Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet, som vidblifvit sitt förra tillstyrkande i afseende å artikeln Hudar och Skinn, anser hvad sålunda blifvit anfördt icke böra föranleda Utskottet att i vidsträcktare måtto frånträda sina iförra hemställanden rörande denna artikel, än att föreslå, att rubriken '”karduans- samt färgade eller tryckta skinn” må, såsom mindre lämplig, utbytas mot en så lydande: ””Saffian »och imaroquins-skinn.” Bevillnings-Utskottets Utlåtande, N:0 26.
Utskottet hade för papparbeten föreslagit förhöjning i nuvarande införsels-afgifter, nemligen å de ”olackerade” från 12 till 16,, och å de ”lackerade” från 18 till 24 sk. skålpundet.
Denna artikel är återremitterad från Preste-Ståndet, sedan i afseende derå åberopats hvad, som förut blifvit anfördt om den derförinnan återremitterade artikeln ”Lackerade arbeten ej specificerade. ” Ridderskapet och Adeln har för Papparbeten bibehållit gällande taxas bestämmelser men Borgare- och Bonde-Stånden deremot bifallit Utskottets förslag; i öfverenstä 111 melse med hvilka två sistnämnde Stånds beslut
Utskottet också anser sig böra samina sitt förr afgifna förslag vidblifva.
Papper s-tapeter och horder.
Artikeln Pappers-tapeter och Border, i afseende å hvilken Utskottet icke föreslagit någon förändrad tullbestämmelse, har af Preste-, Borgare- och Bonde-Stånden blifvit återremitterad, under erinran: att, då densamma för närvarande vore åsatt ett värde af 4o sk. och införselstull af ro sk. per skålpundet, men priset å hvarje rulle med en vigt af 28 å 3o lod varierade från 4o skända till 12 R:dr per rulle, och de mest efterfrågade tapeter vanligen kostade 2 å 3 R:dr rullen, någon förhöjning i värde och tull syntes behöflig; att jemväl syntes mindre lämpligt, att tapeter och hörder förtullades under en gemensam rubrik med samma tull, enär de sednare i allmänhet voro vida dyrare än de förra och sällan kostade under xo R:dr rullen, hvilken vanligen vägde 1 | skålpund; samt slutligen att inom landet tillverkades så vackra tapeter, att man kunde umbäia denna utländska öfverflöds-vara.
Riddeiskapet och Adeln har å denna artikel bibehållit bestämmelserna i gällande taxa.
Utskottet, som närmai’e gjort sig underrättadt om verkliga värdet å den ifrågavarande artikeln och funnit detsamma kunna i medeltal antagas till 2 R:dr B:co skålpundet, men, hvad angår den gjorda framställningen om skillnad i tullbehandlingen af ta - 16 Bevillnings-Utskottets UtlåtandejV:o 2(5. peter ecb border, emellan hvilka värdet icke är så serdeles skiljaktigt, då i betraktande tages, att, på sätt inom Borgare-Slåndet blif vit upplyst, bolder vanligen väga i l skålpund per rulle, eller nära dubbelt mot tapeter, icke, då i öfrigt förvexling vid tullbehandlingen kunde genom åtskiljandet äfventyras, anser afseende å sagde framställning böra göras^ får, med stöd af det nu anförda, hemställa, att pappers-tapeter och border må åsättas ett gemensamt värde af 2 R:dr och införselstull af 24 sk. skålpundet.
Svafvelsyra.
Likaledes bade Utskottet för Svafvelsyra bibehållit gällande taxas stadgande om 6 rst. införselstull per skålpund , hvilket föranledt återremiss från Preste- och Borgare-Stånden, hvarest blifvit anmärkt, att, då denna vara vore för flere af de inhemske fabrikerna oundgängligen behöflig och inom landet icke tillverkades samt jemväl vore ett ibland de verksammaste gödningsämnen för åkern, det syntes som den af Herr Hjerta väckta motion om borttagande af sagde importtull förtjenade någon uppmärksamhet; och hafva i öfrigt förslag om nedsättning i tullafgiften [blifvit framställde dels till 3, dels till 2 och dels till 1 rsL. per skålpund.
Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet hafva, lika med Utskottet, härå bibehållit nuvarande tullbestämmelse; och då, enligt hvad upplyst blifvit, tillverkningen utomlands af denna syra på de sednare åren i betydlig mon sLigit och priset å densamma i följd häraf fallit, hvarigenom behofvet af nedsättning eller borttagande af införselstulien må anses mindre nödigt samt då i öfrigt den ifrågasatta ändringen icke lärer kunna anses vara af den väsendtliga vigt, alt antalet af de redan förut utaf Utskottet föreslagne flere afvikelse!' från 184* års taxa derigenom skäligen bör ökas, har Utskottet, i öfverensstämmelse med sislberörde två Stånds beslut, icke eller nu ansett sig böra en slik afvikelse tillstyrka.
Bevillnings-Utskoltels Utlåtande, N;o a6. *7 Bormills Cambrick ÄCc.
Vid den under Bomullsväfnader förekommande rubriken "Cambrick, blekt och glättad, samt alla andra lika beskaffade ”bomullstyger, i finhet öfver 76 trådar på tummen i ränningen ”och af minst 6 qvarters bredd”, hade någon ändring icke blifvit af Utskottet föreslagen.
Ridderskapet och Adeln, Borgare- och Bonde-Stånden hafva ock i denna del bibehållit gällande taxa, men Preste-Ståndet återremitterat densamma i anledning af derstädes framställd anmärkning, att då, till skydd för inhemska husfliten, gröfre släta färgade och ofärgade bomullsväfnader, eller af till och med 88 trådar på tummen i ränningen, voro ända till för några år sedan förbjudne, nedsättningen af detta förbud till 76 trådar på tummen i ränningen verkat ganska ofördelagtigt för inhemska bomullsväfnads-industrien.
Med anmälan alt den ifrågavarande bestämmelsen varit gällande sedan tillämpningen af 1835 års Tulltaxa vidtog, eller under nära 10 års tid; och då tre Stånd godkänt Utskottets förslag att idelina del icke afvika från gällande taxas bestämmelser, anser Utskottet sig icke böra den åsyftade ändringen tillstyrka.
Vid den nästföljande rubriken ''Corderoy och Cordet, Sam"met och Manchester samt Satin och Jean” hade Utskottet ansett böra tilläggas ”Parcum”, som icke någonstädes funnes uppräknad, men enligt General-Tullstyrelsens förordnande tullbehandlades lika med förslberörda väfnader.
Ridderskapet och Adeln har i detta afseende vidblifvit gällande taxas lydelse, samt Preste- och Bonde-Stånden godkänt Utskottets förslag; men Borgare-Ståndet återremitterat rubriken efter derstädes gjorda anmärkningar, att vid densamma ytterligare borde tilläggas dels kanfas, som i saknad af specifikation tullbeliandladcs lika med gaze, och dels jemväl bolstervar ; men som någon villrådighet angående tullbehandlingen af de nämnde väfnadsslagen och de taxe-rubriker, hvartill de böra hänföras, icke försports, samt de ledamöter inom Borgare-Ståndet, som gjort framställning om deras specificerande derifrån inom Utskottet afstått, tror Utskottet sig, vidhållande dess förut afgifna förslag, Rih. lill R.
Fröt. tS45. 5 Sami. 1 Afd, 72 Haft. 3 Corderoy och Cordet 6Cc. »8 Balfylle - Credituppla - gee.
Bcvillnin£s~ZJtskoltets Vt låtande, N.-o 2 6. böra tillstyrka, att berörda yrkanden icke må till någon vidare åtgärd föranleda.
Utskottet hade, i afseende å Halfylleväfnader, hemställt alt rubriken ”allan andra slag’, hvarå för närvarande är bestämdt ett gemensamt värde af 2 R:dr 24 sk. och utförselstull al 24 sk. skålpundet, måtte fördelas i två rubriker, nemligen : ’’af mindre än 7 qvarters bredd” med 2 R;dr 24 sk. värde samt en till 40 sk. per skålpund förhöjd införselstull, och ”af 7 qvarters bredd eller deröfver” med lill 4
R:dr ökadt värde och 1 R:dr 8 sk. höjd tull per skålpund.
Från Preste-Ståndet, hvarest den sålunda föreslagna tullförhöjningen ansetts icke vara tillräcklig, utan bordt bestämmas, å dea förra rubriken, till 44 sk., och å den senare till 1 R;dr 16 sk. skålpundet, hvarigenom också ett mera proporlionerligt löt hållande till den å råämnet kamullsgarn föreslagna utförselstull skulle vinnas, har betänkandet i denna del blifvit återremitleradt, oten af de öfrige tre Riks-Stånden godkändt.
