Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utom de, till följd af grundlagens föreskrift, sålunda vid hvarje riksdag anvisade kreditiver för rikets försvar eller andra högst vigtiga och angelägna ändamål, hafva särskilda kreditiver för ordnandet och kompletterandet af rikets försvars-anstalter, äfvensom för krigsrustnings-kostnader, eller andra med försvarsväsendet gemenskap egande utgifter, blifvit beviljade dels under 1847 och 1848 års riksdag och dels af Rikets nu församlade Ständer.
Det vid nyssnämnde riksdag beviljade särskilda kreditiv anvisades för sådane utgifter och kostnader, som förberedande rustningar samt andra af 1848 års politiska förhållanden påkallade åtgärder medförde.
Utaf detta, till 2,000,000 R:dr bestämda, kreditiv lyftades under sagde och nästpåföljde år tillsammans 1,830,000 R:dr.
Det särskilda kreditiv å 2,500,000 R:dr, som i Februari månad innevarande år af Rikets Ständer anvisades, blef då stäldt till Kongl. Maj:ts nådiga disposition för nödiga åtgärders vidtagande till upprätthållande af rikets neutralitet; varande utaf detta sednare kreditiv hittills från Riksgälds-kontoret väl endast reqvireradt och utanordnadt tillsammans 1,300,000 R:dr; men, enligt Stats-Utskoltet meddelade och detta Utlåtande bilagde approximativa beräkningar, skulle utaf sistnämnde kreditiv-medel ett sammanlagdt belopp af 1,981,383 R:dr 45 sk. 4 rst. dels redan vara utbetaldt och dels före instundande
December månads början komma att utgifvas, nemligen enligt Chefens för Kongl. Landtförsvars-Departementet beräkning, R:dr 1,022,000: — — och enligt Chefens för Kongl. Sjöförsvars-Departe mentet beräkning 959,383: 45. 4.
Följaktligen skulle det vid sagde tidpunkt återstående kreditiv-beloppet komma att utgöra ....
» 518,616: 2. 8.
Summa R:dr 2,500,000: — — Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 329.
I afseende på beloppen af de 2:ne särskilda krediliver, som, enligt Regerings-Formens 63 §., skola af Rikets Ständer under deras sammanvaro anvisas, för att vid oförutsedda händelser vara alt tillgå, innehåller nyss åberopade §. endast den föreskrift, alt desamma skola vara »tillräckliga».
Men tillräckligheten af dessa kreditiv-summor beror naturligtvis af tidsomständigbeterna jemte flera särskilda förhållanden, hvilka alltså mäste afses vid pröfningen och bestämmandet af de belopp, som, med hänsigt till hvartdera kreditivets antydda föremål, böra för dem anvisas.
En sådan pröfning, särdeles i fråga om den för utomordentliga försvarsanstalter verkligen erforderliga kreditiv-summa, kan dock af Rikets Ständer ocb deras Utskott svårligen med full tillförlitlighet anställas, helst det i Grundlagen uttryckligen tillkännagifna ändamålet med de föreskri fria krediliverna just är, alt' under en kommande tid bereda tillgång för »oförutsedda händelser.»
Enligt hvad af här ofvan meddelade uppgift å de, vid förflutna Riksdagar, för rikets försvar afsedda kreditiv-summornas belopp och deraf verkställda utbetalningar inhemtas, har, sedan 40 år tillbaka, endast vid 2:ne tillfällen den för detta föremål disponibla andel utaf det nu ifrågavarande eller allmänt benämnda »mindre kreditivet,» blifvit lill hela sitt belopp anlitad.
På grund af delta förhållande, synes således visserligen kunna antagas, att de för utomordentliga försvars-anstalter bestämda kreditiv-summorna, under sednare årtionden, varit (or dermed afsedt ändamål tillräckliga, samt att Rikets Ständer, vid bestämmandet af deras belopp, sålunda fästat behörigt afseende pa Grundlagens härom meddelade föreskrift.
