Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Att under sadana förhållanden kriminali- teten inom b&amp; könen skulle komma att stiga - i motsats til livad Bebel förmenar - och att skiffiiadm mellan dem sålunda äfven då skulle forblifva konstant, gör icke förf: ns varning mindre behjcrtansvard.
Det vore både enfaldigt och förmätet att psräkna, att vårt folk skulle gå fritt för smittan af den sociala revolutionens jas- ningsamiien, och det ar var pligt att rusta oss deremot.
Just detta ar på qvinnofrågans område Dagnys och Fredrika-Bremer- Förbundets uppgift.
Andra krafter börja verka på den stora arbetarfragans sunda lösning.
Ville blott allt flera rättänkande och sansade menniskovanncr inse och erkänna, att: vi endast med den sanna frigörelsen kunna bekämpa den falska * och for- ena sig i den kampen - d8 skulle tvifvelsutan stora och olyck- liga omstörtningar förekommas.
Helt visst kunde också en forskare på moralstatistikens omrade taga verksani del i denna kamp.
Så t. ex. genoni en utredning af osedlighetens och last- barhetens förhållande till kriminaliteten, genom väckande af den sedliga sam-ansvarigheten könen emellan, genom påpekandet af opinionens och sedens inflytande på den sedliga viljan, m. m.
Kan han också ej härigenom inverka på lagstiftningen, skulle han dock kunna rena den allmänna meningen och skärpa ratts- medvetandet samt derigenom skapa ett värn mot synden, star- kare än blotta bemödandet att undvika hvarje frestelsc till oiidt.
201 Under afvaktan p.?
en sadaii rättvis ocli lärorik behandling af lirad den tyske författaren kallar .socialetikens anteckna vi här ' nedan de slutsatser, soiii för oss frniiigått af lir J. Berggrcm betraktelse öfver den olika kriminaliteten hos könen: i: o) Att den otyglade sinliga lidelsen är en bland dc onda krafter, hvilka i högsta grad predisponera för brott; .-: o) Att det i väsentlig nian ar den af qvinnnn erkanda pligten att lefva ett kyskt ocli Sterhillsamt lif, soni både ger henne större kraft att niotstii frestelsen ocli gör henne mindre prrdisponcrad för brott, sanit såliiiid; ~ förklarar hennes ringa andel i kriminaliteten; 3: o) Att det tviirtoni ar den forinenta rattiglicten att gifva de sinliga driftcrria - dryckcnskapsbcgaret och spclpassio- fria tyglar, som hos det manliga nen dcri inbegripna slägtct slappar kraften att motstå frestelser, gör det inera predispoiieradt för brott samt framkallar dess stora andel.
I i kriminalitetcii.
Vidare, 4 0) Att de vetenskapliga forskare, Iivilka friii moralstatistikens döda simror vilja göra slutlcdiiiiigar rörande det lif, soiii lefves omkring oss ocli stalla dctsamnia i den kristliga lifs.5skådningeiis ljus; måste taga med i rakningen afven de brottsliga Iiandliiigar, hvilka ickc lagligen kunnat ' åtalas, meii som varit anledning till nyn brott, samt för- dela nnsvarct för sådana förbrytelser rättvist mellan, 3 ena sidan dcn döiiida och vanlicdrade, å andra sidan den odönidc ocli i vcrldens ögon alltjemt lika hederliga brottslingen.
Och slutligen j: o) Att det för den kristliga etiken icke galler att med yttrc nicdcl bevara det ena könct för frestelse, mcdan det andra leiniias att lefva hur tygellöst som helst, utan att det galler att hos bada inprägla den vaktande tanken: LRt ass icke fresta A-~nrwrirn!
En ferie-färd.
fterföljande brer ar icke skrifvet för offentligheten.
Det inneh3ler berättelsen om den fotvandring jag i soinras.
företog med nigra Iarjungar f r h Högre lärarinneseminariet och Normalskolan.
P&amp; red: s af Dagny enträgna begäran lemnas det nu till offentligheten i den förhoppning, att det möjligen kan komnia nagra af licnimens och skolans målsmän att tanka p. %, att våra flickor också höra till den skolungdom, som kan behöfva komma ut på sommarv vandringar:.
