Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Iåns erhållande framför vanliga skuldsedlar, men att deremot inrikes vexlar och accepterade invisningar, löpande på 3:ne månader och derunder, gynnas medelst belånings-rätt emot 4 procents ränta.” af Herr Akerman, F.: ”Då jag i Utskottet icke tillhört Finance-Af delningen, som beredt det ärende, hvarom nu ifrågavarande Betänkande handlar, och en lill den grad brådskande behandling deraf i Utskottets plenum ägde rum, att så lång bordläggning af nämnde Afdelnings yttrande icke kunde medgifvas, att för Räkenskaps-Afdelningens ledamöter rådrum bereddes att af yttrandet taga den noggranna kännedom, som erfordrats för den vigtiga frågans bedömande, kunde jag väl, såsom vid sådant förhållande moraliskt oskyldig, i händelse Rikets Ständer skulle finna Betänkandet icke motsvara, hvarken deras förväntan, eller det för hand varande hehofvet af ett genomgripande förslag till reglering af penningeväsendet, hafva inskränkt mig, att emot Betänkandet i sin helhet låta anteckna min reservation, men då jag, under det ärendet i plenum hand - 8 Bil. till Banco-Utslottels Betänkande, N:o 29, lades, uttalat och så godt jag förmått och tidens korthet medgifvit, sökt göra några åsigter gällande i strid med den pluralitetens mening, som dikterat heslutet, hör jag måhända äfven i min reservation antyda dem.
Om det numera är temligen allmänt insedt och erkändt, att, likasom utländningen, derest han ifrån oss erhåller varor eller tjenstbarheter till högre värde, än vi af honom, måste godtgöra oss skillnaden med det öfverallt gällande liquidations-medlel:
Silfver, äfven vi å vår sida, då förhållandet är omvändt, icke äga annan utväg, än att med silfver liquidera hvad utländningen lemnar oss i varor och tjenstbarheter till högre belopp, än vi honom, och att således ökningen eller minskningen af Bankens förråd på ädla metaller beror på ofvannämnde vår ställning till utländningen i affärsförhållanden; så blifver nu, då denna ställning under en följd af år varit för oss så ofördelaktig, att, om icke bruks-ägares hypothekskassans utländska skuldsättning föranledt införandet af ädla metaller, Bankens förråd deraf troligen skulle hafva varit vid detta års början medtaget, frågan den: hvilka äro de utvägai', sorn böra i afseende på Bankens förvaltning vidtagas, så att under sådane omständigheter myntvärdet må kunna upprätthållas och Banken fortfarande förmå med silfver efter realisations-grunden, vid anfordran, inlösa sina utelöpande sedlar.
Enligt mitt omdöme, äro dessa utvägar endast 2:ne; den ena, att, medelst upplåning, eller, då sådant icke låter sig göra, indragning i Bankens egen utlåning, minska sedelsLocken, så att den komme i proportiolierligt förhållande till metalliska valutan, hvarigenom på samma gång åstadkommes den naturliga följden af penninge-brist, förminskning i förbrukningen af öfverflöds-artiklar med dess inflytande till importens minskning, intilldess våra affärs-förhållanden till utländningen komme i den ställning, att det blefve han, som finge en mellangift att kontant betala, då sedelstocken åter, utan fara för realisationen, kunde ökas; den andra, att, i stället för detta förmynderskap för allmänheten, låta sakerna utveckla sig sjelfva, och under förutsättning, att denna utveckling småningom skulle leda till ett för våra affärs-förhållanden fördelaktigt resultat, assignera på framtiden, det vill säga betinga sig rådrum, att först framdeles betala den kontanta mellangift, som utländningen, under en fortsatt ofördelaktig ställning i handels-förhållanderna, egde att af oss uppbära.
Hvilken - Bil. till Banco-Utskottets Betänkande, N:o 29.
