Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Lidén, underdånigst anhållit, att då han, efter att hafva inträdt i sitt 63 år och tillbragt 30 år i Statens tjenst, numera af sjuklighet vore förhindrad att fortsätta sin läkareverksamhet, men saknade förmögenhet, Kongl. Majit täcktes till Rikets Ständer afgifva nådig Proposition om en pensions beviljande åt honom efter afskedstagandet; och inhemtades af ansökningen vidfogade handlingar, att Lidén, som vore född den 6 Mars 1797 och promoverades till Medecine Doktor i Upsala den 15 Juni 1827, den 23 December 1828 förordnades att vara ordinarie Grufveläkare och Gfrufve-kirurg vid Stora Kopparberget, år 1835 att vara Hyttekirurg derstädes samt år 1842 att vara Läkare vid Kurhuset i Borgholm, hvilken tjenst ännu af honom innehades, äfvensom att han, till följd af kroniskt lidande och hjertfel, hvarmed under de 2:ne sistförflutna åren varit förenad en djup sinnesnedstämning, vore oförmögen både att sin innehafvande tjenst med erforderlig kraft och uthållighet bestrida och att med enskild praktik sig befatta. —■ Kongl.
Majits Befallningshafvande i Calmar län hade, under vitsordande af Lidéns fattigdom, samt att han gjort sig känd såsom särdeles skicklig läkare, äfvensom med åberopande af Lidéns förtjenster om fäderneslandets äldre historia, i hvilket afseende lian fordom tagit en verksam del i utarbetandet af ett värdefullt vetenskapligt verk, Diplomatarium Dalecarlicum, i underdånighet förordat den gjorda ansökningen, varande bifall till densamma jemväl i underdånighet tillstyrkt af Sundhetskollegium, med vitsord, att Lidén under sin utöfver 30 år långa tjenstemannabana städse med nit och skicklighet fullgjort sina åligganden till det allmännas och enskildas bästa.
Med stöd af dessa intyg, och då Lidén, såsom Kurhus-läkare, icke egde rätt till pension, till hvilkens bestridande kurhusmedlen icke lemnade tillgång, helst Calmar läns stora utsträckning föranledt dess delande i trenne särskilda distrikter, hvarigenom läkare och förvaltnings-kostnader betydligt ökats, har Kongl. Majit föreslagit Rikets Ständer att bevilja Ivurhus-läkaren Lidén, vid afskedstagandet, en pension på allmänna Indragnings-staten af 750 Ridr Rimt, motsvarande den lön, han nu i egenskap af Kurhusläkare åtnjuter; — och får, på grund af de anförda förhållandena samt i betraktande af angelägenheten deraf, att Doktor 56 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 152.
Lidén ej må komma att allt för länge qvarstå vid omförmälda befattning, sedan försvagad helsa satt honom ur stånd att densamma behörigen handhafva, Utskottet tillstyrka, att den begärda pensionen må beviljas. 69:o. Sedan Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Gottlands län, uti skrifvelse den 4 Januari nästlidet år, till Kongl. Maj:t öfverlemnat en af Provineiallåkaren i länets norra distrikt, Medicine-licentiaten och Chirurgie magistern A.
André underdånigst gjord anhållan, att, på grund af bifogad läkare-attest och af sökanden i öfrigt anförda skäl, undfå nådigt afsked från nämnde Provincial-läkarebeställning, med lönens bibehållande på allmänna Indragnings-staten såsom pension; i anledning hvaraf ej mindre Suudhets-kollegium än Stats-kontoret infordrade utlåtanden den 17 och 31 i nämnde månad afgifvit, dervid Stats-kontoret anfört, att då André vöre endast omkring femtiosex och ett halft år gammal och såsom Läkare varit i Statens tjenst anställd vid pass 34 år, hvadan han icke uppfyllt de uti nådiga Brefvet den 12 November 1823 för pensions åtnjutande å rikets allmänna Indragnings-stat, stadgade vilkor, Stats-kontoret ansåge sig ej kunna å förberörde ansökning tillstyrka nådigt bifall; — har Kongl. Maj:t, i betraktande af hvad Stats-kontoret sålunda i underdånighet anfort, ansett ifrågavarande ansökning icke kunna bifallas; men, med afseende å Andrés styrkta sjuklighet och deraf följande oförmåga att tjensten bestrida, föreslagit Rikets Ständer, det en årlig pension af 1,500 R:dr måtte André tillerkännas, att, efter erhållet afsked från Provincial-läkaretjensten, af allmänna Indragnings-staten utgå.
