Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Grundén, hvilken, enligt motionen bilagdt tjenstebetyg, på det mest berömliga sätt under 10 års tid, eller från 1816 till 1832, tjenstgjort i General-assistans-kontoret och derstädes vid verkets upplösning innehade Kamererare-tjenst, ehuru han, till följd af 1818 års riksdagsbeslut, endast erhållit ett tills vidare gällande tjensteförordnande, måtto under sin återstående lifstid tillerkännas en årlig pension af 500 r.-dr b:ko, att utgå från och med nästa statsreglerings början; varande, till stöd för denna framställning, af motionären anfördt: att Grundén redan år 1819, och således blott ett år efter sagde riksdagsbesluts tillkomst, blifvit förordnad till ordinarie Kammarskrifvare; att han bland alla ofvanbemälde sökande innehade det äldsta för - 22 Stats-Utskottcts Utlåtande N:o 166. ordnandet; att han icke åtnjöte något slags understöd och icke egde någon utsigt till framtida bergning; samt att han efter en lång tids tjenstgöring, utan eget förvållande, blifvit skiljd från Rikets Ständers tjenst och numera vid en ålder af 58 år och med minskad arbetskraft saknade nödtorftig utkomst för sig, hustru och barn.
Dessutom har motionären erinrat om de af Rikets Ständer vid 1840 och 1841 års riksdag beviljade pensioner för alla likaledes med blott förordnanden försedde tjenstemän vid den derefter upplösta Kongl.
Nummer-lotteriinrättningen.
Enligt hvad Stats-Utskottet af handlingarne för 1817 och 1818 samt 1828, 1829 och 1830 års riksdagar inhemtat, beslöto och förordnade Rikets Ständer vid den förra riksdagen, att, på det General-assistans-kontorets då ifrågasatta upplösning måtte, med hänsigt till expektans-lönerna, kunna försiggå under den minsta möjliga gravation för det allmänna, borde Fullmäktige i Rikgäldskontoret, under hvilkas öfverstyrelse förstnämnde verk var stäldt, tills vidare endast efter provisionela förordnanden låta förrätta de tjenster, hvilka då vore eller dädanefter blefve lediga, så att de för dessa tjenster anslagna löner vid tjenstgöringens upphörande kunde ovilkorligen komma att indragas, hvarefter Rikets Ständer vid den sednare riksdagen vägrade bifall till en hos Kongl. Majit i underdånighet gjord och till Rikets Ständer öfverlemnad ansökan af åtskillige tillförordnade tjenstemän vid meranämnde verk, att, vid dess upplösning, varda försedda med expektans-löner; och förklarade Rikets åren 1834 och 1835 församlade
Ständer sig ej heller finna skäl bifalla den då förnyade, i förevarande motion omförmälda, anhållan om ett årligt understöd för en del af dessa tjenstemän.
Oaktadt Rikets Ständer sålunda under ofvannämnde riksdagar förklarat de vid f. d.
General-assistans-kontoret anställde tjenstemän, som endast på grund af erhållna förordnanden tills vidare innehaft och bestridt sysslor vid sagde verk, efter dess upplösning icke Vara berättigade till något så beskaffadt understöd af allmänna medel, som nu blifvit föreslaget för tillförordnade Kamereraren derstädes Grundén, anser Utskottet likväl de för honom förekommande behjertansvärda omständigheter icke böra lemnäs utan afseende, helst han, efter att under en längre tid hafva med hedrande vitsord tjenstgjort vid ett verk, hvars upplösning ännu ej var af Rikets Ständer beslutad, då han der först anställdes, icke erhållit någon annan befattning i det allmännas tjenst och, såsom motionären uppgifvit, är den ende ännu qvarlefvande bland de tjenstemän vid f. d. Generalassistans-kontoret, som vid detta kontors verkställda upplösning hvarken i nehade tjenst vid annat allmänt verk elier kom i åtnjutande af antingen pension eller expektans-lön.
