Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I afseende å aflöningen för läkare-korpsen vid flottan, hafva Rikets Ständer alltså pröfval skäligt att, beräknad!, för den personal, som den uti E. K.
Mils nådiga Proposition införda stat upplager, bestämma denna aflöning för andre bataljons-läkare till åtta hundra R:dr, för förste bataljons-läkare till ett tusen två hundra R:dr, för regementsläkare till två tusen R:dr och för fält-läkaren till tre tusen R:dr, med tillägg afserskilda arfvoden af tre hundra R:dr för förste och andre bataljons-läkarne i Carlskrona, förste balaljons-läkaren i Götheborg samt regemenls-läkarne i Carlskrona och Stockholm, och af fem hundra R:dr för fält-läkaren, äfvensom att bland stipendierne vid flottans läkarekorps böja 5, eller halfva antalet, kill tre hundra R:dr och den audra hälften till fyra hundra R:dr, allt Riksmynt.
Hvad angår aflöningen för provincial-läkarne, hafva Rikets Ständer ansett, såsom en lämplig medelväg emellan de bestämda beloppen för mililär-läkarne, ifrågavarande aflö - 120 Expeditions-Utskottets Förslag till anderd.
Skrifvelse, N:o £28. ning böra höjas till 1,500 R:dr för de ordinarie och 1,000 R:dr för de extra provincial-läkarne; och som Rikets Ständer beslutat att å stat. uppföra löner för 2:ne nya provincialläkare och arfvoden för ytterligare 6 extra provincial-läkare, hafva jemväl dessa löner och arfvoden funnits böra till nyssnämnda belopp bestämmas; varande fördenskull aflöningen för rikets provincial-läkare af Rikets Ständer fastställd till eli lusen fem hundra R:dr för ordinarie och till ett tusen R:dr Riksmynt för extra provincial-läkare, med iakttagande deraf, alt af beloppen för de (vänne nya ordinarie läkare-beslällningarue ett lusen R:dr uppföres säsom lön och fem hundra R:dr såsom löne-tillökning, i likhet med hvad för öfrige ordinarie provincial-läkare skall ega rum.
Beträffande frågan om förbättrade pensionsvilkor för arméens och flottans läkare, hafva Rikets Ständer redan i underdånighet yttrat den mening, all det åsyftade målet alt hålla läkare-korpsen fulltalig och tjenstbar skulle på ett verksamt säll befrämjas, om genom förbättrade pensioner de öfvcrårige läkarnes förflyttande på indragnings-stat underlättades.
All blott höja aflöningen, men icke öka pensionerne, kiimme utan Ivilvcl att motverka ändamålet, enär deraf måste följa, alt läkarne vid uppnådd pcnsions-ålder blifva än mindre än förr benägne att utbyta den tjernsten åtföljande aflöning emot den ringa i ett ökadl missföl hållande till densamma komna pensionen.
Afgången af öfverårige läkare skulle derigenom ytterligare försvåras och den nödiga omsättningen af personalen hämmas.
Om åter löne-lillökningen sättes i samband med en förhöjning af de pensions-be lopp, som läkarne vid afskedstagande nu undfå, så ali dessa pensioner någorlunda motsvara aflöningen, kommer sådant, genom den utsigt då öppnades till en hastigare befordran, ali uppmuntra lill inträde i korpsen och sålunda befrämja dennas både fulltalighet och tjenstbarhet.
Della ändamål skulle visserligen ytterligare befordras, om läkarne vid en tidigare ålder blifva pensionsberälligade, men fråga härom har för närvarande lemnals å sido, sedan Rikets Ständer hos E. K. lVI:l i underdånighet anhållit om afgifvande, vid nästa riksdag, af nådigt förslag till ett ändamålsenligt ordnande af pensionsväseirdet i allmänhet, hvarvid denna Iråga jemväl torde komma under pröfning.
