Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I de jemförelsevis få fall, der komiterade trott sig icke kunna förorda godkännande af Frankrikes fordringar, är det icke emot grundsatserna, som komiterades betänkligheter upprest sig.
Dessa betänkligheter hafva gällt tillämpligen, der denna skulle leda antingen till alltför stor uppoffring för statskassan eller till en nog brådstörtad rubbning i hittills bestående förhållanden, hvaraf någon inhemsk industri med verkligt skäl kunde befaras lida afbräck, eller till störande af följdriktigt sammanhang emellan tulltaxans olika delar.
Någon gång, der denna följdriktighet, enligt komiterades tanka, icke uppnås genom af Frankrike äskad alltför ringa tullnedsättning, hafva komiterade i allt fall trott sig höra stanna vid livad Frankrike begärt, under förutsättning, att det i så motto felaktiga skall blifva i den för tullfrågors behandling i allmänhet stadgade ordning rättadt.
— Komiterade böra slutligen tilllägga, att de tullnedsättningar, som i bilagda tariff-förslag finnas af komiterade upptagne, öfverhufvud ingalunda understiga hvad komiterade, oberoende af den Franska traktaten, skulle hafva ansett sig böra tillstyrka; och att endast undantagsvis någon större eftergift blifvit gjord till förmån för artiklar, vid hvilka Frankrike fäster synnerlig vigt, på det att hufvudsyftet, en Sjöfarts-traktat med Frankrike, icke måtte förfelas.
För att emellertid vid den ifrågavarande reformen iakttaga all nödig varsamhet och undgå de olägenheter såväl för Svensk industri som för statskassan, hvilka af alltför starka förändringar i bestående tullsatser kunde befaras härflyta, 3 48 hafva komiterade i alla de fall. der sådant ur någondera af dessa synpunkter förekommit önskvärdt, och der med någon sannolikhet kunnat förväntas ett tillmötesgående från Frankrikes sida, uppställt flera eller färre efter behofvet lämpade öfvergångstullsatser.
1 afseende på tiden för en sådan öfvergång hafva komiterade, som funnit de mellan Frankrike, å ena, samt dels Tyska tullföreningen dels Italien, å andra sidan, nyligen afslutade traktater medgifva en tidrymd förvissa artiklar, af till och med S år, trott sig kunna antaga, att samma tidrymd äfven kunde och borde å Sveriges sida betingas i afseende å några sådana för landets industri betydande artiklar, för hvilka en jemförelsevis starkare tullnedsättning slutligen skulle komma att inträda.
Komiterade hafva föreställt sig, att, om denna längre öfvergångstid, för hvilken Frankrike, att döma af de redan torda underhandlingarne, synes hysa stor obenägenhet, äskas endast för ett ringa antal artiklar, och der den Svenska industrien deraf med verkligt skäl kan anses vara i behof, man skall ega vida bättre utsigt till framgång, än om ett likartad t anspråk utsträckes till en mängd artiklar, för hvilka ett sådant behof i verkligheten alls icke förefinnes och följaktligen icke kan åberopas.
Den rättvisa emot olika industrigrenars idkare, som genom öfvergångstidens lika utsträckning, om den från Frankrikes sida medgåfves, kunde synas blifva dem beredd, blefve dock vida mera skenbar än verklig; och för skenet af att hafva gått allas önskan till mötes, tveka komiterade icke att föredraga utsigten att kunna betinga en längre öfvergångstid, der sådant företrädesvis är behöflig!.
Det bör derjemte icke lemnäs utan uppmärksamhet, att man endast med varsamhet kan förfäkta anspråk på likställighet med Tyska Tullföreningen och Italien i afseende å öfvergångstidens utsträckning, på samma gång man anser sig icke kunna medgifva likställighet i afseende å den slutliga tullsatsen, utan fordrar, att denna må bestämmas högre hos oss än i de andra länder, med hvilka jemförelsen i öfrigt uppställes.
