Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
För de kapital af Elfva tusen sexhundra riksdaler, som, vid inköpet, för statens räkning, af det till lokal för Riksarkivet nu upplåtna hus, befanns vara deiuli intecknadt till Stockholms borgerskaps enkhus-diiektions säkerhet, skall Riksgälds-kontorel fortfarande betala den ränta, hvilken, enligt den intecknad skuldförbindelsen, måste erläggas; och bör denna intecknings kapital-belopp af Riksgälds-kontoret godlgöras så snart tillfälle till detsammas iiqviderande kan af fullmäktige beredas. § 19.
Der preskriptionstid i afseende på någon serskild del af Riksgälds-kontorets skulder icke blifvit stadgad, komma skulderne, intill dess annorlunda af Rikets Ständer förordnas, alt i vederbörlig ordning liqvidera^, utan afseende på den tid, inom hvilken fordringar hos enskilde, eller hos Kongl. Maj :t och kronan, skola nu eller framdeles göras gällande. 12 Stals-Ulskollels Memorial, N:o 260. § 20.
Äldre, i laglig ordning oell inom föreskrifven tid bevakade, men ännu icke godlgjorda kronofordringar och anspråk skola, sedan desamma blifvit vederbörligen pröfvade och godkända samt af Kongl. Maj:t till betalning i nåder fastställda, utaf Riksgälds-kontoret, enligt härom utfärdade reglementen och författningar, liqvideras; egande fullmäktige att, om så nödigt pröfvas, utsätta betalningen på terminer, lämpade efter Riksgälds-konlorets tillgångar, samt å fordringarnes belopp utfärda obligationer med ränta, hvilken dock ej får öfverstiga fyra procent om året.
Änk. till Exp.-Utsk. dea 15 Juli, kl. 6 e. m.
Memorial med förslag till voterings-pröposition, i anledning af Riks-ständens skiljaktiga beslut, angående ijrågastäldt lånene-understöd till reparation af hamnen vid Westerås. (U. A.) Sedan, enligt aflålna protokolls-utdrag, Preste- och Borgare-stånden bifallit, men Ridderskapet och Adeln samt Bonde-ståndet afslagit Stats-utskottets i utlåtandet N:o 194 gjorde och i utlåtandet N:o 238 förnyade hemställan, att Rikets Ständer måtte, för utvidgande och förbättring af hamnen vid Westerås, bevilja staden ett lån af 20,000 r:dr på de vilkor, som komme att af Utskottet serskildt föreslås och hvilka numera blifvit af Rikets Ständer godkända, så och enär följaktligen förevarande låne-fråga, deruti tvänne Riks-slånd stadnat emot två, lärer böra genom omröstning i förstärkt Stats-utskott afgöras, får Utskottet i sådant afseende föreslå följande proposition.
Den, Stats-Utskottets Memorial, JV.o 260. i g
Den, som i enlighet med Ståts-Utskottets,, af’ Preste- och Borgare-stånden gillade förslag, bifaller, att, för utvidgande och förbättring af hamnen vid Westerås, nämnde stad må beviljas ett lån af 20,000 r:dr på de vilkor, som för dylika lån blifvit af Rikets nu församlade Ständer i allmänhet bestämda, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; Vinner nejj kommer den väckta frågan om låne-underslöd af allmänna! medel för utvidgande och förbättring af hamnen vid Westerås att förfalla.
Stockholm den i5 Juli 1848. i*. litt Jt.
St, Prut tS*T ttk iM A Sm»/,, i Afä,, 1 Ssmi.
H Kéft*t. t STOCKHOLM, £ d. Schultze’* Boktryckeri, 1848. Siats-Utskottets Memorial, N:o 261.
M 261.
Ånk. till Ex$.
