Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
För detta antal ansågos de af Staten begärda tillskott till räck I i "e , men icke för ett stone; och att utan tillökning i StatsAnslagen, öka antalet af Delägare, skulle följaktligen vara, alt blottställa hela 4io Stats-Utskottets
Inrättningen för vådan af en tidigare eller senare undergång.
Utom detta allmänna och väsendtliga skäl emot den ifrågavarande tillökningen i Delägarenas antal, förekomma äfven serskildta, hemtade från det egna förhållandet med hvar och en af förrbemälde TjenstemannaCorpser.
— Hvad Städernes Embets- och Tjenstemän angår, så äro deras LöningsviIlkor i olika Städer, både till beskaffenhet och belopp, så skiljaktige, icke blott från Rikets EmbetsmannaStaters, utan äfven sins emellan, att det svårligen vore möjligt, att, efter enahanda grunder, som blifvit följde vid classificationen af RiketsEmbetsmän, classificera Städernes Tjenstemän.
Genom sjelfva den ordning, hvari desse sednare tillsättas och beskaffenheten af tjenstgöringen. för ensior del deribland, uppkommer emellan dem och Rikets Tjenstemän en icke mindre märkbar skiljaktighet.
Valde af sine Medborgare, förena Städernes Tjenstemän icke sällan med deras allmänna befattningar någon enskild borgerlig handtering, hvaraf de före sitt inträde på Tjenstemanna-banan varit i utöfning.
Då tjensten sålunda för desse icke odeladt upptager hela deras tid, påräkna de icke eller af den samma hela sin utkomst; och sådana Inrättningar, som den förevarande, kunna följaktligen för dem icke anses lika oumbärliga, som för Rikets Embetsman.
Enär uti det för CivilStatens Pensionslnrättning sedermera af K. M:t under d. i5 Nov. 1826 utfärdade Nåd.
Reglemente, Städernes Embets-och Tjenstemän icke voro upptagne, så hade, med anledning häraf, Norrköpings Borgerskaps Äldste, uti en till K. M:t ingifven Betänkanden, N:o 289. 411 skrift, i underd:het anhållit, det K.
M:t i Nåder täcktes tillåta, alt Norrköpings Magistrat, med derunder lydande Tjenstemän, mätte, emot fullgörande af föreskrifne förbindelser, få i CivilSlatens Pensionslnrättning deltaga.
— Uti häröfver linder den 8 Aug. 1827 meddelad Resolution, har K.
M:t i Nåder behagat förklara, det K.
M:t icke funnit lämpligt, att för någon viss Stads Magistrat bevill ja undantag från hvad som, i afseende på Städernes Magistrater i allmänhet blifvit förordnadt: och finge det ankomma på Städernes Representanter sjelfve att, om dem så godt syntes, vid den näst instundande Riksdagen väcka fråga 0111 rättighet för Städernes Tjenstemän till delaktighet uti oftanämnde Pensionslnrättning.
Utskottet har tagit i öfvervägande hvad sålunda i ämnet förekommit; hvarvid, i afseende på den uti motionen yrkade verkställighet af 1823 års St:rs Beslut, hvilket, efter Motionairens förmenande, skall innefatta bifall till hvad motionen har till föremål, Utskottet får erinra, att, på sätt förrberördt är, genom nämnde Beslut, det endast blifvit åt K.
M:t i underdånighet öfverlemnadt, att fastställa de villkor, hvarmed Städernes Embets- och Tjenstemän böra ega rätt, att blifva Delägare uti PensionsGassan.
Och då således 1823 års St:r icke ingått uti hufvudsaklig och dcfinitif pröfning af ämnet, anser Utskottet den åtgärd, som från R.
Sttrs sida vid sisth Riksdag egt rum, icke kunna på något sätt vara hinderlig för Rikets nu församlade Höglofl.
St:r, att, efter för handen varande förhållanden, motionen behandla. 4i2 Stats-Utskottets Beträffande således den rättighet för Städernes Embets- och Tjenstemän till delaktighet i Pensionslnrättningen, sorn uti motionen synes villja härledas derifrån, att Centonal erlägges utaf desse Embets- och Tjenstemän?