Men det är icke blott om öfvergångstidens utsträckning, utan ock om företrädet af flera och för hvarje gång mindre tullnedsättningar framför färre och betydligare steg, allt inom samma tidrymd för den slutliga tullsatsens uppnående, som meningarne kunna vara delade.
Den sednare methoden synes hafva blifvit tillämpad i traktaten med Tyska Tullföraiingen och Italien, i hvilka traktater allmänligen endast 2:ne tullnedsättningar för någon artikel förekomma.
Komiterade hafva trott sig böra omfatta den förra methoden.
Genom dennas tillämpning förekomma visserligen tätare tullförändringar; men då en hvar af dessa just genom beloppets ringhet gör förändringen mindre märkbar och kan för tillfället tänkas icke utöfva starkare inflytande på varupriset, än andra på förband oftast oberäkneliga förhållanden, såsom vexlingar i råvarupris, penningeställning, m. m., i allt fall kunna åstadkomma, bör en sålunda fortgående tullförändring vida mindre störande inverka på industrien inom landet eller på handeln med utlandet och följaktligen äfven på tullinkomsten, än om förändringarne uttoges i färre men 19 större steg, då motseendet af hvarje sådan förändring svårligen kunde undgå att rubba affärsverksamhetens jemna gång.
På dessa i allmänhet antydda grunder hvilar komiferades förslag till öfvergångsbestämmelser.
Och, såsom Eders Kongl. Maj:t täcktes af sjelfva förslaget i Nåder inhemta, har under förutsättning, att traktaten kunde från och med början af nästkommande år vinna tillämpning, den längsta öfvergångstiden blifvit utsträckt till och med \ 869 års ingång.
Så önskvärdt det, enligt komiterades tanka, vore, att denna öfvergångstid i de jemförelsevis få fall, der den blifvit ifrågasatt, måtte från Frankrikes sida antagas, och hvilket de Svenske underhandlarne torde böra enträget påyrka, hafva komiterade likväl icke kunnat förbise möjligheten deraf, att Frankrike, med hänsigt till de, jemförelsevis med hvad Tyska och Italienska traktaterna bestämma, högre tullsatser, som slutligen skulle här inträda, icke kan förmås att på den längre öfvergångstiden ingå.
För detta fall, och då det enligt komiterades tanka är angelägnare, att de högre tullsatserna, än den längre öfvergångstiden, varda godkända, hemställa komiterade, att underhandlarne måtte tillåtas att, om sådant befinnes för traktatens tillvägabringande alldeles oundgängligt, eftergifva ett år af den ifrågasatta längsta öfvergångstiden och i sådant fall låta öfvergångsnedsättningarne inträda ett år tidigare, än förslaget innehåller.
Komiterade öfvergå härmed till behandlingen af de särskilta tullsatserna i den ordning, dessa, enligt traktatsförhandlingarne, förekomma.
Dervid möter först frågan om den surtaxe utöfver inhemska tillverkningsafgiften, som vid införsel af Bränvin och Sprit må bestämmas.
Enligt Eders Kongl. Maj:ts Nådiga Instruktion för underhandlarne af den 31 Aug. sisth år skulle denna surtaxe betingas till 30 och i lägsta fall till 25 öre kannan om 50 °/n styrka, i stället för den nu gällande af 50 öre kannan, samt traktaten omfatta Bränvin och Sprit af alla slag, undantagande Arrack och Rumm, och oberoende deraf, huruvida varan infördes direkte från Frankrike eller ej.
Annu har väl icke frågan om surtaxen kommit under närmare öfverläggning vid underhandlarnes hållna sammanträden, men de meddelanden, hvilka innefattas i Kejserl.
