Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Af dessa skäl tveka icke komiterade att understödja underhandlarnes förslag, utan betingande af några öfvergångs-afgifter.
Vid de å Svenska sidan för en del Glasarbeten föreslagna och af de
Franske komissarierne biträdda förändrade tullbestämmelser, genom hvilka afgifterna å sådana slag, som icke eller föga tillverkas i landet, blifvit något mera, och för dem som utgöra föremål för en betydligare inhemsk fabrikation i mindre “mån nedsatta, samt å optiska glas, hvilka till stor del äro för vetenskapliga ändamål behöfliga, alldeles borttagne, hafva komiterade, enär i öfrigt enahanda från de nu varande afgifternas höga belopp och varans dryga transportkostnad hemtade grunder, som förekommit i afseende å porslin, kunna för åtgärderne åberopas, icke funnit något vara att erinra, hvadan dervid torde få bero. 43 Då artikeln Papper utgör och länge utgjort föremål för en ganska betydande inhemsk tillverkning, hvilken, efter hvad idkarne af denna industrigren förmält, skall äfven med nu gällande tullsatser under flera af de sednare åren hedrifvits med ringa eller ingen behållning, och således ännu mindre skulle kunna bestå i täflan med utlandet, om tullsatserna ytterligare nedsattes, hafva komiterade egnat all sorgfällighet åt undersökning af de förhållanden, som vid bedömande af nu ifrågasatta förändringar i tullbestämmelserna böra afses.
Utom de i allmänhet åberopade grunder för den Svenska industriens underlägsenhet, såsom högre räntefot, större förlagsbehof, sämre kreditväsende och mindre goda komunikations-anstalter, än i flera andra länder, skola i synnerhet dyrbarare bränsle samt framförallt mindre tillgång på råämnet lump, för de bättre pappersslagen och den olika lagstiftningen härstädes och i utlandet, angående vilkoren för utförsel af detta råämne, vara de svårigheter, med hvilka den inhemska pappersfabrikationen har att kämpa, och hvilka göra ett högre tullskydd oumbärligt.
Af Comerce-Collegii berättelse, för år 1862, angående Sveriges utrikes handel och sjöfart finner man emellertid, att hvarken in- eller utförseln af lumpor under de sista 10 åren varit af någon betydenhet, men att utförseln dock öfverstigit införseln, hvilket ådagalägger, att tillgången på lumpor inom landet hittills varit fullt tillräcklig för papperstillverkningens behof.
Man inhemtar vidare af samma berättelse, att under de flesta af dessa år utförseln af papper till qvantiteten betydligt öfverstigit införseln, och sista året, 1862, visar ett öfverskott af mera än 1,100,000 skålpund, hvilket än ytterligare ådagalägger, att åtminstone för vissa slag papper landet erbjuder råämne, vida utöfver behofvet för den inhemska förbrukningen.
Den största så väl in- som utförseln har väl omfattat de gröfre pappersslagen, ehuru äfven tryck-, tapet- och konceptpapper, till hvilkas tillverkning skall erfordras bättre lump, åtminstone under första hälften af decenniet — under hvilken tid dessa pappersslag förekomma särskilt specificerade — utgjort en ganska betydlig del af utförseln.
Af de finare slagen, såsom post-, skrif-, m. fl. slag hvitt samt färgadt eller pressadt papper har väl införseln ganska mycket öfverstigit utförseln, men likväl, då man jemför värdet af hela den Svenska papperstillverkningen, enligt Commerce-Collegii berättelse angående fabriker och manufakturer för nämnde år, aldrig uppgått till någon i jemförelse dermed större betydenhet.
Om nu, såsom pappersfabrikanterna påstå, deras handtering under de sednare åren drifvits med mindre fördel, torde hufvudsakligaste skälet härtill vara att finna, mindre i täflan med utlandet, än, såsom komiterade icke sakna anledning antaga, i tillkomsten af flera och mera omfattande fabriksanläggningar inom landet, än som för tiden motsvarat behofvet och afsätt - Papper.
