Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
De i allmänhet höga, ej sällan öfverdrifna höpriserne, hufvudsakligen föranledda af stark efterfrågan vid timmerutdrifningen i skogarne, dit höet forslas 10—12 mil och derutöfver samt hvarest'det betalas med till och med li R:dr lispundet, torde förnämligast hafva framkallat odlingen af foderväxter, hvilken 12 Jemtlands län.
Skörden under hvartdera af de fem åren. både besparar och vida bättre godtgör de höga arbetslönerna, än spantnål, sorn i flera år stått i jemförelsevis lågt pris.
I samma mån timotejodlingen tilltager, börjar det förr allmänna, men i förhållande till arbetet dyrbara skördandet af det sämre myrhöet att aftaga samt myrslåtterna upplåtas till torp eller utläggas till beten, hvarigenom åkerbruket är på väg att öfvergå till något bättre, så mycket än i detta hänseende återstår att önska.
För det årliga utsädet per tunnland; för tunnlandtalet af till odling af olika sädesslag använd åkerjord; för årliga behofvet till utsäde; för skörden uppskattad i korntal af utsädet; äfvensom för den årliga förbrukningen för hvar person redovisar jordbrukstabellen, så nära en dylik redovisning för närvarande är möjlig.
Jemte det jag underdånigst åberopar hvad i det föregående redan är anfördt, i afseende å vissa af dessa frågor, tillåter jag mig vidare, rörande skörden under hvartdera af de år perioden omfattar, ur de afgifna årsväxtberättelserna och i öfrigt tillgängliga källor anföra följande förhållanden:
Det första af dessa år eller 1856 gåfvo i Jemtland råg, korn, blandsäd och hafre endast 3:dje kornet, potatis 2:dra eller 3:dje kornet samt ärter alls ingen afkastning.
I Herjeådalen var förhållandet ännu sämre.
Råg och ärter gåfvo nästan ingen skörd, korn, blandsäd och hafre 2:dra och 3:dje kornet samt potatis högst 3:dje och af dålig beskaffenhet.
Höfångsten i begge provinserna var under medelmåttan.
Det var således missväxt.
Men besparingarne från föregående år så hos enskilde som i de inom Jemtland befintliga distriktmagasiner antogos vara så betydliga, att egentlig spanmålsbrist åtminstone för Jemtland icke befarades.
Detta årsväxtberättelsens yttrande bekräftades under den följande tiden.
Genom Eders Kongl. Maj:ts nådiga Bref den 25 November 1856 beviljades de nödlidande i Herjeådalen understöd, utan återbetalningsskyldighet, af 600 R:dr Runt och Storsjö kapellförsamling af samma provins ett räntefritt lån af 1,200 R:dr, att återbetalas den ena hälften år 1858 och den andra 1859, hvilken återbetalning, sedan förlängd tid derför den 5 Mars 1858 i nåder beviljats, numera är till fullo verkställd.
Till understöd för nödlidande i Jemtland täcktes Eders Kongl. Majit den 24 Mars 1857 bevilja 750 R:dr, hvaraf likväl endast omkring 600 R:dr behöfde anlitas; och blef återstoden till Stats-Kontoret återlemnad.
Från den inom länet med anledning af 1849 års missväxt bildade nödhjelpskassa meddelades dessutom Klöfsjö socknemän ett lån af 750 R:dr samt Storåsens byamän under Liths pastorat 300
R:dr, hvilka lån år 1858 återbetaltes. o
Aret 1857 gaf rågen i medeltal 6:te, kornet 6:te å 7:de, blandsäd 5:te, ärter 4:de och potatis 4:de ä 5:te kornet, hvarjemte höfångsten var fullt medelmåttig.
I anseende till sin goda beskaffenhet ansågs grödan vida öfverstigande medelmåttan.
Enär några byar af Myssjö socken genom hagelskada fått sin gröda förstörd, beviljades dem genom Eders Kongl. Maj:ts nådiga Bref den 17 Oktober 1857 ett räntefritt lån af 2,000 R:dr Runt, att återbetalas åren 1858 och 1859 till hälften hvartdera, hvilken återbetalning jemväl blifvit fullgjord.
