Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Omöjligen kan. jag föreställa mig, att hela frågan, ehuru den först väcktes i anledning af Kongl. Majus år 1809 Nådigst förklarade önskan, att genom möjliga besparingar å AflöningsStatett bereda lindring i de tryckande utlagorne, endast skulle vara om upptänkande och indragning af möjligen befintliga öfverflödsEmbeten eller Tjenstår.
Huruvida några sådane, då närvarande sakernas ordning i allo ansågs böra blifva orubbad, kunde utvisas, lemnar jag derhän. 1 många publitjue
Verk tillskrifves ju ärendenas mer och mer förse till RiksSt.
Prat. 18x7-18 ig. g;d* Sami.&:r 89.
QO. yo/; Serskildta Utskottets Betankanden. nade gäng den tilltagande mängden af göromål, emöt hvilka Ledamöters och Betjenings antal icke skall vara tiliräckeligen svarande» Man. hotas således snarare med en i framtiden' oundvikelig tillökning i tjensternas antal, än man smickras med någon utsigt till deras förminskning.
Skulle också några smärre indragningar vid ett eller annat Verk kunna göras, utan fara för Styrelsens jemna gång och utan deraf uppkommande nödvändighet, att på ett annat ställe tillägga hvad man på det ena borttoge, så blefve dock, enligt min öfvertygelse, fördelen eller besparingen så ringa, att det föga skulle löna möden för Riksens Högloft.
Ständer att sysselsätta sig sjelfva eller sina Ombud med ett sa invec-Jadt och tillika så otacksamt arbete.
Vi hafva för oss ett lysanda exempel i dena ir 1811 nedsalta Comité, hvilken verkställde experinlentet med IndragningsFöraök, under bibehållande af den hittills bestående formen.
Sedan alla Coilegiernas Presidenter och andra ansedda ledamöter discuterat ämnet i flere månaders tid, och inhemtat Betänkande» från flere håll, blef resultatet i det närmaste lika med hvad som ägde rum innan Comitén sammanträdde, och man kunde gerna säga, att det varit öfverflödigt att göra sä mycket buller af ingenting.
Skulle den derefter flerfaldigt begärda Comitén, då den en gång hinner blifva verksam, utgå ifrån samma grunder, så ser jag deraf ingen ridare verkan, än att några Tusende Riksdaler, beviljade för detta ändamål, varda årligen «t« Serskildta Utskottets Betänkanden. 7°5 I gifne, för att i skrift slutligen bevisa, att genom Indragningar icke så mycket vore alt bespara som sjelfva Comité» kostat.
Val har jag mig bekant, alt 1812 års Stander medgäfvo, att något annat resultat icke kunnat af den då upplösta Comitén vinnas, och i det hela instämt uti dess omdöme öfver étt inkommet och granskadt förslag, hvilket ogillades; men sådant måste nödvändigt tillskrifvas den öfvertygelse hos Ständerne, att felet legat i Comiténs instruction och arbetsgrund; ty i annat fall hade det ju varit en orimlighet att af Konungen begära en annan Comité, sorn å nyo skulle företaga samma arbete.
Detta framgår äfven ovedersägligen af Ständernas förklarande, att den nya Comitén. skulle äga att utarbeta och föreslå nya forsner och methoder, utan hinder af hittills gällande Lagar och Författningar.
Riksdag utvidgades ännu mer utrymmet för denna städse önskade, men aldrig nedsatta Comité, och om man i dess helhet uppfattar det redan beviljade omfånget för samma Cornités verksamhet, aå lär det finnas medgifva rättigheten och skyldigheten att föreslå ett alldeles nytt sätt för de allmänna ärendenas handläggning, oberoende af hvad hittills varit förordnadt och gällande, saint en ny Ekonomisk Lag, befriad från alla onyttiga och förvillande Stadganden, och grundad på en verklig gränsregi ering mellan de Juridiska och Ekonomiska angelägenheterna.
