Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Vin, alla slag: på fastager på buteljer Vindruf torr Vindrufvor Vinsten, rå eller renad Vinstenssalt •
Vinstenssyra och Vinsyra; hänföras till kemiskt-tekniska preparati r. Violrot; hänföres under Apolheksvaror.
Viols>rop; hänföres under Sirop. Visitkort , Vismut Vitriol: grön andra slag Vitriololja och Vitriolspiritus; se Svafvelsyra.
Väfnader: helsiden: fel b och plys sammet Anm.
DS hela ytan utgöres af silke, bör väfnaden, ehuru frånsidan utvisar bomull, tullbehandlas såsom helsiden. andra slag, guld och silfvertyg derunder inbegripna halfsiden: felb och plys, äfvensom filtar andra slag bomulls-: bokbindare-cloth felb och plys, äfvensom filtar och parkum gaz, halflinon, muslin, nettelduk, dimity och batist segelduk Qvantitet för Införselstull. ningen.
R:dr 100 R:mt 5 \ skålp. 14 \ kanna Fri 75 1 skålp — 20 \ skålp. — 3 1 skålp.
. arnt 14 \ skålp. 25
Fri 1 skålp. — 1 \ skålp.
3 \ skålp. -1 50 1 skålp. 4 50 1 skålp. 6 — 1 skålp.
1 50 1 skålp. 3 — \ skålp. — 20 \ skålp. — 40 1 skålp. 1 skålp. — 6 48 Förslag lill Tull-taxa.
Vii/nader: bomulls-: tyll i skålp.
R:dr. 2 öre.
75 andra slag: oblekta och ofärgade i skålp. r. 40 blekta eller färgade . 1 skålp.
— 70 tryckta eller pressade . i skålp. — 90 bomulls-, med blandning till större eller mindre del af lin eller hampa: bolstervar 1 skålp, 40 damast i skålp. — 90 dräll 1 skålp. — 6b mattväfnad i skålp.
— 18 andra slag tullbehandlas såsom lika beskaffade ty- ger af bomull allena, ylle-, af ull allena eller blandad till större eller mindre del med bomull, lin eller andra ämnen utom silke: filtar och mattor, derunder mbegripne kantade resfiltar i skålp.
40 machinfilt, rundväfd för fabnksbehof; se Redskap och Machinerier samt delar deraf, pressduk i skålp. 1 12 andra slag i skålp. bO linne- och hamp-: blaggarn, buldan, kanfas och sadelgjordsväf 1 skålp.
15 bolstervar 1 skålp. — 40 batist, flor, kammarduk och linön 1 skålp. 3 — lärft, alla slag, äfvensom damast \ skålp.
1 —■ mattväfnad af hampa eller af hampa i förening med annat i taxan ej specificeradt ämne 1 skålp.
— 18 segelduk och tältduk i skålp. — 8 andra slag, drällsväfnader derunder inbegripna . . 1 skålp. — 65 hår- och tagel-: 1 skålp. — bO nöthårsfilt Fri. i Förslag till Tull-taxa. 49 Qvantitet för Införsels lull Tullbcräk- ningen.
Riksmynt. 1 R;dr. öre.
Väfnader: vaxade och lackerade: mattor \ skålp — 10 andra slag i skålp — 25 vattentäta eller dubbla väfnader, sammansatta genom upplösning af kautschuk, gutta percha m. m.. . 1 skålp. 75 Värjor och Värjklingor; hänföras under Stålarbeten.
Ympvax Fritt.
Yxor; se Verktyg. Zaffer, hänföres under Färger, ej specificerade. Zmlc, Tutanego och Spiauter: oarbetad och i plåtar Fri bleck och spik till fartygs förhydning Fria. arbetad: omålad och olackerad 1 skålp. — 7 målad eller lackerad \ skålp. — 20 förgyld, försilfrad eller pläterad 1 skålp.
— 75 Zinkblende Fril Zilverrot; hänföres under Apotheksvaror.
Aledon; se Vagnar.
Ängmachiner och Ångpannor Pr a. Fria.