Utsk. den 19 Juli, kl. 6 e. m, Memorial i anledning af från Bonde-ståndet erhållen återremiss å vissa delar af memorialet JM 239. (U. A.) Sedan Stats-Utskottet, uti sitt under N:o 239 afgifne memorial i anledning af Riks-ståndens skiljaktiga beslut rörande åtskilliga till regleringen af åttonde och nionde hufvudtitlarne hörande frågor, bland annat, dels förklarat, att, enär trenne Riks-stånd, nemligen Ridderskapet och Adeln samt Preste- och Borgare-stånden, sammanstämmande beslutat, att för elementarläroverkens reglering i enlighet med hufvudsakligen enahanda grunder anvisa en tillökning af 90,000 r:dr i statsanslaget för nämnde läroverk, och Bonde-ståndet vore ensamt om sitt beslut att för en dylik reglering medgifva endast en tillökning af 30,000 r:dr, Utskottet vid sådant förhållande ansåge en förhöjning af 90,000 r:dr i nuvarande statsanslaget för elementarläroverken vara, i förening med endera lydelsen af de utaf Riksstånden beslutade vilkor för anslagets användande, af Rikets Ständer beviljad, dels och framställt förslag till voteringsproposition för afgörande medelst omröstning i förstärkt Stats-Utskott af de emellan Riks-ståndens beslut rörande omförmälde vilkor förekommande skiljaktigheter; så hafva, vid föredragning af dessa delar utaf förberörde memorial, desamma blifvit af Bonde-ståndet, på grund af gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitterade; men som Utskottets ifrågavarande yttrande och förslag blifvit af de öfriga trenne Riks-stånden godkände, har Utskottet, med Stöd af 76 § och 49 § 4 mom.
Riksdagsordningen, funnit återremisseu icke kunna till vidare åtgärd föranleda.
Reserv ation: Af Nils Strindlund från Vesternorrlands län. / Bilt. till It.
Prol. 1847 och 1848. 4 Sami. 1 Afd. 2 B.d. 37 Haft. 1 2 Siats-Utskottets Utlåtande, N:o 262.
M 262.
• Ank. till Eip.
Utsk. d. 19 Juli, kl. '/, 6 e. m.
Maj.ts nådiga skrifvelse, angående Ofverste-lojtnanten m. m. grefve A. E. von Rosens underd. ansökning om understöd från statens sida till anläggning af en jernväg emellan Örebro och Hults lastageplats vid Wenern. (U. A.) Sedan hos Kongl. Maj:t Öfverstelöjtnanten vid (lottans mekaniska korps, grefve A. E von Rosen, uti ingifven skrift, i underdånighet anhållit, det täcktes Kongl. Majit hos Rikets Ständer göra framställning om beviljande af något understöd från statens sida för anläggning af en jernväg emellan Örebro och den närmast derintill belägna hamn vid Wenern, nemligen Hults lastageplats, samt i sådant afseende alternativt föreslagit, att antingen staten måtte blifva aktie-egare i jernvägen för den summa, som af allmänna medel till densamma ansloges, och deral, lika med de enskilde deltagarne, njuta en framtida inkomst, i hvilket fall, om Rikets
Ständer ville anslå ett lämpligt belopp att årligen utgå, detsamma kunde användas till ränta och amorlissement å ett motsvarande kapital, som för statens räkning uti jernvägen insattes, eller ock att staten måtte försäkra aktie-egarne om en viss ränta å deras kapital under vissa år, på det sätt att 1) statens ansvarighet för ränta icke gällde någon högre summa, än den, som i kostnadsförslaget upptages, eller 3,240,000 r:dr banko, hvadan aktie-egarne, i händelse denna summa skulle^ vid arbetets utförande öfverskridas, icke egde något anspråk på staten i hänseende till ränta på öfverskottet, och ett maximum af statens ansvarighet derigenom blefve bestämdt; 2) staten godtgjorde ingen ränta förr än jernvägen blifvit fullbordad, och endast fyllde hvad i den bestämda räntan möjligen icke af den blifvande inkomsten betäcktes, hvarigenom staten egde en borgen för arbetets skyndsamma verkställande och rörelsens ändamålsenliga bedrifvande; 5) statens ansvarighet för räntan fortfore i tjugu år, räknadt från den dag, då banan för allmän trafik definitivt öppnades; och 4) den ränta, som af staten garanterades, bestämdes till fyra procent, hvilken ränta vore hvarken så hög, att deruti läge en frestelse att draga kapitalerne från andra vigtiga näringar, eller så låg, att ju icke kapitalister skulle, med afseende å säkerheten för räntans punktliga utfallande, Stals-Ulskollcls Utlåtande, N:o 262.
