Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
BondeStåndet remitterat ett Memorial af RiksdagsFullmagtigen Nila Håkansson från Christianstads Län, deri yrkas nödvändigheten af en Lag, sorn för de Indeldte CavaileriRegementernes Ofver- och UnderBeläl stadgar påföljd af tjenstens förlust j falldetra Befäl tager ringaste bafattniog med anskaffande af Rustningshästar, heldst uppenbart skall vara hvilka olägenheter för de rustande mäste uppkomma i händelse Befälet icke afhållen sig från en dylik be* fattning, då hästarces godkännande ankommer på detta Befäl, och således ett afgjordt tillfälle till egennytta skall erbjuda sig vid emottagandet af sådane hästar, som en Befälhafvare sjelf upphandlat och till Rusthållare försålt, då lågt pris vid upphandlingen blir Befälhafvarens intresse, och en enfalldig Rusthållare, som emottager hästen, sällan förstår annan värderingsgrund vid sitt inköp, än hästens godkännande, hvarpå Befälhafvare kan utöfva så mycket inflytande.
Vid pröfningeu af detta ärende hafva Utskotten inhemtat, att Allmogen redan vid 1755 års Riksdag i underdånighet anhållit, det OfEcerarne vid Cavallen- och D ragonRegementerne vid ansvar mätte förbjudas derefter befatta sig med någon upphandling af Rustningshästar och deras tillsättande, så att Rusthållame utan hinder af tiågon, eho det vara kunde, hnge besörja éoa Lagutskottet!
Betänkande». derom; var öfver Kongl. Majit i nådig Resolution på allmogens Besvär af den o.g November 1756, jemförd med nådiga Resolutionen på KrigsBeläiets allmänna Besvär den xi Januarii 1757, förklarat, det Kong!.
Brefvet till samtlige Ltndshöfdingarne af den 15 Ftbruarii 1720, angående de Rusthållare, som visa sig tröga au anskaffa svarsgode hästar, tydligen fÖre->krifver att, di hästen varit vacant i 3 å 4 månader, c*ch landshöfdingen derefter förelagt Rusthållaren Sex veckors tid, men han ändå icke sjelf skaffat en annan i stället, då bör han tåla, det Officeraren tillsätter en af Öfversten interimsvis gillad hast, ,och derföre utsöker sin skäliga betalning; kunnande Kongl, Majit härutinnan icke tillåta någon foiäarlring, emedan detta är det båsta oah enda sätt att förmå den trfige fullgöra sin skyldighet; och som Officerarne icke vidare, hvarken någon tid hatt eller hafva frihet att tillsätta någon häst, utan med Rusthållarnes samtycke och efter öfverenskommelse!! med dem, och således Rusthållarne , i alla andra fall, i stöd af förra Resolutioner, verkligen redan ega den frihet de då begärt, att utan hinder och intrång, sjelfve upphandla och tillsätta sine rustningshåstar; så funqe Kongl. Majit icke anledning och skäl, att betaga Officerarne den frihet, som alla undersåtare ega, att uppköpa en eller flere rustningshåstar» om och enär Rusthållare, lorn ega lika frihet med Officerarne, funno Lagutskottets Bctänkanden.
603 deras rakning alt dermed förse sig af och igenom dem.
Vid ett sådant förhållande, och då en god ordning ovillkorligen fordrar, att någon föreskrift finnes, sorn lemnar Befälet rättighet att anskaffa rustningshä-t, då den rustande en längre tid undeilåtit att fullgö» ra denna dess skyldighet , samt någon inskränkning för Officerare mer än fQr andre personer i dea hvarje fri medborgare tillkommande rätt, att träffa ömsesidigt frivillige öfverenskommelse^ vare sig om iustniogshåstar eller annat, icke lärtvisligen bör ega rum, finna Utskotten förderas del, beskaffenheten af Befälets befattning med anskaffande af ruslningshåstar, redan vara i gällande Fö fattning så bestämd, att någon vidare föreskrift i detta afseende icke synes vara af nöden, Pedta hemställes dock vördsamligen Riksens Hoglofl.