- - - Nu skall jag halla mitt löfte och beratta dig nllgot on1 v81 feriefird, hvilken lyckades v81 och skankte flickorna, som jag hoppas, biide nytta och nöje.
Vi foro fran Stockholm onsdagen den 7 Juli kl. j e. m. med 9ngb9ten Pius, som förde oss uppför Strömsholins kanal till Sn~edjebacken.
Pius Sr en liten primitiv $ngbit, der man Ster mntsitck och lefver helt ogeneradt.
Ilen har ej heller blifvit berörd af tidens bradskande fart, utan gir sin lunk i sakta mak.
Flickorna förfogade öfwx en liten salong med sangplatser i tv&amp; vbningar; jag hade öfre vaningen i en trang hytt med en högljndt slumraude fru i den nedre.
Sa snart vi kommit om bord, underrättade jag kaptenen, att jag reste med z.skolungdoms, och han blef da idel vanlighet och gick oss se&amp;n till mötes pi % alla satt.
Han lat till och med en $ng Pius gå med half maskin, för att flickorna skulle W. rita af ett pittoreskt gam- malt hus.
Ingen af mina unga medresande hade förut farit genom en sluss, och som vi hade tjugofem ddana att passera, erbjöd sig godt tillfalle till sluss-studier.
\ ' i kunde ocksa g % till fots langa stycken, och som naturen ar mcker niistan hela \ .iigen, njöto vi af allt hjerta.
Först fredags morgon kommo vi till Smedjebacken, och fastan Pius varit bHde trög och t r h g och obeqvim, var det med verklig rörelse, som flickorna sade honom br \, äl.
Kaptenen, styrmannen, Lina (restanratrisen), .den rutige * och .den randige; (tv8 man d be- sitttningen) g8 visst aldrig nr deras minne.
F r h Smedjrbacken har man visserligen jern \ .Sg, men vi I5to vara renslar p3 egen hand, mot 2 5 öres afgifi, begagna detta fortskaffningsmedel och vandrade sjelfn den i ' l?
inil I h g a viigen genom en hemlig natur till Lud \ .ika, der jernviigen sedan fick h h t a 11111) 0 % och föra oss till Horhge.
Har togo vi in pS ett enkelt, men fint och trefligt hotell, som fröken M.
K. anvisat oss.
Jag önskade du hade sett flickornas för- tjusning öfver att f3 ho 119 hotell ett nöje, som r a ~ för dem full- komligt nytt.
Jag hade förut ej riktigt tankt p9 att mina turister vor0 s: oerfarna.
Tv$ af dem hade aldrig rest Iiingre Yn till Upsala; af de öfriga hade en mrit vid Krylbo, den andra sa Ibngt som till iiitllvik.
203 Ile sin3 vedervirdigheterna p9 Pius bidrogo o c l d att göra det stora luftiga hörnriimmet i Horlinge till ett rent paradis.
Efter att halva hvilat ut hir, gingo vi till det niirbeliigna I) ornnarfvet, sågo de vackra arl~etar- I~ostiderna och triffade p i en f. d. elev i vir skola, som vistades der hos sin bror, hrilken rar aiistrld p9 platsen som ingeniör.
Gerioiii de hyggliga syskonen fingo vi tilltride till verkstiiderna och kunde Ilese allt pil brsm sitt.
Det triffade sig ocksa s i lyckligt, att vi fingo se en besseiiierl&gt;l5sning.
Du kan Iitt t !inks dig hrilket intryck inas- ugnar, valsverk och sotiga smeder sknlle göra pil sillskapet.
Nir nu Ii3rtill koinnier, att disponentens bostad ligger p i en i Dnlelfven ut- skjutande udde, der Jösse Erikssons, HorganSs fordoni stod, %?
fick st5llet ocksi sin romantik, och det beslöts enhilligt, att Doinnnrfvel skiille I~ctraktas som en af (le förniiiiista ~glaiislrunkternnw.
1) essa blefro likviil xdan d nihga, att jag tror de saniiiimflutit till nigon- ting stort gliiiisniide, som onifattar hela resan.
