Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
FresteStåndet icke kan tillförbindas, att på annat sätt eller i annan ordning, än äldre Kongl, författningar utstaka, uppbära sin aflöning, och i afseende på hvad nu yrkadt blifvit, dels om öfverenskommelsers ovilkorlliga ingående och Bej v. och Ekon.
485 det inom viss tid, dels om skaft- eller tertial tiondens förvandling i Spannmål» dels om äldre löre 1810 afslutade conventioners bibehållande, de till vinnande af dessa ändamål erfoderlige åtgärder redan blifvit af Kongl. Majit i Nåder föreskrifne, linner Utskottet nu någon ytterligare åtgärd icke vara af nöden, att i detta ämne bos Riksens Höglofl.
Ständer vördsamt föreslå.
Hvad särskildt angar frågan, om befrielse från skyldigheten, att för skördar å utmarks egor, som ömsom ut- och igenläggas, gifva tionde, så förekommer väl å ena sidan, att Högv.
PresteStåndet i 18x0 års Concessioner eftergifvit rättigheten till Sädes Tjondens upptagande af nybyggen och nyodlingar, af förut icke bärande mark under de innehafvarne förunnade frihetsår; men, som angående Skördar å andre utmarksegor, hvilka icke äro att anse såsom nybyggen, derå frihetsår kunna erhållas, något icke blifvit föreskrifvet, finner Utskottet frågan derom lika med de öfrige, rörande sättet och grunderna för Tiondes utgörande till Presterskapet, böra bero på överenskommelser emellan vederbörande.
Hvilket dock vördsamt Riksens Höglofl, Ständers egen upplysta pröfning underställes.
Stockholm den 15 Mai 1825. v^©no0Ooov^ 4Q5 Besv. och Ekon.
Utsh. Betänkande/i, N:r 90.
Ankom den 21 Maj 1825?
Betänkande, i anledning af väckt fråga, att Norrska skepp mätte i Svenska hamnar behandlas lika tued Svenska skepp, Från Vällofl.
Riddersfeapet och Adeln har, till detta Utskotts åtgärd, blifvit remitteradt ett Memorial af Herr Grefve von Flaten, hvaruti, med fästadt afseende å nödvändigheten af ett ömsesidigt och ifrigt bemödande, att på allt sätt stärka och fullborda Sveriges och Norriges förening, såsom grundvalen, hvarpå Scandinaviens välgång och trefnad hvilar, Herr Grefven föreslår, att, då, enligt redan gällande, efter rikenas förening utkomna författningar, Svenska skepp hafva i Norrska hamnar alla de frioch rättigheter, som Norrska skeppen der ega, Riksens Högloft.
Ständer, måtte hos Kongl. Maj:t nnderdånigst anhålla, att Norr» ska skepp må, under alla förhållanden, i Svenska hamnar behandlas lika med Svenska skepp, så länge dessa sistnämnde njuta motsvarande rätt i Norrska hamnar.
Vid granskningen af detta ärende trodde Utskottet sig yäl finna, att någon vidlyftig bevisning icke erfordras, för att åda?
Utsk, Betunkanden.
4^7 galägga billigheten och rättvisan af hvad Herr Grefve Platen sålunda föreslagit; men, enär Utskottet hade sig bekant, att denna fråga förut blifvit i underdånighet väckt hos Kongl.
Majit, och att åtskiliige autoriteter, son» deröfver blifvit hörde, framställt betänkligheter emot bifall därtill, har Utskottet, för att icke ådraga sig förebråelsen ali ytligt hafva behandlat en vigtig sak — att vid dess bedömande endast hafva fästat afseende å rättsgrunderne, men deremot förbigått de särskildta förhållanden, som fordra undantag i tillämpningen af dessa grunder, förskaffat sig nödig kännedom om hrad i detta ämne hos Kongl. Maj:t i underdånighet blifvit andraget, och hvilket hufvudsakligen innefattas uti Kongl. CornmerceCollegii den 7 sistlidne Januari afgifna underdåniga utlåtande, angående en friare varutransport pä Sverige med Norrska fartyg.