44 ningen; hvilket antagande vinner stöd i det bekanta förhållandet, att en och annan större pappersfabrik inställt sin verksamhet.
Endast så vida kan den tryckta ställningen hemta sin grund från tull-lagstiftningen, som denna genom det konstlade skyddsystemet må hafva framkallat öfverproduktion; men hvarje näringsgren är underkastad inflytandet af vexlande konjunkturer, hvilka genom ingen lagstiftning kunna regleras.
Enligt från en större Svensk pappersfabrik meddelade noggranna upplysningar, uppgå de nu gällande tullsatserna till följande procent af hela varuvärdet, beräknadt efter inhemska pappersfahrikens försäljningspris, nemligen: å kardus-, omslags- samt makulatur- från 27\ till närmare 43 procent, å tryck- och tapet- från 12f till närmare 23 procent, å post-, skrif- och andra slag, hvitt från 20 till närmare 34 procent, samt å färgadt papper från 30| till 331 procent.
Och då råämnet lump, hvilket icke kan antagas stå i högre pris hälan i utlandet, eftersom utförseln öfverstigit införseln, ingår till |:delar i hela pappersvärdet, följer häraf, att sjelfva förädlingsarbetet för närvarande åtnjuter öfverdrifvet, ehuru på de olika pappersslagen ojemnt fördeladt, skydd, och att det icke kan vara saknaden deraf, som må hafva vållat den öfverklagade tryckningen i papperstillverkningen.
Det är visserligen sannt, att Frankrike, likasom Belgien, Tyskland och till och med Holland, hvilket sistnämnda land eljest antagit ett ganska fritt tullsystem, medelst till en del höga tullafgifter hämma utförseln af lump, samt att denna omständighet både kan och förtjenar att principielt anföras emot
Frankrikes anspråk på härvarande papp er st ullars betydliga nedsättning; men i verkligheten lärer såsom regel kunna antagas, att hvarje lands papperstillvex-kning måste hufvudsakligen inskränka sig till bearbetande af landets egen tillgång på lumpor, då handhafvandet och transporten af denna artikel länder emellan ganska mycket fördyra densamma.
Idäraf låter ock förklara sig, att England, oaktadt exporttullen på lump i grannländerna, ändock kunnat upphäfva införselstullen å papper samt fortfarande uthåller täflan med den Franska och alla andra länders papperstillverkning.
Skulle åter, såsom från Svenska pappersfabrikanters sida blifvit anfördt, England hemta betydliga partier lump från andra, till en del mycket aflägsna orter, såsom Ryssland, Italien, Egypten, Hamburg och Lybeck, måste det förhållandet, att
Englands papperstillverkning detta oaktadt består utan all skyddstull, ännu mera bevisa obehöfligheten af de hittills i Sverige gällande tullafgifterna å papper.
Emellertid kan å andra sidan icke ifrågakomma, att vid tull-lagstiftningen mindre tillgodose den inhemska papperstillverkningen, än öfriga 45 näringar; och komiterade kunna derföre icke undgå att finna Frankrikes i afseende å flera slag af denna artikel jemförelsevis utsträckta fordringar destomindre antagliga, som Frankrikes och de flesta andra kontinentala staternas, i afseende å utförseln af lump, protektionistiska lagstiftning till förmån för eget lands pappersfabrikation, om ock saknande den stora betydelse, Svenska papperstillverkarne deråt vela gifva, likväl icke billigtvis tillåter likställighet i allmänhet emellan Sveriges och dessa länders införselstullar å fabrikaten.
Efter dessa allmänna erinringar, öfvergå komiterade till de ifrågasatta särskilta tullsatserna.
