Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Besv. och Oceon.^XJuk Betänkande 3 Befallningshafvande och derpåföljande utsyning m. m., vöre, enligt motioliairernes tanka, ett hinder, hvilket afhölle mången frän ett fördelaktigt användande af mark, som nu ligger ofruktbar.
Något missbruk vöre i detta afseende icke att befara, elier skulle åtminstone ganska sällan inträffa, enär egaren måste bäst inse fördelen af ett ändamålsenligt begagnande af sin jord.
Öfver denna fråga, som bort af Lag- och OeconomieUtskotten gemensamt behandlas, få Utskotten äran yttra, att Då erfarenheten af den skadliga verkan svedjande på sandmo samt bergaktig och stenbunden mark i allmänhet medför, föranledt det deremot utfärdade förbud, och några förändrade förhållanden i detta afseende icke inlrädt; Då den från liera orter öfverklagade brist på skog icke synes medgifva oinskränkt tillåtelse, att svedja på sådan mark, hvarest både skogens och jordens alslrings-förmåga derigenom förstöres; Då det deremot utfärdade förbud dessutom icke är ovillkorligt, utan medgifver rättighet dertill, så vida Konungens Befallningshafvande sådant tillåter; och ' Då enligt Lag och nu gällande Expeditions-Taxa, hvarken arfvode till synemän edler lösen för så kallad utsynings-Resolution erläggas; anse TJlskotten de af Johannes Christoffersson och Erie Ersson väckte motioner icke lora bifallas, Hvilket dock Rikets Ständers egen upplysta pröfning underställes.
Stockholm den 18 Junii 1834* N:o 5.
Anio till Exp.
Utsk. [den 19 Juni!, Betänkande } i anleda ng af väckt fråga om reclamation af förrymde gäldenärcr.
Till Allmänna Besvärs- och OeconomieVtskoltet har blifvit hänskjuten en af Herr Bo Christian Roosy hos Högloft.
Ridderskapet och Adelil väckt motion, så lydande:
"Med stöd af senare tiders bedröfliga erfarenhet, att vårdslösa galde - 4 Lag- samt Allm.
Bcsv. och Oecon -Utsk, Betänkande 21:o "närer, sedan de inom fäderneslandet till yttersta grad missbrukat medborgerligt förtroende, derefter fly landet, och, medelst skydd hos nästgränsande magter, frikalla sig från alla- de ansvar
Svensk lag en vårdslös gäldenär ålägga, föranledes jag hemställa: om icke Eikets Ständer Lö"ra ingå med underdånig proposition lill Kongl. Majit att den öfverenskommelse må med fremmande magter träffas, att hvartdera Eikets för ”gäld rymde undersåtare må kunna i eclameras.”
Yid pröfning af denna fråga, hvilken OeconomieUtskottet ansett böra gemensamt med Lagutskottet behandlas, hafva Utskotten fästat uppmärksamhet dervid, a) att vid benämningen 'vårdslös gäldenär, hvars återfordrande synes i motionen vara företrädesvis åsyftad t, af fremmande lagstiftningar torde fästas helt andra begrepp än hos oss; och vida skiljaklige från den definition 3 Capitlet i nu gällande ConcursLag derpå lemnar; b) att såsom följd färaf, helt andra, möjligen vida lindrigare bestraffningsgrader för vårdslöshet kunna hos fremmande Nationer vara bestämda, äfvensom straff i vissa händelser hos dem till äfventyrs icke finnas, der de hos oss ega rum; c) att Eegeringarne uti de fleste Stater i allmänhet antagit såsom grundsats, att icke utleverera såkallade Statsförbrytare, ej eller på obestånd komna gäldenärer, hvilka der söka beskydd mot ett förtjent straff, förföljelsen eller olyckan; d) att landsflygt, fastän frivillig, i och för sig sjelf måste innebära en tillräckligt hård bestraffning, stundom vida svårare än den Svensk lag för ifrågavarande förseelse ådömer, helst den senare upphör efter viss tids förlopp, då den förra är utsträckt till hela lifstiden; e) att reclamalion af förrymde grofva brottslingar, så vidt Utskotten ha sig bekant, endast i sällsynta fall utgjort föremål för Kongl.