9 Hvilkendera vägen man nu vill beträda, så torde i allt fall den fordran vara billig, att man tager steget så ut, att något tvifvel om rikt ningen hvarken bos allmänheten eller Banko-Styrelsen kan ega rum, på samma gång som nyssnämnde Styrelse sättes i tillfälle att handla derefter.
I Betänkandet uttalas icke bestämdt någondera principen, men man tyckes syfta på begge.
Hade man nu velat, såsom medel för realisationens upprätthållande, begagna utvägen alt vid behof minska sedelstocken, så hade man bordt icke allenast tydligt uttala sådant, utan äfven för Banko-Styrelsen underlätta. utförandet, derigenom, att vid Banken bibehållits hela dess nuvarande låne-rörelse, till beloppet oförändrad, men i Betänkandet föreslås, att Banko-Diskont-rörelsen skall flyttas till Riksgälds-kontoret; oell då af öfriga låne-grenar, fastighelslånen, såsom ställde på lång återbetainingstid, icke kunna blifva föremål för en hastigare indragning, och å kreditiv-rörelsen icke eller, sedan krediliverna en gång blifvit af Rikets Ständer bestämde, någon indragning är möjlig; inskränker man således Fullinägliges operationer till fonderna för ädla metallers belåning och för Handels- och Närings-Diskonten.
Hade man åter velat, såsom efter min mening riktigast, låta krisen bola sig sjelf och under afvaklan derpå bereda Banko-fullmäglige tillfälle, att medelst utsläppande vid behof af obligationer, ställde i sådant mynt och med sådan garanti, alt de blefvo lika begärliga, sorn silfver-valutan, vidmakthålla våra sedlars värde, så hade man, utan att nu öka fonderna för utlåningen, bordt från Banken skilja ali befattning med de delar deraf, som icke afse belåning af lätt realisabla panter och i främsta rummet, fastighets-belåningen, som aldraminst är förenlig med en väl ordnad Bank-rörelse.
Genom Betänkandet är föreslaget ej blott att låne-fonderna skola ökas, ulan äfven att Banken skall uppsäga och infria sina egna utelöpande obligationer.
Häraf blifver följden en betydlig sedel-emission och denna bevittnas ock i förslaget att höja det af motionären, Herr Presidenten Skogman, proponerade maximum för Bankens utelöpande sedelstock.
Då man så förfarit, och derjemte underlåtit, att, enligt nyssnämnde motions innehåll, bestämma och begränsa Privat-Bankernas sedei-ulgifning, hvilken desto mera böra tagas i beräkning, som de onekligen lika väl som Banko-sedlarne utgöra en del af rörelse-kapitalet, och således, fastän de icke kunna direkte ingå till Banken och utbytas emot silfver, Vik. till R.
C Sami. 1 Afd. 13 Haft. 2 10 Bil. till Banco-Uiskotlcts Betänkande, N;o 29. likväl tjena att i allmänna rörelsen supplera de Banko-sedlar, som man kan behöfva att till silfver-utvexling använda, är det icke försigtigt att för Banko-Styrelsen inskränka tillgången på användbara obligationer till hvad som motsvarar Banko-Diskont-fonden, omkring 3i millioner i silfver, eller mindre än det quantum silfver, som under de 3 sista åren utgått ur Bankens hvalf.
Ett ytterligare skäl emot denna inskränkning hade ock förefunnits om man fästat uppmärksamheten deruppå, att i följd af vidtagande vid denna Riksdag af flera lagstiftnings-åtgärder för alt befordra begagnandet af inrikes vexlar, delta nyttiga rörelse-medel troligen snart nog skall komma att spela en märklig roll, octx i förhållande derefter äfven supplera Banko-sedlarne, för hvilkas användande till silfver-utvexling, en ökad lätthet derigenom beredes.
För utlåningen emot pant af ädla metaller, säkert deri mest ändamålsenliga af Bankens utlåningar, har fonden hittills icke varit begränsad.
Nu har den blifvit det.