3 • äfvensom å befrielsen från omsorgen med bevakningar, uppsägningar och omsättningar af kapitalet, finnas benägne att insätta sina penningar i jernvägsföretaget, hvilket i synnerhet skulle gälla om utländska kapitalister, som i sina egna länder under vanliga förhållanden hafva en lägre räntefot, än den i Sverige i allmänhet gängse; uppgående således det högsta belopp, som kunde komma i fråga att något år af staten till jernvägsbolaget utbetalas, till 129,600 r:dr b:ko, hvilken utgift likväl komme att i samma mån, som rörelsen på jernvägen och deraf härflytande inkomst tilltoge, successivt förminskas och sålunda kunde efter få år helt och hållet upphöra; — så har Kongl. Maj:t, med afseende å de väsendtliga fördelar, som skulle tillskyndas fäderneslandet genom ett väl ordnadt jernvägssystem och med kännedom deraf, att under innevarande riksdag väckta enskilda motioner, angående åtgärder till befrämjande af jernvägsföretag* i Sverige, ännu vore beroende pä Rikets Ständers handläggning, uti nådig skrifvelse af den 9 sistlidne
Maj (intagen under N:o 85 i l:a sami. l:a afd. af bihanget till Rikets Ständers protokoll) till Stats-Utskottet öfverlemnat grefve von Rosens ifrågavarande underdåniga framställning, jemte de densamma åtföljande plankartor, profiler, kostnadsförslag m. m., på det Rikets
Ständer måtte komma i tillfälle att närmare öfverväga, hvad åtgärd å det allmännas sida i afseende på detta för den inhemska handeln ooh industrien särdeles vigtiga ärende må vara att vidtaga.
Af de Utskottet tillhandakomna, denna fråga rörande, handlingar inhemtas, att, i anledning af grefve von Rosens i underdånighet gjorde ansökning om tillstånd, att, i förening med in- och utländske män, genom aktiebolags bildande, anlägga jernvägar inom fäderneslandet uti serskilda uppgifne hufvud- och sidolinier, med iakttagande likväl af de förändringar och jemkningar i samma linier, hvilka af skeende undersökningar eller andre omständigheter kunde påkallas, Kongl. Maj:t, medelst nådig resolution af den 27 November 1845, förklarat: l:o att, derest för omförmälde ändamål ett eller flera bolag bildades, deruti ej mindre inländske än utländske män lemnades frihet att deltaga genom teckning för en eller flera till innehafvaren ställda aktier, samt genom sådan teckning erforderlig kapitalstyrka blefve att påräkna, samma bolag undfinge rättighet att, under loppet af tjugu år, räknadt från och med år 1846, anlägga jernvägar i Sverige, med vilkor, att, innan vederbörlig oktroy derför eller erforderliga förordnanden om jords afträdande meddelades, skulle, jemte anmälan om hvad i afseende å bolags bildande och försättande i verksamhet blifvit tillgjordt samt om beloppet af aktieteckningen, till Kongl. Maj:t i underdånighet inlemnas fullständiga planer och kostnadsförslag för hvarje hufvud- och sidobana, äfvensom noggrann beskrifning af den mark, hvarå jernvägarne skola framgå samt uppgift om och 4 Slals-Utskollds Ullålande, N;o 262. hvilka öfverenskommelser med jordegare angående marks afträdande kunnat träffas; börande dessa handlingar till Kongl. Maj:t ingifvas före slutet af år 1847, vid påföljd, om sådant underlätes, att den meddelade rättigheten i afseende å den eller de jernvägar, för hvilka