Utaf berörde underdåniga utlåtande har Utskottet inhemtat, och anser sig här böra anföra: att till skydd och uppmuntran för handel och sjöfart, tid efter annan, följande hufvudsakliga författningar äro här i riket vidtagne och ännu gäilande, nemligen. — x:o Kongl.
1724 eller det så kallade Productplacatet, hvarigenom fremmande lörbjudes: ”att med egna eller befraktade utländska fartyg, vid 408 Besv- oeh Ekon.
Betänkanden, confiscation af skepp och gods, hitföra an* dra än deras egna lands producter, hvarunder begripes allt hvad i hvart och ett land faller, växer och tillverkas, jemväl ock hvad samma nationer hemta från deras egna coJonier, plantager och handelsplatser.” 2:0 Kongl.
Förordningen af den 28 Februari 1726, som förklarar, att Productplacatet hör sålunda förstås; ”att fremmande icke allenast är betaget, att med deras farkoster hitföra andra varor än deras egna lands producter, på sätt förmäldt är, utan ook att de icke heller måga gå på frakt med några Svenska effecter, att intaga i den ena inrikes orten och föra till en annan; Varande Kongl.
Maj:ts egna trafiquerande undersåtare icke heller tillåtligt, att med fremmande fartyg hitföra andra producter, än dem, som i det landet falla eller växa, hvarest det befraktade fartyget är hemma, och detta allt vid det i 1724 års Kongl. Förordning bestämda vite och confiscation,” 3:0 1816 och 1818 års Kongl, Tulltaxa, hvarigenom, ibland annat, är stadgadt, att för alla varor, som inkomma med utländska fartyg, den i taxan utsatte tull förhöjes med 40 procent, och att för alla de varor, sorn utskeppas med utländska fara tyg, helfria tullen förhöjes med iqo procent; dock befrias de varor från en sådan förhöjning, sorn enligt taxan ej äro belagde med högre afgift, än 12 sk. af hvarje roo Rd. värde* Bes v. och Ekon.
Betänkanden. 4(39 4:0 Kongl.
CommerceCollegii utfärdade Kungörelse af den 23 Juli 1816, som föreskrifver: att några utländska fartyg ej måga genom naturalisation erkännas såsom Svenska, eller förses med helfrihetsbref oeh öfrige Svenska skeppsdocumanter, undantagande antingen sådane, som. stranda eller förolyckas vid Svenska kuster och derefter vid Svenskt skeppshvarf undergå så väsendtlig reparation, att kostnaden dervid uppgår till lika belopp, som infeöpssumman, eller ock de, som, af Svenska krigsfartyg eller kapare uppbragt#, derefter blifvit i behörig ordning för god pris förklarade.”
I Norrige deremot linnes någon så beskaffad Navigationsact, som Svenska Productplacatet, icke vidtagen, utan innefattas föreskrifterna, rörande fremmande nationera sjöfart och rättigheten, att derstädes naturalisera fremmande fartyg, i den under den 7 December 1818 utfärdade provisoriska anordning, angående Told og Consumtionsvassenet, som innehåller; 1:0 I io§.
”Fremmande fartyg ärdeticke tillåtet, att segla för frakt från den ena orten till en annan; men det är slika fartyg icke förbudet, hvarken att lossa vid en tullplats, och derefter gå barlastade till en annan tullplats, för att till utrikes ort intaga Jast: ej heller att lossa deras laddningar från fremmande ort, eller att intaga bestäm - Besv. och Ekon.
Betänkanden. åa laster till fremmande ort vid särskilda tullplatser.
