Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
För de räntor,, sorn äro Kronan behåll ne, erlägges icke någon försel-lön; d~) att, vid tillfälle af leverering in natura, gäller, i'afseende på leverermgs-slälle och ort, hvad nuvarande Författningar derom be-- ► stämma, med det tillägg, att en Räntegifvare icke må anvisas alt för samma år verkställa leverering till lieie ställen; e)
Förenämnde stadgande» böra likväl icke lägga hinder i vägen för träffandet af serskilda öfverenskomiuelser emellan Räntegifvare oek1 Räntetagare, då de derom ömsesidigt åsämjas. 6:0
Om förändring, och re. duel ion aj hemmans-r än tonia:
De vid Utskottets förslag i denna punkt gjorde anmärkningar äro Hufvudsakligen af följande innehåll: att förändringen syntes förknippad med’ stora betänkligheter, serdeles i de orter, der en mängd, till prisen Sällan föränderlige persedlar skulle i nya räntan försvinna och utbytas mot spanmål, sorn i pris mest tluetuerar, hvarigenom ock skulle uppkomma förhöjning i skatt på det ena och nedsättning på det andra hemmanet; att sto-- ra brytningar i spanmåls-prisen skulle verka förlust för Stals-Verket vid dessas fall samt förderf för dc skattdragande vid deras stegring, om persedel-räntorne i de sädesrika Provincerne utbyttes mot spanmål; alt ifrågavarande reglering, hvars verkställighet icke vore möjlig på den af Utskottet föreslagna tid, och som skulle sprida oro i landet, icke borde åstad-' kominas endast för de ganska underordnade fördelarne i räkenskaps väg; att, ehuru reduetionen vöre önskvärd, borde dock dröjas med dess verkställighet, tills man erhållit 5 eller 10 års erfarenhet om grunderne för markegångspi isons bestämmande; alt förslaget icke borde antagas förr än realisationens inflytande på varuvärdena blifvit utrönt; alt uttryckligen borde stadgas, 4et ränlorne ej skola reduceras för enskilde, som lill dem hafva egande-- ratt, i hvilket hänseende blifvit föreslaget, att egare till frälse-ränlor måtte höras, om de antingen godvilligt eller emot erhållande ersättning vilja ingå på förvandlingen, då, i senare fallet, Utskottet borde vara betänkt på nödig tillökning af extra ulgifls-medlen; att besynnerligt vore, det en nato a-prassla tion först bestämdes in natura och sedermera förklarades skola 8 Stnts-\J;sk9tteti U'låtande N:o 3g?
. utgå med penningar, hvarföie ock den förändring. blifvit föreslagen, att Coiniteer måLle nedsättas, för att förenkla räntepersed larne, hvilka genast borde sättas i penningar; att, då man tydligen kunde inse, luiru mödosamt och tidsödande arbete Comiteen skulle erhålla, det vore bättre uppdraga åt en eller högst arne personer att socknevis höra menigheterne och med deni Öfverenskomma om reduclionen; alt Utskottets förslag, det förhållandet emellan den gamla och den genom förenkling tillkomne uya spanmålen skulle bestämmas Länsvis eller åtminstone för hvarje Fögderi, syntes olämpligt och motarbeta det ändamål Utskottet velat understödja, helst det möjligen kunde leda till förlust för en och annan, utan borde i stället berörde förhållande uppgöras serskildt för hvarje individ; samt slutligen alt Utskottet målte bestämdt uttrycka, det de orter, hvarest grunskatterne nu utgå utan förvandling eller efter ständigt Kronovärdi, böra, utan förhöjning, vid samma förmon bibehållas.
