Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet föranlåtes derföre vördsamt hemställa, ali. Justitia:-Ombudsmannens och Herr Lagerbjelkes ifrågavarande förslag ej måtte vinna Rikets Ständers bifall, Stockholm den i3 April 1840, Reservation af Herr R.
Cederschjöld: ”För min del, anser jag de till stöd för Juslitbe-OmbudmaHnens ifrågavarande förslag anförde skäl ej vara veder» lagde Lag-Utskottets Utlåtande, N.-o 3i. 13 lagde genom de af Lag-Utskottet uti detta Betänkande uttryckta åsigter.
Och som, efter mitt omdöme, håde rättvisa och billighet högt tala för antagandet af det gjorda förslaget, så får jag reservera mig emot Utskottets beslut.” TRYCKT HOS J. A. WAILBIK, 18 40.
Lag-Utskoiets Utlåtande, N.o 32.
1 N;o 3a.
Ank. tili Exp. Utsk. den 21 April, kl, 8 e. m.
Utlåtande, i anledning af väckt motion om ändring i 47 Cap. Miss gernings Balken.
Under förklarande, att, i anseende till senare tiders förändrade myntocli varu-värden, den, som föröfvade olofligt tillgrepp, ofta blefve härdare r>traffad, än som öfverensstämde med lagstiftarens afsigt, då 1734 års lag antogs, samt att numera, sedan myntvärdet vunnit stadga, de i lagen bestämda peningebelopp ej voro lämpliga, har Herr Friherre Hermelin, Carl, uti en hos Höglofl.
Ridderskapet och Adeln väckt, samt till Lag-Utskottet remitterad motion, hemställt, om icke det i 47 Gap.
Missgernings-Balken stadgade belopp af Tio daler, hvartill, vid olofligt tillgrepp, värdet af det tillgripna högst får uppgå, för att icke ådraga bestraffning för stöld, borde' skäligen förhöjas.
Den af motionären framställda anmärkning, att förändring borde ske i lagens föreskrifter, angående det värde-belopp, sorn i tjufnadsmål bestämmer brottets egenskap af snatteri eller stöld, är visserligen grundad; men som Utskottet, på sätt dess Betänkande N:o 3i utvisar, funnit sig föranlåtet afstyrka antagandet af en föreslagen förändring i beräkningen af de i lag och serskilde stadgar i allmänhet utsatte daler silfvermynt; samt de skäl, som der blifvit af Utskottet anförde, äfven till en del gälla i fråga om Herr Friherre Hermelins nu gjorde hemställan; alltså och då härtill kommer, dels att en förhöjning i det värde, som 47 Gap. Missgernings-Balken fastställer, i afseende på sådant olofligt tillgrepp, som hänföres till snatteri, ej skulle kunna ske utan rubbning i grunderne för de bestämmelser om ansvar för t jufnad, der tiden för det fästnings-arbete, som bör följa å förbrytelsen, skall mätas efter det tillgripnas värde, dels ock att, om motionärens förslag bifölles, den lindriga kroppsplikt af tre dagars fängelse, hvartill böter för snatteri, vid bristande tillgång, nu förvandlas, äfven borde försvåras, af hvilka ämnen Utskottet, enär fråga derom ej är vorden väckt, icke kan i någon pröfning ingå; får Utskottet vördsamt hemställa, Bill. till A. St.
Prof. 18/j.o. 7 Sami. 1 Afd. r? Häftet. 1 2 Lag-Utskottets Utlåtande, N:o 32. att Herr Friherre Hermelin* of vanberörde motion icke måtte till någon Kikets Ständers åtgärd föranleda.
Stockholm den i3 April i84o.
Af Herr Grefve Sparre: *’För min del kan jag ej biträda Utskottéts Utlåtande i fråga om förhöjning i summa furti.
De skäl, sorn finnas åberopade i Utskottets Betänkande N:o 3r, och hvaruti jag jemväl instämt, kunna ej efter min tanke äfven här gälla, då farhågan, att lagen genom förändringen skulle komma i strid med serskilte sedermera utkomne Författningar, i detta fall ej hör förefinnas.
