Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ekelund i underdånighet anhållit, att då han, som na snart upnår en ålder af 71 år, derutaf 52 blifvit tillbragte i Kronans tjenst vid berörde Lands Stat och nära 33 år i egenskap af Lands Kammererare, likmätigt Kongl. Circulaire Brefvet, af 10 Martii 1770, hade varit berättigad att vid afskedstagandet efter hunne 70 år, behålla hela indeldte Lands Kammererare
Lönen för sin återstående tid; men lian i följd af Riksens Ständers sista Riksdag vidtagne samt af Kongl. Maj:t den 25 Junii 1818 faststälde Författning, nu skulle undfå Pension endast svarande mot den Lön Kammererare i Kongl. Kammar Collegium åtnjuta; det täcktes Kongl. Maj:t uppå Stats-Utskottets Betänkanden. 1545 af Sökanden anförde skäl, i nåder försäkra honom, att vid afskedstagande få tillgodonjuta den rättighet till fulla Lönens bibehållande i sin lifstid, hvarvid han, i stöd af högst- berörde Circulaire
Bref samt dess år 1790 erhållne Fullmagt å Landskamererare Sysslan sig tryggat, lieldst han derförinnan ej vågade taga afsked.
Och har Kongl. Maj.t efter det Dess och Rikets Stats Contoirs underdåniga utlåtande häröfver blifvit infordradt, genom Nådig remiss den 16 nästl. måndag, öfverlemnat handlingarne i ämnet till Riksens Ständers Stats Utskott till det afseende omständigheterne föranleda.
Uti åberopade utlåtande har K ongl.
Stats Contoiret anfördt att Lands Kamereraren Herr Kammar Rätts Rådet Ekelund, likmätigt förenämnde Circulaire Bref af år 1770 samt 5 Morn: i Kongl. Förordningen den 24 Januarii 1770, hade egt rätt att vid afskedstagande!, efter upnådde 70 års ålder, få i sin öfriga lifstid bibehålla hela Lönen på Stat såsom Pension, så framt desse författningar ännu voro gällande.
Men då den förändring deruti i afseende på de med indeldte Löner försedde Lands Stats Ämbets och Tjenstemänner blifvit, uppå Riksens Ställ - 1546 Stats-Utskottets Betänkanden. ders sista Riksdag gjorde underdåniga hemställan, vidtagen genom Kongl. Bref-* vet den 26 Junii i8i8och Kongl. Kammar Collegli derpå grundade Kungörelse af den 11 October 1819, att Lands Kamrerare , som hädanefter erhöllo afsked vid jo års ålder och 3o års tjenstetid, ega undfå lika pension med Kamerarere i Rikets Collegier; så ock ehuru Kammar Rätts Rådet Ekelund, under dess långa tjenstetid af mer än 00 år, alltid ådagalagt mycken skicklighet och förtjenst uti de honom uppdragneTjenstemanna befalningar, vågade dock Kongl. Stats Contoiret icke gifva anledning till någon ändring eller undantag för honom uti hvad genom Kongl. Majrts och Riksens Ständers sammanstämmande beslut vore, tiliallmän^efterrättelse, herutinnanfaststäldt hälst ett sådant undantag skulle blifva praejudicat för alla öfrige vid Lands Staterne med indelte Löner försedde Tjenstemän och Betjente, att likaledes därom göra ansökning; hvarjemte Kongl. Stats Contoiret upplyst, att den för Sökanden, efter nu gällande författningar, belöpande pension till likhet med hvad Kamererare i Collegierne efter innevarande års
Stat uppbära i Lön skulle utgöra 8o4 R:dr 36 sk., men deremot Lands Kamrerare - Stats-Utskottets Betänkanden. *5 47 rerare-Lönen efter nästi. års Markegång bestiga till 1278 R:dr 16 sk 6 rst.
Stats-Utskottet, som, uti särskildt utlåtande af denna dag, vidare utvecklat grunderna för den sednast utfärdade författningen i detta ämne samt, på anförde skäl, funnit sig icke kunna tillstyrka någon allmänt gällande förändring deruti; har åter trodt sådant hvarken kunna eller böra hindra Riksens Stander, att, vid särskildte förhållanden,['och der ett lika billigt sorn råttvist afseende på en sann förtjenst så fordrar, medgifva undantag från den stadgade generella principen för Ämbets- och Tjenstemäns pensionerande af Staten, på ett likstämmigt och jemnförligt sätt.
