Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Tryckfrihetsmål , de icke kunde , utan föregående förändring i Grundlagen, indragas. f) Herr M. G, Danckwardt: att, då Utskottet föreslagit, att den befattning vid syn å LandshÖfdinge-Residencehus, som, enligt 9 och 10 af Kongl. Reglementet den 22 Februarii 3750, tillhört Lagmannen LngUtskoliels Utlåtande N:o i Länet, hädanefter skall utnfvas af Häradshöfdingen i det Härad , inom hvars gräns Fesidencehuset är beläget, Utskottet förbisett, att denna förändring redan är i Kongl. Förordningen, den 17 April 1828, om upphörande af Styrelseverkens domsrätt i vissa mai, af Kongl. Maj:t anbefalld och dess upptagande i den föreslagna Författningen således öfverflödigt. hos Valli jl, Borgare~Ständet: af r) Herr Ekerman: att, då en ny Civillag vöre att inom fem , tio eller femton år att förvänta, partiela förändringar dessförinnan icke borde ega rum; afl den ifrågavarande indragningen, hvilken behofvet ej påkallade , skulle förorsaka ej allenast ökade rättegångs-utgifter för parter, (enär det vore för parten lättare och mindre kostsamt , att föra rättegång i sin provins , än att hålla ombud vid en aflägsen Öfverrätt,) utan ock ökade löne-anslag för Domare, ökadt antal ^Ledamöter i Hofrätterne, o. s. v. h) Herr Noréus, med hvilken Herr Lundman instämt: att partiela lagförändringar böra uppskjutas till dess nya Civil-lagen antages; att om det, å ena sidan, vore sannt, att Lagmansrätternas tillvaro vållar långsamhet i rättegångar, så kunde det , å andra si-? jo LagUtskottets Utlåtande N’.o 154, clan , ej nekas, alt den hindrar manga rättegångars fullföljande i högre instantie; att förändringen i afseende på Kämnersrätterne , de der vöre af mycken nytta och i de större städerne ej kunde umbäras, egentligen skulle blifva endast en omflyttning, genom hvilken nya divisioner af Rådstufvurätt uppkomrne, med ökadt antal Ledamöter och no* tarial-'betjening; samt att man äfven borde taga i betraktande, att den mindre bemedlade skall’, för svårigheten och kostnaden att på främmande ort fullfölja rättegång, ofta nödgas låta sin talan falla och åtnöja sig med första Domstolens beslut. 1) Herr Leffler: att
Kämnersrätterne n'ro nödvändiga och medföra för städerne mindre kostnad, än den, som blefve en följd af den föreslagna förändringen , hvilken åtminstone för Götheborgs stad skulle bereda menliga verkningar. k) Herr Peterson, jemte det han åberopat Herr Professoren Bexells reservation och Herr Norel anförande: att, då Rådstufvurätternes Ledamöter tillika äro Ledamöter i Magistraterne, och deras tid, synnerligen i de städer der Garnizoner , Fästningar, Magazin och andra Kronans förrådshus finnas samt sjöfart idkas, upptages af så mångfaldiga och olikartade bestyr, LagUiskotitis Ut Idta tidt N:o 1541 11 att de omöjligen kunna medhinna behandlingen af jemväl de ärenden, som nu tillhöra Kämnersrätterne, de sistnämndes indragning nödvändigt skall leda till ökande af Rådstufvurätternes personal samt bringa 8täderne på nya kostnader. 1) Herr Montan, i hvars yttrande Herr Santesson hufvudsakligen instämt: att lian tillstyrkte bifall till Utskottets förslag om Uagmansrätternas upphörande, men deremot ansåge Kämnersrätterne, af flere skäl, böra bibehållas; hvarföre Herr Montan, jemte Herr Santesson, yttrat den önskan, att dessa tvänne frågor mätte af Utskottet serskiljas och hvar för sig lill Ständernas pröfning framställas. m) Herr Sandblad: att Jlagmansrätterna* indragning , den Herr Sandblad tillstyrkte, icke fordrade, att vadeskillingen hos Häradsrätt förhöjes, hvilket vöre stridande mot Utskottets yttrande om behofvet och nyttan af underlättade utvägar att söka rättvisan.