Löner, så skulle, till vedel läggning af ett sådant påstående, endast behöfva nämnas, att någon Centonal icke ingått eller kommer att ingå lill ifrågavarande Inrättning, emedan Centonalen hel och hållen är disponerad till fördelning emellan Armeens PensionsCassa och Wadstena KrigsmanshusCassa.
Anslaget af i5,ooo It:dr åter kan så mycket mindre vara någon ersättning för Centonal, sorn PensionsInrättningen aldrig egt någon andel deri, utan är detta anslag ett Inrättningen beviljadt årligt penninge-understöd, hvilket icke utgår utaf någon viss uppbörd, utan är, lika med andra StatsUtgifter, i RiksStaten uppförd t.
Utom andra nyttiga ändamål, som med PensionsInrättningen åsyftats, har säkerligen, såsom hufvudsakligt, äfven ingått i beräkning, att, genom en sådan stiftelse, StatsFörvaltningen skulle, emot ett årligt bidrag, kunna i en framtid befrias från allt bestyr med sådane Statens Embets- och Tjenstemaus pensionering, hvilka, enligt gällande Författningar, kunde göra anspråk på understöd utaf allmänna medel, när de, för ålderdom och sjukdom, blefvo oförmögne lill tjenstgöring.
— Och då ett sådant understöd aldrig kunnat komma i fråga, att Städernes Embets- och Tjenstemän tilldelas, så visar det sig ganska klart, att
Inrättningen icke blifvit stiftad för andre, än Statens B e t ä n k a n d e 11, N:o 289. 413 egne Embets- och Tjenstemän, hvilka utaf Allmänna medel uppbära sine Löner.
De uti InterimsDirectionens underd.
Utlåtande framställda åsigter, i afseende på svårigheterne af flera slag, hvilka skulle möta Städernes Embets- och Tjenstemäns intagande såsom Delägare uti Pensionslnrättningen, har Utskottet också för sin del icke kunnat annat, än, såsom välgrundade, gilla och godkänna.
Och som, på de af InterirnsDirectionen utvecklade skäl, Utskottet fullkomligen delar
Directionens yttrade öfvertygelse derom, att en utsträckning i antalet af Delägare skulle snarare leda till skada, än till förmån för Inrättningen och dess redan varande Delägare; så anser sig Utskottet icke kunna tillstyrka bifall å Hr Arosenii motion.
Af Hr CommerceRådet Santesson: Emot detta StatsUtskottets Betänkande nödgas jag anmäla min Reservation.
De skäl StatsUtskottets pluralitet anfört emot Hr Arosenii Motion, uti hvilken hela BorgareStåndet instämt såsom en dess angelägenhet, synas altför svaga.
Utskottet förnekar först, att de i5,ooo R:dr hvilka af StatsVerket enligt 182! års Ständers beslut utgå till PensionsFonden, äro en ersättning för den Centonal, som Städernas Embetsrnän lika med alla andre civile Tjenstemän af sine Löner betala, men hvilken är anslagen RrigsmanshusCassan; att Utskottets pluralitet häruti misstagit sig, derom vittnar StatsUtskot - S t a t s - U t s k o t t e t s tets Betänkande vid i8i3 års Riksdag, pag. ygo i 4:de Sami. i:sta delen af Bihanget till i8a3 års Riksdagsprotocoller, der Utskottet föreslår, som orden lyda: ”att den summa af i5,ooo R:dr om året, hvartill |:delar af Centonalen och Krigsmanshusafgiften af Civile Tjenstemäns Löner uppgår, anslås deras Pensionslnrältning å Stat linder ytde Hufvudtiteln ; af det skäl, alt Centonalen är förut anslagen att försäkra Armeens PensionsCassa.” Utskottet anförer äfven, att 1823 års Ständer blott öfverlemnat åt Konungen, att fastställa de vilkor, hvarunder Städernas Embetsman skulle få rätt att blifva Delägare uti PensionsFonden, hvaraf
Ut kottet dragit den följd, att närvarande
Ständer af detta beslut icke voro hindrade, att efter godtycke nu behandla frågan, och att vid anslagets beviljande man endast afsett det antal delägare, som uti Förslaget var calculeradt.
