Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Emedlertid förorsakar detta att någon afskrifning i egentlig mening ej kan ega rum såsom på visst sätt redan verkställd, och att balansering af samma brister endast kan ske genom anmärkning inom kolumn af deras belopp, hvilket uti rikshufvudboken iakttagits på de der förekommande serskilda sammandragen öfver riksstats-utgifterna.
Det är således på dessa, äfvensom uti de räkningar öfver grundfonden och ordinarie statsregleringen, hvilka, utom rikshufvudboken, vanligen åtfölja Rikets Ständers revisorers berättelser, som en beslutad afskrifning kan blifva synlig, men icke uti rikshufvudbokens kapital-räkning, deri nämnda belopp, i den nion de uppkommit, äfven blifvit afförda.
Enär sålunda af hvad Rikets Ständer redan beslutat angående statsmedlens fördelning på serskilda konti uti rikshufvudboken, det förhållandet inträder, att hvad den ena fonden förskjuter för den andra kommer att äfven å denna sena res konto inverka och blifva synligt, har något ytterligare beslut icke erfordrats beträffande ifrågavarande bristers behandling, der sådana i framliden skulle kunna uppstå; hvaremot, i afseende på de redan uppkomna bristerna, ehuru likheten med de förstnämnda visserligen klöfver att äfven de såsom fordran å grundfondens konto, vid en blifvande fördelning af statsmedels-fonderna, upptagas, Rikets Ständer likväl ansett det vara bättre, att, innan en rikshufvudbok efter nya grunder upprättas, de gamla bristbeloppen genom slutlig åtgärd befordras ur räkningen; i följd hvaraf Rikets Ständer funnit skäligt medgifva, att dessa brister, uppgående, enligt senaste stäts-revisions-berätteisen, tili följande summor, nemligen: Bih. till fl, St.
Prot. 1847 och 1848, 10 Sami. i Afd. 50 394; Expeditions-UtskoUets Forslag till und.
Skrifvelse, IV. o igi. å f. d. 2:dra hufvudtiteln r:dr 153,553: 3. 1. — — 3:dje dito 16,210: 11. — 4:de dito 700: -— — — — 7:de dito 18: — — 10:de dito 1,149: 11. 6. eller tillsammans r:dr 171,630: 25. 7, må i sina behöriga räluiingar och sammandrag få till afskrifning befordriis; börande, derest elter verkställd utredning öfver förhållandet med den å f. d. 4:de hufvud titeln uppkomna brist af 700 r:dr, ersättning derför skulle till Stats-kontoret inflyta, densamma debiteras under inkomst-titeln: extra medel och uppbörder, för att såmedelst öka inkomst-öfverskotterne och i sista hand komma Riksgäldskontoret till godo.
Beträffande härefter de såsom stals-utgifler afförda, men återdebiterade förskotter och lån, som för närvarande uti 2:ne serskilda general-räkningar af rikshufvudboken upptagas, hafva Rikets Ständers väl, lika med revisorernc, ansett desamma, genom sjelfva utanordningen från hufvudtitlarne såsom definitiv utgift, en gång vara från statsregieringen afskiljda, äfvensom sättet för detta förskotts-belopps upptagande i rikshufvudboken synes mindre öfverensstämmande med grunderna för en riktig räkenskaps-föring, såsom af 1847 års revisorer blifvit anfördt; men så länge detta förhållande måste qvarstå, och då den ersättning, som för en del bland dem möjligen inflyter, tillfaller stats-regleringens hufvudtitlar, enligt hvad hittills vanligt varit, hafva Rikets Ständer funnit det vara lämpligt, att samma förskotts-belopp, intilldess en förändring af sättet för deras intagande i nämnda hufvudbok kan beredas, varda, vid en blifvande fördelning af stats-mcdien på serskilda konti, upptaga na å ordinarie statsreglerings-fondens konto.
För att likväl åstadkomma denna förändring i det nu öfliga sältet att bokföra ifrågavarande belopp och på det en del af desamma måtte, såsom med andra dylika redan tillgår, lämpligare än genom direkt upp-debitering, eller genom intagning uti rikshufvudboken af de redogörelser, dit de ingå, vinna en för dem rigtigare plats i samma hufvudbok, hafva Rikets Ständer trott det skola lända till ändamålets befrämjande, om dels undersökning skedde, för att utröna, hvilka i rikshufvudboken ännu ej intagna retiogörelser numera ytterligare derstädes kunde inrymmas, dels, sedan samma undersökning försiggått, de förskotter af förenämnda natur, som ingå i redogörelser, hvilka befinnas icke böra i rikshufvudboken intagas, för framtiden icke heller i sam,- ma hufvudbok upptagas i annat fall, än der ersättning för något sådant för - Expeditions-Utskotlets Furslag till und.