Och ehuru den åsigten, att 3:ne rättegångsinstantier äro för ändamålet tillräcklige, gällde äfven för städerna, der således icke eller iner än en Underrätt behöfdes, önskade dock icke Herr Sandblad en reform af den invecklade och vidt omfattande beskaffenhet, som UlskoUet föreslagit.
På de ställen , der 12 i/OgUiskottets
Utlåtande Nio 154- görotnålen kunde skötas af en Rätt , borde Kämrtersrätten upphöra, och dess befattning öfverflyttas på Rådstufvurätt,' men alt, der sådant, för ärendenas mängd , icke lalér sig göra, borttaga Kämnersrätt och i stället organisera en eller flera nya Radstufvurätter , med lika mångå Borgmästare och ännu flera Rådmän , vore hvarken nyttigt eller nödigt.
Utskottet tycktes hafva förbisett, att, efter Lag och serskilda Författningar, åtskilliga göromål för närvarande tillhöra Rådstufvurätten i egenskap af Magistrat eller Borgmästare och Rael, såsom utmätning, taxeringar, uppbördsärenden, auetioner oell alla politie- och oeconomie-mål, de der icke kunde, utan oreda, af serskilda Magistrater eller annorlunda än af en centralmyndighet för bela staden behandlas.
Det funnes en utväg att , utan synnerlig rubbning af nuvarande ordningar , vinna det ändamål , som sökes, — och denna utväg vore att bibehålla Kämnersrättec och Radstufvurätter, sådane de äro , med endast den förändring, att, på sätt som nu i afseende på brottmål är i allmänhet förordnadt, alla de mål, som hos Kämnersrätt handläggas , skola derifrån omedelbarligen fullföljas i Hofrätten, med skyldighet för den tappande parten att fullgöra dom.
Den minskning i göromål, som dymedelst för Rådstufvurätterne uppkomme , kunde grsättas derigenom, att alla de mål, LaglJtskottets Utlåtande N;o 154. 13
Som tillhört Sjötullsrätt, läggas under Badstufvurättens jurisdiction; och skulle antagandet af detta förslag föranleda ganska fä och lätt fattliga förändringar i redactionen af nu gällande itag. n) Kerr Cron: ätt i fall, emot Herr Crons mening , deri tillstyrkta indragningen' af Lagmans- och Kämnersrhtterne ansäges höra ega rum, följande anmärkningar mot de af Utskottet föreslagne Lagförändringarne kunde framställas, nemligen: att lydelsen af 2 i 6:te Cap. Rättegångs-Balken skulle kunna så tolkas, att flere än en Borgmästare påtrugades de städer, der det i denna § omförmälda förhållande eger rum ; — att det i spira §. af 22:dra Cap. nämnde Balk förekommande ordet Underrätt kunde tydas derhän, sorn skulle berättelser i tvistemål jemväl af Häradsrätt uppsättas och till parlerne utgifvas,' hvilket Lagen icke bjuder och Utskottet ej eller föreslagit; — att, till förekommande af motsägelse emellan Lagen och den sist utfärdade Expeditions-taxan, som stadgar, att alltid ett exemplar af dom skall lösas, de 1 5:te §. af 24 Cap. samma Balk bibehållne orden ; ''och staude parterne i thy fall fritt att taga den ut eller ej" borde uteslutas; »— samt alt billigheten fordrar, det Spira §. i sg:de Cap. alldeles försvinner. 14 Lag-Utskottets Utlåtande N:o 1^4. o) Herr Stahle, med hvilken Herr Leuf• venius sig förenat: att, enär städernes rättighet att bibehålla sina Domstolar vore betryggad ej mindre i städernas privilegier än ock i 1789 ars Konunga-försäkran och senast genom 114 § i Regeringsformen, Utskottet, som funnit sig ej böra föreslå upphäfvande af Ridderskapets och Adelns rätt, att i vissa mål dömas af Hofrätt, såsom förste Domstol, än under vilkor af nämnde Stånds eget begifvande, bordt fästa lika mycket afseende på städernas rätt att först yttra sig öfver den ifrågasatta indragningen af Kämnersrätterna. p^) Herr Westman, som tillika instämt t Herr Noréi yttrande: att, då Lagroans-Rätterne äro inrättade, ej blott för de orter, som närmast omgifva de städer, der Hofrätter äro, utan äfven för aflägsnare, dessa senares rätt skulle genom
Lagmansrätternas indragning ansenligen förnärmas.