Att höja det i 4o Cap. i §. och 4j Cap. Missgernings-Balken utsatte belopp af Tio daler Silfvermynt, nu motsvarande 3 R:dr 16 sk.
Banco till det myntvärde, som egde rum år 1734, eller 3 R:dr 16 sk.
Specie, torde visserligen vara det rigtigaste, men då erhålles derigenom det ojemna talet af 8 R:dr 42 8 rst. i Bancosed lar, eller om Courant-räkningen införes, i3 R;dr 16 sk. courant, ett belopp, som med nu gällande sedelsorter icke kan utan skiljemynt erläggas.
Uti Lag-Comiténs förslag till Criminal-Lag, är den summa, utöfver hvilken olofligt tillgrepp först anses såsom stöld, utsatt till 5 R:dr i silfver, eller i3 R:dr 16 sk.
Banco i sedlar; och förslaget innehåller dessutom, i motsats mot hvad nu är stadgadt, att, om en person tilltalas på en gång för flere tillgrepp, men han vid hvarje af desse endast åtkommit gods af mindre värde än 5
R;dr i silfver, skall han ändock såsom snattare anses.
Förslaget har således, äfven om sistnämnde förhållande ej tages i betraktande, höjt summa furti till jemnt fyra gånger dess nuvarande belopp.
Då man vill bibehålla skillnaden emellan stöld och snatteri, bör nämnde summa ej eller sättas för låg; hvarken vinner det allmänna derpå, att flere tjufvar finnas i landet, eller återföres förbrytaren, om han genast första gången, han bemägtigat sig olofligen en persedel af några Riksdalers värde, skall straffas såsom för stöld.
Förändring häruti synes mig ock kunna lämpligen tillvägabringas, utan att man derföre behöfver i sammanhang dermed höja, hvarken det i 4° Cap. 3 §.
Missgernings-Balken och Kongl. Förordningen den 20 Jan.
1779 utsatte belopp af 100 daler Silfvermynt, för tillgrepp hvaraf först lilstidsfästning Lag-Utskottets Betänkande, N:o 33. 8 ifrågakommer för den, som förut två gånger blifvit för stöld straffad, eller den påföljd, som i 47 Cap. samma Balk blifvit stadgad, i händelse en snattare saknat tillgång till böter.
På dessa grunder och såsom en öfvergång till det i Lagförslaget bestämde belopp i förevarande hänseende, anser jag mig böra tillsyrka, att, med bifall till Friherre Hermelins motion, den i /\o Cap. i §. samt 47 Cap.
Missgernings-Balken utsatte summa ’’Tio
Daler’’ måtte förhöjas till ’’Tjugo Daler".
Uti denna reservation hafva Herr Hegardt och Riksdags-fullmägtigen Zetterberg från Stockholms Län instämt.
Af Herr Cederschjöld, B.
Th.\
”Uti delta ämne får jag åberopa n\in reservation vid Lag-Utskottets Betänkande N:o 3i, i anledning af väckt fråga om förändrad grund för beräkning af böter.
I händelse den af Rikets Ständers Jusliliae-Ombudsman i sistnämnde afseende gjorda framställning, på sätt jag tillstyrkt, blefve godkänd, så skulle ändamålet med djenna af Herr Friherre Hermelin väckta motion äfven vara vunnet”.
Ant, till Exp. Utsk. den 21 April, tl. 8 e. ra.
Betänkande, 1 anledning af vackt fråga om upphäfvandc af Kongl. Brefvet den 3 Juni 1702, angående HofRätterne lemnad tillåtelse, att i dråpmål döma till lottkastning, då ej utrönas kan, hvilken af flere varit den dödes baneman.