Af enahanda skäl, som uti nästföregående punkt äro anförda, har Utskottet ansett sig böra tillstyrka, att jemväl denna nådiga framställning må vinna Rikets Ständers bifall. 70:o.
Vidare är af Kongl. Majit i nåder framställd den begäran, att då Doktor Erik August Hallström, som år 1842 blef extra Provincial-läkare i Lyksele distrikt af Westerbottens län och år 1848 erhöll transport till Provincial-läkaretjensten i Hernösands distrikt af Westernorrlands län, under hela sin tjenstetid innehaft en af de mödosammaste provincial-läkarebefattningar inom riket, samt med outtröttligt nit, omsorg och skicklighet sina åligganden fullgjort, intill dess han år 1858, sannolikt i följd af ansträngning i sin tjenstgöring, insjuknade och kort derefter afled, efterlemnande i fattigdom en mycket sjuklig enka och fyra minderåriga barn, Rikets Ständer måtte åt hvartdera af dessa barn, sönerne Wilhelm Immanuel, född den 13 November 1844, och Carl August, född den 14 Juli 1856, samt döttrarna Helena Elisabeth, född den 31 Juli 1846,'och Maria Carolina Amalia, född den 18 Februari 1853, bevilja en årlig pension af 100 R:dr, att från allmänna Indragnings-staten utgå, till dess de, hvar efter annan, uppnå 21 års ålder.
Denna, af särdeles behjertansvärda omständigheter föranledda, nådiga framställning har Utskottet ansett sig böra till bifall hos Rikets Ständer förorda; dock att, hvad angår pensionen till Doktor Hallströms ofvanbemälda båda döttrar, denna må upphöra, derest de före uppnådda 21 års ålder uti äktenskap inträda.
Häri - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 152. 57 Härigenom har Utskottet äfven besvarat en inom .Borgare-Ståndet väckt, till Utskottet remitterad motion, deruti Herr C.
Rinman, jemte meddelande af åtskilliga uppgifter angående Doktor Hallströms tjenstgöring, äfvensom den upplysning, att, vid efter honom förrättad bouppteckning, skulderna med omkring 6,000 B:dr öfverskrida boets tillgångar, biträdt och förordat ofvanberörda, till förmån för Hallströms barn, gjorda nådiga framställning. 71:o.
Uti en bos Bidderskapet och Adeln väckt motion, som blifvit till Utskottet öfverlemnad, har Herr F. A. Cederschiöld hufvudsakligen anfört, hurusom numera aflidne Medicine Doktorn och Chirurgie Magistern Gerhard Adolf Silfversparre, född den 3 Maj 1813 och år 1842 utnämnd till Provincialläkare i Hedemora distrikt, under utöfningen af donna sin befattning ådagalagt utmärkta prof på tjenstenit och menniskoälskande sjelfförsakelse, hvilka egenskaper slutligen, då under år 1851 inom distriktet utbröt en förfärligt härjande typhus-epidemi, för hvars hämmande Silfversparre, såsom ensam läkare, under flere månaders nästan oafbruten verksamhet ansträngde sina krafter till det yttersta, nedlade honom å dödsbädden, der han dock ännu intill sina sista stunder fortfor att utöfva sitt ädla kall.