Allika, alla slag \ skålp. 6 Öl; se Dricka.
Varor, som icke kunna hänföras under någon af de i denna införselstarif upptagna bestämmelser: råämnen Pria. mer eller mindre arbetade .
R:dr 100 R:mt 15|— Anmärkning.
Med det för vissa i denna införselstarif förekommande varuartiklar af jern elier annan metall tillagda ordet: »poleradt» förslås, att arbetet skall hafva så mycken polityr, att intet filstreck derå är synligt. lith. till Ii.
Prat. 1862 & 1863. 5 Sami. 1 Afd. 7 Haft. 7 Förslag till Tull-taxa.
S ? Hvad, vid tullklarering, af brutet öretal ej hinner till halft öre uteslutes, och räknas deremot för ett öre hvad af sådant brutet tal stiger till eller öfver ett halft. § 2.
Maj:ts nådiga Stadga den 31 Januari 1855 äro föreskrifna. § 3.
Varor, som med främmande fartyg införas, äro i Sverige icke underkastade andra eller högre afgifter, än om de med Svenska fartyg införas. § *•
Majit och Kronan utgöras till lika belopp af Svenska som af främmande fartyg, med 70 öre för hvarje nyläst, beräknad efter Svenskt mätarebref, samt betalas hvarje gång både vid inkommande och utgående; dock om ett fartyg, under loppet af ett kalenderår, gör flera resor mellan Sverige och utrikes Förslag till Tull-taxa. 51 ort, erläggas dessa umgälder för utgåendet allenast första resan och vid förnyadt inkommande endast när fartyget innehar last samt större eller mindre del deraf lossar; och må härvid jemväl såsom barlastade anses fartyg, hvilkas lastqvantitet är i förhållande till deras drägtighet af ringare betydenhet; i hvilket hänseende bestämmelserna uti mom. 2 i 27 § af Kongl.
Maj:ls nåd.
A inkommande varor, som, enligt taxan, förtullas med vissa procent af värdet, bör godsegaren uppgifva inköpspriset med tillägg af assurans, frakt och annan derå använd kostnad, intilldess de till lossningsorten anländt.
Företes icke dessa handlingar, vare Tullkammaren pligtig, likasom den i allt lall är berättigad, att genom tillkallade tvänne sakkunnige personer låta besigtiga varan och å angifningsinlagan anteckna antingen deras godkännande af det uppgifna värdet eller den tillökning deri, som de anse skäligen böra göras.
Vill godsegaren icke verkställa förtullning efter det af besigtningsmännen varan åsätta- värde, skall skriftligt bevis derom å angifningsinlagan tecknas och varan derefter, så. fort sig göra låter samt sist inom en månad från angifningen, genom Tullkammaren å offentlig auktion försäljas.
Sedan tullafgiften, beräknad efter försäljningsbeloppet, derest delta öfverstiger godsegarens värdeuppgift, men alltid minst efter denna sednare, blifvit, jemte auktionsomkostnaderna, afdragen, skall behållna auktionssumman godsegaren tillställas.
På vederbörande Fabriks- och Handtverksföreningar ankommer att utse en eller flere personer i hvarje stapelstad, som ega att tillse, del de till hvarje
Förenings yrke hörande varor blifva efter rigtiga värden och benämningar förtullade och öfvervara alla slämplingar i packhusen; dock må dessa ombuds frånvaro icke hindra tullbehandiingens företagande och fortgång. § 7- Om hvad iakttagas bör vid inkommande och utgående varors angifning och journaliscring, huru förhållas skal! med varors undersökning, förtullning och utleranande m. m., derom länder till efterrättelse hvad i särskilda författningar stadgas. 52 Förslag till Tull-taxa. § 8.
Egare af fartyg, som vid Svenskt skeppsvarf nybyggas, äro berättigade att, sedan fartyget kommit i fullfärdigt skick och sådant inför General-Tullstyrelsen styrkt blifvit, lii tillgodonjuta restitution af erlagda införselsafgilter för de materialier och skeppsförnödenheter, dem egaren genom behöriga intyg visat hafva varit till fartygets byggnad, tackling och utredning använda och för sådant ändamål från utrikes ort införda.