Uti den för ”kardus- och sugpapper, makulatur-, samt olimmadt tryckäfvensom tapet- och polér- eller smergelpapper” nu stadgade tull, 6 öre pr skålpund, hafva de Svenske fullmäktige föreslagit och de Franske antagit en till 3 öre nedsatt afgift.
Härvid må först erinras, dels att, då allt egentligt tryckpapper måste vara ”olimmadt”, denna i gällande taxa förekommande bestämning är öfverflödig, och dels att, på samma grund, dess vid traktatsförhandlingarne föreslagna utvidgning till ”limmadt eller olimmadt” är ännu mera olämplig, hvarföre benämningen lärer böra inskränkas endast till ”tryckpapper”.
Vidare förekommer, i afseende å denna rubrik, att såväl sistnämnda pappersslag, som äfven sug- och tapetpapper, ega ett, i jemförelse med de öfriga sorterna, så mycket högre värde, att de icke böra vara med lika afgift belagda.
Någon svårighet vid tullbehandlingen, att å dem tillämpa olika afgifter, bör icke heller möta, då de lätt kunna från hvarandra skiljas.
Komiterade hafva derföre å ena sidan icke funnit någon betänklighet vid att för de gröfre sorterna, för hvilkas tillverkning riklig tillgång på lumpor finnes inom landet, och i hvilken tillverkning de
Svenske fabrikanterna sjelfve anse sig den utländska industrien fullt vuxne, föreslå lika låg tull, som traktaten med Tyska Tullföreningen utvisar, eller 1 öre skålpundet; hvaremot, med afseende å ofvananförda allmänna förhållanden, sug-, tryck- och tapetpapper torde böra åsättas något högre tull än de uti Tullförenings-traktaten till 2f a 3 öre pr skålpund bestämda afgifter.
Komiterade anse derjemte tullnedsättningen å sistnämnda pappersslag icke böra göras på en gång, utan fördelas åtminstone på två olika tidpunkter.
På grund häraf och med ledning af inhemtade upplysningar angående de allmännaste papperspriserna, hemställa komiterade, att rubriken må sönderdelas uti »kardus- och makulatur-, samt polér- eller smergelpapper», med genast inträdande tullsats af 1 öre pr skålpund, — samt uti »sug-, färgadt eller ofärgadt samt tryck- och tapetpapper», hvarå tullen nedsättes år 1865 till 5 öre samt år 1868 till 4 öre skålpundet. 46 Å de öfriga i tulltaxan uppräknade pappersslagen utgöra afgifterna för närvarande 12 öre å »skrif-, kopie- och planche- samt alla andra ej specificerade hvita papperssorter», 15 öre å alla slag »postpapper», samt 18 öre å »färgadt, pressadt, glaseradt, tryckt, figureradt, försilfradt eller förgyldt».
För de två första rubrikerna är å Svenska sidan föreslaget 8 och för den sista 12; hvaremot å den Franska sidan yrkats 6 öres afgift för den första och tredje af dessa rubriker och endast för postpapper medgifvits den högre tullen af 8 öre.
Då pressadt papper endast i mindre mån lärer utgöra föremål för tillverkning inom landet, må visserligen hinder icke möta att så vida gå Frankrikes fordran till mötes, att nedsättningen derå blir lika stor som å de öfriga slagen; äfvensom komiterade, med afseende å den ringa skiljaktigheten i varuvärdet emellan olika slags skrif-, post- och färgadt papper, som i sjelfva verket eger rum, då flera slag af dessa papperssorter till och med i förhållande till vigten stå i alldeles samma pris, ansett dem alla böra sammanföras under en rubrik och med gemensam tullsats.
— I afseende åter å beloppet af denna tullsats, äro komiterade, på de här ofvan anförda grunder, af den mening, att detta belopp icke bör bestämmas lägre än till 8 öre pr skålpund, eller samma tullsats, som blifvit för Norge, hvad post- och skrifpapper angår, medgifven, äfvensom komiterade anse denna nedsättning endast öfvergångsvis böra vinna tillämpning; hvadan de tillstyrka, att, med samtlige de nu ifrågavarande papperssorternas sammanförande under den gemensamma rubriken »andra slag», införselstullen derå må komma att utgå under åren 1865 och 1866 med 12 öre och under år 1867 med 10 öre samt slutligen nedsättas till 8 öre skålpundet från och med ingången af år 1868.
