Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det kan dock inträffa lider under jernvägs-arbelets hvilostånd vintertiden, då flera sedlar inströmma, än som för behofver kunna snart åter utgifvas, de utgifvas då såsbm lån företrädesvis til! bränvins-fabrikanter i södra orterna för att i någon mån förekomma det oerhörda procenteri, som blifvit en följd af bränvins-fabrikanlernes olämpliga skyldighet att förskotlvis erlägga skallen innan ännu varan är tillverkad och produkterna inköpta, hvarigenom oerhörda summor måste utan något nyttigt ändamål beröfvas allmänna rörelsen till stor del under samma tidpunkt, som den öfriga allmänna uppbörden pågår.
Det lärer finnas att delta förslag afser både till sina grunder och följder bildandet af en låneinrättning för Statens rakning i nära likhet med privatbankernas.
Den lår två redan färdiga jernvägar till grundfond och hvarje i mantal satt person till ansvarig aklie-egare och grundfonden förstärkes genom de nya jernvägsdelar, som uppkomma genom de nya fonderna, sorn sålunda svara mot reservfondens bildande hos privatbankerna.
Våra statsbanor lära vara de enda i verlden, å hvilka man försakat alt draga en endaste vexel å den oerhördt dyra men också oerhördt värde egande grundfond af som jag förmodar närmare 100 millioner.
Vi tillåta och se gerna att privatbankernas aktie-egare skörda linda till 20 procent å sin inlecknade jord och det lilla tillskjutna kapitalet, under det vi med armarne i kors liknöjdt åsett alt Statens, vår gemensamma jord, icke inbringar den ett öres värde.
Den ligger efter en fullkomligt jemförlig liknelse i närvarande tidpunkt såsom ett oskiradt, för de utsvultne oåtkomligt skådebröd, midt under sjelfva hungersnöden.
Stockholm den 15 November 1865. C. G. Danckwardt.
276 Motioner hos lltdderakapet och Adeln 1865.
Af Herr Danckwardt, Carl Gustaf, om anslag för åstadkommande af tillverkning utaf jernvägsskenor inom riket
Jag uteslöt med flit i motionen om jernvagsfondens förstärkning medelst inhemsk kredit, en dithörande fråga, såvida den vinner önskvärdt afseende, men som i motsatt fall fordrar särskild pröfning, nemligen ett af raddningsmedlen för ny utländsk skuldsättning för de banor man byggt, nar den materiel som består af rails blir försliten, en omständighet som Friherre af Ugglas icke synes ha öfvervagt i de förledande kalkyler vi afhörde i förmiddagens plenum
Det har länge varit allmänhetens önskan att dessa rails borde tillverkas i jernets urgamla hemland och de finnas sorn lika med mig anse för en blygd för vårt industriela lif att nödgas köpa denna dyra artikel från England i brist af förmåga hos jernvägsegare alt åstadkomma de dyrbara anläggningar, hvarförutan tillverkningen blir så dyr, att skilnaden i pris emellan bär tillverkade och de Engelska har synts för stor, och man möter oss å handelsintressets sida med anförande af den sats, att det är en nationel förlust att högre betala inhemska fabrikater, som för billigare pris hunna erhållas hos utländningen; men denna theori har i praktiken ofta sina stora undantag och knappast i något fall äro de åskådligare än i detta.
Vi bekosta dyrbara geologiska undersökningar, gifva understöd åt segelleders utförande för att åtkomma malmer, som vi förut ega i sådant öfverflöd, att verkstäder antingen måste delvis nedläggas eller svagt drifvas derför att vågarne icke kunna utskeppa ankommande jernet och derföre sänkes i pris, men vi försmå, att i stället använda det synbara öfverskottet af rudimaterien på en tillverkning hvaraf vi äro i ytterligt behof, och som efter förslitningen har ett fullt värde till sin i behåll varande vigt såsom ämnesjern, hvaremot den Engelska qvarlefvan lämpligast torde endast kunna begagnas för nedsmältning i hytta såsom mindre tillsats till goda Svenska malmer.
Jag föreslår derföre: att man beträder samma väg som Kongl. Maj:t i Sin nådiga Proposition anvisat till erhållande af de 10-tums-kanoner för sjöartilleriet, medelst förskott af 90,000 R:dr till den bruksegare, som vågat åtaga sig leveranserna, så att ett lämpligt anslag må genom Stats-Utskottets eller Riksgälds-kontorets un derhandling helst med Disponenten af Motala verkstad, som har, i anseende Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1865.
