Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Constilutiöns-ZJiskottets MemorialIV.-o 13, 11 Konungens Rådgifvare hafva, vid föredragningen af Riksens Ständers underdåniga begäran, att öfverskotten af Sveriges bidrag till Handels- och Sjöfarts-fonden måtte, efter Commerce-Collegii och HandelsSocieteternes i de större Stapel- och Sjö-Städerna hörande, användas till Handelns och Sjöfartens utvidgande och befrämjande, tillstyrkt, att Kongl. Maj:t måtte förklara, att detta hörande blott skulle ega rum i hvarje fall, der Kongl. Maj:t pröfvade nödigt att nämnde Collegii och Societeters yttrande inhemta.
I följd häraf hafva, till en del högst betydliga, anslag, utan sådant hörande blifvit anvisade på denna fond, till och med för längre tid än den, för hvilken fondens tillgångar af Riksens Ständer blifvit bestämda; hvaremot Riksens Ständers anhållan om tjenliga åtgärder lill utredande och bestämmande, huruvida åtskilliga vid Convojmedlens förvaltning gjorda anmärkningar kunde föranleda någon ersättnings- och ansvarspåföljd, Constitutions-Utskottet veterligen, icke ledt lill någon följd.
Emot Riksens Ständers uttryckte önskan har, till följd af Föredragandens tillstyrkande, eftergift blifvit beviljad af medel, hvilka efter laga kraftvunnet beslut, Stats-Verket tillkommit; och gällande
Beskattnings-förfat tningars tillämpning enligt deras ordalydelse har på •en Föredragandes tillstyrkan blifvit undanröjd.
Med förbiseende på en gång af den sä kallade Tolagens natur och af angelägenheten af en allmän, af Konung och Ständer gemensamt åstadkommen reglering deraf, har, på den grund att den ingick till Städerna, Föredraganden, understödd af Stats-Rådets Ledamöter, förklarat denna skatt vara helt och hållet beroende af Kongl. Maj:ts godtfinnande.
Till två större Vattenbyggnadsarbeten hafva anslag af Handelsoch Sjöfarts-fonden, hvars inkomster likväl blott från den ena Riksdagen till den andra öro fastställda blifvit gifne, lill det ena för Tio, till det andra för Tjugufem år.
Hvad det sistnämnde eller Trollhätle-canalen angår, förekomma, i sammanhang med frågan om det dertill anvisade anslaget, flera anmärkningar.
Så synas Konungens Rådgifvare hvarken hafva tillräckligt uppskattat vigten af Göta och Nya Trollhätte-canalernas förening i samma egares hand, eller gifvit akt på det, canalafgifternes belopp angående vilkor, hvilket Göta Canal-Bolag fästat vid anbudet att afstå sin andel i Trollhätte-uppbörden af vissa fartyg.
Dessa Rådgifvare hafva dessutom tillstyrkt en för de trafikerande betänklig utsträckning af det nya Bolagets rätt att stänga canalen, och 12 Constilutions-Utskottets Memorialt N'-o 13, slutligen alldeles åsidosatt det vid företagets första ulbjudning ännu från första förslaget, ehuru under inskränkning, bibehållna, förbehållet om de gamla slussarnes vidmakthållande, efter den nya canalens fullbordan.
Dessa anmärkningar torde, äfven utan tillägg af sådane, som Utskottet ansett sig böra till Riks-Rättens pröfning öfverlemna, tillräckligt rättfärdiga det omdöme, att Konungens Rådgifvare, vid detta national-företags behandling, icke iakttagit den omhugsan, som dess vigt förtjenat.
48} I öfverensstämmelse med den åsigt, som föra nied t Konungens Rådgifvare att tillstyrka anslag af Handels- och Sjöfarts-fonden för längre tid än den, för hvilken dess inkomster äro bestämda, står ock Föredragandens åtgärd, att efter början af innevarande
Riksdag föreslå betydliga anslag af Handels- och Sjöfarts-fonden, utan att ens fästa Kongl. Maj:ts uppmärksamhet på, huruvida Riksens Ständers tanka i frågan lämpligen kunde inhemtas.