2:0 i 14 § ”Lika privilegierade med Norriges innevånare i tullafgifter äro de nationer, som denna fördel genom speciella ordres till Tullkamrarne förunnas, så vida nemligen Norrska fartyg (eller varor, sorn i Norrska fartyg in- eller utföras) hos samma nationer behandlas likasom deras egna fartyg eller såsom varor, införda i inhemska skepp, 5:0 i 26, 27, 28 och 29 §§, ”att frem-^ mande fartyg, som införas till Norrige, eller af Norrska undersåtare uppköpas, för att lika med Norrska användas till segelfart, skola en gång för alla erlägga en afgift af 8 Specie Rd. per commerceläst: att fartyg, sålde af Svenska undersåtare, betala ingen afgift: att afgift icke heller erlägges, när fartyg, som bevisligen äro byggda på Svenska eller Norrska skeppshvarf, efter att hafva varit sålde till begagnande under fremmande flagg, återköpas af Norrska undersåtare; samt slutligen, att berörde afgift erlägges, när fartyget, såsom Norrsk Redares lagliga tillhörighet, förses med behörigt mätarebref och derå brännas orden:
Norrsk egendom. —•
Uti 18 § af Kongl. Norrska anordningen är derjemte stadgadt, att för spannmål, fiskvaror och andra lifsmedel, som från Sve-^ rige till Norrige förås i Svenska elier Norr - Besy. och Ekon.
49* glea skepp, erlägges blott hälften af den för införsel af dylika varor påbudna tull; äfvensom Svenska nationen under den 18 Sept.
J814 blifvit förklarad för en af de privilegierade, i följd hvaraf Svenska skepp och de varor, de medföra, af hvad beskaffenhet sorn heldst, behandlas lika med Norriges egna fartyg, och deras medförda laddningar; hvaremot, till förmån för Norriges sjöfart och handel på Sverige, är förordnadt: 1:0 genom Kongl, förordningen af den 24 Maj 181$: att alla Norrska i Norrige byggda eljer naturaJiserade fartyg skola i Sverige anses såsom inhemska och egna samt åtnjuta alla dermed förenade förmåner, enär de emellan bägge rikena föra eller afhemta Svenska eller Norrska varor och produCter, att i anseende till rikenas Dykeri- och Jbotsinrättningar ej någon skilnad skall ega rum emellan det ena och andra rikets fartyg: att spannmål, fiskvaror samt andra lifsmedel af hvad slag sorn heldst, sjöledes förda från ena till andra riket, böra, der de ankomma och förtullas, åtnjuta lindring till hälften i den inkommande tuli, som taxan på samma ställe för dylika varor i allmänhet bestämmer; 2:0 Genom Kongl.
Kungörelsen den 30 April 18171 att sådane utländska varor, hvilkas införsel i riket frän andra orter är lofgifven, må tilis vidare landvågen från Norrige få införas till Sverige, emot erlägganda af vanlig helfri Sjö - 492 Be sv. och Ekon.
Beta nhanclert. tull; 3:0 Genom Kongl.
Brefvet den 29 Sept. 1818.
”Att den uti 1 art. 1 § af Kongl. Förordningen den 24 Maj 1815 Norrska fartyg bevilljade helfrihet vid Svenska producters utförande tili Norrige tnå ega runi äfven i de fall, då den last, som med dessa fartyg skall till Norrige transporteras, består antingen ensamt eller till största delen af utländska varor; och 4-'° Genom Kongl.
CornmerceCollegium den 5 Juni 1821, hvaruti Kongl.
Majit tillkännagifva, att i Nåder vore förordnadt, det Svenska producter och manufacturvaror, så land- som sjövägen, kunna tullfritt i Norrige införas, när sådant i sednare fallet sker med Svenska eller Norrska fartyg, samt att Norrska producter och manufacturvaror skola likaledes till lands och sjöledes, under nämnde vilkor, kunna i Sverige tullfritt inkomma.
Sedan Utskottet nu framställt skillnaden emellan de rättigheter, som Svenskt skepp åtnjuter i Norrsk hamn och dem, som tillkomma Norrskt skepp i Svensk hamn, får Utskottet tillika upplysa, att, sedan Kongl. Maj;t anbefallt dess CommerceCollegium, ■nkomma med underdånigt utlåtande öfver Kongl. Norrska regeringens underdåniga hemställan, att Norrska, i Norrige bygdå eller behörigen naturaliserade, fartyg, samt varorna, som i dem in- elier utföras,, skola i alla händelser anses i Sverige sorti Besv. och Elion.