I följd af hvad sålunda blifvit anfördt, hafva Rikets Ständer beslutat, alt de läkare vid arméen och flottan, hvilka under nu inträdande statsreglerings-period erhålla afsked, må, under de lör civile embels- och tjenstemän i förfatlningarne föreskrifna vilkor, och efter enahanda grunder, som för dessas pensionerande redan blifvit af Rikets Ständer antagna, uppföras till pension å allmänna indraguings-stalen, dock att derifrån afräknas det pcnsions-belopp, som de från Arméens pensions-kassa eller Ainiraiitels-krigsmans-kassan ega uppbära.
Vidkommande provincial-läkarnes pensionering, komma samma grunder att dervid tillämpas, som i alseende å de civile embels- och tjenstemännen i allmänhet blifvit af Rikets Ständer beslutade.
Då här ofvan beslutade förhöjningar uppgå till ett sammanräknadt belopp af 132,520 R:dr årligen, har detta belopp blifvit för nu ingångna stnlsrégleringsperiod till ifrågavarande ändamål anvisat, ali under vederbörande hufvud-titlar ä behöriga ställen upplagas.
Skrifvelse, N:o 229. 121 i\ o sm Upplåst oell godkändt bos Ridd. och Adeln den 26 Fehr. 1838.
Prcstc-ståndet den 26 — — Borgiire-slåridct den 27 — — Bonde-ståndet den 27 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående regleringen af ulgijlerne under Riks-stalens nionde Hufvud-litel.
(Stals-Ulsk:s Utlåtanden N:ris 167, 201, 204 , 230 och 239; Förstärkta Slats-Ulsk:s Mern.
N:o 216 saint Stals- in. fl. Utskotts Utlåtanden N:ris 20 oeh 34.) S. A. K.
Efter pröfning af hvad under innevarande Riksdag förekommit, beträffande utgifterna under Riks-statens nionde Hulvud-titel, få Rikets Ständer underdånigst anmäla sina beslut, rörande I.
Pensions-stalerna. a) l afseende å pensions-stalerna är af E. K.
M:t annan förändring icke ifrågasatt, än den, att, då det till pensioner åt Civile Embets- och Tjenslemäns i fattigdom eflerlemnade enkor och barn från 9:de Hufvud—lilein utgående anslag, 25,000 R:dr R:ko eller 37,500 R:dr R:ml, under en längre tid visat sig otillräckligt för en af behofvet påkallad förhöjning och mera ändamålsenlig fördelning af pensions-underslöden, berörde anslags-summa mätte ökas med 7,500 R:dr R:mt; hvilket Rikets Ständer bifallit. b)
Vid 1850 och 1851 års riksdag medgåfvo Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse den 13 Augusti det sednare året, att de Vakans- och Förslags-liggetids-besparingar, hvilka dittills vid inträffande ledigheter af Ijenster tillfallit Civilstatens Pensions-kassa, Bih. till R.
Suppl. 16 122 Expedilions-Utskotlcts Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 229.
Arméens pensionskassa och Amiralitets-krigsmanskassan, finge upphöra, samt beviljade, såsom bidrag till ersättning för den förmån, hvaraf dessa kassor genom förändringen skulle gå i mistning, ett årligt anslag af 5,000 R:dr B:ko, alt till E. K.
M:ts disposition å 9:de Hufvud-iileln uppföras.
I enlighet med hvad Rikets Ständers år 1855 församlade Revisorer anmärkt, har detta anslag, sannolikt genom misskrifning, blifvit i Riks-stalen oriktigt benämndt ersättning för minskade löne-innehållningar, i stället för ersättning för mistade löne-innehållningar, hvilken miss-skrifning nu blifvit rättad. e) Beträffande den i E. K.
M:ls nådiga Proposition angående stats-verkets tillstånd och behof, till Rikets Ständers bepröfvande öfverlemnade fråga, att fyllnaden i vederlaget för de upphörda Vakans- och liggetids-besparingarne, uppgående för Arméens pensionskassa till 9,587 R:dr och för Civilstatens lill 215
R:dr, eller tillhopa 9,802 R:dr B:ko, hvilken utgift nu drabbar Fjerde Hufvud-lilefns besparingar, skulle särskildt anvisas medelst tillökningar i de för kassorna å 9:de Hufvud-iileln uppförda ersältnings-anslag, få Rikets Ständer underdånigst anföra, alt vid 1850—1851 årens riksdag beviljades såsom bidrag till ersättning för den förmån, hvaraf omförmälde pensions-kassor, genom vakansoch förslagsliggetids-besparingarnes upphörande gingo i mistning, ett årligt anslag af 7,500 R:dr R:mt, ’’så vida E. K.