I anledning af dessa anföranden, får Utskottet först och främst tillkännagifva, det Utskottet icke kunnat finna någon giltig grund för den meningen, att förevarande fråga står i något sammanhang med Lag-Comiténs förslag till ny Civillag.
Domstols-organisatio - LagUtsiottets Utlåtande N:o 154. l5 nen och rättegångs-ordningen äro ett ämne för sig, och kunna för sig behandlas, utan all gemenskap med eller inverkan pl Lagens öfriga sladganden.
Utskottets förslag är hvarken föranledt af Lag-Corniténs, eller (med undantag af några få ställen i redactioneri af de tillstyrkta Lagförändringarne) derifrån hem» tadt, utan har sin grund i de allmänt kända och erkända samt lika allmänt öfverklagade olägenheter, som af de öfverflodiga rättegångsinstantierne förorsakas.
— Behofvet af ifrågavarande förändringar, och önskningarne om lierås till vägabringande, är vida äldre än både Comitén och dess förslag, och var en bland orsakerne till inrättandet af denna C.omite, hvars ändamål deremot icke är att tjena till hinder för lagförbättringar, sorn, utan Comiténs åtgärd eller biträde, kunna verkställas.
Dernäst får Utskottet förklara , det Utskottet ingalunda anser sig befogadt att , för sin del, skilja frågan om Lagmansrätternas indragning ifrån frågan om Kämnersrätiernas.
Enhet 1 Domstols-organisationen och rättegångars förkortande samt rättegångskostnadernas förminskande, genom inskränkning af instantiernas antal, äro syftemålen för Utskottets förslag och lika angelägne i städerne
Som på landet.
Att upphäfva Lagmansrättfrne och bibehålla Jtämriersräiterne, skulle l6 LagfJtsbottets Utlåtande Nj6 1^4?
öka olikformigheten och förbistringen, i stället att alhjelpa den; och de Lagförändringar,- hvilka af en så beskaffad formförändring påkallades, blefve utan tvifvel flere och mera invecklade, än de af Utskottet föreslagna.
Kämnersrätternas afskaffande i de två femtedelar af Rikets städer, det Kämnersrätter finnas, må kunna, med något sken a£ skäl , sägas innebära ingrepp i städernas privilegier eller strida mot ii‘± §• i Regeringsformen , har Utskottet ej mägtat inse.
Uf. skottet har sig nemligen icke bekant , att städernas invånare i allmänhet, eller Borgare-Ståndet i synnerhet, eger, såsom Ridderskapet och Adela, något privilegieradt forum.
Lika litet finner Utskottet något hinder för Stockholms Stads Kämnersrätters upphörande, eller rättare förändrande, ligga i Tryck^ frihetsförordnjngen , enär Tryckfrihetsmål i Stockholm komme att, hädanefter som hitr tills, af förste Domstolen upptagas ; — men skulle Tryckfrihetsförordningens grundlagar helgd anses erfordra bibehållandet af benämningen Kämnersrätt, intill dess nämnde förordnings ordalydelse kan varda i detta afseende ändrad; så är det lätt att undanrödja omförmälde hinder genom följande tillägg vid LagUiskottets Utlåtande N:o i54, 17 vid slutet af första momentet uti den af Utskottet i denna punkt föreslagna Författning: ”— Rådstufvurätt i Stochholm shall, tills vidare, i Trychfrihetsmdl benämnas Kämnersrätt."