Någon tillökning af det vid sednaste och näst föregångna riksmöten fastställda kreditiv-beloppet hade under denna riksdag ej heller gerna kunnat ifrågasättas, så vida ej nyligen inträffade händelser föranledt en väsendtlig förändring i förut rådande politiska förhållanden.
Men sedan ett vidt utseende krig utbrutit mellan Europas mäktigaste stater, hvilket krig tild en hufvudsaklig del torde komma att utföras i närheten af Sveriges gränser, är det sannolikt, att omvårdnaden om detta rikes oberoende och sjelfbestånd möjligen kommer att under den närmaste framtiden kräfva vida större kostnader och ansträngningar för ordnandet och förbättrandet af Rikets försvars-väsende, än som härtill erfordrats under den förflutna längre tiderymd, då denna verldsdels flesta stater fått åtnjuta ett ostördt fredslugn.
Huru betydliga nyssberörde kostnader komma att blifva och huru stor summa för deras bestridande verkligen kommer att erfordras, torde i närvarande ögonblick vara nästan omöjligt att med fullkomlig säkerhet uppgifva, och en omständligare utredning deraf torde i allt fall måhända, af politiska skäl, icke böra meddelas.
Ehuru Stats-Utskottet, vid behandlingen af de under innevarande riksdag förekomna frågor om anvisningar utaf allmänna medel, sökt göra sig noga reda för de äskade summornas behöflighet och tillräcklighet för de uppgifna ändamålen, anser sig Utskottet följaktligen hvarken kunna eller böra företaga en dylik utredning i afseende på den för utomordentliga försvars-anstalter under mellantiden intill Rikets Ständers nästa sammankomst erforderliga kreditiv-summma.
6 Stats-Utskoltets Utlåtande, N:o 329.
Utskottet finnér sig derföre härvid endast bura uttala sin fasta öfvertygelse, att det belopp af 500,000 R:dr, hvartill denna krediliv-summa vid de tvänne sedna ste riksdagarne fastställdes, under nuvarande förhållanden icke är tillräcklig för det ändamål, som dermed skall afses, samt att en förhöjning af samma kreditiv vid denna riksdag ovilkorligen erfordras, för att vid bestämmandet af detsammas belopp iakttaga och fullgiira Grundlagens både mening och ordalydelse.
Då Utskottet således anser, att oftaberörde kreditiv nu måste förhöjas, men, hvad beloppet af denna förhöjning beträffar, icke eger någon annan tillförlitlig ledning för sitt omdöme, än Kongl. Maj:ts härom aflåtne Nådiga Proposition, får Utskottet, med tillförsigt till de beräkningar, hvarpå samma proposition sig grundar, och med öfvertygelse, att det beviljade kreditivet endast i den män omständigheterna oundgängligen fördra varder anlitadt, tillstyrka, att den kreditiv-summa, som, enligt 03 §.
Regerings-Formen, skall af Rikets Ständer till utbetalning af Riksgälds-kontoret anvisas för att vara att tillgå, då Kongl. Maj:t till Rikets försvar eller andra högst vigtiga och angelägna ändamål finner den oundgängligen nödig, må, i enlighet med hvad Kongl. Majit i Nåder föreslagit, vid innevarande riksdag bestämmas till Två millioner femhundratusen R:dr B:ko, hvaraf 2,000,000 R:dr afses för
Rikets försvar och enahanda summa sora hittills, eller 500,000 Rrdr, för andra ändamål.
Då, under föregående riksdagar, begge de i meranämnde Grundlags-paragraf ioreskrifna särskilda kreditiv-summors belopp vid ett och samma tillfälle af Rikets då församlade Ständer blifvit bestämda och anvisade, har Stals-Utskottct ansett sig äfven nu böra på samma gång afgifva sitt yttrande och förslag angående dessa kreditiv-summor.