Utskottet tär derföre, under åberopande af ej mindre de utaf motionären anförda förhållanden, än de flera af Rikets
Ständer under sednare riksdagar meddelade beslut i fråga om de vid indragna embetsverk anställde tjenstemäns pensionerande, tillstyrka, Stals-Ulskoltels Ullålande N:o 166.
23 att förre tillförordnade Kamereraren vid f. d.
Generalassistans-kontoret, G. Grundén, måtte erhålla ett årligt understöd af Sex hundra R:dr R:mt, samt att detta understöd måtte till utgående från och med 1858 års början få uppföras å Riksgälds-kontorets pension s-stat.
STOCKHOLM, typografiska föreningens boktryckeri, 1857. Stats-Utskottets Utlåtande Jtf 167. 1 N:o 167.
Ank. till Exp.-TJtsk. <3. 23 Nov. 1857, kl. 1 e. m. i Utlåtande, angående regleringen af utgifterna under Riks-statens Hufvudtitei. (u. a.) ; Af Nionde Hufvudtitelns 2:ne afdelningar fastställdes den ena, eller Pensionsstaterna, vid sistlidne riksdag till 296,073 R:dr 16 sk.
Banko, eller 444,110 R:dr Riksmynt.
Den andra afdelningen, innefattande Allmänna Indragnings-staten, beräknades vid sednastc statsreglering förslagsvis till 333,386 R:dr 32 sk.
B:ko, eller 500,080 R:dr Rimt, deruti inbegripna indelta räntor, upptagna efter kronovärdi till 810 R:dr 47 sk. 6 r:st, men efter markegång på förslag till 5,359 R:dr 36 sk. 9 rist., samt 41 T:r 15 kappar indeld och oindeld spanmål, utgörande, efter 6 R:dr 32 sk. tunnan, 276 R:dr 22 sk. banko.
Venst ons-s ta terna. 1:o. I afseende å Pensions-staterna är af Kongl. Majit annan förändring icke ifrågasatt, än den, att, då det till pensioner åt civile embets- och tjenstemäns i fattigdom efterlemnade enkor och barn från 9:de hufvudtiteln utgående anslag. 25,000 Ridr Banko, eller 37,500 Ridr Rimt, under en längre tid visat sig otillräckligt för en af behofvet påkallad förhöjning och mera ändamålsenlig fördelning af pensionsunderstöden, berörde anslags-summa måtte ökas med 7,500 Ridr Rimt.
Uti en från Ridderskapet och Adeln till Utskottets handläggning remitterad motion har deremot Herr Sandströmer, A. P., jemte det han erinrat om Statens förbindelse att åt sina tjenares behöfvande enkor och barn lemna sådan hjelp, hvariBih. till R.
Prot. 1856 & 1857. 4 Sami. 1 Afd. 3 Band. 13 Haft. 1 2 Stats-Utskottets Utlåtande M 167. genom de åtminstone skyddades mot nöd, fästat uppmärksamheten å otillräckligheten af så väl nyssnämnde för civile embets- och tjenstemäns efterlefvande familjer afsedda anslag, som det för militäre embets- och tjenstemäns samt under-officerares enkor och barn till 25,000 R.dr B:ko å 9:de hufvudtiteln uppförda anslag och huru litet båda anslagen uppfyllde ändamålet, synnerligast under nuvarande förhållanden, då, i anseende tili högst betydligt stegrade priser å de flesta lefnadsförnödenheter, derifrån utgående pensions-understöd sjunkit till en sådan obetydlighet, att desamma inom flera klasser icke ens motsvarade hvad ett fattighjon åtnjuter, ehuru dessa understöd ofta måste påräknas såsom hjelp, för både enka och barn; och då motionären ansett att, om någon verklig hjelp skulle kunna omförmälda pensionstagare beredas, en betydligare tillökning i Statens bidrag måste ega rum, har han föreslagit, att hvartdera af de ofvannämnde pensions-anslanen måtte höjas till åtminstone 60,000 R:dr R:mt.
