Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
— Härefter emottog Akademien ett Nådigt Rref af den 17 April 1821, hvaruti Kongl. Majit, i afseende på nyssnämnde förslag, anbefallde Akademien att inkomma med yttrande rörande planen för ett sådant arbete; men som denna plan dervid blef inskränkt till utarbetandet af en Statistik öfver Riket i dess närvarande tillstånd, d. v. s. till ett specielt arbete öfver en viss tidpunkt, icke till en fortsatt statistisk verksamhet, insåg man snart otillräckligheten af en sådan åtgärd; och så väl särskilda ledamöter af kommittéen för Embetsverkens reglering, som Landtbruks-akademiens statistiska afdelning (den sednare uti utlåtande af den 27
December 1829) föreslogo derföre inrättandet af eli »Statistiskt Kontor,» till hvilket borde ingå resultater och sammandrag af alla sådana statistiska uppgifter, som i Rikets kollegier och öfriga embetsverk beredas eller äro att tillgå, äfvensom deras embets-berättelser samt alla sådana arbeten, som i ett eller annat afseende röra de föremål, som ligga inom statistikens område, och hvilket Kontor dymedelst, samt genom brefvexling med vederbörande myndigheter, komme i tillfälle att iakttaga och redovisa flukluationerne af folkmängd, industri och välmåga, utreda verkningarne af beskattningen i afseende på storlek och fördelning o. s. v. 12 Stats• samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskollens Betänkande, N:o 2.
Detta nyttiga förslag kom emellertid aldrig till verkställighet, efter hvad jag hört sägas, derföre att man vid den tiden hade i sinnet att företaga en fullständig reorganisation af de förvaltande verken och ville uppskjuta inrättningen af nämnde Kontor, till dess den form, som dessa kunde erhålla, vore afgjord; och när man slutligen häruti vidtagit de åsyftade förändringarne,' eller beslutat sig lill att i sådant hänseende låta bero vid det gamla, var förslaget bortglömdt.
Efter mer än 20 års förlopp, hvarunder öfvertygelsen om behofvet af en sådan inrättning utom allt tvifvel vunnit tillräcklig mognad, torde det icke kunna synas för tidigt att åter väcka ett likartadt förslag.
Jag vågar till och med påstå att det är hög tid; och jag hemtar en särskild anledning till detta påstående af de snabba framsteg, statistiken i sednare åren gjort i andra länder, och den ofantligt stegrade uppmärksamhet, man numera öfver allt egnar dess utveckling, icke blott inom egel land, utan äfven uti främmande.
Det är nemligen naturligt att en vetenskap, som hufvudsakligen lefver- af jemförelser, icke länge skall åtnöja sig med upplysningar öfver ett land allena.
Dessa gifva icke fullt tillfredsställande grunder för bedömande af Slatens tillstånd och framskridande; blott genom jemförelser kan en tillförlitlig insigt erhållas i de funna talens betydelse, kan man med säkerhet uppfatta sin egen ståndpunkt bland verldens hyfsade länder.
Men dylika jemförelser, så vigtiga för hvarje särskildt fall, äro likväl overkställbara, om statistiken hos de öfriga är vanvårdad, om icke de officiela arbetena i dessa innehafva en viss grad af tillförlitlighet, fullständighet och likformighet.
Det ligger derföre i hela den bildade verldens intresse, att statistiken i denna rigtning, så vidt möjligt är, utbildas hos alla folk, och man följer med uppmärsamhet hvarje åtgörande, likasom hvarje underlåtenhet, i denna väg hos den ena eller andra nationen.
Man har redan börjat positivt arbeta pä att tillvägabringa större likformighet och ett mera ändamålsenligt system i de statistiska forskningarne och behandlingen af deras resultater; och den i September sistlidet år hållna statistiska kongressen i Briissel var blott den första, ehuru lysande, yttringen af detta bemödande.
Det måste då för hvarje nation, som icke är helt och hållet likgiltig för sitt anseende, vara af vigt att icke blifva utesluten från kretsen af dem, som vilja och kunna deltaga i detta utvecklings-arbete; det har redan väckt ett för oss föga smickrande uppseende att
Sverige icke låtit representera sig vid denna kongress, till hvilken både Norrige och Danmark, ja, till och med så aflägsna länder, som Förenta Staterna och Egypten, sandt deputerade — en , underlåtenhet, hvilken dock sannolikt haft sin grund icke i någon likgiltighet å Regeringens sida, utan deruti, att dea ansett vår officiela statistik ännu icke så ordnad, att vi kunnat på ett för oss förmånligt sätt deltaga i en sådan kongress.
