Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
D u har därunder äfven gifvit kvinnan revoltens m o d och tviflets ande, så att hon vågat syna den ohållbara ma- skinsömmen i hvardags- eller festdräkten, m e d hvilken den bestående samfundsmoralen länge höljde hennes personlighet.
H o n som mannen har v i d din hand förts till upptäckten, att per- sonlighetens frigörelse innebär rätten att söka sig en egen väg o c h m o d e t att inse, huru en egen väg alltid måste bli en ensam väg; att den inne- bär viljan att älska, hata, arbeta, fela, lida på sitt eget sätt, efter sitt eget väsens lag, att den innebär frihet för alla personlighetens krafter och makter, icke som hittills undertryckandet af vissa sidor i personligheten för uppnåendet af ett visst ideal.
På din väg är personlighetens harmoni oändligt svår att vinna.
Och du vet, att dina tankar k o m m a att mana fram starka personligheter, långt innan de skapa sköna per- sonligheter.
M e n det skrämmer dig icke, ty du vet äfven, att kaos går före nyskapelsen, o c h du, skeptikern, som på samma gång kan d r ö m m a så fagra drömmar, vet äfven, att ur detta kaos skall framgå en mänuiskolifvets härlighet, sådan jor- den ännu icke bevittnat, att kvinnan o c h mannen slutligen skola finna ett nytt, rikare sätt att lefva, såväl livar för sig s o m tillsammans, när de bli verkliga troende på den nya religion, som är din, den enligt hvilken människonaturen skall följa sina egna lagar, utan att därvid skrämmas af nå- gon skuldkänsla; då själfhäfdelsen anses lika be- rättigad, lika betydelsefull för personlighetens värde o c h för lifvets fullhet s o m offervilligheten.
Och o m det i denna stund rundt o m i Europa, m e n särskildt i norden, finnes ett nytt släkte af män o c h kvinnor, hvilka i sitt personliga lif som i sitt äktenskapliga samlif allvarligt söka förverk- liga både den manliga o c h kvinnliga personlig- hetens frihet; o m i samhället s o m i h e m m e n kvinnans personlighet nu tar sin egen plats bred- vid mannen, då är det framför allt du, Henrik Ibsen, hvilken lärt man s o m kvinna, huru myc- ket rikare lifvet kan blifva för dem båda, sedan hängifvenheten består däri, att kvinnan på alla områden är en personlighet, s o m ger sig, icke en varelse, som kastar bort sig.
Genombrottet af detta nya ideal har kraft svåra strider, o c h mången kvinna skulle upp- gifvit striden, ifall icke du gifvit henne modet att trots allt följa sin af dig väckta instinkt o m vägen till en större lycka för både man o c h kvin- na.
Om du, s o m det synes mig, m e d något mil- dare blick ser på kvinnan än på mannen, så är det emedan du upptäckt: att när du vunnit oss kvinnor för ditt nya ideal, då ha vi mera helt och hänsynslöst än mannen sökt förverkliga det.
Du känner alla våra svagheter, m e n du känner äfven vår styrka, o c h du vet, att den finns i vårt hjärta i Du har visat, huru kärleken ofta varit en mans frälsning, o c h huru, när hans blindhet eller hårdhet • dödat kärlekslifvet » hos en kvinna, han för sig själf uttorkat lifvets yppersta kraftkälla.
I det nya rike, hvars store siare du är, har du icke gifvit samma plats åt tron o c h hoppet, som de äga i det rike, hvars sol dalar.
F ö r dig äro tviflet o c h sorgen större än tron o c h hoppet, m e n äfven för dig är fortfarande kärleken störst.
Och det är framför allt därför jag å kvinnornas vägnar tackar dig, tackar dig, för att du hos kvin- nan älskat o c h besjungit hennes kärlek, medan du lärt henne ett nytt o c h större sätt att älska!
När du s o m yngling uttalade det stolta beslu- tet, att du ville nå det största af allt, anade du kanske redan, livad detta är, o c h nu vet du det, sedan du nått det.