Ständers vi. dare piöfning.
Stockholm den 31 Junit I8S3, N:o 117.
Ankom d, 14 Julii 1823.
Utlåtande, i anledning af Åt er-remiss: af Ut skot t et s\ Betänkande N:o 4r, angående yrkad skärpning af Lagar-, lie rörande tjenstledighet för Domare.
Ridderskapet och Adeln har till Lagutskottet återremitterat förberörde 604 LagUtskotttts Bet (inkan iett'.
Betänkande i anledning af följande dervid gjorde anmärkningar: 1:0 Af Herr Casper Ehrenborg, som yäl förenat sig med Lagutskottet deruti „ att, i fråga om DomareÄmbetens förvaltning sf deras rätte Innehafvare, utan biträde af Vicarier vid andre tillfallen, än då verkeliga förfall dertill föranleda, det icke är nya Författningar, utan de redan gifvnes efterlefnad som erfordras; men då det missbruk hvaröfver i motianerne klagas, åtminstone i medlersta delen »f Riket inträt» fat, att icke allenast
Domare, utan att styrka sådane förfall som Författningarne föreskrifva, såsom vilkor för tjenstledighet, ofta fått begagna sig af Vicarier, utan ock om* byte nät ske, så att ofta fyra till fem sårskilde Vicarier varit inom loppet af ett år förordnade, att uti en och samma Domsaga förrätta ordinarie Ting, Urtima Ting och an-i dre sårskilde förrättningar; så har Herr Ehrenborg, af detta jemte flere andragne skål, anlett en underdånig anhållan hos Kongl. Maj:t böra framstållas, om upplifvande af gällande Författningar i detta ämne och om HolRitternes tillhållande, alt dem efterlefva, och till controll härå föreslagit, att HofRätterne för hvarje under dem lydande Domsaga borda föra en Förteckning eller Tabell, hvarå Tingsterminerjpe antecknades och derjemte anmärktes när och på hvilka skäl
Domaren erhållit ledighet från förrättande af Ordinarie Ting, elle?
LagUtskotttts BttAnkandeit. 6o$ larskilde Förrättningar, samt åt hvilka Viesner sådant i stället blifvit uppdraget; hvilka fortekningar skulle insåndas vid hvarje ars slut till Justitia?
Cancelleren och Justitia Om budsm ann en att granskas, hvarefter desse Ämbetsmän, hvar i sine Beiättelser, egda anmäla huru förhållandet härmed befunnits, 2:o Af Herr August von Hastmansdor. 1T, och ansett så mycket mera nödigt, att
Lagutskottet utfinner och föreslår någon verksam åtgärd till afhjelpande af de brister inom AmbetsmannaCorpsen , hvilka ega rum genom en mängd ijenstledigheter och tillförordnade, som HofRätterne sjelfce ofta till en del bestå ef adjungerade Ledamöter, som Konungens Högste Ombudsman, hvilken skall tillse att Lagskipningen ordentligen handhafves, sjelf är tillförordnad, och sorn de, hvilka hos Kongl. Majit föredraga JustidaeÄrenden, eller Revi ionsSecreterarne, merändels äfven äro tillförordnade. 3:0 Af Herr E. G, Gyllenheim , som, med anförande af åiskillige erindringar e» mot Herr Ehrenborgs förslag, såsom den säkraste utvägen till de anmä kte olägenheternas afhjelpande i stället tillstyrkt, att irnderdånig hemställan ho3 Kongl. Majit kunde sk#, att, på satt i Wärmeland och flerestädes, med anledning af Kongl.