Beträffande således den andra kreditiv-summan, hvilken skall anslås och jemväl å Riksgälds-kontoret anvisas, »att, vid infallande krig, af Konungen lyftas, sedan Han Stats-rådet in pleno hört och Rikets Ständer sammankallat», lar Utskottet upplysa, att denna kreditiv-summa, som hittills allmänt benämnts »Stora Kreditivet,» sedan densammas belopp, vid 1812 års riksdag, blifvit från 1,000,000 R:dr höjdt till 2,000,000 R:dr, vid alla derefter inträffade riksdagar bibehållits oförändrad; och som Utskottet anser denna kreditiv-summa ej heller af Rikets nu församlade
Ständer behöfva förändras för tiden intill Rikets Ständers nästa sammankomst, får Utskottet alltså föreslå, att nu omförmälda kreditiv jemväl vid innevarande riksdag må bestämmas till enahanda belopp eller Två millioner R:dr B:ko.
På sätt 145 och 147 §§. af det för Riksgälds-kontoret nu gällande Reglemente innehålla, hafva särskilda och i flera hänseenden skiljaktiga bestämmelser varit af Rikets Ständer meddelade i afseende på anskaffande genom upplåning af de medel, som, utöfver Riksgälds-kontorets härtill disponibla tillgångar, kunde er - Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 329. 7 fordras för bestridandet af ifrågakommande utbetalningar å hvartdera kreditivet; 'viljande Utskottet, vid dess snart afgifvande förslag till den afdelning utaf Riksgälds-kontorets nya Reglemente, hvilken skall innehålla erforderliga stadganden, rörande ej mindre nu förevarande,' än öfrige till utgående från samma verk Anvisade kreditiver, yttra sig angående beredandet af nödige tillgångar för omförmalde (kreditiv-utbetalningars behöriga verkställighet; Och skall Utskottet, vid samma tillfälle, föreslå lydelsen af den särskilda anordning, som, till följd af ofta åberopade grundlags-paragrafs föreskrift, skall af Rikets Ständer utfärdas å den sednare af de deruti föreskrifna kreditiv-summor.
Reservationer: af Herr J. F. Gråå, som ansåg, att det så kallade mindre kreditivet borde bestämmas till 1,500,000 R:dr, såsom utgörande det högsta belopp, hvartill delta kreditiv under något tidskifte alltsedan år 1809 varit beviljadt, hvaremot det s. k.
Stora Kreditivet kunde ökas med 1 million R:dr eller det belopp som i den Kongl.
Propositionen för öfrigt blifvit ifrågasatt, genom hvilken tillökning sistnämnde kreditiv blefve förhöjdt till Tre millioner R:dr R:ko. af Herr yl. F. Nordvall; af Herr L.
Billström; af Herr A. IV. Björck. »Då den Kongl. Propositionen, angående beloppet af det så kallade mindre kreditivet, såsom anledning för de stegrade anspråken, endast hänvisar till nödvändigheten att under nuvarande politiska förhållanden upprätthålla fäderneslandets sjelfständighet, så hade, efter mitt förmenande, Utskottet haft en ökad pligt att söka redogöra för den inflytelse på landets sjelfständighet, som- desse förhållanden må kunna ega, på det att representationen i första rummet, och folket i det andra, må erhålla någon ledning med afseende å den inverkan på regeringens handlingssätt, som representationen, å folkets vägnar, bör utöfva och hvartill företrädesvis tillfällen, lika med delta, erbjuda anledning och utväg.
Ett försök att i korthet antyda de misstag, hvarföre en politik, sådan den vår regering hittills följt, kan blifva blottställd, hör lämpligen föregås af den erinran, att det, enligt Grundlagen, tillhörer, å ena sidan, Konungens höghets-rättigheter att ingå , förbund samt att förklara krig och sluta fred, och å den andra representationen att bevilja medel för krigs förande; men att, likasom Rikets Stän der icke bunna vägra nödige medel för utförande af det krig, Konungen förklarat, utan att samhälls-fördraget hotas till sitt bestånd, så kan ej eller, utan enahanda följd, Konungen börja ett krig i strid med nationens öfvertygelse om dess 8 Stats-(Jtskottets Utlåtande, Nfo 329. nödvändighet och ändamålsenlighet; och då ett misstag i detta hänseende å regeringens sida alltså nödvändigt medför de mest betänkliga följder, måste representationen söka alt begagna hvarje tillfälle, som erbjuder sig alt på förhand bestämma riktningen af regeringens tillgöranden, hvilka sedermera och i öfrigt helt och hållet falla utom området för Rikets Ständers deltagande.