Man har dock tagit rundt till; och jag gör emot bestämmelsen ingen anmärkning, men desto mera mot det föreslagna stadgandet, att då den bestämda fonden för en lånings-gren blifvit medtagen och tillgång på en annan linnes, denna tillgång får användas der behof yppat sig.
Härigenom kan det — och skall troligen hända, — att kapitaler komma att dragas från nyssnämnde ändamålsenliga låne-gren till den låne-gren, hvarmed Banken, rätt organiserad, aldrig bordt eller bör befatta sig, — den på namn emot borgen; — en pantförskrifning af personligheten, som troligen hufvudsakligast förorsakat våra nuvarande finaneiella bekymmer.
Denna öfverflvttning kan lätt förutses, om man besinnar, att de lån på jern och koppar, som under vintern äro uttagne, till stor del under skeppningen på våren och sommaren infrias, hvarigenom dessa årstider ett större öfverskott på fonden för denna belåning blifver alt tillgå, då deremot under hvarje årstid låne-sökande och borgande personligheter torde finnas villiga, att uttaga allt hvad sorn på ena eller andra fonden kan finnas disponibelt.” Af Herr Friherre Rappe, A.: ”1 likhet med hvad Herr Akerman i sin reservation före mig yttrat, beklagar jag, att, troligen med anledning af de åskilliga påminnelser om skyndsamhet, Banko-Utskottet fått uppbära, föredragandet i Utskottets plena af förestående Betänkande, skett med en sådan bråska, att för dem af Utskottets Ledamöter, hvilka, såsom jag, tillhöra Räkenskaps-Afdelningen, och således icke varit i tillfälle att del - Bil.
Ull Banco-Utskottett Betänkande, N:o 29.
11 taga i de primera öfverläggningarne om detta omfattande förslag» det varit alldeles omöjligt, att kunna, som sig borde, uppfatta detsamma eller bestämma sin öfvertygelse.
Jag inskränker mig derföre att endast i afseende på de punkter, som under föredraget framstått för mig såsom mest stridande emot mina åsigter anmäla min reservation.
A) Oaktadt Utskottet i motiv erna för 8 punkten af Betänkandet medgif vit alt utom [landels- och Närings-Diskonten, de öfriga låne-rörelse-grenarne, som bedrifvas af Banken, icke äro förenliga med en Stats-Banks rätta verksamhet, har Utskottet likväl icke funnit för godt att härefter lämpa sitt förslag, utan endast beslutat, att, oberäknad! de båda obetydliga låne-grenarne, skiftes- och odlings-lånen samt lånen till städer och corporationer, afskilja från Banken, Diskont-låne-rörelsen på namn med omsältnings-rätt.
Enär således endast ett partiell afskiljande är ifrågasatt, hade jag förmodat, att företrädesvis bordt väljas, den minst Bankmässiga låne-rörelsen, hvilken alltid måste vara den, som har längsta återbetalnings-tid, d. v. s. fastighetsbelåningen.
Det tyckes också som denna åtgärd, om den vunne Rikets Ständers bifall (skulle kunna förändra Riksgälds-kontoret till ett behölligt och gagneligt verk, nemligen till en slags allmän Hypotheks-Inrättning.
Härvid möter icke hinder att ju utlåningen till städer och korporationer samt till skiften och odlingar äfven gerna kunde fått medfölja.
Emot den af Utskottet föreslagna öfverflyttning till Riksgälds-kontoret af
Diskont-låne-rörelsen på namn, anser jag deremot många betänkligheter med skäl kunna andragas, och detta med sä mycket mera fog, som den enda egentligen antagliga fördelen af Diskont-fondens öfverflyttande, hvilken utaf Betänkandet kan inhämtas, är, Bankens förseende med, af Kongl. Maj:t garanterade, obligationer, en fördel, som lika väl skulle kunna vinnas örn fastighets-låne-fonden blefve öfverflyttad.