Dessa äro de allmänna understöd, som under femårsperioden i följd af skördens beskaffenhet behöft anlitas.
Ännu lyckligare än året 1857 var det nästföljande.
Afkastningen af råg beräknas från 7:de till 12:te kornet; af korn, blandsäd och hafre från 6:te till 10:de; af ärter till 6:te å 7:de; af potatis till 8:de, 10:de och 16:de.
Höfångsten var öfver medelmåttan.
Totalomdömet: grödan i allmänhet god och vida öfver medelmåttan, på en del orter rik.
Skörden år 1859 beräknades af råg till 6:te å 8:de, af korn, blandsäd och hafre till 5:te å 6:te, af ärter till 4:de och af potatis till 4:de ä 5:te kornet samt ansågs, lika med höfångsten, i allmänhet medelmåttig.
För det sista året af perioden eller 1860 antogs rågen gifva 8:de å 9:de kornet, blandsäden och hafren från 5:te till 7:de, ärter från 4:de till 9:de samt potatis från 5:te till 10:de kornet.
Höfångsten var rik på hårdvall och medelmåttig på myrorna; och ansågs grödan i allmänhet öfver medelmåttan i Jemtland samt medelmåttig i Herjeådalen.
Sädes-förbrukning, -priser.
Länsträdgårdsmästare. 13 Beloppet af liela skörden för år 1860 skulle, enligt de här förut omförmälda genom Hushållnings-sällskapet införskaffade upplysningar, hafva utgjort: af hvete 619 kubikfot, råg 44,202, korn 496,064, hafre 19,064, blandsäd 72,864, ärter 62,574 och potatis 673,445 kubikfot.
Att dessa qvantiteter likväl icke oväsentligt understiga de verkliga kan ined fullkomlig säkerhet antagas.
De för år 1861 inkomne upplysningar till Hushållnings-sällskapet synas redan antyda något sådant.
Annu tydligare framstår detta vid en jemförelse med den årliga förbrukningen.
Denna uppgafs till Finans-Komitén utgöra 2i tunnor spanmål för hvar person i Jemtland, samt U tunna i Herjeådalen.
Enligt de i samma hänseende till Flushållnings-sällskapet sedermera inkomna uppgifter — hvilka likväl sinsemellan förete så betydliga skiljaktigheter, att då spanmålsförbrukningen för person från en socken uppgifvits till endast 6 kubikfot samt från åtskilliga andra till 8, 10, 11 och 12 kubikfot, så har deremot från öfrige socknar inom Jemtland uppgifvits 13, 15, 16, 18, 19 och till och med 20 kubikfot såsom person-förbrukningen öfverhufvud — skulle också, om medeltalet af dessa uppgifter tages till grund, deraf framgå en årlig förbrukning för hvar person af nära 2i tunnor spanmål.
Med antagande således af denna förbrukning inom Jemtland samt 1^ tunna för person inom Herjeådalen, skulle länets hela spanmålsförbrukning för folkets omedelbara behof uppgå till sammanlagdt 900,900 kubikfot, oberäknadt en uppenbart alltför lågt uppgifven utfodring till kreaturen af 18,216 kubikfot, eller tillsammans 919,116 kubikfot, hvilket belopp likväl med 204,614 kubikfot och således omkring 30 procent öfverstiger hela den uppgifna skörden.
Om också antagas kan, att personförbrukningen af spanmål något understiger den uppgifna, förekommer likväl ännu mera troligt, att skörden icke obetydligt öfverstiger hvad som uppgifvits och sannolikt uppgår till omkring 900,000 kubikfot, saint att således antingen årliga utsädet eller det besådda tunnlandtalet eller skörden i korntal eller, hvilket förekommer troligast, alla dessa faktorer äro för lågt uppgifna.