Franska Utrikes Ministerns depesch af den 22 Februari och i härvarande Franska sändebudets skrifvelse af den 7 Mars, antyda nogsamt, att Frankrike icke är sinnadt antaga äfven den lägsta af omförmälda taxebestämmelser, utan fasthellre fäster synnerlig vigt vid surtaxens bestämmande i full reciprocitet med hvad inom Frankrike är gällande, eller till \ 5 francs par hectolitre ren alkohol, motsvarande ungefärligen \ 4 öre per kanna af 50 °/0 alkoholhalt.
Ur det Franska härvarande Sändebudets skrifvelse ville deremot synas framgå, som skulle man i Frankrike Bränvin och Sprit. 20 icke fästa någon vigt hvarken dervid, att surtaxens nedsättning skulle omfatta bränvin och sprit af säd eller rotfrukter, eller vid nedsättningens tillämpning jemväl på bränvin, som indirekte hitföres från Frankrike, utan fasthellre förnämligast afse lindring i afgilten för Frankrikes egendomliga sprittillverkning af vindrutvor och frukt samt till och med icke ogerna se fastställandet af en differentialtull till förmån för dessa Franska produkter vid direkt införsel.
Härigenom har man likasom anvisat en utväg att undgå de betänkliga olägenheter, hvilka under vår nu gällande exceptionella lagstiftning angående den inhemska bränvinstill verk ningen otvilvelaktigt skulle uppkomma genom surtaxens allmänna nedsättning betydligt under hvad tulltaxan för närvarande bestämmer.
Vore den inhemska tillverkningen till tid och tillverkningsbelopp en fullkomligt frigifven fabrikshandtering, skulle någon betydligare skilnad emellan tillverkningsoch införselsafgifterna svårligen kunna bevisas vara af behof påkallad, då Sverige i allmänhet exporterar sådana råvaror, af hvilka bränvin tillverkas, och sjelfva tillverkningen icke är af beskaffenhet att emot utländsk medtäflan erfordra något högt skydd.
Men så länge omförmälda inskränkningar i den inhemska fabriksrörelsen qvarstå, härflyta deraf otvilvelaktigt både verkliga och i allmänna föreställningssättet djupt rotade, om ock öfverdrifna farhågor för en närmare likställighet i allmänhet emellan tillverknings- och tullafgifterna.
Så föga öfverensstämmande med ett sundt handels-lagstiftningssystern antagandet af differentialtullar än är, synes likväl ett undantag från den allmänna regeln i afseende å införseln af de Franska spritvarorna kunna hemta sitt berättigande från det lika exceptionella i vår inre bränvinslagstiftning; och då en betydligare nedsättning af införselstullen å Franskt bränvin och sprit otvifvelaktig! utgör vilkor för möjligheten att tillvägabringa den ifrågavarande så högeligen önskvärda traktaten, hafva komiterade funnit sig föranlåtna att i detta hänseende underdånigst tillstyrka ett sådant undantag, hvarigenom nedsättning i surtaxen å utländskt bränvin och sprit skulle inskränkas till sådana varor, tillverkade i Frankrike af frukt, och derifrån direkte hit införda samt åtföljda af produktionsbevis, legaliseradt af Svensk Konsul eller, der sådan ej finnes, af annan vederbörande embetsmyndighet i skeppningsorlen.
I fråga åter om beloppet af denna surtaxe, lära väl de Förenade
Rikenas fullmäktige allvarligt framhålla angelägenheten af siffrans fastställande åtminstone till det af Eders Kongl. Majit föreslagna lägsta belopp, eller 28 öre per kanna om 50 °/n alkoholhalt.
De ytterst betänkliga svårigheter, Eders Kongl. Majits Regering under vår närvarande inre lagstiftning och emot den inom landet rådande, för en tullnedsättning på denna artikel ogynsamma, mening har att bekämpa, kunna icke nog kraftigt framhållas.