277 till laget storsta lätthet att välja tackjern af alla slag och sålunda tillgodogöra de Engelska öfverlefvorna, må ställas till vederbörandes disposition lör anläggning i större skala af sådana verkstäder, som tillverkning af rails efter Engelsk method erfordrar.
Ett sådant anslag har likartadt föremål som anslaget för kanongjutningen, eller att värja oss för fiender, hvarvid jernvägar börjat utföra en så verksam rol. Stockholm den 15 November 1865.
C. G. Danckwardt.
Af Herr Danckwardt, Carl Gustaf, om beviljande af elt anslay å 150,000 R:dr för anläggning uj en väg emellan sjön Bolmen och Wieslanda jernvägsstation.
Vid sistlidne riksdag väcktes motion af Prosten Palmlund om anslag för anläggande af ny väg från sjön Bolmen till Wieslanda station vid södra stambanan genom Ljungby köping, som, efter chefens inom södra distriktet för väg- och vattenbyggnader förslag, beräknades till en anläggningskostnad af 227,039 B:dr.
Den understöddes af landshöfdingen i kronobergs län och uppfördes i styrelsens för allmänna väg- och vattenbyggnader, under beräkning af kommunens eget bidrag bland fristående arbeten till ett anslag af 50,000 R:dr; men Stats-Utskottet lärer ansett kostnadsförslaget för högt och afstyrkte bifall, och motionen hade icke vidare framgång än att den återremitterades med förord af Bonde-Ståndet och, vid omröstning inom Preste-Ständet och Borgare-Ståndet, ej tillvann sig pluralitet, hvaremot Stats-Utskottets betänkande lärer allmänt godkänts af Ridderskapet och Adeln.
Det var den gången häradsboarne i Sunnerbo sora uppdragit åt motionären att väcka frågan.
Nu har sedermera ett bolag bildat sig, som, enligt landshöfdingens i länet underdåniga hemställan om nådig Proposition, derom länsstyrelsen i Jönköpings län sig förenat, förbundit sig, att med jidel af förslagskostnaden bidraga till företaget och för utförandet ansvara, samt att derutöfver ikläda sig skyldighet att vägen för framtiden underhålla: och länstyrelsen har såsom ytterligare skäl för bifall till ansökningen åberopat det inom Ostbo angränsande härad af Jönköpings län under öfverläggning varande förslag, att, efter inlösen 278 Motioner hos liidderskapet och Adeln ‘1805.
N:o 136. af qvarn- och dammverk vid sjön Widösterns utlopp i Laga å, bereda ej mindre möjligheten för ultorkning och odling af flera tusende tunnland fördränkt mark än båtfart å Lagan allt ifrån Wernamo köping öfver sjön och vidare å strömmens fortsättning allt intill den punkt midtför Ljungby köping, der ifrågavarande nya väg borde tillstöta Lagan; en vattenkommunikation af omkring mil.
Jag. som mottagit bolagets för väganläggningen uppdrag att inför Ståndet förorda ansökningen, eger visserligen icke dess samtycke att eftergifva något i den anslagssumma, som styrelsen för allmänna väg- och vattenbyggnader i dess underdåniga förslag utfört; men då jag är häradsbo inom Ostbo och Westbo härader och distansen af vägsträckningen från Bolmen till Ljungby egentligen är afsedd för alt bereda Westbo härad möjligheten att åtkomma fördel af jernvägstrafik och den åt jernvägen bereda samt detta på eli lämpligare sätt kan vinnas efter båtfarts uppkomst å Lagan och Widöstern, såväl vid Wernamo som vid sjöns utlopp, så anser jag mig vara befogad, vid den fullkomliga visshet jag hyser, att förenämnda båtfart kommer i fullbordan efter det hindret för sjösänkningen upphört, att medgifva det afdrag i det af styrelsen för väg- och vattenbyggnader föreslagna anslag, 150,000 R:dr, som svarar mot kostnaden efter Major Remmers förslag för vägdelen mellan sjön Bolmen och Ljungby köping, hvilken lärer vara beräknad till omkring 60,000 R:dr.
Förenämnda hinder för sjösänkningen och qvarnens uttagande utgöres af nödvändigheten atti underställa Kongl. Maj.ts nådiga pröfning vattenverksegarens medgifvande till den förändring i Toftaholms fideikomiss, som för den derunder lydande Ingelstads avarn- och dammverks utrifvande erfordras.