De skeppsförnödenheter, hvarmed ett Svenskt, från utrikes ort återvändande, fartyg under resan blifvit försedt, äro icke underkastade tull, så länge de förblifva i samma fartygs bruk. § 9
Vid utförsel sjöledes från stapelstad af följande, utaf utländskt råämne inrikes tillvei katie varor beviljas restitutionsvis af tullmedien: för '1 skålpund raffineradt socker, alla slag 40 Öre. »
I skålpund tobak, arbetad, alla slag 14 öre.
» 1 skålpund bomullsväfnad af garn, i finhet af JKi 32 eller deröfver, efter engelsk beräkning 10 öre. hvarvid för öfrigt iaktlages: O O 1:o alt minst 100 skålpund af en och samma vara skola till export angifvas och på en gång afsändas; 2:<) att vid angifningsinlagan alltid skall bifogas tillverkarens, under edelig för pligtelse afgifna och med två vittnen bestyrkta, försäkran, alt varan är Svensk tillverkning och af utländskt råämne, för hvilket full införselstull blifvit erlagd, äfvensom om bomullsväfnad, att den är tillverkad af utrikes spunnet garn i finhet af JVS 32 eller deröfver, efter engelsk beräkning; kommande detta bevis att biläggas tullkammarejournalen å den tullplats, hvarifrån varan utföres; 3.0 att varan, då den är stämpling underkastad, bör vara med behörig tillverkningsslämpel försedd; och 4:0 alt utförseln verificeras antingen genom intyg af Svensk Konsul eller vice Konsul å lossningsorlen eller, om sådan tjensteman der ej är anställd, af annan ve derbörande embetsmyndighet, att varan derstädes blifvit lossad.
Den här ofvan medgifna tuilrestitutionen eger icke rum vid utförsel till Norrige.
Förslag till Tull-taxa. 53 § 10.
Skeppare, inhemsk eller främmande, som. för trängande orsaker eller til! inhemtande af ordres för sin vidare resa, inlöper i Svensk hamn, der Sjöiullkammare finnes, må derstädes, utan skeppsumgälders erläggande, intaga förfriskmngar och anställa nödiga reparationer samt jemväl, under iakttagande af hvad 1:sta Kapitlet af Tull-stadgan af den 7 December I860 föreskrifver och efter behörig märkrullas afgifvande, lossa större eller mindre del af sin last och intaga fyllnad deri, utan att erlägga tull eller annan afgift för mera, än som lossas eller lastas; men för fartyget belöpande skeppsumgälder skola, med iakttagande af hvad ofvanstående 4 § föreskrifver, betalas, då lossning elier lastning eger rum.
Dock må, under fart från en till annan utländsk ort, fartyg, utan sådana umgälders erläggande, kunna lossa så stor del af innehafvande laddning, som icke öfverstiger fjerdedelen af fartygets lasldrägtig het, för utrönande hvaraf fartygets skeppshandlingar må tjena till grund.
Fartyg, inhemskt eller främmande, som i Svensk hamn intagit en del af sin laddning, må i annan Svensk hamn. der, enligt l.sta Kapitlet af Tull-stadgan, lastning får ega rum, inlaga fyllnad deri Då lossning eller lastning på flera ställen egt rum, erläggas dock, i öfverensstämmelse med nyss åberopade 4 §, skeppsumgälder endast å första lossnings- eller lastningsstället, derom bevis på passet meddelas. § 11 Skeppare vare skyldig att, på sätt i Irsla Kapitlet af Tull-stadgan är förordnad!, å märkrullan noga anteckna sitt förråd af lifsmedel, till mängd och beskaffenhet, vid den påföljd för uraktlåtenhet deraf, som berörda förordning bestämmer; och må det förråd, som för besättningens behof till begagnande om skeppsbord finnes nödigt, befrias från tull och andra afgifter i utlaslmngsorten.