På sådant sätt och då Silfversparre, såsom ett motionen bilagdt transsumt af bouppteckningen efter honom jemväl utvisade, icke förvärfvat någon förmögenhet, hade hans efterlemnade enka, till helsan svag och med tre oförsörjda harn, deraf det ena jemväl vore sjukligt, blifvit bragt i en ständigt tilltagande, högst bekymmersam förlägenhet i afseende å sin framtida bergning och barnens underhåll.
Och har af dessa skäl motionären föreslagit, att Bikets Ständer, med behjertande af förhanden varande bevekande omständigheter, måtte bevilja Doktor Silfverspane enka, Evelina Johanna Malmén, samt deras irenne harn en årlig pension till belopp af 400 B:dr för enkan och 100
B:dr för hvartdera barnet intill dess de uppnått myndig ålder.
I betraktande af de utaf motionären anförda förhållanden och enär, genom Doktor Silfverspane uppoffrande verksamhet för det allmänna, hans familj blifvit beröfvad all utsigt till framtida bergning, synes det Utskottet vara Staten värdigt att med något understöd bidraga till lindrande af denna familjs nödställda belägenhet; och har, på grund häraf, Utskottet, i anledning af Herr Oederschiölds motion, funnit sig böra tillstyrka, att för Doktor Silfversparres enka, Evelina Johanna Malmén, må på allmänna Indragnings-staten uppföras en årlig pension å 400 B:dr. 72:o.
Genom remiss från Bonde-Ståndet har Utskottet fått till behandling emottaga en inom samma Biks-Stånd väckt motion, deruti Biksdags-fullmägtigen Per Persson från Wermlands län anhållit om understöd för enkan efter Distriktläkaren, Medicine Doktor Carl Petter Ekegren, hvilken, enligt hvad motionen innehåller, vore född 1806 och promoverad till Doktor år 1838, derefter Ekegren, enligt förordnanden, bestridt hvarjehanda läkarebefattningar intill år 1840, då han utnämndes till
Distriktläkare i Näs härad af Wermlands län, hvilken tjenst Ekegren utan lön af Staten på ett utmärkt sätt och till allmän belåtenhet utöfvat intill sin den 6 Januari nästlidet år timade död, dervid Ekegren efterlemnat enka och en minderårig son utan tillgångar för beredandet af ens den tarfligaste bergning; varande af motionären, på grund af dessa ömmande omständigheter, föreslaget, att Ekegrens enka och son måtte hugnas med årligt understöd af 300 B:dr; Bih. till Ii.
Sl. Brot.
1859 Sf 1800. i Sami. 1 A/d. 2 Band. 25 Haft. 8 58 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 152. men då Doktor Ekegren icke innehaft ordinarie beställning i Statens tjenst och vid sådant förhållande omsorgen om hans efterlemnade familj synes höra åligga den ort, för hvilken den aflidne gagnat och verkat, har Utskottet funnit sig böra afstyrka bifall å denna motion. 73:o.
Med anledning af en utaf framlidne Pharmacie Professoren-vid Carolinska Medico-cliirurgiska Institutet C. G. Mosanders efterlemnade enka, Hulda Philippine Forsström,, gjord underdånig ansökning, att som behållningen i boet efter hemålde hennes man, hvilken i 35 år varit i Statens tjenst anställd, jemlikt ansökningen hifogadt, styrkt transsumt af boupptecknings-instrumentet, endast uppgått till 8,283 Ridr 99 öre, att fördelas emellan sökanden och en gift dotter, samt de pensioner ur Civil-statens pensionskassa samt allmänna Enke- och Pupill-kassan af tillsammans 750 11:dr Runt, hvartill sökanden genom mannens i lifstiden gjorda inbetalningar blifvit berättigad, vore alldeles otillräckliga äfven för en knapp bergning, Kongl. Majit täcktes hos Rikets
Ständer göra nådig framställning om beviljandet för henne af någon årlig pension, har Kongl. Majit, med afseende å Professor Mosanders vetenskapliga förtjenster och den oegennyttiga frikostighet, hvarmed han till Naturhistoriska Riksmuseum öfverlemnat sina mineralogiska samlingar af ej obetydligt värde, täckts föreslå, att nämnda enka måtte berättigas till årlig pension på allmänna Indragnings-staten af 600 Ridr; — men då Professor Mosanders enka, enligt hvad ofvan är omförmält, icke saknar egna tillgångar för sin bergning, har Utskottet ansett sig ej böra till bifall hos Rikets
Ständer förorda högstberörda nådiga framställning. 74:o.