Och då i nu förevarande fråga, om Kammar-RättsRådet Ekelund förekommer, att han vid den tid då 1819 års Författning härom i början af år 1820 utkom, var nära 70 år gammal, och redan hade oberäknad 11 jenstgöringen i lägre grader, under 3o års tid bestridt dess innehafvande Lands-Kamererare Sysla, samt att Kammar-Rätts
Rådet vid denne trägne och magtpåliggande tjenst, efter hvad kongl.
StatsContoiret jemväl vitsordat, med mycken skicklighet och förtjenst städse fullgjort hvad honom ålegat, men, oagtat den 99 1548 Stats-Utskottets JBetänkanen. förhoppning, hvartill han kunnat ega anledning, att vid hela Landskamererare-Lönenför lifstiden blifva bibehållen, nu i följd af en på allmänna grunder tillkommen förändring i förre pensionsFörfattningarne, skulle viddess upphunne högre ålder och behof att, efter en så nyttig använd tjenstetid, njuta en sorgfriare ålderdom, icke kunna lemna Syslan utan kännbar uppoffring af dess Löninkomster5 så har Stats-Utskottet ansett desse särskilde omständigheter skäligen föranleda till det tillstyrkande ,att Riksens Höglo fl. Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet hemställa, att det undantag från tillämpningen af 1819 års Författning måtte för Kammar-RättsRådet Ekelund göras, att han får tillgodonjuta hela dess Landskamererare-Lön å Stat såsom pension för dess öfrige lifstid, då han från syslan tager afsked hvilket vördsamt underställes Riksens Högloft.
NtO 271» Ankom den 3 Julii 1833.
Utlåtande öfver gjord Motion, Stats-Utskottets Betänkanden. i549 angående förre Härads-skrifvaren Johan Santessons pension.
JH[edervärda Bonde Ståndet liar, genom Protocolls-Utdrag den o:dje nasti.
Martil, till Stads-Utskottetsåtgärd remitterat Riksdags-Fullmägtigens från Jönköpings Län And.
Sandstens Memorial, hvaruti förmäles, att förre Härads-skrifvaren i Ostra Härad af nämnde Län Joli.
Santesson , som den i5 September i8i3 erhållit Afked med Pension, enligt Kongl. Maj:ts nådiga Bref den 17 förutgående Augusti, tillbelopp af 58 R.dr 7 sk 8 r. blifvit af Kongl. Stats-Contoiret vägrad utbekommandet deraf för 4:de
Qvartalet af år i8i3 till och med 1816 års slut, på den grunden, att Santesson icke inom den i Kongl. Förordningen den g:de
December föreskrifne tid anmält sig, 0111 utfående deraf; Och då bemälde Härads-skrifvare, som efter nära 3o års tjenstetid, nu snart upphunnit 70 års
Alder samt med Hustru och Sex Barn befinner sig i stor torftighet, af Sjukdom och okunnighet om prtescriptioristiden varit hindrad att ordentligt uttaga Pensionen; Så hade.
Sandsten såsom Riksdagsman från orten icke kunnat neka honom dess 156o Stats-Utskottets Betänkandeti. biträde, att söka Ståndets medverkan dertill, att Santesson genom Riksens Ständers åtgärd kunde få tillgodonjuta den för ofvanämnde tid, af 3^- år innestående Pensionen, såsom en gång till hans understöd på ålderdomen beviljad.
Wid handläggningen af denna fråga har Stats-Utskottet inhemtat, att sedan Härads-skrifvaren Santesson den i5 September 1813 erhållit Kongl.