Till provision må, under sådana vilkor, jemväl kunna hänföras följande qvnntiteter Vin, Bränvin.
Kaffe och Risgryn, nemligen: för fartyg, kommande frän Östersjön eller till någon hamn i Halland samt Göteborgs och Bohus län frän Nordsjöorter samt Holland, Hagland och Franska Westersjöhamnar: 2 kannor Vin, 1 kanna Bränvin, 2 skålpund Kaffe och 3 skålpund Risgryn, räknadt på hvarje person af besättningens och passagerarnes antal; samt för fartyg, kommande från orter utom Östersjön, med undantag af nyssnämnde fart till Halland och Bohus län: 3 kannor Vin, 2 kannor Bränvin, 4 skålpund Kaffe och 6 skålpund Risgryn, på enahanda sätt beräknadt Härvid bör för öfrigt iakttagas, att Vin och Bränvin icke mot hvart annal utbytas, så att den, som har mindre af den ena, får för sådan brist njuta ersättning i den andra varan; äfvensom att hvad af förenämnda fyra provisiorisartiklar öfverstiger en skeppares sålunda bestämda förråd i utlastningsorten skall, då 54 Förslag till Tull-taxa. fartyget icke omedelbart ånyo användes för utrikes fart, ovilkorligen förtullas.
Är från utrikes ort kommande fartyg, Svenskt eller främmande, ämnadt att omedelbart ånyo användas för utrikes fart, må skepparen, då han vid sin ankomst till riket såsom provisionsartiklar medhafver Vin, Bränvin, Kaffe och Risgryn i större qvantiteter än denna § bestämmer, vara berättigad att öfverskottet i märkrullan till återutförsel upptaga, hvarefter det bör under tullförsegling i packhuset eller i något säkert och tjenhgt rum ombord å fartyget förvaras, till dess skepparen åter afseglar, då den kontroll iakttages, som i 45 § Tull-stadgan för reexportgods finnes föreskrifven.
Likväl och derest något af detta öfverskott, under sådant fartygs längre qvarblifvande i Svensk hamn, för besättningen till begagnande om skeppsbord finnes nödigt, må det i mån af behof utlomnas, hvarvid motsvarande afskrifning å de på märkrullan till återutförsel uppförda qvantiteter bör ske.
Andra provisionsartiklar, än här ofvan nämnda, må likaledes under iakttagande af erforderlig kontroll, till den del de icke under vistandet i Svensk hamn ombord användas, eller till qvarbhfvande i riket förtullas, med fartyget åter utföras.
Hvad af inrikes producerade, enligt utgående tullpasset, med fartyget bevisligen utförda provisionsartiklar öfverblifva, må vid återkomsten, liksom utländska icke tullpligliga provisionsartiklar, tullfritt disponeras § 12.
På det skeppare och besättningar å Svenska kravelfartyg. större eller mindre, må komma till säkert åtnjutande af den föring, som uti Kongl.
Maj:ts år 1748 ut färdade Reglemente dem till uppmuntran blifvit tillagd, skola skeppare och besättning vid den Tullkammare, der lossning sker, af den tull, som för fartygets medbragta last inflyter, mot behörigt qvitto, erhålla dess föring, utgörande, vid fart frän Oste)-- sjön, för en skeppare 2 R:dr, för en styrman 88 öre och för de öfriga af besättningen, så väl som gossar, hvardera 60 öre; från de vid Nordsjön, Kanalen och Atlantiska hafvet belägna Europeiska orter, för en skeppare 10 R.dr 78 öre, för en styrman 5 R.dr 38 öre och för det öfriga skeppsfolket, hvarje person, 4 R.dr 32 öre, samt från Medelhafvet, Levanten och andra aflägsnare orter, för skepparen 13 R.dr 50 öre, för styrmannen 6
R:dr 75 öre och för hvardera af den öfriga besättningen 5 R:dr 38 öre; men dä tullbeloppet för medförda varor icke uppgår till minst 75 R:dr, bestås skeppare och besättning ej någon föring, från hvilken förmån äfven inhemska på klink byggda samt utländska fartyg äro uteslutna.