Lördagen gjorde vi en utflygt till Oniis, och h i r fann den ungdonilign patriotismen sin glans- punkt.
I) en gamla pittoreska byggnaden med sina minnen af Gustaf Vasa och (leii!
leende naturen kring Kunn hnde rent tagit flickorna Mngna.
Jag trodde, att jag aldrig sknlle f3 dem med mig ilerifrh.
Stiinuiingen höjdes ocksf af ett besök hos stationskarlens hustru, som förevisade stillet.
Hon hade sa fint och natt i sin lilla bostad och var sjelf sa viin och fager, att om nigon af iiiina turister slår sig p % författarskap, Illir hon bestiinidt hjeltinnan i en novellett.
För att f3 se litet mer af Dalelfven gingo vi till fots frin lbr- Iiinge till 1) ufniis station 119 Siljanshnnan.
Under riigen passerade vi Hdtsta ocli hvilaile oss I J q~redikstolen~, ~ hvarifrh nian har deii grniiiin utsigten öfver elfven nied dess striiiider och de kringliggande höjderna.
Sainiiin (lag om aftonen kommo vi ined jernvig till Leksand och mot- togos der af fru L. sairit en kamrat till tlickonin, boende i klockar- g ?trdeii.
Den förra tog en af reseniirerna med s ~ g, och de öfriga in- bjödos till klockargirden, hvilkrn för m&amp; st9r som ~glansl~unktrri *.
Den frid och ro, pamd med friskhet ocli glidje, som rfdde der, verkade outsiigligt viilgörande.
Ocksi \ - oro vi (ler hela tre och en half dag.
1 ' 3 söndagen sig0 vi roddltnrna med det högtidskliidda kyrk- folket, bc \, istade gwlstjensten, gjorde p5 e. ni.
en u t h l Siljnn och njöto af utsigten frin Kiiringlierget.
Mfindageii Ster bjöd 118 en mera ovanlig tur.
Vi vandrade niiniligen d9 - vi turister med Leksands- vfinnerna ocli dessas kusin, en student - till den en niil f r h klockar- girden I~eliigna fil) oden.
Att för Siockholmsflickor komma pH besök till en fsbod nfgonting som de fSrut endast Iiist i geografien on1 det rar ju niågot rent förtrollande.
Dc smi hiisen, fjerran frin allt grnn- skap, skogstjirnen, isen, hvnrifrin man kunde se lbigt nt at Siljan, f5- I&gt;odkullans gliidje öfwr &amp; t besök- allt var s i nytt och hiiiiföraiide.
En inils vandring uppför branta Imcknr ger ocksi god inatlust.
Aldrig hnde viil Hickorna drönit om att kunna förtSra sidniia qvantiteter och inidrlagen med stekt flssk ocli potatis ser- mjölk som da veradt p5 iiiycket bristfilligt porslin och mjölken i triisk9lar, allt vm oförgiitligt.
204 Efter middagen började det regna.
DS blef Elma var: rXddande engel., i det hon ur sitt minnes rika fatabur uppdukade det ena poetiska praktstycket efter det andra.
I fibodens lilla gästkaminare föredrogos stycken af fni I.enngren, Rydberg, Snoilsky ni.
OcksS Annie lem- ilade viirdefiilla bidrag.
Fjalar tycktes \ .ara hennes iilsklingsskald.
Jag satt i tysthet och gladdes St att d r a flickor verkligen aska svenskt skaldskap.
SS hade vi solosSng och sainsing, och sa gjordes lekar men regnet upphörde ej.
Ett beslut miste fattas: öfvernatta i Eiboden eller gii hem?
Vi besttimde ass för det senare och vandrade en bel mil i regn utan alla tifventyr, utoni det att Elma koni pS hufvudet ned för en stiitta och tappade sin pince-ner, hdken hon dock fick igen.
För att skydda o s mot regnet \ .oro v i alla utstyrda mer eller mindre underligt, och Agda har i sin skizzbok förevigat de \ .andrandes person- ligheter.
VSta som tuppar kommo vi hem kl. 10, men voro nästa morgon lika krya.
De filjande dagarna delades mellan kammarmusik och ut- farder.
Onsdags eftermiddag bröto vi upp frSn Leksand för att vandra till Rtittrik.