— Men det skulle vara alltför bedröfligt, om vi för all framtid skulle nödgas afhålla oss från dylika, för hela den öfriga civiliserade verlden gemensamma, förhandlingar; och om vi, såsom förhållandet i sjelfva verket nu är, icke skulle ens kunna antaga någon inbjudning att deltaga i de öfverenskommelser och beslut, som emellan andra stater blifvit fattade, emedan vi vore i saknad af en central-myndighet, som kunde tillämpa desamma på våra förhållanden och leda de för sådant ändamål nödige åtgärder.
Hvad sjelfva organisationen af ifrågavarande institution angår, torde det icke vara lämpligt att här ingå i något detaljeradt förslag, helst det torde vara lämpligast att Ständerna endast anvisa medel dertill, men åt Regeringen öfverlemna sjelfva verkställigheten af beslutet.
Det torde dock tillåtas anmärka, att tvänne olika systemer för en sådan organisation gjort sig gällande i utlandet, det ena bestående deruti att en kommission, sammansatt af ansedde och vetenskapligt bildade män, kontrollerar och i sisla Stals- samt Allm. Besv.- och Ekon.-lJtskottens Betänkande, N:o 2. 13 sista hand bestämmer arbetets gång, hvilket dock i sin helhet och hufvudsakligen ledcs af en sekreterare eller byrå-chef, det andra åter deruti, att någon utmärktare statistiker, med tillhjelp af underordnade tjenstemän, ombesörjer hela arbetet, för hvilket han ensam ansvarar.
Hos oss torde det förra systemet, åtminstone till en början, vara att föredraga, i synnerhet om Tabell-kommissionen komme att förenas med, eller rättare, uppgå uti den nu föreslagna institutionen, emedan man då redan egde en gifven basis, på hvilken man blott har att bygga vidare.
I allt fall synes Tabell-kommissionen böra i sitt närvarande skick upphöra, då tvänne inrättningar, som båda, ehuru i olika omfattning, hafva samma bana och syftemål, icke synas böra fortgå vid sidan af hvarandra, och en sådan indragning dessutom skulle leda till besparing af kostnader.
— Men ett hufvudvilkor, om ändamålet med en Statistisk Byrå skall vinnas, är det, att densamma erhåller en fullkomligt fri och oberoende ställning.
Byrån skall göra hela Statsförvaltningen sina vigliga tjenster och härtill förskaffa sig medel från alla förvaltningsgrenar.
Den måste derföre till alla Stats-myndigheter stå i lika förhållande, vara ingen subordinerad, alla coordincrad.
Den måste vara berättigad, att af alla auktoriteter omedelbart infordra nödiga upplysningar, och dess föreståndare måste, så väl till embets-sfällning som löne-inkomster vara så oberoende, att han vid meddelandet af sina omdömen icke behöfver se lill om det klingar angenämt, vare sig för Styrelse, Ständer eller auktoriteter, utan blott om det är riktigt; att han ej förut beräknar, hvart han vill gå, utan att han låter föra sig dit flitig forskning och ärligt eftersinnande af sig sjelfva leda honom.
Att denne man, af hvars kunskaper, förmåga och ihärdighet hela arbetet kommer att bero, bör ega en vidsträckt praktisk erfarenhet i statistiska arbeten, i förening med vetenskaplig underbyggnad, grundlig kännedom af statistikens utveckling i andra länder och sann kärlek till saken, hvilken icke får betraktas såsom en vanlig tjenstebefattning, faller af sig sjelft.
För öfrigt mäste byrån vara försedd med ett rikhaltigt statistiskt bibliolhek, äfvensom den bör hafva att tillgå åtminstone de vigtigaste inländska tidskrifter och tidningar, samt sådana utländska blad, som sysselsätta sig med statistiken.
Sjelfva kostnads-beloppet för denna organisation kan naturligtvis icke nu med full säkerhet bestämmas, men om Ständerna intill nästa Riksdag bevilja ett provisoriskt anslag dertill af 5000 R:dr Banko årligen, skola säkerligen dessa penningar med mångdubbel vinst komma det allmänna till godo, och man snart blifva i tillfälle att göra motsvarande besparingar genom indragning efter hand af alla de, sam manlagdt icke obetydliga, anslag, som nu utgå till en mängd tjenstemän i olika verk, hvilka hafva sig uppdraget att utarbeta särskilda statistiska tabeller och berättelser.