Rikets Sländers Justiliae-Ombudsman har, uti sin vid denna Riksdag afgifne Embetsberättelse, fästat uppmärksamhet på angelägenheten att i grundlagsenlig ordning undanrödja det, genom Kongl. Brefvet den 3 Juni 1752, i öfverensstämmelse med föreskriften i ett föregående Kongl. Bref af den 17 Januari 1724, gifna förordnande, att, enär i dråpmål förekomme, alt flere i bråd skilnad lagt hand å den döde, och ej utrönas kunde, af hvars handaverkan han döden ljutit, HofRätt egde donia till lottkastning eutellan de 4 Lag-Utskottets Betänkande, N\o 33. anklagade och såmedelst urskilja, hvilkendera dödsstraffet undergå skulle.
Till stöd för berörde åsigt är af Jusliliac-Ombudsmannen yttradt: att omförmälde, såsom lagligt bevisningsmedel ännu qvarstående, ehuru i senare lider ej använda utväg alt upptäcka verkliga banemannen i dråpmål, vittnade om äldre tiders råhet och vidskepelse bland folket samt okunnighet eller liknöjdhet hos lagstiftaren ; att då, på flere ställen i Europa och jemväl i Sverige, lagarne under medeltiden tllläto eller ålade den anklagade att genom envig, jernhård eller andra prof försvara sin sak, hvilade lagbudet på öfverLjrgelsen om Guds omedelbara mellankomst, för alt straffa brottet eller uppenbara oskulden ; men århundraden hade förflulit, sedan en stigande upplysning skingrat denna folktro, hviken utgjorde enda tänkbara förklaringsgrunden för elt stadgande, som, der menniskoförmåga funnils otillräcklig atl utforska sanningen , insatle slumpen lill domare i högsta Instanlien öfver den anklagades lif eller död ; att det utan tvifvel vore en af Statens angelägnaste omsorger alt sö‘ka upptäcka och bestraffa brott, serdeles dem, hvarigenom menniskolif blifvit spillda, men alt upptäckten borde föregå straffet, liksom orsaken sin verkan, så vida lagen och dess handhafvare ej ville göra sig skyldige till sådane juridiska mord, hvarpå exempel i förflutna lider icke saknats; samt att, då upplysning och rättvisa lika högt bjödo, att endast den, som vore öfverhevist om ett brott, borde undergå det i lagen derå satta straff, måste det vara uppenbart stridande deremot, att åt elt ovisst tärningskasl öfverlemna afgörandet af den vigtiga och grannlaga frågan om den tilltalades skuld eller oskuld.
Under åberopande af hvad Justitas-Ombudsmanncn sålunda anfört, bar jemväl Herr Lagerbjelke, C. O. , uti en hos Höglofl.
Ridderskapet och Adeln väckt samt till Lag-Utskottet remitterad motion, yrkat upphäfvandet af förenämnde Kongl. Bref; äfvensom Utskottet fått emottaga ett af Herr friherre Cederström, Thure, i anledning af nämnde motion, afgifvet skriftligt yttrande, deruti ändring af 6 Gap. 2 §.
Missgernings-Balken blifvit föreslagen.
Utskottet, som framdeles vill meddela utlåtande öfver den af Friherre Cederström väckta fråga, har tagit i öfvervägande, hvad af Justiliae-Ombudsmannen samt Herr Lagerbjelke är vordet hemställdt; och får Ulskoltet, på de skäl, som här ofvan äro upptagne, vördsamt tillstyrka , det måtte Likets Höglofl.
Ständer hos Kongl. Maj .t göra underdånig anhållan om utfärdande af Kungörelse derom, att Kongl. Brefvet den 3 Juni 1762, angående tillåtelse för HofRåtterne att Lag-Utskottets Betänkande N\o 34. 5 i dråpmål döma till lottkastning, då ej utrönas kan, hvilken af flere varit den dödes baneman, upphört att vara gällande.
Stockholm den i5 April i84o.
Auk. lill Exp. Utsk. den 21 April, kl.
Betänkande, i anledning af väckt motion, angående de rättigheter, sorn böra fosterbarn tillkomma.