underlåtenheten egt rum, komme att förfalla; 2:o att, derest ofvannämnde för oktroys erhållande bestämde vilkor behörigen fullgjordes, bolag, som sådan oktroy undfinge och i följd deraf jernväg anlade, skulle åtnjuta full eganderätt till sjelfva jernbanorna och afkastningen deraf samt vara berättigadt: a) att låta sina angelägenheter inom Sverige vårdas af en kommitté i Stockholm, hvilken, i afseende på skötseln af bolagets affärer i England, biträdes af en der utsedd kommitté i London; b) att genom en kommitté, hvars ledamöter till ena hälften utses af Kongl. Maj:t och till den andra af bolaget, och hvari ordföranden utnämnes af Kongl. Maj:t bland 3:ne utaf bolaget föreslagne personer, få bestämma den taxa å afgifter för personer och varor,
som ^kulle gälla för transport å jernvägarne, och hvilken ej finge förhöjas utan Kongl.
Maj:ts nådiga bifall eller eljest i någon mån ändras utan bolagets medgifvande; c) att, efter gällande lag och författningar, till sig lösa och med full eganderätt bibehålla den enskilda personer eller korporationer tillhöriga, för jernvägsanläggningarne behöfliga jord, samt att af statens lägenheter jemväl erhålla upplåtelse af den mark, som för samma anläggningar erfordras; d) att, för jernvägsanläggningarnes behof, deras byggnad och underhåll, under de i författningarne föreskrifna vilkor, anlägga och, på sätt tjenligast finnes, drifva erforderliga verkstäder till förfärdigande af gjutgods, smiden, verktyg, redskap och allehanda nödiga materialier, med användande dervid af de råämnen, hvartill bolaget kan inom riket skaffa sig tillgång; e) att, uppå skeende underdåniga ansökningar, åtföljda af bestämda uppgifter å behofvet, få, under kontroller, som då komme att föreskrifvas, till riket tullfritt införa de machinerier, vagnar och verktyg, hvilka såsom modeller erfordras, äfvensom sådana för jernvägen behöfliga rails, lokomotiver, stående ångmaschiner och så kallade turnplates, som ej af inhemsk tillverkning kunna fås till lika lågt pris och samma godhet; f) att för ifrågavarande jernvägar erhålla arbetsbiträde af krono-arbets-korpserne, i mån af tillgång, och uppå de vilkor, som vid deras användande för dylika arbeten vanligen bestämmas; samt g) att för enahanda ändamål jemväl få använda manskap utur arméen, så vidt aftal med vederbörande rotehållare och manskap om frivilligt arbetsbiträde kan träffas, och trupperne icke äro af militärtjenstgöring eller arbete för kronans räkning upptagna; och 0:0 att, hvad anginge sökandens underdåniga anhållan, att upplåtelsen för jernvägsanläggningarne af statens mark måtte ega rum utan kostnad eller årlig Slals-Utslcottels Utlåtande, N:o 262. ersättning; att från kronans parker och allmänningar måtte, för jernvägarnes behof, efter utsyning, kostnadsfritt lemnäs tjenligt virke; att för samma behof måtte få begagnas disponibla, å kronans egor belägna kalk- och stenbrott; att enahanda skattefrihet, som Götha kanalbolag och andra dylika bolag erhållit, målte bestås det eller de bolag, som komme att jernvägsanläggningarne utföra, och att, i förhållande till företagets utsträckning, ett betydligare antal aktier måtte för allmän räkning tecknas, eller ock ett visst årligt bidrag under byggnadstiden lemnäs, Kongl.