Annu svårare är att rätt finna potatisförbrukningen; men äfven med den ganska låga beräkningen af omkring 2 tunnor för hvar person — den finnes från vissa trakter uppgifven ända till 4 tunnor — samt den uppgifna utfodringen till kreaturen af 43,000 kubikfot, skulle förbrukningen uppgå till omkring 800,000 kubikfot årligen.
Likasom kornet utgör länets hufvudsäde, kan det ock sägas nästan uteslutande ingå i folkets bröd- och mjölföda.
Att produktionen deraf äfven vid medelmåttig skörd inom Jemtland fullt motsvarar provinsens behof och äfven är tillräcklig att fylla bristen inom Herjeådalen har flera års erfarenhet vitsordat.
Under vanliga förhållanden uppkomma till och med öfverskott, för hvilka afsättning endast undantagsvis hittills kunnat beredas utom länet, i följd af den alltför höga transportkostnaden.
Likaledes lemnar skörden af öfriga vårsäden samt potatis full tillgång för ortens behof samt snarare öfverskott än brist, intill dess allmogen mera allmänt lär sig inse nyttan af kreaturens utfodring med åkerns alster.
Endast af sädesslagen hvete och råg, det senare likväl mindre, behöfver länet ännu årligen tillförsel från andra orter.
De i allmänhet och vid jemförelse med förhållandet i öfriga landsorter ganska låga samt föga varie- Tab. Litt. rande spanmålspriserne inom länet under sista femårsperioden bevisa också desto hellre produktionens tillräcklighet, som behofvet af spanmåls införsel från hvilken annan ort som helst skulle hafva uppdrifvit priserne till särdeles högt belopp, då ensamt transportkostnaden för en tunna spanmål från Sundsvall (Jemtlands närmaste stapelort) till östersund kan antagas uppgå till minst 8 å 10 R:dr.
Med undantag för året 1856, då missväxten framkallade hög prisstegring, kunna handelspriserne å spanmål anses i det närmaste hafva utan egentliga vexlingar under årets lopp öfverensstämt med, kanske dock något öfverstigit, hvarje års markegångspriser, hvilka utgjorde per tunna det i den å följande sida upptagne tab.- Litt.
B utförde belopp.
För att befrämja trädgårdsskötseln anställdes år 1859 en af Hushållnings-sällskapet aflönad och om viss minimi-inkomst tillförsäkrad trädgårdsmästare, med station i östersund och förpligtelse, att på reqvisition tillhandagå länets innevånare emot bestämd, ej hög dagspenning.
Han anlitades ganska allmänt och odlingen af 14 Jemtlands län.
Boskapsskötsel. flera till köksträdgården hörande vanliga växter liar gått något framåt; men synnerligen framstående resultater af denna verksamhet finnas ej för den korta tiden att omförmäla.
Fruktträdsodling kan knappast sägas vara börjad, ehuru anledning ej saknas, att den skulle kunna lyckas, om behörig urskiljning vid val af trädslag och mot ljellvindarne skyddadt läge iakttages.
Boskapsskötselns stora betydelse för Jemtlands län har ännu icke vunnit något i handling öfvergånget allmännare erkännande bland länets allmoge.
Hästafveln, från äldre tider med förkärlek omfattad, egnas ännu uppmärksamhet framför hornboskapen, hvilken oftast får nöja sig med knapp utfodring och föga omsorgsfull vård i osunda och illa inrättade ladugårdar.
I detta hänseende röjer sig mycken okunnighet och vida mindre omtanke, än för jordbrukets förbättring.
Måhända står dock
Jemtlands allmoge i detta hänseende alls icke lägre, än allmogen i de flesta andra delar af riket, ehuru Jemtlands förträffliga beten och vidsträckta gräsbärande fält i förening med de verkligen goda egenskaper, af hvilka den här allmänna fjellracen i och för sig är utmärkt, göra försummelsen af boskapsskötseln mera i ögonen fallande.