Uti en af Riksdags-fullmägtigen Pehr Jonsson från Öland till Hedervärda Bonde-Ståndet ingifven och derefter till Lag-Utskottet öfverlemnad motion är hemslälldt, 0111 icke, såsom bidragande lill det uppväxande slägteLs bästa, förordnas borde : att de husfäder, som upptagit eller upplaga fosterbarn, må vara berättigade tilldela dem sin fasta och lösa egendom; att sådant barn, om fosterföräldrarne innehafva Kronohemman, skall ega samma rätt till värdskapet derå, som eget barn tillkommer; samt att, derest Kronohemman blifvit af åbo, som fosterbarn antagit, löst till skatte, hemmanet må, om fosterföräldrarne dö utan eget barn, blifva fosterbarnets tillhörighet.
Utskottet har tagit denna motion i öfvervägande; men då densamma åsyftar en, efter Utskottets tanka, skadlig rubbning i arfs- och testamentslagarne samt inskränkning i de rättigheter, som dels deruti, dels ock i serskildta författningar, angående Kronohemmans besittning, äro skyldeman förbehållne ; och härtill kommer, att någon lag ännu icke finnes, som närmare bestämmer sättet och rättigheten att andras barn såsom egna upptaga; kan Utskottet ej i någon del biträda motionärens förslag, utan hemställer vördsamt , att motionen icke måtte till någon åtgärd föranleda.
Stockholm den i5 April iSfo. 6 Lag-Utskoltcls Betänkande, N:o 35.
Betänkande , i anledning af väckta motioner angående så kallade Undantags-Contracters intecknande.
Till Lag-Utskottels handläggning hafva från Höglofl.
Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda Bonde-Slåndet blifvit remitterade två motioner, den ena af Herr Hjerta, Lars, och den andra af Riksdags-fullmägtigen Petter Persson från Calmare Län, innehållande hemställan derom, alt Rikets Ständer matte förnya deras, genom underdånig Skrifvelse den ai April iS35, gjorda, men af Kongl.
Maj:t icke i Nåder antagna förslag till det Lagstadgande, att undantags-förmoner, som vid försäljning af fast egendom betingas, skola intecknas ; och hafva inom Hedervärda Bonde-Ståndet Nils Strindlund från Vester-Norrland samt Nils Persson från Södermanland förenat sig med Petter Persson ; hvaremot Johan Jacob Rutberg från Norrbotten, Ola Jeppsson från Blekinge m. fl. ansett berörde föreskrift otjenlig, såsom medförande kostnader för undantags-innehafvare, samt föranledande dertill, att desse ofta skulle förlora sina förmoner derigenom, att de af glömska eller oförstånd försummade att föreskriften iagttaga.
Det af Rikets Ständer å förra Riksdagen afgifna Lagförslag är grundadt derpå : att klagan ej sällan blifvit förd öfver de betydliga förluster och olägenheter, som köpare af fast egendom fått vidkännas derigenom, att densamma varit belastad med undantag, samt förminskad till värde och godhet gen m jordaLöndringar af hvarjehanda beskaffenhet, derom köpare, oagtadt han vidtagit alla möjliga försigtighetsmått, likväl icke erhållit kännedom vid köpets afslutande, utan först efter en längre tids förlopp derom fått kunskap, då säljaren ofta varit urståndsatt alt godtgöra de förluster, som genom så beskaffade gravationer köparen tillskyndats ; alt ej mindre fastighels-egarens, än undantags-innehafvarens säkerhet syntes fordra, det undagsförmoner blefvo behörigen intecknade och förnyade, hvilken åtgärd ej kunde vara förenad med större svårigheter i detta fall, än då fråga vore om vanlig skuldfordran; samt att den del af en egendom, som säljaren undantagit, eller den afgäld af egendomen, sorn han sig förbehållit, icke kunde tilläggas sämre rätt, än obetald köpeskilling, enär, om undantaget icke varit, köpeskillingen i stället blifvit förhöjd. Lag-Utskottets Betänkande, N:0 35, 7 Utskottet instämmer uti hvad sålunda blifvit yttrad t; och då, genom ifrågavarande förslags antagande, jemväl intecknings-hafvares rätt skulle betryggas, samt