Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet, som, hvad beträffar den af Herr Hofpredikanten Hasselrot nu väckta ofvanomförmälda motion, hufvudsakligen instämmer i de af 1810—1841 årens Bevillningsutskott sålunda yttrade åsigter, har alltså, ehuru erkännande det goda syftemål, som föranledt ifrågavarande motion, icke ansett sig kunna å densamma tillstyrka bifall. 4 Bevillnings-Utskottets Betänkande, Nio 4.
Art. i. § t. Inom Hedervärda Bonde-Ståndet hafva af Lars Magnus Knutsson från Östergöthlands län samt Anders Olsson från Jemtlands län motioner blifvit väckta derom, att den uti Irsta Art.
Bevillnings-Stadgan föreskrifna s. k. personliga skydds-afgiften måtte för framtiden helt och hållet upphöra; men då ifrågavarande afgift, hvilken för icke längesedan blifvit betydligen nedsatt, ej skäligen kan, vid betraktande af det ringa belopp, hvarmed den numera utgöres, anses vara, äfven för den minst bemedlade, af någon serdeles känbar beskaffenhet, och det jemväl synes vara billigt, att alla medborgare, som njuta statens beskydd, äfven i någon mån bidraga till fyllandet af de allmänna behofven, har Utskottet, med afseende dessutom å den högst betydliga inkomst, som af ifrågavarande, för den enskilde i så ringa mån betungande afgift, staten tillskyndas, ansett sig icke ega skäl att tillstyrka bifall till förevarande motion, och hemställer allisa, att personliga skydds-afgiften må, såsom bevillningsgrund, bibehållas.
Vid denna Art. anser Utskottet sig äfven böra till besvarande upptaga ett af Nils Strindlund från Wester-Norrlands län, uti till Utskottet remitterad motion, hvilken här nedan kommer att vidare omförmälas, bland annat väckt förslag: att hvarje stad, i hvilken utminutering af bränvin eller andra brända eller destillerade spirituösa drycker idkas, måtte för denna rörelse åläggas dubbel bevillning efter Usta Art. för sina invånare; då det sedermera kunde bero på staden att, genom krogrättigheternas utarrenderande till den mestbjudande, för denna bevillning hålla sig skadeslös.
Då emedlertid Utskottet, på sätt redan, i anledning af Hofpredikanten llassclrots motion, blifvit bär ofvan yttrad t, icke ansett lämpligt att tillstyrka erläggande i allmänhet af någon serskild afgift för begagnandet af spritdrycker, finner Utskottet så mycket mindre skäl att nu ifrågavarande förslag biträda, som, enligt detsamma, dylik afgift skulle komma att utgöras af alla inom en stad boende personer, utan afseende på, om de af spritdrycker sig begagnade eller icke, endast derföre att tillfälle till en sådan förtäring blifvit dem inom orten beredt; och Utskottet hemställer alltså, att berörde förslag måtte lemnäs utan afseende.
I afseende å 2:dra Art., angående afgift af lön, egendom och rörelse m. m., har Bevillnings-Utskottets Betänkande, Nto 4. 5 inom Högvördiga Presteståndet Herr Komminister Beckman, uti en till Utskottet remitterad och de öfriga Riksstånden meddelad motion, jemte hemställan i allmänhet om en mera billig och rättvis fördelning af bevillningen efter denna artikel, hvarigenom de mindre bemedlade bland de skaltdragande kunde beredas någon lindring i skattebördorna medelst afgifternas åsättande för dem efter en lägre proportion än den nu gällande, serskildt fästat uppmärksamhet å en del uppgifna förhållanden, deruti ändring företrädesvis föreslagits; och vill Utskottet, som hvad angår berörde allmänna hemställan, deråt, under granskningen af förevarande artikel, egnat behörig uppmärksamhet, rörande de serskildt uppgifne delarne sig yttra i den ordning, hvar och en af dem synes böra till besvarande förekomma, samt i sådant afseende först upptaga den härvid väckla frågan, att, med hänsigt till all beskattning för inkomst efter denna artikel, inkomsten endast borde upptagas till jemna 100- och 50 tal Riksdaler; men då bevillningen i de flesta fall beräknas efter viss procent å inkomsten, och man, under förutsättning, att inkomsterne med fullkomlig noggrannhet uppgifvas till jemnt det belopp, de utgjort och således icke till någon deremot ungefärligen svarande rund summa, hvilket dock i allmänhet torde vara fallet, måste på sådant sätt bäst träffa det rätta beskattningsbeloppet, finner Utskottet ingen anledning att tillstyrka antagande af det sålunda ifrågaställda serskilda stadgandet. § 2.