49) Konungens Rådgifvare hafva vid flera tillfällen, under nära Tre månaders tid år i838, dels tillstyrkt, dels icke bestämdt afstyrkt, de betydliga utgifter, hvilka de då i Stockholm vidtagne militäriska anstalter förorsakat, utan att ens begära någon upplysning om dessa anstalters anledning.
Då Konungen slutligen uppgaf denna anledning vara de i hufvudstaden förefallna oordningar, synas nämnde
Rådgifvare genom sin tystnad hafva erkänt rikligheten af Hans Maj:ts tanka om dessa oordningars farliga beskaffenhet, ehuru de, vid intet föregående tillfälle, ansett sin pligt fordra någon framställning om nödvändigheten af, och medlen till landets räddning utur denna ställning. 50) Likaså finnes Konungens Rådgifvare i Commandomål för Ammen vid intet tillfälle, då fråga samma tid inför Kongl. Maj:t uppstått antingen om permitteringars inställande vid Stockholms ständiga Garnizon, eller om andra truppers qvarhållande eller hitkallande, hafva yttrat något om anledningen till, eller behofvet af, dessa åtgärder, eller sökt upplysa Kongl. Maj:t om egentliga beskaffenheten af, eller botemedlen för, den vid serskilda anledningar utbrytande gäsningen i sinnena.
Lika litet hafva under samma tid några Generalordres blifvit ■ gifna, hvarken för det i hufvudstaden anställda högre krigsbefälet, om deras pligt, att vid inträffande oordningar personligen inställa sig, för att med sitt anseende och sin erfarenhet återställa lugn och ordning, eller för trupperne i allmänhet, om hvad de vid slika tillfällen borde iakttaga.
Om denna underlåtenhet än icke berättigar, att lägga denna Constitutions-TJtskoltets Memorial, JY.-o 13. 13 Rådgifvare de beklagliga oordningarnes långa fortfarande till last, synes han likväl svårligen kunna sägas hafva, enligt sin pligt, till deras förkortande försökt hvad han kunnat. 5i) Konungens Rådgifvare hafva väl erkänt olämpligheten för Staten att inlösa en Academies tidnings-privilegium, men icke bestämdt utsträckt denna erindran till ett arrende.
De hafva, i afseende på behofvet af en officiell tidning, försummat att fästa Kongl. Maj:ts
Nådiga uppmärksamhet på möjligheten att afhjelpa detta behof, utan att göra Staten till Tidningsförläggare.
Staten har, i följd deraf, blifvit hragt i den ställning, att man ansett nödigt, att dels genom direct understöd af Statsmedlen upprätthålla den en gång öfvertagna Tidningen, dels, håde emot Statens Embetsverk och enskilda, tillerkänna den rättigheter, å hvilka privilegiets egare, under den följd af år, som den sjelf nyttjade sitt privilegium, icke gjort anspråk; och i trots af denna erfarenhet hafva Konungens Rådgifvare, vid den tid, då Staten ånyo kunde blifva från den besvärliga förbindelsen fri, ansett sig icke böra afstyrka samma förbindelses förnyelse. 5a) Kongl. Maj:t har sjelf framställt ett förslag om den Kongl. Thea terns förvandling till en National-Theater.
Men, ehuru Theaterns skuld vid medlet af år 1887, oberäknade Tiotusen Riksdaler, som år i834 af Staten försträcktes, öfversteg NittioenTusen Riksdaler Banco, hafva dock Konungens Rådgifvare vid samma tid, i stället för att ingå uti och vidare utveckla Hans Maj:ts förslag, tillstyrkt Theaterns bibehållande i sitt dåvarande skick.
Staten har härigenom blifvit inledd i högst betydliga utgifter för en inrättning, som bör bära sig sjelf och kan det, så snart den måste.