Emellertid är det nogsamt att befara, att
Frankrike icke kan förmås att i så hög grad eftergifva sitt tillkännagifna anspråk på reciprocitet; och komiterade hafva för detta fall samt under 21 erinran derom, att, den högsta surtaxe, Frankrike i någon at de afslutade traktaterna medgifvit, så vidt komiterade kunnat finna, är den med England öfverenskomna, och hvilken uppgår till ungefärligen 18 öre per kanna af nämnde alkoholhalt, funnit sig höra såsom det yttersta medgifvande från Sveriges sida tillstyrka surtaxens nedsättning till 20 öre.
Om nedsättningen, på sätt förut är föreslaget, blifver exceptionell lill förmån för Franskt fruktbränvin vid direkt införsel, torde man, enligt komiterades tanka, kunna antaga, att Svenska bränvinstillverkningen, oaktadt den betydliga tullnedsättningen, skall kunna utan verkligt men uthålla täflan med de i allt fall så betydligt dyrbarare Franska bränvinsslagen.
Såsom beroende af bränvinstullen hafva de Förenade Rikenas fullmäktige uppskjutit frågan om de tullsatser, som kunde ifrågakomma för artiklarne Likör, Luktvatten och Ättika, hvarföre komiterade nu öfvergå till dessa artiklar.
Såväl af grundsats som af svårigheterna i tillämpningen hafva komiterade funnit sig förhindrade att för dessa artiklar ifrågasätta sådan exceptionell tullbehandling till förmån för Fransk tillverkning, som blifvit för bränvin tillstyrkt.
Det har följaktligen synts nödigt, särdeles i fråga om Likör och Ättika, att hufvudsakligen afse endast de allmänna föreskrifterna för förtullning af Bränvin och Sprit.
Då hvad nu först angår Likör, hvarå tullen för närvarande utgör 3
Rdr kannan, den afgift af 45 öre per skålpund, som är bestämd för införsel af ren alkohol, motsvarar 1 Rdr 10 öre för kannan bränvin af den styrka, hvilken vid dess tillverkning och försäljning är såsom den normala antagen, nemligen 50 procent alkohol, anse komiterade tullen å Likör, hvars värde öfverhufvud kan antagas till 8
Rdr kannan, kunna utan olägenhet för den inhemska bränvinstillverkningen inskränkas till 25 procent å varuvärdet, eller 2
Rdr kannan.
I fråga dernäst om Luktvatten, så, enär för beredning af de bättre slagen deraf i allmänhet lärer erfordras finare Fransk sprit, må visserligen mera hänsigt kunna tagas till den blifvande traktatstullen å Franskt bränvin.
Om surtaxen derå kommer att utgöra endast 20 öre, och hela tullafgiften, i stället för den allmänna af 1 Rdr 10 öre, således blefve 80 öre kannan, så borde, för att en proportionerlig sänkning i den nuvarande tullsatsen, 40 öre skålpundet, å Luktvatten skulle vinnas, denna nedsättas till omkring 30 öre; och då någon vigt torde å Frankrikes sida fästas vid en låg tullsats å denna artikel, hvilken deremot ej kan vara af särdeles betydenhet för Sverige, anse komiterade en sådan nedsättning böra medgifvas.
Beträffande slutligen tullen å Ättika, är en fullständig utredning om det förhållande, hvari den lämpligen bör stå till tullen å Bränvin redan vid riksdagen år 1860 åstadkommen, och hvilken det torde tillåtas komiterade att här åberopa.
Likör, Luktvatten, Attika. 22 Sidenväf nader.
Deraf visar sig, att af ett skålpund alkohol erhålles vid tillverkning i stort 74
Beträffande åter de förslag, som Eders Kongl. Majit, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med komiterades tillstyrkande, bemyndigat de Svenska underhandlarne att angående Sidenväfnaclér framställa, nämligen: att den nedsättning tullen å helsiden till 5 eller ytterst till 4 francs par kilogramme, motsvarande respektive 1 Bdr 50 öre och 1 Bdr 20 öre per skålpund, samt å halfsiden till 3 francs 33 centimes par kilogramme, eller 1 Bdr per skålpund, som de Svenske fullmäktige kunde få medgifva, skulle successive under 6 år inträda, hafva de
Franske underhandlarne förklarat sig icke kunna derpå ingå, utan fordrat en ansenligare nedsättning på en gång, samt att den slutliga tullsatsen borde vinna tillämpning inom den förut föreslagna tidrymd af 3 år.