Majit, sedan erforderliga planer m. m. blifvit ingilne, ville taga under nådig pröfning, huruvida framställning i dessa delar må af Kongl. Majit hos Rikets Ständer göras; hvarjemte Kongl. Majit vid allt detta fästat det förbehåll, att ifrågavarande bolag dels uppfyllde de i den underdåniga ansökningen omförmälde förbindelser, nemligen att, så fort görligt vore, låta verkställa nödiga undersökningar samt uppgöra och sist inom tre år från oktroyens utfärdande till Kongl. Majit i underdånighet inlemna fullständiga planer och kostnadsförslag för de föreslagna jernvägslinierne; att i mån af behof tillskjuta erforderligt kapital för jernvägarne och dem verkställa, under uttryckligt åtagande, alt blaud hufvudlinierne hafva jernvägen emellan Stockholm och Götheborg först färdig i farbart skick, och vid påföljd för öfrigt, att, om någon eller några af de jernvägslinier, till hvilkas anläggning rättighet erhållits, icke skulle inom 20 år vara färdige, den erhållne förmånsrätten för deras anläggande skulle upphöra; att på billiga vilkor föra posten, äfvensom trupper och deras materiel, emot afgifter, hvilka af den sednare utaf ofvannämnde kommittéer skulle bestämmas; att vid arbetet, så vidt sig göra läte, använda försvarslösa personer och kronoarbetskorpserne, samt att, så framt nödiga rails, lokomotiver och annan materiel kunde af svensk tillverkning erhållas af erforderlig godhet, till lika eller lindrigare pris än det, hvartill sådana artiklar kunde utifrån anskaffas, i sådant fall företrädesvis betjena sig af de svenska artiklarne, — dels oek för företagets verkställighet inom viss tid, som af Kongl. Majit blefve bestämd, ställde nödig säkerhet samt underkastade sig de stadganden i afseende å de anlagde jernbanornas afsynande och det framgent behöriga underhållandet deraf, jemte de ordningsföreskrifter i öfrigt, som till jernvägsfartens betryggande m. m.
Majit kunde finna nödigt att meddela.
Jemlikt nådiga resolutioner af den 12 Juni 1846 och 6 Juni innevarande år, har Kongl.
Majit sedermera täckts tillåta, att med inlemnandet af de i lista punkten af högstberörde nådiga resolution af den 27 November 1845 omförmälda planer, kostnadsförslag, beskrifningar och öfriga handlingar finge, vid den i samma resolution för underlåtenhet deraf bestämda påföljd, anstå till 1849 års slut. 6 Stals-Utskoltels Utlåtande, N:o 262.
Uti den underdåniga ansökningsskrift, som föranledt Kongl. Maj:ts nu förevarande nådiga framställning, har grefve von Rosen hufvudsakligen anfört: att, hvad angick bestämmandet af den jernvägslinie, som först borde till undersökande företagas, grefven utgått från den synpunkt, att den bana. hvaraf landet i det hela måste hemta största nytta, borde först anläggas; att följaktligen, då en jernvägslinie till sammanbindande af rikets betydligaste handelsplatser, Stockholm och (lötheborg, skulle icke blott underlätta den inrikes rörelsen, utan äfven bilda en nära föreningslänk emellan landets medlersta och södra delar, och, genom åstadkommandet af en hastig och lätt gemenskap mellan Nordsjön och Östersjön, bereda fäderneslandet stora fördelar i kommercielt och militäriskt hänseende, samt äfven möjligtvis i framtiden leda derhän, att en del af vestra Europas handel på Ryssland komme att taga denna väg, grefven af sådan anledning föranstaltat derom, att utstakning och afvägning af hela jernvägslinien emellan Stockholm och Götheborg, med rigtning öfver Upsala, Sala, Westerås, Köping, Örebro och vidare öfver Gullspångselfven inuti Westergöthland, öfver Sköfde, Falköping