Olägenheterne af Diskont-låne-rörelsens afskiljande från Banken anser jag nemligen vara följande: l:o Att Handels- och Närings-Diskonten samt publika pappers-belåningen, hvilka hittills varit administrerade af samma Styrelse som Allmänna Diskonten, måste i Stockholm förvaltas af tvenne olika direktioner, hvarigenom, oberäknad! den ökade kostnaden, som häraf blifver en följd, det lätt skulle kunna hända att en och samma låntagare lager lån i ena
Diskonten för att betala i den andra eller erhåller lån i båda
Diskonterne på en gång, utan att
Direktionerne häraf kunna annat än genom en omväg ega kännedom, och sålunda förluster för Verken lätt uppstå. 2:o Alt vid Låne-Kontoren i Götheborg och Malmö antingen dubbla 12 Bil. till Banco-Utslcottets Betänkande, N:o 29.
Styrelser mäste organiseras eller ock, som Utskottet tyckes hafva äsyflat, den anomali inträda, att för hvarje Kontor endast tillsattes en förvaltning, men som likväl snbordinerar under 2:ne olika Verk, ej allenast Bankens utan äfven Riksgälds-Kontorets öfverstyrelse. 3:o Att om Banken, för att upprätthålla sitt myntvärde, skulle behöfva verkställa hastigare indragningar ifrån låne-rörelsen för alt derigenom minska sina egna vid anfordran betalbara förbindelser, vore den genom omförmäldte öfverflyttning helt och hållet urståndsatt begagna denna resurce, hvad den betydliga Diskont-låne-rörelsen anginge, på samma gång som indragningar å den under Bankens förvaltning qvarstående fastighets-låne-rörelsen är af beskaffenhet att icke gerna ens kunna sättas i fråga. 4:o
Om man mäste erkänna alt
Diskont-lån på blotta namn är ett oriktigt, olycksbringande utlåningssätt, , ett iitlåningssält, hvaröfver Utskottet också i Betänkandet allemnat sin förkastelsedom, så kan man göra sig förvissad om att, så vida den föreslagna öfverflyttningen skulle gillas af Rikets Ständer, nämnde utlåningssätt
Liefveså godt som petriliceradt, då deremot, om det qvarstår under Bankens förvaltning, man kan hoppas att genom de upplys t are Bankåsigter, som hos dess styrelse böra kunna påräknas, förr eller sednare, genom nämnde styrelses framställningar till Rikets Ständer, se en ändamålsenlig förändring tillvägabringad.
Slutligen 5:o
Inrättandet af en serskild Diskont-rörelse under Riksgälds-Kontoret skall ock i en framtid kunna förleda * Rikets Ständer att deruti förränta de behållningar, som i Riksgälds-Kontoret uppslå, under förevänning alt det sker endast på Riksdagarnas mellantid; men vid hvilkas återtagande till statsbehofven de låntagandes intresse säkerligen skall göra kraftigt motstånd.
Det skall sålunda kunna inträffa alt
Diskontrörelsens ständiga utvidgande, med eller utan afsigt, befordras genom folkets skatter, lag inkomst beräkning eller besparing på statsanslagen.
Af fastighéts-låne-rörelsens öfverflyttande bör ej rimligen någon sådan olägenhet vara att befara, alldenstund man redan på förhand måste inse omöjligheten att kunna åter disponera hvad som i denna mera lästa låne-rörelse l}lifvit nedlagdt. B) Med åberopande af hvad Friherre Stjernstedt, rörande 10 punkten i Betänkandet yttrat, anser jag att det anslag som till belåning af vågförda metaller blifvit afsatt aldrig må till annan utlåning disponeras.
C) Ehuru erkännande den svåra penninge-lörlägenhet, som för närvårånde hårdt trycker näringarne, anser jag likväl Bankens ställning ej lill - Bil. lill Banco-Utskottets Betänkande, N:o 29.