Derest Stats-Utskottet och Rikets Ständer med afseende å den mängd fordringar på Statens understöd, som nu vid motionstidens afgång finnas framställda, anse sig icke böra i sin helhet bifalla chefens för väg- och vattenbyggnader och länsstyrelsernes hemställan, så vågar jag dock hoppas, att det för Staten sjelf så vigtiga företaget. hvarigenom tre härader och en af jernvägsstyrelsen alldeles förglömd förut blomstrande, nu till halfva tillverkningen reducerad hel bergslag kan motse möjligheten alt åtkomma några fördelar af den Statens skuldsättning för jernvägssystemet, som i hardt mått trycker dessa orter, derigenom att löftet hröts att leda södra stambanan genom deras område, må, med ofvan föreslagna inskränkning, af Rikets Ständer understödjas.
Jag anhåller om remiss af motionen till Stats-Utskottet, för att der till pröfning företagas i förening med dit remitterade motioner af Herr Prosten Palmlund och Riksdagsmannen från Sunnerbo härad, samt att bifogade artikel i Jönköpingsbladet, som upplyser frågan om sjön Widösterns förestående sänkning och Lagans kanalisering, må åtfölja.
Motioner lion liidderskapel och Adeln 1805.
279 M:o 137.
Af Friherre von Platen, Ludvig, angående beredande af s. k. semester för civile embete- och tjenstemän, m. m.
Då, genom införande af s. k. semester, elter rätt till viss tids tjenstledighet årligen, för civile embets- och tjenstemän, samt genom antagande af ett utaf samma semester föranledt tillägg till bestämmelserna angående den till pension berättigande lefnads- och tjensteålder, en väsendtlig fördel skulle kunna beredas det allmänna på samma gång sorn tjenstemannen, får jäg i sådant afseende underställa Rikets Ständer följande förslag; »Civile tjenstemän uti de Statens embetsverk och förvaltningar, der tillräckligt anta! finnes af e. o. tjenstemän, hvilka kunna vikariera, må berättigas att årligen åtnjuta högst sex veckors tjenstledighet, efter den fördelning, som vid årets början af vederbörande styrelse göres; hvaremot den tjensteman, som af sådan ledighet sig icke begagnar, utan jemväl under ifrågavarande tid med tjenstgöring fortfar, må blifva pensionsberättigad så lång tid före den genom gällande författning bestämda tid, som den tidrymd, under hvilken han icke af den honöm förunnade ledighet sig begagnat; och skall ordinarie tjensteman, utan särskild ersättning, bestrida den högre befattning, hvartill han under tiden förordnas.
Deri extra ordinarie tjenstemannen åter må tillgodonjuta en efter graden af bestridt förordnande lampad skälig ersättning.»
Hvad bestämmelsen om någon kortare lids årlig tjenstledighet beträffar, torde det förhållande, som i berörda hänseende redan eger rum i afseende å militäre tjenstemän, rikets hofrätter och ledamöter uti åtskilliga af rikets kollegier vitsorda billigheten af en sådan förbättring uti jemväl öfrige tjenstemäns ställning.
Behöfligheten af någon ledighet från dagliga göromål afven för de tjenstemän, hvilka ännu hafva oförminskade arbetskrafter, skall säkerligen en hvar läkare villigt medgifva.
Den fördel Staten kunde påräkna af nu föreslagna anordning vore danandet af skicklige och nitiske tjenstemän.
Uti detta hänseende torde ofvan angifna åtgärd vara bland de mest verksamma; och jag tviflar på att någon annan åtgärd skulle säkrare leda till detta mål.
— Redan från början af sin tjenstemannabana skulle nemligen tjenstemannen genom den af dessa förordnanden följande handläggning af göromål, hvilka taga hans kunskaper i anspråk, och genom vunnen erfarenhet derom, att det 280 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1865 N:o 137. sålunda till största delen beror på honom sjelf att, medelst ådagaläggande af skicklighet, fortskynda sin befordran, — erhålla en kraftig sporre att vinnlägga sig om förvärfvande! af ytterligare och grundliga insigter för sin tjenstemannaverksamhet; och den unge tjenstemannen skulle icke, såsom hittills, under en lång expektanstid, företrädesvis åt renskrifnings- och dylika arbeten egna större delen af sina forsla tjenstemannaår — Under de tillfälliga förordnanden, hvilka i följd af en sådan tjenstledighet komme att den unge tjenstemannen tilldelas, skulle jemväl vederbörande styrelse blifva i tillfälle att iakttaga den förordnades lämplighet för den bestridda tjensten och kunna, vid en ordinarie tjenstemans afgång, till tjensten utnämna personer, hvilka redan hunnit förskaffa sig bekantskap med och intresse för tjenstens göromål.