Den nästan fullkomliga bristen på föresyn vid väl skötta herregårdar — en föresyn, som i rikets mellersta och sydliga delar öfverallt står till buds — äfvensom saknaden hittills af en landtbruksskolas välgörande undervisning få dock icke lemnäs ur sigte vid en jemförelse mellan Jemtland och andra orter; och fullt rättvist utförd skall, enligt min tanke, jeinförelsen icke heller i förevarande hänseende utfalla till Jemtlands nachdel, oaktadt så ofantligt stora förändringar än äro att önska och förvänta.
Om antalet vinterfödda kreatur lemnar tab.
N:o 3 upplysning; och i det föregående är redan i allmän het redogjordt för höafkastningens större eller mindre ymnighet under hvartdera af de år perioden omfattar, likasom för de qvantiteter spanmål och potatis, som uppgifvits hafva år 1860 blifvit på kreaturen utfodrade, men antagligen vida understiga verkliga beloppet.
I regeln torde med skäl kunna sägas, att fodertillgångarne, äfven om de uteslutande användes till underhåll af i och för jordbruket erforderliga dragare samt de befintliga ladugårdarne, icke fylla beliofvet af riklig utfodring; hvarföre visserligen med god hushållning öfverensstämde att minska kreaturens antal.
För de långa och tunga transporterna måste emellertid ett eljest öfverflödigt antal hästar underhållas, och skogsafverkningen tager derjemte i anspråk betydlig dragkraft.
Det är dock alldeles uppenbart, att genom myrutdikningar och deraf härflytande betydligare odling af gräsväxter icke allenast det nuvarande kreatursantalet, utan ett vida större skulle kunna rikligen underhållas.
Redan i det skick, hvari ladugården nu befinnes, lemnar den, oaktadt omförmälda missförhållanden, icke blott produkter, motsvarande länets behof, utan ock öfverskott för afsättning såväl till andra inrikes orter som till Norge.
Enligt de till Hushållnings-sällskapet för år 1860 inkomna upplysningar, torde dessa öfverskott kunna antagas hafva det året utgjort omkring 800 hästar, 270 oxar och tjurar, 1,560 kor, 600 ungnöt, 270 Tab.
Litt. B. Markegång spriser å nedanstående sädesslag.
Råg. K o r n. Ärter.
Herjeådalen.
Herjeådalen:
Jemtland. 1856 R:dr R:mt 20 6 12 4,50 30 1857 » 18 14,50 18 1858 » 15,12 11,34 15,12 1859 15,75 11,97 15,75 1860 13,86 10,2 11,97 Anm.
Det anmärkningsvärdt låga markegångspriset å råg och korn i Herjeådalen för 1856 har sin förklaringsgrund i den då derstädes skördade sädens nästan värdelösa beskaffenhet, efter hvilken priset bestämdes.
Handelspriser å kreatur.
Racer. Epizootier.
Hushållnings-sällskapets verksamhet.
15 får, 296 svin, 800 hudar och skinn, 2,000 centner smör samt 1,000 centner ost och missmör.
Häri är likväl icke inbegripet hvad som afsättes från Herjeådalen och som relativt uppgår till vida mera, än från Jemtland.
Handelspriserne under femårsperioden äro uppgifne på sätt i tab.
C här nedan finnes utfördt.
De Jemtländska racerna af hästar och hornboskap äro ganska utmärkta, den förra numera ofta uppblandad dels med goda Norska, dels med ädlare, fordom införda utländska; men hornboskapen af s. k. fjellrace är fullkomligt konstant.
Några särskilda åtgärder till racernas förbättring äro icke på senare tider vidtagne.
Af fjäderfän förekomma allmänneligen endast höns.
Ett husdjur, som flerestädes egnas omsorg, och hvaraf afveln i en för främlingen förvånande mängd uppfödes, är hunden, oftast af den s. k. spetsracen.
Hans skinn värderas högt för de varma pelsar, som utgöra en vigtig del af Jemtländska karlarnes vinterbeklädnad.
Sådana pelsar, till hvilka åtgå 8 ä 10 skinn, uppskattas till 100 R:dr och deröfver.
Men det torde likväl kunna ifrågasättas, om ej denna hundafvel ändock utgör verklig misshushållning.