13 lata, utan fara för realisationens bestånd, att i denna moment utsträcka sedel-emission till det belopp, Utskottet föreslagit.
Jag skulle derföre tro betalningen af Bankens skuld till Riksgälds-Kontoret, äfvensom för de af allmänheten gjorda upplåningar, ej böra ske genom utgifvande af nya sedlar, utan att den borde godtgöras genom försäljning af de obligationer, Riksgäldskontoret kommer att aflemna, till ett belopp, motsvarande nämnde skuld.
Härigenom skulle den ytterligare fördel vinnas, att en ökad qvantitet räntebärande obligationer blefve tillgänglig i rörelsen, och att således Riksgälds Kontoret kan komma i tillfälle alt använda den procent, de från Banken allemnade låne-dokumeuterne tillskyndar detsamma utöfver den som obligationerne äro slällde på, till det i Betänkandet föreskrifna uppköp af ulgifne obligationer.” af Herr A. F. Ericsson, som förklarat sig instämma uti Herr Åkermans reservation, utom i hvad densamma angår ärendets behandling, i hvilket hänseende han förenat sig med Herr Friherre Rappe. af Herr Nordenankar, F. iF., ”Under den brydsamma penningeställning hvaröfver från alla håll klagas, har man sedan Riksdagens början velat fästa sina förhoppningar nästan ensamt vid Banko-Utskottet och ansett att detta Utskott borde afhjelpa det onda.
Nationen har svårt att glömma den, löre realisationen beqväma utvägen, att vid tillfällen af förlägenhet taga sin tillflykt till ny sedelutgifning, och ulan tvifvel är det derhän man syftar, då man nu framställer anspråk på den allmänna rörelsens lättande, i olika former.
Den upplystare delen af representationen torde dock inse, att det onda som öfverklagas har sin rot något djupare; i stalshushållningssystemet i sin helhet, eller ända ned i det enskildta lifvet, och alt det icke kan botas genom financiella operationer allena.
Jemnvigten är störd, medlen att återställa den äro flerahanda och kunna indelas i tvenne klasser.
Till den första, af negativ art, kunna hänföras alla restriktiva åtgärder, såsom sträng kredit-lagstiftning, sedelstockens indragning, prohibitiva tullförfattningar, all konsumtionsbeskattning, (antingen för att medverka till dess minskning eller för alt skaffa medel att till produktionen anslå) med ett ord lagstiftarens mera eller mindre direkta förmynderskap för 14 Bil. till Banco-Utskottets Betänkande, N:o 29.
<.101 enskildta verksamheten; mindre behagligt, måhända mindre naturligt, men ofta nödvändigt.
Till andra klassen, som ock kunde kallas positiva, må räknas frikostighet i anslag till allt hvad som kan rycka samhället fram i industriel utveckling, arbetsskicklighet, odlingar, fabriksanläggningar, kommunikationer, förlags-kapital till arbetskraftens användning eller till stöd för den enskildta krediten, uppmuntran af sjöfart och handel, lättnad för råämnets införande och befordrande af den förädlade varans export genom premier eller åtminstone frihet från afgäld (icke tackjerns-export).
Siats-ekonomens svåraste problem är att kunna säkrast utfinna de sednare medlen, för att undgå behofvet af att tillämpa de förra; —att tillvinna eget land fördelar, äfven på andras bekostnad.
De liesta oell vigtigaste af dessa ämnen tillhöra andra Utskotts behandling och hvad som faller inom Banko-Utskottets område är endast förlags-kapitalets anordning, frikostigt om det väl användes, men njuggt om det missvårdas.
Det förevarande Betänkandet skall således icke kunna tillfredsställa deras förhoppningar, som tro att bank-operationer kunna ersätta andra brister, men Utskottet har uppfyllt sin pligt då det i första rummet velat vårda Bankens säkerhet och sålunda tillstyrkt en begränsning af dess lånerörelse och derpå grundade sedelulgifning.