Under det Konungens Rådgifvare på ofvan uppgifne sätt vållat Sta 53) ten utgifter, som utan svårighet kunnat undvikas, hafva de, dels försökt att vid uppbörden af Kronans inkomster få antagen en gemensam communal-ansvarighet: ett försök, hvars oförenlighet med vårt närvarande samhällsskick, såväl som dess upphofsmäns fullkomliga obekantskap med tänkesättet i det land, hvars Konung de åtagit sig att gå 54) tillhanda med råd, utgången till öfverflöd ådagalade; dels afstyrkt bifall till Riksens Ständers anhållan om undersökning rörande Statens egande-rätt till ett stort antal hemman, ehuru en sådan undersökning, enligt hvad af ett Constitutions-Utskottets vid förledna Riksdag afgifna memorial inhemtas, år i83o af Fem bland Konungens dåvarande
Råd 55) gifvare tillstyrktes; dels, hvilket såsom bevis på den ringa uppmärk - Constilutions-Utskotlels Memorialj IV’,o 13. samhet Konungens Rådgifvare egna åt Riksens Ständers önskningar, anföres, vid föredragning af Riksens Ständers anhållan att, till befrämjande af en framtida reglering af skaltläggningsförhållandena, och med afseende derå, att den ifrågasatte förenklingen af räntepersedlarne gjorde en fiffenkling i blifvande skattläggningar å nya hemman erforderlig, ett efter granskning af författningarne rörande skattläggning upprättadt förslag, till rättelser deruti, måtte för Riksens Ständer vid nu varande Riksdag framläggas, ansett någon åtgärd i anledning af denna anhållan icke erforderlig; dels tillstyrkt en ändring uti en till Hans Majit Konungen af Riksens Ständer, för de administrativa föreskrifternes granskning, öfverlemnad beskattningslags financiella del, utan att emot ett sådant tillstyrkande, ens uti den moraliska syftning, som det ändrade stadgandet tydligen egde, finna någon anledning till betänklighet.
Konungens Rådgifvare hafva, vid beslutens fattande om Kongl. Majits till Riksens Ständer eller deras Stats-Utskott vid sist hållna och innevarande Riksdag afgifvande Nådiga Propositioner, angående StatsVerkets tillstånd och behof, alldeles uraktlåtit att erinra derom, att enligt Regerings-formens 58 §, i samma Kongl.
Proposition äfven böra uppgifvas Stats-Verkets skulder.
Constitutions-Utskotlet har funnit sig för denna försummelse böra under tilltal inför Riksrätt ställa dem bland dessa Rådgifvare, hvilka, i kraft af sitt embete, om Cabinetts-Cassans den 7 November 1826 inledda borgensförbindelse måst ega kunskap. Emot de öfriga anser Utskottet böra anmärkas, alt flera anledningar bordt väcka deras uppmärksamhet på sannolikheten af en sådan skuldsättning, och förmå dem, att vid nämnda tillfällen antingen till protocollet anmäla hvad de möjligen haft sig bekant, eller åtminstone affordra dem bland Siats-Rådets Ledamöter, hvilka egde kännedom om förhållandet, en fullständig och tillförlitlig uppgift derom.
Konungens Rådgifvare hafva fortfarit att gifva Hans Majit råd, ehuru dessa råd hos Hans Majit njutit så litet förtroende, att Hans Majit till ett högt Embete och deltagande i en del af de inför Hans Majit hållna rådslag förordnat en man, om hvilken samme Rådgifvare förklarat, dels att han hvarken innehade de egenskaper eller det anseende i allmänhet, som fordrades att förvalta ifrågavarande Embete; dels att vilkoren af anseende, förmåga och en närmare bekantskap med den högre administrationens practiska beskaffenhet ej uppfylldes genom den ifrågaställde Embetsmannens inträde i den högre administra - Constitutions-Utskottets Memorialj N\o 13. 15 tionen; dels, att nämnde Embetsman icke kunde anses vara en tjenlig och lämplig person till ifrågavarande höga och vigtiga Embete.