Uti en hos Ridderskapet och Adeln väckt motion, har Herr D. Silfverstolpe anfört, hurusom aflidne Professoren vid Veterinär-inrättningen i Stockholm, Reinhold
Dahlström, hvilken under en tid af 26 år med nit och omtanka utöfvat omförmälda befattning, vid sin nyligen inträffade död efterlemnat sin enka i ytterst knappa omständigheter.
Boets behållning utgjorde nemligen, enligt företedt boupptecknings-instrument, endast något mera än 1,000 Ridr; och som Dahlström, i likhet med öfrige lärare vid förenämnde inrättning, intill slutet af nästlidet år innehaft sin befattning derstädes endast enligt förordnande, hade han derigenom varit förhindrad att bereda sin enka rätt till pension af Staten, likasom hans ringa lön icke medgifvit honom att till hennes förmån ingå uti någon annan pensionsanstalt.
På grund af dessa förhållanden har motionären hemställt, att Professoren
Dahlströms enka måtte beviljas en årlig pension å 500 Ridr.
Med afseende å Professoren Dahlströms erkända förtjenster såsom lärare, och då de ringa löneinkomster, som allt intill nästlidna riksdag voro med nämnda befattning förenade, ej kunnat medgifva honom att sörja för sin familjs framtida bergning, har Utskottet ansett billigt, att Dahlströms i torftiga omständigheter efterlemnade enka hugnas med något understöd af allmänna medel, hvilket dock torde böra bestämmas till något lägre belopp, än motionären föreslagit; och får Utskottet i anledning häraf hemställa, att på allmänna Indragnings-staten må för Professoren Dahlströms enka, Maria Wilhelmina Gravallius, uppföras en årlig pension å 300 Ridr. Stats-Ulslcottets Utlåtande N:o 152. 59 75:o.
Med erinran om numera aflidne Föreståndaren för Yeterinär-inrättningen i Skara, Ofver-direktören Sven Adolf Norlings förtjenster om veterinärundervisningen, som till hufvudsaklig del hade Norlings rastlösa nit att tacka för de framsteg den under de sistförflutna tio åren gjort, har ofvanbemälde motionär, Herr Silfverstolpe, vidare föreslagit, att Rikets Ständer såsom en gärd af tacksamhet och aktning för den utmärkte mannens minne, måtte tilldela hans i knappa omständigheter efterlemnade oförsörjda dotter, Louise Norling, en årlig pension af 400 R:dr.
Då Öfvcr-dircktören Norling genom sin förtjenstfulla verksamhet onekligen förvärfvat sig grundade anspråk på erkänsla från det allmännas sida, desto hellre som hans bemödanden för Yeterinär-läkarekonstens utbildning, enligt hvad de vid Herr Silfverstolpes motion bilagda handlingar gifva vid handen, antagligen för honom sjelf medfört icke obetydliga ekonomiska uppoffringar, har Utskottet funnit billigheten fordra, att hans behöfvande dotter icke lemnäs utan understöd från Statens sida; och får Utskottet, på grund häraf, hemställa, att Öfver-direktören Norlings dotter, Louise Norling, på allmänna Indragnings-staten tillägges en årlig pension å 300 R:dr, att utgå så länge hon ogift förblifver. 76:o.
