Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
4^3 privilegier, och ehuru tolagen icke borde komma under namn af Bevillning, beloppet och regleringen af afgiften, efter sig företeende omständigheter, dock berodde på E. K.
M. att bestämma, enär afgiften vore af ceconomisk beskaffenhet, och äfven, såsom sådan, tid efter annan, blifvit af Konungen, ulan Ständernas hörande, stundom förhöjd, stundom nedsatt, och stundom för vissa varor upphäfven; att, om det än å ena sidan med skäl kunde yrkas, att de af E. K.
M. utfärdade Nådiga beslut, hvarigenom stapelstäderne blifvit tillagd tolag, skola hållas i helgd, samt fortfara, så måste det, å den andra sidan, också noga tillses, alt afgiften användes lill sitt föreskrifna ändamål; att en sådan reglering af tolagen, alt den kunde, lika med tullen, blifva tillbeloppet enahanda i alla städer, visserligen vore af mycken nytta, men befunnes svår att åstadkomma, utan rubbning af de försäkringar å oqvaldt tillgodonjutande af tolagen till nu bestämdt belopp, på grund af hvilka vissa städer företagit och utfört arbeten samt andra anstalter för allmän nytta, säkerhet och beqvämlighet, hvilka fordra, för deras vid maglhållande, fortfarande rättighet, alt ungefärligen enahanda afgift äfven hädanefter må få uppbäras; att allmänheten, som i mer eller mindre mon deltoge i afgiften, likväl syntes hafva rätt att fordra, det den uppfyllde sin bestämmelse, och att, om denna förändrades eller alldeles upphörde, afgiften i förhållande derefter borde jemkas; att härtill skulle leda, om E. K. M. i Nåder täcktes anbefalla Dess Öfver-Ståthållare i Stockholm och Befallningshafvande i de Län, der stapelstäder finnas, att, i närvaro af Magistraterne och Borgerskapet, eller deras
Deputerade, anställa undersökning uti hvarje stapelstad, om de vilkor och till hvilka ändamål tolag eller andra afgifter å handel och sjöfart blifvit fastställde, huru de användas och hvilka anstalter, som för handel och sjöfart, eller andra med afgifterne afsedda ändamål, voro vidlagne eller ytterligare erfordrades, samt derefter sökte tillvägabringa möjlighet, alt hänföra tolagen till enhet uti alla städer, samt till E. K. M;s Nådiga fastställelse anmälde bestämda och förenklade Taxor, som kunde tjenarallmänheten till efterrättelse, med bibehållande af borgerskapets rättighet, alt hädanefter, såsom hittills, sjelfva ombesörja uppbörden af afgifter. ne, beräknade efter tullvärde, samt, på sätt och i den ordning, som de olika förhållanden i hvarje stad kunde föranleda, förordna om deras användande till de föremål, hvartill de blifvit bestämda, men under dermed förenad skyldighet, att öfver så beskaffade afgifter föra serskild räkning, sorn, afslutad för hvarje år inom den i Maji det påföljande, 454 Expeditions-Utskottets Förslag till lind.
Skrifvelse N.-o 2 53. borde undergå revision, hvaruti en, af Öfver-Ståthållaren i Stockholm och af E. K. M:s Befallningshafvande i hvar sitt Län, dertill utsedd person borde deltaga, för att kunna deröfver afgifva berättelse till bemälde Embetsmyndigheter, hvilka derefter borde till Commerce-Collegium anmäla, att revisionsförrättningen blifvit verkställd; till hvad belopp inkomsterne af handeln och sjöfarten föregångna året i hvarje stapelstad uppgått, samt huruvida de blifvit till bestämda ändamål använde; äfvensom slutligen, att emedlertid på förhand borde bestämmas, hvad som hittills åtminstone någorstädes varit tvist underkastadt, att den vara, som ej drager in- eller utförsel-tull, också vore befriad från tolag, hvarigenom, och så vida Comiterades förslag, att de fleste varuartiklar tullfritt må utföras, blefve godkändt, tolagen i betydlig moa skulle komma att nedsättas.