Säkerligen skola afven en stor del kommitté-arbeten, som nu alltjemt medtaga vida större summor, kunna genom denna institution göras umbärliga.
Föröfrigt torde nyssnämnde anslag desto mindre kunna anses för högt tilltaget, som Norrige för enahanda ändamål utgifver ungefär dubbla beloppet, nemligen vid pass 5000 speciedaler, eller omkring 13,300 R:dr Banko årligen, samt Danmark likaledes årligen 12,000 Rbdr, eller 16,000 R.dr B:ko.
Det torde äfven såsom ett bevis, hvilken vigt man i andra länder tillägger den officiela statistiken, och hvilka betydliga summor man der icke drager i betänkande att använda för att vinna tillfredsställande resultater i detta hänseende, förtjena anmärkas, huruledes Belgiens sednaste folkräkning kostat 600,000 francs, samt att Förenta Staternas 7:de census — den af år 1850 — kostat 1,267,500 dollars, eller vid pass 3,100,000 R:dr Banko. 3:o af förre Talmannen Nils Persson från Kronobergs län, som väl ansåg inrättandet af ett Statistiskt Embetsverk kunna vara af intresse och medföra nytta, men til Bih. till B.
Prot. iS53 & 1SS4. 4 Samt. 2 Afd. 1 Hält. 3 14 Stais- samt Allm. Besv.- och Ekon.-fjtskottens Betänkande, N:o 2. lika föreställde sig, att enahanda ändamål, som med motionerna afsåges, kunde vinnas derigenom, att Kommerse-kollegii statistiska kontor sammansloges med Tabell-kommissionen, och, derest sådant erfordrades, tjenslemanna-personalen ökades med en eller högst tvänne tjenstemän, hvarigenom den betydliga kostnad, som skulle uppkomma genom inrättandet af ett nytt embetsverk, kunde undvikas.
För den händelse likväl Rikets Ständer skulle förorda ett dylikt Statistiskt Embetsverk och till dess inrättande ansloge medel, ville förre Talmannen hafva fästat uppmärksamheten derå, att Kommers-kollegii statistiska kontor blefve alldeles öfverflödigt och borde såsom sådant förordas till indragning. 4:o af Riksdags-fullmäktige Måns Monsson från Kalmar och Lars Magnus Knutsson från Östergöthlands län, hvilka instämde med Herr Rådmannen Gråå. 5:o Af Riksdags-fullmäktigen Ola Månsson från Christianstads län, enligt följande skriftliga reservation: »Då jag reserverar mig mot Utskottens ifrågavarande betänkande, afser denna reservation icke den underdåniga skrifvelsen, som, för ordnandet af en mera ändamålsenlig statistik inom fäderneslandet, är högst vigtig; men enär Utskotten på förhand ingalunda kunna beräkna de erforderliga kostnaderna, anser jag det ej vara lämpligt att dertill anvisa Stats-anslag, så mycket mindre, som det måste vara Kongl. Maj:t obetaget att, i likhet med hvad som förut brukligt varit, dertill anlita sådana disponibla medel, som på en eller annan hufvud-titel kunna besparas.» 6:o af Riksdags-fullmäktigen Matts Persson från Stockholms län, enligt en sä lydande reservation: »Jag reserverar mig emot det beslutade tillstyrkandet, att 10,000 R:dr Ranko borde anslås till ett Statistiskt Embetsverk, innan man känner huru och på hvad sätt detsamma skall ordnas.
Deremot anser jag, i enlighet med Herr Rådmannen Gråå, såsom riktigt, att Rikets Ständer till Kongl. Majit aflåta en så beskaffad skrifvelse, som Utskotten föreslagit, så att Rikets Ständer vid nästinstundande Riksdag kunde få motse en Kongl, Proposition i ämnet, då först man blefve i tillfälle att bedöma anslags-summan till dess belopp.
Ått bevilja penningar till ett embetsverk, utan att känna dess organisation eller innan det blifvit ordnadt, synes ej vara lämpligt: och ehuru jag ej underkänner vigten af frågan, så anser jag formen i omförmälde hänseende vara oriktig.»