N;o 1Q1~ 395 skott förväntas, då posten borde balanséras i det verks hufvudbok, som förskottet meddelat, samt dels slutligen, så vidt möjligt och lämpligt är, inskränkning gjordes i användandet af det hittills brukliga sättet att af de till verkliga kapital-utgifters bestridande afsedda anslagen anvisa förskotts-utbetakniugar, hvilka egentligen icke förr, än deras egenskap af att utgöra verklig kapital-förminskning vore gifven, kunna anses böra statsreglerings - fonden påföras.
Bland ofvan anförda frågor, rörande de under statsmedlen inbegripna serskilda fondernas inbördes afskiljande och bestämning i öfrigt, förekommer slutligen den, huruvida fastigheters och inventariers variera böra vid grundfondens beräkning uteslutas eller icke,- hvilken fråga rätteligen torde böra tagas något vidsträcktare och anses gälla, huruvida dylika döda värden böra under något vilkor förekomma uti de redogörelser, hvilkas ändamål är att framställa de rörliga tillgångarnes förhållanden.
Att sådant sker ej blott utan all nytta, utan äfven tili hinder för en klar framställning af de nödiga till— gångarne, är en mening, derom alla, hvilka i denna fråga sig yttrat, varit ense; och då härtill kommer, att de orörliga tillgångarne ändock icke allmänt utan blott till en del redogörelser, ofta der ganska ofullständigt upptagas, hvadan största delen af dessa statsverkets och andra verks och inrättningars tillhörigheter aldrig uti rikshufvudboken synas, så hafva Rikets Ständer, utan att derföre bestrida nödvändigheten af desammas vederbörliga upptecknande i persedel-redogörelser o. s. v., ansett att, värden å fastigheter samt vissa inventarier och materialier, som icke kunna till rörliga tillgångar räknas, böra från alla allmänna verks redogörelser öfver sistnämnda tillgångar uteslutas. C.) Frågan om hvilken af de under statsmedlen innefattande fonderne borde uti rikshufvudbokens kapital-konto intagas, har statskontoret, uti sitt underd. utlåtande angående 1845 års statsrevisions-berättelse, först väckt, i det nämnda verk uttryckt sin tanka, att, då för kapital-räkningens formerande måste undantagas, någon af ifrågavarande fonder, med hvilken alla de öfriga hade sina årsliqvider uppgjorda, detta naturligtvis blefve den så kallade statsreglerings-fonden, innefattande de egentliga, till ordinarie statsreglering hörande, statsmedlen; deremot 1847 års revisorer bland annat förklarat, att. då grundfonden utgjorde det egentliga förlags-kapifalet, hvilket till statsverkets inkomster och utgifter förhölle sig på samma sätt, som uti den enskilda bokföringen, kapital-räkningen till vinst och förlust, så borde ovilkorligen riks-hufvudbokens kapital-konto just åt grundfonden inrymmas, men icke åt ordinarie statsreglerings - fonden, hvilken, ursprungligen utgörande 396 Expeditions-Utskottets Förslag till lind.
Skrifvelse, N;o 192. grundfondens inkomst och utgift, just derföre måste anses grundfonden underordnad, hvilket förhållande icke ändrades deraf, att sedermera, genom utväxling af det årliga öfverskottet eller bristen från grundfondens till Riksgälds-konlorets kapital, statsregleringen i statsverkets räkenskaper erhållit egenskapen af egen fond eller främmande kapital; och har riks-boksslutskontoret, i utlåtande häröfver, delat den af 184-7 års revisorer sålunda yttrade åsigt angående kapital-räkningens innehåll, — anförande såsom stöd derför,, dels att grundfonden alltid måste vara den, sorn af redan samlade medel bestrider utgifterne och till ersättning af den deraf förorsakade förminskningen mottager inkomsterne, hvilka vanligen icke hinna realiseras så hastigt, som det erfordras, i hvilket förhållande fondens egenskap af att vara principal klarligen framstode, dels att samma principalitet hos grundfonden ådagalades. deraf, att dess verksamhet ytterligare utsträekes till nödiga förskott för serskilda utom statsverket ställda verk, inrättningar och personer.