I afseende å 2:dra och följande §§:ne, angående bevillning af embets och tjenste mäns löner och pensioner m. m., hafva serskilda motioner blifvit väckta; af Hans Excellens Herr Grefve Löwenhjelm, C. -4., som, under återupprepande af de skäl, hvilka tillförene blifvit emot denna beskattning anförda, såsom alt embets- och tjenstemäns aflöning vore att anse såsom grundad på ett kontrakt emellan staten och tjensteman nen, hvadan åläggandet af bevillning derför vore ett brott emot detta kontrakt; att pensionerne åter vore till större delen resultatet af de insättningar eller afdrag, embetsmannen fått vidkännas under tjenstetiden, o. s. v., förnyat sitt vid 2:ne föregående riksdagar framställda förslag om upphörande af all bevillning å embets- och tjenstemäns 'öner och pensioner; samt af Frih. Alströmer, Jonas, som jemväl yrkat, att alla, äfven ecklesiastika, embets- och tjenstemäns löner måtte från bevillning befrias; hvarvid dock 2 mom. af 4 § 6 Bevillnings-Utskottets Betänkande, N.o 4. ansetts böra bibehållas, äfvensom bevillningen för så kallade extra-ordinarie inkomster förmenats möjligen böra i vissa fall qvarstå; hvarjemte Hr Komminister Beckman uti sin ofvannämnde motion hemställt, att embets- och tjenstemäns löner måtte ända till och med 1500 Rdr åsättas afgift efter bestämd tariff och detta i en jemnare proportion än efter den nu gällande, samt först då de öfverstego nämnde belopp, beläggas med afgift af 3 procent, sedan likväl från lönebeloppet afdragits iO procent deraf, såsom lindring för den skatt, staten tager tillbaka af detsamma.
Hvad först beträffar de af Hans Excellens Herr Grefve Löwenhjelm och Friherre Alströmer väckta motioner, så har Utskottet, som, i enlighet med hvad vid föregående riksdagar blifvit, i anledning af enahanda motioner, anfördt, funnit embets- och tjenstemän icke skäligen kunna undgå att, i likhet med andre medborgare i samhället, bidraga till statsbehofvens fyllande, icke ansett nog grundade anledningar förefinnas att å dessa motioner nu tillstyrka bifall.
Vidkommande åter Herr Komminister Beckmans ofvan omnämnda förslag, så, enär Utskottet icke anser någon giltig grund linnas, hvarföre ett inkomstbelopp af 1,500 rdr skulle snarare än det nu bestämda af 1,200 rdr, fastställas som gränsen för lönebevillningens utgörande med 3 procent af inkomsten, samt någon förändring af den nu gällande tariffen för afgift af löner under sistnämnde belopp icke heller synes af behofvet påkallad, äfvensom, hvad angår det ifrågaställa afdraget af 10 procent vid inkom-tsummans bestämmande, något afdrag för bevillningen, lika litet som för andra oundgängliga afgifter, såsom lefnadsbehofvens fyllande m. m., synes böra ega rum, finnér Utskottet icke skäl att ifrågavarande förslag i ena eller andra afseendet biträda.
Då det vid slutet af 3 mom. i 2 § vid sednaste riksdag införda tillägg, att, om den för hela året påräknade inkomst icke till hela beloppet utfaller, bevillningen derför skall proportionsvis beräknas efter enahanda grund, som för hela beloppet skolat iakttagas, torde vid sakens närmare betraktande finnas innebära en, serdeles under vissa förhållanden, nog obillig beskattningsgrund, som dessutom icke synes öfverensstämma med den uti författningen i allmänhet antagna grundsats, att bevillningen endast bör bestämmas efter den inkomst, som verkligen åtnjutits, har Utskottet Bevillnings-Utskottets Betänkande, N:o 4. 7 ansett berörde stadgande böra utbytas mot det, som i dess ställe finnes uti förslaget intaget. § -1.