De hafva, efter afstyrkande af förslaget, att, till lugnets tryggande i Ilufvudstaden, återköpa några från Kronans förråd åt enskild man sålda gevär, stillatigande afhört Hans Maj:ts förklaring, det KrigsGollegium skulle förständigas att, då fråga framdeles kunde uppstå om afskiljande från förråden af odugliga vapen, desamma borde, efter derom skeende anmälan, slopas och göras fullkomligt obrukbara, så att illasinnade deraf ej måtte kunna sig begagna till lugnets och allmänna ordningens störande; hvarefter och sedan hvad af beslag och andra materialier dertill kunde användbart finnas, till förrådet åter ingått, jernet, metallen och messiugen borde efter vigt på auction försäljas, tillika med hvad i öfrigt för Kronans tjenst funnes odugligt.
Om ock Konungens Rådgifvares vid förstnämnda förslag afgifna yttrande kan anses såsom ett bevis, att de icke delat Hans Maj:ts tanka om den föreskrifna slopningens nödvändighet; så måste dock läggas dem till last, att de icke, på sätt 9 § Regerings-Formen förmår, uttryckligen förklarat sin mening, ännu mindre fästat Hans Maj:ts Nådiga uppmärksamhet på den af Hans Maj:t antydda farans natur, eller derpå, att den nämnda slopningen, utom peunniair förlust, äfven måste tillfoga Riket en ännu kännbarare skada, så vida det derigenom beröfvades möjligheten alt, vid en tilläfventyrs nödig resning i massa mot utländsk fiende, bruka dessa gevär, hvilka, ehuru bristfälliga, likväl till största delen säkerligen kunde begagnas med mera fördel, än inånga vapen, med hvilka man sett ett folk, i kamp för allt hvad det eger heligt, eftertryckligen försvara sig. 6o) I flera andra frågor synas Konungens Rådgifvares föreställningar hafva saknat den bestämdhet och det eftertryck, som
Folket har rätt att vänta af de män, hvilka åtagit sig ett så ansvarsfullt kall.
Såsom bevis på bristande nit och drift hos Föredragande har Gi) Utskottet anmärkt, att Föredraganderne för Tre Statsexpeditioner icke förr än antingen kort före, eller ock efter, Riksens Ständers sammanträde till innevarande
Riksdag föredragit sina förslag dels till den prorposition, som Konungen om Statsverkets tillstånd och behof bör till Riksens Ständer eller deras Siats-Utskott öfverlemna, dels angående 62) ämnen, som i samma proposition skulle ingå.
En Nåde-ansökning finnes under den Utskottets granskning tillhörande tid vara inför Hans Maj:t Konungen föredragen, som sexton år förut i Stats-Rådet förekommit.
IG Conslitutions-Utskottets MemorialN\o 13. 63) Klagomål öfver oförrätt, liden af förman, hafva först efter nära tre års förlopp ifrån första föredragningen blifvit till slut befordrade; 64) och besvär öfver tillsättning af en tjenst hafva först två år efter det de i allmänna Ärendernas Beredning förevarit, blifvit inför Hans Majrt Konungen i SlatsRådet föredragne; hvarefter de ännu ett år blifvit oafgjord a. 65) Ett RiksStånds begäran om en Kongl.
Förklaring i ett samma
Stånd nära rörande ämne bar, ehuru förekomna fall visat behofvet af frågans snara afgörande, blifvit af Föredraganden lemnad tili mera än treårig hvila. 66) En Riksens Ständers skrifvelse i en fråga, som för ett Riks-Stånds samtliga medlemmar var af stor vigt, bar först efter fem år blifvit föredragan. 67) En af Riksens Ständer väckt fråga om ett af dem, såsom öfverflödigt ansedt Embetsverks upplösning, har af Föredraganden blifvit lemnad till en hvila, som föga synes motsvara hvad Riksens Ständer baft rätt att vänta. 68) Riksens Ständers underdåniga skrifvelse om Fattigvårds-anstalterne den 9
Maj 1835 föranledde den 17 Mars 1837 beslut om sammankallandet af en Comitte, hvilken dnek icke förr Jin ett och ett halft år derefter förordnades och först år 1839 sammankallades.