Efter öfvervägande af hvad sålunda, rörande detta ämne, förekommit, hafva Rikets Ständer funnit, att, ehuru all uppmärksamhet lemnats åt de omdömen, hvilka så väl Cumiterade för granskning cf Tull-Författningarne, som ock Commerce-Collegium i deras underd. utlåtande afgifvit, målet likväl för det närvarande synts vara i det outredda skick, att Rikets Ständer nu ansett sig icke kunna deröfver afgifva något fullständigt yttrande, hvadan Rikets Ständer, såsom cn förberedande åtgärd, skolat hos E. K. M. i underd. anhålla, det E. K.
M. täoktes låta företaga en så beskaffad undersökning, angående tolagens tillkomst och användande, som af Commerce-Collegium och förenämnde Comiterade blifvit föreslagen, samt att E. K. M. derefter behagade vid nästkommande Riksdag till Rikets Ständer aflåta Dess
Nådiga förslag till dels reglering af stapelstädernes tolagsinkomster och dels controler öfver deras användande till sina bestämda ändamål, äfvensom alt, under tiden och intill nästkommande Riksdag, tolagsafgifterne icke måtte ökas eller någon ny tolag beviljas.
Vidkommande dernäst frågan, angående de så kallade stndsandeiarne i uppstäderne; så ehuru, enligt meddelad underrättelse, afgift med detta namn endast eger rum i städerne inom Wermlands Län, nemligen Carlstad, Chrislinsehamn och Philipstad, hvarest den utgår å vissa slag af tunne- och styckegods, äfvensom å trädvaror, hvilka till någon af nämnde städer införas, antingen till försäljning på stället eller att vidare derifrån fortskaffas; varande denna afgift fastställd för Carlstad, genom en af E.K.M.d. 22 Junii 1819 i Nåd. utfärdad Taxa; för Chrislintehamn genom Kongl.
Resolutionen den 29 Oct. 1642, särot för Philipstad, genom en emelian Magistraten och vederbörande Factoriegare den Expeditions-TJtskotlets Förslag till lind.
Skrifvelse N.o 253. 455 21 December 1802 träffad öfverenskommelse; likväl, och som Rikets Ständer derjemte inliemtat, hvad äfven upplyses af E. K. M:s Nådiga Bref lill Commerce-Collegium den 9 Maji 1827, att dylika afgifter, om än icke benämnde stadsandelar, likväl ega rum, och utgå för samma ändamål i flere städer utom Wermlands
Län, och må hända i de fleste, som äro belägne vid de större, segelbare insjöarne; alltså, och då ifrågavarande afgifter egentligen icke lära kunna betraktas annorlunda än såsom ett slags accis, fastän de på annat sätt benämnas, hafva R.
St. väl ansett det vara mindre lämpligt, att de fortfara, såsom menligt verkandepå handel och näring; men då frågan om deras reglering eller ock upphörande synts böra bero på närmare undersökning om dessa afgifters tillkomst, belopp och grunder, i stöd hvaraf städerne kunna visa sig vara till deras uppbärande berättigade; få Rikets Ständer hos E. K. M. i underd. anhålla, det E. K. M., i sammanhang med den begärda undersökningen rörande stapelstädernes tolag, jemväl måtte täckas låta infordra nödige upplysningar, angående de så kallade stadsandelarne och dylika afgifter, som för samma ändamål, ehuru under annan benämning, uti åtskilige städer i Riket kunna ega rum, samt deraf lemna Rikets Ständer kännedom vid nästkommande
Riksdag och då tillika i Nåder afgifva förslag till den reglering härutinnan, som af omständigheterne kan påkallas.
Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 29 December 1834- \ " ' J . 4.56 Expedilions-UtskoUcls Förslag till lind.
Skrifvelse N-o 254- N:o a54.
Uppläst och godkänd hos Ridd. och Au^lr den 29 Dec.
x834* Preste-Ståndet den 2g — — Borgare-Ståndet den 5 Jan. 1835.