B et auli anden. 4 93 inländska och såsom sådane behandlas, bemäldte Kongl. Collegium erfordrat yttrande af deputerade för GrosshandelsSocieteterne och Skeppsrederierne i Stockholm, samt Handelssocieteterne i Götheborg, Gefle, Norrköping, Calmar, Carlshamn och Malmö, af hvilka de förstnämnde önskat, att nu gällande författningar, angående Sveriges och Norriges inbördes sjöfart och handelsgemenskap, måtte oförändrade bibehållas:
Götheborgs handelssocietet sökt ådagalägga, att bifall till Kongl. Norrska Regeringens framställning icke skulle medföra lika förmåner för Svenska och Norrska sjöfarten, utan åt den sednare bereda en fördel på den förres bekostnad, och Norrköpings deremot ansett billigt, att Svenska och Norrska fartyg fortfara att ömsesidigt behandlas såsom utländska, så länge ej en fullkomlig reciprocité båda rikena emellan i detta afseende egde rum, och hvilken reciprocité Norrköpings handelssocietet trott för det närvarande icke tillgodonjutas af Svenska fartyg i Norrige.
— Men de öfriga, eller handelssocieteterne i Gefle, Calmar, Carlshamn och Malmö, hafva tillstyrkt bifall till Kongl. Norrska regeringens hemställan.
Uti det underdåniga Utlåtandet, har CommerceCollegium för egen del hufvudsakligen anfört: att de tillfällen till fraktförtjenst, som kunna Svenska fartyg ■ nu erbjudas, skulle förminskas, i den mån Norrska 494 Besv. och Elion.
Betänk anderi. skepp srederierna sattes i tillfälle att ej allenast med de Svenska deltaga i utskeppningen, utan äfven hitföra sådatie för riket nödige importarticlar> sorn ittgcra föremål för vår egen nationalsjöfart: ett Norrska sjöfarten på Sverige, hvilken hittills icke kunnat vara hinderlig för dea Svenska, då Norriges nästan enda export på Sverige bestått i fiskvaror, skulle, otn den lemnades alldeles fri och obehindrad, komma att mer än någon annan nations täfla med den Svenska, i frågan om importen af fremmande producter: att Kongl. Maj:ts, åt Sveriges Borgerskap gifna.
Nådiga försäkran, den 2g Febr. 1789, dels innehåller i 2 §, att det så kallade Prodtictplacatet alltid skall blifva i sin helgd och till efterrättelse tjena, då riket af krig icke är oroadt, eller då andra särskilda orsaker tili dess hvilanda ej föranleda, i hvilket fall det likväl genast, sedan orsaken upphört, i full verkan återställas skall; dels i 7 § bekräftar detta Nådiga stadgande under helgd af privilegier: att de särskilda orsaker, som kunna föranleda till Productplacatets hvilande, skola vara öfvergående och således icke inträffa i afseende på Norrige; samt ändteligen, att vid jemförelse ej mindre af de författningar, som bestämma bägge nationernas ömsesidiga handelsförmåner, och hvilka här ofvanfblifvit till deras innehåll anförde, än äfven af beloppet af de varor, som under Eesv. och Ekon.
495 liera särskildta år blifvit från enä till andra riket in- och utförde, skulle det finnäs, titan allt tvifvelsmål, att Sveriges till fördel för Norrige redan gjorde modificationer af handels- sjöfarts- och tullförfattningar äro af vida större vigt för Norrska sjöfarten, än de förmåner, som Sverige, i egenskap af privilegierad nation, åtnjuter i Norrige; och har CommetceCollegium af , sådane anledningar ansett sig icke kunna i Underdånighet tillstyrka, att Norrska regeringens ofvanberörde förslag må i Nåder bifallas.