Vara vänner i klockargården voro oss följaktiga till Plints- bergs by.
Utsigten derifrh öf \, ergSr i kinnares ögon den frin de beryktade BergsSngs-backarna.
Efter att ha njutit af utsigten togo vi i n i en bondgHrd, der aftoninSltid erhölls, besdende af nykokt ~mtatis och salt strömming med bittersalt smör och surt dricka.
Anrtittningen .wrrerades ute, och af de ätande sutto soinliga högt uppe ph en stegc och andra pS ett kiillartak.
» e mer stadiga siitto pS förstugiitrapl) an.
Natten tillbragte ri i en lada: sju qvinfolk i en ISng rad pS halm, med nyrtifda priiktiga filtar öfver oss, studenten i en v d, och svalorna i taket.
Sedan vi följande morgon med saknad skilts frlln vara Leksands- rznner, in9ste 1.i w i d r a en hel mil till R.ïtmik, innan vi kunde fil mat.
Elma förklarade visserligen, att hon i Stockholm alltid blef sjuk, om hon gick ut, innan hon föförtt nHgot; men jag lugnade henne med att luften h31 w r SS frisk, att hon ej behöfde rara Xngslig och sjuk IJef hon ej heller.
FrSn Rattvik gingo vi med ilngb5t till Mora, der vi besHgo Vasanionumentet III.
I Mora började var egentliga fot- vaudring, soni skulle sträcka sig till Asens by, i Elfdden.
Sedan vi med farja koniinit W.er elfven, hade vi att tSlinodigt vandra öfvcr en ntira 2 mil I h g sandmo.
Käsian inga menniskoboningar, endast nAgra öfvergifna &amp; bodar sago vi pS d r v ".
Dagens m31 var FJfdalens kyrkby, och för att hinna fram begagnade vi oss af det i Norge s. k. Sk- och gå-systemet.
NSr flickorna Hkte, rar det för dem ett stort nöje att spdka med skjutskarlarna.
I kyrkbyn finnes lyckligtvis en mycket god gästgifvnrgSnl, hvars v.ïrdfolk risade oss mycket tillmötesgHende i alla skeenden.
Stirskildt förtjenar deras prisbillighet mot turister att be- aktas.
Vi skola alltid i tacksamt minne bevara deras vtinlighet.
Föl- jande dag skulle vi bevisa oss som zsanna och verkliga turister:.
Vara dagsmarscher hade dittills varit mycket spaka.
I l. '.
eller z mil hade I dag gS 3 mil: varit det högsta vi Sstadkommit.
Nu skulle vi fr5n kyrkbyn till asen och tillbaka igen.
En uhäg hade ju alltid varit att taga skjuts, men rara kassor och \, ar turisttira manade oss att - -
förakta ett dylikt hjelpmedel.
P9 middagen mro si lyckligen i &amp; ens Iiy, dcr Hlfdalens storartade, vilda natur möter i all sin prakt.
Ater- viigen var stritram.
De musikaliska af siillsknpet tröttnade dock aldrig att genom iniiiitra sanger lifva &amp; a domnande krafter.
Bare detta sagdt till deras stora heder och berömmelse!
Kl. g 115 aftonen voro vi iter i sara trefliga rum i kyrkbyn, och nu fattades intet i var turistYra.
Under fabod \ ~anclringen Iinile vi rarit genomv8ta och under h w v a n d r i n g e n hade vi lifnirt oss iued litet cakes och choklad.
(I inaterielt afseende lenin.de h e n mycket ja allt öfrigt att önska.)
Vi hade s9lunda ej dukat under hvarken för regn, hunger eller trötthet, turisternas iieialer.
Inga menliga följder visade sig efter den stringa marschen, om jag iin (lantager de plager, som alltid maste utst5s af den, som 118 en vandring ej har Iimpliga skodon.
PS sön-.
(lagen \ .oro vi i Elfdalens kyrka och viinde der115 ater söderut.
: \ t~rv5~cn togo vi " her Vhihus Iiy, och jag önskar, att du der sett .oss jngn frin gard till gard, fran handelsliotl till hniidcldiod efter n9got atban.
