Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
sten, kunna visa sin far huru fint hon fått det; A l l t d e t t a är d o c k i c k e s a g d t s o m ett utom hvad den nu skänker henne i blomsterdoft, fågelsång, sommarsol och ett förnöjdt sinne v ä n k l a n d e r m o t s k o l a n.
S k o l u n d e r v i s n i n g e n är j tar hon att hennes käre far, som nu k o m m e r väl e g e n t l i g e n ett u t t r y c k af t i d s a n d a n, af där vandrande, skall gifva sin glädje tillkänna u n d e r e n v i s s p e r i o d r å d a n d e åsikter, eller öfver all denna härlighet.
Mycket riktigt: den gamle genomilas äfven han af en ljuflig lifsström- s ö k e r å t m i n s t o n e så m y c k e t s o m m ö j l i g t ning, räcker henne smekande handen och säger: tillmötesgå dessa.
O c h då, när s l ö j d e n s » Jag börjar förlika mig med din » dumma v u n n b e t y d e l s e e r k ä n n e s o c h f ö r d e n s a m m a for- för växter », min kära flicka; den hav allt skänkt dras rum, m e n inte samtidigt det minsta mig m y c k e n njutning o c h dig själf — — - ja, få se på dina bruna och hårdnade händer — icke a f p r u t a s p å b o k l i g a k u n s k a p e r, så k a n m a n äro de så prydliga, men de vittna o m arbete ej af s k o l a n b e g ä r a m e r a ä n h o n g ö r.
S k o l a n och hälsa. » s k a l l d ä r e m o t k u n n a af h e m m e t b e g ä r a, att på den grund, s o m i skolan lägges, i hem- m e t v i d a r e b y g g e s — m e n n ä r skall d e t t a Ar hafva gått; den unga Hickan liar förvand- s k e?
Läxläsning o c h kriaskrifning upptaga lats till en fullmogen kvinna; hon vandrar nu i så s t o r t i d, o c h e n l i t e n fritid o c h t i d till en annan trädgård, större, rikare, mer gifvahde r ö r e l s e i fria l u f t e n m å s t e j u d e u n g a h a f v a.
än den, s o m i hennes u n g d o m s vår var hennes paradis.
Törnrosor och reseda sprida sin dofl, Men det oriktiga i b å d e hemslöjd o c h stora tunga klasar af vinbär o c h jordgubbar bära skolslöjden — i somliga skolor å t m i n s t o n e — vittne om, att äfven här har en verksam, ord- är att d e n e n k l a k o n s t s l ö j d e n, d e n s o m efter nande människohand arbetat.
H o n går vid sidan af sin m a k e; dräkten som hon bär tyder på, att f r ö k e n L u n d i n s k u r s, o m d e n n a rätt t i l l ä m - sorgen redan lagt sin tryckande hörda på hen- p a d e s, s k u l l e g i f v a e n f u l l s t ä n d i g t klar före- nes själ, och den blick som hon kastar på blom- s t ä l l n i n g o m o c h e n v i s s f ä r d i g h e t i slät- morna, hon bär i bauden, är ej mer strålande, illustrerad tidning för rese-, v a n d r i n g s - o c h kurortslif, T U R I S T E N l ä d j e.
nummer hvarannan utkommer med ett g- å i 2 s i d i t vecka o c h kostar för m a j — d e c e m b e r endast 3 kronor.
utan djupt sorgsen och vemodig.
Den ljusnar dock något, ju mer hon betraktar sina älsklingar, blommorna, d e m hon skött o c h ansat på de få stunder hon kunnat lämna öfriga göromål åt nå- gon annan.
Nu har hon ej på länge haft tid eller lust att ägna sig åt dem, ty sjukdom och död hafva varit gäster i hennes h e m, o c h den ljusa ängeln med de rosiga kinderna, hennes lilla älskling, var blott ett lån från h i m m e l e n; den späda kroppshyddan hvilar nu under kyrko- gårdens gröna kulle.
» Hvarför tager du i dag af dina kära rosor, du s o m ju alltid helst ser d e m sitta kvar på busken, » frågar hennes man.
» Jo, » blir svaret, » k o m så gå vi till Ullans grät ' — där skola de få sprida sin doft o c h tala o m kärlek och saknad. » Medan de stilla vandra g e n o m trädgården, kom- mer en i sin brokiga dräkt klädd kulla, skjutande en kärra med grönsaker o c h bär.