Böcker
I öfverensstämmelse med hvad förut i fråga om tillökad tullafgift blif med rent vit tillstyrkt, hemställa komiterade, att den för Böcher med inbundet, rent rädt papper" eUer Unter adt papper till 50 procent utöfver papperstullen bestämda tillläggsafgift, hvilken ömsesidigt antagits till 10 procent, icke må nedsättas till mera än 20 procent.
Bref_ Brefkuverter, som med afseende å det på dem nedlagda arbete nu kuverter. finnas åsatte 2 öres högre tull pr skålpund än den för papper utgående högsta afgift, synas skäligen böra bibehållas vid denna tilläggstull, och nedsättningen jemväl öfvergångsvis inträda, hvarföre komiterade hemställer om sådan förmedling af den utaf de Svenske komissarierne till 12 öre och af de Franske till 6 öre skålpundet ifrågasatta tullafgift, att denna, som för närvarande utgör 20 öre, må nedsättas år 1865 till 15, åren 1866 och 1867 utgöra 12, samt år 1868 nedgå till 10 öre pr skålpund.
Papp- och
Uti nu varande tullsatser å Papp- och Pappersarbeten, nemligen 40 Arbeten öre för olackerade samt 65 öre för de lackerade slagen, har nedsättning 47 blifvit å Svenska sidan föreslagen till respektive 20 och 30 öre, men å den Franska erbjuden med endast 8 öre skålpundet för begge sorterna.
Då de lackerade arbetena ega ett väsendtligen högre värde än de olackerade, anse komiterade dem, utan afseende derå, att de, enligt såväl Tyska Tullförenings- som Italienska konventionen med Frankrike, draga lika tull, utgörande enligt den förra 3 och den sednare endast 2 öre skålpundet, böra olika tullbeskattas.
Ett passande förhållande till de föreslagna tullsatserna å papper fordrar äfven, att afgifterna å arbeten deraf bestämmas i närmare likhet med de Svenska än de Franska komissariernes siffror, och, med hänsigt äfven till varuvärdet, att de icke böra understiga respektive 15 och 25 öre pr skålpund, men till hvilka belopp komiterade anse dem successive å sednast uppgifne terminer böra nedgå, de olackerade med 25, 20 och 15, samt de lackerade med 35, 30 och 25 öre pr skålpund.
Den nu varande tullen å Papperstapeter och Border, 40 öre pr skålpund, har af de Svenske fullmäktige ansetts kunna nedsättas till 12 öre pr skålpund.
I Tyska Tullföreningstariffen bestämmes tullen till 3, men i den Italienska till 8, och de Franske komissarierne hafva erbjudit endast 6 öre pr skålpund.
Då denna artikel omvexlar i värde ifrån 35 ä 40 öre pr skålpund till mer än tio gånger så högt belopp, men de dyrbaraste sorterna alls icke tillverkas inom landet och icke heller utgöra föremål för den stora mängdens förbrukning samt icke heller kunna under särskilt rubrik upptagas, lärer vid tullsatsens bestämmande hänsigt hufvudsakligen böra tagas till sådana gröfre och medelfina slag, som härstädes både tillverkas och allmänligen förbrukas.
Enligt uppgifter från inhemska tapetfabriker, skall hela tillverkningskostnaden pr skålpund uppgå för simpla tapeter till omkring 8 å’10 öre; för medelsort till omkring 25 öre och för finare till omkring 66 öre; varande hela försäljningspriset uppgifvet till omkring 35 öre för simpla, till 90 öre för medelsort och till 1 rdr 50 öre för finare sort, också pr skålpund.