Då komiterade i sitt förra utlåtande antagit, att den af Eders Kongl.
Majit vid traktatsförhandlingarnes inledande erbjudna tull nedsättning under tre år från 6 till 3 Bdr skålpundet å helsiden och från 3 till 1 Bdr 50 öre å halfsiden kunde försiggå utan att den Svenska sidenindustrien skulle af en sådan nedsättning erfara något märkbart inflytande, och att, först i den mån, tullsatserna ytterligare nedginge, denna industri komme att mer och mer inträda i täflan med den lagliga införseln, bör följaktligen vara af jemförelsevis mindre vigt, om sänkningen till respektive 3 Bdr och I Bdr 50 öre sker successive eller på en gång, och ehuru det, för lugnande af möjliga farhågor å de Svenske sidentillverkarnes sida, varit önskligt, att äfven denna nedsättning fått ske efterhand, anse komiterade likväl det å Frankrikes sida uppställda, såsom det synes, bestämda anspråket, att sagda nedsättning må genast inträda, kunna utan särdeles olägenhet bifallas.
Under förutsättning, att denna mening vinner Nådigt godkännande, och då antagligt är, att någon tillämpning af den blifvande traktaten ej kan ega rum förr än från och med nästa års ingång, få komiterade derföre nu i öfverensstämmelse härmed och med hvad af dem förut blifvit tillstyrkt, underdånigst hemställa, att tullen å helsiden må komma att utgöra 3 Bdr skålpundet under åren 1865 och 1866 samt från och med början utaf hvardera af åren 1867, 1868 och 1869 nedgå med en tredjedel af skilnaden mellan 3 Bdr och det lägre belopp, hvilket kan blifva såsom det yttersta betingadt, samt att tullen å halfsiden, som genast eller med 1865 års ingång nedsättes till 1 Bdr 50 öre, ytter - 4 23 ligare nedgår år 1867 till 1 Rdr 25 öre, hvarvid den förblir till år 1869, med hvars början den nedsättes till dess slutliga belopp, 1 Rdr^skålpundet.
Sedan, enligt protokollet vid sammanträdet den 7 December, de Franske fullmäktige i afseende å öfrige artiklar, i hvilkas tullsatser nedsättning önskades, föreslagit de Svensk-Norske att välja emellan de bestämmelser, som förekommo i konventionerna med Relgien, Italien eller Tyskland, samt å Svenska sidan den åsigt dervid blifvit uttryckt, att Tyska Tullföreningstariffen lämpligast skulle kunna läggas till grund för de fordrade jemkningarna i Sveriges tulltaxa, men att, då en fullkomlig tillämpning af Tullföreningstariffen säkerligen icke skulle kunna å Sveriges sida medgifvas, man förbeliölle sig att till den följande sammankomsten få afgifva ett motförslag, som förmodades skola för Frankrike finnas antagligt, och i anledning hvaraf den öfverenskommelse träffats att vid det ytterligare sammanträde, som, på sätt nämndt är, den 16 Februari egt rum, skulle anstå, till dess detta motförslag hunnit uppgöras, så bade ett sådant förslag blifvit utarbetadt och de Franske underhandlarne delgifvet samt i de fleste delar såsom deras eget antaget.
Vid det förhållande, att tulibestämmelserne för siden- och halfsiden väfnad er icke blifvit definitivt afgjorda vore emellertid å de artiklar, som dermed egde sammanhang, några tullsatser icke föreslagne, och sedan vid berörde sammanträde man å Frankrikes sida yrkat nedsättningar äfven å en del andre, af de Svenske Fullmäktige ej heller upptagne varuartiklar, hade all vidare behandling af ärendet blifvit gjordt beroende på hvad Eders Kongl. Majit kunde täckas i anledning af hvad sålunda förekommit vidare i Nåder meddela.