Denna sednare anmärkning mäste förfalla, då, hvad R.
StJr år 1823 angående Städernas Embetsmäns Pensionsrätt beslöto, står i förening med det då gifne anslaget, och åter, om det cj kan förnekas att nuvarande
Sttr icke äro bundne af de föregåendes beslut, så skulle i sådant fall det anslag, som för PensionsFonden år 1823 beviljades, nu å nyo underställas R.
— Jag anser Städernes Embetsmäns Pensionsrätt lika obestridelig, som det anslag af 25,ooo R:dr, sorn Pensionslnrättningen af Staten äger, bör vara det, och af samma egenskap som alla Statsanslag, att de ej utan ersättning kunna borttagas, Ora Betänkan den, N:o 28g. 4>5 ej Städernes Embetsman fått delaktighet i Pensionsfonden så bade BorgareStåndet ej beviljat anslaget, ty det synes nog hardt, att då de öfrige Embetsman genom detta It.
St:rs anslag njuta ersättning för den Centonal de betala, så skola icke allenast Städernas Embetsman utan all reciprocitet af sine Löner betala Centonal , ulan ock dessutom Städerne bidraga lill de 25,000 R:dr, som både Landets enskilde och de öfrige Embetsmännens PensionsFond är tillagd.
Fingo Städerne återtaga för sine Embetsman den Jtdel de äga uti den sedan 1798 besparade Fonden, och efter bevillningsbeloppet disponera sin andel i ofvanberörde 25,000 R:dr som nu af StatsVerket från Bevillningen utgår, så skulle deraf Städernes Embetsman få en vida större Fond än de behöfva.
De skäl StatsUtskottet i öfrigt anfört äro så svaga, att de ej förtjena vederläggning.
Motionen antyder, att Pensionsrätt endast sökes för Städernes Borgmästare, Rådmän, Secreterare, Casseurer och Vågmästare; alla desse äro af sine tjenster så sysselsatte alt de icke kunna tillika utöfva Borgerlig näring, hvilket äfven i Jagarne förbjudes.
— De äro både för Städerne och alla Statens medlemmar lika oumbärlige, som Domare å Landet, Uppbördsman och Executorer derstädes, och måste existera likasom desse, både för StadsSamhället och alla dem från Landet, sorn med det komma i beröring.
Väl har omtalats de förläningar en eller annan Stad erhållit; desse hafva blifvit använde lika med indelte Räntor på Landet, eller Statens öfrige medel, till nödige Löner, och ide fleste ^iö St a ts-Utsk o 11e t s Städer måste ändå Borgerskapet och Stadens Innevånare deröfver på sig årligen in taxera betydelige summor till Embetsmannens aflöning; Om således Embetsmännen å Landet skola anses för Statens Tjenstemän, rnåste äfven Städernes vara det, emedan Statens Intrader genom dem uppbäras, samt Lag och Rätt genom dem för alla både i Stad och från Landet skipas och uppehållas.
Det synes derföre högst obilligt, om, då Städerne för sine Embetsmän måste vidkännas större Utgifter än Landsorterne för sina, då ock Städerne med sin anpart i Bevillningen äfven deltaga i den Allmänna Civila PensionsFonden, de dessutom skola tvingas, att sjelfve göra nya sammanskotter för pensionerandet af sina Embetsmän, af hvilka, såsom Motionairen anfört, troligen ganska få kunna komma i åtnjutande af Pension, och således nästan påtagligt är, att PensionsFonden skulle genom denna tillökning af Delägare och deras bidrag snarare vinna än förlora, hvilket äfven StatsUtskottet i början af sitt Betänkande erkänt. 1823 års Statsutskott uteslöt äfven uti sitt första Betänkande Städernas Embetsmän, men efter återlemiss från 3:ne Stånd bifölls för Städerne den rättighet, de genom den nu ifrågavarande motionen sökt bibehålla, och hvartill BorgareStåndet på nu anförde skäl af både rättvisa, billighet, och efter sin andel i Statsbidragen, hoppas att Respective MedStånden bidraga genom ogillande af Utskottets Betänkande, och bifall till Motionen.