Slotli en fingo \ .i spaning om att en korg hvetebröd kommit till en botlzfr n Mora.
I spr9ngmarsch ilade vi dit och slogo oss likt glul&gt;an&lt;le iilfvac ned kring korgen, somliga sittande lkl disken, andra p5 en Iar.
Ha~delsnia~incn satte fram vatten, och SS begynte ni9ltiden.
Elnia at 7 (sliger sjii) ganska stora bröd.
Men nu kommer det rör.mde i iifventyret.
En annan handelsmans hnstrii hade sett rara swöft9g och kom ut, fragande om hon ej finge bjuda p9 kaffe, eftersom det föll sig s i riil, att hennes man dagen förut varit vid filwden och fht @ d d e incd sig helii.
Efter f3 minnier sutto vi vid den goda qrianans kaffel) ord, der den sköna drycken med smör och bröd inniundigades med en aptit, som om hvetelxödskorgen fran blora aldrig funnits till.
Efter in9ltiden spelade \ .ärden p5 orgel och hans hiistrii sjöng en munter kRrleksrisa friån Viiigaker p i minst i 5 verser allt beledsngadt af orgeln.
Htim vi vid HYcka bruk fingo skada det nya porfyrverket, huru vi rodde ined 119t öfver till Orsa och derifriii följande morgon till hlora, der kamrater rskades, samt hur vi ytterligare f3rclades med hgans hjelp öfver land och \ atten, tills vi hamnade i Falun, det f3r du förestilln dig.
Jag har aldrig funnit nigot sirdeles vackert i Falun, men ungdomen, som lockas af allt nytt, fann det \ .ara ett stort nöje bara att sandra 1i9 starlens gator.
Det största nöje Falun hade att I&gt;juda p$ var dock griifbcsöket.
T5nk dig flir: kornas kRnalor vid att klYda sig i grufdtigt och att som Sigrid fi bira det ena 1) losset och d börja den hemlighetsfulla vandringen i mörka g h g a r och kiYttra i stegar och trappor!
Entusiasmen Iiröt ut nederst i bvufvan, der den ena s811gen aflöste den andra, t. o. m.
~ I f i a d dtf ur s h f U I I ~ S hur i irntun~~s skölc !.
gick af stapeln.
Sedan iii varit nere i grufvan, fingo vi bese hyttan och alla verkstYdemn, eftersom vi ind9 .bara vore fruniiin~ner~.
Sedan ri l e m ~ Falun, t vor0 vi innu en g9ng i jordens innandöme, nien den phgen i Siiters sköna dal.
och jag tror, att vi alla kom~na att berara resan i kirt minne.
- - - - - - - - - - - - - - - - - -
För Dagnys läsare torde det cj vara obekant, att sistlidne vinter här i hufvudstaden bildades en förening för främjande af skolungdomens sommarvandringar.
Den i ofvanstaende bref skildrade feriefarden möjliggjordes genom ett understöd, som nämnda förenings styrelse godhetsfullt beviljade.
Detta under- stöd lemnades for att söka f3 fotvandringar i gång äfven bland den qvinliga ungdomen, men styrelsen hoppas, att en särskild qvinlig styrelse matte bildas for att taga flickornas fotvandringar om hand, då den nuvarande styrelsen har ett fullt tillrkkligt fält for sin verksamhet bland gossarna.
D i vi alla veta, att vara skolflickor om vintern föra ett vida mer instangdt lif än gossarna, ar det ju tydligt, att om nigra framför andra behöfva litet sfriluftslifs om sommaren, är det just flickorna.
Sjelf har jag varit vittne till den nytta och gladje mina unga reskamrater haft af att f8 blicka litet in i den verld, som finnes utom de tranga gränser, inom hvilka de vuxit upp.
Det vore derfor val, on1 man tänkte p3 att bereda äfven flickskolornas lärjungar till- falle att göra sommarvandringar.
Den qvinliga valrättsrörelsen i England och hvad vi i Sverige af den hafva att lära.
g II.
Dagnys aprilhäftc lemnade vi en kortfattad historik af gin- " ' gen af den qvinliga valrättsrörelsen i England.