Det har blifvit sagdt, att Kämnersrätternas indragning skall göra antingen nya Rådstufvurätter eller tillökning i de nuvarande Rådstuf vurätternas personal nödvändige, samt att de lönebesparingar, som genom den förra vinnas, skola blifvä mindre än de kostnader, som den senare förorsakar.
— Härå svaras, att Utskottets förslag icke egentligen åsyftar lönebesparing eller minskning af de allmänna domstolarnes personal, utan endast minskning af instantierne.
— Emedlertid anser Utskottet för otvifvelaktigt, att minskning af både kostnader och personal skulle blifva en följd af denvförändring Utskottet tillstyrkt.
_ I många städer, der Kämnersrätt nu är, skall ingen tillökning af Ledamöter i Rådstufvurätt blifva behöflig.
Exempelvis må nämnas, att, om Lagskipningen i Fahlun, 50m har en folkmängd af mer än 4000 personer , kan bestridas af en enda Underrätt, så måste en Underrätt vara tillräcklig i Lindesberg , hvars folkmängd icke uppgår till BiH, till Riki-St.
Prot. 18*8 — I83°> 7 Sami, 1 Afi, 3 3\dje B.t. b-.te H:t, 18 I.agUt skottets Utlåtandt No l$'i. 700.
— I de studer ater, der rättegångsarendena äro flere, än att de kunna af den föiutvarande Rådstufvurälten skotas, är det lätt att förvandla Kämnersrätten till en afdelning af Rådstufvurälten; och Utskottet förstår ej hvilka ytterligare kostnader derigenom skola dessa städer tillskyndas.
En oemotsäglig sanning mäste det äfven vara , att besparing vinnes af den tid och det arbete, som Rådstufvnrätta Ledamöter nu använda på handläggning af de mål , hvilka fullföljas från Kämnersrätt till Rådstufvurätt.
Hvad Magistraternas organisation angår, så hörer detta ämne icke till Utskottets befattning, men oanmärkt må dock ej lemnäs, att, utom det att den besparing af tid och arbete, som nyss omförmäldes , kan lill Magistratsärendens behandling användas, ar det jemväl klart, att i den mon de nu varande Rådstufvurätis- Ledamöternes besvär med judiciela ärenden kan vara ökadt, i samma mon minskas ock deras besvär med Magistratsärendena, i hvilka de nya Rådstufvulätts-Ledamöterne lära böra med de förra deltaga.
Det har äfven blifvit yttradt, att indragningen skall föranleda ökade rättegångskostnader, serdeles i de orter, som äro långt aflägsne från de städer, der Hofrätterne hafva sina sälen.
Något skäl till detta yttrande LagVlthoitet» Vtl3iand« Nio lii-j, )| Ur ej anförde, och det torde ej vara litt att förklara, hvarföre det skall blifva kostsammare, att föra en rättegång genom tre in»tantier äo genom fyra.
— Motsattsen måste vara påtaglig. -—
Att fullfölja en sak från Häradsrätt till Hofrätt, kan icke erfordra större utgifter än att fullfölja den fran Lagmansrätt.
De kostnader, sorn nu åtgå vid sistnämnde Rätt, blifva således besparade, till förmon för så väl den fattige> sorn rlen förmögnare.
— Åberopa» bos Hofrätten vittnen , som antingen icke blifvit vid Underrätten hörde eller anses böra ytterligare höras, (hvilket äfven nu ofta inträffar) så behöfva icke vittnena derföre till Hofrätten inkallas, utan kunna, (på satt äfven nu sker) efter Hofrättens förordnande , afhöras hos Häradsrätten, hvilket medförer mindre besvär och kostnad, än deras hörande vid Lagmansrätten.
Anmärkningarna mot Utskottets förslag till stadgande, att första Domstolens beslut skall fullgöras i alla de fall, der fullgörande af a:ne sammanstämmande domar nu är föreskrifvet, hafva icke rubbat Utskottets öfvertygelse, att detta stadgande är lika rättsenligt, som angeläget.
