamt anlagt anonymi- tetens mask, men efter den ganska bullrande fram- gången — synnerligen från raderna — lät han den falla och trädde fram som en gammal bekant: hr G. af Geijerstam.
Han senaste produkt tyckes alltså ej sakna en del betingelser att bli ett om- tyckt folklustspel — och det är vackert så.
Rollerna äro också skickligt afpassade efter teaterns krafter.
Herr G. Bergström en äkta man » på viften », fru Fornell hans kavata äkta hälft, » Arbetet tom. » brådskar och min handkassa är » M e n tänk o m n å g o n skulle k o m m a under- fund m e d, att det är d u s o m.
» » Inte är utan artistiska a n l a g, » föreslog j a g.
» J a g säger e n d a s t, » h o n såg m e d en viss skygghet bort till de väggdekorationer, s o m p r y d d e vårt förmak, förtjusande fantasigrup- per, hvilka, tack vare gamla traditioner o c h tants b a r n d o m s h å g k o m s t e r, h a d e något af för- gångna århundradens s m a k.
» T ä n k o m nå- gon skulle få veta, att det är d u s o m.
» » Inte när det gäller en dylik fråga s o m denna.
Man b e h ö f v e r arbeta o c h man g ö r det.
Ingenting är enklare.
Jag har emeller- tid tänkt på de ord tant i går kväll sade till mig o c h.
j a g är verkligen så r o m a n e s k, att j a g inte utan kärlek ämnar gifta m i g.
Öfverste A d l e r s frieri i all ära, o m ett sådant är påtänkt, skall j a g n o g förstå undvika det.
Hvad Gösta v o n Herbert angår s å, » oaktadt all själfbehärskning, k u n d e j a g vid uttalan- det af hans n a m n knappast tillbakahålla mina tårar, » o m han anser det fördelaktigast för sig att dra sig tillbaka, så skall j a g inte s ö k a
hålla h o n o m kvar.
Emellertid fattar j a g m y c k e t väl, att tant har svåra b e k y m m e r.
för att på ett verksamt sätt lätta d e m, lägger jag egentligen inte två strån i kors o c h där- för.
» » Ella, ropade träffade penseln Ella, har j a g väl n å g o n s i n k l a g a t?
» h o n, o c h hennes f ö r e b r å e n d e blick mig rakt i hjärtat.
Jag kastade bort o c h satte mig bredvid h e n n e.
» Då j a g inte kan g ö r a ett fördelaktigt parti, » sade j a g, » o e h således inte kan bli försörjd på ett sätt, s o m ö f v e r e n s s f ä m m e r m e d tants önskningar, m e n det ändå är min plikt att minska b ö r d a n, så har j a g t ä n k t.
Upprik- tigt sagdt, j a g skulle gärna vilja ha en pas- sande plats. » Tants runda ö g o n blefvo ännu rundare.
» F ö r b o u r g e o i s i e n s döttrar äro p a s s a n d e plat- ser ett p a s s a n d e m å l.
Men för en fröken H ä g e r k l o?
» h o n h ö j d e lätt sina axlar, i det hon fortfor: » jag trodde m i g ha uppfostrat dig i de principer, s o m gällde, då j a g själf växte u p p.
F ö r alla klasser var då kvinnans v e r k s a m h e t kvinnlig, o e h m a n skrattade af hjärtans lnst åt fru L e n n g r e n s: ' en lärd i stubb '. » Tants hufvud darrade, o c h hon gjorde eft synbart b e m ö d a n d e ett återvinna det lugn, h v a r m e d h o n ansåg att en d a m af värld städse b o r d e uppträda.
» A n d r a tider, andra seder, j a g m e d g e r d e t, » fortfor h o n.
» Ä n n u h ö r det likvpl till sällsyntheterna, att d a m e r af b ö r d äflas o m manliga sysselsätt- ningar ... » » Min sysselsättning b e h ö f v e r väl inte vara manlig.
s o m lärarinna i en skola till e x e m - p e l?
Då j a g lämnade N o r e g å r d.
» Min röst var b e s l ö j a d af tårar.