Förordningen den to Bpril 18 ro, eger rum, IIofRätterne finge i hvarje
Domsaga för året förordna en beständig så kallad BrottmålsDomare, hvilken sålunda binder sig närma» 6o5 Lagutskottets Betänkanåen, re vid Orten , förvärfvar sig den kännedom om local och folket, som kan erfordras, Samt vinner en jemn öfoiog i de egenskaper, som ugöra vilikoren för dess bestämmelse* och hvarigenom Hofrätten, då Ordinarie
Domarens förfall berättigar d*nne till ledighet, icke, såsom nu, kommer att Vära x stor förlägenhet, lör att finna någon soln, med full tillförlit, mognad, insigter och stadga, kan till Vicarius i så vigtig Embetsfoivältning utses och användas; och 4:0 Af Herr Grefve Axel von Rosen, som instämt med Herr Ehrenborg och yttratt den önskan , att Häradshöfdingarne vid de tillfållen, då tjenstledighet för dem ar af nöden, må på förslag endast uppföra så» dane personer, som äto ett sådant v ig tigt foiöoende fullkomligen värdige, och som kunna anses compstente att blifva Ordinarie Hiradshöfdingar.
I anledning af desse anmärkningar, hvilka hos Utskottet i öfvervägande kommit, får Utskottet, med bufvtids.akligt åberopande af dess Betärkanden, endast tillägga, att nar Uti nU gällande Fölfattningar bestämde föreskrifter finnas ej mindre att tjenstledighet ej må UndeiDomare beviljas, utan så vida sådane laglige förfall styrkas, hvilka till tjenstledighet berättiga, än äfven ätt HofRätterne, vid ViCariecs tillförordnande, icke Skola binda sigvid Under Domarens förslag, Utan göra ett noga urval af den person, som till DemartÄsnbatets bestridande tua Byttjas, samt, efter hvad Utskottet tror sig IngUtsktttets B et dykand e».
607 känna , desse föreskrifter af HofRätterne i möjligaste måtto iagttagas, Utskottet hvarken in«er behofvet af en tillstyrkan hos Kongl. Majit, att de ni gällande Författningar i detta ämne måtte uppgifvas, eller finner den föreslagna controllen å HolRätterne genom förteckningars uppräUande och årliga insändande till JustitiasCäncelleren och Justitieombudsmannen öfver UnderDomare beviljad tjenstledighet, vara lämplig att vidtaga.
Utskottet, som i anledning äf Herr Gyllenheims förslag angående ständigeBrottrn åis
Domares tillförordnande i hvarje Domsaga, får åberopa dess öfver särskildte Motioner i detta ämne, gemensamt med Högiofl.
StatsUtslsottet, före detta afgifne Betänkande, får i öfrigt tillkännagifva, att Utskottets nu ifrågavarande Beiånkande, enligt ankomne ProtoöollsUidrag, blifvit af de trenne öfriga Resptctive RiksStånden bifallit; hvarigenom frågan, jemlikt 69 §. i Riksdagsordningen år afgjord.
Slockholm den 8:de julii 1825.
N:o 11 g. Ankom d. 14 julii 1823.
Utlåtande, i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o loj LtgUtskottets Bettinktmdtn, 44, angående ändring i 30 Gip.
Rättegångs Balken.
Emot LagUtskottets under den 5 sist.
April afgifne Betänkanden, hvarigenom Utskottet i anledning af flere remitterade Memorialer, tillstyrkt den ändring uti 30 Cap. R-itteg.Balken, att Revisionsskillings nedsättande, dä man vill s ika att Konungen må pröfva HofRätts
Dom eller Utslag; hädanefter borde upphöra, samt tiden för missnöjes anmälande emot HofRätts
Dom eller Utslag, som i Hufvudsaken fallit, forökaS irån åtta till tjugu dagar; men deremot ansett sig icke kunna bifalla den tillika ifrågaställde befrielse för klagande Parter att lösa de så kallade Revisionshandlingar» ne, hvilka af HolRåtten till Kongl. Majit insändas; hafva särskilde anmärkningar hos Vällofi.
BorgareStåndet af flere dess Ledamöter blifvit gjorda, hvilka hufvudsakligen innehålla: atti händelse Revisions» skillingen blefve afskaffad, skulle högsta
Domstolen alltför mycket öfverhopas med Rätteg ängar: att det skall vara inconseqvent, att vill Ja upphäfva Revisions skillin gen, som utgör en del af HofRättens Ledamöters inkomster, men bibehålla lösen för Revisions-Handlingar och Protocoller, hvilka tillkommer HofRättens betjening* samt att tiden för missnöjes anmälande e* mot HofRätts
Dom eller Utslag böra förlängas, icke endast till tjugo dagar, utah åtin in* LagUtrkottett Betthikandett, dog åtminstone till fullt en månad från den dag
Dom eller Utslag gafs, så vida afse» ende skall göras på möjligheten för Pär» ten, att sjelf få del af Domen eller Utslå* get innan fatalietiden förlidit; och bär hö« Hederv.