Det är således alldeles uppenbart, att nu varande tullsats i förhållande både till tillverkningskostnaden och varuvärdet är alldeles öfverdrifven och icke med skäl kan åberopas såsom i någon mån afsevärd vid bestämmandet af den tullafgift, som bör ega rum.
Då de allra flesta färger och färgningsämnen redan äro tullfria, och införselstullen å tapetpapper, enligt komiterades förslag, skulle komma att nedsättas, samt någon annan omständighet icke blifvit åberopad, som berättigar till det antagande, att tapettillverkningen skulle härstädes företrädesvis vara i behof af högre tullskydd, än andra näringar, samt en tullafgift af 8 öre redan skulle uppgå till ungefärligen hela tillverkningskostnaden för simpla och till 33£ procent af samma kostnad för medelsort, eller Papperstapeter och Border.
48 den allmännast förbrukade, tveka icke komiterade att underdånigst tillstyrka, att, med antagande såsom öfvergångsafgift utaf det af underhandlarne till 12 öre föreslagna belopp, Frankrikes derutöfver sträckta fordran måtte i så måtto tillmötesgås, att denna tullafgift ytterligare nedsättes, år 1867 till 10, och år 1868 till 8 öre skålpundet, hvarigenom afgiften slutligen stannar vid samma belopp, som här ofvan blifvit föreslaget för färgadt, pressadt, tryckt, iigureradt, försilfradt eller förgyldt papper, hvarmed tapeter och border i allmänhet torde vara jemförliga.
Koppar- I närmaste öfverensstämmelse härmed hafva för oinfattade Kopparstick, stick.
JEstamper och Litografiska arbeten äfvensom Visitkort och Brodermönster, Brodér'1' för hvilka föreslagits 12, men erbjudits 6 öres tull, under det att denna, mönster, enligt Tullföreningstraktaten, icke heller å dessa artiklar utgör mera än 3 öre pr skålpund, samma successiva afgifter af 12, 10 och 8 öre, att på lika tider inträda, funnits böra såsom lämplige tillstyrkas.
Gu]tp De för arbeten af Guld och Silfver, med hvad dermed har samman siifver. hang, föreslagna och godkända tullnedsättningar, må väl i allmänhet synas betydande, men då icke det dyrbara och tullfria råämnet, utan endast det derå nedlagda arbete bör afses, samt artiklarnes lätt smuggelbara beskaffenhet, äfven ur synpunkten af statsinkomst, bj uder att åsätta låga tullafgifter, torde de föreslagna beloppen, hvilka i allmänhet äro något högre, än som genom Tullföreningstraktaten blifvit betingade, böra i Nåder godkännas.
Biecksia-
För ej specificerade olackerade och lackerade Bleckslagare-arbeten, garearbeten. nu ^sa^e, de förre 25, och de sednare 40 öres tull pr skålpund, hafva de Svenske underhandlarne föreslagit en till 15 öre nedsatt gemensam införselsafgift, men hvari de Franske yrkat sådan ändring, att tullen skulle utgöra å de olackerade endast 9 och å de lackerade 12 öre skålpundet, hvilka belopp med 3 öre öfverstiga de motsvarande tullsatserna i Tullföreningstraktaten.
Anskaffade pris- och vigtuppgifter utvisa, att den nu varande tullen utgör för de bättre sorterna lackerade bleckslagarearbeten 40 procent samt för de ordinära mest begagnade öfver 70 procent å varuvärdet.
Enligt en annan, fullkomligt trovärdig uppgift, grundad på faktura, uppgår samma tull till och med till 236 procent af varans inköpspris i England.