T a n k e n på N o r e g å r d.
på farbror Gabriel, s o m där uppfostrat o e h vårdat sig o m m i g.
p å Magnus, h a n s s o n, hvars välvilja j a g d o c k aldrig synnerligen vun- n i t.
allt det förgångna m e d d e s s fröjd o e h smärta trängde sig på m i g, o c h m e d kväfd sinnesrörelse u p p r e p a d e j a g: » d å tant o c h j a g lämnade N o r e g å r d, så ansåg j u kusin Magnus, att j a g fått tillräckliga kunskaper för att för- sörja m i g själf. » » T a l a inte o m Magnus, han står u t o m ci- vilisationen! » r o p a d e tant o e h sköt undan kortleken.
» H u r har han väl respekterat sin fars ö n s k n i n g a r?
Jag har verkligen svårt att förlåta Gabriel, s o m inte bättre sörjde för din framtid.
Han b o r d e alltid ha tänkt på möjligheten, att M a g n u s ännu v o r e i lif, o e h därefter gjort sina d i s p o s i t i o n e r.
m e n att låta dig i åratal tro dig vara en rik arfta- gerska ... » Redigeras af Sophie Linge.
För att på gissningarnes fält Ge uppslag — det tillhör min vana —: På prof jag ofta män ' skor ställt, Kan ofta deras iifslängd ana.
Fast skoningslöst det svns ibland, Jag mönstergildt dock allt behandlar.
Hvart skröpligt lif jag tar om hand, Jag till ett bättre snart förvandlar.
Jag gifver akt på hvarje fall, Tar aldrig in dock, när det kniper, » Allt klippt och skuret vara skall » Är en af mina grundprinciper.
Men för att få ' t att gå ihop, Jag måste lägga ut helt ringa.
Min » skörd » nog komma kan i rop, Men lagrar skär jag likväl inga.
Och Då Att Och därför, när jag gjort min plikt, kan det min förundran vålla, andra vill ta ' vid så kvickt, släpa allt hvad tygen hålla.
Att nu ni gissat hvem jag är, Därpå jag hvad som helst kan våga, Men hvad jag i mitt sköte bär, Det blifver här en annan fråga.
Ett erkändt svagt och böjligt ting.
Och en som sig i stoftet rullar.
Ett föremål för mycket spring.
En hel hop smått, som man förtullar.
» F ö r r eller senare låta tala m e d sig ... » » T a n t är åtminstone skall han outtröttlig, väl P å detta vis sutto vi en stund tigande bredvid hvarandra, o e h o m o c k s å tant haft lust att vidare orda o m ett ä m n e, s o m stän- digt lekte henne i h å g e n, så efterkom h o n d o c k för denna gång min önskan, hviiken j a g m å h ä n d a uttalat på ett häftigt o e h afgörande sätt.
(Forts.) kanske men.
» » T r ä g e n vinner.
h v e m vet h v a d fram- tiden kan ha att bjuda.
S e så, inte n å g o t vidare tal o m platser o c h dylikt, vi dra o s s ju fram tämligen bra, o e h våra s m å b e k y m - m e r stå inte att läsa utanpå o s s.
Emeller- tid skulle vi h a sluppit från bråk, o m endast Gabriel för din räkning placerat n å g o t kapi- tal, s o m tryggat din framtid. » » Om han det h a d e g j o r t!
» En känsla af n a m n l ö s o r o s a m m a n p r e s s a d e några s e k u n d e r mitt bröst, ty g e n o m denna uraktlåtenhet, skulle mina d r ö m m a r o m l y c k a troligtvis aldrig förverkligas.
» M a n får finna sig i sitt ö d e, » tillade j a g.
En gnagande o c h talrik släkt.
En glänsande och hårdnad yta.
Hur går i allmänhet hvar knekt.
Hvad äger också liten gryta.
Ett moln ur hvilket Det hvarken duggar Hvem än bär krona Hvem mången utsikt aldrig dock eller rägnar.
och än lock.
grannt inhägnar.
R ä t t e l s e: I biografien öfver B.