Vid afgifvande af underdånigt yttrande i dessa delar, vilja komiterade först egna uppmärksamhet åt de artiklar, som kunna anses stå i sammanhang med den nyss omhandlade frågan om sidentullen och öfvergå derföre nu till dessa.
Bland helsidenväfnader förekomma under särskild rubrik Felb och Plys med tull af 1 Rdr 50 öre och Sammet med en tullsats af 4 Rdr 50 öre skålpundet, samt under lialfsidenväfnader, Felb och Plys äfvensom
Filtar med lika tull som å helsidenfelb, eller 1 Rdr 50 öre per skålpund.
Då efter inträdet af de betydliga nedsättningar, som ånyo blifvit af komiterade föreslagne-för sidenväfnader i allmänhet, skäl icke kan förefmnas att i mån deraf äfven stadga särskilt, lägre tull å silkessammet, hemställa komiterade, att denna rubrik må uteslutas och varan derigenom komma att tullbehandlas lika med de under rubriken ”andra slag” förut inbegripne sidenväfnader.
I fråga åter om Felb och Plys, så, enär sådan sällan, om ens någonsin, i handeln förekommer enbart af silke, lärer vid tullsatsens bestämmande hufvudsakligen behöfva, lika som hittills, afses endast felb och plys af silke blandadt med annat ämne; och då införselsafgiften redan nu icke utgör mer än hälften af tullen å öfrige halfsidenväfnader, finna komiterade icke någon betänklighet vid att tillstyrka dess nedsättande på en gång så - Felb, Plys, Filtar, Sammet.
Silke, färgadt - Band.
Broderduk. n val för hel- som haltsidenfelb, plys och filtar till halfsidentullens föreslagna hlitvande Lägsta belopp 1 Rdr skålpundet.
Med uppmärksamhet derpå, att rått, ofärg eidt silke får utan afgift införas, och att, enligt hvad upplyst blifvit, kostnaden för dess färgning i allmänhet icke utgör mer än 2, högst 3 Rdr skålpundet, hvarå den nuvarande tullen, 1 Rdr 50 öre pr skålpund, således uppgår till 50 ä 75 procent, hafva komiterade, som, på sätt i dess förra underdåniga utlåtande redan blifvit erinradt, icke kunna finna afseendet på den inhemska industriens anspråk på skydd böra få tillgodoräknas äfven för införsel af den tullfria råvaran, ansett färgadt Silke icke skäligen kunna åsättas högre tull än 40 öre skålpundet, hvilket belopp, svarande mot 15 ä 20 procent å den del af dess värde, som sålunda ensamt bör ur nyssnämnda synpunkt blifva föremål för tullbeskattning, i allt fall lärer finnas vara högt på ett material, vare sig för husfliten och vissa handtverkerier eller för ytterligare fabriksmessig bearbetning, och endast ega sin förklaring i den varsamhet vid öfvergången från öfverdrifvet höga till lägre tullsatser, hvilken komiterade anse böra, äfven på bekostnad af en riktigare tullsiffra, iakttagas.
Silkessammets- samt Siden- och Half sidenband äro för närvarande belagda med samma införselsafgifter. som de motsvarande slagen väfnader, och med fortfarande tillämpning af denna grund för deras tullbeskattning, hemställes, att sagda afgifter må nedsättas till lika belopp och med enahanda tidsbestämmelser lör öfvergången som för hel- och halfsidenväfnader föreslagits, — äfvensom att samma grundsats göres gällande i afseende å artikeln Broderduk, Marle och Stramalj, a) af silke, b) af silke med tillsats af annat material, c) af ull, så att dessa varor, utaf hvilka de begge förstnämnda slagen jemväl draga den för likartade sidentyger stadgade tull, och de utål ull äro åsatte en införselsafgift utaf 1 Rdr 25 öre skålpundet, må komma att tullbehandlas lika med den under motsvarande väfnader upptagna rubriken ”andra slag”.