Det lärer lätteligen medgifvas, att Svenska folkets sjelfständighet, såsom oafhängig nation, icke, under Europas närvarande skick, kan hotas från mera än ett håll.
Meningarne synas deremot delade i fråga huruvida några särskilda anledningar förefinnas derföre, att den östre grannen skall nu eller inom kort uppträda hotande emot oss.
Förgäfves skall man använda alla de skäl, som sjelfmant erbjuda sig derföre, att Ryssland, under närvarande förhållanden, är mindre farligt för oss, än någonsin; man skall dock icke lyckas att öfvertyga deni, som hemta anledningarne för sin farhåga från sin subjektivitet eller ock från en oriktig, för att icke säga mindre fosterländsk, uppfattning af den magt, som
Sverige otvifvelaktigt/ännu är i tillfälle att utveckla.
För min del kan jag lika litet nu, som tillförene under denna riksdag, antaga, att vår nationelä sjelfständighet för det närvarande är hotad, så att den med utomordentliga medel behöfver skyddas.
Deremot kan jag icke förneka, att möjligen sådane förhållanden kunna inträffa, som göra det till en ovilkorlig nödvändighet, att Sverige icke skiljer sig från de öfrige civiliserade staterne i deras sträfvanden för folkens frihet och rätt, och lika som i allmänhet knappast någon Stat, och aldraminst en af andra rangen, är i tillfälle att intaga och upprätthålla en alldeles isolerad ställning, så är det ock fara värdt, att försöket att ernå eller bibehålla en sådan kan medföra vanskliga förhållanden.
Det är från denna synpunkt, som sjelfständigheten, så vida den skall anses liktydig med neutraliteten, kan komma att blifva hotad.
Det är nemligen då, som det fordras skarpsinnighet och urskiljning, för att bestämma om denna neutralitet kan och bör upprätthållas, eller om ögonblicket är inne att för en lång, om icke för all framtid försäkra vår verkliga sjelfständighet och vårt oberoende samt att för ett sådant stort och vigtigt mål underkasta oss de uppoffringar, ett fredsbrott otvifvelaktigt medförer.
— Men det är ock denna synpunkt, som icke kan undgå misstroendet emot Konungens rådgifvare.
Det är, då sakerne kommit på denna punkt, som det tillhör Konungens samtlige Rådgifvare att fullgöra sitt kall, vare sig alt frågan gäller det ena eller andra af de kreditiver, före hvars begagnande förhållandena till de utrikes mag terna icke få förblifva någon hemlighet för någon ledamot af Konungens Statsråd.
Det är jemväl då, som ett misstag lätteligen kan bringa landet derhän, att ett förbund med Ryssland blir den oundvikliga följden; och det är en sådan upplösning af den förklarade neutraliteten, som icke ligger utom möjlighetens gräns.
Man behöfver icke derföre förutsätta hos Konungens rådgifvare några sympathier för Ryssland eller för dess styrelse; man bör tvärtom hoppas, att 1812 års politik - Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 329. 9 litik, som afgjordt skiljde Finland från Sverige, numera af alla våra Statsmän ogillas, såsom ock denna Sveriges förlust af Europas Statsmän nu beklagas, men man får dock ej heller förbise, att desse rådgifvare beredt väg för de grundsatser, som, under Rysslands supremati, under de’ sednare åren herrska! inom Europas flesta länder, och att ali anledning saknas, att de klokare skola behandla den utrikes politiken, än styrelsen inom landet, och att de mera, i fråga om den, skola förstå landets behof och efterkomma dess önskningar, än de förmått i sina tillgöranden för landets ekonomiska utveckling och beträffande de lagstiftnings-frågor, som tillhört deras behandling.