S. Raab i förra numret står på andra sidan, första spalten, ungefär midt i spalten: » innan de sedan alla bil- dade egna barn » — skall vara: » innan de sedan alla bildade egna hem » o. s. v. 4 &amp; IrmehåUsförtecknrag.
Ellen Lundberg, f. N y b l o m; af Daniel Fallström.
— T v å dikter, prisbelönade af Svenska A k a d e m i - en; af Ellen Lundberg.
— Våra g a m l a; af Laura Filinghoff.
— Iduns julnummer 1Ö95.
— E n kvinnlig vetenskapsresande på katedern.
(M e d porträtt af Astrid Naess.)
— E n bröllopsdag; skiss för I d u n af.
— » De rysliga telefonisterna; » några bittra erfarenbeter af en Kvinn- lig telefonist.
— U r notisboken — Teater och musik. — O u p p - lösliga b a n d; novell för Idun af Sylvia.
— Tidsför- dTif.
Uti en sinnesstämning, dyster, tung, Där ligga tyst och öde, klädd med ljung, Då hafver ni måhända tänkt som så: » Emellan o s s mitt hela tyckes rå. » F. M.
C. Ifyllningsgåta.
lfyll rätta bokstäfver i stället för stjärnor, så bilda begynnelse- och slutbokstäfverna tillsammans en na- turföreteelse.
Från djurens rike en produkt, Som dock af män ' skor fabriceras.
Hvem uppå håret kan få bukt.
Hvarefter stundom annonseras.
LLCI S T R E P A D te T I D N \ N G FOR • KVINNAN N:R 52 (627).
LÖRDAGEN P R E N U M E R A T I O N S P R I S PR Å R: utgifningsdagar: IDUN _.
K l i.
» 5: — IDUNS MODETID, UTAN PL.
» 3: — HVARJE O N S D A G OCH L Ö R D A G.
HANDELSMAN LOSNUMEMRPRIS: 8 O RE.
JOHANNA I ÖDESHOGS K Y R K O B Y voro flag- gorna sänkta på half stång här o m dagen, då kyrkklockorna ringde och en blomsterhölj d kista f ö r d e s till grafven.
Det var stoftet af en gammal k v i n n a, s o s i j o r d a d e s, m e n k o m m u n e n s främ- s t e m ä n o c h m å n g a a n d r a f ö l j d e h e n n e till grafven, o c h bland kransarnas mångfald var den s t ö r s t a o c h v a c k r a s t e från Ö d e s h ö g s för- samling.
D e t v a r fru Johanna Peterson, född Nilsdotter, s o m b e g r o f s efter e n lefnad, s o m r ä c k t e t t p a r o c h n i t t i o år, s ö r j d a f ä t t l i n g a r i alla l e d till o c h m e d d e t f e m t e.
Den g a m l a v a r v ä r d d e n heder, s o m visa- des hennes minne.
N ä s t a n h e l a h e n n e s lef- n a d h a d e förflutit i d e n o f v a n n ä m n d a b y n, och h e n n e s v e r k s a m m a lif har där efterläm- n a t m å n g a spär.
A t t Ö d e s h ö g n u m e r a är e n g a n s k a b e t y d a n d e h a n d e l s p l a t s, är n ä m l i g e n till s t o r d e l h e n n e s v e r k.
D o t t e r till é n B r o d d e r y d s k o d a l b o n d e af, som det säges, Folkungasläkt, k o m h o n s o m s j u t t o n å r i g h u s t r u till h e m m a n s ä g a r e n J o h a n REDAKTÖR DEN 1 JULI OCH UTGIFVARE: FRITHIOF HELLBERG TRÄFFAS SÄKRAST KL. 2 — 3.
12:TE BYRÅ OCH E X P E D I T I O N: ÅRG.
KYRKOGATA 1 6, 1 TR, DELES SÄRSKILDT FÖRMÅNL.
P e t e r s o n till Ö d e s h ö g.
H e n n e s u t p r ä g l a d e an- lag f ö r h a n d e l d r e f v o h e n n e att s n a r t ö p p n a en m i n d r e speceriaffär, d e n första dylika i Ö d e s h ö g, m e d h v i l k e n h o n b i d r o g till h e m - m e t s u n d e r h å l l.