Det i bela Europa lifliga bekymret för tillvexten af en, i följd af sin ställning till fiendskap mot ordning och egande-rätt lätt retad klass, synes dock hafva bordt hos en man, med sinne för sitt kall, väcka ett varmare nit för en sådan fråga. 69) En Föredragande har låtit frågor, som för alla innehafvare af skattskyldig jord äro af väsendligt vigt, och hvilka Riksens Ständer, med ledning af Kongl. Maj:ts i ämnet afgifna Nådiga Propositioner, 70) pröfvat, på obestämd tid, hvila.
En annan har så illa beräknat och så litet påskyndat ärendenas gång, att en fråga om högst betydliga, utan uppskof erforderliga utgifter, inför Kongl. Majrt blifvit föredragen, så sent under sist hållna Riksdag, att någon framställning i ämnet till Riksens Ständer icke blef möjlig; hvaraf följden ock blef, att man tog sin tillflykt till utvägar, hvilkas laglighet Utskottet till en del ansett sig till Riks-Rätts pröfning böra öfverlemna. 71) Frågan om en ny Administrativ och Kameral indelning i de delar af Riket, der en sådan kunde finnas behöflig, hvilken fråga Riksens - Constitutions-Utskottets Memorial, N\o 13, T7 sens Sländer, med anledning af en annan, hos Kongl. Maj:t framställt, och som Kongl. Maj:t i medlet af år 1834 förklarat
Sig vilja till pröfning företaga, i sammanhang med ett äldre förslag till ändringar i indelningen af Län, Härad, Domsagor och Socknar, Stift, Prosterier och Pastorat i Riket, har sedermera icke fått någon handläggning; 72) och den för Skjuts- och Inqvarterings-skyldiga så vigtiga frågan om förskaffande sjöväg, så väl af Kronans manskap i allmänhet, som af Krono-effecter, har ända till förlidet år varit hvilande, och vid då skedd föredragning å nyo blifvit uppskjuten.
Utskottet har derjemte anmärkt att Protocollen i en Stats-expedition på mindre noggrant iakttagande af former förete bevis, hvilka man minst skulle vänta att träffa i handlingar, dem Konungen med Sin höga Underskrift besannar.
Slutligen har Utskottet ansett sig böra anmäla, att det Protocoll, som angår det af Kongl. Maj:t till Riksens vid sist förflutna Riksdag samlade Ständer öfverlemnade förslag till
Lag för Riksens Ständers Bank, fästat Utskottets synnerliga uppmärksamhet; men då detta Protocoll redan af nyssnämnda Riksdags Constitutions-Utskott, i följd af en från ett Riksstånd remitterad anmärkning, blifvit, ehuru blott i afseende på Föredragandens åtgärd, granskadt, har Utskottet funnit betänkligt, att emot StatsPiådets
Ledamöter serskildt nu framställa den anmärkning, sorn vid förra Riksdagen serskildt mot Föredraganden gjordes.
Öm den nu slutade teckningen är ofullständig, så ligger skulden dertill till en del i den knappa lid, som för ett så omfattande arbete varit Utskottet af Grundlagen medgifven; hvarförutan Utskottet jemväl åberopar Regerings-Formens 107 och Riksdags-Ordningens 29 §§, hvilka livat ken ålägga eller berättiga Utskottet alt skrifva Styrelsens historia under den granskade tiderymden.
Hvad Utskottet, i de afseenden, som redan åberopade Grundlags-paragrafer omtala, funnit anmärkningsvärd t, är här och i åtföljande Bilaga samvetsgrant framlagdt för Riksens Ständer, hvilkas rätt och pligt nu inträder, att, i anledning deraf pröfva, hvad Rikets väl kräfver.
Utskottet anser sig härmed ock hafva besvarat de anmärkningar, hvilka ifrån Riks-Stånden blifvit till Utskottet remitterade; och om hvilkas föremål, så vidt Utskottet funnit dem föranleda någon dess åtgärd, yttrande här ofvan finnes afgifvet; härifrån blott undantagen en från BondeStåndet remitterad, ett af Kongl. Maj:t under Riksdagen fattadt beslut rörande, anmärkning, å hvilken Utskottet ämnar serskildt svar afgifva.