Utskottet har tagit dessa frågor i öfvervägande; men då, hvad motionärens framställning angår, densamma saknar den närmare utredning af förhållandena, som erfordras för att bedöma, i hvilken mån pensions-tagarne genom de begärda anslagsförhöjningarnes beviljande skulle komma i en förbättrad ställning, har Utskottet, i ärendets så beskaffade skick, ansett sig icke böra föreslå anvisandet af större belopp, än hvad Kongl. Majit för ifrågavarande föremål äskat, hvadan Utskottet hemställer, att Rikets Ständer, ulan afseende å Herr Sandströmer framställning, endast må bifalla hvad Kongl.
Majit uti berörde hän seende behagat äska och föreslå. 2:0.
Vid 1850 och 1851 års riksdag medgåfvo Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse den 13 Augusti det sednare året, att de vakans- och förslagsliggetidsbesparingar, hvilka dittills vid inträffande ledigheter af tjenster tillfallit Civilstatens pensionskassa, Arméens pensionskassa och Amiralitets-Krigsmanskassan, finge upphöra, samt beviljade, såsom bidrag till ersättning för den förmån, hvaraf dessa kassor genom förändringen skulle gå i mistning, ett årligt anslag af 5,000 Ridr Biko, att till Kongl Majits disposition å 9:de bufvudtiteln uppföras.
I enlighet med hvad Rikets Ständers år 1855 församlade Revisorer anmärkt, har detta anslag, sannolikt genom miss-skrifning, blifvit i Riks-staten oriktigt benämndt ersättning för minskade löne-mnehåUmngar, i stället för ersättning för mistade löne-innehållningar.
Utskottet tillstyrker, att, på sätt i bifogade tabell (JV3 2) ock skett, denna rättelse i den nya Riks-staten iakttages. 3:o.
Beträffande den, efter hvad redan i Utlåtandet M 71, angående regleringen af utgifterne under 4:de hufvudtiteln, förmäles, af Kongl. Majit till Rikets Ständers bepröfvande öfverlemnade fråga, att fyllnaden i vederlaget för de upphörda Stals-Utskottets Utlåtande M 167. 3 vakans- och liggetids-besparingarne, uppgående för Arméens pensionskassa till 9,587 R:dr och för Civilstatens till 215 R.dr, eller tillhopa 9,802 R.dr R:ko, hvilken utgift nu drabbar nämnda hufvudtitels besparingar, skulle särskilt anvisas medelst tillökningar i de för kassorne å 9:de hufvudtiteln uppförda ersättnings-anslag, vill Utskottet framdeles, sedan samtlige de förstnämnde hufvudtitel tillhörande frågor blifvit af Rikets Ständer slutligen pröfvade, meddela yttrande i ämnet. 4:0.
Uti sitt Utlåtande JV2 155 har Utskottet tillstyrkt, alt det å 9:de hufvudtiteln uppförda ersättnings-anslag till Wadstena Krigsmanshuskassa för de till Stats-verket indragna rusthålls- samt en-per-mille-afgifter, utgörande nu 144,766 R:dr 32 sk.
Banko, eller i Riksmynt 217,150
R:dr, måtte förhöjas till 246,100 R:dr sistnämnde mynt.
Denna anslags-förhöjmng är å bifogade tabell (JVs 2) iakttagen, likväl med den minskning af 9,000 R:dr R:mt, som, enligt Utskottets uti punkten 3 morn k gjorda, ehuru af Rikets Ständer ännu ej slutligen pröfvade, hemställan, skulle ega rum till följd af kassans befrielse från det derifrån med nyssnämnda belopp nu utgående bidrag till Kongl. Krigs-kollegii aflöning. 5:o.
Likaledes har det å hufvudtiteln uppförda enahanda ersättnings-anslag till Amirälitets-Krigsmanskassan, 21,366 R:dr 32 sk.
Banko, eller i Riksmynt 32,050 R:di\ blifvit, i enlighet med Utskottets tillstyrkande i förutnämnde Utlåtande JV° 155, å tabellen JVs 2 upptaget till förhöjdt belopp af 43,100 R:dr sistnämnde mynt.