M:t funne för godt ali. af de på Hufvud-litlarne härigenom uppkommande ökade besparingar anvisa de summor, hvilka utöfver nämnde belopp till kassornas godlgörelse erfordrades,” hvadan ock fyllnaden i sagde vederlag efter stadgad fördelning utgått af de särskilda Hufvud-titlarnes besparings-medel och till den del, som belöpt på Fjerde Hufvud-litelns besparingar utgjort sammanlagdt 9,802 R.dr B:ko eller i R:mt 14,703 R:dr.
Alt nu, oaktadt det vid beviljandet af ofvannämnda ersättnings-bidrag fästade förbehåll, anvisa ytterligare medel för ifrågavarande ändamål, på det att nyssnämnde Hulvud-titcls besparingar skulle från berörde utgift befrias, synes vara desto mindre behöflig!, som, i betraktande deraf, att vid innevarande riksdag betydliga dels nya, dels ökade anslag å Fjerde Hufvud-titeln blifvit beviljade, samt, genom uppförandet ai ett förslags-anslag till bekostande af mathållningen för garnisons-regementenas manskap, besparings-medlen icke vidare, såsom förut skett, behöfva till detta föremål anlitas, det mäste antagas, att denna Hufvud-tilels besparingar, hvaraf ifrågavarande ersättningsbelopp hittills kunnat bestridas, hädanefter skola dertill lemna en större tillgång; och då för öfrigt något giltigt skäl ej synes vara för handen, hvarföre Fjerde Hufvud-titelns besparingar mera, än de andra Hufvud-titlarnes, skulle från en så beskaffad ersättning, som den ifrågavarande, fritagas, hafva Rikets Ständer ej funnit sig böra lemna bifall till E. K.
M:ts förevarande nådiga framställning. d) Uti underdånig skrifvelse den 14 December sistlidna år hafva Rikets Ständer anmält sitt beslut, att det å 9:de
Hufvud titeln uppförda ersältnings-anslag till Wadstena krigsmanshus-kassa för de lill stats-verket indragna rusthålls- samt en per mille-afgifler, utgörande nu 144,706 R:dr 32 sk.
Banko eller i Riksmynt 217,150
R:dr, må förhöjas lill 246,100 R:dr sistnämnde mynt, hvilket nu blifvit vid regleringen af denna Hulvud litels utgifls-summor iakttaget. e) Likaledes har det å Hufvud-titeln uppförda enahanda ersältnings-anslag till Amiralitets-krigsmans-kassan 21,366 R:dr 32 sk.
B:ko, eller i Riksmynt 32,050 R:dr, blifvit, i enlighet med Rikets Ständers i förutnämnde underdåniga skrifvelse anmälda beslut, upptaget till förhöjdt belopp af 43,100 R:dr sistnämnde mynt.
II. yl lim anna lndragnings-staten.
Beträffande regleringen af Allmänna lndragnings-staten, hafva nedannämude förändringar ifrågakomma: Expeditions-Utskottets Förslag till anderd.
Skrifvelse, N:o 229. 123 l:o. E. K.