Enär vi således sakna all visshet, huru regeringen kan komma alt handla för det fall, alt fråga blifver om neutralitetens brytande, och då regeringen, som, icke lemnat någon upplysning om de nuvarande förhållandena till utrikes makter, och om sina egna afsigter, måste bära det ökade misstroende, som af ett sådant förhemligande är en ovilkorlig följd, kunna vi, såsom folkets representanter, icke underlåta att, så vidt med vår pligt och vår rätt i öfrigt kan vara förenligt, sätta regeringen i den nödvändighet, att, då ett afgörande steg måste ega rum, åter sammankalla Rikets Ständer, på det att en sannt nationel politik måste framträda såsom en verkan af det återställda förtroendet mellan regeringen och folket, hvilka begge icke fortfarande eller för en längre tid kunna misskänna nödvändigheten att sluta sig tillsammans på det enda sätt, sådant låter sig göra.
Då ett kreditiv äfven lill det belopp, Regeringen äskat, icke i och för sig sjelft kan upprätthålla neutraliteten, utan endast lemna medel för tillgöranden, hvilka, derest de verkligen äro lämpliga och för ändamålet nödvändiga, mäste fortsättas och hafva till följd Ständernes sammankallande, inom någon längre eller kortare tid, efter det medlen börjat att användas, så saknas all anledning att genom ett stort anslag uppskjuta denna i sådant fall ovilkorligen erforderliga åtgärd till en tidpunkt, då måhända steget är taget oåterkalleligt och landet får uppbära hvad dess nuvarande representanter kunnat och bordt förekomma.
Gestalta sig deremot förhållandena så, att krig visar sig vara en oundviklig nödvändighet, så lärer ock det större kreditivet komma att lemna erforderliga medel, jemte det Ständerne då genast måste sammankomma.
Till frågan höre'r ock, att den Kongl. Propositionen, på sätt Stals-Rådsprotokollet upplyser, icke afser medel för krigs-materielen, utan att förslaget om den äskade förhöjningen utgått från Chefen för Finans-Departementet, som anmält, att medel saknades för trupprörelser och för flottans utrustning, samt att Cheferne för Försvars-verkets
Departementer icke tillkännagifvit något behof af materiel, som i allt fall icke kan eller bör bestridas af kreditiv-medel, utan, efter vårt statsskick, skall särskildt pröfvas och genom bestämda anslag fyllas.
Såsom en ytterligare anledning för mig att icke erkänna lämpligheten af kreditivets bestämmande lill det af regeringen äskade belopp, anser jag den omBih. till R.
Brot. 1853 & 185i. 4 Sami. 1 Afd. 3 Band. 14 Haft. 2 10 Stats-Ut skottets Utlåtande, N:o 329. ständighet, ätt Konungens Rådgifvare icke visats hafva i någon form fästat Kongl. Maj:ts Nådiga uppmärksamhet derpå, att Norriges stats-kassa jemväl borde tillhandahålla medel för de evenluela behofvcn.
Norriges förutseende Statsmän hafva ej eller, så vidt kändt är, inför Stor-Thinget ådagalagt nödvändigheten af ett anslag, svarande mot våra kreditiv.
Orsaken härtill torde åtminstone till en del ligga deri, att Norriges representation icke kunde antagas sinnad att på förhand afsäga sig och sina kommiltenter rättigheten att höras och rådfrågas, om de politiska förvecklingarne skulle hota att i sin hvirfvel indraga de Skandinaviska brödrafolken.