Också är det endast för ett sådant ändmål, sorn det vore mödan värdt, atl med ännu en Jo6 Serskildta Utskottets Betänkande/t. ny Comité föröka de redan befintligas antal, och dertill b e vii 1 ja ett årilgtpenninganslag.
Jag antager derföre som gifvet, att Riksens Ständer lika mycket afse en, redighet, enhet och ordning beredande, omskapning af administrationseattet, sorn den dermed möjligen förenliga besparingen i kostnader, hvilken dock aldrig kan blifva så betydlig, att fördelen deraf skulle uppväga den af en skyndsammare och säkrare ärendenas gång» då det af tryckta Handlingar årligen upplyses, att anslagen till samteliga Collegierna i det närmaste äro lika med hvad ett enda föga manstarkt Regemente af Stockholms garnison kostar Staten.
Igenom de redan gjorda förklaringar i afseende på den blifvande Comitén, anser jag äfven Riksens Ständer hafva på förhand antydt, att, om den nya sakernas ordning skulle fordra annan redaction af någon i GrundLagarne, sådant icke borde verka betänklighet, helst Konungen och Riksens Ständer äga att vid förslagets pröfning deröfver bestämma sitt beslut.
Med sådan öfvertygelse om rätta förståndet af Riksens Ständers förklaranden och önskningar, tror jag mig för alltid kunna öfvergifva tankan på ett försök utan ändamål, det nemligen att göra indragningar af Tjänster, med bibehållande af det gamla Administrationssättet.
Herr Borgmästaren Hohn har dessutom tillräckligen visat, att det verkligen gamla sättet icke var det Sorn nu följes.
Att återföra Collegierna och Styrelseverken till deras äldsta form och be - Serskildta Utskottets Betänkanden, skaffenhet, medelst frånskiljande af hvad tid efter annan blifvit tillagdt och förändradr, ar derföre hvad jag, lika med Herr Borgmästaren, tillstyrker, En af tia farliga te stöteStenai: för förbättrangén är derigenom borttagen, jag menar fruktan för nyheten.
Orri man låter de i föryngrad gestalt framträdande Verken behålla sina gamla namn, fast de förlorat den vördighet, sorn kan härröra af ett antal Ledamöter kring bordet, finnér jag knappast behöflig!, att förändra någon annan §.
i GrundLagen än den /yjde och denna af det skäl endast, att en annan Organisation af RiksRätten blifver i och med detsamma nödvändig, som Coilegförnas Presidents- och Ledamotstjenster indragas.
Herr Borgmästar n Hohn har upptagit det'inkast ,mot den föreslagna Organisationen, som kan förutses, att nemligen våda för d en enskiltes säkerhet kunde uppkomma af en så vidsträckt myndighets öfverlemnande åt en enda person, Sorn den, hvilken skulle tillkomma Dep^rtementsCheferne.
Herr Borgmästaren har härvid, till en sådan farhåga? stillande, anfört, att jemte det ingen Embetsman får ostraffadt handla mot Lagarne, så bör det i alla fall vara lika lätt att söka upprättelse af en sorn af flere, heldst Vi uti Grundlagarna hafva en controllayando magt förvarad emot Konungens Rådgifvare och Föredragande.
Jag, för min del, anser icke blott Contralien vara bibehållen i lika kraft som hittills, utan finner fast mer, att flen nu föreslagna Styrelseformen innefattar det ipbQ Serskildta Utskottets Bctänkanden. enda medel att göra riktigt gällande i verkligheten den ansvarsskyldighet, som Grundlagens bokstaf utstakar, men som i nuvarande sakernas skick torde oftast vara svår att utkräfva.
Jag vill ej uppehålla mig synnerligen vid det bekanta förhållandet, att ett felsteg, gemensamt begånget af ett CoIIegium ell^r Styrelseverk, on\ det äfven rättas, likväl sällan medför någon våda för Ledasnöterna.