Betänkan den, N:o 289, 290. 417 Häruti hafva instämt Herrar Lundgren, Aspelin, Eckerman, Lamberg, Langenberg, Winberg, Ståhle.
Utlåtande, angående Anslag af Medel till Utgifternes bestridande för H. M.
(U.-A.) Enligt ankomne ProtocollsUtdrag, hafva samteiige RiksStånden till Utskottet remitterat Motioner, af Hr Rosenblad, B., Hr Professoren Bexell, Hr Modin samt Andreas Håkansson från Elfsborgs Län, att Utskottet måtte till R.
St:r afgifva Förslag till bestridande af de kostnader, som vid H. M.
Drottningens Höga Kröning ägt rum.
Sedan, i anledning häraf, Utskottet i behörig ordning begärt och erhållit uppgifter på beloppet af berörde kostnader; så får Utskottet upplysa, att de samma uppgått till ett sammanräknadt belopp af3i,5oo R:dr.
Under åberopande af R.
St:rs vid nasti.
Riksdag afgifne underd.
Skrifvelse af den 29 JNov. 1823, innefattande R.
St:rs, såsom en ny gärd af deras underd. vördnad och tillgifvenhet för H. M. Drottningen, i underd. gjorda anhållan, det Hennes M:ls Höga Kröning måtte, efter uråldrigt bruk, för sig gå; hvarvid R.
Sl:r tillika förenade den underd. önskan, att K. M:t Sjelf täcktes Mådigst pröfva och bestämma, när tiden dertill vore lämpligast, får Utskottet, då denna KröuingsAct, i enlighet med R.
Sltrs sålunda yttrade ^|8 S t a t s - U t s k o 11 e t s anderd, anhållan, nu blifvit verkställd, härmedelst vördsamt föreslå: att den derföre uppkomne kostnad af 3r,5oo R:dr må anvisas å RiksgäldsContoiret, att utgå af den dit Iefvererade Bancovinst för år 1828, utgörande 170,918 R:dr 3 sk. 7 r:st., af hvilka Medel, sedan derifrån afgått 100,000 R:dr, sorn, jemlikt Utskottets den 17 nasti.
September afgifne Betänkande N:o 255, ang:de serskildt anslag till FörsvarsVerkets iståndsättande, hland andre tillgångar för samma anslags bestridande blifvit beräknade , ett öfverskott af 70,918 R:dr 3 sk. 7 r:st. befinnes.
Lärande R.
St:rs i anledning häraf vidtagande beslut hos K. M:t genom underd.
Skrifvelse anmälas.
Den 12 October 1829.
Utlåtande, ang:de understöd till beredande af communication medelst Ång- eller TrampFartyg emellan Stockholm och Städerne vid Bottniska Viken.
(U.-A.) Till Utskottet hafva ncdannämnde 3:ne Motioner blifvit remitterade, nemi.:
Från H. R. o. A. 1:0 Af Hr Boijj Johan Fredr.som, under framställning af vigten för de Norra Provincerne, att äga en lättad communication med Stockholm och hvaraf Staten i flere afseenden äfven skulle hemta fördel, Betänkanden, N:o 291.
4r9 hemställt, att, till byggande af ett Ångfartyg, för att årligen, så länge åstiden medgåfve, besöka Städerne Gefle, Söderhamn, Hudiksvall, Sundsvall, Hernösand, Umeå och möjligtvis äfven Piteå samt derefter retournera till Stockholm, och hvilket Fartyg, försedt med 2:ne Angmachiner, hvardera om 3o Hästars kraft, blifvit beräknadt till en kostnad af 60,000 R:dr, ett Lån af Staten, stort 3o,ooo R:dr, måtte det blifvande Bolaget meddelas uppå 10 års tid mot 3 proc. årlig Ränta; skolande, i händelse samma LåneAnslag beviljas, anstalt genast derefter fogas om bildande af ett Bolag, hvilket komme att ställa nöjaktig säkerhet för LåneSumman och företagets verkställande; och har, under instämmande i berörde Motion, blifvit anfördt af Hr Grefve Sparre, Eric, att den skjutsningsskyldighet för K.