KammarColiegii Afsked, med rättighet, i följd af Kongl. Brefvet d. 17 Augusti samma år, att tillgodonjuta Pension utaf den genom Kongl. Kungörelsen den 29 Junii 1798 anslagne årliga summa af 10,000 R:dr, till sådane Tjenstemäns Pensionerande, hvilka inom 70 år nödgas för sjuklighet taga afsked, och hvilken Pension i mån af Santessons ålder och Tjenstetid, skulle svara mot hälften af innehafde Lönen jemte Mantalsskrifnings provisionen, uträknad efter g års medium, så hade väl Santesson först den 22 Aprill 1816 anmält sig hos Kongl. Stads-Contoiret till utfående af Pensionsbeloppet, från och med 4:de
Qvartalet af år x8i3 men dervid ej bifogat vederbörlig uträkning af Lands-Contoiret i Länet öfver Mantals - skrifnings provisionen; hvarefter han å nyo den i8:de Februarii x 818 Stats-Utskottets Betänkan den. i55i ingaf ansökning, om utbekommandet deraf då Kongl. Stats-Contoiret, som emedlertid genom särskilde skrifvelser den i4 Maij och den 16 Augusti 1816, hade från Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Orten infordrat dels berörde uträkning dels och Santcssons Afsked jemte qvittencerna å de afgifter, hvilka borde erläggas, men hvilka sednare ej insändes, under den utte Augusti 1818 företog Målet till pröfning, dervid Sanlesson ansågs berättigad utbekomma Pensionen endast från 1817 års början, utgörande ett belopp af 58 R:dr 7 sk 8 rst. om året, som den 18 i samma
Månad anordnades till utbetalning, i anseende hvartill Sanlesson alltså för 1810 års 4:de qvartal till och med 1S16 års slut eller för 3 ^ dels år kommit att sakna Pensionen under de i praescriptions-författningen stadgade vilkor, nemi. intill dess Rikserts
Ständer sammankomme och efter fordringens beskaffenhet pröfvat huruvida särskildt anslag till godtgörande deraf kunde hevi 11 jas.
På grund af hvad sålunda blifvit upplyst finner Stats-Utskottet, att förre Härads-skrifvaren Santesson, vid tillämpning af ofvan åberopade Kongl.
Kungörelse, om viss tid inom hvilken fordrin - i552 Stats-Utskottets Betänkanden. gar hos Statsverket böra uttagas, hade försummat i behörig tid göra anmälan om utfående af dess pension för 4:de
Qvartalet af år i8i3 samt hela året 1824 men att Santesson, som den 22 April 1816 ingaf ansökning derom, må kunna anses hafva sin rätt öppen till utbe' kommande af pensionen för åren 1 8 15 och 1816.
Och då härvid jemväl förekommer, att den summa af 10,000
R:dr som, efter hvad ofvanberördt är, genom 1798 års Kongl. Kungörelse blef anslasen till Pensioner af denna beskaffenhet O åt Civile Staterne, till den del som icke för året utgå, reserveras och afsättas till fond för den ifrågavarande Allmänna Pensions-Inrättningen åt nämnde Stater; samt hvad sålunda blifvit innehållet af förre Härads-skrifvaren Saniessons Pension, utgörande tillsammans 189 R:dr 11 rst. deremot tillgodokommit berörde fond, från hvilken alltså borde utgå hvad Santesson af den innehållne Pensionen må finnas böra v utfå; Så har Stats-Utskottet, sorn vid detta förhållande anser något Specielt eller nytt anslag härtill icke kunna tillstyrkas, trott sig, i betraktande af de härvid sig företeende särskildte omständigheter, böra föreslå, det Riksens Ständer måtte i underdånig - Stats- Utskottets Betänkanden.
1553 het hemställa till Kongl. Majits nådiga bepröfvande, om icke bemälde förre Härads-skrifvare, med afseende för öfrigt på dess intygade sjukliga och medellösa tillstånd, kunde utbekomma deninnestående Pensionen utaf nämnde fond; Hvilket dock vördsamt öfverlemnas till Riksens Höglofl.
N:0 272.
Antom den □ Julii i8a3.
Utlåtande i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga remiss, i fråga om Häradshöfdingars Pensions rått.
Tili Riksens Ständers Stats-Utskotts åtgärd, i sammanhang med frågan, om en allmän Pensions-Cassa-Inrättning för Rikets Civile Ämbets- och Tjenstemän, har Kongl. Majit, genom nådig Remiss den 5 nästlidne Martii, öfverlemna!