Till bemötande af desse anmärkningar får Utskottet anföra: att Utskottet anser det böra bero af vederbörande Comité, efter Räntegifvarnes hörande, att bestämma persed larne både till egenskap och belopp, hvarigenom nu utgående spanmåls-qvantum kan bibehållas, om så nödigt fordras; att brytningar ispanmålsprisen sålunda icke kunna medföra större förlust, än hit ilis men väl mindre, då dessa brytningar lii] det möjligaste försvinna genom io års markegångs-sältningen; att lika litet någon förlust för Stats-Verket, som för den enskilde, bör kunna uppkomma, när förändiingen hvilar på den grund, att en viss, qvantitet af ena persedeln svarar emot en gifven qvantitet af en annan persedel; att förenklingen icke synes overkställbar innan år 183^, men hvaremedlertid denna tid äfven kan vilkorligen bestämmas; afl någon oro. i Landet, genom denna förändring, så mycket mindre är att med skäl förvänta, som den vid alla Riksdagar, sedan 1810, varit yrkad, såsom af behofvet påkallad; att hvarken den förändrade markegångs-sättningen eller den nu beslutade realisationen kan medföra någon menlig, men val fördelaktig verkan, så vida båda åtgärderna bidraga att stadga varuprisen ; att då förslaget antager, att hvarken Staten eller den enskilde skall vinna eller förlora, och då hvar och en har öppen rätt till besvärs anförande, om lian genom ränte-persedlai nes förändring finner sig i sin rätt förnärmad, så erfordras i delta hänseende icke heller något undantag för Frälse-ränteinnehafvare; att det vore ett ingrepp uti egande-rätten, om man skulle reducera alla persedel-räntor lill penningar, eller öka persedel-räntome medelst penninge-räntornes förminskning; att arbetet visserligen blir mödosamt, men Stnts-IJfshottett JJtldt findé N:o 393- *• 9 men lättas derigenom, alt flere Comitier kunna bildas inom hvarje Län, och att i öfrigt de som härvid biträda , för detta municipal-sysslande ega en tillfredsställande belöning i den allmänna och enskilda nytta , som denna förenkling medför; att det under Litt. e föreslagna stadgande, såsom endast afseende bibehållandet af närvarande rättighet till leverering af spanmål in natura till Staten, icke lämpligen kan eller ens hehöfver utsträckas längre, än för hvarje Fögderi; och att förslaget innehåller det stadgande, att det belopp af grundskatt., som hittills för hvarje hemman utgått, utan förvandling eller efter Krono-värdij börj till lika belopp förvandlas uti penningar.
Då Utskottet sålunda icke funnit någon anmärkning gjord , som jäfvar senaste Rikets Ständers godkännande af de föreslagne grunderne för ränte-persedlarnes förenkling; och då Rikets Ständer redan år i83o öfverletnnade till Kongl. -Majit att befordra verkställigheten häraf, efter de skattdragandes hörande, så vida Kongl.
Majit funne densamma för någon ort så nödvändig, att den icke borde uppskjutas, kan Utskottet destomindre nu frångå sitt förra förslag i denna punkt, som de der intagne vilkor och förbehåll fullkomligen trygga emot alla vådor.
Och Utskottet får derföre ånyo framställa lörslaget i hela dess vidd: af att ränte-persedlarne må sammanslås och, i afseende å sättet, förenklas i hufvudsaklig öfverensstämmelse med Kongl. KammarCollegii, af Piikets Ständer vid sislföjflutne Riksdag godkände förslag af den 8 December 1829; b) att omsättningen af ränte-persedlarne verkställes på den allmänna grund, att ingen Räntegifvare derigenom erhåller högre eller mindre grundskatt än förut, och att den Räntegifvare, sorn kan komma att på ett eller annat sätt härutinnan anse sig förnärmad, må ega att i behörig ordning deri söka ändring, hvilken rättighet äfven förhehålles Kronans Ombud; c') att åtgärderne för ränte-persedlarnes förvandling må, efter fastställde grunder, obehindradt vidtagas och handhafvas af serskilde Comiterade i hvarje I/ån, under ordförande af Kongl. Majrts Befallningshafvande, hvilka Comiterade ega att, efter Räntegifvarens hörande, genom Deputerade, valde socknevis, för hvarje hemman bestämma dess blifvande förenklade grundskatt uti sådane ränte Bihang till R.