de i ofvanberörde måtto framställde betänkligheter icke synas förtjena afseende, helst intecknings-kostnaden ej kan blifva betydlig, samt undantags-innehafvares försummelse att låta sin rätt intecknas, icke hindrar honom att, för de betingade förmonernes utbekommande, hålla sig till den, som af honom köpte, äfven om denne köpare öfverlåtit egendomen till annan person, som icke till förmonernas utgörande sig förbundit; så anser Utskottet sig böra tillstyrka antagandet af det vid förra Riksdagen upprättade förslag, dock ej mindre med den förändring, att detsamma äfven kommer att afse undantag, som kunna ske vid försäljningar af hus och jord i städerne, samt att tiden att söka inteckning till säkerhet för redan upprättade, men ej intecknade, undantags-contract utsättes till 1842 års slut, än ock nied det tillägg, att, på det mindre kunnige personer ej må blifva deras rätt förlustige, i anseende till saknad kunskap om ifrågavarande Lagbud, den författning, sorn i ämnet utfärdas, bör under nyssnämnde tid kungöras i kyrkorne tre gånger om året, och vid början af Härads-Tingen uppläsas;
hemställande fördenskull Utskottet, det Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att förordnas måtte som följer; i;o På sätt dels i Kongl. Förordningen den i3 Juni 1800, angående städsel och lego af jord på landet, och dels uti den rörande grunderneför hemmansklyfning samt afsöndring af jord eller andra lägenheter från hemman utfärdade Författning redan är stadgadt, i afseende å arrende-afhandlingar, ing angne på viss tid, samt sådane af handlingar om upplåtelse af viss lägenhet, som med sistnämnde Kongl. Författning öfverensstämma, skall ock all annan efter lag tillåten upplåtelse af nyttjande-rät t till fastighet, härunder jemväl inbegripen lif stids städj a, hvarom stadgandet i sista punkten af 15 §. 16 Gap. Jorda-Balken således upphäfves, hos vederbörande Domstol intecknas och inteckningen behörigen förnyas, för att kunna emot annans egande- eller inleckningsrätt hafva bestånd. 2:0.
Har den, som å annan öfverlåtit sin cganderätt till fast egendom, dervid förbehållit sig nyttjanderätt till större eller 8 Lag-Utskottets Betänkande, U.o 35. mindre del af samma egendom, eller afkomst deraf på vissa dr eller i sin lifstid; och äro de betingade Jörmoncrne, enligt i Cap. 2 §.
Jorda-Balken, införde i den afhandling, hvarigenom ö fverlåtelsen skett, ege lian säkerhet derföre i den öfverlätna egendomen, med den förmånsrätt, allmänna Lagen i i i Cap, i berörde Balk obetald köpeskilling tillägger.
Men försummar han att inom den i sistberörde lagrum utsatta tid af handlingen, hvari j“örm.onerne betingade äro, för domstolen uppvisa och i Tntecknings-Protocollet intaga låta, njute sedan ej bättre rätt, än såsom för annat fordringsanspråk. 3.0
I afseende på redan upprättad, men ej intecknad afhandling af ifrågavarande beskaffenhet, vare, utan minskning af den rätt, densamma efter hittills gällande lag kan medföra, tid att inteckning söka intill i S/fa års slut. 4;o
I det bevis, Rätten efter inteckningens beviljande meddelar, skall införas, att den inom hvart tionde år förnyas bör. 5;o Hvad sålunda blifvit förördnadt, skall till slutet af år 18 4a kungöras i kyrkor ne tre gånger om året samt vid början af hvarje ordinarie Häradsting uppläsas.
Reservation af Herr Ekholm: ”Sedan Lag-Utskottet gifvit det föreslagna förtydligandet af nu gällande lagbud om undantags-conlracts intecknande den utsträckning, utöfver hvad Rikets Ständer vid senaste Riksdag beslöto, att derunder jemväl skulle begripas stadsjord och fastigheter, föranlåtes jag vördsamt reservera min serskilda mening.
Lagstiftningen rörande afhändandet af egande-rätten, fastigheters styckande eller uthyrande är i allmänhet för städerne och landet väsendtligen olika.