Utskottet har likväl i min tanka begått ett misstag, då det, af eftergift för dagens fordringar, framflyttat denna gräns så långt, att nästan alla anspråk blifvit fyllda och, i fall Riksgälds-Kontorets medel uttagas, en icke obetydlig sedeltillökning skall ega rum, i ett ögonblick då, enligt principen för all bankrörelse, metalliska kassans ställning snarare hade bordt varna deremot.
— Utskottet har sålunda sjelf afvikit ifrån de grundsattser, som allt ifrån realisationens början varit i BankoReglementet uttalade och äfven uti ifrågavarande Betänkande blifvit nedlagde.
Med lemnad rättighet för Fullmägtige att ingå utländsk skuldsättning eller indraga lånerörelsen (ehuru föreskriften derom blifvit i Betänkandet alltför obestämdt uttryck b), bör visserligen icke myntvärdet löpa fara af en ellar annan millions utsläppande i rörelsen, men grundsatsen är äfven värd något; behofvet af att begagna de anvisade utvägarne bör undvikas och föreskriften derom är i Betänkandet så obestämdt lemnad, alt osäkerhet måste hos Fullmäktige uppstå vid dess tillämpning.
Jag anser således alt den del af sedelstocken, som ej motsvaras af redbarheter icke bordt be - Bil. till Banco-Utskottets Betänkande, N:o 29.
15 räknas till mera än 20,000,000 millioner.
En reduktion af 1,785,160
R:dr hade då erfordrats och skulle lätteligen kunnat vinnas: l:o Genom afbetalningen af Riksgälds-Kontorets äldre skuld från 3,608,000 till 3,500,000, som Utskottet föreslagit ......... 108,000: — 2:o
Om man till qvittning med Riksgälds-Kontoret, mot dess fordran, upptager de till detta verk, enligt Utskottets förslag, aflåtne fordringar af Städer och korporationer och för odlingslån ..... 102,191: 40. 6. 3:o
Genom vägrad förhöjning i fastighets-utlåningen som alla fall vinner tillvext genom de äldre s. k. silfverlånens öfverflyttning till nya cirkulätions-fonden . . 500,000: — — 4:o
Om all öfverflyttning till annan utlåning af de ökade anslag, som
Elif vit afsatta för jern och vågförda metaller och s. k.
Kopparbergssedlar, förhjudes, skall en behållning troligen vinnas af minst . . . 500,000: — — hvarmed således dessa anslag kunde nedsättas; och 5:o Om Fullmäktige dessutom auktoriseras att, vare sig när ökad metallbelåning, Privat-banks-kreditiv, Riksgälds-Kontorets liqvid eller sedelberäkningen det fordrar, såsom hittills, drifva någon måttlig, äfven i annat afseende nyttig upplåningsrörelse, eller genom försäljning införa ett mindre antal obligationer i rörelsen, så erhålles lätteligen fyllnaden . . . 574,968: 7. 6.
Summa 1,785,160: — — Denna upplåning kunde sträckas ännu längre utan känning för allmänna rörelsen, som i alla fall kan vinna lättnad om man rätt förstår att använda de betydliga tillgångar, som för Riksgälds-Kontoret blifva disponible.
Privat-bankernes kreditiv kunde ock ur beräkningen uteslutas, »'medan, när de anlitas, alltid Bankens egen sedelstock i samma nion minskas.
Oberoende af föregående framställning, och då jag är öfvertvgad att den af Utskottet för jernbelåningen afsatte fond ej skall till folio anlitas, men jag icke heller vill bidraga till sedelstockens ökning genom Handels - 16 Bil. tilt B an co-Utskottets Betänkande, N:o 29.
Diskonten, anser jag att de för vågförde metallers belåning afsalle tillgångar icke böra kunna i annan väg disponeras.