Ma j:ts underhandlingar med fremmande Magter; vid hvilket förhållande dylika åtgärders vidtagande serskildt i afseende på gäldenärer icke synes vara af nöden.
Utskotten anse sig på dessa skäl bö’ra tillstyrka att den af Herr Roos väckte motion må utan afseende lemnäs.
Hvilket dock lill Eikets Höglofl.
Ständers närmare pröfning öfverleranas.
Stockholm den i8 Junii 1834- Lag- samt Allm.
Besv. och Oecon.-Vtsk.
Betänkande IV;o 6. 5 N:o 6.
Ank. till Exp. Utsk den ng Janii.
Betänkande, i anlednng af före dagne förändringar och tillägg till Kong\
Maj:t v Nådiga LegoSladga för Husbönder och tjenstehjon, den 23 November i833.
Till Utskottens gemensamma behandling hafva blifvit öfverleranade nedannämnde motioner, och i anledning deraf afgifne yttranden, Från Högvördige Préste-Ståndet. i;o af Herr Doctor Hasselroth.
Från Y ä 11 o f 1. Borgare-Ståndet. 2:0 af Herr N. E.
Justelius, i anledning af hvars anförande följande Ledamöter sig yttrat a) Herr Rydin bj) Herr Langenberg cj Herr Petré, med hvilka Herrar Frodell och Per fVinblad sig förenat.
Från Hederv. Bonde-Standet. 4 3:o Johan Ericsson från Stora Kopparbergs
Län, med hvilken åtskilliga Ledamöter sig förenat, och i anledning af hvars memoria 1 Olof Oisson från Östergöthland sig utlåtit, /po Nds Månsson från Malmöhus Län. 5:o Daniel Danielsson från Örebro Län, med hvilken Eric Ersson från Westerås Län och Carl Gabrielsson från Östergöthland sig förenat.
Öfver dessa motioner, hvilka i afseende på ämnets beskaffenhet måst i ett sammanhang behandlas, gå Utskotten nu att Utlåtande afgifva.
I ämnet hafva sig yttrat: j:o Johan Ericsson från Stora Kopparbergs
Län, hvilken, under anmärkning derom, att 2 Art. 6 §. i Legostadgan, som ålägger Husbonde, att låta vårda och sköta sjukt tjenstehjon, icke uttryckligen tillåter den € Lag- samt Allm.
Besv. och Occon, litsle.
Betänkande N:o 6 förstnämnde att, om han vill, göra afdrag i lönen för den tid tjenstehjon, af sjukdom varit liindradt att tjensten förrätta, yrkat, att bestämdt stadgande i detta hänseende mätte utfärdas och i sådant ändamål föreslagit följande förändrade redaction- af berörde §. ”Sjuknar tjenstehjon, hör Husbonde
Idta det sköta och vårda; håfve dock rätt, om han vill, att af lönen afräkna för den tid, sorn ijen tehjonet varit ur ståndsatt att sin tjenst förrätta, samt hvad han till Läkare eller läkemedel utgifvit.”
Tilt stod för motionen är anfördt, att, då lön endast gifves för verkstäHelt arbete, borde den upphöra i och med detsamma arbetet uteblifver, och da husbonde i öfrigt har förbindelse att utan ersättning besörja tjenstebjons skötsel och vård under sjukdom, syntes behörigt afseende vala lästadL å dess fördel, fastän det öfverlemnades åt husbonde att frivilligt besluta om utbetalning af en lön, för hvilken han icke åtnjutit någon tjenst.
Såsom en lämplig ansedd medelväg har Olof Olsson från Östergöthland föreslagit att afdrag å tjenstebjons lön icke borde ega rum, så vida sjukdomen icke fortfarit öfver en half månad.