H o n är på väg att försälja trädgårdens alster, men hon måste först inhämta sin matmoders råd och anvisningar.
Denna betraktar tankfull de vackra väl formade gurkorna, de röda saftiga jordgubbarna, de präk- tiga ärtskidorna, säger några ord o m pris och hvad mera kan behöfvas samt gifver till sist den trogna tjänarinnan en uppmuntrande, vänlig nick.
» Lifvet är nog ändå bra rikt, min vän, » säger hon, vänd till sin man; » jag tänkte, då vi nyss jordat vår älskling, att solen ej mer kunde lysa som förr, fåglarnas sång ej mer fröjda mitt sinne och b l o m m o r n a ej mer dofta för m i g; men jag känner nu, att arbetet m e d och omtanken för trädgården nog skola återföra mig till lifskraft.
&gt; » Ja », svarar han, » måtte h o p p och m o d åter spira upp hos d i g; sådant samlar man bäst i na- turens sköte. » An en gång återse vi vår vän, den för träd- gårdsarbete så varmt intresserade kvinnan; men nu har hon b a k o m sig ännu mer af sorger o c h lidande, än då vi sist sammanträffade m e d henne.
Hennes panna är fårad, hennes hår hvitt, men den klara blicken lyser ännu Ur de där mörka ögonen och talar o m m o d o c h h o p p — m o d att möta mannen med lien och h o p p o m att på andra stranden är idel återseende, solljus, lif, blomsterdoft.
H o n sitter ensam i sin enkla boning, där hvarje därtill andvändbar plats är upptagen af väl vår- dade växter.
Upp emot taket slingrar sig mur- grönans mörka löfveik, i fönstren stå akasior, thujor, dracenor m. m., o c h i hörnen sträcka sig väiformade cypresser i höjden.
Den med knop- par öfverfulla camelian vittnar bäst o m att här, i den enkla bostaden m e d de låga fönstren, hafva trogen vård o c h kärleksfull omtanke ersatt hvad ett växthus kan erbjuda af solljus o c h skicklig- het.
Den lilla förstugan kallar don gamla kvin- nan för sin barnkammare; där, på flere hyllor i fönstret, drager hon upp sina skott; i små bur- kar växa de frodigt, o c h h o n glädjes öfver att med dessa sina barn kunna dels öka sin blomster- samling, dels begåfva besökande vänner, som ej kunna underlåta att gifva henne berömmande ord för hennes » lycka med växter », s o m de säga.
På bordet framför henne står en korg m e d frukt, hämtad ur hennes egen lilla täppa, den väl vårdade trädgården, som omger hennes bo- stad; hit har hon efter sin mans d ö d flyttat de kära, af henne själf förädlade fruktträden, s o m nu skänka henne lön för mödan, o c h här fort- sätter hon, så m y c k e t hennes krafter medgifva, sitt arbete m e d att odla blommor, grönsaker och frukt.
Just nu träder inom dörren en ung flicka, dot- ter till den gamlas ungdomsvän; med ett gladt » god dag, snälla tant » hälsar hon den gamla.
» V ä l k o m m e n min kära, efterlängtade flicka » ly- der svaret.
» Ändtligen k o m m e r du m e d under- rättelse från min lidande vän; hur mår hon idag? » » Jo, tack, » svarar den unga flickan » frukterna och de vackra höstblommorna, s o m du skickade henne, hafva betydligt piggat upp henne, o c h h o n kan i dag till o c h med röra något på sin förlamade arm.
A c k, hvarför är ej m a m m a lika kry o c h rask s o m du, tant; I ären ju lika gamla? » » Gud allena vet svaret på din fråga, min vän; din m o r har alltid helst velat sitta inne vid sitt handarbete, läsa o c h grubbla i religiösa spörsmål samt sörja öfver eländet i .världen.
Det var minsann ej så lätt för mig att kunna draga henne m e d ut i naturens sköte. » » Tror du, att o m hon mer vistats ute, deltagit i arbeten under bar himmel, intresserat sig t. e x.
för växter o c h sådant, hon då varit friskare? » » Jag vet ej — det är ju möjligt » — svarar den gamla tankfull; » men sitt ner en stund, smaka på mina äpplen o c h päron — du ser så frisk o c h stark ut; skulle ej du vilja ägns tid öeh krafter åt att lära dig trädgårdsskötsel.