och Alingsås blifvit under inseende af en bland Englands utmärktaste ingeniörer, Sir John Rennie, fullbordad; att, då emedlertid afsigten att med biträde af Engelska kapitaler kunna sätta hela denna linie på en gång i verket, blifvit hindrad genom den redan år 1846 i England inträffade kris i penninge-marknaden, grefven ansett rådligast att tills vidare inskränka sig till utförande af den del af nämnde linie, hvilken företrädesvis bort komma i fråga, nemligen den, som skulle förena landets stora insjöar, och, genom sammanhang med befintliga ångbåtskommunikationer, rycka de begge städerna Stockholm och Götheborg, äfvensom alla mellanliggande orter, betydligt närmare hvarandra; att i följd häraf grefven ansett det första jernvägsföretaget böra omfatta endast linien emelian Örebro och Hults lastageplats, hvilken hamn erbjöde flera väsendtliga fördelar åt sjöfarten; att rörelsen vöre beräknad att på hela linien underhållas medelst ångvagnar eller s. k. lokomotiver; att, ehuru sjelfva banan anlades för dubbla spår, likväl endast afsetts utläggning af enkel bana, intilldess rörelsens tillväxt påkallade användandet af en dubbel; att i afseende på linien emellan Örebro ech Hult väl inga öfverenskommelser med jordegarne om marks afträdande blifvit träffade i den form, som kunde innefatta en laglig öfverlåtelse,
men deremot flere af de mest betydande egendomsegare, öfver hvilkas jord linien blifvit utstakad, erbjudit sig att afstå den för jernvägen erforderliga mark på de billigaste vilkor; att, sedan en preliminär aktieteckning egt rum vid 1847 års fastingsmarknad i Christinehamn, grefven i sisth Februari månad utfärdat en offentlig inbjudning till aktieteckning, hvars resultat dock ej ännu hunnit visa sig; samt att grefvens afsigt vore, att arbetet vid ifrå - Stats Utskottets Utlåtande, N:o 262. gavarande jernväg emellan Örebro och Hult skulle börja innevarande sommar och fullbordas år 1850.
Enligt det vid förenämnde underdåniga ansökning bilagde förslag liro kostnaderne för den tilliimnade jernvägsanläggningen emellan Örebro och Hult beräk - nade till följande belopp:
Förberedande arbeten och omkostnader ....
216,000: — — Jordarbeten 799,800: — — Öfverbyggnad 971,996: 24. — Broar 68,942: 36.
— Culvertar 46,829: 20.
— Byggnader 319,553: 8. — Redskap och machiner 114,585: 12. 5.
Transport-materiel . . 368,000: — — Förvaltningskostnad och tillsyn vid arbetet . . . 48,000: — — För oförutsedda händelser (omkring 10 procent) . 2 86,29 2: 43 . 9.
Summa banko r:dr 3,240,000: — — Bland de väsendtligaste hindren för handelns och näringarnes stigande förkofran inom fäderneslandet förter sig onekligen bristen å erforderligt antal kommunikations-anstalter, hvarmedelst varor med nödig skyndsamhet och till billiga priser kunna emellan produktions-, tillverknings- och afsättningsorterne fortskaffas.
Detta förhållande har ock, efter hvad allmänt kändt är, haft till följd, dels omöjligheten att tillgodogöra en betydlig mängd af-landets naturalster, dels ock, att produkterne och tillverkningarne ej sällan i den mån fördyrats, att afsättningen blifvit försvårad eller näringsidkarnes påräknade vinst oskäligen nedsatt.
Tillvaron af ett väl ordnadt jernvägssystem, hvarigenom dessa olägenheter undvekes, vore alltså, ur industriel synpunkt, af behofvet högeligen påkalladt, och måhända företrädesvis i detta land, hvars förnämsta export-artiklar bestå af sådana varor, hvilka, till följd af sitt, i förhållande till qvantiteten, lägre värde, icke kunna bära dryga transport-kostnader.