St. Prat. ig?4 och i835.
4 Sunil, 1 A få.
3 Bandet. 22:dra Häftet.
> 2 Stat s-Vt skottets Utlåtande Ni o 3g3. persedlar, som Comiterade anse vara de lämpligaste, men hvilk* dock för hvarje Härad eller Socken böra inskränkas inom ett antal af högst 5 olika slag.
Comiterade iakttaga äfven härvid, atti det belopp af grundskatt, som hittills för hvarje hemman utgått utan förvandling eller efter Krono-värdi, bör, till lika belopp, förvandlas uti penningar; d} att alla erforderliga åtgärder för ränte-persedlarnes omsättning böra så sk jndsamt vidtagas och fullbordas, al t Krono-räntorne, sfi vidt görligt är, för år i83^ må öfver hela Riket kunna debiteras och utgå efter den nya melhoden; e) att rättigheten, att in natura leverera länte-spanmål till Kronan, icke må sträcka sig till den genom ifrågavarande förenkling i utbyte mot andra persedlar tillökade spanmåls-skatt, utan alt densamma, lika med öfrige hemmans-räntor, alltid bör lösas med contant efter gällande io års markegångspriset.
Dock som det skulle blifva vidlyftigt och i en framtid medföra olägenheter att för hvarje hemman serskildt hafva bestämt skillnaden emellan den gamla och den nya spanmåls-skatten, ega Comiterade på det sätt bestämma, huru stor del af densamma, lika för hela Länet, eller till det minsta för hvarje Fögderi, bör, i förhållande till gamla spanmåls-skatten, ovilkorligen lösas med penningar, att den del, hvilken får in natura levereras, bör, för helt hemman räknad, jernnäs lill fulla kapptal och till det närmaste blifva motsvarande en tiondedel, en åttondedel, en sjettedel, en femtedel, en fjerdedel, en tredjedel, en half, två tredjedelar, tre fjerdedelar eller sju åttondedelar. 7:0
Om ett förändradt stadgande för framtidenj rörande disposition neri af Kronans behållne kappmål.
Herr Prosten Astrand och flere Ledamöter af Preste-Ståndet hafva, med betviflande af verkställbarheten af Utskottets förslag i denna punkt, då icke ständig penninge-lösen för Krono-tionden stadgas, yrkat det tillägg dervid, att ”stadgandet endast må röra det kappmål, som hittills till Kronan utgått, och ej göra rubbning i hvad som hittills är häfdvunnet att utgå till indelningar”, emedan eljest mången Räntetagare kunde, i brist af documenter, gå i mistning af en del utaf den spanmåls-lön han nu innehar.
Då hvad sålunda yrkadt blifvit är inlaget i denna del af den Kongl. Propositionen och hvartill Utskottet tillstyrkt Rikets Ständers bifall; så an - Ftätt-Uiikottett JJtlåitin.ie /V;o 3y34 II ser TJtsltottel någon annan ändring härutinnan icke erfordras, än att det uti Utskottets förslag utsatte markegångs-pris bestämmes ifrån 5 till 10 års; i följd hvaraf redactionen af Utskottets förslag hlifver följande: det Utskottet tillstyrker bifall till hvad Kongl. Maj:t, rörande dispositionen af ifrågavarande kappmål, i Nåder ansett och framställt, nied den förändring, att lösen för den emot Kronans andel i kappmålet svarande en adertondedel af hemmans-tiondens belopp, erlägges efter medeltalet af 10 års markegångspris i öfverensstämmelse med Utskottets ofvan upptagne förslag i andra punkten.