Med Matts Persson instämde: Riksdags-fullmäktige Henrik Andersson och Jöns Erik Ersson från Örebro, A. Sundholm från Stockholms, David Andersson från Hallands och J.
Lindby från Gottlands samt A. Hylander från Wermlands län.
STOCKIIOUM, tryckt hos ISAAC MARCUS, 1854.
Stais- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande, Jt? 5. 1 M 3.
Anis. lill Eip.-Utsk. d. 14 Aug. 1854, kl. 2 e. ra.
Utlåtande, angående vackt fråga om, ändring, i vissa delar, af föreskrifterna, rörande Fyr- och Båk-afgifters erläggande.
Uti en af Riksdags-fullmäktigen Johan Wassmuth frän Stockholms län inom Hedervärda Bonde-Ständet väckt, till Stals-Utskottet remitterad motion, har blifvit anfördt: att under de tvä sednare åren fyr- och båk-afgift blifvit affordrad för de öppna Jagt-bålar, som begagnades för att från den, fyra å åtta mil utom Stockholm belägna skärgården, till hufvudstaden införa hö och ved samt andra landtmanna-produkter, oaktadt dessa båtar icke passerade någon fyr eller båk, och ej heller borde benämnas ens halfdäckade, enär de blott hade utmed långsidan så kallade gångbord af omkring en alns bredd, hvilka icke utgjorde något däck utan voro anbragte blott för att gifva båtarne styrka och, i stället för lösa plankor, att stiga uppå; att denna afgift utgjorde minst 1 R:dr B:ko för hvarje resa och vore desto mera betungande, som för omnämnde båtar, hvilka på en sommar vanligen kunde medhinna 30 å 43 smärre resor, erlades utom samma afgift, jemväl andra utskylder, såsom läst-afgifter, hamnpenningar, bevillning, lotspenningar, m. m.; och har motionären, som ansett en billig förändring uti det öfverklagade förhållandet böra ega rum, föreslagit: l:o att, derest någon författning funnes, som gåfve stöd dertill, att för åberopade slags farkoster skulle erläggas ifrågavarande afgifter, samma författning till all kraft och verkan mätte upphöra, samt 2:o att deremot ny Förordning måtte utfärdas, hvilken ålade alla de båtar och fartyg, som passerade fyrar och bakar, att efter deras lästetal, fyr- och båkafgift erlägga; och att, i fråga om halfdäckade, icke andra båtar måtte under sådan rubrik hänföras, än de, som voro försedda med så stort däck, att detta utgjorde båtens halfva vidd och vore så beskaffadt, att derunder varor kunde skyddas för väta.
Sedan Stats-Utskottet för frågans behandling sammanträdt med Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet, få Utskotten sitt utlåtande deröfver afgifva, och vilja dervid först fästa uppmärksamheten vid de i Kongl. Förordningen den 16
Maj 1827 förekommande, ännu gällande, stadganden angående det ämne, motionen omfattar.
Uti nämnde Kongl. Förordning föreskrifves nemligen bland annat: Dih. lill R.
Prot. 1833 & 1834. 4 Sami. 2 Afd. 2 Baft. 1 2 Stats- samt Allm'.
Besv.- och Ekon.-Utskotlens Utlåtande, J\s 3. att fyr- och båk-afgift utgår efter fartygets lästetal, och erlägges af inhemska sjöfarten, för inkommande och utgående tillsammans såsom för en resa, med 3 skillingar för fartyg som äro däckade och lastade, men med 1 skilling per läst för öppna skutor och båtar; att från erläggandet af fyr- och båk-afgift äro befriade, däckade fartyg, skulor och båtar under tio lästers drägtighet, samt öppna fartyg, skutor och båtar, som enligt mätarebref icke öfverstiga 13 lästers drägtighet, äfvensom däckade eller odäckade fartyg, som afgå till orter inom samma Tullkammare-distrikt, för att lossa eller lasta; att alla liaIfdäckade fartyg, som hafva back, gångbord och akterdäck samt beklädnaden spikad och till nåten drifven samt beckad, och däcksbalkarne emellan gångborden uti fasta karmar, betäckte med större eller mindre kapeller och luckor, skola, utan afseende derå om mast eller master stå i lucka eller i däcksbeklädnaden, erlägga fyr- och båk-afgift lika med heldäckade fartyg; samt att öppna fartyg, som för tillfället blifvit med lösa plankor eller s. k. förloradt däck betäckte, till förvarande af innehafvande last, af inhemska produkter, betala fyroch båk-afgift lika med andra öppna fartyg när de äro utöfver 13 läster.