En bannstråle från högre
Ort träffar inom Sessionsrummet så många afledare, att hvar och en särskilt foga skakas af staten, som redan på förhand är betydligt mildrad af de i början förekommande orden:
Vår synnerliga ynnest och Nådiga benägenhet, och de likaledes på slutet ofelbart inflyttande:
Vi befalle Eder Gud Allsmäktig synnerligen Nådeligen, hvilkas uteslutande eller förändring CurialStylen icke msdgifver»
Jag vill egentligen fästa mig vid den Corporation, af hvilken Nationen äger, genom sina Ombud i ConstitutionsUtskottet, att diarecte fordra redo, nemligen StatsRådet.
Utom den sol kl ara omöjligheten, att vid nuvarande förhållanden kunna klandra någon eller alla Konungens Rådgifvare, för underlä/tande af sådana Riksgagneliga åtgärder, som bordt och kunnat vidtagas, är svårigheten lika synbar, att alltid kunna, med bibehållande af billighet och värdighet, göra eller fullfölja en anmärkning, för verkeligen i verket satta anmärkningsvärda stag, om ansvaret skulle drabba hela StatsRådet gemensamt.
Antages det nu gjorda förslaget, så Serskildta Utskottets Betdnkanden. blifver hvarje StatsRåds
Ledamot specielt ansvarig för sin del af den Allmänna Styrelsen, och ej mindre försumlighet eller oskicklighet, än verkliga felsteg erbjuda sig såmedelst sjelfmant till granskning och beifrande.
Blefve tillika den ordning stadgad, att Protocollerne i StatsRådet ofelbart skulle innehålla Ledamöternas yttrande i hvarje fråga, och ej endast Konungens beslut, och blefve dessa Protocoller, med undantag af dem i Ministeriel a mål, underkastade lika publicitet sorn Högsta
Domstolens och alla andra Verk, så är jag öfvertygad, att för framtiden, med få undantag, anmärkningar mot högre Embetsman skulle vara förebyggde, emedan anledningar dertill sällan kunde förekomma 5 ty, som en af Sveriges förtjentaste Embetsman, aflidne Hans Excellence Grefve Liljencrantz uttryckt sig i Protocollet i 18 i i års Comité för Tjensteregleringen: ”Då en ensam Embetsman, sorn har att sköta vigtiga ärenden, är för sina göromål likasom ställd på Allmänhetens Skådeplats, utkräfves helt annorlunda omtanka, drift och bemödande att fullgöra dess p 1 i g - tei-, än då han i ett Collegiuoa, eller ett större samqväm, har tillfälle att lita på andra, eller att dölja sin maklighet eller känslolöshet med bifall till någon annans mening.
Hvarest straff och belöningar äro rätteligen sammanpassade, eller der dygd, redlighet och en rätts kaffad Patriotism hedras, men deremot egennytta, maklighet och vårdslöshet utmärkas med föraktets stämpel, saknas al - 7 jo Ser skildt et Utskotteti Betånkanden, <h'ig skicklige, nitiske och arbetssamroe Em* hetsman,"
Jag anser dessa ord, eller rättare, hela det Anförande, hvaruti de förekomma, som ett den vördnadsvärde mannens Testamente ti T oss efterlefvande om de ljusa å6ig ter af Stats förhål landesa i allmänhet och detta la ds j synnerhet, samt det brinnande nit för Fäderneslandets val, hvaraf han tinder hela sin lefnad gaf så många o:h välgörande vedermäien.
Måtte vi vid detta tillfälle visa, att l ans på erfarenhet och ett upplyst förstånd grundade lärdomar icke fun» tut döfva öron eller kalla hjertan!
Beträffande de särskilta delarne af Herrar Munck af Rosenschöld* och Holms förslag till det nya Organisationssättet, så har jag naturligtvis svårt att deröfver yttra mig något bestämdt-
Min enskifta öfvertygelse, sorn dock icke kan vara stödd på kännedom ef de olika Styrelsernas speciella förhållanden, är dfh, att åtminstone det mesta af hvad som blifvit föreslaget, låter verkställa sig.