Slutligen, och i anledning af Riksdags-Fullmägligen Samuel Jönssons från Ölund gjorde anmärkning, att dess motion, det ali Krono-tionde, sorn från Ölands Norra mot utgår, mätte, i likhet med afrads-spanmälen, levereras å Borgholms Krono-Magasin, efter derstädes förut erhålln lordningar, icke blifvit besvarad, får Utskottet förklara, att då delta är en fråga af administrativ beskaffenhet, hvarmed Rikets Ständer icke lära taga befattning; så har Utskottet ansett den icke fordra någon dess åtgärd.
Stockholm den 2 Jan. 1825.
Reservationer; *f Prosten Astrand:
"Utan att ens upptaga, än mindre vederlägga de grundade anmärkningar, som emot Utskottets förra Betänkande blifvit framställde, har Utskottet i de hufvudsakligaste punkterna vidblifvit sitt förra förslag, att, med upphäfvande af uppsägnings-rätten å Räntelagarens sida, bibehålla den å Räntegifvarens — ett förslag, som Kongl.
Majit i sin Nådiga Proposition förklarat
Sig idre kunna antaga.
Hvad våda delta förslag kan medföra för Räntetagare, om Räntegifvare-interesset vid de vanliga.priscouranternas uppgörande och markegångssältningarna får öfvervigten, lärer icke vara svårt att finna, då Räntetagaren måste åtnöja sig med hvad pris som helst Räntegifvarne behaga bestämma, hvilket torde kunna deprimeras så mycket lägre, som markegången skall sältas i början af December, då span målsprisen ännu äro obestämda och inga andra, än de, som för penningeförlägenhet skull måste å tout prix sälja, hafva afytlrat någon spannmål.
Skulle vid markegångs-sättningen Räntetagare-interesset hafva öfvervigten, så underkastas Räntegifvaren den orättvisa, att han, de år, då medelmarkegången är högre än årsmarkegången, måste antingen betala hvad
Rän - 12 S ots-T]rskettets tetagarne vid förra markegångs-sätlningarna för högt stadgat, eller, om lian afbördar sig levereringen in natura, derutöfver betala en alltför hög mellangift.
Utskottet har ur sitt förra förslag borttagit det enda, som medförde en möjlighet att kunna erhålla en någorlunda rättvis markegång, nemligen markegångens sättande om våren, då spanmåls-prisen äro bestämda.
De 16 sk per tunna, som Räntelagaren skall få i ersättning för sin förlorade uppsägningsralt, godtgör alldeles icke den fördel han för närvarande har att kunna bibehålla en afnämare, sorn i ond och god tid köper hans spannmål.
Äfven med antagande af den nästan omöjliga förutsättning, att markegångarne skulle blifva rättvisa, innebär förslaget den i all tid qvarstående obillighet, att Räntetagaren skall under det svåra året lemna Räntegifvaren en undsättning, ett räntefritt anstånd med en del af ränte-spanmålens losen, hvilken Räntegifvaren sedermera årligen med en tiondedel får betala; det innebär den för alltid fortfarande orättvisa, att en efterträdare i syssla med indelt spanmålslön skall utan förskyllan få ersättning för den förlust företrädaren under svåra år lidit genom medelmarkegångsprisets sänkning under årsmarkegången; det innebär den i 10 år fortfarande orättvisa, att i de orter, der markegångs-prisen under åren efter i8a5 varit lill följd af missväxt mycket höga, skola Räntegifvarne än en gång få betala en del af det öfverskott, hvarmed samma års markegångar öfverstiga de hädanefter kommande årens. 1 anseende till dessa uppenbara, synnerligast för den mindre löntagaren menliga orättvisor och vådor, hvartill komma åtskilliga andra olägenheter, sorn förslaget medför, anser jag visserligen öfverflödigt att, lill afslyrkande af detsamma i sin helhet, åberopa Presterskapets privilegier, men tror dock, alt desamma kunna med full rätt här åberopas till skydd föi- Kyrkor, Undervisnings-verk och fromma Stiftelser, som genom förslagets antagande äfventyra, att endast få till namnet men icke i verkligheten behålla en del af den till dem anslagna ränte-spanmål.