Vidkommande derefter det under vissa fall föreslagna tidigare inträdandet af pensionsåldern, så enär någon ersättning för den tjenstledighet, hvartill tjensteman varit berättigad, men deraf han sig icke begagnat, väl icke kan anses vara annat än rättmätig, har denna efter verklig tjenstgönngstid lämpade grund för pensioneringen här blifvit framställd.
På dessa skäl hemställes vördsammast: att Rikets Ständer, i sammanhang med behandlingen af frågorna rörande civile embets- och tjenstemans aflöningsstater eller de af Kongl. Majit nu begärda anslag till lönereglering för nämnde embets- och tjenstemän, måtte uttala den åsigt, att Rikets Ständer för sin del, och i den händelse Kongl. Majit finner lämpligt att i ofvanuppgifna syftning framdeles framlägga förslag till Rikets Ständer, vilja medelst anvisande för ändamålet af ett förslagsanslag. dertill medverka.
Om remiss af denna motion till Stats-Utskottet anhålles. i Stockholm den 15 November 1865. laudvig v. Platen: I N:o 138.
281 N:o 138.
Af Herr von Mentzer, Carl Fredrik, om upphäfvande af Kongl. Maj:ts Nådiga Kungörelse den 22 Maj 1863, angående upphörande från och med år 1864- al tullstämpling å varor, som /rån utrikes ort inkomma.
, Att lagarnes helgd må, så vidt möjligt, vidmagthållas och understödjas, är äfven nödigt då fråga är, alt förekomma olofligt införande af varor från andra länder, i hvilket afseende alla skyddande medel böra vidtagas, så att icke dessa i stället tillintetgöras och frihandels-manien förvillar till den grad att föreskrifter till förekommande af dessa varors olofliga införande i stället underlättas.
Genom Kungörelsen af den 22 Maj 1863, som stadgar, att all tullstämpling af varor från utrikes orter, skall med år 1864 upphöra, har det förhållande inträffat, att då tulluppbörden år 1863 utgjorde 14,631,603 R:dr, har den efter varustämplingens upphörande år 1864 utgjort 13,321,293 R:(jr och således en minskning mot föregående år med 1,310,320
R:dr, ehuru af dessa utländska varors ymnigare tillgänglighet bort förutsättas motsatsen.—
Enligt tulluppbörden endast uti Haparanda, hvarest tullen år 1863 med stämplingsskyldighet å dessa varor utgjorde 87,068 R:dr, nedgick derpå följande år, då stämp lingen var undanröjd, denna tulluppbörd till 28,276
R:dr och således 58,798 R:dr mindre än året förut, ehuru man icke har skäl härför uti mindre införsel.
Med dessa fakta för ögonen, torde det vara skäl att tullstämpling å alla från utrikes orter inkommande varor måtte verkställas, hvarföre jag vördsamt vågar föreslå, att Kungörelsen af den 22 Maj 1863, sorn härifrån befriar, måtte upphäf vas till all kraft och verkan.
Utskott af denna min motion får jag vördsamt anhålla.
C. Fr. Mentzer, Bih. till R.
Prot. 1865 & 1866. 11 Sami. 1 Afd. 36 282 Motioner hos Eidderskapet och Adeln 1865.
Af Friherre Cederström, Budolf, angående gemensam behandling a/ frågorna om beskattning af bränvinstillverkning och tullen å sådan vara.
Då bland de beskattningstitlar, hvarunder nationen utgör indirekta skatter till Statsverkets uppehållande och gång, bränvinsskatten upptager ett af de största beloppen, men denna skatt närmast kan anses utgå af jordbruket, såväl derföre, att största delen af nationen sysselsätter sig med landets modernäring och såsom konsumenter bidraga till utgörande af konsumtionsskatten, som ock de rudimaterier, hvarpå sprit- och bränvinsfabrikationen grundar sig, utgöras af jorbrukets alster, hvarå prisen i en icke obetydlig mån bero af den fördel, hvarmed bränvinsfabrikationen kan drifvas, måste ock en klok, billig och fosterländsk anordning af de lagar och vilkor, som bestämma nämnda fabrikation vara af den högsta betydelse för jordbruket.