Med afseende derå, att detta Utskottets förslag redan är af tre Riks-Stånd antaget, anser Utskottet sig böra detsamma vidblifva.
Vid gällande taxas föreskrifter angående credilupplaget och och transitoafgiften, hade Utskottet icke ansett ändring nödig.
Denna åsigt hafva Ridderskapet och Adeln samt Borgare-och Bonde-Stånden delat, dock med den serskilda föreskrift i BorgareStåndet, alt uti ingressen näst efter ”transitoafgiften’- borde införas orden ”vid återutförsel”, men Preste-Ståndet deremot ålen emitterat frågan på gruud af framstäldt yrkande, att de fyra serskilda slagen af Utländskt bränvin, nemligen Genievre, Cognac, Rumm och Arr rackj hvilkas införsel icke genom be vil jad t credil-uppdrag borde underlättas, måtte ur tariffen uteslutas.
Då credit-upplags-rätten afser icke allenast att åt importören bereda anstånd med erläggande af tull för de varor, som till inhemsk förbrukning disponeras, utan ock att för denna underlätta återutförseln till annan ort af varor, som han af serskilda förhållanden kan hafva varit nödsakad eller funnit sin fördel vid att utan beräkning på afsättning inom landet laga i utbyte mot exporterade effecter, men della senare ändamål skulle förfelas, om de ifrågavarande artiklarne ur tariffen uteslöles, Bcvillnings-Utskollels U. låtande, N.-o 26. »9 har Utskottet ansett sig icke böra frångå sitt af tre Stånd Tulltaxe- godkända förra tillstyrkande angående creditupplaget tirii/errät telserna.
I afseende å Underrättelserna till Tulltaxan, hade Utskottet § 6. vid 6 § föreslagit, att, med bibehållande af paragrafens förra lydelse, dertill måtte göras ett tillägg, uttryckande den genom serskild författning uppdragna skillnad mellan hvad, som bör förstås med lastad t och barlastadt fartyg.
Detta tillägg har af samtlige Riks-Stånden blifvit godgändt, endast med någon mindre af Ridderskapet och Adeln devid beslutad, på sjelfva saken icke inverkande, redactionsförändring.
Sjelfva paragrafen i öfrigt åter har väl, på sätt Utskottet föreslagit, blifvit vid dess nuvarande lydelse bibehållen af Ridderskapet och Adeln samt Preste- och Bonde-Stånden, men deremot återremitterad af Borgare-Ståndet under förklarande, att
Ståndet godkänt en så lydande förändrad redaction af denna paragraf: ”'Lastpenningar till Oss och Kronan utgöras af Svenska fartyg med Tolf och af främmande fartyg, då annorlunda icke är öfverenskommet, med Trettiosex skillingar banco för hvarje läst, beräknad efter Svenskt mätarebref, samt betalas för första resan hvarje år både vid inkommande och utgående; dock om ett inhemskt eller med inhemska lika berättigad t främmande fartyg under loppet af ett kalender-år gör flera resor emellan Sverige och utrikes ort, erläggas, vid andra och följande resorna, dessa umgälder icke för utgåendet, och vid inkommandet endast nar fartyget innehar last.” Utskottet har, vid jemförelse emellan denna och paragrafens nuvarande lydelse, funnit att genom inryckande i slutpt af paragrafens första moment utaf orden ”för första resan hvarje är", i stället för de nu befintliga ",hvarje gång,” den väsendtiiga förändring åstadkommits, alt då främmande fartyg, som icke äro med inhemska lika berättigade, för närvarande äro underkastade lastpenningeafgiften alltid både då de ankomma och afgå, dessa fartyg, enligt den af Borgare-Ståndet antagna lydelsen, skulle hafva detta åliggande endast för första resan, och att de följaktligen kunde på sagde lydelse grunda anspråk att, om de under ett calender-år gjorda flere resor emellan Sverige och utrikes ort, njuta befrielse från lastpenningars erläggande för andra och följande Bcvillnings-Utskottets Utlåtande, N.o 26. resorna, icke allenast, på sätt för inhemska och med dem lika berättigade fartyg är medgifvet, vid utgåendet, utan jemväl städse vid inkommandet, äfven om de då äro lastade; och som alltså härigenom icke blott lika utan möjligen en större fördel skalle blifva tillagd främmande oprioriterade än inhemska eller främmande prioriterade fartyg, hvilka 2:ne senare slags fartyg icke äro berättigade till en slik eftergift då de inkomma med last, men sådant icke lärer hafva genom ändringen åsyftats, får Utskottet hemställa, att den äldre, af tre Stånd bibehållna, lydelsen må, på sätt Utskottet förut hemställt, förblifva oförändrad.