I anledning af hvad sålunda utaf 1847 års revisorer och riksbokslntskontoret blifvit anfördt, halva Rikets Ständer ansett, att, vid verkställigheten af statsmedlens fördelning på serskilda fonder och framställning i riks-bufvndboken, nämnde hufvudboks kapital-räkning bör åt grundfonden inrymmas.. 1).)
I sammanhang med förevarande frågor har statskontoret, dels i utlåtande angående 1845 års revisions-berättelse, med afseende på de anmärkningar om saknad enkelhet och tydlighet, som mot riks-hufvudhoken blifvit gjorda, efter dess utvidgning i öfverensstämmelse med den för Rikets Ständers revisorer år 1830 utfärdade förnyade instruktion, till inrymmande af äfven de serskildt förvaltande verkens räkenskaper, då deremot, före berörda förändring, af Rikets Ständers Stats-utskott och revisorer en oinskränkt belåtenhet med samma hufvudbok yttrats, ansett det vara högst önskligt att, under iakttagande af i öfrigt nödiga förändringar, riksbokslutet linge återgå till det enkla skick, hvari det var, innan 1830 års instruktion utfärdades, dels äfven, för fullständig utveckling af ämnet, uti utlåtande rörande 1847 års revision, underd:st hemställt, att åt Kamereraren N. A. Fredin måtte blifva uppdraget alt, utan rubbning i nuvarande jemna gång af statsverks-redogörelsen, samt på i öfrigt föreslagna vilkor till prof och formulär uppgöra en på v erkliga speciela förhållanden grundad fullständig räkenskap, som skulle innefatta, utom en hufvudbok öfver statskontorets så kallade enskilda rörelse, äfven en riks-hufvudbok öfver det hela.
Rikets Ständer, som ansett statskontorets förslag angående uteslutning från riks-hufvudhoken af de förvaltande verkens redogörelser, hvarigenom samma hufvudbok skulle åter bringas till det skick, hvaruti den befanns före Expedit tons-ZJ t skottets Förslag till unä.
Skrifvelse, N.o 397 ar 1830, innebära en återgång till större ofullständighet, hafva af sådan anledning icke kunnat detsamma bifalla, helst Rikets Ständer redan i det föregående antagit en vidare utsträckt tillämpning af den princip, enligt hvilken de förvaltande verkens redovisningar i riks-hufvudboken intagas; hvaremot, då verkställigheten af de ofvan fattade besluten angående grunderna för en i framtiden afsedd förändrad uppställning af riks-hufvudboken icke synes kunna ifrågasättas förr än en serskild riks-hutvudbok blifvit uppgjord till formulär för samma principers tillämpning, Rikets Ständer funnit det af statskontoret derom väckta förslag vara ej blott nyttigt, utan äfven nödvändigt.
— Af sådan anledning och efter det numera t. f.
Stats-kommissarien Fredin, derom anmodad, tilikännagifvit, det han vöre villig att, emot vissa vilkor, ifrågavarande uppgörelse sig åtaga och utföra, hafva Rikets Ständer, som funnit de härvid ifrågaställa vilkoren antagliga, pröfvat skäligt för sin del besluta: att åt t, f. Stats-kommissarien Fredin anförtro uppgörandet af en rikshufvudbok, efter ny method, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med de här ofvan utvecklade grunder, såsom förslag till formulär för nämnda hufvudboks framtida uppgörelse, under förbindelse att hafva arbetet färdigt den 13 Juli 184-9, för att, med Statskontorets och Kammar-rättens utlåtanden beledsagadt, kunna till Rikets Ständers sistnämnda år sammanträdande revisorers granskning öfverlemnasj, och under vilkor: a) att uppgörelsen får ske för året 18441,- b) att arbetet sednast med ingången af September månad innevarande år får begynnas,- kommande den ofvan utsatta tiden för hufvudbokens färdigblifvande, genom uppskof för arbetets påbörjande, att i samma förhållande utsträckas; c) alt lämplig lokal, helst i förening eller granskap med den, som af riksbokssluts-kontoret begagnas, eller kommer att begagnas, till arbetets utförande upplåtes; d) att för ett års tid, räknad från arbetets början, ledighet lemnäs Fredin från det embete han såsom t. f. Stats-kommissarie för närvarande bestrider, med åtnjutande under tiden af ett mot hans aflönings-förmaner svarande arfvode, så att han på detta åtagande hvarken i afseende å tour eller inkomst något förlorar; gällande detta vilkor äfven för upprättandet af ett formulär till hufvudbok öfver statskontorets enskilda rörelse, hvilket uppdrag, hvarom här nedan forma tes, Rikets Ständer för sin del beslutat att jemväl åt Fredin anförtro till samtidigt utförande, samt e) att, utom erforderliga skrifmaterialier och expenser från statskontoret, 308 Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Ifto 132. för aflöning af nödiga biträden vid utarbetandet af det nya riksbok-slutet, till Fredins disposition ställes ett belopp, motsvarande fyra kammarskrifvarelöner, eller, a fyra hundra riksdaler, tillsammans ett tusen sexhundra (1,6’00) riksdaler banko, för hela arbetet räknadt, att, sedan Fredin inför statskontoret för arbetets fortgång gjort reda, efter reqvisition, successive till honom utbetalas, mot redovisning inför Kammar-rätten.