Enligt de här ofvan anmärkte stadganden, erlägges alltså fyr- och båk-afgift alldeles icke för öppna fartyg, skutor och båtar, som ej öfverstiga 15 läster, och för dem, utöfver denna drägtighet med endast 1 sk.
B:ko för hvarje läst; äfvensom någon sådan afgift icke ifrågakommer för de fartyg, som gå emellan orter inom samma Tullkammare-distrikt, för att lossa eller lasta.
För såvidt motionen således må afse befrielse från berörde afgift för de öppna båtar af större drägtighet än 15 läster, hvilka ankomma från ställen utom Stockholms Tullkammaredistrikt, så synes Utskotten en sådan befrielse desto mindre böra ega rum, som dessa båtar i mer eller mindre mån befara skärgården och vid många tillfällen kunna hafva nytta af de håkar, sjömärken och prickar, som på Lots- och Båk verkets bekostnad underhållas; och då, beträffande motionen för öfrigt, den åberopade Författningen tillika innehåller föreskrifter, som bestämma för hvilka half— däckade fartyg afgiften erlägges lika med för heldäckade, och huru öppna båtar må vara täckte, för att undgå den högre afgift, som för däckade fartyg är påbjuden; samt, i händelse vid beräknandet af den ifrågavarande afgiften någon oriktighet skulle egt eller ega rum, hvar och en, som anser sig derigenom vara för närmad, är obetaget att hos vederbörande derutinnan söka rättelse, få Utskotten tillstyrka, att motionen ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Från Utskottens beslut reserverade sig Riksdags-fulimäktigen J. G. Wassmuth från Stockholms län, som afgaf följande reservation: , Slats- samt Allm. Besv.- och Ekun.-Ulskoltcns Utlåtande, M -I. 3 »Emot det af Höglofl.
Stats- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskotten fattade beslut öfver den af mig väckta motion, angäende fyr- och bäk-afgift, som de 2:ne sista åren blifvit påförd innehafvare af öppna Jagt-båtar, får jag härmed aflemna följande Reservation:
Då ifrågavarande båtar göra sina turer endast från de inom
Stockholms skärgård belägne egendomar för transport till hufvudstaden af egna förråder af hö och ved med mera, på ett afstånd, som icke utgör öfver 6, men ofta l'/2 mil, samt någon afgift härför tillförne ej blifvit erlagd; alltså och då dessa båtar, hvilka till 5/6:delar äro öppna och således i någon mån icke kunna hänföras under rubrik: »halfdäckade», enär detta förutsätter, att halfva båten skall med däck vara försedd och icke, som här är fallet, försedde med plankor för att stärka relingen; måste afgiften, såsom tillkommen på grund af en af Utskotten åberopad äldre författning, som aldrig varit förut tillämpad, vara endast ett från vederbörande Uppbördsmäns sida påfunnet beskattningssätt, hvilket rättvisligen bör afskaffas, särdeles som båtarne sällan eller aldrig passera de vid inloppet från hafvet anlagde fyrar och håkar, samt de personer, som föra dessa båtar, icke äro att anse som sjömän, och derföre icke ega något begrepp om fyr eller båk eller känna huru en sådan ser ut.
Det borde i detta fall varit af behofvet påkalladt att dessa märken varit afmålade. » M 4.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 14 Aug. 48S4, kl. 2 e. m.
Utlåtande, i anledning af vackt fråga om reglering af Postiljonernes lonevilkor.