Skeppare, som komma från Medelhafvet, men tillika intagit last uti Westersjö hamnar, njute föring såsom från Medelhafvet, niir tullen för de derifrån i Svenskt fartyg medbragta varor stiger till en fjerdedel af tullbeloppet för de varor, sorn annorstädes blifvit inlastade.
Vid ett annat förhållande bestås endast den mindre föringen.
Förslag till Tull-taxa. 55 § *3.
För gods, sora under transporten genom tillfällighet tagit skada, må ej någon minskning i tullen tillåtas, så vida godsegaren sjelf vill detsamma disponera.
Anser godsegaren en sålunda förskämd vara icke kunna draga den i införsef-tarifen utsatta tull, må han, sedan skepparen, till upplysning om förhållandet, afgifvit sjöförklaring, äska laga besigtning å godset, hvilken då skall af Magistratsperson, med biträde af två sakkunnige och ojäfvige män, verkställas i närvaro af vederbörande Tullkammareföreståndare, som eger att, under tjenstemanna-ansvarighet, för bevakande af Kronans rätt, besigtningsåtgärden kontrollera; börande ock, derest godset är mot sjöskada försäkradt, assuradörernes ombud, om sådant i orten finnes att tillgå, genom Magistratens försorg bevisligen kallas till besigtningsförrättningen, likväl utan att denna genom ombudets frånvaro må uppehållas.
— Befinnes godset hafva under transporten undergått förskämning, skola besigtniogsmännen ej allenast härom utfärda intyg, utan jemväl, efter granskning af behöriga lasthandlingar, attestera värdet af enahanda vara i oskadadt skick.
Derest fog till anmärkning emot förrättningen icke förekommer, antecknar Tullkammareföreståndaren sitt godkännande å besiglnings-instrumentet, som icke edsvurne besigtningsman äro pligt ige att. der så äskas, med ed fästa.
Tullkammaren försäljer sedermera, efter föregången kungörelse, på öppen auktion i behörig ordning hvad förskämdt är, hvarvid, under iakttagande, att godset såsom å nederlag befintligt eller oförlulladt försäljes, införselstullen för det, som enligt tarifen förtullas efter värde, beräknas efter fastställd tullprocent å auktionspriset samt för annat gods emot tarifbestämmelsen minskas i samma mån, som auktionspriset understiger det vid besigtningen för oskadad enahanda vara bestämda värde; kommande behållna auktionssumman att, sedan belöpande tull blifvit erlagd, godsegaren tillställas.
Försummar godsegaren fullgörandet af bevisningen om varans förskäm ning utöfver fjorton dagar efter den preskriptionstid, hvarinom angifningsmlagan, jemlikt Tull-stadgans 21 §, bör vara lill Tullkammaren aflemnad, ansvare för lullafgif ternas fulla erläggande, derest han icke genom skriftlig anmälan hos Tullkammaren, inom samma tid, afstår sin rätt till den skadade varan, sorn då medelst offentligt utrop, för Kronans räkning, genom Tullkammaren försäljes.
Hvad vid tullbehandlingen i öfrigt af varor, bergade från strandade, utrikes ifrån komna fartyg, skall iakttagas, är i 5:te Kapitlet af Tull-stadgan förordnadt. § u.
I afseende på Sveriges och Norriges inbördes handelsförhållanden länder till efterrättelse hvad derom är eller varder stadgadt.
Bevillning»-Utskottets Betänkande J\Q 9. 1 Ank. till Exp.-Otsk den 11 Maj 1863, kl. 4 e. m.
Betänkande, angående, allmänna bevillningen.
Jemlikt 70 § Regeringsformen och 31 g Riksdagsordningen, får Bevillningsutskottet Öfver de motioner rörande allmänna bevillningen, hvilka frän Riks-Ständen blifvit till dess beredning öfverletnnade, nu afgifva utlåtande och i sammanhang dermed framställa förslag till de ändringar i och tillägg till föreskrifterna i gällande Bevillnings-stadga, hvilka dels ansetts påkallade af vissa bland ofvannämnda motioner, dels ock vid den granskning af Bevillnings-stadgan, som inom Utskottet blifvit verkställd, funnits nödiga och nyttiga.