Då Utskottet tagit 1 öfvervägande, hvad sålunda förekommit, har Utskottet trott sig kunna sammanföra de af CommerceGollegium andragne skäl, dels till fruktan för täflan emellan Svenska Och Norrska skeppsrederierna, dels till önskan, att bibehålla 1724 års Productplacat orubbadt, dels ock till den förmodan, att Sverige, i afseende på dess och Norriges inbördes handel och sjöfart, redan gjort större uppoffringar än sistnämnde rike.
Men dessa betänkligheter kan Utskottet för sin del icke godkänna, eller för gilltigé antaga, och anser sig nu böra anföra orsakerna dertill.
De förluster, som möjeligen för det närvarande kunde tillskyndas Svenska han* deln, sjöfarten och skeppsrederierna, om Norrska skepp behandlades i Svenska hamDarne såsom inländska, synas Utskottet i c - 4^0 Best)» och Ékortt Utsht BetänhaftdsH. ke böra tillekrifvas bevilijandet af en dylik rättighet»
Då ostridigt är, att fartyg kunna i Sverige byggas, utrustas, bemannas och underhållas med mindre kostnad än i Norrige, och då dessa rikens lägen äro för handeln lika fördelaktiga, samt deras exportarticlar, oberäknad! fiskvaror, tili det mesta likartade, och således lika begärliga i fremmande länder, tror Utskottet sig med sä-1 kerhet kunna antaga, att Svenska skeppsredare ega samma tillfallen och utvägar, orö de fritt få begagnas, som de Norrska, att med fördel besörja frakten a£ de varor, som utskeppas från Sverige, och dem, hviika in* förås till bägge rikena fran utrikes ort* samt att snarare förmånen af ifrågavarande reciprocité borde, enligt sakeus natur, blifva för Svenska frakthandeln, då tillåtelsen att infora fremmande länders producter och tillverkningar är vida mera utsträckt i Norrige an i Sverige.
De hinder, som härvid kunna mota de Svenska sfeeppsredarhe, måste således vara artificiella eller tillskapade antingen af origtiga begrepp om eget interesse eller af felaktigheter vid begagnandet af de fördelar, vårt land erbjuder.
Och, om dylika hinder verkligen skulle finnas, hvilket Utskottet helst undgår att förmoda, kunna de icke hafva annan orsak, andels Sveriges och Norriges olika handelsförhållanden till fremmande nationer, tillkomna endast genom 1724 åra Productplacat, dels bri - Ses tr. o c fi Mört. frisk.
Betänkahåéh.
49 7 ätande omtanka hos Svenska skeppsredare samt deras sjöfolks mindre skicklighet och ordentlighet, hvilka brister visserligen icke böra skyddas genom prohibitiva systemer, utan fordra rättelse, som säkrast vinnes genom täflan; en utväg, den man i detta fall desto heldre bör vidtaga, som denna täflan kan Underhållas med tillräckliga krafter och förmåga å ömse sidor samt således, långt ifrån att vara menlig för någotdera Riket* skall för bägge meJföra högst gagneliga följder genom industriens lifvande och fram» gång Huru vida ProductPlacatet är ett Frivi» legium eller icke, blir en^ fråga, den Utskottet* i anledning af derom väckte Motioner, särskildt kommer att besvara.
Det torde här göra tillfyllest att visa, att den fcä författning, vare sig af hvad egenskap som hälst, icke lagger hinder i vägen för bifall till den Motion, sorn nu är föremål för Utskottets pröfning* Då ProductPlacatet, genom Kongl. Maj:ts åt Sveriges Borgerskap gifna Nådiga försäkran, d, 25 Febr. 1789, förklarades böra tjena till efterrätt telse och bekräftades med helgd af privilegium, skedde sådant med uttryckligt förbehåll, att det skulle blifva hvilande, då Riket är af krig oroadt, eller andra särskilda orsaker dertill föranleda.
Mera gällande orsaker till dess hvilande, i afse» Bihang till RiksSt, Piot. iö£3j ö;dc Sunil, TS;r ga, 498 Besv> och Ekon.