Att svårigheter skola mota, det säger sig Sjelft, — ej mindre ämnets egen natur, än passionsr och smärre intressen skola vålla sådana, I en eller annan del har jag några betänkligheter, dem jag anhåller få yppa.
Herr Munck af Rosenschöld vill, att den blifvande FinanceMinistern skulle få befattning med de ärenden, som hittills gått till CommerceCollégium och KamrnarRätten, Detta kan jag endast i det fallet gilla, om Kammar- och FinanceÄrmderna blefvo samman - Serskildta Utskottets Betdnkfinden, yn > ' glagne tinder samma Mi‘nister, som Hery Munck af R o sen schöld äfven alternativt fram* Ställt, Men i denna händelse bl ef ve dock alltid betänkligt att låta den con troll erande och redofordrande myndigheten, sorn hittills tillhört KammarRätten, bero af den disponerande (FinanceMir.istern).
Bibehålles åter en särskilt Inrikes Minister, så måste lian också nödvändigt hafva Inspectionen öfver Näringarne och Handeln, hvilket ämne är för FinanceMinistern främmande.
Att låta både LandtArmeen och Flottans ärender stå under samma Minister, befarar jag blefve mindre lämpligt, äfven orri de finge under honom sina särskilta Bureauer.
Armeen elley Flottan klefve troligen endera lidande, och det är svårt att saga, hvilken af dem som bör hafva fprstfödslorätten.
Då det vanligen alltid finnes i StatsRådet en Amiral och en Generalsperson, så ser jag intet hinder, att de kunde få under händer hvar sitt Departement, Den af Herr Munck af Rosenschöld föreslagna beständiga StatsBeredningen kan visserligen blifva ämne för thyoken discussion.
Då Allmänna Ärendenas Beredning bör försvinna, så skulle jag af det skälet kunna medgifva, att den föreslagna finge intaga dess rum.
Men i alla fall är väl för den allmänna säkerheten bäst, att målen icke blott nämnas, utan äfven föredragas inför Konungen, och jag befarar att, om den föreslagna StatsBeredningen blefve antagen, så komma den egentliga föredragningen att ske der, och j?'.£ Serskildta Utskottets Betänkatiden. »lia mål, sorn rörde annat än befordringar och Nådebetygelser, sluteligen afgöras i sjelfva Verket icke a‘f Konungen, ulan af StatsRådet, som då blefve i tillfälle att småningom bilda sig tili en Aristokratisk Embetsmannacorps, säker under Konunganamnets täckelse.
CanzliStyrelsen tror jag kunna helt och ballet upplösas, och ej ens behöfva bibehållas såsom en Expedition.
Dess få göromål hafva en gång förut varit föidelta på andra särskilta Verk, titan att någon olycka deraf försports, och, om Utrikes Ministern är Chef för ett Coilegiimi eller ej, tror jag att hans anseende är lika väl förvafadt.
Huruvida åter Ecclesiastique- och Uppfostrihgsärenderne aro väl försörjde, om de komma under Inrikes Ministerns förvaltning, är en annan fråga.
Jag tror, att deras vigt är mycket större än deras mängd, och att de derföre väl kunde få sin egen Styresman inom StatsRådet, efter dervarande Ledamöters antal medgifver sådant.
För ordnings och enhets skull borde då Academie-Canz'- lererne afskaffas och Ministern bestrida de functioner, desse hittills haft.
Ibland andra fördelar häraf tror jag vara den, att många ambitionsfrågor mellan Universiteterna och Läroanstalterna skulle försvinna, sedan desse voro styrda efter lika principer och med lika tillgifvenhet.
Att helt och hållet afskaffa Landshöfdingarnes Domsrätt, torde blifva svårt, om ej ©görligt.
Detta ämne önskar jag måtte blif - Serskildta Utskottets Betänhanden.
713 va närmare utred eif, eller ock åt Gomben fria händer att derutinnan föreslå, sedan en sådan utredning blifvit af densamma verkställd, LagmansRätternas indragning linner jag till aila delar läsnpeJjg, och förenar mig deruti med Herr Munck af Rosenschöld.