Allmänna iMlratpiings-statcn.
(Se tabellen M 1).
Beträffande regleringen af allmänna Indragnings-staten, hafva, i följd af dels Kongl. Maj:ts nådiga propositioner, dels enskilde motioner, nedannämnde förändringar ifrågakomma. 6:o. Kongl.
Maj:t har föreslagit, att den rättighet, som, enligt gällande författningar, tillkommer civile ernbets- och tjenstemän i allmänhet, att, när de uppnått 70 års ålder och varit i 30 års oafbruten tjenst, eller, när de uppnått 65 års ålder och varit i tjenst omkring 40 år och förete läkare-betyg om försvagad helsa, undfå afsked med hela lönens bibehållande på allmänna indragnings-staten, måtte, hvad pensions-beloppet angår, för dem, som komma att uppbära förhöjda löner utöfver 3,000 R:dr Riksmynt, så inskränkas, att för löner å 3,500 eller 4,000 R:dr pensionen skall utgöra 3,000 R:dr » 4,500 eller 5,000 R:dr 4,000 » » 6,000 4,500 » » 7,000 6,000 » » 8,000 eller 9,000 7,000 » » 12,000 och derutöfver 8,000 » 4 Stats-Utskottets Utlåtande M 167.
Första frågan, som, med anledning af högstberörde nådiga framställning, torde böra tagas i öfvervägande, är den, huruvida en definitif pensions-stat nu bör uppgöras, eller om pensioneringen endast provisionelt bör ordnas för nästa statsregleringsperiod; men då Rikets Ständer i allmänhet redan förklarat, att de löne-förhöjningar, hvilka vid denna riksdag blifva beviljade, afse blott den tid, som nästa statsreglering kommer att omfatta, anser Utskottet, för sin del, det icke heller vara lämpligt att pensions-beloppen nu för längre tid bestämmas, utan hemställer, att här nedan föreslagna pensions-reglering må ega tillämpning endast på de embets- och tjenstemän jemte vaktbetjente, hvilka under nästa statsreglerings-period erhålla afsked.
Vidkommande åter Kongl. Maj:ts Nådiga förslag, så vidt detsamma afser sjelfva pensions-beloppen, har Utskottet, lika med Kongl. Maj:t, funnit billigt, att de tjenstemän, som från och med blifvande stats-reglering i årlig aflöning erhålla 3,000 R:dr eller derunder, må, när de tillika uppfyllt de för pensions åtnjutande föreskrifne vilkor, vid afskedstagande uppbära en hela afföningsbeloppet motsvarande pension, hvaremot, då i afseende å Kongl. Maj:ts nådiga förslag i öfriga delar någon bestämd plan icke synes vara följd, Utskottet ansett det blifva mest ändamålsenligt om vid bestämmandet af pension för dem, som ega högre aflönings-vilkor än 3,000 R:dr, en viss procentberäkmng lägges till grund.
I detta fall har Utskottet föreställt sig, att 80 % eller |:delar af den aflöning, embets- och tjenstemannen under tjenstetiden åtnjuter, borde få af honom vid afskedstagandet bibehållas, enär på detta sätt både Staten och löntagaren utan tvifvel skulle beredas ömsesidiga fördelar.
Slaten kunde nemligen, genom den tilldelade pensionen och deraf föranledda hastigare omsättning af tjenstemanna-personalen, påräkna yngre och kraftfullare personer för det allmännas tjenst, och tjenstemannen åter skulle, då han blott finge vidkännas 20 % minskning i sina löneförmåner, sannolikt finna sig hugad och med sin fördel förenligt att frånträda en tjenstgöring, hvars fordringar han på äldre dagar icke förmådde nöjaktigt uppfylla.
Också borde denna beräkning, enligt Utskottets lanke, iakttagas intilldess pensionen uppgår till 8,000 R:dr, men utöfver detta belopp, hvilket synes vara någorlunda tillräckligt att bereda utkomst äfven för dem, som innehaft högre embeten, skulle aldrig någon pension kunna utsträckas.