BondeStåcdet RiksdagsFuiimågtigen Nils Håkansson från KronobergsLän anmärkt , att avskaffandet af Revisionsskilling dels skulle föranleda ett utvidgadt Rättegångssystem, dels icke skall vara af behofvet påkalladt. heldst Revisionsskillingen, derest Kongl. Maj:t ändrar HofRåttsDom, måste återbäras, och den på skäl och anledningar ändrings sökande således år tryggad om sin upprättelse; samt att når ReVisionsbandlingarne nu mera i Original från HoiRitterne tili Kongl. Majit insändas, det icke skall kunna förklaras på annat sått än såsom Vidunderligt att man under namn af lösen måste ofta betala en vidlyftig
Act, deri ej ett enda ark skrifves eller af Hofr Rytterne i minsta mån tillgöres, med i å 200 R:dr; uti hvilket Niis Håkansson yt» trade BondeStandet i allmänhet instämt.
Ehuru Utskottets ifrågavarande Betänkande, enligt ankomne ProtocoiIsUtdrag, blifvit af Höglofl Ridderskapet och Adeln, Samt Högv.
PresteStåndet alslaget, anser Utskottet sig likväl tillhöra att besvara de deremot förekomne ofvanberörde anmärkningar.
Hvad således först angår frågan au - LagUtskotteti Betänkande. 39 6xo Lagutskottets Betånkandtnl gående Revisionsskillingens afokaffande, sä kan Utskottet så mycket mindre finna, att de för Utskottets tillstyrkande i detta afseende i Betänkandet upptagne skäl genom anmärkningarne blifvit vederlagde, som dels stadgandet uti go:de Cap. t6 §.
RåttegångsBalken, att Konungen eger döma den till ansvar, sorn emot bättre vett och klara skjäl drager en Sak under Konungens pröfning, dels ock den nu föreslagne förändring af 21 Cap. RåttegångsBalken, sä att den slutligen tappande ovillkorligen skall gälda sitt vederparts Rättegångskostnad och skadestånd, efter Utskottets oföråndrade öfvertygelse, innefatta mera både lämplige och verkande correctiver emot Sakers obehöriga fullföljd hos Konungen, än bibehållandet af Revisionsskillingen, samt, i öfrigt, det obilligt betungande uti densammas anskaffande och nedsättning, för att vinna rättigheten att draga Saken under Konungens pröfning, icke minskas deraf att det nedsatte beloppet, i händelse HofRåttens
Dom ogillas, får återlyftas.
Utskottet kan ej eller medgifva det någon inconsequence ligger i det förhållande, att Utskottet ansett skyldigheten att lösa Revisionshandlingarne böra fortfara, oagtadt Utskottet tillsyrkt Revisionsskillingens afskafiände, emedan lösen för Protocoilej? och Handlingar utgör en vid alla Domsto |ar för vederbörande anslagen och påräknad LagUtskottets Bétankandenl fitz löneinkomst, hvilken hvad Revisionshandlingarne angår, för HofRättsBetjeningen så mycket mindra borde indragas derföre, att Revisionsskilling©» afskaffades, som Revisionshandiingarne i alia fall skola till Konungen insändas, och HofRätts
Botjeningens befattning dervid blifver oförändrad.
Utskottet, som i öfrigt snser den föreslagne förändrade tiden till tjugo dagar för missnöjes anmälande emot HofRätts
Dom lemna tillräckligt rådrum för Parter att deras besvärsrättighet förvara, samt att någon ytterligare utsträckning af denna tid icke erfordras, éfverlemnar härmed desse frågor til!
Vailofl.