Vid sådant förhållande, och då olackerade bleckslagarearbeten ega ett betydligt lägre värde än de lackerade, hvadan tullsatserne helst böra såsom hittills bestämmas till olika belopp, hafva komiterade funnit de å Frankrikes sida yrkade äfven kunna såsom de yttersta, men likväl endast öfvergångsvis, medgifvas, sålunda, att nedsättningarne ske till respektive 15 och 25 öre 1865 samt till 9 och 12 öre skålpundet år 1867.
Uti de å sammansätta arbetade Metaller gällande tullsatser, hafva de
Svenske fullmäktige föreslagit nedsättning å de »förgylda, försilfrade eller 49 pläterade eller med s. k. guldfernissa öfverstrukne från 75 till 30, och å öfriga slag från 40 till 15 öre skålpundet.
Den förra är å Franska sidan antagen, men för de till rubriken »andra slag» hörande messingsarbeten är yrkad en tullsats af endast 12 öre pr skålpund.
Enligt erhållne upplysningar omvexlar högeligen den å de sednare nu stadgade tullsatsens procentförhållande, men medeltalet af tullbeloppen å flere olika pjeser har funnits utgöra 20 ä 25 procent å deras värde.
Med afseende derå, att råämnena äro tullfria, och att afgiften således endast bör beräknas på tillverkningskostnaden, bör den å Svenska sidan, för rubriken »andra slag», erbjudna nedsättning visserligen icke finnas öfverdrifven, men icke
Jemte biträdande i öfrigt såväl af de å ömse sidor antagna tullnedsättningarna å Urmakarearbeten, som af den lägre tullsats, 7 5 öre, som de
Franske komissarierne fordrat å »lösa urverk eller delar af ur», i stället för den af de Svenske, från 3 R:dr till 1 R:dr skålpundet, föreslagna, hafva komiterade, i öfverensstämmelse med nyss gjorda hemställan i afseende å messingsarbeten, ansett den från 75 till 30 öre skålpundet ifrågaställda nedsättningen å »väggur och studsare af brons eller annan metall, m. m.», böra inträda öfvergångsvis med 50 öre år 1865, med 40 öre år 1867 samt med 30 öre pr skålpund år 1868; — äfvensom att nedsättningen från 40 till 20 öre skålpundet å sådana ur i fodral af »träd eller andra slag», bör successive vinna tillämpning med 30 öre under åren 1865 och 1866 samt med 20 öre pr skålpund från och med 1867.
Vid artikeln Konserver, eller ätbara, i hermetiskt slutna eller lufttäta kärl förvarade varor, förekommer, att den från 50 till '2b öre skålpundet 7 Urmakare arbeten.
Konserver. 50 Champig noner.
Perlemor.
Perlor.
Bijouteri varor. föreslagna tullnedsättning blifvit å Franska sidan godkänd för Norge, men för Sverige yrkats till lika belopp, som är bestämdt genom Tyska Tullföreningstraktaten, nemligen 16 öre pr skålpund; men då tullbeskattning å denna artikel, hvilken år 1862 gifvit nära 21,000 Riksdalers inkomst, i allmänhet träffar endast de mera bemedlade samhällsklasserna, och då den för begge de Förenade Rikena är att anse uteslutande som en finanstull, hvadan giltigt skäl till varans olika tullbehandling i det ena och andra riket icke förefinnes, torde de Svenske komissarierne anbefallas att, med erinran härom, till de Franske framställa förnyadt anspråk på bifall till 25 öres tull pr skålpund å berörda artikel.
Då Champignoner och Tryffel hafva det gemensamt med konserver, att tullafgiften träffar hufvudsakligen samhällets bättre lottade medlemmar och utgör endast en skattereglering, kunna komiterade icke understödja de Svenske fullmäktiges förslag, att den nu stadgade tullen 50 öre pr skålpund bör alldeles borttagas, utan tillstyrka samma införselsafgift som å konserver, eller 25 öre skålpundet.