Uti sin förut omnämnda motion har Herr Komminister Beckman äfven föreslagit, att uti 1 mom. af denna § måtte efter orden: ”och värdet af fria husrum i städerne,” tilläggas: ”så vida nemligen den egendom, som lemnar fria husrum, icke är af fastighets ”afgift besvärad”; men då den förmån, löntagare fått sig, genom åt honom anslagne fria husrum, tillagd, icke är beroende af eller i någon mån minskas genom den omständigheten, att egendomen, der dessa husrum äro belägna, är med fastighetsafgift belagd, finner Utskottet icke skäl att något sådant tillägg tillstyrka.
Under anförande, hurusom, med tillämpning af stadgandet i 4 § 2 morn., förmyndare-arfvoden stundom blifvit bevillning påförde, har, uti från Höglofl. llidderskapet och Adeln remitterad motion, Herr Printzensköld, C., yrkat, att, då detta hvarken syntes vara billigt eller uti författningen åsyftadt, ett sådant förtydligande måtte införas, att förmyndarearfvoden ej måtte räknas till det slag af inkomster, för hvilka bevillning skall utgöras.
Hå emedlertid det ifrågavarande momentet, på grund hvaraf den omförmälda bevillningen skall blifvit påförd, endast afser sådan inkomst, som af Tjenstemän, i följd af enskilda uppdrag åtnjutes, men förmynderskap icke kunna såsom enskilda uppdrag anses, äfvensom andre än tjenstemän kunna till förmyndare förordnas, anser Utskoltet något förtydligande i berörde afseende, med anledning af hvad motionären anfört, icke erfordras. § 8 m. fl. Vid 8:de och följande §§:ne, som angå bevillning af städerne, förekommer den härofvan förut omnämnda, af Nils Strindlund från Wester-Norrlands län väckta motion, hvaruti, under åberopande af det, enligt motionärens förmenande, obilliga förhållande mellan städernas och landets beskattning, som från längre tider tillbaka, till förmån för de förra, men till det sednares betungande, skall egt rum, och hvilket förhållande lian sökt medelst ett vidlyftigt anförande samt åtskilliga företedda tabeller och räkenskaper ådagalägga, motionären, i ändamål att omsider tillvägabringa en rättelse i berörde förhållande, dels hemställt: A), att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om tillsättandet af en kommitté, med uppdrag att undersöka och utreda alla 8 Bevillnings-Utshottets Betänkande, N'.o 4. de förhållanden, som böra läggas till grund för en riktig beskattning af städernas industri-idkande invånare, deras egendom och den af dem idkande bandel eller annan rörelse, samt afgifva utlåtande öfver sättet att bringa städernas beskattning tili ett jemförligt förhållande med landets; äfvensom att Kongl. Maj:t derefter måtte täckas lill Rikets Ständer aflåta nådig proposition i detta ämne; dels ock, till antagande redan vid innevarande riksdag, föreslagit följande bestämmelser i afseende på grunden och sättet för den borgerliga rörelsens beskattning, nemligen : B), att, vid uppgift å inkomst af handel, skeppsvarf, fabrik, bandtverk eller annan rörelse, endast aflöning för verklige arbetare och arbetskostnad samt bevisliga förluster i och för sjelfva rörelsen och bandteringen, men icke näringsidkarens egen lefnadskostnad eller andre utgifter måtte få å inkomsten afräknas; C), att den, som idkar utrikes bandel, ej måtte få taxeras till bevillning för lägre inkomst af sin rörelse än sex procent af värdet å de af honom nästföregående år till riket in- eller derifrån utförda varor, hvaröfver beris från vederbörande Tullkammare borde bans uppgift till Taxeringskommittén bifogas;
D), att den, som idkar inrikes eller s. k. bodhandel, ej måtte taxeras till lägre inkomst än 500 rdr bko, om lian rörelsen ensam bedrifver, samt med tillagg af 200 rdr för hvarje Bokhållare eller Handelsbetjent, lian dervid till sitt biträde använder; E), att egare af fabrik ej måtte taxeras till lägre inkomst än sex procent af det värde, hvartill fabrikens tillverkning, enligt deröfver från vederbörande meddeladt intyg, under nästföregående år uppgått; F), att
Handtverkare ej måtte taxeras till lägre inkomst än 150 rdr banko, om han rörelsen ensam bedrifver, samt med tillägg af 50 rdr för hvarje person, som arbetar på bans verkstad eller för bans räkning; G), att besvär öfver sådan taxering, som i föregående punkter säges, borde styrkas med beedigadt utdrag af den näringsidkandes öfver inkomsten af bans rörelse förda bok; hvarförutan motionären slutligen framställt det redan vid l:a Artikeln upptagna och besvarade - Bevillning.?-Utskottets Betänkande, N:o 4. 9 rade förslag om dubbel bevillning efter nämnde artikel för invånarne i de städer, der utminutering af spritdrycker eger rum.