— Den part, sorn vunnit, genom första instantiens beslut, mäste, intill dess beslutet varder upphäfvet, antagas hafva rättvisligen vunnit.
— Misstroea - ZogUtsioitets Utlåtande N;o 154. de till
Domarens skicklighet eller oväld Ki& ®j lägga* till grund för Lagstiftarens föreskrifter.
Vöre en sådan grund giltig i förevarande fråga, så borde ingen dom fullgöras, innan den vunnit laga kraft.
Det är ock billigare, att den part, som tappat, utgifver hvad honom blifvit ådömdt, än att den vinnande förblifver i saknad af hvad honom är tillerkändt.
Någon skada kan genom dotnsfuIIgörandet ej drabba den förre, när den senare ej får lyfta hvad dömdt är, utan ernot säker borgen.
Fullgörande af första
Domstolens beslut eger äfven nu rum i ganska många fall, och någon menlig verkan af Lagens stadgande härutinnan lärer icke hafva blifvit spord.
I anledning af anmärkningen emot Utskottets förslag om förhöjningen af vadeskilling hos Häradsrätt, får Utskottet upplysa, att motiven (ill detta förslag äro:
Ho att vadeskillingen bör vara lika stor vid förste
Domstolen å landet , som vid förste Domstolen i srad; 2:0 att, då meddelandet af hänvisning och föreskrift till vads fullföljande ifrån Häradsrätt till Hofrätt kommer att förorsaka
Domaren vida större besvär, än ett bevis om vad till Lagmansrätt, detta besvär bör genom vadeskillingen skäligen ersättas; samt 3:o alt den vädjande icke kommer att, för rättigheten att draga sin sak under Öf - LagUtskollets Utlåtande N:o i54. verdomstolens pröfning,’ vidkännas större kostnad hädanefter än hittills.
A Herr Crans anmärkningar vid reda» ctionen af några bland de föreslagne andringarne i Rättegångs-Balken, får Utskottet svara : att den befarade misstydningen af a §. i 22 Cap. icke rimligen kan ega rum, då i den föregående $. är uttryckligen stadgadt, att i Underrätt parterne ej jnäga äska skriftlig berättelse, der Rätten ej sjelf finnér , att sakens vigt eller vidlyftighet det fordrar; —att, då Hagens jemkande till enlighet med Expedilionstaxan icke ingått i ändamålet med de tillstyrkta redactionsför-, ändringarne, Utskottet saknat anledning, att utur denna utesluta den mening, sorn berättigar parter att i vissa fall lösa dom eller ej ; — samt att det i ag Cap. 2 §. stadgade ansvar för rättegångs missbruk , efter Utskottets tanka, snarare borde skärpas, än borttagas eller minskas.
Och ehuru Utskottet icke anser uppställningen af 2 §. i 6 Cap. lemna rum för den tolkning, att iner an en Borgmästare behöfves i Rådstufvurätt;, som består af flere afdelningar, tror dock Utskottet sig böra, till undanrödjande af all anledning till en sådan mening, föreslå, att a:sta punkten i denna §. må erhålla följande lydelse ; Bj LagVisioltets lJilåtande N’.o 154.
I de större Städer vardén flera utdelningar af Rådstufvurätt för ordnade , der malen , sorn till Hatten höra , är o flere , än att de af en afdelning skötas hunna, och fördelas gåremålen dem emellan , såsom å hvarje ställe lämpligast finnes ; dock sd etc.
Med erkännande af rigtigheten af Herr Danckwardts anmärkning, alt den befattning, gom till b ört Lagmännen vid syn å Landshöfdirige-Residencehus, redan är i Kongl. Förordningen den 17 April 1828, om upphörande a£ Styrelseverkens domsrätt i vissa mål , upphäfven , hemställer Utskottet, om icke 5 momentet af Utskottets i denna punkt framställda förslag till Förordning må alldeles utgå, och 6 momentet således upptagas såsom det 5.
Derjemte, och då , 1 händelse Utskottets förslag varder af Rikets Ständer giHade samt af Kongl.