Jag tror, att kärleken I il I och arbetet med växterna gör oss mer nytta än hvad man hittills kommit att tänka på; ihärdighet och försakelse fordras nog, men lönen för mödan blir större än af hvad annat arbete vi än taga oss till med, H v a d säger du om mitt förslag? » » Jag säger j o därtill af hela mitt hjärta: du har smittat mig, du kära, gamla tant, med din » dumma » v u r m för växter; i vinter går jag o c h ser på, hur du sköter o m dina favoriter; i vår o c h i sommar hoppas jag att af trädgårdsmästarn här bredvid få undervisning, så att jag sedan kan börja på egen hand sköta o m vår trädgård — ack, hvad det skall bli både roligt och nyttigt! » » V i h a varit g i f t a i f e m å r, » s a d e f r u n, » o c h vi h a d e en liten gosse, s o m var tre år.
» o c h h o n v ä n d e s i g b o r t.
» Ja, m i n g u m m a, » sade han, » m e n vi m i s s u n n a i n t e att H e r r e n t o g h o n o m, o c h i n t e p v s e n heller, att h a n har d e t g o d t, f a s t det sved — det gjorde det.
M e n nu har G u d sett till, h u r t o m t vi fick d e t, o c h n u har vi h o p p o m ersättning, » o c h nu l o g han igen e m o t henne, och j a g tyckte på n y t t, att d e t v a r s k a d a, att i n g e n s å g d e t m e r än j a g.
» M e n vet frun, » sade m a n n e n, » n u skulle frun göra oss en stor glädje, o m h o n ville s t a n n a o c h d r i c k a kaffe h o s o s s.
Vi väntar en kamrat m o d sin h u s t r u o c h sin lilla flicka.
V i g å r t i l l s a m m a n s så h ä r V å r a d a m e r s p å s ö n d a g s e f t e r m i d d a g a r n e ett p a r f a m i l j e r.
D å läser v i lite o c h s j u n g e r lite, o c h s e n så g å r v i u t o c h p r o m e n e r a ett t a g, o c h k l ä d p e n n i n g a r.
så skiljs v i åt o c h g å r h v a r till sitt.
N å g o t " En kvinnofråga " af vikt.
k v ä l l s m å l b r y v i o s s i n t e o m att s t y r a till m e d, f ö r d å s k u l l e h u s t r u r n a i n t e h a nå- En ärad insändari.nna skrifcer Ull o s s följande: g o t lugn, utan d e t äta vi h v a r o c h en hos •t Har Red.
aldrig lärda på alt uppmuntra sina s i g, m e n trefligt h a r v i, skall f r u n t r o, f ö r prenumeranter till att insända uppsatser, liknande o m vi h a r d e t tarfligt o c h e n k e l t, m å n g e n c / cm i den intressanta » hushållspenningfrågan » g å n g k n a p p t n o g, så ä ' v i ä n d å så inner- för några år sedan, men rörande l i g t n ö j d a o c h g l a d a.
D e t f ö r s t å s, n ä r lille billigaste sättet att kläda sig väl, J o h a n l e f d e, d å k u n d e vi i n t e » - - o c h n u Jag tror att inånga skulle eara tacksamma föl- v a r d e t m a n n e n s t u r atfc v ä n d a s i g b o r t.
en dylik frågas dryftande.
Mången ung koinna Det knackade på dörren, vännerna kom- kunde härigenom få några goda vinlmr, huru m o, v ä l k l ä d t a r b e t a r f o l k.
Jag skulle så hon skulle få sin lilla lön att förslå, och genom g ä r n a s t a n n a t k v a r e n s t u n d, m e n m å n g a andras erfarenhet se, huru utgifterna härvidlag andra besök måste företagas, och under bäst böra fördelas.
Mången maka och moder h j ä r t l i g a v ä l ö n s k n i n g a r å b å d a s i d o r skilj - kunde få värdefulla uppslag angående konsten d e s v i åt.