Enär likväl erfarenheten visat, att tull-lagstiftningen i hvad den rörer handel med bränvin, icke varit beräknad med afseende å den skatt, som nämnda fabrikation blifvit åsatt, har äfven blifvit en följd deraf, att grunderna för beskattning af tillverkning och utminutering blifvit sammanblandade.
Då emellertid, å ena sidan, det fullkomligt rigtigt bör ligga i planen för en klok bränvinslagstiftning, att genom verksamma och lämpliga stadganden för utminuteringen söka att minska konsumtionen af bränvin i landet, men deremot det å andra sidan icke kan vara hvarken med allmän eller enskild fördel, särdeles med afseende å jordbruket, öfverensstämmande att sjelfva fabriks-industrien genom förvänd lagstiftning blir nedsatt, förtryckt och omöjliggjord, så att den ej förmår, att prestera, hvad som utgör nationens konsumtionsbehof, hvilket sålunda måste importeras, än mindre förmår, att förvandla de alster af jordbruket, som öfverstiga landets eget behof, till en säljbarare, mera transportabel vara för export, föranlåtes jag deraf att hos Rikets nu församlade Ständer vördsamt föreslå: att Rikets Ständer behagade ålägga Bevillnings-Utkottet, att uti ett sammanhang behandla och företaga frågorna om beskattning af bränvin och tullen å sådan vara, så att dessa frågor likaledes i ett sammanhang Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1865.
N-o 140.
283 sedan må af Rikets Ständer kunna pröfvas, och en beskattning å bränvinsfabrikationen icke af dem blifva medgifven och åtagen, utan att den dermed i besagda sammanhang stående tull å varan äfven blir af Kongl. Maj :t stadfästad.
Jag anhåller vördsamt, att denna min motion måtte delgifvas Med-Stånden, samt att densamma, om den måste utgöra föremål för förberedande behandling i Utskott, må blifva till vederbörligt Utskott remitterad.
Stockholm den 15 November 1865. ti.
Cederström, N:o 140.
Af Herr Ulfsax, Adolf Fredrik, om de så kallade döda språkens uteslutande från läroämnena vid elementarläroverken, m. m.
Att man i våra dagar har i många fall öfverdrifna kunskapsfordringar på dem, scm skola inträda i embetsverken såsom tjenstemän eller blifva läkare, prester, m. m., är en sanning, som alltmer gör sig gällande.
Vi böra derföre inskränka det otidiga examensläsandet.
Jag föreslår dock nu endast det de s. k. döda språken måtte utestängas från skolorna och ej heller få ingå i examina för dem, som vid universiteten idka studier för att blifva embetsmän i rättegångsverken och andra Statens verk och inrättningar.
Presterne behöfde väl ej heller lära sig de döda språken, då man har goda öfversättningar på svenska och andra lefvande språk af den heliga skrift och de förnämsta teologiska arbeten; men då den s. k. prestbildningen bör undergå en total reform, så vill jag icke nu vidare yttra mig om deras studier.
Läkarne behöfva endast en ringa kännedom i latinska språket och hafva alls intet behof af andra döda språk, hvarföre det äfven vore skäl att befria dem från tvånget att studera grekiska och hebreiska. 284 Motioner hos Ridderkapet och Adeln 1865.
Vid universiteten kunde dock alltid finnas lärare i de döda språken för dem som önskade frivilligt studera dem.
Jag anhåller vördsamt om remiss till vederbörligt Utskott af denna motion.
Af Herr Ulfsax, Adolf Predrik, om nedsättande af en komité för utarbetande af förslag om jury i brottmål.
I nästan alla europeiska länder finnes det en jury, som afgör om en för brott anklagad person är skyldig eller ej.
Jag föreslår, det äfven i Sverige måtte införas en jury jemväl för andra brottmål, än tryckfrihetsmål.
Nödvändigheten deraf är påtaglig.
Jag hemställer dock huruvida icke Rikets Ständer ville hos Kongl. Maj:t anhålla om tillsättande af en komité, som närmare utreder frågan och äfven afgifver förslag till de förändringar i lagstiftningen, som, om jury kommer att införas, kunna blifva nödvändiga.
N:is 142 och 143.
285 N:o 142.
Af Grefve Posse, Knut, om beviljande af ett anslag & 111,000 R:dr för tillbyggnad af Skeppsgosse-lcasernen i Carlskrona.