Då de skäl Motionairen åberopat, i Utskottets tanka förtjena afseende och dertill kommer att den välvilja lagstiftaren velat låta tjenstehjon vederfaras, och som synes vara grundad på förutsättning, att sådane personer merendels befinna sig i medellös belägenhet, någon gång torde medföra icke ringa olägenheter för husbonden, hvilken, till äfventyrs ännu sämre lottad, stundom alldeles icke, och stundom icke utan kännbar uppoffring förmår vårda och underhålla tjenstehjon, som är ur stånd salt att med arbete förtjena födan; men då den rättighet husbonde, genom bifall till förslaget, skulle vinna, likväl icke bör leda derhän, alt Ijenstehjoliet i någon händelse skulle för erhållen sjukvård nödgas skuldsätta sig hos huslonden, — anse
Utskotten sig bora på det sätt tillstyrka bifall till motionen, att sisla mom. af G §. i 2 Alt. af Kongl. LegoStadgan den 23 November sistlidet år, må erhålla följande förändrade lydelse: ”Sjuknar tjenstehjon, hör husbonde Idta det skola och vårda, håfve dock rätt, om han vill, att ä lönen afräkna för den tid tjenstehjonet varit ur stand satt att sine sysslor förrätta, samt hvad lian till Läkare eller läkemedel utgifvit.
Likväl md sådant afdrag icke i något fall öfverstiga hvad tjenstehjon enligt beting egt uppbära i lön för den tid sjukdomen fortfarit Lag- samt Allm.
Betänkande IV.o 6 7 2:0 Nils Månsson från Malmöhus
Län har fäslat uppmärksamhet på de olägenheter, hvartill föreskriflerne rörande Orlofssedel* beskaffenhet kunna föranleda, iså måtto, att om husbonde samvetsgrant lemnade intyg om tjenstehions uppförande, sådant kunde inleda honom i en rättegång, deri hevisnmgsskyldighelen honom ålage, och stundom vore omöjlig att fullgöra; hvaremot om husbonde underlät, att med noggranhet yttra sig om. tjenste!)jons frejd, en sådan uraktlåtenhet kunde föranleda ansvar.
Då husbondes skyldighet att i Orlofssedel anföra de fe! tjenstehjon eger, ingalunda innebär förbindelse att angifva brott, som icke kunna ledas i bevis, och upphäfvande af berörde åliggande vöre lika skadligt‘för husbönder, som befrielse från ansvarighet för utgifven Orlofssedel förnärmande för-tjenstehjons rätt, samt då ansvar finnes utsatt för obehörig !,lagan 1 detta afseende, anse Utskotten sig böra vördsamt tillstyrka at.
Nils Månssons yttrande icke må föranleda någon åtgärd.
3:o 1 afseende på föräiidiing af den för tjenstehjon hn gällande flytt ningstid, , har Herr Doctor'
Hasselroth, efter framställning af de olägenheter deraf härflyta, dels för Presterskapet, som under de kortaste hagarneaf året skall sakna tillräcklig tid för utrönande af folkets Chrrstendomskunskap vid husfar hören, samt i: större församlingar för desse förhörs anställande före Mantalsskrifningarne, dels för jordbrukaren,, sorn under den så kallade friveckan måste umbära biträde vid åtskiilige angelägne höstarbeten, samt derjemte vöre nödsakad öfverlemna utfodringen af gröda» •åt andre personer än dem, som besörjt inbärgningen, hvaraf misshushållning vöre en följd, föreslagit, att berörde flyttningstermin borde utsätta* till Midsommarstiden, då vårarbetet vore verkstälidt, och dagarna tillräckligt långa för läsförhörens förrättande.
Herr Justelius och Herr Langenberg hafva , under åberopande af vid sist forliulne tvänne Riksdagar andragne • skäl, framställt enahanda önskan i afseende på bestämning af flyttningstid för tjenstehjon; hvarjemte Herr Bydin föreslagit, att icke någon sådan termin borde ega rum, utan skulle tjenstetiden böra bero på ömsesidig öfverenskommelse, samt upprägelse af det ingångna legoaftalet.