Häradshöfdingens Herr Lagmannen Johan Torhjornssons i underdånighet gjorde ansökning, att sedan, likmätigt Kongl.
Brefvet den 26 Junii 1818 och Kongl.
KammarCollegii derpå grundade Kungörelse af i554 Stats~Utskottets Betänkanden. den 11 October 1819, i anledning af Riksens'
Ständers vid 1809 och 1810 samt 1812 årens Riksdagar gjorde underdåniga hemställan, blifvit beslutit, att Ämbets- och Tjenstemän, som efter uppnådde 70 år, undfått afsked med Lönens bibehållande, måga öfverflyttas på allmänna Indragnings-Staten till åtnjutande af lika stor Pension, på det Lönerne måtte vid Verken qvarblifva till deras förmån, som de afgångnes Syslor bestrida; Och Riksens Ständer vid 1818 års riksdag jemväl medgifvit tillämpning häraf till Lands-Staterne, i så måtto, att en
Ämbetsman med indeld Lön, när han, efter 3o års tjenstgöring, vid 70 års ålder tager afsked, må likaledes på allmänna Indragnings-Staten uppbära så stor Pension, som svarar emot hvad hans vederlike af den Penninge Löntagande Civil Åmbetsmanna-Staten i Lön på Stat åtnjuter; det måtte, i följd häraf, Häradsllöfdingar, hvilikas lönings-inkomst, finnes af en särskildt beskaffenhet, så att de icke kunna hänföras, hvarken till den penninge-löntagande, eller med indeldte Löner försedde Tjenstemanna-CIassen, tilläggas Pensionsrätt i mån af vederlikars, men icke blott efter Rang-ordningsnuntraerns jemförelse, utan hufvudsakligen Stats-Utskotlets Betcinkanden.
1555 efter de trägnare göromålens mängd och vigt samt Ämbetets mångfaldiga och magtpåliggande föremål m. m.
Anhållande Herr Lagman Torbjörnsson, i afseende på dess ålder af 66 år samt 44 års tjenstenstetid, det Kongl. Maj:t i nåder täcktes bestämma den grad efter hvilken Häradshöfdingar, hvilka taga afsked, kunna vara berättigade till Pension på allmänna Indragnings-Staten.
I anledning häraf får Stats-Utskottet upplysa: att den uti Kongl.
Förordningen af den 24 Januarii 1778 stadgade rättighet för Ämbets och Tjenstemän, att vid 70 års ålder undfå afsked med hela Lönens bibehållande, såsom varande en allmän förmån, äfven egt rinn för Häradsliöfdingarne hvilka dock ej begagnat sig deraf, emedan deras Lönen af Staten endast utgöra 75 R:dr, utom Boställe i en del Domsagor, samt Häradshöfdingens egentliga inkomster bestå i Expeditions-Lösen.
Då Riksens Ständer vid sista Riksdagen medgåfvo, att den vid 1812 års
Riksdag bestämde öfverflyttning af 70 års Ämbets- och Tjenstemän på Allmänna Indragnins-Stalen, skulle tillämpas äfven för Lands-Staterne eller demedindelte Löner försedde, under den af Rik - Stats- Utskottets JBetänkanden. sens Ständer likväl utstakade jemnförelse med hvad deras vederlikar bland de peninge-löntagande Ämbets- oell Tjenstemännen vid Rikets ColleEner och Publi O que verk i Pension erhålla, blefvo väl Häradshöfdingarne icke upptagne, enär de i anseende till deras löningssätt, icke kunna till indelde Löntagare hänföras.
Men uti det förslag till Pensions-Cassainrättning för Civile Staten, hvaröfver Utskottet till Riksens Ständer afgifvit yttrande, äro de uppförde, att efter sin Tjenstemannagrad, blifva delegare i Cassart, och erhålla enahanda Pension, sorn deras vederlikar i 3:dje Classen, der Pensions-beloppet kommer att utgöra Boo R:dr årligen.