Bonde-Ståndet den 5 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse> angående väckt fråga om indragning af tjenster vid Skogs- och Jägeri-Staterne.
(Stats* och Besv. samt Oecon.-Utsk. N:o 440 S. A. K.
Genom de förändrade förhållanden, som med Kronoparker och Allmänningar samt dispositionsrätten öfver Ekeskogen tid efter annan inträffat, liar en förändrad organisation af Skogs- och Jägeri-Staterne synts vara af behofvet påkallad, helst i flera
Län nu mera icke finnas några Kronoparker och Allmänningar, samt skogsbeljeningen, hvars åtgärder derstädes hufvudsakligen äro inskränkta till uppsigten öfver boställs- och kronohemmansskogar jemte tillsyn af jagtlagarnes efterlefnad, således bör kunna i dessa orter antingen afskaffas, då bemälde Tjenstemäns få qvarvarande åligganden kunde Öfverflyttas på Kronobetjeningen, eller ock till antalet betydligen inskränkas; hvaremot å de Kronan behållne eller odelade Parker och Allmänningar en tillräcklig och lämpligt aflönad bevakningspersonal ännu torde vara oumbärlig för befordrandet af ändamålsenlig skogshushållning.
Och då Rikets Ständer icke äro i tillfälle att ingå i profning af alla de serskilda förhållanden, som vid en förändrad reglering i omförmälde afseende böra komma i betraktande, hafva Rikets Ständer ansett sig böra hos E. K. M. i underd. anhålla, det en förnyad organisation af ifrågavarande
Tjenstemannastater måtte verkställas och dervid all den indragning samt minskning i personal iakttagas, som E. K.
M. med vården om Kronans enskilde skogar och öfrige omständigheter i Nåder finner förenlig.
Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 5 Januarii iS35.
N:o Expedilions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse N.O s55. 4^7 N:o 255.
Uppläst och godkänd hos Ridd. och Adeln den 5 Mars 1835.
Preste-Ståndet den 12 — — Borgare-Ståndet den g — — Bonde-Ståndet den 12 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse _, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse om ytterligare Stats-anslag för Arméens Pensions-cassa m. m. (Stats-Utsk.
N:ris 57 & 265, Banco-Utsk.
N:o 22.) S. A. K. Sedan Arméens år 1833 församlade Fullmägtige hos E. K. M. i underd. anmält, ej allenast Arméens Pensions-cassas behof af ytterligare Statsbidrag, för att, inom en kortare tid, än annars vore möjligt, uppnå det åsyftade ändamålet al pensionernes bringande till lika belopp med lönerne, än ock att Cassans tillgångar icke medgåfve ytterligare förhöjde anslag till pensioner för blesserade; har E. K. M., medelst Nådig Skrifvelse den 25 Januarii sistlidet år, öfverlemnat dessa frågor lill Rikets Ständer, med Nådigt förklarande, alt på Rikets Ständer ankorame, hvad den senare frågan angick, den E.
K- M. funnit inskränka sig till beredande af nödige medel för sådane militairers pensionerande, som hädanefter varda i krig sårade, att antingen förordna om uppförande på Allmänna IndragningsStaten af ett till detta ändamål lämpligt anslag, att vid inträffande behof stallas till Directionens öfver Arméens Pensions-cassa disposition, eller ock oka det nuvarande anslaget å Indraguings-Staten för blesserade Officerare och Underofficerare; hvarjemte E. K. M. till R.
St. öfverlemnat att besluta, i anledning af Arméens Fullmägtiges tillika gjorda underd. anhållan, dels att Accords-fondens styrelse måtte tillerkännas rättighet antingen att, emot framdeles återbetalning, få på en gång lyfta det anslag af 100,000 R:dr, som Rikets Ständer, i och för regleringen af Arméens accord, såsom creditiv redan anvisat på Riksgälds-Contoret, eller ock årligen tillgodonjuta räntan å denna summa, efter fem för hundradet räknad, dels ock, att Accords-fondens obligationer må lå belånas, så väl af Directionen öfver Arméens Pensions-cassa, som af enskilde till enahanda belopp och lika ränta, som för de med Rikets Ständers garantie utfärdade obligationer redan blifvit fastställde eller framdeles kunna bestämmas. Bilt. till R.