Mot. bifall till detta Herr Rydins förslag har Herr} Petré yttrat sig, "Vid granskning af livad vid de två sislför'flutne Riksdagarne rörande detta ämne förevarit, hafva Utskotten inliemtat huruledes flyttningstid-e» af serskilde motionairer varit föreslagen vid i8a3 år Riksdag till Is1 io och Tid sisllidne:
Riksdag till
Tia från hvarannan mer elier mindre aflägse 8 Lag- samt Allm.
Bes v. och Ocean.
Ut sk. Betänkande N: o 6- tidpunkter på året.
Lag- och OeconomieUtskotten hafva viel hegge Riksdagarne, likväl efter återrenaiss viel den senare, afslyrkt bifall lill förändring i nu gällande flyttningstid.
Förslagens antal och olikhet, jemte innehållet af de i ämnet vid föregående Riksdagar förde discussioner, synas ådagalägga , att den rubbning tjenstehjons flyttningar förorsakar i hushållningen , faller sig mer eller mindre besvärlig för olika landsorter, samt att någon bestämning härom , ledande till allmän belåtenhet, icke kan utfinna?.
Att, på sätt Herr Rydin, föreslagit, låta flyttningsliden belo på ömsesidig öfverenskommelse eller på uppsägning af legocontractet , är i Utskottens tanka så mycket mer betänkligt, som den redan Öfverklagade lättsinnigheten och llygtigheten hos tjenstehjonsclassen derigenom ofelbart skulle understödjas.
De olägenheter, nu gällande flyttningstid förmenas medföra, torde af den enskilda om tankan i oeconomiskt och af det vördige Presterskapets nit i ecclesiastiskt hänseende hädanefter som hittills utan serdeles svårighet kunna förebyggas.
I anledning häraf och då Rikets Ständer efter långvariga Öfrerläggningar framburit deras underdåniga anhållan, alt flyttningsliden måtte till den 24:de Octoher bestämmas, dertill Kongl, Maj:t Nådigt bifall lemna!;, anse Utskotten sig ej böra tillstyrka bifall till de i ämnet väckte motioner. 4:o Daniel Danielsson från Örebro Län har, efter skildring af de olägenlier, som handverksgesäliers oafbrutna kringstrykande i landsorterne både i moraliskt och oeconomiskt afseende förorsakar, yrkat, att de, såsom endast varande handtverkarnes tjenstehjon, måtte ställas under Legostadgan, och följaktligen underkastas de allmänna ordningsreglor, sorn deri finnas utstakade.
Vid pröfning häraf hafva Utskotten ansett sig böra erinra, att Rikets IJöglofl.
Ständer den 12 December i8a3, jemte underdånig Skrifvelse, till K ongl.
Nådiga pröfning öfverlem nät förändrad t förslag till förordning <mi handtverkerien, uti hvars 3:dje Art, 3 §. finnes upptaget följande: ”Vid Gesällers antagande, förbindelser emot sine Mästare, motsvarande rättigheter samt ansvarighet, derest de icke förse sig med laga för"svar och sysselsättning, skall, så vida icke annorlunda förbehålles genom '■'serskilda contract, de der i sådant fall lända lill efterrättelse, förhållas "efter tjenslehjonssladgan.”
Då Kongl. Maj:t vid ulflirdande af Legostadgan den 2 3:dje sistlidnc JSovem - Lag- samt Allm.
Besv, och Ocean.
No 7 9 November icke behagat fästa nådig uppmärksamhet vid detta ämne, hvilket, efter hvad Utskotten förmoda, icke lärer komma under Nådig profning annorlunda än i sammanhang med frågan om näringsfriheten, derom Kongl.
Maj:t ännu icke, så vidt Utskotten hafva sig bekant, fattat Nådigt beslut, samt då någre vidare åtgärder å Rikets Ilöglofl.
Ständers sida icke synas vara af nöden, hemställa Utskotten vördsamt att Daniel
Danielssons ifrågavarande motioyi md förfalla.
Hvilket dock lill Rikets Ständers pröfning vördsamt ölveriemnus.
Stockholm den 18 Junii iSoj.
N:o Ankom till Exp.
Utsk. den 19 Junii.
Utlåtande, i anledning af vacht fråga om ntarbetande af förslag till Allmän Communal- och Municipal-författ ning.