Hos Ridderskapet och Adeln äfvensom inom Preste- och BondeStånden äro framställningar gjorda om undei’stöd för aflidne Intendenten vid allmänna Barnhus-inrättningen i Stockholm Theodor Sandströms < efterlemnade enka, Charlotta Wallenius, och deras oförsörjda harn; i hvilket hänseende hos förstnämnda Riks-Stånd Herr A. W. af Sillén, hos Preste-Ståndet Kongl. Hofpredikanten Wensjoe, med hvilken Doktor Säve och Prosten Söderberg sig förenat, och inom Bonde-Ståndet Riksdags-fullmägtigen Per Mattsson från Wester-norrlands län, hemställt, att bemälda enka och barn måtte tilldelas en årlig pension, hvars belopp blifvit föreslaget, enligt Herr af Silléns motion, till 500, men af öfrige motionärer till 400 R:dr; och hafva till stöd för dessa framställningar motionärerne åberopat: att Sandström, som den 4 December 1851, då allmänna Barnhus-inrättningen ännu var under organisation, förordnades att bestrida de till Intendentsbefattningen derstädes hörande göromål, och den 21 Januari 1854 med döden afgick, under denna tid vid sina för inrättningens framgång vigtiga tjenste-åligganden visat ovanligt nit och en utmärkt skicklighet, derom inrättningens nuvarande till icke ringa del genom Sandströms medverkan ordnade skick nogsamt bure vittnesbörd; att Sandström, som aflidit i följd af öfveransträngning i sin tjenst, såsom tillgång i boet icke efterlemnat annat än de nödvändigaste husgerådssaker, och att hans enka, som för sitt och 2:ne minderåriga barns uppehälle och uppfostran icke hade andra medel att påräkna än den årliga pension å endast 180
R:dr, som hon från allmänna Enke- och Pupill-kassan egde uppbära, sålunda befunne sig uti en högst bekymmersam ställning; -— varande dessa uppgifter genom handlingar, som blifvit hos Utskottet företedda, behörigen styrkte; — och har Utskottet i betraktande af Intendenten Sandströms, ehuru ej långvariga, dock onekligen särdeles förtjenstfulla verksamhet vid ordnandet af allmänna Barnhus-inrättningen, samt den nödställda belägenhet, hvaruti hans efterlemnade familj genom Sandströms af uppoffrande nit för sin tjenstepligts uppfyllande förorsakade bortgång blifvit försatt, ansett sig hafva skälig anledning i så måtto förorda de af ofvanbemälde motionärer gjorda framställningar, att Utskottet tillstyrker, 60 Stats-UtsJcotlets Utlåtande N:o 152. det Intendenten Sandströms enka, Hedvig Charlotta Wallenius, måtte beviljas en årlig pension på allmänna Indragnirigsstaten till belopp af 300 R:dr. 77:o.
Uti en till Rikets Ständer den 18 sistlidne Maj aflåten nådig Proposition har Kongl. Majit behagat anföra, hurusom bland de män, hvilka i sednare tider väsendtligen bidragit till vetenskapernas framsteg och derigenom, icke blott inom fäderneslandet utan jemväl utom dess gränser, förvärfvat sig ett aktadt namn, framlidne Professoren och Inspektorn vid Kongl. Carolinska Institutet, Kommendören af Kongl. Nordstjerne-Orden m. m.
Doktor Anders Adolf Retzius in tagit ett utmärkt rum.
Hans förtjenster såsom lärare, snillrik forskare och författare vore lika allmänt kända, som de högt uppskattades af alla dem, hvilka egnat sig åt läkarekonsten och särskildt åt anatomien, — den vetenskapsgren, som företrädesvis utgjorde fältet för hans upplysta och gagnande verksamhet.
För Svenska folket måste det anses såsom en dyrbar pligt, att åt den frejdade mannens minne egna en gärd af aktning och tacksamhet; och har Kongl.
Maj:t i sådant hänseende föreslagit Rikets Ständer, att åt Professoren Retzii enka, Emilia Sofia Wahlberg, bevilja en årlig pension af 1,500 R:dr R:mt, att i hennes återstående lifstid utgå.