I öfverensstämmelse med dessa åsigter föreslår Utskottet, att för de i Kongl. Maj:ts Proposition afsedda civile embets- och tjenstemän jemte vaktbetjente, som från och med 1858 års början söka och erhålla afsked, pensionerna sålunda bestämmas, att de, hvilka uppbära i lön 3,000 R:dr eller derunder, häruti inbegripen den löneförhöjning, som vid innevarande riksdag blifvit eller blifver beviljad, undfå hela beloppet i årlig pension, men att för dem, som åtnjuta mera än 3,000 R:dr, pensionen Stats-Utskottets Utlåtande M 167. utgår med åttatio procent eller fyra femtedelar af total-summan, dock så, att den årliga pensionen icke i något fall må kunna öfverstiga 8,000 R:dr, allt Riksmynt.
På det emellertid vid tillämpningen häraf de, som i årlig aflöning åtnjuta öfver 3,000 R:dr R:mt, men mindre än 3,750 R:dr, icke må genom den nu föreslagna procent-beräkningen vid afskedstagandet blifva lidande, hemställes, att, såsom förklaring af berörda stadgande, må införas, att äfven desse icke kunna undfå pension till lägre belopp än 3,000
R:dr samma mynt. 7:o.
Maj:t föreslaget, att Landshöfdingar, hvilkas pension nu är bestämd till 4,500
R:dr, med vilkor att de innehaft embetet minst 5 års tid, må, under enahanda förbehåll, erhålla i pension 6,000 R:dr; att likväl här ofvan omförmälda reglering af pensionsrätten ej må för nuvarande Justitie-kansleren och de 2 äldste nuvarande Revisions-sekreterarne verka till minskning i den högre pensionsrätt desse redan ega; att Sekreterarne i Svea och Götha Hof-rätter samt Advokatfiskalerne i förstnämnde Hof-rätt och i Kommers-kollegium, hvilka, med afseende å sportelinkomster, upptagits till erhållande af lägre löner, än för deras vederlikar i Rikets öfrige kollegier blifvit föreslagne, måtte, detta oaktadt, undfå i pension 3,000 R:dr, äfvensom Aktuarien i Götha Hof-rätt, af enahanda skäl, 2,500 R:dr, samt att pensions-beloppen må förhöjas för Landssekreterare och Landskamrerare » Landträntmästare och Kronofogdar » Häradsskrifvare » Länsmän » Förste Landtmätare ......
» Kommissions-landtmätare från ungefär samt bestämmas för Länsbokhållare . 1,800 till 3,000 R:dr 1,200 » 2,000 » 900 » 1,500 » 300 » 500 » 1,200 >, 1,800 505 » 900 » » 800 »
Vid öfvervägande häraf har Utskottet funnit sig böra till bifall förorda Kongl.
Maj:ts i ofvanberörde hänseende gjorda nådiga framställningar, men anser likväl att, hvad Justitie-kansleren och de 2:ne äldste Revisions-sekreterarne beträffar, samma förmån må utsträckas äfven till andra embetsmän, för hvilka ett lika förhållande möjligen kan förefmnas, hvadan Utskottet hemställer, att Rikets Ständer måtte med denna utsträckning bifalla hvad Kongl.
Majit så i ena som andra afseendet föreslagit, 8:0.
Då emellertid den vid innevarande riksdag beslutade lönereglering kommer att gälla för åren 1858—1860 och således de beviljade löne-tillökningarne vid nästa riksdag kunna undergå förändringar, så och enär de embets- och tjenstemän, 6 Stats-Utskottets Utlåtande M 167. m. fl., som under tiden afgå med pension, icke kunna anses ega bättre rätt, än de i tjenst qvarstående, till orubbadt bibehållande af hvad dem blifvit tillagdt, hemstäl ler Utskottet, att de pensioner, sorn afskedstagande embets- och tjenstemän jemte vaktbetjente under nästa statsreglerings-period beviljas, icke må anses definitiva, utan kunna blifva föremål för ny reglering, derest sådan af kommande
Ständer pröfvas lämplig, dock att ingen dervid kan tilläggas mindre pension än den, hvartill han under nuvarande förhållanden är, enligt författningarne, berättigad. 9:0.