Majst i nåder antaget, den i Betänkandet föreslagna tid för indragningens verkställandé nu är så nära för hand, att
Författningen ej kan hinna inom samma tid utfärdas och kungöras, får Utskottet tillstyrka, att antingen tiden må förlängas ett år, eller till år 1831, å de dagar, som i Ksts, aldra, och 3:dje momenten äro utsatta, eller ock att LagUtsÅoiuis Utlåtande N:o i5$.
23 tidens bestämmande m3 öfverlemna! till Kongl. Majus nådiga pröfning. 2:0 I afseende på Betänkandets 2 punkt, eller i frågan örn förändring af hagmans, rätlernes organisation och tiden för deras sammanträden, har hos Högloflige Ridderskapet och Adeln , Herr Ribbing anfört, att den öfverklagade långsamhet, som Lagmansrätternas tillvaro skall förorsaka, kunde afhjelpa! derige* nom, att Lagmansrätlerna sammanträda två gånger om året, på sätt Lag-Utskottet vid ■ista Riksdag föreslog , samt hos Välloflige Borgare-Ståndet, Herr Landegren yrkat, att, derest Lagimansrätterne komma att fortfara , olägenheterna deraf måtte, så vidt möjligt är, förminskas, (ill hvilken ända det blefve nödvändigt att stadga , det Lagmans-Ting skall hållas två eller tre gånger i hvarje ort; och har Herr Noréus instämt i detta yrkande , men dock ansett undantag böra göras för de orter, der endast ett Härads-Ting om året hålles, 24 LaglJtskottett Utlåtande N:o x 541 Utskottet, sam å nyo tagit detta ämne i öfvervägande, har ej funnit sig befogadt att frångå sitt i denna punkt afgifna utlåtande öf. ver yrkandet, att
Lagmansrälterne bora o/- tare än nu hålla sina sammanträden.
Och som de skäl , på hvilka Utskottet afstyrkt bifall till de härom väckta motioner, icke ens blifvit motsagde, mindre vederlagde , så saknar Utskottet nu anledning till annat yttrande , än att Utskottet vördsamt åberopat hvad Betänkandet i denna del innehåller, 3:o Emot Utskottets utlåtande i 7 punk^ ten , om itpphäfvande a) serskilda Domstoi lar eller så kallade Jora privilegiala, äi anmärkt, hos Hogloflige Ridderskapet och Adeln , a) af Herr/F".
Tham att då , för afdömande af mål , som angå Bruks- och Bergshandteringen, helt andra kunskaper äro nödige, än de , sorn erfordras för behandlingen af de lill Häradsrätt nu hörande ärenden , samt Domare i sistnämnde rätt icke äro skyldige att ega de i förstberörde afseende oumbärliga insigter, Lagstiftaren skulle, genom den föreslagna förändringen , ej allenast gifva anledning till målens origtiga behandling, utås LagUtskatuts Utlåtande N;o i54. a5 ock i sa betydlig mon oka Häradshöfdirigarnes göromål , att Domsagornes fördelning och nya löne-anslag ej kunde undvikas; b) af Herr Rothlieb: att som Eiks-Martkalks-Embetet samt Öfre och Nedre Borg» rätterna underhållas på Kongl. Maj;ts enskilda bekostnad och sålunda ej äro Staten till last, samt deras tillvaro, enligt 4 8 §•
Regeringsformen , beror endast af Kongl. Maj;tj så egde Rikets Ständer ingen rätt att om dem något besluta ; att , i frågan om Ridderskapets och Adelns rättighet att i vissa mål hafva Hofrätt till första Domstol , (en rättighet , den Herr Rothlieb, jemte Herr Tham , ansett böra bibehållas, såsom icke medförande skada för andra medborgare , men ledande till större säkerhet och mindre utgifter) Utskottet bortglömt den omständigheten, att Hofrätt är första
Domstol jemväl för alla dem, som lyda under
Duellsplacatet, i afseende på hvars tillämpning
Utskottet hade bordt tillstyrka förändring i rättegångsordningen ; samt att, enär 16 §•