Den nästa, eller 7 §, hade Utskottet ansett böra bibehållas vid dess närvarande lydelse, hvilken åsigt Ridderskapet och Adeln samt Preste- och Bonde-Stånden gillat, dock att förstnämnde
Stånd derjemte beslutat att under paragrafen skulle införas ett tredje moment, åsyftande en närmare controll å värdet af vissa inkommande jern- och stål-arbeten och angående hvilket tillägg Utskottet kommer att framdeles, i dess förslag till sammanjemkning af Riks-Ståndens olika beslut, afgifva yttrande; men BorgareStåndet hade deremot återremitterat denna paragraf, i anledning deraf att att mot densamma blifvit anmärkt: att då i paragafens 2:dra mom. stadgades: ”När ea vara blifvit sålunda till förladdning angifven, skall, genast efter besigtningen, anslag å packhus”dörren ovilkorligen ske, då hvar och en, som inom irenne söck”nedagar, angifnings dagen inberäknad, är högstbjudande” &c.; men påtagligt vore, att det borde heta anslags dagen, rättelse härutinnan måtte meddelas; — att, lill förekommande af falska värde-angifningar, paragrafen borde ändras till likhet med dess innehåll före 1841 års Riksdag, eller på sådant sätt, att den, som vill lösa till sig en vara och derför contant erlägger 10 proc. öfver dess angifna värde, skall ega rättighet dertill när som helst då cassan är öppen och utan att behöfva afvafvakta tredje dagens utgång; att en något högre afgift än 10 proc. af varans angifna värde syntes böra bestämmas för rättigheten att till] sig lösa godset; att föreskriften i Usta mora., att ”godsegarens angifningsinlaga ”å inkommande sådane varor bör styrkas af factura’* &c., utgjorde endast en tom oeh ändamålslös formalitet, hvarifrån godsegaren, utan någons skada, destoheldre kunde befrias, som 2;dra morn., utan Bevillnings-Uiskotl.ls Utlåtande, N-o 26. afseende pä eLt sådant bestyrkande, ovilkorligen föréskrefve varans utbjudande medelst anslag å packhusdörren, ~ hvadan den citerade strofen borde uteslutas och i den påföljande bestämmas, huru och efter hvilka grunder värdet, i saknad af factura, må uppgifvas; samt att, i afseende å 2:dra morn., underrättelse borde meddelas, huruvida anbud till inlösen af en angifven vara må, oberoende af sättet, hvarpå de göras, före anslagstidens utgång, till deras belopp uppenbaras eller förhemligas, och, att praescriptionstiden för penningarnes deponerande icke, såsom förhållandet nu Tore på sådane orter der serskilda uppbörds-contor finnas inrättade, utsträckes lill kl. 12 fjerde söcknedagen, hvarigenom godsegaren, för att undgå påföljden af ett verkligt öfverbud, får tillfälle att under lånadt namn göra ett högre öfverbud,
som sedermera icke honoreras.
Af de sålunda framställde anmärkningarna, synes icke mer än en vara af beskaffenhet att kunna inverka på tullintradens belopp, nemligen yrkandet om bestämmande af en högre afgift, än 10 procent af det angifna värdet såsom vilkor för lösningsrätligheten; men som den ledamot, som derom gjort framställning, förklarat sig icke vilja derå begära proposition, och yrkandet, vid sådant förhållande, torde utan vidare åtgärd få anses förfallet; så och enär de öfrige tre Riks-Stånden gödkänt den nuvarande lydelsen af ifrågavarande paragraf, och de i öfrigt vid densamma gjorda anmärkningar, på sätt antydt blifvit, äro äf den beskaffenhet, att i de dermed afsedda ämnen tre SAnds beslut, enligt 75 § Riksdagsordningen, utgöra Rikets Ständers, anser Utskottet väl Borgare-Ståndets återförvisning icke kunna föranleda till annan åtgärd å Utskottets sida, än alt detta förhållande anmäla; dock som, hvad serskildt angår yrkandet om utbyte i 2 mom. af der förekommande uttrycket angifningsdagen, emot anslagsdagen, dervid förekommer, att General-Tullstyrelsen, i Skrifvelse den 2J
December 1841, i detta afseende meddelat den förklaring, ”att med utrycket angifningsdagen åjidetta ställe afses den dag, då godsegarens tullangifning, genom anslag af Packhus-inspectionen eller tullkammaren, för allmänheten kungöres-", har Utskottet trott sig, utan hinder af ofvan anförde omständigheter, kunna föreslå, att, för vinnande, ingalunda af ändring i sak, utan endast af en ordalagens närmare öfverensstämmelse med hvad man egentligen åsyftat, Bevillnings-Utskottens Utlåtande, IV:o ié>. det ifrågavarande utrycket angijningsdagen må i 2 morn. utbytas mot anslcigsdagen. 9.