Och som denna rättighet, med de villkor och på det sätt berörde förslag innehåller, tillgodokommer äfven dem, som redan upphunnit en högre ålder än den af 60 år, hvilken är antagen för Pensions tillträdande, samt Häradshöfdingar, som förr än Inrättningen kan taga sin början, begära afsked och finnas berättigade att behålla Lönen, ega att åtnjuta förmånen deraf, i likstämmighet med hvad författningarne emedlertid medgifva; så anser Stats-Utskottet sm icke kunna föreslå, att moon an O 7 O nan eller särskildt rättighet i detta hän - Stats-Vt skottets Betänkanden.
1557 seende utöfver hvad desse
Tj enstemän hittils haft att påräkna, må vid sådant förhållande bestämmas; Hvilket dock vördsamt hemställes till Riksens Höglofl.
Ständers bepröfvande; Och lärer underdånigt svar härom, i sammanhang med frågan om Pensions-Inrättningen, aflåtas.
Utlåtande ofver Kongl.
Mairts Nådiga remiss, uppå flere Herrar Landshöfdingars underdåniga ansökning, om desse Ämbetsmäns
Pensionsrått vid afskedstagandet.
H os Kongl.
Maja hafva flere af Herrar Landshöfdingarne, uti underdånig ansökning, anfört, huruledes under närvarande
Riksmöte åtskillige motioner hos Riks-Stånden blifvit väckte, örn behofvet för Löntagande Ämbets-och Tjenstemän, att då de för ålderdom, svaghet eller andre orsaker nödsakas taga afsked innan uppnådde 70 år, njuta Lönen såsom Pension för deras återstående lifstid, samt i N:o 273 Ankom den 2 Julii 182 1558 Stats-Utskottets
Betänkandetu anledning deraf anhållit, om nådig Proposition till Riksens Ständer, att den Pension som Landshöfdingarne vid 70 års ålder tillkommer, kunde få beräknas på det sätt, att en Landshöfding, som vid 60 års ålder erhåller afsked, tillädes w. ' ÖO del, vid 65 år ~ delar och vid 70 års
Alder hela omförmäldte Lönebeloppet, såsom årlig Pension, hvarigenom icke allenast de afskedstagande hugnas med Kongl. Majus Nådiga omvårdnad då deras Ålder nekar dem längre tjenstgöring, titan äfven Staten vinner samt Kongl. Majit sättes i tillfälle att tidigare i befordringsväg uppmuntra kraftfulle unge män, som i annat fall, ehuru egande användbara kunskaper och insigtcr, ofta måste afbida en tid då deras håg och krafter redan äro i aftagande:
Och har Kongl. Majit genom
Nådig remiss den 3o sistl.
April till Stats-Utskottet öfverlemnat denne Ansökning, till det afseende, som derå kan fästas i sammanhang med den till Utskottet förut remitterade fråga, om en allmän Pensions-reglering för Civile Staterne.
Stats-Utskottet, sorn redan innan denna Nådiga remiss ankom, hade till R iksens Höglofl.
Ständer afgifvit dess yttrande öfver förslaget till en Pensions - Stats-Utskottets Betänkandén. i55g Inrättning för Civile Ämbets- och Tjenstemän, får alltså nu särskildt anmäla förevarande fråga och deruti sig utlåta.
Den i Kongl. Förordningen af den 24:de Januarii 1778 Ämbets- och Tjenstemän i allmänhet tillagde rättighet, att då de länge och väl tjent, vid 70 års ålder taga afsked, med hela Lönens bibehållande, blef på sätt Stats-Utskottet i särskildt yttrande af denne dag, upplyst utaf Riksens Ständer vid sista Riksdag ifrågastäld, samt uppå deras underdåniga anmälan , af Kongl.
Majit genom Nådigt Bref den 2 5 Junii 1818 i så måtto förändrad , att Landshöfdingar, sorn uppnått nämnde Alder och tjent 3o år, ega vid afskedstagandet undfå Pension, svarande emot en Stads-Secreterares Lön eller 2,346
R:dr 32 sk. med ^tillökning efter Riksmarkegångspris för derunder begripne 260 Tunnor Sp. utgörande för innevarande år 487 Ridr 24 sk. eller tillsammans 2834 Ridr 8 sk.