Erkännande den sällsynta verksamhet och de utmärkta förtjenster om vetenskapen, hvarigenom framlidne Professor Retzius gjort sitt namn högt aktadt samt både gagnat och hedrat sitt fädernesland, tillstyrker Utskottet, att den för Retzii efterlemnade enka af Kongl. Majit föreslagna pension måtte af Rikets Ständer beviljas. 78:o. Hos Ridderskapet och Adeln har Grefve C. A.
Adlersparre, med er inran om den nyligen aflidne Biskopen Carl Adolf Agardhs sällsynta egenskaper och de utmärkta förtjenster han inlagt genom sina värdefulla arbeten uti flera särskilda vetenskapsgrenar, föreslagit, att Rikets Ständer måtte åt Agardhs i knappa omständigheter efterlemnade enka anslå en pension till enahanda belopp, som blifvit enkan etter Friherre Berzelius eller Professor Geijer beviljade, hvilken framställning flere ledamöter såväl af Ridderskapet och Adeln, som af de öfriga RiksStånden, dem motionen blifvit delgifven, understödt och förordat.
Utskottet torde knappt behöfva erinra, att framlidne Biskop
Agardh tillhörde dessa fäderneslandets högt begåfvade söner, hvilka genom snillrika och lysande egenskaper väsendtligen bidragit till dot anseende, Sverige bland Europas nationer genom vetenskapliga forskningar och upptäckter sig förvärfvat.
Svenska folket har ock tillförene ansett såsom en kär pligt att hedra minnet af de män, till hvilka det sålunda står i outplånlig förbindelse; och torde Rikets Ständer äfven nu, vid minnet af Biskop
Agardhs mångsidiga verksamhet inom vetenskapens område, finna sig uppmanade att, såsom en gärd af erkänsla för don aflidnes förtjenster, tillägga hans efterlemnade enka, Charlotta Lindskoug, en årlig pension af 2,000 R:dr, att från allmänna Indragnings-sta ten utgå ifrån och med månaden näst efter den då Biskops innan Agardhs nådårsförmån upphör. 79:o.
I ändamål att bereda pension åt framlidne Professoren vid Upsala Universitet C. U. Zedritz's efterlemnade enka och oförsörjda barn, hafva inom Stats-Utskottets Utlåtande N:o 152. 61 Riks-Stånden särskilda motioner blifvit väckta och till Utskottet remitterade, nemligen: hos Ridderskapet oell Adeln af Friherre D. T. von Schultzenheim, som föreslagit, att Rikets
Stärder måtte åt den aflidnes enka bevilja en årlig pension af 300 R:dr, samt 150 R:dr åt hvart och ett af de fyra barnen, tilldess de uppnått ’21 års ålder; hos Preste-Ståndet af Prosten Ljungdahl, med hvilken flere ledamöter af samma Riks-Stånd förenat sig uti den hemställan, att ett årligt understöd af 1,000 R:dr måtte tillerkännas Professor Zedritz’s enka, samt hos Borgare-Ståndet af Herr II. P. V. Gahn, som, biträdd af Herr P. Staaff, framställt enahanda anhållan, som förstbemälda motionär hos Ridderskapet och Adeln; — varande till stöd för dessa framställningar af motionärerne erinradt om den framstående plats bland Universiteternas spccialämncn, som Latinska språket städse intagit, hvadan ock uppehållandet af lärostolen i Romerska vältaligheten varit mödosammast af alla lärareplatser vid Akademierna, samt kostat de tre sista, som i Upsala beklädt denna lärostol, lifvet i deras hästa år.
Så hade, hvar efter annan, den snillrike Törnros, den lärde Sillén och nu sist den af ungdomen så högt älskade Carl Edvard Zedritz, genom döden bortgått från sin mödosamma Profession vid den ålder, då mannens förmåga af verksamhet är störst.