Ja, h i s t o r i e n är e n k e l, m e n n ä r alt jör-calia sina egna &gt;nålpengar » och familj ens j a g m i n n e s d e s s a g l a d a, v ä l v i l l i g a o c h för- klädkassa, Afoen här kunde man ju göra &gt;ett n ö j d a m ä n n i s k o r, t ä n k e r j a g, att d e t i c k e streckJpch behandla saken både från deras synpunkt, är så a l l d e l e s e n k e l t att i n o m s i n a e g n a som hafvet små inkomster och s / nå pretentioner, f ö r h å l l a n d e n g å o c h g ö r a s a m m a l e d e s.
samt från deras, som hafra större tillgångar och T i d i g t en m å n d a g s m o r g o n var j a g ute större fordringar på sin toalett, Blifca de bästa, åt R o s l a g s t u l l s i d a n.
J a g g i c k i n p å e n l i t e n uppsatserna prisbelönade, så desto bättre! » gård m e d en h o p v u x e n löfsal i f o n d e n o c h Förslaget synes oss godt, och villiga som oi all- k n a c k a d e m e d e n v i s s f ö r s a g d h e t p å e n d ö r r Inifrån h ö r d e s tid äro att tillmötesgå hvarje önskan, som kan i e t t m y c k e t r u c k l i g t h u s.
n ä m l i g e n ett s t a r k t skrål.
E f t e r u p p r e p a d e lända våra läsarinnor till nöje eller nytta, cilja ci.
gärna anordna en pristäjlan i ddädespenning- k n a c k n i n g a r ö p p n a d e s ä n d t l i g e n d ö r r e n, o c h fräyan » i samma stil, som i » hashållspenninyfrå- j a g s å g i r u m m e t e n m ä n g d p e r s o n e r m e d upphetsade ansikten o c h häftiga åtbörder.
gan-o Sår om året.
För att denna dock må kun- na ordnas så, att saken blir så praktiskt och så L y c k l i g t v i s k o m e n af k a r l a r n e u t p å går- allsidigt som möjligt belgst, bedja ci nu först alla, d e n till m i g, h a n b e f a n n s v a r a » v i c e v ä r d ».
som intressera sig för ämnet, att i bref till re- » S ö m m e r s k a, j o d e t b o r e n s t a c k a r e här daktionen snarast framställa sina förslag och i r u c k l e t p å g å r d e n, n o g k a n j a g v i s a frun önskemål, huru en sådan pristäjling lämpligast till h e n n e, ifall d ä r är n å g o t att s e, m e n borde ordnas, hcar de olika inkomstslreclien borde d e äro n o g i n t e u p p s t i g n a ä n.
» dragas o. s. o. Vi sh; ota därefter omedelbart so- Efter å t s k i l l i g t p a r l a m e n t e r a n d o fick j a g litt anordna den jöreslagna iäjlingen och lacka k o m m a in.
M e n d ä r f a n n s v e r k l i g e n n å g o t på förhand, hjärtligen j ' ör alla goda råd i ärendet.
att s e.
Där stod en lång, vacker, präktig Stockholm i juni 1896.
Med. "
D esset af Idun.
o JJ s m å, N å g r a b i l d e r u r » d e b u n d n a s y s t r a r n a s » lif, tecknade för Idun af A m a n d a K e r f s t e d t.
(Forts.) » M e n ni m å s t e ä n d å h a n å g o n h e m l i g - h e t f ö r att få d e t att g å s å b r a, » s a d e j a g.
» F r a m m e d d e n n u, så att j a g s e d a n får lära ut d e n.
» D e s k r a t t a d e b å d a t v å.
» J o, f r u n är allt slug h o n, » sade han, s o m var den m e s t talföra.
» D e t h a r vi n o g.
T i l l o c h m e d två.
När vi ha en slant, så göra vi oss ändå inga onödiga behöfver, o c h f ö r d e t a n d r a så b e d j a vi d a g l i g e n o m Guds välsignelse. » y n g l i n g p å 17 år i s k j o r t ä r m a r n e o c h tvät- t a d e sig.
B ä d d e n, s o m h a n l ä m n a t, b e s t o d af n å g o n s o r t s s v a r t r ö r a af t r a s o r.
N å g o t, s o m ens tillnärmelsevis liknade sängkläder, fanns icke.