Fröt. i83jf och i83S. to Sami. 1 Afd. 58 b s 458 Expeditions-Vtskottets Förslag till und.
Skrifvelse N.-o a55.
Rikets Ständer hafva delta ärende i öfvervägande tagit; och beträffande först frågan om ökadt årligt Statsanslag till Pensions-cassan; så, enär StatsYerkets bidrag till berörde Inrättning redan utgöra, efter ett för tio år uträknadt medium, vacance- och liggemånads-besparing, R:dr i2,3i4*4J'4- samt |:delar af Wadstena Krigsmanshus-medel . . . ■— 48,564: 36. 4* hvarförutan Armeens Pensions-cassa, vid sistlidne Riksdag, erhållit rättighet att, emot lika förbindelser, som Stats-Verket hittills ålegat, uppbära den löne-innehållning, som, under namn af begrafningshjelp, till Eder Kongl. Maj:ts och Rikets Stats-Contor förut ifrån Armeen ingått, hafva Rikets Ständer, i betraktande för öfrigt af Stats-Verkets, i förhållande till de för handen varande utgifterne, inskränkta tillgångar, ej kunnat något ytterligare Stats-bidrag Armeens Pensions-cassa bevilja.
Hvad dernäst angår pensions-anslag åt de militairer, som i krig blifva blesserade, och hvartill, enligt Armeens Fullmägtiges und. tillkännagifvande, Arméens Pensions-cassa icke lemnar full tillgång; så hafva R.
St. icke tvekat erkänna rättvisan af anspråk på understöd af Staten åt dem, hvilka till fäderneslandets försvar vågat sitt lif och, genom erhållne blessurer, blifvit nödsakade att ur krigstjensten afgå, men då, efter hvad E. K. M:s Nådiga Skrifvelse innehåller, frågan endast afser de militair-personers pensionerande, som hädanefter i krig varda blesserade, hafva R.
St. trott det för närvarande göra tillfyllest, att erkänna rigligheten af denna grundsatts, men att anslagets uppförande å Stat må öfverlemnas till de, efter krigs-utbrott, nästsammankommande Ständer.
Och emedlertid anse Rikets Ständer sig nu endast böra förklara, det alla uti Svenska Arméen tjenstgörande Officerare, Underofficerare och civile Tjenstemän, hvilka under krig emot Rikets flender varda så svårt blesserade, att de derigenom blifva oförmögne att i Rikets tjenst qvarstå, må anses berättigade att erhålla årligt pensions-understöd, till det belopp och i den ordning, som R.
St,, efter sig företeende omständigheter, då bestämma.
Vidkommande sedermera framställningen, att
Accords-fondens styrelse måtte tillerkännas rättighet, antingen att, emot framdeles återbetalning, på en gång få lyfta det å Riksgälds-Contoret anvisade creditiv, eller ock årligen tillgodonjuta ränta å detsamma; så, emedan, i förstnämnde fall, creditivet skulle komma att förvandlas till ett stående räntefritt lån på obestämd förfallotid, ehuru creditivet till sin natur endast är ett temporairt understöd eller förskott, hvars begagnande, både till tider och belopp, skall bero och bestämmas, dels af inträffande större eller mindre Expeditions-Utskotlets Förslag lill und.
Skrifvelse N.-o 2SS. behof, och dels af inflytande medel, hvarmed de lyftade summorna skulle komma att ersättas, samt, i senare händelsen, eller att Riksgälds-Contoret skulle godtgöra Aecordsfonden fem procents årlig ränta å en summa af 100,000 R:dr, denna ränta, till ett belopp af 5ooo R:dr, i sjelfva verket, fastän under annan benämning, derigenom skulle komma alt blifva ett årligt anslag, ehuru hela creditivet icke bör kunna komma att ständigt, utan blott tidtals, till större eller mindre del begagnas; hafva R.