M:l har föreslagit, att den rättighet som, enligt gällande författningar, tillkommer Civile Embets- och Tjenstemän i allmänhet, att, när de uppnått 70 års ålder och varit i 30 års oafbruten tjenst, eller, när de uppnått 65 års ålder och varit i tjenst omkring 40 år och förete läkare-betyg om försvagad helsa, undfå afsked med hela lönens bibehållande på allmänna indragnings-staten, måtte, hvad pensions-beloppet angår, för dem, som komma att uppbära förböjda löner utöfver 3,000 R:dr Riksmynt, så in - skränkas, att för löner å 3,500 eller 4,000
R:dr pensionen skall utgöra 3,000 R:dr, å 4,500 eller 5,000 R:dr 4,000 „ å 6,000 R:dr 4,500 „ å 7,000 R:dr 6,000 å 8,000 eller 9,000 R:dr 7,000 „ å 12,000 och derutöfver 8,000 „ Hvad, med anledning af högstberörde nådiga framställning, först funnits böra tagas i öfvervägande, har varit, huruvida en definitiv pensions-slat nu bör uppgöras, eller om pensioneringen endast provisionelt bör ordnas för nu ingångna slats-reglerings-period; Och då Rikets Ständer i allmänhet redan förklarat, att de löneförhöjningar, hvilka vid denna riksdag blifva beviljade, afse blott den lid, som nu skeende stats-reglering kommer att omfatta, anse Rikets Ständer det icke heller vara lämpligt, alt pensions-beloppen för längre tid bestämmas, utan hafva derföre beslutat, att den här nedan omförmälda pensions-reglering må ega tillämpning endast på de embets- och tjenstemän, jemte vaklbeIjcnte, hvilka under nämnde stats-reglerings-period erhålla afsked.
Vidkommande åter E. K.
M:ts nådiga förslag, såvidt detsamma afser sjelfva pensions-beloppen, hafva Rikets Ständer, lika med E. K. M:t, funnit billigt, att de tjenstemän, som från och med denna stats-reglering i årlig aflöning erhålla 3,000 R:dr eller derunder, må, när de tillika uppfyllt de för pensions åtnjutande föreskrifna vilkor, vid afskedstagandet uppbära en hela aflönings-beloppet motsvarande pension, hvaremot, då i afseende å E. K.
M:ts nådiga förslag i öfriga delar någon bestämd plan icke synes vara följd, Rikets Ständer ansett det blifva mest ändamålsenligt, om vid bestämmandet af pension för dem, sorn ega högre aflönings-vilkor än 3,000 R:dr, en viss procent-beräkning lägges till grund.
I detta fall hafva Rikets Ständer föreställt sig, att 80J} eller -J af den aflöning, embets- och ijenstemannen under tjenstetiden åtnjuter, borde få af honom vid afskedstagande!, bibehållas, enär på detta sätt både Slaten och löntagaren utan tvifvel skulle beredas ömsesidiga fördelar.
Staten knnde nemligen, genom den tilldelade pensionen och deraf föranledda hastigare omsättning af tjenstemanna-personalen, påräkna yngre och kraftfullare personer för det allmännas tjenst; och Ijenstemannen åter skulle, då han blott finge vidkännas 20fj minskning i sina löneförmåner, sannolikt finna sig hugad och med sin fördel förenligt att frånträda en tjenstgöring, hvars fordringar han på äldre dagar icke förmådde nöjaktigt uppfylla.
Också borde denna beräkning, enligt Rikets Ständers tanke, iakttagas intill dess pensionen uppgår till 8,000 R:dr, men till högre än detta belopp, hvilket synes vara någorlunda tillräckligt alt bereda utkomst äfven för dem, som innehaft högre embeten, skulle aldrig någon pension kunna bestämmas.
I öfverensstämmelse med dessa åsigler, hafva Rikets Ständer beslutat, att för de i E. K. M:ts Proposition afsedda civile embets- och tjenstemän jemte vaktbetjent?, som från och med 1858 års början söka och erhålla afsked, pensionerna sålunda bestämmas, all de, hvilka uppbära i lön 3,000 R:dr eller derunder, häruti inbegripen den löneförhöjning, som vid innevarande riksdag blifvit beviljad, undfå hela beloppet i årlig pension, men ali för dem, som åtnjuta mera än 3,000 R:dr, pensionen utgår med åttatio procent eller fyra femtedelar af total-summan, dock så alt den årliga pensionen icke i något fall 124 Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
N:o 229. må kunna öfverstiga 8,000 R:dr, allt Riksmynt; kommande för Presidenten i Kommersekollegium oell t vänne Kommerseråd, hvilka, lill fyllnad i sina löner, åtnjuta arfvode» från Manufaklurdiskontfonden, totalsumman af hvarderas aflöning att läggas till grund för pensionens bestämmande, så att dessa embetsman komma i lull jemnlikhet med sina vederlikar i rikets öfriga Kollegier.