Regeringsformen, som bjuder, att Konungen skall lala en hvar blifva donul af den Domstol, hvarunder lian rätteligen lyder, skall tillkommit just för det att fora privilegiata existera, upp» häfvande af dessa Domstolar ej kan egarutn, utan förändring af berörde grundlagsbud , a6 t,o gift skottets Utlåtande N:ö ibi. hvilket eljest skulle qvarstå utan betydelse ; samt hos Ilogvordige Preste-Ståndet: c) af Herr Domprosten Holmström : att indragningen af Öfre och Nedre Borgrätterna , »aso n Domstolar , äfven som af Riksmarskalk s-Embetets executionsrätt, borde bero af Kongl. Majus eget nådiga beslut , eller, i händelse si nödigt anses, af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition till Rikets Ständer; i hvilket yttrande Herr Biskopen Thyselius instämt ; och d) af Herr Biskopen af Wingård', att, di Borgrätt vore en Husrätt inom Konungens Slott, grannlagenheten fordrade, att förslag om deras upphäfvande ej kommer frän Rikets Ständers sida; samt att de ärenden, som tillböra Slottsrätt, icke val passade för allmän Underrätt, enär Place-Majorer med flere äro med dylika mai mera bekanta, än vanliga Domstols-Ledamöter ; hvarförutan svårighet torde möta i afseende på de fästningar, der ingen Stadsrätt finnes, och dit således Häradsrätt måste, vid förefallande behof, förflyttas , helst det icke vöre lämpligt att förflytta fästningsfångarne till Tingsstaden.
LagUtslottttt Utlåtande N:o 154. 117 Till bemötande af dessa anmärkningar flr Utskottet kortligen andraga följande; Borgsrätternas domsrätt och Riksmarskalks-embetets executionsrätt rörer icke endast dem, som höra till Konungens
Hof, utan äfven andre medborgare , sorn der mäste kära eller söka.
Intet Grundlagsstadgande betager Rikets Ständer rättighet att väcka fräga om så väl dessa, som andra privilegierade
Domstolars upphörande , till undanrödjande af de olägenheter, hvartill splittringen j
Domstolsorganisationen föranleder.
Och då det måste för Kongl. Majit vara likgiltigt, vid hvilken Domstol de till Hans Kongl.
Hof och Borg hörande personer dömas , kan Utskottet så mycket mindre finna i hvad måtto grannlagenheten emot Kongl. Maj:ts person må kunna anses genom ifrågavarande förslag sårad , som det i detta , likasom i alla öfriga fall, beror af Kongl. Majlis godtfinnande att förslaget antaga eller förkasta.
Att de allmänna
Domstolarne ej skulle kunna, lika väl som Slottsrätterne , handlägga och afdöma de mål , som nu till Slottsrätteme höra, är en mening för hvilken ingen grund blifvit anförd , och som derföre ej eller kräfver vederläggning, — Om Stadsrätt ej finnes i Fästningsort, så kunna målen upptagas af Häradsrätt , och vida min-: *8 LågUtsiotteis UHatande N:o »54. dre kostsamt och besvärligt blifver det att j vid förefallande behof, i Fästningsorteo anställa urtima Häradsting, än att ständigt underhålla eller vid hvarje tillfälle serskildt organisera en Slottsrätt, Hvad Bergstingsrätternas domsrätt angår, så inser Utskottet ej eller, hvarföre icke tviste- och brottmål, som röra bruks- och bergshandteringen , må kunna behandlas och afdötnas lika väl af Häradsrätt, som af Bergstingsrätt.
Någon serskild kännedom af bergsoch brukshandteringen är här för Häradshöfdingen lika litet oumbärlig, som serskild kännedom af andra yrken och handteringar, rörande hvilka tviste- eller brottmålsfrågor hos Häradsrätterne förekomma.
Ridderskapets och Adelns privilegium, att i vissa mål hafva Hofrätt till förste Domstol, är icke af Utskottet förnärmadt.