M:ts och Kronans räkning, som skulle insparas, om Transporter af Båtsmän, Bevärings- och BeklädnädsPersedlar, Stämpladt Papper och framförallt Saltpeter, verkställdes genom Ångfartyg, vore så betydlig, att det allmännas verkliga vinst, genom denna anstalt, skulle under de år, för hvilka Lånet yrkats, öfverväga Lånets Capitalbelopp, då endast för Saltpeter-transporterne, hvilka årligen tilltogo, under sisth vinter inom Gefleborgs
Län begagnats omkring 5ooo Hästar, och den skjutsande allmogen, hvaraf en del hade sitt hemvist inom aflägsne delar i Länet, måst, i detta ändamål, färdas 16, 18 till och med 20 mil; varande, efter Hr Grefvens tanka, uppoffringen af den mängd öke- och karl-dagsverken, som åtgingo blott för berörde artikel, af den betydenhet att de 4ao Stats-U tsftottets skjutsningssky
Idige gerna skulle underkasta sig ett bidrag för ändamålet, till lättnad i detta deras åliggande, och hvilket sålunda lemnade ytterligare garantie för återbetalningen af Lånet; samt af Hr Grefve Hamilton j Johnj att, genom förbättrade comunicationer, Folkets resursser ökades samt att förslaget i denna del hade för afsigt, att bereda någon ersättning för alla de uppoffringar som fordrades, hvadan ock ifrågavarande bidrag, långt ifrån att minska allmänna välmågan, tvertom skulle öka den; i hvilket afseende Hr Grefven tillika åberopat det inflytande, som den productiva verksamheten vid utförandet af allmänna företag haft på Norra Amerikas framtida välstånd, och på samma Stats rang bland de civiliserade Samhällsmagterne.
Fran * II.
BondeStåndet : 2:0 Af Carl Henricsson Bergman från Gefleborgs Län, att som Transporter ej mindre af Båtsmän, BeväringsPersedlar och den årligen tilltagande Saltpetern in. fl. andre Kronans effecter åstadkommo icke allenast en betydande kostnad för Staten, utan äfven ett högst besvärligt onus för Landtmannen; en Ångbåtsfart alltså måtte på Statens bekostnad inrättas emellan Stockholm och de vid Sjökusten norr ut belägne Släder, hvarföre kostnaden till största delen syntes kunna ersättas af de besparingar, som i utgifierne för Krono-transporterne uppkommo, och genom hvilken inrättning hufvudsakliga fördelar skulle kunna beredas i den uppmuntran, som innevånarnes kända in - Betänkande!), N.‘o 291. ^21 dustriella anlag skulle linna i en latlad communieation.
Uti hvilken Motion instämt RiksdagsFullmäktige Eric Pehrsson och Hans Hansson från Gefleborgs Län samt Nils Strindlund från WesterNorrlands
Län och Bygdén från Westerbotten, denne sistnämnde under yrkande, att Ångbåtsfarten skulle sträcka sig jemväl till denna ort. 3:o Af Lars Ericsson från Gefleborgs Län, att, till afhjelpande af de mångfaldiga olägenheter för Landtmannen, som uppkommo från skyldigheten att fortskaffa Kionans Manskap, antingen ett med TrampMachin försedt Fartyg borde inrättas, hvarmed så väl BåtsmansCornmenderitmar kunde, under föreskrifvet ombyte, sjelfve forssin sig fram, som äfven Soldat-transporter med passande destination verkställas; eller ock att förordnas kunde, det Kronans Båtsmän, lika som Soldaten, skulle till sine arbets- och andre Commenderingar gå, oell blott deras packningar skjutsas, derigenom en
Häst skulle blifva tillräcklig för hvad nu många behöfdes; kunnande i sistnämnde fall jemväl den fördel tillskyndas Soldaten, att få sin packning skjutsad, samt den följd häraf uppkomma, att både Manskapet kunde göra längre dagsresor och de skjutsande blifva utan farhåga, i anseende till sine Hästars medfart.