Derjemte har uti ett, ifrågavarande motion bifogadt, lika vidlyftigt anförande, Lars Olsson från Stora Kopparbergs län, instämmande i de af motionären yttrade åsigter, biträdt hans hemställan om nedsättandet af den ofvannämnde Kommittéen, men, beträffande den förhöjda beskattning, som emedlertid dessförinnan borde borgerliga näringarne påläggas, ansett densamma böra tilltagas vida högre, än som komme alt ega rum enligt de i motionen framställda förslag, samt i sådant afseende yrkat: i:o att en mot ^del af hela Riksstatens utgiftsbelopp ungefärligen svarande summa af 1,200,000
Rdr måtte städernes i eget namn trafikerande handlande, fabrikanter och andre sjelfständige närings-idkare påföras, utom den bevillning, som för närvarande utgår af samma närings-klasser; hvarvid såsom fabrikanter skulle räknas alla, som fabrik och manufaktur drifva, äfven om fabriken eller manufakturiet vore på landet belägne; hvarförutan föreslagits: 2:o att Taxeringsmännen skulle, när de trodde sig dertill ega skäl, hvilka då horde till protokollet uppgifvas, vara berättigade att genomse köpmäns, fabrikanters och andre närings-idkares affärsböcker, för att kunna kontrollera den inkomst, som af dem till bevillning anmäldes: samt 3:o att, ifall statsverket skulle finnas icke vara i behof af hela den summa, som genom den föreslagna förhöjda beskattningen skulle erhållas, nedsättning måtte ske i bevillningen efter 2:dra Art. för fastigheter på landet, äfvensom för embets- och tjenslemäns löner till så stort belopp, som behofvet kunde medgifva.
Hvad nu först beträffar den af Nils Strindlund i punkten A. föreslagne Kommittéen, så vill Utskottet deröfver här längre fram sig yttra i sammanhang med besvarandet af en hos Höglofl.
Ridderskapet och Adeln, af Hr Rosenblad, B., i ungefär enahanda syftning, väckt motion.
Vidkommande dernäst förslaget under Litt. B.; så ehuru Utskottet finnér den deri afsedda föreskrift redan innefattas i 8 § af nu gällande Bevillnings-förordning, som bestämmer, hvilka afdrag vid inkomsternas beräknande få göras, har likväl Utskottet, som Bih. till R.
Prot. 1850 Sf 1851. 5 Sami. 1 Afd. 2 Haft. 2 10 Bevillnings-Utskottets Betänkande, N:o 4. inhemtat, att, sådant oaktadt, missförstånd stundom skall i berörde afseende egt rum, ansett det icke vara ur vägen, att, på sätt motionären föreslagit, serskildt uttrycka, att icke närings-idkares lefnadskostnad eller andra dylika utgifter fä från inkomsten afräknas; hvadan Utskottet vid ifrågavarande 8 § föreslagit ett dylikt tillägg.
Förslaget under Litt. C. anser
Utskottet hvarken innefatta billig grund för bevillningens utgörande, hälst en handlande ofta nog kan på in- eller utförda varor göra mer eller mindre betydliga förluster, ej heller vara, hvad den föreslagna kontrollen beträffar, i tillämpningen utförbart, enär en och samma handlande kan vid flera tullkammare i riket till tullbehandling angifva varor; och Utskottet hemställer alltså, alt detta förslag må lemnäs utan afseende.
Hvad angår de uti punkterna D., E. och F. föreslagna grunder för bevillningens utgörande af dem som idka inrikes handel samt fabriks- och handtverks-rörelse; så, enär nämnde grunder hvarken i och för sig lemna ledning till rättvist bedömande af ifrågavarande närings-idkares behållna inkomst af rörelsen eller tillåta behörigt afseende å de vidt skiljaktiga förhållanden, som i olika orter, i följd af större eller mindre konkurrens af närings-idkare och konsumenter, med flera omständigheter, göra de serskilda näringsgrenarnes förmåner särdeles olika; men tillfälle alt behörigen och rättvist iakttaga alla dessa förhållanden deremot synes vara genom de i nu gällande Bevillnings-förordning för serskilda yrken i olika städer stadgade minimi-afgifter, Taxerings- och Pröfnings-kommittéerna beredf, finnér Utskottet sig äfven sakna skäl, att till hvad i omförmälde punkter blifvit föreslaget, tillstyrka bifall.