Svårare farsoter hafva endast under sista året af perioden bland husdjuren förekommit.
Af Länsdjurläkaren behandlades då flera hundrade nötkreatur för benskörhet och omkring 200 renar för rötfeber eller, såsom lapparne benämna sjukdomen, ringorm.
Många djur måste för dessa sjukdomars skull dödas.
Rötfebern bland rendjuren har äfven under öfriga åren af perioden visat sig.
Med undantag af året 1856, då det var ovanligt friskt bland kreaturen, hafva årligen förekommit spridda fall af olika sjukdomar, men i synnerhet af springorm bland hästarne.
Detta i förening med rendjurens nästan årliga behof af läkarevård har föranledt
Djurläkarens påkallande, stundom samtidigt, från vidt skiljda delar af länet.
Att en enda.
Djurläkare icke kan vara tillräcklig inom ett län af mera än 430 qvadratmils omfång och med ett kreatursantal, fjäderfän oräknade, af omkring 160,000 st., ligger för öppen dag.
Saknaden af upplyst läkares råd måste underhålla qvacksalveriet vid inträffande sjukdomsfall samt okunnigheten i allmänhet om husdjurens rätta vård och skötsel.
De ytterst knappa tillgångar länets Hushållnings-sällskap haft till sitt förfogande, endast omkring 1,000 R:dr Runt årligen, hafva naturligen icke tillåtit någon vidsträcktare verksamhet; och vid femårsperiodens slut hade antalet af Sällskapets ledamöter nedgått till mindre än 100.
Genom premier för långvarig tjenst och för väl vårdade ladugårdar; genom föranstaltade kreaturs- och slöjdutställningar med dervid utdelade premier; genom inköp och spridning af tidsenliga åkerbruksredskap, artificiela gödningsmedel samt gräs- och trädgårdsfrö; genom anställning af en trädgårdsmästare; genom anläggning och underhåll af en romkläckningsanstalt för fiskodling, samt slutligen genom den undersökning af Jemtlands jordarter, som Professoren Miiller, på Hushållnings-sällskapets bekostnad, verkställt, har dock Sällskapet sökt att främja flera för landtbruket och länet vigtiga ändamål.
Inflytandet af denna verksamhet uppenbarar sig i synnerhet genom det hos allmogen tilltagande bruket af nyare tidens åkerbruksredskap, förnämligast plogar, af hvilka, oaktadt den dyra transporten från Sundsvall — 181 mil landsväg till Östersund — nu mera årligen införskrifvas omkring 300 st., hvilka finna rask afsättning och mer och mer uttränga bruket af de gamla ofullkomliga redskapen.
C. Handelspriser å kreatur.
Får. 18561 1857) ' 150 i 200 60 45 40 20 ä 25 4å4i 18581 » » 150 ii 200 65 50 45 20 å 25 4 il 4 j 1859) 1860 150 ii 200 70 55 50 30 å 35 5 Anin.
Priset å smör har varierat omkring 9 och 10 R:dr lispundet samt å ost och missmör ungefär hälften. 16 Jemtlands län.
Arbetare vid jordbruket.
Först under sista året af perioden lyckades det att tillvägabringa landstingsbeslut om inrättande för länet af en landtbruksskola.
För detta vigtiga ändamål åtogo sig länets jordbrukare (hemmansägare, boställsoch kronoheinmans-innehafvare samt arrendatorer), att under 10 års tid utgöra ett årligt bidrag af omkring 8 R:dr Runt per mantal, hvilket beslut sedermera, för att ytterligare påskynda skolans inrättande och något förmildra den tunga afgiften, förändrades till upptagande af ett amorteringslån, stort 50,000 R:dr, hvarå ränta och 40:årig amortering utgår af all jordegendom, enligt dess skattetal.
Särdeles lämplig lokal för skolan bereddes genom inköp af 3:ne vid hvarandra belägna hemman, och med uppförande af erforderliga åbyggnader — de gamla voro för ändamålet oanvändbara — har nu så fortgått, att skolan innevarande års höst kan öppnas.