Uti en inom Hedervärda Bonde-Ståndet väckt, till Stats-Utskottet remitterad motion, har Riksdags-fullmäktigen Johannes Nilsson från Skåne, med hvilken sig förenat Riksdags-fullmäktigen Peter Gabrielsson från Kronobergs län, jemte framställning deraf, att de ordinarie Postiljonerne i årlig lön åtnjöte af Postverket Sextio R:dr B:ko, utom 1 B:dr samma mynt för hvarje dag de voro i aktiv tjenstgöring, fästat uppmärksamheten dervid, att de extra ordinarie Postiljonerne, hvilkas tid skulle vara af tjenste-åligganden upptagen lika mycket som de ordinaries, icke hade nå - 4 Stats- sami Allm. Besv.- och Ekon.-Utskotlens Utlåtande, M A. gon årlig lön, utan endast åtnjöte dagtraktamente för den tid, då de tjenstgjorde; att, utom detta missförhållande, i afseende å Postiljonernes aflönande det förekomme, att Postiljoner, anställde vid de större stationerne, nödgades vara i tjenstgöring nästan ständigt, då deremot andra vid mindre stationer, der postgången ej vore så liflig, endast två eller tre gånger i veckan behöfde göra tjenst; att likväl de förre som för det ökade besvär, de sålunda fingo vidkännas, icke hade större fördelar än som utgjordes af deras dagtraktamente, desto hellre borde erhålla en skäligen ökad aflöning, som deras tid, kraft och helsa tages mera i anspråk än deras, som hade en mindre trägen tjenstgöring; och har motionären, med anledning häraf, föreslagit: att Rikets Ständer måtte i underdånig skrifvelse hos Kongl. Maj:t anhålla om vidtagande af så beskaffade åtgärder, att samtlige vid Postverket anställde
Postiljoner kunde komma i åtnjutande af i allmänhet lika löneförmåner, men att på de orter, der, i följd af lokala förhållanden, tjenstgöringen för Postiljonerne vore mera trägen, desse kunde utöfver löneförmånerne erhålla en, efter desamma skäligen lämpad ersättning.
Sedan Stats-Utskottet ansett nödigt behandla motionen gemensamt med Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet, hafva Utskotten tagit densamma i öfvervägande, och få nu vid afgifvandet af sitt utlåtande upplysa, att vid sistlidnc Riksdag motion blifvit väckt af enahanda innehåll som den nu ifrågavarande, men att då varande Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet, uti sitt, i anledning deraf, afgifna utlåtande JVS 63, som blef af samtlige Riks-Stånden bifallet, tillstyrkt, att samma motion icke måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda, och till grund för detta sitt tillstyrkande hufvudsakligen åberopat, att sedan genom Kongl. Brefvet den 25 Februari 1852 Postiljonernes löneförmåner blifvit bestämda till de belopp, nämnde Kongl. Bref innehölle, så hade under den längre tid, som sedermera förflutit, veterligen icke någon brist på Postiljoner uppstått, utan deremot vid inträffande ledigheter flera sökande till dessa platser vanligen anmält sig, deraf borde dragas den slutsats, att de ordinarie Postiljonernes löner och traktamenten icke voro otillräckliga; samt att beträffande det förhållande, att aflönings-förmånerna för extra ordinarie
Postiljoner voro ringare än för de ordinarie, sådant vore desto mindre anmärkningsvärdt, sorn enahanda förhållande egde rum icke allenast med vaktbetjeningen, utan äfven med tjenstemanna-personalen i allmänhet inom Riket, nemligen att förhöjning i lönerna egde rum först vid skeende befordringar eller till följd af längre tjenstetid samt derunder visadt nit och skicklighet.
Då nu motionären icke anfört någon omständighet, som förringar de skäl, som, på sätt nämndt är, blifvit af sistlidne Riksdags Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskott uttalade till stöd för dess då yttrade åsigter i frågan, få Utskotten, som i samma åsigter instämma, tillstyrka, att å förevarande motion ej måtte fästas vidare afseende.
Slats- sami Allm. Besv.- och Ekon.-Ut shott ens Utlåtande, M 3. 5 M 5.
Exp.-Utsk. d. 1.4 Aug. 1854, kl. 2 e. m.
Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Rikets Stander, angående en vid verkställd rotering af köpingen Trelleborgs jord, i denna köpings ordinarie
Båtsmanshåll uppkommen öfver skjutande mindre rote-andel.
Uti Högstberörde, till Rikets Ständer aflåtne, Skrifvelse, har Kongl. Majit i Nåder gifvit Rikets Ständer tillkänna, att sedan vid verkställighet inom Malmöhus län af den under den 21 September 1839 anbefallda extra rotering till Råtsmanshåll af den, städerna i Riket tillhörande, privilegierade jord, köpingen Trelleborgs så beskaffade jord, till dess betydligaste del befunnits vara till arealen icke känd, eller behörigen uppnått, och Kongl. Majit den 1 Februari 1841 förklarat att vid den för köpingen då föreslagna extra rotering finge tillsvidare bero intilldess afmätning af berörde jord försiggått; samt Kongl.