I afseende på Städernas Jurisdictioner
Sr jag af lika tanka med Herr Borgmästaren Holin.
Vidkommande Borg-Rättens bibehållande såsom privilegierad Domstol i d® fall, Herr Munck af Rosenschöld uppgifvit, ville jag tillägga den inskränkning, att den endast skulle få dömma i sådana mål, der Reglementen, och ej allmänna Lagen, böra tillämpas. * Herr Borgmästaren Hol rn Förslag, att ingen tjenst pä stat borde uppföras för rättskrifning, bifaller jag oinskränkt, och önskar, att det som allmän norm måtte blifva Cojnitén föreskriEvet vid upprättandet af nytt förslag till de blifvande EmbetsVerkens Stater.
Hvad i de begge anförandena förekom, mer om en Pensions Inrättning för Civilstaten, om medel att förminska de tjenstsökandes antal, om Titlars afskaffande, som icke motsvaras af verkligt innehafvande Embete, om Befordringslagarne m. m. anser jag förtjena den största uppmärksamhet, och tviflar icke, att det Högloft.
Utskottets Herrar Ledamöter, som bättre än jag känna förhållandet i dessa delar, lära linna och föreslå Serdhlsitfr Utskottets Betänkanåen. tjenliga utvägar, att häruti komma till ett önskadt resultat, Utdrag' af Protocollet, hållet i Riksens Hög, lofl. Ständers Serskildta Utskott den g
Maj 1818, S.
D, Efter skedd justering af Ut kottets till Riksens Höglofl.
Ständer nu afgifvande Betänkande angående grunderna för en alimän Reglering af Statens Embeten och Tj lister, a fl emu a de Herr Biskopen Doctor Ahnqvist ett så lydande skrjfteligt anförande: ”Då jag, instämmer i de allmänna åsigter, sorn nu, enligt PUirantetens beslut, blifvit intagne i Höglofl.
Utskottets- Betänkande, torde dock tillika mig tillåtas, att yttra den särskilta mening: att allt hvad soin rorer speciella detailler och åtgärder, fogligen hade kunnat och bort besparas, intill dess man fått inhemta resuitaterne af den Comités arbeten och granskningar, åt hvilken Kongl. ÄIaj:t och Riksens Ständer lära öfverlemna att söka en närmare och, så vidt jnöjligt är, fullständig kännedom och öfversigt af allt hvad sorn hörer till Rikets samte! iga Collegialå Verk samt deras Tjänstemäns både Embetsfcefattningar och Eoner” Och skulle detta yttrande, uppå Herr Biskopens derom gjorda anhållan, såsom dess reservation åtfölja.
Utskottets Betänkande till gamteliga Riks Stån den.
Ut Supra, Ex Pratocollo. Carl 5 M af Lehnberg Serskildta Utskottets Betäitkandelt. 715 Utdrag af Protocollet, hållet i Piikscns Hög* loft. Ständers Serskildta Utskott den 16
S. D. Uppå Herr HofRKttsRådet vo® Roséns begäran, att dess tiil
Protocollet för den 6 i denna månad gjorde anförande måtte, såsom dess reservation, Jtå åtfölja Utskottets Betänkande af samma dag angående grunderna för en allmän Reglering' af Statens Embeten och TjenSter, fann Utskottet fcr godt bifalla, att förberörde af Herr I-IofRättsRådet gjorde anförande finge', såsom bilaga till det redan afgångna Betänkandet, blifva de respective RiksStånden meddeladt.
Ex Frolocollo. Carl M. af Lehnberg.
Utdrag af Protocollet, hullet i Piik sens Höglo fl. Ständers Serski.dta Utskott den 6 Maj 1818.