Det största af allt är att gifva världen nya ideal, att se dem spira i sam- tiden, men icke hinna upplefva deras fulla förverk- ligande.
I dina stilla stunder under dessa fest- veckor har du — som sagt, att den ensamme är den starkaste — helt visst tröstat dig m e d att Europas jubel icke betyder, att mänskligheten re- dan nått upp till dina tankars högt belägna vid- der.
Och — sedan jag nu tackat dig å de sven- ska kvinnornas vägnar för hvad du gifvit oss alla — så vill jag för egen del tacka dig, emedan du ännu, ehuru ombrusad af folkens hyllning, är den i m y c k e t oförstådde, den enastående och därför — alltjämt — den starkaste!
Stilla o c h i n å t v ä n d s a t t s k a l d e n u n d e r d e t t a s o m u n d e r f ö r e g å e n d e tal.
Men vid de sista o r d e n blixtrade det u n d e r h a n s buskiga bryn.
Och nog kunde bland de närvarande f r ö k e n E l l e n K e y t a g a åt s i g l e j o n p a r t e n af h a n s m e d j u b e l b e s v a r a d e, l å g m ä l d a tack för d e u förståelse han mött, en förståelse, s o m han ville göra fruktbärande i sin blifvande produktion, hvilken han hop- p a d e s ej måtte blifva ringa.
Och fröken Henrika W i d m a r k hyllade I b s e n m e d k l i n g a n d e v e r s o c h fru L o v i s a Petterkvist m e d ramaste Jockmocksprosa, och intendenten U p m a r k f r a m m a n a d e fru I b s e n s m e r ä n lofligt s k y m d a g e s t a l t.
O c h H e n r i k I b s e n v a r n ö j d, efter h v a d h a n själf sagt.
M e n j a g v a r i n t e så.
M i d t i m i n stilla h ä n r y c k n i n g g r ä m d e j a g m i g, g r ä m d e m i g o r e s o n l i g t ö f v e r att i c k e h ä n - s y n s l ö s t h a r ö f v a t e t t f a m n t a g från d e n g a m l e, d å h a n v i d kaffet s a t t e n s a m o c h värnlös i lagerträdets skugga.
Ella Rot.
* _ Än en gång kvinnorna och försvaret.
(d u n s n u m m e r för den 25 mars innehåller un- y der rubriken » Frid på jorden » en varmhjär- tad artikel i fredsfrågan.
Jag delar f ö r t s åsikt, att krigets afskaffande är önskvärdt o c h att ut- vecklingen synes peka därhän.
M e n däremot finner jag flere uttalanden i artikeln o m kriget ensidiga, vare sig detta beror på att författarinnans uppfattning är sådan eller på att h o n i polemi- 1898 ken k o m m i t att endast betona den sida af saken, hvarigenom hon skiljer sig från sin motståndar- inna.
Då det enligt min åsikt ingalunda är likgiltigt, o m den svenska kvinnan afgör sin ställning till freds- o c h försvarsfrågan från en oriktig eller riktig uppfattning af kriget, tar jag mig friheten att anknyta följande reflektioner till » e n dotter af Sveas » artikel.
Jag ber särskildt få påpeka att jag ej vänder mig m o t artikeln i dess helhet, utan endast m o t vissa detaljer, hvilka, o m de lämnades oemotsagda, lätt skulle kunna slinka in i medvetandet såsom sanningar på samma gång s o m den vackra tendensen.
Först o c h främst vill jag skärskåda jämförel- sen mellan » hjältekonungens krig » o c h » Birger Jarls fridslagar ».
D e senare kostade enligt förf.
» icke en b l o d s d r o p p e ».
Jag tillåter mig betvifla detta.
Månne öfverheten fick bära svärdet för- gäfves vid genomförandet af d e m?
Månne den icke fått nödig makt att genomföra dem genom de blodiga slagen vid Sparrsätra o c h Herrevads- b r o?
För öfrigt synes mig ännu en likbets- punkt kunna uppletas mellan Birger Jarls o c h Gustaf I I Adolfs bragder.
Den senare synes mig också ha kämpat för genomförandet af en » frids- lag », men en internationell, religionsfridens, o c h genomförandet af den var väl värdt de offer det kräfde.