Sedan dess hafva vi haft glädjen att fran utgifvarinnan af English Woman ' s Review, miss Caroline Ashhurst Biggs, en af förkam- parne for qvinnosaksrörelsen i England, mottaga nedanstaende bref, som redogör for den ställning, som denna vigtiga fr8ga for närvarande intager.
- - - För Auyrti II.
ig Sotting Hill rqunre London \ V.
några veckor sedan erh (il1 jag ett inycket r3nligt bref fran fru H., edert biträde vid redaktionen af Dagny, nied en helsning fran Er och n8gra fragor angaende utsigtema för \ .art arbete med afseende 3 qvinnans rösträtt, som jag ej då var ratt i stand att besvara, en3r parlaments \ .alen ej da ännu egt rum.
Nu kan jag glädja Er med underrättelsen, att våra utsigter äro goda, sa att vi verkligen kunna vänta att ganska snart rinna vart inal.
i det senaste parlamentet andgs antalet af vara vanner vara 314 (af 670).
Proportionen af de Khfa motstandame mr mycket mindre, och der fans ett stort antal, on1 hvars isigter vi voro i okonnighet.
207 Underhuset röstade tre ginger i fragan, huruvida det skulle fortskrida till att taga motionen under ÖfvervBgande eller uppskjuta debatten, och som resultatet vm gynsamt för oss, antogs, som bekant, motionen iitan omröstning till andra Ifisningen.
Den kom aldrig Iiingre.
Ehuru ett SS stort antal af det liberala partiet under Sratgal iinrlerstödt oss, haf \, a dess ledare, Gladstone, Hartington, sir H. Jniueu, sir \ I '.
Har- court och andra, IBnge varit vara motstSiiilarr.
Soiii Ni siikert kän- ner, förin51idc mr Gladstone för trlnne Sr sedan 104 af sitt parti, som hade rnrit vara viinner, att rösta emot oss, och omintetgjorde derigenom vart srkra hopp om att blifva inbegripna i reforml) illen.
Sainnia tryck iitöfkvle lian till en risu grad under den sista parla- nientssessionen.
Vid ett tillfille vet jag, att v81 fraga skulle bringas under diskussion, d5 en af ministrarne skickade efter nigra af Par- iiellisterna, som p i den tiden voro firdiga att göra Gladstone sig för- I) uii&lt;lcn p i hvad sXtt som helst, och kom öfmeiis med dem, att de skulle fortsCtta att tala s i Iiinge efver det iinine, som iiiist fömt före- Iig (och som eljest skulle hafva blifvit erpi: dierndt p5 ett par iiiiniiter), att kl. skulle hinna s19 1 2, p ~ i ~ natten och vSr fragga i l e d e s ej kunna koinnia före den gSngen.
Enligt den SS kallade hnlf-ett regeln, kan intet förslag, som ar &gt;blockeds, d. ä. som nigoii medlem af huset furklarat sig vilja inotarliet?, komma under diskussion senare iin kl. iz,,.
$ i natten.
VSrt förslag sI&gt;lockades~ naturligtvis och SS- Iiinda förlorade det a11 iitsigt att koiiiina före.
Det var för oss klart, att om mr Gladstones regering qvarblif \, it viol styret, skulle Sterigen en del ~&gt;arlanieiitsledamöter förmatts rösta emot oss.
Resultntct af de nya valen har \ .arit i: o) att föröka antalet af vira ranner (sSdaiia som niitingen h a f k riistat för OSS eller skriftligen eller i offentliga uttalanden lofvgat att iiiiderstödja o s) till 344: S andra sidan Xr antalet i f r h &amp; änh niotst5ndnre euilnst 136 Ile Fiterst5endc Cro, SS ridt oss kBndt Br, neutrala; 2: o) att vi nu genom att de konservativa h y o konimit till makten, hafva miktiga viinner i sjelfvn kabinettet.
Niigra af regeringens ledande mTn, lord Salis- bury, lord Iddesleigh, sir J. Maniiers, sir John Gorst, äro gpuamt siBnida för oss och ett mycket större antal konservativa Bro Eirdiga att rösta för oss nu, iin rid nagot föregaende tillfille.