Vid 9 §, innefattande tillåtelse för Fabriks- oell HandtverksSocieteter att utse ombud för tillsyn derå, att de till deras yrken hörande varor blifva rätt förtullade, bade Utskottet, som, vid behandlingen af Artikeln Ull, hemställt, att densamma, hvilken enligt nu gällande taxa förtullas under två rubriker, nemligeu-”grof Jutsk och Isländsk", med införselsrätt för detta slag till endast vissa städer samt 'ali annan” borde efter dess olika värden delas i tre klasser, nemligen ''grof,” ”medelfin’* och ’*lin,” af hvilka de två först nämnda slagen skulle få införas endast lill en del stapelstäder i riket, bland annat föreslagit ett så lydande tillägg: ”1 de städer, dit grof och medellin ull får införas, tillkommer samma rättighet, i afseende å denna artikel, äfven schäferi-egare och ull producenter iRiket*’.
Ridderskapet och Adeln, som, lika med Utskottet, fördelat ull i tre classer, ehuru med någon skiljaktighet i afseende å tullen och gränsorna emellan de serskildta slagen, har godkänt sagde tillägg till förevarande paragraf, Preste-Ståndet, som, med ogillande af Utskottets berörda förslag angående ull, antagit en medeltull för införsel af alla ullsorter och såsom en följd deraf förklarat, att den föreslagna inskränkningen till vissa städer för införsel af grof och medelfin ull förfallit, har icke fattat något serskildt beslut angående det nu ifrågavarande tillägget, hvilket, änskönt jemväl det det synes hafva bordt på samma grund förfalla, alltså genom Preste-Slåndets förklarande att hafva godkänt alla de Utskottets förslag och framställningar, hvilka icke blifvit serskildt vidrörda, måste anses vara äfven af detta Stånd bifallet.
Bonde-Ståndet har, i nära öfverenstämmelse med nu gällande föreskrifter och med bibehållande af begränsningen uti införselsrätten af grof ull till vissa släder, stadgat, att endast två slag ull skulle i taxan upptagas, nemligen det ena, ”grof Jutsk, Isländsk, eller annan likartad", och det andra, ”finare slag”, samt, i afseende å den förevarande paragrafen, förklarat, att orden ”grof och medellin ull,” borde förändras i enlighet med Ståndets beslut om artikeln ull till ”grof eller finare ull.’’ Borgaie-Ståndes åter, som för ull bibehållit tullbestämmelserna i nuvarande taxa, med tillägg efter orden: ”grof Jusk och Isländsk” af dessa: ”eller annan härmed jemförlig”, men afslagit
Ut - Bevillnings-Utskottens Utlåtande, N.o 16. skoltets tillstyrkande, att oftanämnde inskränkning i rättigheten alt införa grof u!l till vissa städer måtte fortfara, så att den borde tillåtas till införsel i alla stapelstäder, har återremitterat det föreslagna tillägget till 9 §, på grund afgjord anmärkning dervid, att dess lydelse icke vore lämplig, sedan Ståndet sålunda medgifvit, alt ull linge till alla Rikets stapelstäder införas, samt enär i sagde tillägg talades om grof och medellin ull, hvilket ej stöde i öfverensstämmelse med Ståndets beslut angående de ullsorter, som äro underkastade olika tullafgifter.