Derjemte är af Kongl. Majit förslag framställdt, att Statsråds-ledamot, Justitie-råd eller Landshöfding, sorn uppnått 60 års ålder samt varit i tjenst 35 år, må, så snart han innehaft embetet minst 5 år och företer läkarebetyg om fortfarande svår sjuklighet eller eljest så försvagad helsa, att han icke förmår em betet bestrida, vid afskedstagandet erhålla pension å allmänna indragnings-staten, Stats-råds-ledamot till ett belopp af 6,000 R:dr Justitie-råd 5,000 » Landshöfding 4,500 »
Enär likväl en allmän reglering af så väl aflönings- som pensions-förhållandena vid nästa riksdag torde vara att emotse, och skäl således icke synes vara för handen att under öfvergångs-perioden för nyss uppräknade embetsman göra undantag från hvad författningarne i afseende å dem stadga, helst dessutom det är KonglMajit obetaget att, för särskilta fall och då giltiga anledningar kunna förefinnas, hos Rikets Ständer göra särskilda framställningar, på sätt jemväl en och annan gång egt rum, föranlåtes Utskottet afstyrka Rikets Ständers bifall till Kongl. Majits nådiga proposition i denna del.
Utskottet härigenom jemväl hafva besvarat en af Ridderskapet och Adeln till Utskottet remitterad motion, deruti Friherre von Stedingk, IJ.
S. yrkat, att, jemte det den Stats-råds-ledamot nu medgifna rättighet att vid 65 års ålder erhålla pension upphör att vara gällande, Stats-råd, som från embetet afgår, såvida likväl denna afgång icke sker i följd af föreskriften i 106 eller 107 §§ af Regerings-formen, må berättigas, att, utan afseende å lefnads- eller tjenste-ålder, af Statsverket uppbära 4,000 Ridr Rimt i årlig pension, eller, om han i annan tjenst sedermera ingår, så stort belopp deraf, som den med dylik tjenst förenade lön understiger pensions-beloppet; sammanvarande eller först sammanträdande
Ständer likväl obetaget att besluta, om och till hvilket belopp en sådan under alla förhållanden utgående pension må kunna förökas. Slats-Ulskottets Utlåtande JYi 167. 7 10:o.
Under behandlingen, af dessa frågor har Utskottet icke kunnat undgå alt finna hurusom nu gällande pensions-förfatlningar äro i viss mån bristfälliga och behöfva omarbetas.
Så förekommer t ex att de civile embets- och tjenstemän, som uppnått 70 års ålder, behöfva hafva tjent Staten allenast 30 år för att komma t åtnjutande af pension å allmänna mdragnings-staten, under det de, som äro 65 år gamla, måste hafva tillbragt vid pass 40 år i alimän tjenst, för att, efter företeende af läkarebetyg öfver försvagad helsa, få tillgodonjuta en dylik förmån.
Afven flera andra missförhållanden förekomma, hvilka det icke torde vara behöfligt att här anföra.
Och då det derjemte synes Utskottet nödigt att de i spridda för fattningar bifintliga pensions-stadgarne i en enda sammanföras, har Utskottet funnit sig böra föreslå, det Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att en revision af de stadganden, sorn nu ligga till grund för pensions erhållande, måtte företagas och förslag till ett ändamålsenligt ordnande af pensions-väsendet i allmänhet för Rikets näst sammanträdande Ständer framläggas.