Såsom härmed sammanhang ägande får Utskottet anmäla, att, i anledning af R.
Stms vid 1817 och 1818 årens Riksdag gjorde underd. framställning, K. M:t, genom Nåd.
Bref af den 1 Junii 1820, hvarom ^22 Stats-Utskottets K.
KrigsCollegium aflälit Circulaire d. io Aug. sistberörde år, förordnat, att transporter af’Kronans effecter skola, så vidt sådant låter sig göra, verkställas sjövägen, och allmogen derigenom vinna lättnad uti det tryckande skjutsningsbesväret, hvarförutan R.
St:r vid nasti.
Riksdag till K.
M:t uttryckt den underd. önskan, att ett sådant stadgande jemväl måtte i Nåder meddelas för så väl Landt- som SjöTruppers transporter , att till ofelbar efterrättelse iagttagas, så ofta det med Kronans tjenst är förenligt och kan åstadkommas.
Då genom den sålunda föreslagne Ingfartygscommunicationen emellan Stockholm och Städerne vid Bottniska Viken, icke allenast den af R.
St:r vid föregående Riksdagar, afsedde fördel af Kronans Manskaps och Effecters transporterande sjöledes, till stor del skulle kunna skyndsamt och beqvämt åstadkommas med lindring i skjutsskyldigheten för Innevånarne i Rikets Norra Provincer, utan äfven desse sistnämnde beredas en lättad communication med Hufvudstaden och sins emellan med fördelaktig inverkan på Handel och Näringar, och då tillika härvid förekommer, att det ifrågaställdte
Lånet icke föranleder till någon förlust för Staten, får Utskottet vördsamt föreslå: att R.
M:t i underd. hemställa, att en LåneSumma af 3o,ooo R:dr må, emot derföre ställande nöjaktig säkerhet, till ifrågavarande företags utförande meddelas af Anslaget under RiksStatens Nionde HufvudTitel, så vidt tillgång deraf för Betänk a n d en, N:o 291, 292.
423 för samma
Låns utgående kan förefinnas, och icke ■vid denna Riksdag andre Låneutvägar för ifrågavarande ändamål kunna uppgifvas.
Utlåtande, i anledning af väckt motion, rörande underhållsskyldigheten af Nyqvarns Bro. (i.-A.) Utskottet har från II.
BondeStändet erhållit Remiss å ett af RiksdagsFullmäktigen från Upsala Län Johan Sindersson ingifvit Memorial, deruti han anfört, hurusom redan år 1724? då Arrenderättigheten af Nyqvarns
Qvarn och Bro uppläts till Borgaren Lemke och hans manliga efterkommande, Ilemmansinnehafvarne i Åsunda Härad af nämnde
Län af god vilja åtagit sig, att med dagsverken biträda vid Brons och dervid befintliga isdammars nybyggnad och underhåll, dertill kostnaden af K. M:t och Kronan, så väl förut som ock nu, i öfrigt bestrides; att Åsunda Häradsboer, emot nämnde åtagande betingat sig och erhållit befrielse från de af andre resande öfver berörde
Bro erläggande afgifter; — att denna förmån väl ännu fortfore, men att den åtagna dagsverksskyldigheten, ehuru i sin början obetydlig, dock år ifrån år blifvit så tillökt, att den nu mera på långt när icke kan ersättas genom den medgifna förmånen, och att orsaken häutill till stor del lage deri, att då Bron och isdammar4 B. 28 424 Stats-Utskottets ne skola för Kronans räkning antingen nybyggas eller förbättras, utbjudes arbetet på Entreprenad-Auction, hvarefter den blifvande Entrepreneuren ulan skonsamhet begagnar
Häradsboerne ej mindre till dagsverken än ock till framskaffande af Byggnadsmaterialier, hvilka Material ier på 4> 5 till och nied 6 mils afstånd från Häradsboernes hemvist måste hämtas.