Enligt det förslag, som blifvit utarbetad t af särkildte Committerade till ofvannämnda Pensions-Innrättnincj, komma o *G Landshöfdindarne och sådane Ambetsmäpi, hvillka inehafva de högre värdigheterne och Lönerne i Staten, icke att i mån deraf erhålla Classfördelning i T-- ' : - ; ' v ; \ t _ » i56o Stats-Utskottets Betänkande denna Cassa, men då de snccessive genomgått lägre platser inom Civilen och derunder alltså varit Contribuerande till Cassan, äfven sedermera tillhöra inrättningen i den Class hvari de förut stodo, samt deras Pensions-rätligheter derutöfver i afseende på deras sednare förhållande till Staten blifva beroende af särskild pröfning och reglering; i afseende hvarpå åter förekomme, att Landsliöfdinge platserne ofta beklädas af Militaire Ämbetsmän, hvilka förut äro delagtige i Arméens eller Amiralitets Pensions-Cassorne och således icke under den förut tilhyggalgde tjenstemanna-banan deltagit i Civil Statens PensionsCassa samt att afgifternes retroactiva erläggande på en gång för att blifva berättigad till pension, vore för dessa Ämbetsmän allt för kännbart.
Och hafva Committerade, då de på sådane med flere anförde skäl funnit sig böra utesluta amovible
Åmbetsplatserne från denna inrättning, dervid förutsatt, att när för Stadsstyrelsen ansetts nödigt att visse högre Åmbeten kunna sålunda förklaras ledige och med andre personer besättas, Staten deremot äfven särskildt förser sådane Ämbetsmän med det i hvarje fall efter omständigheterna lämplige under - Stats-Ulskottets Betänkanden. i56i häll, dä de antingen titan egen ansökning från sine
Ämbeten skiljas, eller och i anseende till liög ålder anse sig icke vidare förmå dem utöfva och äro i behof af Statens understöd, och hvilken förmån, såsom belöning för ett vigtigare allmänt värf icke vore beroende af den i af följd egne afgifter beredde delagtighet i Pensions-Cassan.
Hvad nu angår Herrar Landshöfdingarnes ansökning, örn en sådan förändring i nu gällande Författningar rörande Pensions-rättigheten för Civile Staternes Ämbets- och Tjenstemän, att Landshöfdingarne äfven innan upnådde 70 år skulle ega taga Afsked med bibehållande utaf idel vid 60, delar vid65 och hela Lönen vid 70 års ålder; så möter dervid, att, såsom ofvanberördt är rättigheten att tillgodonjuta indelte Lönerne upphört, och i stallet blifvit bestämd en pensionsrätt, svarande mot hvad Stads-Secreterare i Lön uppbära; samt att den nu sökte förmånen, om den beviljades Landshöfdingarne , icke skäligen kunde vägras alla andre Ämbets- och Tjenstemän med indelte Löner i förhållande derefter.
Då ändamålet med den ifrågavarande Pensions-inrättningen för Civile Staterne i65s Stats-Vtskottets Uetcinkanden* är, att omsider, i stället för de tid efter annan gifne särskildte och olika stadganden om desse Staters Pensions-rätt, som blott tills vidare varit medgifven sådan den åtnjutits, måtte på bestämde grunder vidtagas en allmän författning härom, samt Landshöfdingars och öfrige högre Ämbetsmäns rättighet i detta hänseende åter, i anseende till deras olikaförhållanden till Staten, särskildt bestämmas, så anser Stats-Utskottet någre vidare undantag härvid icke böra ega rum, såsom mo.tverkande berörde syftemål; Egande emedlertid intill dess en sådan allmän Författning kan blifva vidtagen, de nu i tjenst varande att tillgodonjuta hvad förre stadganden medgifva, Stats-Utskottet finner sig alltså icke kunna tillstyrka bifall å Herrar Landshöfdingars ofvanberörde ansökning, hvarigenom åter en rubbning i föreskrifterne, om Pensions-rättigheten skulle uppkomma, som aflägsnade ändamålet af en generel princip härutinnan; Men då likväl det synes i afseende derå för framtiden nödigt, att deri pensions-rätt, hvilken enligt Committerades förslag skulle desse Ämbetsmän tillkomma, utöfver och oberoende af den pension, som, i följd af förut egande delaktighet i den Stats-Utskottets Betäiikandm. i653 dennyaCassan, kunde dem däruti tillkomma, må varda närmare bestämd; hemställer Stats-Utskottet, det Riksens Ständer, i anledning af förevarande ansökning i underdånighet öfverlemna till Kongl. Majus nådiga åtgärd, att jemväl i denna del låta utarbeta ettförslag till allmänt stadgande för framtiden, i sammhang med författningen om pensions-inröttningen för Civil Staten, hvilket dock vördsamt öfverlemnas till Riksens Höglofi.