Den vidsträcktare omfattning och uti sjelfva bevillningsgrunderna mera ingripande syftning, som utmärker en och annan af förenämnda motioner, föranleder Utskottet att först till granskning upptaga dessa motioner.
De öfriga åter, hvilka afse speciela ändringar och förtydliganden eller innehålla blott anmärkningar till Utskottets bedömande, förekomma här nedan i den ordning, hvartill Bevillningsstagdans uppställning gifver anledning.
Ett framstående rum bland de förra intager den inom Borgare-Ståndet af Herr N. H.
Qviding väckta motion (N o 1331. såsom afseende grundläggandet af ett nytt skattesystem.
Redan i tillvaron af den mångfald skatter, som ännu förefinnes och utgör det hufvudsakliga af Statens och kommunernas årliga inkomster, vore, enligt motionärens lörmenande, anledning misstänka att för lagarne om beskattningsväsendet en allmängiltig, klart insedd rättsgrund saknades, och, efter att hafva egnat en kritisk betraktelse ät de nuvarande skatteslagen, har motionären framställt den åsigt, att sä väl fastighets-, som inkomstskatter hvilade på det falska antagande att egendom och icke person borde beskattas samt att de indirekta beskattningstitlarne. såsom tullen, stämpelpappersafgiften, bränvinstillverknings- och försäljnings-afgiften samt tjenstemännens sporteltaxor borde, såsom förkastliga till sina grunder och i sina följder vållande orättvisor, olägenheter och missförhållanden, helt och hållet utdömas och lemna plats för ett beskattningssystem, som möjliggjorde personens beskattande.
Det nya slag af skatt, sorn motionären ansett böra tinder namn af allmän skatt träda i de ganda slagens ställe, skulle åstadkommas på följande sätt.
Den summa, som för äret ansloges till i iks-hushällningen fördelades af Rikets Ständer på länen, med ledning af hittills från hvarje län utgångna skattebelopp samt kända Bih. till R.
Prot. 1862 & 1863. 5 Sami. l Afd. 8 Saft. 1 2 Bevillning s-Utskottets Betänkande 9. statistiska fakta.
Ett läns skattebelopp fördelades åter af Landstinget på länets Granna^, — en benämning hvarmed motionären velat beteckna pä en gång stad och socken pålandet.
Den kronoskatt, sorn sålunda fallit på ett grannlags lott, sammansloges med det belopp, som samma grannlag hade för egna utgifter af nöden och hela summan fördelades slutligen af grannlagsstyrelsen — de genom Kongl.
Förordningen den 21 Mars 1862 tillsatta nya allmänna kommunalförsamlingar — på grannlagets individer i förhållande till deras genom noggrann taxering bestämda inbördes skatteförmåga.
Efter uppbördeu levererades hvarje grannlags kronoskatt genom grannlagsstyrelsens försorg i landtränteriet, såsom följd hvaraf Kronan i beskattningsväg framdeles hade att hålla sig allenast till grannlagen oell icke finge med individerna att sköta vidare, än att vid levereringen uppgifna restantier, hvilka dock skulle blifva, jemförelsevis till hvad hittills varit, f;i. enär skatten vore afpassad efter hvarje skattskyldigs förmåga, måste genom Kronans embetsman indrifva?.
Ett väsendtligt vilkor för detta nya beskattningssätt vore noggrannhet vid skattebeloppens fördelning, sä väl pä länen och grannlagen som pä individerna.
De båda förstnämnda slagen af fördelning skulle desto lättare kunna utföras, ju mera statistiken hunne upparbetas och i enkla, snarfattliga, men på samma gäng mångsidigt belysande uppställningar utbreda kännedom af land och folk.