Ynglingens mor, som sydde handskar o c h när l y c k a n var g o d k u n d e f ö r t j ä n a t v å o c h f e m t i o i v e c k a n, v a r en liten h o p k r u m p e n o c h svart g u m m a, s o m fy- r a d e p å u n d e r en likaledes svart kaffepanna.
D e t v a r så t r å n g t i r u m m e t, att m a n i n t e k u n d e v ä n d a sig.
N å g o n sittplats fanns icke annat än i sängarne.
» M e n, » sade g u m - m a n, » v i b o ä n d å e n s a m m a här, m i n g o s - se o c h j a g.
» I allt d e t t a m ö r k e r s t o d y n g - l i n g e n, h ö g r e s t, l j u s o c h finhylt, r ö d o c h hvit s o m en u n g A d o n i s.
Jag gjorde i hast mina anteckningar på stående fot.
» D e t är s v å r t, » s a d e s o n e n, » a t t vi i n t e k a n b e f r u n sitta, s å v i d a i n t e f r u n s k u l l e v i l j a slå s i g n e d p å b o r d e t, » tillade han m e d en viss h u m o r.
» M e n det F r å n o. m e d 22 april t i l l 15 m a j r e a l i s e r a s ett större parti G l a s o. U t s k o t t s - p o r s l i n e r samt öfrigaHusgerådsartiklar, p a s s a n d e för B o u p p s ä t t n i u g a r till s o m m a r n ö j e n, s å s o m k n i f v a r, gafflar, skedar, b r i c k o r, b r ö d k o r g a r, k o p p a r — e m a l j e r a d e o c h f ö r t e n n t a k o k k ä r l, g r y t o r, s t e k p a n n o r, m o r t l a r, k a f f e k v a r n a r, kaffebrännare, h i n k a r, baljor, l e r k ä r l o c h b o r s t a r m.
17 Tegnérgatan Obs.!
A f e n h ä n d e l s e finnes ett parti T a p e t e r och R u l l g a r d i n e r, s o m b o r t s l u m p a s.
Stop V å r - R e a l i s a t i o n S Aktiebolaget Svenska Husgerådsmagasinet 1 7, h ö r n e t af Döbelnsg.
s k a l l allt bli b ä t t r e; j a g h a r fått e n s t ä d n i n g n u m e d s e x k r o n o r i v e c k a n o c h på- ö k n i n g till h ö s t e n.
V i s s t ser h ä r f a s l i g t ut, men d e t är ä n d å så, att v i b o f ö r o s s själfva.
M o r s g u m m a n är i n t e v i d a r e r e n l i g af s i g, s k a j a g s ä g a, m e n snäll är h o n i alla fall, s t a c k a r e, h o n h a r i n t e h a f t så g l a d a d a r, s k a frun t r o.
» En sjuksköterskas testamente.
Jag försökte gifva några råd i riktning af k a f f e b a l a r o c h h a l m, j a g g a f n å g r a var- n i n g a r f ö r d å l i g t k a m r a t s k a p o.
o c h d ö r r e n ö p p n a d e s f ö r m i g p å ett f u l l k o m l i g t gentlemanlikt sätt och stängdes o m detta kyffe, s o m d o c k v a r så k ä r t s å s o m ett » e g e t, ensamt h e m ».
S j u k s k ö t e r s k a n m å k o m m a till sitt v ä r f m e d a l d r i g så s t o r s j ä l f k ä n s l a o c h d e n m o r a l i - s k a öf v e r l ä g s e n h e t, s o m alstras af v i s s h e t e n o m e n ä r l i g t fylel p l i k t — d ä r h j ä r t a t s d ö r r a r äro s t ä n g d a för h e n n e, där m å s t e h o n nöd- v ä n d i g t g ö r a sitt a r b e t e m e d s t i c k a n, o c h d e n t y n g d s o m d ä r i g e n o m b r e d e r s i g u t öf- ver h e n n e s s i n n e, s k a l l o t v i f v e l a k t i g t åter- verka på hennes verksamhet.
Men utanför väntade m i g en öfverrask- ning.
D ä r s t o d » v i c e v ä r d e n » o c h af vak- tade min återkomst.
» F r u n s k a v a r a g o d u r s ä k t a, att j a g tar s å illa e m o t, » s a d e h a n m e d m å n g a m e u - n a n d e b l i n k n i n g a r.