Stockholm den a6 Junii 1823.
N:0 *74* Ankom dea a Julii 1823.
Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, om Pension åt framlidne RiksRådet Grefve Liljencrantzs Dotter Friherrinnan Tornerhjelm.
Ifrån Kongl. Majits har Stats-Utskottet fått emottaga Nådig Proposition, af denaö sistl.
Januarii, om beviljandet af Pension åt framlidne Herr Rikg-Rådet m. m.
Grefve 4 Sami. 2 B. j q q 3 654 Steits-Utskottets Betänkanden.
ZAljencrantzs Dotter Friherrinnan Maria Charlotta Tornerhjelm, varande denna Proposition af följande innehåll:
Hos Kongl. Maj:t har Friherrinnan Maria Charlotta Tornerhjelm, Dotter af framlidne f. d. Riks-Rådet, Presidenten xn. m. Herr Grefve Johan Liljencrantz i underdånighet anhållit, att, såsom obemedlad, varda i Nåder förhulpen till en lifstids-pension af 5oo R:dr, att utgå från hennes Faders, för omkring y år sedan inträffade död; hvarvid Sökanden, jemte H err Riks-Rådets förtjenster af Riket, åberopat en honom af Högsalig Konung GUSTAF III gifven försäkran, att intet af hans barn skulle komma att lida nöd, äfvensom det i alla tider vanliga bruket af Pensioners tilldelande åt RiksRådens
Enkor eller Döttrar, när beliofVet sådant påkallat.
Ehuru, då Friherrinnan Tornerhjelm ar gift Kongl.
Maj:t, ej kunnat bevilja henne, mot Pensions-Författningarne , någon större eller mindre årlig Pension, eller å ansökningen fästa annat omedelbart afseende, än att sökanden för hvartdera af de sistförflutne åren i Nåder tillagts en oafkortadgratifieation af 25o R:dr på Extra Utgifs-Fonden, finner dock Kongl. Maj:t
Sig af förekomne beve - Stats-Utskottets lietänkanden. i G 55 kailde omständigheter uppmanad * ätt ej låta ensamt härvid bero.
Det är i allmänhet äldre tiders erfarenhet, feom den nyare eger att tackä för sin stigande upplysning eller sitt förbättrade skick; Och det bör ej nekas, ätt ju Herr Riks-Rådet Grefve Liljen - crantz, genom ovanliga egenskaper, och det förtroende, som desse tillvunno honom, mägtigt inflöt på sin Samtids Statsceconomiska åsigter och förhållanden.
Sysselsatt, än med beredandet af HandelsCoxrtmunicationer, än med Spannmåls bristens och den hotande hungersnödens afhjelpande, än åter med införandet af frihet i inrikes Spannmåls-hahdeln Samt af ordning och stadga i Rikets myntväsende och penningeverk, röjde Iian i hvarje förvaltningsgren sällsynt skicklighet och egenytta j förenade med det varmaste patriotiska nit * hvilket ej hpphörde titan med hans lif.
Maj:t, öfvertygad, ätt Fadrens förtjenst skall säkrast understödja Dottrens bön, föreslår således Riksens Ständer, att anvisa Friherrinnan Tornerhjelm, född Liljencrantz, en årlig
Pension till någon mildring af hennes behöfvande tillstånd.
Maj:t förblifyer RikseriS 1656 Stat,s-Utskottets Betänkandeti.
Ständers Stats-Utskott med all Kongl. Nåd och ynnest välbevågen.
Datum Ut Supra. CARL JOHAN C. D. Skogman.