På del emellertid, vid tillämpningen af hvad sålunda blifvit, stadgadt, de, som i årlig aflöning åtnjuta öfver 3,000 R:dr R:ml, men mindre än 3,750
R:dr, icke må genom den nu föreslagna bestämda procent-beräkningen vid afskedstagande! blifva lidande, hafva Rikets Ständer funnit sig böra meddela den förklaring af berörda stadgande, alt äfven desse icke kunna undfå pension lill lägre belopp än 3,000 R:dr samma mynt. 2:o.
Vidare är af E. K. M:t föreslaget, att Landshöfdingar, hvilkas pension nu är bestämd till 4,500 R:dr, med vilkor att de innehaft embete! minst 5 års tid, må, under enahanda förbehåll, erhålla i pension 6,000
R:dr; alt likväl här ofvan otnförmälda reglering af pensions-rätten ej må för nuvarande Justilie-kansleren och de 2:ne äldste nuvarande Revisions-sekrcterarne verka till minskning i den högre pensions-rätt desse redan ega, att Sekreterarne i Svea och Götha Hof-rälter samt Advokat-fiskalerne i förstnämnde Hof-rätt och Kommers-kollegium, hvilka, med afseende å sporlel-inkomsler, upptagits till erhållande af lägre löner, än för deras vederlikar i rikets öfrige Kollegier blifvit föreslagne, måtte, detta oaktadt, undfå i pension 3,000 R:dr, äfvensom Aktuarie» i Götha Hof-rätt, af enahanda skäl, 2,500 R:dr, samt alt pensions-beloppen må förhöjas för Lands-sekreterare och Lands-kamrerare från 1,800 till 3,000 R:dr, ,, Landt-räntmästare och Kronofogdar från 1,200 lill 2,000 ,, ,, Häradsskrifvare från 900 till 1,500 ,, ,, Länsmän från 300 till 500 ,, ,, Förste Landtmätare 1,200 till 1,800 ,, ,, Kommissionslandtmätare från ungefär 505 till 900 ,, samt bestämmas för Länsbokhållare till 800 R:dr.
Vid öfvervägande häraf hafva Rikets Ständer ansett, att den lör Justilie-kansleren och de 2:ne äldste Revisions-sekrelcrarne äskade förmån må utsträckas äfven lill andra embetsmål); för hvilka ett lika förhållande möjligen kan förefinnas, hvadan Rikets Ständer, med denna utsträckning, bifallit, hvad E. K.
M:t så i ena som andra afseende! föreslagit. 3:o.
Då emellertid den vid innevarande riksdag beslutade löne-reglering kommer alt gälla för åren 1858—1860 och således de beviljade löne-tillökningarne vid nästa riksdag kunna undergå förändringar, så och enär de einbets- och tjenstemän m. fl., som under liden afgå med pension, icke kunna anses ega bättre rätt, än de i tjenst qvarstående, till orubbadi bibehållande af hvad dem blifvit tillagdt, hafva Rikets Ständer beslutat, att de pensioner, som afskedstagande embets- och tjenstemän, jemte vakt betjente, under nu ingångna stats-reglerings-period beviljas, icke må anses difinitiva, ulan kunna blifva föremål för ny reglering, derest sådan af kommande
Ständer pröfvas lämplig, dock att ingen dervid kan tilläggas mindre pension än den, hvartill han under hittills varande förhållanden är, enligt förfallningarne, berättigad. 4:o.
Derjemte är af E. K.
M:t förslag framställd), att Stalsrådsledamot, Justitieråd eller Landshöfding, som uppnått 60 års ålder saint varit i tjenst 35 år, må, så snart han innehaft embetet minst 5 år och företer läkarebclvg om fortfarande svår sjuklighet eller eljest så försvagad helsa, att han icke förmår embetet bestrida, vid afskedstagande! erhålla pension å Allmänna lndragningsslaten, Slatsrådsledamot lill ett belopp af 6,000 R:dr, Justitieråd 5,000 ,, Landshöfding 4,500 ,, Earperlitions-Utskottcts Förslag till anderd.