D e n lilla h a n d e l s b o d e n s k u n d - krets a n t o g snart större d i m e n s i o n e r, o c h det gafs i n o m kort ofta dagar, då landtfolket stod i k ö utanför den anspråkslösa boden, vän- t a n d e p å att b l i f v a b e t j ä n a d t af d e n d r i f t i g a u n g a frun, » h a n d e l s m a n J o h a n n a », s o m h o n i ^ d a g l i g t tal b ö r j a d e k a l l a s.
D e t v a r e n s å d a n där äkta g a m m a l h a n d e l s b o d, s o m m a n nu- m e r a e n d a s t k a n finna p å v i s s t a f s t å n d från s t ä d e r n a, d ä r d e n s k u m m a l u f t e n är f y l l d a f l u k t från lärft o c h k r y d d o r, o c h d ä r allt fin- nes, f r å n s t o r r o s i g a s i d e n d u k a r till sill o c h bröstsocker.
A t t hvarje vara där var äkta, v i s s t e alla l i k a n o g s a m t, s o m d e k ä n d e, att i n t e t f a t t a d e s i m å l eller v i k t o c h att i n g e n g i c k o h u l p e n f r å n frun d ä r i n n e, f ö r h v i l k e n hjälp, k u n d e finnas.
De ö k a d e p r o p o r t i o n e r n a af fru J o h a n n a s handelsföretag, h v i l k a n ö d v ä n d i g g j o r d e årliga o c h för h e n n e s p e r s o n l i g a u t v e c k l i n g för v i s s o b e t y d e l s e f u l l a affärsresor till u t l a n d e t, gåfvo h e n n e m e r i n s i k t e r o c h e n e r g i, ä n s o m i all- mänhet voro hennes tids kvinnor gifna.
Detta, i förening m e d det ö k a d e välståndet, gaf h e n n e o c k s å snart ett inflytande i n o m k o m - m u n e n, s o m g j o r d e s i g m ä r k b a r t p å alla o m - råden.
H o n i n f ö r d e t o r g d a g a r — till h v i l k a f r e k v e n s e n m e d h v a r j e år a l l t m e r a ö k a s — i n o m Ö d e s h ö g s b y, h o n lät p å e g e n bekost- n a d a n l ä g g a e n b r e d s t e n g a t a till o c h f ö r b i den n u v a r a n d e torgplatsen, o c h det var främst g e n o m h e n n e s f ö r s o r g, Ö d e s h ö g fick ett e g e t apotek.
D e n åtgärd, s o m kanske d o c k för hela den provins, hvari hennes verksamhet var förlagd o c h där h o n öfverallt v a r k ä n d och aktad, spelat d e n största rollen, var byg- g a n d e t af H ä s t h o l m e n s h a m n.
H u r d e t t a g i c k till, h a r e g e n t l i g e n s i n e g e n h i s t o r i a, s o m d o c k af u t r y m m e s s k ä l e j k a n h ä r b e r ä t t a s.
Vare d e t n o g s a g d t, att fru J o h a n n a s e l e g a n t a s i d e n - kjol — h o n bar aldrig andra kläder, vare sig h o n s t o d b a k o m d i s k e n i b o d e n eller v a n d r a d e utefter en kontinental storstads b o u l e v a r d e r — en g å n g v i d o m l a s t n i n g e n af några varor p å d e n p l a t s, d ä r H ä s t h o l m e n s h a m n n u är belägen (vid foten af O m b e r g) o c h s o m d å v a r g a n s k a o t i l l g ä n g l i g, f a s t n a d e i e n sill- t u n n a m e d d e n p å f ö l j d, att d e n e n e r g i s k a f r u n föll i s j ö n.
M e d några kärnfulla y t t r a n d e n l o f v a d e s i g d å fru J o h a n n a, att d e n p l a t s e n snart skulle blifva lämpligare för ortens han- delsförbindelser, o c h ej l å n g t därefter v a r Häst- holmens hamn byggd.