Betänka nelen. ende på Norrige, kunna väl icke framställas, än detta Rikes införlifvande med Sverige, under en Konungs Regering, eller hvad som är detsamma, att dessa Rikens interessen höra hädanefter vara oskiljaktige.
Man har invändt, att stadgandet om ProductPlacatets återställande i full verkan, då anledningen till dess hvilande upphört, förutsätter, att förenämnde villkor har afseende endast på öfvergående orsaker och således icke kan tillämpas på Norrige.
Men, då Utskottet delar den glada öfvertygelsen, att Sveriges och Norriges förening skall blifva lika beständig, som dessa Länders tillvarelse, är det med sann tillfredsställelse, som Utskottet linner sigega skäl, att bestrida rigtigheten af den tydning, man sålunda Velat gifva åt 2 §. i 1789 års Koaunga-försäkran, hvars rätta tolkning, i Utskottets tanka, icke kan blifva annan, an att, enär orsakerna till ProductPlacatets inställande äro öfvergående, bör det åter sättas i full verkan, så snart de upphört, men att förbudet för andra nationer, att drifva fri frakthandel på Sverige äfven må förfalla, om än de omständigheter, som fordra sådant, skulle vara oföränderliga.
Det vöre i annat fall i detta Lagbud en oförklarlig motsägelse, innefattande ett stadgande, att man skulle begagna en fördel eller undvika en förlust, om den vore tillfällig, men deremot åsidosätta fördelen, eller frivilligt un - Besv, och Ekon, tjtsh.
Betankanclch, 4gg derkasta sig förlusten, om den funnes vara fortfarande.
Så orimmeliga grundsatser kan icke lagen godkänna och aldraminst bör man, genom osäkra slutföljder, söka, i uttryckets mindre tydlighet, framleta föreskrifter, dem förnuftst icke gillar.
Om slutligen skulle antagas för säkert, hvad Utskottet likväl icke är i tillfälle bedöma, ' att da i Sveriges Handels-, Sjöfartsoch Tull-författningar, ensamt till fördel för Norrige, redan gjorda ändringar äro af större vigt för Norrska Sjöfarten, än de Förmåner, som Sverige, i egenskap af privilegierad Nation, åtnjuter i Norrige, så Sjevisar sådant endast, att Svenska Handelssystemet år mera prohibitivt än det
Norrska och således fordrar betydligare jemkningar, för att vinna likhet i ömsesidiga rättigheter, ty, oaktadt de förmenta större uppoffringar å Svenska sidan, är denna jemnlikhet ännu icke vunnen.
Det torde dessutom icke vara fråga, om en noggrannt afpassad qvittning af de fördelar, sorn de förenade Rikena bereda hvarandra, utan ändamålet måste blifva, att, äfven med uppoffringar, i synnerhet om de, såsom i detta fall, kunna göras utan egen skada, söka åstadkomma, Rikena imellan, ett förhållande, som vittnar, att Skandinaviens förening ar fullkomnad, och att
Brödrafolken lifva* af samma böjelse för gemensamt välstånd och sjelfständighet. 5<so Besv. och Ekon.
Genom hvad nu är anfördt, tror Utskottet sig hafva vederlaggt de inkast, som blifvit gjorde emot beviljande af en friare frakthandel för Norrige på Sverige, samt visat, att en sådan är förenlig med vår egen fördel.
Och, då härtill kommer, icke allenast att nu varande förhållanden skola väcka hos Utlänningen förundran och hos Norrmännen förtrytsamhet, då de erinra sig, att, ehuru Sverige och Norrige utgöra ett förenadt folk, hvars fartyg äro skyldige, att i aflägsnare farvatten nyttja samma flagga och samma sjödocumenter, Norrska fartyg likväl icke ega att till Sverige föra Producter från de fremmande länder, som af dem besökas, utan äfven att en sådan rätti?- 9 O het för Norrige påkallas ovillkorligen af billighet och rättvisa, hvarifrån Riks. Högi.