Uti sin berättelse angående statsverket, hafva 1845 års revisorer fästat uppmärksamheten derpå, att statskontorets memorial-böcker och de så kallade kammarskrifvare-böckerne egentligen vore journaler eller antecknings-böcker öfver de dagligen förefallande anordningarne, utom det att memorialböckerne derutöfver upptoge jemväl ränte-kammarens inkomster.
Statskontoret saknade deremot en egen hufvudbok öfver sin enskilda rörelse, enär räntekammarens så kallade hufvudbok utgjorde endast en kassa-redogörelse för kalenderåret, och rikshufvudboken, dit resultaterne af samtlige verks och inrättningars räkenskaper inginge, användes visserligen för närvarande äfven såsom statskontorets hufvudbok, men syntes icke vara dertill fullt tjenlig, synnerligast i anseende lil} dess sentida afslutande.
Bland olägenheterna, hvilka, enligt revisorernes taiike, uppstode genom saknaden af en vanlig hufvudbok för för statskontoret, företedde sig, att en lill alla delar fullständig kontroll och öfversigt af statskontorets enskilda ställning icke kunde vinnas under den tid som förtlöte emellan utbetalningen af en summa och rikshufvudbokens afslutfling; att åtgärders vidtagande i afseende på förskotters redovisning, fordringars indrifvande m. m. kunde en längre tid förglömmas, samt alt följaktligen statens säkerhet för sådana summors inkassering jemväl äfventyrades, enär utider nuvarande förhållanden, cu balanse-post kunde blifva i saknad af åtgärd under 2 ’ år och möjligen derutöfver; och ansågo revisorerne fördenskull det vara af synnerlig vigt och ledande till ordning, att statskontoret, lika med öfriga verk, öfver sin enskilda rörelse årligen upprättade och afslutade en hufvudbok, hvilken sedermera till Kammar-rättens revision öfverlemna des.
Instämmande till alla delar, i detta yttrande, hafva 1847 års revisorer ansett sig böra dervid tillägga: att det, statskontoret tillhörande, bestyr dels med staters upprättande och anslagens dymedelst skeende fördelning till förvaltning af serskilda embetsverk och myndigheter, dels med upprättande af riksbokslutet vore något helt annat än befattningen med speciela anslags utanordnande, utlåning af vissa allmänna fonder, det omedelbara inseendet öfver Expcditions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelsej If:o 192.