Det synes som hade den kanslan allt mera trXngt igenom, att qrinnoriias röster skulle blifva niera oföriiiiderliga och att Lfa p&amp; Bn in5iiga nf de nya nianliga elektorernas; samt att de besiittna qvinnorna, hrilka mnligen höra till den bildade klassen, i iii9iign grekkap representera en ej s9 liten fömiögenhet.
Under tiden fortg3.r ifrigt arbetet med att viirfva qrinnorna för de olika partierna: Giillvifve-ligan (the Primrose League) för de kon- servntiw, 1,il) erala föreningen, Home-rule-ligan, Uiiionisternas för- bund etc.
Jag tanker detta Br en oundviklig sak, meii ilen gliider mig icke.
Jag skiille mycket heldre se, att qviniionia stodc iitoin partirCsendet, att dc röstade fir hrad de ansage vara de bästa män- ncn cller ile bista Ingame iitan afseende pil opinionen inom de olika particma.
Det iir mitt hopp, att ett allt större antal man och qvin- nor framdeles skola fatta sin politiska iippbift p5 detta sCtt.
Ett litet
sallskap stiftades i v5ras, som vill Wrstlka att verka för en god poli- tisk uppfostran C5rinedelst föreliisningar, diskussioner, spridning af skrifter, som afhandlade de olika sidoma af ofintliga friigor, korte- ligen, som skulle söka att förrn9 röstegare att bilda sig sin egen dsigt i st5llet ftlr att blindt följa en viss ledares, denne m9 i öfrigt \ .ara hum framstående som helst.
Vi kolla detta siillskq~ den politi~ka natioi~aI- fortningen (National Political Union), och hoppas att det skall blifn till n9gon nytta.
Vid valet 1885 fingo de olika partiernas förbere- dande valmöten niistan öf \ - erallt sin vilja fram, vid de senaste mina- demas val voro de röstberattigade mycket mera sjelfstiindiga.
Hiir n8gm ord till svar p i er fraga, hvilka som nu iiro de för- niimsta Wrkiimpame tör qvinnans röstriitt.
Af beqviimlighets- och spar- samhetnskiil indela vi landet i olika sektioner.
SA har England for- dclats i tre hufvuddistrikt: Manchester-röreningen iltager sig landets nordliga del, Bristol-ftlreningen den vestra, London-föreningen den sadm och östra.
I Manchester iir miss Lydia Becker sekreterare, ocn 5 eller 6 parlamentsledamöter, jenite nigra andra, tillhöra styrelsen.
Miss B. gifver ut siVoinen ' s Suffrage Journal.
(Qvinnans röstriittstid- ning), den basta redogörelse för vart arbete vi egt sedan 1870.
Tid- ningor tiIIsuwdcs huarji parlan~rr&gt;rsIcdanrot och huarji tidung i landet.
Miss B. iir afven London-föreningens parlamentsagent och tillbringar nöd \ .ihdigh.is, under det parlamentet ar samladt, mycket af sin tid i Imidon för att \ .ara i underhusets niirhet.
Miss Bdgarnie iir sekreterare i London.
Styrelsen derstades rak- nar m h g a viil k5nda namn: mrs Fawcett, miss Frances Power Cobbr, miss Boucherett (som grundade ~Sfllskapet för qrinligt för \ ll+ Women ' s Einployment Society -), mrs Lucas, namnkunnig som nykter- hetstalare, miss Jane Cobden, den ryktbare statsmannens dotter och inanga andra.
I Bristol fylles sekreterarens plats af miss Blackbnrn, en qvinna, som saknar sin like i energi och företagsamhet samt för- d g a att finna ut nya satt att föra var sak f r o d t.
I den styrelse hon tillhör, ar mrs Ashwortli-Halletl soul länge har arbetat för denna sak, kanske den verksammaste; iif \ .en miss Priestman, sriigerska till John Bright och mrs Clark, hans dotter, tillhöra denna del af England.
I Skottland iir var kiira gamla viin, mrs. \ k Laren i Edinhurgh, s3llskapets ordförande: hon hm arbetat oututlttligt, innan hon blef af sjukdom försvagad.
Hiir iiro miss Kirkland och miss \ Vighain sekre- terare.