Beträffande slutligen förslaget i punkten G, att besvär öfver näringsidkares taxering böra åtföljas af beedigadt utdrag af den öfver rörelsen förda bok; så, utom det att man skäligen torde kunna ifrågasätta, lämpligheten af att utsträcka edens användande till ärenden af ifrågavarande beskaffenhet, anser Utskottet ifrågavarande förslag så mycket mindre förtjena afseende, som antagandet deraf skulle medföra en inskränkning i den skattskvldiges rätt att, genom de bevisningsmedel han sjelf kan finna tjenligast, ådagalägga befogenheten af sin talan; hvadan Utskottet anser sig icke heller kunna å detta förslag bifall tillstyrka.
Rörande sedermera de af Lars Olsson framställde förslag och dervid först yrkandet att städernas industri idkande invånare skulle, jemte den, enligt nu gällande grunder, ut - Bevillnings-Utskottets Betänkande, N:o 4.
11 gående beviliningen, ytterligare påläggas en beskattning af 1,200,000 Rdr; så, enär borgerliga näringarne äro ständigt underkastade växlingar och man således icke kan, utan fara för orättvisa, på förhand bestämma något visst belopp, som deraf bör i skattebidrag utgå, finnér Utskottet, såväl med afseende härå, som hufvudsakligen vid betraktande af det orimliga deruti, att ifrågavarande samhällsklass skulle, oberäknadt den för densamma nu stadgade bevillning, påföras ett ytterligare skattebelopp, motsvarande nära jldelar af hela den vid sednaste riksdag fastställda bevillnings-summan, sig böra afstyrka allt afseende å oriiförmälda förslag; Äfvensom, hvad beträffar förslaget i 2:dra punkten, eller att taxeringsmännen skulle ega att granska de närings-idkandes affärsböcker, Utskottet anser detsamma vara af den beskaffenhet, att några serskilda skäl för dess förkastande icke behöfva anföras, och hemställer alltså, att äfven detta förslag må lemnäs utan afseende; Och då, hvad åter angår den i 3:dje punkten föreslagna nedsättning af beviliningen för fastigheter på landet samt embets- och tjenstemäns löner, detta förslag blifvit framstäldt endast under förutsättning af bifall till yrkandet i Usta punkten, men detta blifvit af Utskottet afstyrkt, finnér Utskottet något vidare yttrande öfver ifrågavarande 3:dje punkt icke erfordras.
Vidare hafva, i afseende å nu ifrågavarande §§, angående bevillning af städerne, blifvit uti tili Utskottet remitterade motioner yrkadi: af Hr Hjerta, Lars, dels att beviliningen efter 2:dra Art. för liandel och rörelse m. m. måtte nedsättas till 3 i stället för 5 procent af den uppskattade inkomstsumman, dels ock att minimi-afgiften för handlande, fabrikanter och handtverkare i hufvudstaden äfven måtte nedsättas, för handlande till 12
Rdr samt för handtverkare och fabrikanter till 6
Rdr; varande såsom skäl för den föreslagna procent-nedsättningen anfördt: att på de sednare åren uppstått en sådan mängd afgifter till serskilda ändamål, och hvilka beräknades i förhållande efter afgiften till kronan, att när den borgerliga skatten till stadens egna kassor tillädes, utskylderna i det hela stege till minst dubbla beloppet af sjelfva afgiften till kronan; att nämnde omständighet, i förening med den redan i och för sig högt tilltagna beräkningen af fem procent i bevillning, ledde till oriktiga taxerings-uppgifter och öfverseende härmed af Taxerings-kommittéerne, hvilka olägenheter förmenades skola genom den föreslagna nedsättningen i procenten afhjelpas; samt att, då statens inkomster af den indi - 12 Bevillnings-Utskottets Betänkande, N-.o 4. rekta bevillningen, genom tullen, stämplade pappers-afgiften, bränvinsbrännings-afgiften, postmedlens öfverskott m. m , pä de sednare åren tilltagit i så betydlig mån. att de vida öfverstigit hvad Rikets Ständer kunnat vänta, billigt vore, att de skattdragande komme i åtnjutande af någon motsvarande lindring i den direkta beskattningen; hvarjemte motionären, till stöd för den yrkade nedsättningeri i minimi-afgifteme för näringsidkare i hufvudstaden, anfört, att