Den å arbetad, oinfattad Perlemor från 1 R:dr 50 öre ända till 20 öre skålpundet å ömse sidor antagna tullnedsättning, kunna komiterade icke heller biträda, utan hemställa, att å Svenska sidan må yrkas tullsatsens bestämmande till nära likhet med hvad genom Tullföreningstraktaten blifvit stadgadt för de härmed jemförliga bijouterivarorna, eller 35 öre skål pundet.
Sedan för de glasarbeten, hvilka innefattas i den vid nämnda artikel intagna rubriken »andra slag», ömsesidigt antagits 15 öres tull pr skålpund, synas de Svenske underhandlarne icke hafva egt fullt giltig anledning att, på sätt som skett, för oäkta Glasperlor föreslå endast 10 öre i stället för nu varande 40 öres tull pr skålpund, utan torde de böra förständigas, att å denna oegentlighet fästa de Franske lcomissariernes uppmärksamhet, med yrkande, att tullen å sistberörda pjeser må bestämmas till lika belopp som för »andra slag» öfriga glasarbeten, eller 15 öre skålpundet.
Biträdande de för Ben och Horn föreslagne och godkände tullnedsättningar, hemställa dock komiterade, att de må inträda efter hand, på sätt det underdånigst bilagda förslaget upptager.
Deremot kunna komiterade icke instämma i det å Svenska sidan gjorda förslaget att nedsätta tullen å Bijouterivaror från 75 ända till 25 öre, utan tillstyrka, att
Nådig befallning må meddelas om framställande af anspråk å tullnedsättningens inskränkande till 35 öre skålpundet, eller ungefärligen det belopp, som blifvit Tyska Tullföreningen medgifvet; och då artikeln år 1862 lemnat något öfver 11,000 Riksdalers tullinkomst, synes afgiftens successiva nedgående vara af behof påkalladt, hvarföre komiterade 51 hemställa, att den må nedsättas år 1865 till endast 50 öre, samt berörda lägsta belopp, 35 öre skålpundet, vinna tillämpning först år 1867.
Oaktadt de
Svenske fullmäktige föreslagit högst betydande nedsättnin- Blommor, gar i tullsatserne å konstgjorda Blommor och delar deraf samt å Plymer,Vo nemligen med 66f procent, eller till 7 R:dr 46 öre å blommorna, till 2 R:dr 50 öre å delar deraf och till 5 R:dr skålpundet å plymerna, har man likväl å Franska sidan dermed icke åtnöjts, utan fordrat en för alla dessa artiklar gemensam ytterligare nedsättning till 1 Rdr 50 öre skålpundet.
Med afseende såväl å effekternas relativt betydliga värde, som å den icke likgiltiga inkomsten, särdeles af tullen å blommor, — äfvensom å den allmänna föreställningen om dessas egenskap af lyxartikel, — anse komiterade större eftergift å Svenska sidan icke böra göras än till 5 R:dr för blommor, till 2 R:dr för delar deraf, och till 3 R:dr skålpundet för plymer, samt sålunda att dessa tullsatser inträda först år 1867, intill hvilken tid nedsättningarne torde böra inskränkas till respektive 10, 5 samt 7 R:dr 50 öre pr skålpund.
I öfverensstämmelse med hvad vid bijouteriarbeten blifvit anfördt, anse H^g°1ch komiterade den från 4 R:dr till 25 öre skålpundet, å Svenska sidan, före- arbeten, slagna tullnedsättning å Hår- och Tagelarbeten böra stanna ungefärligen vid det genom tariffen för Tullföreningstraktaten betingade belopp af 35 öre.
Jemte det de Franske komissarierne antagit den af de Svenske före- Tvål. slagna nedsättning från 8 till 5 öre skålpundet å Tvål, andra slag än parfymerad, hafva de yrkat, att den för parfymerad tvål nu utgående tull af 50 öre pr skålpund skulle nedsättas till 10, i sället för det å Svenska sidan med 20 öre erbjudna belopp, under det att likväl sistnämnda tullsats blifvit för Norge godkänd.