1 afseende på Utskottets tillstyrkanden, rörande räntepersedlarnes förenkling, vill jag anmärka, alt om förslaget skall utsträckas äfven till enskildes egande frälse-räntor, hvilket jag dock icke tror kunna ske ulan ingrepp i egande-rällen, så bör åtminstone den hemmans-innehafvare, hvars hemmansränta tillhör enskild man eller är indelt, icke erhålla för de nya läntepersedlarna större uppsägningsrätt, än den, hvars hemmans-ränta är Kronan behållen.
Stadgandet i Momentet af 6:te punkten bör fördenskull blifva generelt och icke endast afse levereringen till Kronan.
I öf - Stas-TJtskotttts Memorial A':o 394* »3 I öfrigt åberopar jag min och Prosten Stenhammars reservation vid Betänkandet N:o 273.” Häruti hafva Doctor Runs, Prosten Stenhammar saint Domprosten Heurlin instämt; af Herr Pejron, Gustaf”1 afseende å en omständighet, uti Högled.
Stats-Ulskottets vidtagne, och nu till Ständernes bifall inlemnade project till förändrad method vid Markegångs-Taxornes upprättande, (punkten C') får jag reservera mig.
Mig synes, att ordet Taxa innebär ett allmänt stadgande, och således kan jag icke inse, huru afvikelse!1 derifrån kunna upprättas för enskilde personer.
— Af denna anledning skulle jag tro, att det rättast vore, att örn Kongl Kammar-Collegium, vare sig i följd af dess Advocat-Tiscals gjorde anmälan, eller i anledning af enskildes besvär, i någon nion ändrar den i något Län af Riks-Ståndens deputerade, på sätt föreskrifvet är, upprättade Markegångs-Taxa, bör ock det förändrade förhållandet, hvilket alltid genast. kungöres, blifva, liksom den öfriga delen af Taxan, ett allmänt stadgande och gällande för alla Räntegifvare och Räntetagare.
Allt annat leder till trassel, är en orimlighet, och synes mig en utväxt å en för Länet utfärdad Taxa”; af Riksdags-Full mägtigem Hans Hansson från Götheborgs och Bohus Län, sorn åberopat dess till Betänkandet N:o 273 afgifne Reservation, i hvad densamma innefattar frågan om forsel-löns erläggande, då leverering in natura sker; samt af Riksdags-Fullmägtigen Johan Christophersson från Kronobergs
Län, under åberopande af dess vid förra Betänkandet i denna fråga afgif-- ne reservation.
N:o 094.
Ank. till Exp.-Utsk, den 5 Jan.
Memorial, rörande ett tillägg i frågan örn det af Kongl. Majit för Carlstens Fästnings istäindsättancle äskade extra anslag.
. (u. A0 Uti Betänkandet N:ö 291, innefattande svar i anledning af erhållen återremiss å Utskottets i Extra Stats-Reglerings-frågan först afgifne Ullåtau Bihang till R. it.
Vrot. 1834 ocfl *835 4 &»«/; 1 Ajd.- 3 Bandet, 3 22:dra Häftet.
Stuts-Wtskot tets Memorial Nio 394» tle, Hade Utskottet väl förblifvit vid sitt afstyrkande af något serskildt extra anslag för Carlstens Fästnings iståndsältände, men derjemte hemställt, alf, derest Kongl. Maj:t skulle finna nämnds
Fästnings försättande i fullständigt skick icke kunna fördröjas, Kongl. Maj:t då må oga att af anslaget ■ för Carlsborgs eller af det för Kungsholms Fästnings-byggnadanvända hvad sorn till behofvels afhjelpande kan erfordras.