Skrifvelse N:o 229. 125 Enär likväl en allmän reglering af såväl adönings- som pensions-förhållandena vid nästa riksdag torde vara alt emotse, och skäl således icke synes vara för handen alt under öfvergångs-perioden för nyss uppräknade einbetsmän göra undanlag från hvad förlättningarne i afseende å dem stadga, helsi dessutom del är Kongl. Majit obetaget att, för serskilda fall och då giltiga anledningar kunna förefinnas, hos Rikets Ständer göra serskilda framställningar, på sätt jemväl en och annan gång egt rum, hafva Rikets Ständer funnit sig ej böra lemna bifall till E. K.
Mils nådiga Proposition i denna del. 5:o.
Under behandlingen af dessa frågor hafva Rikets
Ständer funnit nu gällande pcnsions-förfatlningar vara i viss mån bristfälliga och behöfva omarbetas.
Så förekommer t. ex., ali de civile embets- och tjenstemän, som uppnått 70 års ålder, behöfva hafva tjeut Staten allenast 30 år för att komma i åtnjutande af pension å Allmänna Indragningsstaten, under det de, som äro 65 år gamla, måste hafva lillbragt vid pass 40 är i allmän tjenst, för att. efter företeende af läkarebetyg öfver försvagad helsa, få tillgodonjuta en dylik förmån.
Afven andra missförhållanden saknas icke, och då det derjemte svncs Rikets Ständer nödigt, alt de i spridda författningar befintliga pensions-sladgarne i en enda sammanföras, få Rikets Ständer hos E. K. M:t i underdånighet anhålla, att en revision af de stadgande!), som nu ligga till grund för pensions erhållande, måtte företagas, och förslag till ett ändamålsenligt ordnande af pensions-väsendet i allmänhet för Rikets näst sammanträdande Ständer framläggas. 6:o.
Med afseende derå, alt, under åren 1849—1855 sammanlagda pensionsbeloppet för de embets- och tjenstemän samt beljente, som under dessa år erhållit afsked med rättighet till lönernas bibehållande på indragnings-slat, utgjort i medeltal årligen nära 30,000 R:dr R:mt, samt då den af E. K.
M:t föreslagna pensionsförhöjningen kunde antagas uppgå till omkring 50 procent af förra pensionsbeloppen, men verkade på Allmänna Indragningsstatens utgifter endast i den mån personer, som tilllrädt löner efter den nya regleringen, komma ali vid upphunnen pensions-ålder afträda, bar E. K. M., enär det kunde antagas, all under första året af regleringens tillämpning
Indragningsstatens utgifter lill nya pensionstagare skulle ökas med 15,000 R:dr, under andra året med 30,000 R:dr och under del tredje med 45,000
R:dr eller för bela stats-reglerings-perioden med 90,000 R:dr, begärt, alt en årlig förhöjning af 30.000
R:dr i nuvarande anslags-summan mätte af Rikets Ständer beviljas; Och ehuru den af Rikets Ständer vidtagna reglering af pensionerna är i någon mån afvikande frän den, sorn E. K.
Mils nådiga Proposilion innehåller, har sådant dork ej funnils böra föranleda till någon förändring af den anslagsföriiöjning E. K. M:l äskat, helst allmänna indragnings-statens anslag är ett förslags-anslag, hvadan E. K.
Mits förevarande nådiga framställning blifvit af Rikets Ständer bifallen. 7io.
I den nådiga Propositionen har E. K.
Mit föreslagit, alt andre Registratorn i Justilie-revisions-expedilionen måtte på Allmänna Indragningsstaten upptagas till ett belopp af 605 R:dr 50 öre R:mt, ait utgå till dess tjenstens nuvarande innehafvare genom befordran eller annorledes afginge; men då Rikets Ständer, vid behandlingen af utgifterna under Riksstatens Andra Hufvud-Iitel, bercdl löneförhöjning åt denne tjensteman, utan att något särskildt bidrag från Allmänna Indragningsstaten erfordrats, har ofvanberörde nådiga framställning derigenom förfallit. 8:o.