Stockholm den 2 Juni 1840. ■—»WWWN/VS.,... ■ Bih. till R.
Prot, 1840. 3 Sami, 10 Haft. 3 STOCKHOLM.
Bilagor till Conslituiioiis-Ulskollets Memorial} N.o i3. 1 N:o i.
Alik. till Exp.
Utsk. den 7 Juni, LL 6 e. tn.
Sedan Riksens Ständer, i underdånig skrifvelse den 26 November 1834* anhållit, att, vid den då begärde framställningen af de lill Civil-och Criminal-Lag afgifna förslagens plan samt allmänna grundsatser, jemte uppgiften och jemförelsen af de väsendlligaste skiljaktigheterne emellan den nu gällande lagens stadganden och dem, som till antagande voro föreslagna, sådane i 1784 års
Lag befintlige föreskrifter, som Lag-Comileen ansett vara af ekonomisk beskaffenhet och derföre utur förslaget uteslutit, borde tydligen utmärkas, med förslag tili stadganden härutinnan, tjenlige jemväl, alt, om så nödigt pröfvades, i Lag-Comiteens förslag införas; men den af Kongl. Majit, lill fullgörande af Riksens Ständers önskan, förordnade nya Comileen i underdånighet andragil: huruledes den ej kunde tveka att, i begreppet om gränsorne mellan den ekonomiska och civila Lagstiftningen, instämma med f. d. Lag-Comileen; huru sammanbringandet, ordnandet och öfverflyttandet på ett med den öfriga lagtexten öfverensstämmande språk af alla de serskilda stadganden, som för närvarande utgjorde lag i de ämnen, hvilka, i 1731\ års
Lag upptagna, nu ansågos tillhöra den ekonomiska Lagstiftningen, vore ett förslag af så vidsträckt omfång, att det sannolikt skulle hindra Comileen alt inom förelagd lid fullgöra dess öfriga ändamålsenliga arbete; huru detta hinder vore så mycket mera olämpligt i den händelse, som med visshet kunde förutses, att ifrågavarande ekonomiska Lagförslag skulle vid slutlig pröfning finnas ej tillhöra Civil-Lagen; och sedan Comileen på alla dessa grunder hemställt, om icke dess åtgärd i denna del måtte inskränkas till ett bestämdt uppgifvande af de lagbud, hvilka, såsom ansedda af ekonomisk egenskap, blifvit utur förslaget till Civil-Lag uteslutne, samt hänvisning till de allmänna författningar, som innefatta gällande lagbestämmelser i samma ämnen, hvarvid Comiléen tillagt, att ordnandet af den ekonomiska lagstiftningen, om det ansågs nödigt, kunde blifva föremål för serskild handläggning; så fann Kongl.
Bih> lill R St.
Prot, 1840. 3 Sami. n Häft. 1 2 Bilagor till Constitutions-XJlskoUels Memorial, iV.-o i3.
Maj:t den 4 JUI)i i836«) delta Lag-Comiteens yttrande välgrundadt och gaf dertill sitt Nådiga bifall.
I underdånig skrifvelse den 21 Mars 1834> anmälte Riksens Ständer, bland andre vid dåvarande
Riksdag definitivt antagna förslag till ändringar i Grundlagarne, äfven ett till förändring af 11 § Riksdags-Ordningen, åsyftande hufvudsakligen att berättiga Riksens Ständer att utsätta tiden för Riksdagsmannavalens början och slut.
I det utaf Hof-Canzlern inför Hans Maj:t Konungen i Stals-Rådet den 7 Mars 1835 hållna Prolocoll synes, att Stals-Rådets Ledamöter b') afslyrkt bifall till förslaget, på grund af de missbruk, till hvilka de förmodade denna rätt kunna gifva anledning.
Den 23 Juni i838 föredrogs inför Hans Majit Konungen i Stals-Rådet Commerce-Collegii den 10 förutgångne
April afgifna underdåniga utlåtande och förslag till förnyadt
Reglemente för de bär i Riket bosatte Judar.