Slutligen anser jag, att denna fråga icke kan undgå att fästa blicken på de diplomatiska handlingar, som i sednare dagarne blifvit offentliggjorde och hvilka väl å ena sidan visa ett allvarsamt bemödande af Vestmaglerne och det med dem förbundna Österrike alt släcka Rysslands öfvermakt, men ock å den andra ådagalägga ett sträfvande af Preussen alt tillvägabringa en förening med de Tyska småstaterne, och, som det vill synas, med hofven här och i Köpenhamn, för att under formen af väpnad neutralitet intaga mot Vestmagterne och Österrike en imponerande ställning, som skulle på en gång inskränka dessas fordringar på nationernas deltagande i striden och derjemte bereda Ryssland så lindriga fredsvilkor, som möjligt.
En sådan följd af Sveriges neutralitet, som den sistnämnda, torde göra denna ställning mera opolitisk, än hvarje annan, och hvarje penninge uppoffring för ett sådant ändamål än mera betänklig.
Hufvudsakligen af dessa skäl reserverar jag mig mot Stats-Utskottets utlåtande, hvarigenom Rikets Ständers bifall till den Kongl.
Propositionen blifvit förordadt.»
Uti denna reservation instämde till alla delar Riksdags-fullmäktigcn Henrik Andersson från Örebro län. af Riksdags-fullmäkligen Ola Mänsson från Christianstads län, som åberopade del, under ifrågavarande ärendes behandling hos Utskottet, af honom framställda förslag, att den i fiegerings-formens 63 § först omförmälda kreditiv-summa måtte af Rikets nu församlade Ständer fastställas lill 1,500,000 R:dr B:ko, deraf 1,000,000 skulle för rikets försvar få användas, samt att det andra krediti> vet borde bestämmas lill ett belopp af 3,000,000 R:dr B:ko.
Genom detta förslags bifallande, blefve det af Kongl. Maj:t äskade förhöjda kreditiv-bélopp beviljadt, ehuru det fördelades på begge kreditiven, med iakttagande af samma förhållande, som egde rum mellan hvartdera kreditivets af Rikets Ständer, vid sedhaste riksdagar, anvisade belopp.
Uti denna reservation instämde Riksdags-fullmäktige Mäns Månsson från Kalmar län, David Andersson från Hallands län, Lars Magnus Knutsson från Östergöthlands län, Nils Nilsson från Örebro län, Erik Mallmin från Westerås län och Elof Andersson från Wermlands län.
Bilaga N:o t till Stats-Utsk.
Utlåtande, N:o 329.
Rörande Kreditivet för Neutralitets-förklaring ens upprätthållande.
Enligt en af Kongl. General-Krigs-Kommissariatets Fält-Kontor den 17 dennes upprättad kalkyl, skulle till den lista instundande Dec. utgifterna för arméen komma att i rundt tal uppgå till
Utaf förestående belopp äro till komplettering af Arméens materiel, till Waxholms och Carlstens försättande i försvarstillstånd, till anläggningen af en telegraf mellan Upsala och Grisslehamn, m. m. dels utgifne, dels anvisade, circa . . 467,000: till uppköp och fouragering af hästar för Artilleriet, circa 65,000: till kommenderingarne på Gottland, till Stockholm, Carlskrona, Waxholm, Carlsten och Landskrona, m. m. äro till den lista dennes utgifne, i rundt tal . . 390,000: hvartill ytterligare kommer den, till den lista instundande Dec. beräknade utgiften i och för dessa olika garnisoner . 100,000: — Banko. 1,022,000- 1,022,000 Stockholm d. 18 Okt. 1854. A. F. A. ClHLDEASlfWLPE. - ’■ ■ ■ '■ . ■rr 'VfSSSSSSt^r.
, . . ■ • ' i-.i, ; in ■ 'iii; J i '''' •i: ■• - • 1 '; i •; , i i : : i-! : : i :000*0ttt . 10... ..
I,uft ii•> • i . .. ■ » i,.- 'j. •; ' f Bilaga N:o 2 till Stals-Utskoltels Utlåtande N:o 329.
Appmopim n tiv t Milin iivn@, utvisande de af Kongl. General-Krigs-Kommissariatet, enligt Kongl.