S. D. E fter slutad Histering af Utskottets Betänkande angående grunderna för en allmän reglering af Staten ■ Embeten och Tjenster, yttrade Herr HofRättsRådet von Piosén, med förnyande af sitt till Protocollet för den 22 sistlidne Aprill gjorde anförande om i frågavarande ämnens öfverlemnande till en utaf, om de särskilta StyrelseVerken, erfarne och Jrunnige män sammansatt Comités bepröfvan - r 7j6 Serskildta Utskottets Betänkande/t. de, att, som indragningar och förändringas af Rikets Collegier och Verk samt minskning i Embets- och Tjenstmännens antal beroddes på den förenkling, så väl Allmänna imagen som Ekonomiska Författningar kunde komma att undergå, det vore utan allt ändamål att nu, och innan en sådan förändring af Eag och Författningar för sig gått, bestämma, hvilka Verk och Embetsman borde bibehållas för den nya Lagens och"1 Författningarnes bandhafvandeoch tillämpande, hvarföre Herr HofRättsRådet, för sin del, icke kunde understödja Utskottets i förnämnde afseende afgifna Betänkande; Och begärde Herr HofRättsRådet, att detta yttrande måtte, •åsom dess reservation, i Protocollet intagas.
Ex Frotocollo. Carl M. af Lelmberg.
Rättelser'. sid.
J55. rad.
<5. står:
Förordningars ?ä.t: Anordningars — 45- — 4- nedifrån står; Lagstiftande läs: Lag. skipande ~~~ 48» — 111 står:
Censionsinriittning läs:
Pen* sionsi-nrättning — oocwocxx30ooooocoooootx5ooooooccoco<x>aooooooQcsi N:r ni.
Ständers Allmänna Besvärtoch Ekonomi- Utskotts Betänkande, i anledning af åtskilliga väckta motioner om förändringar eller förbättringar uti skjutsväsendet, och de i detta ämne ut komne, nu gällande författningar.
De i detta ämne till Utskottets handläggning ifrån Respective RiksStänden remitterade Memorialer och Anföranden äro : 1:0
Ett hos Högloft.
Riddersfeapet och Adeln af Friherre Liljehorn G. A. uppläst Memorial, hvari Herr Friherren anmärker, hurusom stadgandet i 6:te punkten af Kongl.
Förordningen, angående några omständigheter, sorn böra iakttagas vid Krono-, Kungs- och Gästgifvare-skjuts m. m. af den 28 Juni 1809, att efter en häst icke må åka mer än en person jemte den skjutsande, medförer den olägenhet, att resa ide, som medhafver betjent, nödsakas för dess fortkomst taga serskild häst, ehuru Kongl. Förordningen den 11 December 1766 uti 20 §. medgifver, att en tyngd af 20 Lisp. får åkedonet påläggas; äfven» sorn, i händelse den skjutsande icke finner för godt sjelf åtfölja sin häst, utan anmodar någon annan den återtaga, den resande försättes i nödvändighet, att sjelf köra ett ofta okynnigt hästkreatur, och Öppna de gtua1 Bihang till BjjuSt.
Uti. i8i7'*8l8 Sami, N;r 919a.
Betänkanden. dar, som tinder vägen kunna mota; i anseende hvartill Friherren yrkat den förändring i Gästgifveri ordningen, att det må vara den resande tillätet pä en häst medtaga betient, mot erläggande af 6 sk.
Banko ersättning för milen till skjutsbonden, som nödgas gå, för att återhemta sin hast, samt att, om den resande icfce är försedd med betjent, den skjutsande icke må kunna vägra att vara den resande följaktig till nästa station, då sådant fordras. 2:0 Memorial af Herr Ekenstjerna J., som öfverklagar det tryckande skjutsningsbesväret, i synnerhet i södra delen af Stockholms Län, der Herr Elgenstjerna å sina ägande Frälse-hemman skall sakna åboer, i anseende till den betungande skjutsnings-skyldigheten, och ofta skall vara föranlåten erlägga omkring 4 procent af ett hemmans uppskattningsvärde till den, som efter accord åtager sig att skjutsningen för hemmanet bestrida.
Till någon lindring för Landtmannen i detta Onus, yrkar Herr Elgenstjerna skjutslegans förhöjning till 16 sk.