St. ansett sig icke kunna någotdera af dessa alternativ antaga; men då den i flere hänseenden nyttiga accordsregleringen dock synes böra, genom fortfarande creditiv-biträde, underlättas och befrämjas, hafva R.
St. funnit godt bifalla, att styrelsen af Aecordsfonden må, i och för nyssnämnde reglering, ytterligare få begagna det vid sistlidne Riksdag på RiksgäldsContoret anvisade creditiv af högst 100,000 R:dr B:co, häri inberäknadt livad som på samma creditiv kan vara uttaget, men icke återguldet, och sådant under enahanda vilkor och förbehåll, som vid sistlidne Riksdag bestämdes, samt med det tillägg, att Directionen öfver Armeens Pensionscassa, under hvars förvaltning Aecordsfonden är ställd, för hvarje år till Riksgälds-Contoret aflemnar en specifik uppgift å de till Accords-fonden ingångne accords-ersättningssummor.
Slutligen, och i afseende å den ifrågakomna belåningsrätten af Arméens Accords-fonds obligationer, hafva R.
St. bifallit, att desamma må i Banken belånas till | af vanliga försäljningspriset, under de 3:ne näst före belåningen förflutne månaderne.
Hvilket allt, Rikets Ständer, till svar å E. K.
M:s högstberörde Nådiga Skrifvelse, få härmed i underd. anmäla.
Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 12 Mars i835. 46o Expeditions-Utskoltets Förslag till und.
Skrifvelse N--0 a56.
Uppläst och godkänd hos Ridd. och Adeln den 2g Dec. i834* Prcste-Ståndet den 29 — — Borgare-Ståndet den 5 Jan. i835.
Bonde-Ståndet den 5 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss ä åtskillige Alunverks-egares underd. anhållan om upphäfvande eller nedsättning af utförsel-tull äalun.
N:o 223, Bevilln.-Utsk. Nrris 29 & 45.) S. A. K.
Sedan åtskillige Alunverksegare lios E. K. M. i underd. anhållit, att, till aluntillverkningens upphjelpande, ej allenast den nu stadgade tiondeafgift derföre, ehvad den utginge med hvar 3o:de eller hvar io:de tunna, måtte afskaffas, utan äfven att, såvida ej all utförsel-tull å alun kunde upphäfvas, samma tull mätte varda jemkad och nedsatt åtminstone till det Belopp, som för Svenska stångjernet varder fastställdt; har E. K. M., under d. 12 sistl.
April, i Nåder behagat till Rikets Ständers Stats-Utskott öfverlemna berörde underd. ansökning, för den åtgärd och det afseende, hvartill omständigheterna kunde föranleda.
Då de skäl, i afseende på upphörande af afgiftcrne å alun-tillverkningen i allmänhet, som uti berörde underd. ansökning finnas anförda, redan blifvit, 1 anledning af en enskild Riksdagsmans motion, vid denna Riksdag afR.
St. pröfvade, och uti hvilken fråga R.
St., genom underd. skrifvelse af den 18 sistl.
Augusti, till E. K. M. i und. öfverlemna!, att för så lång tid, som den svåra conjuncturen för alun-afsättningen fortfore, och lindring uti den alunverken åliggande tiondeskatt in natura funnes för tillverkningens uppehållande nödig, i Nåder pröfva, om någon större eller mindre del af lionden må för ett eller flere år alunverken i allmänhet eftergifvas, anse R.
St. sig vid denna fråga nu endast böra i und. åberopa hvad R.
St. sålunda i underd. yttrat.
Vidkommande sedermera sökandemes und. anhållan om jemkning af tull-afgifterne å alun; så hafva R.
St., i sammanhang med uppgörandet af förslag till Taxa för tull-afgifterne å inkommande och utgående varor, funnit godt att nedsätta utförseltullen å alun från 4° SOrQ den hittills utgjort, till 20 sk.