Commerce-Collcgium bade förklarat sig ej inse, att något verkligt skäl funnes att vidare förneka Judarne här i Sverige de förmoner, som andra främmande trosförvandter åtnjuta, och derföre, utgående från denna åsigt, upprättat ett i två capitel indeladt förslag till de reglementariska stadganden, Collegium ansåg Judarne eller, såsom Collegium, i ölverensstämmelse med det i Danska lagstiftningen antagna bruket, föreslog alt benämna dem, Mosaiska Trosbekännarne böra vara underkastade.
Föredraganden c) åberopade i underdånighet detta betänkande, hvari han deltagit.
Tre Stats-Råd d~) tillstyrkte i underdånighet, det Kongl.
Majit läcktes förunna här i Sverige födde Mosaiske Trosbekännare eller utrikes födde, a) I närvaro af Tit.
Rosenblad, Mörner, Löwenhielm, Adelsvärd, Poppius och Törnebladh. b) Tit.
Rosenblad, af Wetterstedt, Mörner, Löwenhielm, Åkerhjelm och von Schulzenheim. c) Tit.
Skogman. d) Tit.
Åkerhjelm, Adelsvärd och ^Löwenhielm.
Bilagor till Constiiutions-Utskoltets Memoriali N.-o i3. 3 som blifvit eller blefvo af Kongl. Mnj:t till Svenske undersåter upptagne, enahanda rättigheter och förmoner, som tillkommo Svenske undersåter i allmänhet, utan andra inskränkningar, än Sveriges Grundlagar för utrikes födde män eller främmande trosbekännare bestämde; hvaremot de utrikes födde Mosaiske trosbekännare, som, utan alt hafva blifvit till Svenska undersåter upptagne, nu voro i Riket bosatte och med behörigt tillstånd idkat handel eller annan rörelse, skulle ega enahanda rättigheter och skyldigheter, som annan utländning i samma fall; samt att Kongl. Maj:t såsom följd deraf måtte täckas gilla och fastställa det af Commerce-Collegium, i öfverensstämmelse dermed, upprättade förslag till Förordning i ämnet, med följande ändringar: 1:0 att 3:dje punkten af förslaget skulle innehålla, alt, i de fall, då preslbevis för Svensk undersåte i allmänhet erfordras, Svensk undersåte af Mosaisk trosbekännelse borde förete behörigt bevis af Religions-läraren vid.
Synagogan.
(Commerce-Collegium hade föreslagit, alt, då Svensk undersåte i allmänhet borde styrka sig hafva begått Herrans Heliga Nattvard, det skulle åligga Mosaiske trosbekännare att med behörigt betyg visa sig ej allenast hafva vid undergånget förhör i Synagogan under offentlig gudstjenst ådagalagt nöjaktig kännedom af de bud och föreskrifter, som äro intagne i den på Svenska språket utgifna lärobok, som Kongl. Maj:t, uppå underdånig anmälan af föreståndarne för Mosaiska Församlingarne i Stockholm och Götheborg, ville i Nåder fastställa till begagnande för Mosaiske trosbekännarne vid deras allmänna skolor, ulan ock sedermera inför församlingen sin trosbekännelse aflagt;) 2:0 att andra capitlet af förslaget icke skulle utfärdas i form af allmän författning, utan fastställas såsom en serskild reglementarisk ordning för Mosaiska trosbekännare, med iagttagande af den förändrade redaction af 6 §, att Kongl.
Maj:ts bifall till antagande af Religions-lärare vid Synagogan icke skulle erfordras och att lärarens åligganden måtte sålunda uttryckas, att han egde tillse, att vid gudstjenst och religions-ceremonier inga oordningar förelöpa, samt att barnauppfostran behörigen vårdas.
Tre andre Stats-Råds-Ledamöter e) instämde i detta underdåniga tillstyrkande, men med den inskränkning likväl, alt Mosaiske trosbekännare icke måtte ega rättighet att, utan Kongl, Maj:ts i hvarje serskildt fall meddelade Nådiga tillåtelse, köpa fast egendom.
I följd häraf utfärdades Kongl.