Borgare- och Heder v. BondeStåfidens ytterligare pröfning» Stockholm den 8 Julli 1823, N:o sig» Ankom dea 14 Julis 1823,"
Betänkande, ofver Herr August von Frankens Memorial, angående Jordegares rättighet till Arrendators afhysande når AnendeContract ej upp* fylles.
Då, oagtadt uti ett ingånget ArrendeContract Arrendator frivilligt medgifvit, att tili afflyttning utan laglig åtgärd genast (lia LngUtshotiets Betnkandeti. vara förbunden, om Contractet af honom ej uppfylles, nu gällande Författningar likväl utstaka, att härtill först ej allenast skall erhållas Konungens Befaliningshafvandeä Utslag, utan ock att Arrendatorn har trettio dagars besvärstid i HofRätten, under hvilken tid, jemte den HofRätten vidare behöfver till Utslagets stadfästande, ej sällan händer att en Arrendator, äfven utan agtning för qvarstad, förskingrar både sine lösören och de Inventarier han af Jordegaren emottagit, och, för att fullkomna Jordegaren^ förlust, söker afträdes förmån; så har Herr August von Franken , uti ett till Höglofl.
Ridderskapet och 'Adeln ingifvet Memorial, föreslagit den ändring uti 9 Cap. 1 §.
UtsökningsBaiken, att då ofvanberörde vilkor uti ArrendeContract är inryckt, och Arrendator eller Landtbo sine åligganden ej iagttager, jordegaren måtte berättigas att genast erhålla närmaste KronoBetjenings åtgärd till Arrendatorns afhysande, hvarefter denne finge sin talan emot Jordegaren vid laga Domstol utföra; eller, om detta förslag ej funnes antagligt att åtminstone Konungens Befallningshafvandes Utslag hädanefter måtte genast kunna sättas i verkställighet, utan afvagtan på HolRättens stadfästelse i händelse af anförde Besvär* Detta till Lagutskottet remitterade Memorial har Utskottet Öfvervågat; och emedan, om ån, uti Contract emellan Jordegare och Arrendator, denne sednare underkastat sig äfventyret, att, så vida Con» Lagutskottets Betdnkaniien. 613 tractsforbindelserne icke uppfyllas, vara till afflyttning utan laglig åtgärd genast iörpligtad, frågan huruvida Arrendatorn, genom eftersatte skyldigheter, ådragit sig en sadan påföljd, likväl alltid, i händelse af Arrendatorns nekande, blifver af den t vistiga beskaffenhet, att den i laglig ordning utredas och pröfvas bör; alltså och enär den Jordegare, hvilken uti Contract med Arrendator betingar ett så beskaffadt vilkor, icke mera än en annan, som vid laga i ardag låtit bero, kan vara berättigad att få Arrendatorn afhyst, innan denne först haft tillfälle att deröfver blifva hörd och, genom laga Utslag, dertill blifvit förpligtad, samt den allmänna rättighet för hvarje missnöjd Part, att å den tid och i den ordning
Lag föreskrifver klaga öfver Konungens Befallningshafvandes eller Domarens Utslag, icke mera uti frågor af denna beskaffenhet,, än uti andre mål bör någon betagas, eller verkställighet följa å Utslag, som icke laga kraft vunnit; ty finner Utskottet sig icke kunna å motionen tillstyrka bifall.
Detta heinstålles dock vördsamt Riksens Höglofl.
Ständers, vidare pröfning.
Stockholm den Side Julii 1823. 6ij Lagutskottets Eetånkandtn, N:o 120.
Ankom d. 19 Julli 1823» il st amande, öfver BondeSt åndets ViceTalmans Jon Jonsson fran Bie• hinge, samt Vilks äagsViUlvicigt igen Johannes Larssons; frän Jönköpings Lim Memorialeri angående föreslagen , ändring i 9 Cap. Vt so k n i ng s B a i k e n och 25 Cap. RåttegångsBalken.
BondeScåndet har till LagUtskottets åtgärd remitterat: 1:0 Ett Memorial af RiksdagsFuiimägtigen från Blekinge, Vice Talemannen jon Jonsson, som anmärkt, dels de olågenheter hvilka skola följa af den uti 25 Cap.