Banko milen, och att författning måtte vidtagas om utbyte, då sådant äskås, af Reserve-skjutsningen emot
Håll, såsom vida mindre betungande för jordägaren. 5:0 Ett af Herr af Vingård, Jofan, ingifvet Memorial, i likhet med dess vid sistliden Riksdag uppläste, om förändring i nu varande, för Jordbrukets förkofran hinderliga, skjutsningssätt, samt i dess ställe inrättande af Forvagnar; föreslåendes, att Forvagn* Inrättningen, afskild från Brefposten, till en Eesv. och Ekon.
715 början blott infördes på vägen emellan Stockholm och Götheborg, och att en Comité sattes, som finge eig uppdraget, alt anskaffa nödigt antal vagnar med anspann, bestämma Stationerna och tiden för körningen emellan de således utsedda ombytesställen, upprätta Contracter, der sådane kunna träffa?, besörja inrättandet af ForvagnsContoir i Städerna, der paketer kunna till transporterande få inlemnas, upprätta Reglementen och Taxor till Kongl. Maj:ts Nådiga fastställelse, antaga pålitliga postilloner och öfrig betjening för inrättningen, hvilken Herr af Wingård anser till en början endast böra begagnas under sommarmånaderna, då det är af största vigt för Landtmannen att få egna sin tid och arbetsförmåga åt Jordbruket.
Och förmodar författaren, att man härigenom lättast korame till erfarenhet, huruvida forvagns-inrättningen vore inom Riket användbar, och i hvad mon den sedermera skulle kunna ytterligare utvidgas.
4r°
Ett till Högvördige PrestStåndet af Herr Prosten J. C. Östermem ingifvet Memorial, deruti, efter framställning af åtskilliga exempel på den olikhet, som råder uti de af Konungens Befallningshafvande inom serskildta
Län vidtagne s;adganden rörande Gästgi fveriei na, och de för resande saint skjutsande meddelta föreskrifter, Herr Prosten sökt visa behofvet af enhet uti Författningarne i detta ämne öfver hela Riket, och, i hänseende dertill, hemställt, örn icke KarnmarColleginm kunde få sig uppdraget, att, efter jemförelse af dessa olika stadganden, 720 Eesv. och Ekon.
Betunhanden. utarbeta en Författning, som borde gälla till allmän efterrättelse, ined rättighet likväl för Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, der olika förhållanden och omständigheter sådant nödvändigt påkallade, att i Ekonomiska och Polieemål, likasom hittills, serskildt förordna. 5:0 Inom Vällofl.
BorgareStåndet har Herr G. A.
Sjöstedt, såsom RiksdagsFullmägtig för Staden Carlstad, i anseende till de dryga utgifter, som denna Stads innevånare måste vidkännas, i och för skjutsningen, hvilken skall blifvit pä Entreprenad upplåten, yrkat dubbel skjutslega frän Staden mot hvad å landet betalas, eller 24 sk.
Banco för milen. 6:0 Likaledes har Herr Martin Thunell uti ingifvet Memorial sökt visa otillräckligheten af den skjutslega, som nu erlägges, och föreslagit en tillökning deraf, så för Staderna, som på Landet, någorlunda sva-i rande emot de besvär- och olägenheter, som de skjutsskyldige äro underkastade. 7:0 Af Herr C. V. Linde, såsom RiksdagsFullmägtig för Städerna Fahlun, Hedemora och Säter, är anfördt, huru sopa Skjutsningsbesväret tid efter annan blifvit för~Städefna mer och mer tryckande, samt att den för dem g rnensamma svårigheten att bestrida skjutsningen i synnerhet är af känbar verkan uti Fahlun, af de flera skäl, hvilka han uti sitt Memorial anfört, 1 anseende hvartill han ock yrkat rättighet för Städerne att åtnjuta Skjutslega till dubbelt" belopp emot hvad å landet erlägges.
Häruti hafva åtskilige af Vällofl. Borgare-Ståndets Ledamö - EeSV. och Ekon.