Uti ett ifrån Wällofl.
BorgareStåndet till Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskottet remitteradt Memorial, har Herr fKeern, efter att hafva skildrat den låga ståndpunkt, hvarpå interesset för samhällsangelägenheter, efter hans tanka, sig befinner, framställt behofvet af en väl ordnad municipalstyrelses införande.
Denna vöre, efter Motionairens öfvertygelse, en slags medborgerlig uppfostringsanstalt, som borde lifva Nalionul-undan och gifva allmänna tänkesättet den rigtning, det allvar och stadga, som i ett constitulionelt
Land vore af så betydande vigt.
Derigenom skulle praclisk skicklighet för behandling af allmänna ärenden äfven af enskilde medborgare kunna inhemtas.
Deraf skulle härflyta införandet af ett förbältradt samhällsskick, af ett nytt mera ändamålsenligt representationssätt, samt en mindre kostsam administration.
På dessa, jemte flere antydde grunder, har Motionairen föreslagit: ”att Rikets Ständer mätte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit täcktes i Nåder
Idta utarbeta förslag till Bill, till R.
Prot. \83/\. 7 Sami, 2 Afdeln. 2 :dra Häftet. 2 lo Lag- Samt Altm.
Be sv. och Ocsoti.
Ut.sk. Betänkande 7 allmän Communat-Lag ock Miinicipalitets-Författning, med fristadt afseende jemväl j^d ordnandet af Landtstatens tjenstebefattningar i sammanhang dermed, samt. att nämnde förslag mätte varda till Rikets Ständers /:röfning vid början af nästa Riksdag öfverlemnadt/•’
A id för dragningen af-detta nial (ill remiss, hafva Herrar Petré och Leffler, tu. il. sig yttrat, samt efter framställning af de orsaker, hvilka förnämligast ansetts motverka antagande af förslaget, nemligen den i allmänhet hos lölket rådande förlägenhet och mindre lyckliga, enskilda ställning, som vålla att orntankan för daglig utkomst hindrar hågen för det allmänna att sprida sig, trott framgången deraf vara mera att önska, än. hoppas.
Vid pröfning af denna fråga, sorn kommit under Utskottens gemensamma behandling, har icke hort lemnäs oanmärkt, alt en motion i enahanda syftning,, fastän i detaljerne mera genomförd, vid sistlidne Riksdag varit vackt.. Oeconomie-Utskottet, som dä delat Molionairens, Grefve Hamiltons öfvertygelse om nyttan af viii ordnade Mmiicipal-Styrejser, hvilkas framtida utbildning vore önskvärd, ansåg sådana inrättningar likväl icke kunna blifva ändamålsenliga, så vida de icke bildade sig sjelfva i den nion allmänna sinnesstämningen loge den rigtning, alt enskilda medborgare ville uppoffra lid, möda och kostnader uli befattning med publike ärenden , men sorn della i Sverige ännu icke kunde förutsättas, och derjemte borde anmärkas, att af do ärenden, som skulle blifva föremål för Municipal-Rådens befattning, vissa redan tillhörde Kyrko-Råd, Hushälls-Sällskap, Berednings- och TaxeringsComilcer, Beklädnads-Direclicrner, Deputerade för Markegångssättning, m.. fl. af det medborgerliga förtroendet tillsatte autoriteter, och således redan i Municipal-väg behandlades, samt andra voro af den beskaffenhet att invånarne i Länen borde deröfver börås, hvarigenom utlåtande af Municipal-Styrelser ldefve öfverflödigt, afstyrka s det af Grefve Hamilton, i Utskoitets tanka, för tidigt väckta förslag.
Utskotten, som instämma i de åsigter, hvilka, vid sistförflutne Riksdag och OeconomieUtskottet blifvit yttrade om fördelarne af väl ordnade municipaistyrelser, kunna likväl icke dela den då uttalade öfvertygelse alt frågan om deras införande hos oss skulle för tidigt vara väckt.