Jernvägars inrättande här i riket torde ock sannolikt förr eller senare komma att utgöra ett oundgängligt vilkor för möjligheten att i hänseende till försäljningspriserne å inhemska varor uthålla täflan med utländningen.
Den genom ifrågavarande kommunikationsmedel lättade omsättningen af de serskilda provinsernas alster och tillverkningar skulle naturligtvis jemväl utöfva ett verksamt och välgörande inflytande på den inrikes handelns och rörelsens befrämjande. 8 Slals-Ulskollets Utlåtande, N:o 262.
Jemte de mångfaldiga öfriga fördelar, som genom införandet af meranämnde nya kommunikationssätt skulle beredas, synas nedannämnde förhållanden förtjente af synnerlig uppmärksamhet.
I följd af landets vidsträckthet och de i klimatiskt afseende emellan dess serskilda delar förekommande olikheter torde hädanefter såsom hittills stundom inträffa, att, medan en eller flere af rikets provinser hemsökas af missväxt, andra deremot hugnas med ymniga skördar.
Den för de förra i sådant fall behöfliga undsättning, hvilken tillförene ej sällan, i anseende till saknad af tjenliga transportmedel, ej kunnat från inrikes orter erhållas, skulle, genom jernvägsförbindelsers inrättande, utan svårighet och med skyndsamhet kunna anskaffas från de inhemska landskap, som ega en öfverflödig spanmålstillgång.
Slutligen bör ej heller förbises den genom jernvägskommunikationer uppstående lätthet af truppers hastiga sammandragning på de punkter, hvarest deras närvaro af en eller annan anledning kan erfordras.
Oansedt jernvägsförbindelsers obestridliga vigt såsom medel till betryggande af landets försvar, äfvensom till nationalvälmågans höjande, måste emedlertid å andra sidan medgifvas, att Sveriges, i jemförelse till vidden, ringa befolkning, i förening med dess aflägsna läge, innefattar skälig anledning att ifrågasätta, huruvida jernvägar, betraktade såsom industri-förelag, må kunna här i landel bära sig eller lemna en afkastning, som icke allenast betäcker anläggningskostnaden, utan ock bereder anläggaren en lönande vinst.
Då, under sådana förhållanden, det svårligen lärer kunna förväntas, att enskilde, utan garanti emot möjliga förluster, komma att inlåta sig uti så beskaffade kostsamme ftretag, anser Utskottet statens mellankomst till dessa företags underlättande vara, åtminstone till en början, af omständigheterna påkallad, på det att såmedelst någon erfarenhet må vinnas rörande jernvägssystemets tillämplighet på härvarande förhållanden.
Hvad nu beträffar den ifrågaställde, uti Kongl. Maj:ts förevarande nådiga skrifvelse omförmälde jernvägsanläggningen emellan Örebro och Hults lastageplats vid Wenern, så enär denna jernbana är ämnad alt bereda direkt samband emellan rikets betydligaste insjöar och derigenom befordra en hastigare förbindelse emellan rikets tvenne betydligaste städer, samt derjemte skulle komma att hafva sin sträckning dels genom dels i grannskapet af flera utaf rikets bergslager, synes densamma, med hänsigt till de dermed för trafiken åsyftade fördelar, och deribland den lättade afsättningen af ortens högst ansenliga jerntiliverkning och tillgodogörandet af dess betydliga skogar, ©tvifvelaktigt vara att hänföra till de inhemska jernvägsanläggningar, hvilka företrädesvis äro förtjenta att medelst bidrag af allmänna medel befrämjas; äfvensom, å en annan sida, resultatet af detta företag, Stals-Ulskollels Utlåtande, N:o 262 9 retug, för hvilket, af nyss anförda grunder, bör kunna påräknas en icke obetydlig inkomst, så af passagerare som varor, torde kunna betraktas såsom måttstock lör bedömande af den större eller mindre lämpligheten af jernvägars anläggande i Sverige.