N u går förbindelsen m e l l a n Öster- o c h V ä s t e r g ö t l a n d h u f v u d s a k - STOCKHOLM, IDUNS KUNGL.
ligast öfver d e n n a h a m n m e d e l s ångaren Tra- fik, o c h s n a r t k o m m e r e n å n g f ä r j a att g ö r a den ä n n u l ä t t a r e g e n o m att d ä r i f r å n o c h till Hjo o c h v i c e versa direkt öfverföra leksaks- v a g n a r n e, s o m tillhöra d e n smalspåriga b a n a n u t m e d Vätterns sida.
Fru J o h a n n a v a r d o c k ej blott e n framstå- e n d e affärskvinna.
A f nio e g n a o c h fyra fosterbarn har h o n gjort d u g a n d e m ä n o c h k v i n n o r, s t ä d s e h o s d e m i n p l a n t a n d e d e n sat- sen, att o ' m m a n i n g e n t i n g g o d t har att s ä g a om s i n a m e d m ä n n i s k o r, m a n skall t i g a, en sats, s o m h o n s j ä l f s t r ä n g t e f t e r l e f d e.
Hon följde m e d stort intresse b a r n e n s uppfostran, och d e n altartafla, s o m ä n n u i d a g p r y d e r Ö d e s h ö g s n y r e s t a u r e r a d e k y r k a, är e n g å f v a af h e n n e v i d h e n n e s t v å v n g s t a d ö t t r a r s k o n - firmation.
Den fäderneärfda gästfriheten var hos h e n n e starkt utpräglad, o c h hennes h e m var under hela den tid, familjens välstånd räckte, skådeplatsen för d e n m e s t storartade dylika.
D e t var ett h e m riktigt i d e n » gamla, goda » tidens anda, där dörren stod ö p p e n för h ö g o c h l å g, f ö r rik o c h f a t t i g, d ä r g ä s t a b u d bereddes o c h u n g d o m e n s dans var glad och munter.
Lika stor s o m h e n n e s gästfrihet var h e n n e s hjälpsamhet.
D e t b e r ä t t a s t. e x.
o m, h u r h o n en g å n g i a l l s k ö n s t y s t h e t f o r b o r t o c h l ö s t e ut e n b e k a n t från » b y s i s », utan att d e n n e f ö r r ä n efter m å n g a år e r f o r, h v e m s o m k o m - m i t till h a n s b i s t å n d.
O c h d e s m å k r a n s a r n e af p a p p e r s b l o m m o r eller e t e r n e l l e r, s o m l y s t e bland d e n doftande b l o m s t e r m ä n g d e n p å hen- n e s k i s t a, v i s a d e, att h o n ä f v e n f ö r m å n g e n i ringare samhällsställning haft råd o c h hjälp.
F ö r u t o m åt h a n d e l n ä g n a d e s i g fru J o h a n n a, i s y n n e r h e t u n d e r 1 8 5 0 - o c h 60-talet, åt j o r d - b r u k, o c h l a d e ä f v e n däri e n b e t y d a n d e e n e r g i och ett h ö g t u t v e c k l a d t praktiskt förstånd i dagen.
M e n d e n f ö r så m å n g e n j o r d ä g a r e ödesdigra spannmålskraschen drabbade äfven henne, o c h i början af 1870-talet såg h o n, e h u r u d å ä g a r e till s e x s t o r a g å r d a r, s i n för- m ö g e n h e t s a m m a n s m ä l t a f ö r att s l u t l i g e n för- svinna.
Hennes handel öfvergick i andra h ä n d e r, o c h h e n n e s l i f har s e d a n d e s s f ö r r u n - n i t t y s t o c h stilla i ett litet r u m i d e n b y, hon gjort så stora tjänster.
D ä r har h o n legat de sista åren, s e d a n s y n o c h hörsel svikit, tåligt b i d a n d e hvilan efter d e t långa, verk- s a m m a lifvet, d e n långa s ö m n e n, s o m k o m n y s s en vårkväll, d å solen s j ö n k öfver slätten och klockorna ringde helgsmål i kyrkan bredvid.
— 2 — tills d j u p e n s i g ö p p n a o c h h ö j d e r n a DIKTER AF SWINRURNE.