Efter det Zedritz blifvit såsom lärare fästad vid Akademien, hade han, ehuru utan ordinarie löneinkomster, i förlitande på en ovanlig arbetsförmåga, tidigt ingått giftermål, men under 6 års lönlös tjenstgöring såsom Docent samt 11 års med den ringa Adjunktslönen, hade hans ekonomiska ställning ej kunnat vara annat än ganska bekymmersam; och äfven såsom
Professor hade Zedritz de första åren icke haft högre löneinkomster, än '2,400 R:dr, samt blott under ett år fått tillgodonjuta den af Rikets sednast församlade Ständer beviljade löneförhöjning.
I följd häraf hade Zedritz vid sin bortgång efterlemnat ett skuldsatt bo; och sönerna till en man, som uppoffrat sitt lif under arbetet för att bilda landets ungdom, saknade all annan tillgång för sin uppfostran, än enskild välgörenhet möjligen kunde dem bereda; finnande motionärerne dessa omständigheter påkalla Rikets Ständers deltagande och behjertande.
Med afseende å Professor Zedritzs allmänt erkända utmärkta egenskaper såsom vetenskapsidkare och akademisk lärare, har Utskottet ansett sig, i anledning af ofvanberörda motioner, böra tillstyrka, att en årlig pension af 600
R:dr må för Professor Zedritz’s efterlemnade enka, Nanna Nyström, på allmänna Indragnings staten uppföras. 80:o.
Till Utskottets handläggning har vidare blifvit från Preste-Ståndet öfverlemnad en af Prosten Berlin väckt motion — deruti Professorerne Agardh och Sundberg samt Kontrakts-prösten Falck instämdt — att till framlidne Linguarum Orientalium Professoren vid Lunds Universitet JJ.
M. Bolméers enka måtte för hennes återstående lifstid beviljas en årlig pension af 300 R:dr R:mt; till stöd för hvilken framställning motionären, bland annat, anfört, hurusom bemälda enka vid sin mans frånfälle icke tvekade, att till gäldande af mannens skulder anslå sina nådårsinkomster och sålunda genast afhända sig det, som egentligen var afsedt att tillförsäkra henne om en tarfligTutkomst; hvadan hon dock nu, utan andra inkomster än en ringa pension från Akademi-kassan vid en framskriden ålder och med försvagade kroppskrafter vore nödsakad att för sitt lifsuppehälle bestrida mathållning under terminerna åt vid nämnde Universitet studerande ynglingar; — och får Utskottet, på grund af de anförda förhållandena, tillstyrka, 62 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 152. att Professor Bolméers enka, Laura Lundblad, måtte tillerkännas en årlig pension på allmänna Indragnings-staten till belopp af 300 R:dr. 81:o, Uti en inom Preste-Ståndet väckt och till Utskottet remitterad motion har Professor Selander, med erinran, hurusom Rikets sednast församlade Ständer åt Elementar-läroverkens lärare anslogo icke obetydliga lönebelopp, uttalat den förhoppning, att Universiteten, såsom de främsta af Rikets läroanstalter, hvilkas lärare hafva till uppgift icke blott att undervisa, utan äfven att föra vetenskapen framåt, måtte med samma välvilja från Rikets Ständers sida bemötas.
Då den högsta lärare-graden vid Elementar-läroverken numera är på stat uppförd med en lön af 4,000 R:dr, kunde en Professor, som hade en lång förberedelse för sitt lärarekall och måste anskaffa och underhålla ett dyrbart bibliothek, samt innehade den förnämsta lärareplatsen inom sin vetenskap och ej kunde påräkna vidare befordran, ingalunda anses vara öfverflödigt aflönad med ett belopp af 4,500 R:dr; och har på grund häraf motionären hemställt, att det på 9:de Hufvud-titeln till Professores Emeriti vid Universiteterna uppförda lönebelopp af 4,000 R:dr måtte höjas till 4,500 R:dr, hvarjemte motionären meddelat den upplysning, att, enligt Universitetens utgiftsstater, de till Professores Emeriti anslagna löner tillfalla i verklig tjenst varande Professorer.