På grund af hvilket allt och då härförutan de fleste af Häradsboerne, i anseende till deras aflägsenhet, icke kunna begagna Nyqvarns
Bro till öfverfart, hvarigenom den för dagsverksskyldigheten förunnade förmånen af sig sjelf går förlorad, Johan Andersson ansåg sig berättigad till den anhållan, att Asunda Häradsboer måtte från omförmäldte dagsverksskyldighet varda befriade; hvaremot de gerna ville åtaga sig att, lika med andre resande, betala den för öfverfarten af Nyqvarns
Bro faststälda afgift.
Enär Utskottet icke erhållit del af några handlingar, som utvisa beskaffenheten af den år 1720 träffade öfverenskommelse!), hvarigenom Isunda Häradsboer emot fri fart öfver Nyqvarns
Bro skola åtagit sig att vid densammas ombyggnad eller reparerande med dagsverken biträda, samt, den obehöriga tunga som vid dagsverksskyldighetens utgörande möjligen kan Allmogen påläggas, lättast undanrödjes genom förhållandets anmälande hos vederbörlig Embetsauthoritet, anser Utskottet Johan Anderssons berörde motion, i det outredda skick hvari den nu blifvit framställd, icke föranleda till någon åtgärd å R, St:rs sida.
Den r 2 October 1829.
Betänkanden, N:o 293. 4^5 N:o 293.
Utlåtande, i anledning af erhållen återremiss å Betänkandet N.*o ^5, rörande frågan otu underhållandet af Hallsnäs Bro. (I.-A.) Sedan Utskottet, i anledning af ItiksdagsFuIlmägtigen P. Petterssons motion om bidrag af Staten för underhållandet af Hallsnäs
Bro uti Westra Härad af Jönköpings Län, uti Betänkandet N:o <j5 yttrat, det Utskottet fann sig, i anseende till det outredda skick, hvari frågan var, icke kunna tillstyrka bifall å Motionärens anhållan, liar Utskottet, jemte återremiss från H. PrästeStåndetj V. BorgareStändet samt H. BondeSlåndetj erhållit del af K.
M:ts Bef:hdes i Jönköpings Län den 17 December 1818 gifne Utslag samt K.
M:ts den 6 April 1824 till K.
KammarCollegium i ämnet aflåtne Nådiga Bref.
Vid ärendets förnyade föredragning inom Utskottet, har af berörde Handlingar hufvudsakligen inhämtats följande: att, i anledning af väckt fråga huru och af hvem öfverfarten vid Hallsnäs Sund i Ramquilla Socken borde besörjas efter det den så kallade Sundsbron vid Hallsnäs af vattuflöde blifvit förstörd K. M:ts Bef:hde, genom åberopade Utslag, funnit skäligt ålägga vederbörande innehafvare af Hemmanet Hallsnäs, som för skyldigheten att öfver Sundet fortskaffa resande njöt befrielse från rotering, det betydligaste af alla Hemmans onera, att nu och framgent hålla så beskaffad färja vid Sundet, alt resande och ^20 Stats-TJtskottets fotgängarn jemte kreatur oell åkdon ma beqvämligen och utan fara framkomma, men att, om Ramqvilla Socknemän, hvilka yrkat en ny brobyggnad, funne en sådan ovilkorligt nödig, borde bela Socknen jemte Hemmanet Hallsnäs deltaga i slik byggnad, men sistnämnde hemman ansvara för Brons vidmakthållande sedan den blifvit nybygd.
I följd af häremot anförde' besvär, bar K.
KammarCollegium genom Utslag den 28 juli 181g, som den 2 Augusti 1820 vunnit K.
Stadfästelse, med upphäfvande af K. M:ts Befallningshafvandes beslut, befriat ägaren af Hallsnäs Hemman från besväret med resandes fortskaffande, emot det samma hemman, i likhet med andra hemman i orten, inträdde i ordinarie Rotering, samt derjemte till K. Mits Befihde öfverlemnat att, efter vederbörandes börande och föregången laga undersökning vid HäradsRätt, pröfva och sig utlåta hvem som borde åläggas antingen bygga och underhålla
Bro öfver sundet eller ock der anskaffa färja och vägfarande dermed betjena.