Icke eller finnér jag af behof på kallad t, att uti ifrågavarande afseende stifta någon
Lag för städerne, då allmänna lagen derom redan är tillräckligt bestämd och alltid på enahanda sätt till - Lag-Utskottets BetänkandeN:o 35, 9 tillämpas.
För hvarje stad finnas dessutom serskilda privilegier,' donationsbref och byggnads-ordningar, som i ett eller annat afseende beskränka egande- och dispositions-rätten till stads-tomter och slads-jord.
Tillämpning af det föreslagne generela lagbudet till städerne skulle tilläfventyrs endast tjena att derstädes uppmuntra upprättande af undantags-contracter, hvilka å landet redan visat sig medföra betydliga olägenheter, och hvilka jag i ingen mon anser böra befrämjas.
För min del kan jag således icke biträda förslaget i dess närvarande skick.”
Uti denna reservation har Herr Lagergren instämt.
St•
7 Sami. 1 AJd, 9 Haft. STOCKHOLM, Ei.méns och Granbergs Tryckeri. 1840.
Lag-Utskottets Utlåtande, JV.-o 36. 1 N:o 36.
Ank. till Exp. (Jtsk. den 23 April, kl. 2 e. in.
Utlåtande, i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande JY:o q, angående verkställd granskning af Rikets Ständers Justitia;-Ombudsmans afgifna Embetsredogörelse.
Enligt till Lag-Utskottet ankomne Protocolls-Utdrag från respective RiksStånden, liar omförmåldle Betänkande blifvit af Högloft.
Ridderskapet och Adeln återremitleradt i hela sin vidd; af Högvördiga P reste-Ståndet godkändt, så vidt del angår fullgörandet af den Lag-Utskottet i 33 § 2 morn.
Riksdags-Ordningen ålagda granskning af Justilias-Ombudsmannens förvaltning af Embetet, men återremitleradt i fråga om det vid Betänkandet gjorda tillägg, rörande Justitice-Ombudsmannens pligt, enligt 100 § Regeringsformen, att anmärka lagars och författningars brister och uppgifva förslag till deras förbättring; af Yällofl.
Borgare-Ståndet, jemte uttryckligt gillande af yttrandet om Justilia>Ombudsmannens Embetsförvaltning, lagdt till handlingarne ; och af Hedervärda Bonde-Ståndet bifallet i sin helhet.
Som Utskottets, i Betänkandet yttrade, på anförde skäl grundade omdöme, att Justitife Ombudsmannen på ett, värdigt och förtjenslfullt sätt motsvarat det vigtiga förtroende, Rikets Ständer honom lemnat, således är vordet af tre Riks-Stånd, nemligen Preste-Ståndet, Borgare-Ståndet och Bonde-Ståndet godkändt; så lärer, hvad denna del af Betänkandet angår, Utskottet, i anledning af de hos Ridderskapet och Adeln gjorda anmärkningar, endast behöfva att, med tillkännagifvande häraf, åberopa, hvad Betänkandet i förenämnde afseende innehåller.
De anmärkningar, som blifvit gjorda inom Högloft.
Ridderskapet och Adeln, af Herr v. Hartmansdorff, August, Herr Cederschöld , R. T., Herr Rosenqvist af Åkershult och Herr Grefve Frölich, samt i Högvördiga Preste Ståndet, af Herr Biskopen Hedre'n, Herr Professoren Geijer, Herr Conlracls-Prosten Sandberg, Herr Domprosten, Doctor Elmgren, Herr Biskopen Heurlin, Herr Contracts-Prosten, Doctor Björkman, m. fl., vidröra allenast omförmäldte tillägg, och gå hufvudsakligen derpå ut, dels att samma tillägg, som innehåller, att Justitiae-Ombudsmannen skulle hafva kommit clet, med förrberörde föreskrift i Regerings-Formens 100 §, afsedda än - Bih. till R.