Då utom de här ofvan uppräknade ännu finnas flere af denna art, såsom IJypotheksFöreningar, SundhetsUämnder,, Socknestämmor, Lazaretts-, Lag- samt Allm,.
Besv. och Occon. l/f sk.
Betänkande IV:o 7 Fattigvårds- och SkolDirectioner, Spar Banker, frivilliga BrandCorpser, jemte andra G arn i leer och Förvaltningar för hvarjehanda ändamål, hvilka alla redan i Municipal väg behandla allmänna angelägenheter, och fördelen delaf, . efter Utskottens öfvertygelse, är obestridlig, så synes icke heller något skäl vara för handen emot försöket att ordna dessa spridda element till ett sammanhängande helt eller emot principens tillämpning på andra ämnen, hvari den hittills icke varit använd.
Att den tidpunkt för oss ännu icke är inne, då man af munieipal-styreiser får vänta ali deras möjliga verksamhet och inflytelse, kan visserligen icke motsägas, men häri ligger icke något skäl för uraktlåtenhet, att vårda och använda hvad vi redan cgn, utan synes fastmer den sorgfälligaste vård och uppmärksamhet böra egnas åt dessa elemenlaira styrelseformer, hvilka icke allenast erbjuda ett naturligt och föga kostsamt förvaltningssält af folkets närmaste angelägenheter, utan äfven lemna tidiga väckelser för den medborgerliga anda och den sjelfständighet, hvilken på en gång utgör den constitutionela frihetens kännetecken och borgen för dess bestånd.
I betraktande- häraf hafva Utskotten icke tvekat att, med anledning af Herr JVccrns motion, vördsamt hemställa, att Rikets Höglofl.
Ständer' måtte hos Kongl. Maj:t i under'dåni ghet anhålla, det täcktes Kongl. Majit i Nåder infordra sakkunnige mäns yttranden om det mest ändamålsenliga sätt för införande af en ordnad och sammanhängande Communal- och Municipalstyrelser samt derefter vidtaga de åtgärder Kongl. Majit i Ndder kan finna med Nationens behof och framskridande bildning färenliger Hvilket dock Rikets Ständers närmare pröfning vördsamt underställes.- Stockholm den 18 Junii 1834•
STOCKHOL M, hos Ludv. W ESTE E li ER G Lag samt Allm.
Besvoch Oeconomic-XJ(sköttens Utlåtande JY:o 8. l N:o 8.
Anlcom till Exp._Utslc. den 2 Julli.
Utlåtande, i anledning af åtskillige föreslagna förändringar i gällande författningar om personers af arbet sclassen förpassande, m. m.
Borgare-Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet hafva till Lag- samt Allmänna Besvärs- och OeconomieUtskotten remitterat åtskillige Memorial, beledsagade af serskilde yttranden om förändringar eller förklaringar uti förenämnde författningar.
I ämnet har blifvit anfördt och yrkadt:
Inom Ridderskapet och Adeln: af Herr Adlerberg , Bror Reinhold: att personer af Allmogen i Dalarne oeh Wermland, hvilka söka sin utkomst med utvandringar till arbetes förrättande i andra orter och för sådant ändamål icke äro skyldige taga annan förpassning än Prestbevis, måtte förpligtas, att härförutan förskaffa sig serskildt Prestbetyg om nyktert, redligt och anständigt uppförande, hvilket senare alltid borde uppvisas för dem, som antaga riem till arbete.
Härigenom skulle, efter Motionairens tanka, hvar och en, sorn behöfde dylikt arbetsfolk, blifva satt i tillfälle att välja endast duglige och arbetsamme personer, och icke blottställas för bedrägerier; Inom Vällofl. Borgare-Ståndet: af Herr Valley: att uppmärksamhet borde fästas å den klagan, som ofta föres öfver kringvandrande personers, isynnerhet Handtverksgesällers tiggerier, och det besvär, som derigenom tillskyndas allmänheten.
Enligt hvad erfarenheten skall visat, vore desse personer oftast sådane, som genom lättja och liderlighet, eller ock sjukdom, blifvit urståndsatte, att i sin hemort försörja sig, och således horde behandlas efter författningarne om Lösdrifvare, eller ock underhållas af den församling, till hvilken de hörde.