Rätteg.Balken hvarje part medgifna rättighet, att uti Civile mål, af hvad beskaffenhet som beläst, erlägga vad emot Harads- och KämnersRätternes Beslut; hvarigenom det står hvar och en Gäldenär öppet, att under nära ett års tid efter dit HåradsRätts Beslut i skuldfordringsmål fallit, kunna förskaffa sig anstånd nied en hosx honom utsökt erkänd skuld, sedan han förut förstått, att genom hvarjehanda invändningar under flere Ting uppehålla saken- vid HåradsRätten innan hufvudsakligt beslut kunnat meddelas, samt ehuru i afseende på KåmnersRätterne, eller RådhusRatterne, der KaninersRatter ej finnas, förhållandet mot Härads - Lagutskottet! Betänkande*.
615 Rätter ne är olika, en Gäldenär äfven der har medel att uppehålla Lagsökningens fortgång; dels ock den olikhet som vid Skuldfordringars utsökande företer sig vid HåradsRätten och hos Konungens Befallningshafvande deruti, att öfver Konungens Befallningshafvandes Utslag, skola besvär anföras inom en månad efter det Utslaget blifvit meddeldt, men sökanden det oaktadt eger Utmätnings- och lyftningsrätt, då saken ej går öfver 100
R:dr, eller dess värde, hvilket ej vid HäradsRätt eger rumj i anledning hvaraf, och då enhet i lagstiftningen och lika billighet af Lagen, emot alla, åro enda vilkoren för dess användbarhet , liksom allmänna Crediten för ingen del vinner, genom lamhet och tidsutdrägt i Executions-verket, samt förändring uti nu gällande föreskrifter, så vidt de afse ofvananmärkte förhållanden skall vara nödvändig, jon Jonsson föreslagit, följande tillägg till 9 Cap,' UtsökningsBalken och 25 Cap. Rätteg.Balken: ”Uti Skuldfordringsmål, der den ifrågavarande Skulden blifvit af Förklaranden eller Svaranden erkänd, vare honom val tillåtit, att uti Beslutet göka ändring, på sått redan stadgadt år, dock ege sökanden eller Käranden öppet, att för den erkände, och af en Rätt till betalning fastställde fordringen genast njuta utmätning, och densamma emot full Borgen lyfta. 2:0 Ett Memorial af RiksdagsFuilmågtigen Johannes Larsson från Jönköpings
Lån, som föreslagit enahanda stad - fii6 lagutskottets Betan kunden. gande, med (Jen skillnad, ett han ansett verkställighet å Utslag i Sknidfordringsmål, oigtadt deremot vädjas eller Besvär anföras, böra ega rum , icke allenast då den fordrade s unaman blifvit erkänd, utan äfven när dea grunda?
sig på klart Skuldebref eller obestridt AuctionsProtocall, och således Contumacia:
Dom gifves, i händelse Svaranden är frånvarande, Hvad sålunda blifvit föreslagit har Lagutskottet tifvervägt; mert enär det ankommer på en fordringsegares eget val, att, för utbekommandet af klara och ostridiga fordringar, antingen söka Konungens Befall» ningsbafvandes Executionshandräckniog, eller sitt betalningspåstående vid Domstol utföra, och honom sålunda är obetaget, att, derest han icke vill underkasta sig den för Dom* stolarne gällande Rättegångsordning, begagna dea skyndsammare utväg, att blifva förhulpen sill sin rätt, sorn i Executiv väg kan vinnas; alltså och då Utskottet icke finner något verkligt behof föranleda dea partiel» förändring i nu gällande Rättegångs» Ordning, som den föreslagne verkställigheten i första Domstolens Utslag i skuldfordringsmål, der krafvel blifvit af Gäldenär erkäodt, oagtadt Utslaget ej vunnit laga kraft, skulle . medföra , kan Utskottet till rootionerne i denna del icke tillstyrka bifall.