I fall Rikets
Ständer anse att fastighets-utlåningen ej bör ökas, tror jag likväl, att alla nu inkomna ansökningar borde genast beviljas och lånen utassigneras, men en kungörelse utfärdas, att flere ansökningar icke mottagas förr än efter viss tid, då ett sådant förskott kan anses vara återbetalt.
Äfven inom redan egande tillgångar kunna omkring 400,000 R:dr blifva årligen tillgänglige till ny placering.
Förslaget om Diskontens öfverflyttning har jag biträdt af det skäl, att i den mån anspråken på allmänna rörelsens understöd från Banken nu uttalas, måste jag ock frukta för behofvet af utländskt lån.
Dertill erfordras, i mintanka, att Rikets
Ständer med svart på hvitt uttrycka sin garanti för Banken och styrka den med Kungsord.
Obiigationerne tillhöra således systemet i sin helhet, men huru de erhållas, har för mig varit nära nog likgiltigt.
Instämmande uti de skäl, som mot Diskontens flyttning blifvit af Friherre Rappe framställde, anser jag mera principenligt att öfverflytta fastighets-lånerörelsen.
Kunna stats-obligationer lemnäs
Banken utan allt byte emot lånedokumenter, är ändamålet lika väl vunnet, helst öfverflyttningen af den ena eller andra lånerörelsen endast är en bokföringsåtgärd, som i sig sjelf icke innebär någonting financielt verkande, så framt icke en hufvudsaklig ändring i lånerörelsens grunder eller en utredning dermed åsyftas.
Till Stats-Utskottets och Rikets Ständers ledning vid beräkningen af de tillgångar, som, i fall Banko-Utskottets nu framlagda Betänkande vinner bifall, från Banken blifva disponible, må bär på ett ställe sammanföras följande: l:o Bankens skuld för 2:ne lån af Riksgälds-Konto ret 1,143,750: 2:o D:o ?:delar af de vid förra Riksdagen anslagna vinstmedlen ...... 924,486: 35.11. Transport 2,068,236: 35.11. 3:o Bil till Banco-1'tskottets Betänkande, N:o 29. 17 Transport 2,068,236: 35. 11. 3:o Öfverskott på 1844 års vinst, sedan grundfonden blifvit ökad till 10 millioner, enligt Utskottets förslags-beräkning ....... 250,000: — — 4:o
Vinstmedlen för åren 1845, 1846 och 1847 enligt Utskottets beräkning ..... 2,400,000: — — 5:o 1844 års Diskontvinst, sorn icke upptages i Bankens böcker för samma år, men genom öfverflyttningen måste träda i dagen, minst . . . 450,000: — — 6:o Genom Utskottets förslag, att den för HandelsDiskonten afsatte serskildta reserv-fonden, skall ingå uti Bankens, nu så betydligt ökade Grundfond, måste såsom tillfällig kapitalvinst upptagas cirka ....
, . . . . 7:o Genom Utskottets förslag, alt Riksgälds-Kontorets på obligations-skulden till Banken snart beloppet nedgått lill besparing afbetalning skall upphöra, sä 3,500,000, uppstår en besparing i Kontorets be' räknade utgifter för 1845—47 af . 8ä) vid lilländalupen preskriptionstid för Riksgäldssedlarnes cirkulationstid, skall troligen uppstå en kapitalvinst af minst ...... 240,000: 244.000: 200,000: — Summa B:ko R:dr 5,852,236: 35. 11.
Med Herr Presidenten Skogman måste jag dela den tanka, att ett minimum för Bankens metalliska kassa icke bordt bestämmas.
Då Bankens skyldighet är alt invexla sina sedlar, så länge någon Specie finnes, men ej att afbryta dermed när kassans så kallade minimum är hunnet, så kan föreskriften om ett minimum ej afse annat, än att Fullmäktige, vid ett visst förhållande, skola vidtaga kraftfulla åtgärder, att äfven till hvad pris som helst, anskaffa silfver, inställa Bankens öfrige funktioner eller hos styrelsen anhålla om Riksdags-kallelse.