Härigenom torde ock få anses vara besvarade följande inom Bonde-ståndet väckta, till Utskottet remitterade, motioner, nemligen: a) af Riksdagsfullmäktigen David Andersson från Hallands län, som föreslagit, att Landssekreterare, Landskamererare, Landträntmästare, Kronofogdar och Häradsskrifvare måtte tillerkännas rättighet att komma i åtnjutande af pension, när de, i anseende till försvagad helsa, söka afsked, efter att hafva tillbragt 35 år i Statens tjenst och uppnått 60 lefnadsår, eller, om detta icke vunne Rikets Ständers bifall, att Landtstals-tjensteman, sorn i Statens tjenst varit anställd 40 år, skulle berättigas att, utan afseende å uppnådd lefnadsålder, vid afskedstagande erhålla pension; b) af Riksdagsfullmäktigen Anders Medin från Kronobergs län, som ansett Rikets Ständer böra förunna Landsstatens tjenstemän rättighet att vid 55 års ålder erhålla afsked med bibehållande af den pension, sorn nu tillfaller dem vid 60 år, eller, om de i tjensten qvarstå, intilldess de uppnått sistnämnde ålder, då uppbära det pensions-belopp, sorn vid 65 års ålder dem tillkommer; och c) af Riksdagsfullmäktigen Tobias Lind från Götheborgs och Bohus län, hvilken hemställt, det Rikets Ständer, för deras del, måtte besluta, att Kommissions-landtmälare, som af ålderdom eller sjukdom förhindras att vidare utöfva landtmäteri-förrättningar, måtte undfå pension, jemförlig med det underhåll deras vederlikar i andra grader redan åtnjuta, samt att för sagde ändamål en särskild fond af Statens tillgångar måtte bildas, intilldess berörde tjenstemän vunnit inträde i allmänna pensions-inrättningen och komma att sjelfve dertill bidraga. 8 Stats-Utskottets Utlåtande M 167. 11:0.
Med afseende derå, att, under åren 1849 —1855, sammanlagda pensions-beloppet för de embets- och tjenstemän samt betjente, som under dessa år erhållit afsked med rättighet till lönernas bibehållande på indragnings-stat, utgjort i medeltal årligen nära 30,000 R:dr R:mt, samt då den nu föreslagna pensions-förhöjningen kunde antagas uppgå till omkring 50 procent af förra pensions-beloppen. men verkade på allmänna indragnings-statens utgifter endast i den mån personer, som tillträdt löner efter den nya regleringen, komma att vid upphunnen pensionsålder afträda, har Kongl. Maj:t, enär det kunde antagas att under första året af regleringens tillämpning indragnings-statens utgifter till nya pensions-tagare skulle ökas med 15,000 R:dr, under andra året med 30,000
R:dr och under det tredje med 45,000 R:dr, eller för hela statsreglerings-perioden 90,000 R:dr, begärt, att en årlig förhöjning af 30,000 R:dr i nuvarande anslags-summan måtte af Rikets Ständer beviljas; och ehuru den af Utskottet föreslagna reglering af pensionerna är i någon mån afvikande från den, som Kongl.
Majrts nådiga proposition innehåller, torde dock sådant icke böra föranleda till någon förändring af den anslags-förhöjning, Kongl. Maj.t äskat, helst allmänna indragnings-statens anslag är ett förslags-anslag, hvadan Utskottet får å Kongl. Maj:ts förevarande nådiga framställning tillstyrka Rikets Ständers bifall. 12:0.
I den nådiga propositionen har Kongl. Maj:t föreslagit, att Andre Regislratorn t Justilie-revisions-expeditionen måtte på allmänna indragnings-staten upptagas till ett belopp af 605 R:dr 50 öre R:mt, att utgå till dess tjenstens nuvarande innehafvare genom befordran eller annorledes afginge; men då Rikets Ständer genom tre Stånds sammanstämmande beslut redan bifallit Utskottets, vid behandlingen af utgifterna under riksstatens andra hufvudtitel, gjorda hemställan om beredande af löneförhöjning åt denne tjensteman, utan att något särskildt bidrag från allmänna indragningsstaten erfordrades, anser Utskottet ofvanberörde framställning hafva förfallit. 13:0.
Likaledes har Kongl. Maj:t föreslagit, att nuvarande Notarien i Krigshofrätten måtte, intill dess han från tjensten afginge, upptagas på indragningsstaten till ett emot hans löne-inkomst med ljuspenningar svarande belopp af 1,344 R:dr Riksmynt.