Beslut aldrig böra afvika, får Utskottet, i öfverensstämmelse med hvad Herr Grefve Platen föreslagit, vördsamt tillstyrka en underdånig anhållan hos Kongl, Maj:t, att 1724 års ProductPlacat måtte, i anseende till Norrige, i Nåder förklaras hvilande, samt Norrska fartyg och de i dem lastade varor, hvarifrån de än komma, måtte till alla delar i Svenska hamnar behandlas lika med Svenska fartyg och derå lastade varor, så länge dessa njuta motsvarande rätt i Norrska hamnar; Och lärer Kongl. Maj:t, om Nådigt bifall härtill lemnäs, täckas föreskrifva, hvad som bör iakt - Besv. och Ekon, Utsk.
501 tagas till förekommande af missbruk, eller att fremmande Nationers fartyg icke må, genom diktade köp eller dylikt, kunna begagna de Norrige bevilljade rättigheter.
•WOOOO O OOOÖ N:o 91.
Ankom den a6 Mfaj lg23.
Utlåtande, rörande väckt fråga, om visse föreskrifter, i afseende på tillverkningen af Vapper, Uti ett till Höglofl.
Ridderskapet och Adela ingifvet och derifrån, till detta Utskotts åtgärd, remitteradt Memorial, har Herr König, Johan A; med fästadt afseende på olägen heten deraf, att Papperets storlek vid hvarje Bruk är olika, föreslagit, att vissa storlekar af Papper måtte föreskrifvas, hvarigenom skulle förekommas, dels att, vid ett ar - 502 Besv, ock Ekon.
Betänkanden. betes utgifvande, den sednare delen blefve af ett annat format än deu föregående, dels att i Colfegiernes Archivér Volumerne blifva så pformiige, hvilket gör dem ej blott fala och svåra att inbinda, utan äfven obekvämare, att handtera och genomleta.
De storlekar, som olika Papperssorter borda innehålla, anser Herr König för de vanliga behofven Isanna inskränkas till fyra slag, nami. det nu vanliga Skrif och Concept Papperet till 17 tums längd med 14 tums bredd för hela arket; för Postpapperet lill 122 tums längd med 17 tums bredd; för Regalpapper et till 24 tums längd med 19 tums bredd; för linperialpapperet 30 tums längd med 22 tums bredd.
Isammanhang härmed hemställes älven, att stämpladt papper eller Charlas Sigillatas borde vara skuret till precist samma storlek, hvilket skulle befordra ett rättvisare behandlande, af Svenska allmänheten, som nu ofta genom en Bokbindares hårda beskäring af papperet får ena gången mindre stämpladt papper, endra gången större.
I Herr Königs tanka skulle i fråga varande, af honom åsyftade ändamål bäst vinnas, om Riksens Högloft.
Ständer i underdånighet anhålla, att Kongl. Majit genast behagade utlärda en författning, med föreskrift om böter för öfverträdelser i förenämnde ämnen.
Hvad sålunda anfördt blifvit, har Utskottet i öfvervägande tagit och får deref - Eesv. och Ekon.
503 ter vördsamt anföra, att
Utskottet visserligen icke bestrider den möjliga fördelen och beqvämligheten i flere afseenden deraf, att lika pappersslag tillverkas i lika format, så vidt sig kan låta göra, men att i Utskottets tanka detta ändamål bör sökas pä ett helt annat sätt, än Herr König föreslagit.
Det synes böra vara pappersconsumentens åligande, att hos producenten af denna vara beställa henne af sådan beskaffenhet, som han åstundar, och denne lärer icke underlåta, att uppfylla consumentens önskan, i samma mati, som afsättningen är honom angelägen.
Genom särskilda beställningar och öfverenskommelser lära Rikets Colle* gier, äfvensom böckers förläggare, erhålla papper i hvad format de önska och för dem kan vara beqvämligast, utan att, genom utfärdande af tvängsföreskifter, en obillig inskränkning i den fria utöfningen af producen* tens tillverknings-industri behöfver åstadkommas.