Icke destomindre skola deras pass stundom finnas flere år gamla, försedde med mångfaldiga på teckningar, hvaraf Motionairen velat sluta, att man ej blott på utgifningsorten, utan ock på andra ställen, endast åsyftat, att så fort sorn möjligt aflägsna pass-innehafvaren.
Detta missbruk har Motionairen ansett höra och kunna förekommas genom en föreskrift för vederbörande j som Bihang till R.
Fröt. 1834. 7-de Sami. 2:dra Afä. 3'dje Håftet.
2 Lag- samt Allm. Besv.- och Oeconomie-Utskotteris Utlåtande IV:o 8. ega utfärda pass j att, vid ansvar , icke meddela dylika åt andra personer af arbetsclassen , än antingen dem, som kunna styrka, att de på bestämmelseorten erhållit tjenst, eller ock s&dane, hvilkas uppförande lemnar säkerhet, att de icke begagna passet såsom ett medel att opåtaldt få kringvandra och tigga.
I sammanhang härmed har Herr Cederborg å sina commitlenters i Eskilstuna vägnar anmärkt det missbruk, att Dal-Allmogen, ehuru den icke utgör bevillning för tillverkning af jern varor, likväl under kringvandringar i landet försäljer dylika varor, till förfång för smideshandlare, som för denna näring äro beskattade.
Med föranledande af Herr Cederborgs framställning, hafva Herrar Linderholm och Petre’ yttrat sig, hufvudsakligen om den i Dalarne i allmänhet rådande brist och fattigdom, som vålla folkets utvandringar till fremmande orter, för att söka arbetsförtjenst.
Herr Rubin har, i afseende på Herr Valleys motion, anmärkt, att så länge förbud icke finnes mot Handtverksgesällers vandringar eller resor, synas oöfvervinnerliga hinder möta förslaget, samt att det vid utfärdande af pass vore svårt att förutse, huruvida Sökanden skall råka i verklig förlägenhet, eller undgå att falla allmänheten besvärlig.
Herr Lake, som lika med Motionairen insett de olägenheter Gesällers kringstrykande i landet medför, har ansett de oordningar, som uppkomma ej mindre i detta hänseende, än af deras uppförande under vistelsen i Städerne kunna förebyggas genom bestämd föreskrift, att Mästare icke finge antaga Gesäll, utom skriftligt contract, samt att, till förekommande af förfalskning, afskedsbevis skulle i Stads-Fiscalens eller Embets-Rådmannens närvaro, på med serskild stämpel försedt papper meddelas, dervid Mästaren vid ansvar borde lemna sannfärdigt intyg om Gesällens uppförande och arbetsskicklighet ; Inom Hedervärda Bonde-Ståndet: af Johannes Andersson från Jönköpings Län, med hvilken Cart Gabrielsson sig förenat, att, på sätt Herr Valley äfven föreslagit, pass ej må meddelas personer af arbetsclassen, så vida de icke kunna uppgifva bestämdt ändamål med tillernad resa, hvarförutan är vordet yrkadt, dels att sådane personer måtte förpligtas att icke afvika från närmaste väg till det ställe, de ämna besöka, dels att pass icke må meddelas för bedrifvande af handel med köpmanna-varor under kringvandring i landet, ej heller för så kallade Vallackare eller personer af dylikt yrke jemte deras hustrur och barn, dels ock, att den Konungens Befallningshafvande i Nåder -medgifne rättighet, att Lag- samt Allm. Besa.- och Oeconomie-Uislottens Utlåtande N:o 8. 3 åt visse pålitlige, förståndige och bofaste män i Länet lemna uppdrag att utdela pass, måtte upphöra.
Nils Månsson från Malmöhus Län har, i anledning häraf, anmärkt; att det missbruk skall vara rådande i afseende på Lumpsamlare, som utskickas från pappersbruken, dels att från hvarje bruk årligen utgå ett öfverflödigt antal af dylika personer, dels att de, som dertill begagnas, vanligtvis äro af högst tvåtydig frejd.