en dylik nedsättning syntes vara så mycket billigare, som lefnadskostnaden m. m. vore i Stockholm högre än på de fleste andra ställen; af Hr Komminister Beckman, att för handlande, fabrikanter och manufakturister m. fl. måtte stadgas en olika procentberäkning för olika uppskattad behållning af rörelsen, nemligen för 200 till och med 400 Rdr 3 procent, derutöfver till och med 700 Rdr 4 procent, samt först för högre inkomst 5 procent, dock endast i det fall, att Taxeringsoch Pröfnings-kommittéerne antingen kunde sammansättas uti en annan ordning, eller taxerings-arbetet ske på ett annat sätt, än som 1111 eger rum; af Hr Halling, att då den i 10 § upptagna afgiftsldassifikation för handtverkare och med dem jemförlige manufakturister m. fl. syntes vara alldeles öfverflödig och endast medföra en onödig vidlyftighet i författningen, nämnde klassifikation måtte helt och hållet borttagas och i stället, liksom i 9 §, stadgas en bestämd minimi-afgift för hvarje klass af städer; samt af Hr Gustafsson åter, att vid berörde klassifikation måtte för Stockholm tilläggas 2:ne nya klasser, med afgifter, den ena af 8 och den andra af 6Rdr banko; såsom tillägg till hvilken motion blifvit af serskilda ledamöter inom Vällofl.
Ståndet yrkadt, dels att nedsättning äfven måtte ega rum för fabriksegare i Stockholm, och dels att dylika nedsättningar måtte komma icke allenast Stockholm, utan äfven Rikets öfrige städer tillgodo.
Vidkommande först Herr Hjertås motion om nedsättning från 5 till 3 procent af bevillningen för handel och rörelse m. m. samt de till stöd härför åberopade ofvan upptagna skäl; så, enär den anförda omständigheten, att de skattdragande äro med dryga kommunalafgifter betungade, så mycket mindre lärer böra inverka pä bestämmandet af de afgifter, hvilka för borgerlig näring skola till staten utgöras, som afgifter af förstnämnde beskaffenhet åligga alla skattskyldige medborgare, äfven dem på landet; då icke heller, såsom motionären förutsatt, bevillningens nedsättande innebär någon garanti för riktigare taxeringsuppgifter, eller det skäligen får antagas, att de edsvurne taxeringsmännen låta sina enskilda åsigter om lämpligheten af Bevillnings-Förordningens föreskrifter inverka Bevillning^- Utskottets Betänkande, A.-o 4.
13 på deras pligt att ställa sig samma föreskifter till efterrättelse; samt dä, oaktadt den åberopade tillökningen på sednare tider i de indirekta skattebidragen, statens behof icke lärer medgifva någon nedsättning i den allmänna beviilningen, och, om sådant äfven vore fallet, denna nedsättning icke synes böra företrädesvis komma borgerliga näringarne till godo; tinner Utskottet, vid betraktande dessutom deraf, att jordbruket, ehuru betungadt med ständigt öfverklagade tryckande grundskatter och natura-prestationer af mångfaldig art, likväl i den direkta beviilningen äfven deltager med ett mot 5 procent af dess påräkneliga inkomst ungefärligen svarande belopp, sig sakna skäl att å denna del af Herr Hjertås motion tillstyrka bifall; och då, hvad åter angår Herr Komminister Beckmans förslag om olika procentberäkning för olika uppskattad behållning af rörelsen, samma förslag endast, framställts under förutsättning att en förändring kunde till vägabringas i Taxerings- och Pröfnings-kommittéernas sammansättning och arbetssätt, men sådant icke kunnat af Utskottet i någon väsendtligare mån tillstyrkas, anser Utskottet något vidare yttrande i anledning af detta förslag icke erfordras.
Beträffande derefter Herr Hallings framställning om borttagande af afgifts-klassifikationerne i 10 §, har Utskottet, enär dessa klassifikationer icke medföra någon olägenhet, men deremot måste, i mer eller mindre mån, kunna tjena lill ledning vid taxeringarne, genom tillfället tillj jemförelse emellan de olika, efter städernas klassförhållanden afpassade afgiftsbeloppen, ansett sig icke ega anledning att tillstyrka någon förändring i detta afseende.