F anledning af denna hemställan* sorn blifvit bifallen af Ridderskapet oell Adeln, på sätt det Utskottet tillhandakomne Protoeolls-Utdrag. af den 26 Kov. sisth år vid" handen gifver, men afslagen af Bonde-Ståndet, liar Preste-Slåndét afgifvit det förklarande, att, då frågan 0111 beviljandet af Extra anslag för Carlstens Fästning vore föremål för omröstning i Förstärkta Stats-Utskottet, Ståndet ville, sedan denna för sig gått, fatta beslut rörande nämnde tillägg; och har Borgare-Ståndet, att döma af det Utskottet tillhandakomne Piolocolls-Utdrag, derom icke fattat beslut.
Sedan nu omröstningen i Förstärkta Stats-Utskottet utfallit för afslagå det för Carlstens Fästnings iståndsätta iide äskade Extra Stats-anslag, får Slats-Ulskottet hemställa, det Preste- och Borgare-Stånden ville fatta beslut om det af Utskottet, rörande denna punkt i Betänkandet
N;o 291 gjorda bär ofvan införda tillägg, på det att frågan derom må i behörig ordning varda afgjord; oell hvarvid Utskottet upplysningsvis får meddela, att, vid omröstningen i Förstärkta Stats-Utskottet, det af Stats-Utskottet tillstyrkta extra anslag för Fästnings-arbetenas fulländning vid Carlskrona åt sjösidanäfven blifvit afslagetf; hvaremot för Carlsborgs Eästnings-byggnad är bevil»- ja dt ett anslag af tillsammans abo,000 B:div Slockholm den 2 Jan. 1835*.
STOCKHOLM, i-S35; hos J. A. Walrobrt. .Stats-Utskottets Ut'ätande N.o 3g5. i N:o 395.
Antom till JExp.-Utsk. den 6 Januarii i835.
Utlåtande, dels i anledning af verkstäld granskning af Kgl. Convoy-Commissariatets Förvaltning och Räkenskaper för åren i83i och i832, samt dels pä grund af väckt motion omför, <ändring i Convoj-afgiftens utgörande och disposition m. m. (I. A.)
Under förrättad revision af Kongl. Convoy-Commissariatets Hufvudbok och öfrige Räkenskaper för år i8'3i, hvilka blifvit granskade af Kongl.
Kammar-Rätten med några mindre betydliga anmärkningar, som i vanlig väg behandlas, bär-Utskottet ansett sig böra ingå uti en närmare undersökning, i hvad mon de förändrade förhållanden, hvilka sedan senaste Riksdag inträdt uti Sveriges ställning med Barbaresk-Staterne, i det att alla ordinarie Fredssumme-licjvider med Algier, Tunis och Tripolis upphört, och sådan för närvarande endast eger rum med Marocco, inverkat lill besparing för Svenska Stats-Verket; och har Utskottet funnit lämpligt, att, i sammanhang dermed, upptaga och besvara en från Borgare-Ståndet remitterad, af Herr Halling den Februarii sisth år väckt motion, (införd under N:o io3 i Bilagorne till Borgare-Ståndets Protocoll) och hvilken innefattar förslag till upplösande af Kongl.
Convoy-Commissariatet, om förändring uti den hittills gällande ConvoyAfgifts-Taxau m. m.
Utskottet, sorn, till vinnande af fullständiga upplysningar i dessa ämnen, tillika granskat Hufvudboken för år i832 med dess verificationer, samt, efter genom Herr Hof-Cancelleren erhållen Kongl. Majlis Nådiga befallning till Kongl.
Convoy-Uommissariatet, äfven underrättat sig otn hvad vid detta Verks förvaltning förefallit under år i833, för hvilket år ånnu ej Hufvudbok och redovisning äro upprättade, får nu, i anledning af allt hvad i dessa hänseenden förekommit, afgifva yttrande.
Vid genomgåendet af de för åren 1831 och i832 afslutade Räkenskaper, har Utskottet funnit den använda bokföringsmethoden, eller lilllämpningen af densamma ingalunda innefatta den fullständighet, redighet och lättuppfattlighet, som utgöra de erforderliga och förnämligaste egen Bilians, till R.
Prot. i83/f och i83S.