Enär det för närvarande ej finnes någon lämplig lokal i Carlskrona, hvarest skeppsgossarne under den mörka, kalla årstiden kunna öfvas i gymnastik, bandgevärsexercis, sång, m. m„ hvilket förhållande äfven blifvit anmärkt af Rikets Ständers sist församlade Revisorer, och, då det väl får erkännas att, om någonsin gymnastik är nödvändig, så måste det företrädesvis vara fallet för ynglingar, som uppfostras till sjömän i Statens tjenst och för hvilka de kroppsöfningar, som under loppet af högst fyra månader årligen erhållas å skeppsgosse-briggarne, icke äro tillräckliga, så får jag vördsamt föreslå, att nuvarande Skeppsgosse-kasernen i Carlskrona måtte blifva tillbyggd med en samlingssal i öfre våningen och en gymnastiksal uti den nedra, hvartill förslagsvis, enligt uppgjorda ritningar och kostnadsförslag, skulle erfordras en summa af 42,000 R:dr R:mt, hvilken summa jag alltså anhåller, att Rikets Ständer måtte för sagda ändamål bevilja.
Om remiss till Stats-Utskottet af denna motion anhålles.
Stockholm den 4 5 November 4865.
Knut Posse. N:o 143.
Af Herr Ulfsax, Adolf Fredrik, om utvidgad religions-frihet.
Det är vanhedrande för Sverige att visa ofördragsamhet i religiösa frågor, isynnerhet nu, då till och med Ryssland har religionsfrihet.
Genom grundlagarne till - 286 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1865.
N:o 143 försäkrades visserligen en hvar, att få fritt antaga och utöfva hvilken religion som helst, med undantag endast för embets- och tjenstemän, hvilka skulle bekänna: em betsmännen den s. k. rena evangeliska eller lutherska läran, och riksdagsmännen antingen den lutherska eller den reformerta läran.
Men, oaktadt dessa grundlagsbestämmelser, lät man fortfarande gälla en före grundlagarnes stiftande utfärdad Kongl. Förordning, som stadgade äfven landsflykt för den svensk, som öfvergått från Luthers till en annan lära.
Förstår 1860 fann man för godt, till följd af de påtryckningar, som gjordes från utlandet, att upphäfva flera af de straff, som förekommo i den gamla Förordningen, men i stället stadgades då åtskilliga andra straff för s. k. religiösa förbrytelser.
Dessa nya straffbestämmelser, som äro intagna i tvänne den 23 Oktober 1860 utkomna Kongl. Förordningar, dels om främmande religionsbekännare och deras religionsöfning, dels om ansvar för den, som »träder till eller utsprider villfarande lära,» gå ut på att hindra öfvergången till främmande läror och att stäcka verksamheten af här i riket befintliga bekännare af från Svenska statskyrkan afvikande trosläror.
Alla i förenämnde tvänne 1860 års Förordningar och i den nya strafflagen om religionen förekommande stadganden, som äro i strid mot grundlagarne, måste anses olagliga och grundlagsvidriga, hvarföre jag ock föreslår upphälvandet vid denna riksdag af alla dessa stadganden.
Då Regeringen i sitt förslag till ombildning af representationen ej ansett inskränkningarne i religiöst hänseende för embets- och riksdagsmännen böra för närvarande upphäfvas, så vill jag icke heller nu tillstyrka några förändringar härutinnan, emedan representationsförslaget måste vid denna riksdag oförändradt antagas eller ock förkastas.
Men det är en skyldighet för Rikets Ständer att bortrödja de religiösa skrankor, som nu kunna borttagas.
Landets ära fordrar det.
Utskott af denna motion.
Stockholm den 15 November 1865. A. F. Ulfsax.
N:is 144 och 145. 287 N:o 144.
Af Herr Ulfsax, Adolf Fredrik, om beviljande af ett årligt anslag å 30,000
R:dr, för vård och underhåll å Stochholms sjukhus af fattiga sjuka från landsorten.
Då en mängd personer från rikets alla delar komma till Stockholm, för att söka arbetsförtjenst och måste, då de insjukna, intagas på stadens offentliga lasarett, så är det inte mer än billigt att kommunen här får en ersättning derför.
Jag föreslår derföre, det Rikets Ständer måtte af statsmedel anslå årligen 30,000 R:dr R:mt, för att användas till vård och underhåll å Stockholms allmänna sjukhus af sådana från landsorten ankommande fattiga personer, som måste på dessa sjukhus intagas.
Af Herr Lagergren.
Anders, om tillsättandet af en generalinspektör öfver samtliga gymnastik-inrättning arne i riket, utom Stockholm.
Sedan Pehr Henrik