7 Sami. 1 Af cl. 10 Haft. 1 2 Lag-Utskottets Utlåtande, N.-o 36. damål närmare, om han, ehuru sådant förut icke varit öfligt, äfven för andra fall, än då han sjelf fört talan, uti Embelsberättelserne upptagit en kort redovisning för sådane i Högsta Domstolen afgjorde vigligare mål, der olika begrepp om lagens grund och mening bland Högsta
Domstolens ledamöter yppats, samt angifvit de skiljagtige åsigterna och tillika meddelat yttrande, huruvida Justitia-Ombudsmannen ansett desamma påkalla förklaring eller ändring af gällande lagar eller författningar, — skall innefatta ett klander å Justitias-Ombudsmannens embetsförvaltning och således stå i strid med det yttrande, Utskottet förut derom meddelat,] dels ock att Utskottet bör närmare förklara, hvad Utskottet med detta tillägg åsyftat; men, enär, efter Utskottets tanka, ifrågavarande tillägg är tydligt deruti, att detsamma ingalunda innefattar hemställan till Rikets
Ständer om vidtagande af någon åtgärd i förenämnde hänseende, utan endast antyder Utskottets åsigt om ett lämpligt sätt att i viss nion underlätta uppfyllandet af Justitiae-Ombudsmannens åliggande att anmärka lagars och författningars brister; samt meningen med tillägget äfven synes hafva blifvit sålunda uppfattad, ej mindre af Yällofl. Borgare-Ståndet_, som lagt detsamma till handlingarne, än ock af Hedervärda Bonde-Ståndet, der det ej vunnit annan handläggning, än att det, i sammanhang med omdömet öfver Juslitias-Ombudsmannens embetsförvaltning, blifvit bifallet; anser Utskottet de af öfrige Riks-Stånden beslutade återremisser af Betänkandet i denna del icke föranleda till något vidare Utlåtande å Utskottets sida; hvadan Utskottet, utan att frånträda, hvad i dess förra Betänkande blifvit ytlradt, får detsamma till de sistnämnde respective Riks-Stånden å nyo vördsamt öfverlemna för det afseende, som derå kan fästas.
Af Herr Cederschöldj B.
T.t ”Enär återremiss af Lag-Utskottets Betänkande N:o 2, enligt hvad de derom förde discussioner synas utvisa, egentligen lärer hafva egt rum, endast för att; erhålla en närmare förklaring öfver det tillägg, som pag. 7 finnes ifrågavarande Betänkande vidfogadt, så anser jag mig, med anledning af samma återremiss och de dervid följagtige anmärkningar, böra vördsamt upplysa och förklara, att afsigten med den, såsom tillägg till Utskottets Betänkande af mig föreslagne fram - Lag-Utskottets Betänkande, N.-o 3p 3 ställning icke varit, hvarken att väcka någon ny motion, dertill jag ganska väl visste, aLt Utskottet ej egde rättighet, ej eller att uttrycka något klander emot nuvarande Justiliae-Ombudsmannens embetsförvaltning, hvilket skulle hafva stått i strid emot Utskottets derom redan meddeldte omdöme, utan endast att uppgifva det, efter min åsigt, hästa och säkraste sättet, att undanrödja den svårighet, som, efter hvad Justitiae-Ombudsmannen uti dess senaste Embetsberättelse upplyst, möter för fullgörandet af den honom åliggande vigtiga pligten, alt anmärka Lagars och Författningars brister och att uppgifva förslag till deras förbättring.
Då det sätt, som uti min reservation vid ofvannämnde Betänkande blifvit anvist, efter milt omdöme, kan följas, utan alt den ringaste ändring uti Justitias-Ombudsmannens Instruclion behöfver föregå, så anser jag mig nu ytterligare böra åberopa innehållet af samma reservation.” Af Herr Grefve Sparrej G.A.j Herr v. Röökj G., Herr Doctor Wallin, Herr Domprosten, Doctor Elmgren, Herr Lagergren och Herr Hegardt s som åheropat deras vid förra Betänkandet fogade yttranden.
Ant. till Exp. Utsk. den 23 April, kl. 2 e. m.
Betänkande, i anledning af väckt fråga om upphäfvande af Kongl. Förordningen den 16 Juli ijy6 j angående straff'för enskildte tjenare, bönder eller torpare som försåtligt våldföra husbondefolket.