B:co, för en qvantitet af 17 Lisp:ds vigt.
Expedilions-Vtskottets Förslag till und.
Skrifvelse 7f:o 257. 461 Hvilket allt Rikets Ständer, till svar å högstberörde Nådiga Remiss, få hos E. K.
M. härmed 1 underdånighet anmäla.
Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 5 Januarii 1835.
Uppläst och godkäud hos Ridd. och Adeln den 29 Dec. 1834- Preste-Ståndet den 29 — — Borgare-Ståndet den 5 Jan. i835.
Bonde-Ståndet den 5 — — Rikets Ständers underdåniga Skrif velse, angående lindring i bevillningen för irtvånarne i Staden Wenersborg.
(BeviiinUtsk.
N:o 40 S. A. K.
Då Wenersborgs invånare, genom den staden nyligen öfvergångna eldsvåda, blifvit bragte i den svåra belägenhet, alt lindring i bevillningen synes vara af behofvet högst påkallad, hafva Rikets Ständer, i likhet med hvad vid flere dylika tillfällen förut egt rum, funnit godt att, i afseende på bevillningsafgifters erläggande, bevilja denna stads invånare följande förmoner, intill nästa Riksdag, nemligen: 1:0 att alla tomter i Wénersborg, samt de hus och byggnader, hvilka derpå uppföras, befrias från bevillning; 2:0 att för borgerliga rörelsen derstädes bevillning må få utgöras endast till hälften af hvad för städerne utaf den dass, hvartill nämnde stad hörer, finnes stadgadt; och 3:o att de invånare, som genom eldsvådan blifvit urståndsatte erlägga personlig skyddsafgift, må, efter Taxeringsmännens pröfning och bestämmande, derifrån befrias.
Hvilket hos E. K. M.
Rikets Ständer få härmed i underdånighet anmäla.
Stockholm den 5 Januarii 1835. 46a Expeditioni-Utskolleis Förslag till unä.
N-o *58.
N:o a58.
Uppläst och godkönd hos Ridd. och Adeln den 29 Dec. t834- Breste-Ståndet den 29 — — Borgare-Ståndet den 5 Jan. 1835 Bonde-S.tåndet den 5 — — Rikets Ständers underd.
Skrifvelse, angående ett af Kongl.
Maj:t i Nåder öfverlemnadt Förslag till
(Banco- och Lag.
N:o 3.) S. A. K.
Efter det E. K. M.. uti Nådig Skrifvelse af den 8 sistl.
Februarii, gifvit Rikets Ständer tillkänna, att E. K.
M. endast afvaktade det slutliga afgörandet af det sedan sista Riksdag hvilande förslag till förändrad redaction af Regeringsformens 72 §., för att till Rikets Ständer öfverlemna Dess Nådiga förslag till Bancolag; och det sedermera till E. K.
M:s kunskap kommit, att man torde önska kännedom af densammas innehåll, för att samtidigt med öfveHäggningarne om berörde grundlags-förändring behandlas; har E K. M., jemte Skrifvelse af. den 3:dje sistlidne Mars, i Nåder behagat meddela Rikets
Ständer nämnde förslag till Lag för Banken, uppgjordt i öfverensstämmelse med den vid sista Riksdagen föreslagne förändrade redaction af 72 §. i 1809 års Regeringsform; men som högstberörde Lagförslag finnes i vissa delar stridande emot den af Rikets Ständer bibehållna redaction af 72 §. i Regeringsformen och af den i 87 §. nämnde
Grundlag befintlige föreskrift för behandling af Lagfrågor synes följa, att ett af E. K. M. framställdt Lagförslag ej kan annorlunda än i sin helhet bifallas eller afslås; alltså anse Rikets Ständer sig vara förhindrade, att oraförmälde Lagförslag antaga.
Hvilket, till svar å E. K. M:s Nådiga Skrifvelse, Rikets Ständer få härmed i underdånighet anmäla.
Skrifvelse N.o 25g. 463 N:o 259.