Stora förhoppningar fästas vid denna läroanstalts blifvande verksamhet, och det kan icke betviflas, att Jemtlands intelligenta folk skall skyndsamt tillgodogöra sig rika frukter af skolans undervisning och föresyn, om, såsom jag hoppas, afsigten att af landtbruksskolan tillika göra en mönstergård någorlunda lyckas.
Såsom bevis på stigande värma för de ämnen Hushållnings-sällskapets verksamhet omfattar, torde kunna anföras, att detta Sällskap nu (1862) räknar nära 600 betalande ledamöter, till största delen bland länets allmoge.
En brist, som i hög grad återhåller lifligare utveckling af Jemtlands rika naturförmåner, är den af tillräcklig arbetskraft.
Jag har redan i det föregående antydt denna brist och den enda utvägen att få den afhjelpt, en starkai-e inflyttning från folkrikare orter.
Genom spridande af kunskap om Jemtland och folkets goda bergningsvilkor skall en utvandring i stort åt detta håll möjligen framkallas; men samtidigt dermed måste också utvägarne för förvärfvande af jord vidgas.
Här finnes visserligen mer än tillräcklig mark äfven nu, derest jordbruket gåfves mera intensiv än extensiv rigtning.
Man är, såsom jag också antydt, på väg till en dylik förändring, ehuru allmogen ännu med tvekan upplåter äfven aflägsnare marker till nybyggen och torp, likasom den egentliga arbetsklassen ogerna underkastar sig det beroende, som dagsverksskyldighet anses medföra.
Blefve deremot genom allmännare utvikning frostländigheten undanröjd och förtroendet till den odlade jordens säkrare afkastning derigenom stadgadt, utan hvilket ett intensivt jordbruk icke är möjligt, samt de stora nu föga fruktbara myrtrakterna beredda för odling, så skulle, utom allt tvifvel, dessa trakter upplåtas på billiga vilkor till arbetare, som, emot viss köpeskilling, årlig afgift eller dagsverksskyldighet, ville nedsätta sig der.
Endast undantagsvis finnas ännu dagsverkstorpare, än mindre stattorpare.
Jordbruksarbetare utgöras förnämligast af den jordägande allmogen och dess barn samt af tjenare i husbondens bröd och af daglönare.
D. Dagsverkspriserne hafva snarare öfver- än understigit följande i markegångstaxan upptagne (tab.
D). Tal).
D. Dagsverkspriser enligt markegångstaxan. lr.
Under andtiden.
Andra £ r s t i d e r.
Herjeådalen. m. qv. m. qv. m. qv. m. qv. 1856 1,50 0,98 1,25 0,83 1,00 0,67 0,83 0,67 1857 » » 1,67 1,08 1,50 1,00 1,67 0,78 1,12 0,75 1858 » » 1,60 0,90 1,50 1,00 1,16 0,75 1,00 0,75 1859 » a 1,60 1,00 1.50 1,00 1,25 0,80 1,00 0,75 1860 » » 1,75 1,00 1,50 1,00 1,25 0,75 1,00 0,75 Allt på arbetarens egen kost.
Skogsskola. 17 I stängselväsendet, sådant det af ålder varit, har under femårsperioden icke inträdt någon märkbar förändring.
Att mycket arbete och mycken skog derigenom onödigtvis förslösas är ett alltför beklagligt missförhållande, hvartill Jemtland, likasom tvifvelsutan de flesta delar af riket, ännu gör sig skyldigt. C) Skogshushållning.
(Ifver de förhållanden, som i detta hänseende förnämligast borde utredas, i’ab. n;o lemnar tab.
N:o 4 den enda tillgängliga upplysning, eller öfver arealen af kronans och boställens skogar.
Intill sista året af femårsperioden fanns icke någon jäg erit] ensteman anställd inom länet.