399 räntekammaren och slottsmagazinet m. m., hvilket allt måste betraktas såsom en statskontoret ensamt tillhörande rörelse, hvarvid några andra myndigheters åtgärder icke förekomma; att serskild hufvudboks upprättande för denna sednare, bemälda embetsverk ensamt åliggande förvaltning förefölle lika naturligt, som att andra myndigheter uppgjorde en sådan för hvad de hade om händer; att rikshufvudboken, som vore en sammanfattning af samtlige förvaltande verks redovisningar, icke kunde utgöra hufvudbok för statskontoret, hvars speciel» förvaltning endast vore en integrerande del af rikshufvudboken ; att revisorerne icke kunde inse, hvarföre, på sätt statskontoret erinrat, genom upprättandet af en dylik hufvudbok för statskontoret, riksbokslutet skulle behöfva fördröjas, enär detta skedde ett år och åtta månader efter det år, för hvilket redogjordes och statskontorets hufvudbok borde kunna inom nämnda period fullbordas lika tidigt, som andra förvaltande verks redogörelser; att, enligt revisorernes tanka, skulle, i och med detsamma denna hufvudbok inrättades, de serskilda redogörelser blifva öfverflödig», hvilka nu årligen upprättas öfver statsverkets spanmål och öfver charta-sigillata-afgiften, hvaremot deras innehåll efter omständigheterna och ämnenas natur skulle upptagas dels i statskontorets hufvudbok och dels uti de redogörelser, hvilka af andra förvaltande myndigheter, i synnerhet länsstyrelserna afgifvas, helst den förstnämnda eller inagasins-kontorets hufvudbok utgjorde endast en sammanfattning af alla kronomagaziners räkningar och om någon grund för denna hufvudboks tillvaro funnes, af lika skäl redogörelser borde upprättas för alla andra slags förråder och kassor, likasom charta-sigillata-hufvudboken förutsatte, att öfver hvarje annan statsverkets inkomst serskild räkenskap borde uppgöras; anseende revisorerne att genom ifrågavarande hufvudböckers upphörande äfven minskning i tjenstemanna-personalen skulle beredas och tillgång inöjiiligen vinnas för bestridande af de ökade göromål, sorn medelst införande af hufvudbok öfver statskontorets speciela förvaltning blefve oundvikliga; att granskningen af statskontorets hufvudbok uti Kammar-rättens Öfverrevisionsdepartement syntes vara ej blott nyttig, utan äfven nödvändig af det skäl, att hela den special-förvaltning, som tillhör statskontoret, borde lika litet som hvarje annan förvaltning undantagas från de vanliga gransknings-åtgärderna, hvilket likväl för närvarande vöre händelsen, då öfverrevisions-departementet, vid sin granskning i allmänhet endast tillsåge att hvarje post vore försedd med statskontorets anordning behörigen q vitterad, men deremot ic ke kunde sträcka sin åtgärd till kontroll öfver det anordnade beloppets rätta beräkning, i enlighet med fastställda stater 0. s. v., och statskontoret sålunda stöde i utseende på sina förvultningsåtgärder i allmänhet under ingen annan 400 Expeditions-Utskottets Förslag till tind.
Skrifvelse, lV:o ig2. revision än den, som Rikets Ständers Stats-utskott eller revisorer verkställa, hvilken åter icke kunde sträcka sig till specialiteter, helst om, på sätt Statskontoret yttrat, de så kallade kammarskrifvare-böckerna, hvilka likväl äro de enda böcker derstädes, som specielt upptaga anordnings-beloppen, skulle undandragas Rikets Ständers revisorers och Stats-utskotts granskning, samt slutligen att revisorerne, för sin del, ansåge nödvändigt, att vederbörliga reqvisitions-handlingar, såsom verifikationer, åtföljde den ifrågavarande hufvudboken, hvilket icke vore omöjligt, då det vid flere förvaltningar är vedertaget bruk och t. ex. med Krigs-kollegii räkenskaper kunde verkställas.
Vid pröfning af hvad sålunda vid 1845 och 1847 årens stats-revisioner blifvit framstäldt och föreslaget angående en serskild hufvudbok flir Statskontoret, hafva Rikets Ständer funnit nyttan och behofvet af en dylik liufvudboks upprättande vara fullt ådagalagde; och då ett af Stats-kontoret väckt förslag att tili kamererären, numera t. f. stats-kommissarien Fredin öfverlemna uppgörelsen af formulär till den ifrågastälida nya hufvudboken synes lemna en lämplig utväg aLt komma till ett resultat i detta afseende, dervid tillika bör sig visa, huruvida hvad 1847 års revisorer föreslagit angående intagande uti nämnda redogörelse af så viii allmänna magasins-kontorets hufvudbok öfver statsverkets spanmåls-rörelse, som charta-sigillata-hufvudboken låter sig verkställa, hafva Rikets Ständer, efter inhemtande att bemälde Fredin vore villig att på nedannämnda vilkor detta uppdrag mottaga, alltså, för sin del, beslutat att åt t. f. stats-kommissarien Fredin uppdraga att samtidigt med upprättande af en rikshufvudbok efter ny plan, hvarom här ofvan blifvit förordnadt, äfven uppgöra en formulär-hufvudbok med tillhörande special- eller bi-redogörelser för Statskon!orets enskilda rörelse, på de grunder, som uti Rikets Ständers åren 1845 och 1847 församlade revisorers berättelser hufvudsakligen finnas angifna, med förbindelse för Fredin att hafva arbetet färdigt den 15 Juli 1849, så att detsamma, af Stats-kontorets och Kammarrättens utlåtanden åtföljdt, må kunna till Rikets Ständers sistnämnda år sammanträdande revisorers granskning öfverlemnas, och emot vilkor: a) att uppgörelsen får ske för året 184G, eller, i fall hinder deremot skulle möta, för året 1845 5 b) att arbetet senast med September månads ingång innevarande år får sättas i verket, kommande, i händelse denna termin fördröjes, ofvannämnda tid för arbetets färdigblifvande att i förhållande dertill utsträckas, samt c) att, utom erforderliga skrifmaterialier och expenser, alt från Statskontoret utbekommas, för biträdens aflöning anslår ett tusen sex hundra (1,600) riksdaler banko, för hela arbetet beräknade, hvilka ställas till statskom mis - Expeditions-Utskoltets Förslag till und Skrifvelsej N:o 192.