» S e, j a g är lite full f ö r tillfället, m e n e n a n n a n g å n g, o m f r u n vill s k r i f v a ett b r e f k o r t till m i g, d e t b e h ö f s b a r a med stora o r d: » Vice värden » m e d tjockt s t r e c k u n d e r o c h så h u s n u m m e r o c h g a t a.
Om d e t d å står b a r a så m y c k e t s o m: » N u s m ä l l e r d e t » eller n å g o t i d e n v ä g e n, så f ö r s t å r j a g, h v a d s o m m e n a s, o c h d å skall jag vara alldeles regäl, när frun k o m m e r.
O c h d å k u n d e v i d r i c k a kaffe i b c r s å n, n ä r syrenerna blommar.
Det vore j u nöjsamt.
F ö r f r u n är v ä l g o d o c h u r s ä k t a r, att j a g är litet full f ö r tillfället. » J a g k u n d e i c k e l o f v a att s k i c k a n å g o t b r e f k o r t, m e n v i s k i l j d e s efter ett k o r t s a m - tal m y c k e t v ä n l i g t s t ä m d a.
Han h a d e n ä m - l i g e n l o f v a t att f ö r s ö k a att v a r a » r e g ä l », b å d e när syrenerna b l o m m a d e, o c h när d e v i s s n a d e, ä f v e n u t a n h o p p e t o m n å g o n kaffe- drickning i löfsalen.
N ä s t a b e s ö k g j o r d e s i ett s t ö r r e h u s m e d t e m l i g e n r y m l i g gård, där en m a s s a barn lekte och gjorde o d y g d.
Själfva platsen h a d e ett n a k e t, k a s e r n a r t a d t u t s e e n d e, i d e flesta f ö n s t e r s a k n a d e s g a r d i n e r, h v i l k e t åt d e t h e l a g a f ett t o m t o c h s t i r r a n d e in- tryck.
M e n när j a g p å anropet: » Stig in » öppnade den anvisade dörren en trappa upp, m ö t t e s j a g af ett s t a r k t s o l l j u s, s o m öfvergöt hela det stora r n m m e t.
D e t var n ä s t a n t o m t p å m ö b l e r, m e n r e n t o c h fint.
På golfvet, s o m var nyskuradt, låg en mas- sa n y s s tillrifna s k j o r t o r.
E n k v i n n a s a t t p å e n l å g p a l l o c h ref f o r t f a r a n d e s k j o r t - bålar af b u n t a r m e d d o m e s t i k.
Symaski- nen stod midt i det ödsliga rummet, och v i d d e n s a m m a s a t t e n s t o r v ä x t karl.
jag » F ö r l å t, att j a g s t ö r e r, » s a d e j a g, » m e n s k u l l e ö n s k a att få n å g r a u p p l y s n i n g a r.
» Hon p e k a d e p å d e n e n a af t v å t r ä s t o l a r.
» V a r så g o d o c h s i t t, » s a d e h o n.
Vi talade något o m arbetslönerna — h o n s y d d e åt t v å b o d a r — o c h o m u t g i f t e r n a f ö r hushållet, o c h därefter k o m m o v i in p å det enskildta.
H a n satt under detta samtal och l u t a d e s i g m o t s y m a s k i n e n, u t a n att s ä g a ett o r d.
H a n s a t t m i d t i s c l s k e n e t, och j a g såg, hur g u l b l e k h a n var i h y n, o c h h u r a f m a g r a d d e n j ä t t e l i k a g e s t a l t e n s å g ut.
» O c h ni s k ö t e r m a s k i n e n åt sade jag.
er hustru, » » Ja, v i får l o f att s y t r e d u s s i n o m da- gen, o c h f r u n k a n v e t a d e t är k n a p p t ä n d å, för v i h a r t v å b a r n, » s a d e h a n.
» Nittio öre d u s s i n e t.
M e n v i f ö r l o r a i n t e m o d e t, frun, för v i ä ' b a r n till e n r i k f a d e r.
» Och de nickade m o t hvarandra i hem- ligt förstånd.
* att ej tala o m finkänsligheten, låter s i g e j sä lätt u n d e r t r y c k a s i all s y n n e r h e t h o s e u u n g flicka, s o m k o m m e r d i r e k t från ett g o d t hem, där ö m h e t o c h h ä n s y n varit regleran- de f ö r s a m m a i i l e f n a d e n.