Uppläst och godkänd hos Ridd. och Adeln den 2g Dec. 1834* Preste-Ståndet den 29 — — Borgare-Ståndet den 5 Jan.
1835 Bonde-Ståndet den 5 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse; angående förändring i 2 16 Cap. Ärfda-Balken.
N:ris 126 och I7°0- S. A. K.
Då Rikets Ständer ansett en större mognad 1 förståndet samt en mera samlad erfarenhet erfordras för rättigheten att genom testamente förordna om sådan egendom, hvilken Testamentsgifvare!! icke sig sielf förvärfvat, än som i allmänhet kan antagas ega rum, vare sig hos man eller qvinna, vid i5 års ålder, samt enär Lagen i 19 Cap. 1 §.
Ä. B. ej tillåter mannen före 21 års ålder att råda öfver annan egendom än den han sjelf förvärfvat, qvinnan destomindre bör anses vara medgifven en vidsträcktare testamentsfrihet, som 16 Cap. 2 §. samma Balk icke omtalar någon viss ålder, utan fordrar, det mö, för att göra testamente, skall vara till godt och moget förstånd kommen, hvilket ej kan antagas inträffa tidigare hos qvinnan än hos mannen; alltså hafva Rikets Ständer, som dock funnit ett serskildt förhållande inträda, då man eller qvinna före nämnde ålder ingår äktenskap, samt i följd deraf, såsom husfader eller husmoder erhåller vidsträcktare både rättigheter och pligter, skolat hos E. K. M. i underdånighet anhålla, att 2 §. 16 Cap. Ärfda-Balken måtte förändras till följande lydelse: ”Man eller qvinna, sora ej fyllt 21 år, må ej göra testamente, der ej han eller hon är eller förut varit gift.
Den, som fyllt i5 år, må dock genom testamente bortgifva sådan egendom, den han eller hon genom eget arbete sig förvärfvat.” Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 5 Januarii i835. 464 Expcditions-Utskottels Förslag till tind.
Skri/velse W.-o 260.
Uppläst och godkäBd hos Ridd. och Adeln den 29 Dec. 1834.
Prés te-Ståndet den 29 — — Borgare-Ståndet den 5 Jan. 1835».
Bonde-Ståndet den 5 — — Rikets Ständers underd.
Skrifvelse, angående inskränkning i Åklagares rätt att anställa åtal å begångne förbrytelser emot Föräldrar, samt Stjuf- och Svär-Föräldrar.
(LagUtskottets
N:ris 133 och 171.) S. A. K. Bikets Ständer hafva till pröfning förehaft en gjord framställning derom, att deii4 Cap. 3 §.
Missg.-Balken omnämnde förbrytelser emot Föräldrar, Stjuf- och Svär-Föräldrar icke vidare måtte vara underkastade åtal af annor person än målseganden; och som Rikets Ständer dervid funnit: att de såkallade injurie-mål ej sällan äro förenade med omständigheter af den ömtåliga beskaffenhet, att den offentliga behandlingen af desamma mera sårar den förfördelade än den skymf han lidit; att detta i synnerhet inträffar vid ransakning angående misshälligheter emellan barn och föräldrar, hvilka senare derföre ock synas böra hafva någen rättighet att sjelfve bestämma om åtal skall ega rum eller ej; att det i öfrigt bör verka fördelaktigt på begreppet om den vördnad och den kärlek barn äro skyldiga sina föräldrar, om Lagen fäster allt möjligt afseende på deras förlåtelse för hvad emot dem blifvit brutet; samt att den felande häri bör finna en ökad anledning att söka göra sig förtjent af tillgift derigenom, att han i möjligaste måtto upprättar och godtgör sitt fel; alltså hafva Rikets Ständer trott, alt rättighet till åtal af de i 14 Cap. 3 §.
Missg.-Balken omförmälde förbrytelser bör få ankomma på målseganden, derest de ej skett å tid och ort som fridlyst är; hvadan Rikets Ständer ansett sig böra hos E.