4 Sami. 1 Afd. 3 Band. 1 %3:dje Häftet.
2 Slats-Utskottets Utlåtande JV:o 395. skaperne af all bokföring.
I stället för ordentlig Hufvudbok och löpande Journal, hvilka här varit mest ändamålsenlige och lätt använde, begagnas en såkallad resonerad redogÖrelsemethod, men hvilken är alltför mycket summarisk, för att motsvara fordringarne af en Hufvudbok, enär t. ex., i stället för att de på- och afförde posterne borde finnas motiverade och utredde på de reele utgifts- och inkomstconlo, sådant helt och hållet der saknas, men deremot, dock endast tili någon del, igenfinnes antingen i Cassa-Räkningen eller å de personelle Conto, •— ett förhållande, som är tvärt emot hvad det borde vara.
Vidare förekommer: att balancerne äro ospecificerade, hvarigenom i Hufvudboken, för det år som granskas, all upplysning saknas, i hvad skick äldre fordringar befinnas, em de äro säkra eller osäkra, stridige eller ostridige; att, ~vid på- och afföring, månad och datum för de fleste poster icke blifvit utsatte; och att i Räkningarne i utländskt mynt med Consulerne och flere personer å utrikes orter, saknas till och med column för- och ali uppsumraering i Debet och Credit af- det utländska myntet, hvilket dock i sådane fall destohellre bör noga iakttagas, som det utländska myntets reduetion till Svenskt Banco endast utgör dess calculerade belopp, och är beroende af coursen.
Såsom ett bevis, huru missledartde detta sätt att redovisa varit, må här nämnas, alt å General-Consul Tulins i Tunis Conto, har allt ifrån år 1827 varit balancerad, i flere år å rad, ett saldo i debet, ej större än 284 R:dr 32 sk. 3 r:st.
Banco, ehuru General Consulns verkliga skuld varit Turkiska Piaster 2Qo/^, hvilka motsvara ett belopp af minst 2,200 R:dr Banco, eller nära tiodubbelt emot det uppförde.
Delta missförhållande har tillkommit deraf, att å Tulins Conto alla på- och afförde summor efter de under dessa åren högst varierande courser blifvit utförde endast i Svenskt Banco och ej i Piaster.
Vid -vexlars på- och afförande saknas oftast all anteckning af vexelns datum, uso, trassent och acceptant, och knappt å något ställe finner man alla dessa, dock så vigtiga uppgifter, iakttagne.
I Hufvudboken saknas vidare all balance, år från år, öfver Verkets behållningar af effecter och varor, så väl här på stället, som å utrikes orter.
Sålunda förekommer ganska oväntadt i Hufvudboken för år 1831 ett försäljningsbelopp af ej mindre än R:dr 3o,385: 1 1. 9., för en i Marseille försåld sorterad laddning, utan att Hufvudboken lemnar den minsta upplysning, hvarifrån denna laddning kommit eller hvad den kostat.
Förhållandet är likväl, att denna laddning år 1827 här inköptes och expedierades med Skeppet Orphé, för alt användas såsom present åt Algier, men i anseende tili Ståts-Utskottets Utlåtande N.o 3$5. 3 den emedlertid af Frankrike verkställda occupation af denna Stat, stannade lasten i Fransk hamn, och blef, såsom ej mera behöflig eller användbar för sitt ändamål, sedermera, enligt Convoij-Commissariatets uppdrag åt Handelshuset Magnan de Kothen i Marseille, realiserad.
Efter hvad Utskottet, genom undersökning uti de förra årens böcker, ända till och med för år 1827, erfarit, har denna laddnings totala inköpskostnad, B:o R:dr 54,735: 18 3., genast i 1827 års Hufvudbok blifvit directe påförd den under benämning: Freds-Verkets underhållande med Algier, upptagne Conto, men i följande årens Böcker finnes icke något annat spår dertill, att Kongl.
Convoy-Commissariatet uti denna laddning egde en odisponerad egendom, än att i 1829 års