O c h m å n g a, af o s s tillhöra ju familjer, i n o m hvilka hänsyns- fullhet i u m g ä n g e är e n s e k e l g a m m a l tra- dition.
Ebba von Schwerin.
K är j a g f ö l j t m i n o f ö r g ä t l i g a v ä n n i n a, d e n n y l i g e n så t i d i g t o c h o f ö r m o d a t b o r t - r y c k t a f r ö k e n E b b a v o n S c h w e r i n, till d e t s i s t a h v i l o r u m m e t o c h i m i t t stilla h e m g e - n o m g i c k d e n h i s t o r i a v i g e n o m l e f v a t till- s a m m a n s, r a n n m i g äfven i m i n n e t en del tankar, s o m h o n ofta uttalat u n d e r våra samtal, angående allmänhetens förhållande till d e s s a a n s p r å k s l ö s a o c h o f t a s t så o e g e n - nyttiga tjänarinnor i barmhärtighetens tjänst, hvilka det allmänna språkbruket numera p l ä g a r b e n ä m n a » s y s t r a r ».
O c h d e t föll m i g in, att j a g s k u l l e f ö r s ö k a s ä t t a d e s s a t a n k a r p å p a p p e r e t o c h g e n o m n å g o n t i d n i n g öf- v e r l ä m n a d e m till d e n n a a l l m ä n h e t, s o m af l ä t t f ö r k l a r l i g a s k ä l h a r s v å r t att s ä t t a s i g in i d e s s a k v i n n o r s o f t a d j u p a, finkänsliga o c h d o l d a i n r e lif, m e n af h v i l k e n d e d o c k så m y c k e t bero i fråga o m d e rent yttre b e t i n g e l s e r n a f ö r att a r b e t e t s k a l l k u n n a s k e med glädje o c h blifva välsignelsebringande.
Det är d ä r f ö r m e d t i l l f r e d s s t ä l l e l s e, e h u r u med e n v i s s r ä d d h å g a att ej t i l l r ä c k l i g t t y d - ligt k u n n a uttrycka m i g, s o m j a g sätter m i g a t t n e d s k r i f v a d e s s a r a d e r, s e d a n I d u n s re- d a k t i o n f ö r k l a r a t s i g v i l l i g att b r i n g a s y s t e r E b b a s t e s t a m e n t e till v i d a r e k r e t s a r s k ä n n e - dom.
J a g v å g a r b e g a g n a m i g af d e t d i r e k t a t a l e t s f o r m i h o p p att k u n n a g i f v a ett m e r a l e f v a n d e o c h p e r s o n l i g t u t t r y c k åt h e n n e s tankar.
U n d e r de senaste åren har tänkesättet b e t y d l i g t f ö r ä n d r a t s till f ö r m å n f ö r s j u k s k ö - terskorna.
M e n ä n n u f ö r n å g r a år s e d a n i b ö r j a n af m i n b a n a s t ö t t e v i o f t a p å e n hel d e l f ö r d o m a r, att i c k e t a l a o m ett, lin- drigt uttryckt, reserveradt b e m ö t a n d e äfven i n o m familjer, s o m g e n o m samhällsställning och u p p f o s t r a n k u n d e a n t a g a s stå p å ett h ö g r e b i l d n i n g s s t a d i u m.
M a n m o t t o g sjuk- sköterskan ungefär s o m m a n skulle motta- git d ö d e n själf, d e n m e s t o v ä l k o m n a af alla g ä s t e r.
D e t t a å s k å d n i n g s s ä t t, e n k v a r - l e f v a från d e t i d e r d å m a n h a d e » d ö d d o k - t o r e r », d. v.
s. f ö r s t i sista s t u n d e n efter- s k i c k a d e l ä k a r e n s å s o m ett o u n d v i k l i g t o n d t, inverkade på hela b e m ö t a n d e t m o t sjukskö- terskan.
Hon ansågs som en öfver- flödig, i h v a r j e fall b e s v ä r l i g t i l l ö k n i n g i hushållet.
M a n g a f h e n n e ett u n d e r h a l t i g t k o s t h å l l, o c h d e t k u n d e h ä n d a, att h o n b l e f a n v i s a d att i n t a g a s i n a m å l t i d e r b l a n d tjä- narne.