401 kommissarien Fredius disposition, att, sedan lian för arbetets fortgång inför Stats-kontoret redogjort, successive till honom utbetalas, emot redovisning för öfrigt inför Kammar-rätten.
De utgifter, hvartill dessa beslut föranleda, hafva Rikets Ständer ansett lämpligast kunna, på sätt i likartade fall tillförene egt rum, bestridas af öfVerskotten a statsverkets inkomster,- anhållande Rikets Ständer i underd., det E. K.
M. täcktes i nåder anbefalla vederbörande att gå i författning om verkställighet af hvad Rikets Ständer sålunda i ena och andra hänseendet beslutat.
Sedan 1847 års revisorer af räkenskaperne inhemtat, att L. V. Brandenburg, som blifvit den 8 November 1844 utnämnd till ingeniör vid Ge~ neral-landtmäteri-kontoret, uppburit lön i denna egenskap år 1845, fastän han, såsom stads-ingeniör i Götheborg och derstädes bosatt, icke kunnat förrätta den befattning, hvarför lön åtnjutits, så och ehuruväl uppgifvet och styrkt blifvit, att annan person, som af öfver-direktören för landtmäteriet förordnats till vikarie för Brandenburg, af denne uppburit en emot hela lönen svarande ersättning, hafva revisorerne dock trott sig icke böra underlåta att förhållandet hos Rikets Ständer anmäla, då ett dylikt förfarande icke egde stöd af författningrne samt skulle, om det längre fortsattes, kunna hafva till följd, dels att Brandenburg, utan att vara i effektiv tjenst, omsider blefve berättigad tili pension af statsverket, dels att yngre tjenstemän utestängdes från befordran.
Instämmande i denna revisorernes åsigt, få Rikets Ständer, till rättelses vinnande, ofvanberörda förhållande hos E. K. M. i underd. anmäla.
I anledning deraf, att, jemlikt serskilda Kongl, bref, utgått af 6:te hufvudti telus förslags-anslag till rese- och traktaments-penningar tillsammans 2,044 r:dr 17 sk. 4 r:st. till hemmansegare i Bålgård, Dattevik och Morast af Wermelands län, för det att, vid en hos kommissions-landtmätaren Laurell år 1838 inträffad vådeld, handlingarne till de å hemmanen förrättade, men ej fastställda, skiften gått förlorade och skiftena alltså måst omarbetas, hafva 1847 års revisorer yttrat sig anse dessa utbetalningar icke hafva bordt drabba oberörda anslag, utan extra utgifts-medien, helst den anvisade summan Bilt. lill R.
Prot. 1847 och 1848, jo Sand. 7 Afd. 51 402 Expedi/ions-Utskotlets Förslag till und.
Skrifvelse , N.o ig2. tilldelats såsom nådegåfva till lindring för hemmansegarne i den genom handlingarnes förstöring vållade förlust.
Rikets Ständer, som. dela revisorernes berörda åsigt, få alltså hos E. K. M. i underd. begära, att, derest i framtiden likartade utbetalningar skulle af behofvet påkallas, desamma icke måtte, såsom i förevarande fall egt rum,, drabba ett för visst ändamål afsedt förslags-anslag, utan bestridas af extra utgiftsmedlen.