Mit föreslagit, att nuvarande Notarien i Krigshofrällen måtte, intill dess han från tjenslen afginge, upptagas på Indragningsstaten till eli emot hans löne-inkomsl med ljuspenningar svarande belopp af 1,344 Ridr Riksmynt; Och fä Rikets Ständer, i afseende härå, underdånigst åberopa, hvad i fråga om lösereglering för Krigshofrättens embets- och tjenstemän m. fl. finnes anfördt i Rikets Ständers un - 126 Expeditions- Utskottets Förslag lill anderd.
Skrifvelse, N:o 229. derdåniga skrifvelse, angående regleringen af ulgifterna under Riks-stalcns Andra Hufvud-lilel. 9:n.
I likhet med hvad vid de fem sistförflutna riksdagarne egt rum, är i den Kongl.
Propositionen äskadt, att Professoren C. J.
Schlyter, för utgifvande af Sveriges Gamla Lagar, mätte, under enahanda vilkor som förut, upptagas på Indragningsstaten till fortfarande arfvode af 1,800 R:dr Riksmynt.
Med afseende å vigten af dessa lagars snara utgifvande och ulgifvarens dervid ådagalagda stora förtjenstcr, hafva Rikets
Ständer ansett sig böra höja ifrågavarande arfvode till 2,000 R:dr R:mt. 10:o.
M:ts derom gjorda framställning, hafva Rikets Ständer, enligt hvad i afbiten underdånig skrifvelse, angående regleringen af utgifterna under Tredje Hufvud-liteln blifvit anmäldt, bifallit, att på Allmänna Indragningsstaten må uppföras ej mindre en Translator för Finska språket, med sin nuvarande aflöning 675 R:dr 50 öre, än äfven tre Kabinelts-kurirer, med lön hvardera af 750
R:dr, eller tillsammans 2,250 R:dr R:mt. ll:o. E. K. M:t har i den nådiga Propositionen äskat, och Rikets Ständer, på sätt i den underdåniga skrifvelsen, angående regleringen af ulgifterna under Fjerde Hufvud-lileln är omförmäldt, bifallit, att på Allmänna Indragningsstaten må uppföras: a) f. d. Kamreraren i Krigskollegium, Krigskommissarien Axel Obitz, till åtnjutande af eli belopp af 1,971 R:dr R.ml, motsvarande hans på Krigskollegii indragningsstat hittills innehafda lön; b) förre Vaktmästaren vid Ulredningsförrådet. i Christianstad J.
Nilsson lill enahanda belopp, som hans hittills uppburna arfvode 225 R:dr R:mt; äfvensom vid deras afgång ur tjenslen : c) Revisorn i Krigskollegium D. E. Pettersson, till belopp af bans nuvarande lön, 1,314 R:dr Riksmynt: och d) Intendenten vid (Jtrednings-förrådel i Götheborg, majoren Carl Bark, med en hans nu innehafvande arfvode motsvarande summa af 975 R:dr Runt. 12:o. Förre Slotts- och Garnisonspredikanten vid Dalarö skans Per Erik Hofberg och förre Vaktmästaren derstädes C. J. Spegel äro i den nådiga Propositionen föreslagna alt öfverflyllas på Allmänna Indragningsstaten lill belopp, den förre af 75 R:dr och den sednare af 247 R:dr 50 öre R:ml; men som Rikets Ständer vid behandlingen af ulgifterna under Fjerde Hufvud-titeln icke funnit sig böra bifalla den nådiga framställningen i denna del, har följaktligen frågan härom förfallit. 13:o.
Då Kommissionslandtmätaren i Stockholms län, F. W. Nordell, hvilken är född 1793, mer än 45 år varit i statens tjenst och genom de svåra förkylningar, han, under utöfningen af sin tjenst ådragit sig, blifvit af sjukdom urståndsall att tjenslen förrätta, eller genom arbete sig försörja, har E. K.
M:t föreslagit hans uppförande på Allmänna Indragningsstaten med en årlig pension af 450 R:dr Riksmynt.