För utskiftningen af grannlagets skattebelopp pä individerna kunde flera metoder gifvas och äfven den bäste skulle utan tvifvel tillåta ytterligare förbättring, hvadan ock, dä man borde kunna antaga ju längre framåt desto större intelligens hos grannlagsstyrelserna och följaktligen omtanka för individernas väl, en allt större fullkomlighets ernående i beskattningen mycket val läte tänka sig.
Den metod, sorn nu synts motionären lämpligast, har blifvit antydd i följande punkter: l:o.
Sk atte förmågan kunde uttryckas genom tal, såsom t. ex. att 1 utvisade den minsta.
En person, soln talen 100 eller 1,000 åsattes, skulle anses kunna skatta hundra eller tusen gånger mer än den, sorn skattade minst, och finge således lika mänga Riksdaler i skatt, när den sistnämnde hade en Riksdaler.
Summan af grannlagets alla skattetal förhölle sig till dess hela skattebelopp, som hvarje individs tal till hans skatt. 2:o.
Skattetalet skulle åsättas med afseende pä egandet inom grannlaget af fast eller löst gods, hvar som helst, yrke, omfånget af industriel rörelse, antagliga inkomster, skulder, tillfälliga vinster och förluster, lefnadssätt, ålder, helsotillstånd och andra personliga förhållanden, familjeförhållanden samt alla de omständighi ter i öfrigt, som taxeringsmännen kunna anse af beskaffenhet att böra inverka pä individernas skatteförmåga. 3:o.
Taxeringsmännen borde häri vara bundne endast af egen öfvertygelse, men skulle för undvikande så vidt möjligt af misstag, ega inhemta tillgängliga upplysningar från alla embetsverk, hvarförutan den skattskyldige vore obeta<?et, om så önskades, att icke mindre framlägga för taxeringsmännen de fakta, som kunde vägleda omdömet om hans skatteförmåga, än ock föreslå eget eller andras skattetal till det afseende, som kunde finnas förtjent.
Den, som uraktläte uppgift eller beträddes med en osannfärdig sådan, finge skylla sig sjelf om hans förmåga blefve öfverskattad.
Från beskattning skulle undantagas: a) personer under 21 år utan förmögenhet; b) alla de, om hvilka kändt är att de icke magta någon skatt utgöra, hvarigenom debiteringens och afkortningens onödiga omgångar för sådana personer undvekes; Bevillnings-Uukottett Betänkande J\f 9. 3 c) Kronan och kommunerna för egendom, som omedelbart för deras räkning brukas; 5:o.
Alla andra skulle taxeras hvar för sig, utan afseende på bolag.
Afven qvinnor, hemmavarande öfveråriga barn, husfolk och tjenstehjon borde efter förmåga bid aga till samhällskostnaden; börande den ene icke vara för den andres skaft ansvarig. 6:0.
Funnes inom grannlag fastighet, som egdes af der icke skattskrifven person, eller idkade sådan person rörelse inom grannlaget. då borde fastigheten eller rörelsen anses sorn person och taxeras, änskönt dervid anställde personer blefve särskildt beskattade*. 7:o.
De natura prestationer, sorn nu utgå af fastigheter inom ett grannlag till Kronan, skulle värderas i penningar och sammanräknade beloppet tilläggas grannlagets kronoskatt, börande egarens sedermera bestämmande skattebelopp minskas med värdet af dylika hans hemman vidlådande onera. 8:0.
Alldenstund taxeringens resultat blefve tillförlitligare, ju bättre dess verkställare kände den, sorn vore i fråga att åsättas skattetal, skulle det icke tillåtas grannlag.sstyielsen att omedelbart taxera, om grannlagets folkmängd öfverstege tili exempel 5.000.
I sådant läll borde en förberedande taxering cga rum distriktsvis af dertill utsedde personer inom styrelsen med tillkallade gode män från distriktet, sedan styrelsen, till vinnande af jemförelse mellan distrikterna, satt i skattetal allenast några af de mera bekanta namnen inom hvarje distrikt.
Samtliga distrikttaxeringarne skulle sedermera granskas af styrelsen, hvilken slutligen bestämde skaf,tetalen. 9:o.