Den då an ställde Jägmästaren, med årlig lön af 1,200
R:dr, har sedermera till sitt biträde erhållit 4 Skogsuppsyningsman, hvardera med 150 R:dr årlig lön och högst 50 R:dr arfvode derutöfver, i mån af deras nit och verksamhet.
Denna verksamhet faller inom en senare tid.
Saknaden af all annan tillsyn öfver kronans vidsträckta öfverloppsmarker, än sorn af länets alltför fåtaliga och af andra bestyr öfverhopade kronobetjente kunnat utöfvas, äfvensom bristen på ordnad hushållning med skogarne, utesluta möjligheten af den närmare redogörelse, som formuläret för berättelsen i denna del afser och förutsätter.
Jag är derföre icke heller i tillfälle att annorlunda än ytterst allmänt yttra mig öfver detta eljest så vigtiga ämne.
Till de flera trädvarubolag, som bildat sig utefter floddalarne mot Östersjön, har allmogen ganska allmänt försålt sina, vattendragen närbelägna och tillgängliga skogstrakter, oftast för afverkning under viss tid, vanligen 50 år, och med vilkor att endast den mogna skogen af visst omfång får tagas.
Endast sådan skog äger också här något värde, som kunde löna de dyra utdrifnings- och flottningsarbetena.
Om denna skogsafverkning utöfvar något menligt inflytande för orten och landet; icke ligger det menliga deri, att skogshushållning derigenom motverkas.
Olägenheterna träffa jordbruket genom uppdrifna arbetslöner, ehuru, å andra sidan, också afsättning af landtbrukets produkter på samma gång befrämjas och det till vida högre pris, än eljest kunde erhållas.
Hushållning med skogarne eller åtminstone den negativa vården, att de icke afsigtligt eller af vårdslöshet lemnäs åt eldens härjningar, blir den lika naturliga som relativt lyckliga följden af trädvarornas uppskattning till något värde.
Huru annorlunda före skogsafverkningens början tillgått äfven utefter floddalarne är både lärorikt och sorgligt att på närmare håll undersöka.
Ofantliga skogssträckor, då fullkomligt värdelösa och inkräktande på betesmarken, hafva blifvit afbrände, såsom det minst besvärliga sättet att »hålla skogen ifrån sig»; och med skogen uppbrändes äfven matjorden.
Man ser vidsträckta trakter, der eldens härjningar ännu efter ett halft, kanske helt sekels förlopp uppenbara sig i nakna, på all växtlighet blottade hedar; och har än längre tid förflutit, finner man naturens lyckligtvis oemotståndliga alstringskraft ånyo framträda först under formen af föga värdefulla bladväxter och löfträd, hvilka likväl efter ännu ett eller annat sekel lemna rum för de under deras skydd slutligen ånyo försigkomna barrskogarne.
Det är ett långsamt sätt att befordra skogarnes återväxt.
Bättre för nutid och kommande tider synes mig då, att man låter skogen gälla hvad den kan, hellre befrämjar än motverkar förmånlig afsättning, då sådan står till buds, och så uppmuntrar till vård om befintliga och till omtanka för uppdragande af nya skogar.
Genom föresyn vid de under statens disposition lydande skogar, en föresyn, som visar icke blott huru skog bör skötas för att tillväxa, utan huru den bör skötas för att ge högsta möjliga afkastning, och genom spridande bland folket af undervisning i dessa ämnen, med den enskilde lemnad frihet i sin hushållning, skall i denna vigtiga hushållsgren, likasom i hvarje annan, den enskilda omtankan lära sig att alltmera göra gällande de för olika orter och förhållanden passande hushållsmethoder, som bäst befrämja egen och efterkommandes fördel, orri också undantag af dåraktiga slösare, som för stundens vinst lemna framtiden ur sigte, då, såsom nu, aldrig skola saknas.
Den för norra länen vid Sillre i Westernorrlands län inrättade skogsskola har först efter femårsperiodens slut blifvit öppnad.
Landsh.-Iimb. uli Jemtlands län und. ber. för åren 1856—1860. 3 18 Jemtlands län.
Export af skogsalster.
Skogseldar m. m.