Deremot och då verkställighet af KonungensBefallningshafvanäes Utslag i Utmätningsmål, redan enligt Lag eger rum, ej mindre i de fall då Gäldenär uteblifva med LagUcskattets Betänkanden. 617 förklaring, och trådskovis blifvit betalningsskyldigheten ålagd, än afven uti alla frågor oui qvarstad å Gäldenärs Egendom samt då trafven grunda sig på löpande förskrifoingar, fastån skyldigheten att ställa Borgen, i förstnämnde fallet för lyftningen af det inmätta godset, satnt uti Qvarstadsfrågor för kostnad och skada, sökanden åligger, hvarföre Utskottet jemväl anser enahanda verkställighet böra meddelas, då Konungens Befallningshafvandes Utslag grunda sig å Gäldenärs ovillkorliga erkännande af skulden; alltså tillstyrker Utskottet, att genom allmin Förfsttning må stadgas, att ther Gäldenär utan allt jäf eller invändning hos Kon ungens Befallningshafvande skriftligen eller mundtligen erkänt skuldea s må den Sökande, ehvad fQrklaranden vill anföra Besvär ellar icke, genast å Konungens Befallningshafvandes Utslag erhållaUtmätnings* verkställighet och vara berättigad att det utmätta godset lyfta, emot af Konungens Befallningshafvande godkänd borgen; dock varder detta» jemte några Ledamöters särskildta mening, till Riksens Högloft.
Stockholm den 8 Julii 1825.
Stånders Lagutskott den 31 Maji 1823. S. D. Föredrogos åter RiksdagsFulImägtigarne Jon Jonssons och Johannes Lars - 6i8 Lagutskottets Betänkandets, sons från Hederv, BondeStåndet remitterade, på bordet hvilanda Mamorialer, angående yrkad verkställighet å Konungens Befallningshafvandes och i:ste Domstolens Utslag i erkända Skuldfardringsmål, oagtade Besvär öfver Utslagen anföras.
Herr Borgmästaren Arvidsson yttrades ’’Jon Jostsson har yrkat, alt uti Skuldfordringsmål, der den ifrågavarande skulden blifvit af Förklaranden elier Svaranden erkänd, sjcall Sdkanden eller käranden ega att för dea erkända och af en Auctoritet till betalning fastställda fordringen njuta utmätning , och samma fordran emot full borgen lyfta, oansedt deta tappande å högre ort söker ändring i Beslutet, hvilket må vara honom obetaget, på sätt förut är stadgadt.
Och Johannes Larsson har föreslagit enahanda förändring i afseende på de skuld» fordrigsmåi, sorn af HåradsRätterne handläggas; då Svaranden antingen sjelf erkänner t eiler också då han, i grund af klart Skuldebref eller obestridt AuctionsProtocoll varder contumaciter dömd, att utgifva någon skuld.
Eget erkännande å en Svarande parts sida, är uti alla rättsfrågor den tillförlitligaste grund för Lagens tillämpning mot honom; ty då förfaller all fråga om bevisnings anbringande å kärandens sida , liksom alla betänkligheter då försvinna, de der, i anseende till rigtigheten af de emot Svaranden anförde skäl, ofta uppkomna hos den Lagskipande myndigheten.
Då nu denna myr.- LegXJukottets Betånkandeti.'
619 dighets beslut tillkommit i grund af och i öfverenskommelse med Gäldenärs egna erkännande, finner jag det vara lika oförenligt med förnuftig slutledning, som stridande mot ändamåismässig Lagstiftning, att Gäldenär, genom besväis anförande eller vads erläggande i afseende på ett sådant beslut, skall kunna vidare undanhålla Borgenären denna rätt, den Gäldenär redan offentligen medgifvifc och hvaraf klarligen följer, ett inga anledningar, vid slikt förhållande, kunna å Gäl dmäns sida ega rum till ändrings sökande, så vida han icke tror sig hafva skäl att klaga antingen ofver nekadt betalningsanstånd eller för hög rättegångskostnads ersättning, hvilka begge omständigheter äro , i jemförelse med sjelfva skulden, af så ringa mehn för Gäldenäreu, att de icke skälingen böra verka till uppehåll i Beslutets verkställighet, heldst klagan i förra omständigheten äfven nu, enligt Kongl.