Majus Nådiga Beslut, dels redan till och med September månads utgång bestridda utgifter för Kongl. Flottans behof, dels återstående kända utbetalningar, samt slutligen hvad kalkylationsvis återstår att utbetala till den 1 December detta år, grundadt på Kommissariatets Fältkontors uppgifter.
Redan ulbelaldt
Kände utbetalningar enligt anvisningar ...........
Kostnader för Sjöexpeditioner.
Proviant-kostnader.
För kommenderin- gcn å Kungsholms och Drottningsskärs fästningar.
För Segelduk, Hampa, Stenkol, Båtsrpansbeklädnad, Sjukvårdspersedlar och Varfsutredning.
Skjuts-, Trakta- ments- och Durch- marsch-kostnad.
S u m m a. 45 8 131,530 94,000 3 8 21,594 5,000 16 247,825 235,796 18,000 10 21 — 4,133 45 604,787 334,796 132,000 24 21 4 Kalkylerade utgifter lill den 1 December 89,000 — — 25,000 Summa B:ko R:dr % Afgår det belopp, som Kongl. General-Krigs-Kommissariatet fått uppbära af 5:te hufvudtilelns anslag till exercis 288,703 112,200 45 8 225,530 3 8 26,594 16 501,621 • 31 29,133 45 1,071,583 112,200 45 4 ' Summa Utgift B:ko R:dr 176,503 45 8 225,530 3 8 26,594 16 —| 501,621 31 —| 29,133 45 959,38345 4 Stockholm den 18 Oktober 1854.
C. II.
LIVER. , 35 r?
Ank. til! Exp.-Utsk. d. 23 Okt. 1854, kl. 6 e. m.
Ullål ande, i anledning af återremiss å Betänkandei N:o 3
Of angående väckt fråga om anslag till Baggens-Stäkets upprens» ning, (U. A.) Ofvannämnde betänkande, hvaruti Stats-Utskottet hemställt det Herr A. M. Brincks motion, att Rikets Ständer ville bevilja ett Stats-bidrag af 150,000 R:dr till Raggens-Stäkets upprensning eller ock bos Kongl. Maj:t i underdånighet förorda Nådigt bifall till en af Stockholms Grosshandels-Societet och Skeppsredare gjord underdånig ansökning om ett anslag för samma ändamål från Handels- och Sjöfart-fonden, icke måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda, är af Preste- oell Borgare-Stånden till Stats-Utskottels handläggning älerremilteradt; och hafva, enligt de till Utskottet ankomne protokoll Öfver diskussionerne inom nämnda Riks-Stånd, de flesta ledamöter, som yrkat återremissen, yttrat den mening, alt, då, såsom Utskottet äfven rnedgifvit, vigtiga fördelar i kommercielt hänseende obestridligen skulle genom den föreslagna nya farledens öppnande beredas så väl Slockholm som hela södra Sverige och äfven utlandet, samt den af Utskottet yttrade betänklighet dervid alt under nuvarande politiska förhållanden ett nytt inlopp till hufvudstaden skulle öppnas, till våda för hufvudstadens och Rikets säkerhet, desto mindre borde förtjena något afseende, som stället, i följd af dess läge, vore lätt att försvara, och inloppet, i händelse af behof, kunde medelst underminering eller ett fartygs försänkande i hast tillstängas, samt detsamma för öfrigt, med afseende å det beräknade djupet af endast 16 å 18 fot, icke medgåfve djupgående örlogsfartyg att der intränga, allt skäl vore förhanden, att, om icke af Statsverkets allmänna tillgångar del äskade bidraget kunde anvisas, Rikets Ständer åtminstone, i enlighet med det förslag, som blifvit framstäldt i Herr Gråås, Betänkandet bifogade, reservation, hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhöllo, alt, derest Kongl. Maj:t funne sådant lämpligt, bidraget beviljades af Handels- och Sjöfartsfonden. 14 Stats-Ulskoltets Utlåtande, N:o 331.