För den vid hvardera af hufvudrubrikerna Band och Rroderduk förekommande underafdelningen ”andra slag”, med tull å den förra af 75 öre och å den senare af 1 Rdr skålpundet, torde afgifterna lämpligen kunna bestämmas till lika belopp, och med afseende å nu tillstyrkta nedsättningar för de specificerade slagen icke höra utgöra mera än omkring hälften af de nuvarande, eller 50 öre skålpundet, likväl med en öfvergångstid, så att tullsatsen blir 60 öre åren 1865 och 1866 samt nedgår till 50 öre från och med år 1867.
Den under Broderduk särskilt upptagna rubriken ”af papper”, hvilke äfven blifvit i ett sammanhang med de artiklar, hvilkas tullsatser ansetts vara på sidenväfnadstullen beroende, uppräknad, lärer, då varan endast utgör för' visst än - 25 damål bearbetadt papper, böra åsättas samma tull, som för artikeln papp- och pappersarbeten, olackerade, enligt livad här framdeles hemställes, slutligen skulle bestämmas, eller 15 öre skålpundet.
Den för Hattar af siden eller halfsiden, äfvensom monterade hattar af an- Hattarnät tyg eller ämne, med 4 Rdr stycket nu utgående tull måste naturligen älven sänkas i någorlunda jemförlighet med den å väfnaden.
Härvid förekommer likväl, att den ifrågavarande artikeln icke utgör föremål för någon med vätnadsindustrien jemförlig inhemsk näring, i hvilken stora kapitaler blifvit nedlagda, och för hvars bedrifvande dyrbara förlag erfordras; att artikelns voluminösa form och deraf beroende höga transportkostnad redan erbjuder den inhemska tillverkningen ett af tullsatsen oberoende icke ringa skydd; att de flere ämnen, af hvilka denna artikel vanligen sammansättes, såsom band, spetsar, blommor, m. m., enligt komiterades förslag, få likasom sjelfva väfnaderna tillgodonjuta betydliga tullnedsättningar; samt slutligen att, då Frankrikes fordringar i flera vigtigare hänseenden icke kunna efterkommas, klokhet och billighet synas bjuda, att man för sådana varuslag, hvilka hvarken i financielt eller industrielt hänseende äro för Sverige af någon egentlig betydelse, men deremot utgöra föremål för en högt drifven Fransk industri, ådalägger benägenhet att till dennas förmån göra betydliga eftergifter.
På dessa skäl, hvilka komiterade i flera följande fall äfven tillämpat, hafva komiterade trott sig böra föreslå nedsättning på en gång af den nu gällande tullsatsen, från 4 Rdr till 1 Rdr 50 öre, ehuru sistnämnde tullsats i allmänhet torde understiga 10 procent af varuvärdet.
Den för Hattfoder och Hattkullar af siden eller annan väfnad i förening med annat material, vanligast papper, nu stadgade tull, 1 Rdr 50 öre kullar, skålpundet, har, dels ur synpunkten af varans egenskap att utgöra ett för liattmakareyrket behöfligt material och dels med hänsigt dertill, att den del deraf, sorn består af siden eller annan väfnad, otvifvelaktig! håller vida mindre i vigt än de andra antingen tullfria eller med relativt låg tull belagda, dermed förenade ämnen, funnits böra nedsättas till hälften, eller 75 öre per skålpund.
1 afseende å Hängslen af siden eller halfsiden föreslås, hufvudsakligen på Hängslen, här förut vid artikeln Hattar anförda skäl, att införselstullen på en gång nedsättes från 2 Rdr 25 öre till 1 Rdr pr skålpund.