Utskottet, sorn af hvad sålunda förekommit anser vara ådagalagdt, att samtlige Riks-Stånden äro ense deri, alt, derest ull fortfarande skulle komma att eftpr dess olika beskaffenhen åsättas serskilda tullbeslämningar, vare sig två eller flere, enahanda rättighet bör, på sätt Utskottet föreslagit, tillkomma schäfferiegare och ullproducenter vid införtullning af sådan ull för hvilken egaren ej vill erlägga den högsta tullafgiften, sorn elen, hvilken för närvarande är tillerkänd Fabriks- och'
Jlandtv 11 ks-st cieleter i afseende å tillsyn vid infot tullnihg af de till deras yiken hörande varor, samt för den motsatta händelsen, eller om, enligt Presta-Slåndets beslut, all ull kommer alt åsättas lika tull, deraf anses böta följa icke allenast att den får införas till hvarje Rikets stapelstad, utan ock att Utskottets genom det ifrågakomne tillägget lill 9 § gjorda nyss anförda framställning örn tillsyn vid förlullningeri kommer att förfalla, finner, vid sådant förhållande och då följaktligen ej mindre sjelfva saken, nemligen rättigheten till en slik tillsyn, än ock de ordalag, som för dess medgifvande böra begagnas, äro beroende derpå, huruvida, genom resultatet af Utskottets framdeles afgifvande förslag till sammanjemkning af Riks-Ståndens angående lullbevillningen fattade olika beslut, Ull kommer alt förtullas efter en eller Jlere classer och afgifler, sig nu icke kunna i detta afseende föreslå annan åtgärd, än att, med tillämpning af ofvan antydde grunder, så väl sjelfva den ifrågavarande tillägget, som den närmare lydelsen deraf, må ankomma pä Rikets Ständers definitiva beslut angående tullbehandlingen af artikeln ulf. § 18.
Utskottet hade vid 18 § föreslagit, alt restitution af erlagde tullumgälder, dels för socker- och tobaks-fabi ikat, måtte, sedan Utskottet föreslagit förhöjda införselsafgifler å råämnena, ökas, för Bevillnings-Utskotlens Utlalandej iV.o a6. socker f»ån 3 sk, 4 rst., lill 3 sk. 6 rst., samt för lobak och snus från 3 till 5 sk. per skålp., dels för bomullsväfnader ulga med 4 sk. per skålp., i stället för såsom hittills för hvarje stycke om 50 alnar och medgifvas äfven för annan bomullsväfnad än hvit, dels ock för Ylle- och Halfylle-välnader, som förut icke varit dertill berättigade, nu medgifvas på enahanda vilkor i allmänhet, som för bomulls-väfnad, dock att beloppet måtte bestämmas för Ylleväfnad till 8 och för half-ylleväfnad till 4 sk. skålpundet; i öfverenssämmelse med hvilka framställningar erforderlige tillägg och förändrade föreskrifter borde i denna paragraf göras.
Bonde-Ståndet har till alla delar godkänt hvad Utskottet sålunda föreslagil, hvaremot paragrafen blifvit af de tre öfriga Stånden återremitterad i anledning af gjorda anmärkningar:
Hos Ridderskapet och Adeln: alt den föreslagna drawbacken å ylle och halfylleväfnader vore mindre lämplig, emedan råämnet till en del producerades inom landet och vissa slag af dessa väfnader voro med införselsförbud hägnade; att tillräcklig mängd af dessa slags väfnader icke bär tillverkades, hvadan befrämjande af exporten deraf skulle öka bristen inom landet: att den å ylleväfnader föreslagna restitution af 8 sk. borde höjas till 12 sk.
Skålpundet: samt att, då Utskottet härvid icke gjort skillnad imellan olika slags väfnader, skulle för dem af grof Isländsk eller J utländsk ull undfås i restitution fyra gånger så mycket som derför blifvit i tull erlagdt, hvarföre, om framställningen bifölles, tillika borde bestämmas för väfnader af grof ull endast 2 a 3 sk. drawback; dock har Ridderskapet och Adeln, genom hufvudsakliga beslut, för sin del, stadgat, alt drawback må erläggas med 4 sk. för såväl ett Skålpund Topp-, Candi- och Kak-socker, som för ett Skålpund Kardus eller karfvad Tobak, äfvensom pressad och rullad Tobak samt Snus, och jemväl för ett Skålpund bomullsväfnad af garn i finhet af N:o 32 eller deröfver efter Engelsk beräkning; — hos Preste-Ståndet: att, vid bestämmande af drawback å de inhemska fabrikat, som äro beredda af utländska råämnen, stor svårighet mötte då på rudematerien funnes tillgång äfven inom landet, i hvilket senare fall beloppet, såsom ett export-pragmium, modererad! efter den större eller mindre inhemskajtillgången af ifrågavarande råämne, borde^ för båda blifva lika, likväl så, att det icke Bevillnings-Uiskottels Utlåtande, N.o 26.