» Huru såg vårt land ut v i d hans d ö d?
» frågar förf.
Ja, n o g bar den tidens svenska folk tyn- gre b ö r d o r än » det skattetyngda o c h rösträtts- lösa svenska folket » i vår tid, m e n den hårda nödvändigheten hade tvingat till en exempellös utveckling af landets hjälpkällor, s o m äfven k o m följande tider till godo, o c h att Sverige ej varit alldeles utblottadt 1G32 är tydligt, eftersom det ännu i 16 år förmådde att m e d framgång fort- sätta kriget o c h utföra ännu ett.
Jag vill ej för- neka att många, ofantligt många utvecklings- möjligheter offrades, m e n det offret var ej för stort o c h motvägdes delvis af det af krigsbehof- ven framtvingade tidigare tillgodogörandet, som eljes ej så snart skulle k o m m i t till gagn.
Vidare manar oss förf.
att betänka krigets offer i människolif.
D e böra tagas i beräknin- gen vid ett fullständigt b e d ö m a n d e af detta krigs nytta o c h skada, m e n förringa ej en verk- lig krigshjältes ära.
Att förebrå en statsman eller fältherre, s o m i en rättvis fejd häfdat sin nations eller mänsklighetens sanna intressen, för- lusten af människolif, är s o m att förebrå en ki- rurg, s o m utfört en nödvändig amputation, för att han beröfvat patienten en lem.
Gustaf Adolf hade valet mellan en katolsk reaktions alla fasor och däraf följande hämmande af människosläk- tets utveckling samt ett krig, hvars olyckor han för sin del sökte efter förmåga mildra.
Det är hans ära o c h mänsklighetens lycka, att han offra- de vissa den europeiska mänsklighetens lemmar för att ej hela dess kropp skulle kastas i den katolska reaktiones helvete.
Blodsskulden faller på dem, s o m g e n o m sin fanatism nödvändiggjor- de offren af människolif.
Ja, nödvändigheten, det är en sak, s o m ej b ö r fattas för att ett företag skall få namn af bragd i g o d mening, m e n s o m ochså fullt rättfärdigar de offer det kräfver.
Den gamle kung Göstas o r d: » Görer n ö d d e krig, o n ö d d e fred », stå för mig s o m det visaste, s o m yttrats o m kriget.
De krig, s o m förts i den andan, ha väl icke * föga bidragit till vårt lands sanna välfärd o c h odling », o m de ock kostat-något.
Och då förtjäna väl de bragder o c h uppoffringar, s o m i d e m ut- förts, ett rum bland » hvad vårt folk frambragt ädelt, godt o c h skönt » vid sidan af, m e n hvar- ken framom eller efter, kulturens fredliga segrar, o c h äfven en o c h annan krigisk hjälte kan kan- ske få uppställas såsom mönster för Sveriges söner.
(Inom parentes sagdt, så menar väl förf.
icke, att kriget fordrar blodtörstiga hjältar.
Det följande motsäger det.)
Min m e n i n g är, att skall den svenska kvinnan kunna verka för fredsidén hos det u p p v ä x a n d e släktet, så att det ej under de sekler, s o m efter all sannolikhet måste förflyta, innan fredsrörelsen nått sitt mål, blir odugligt att fylla sin plikt att försvara fosterlandet, får h o n ej utgå från den åskådning, s o m stämplar alla krig såsom mass- mord, utan h o n måste erkänna, att o m än ett slags krig i sedligt afseende måste likställas m e d mordet, finnes det o c k ett slag, s o m har samma berättigande som den enskildes nödvärn.
Ej heller torde skillnaden mellan rättfärdiga och orättfärdiga krig sammanfalla m e d skillnaden mellan försvars- o c h anfallskrig, ty det skulle förutsätta, att allt det bestående v o r e rättvist.
O m t. ex. en makt sökte g e n o m krig befria Po- len, A r m e n i e n eller Kuba, så stode väl ej rätten
IDUN 1898 på försvararens sida, som blott sökte häfda sin förmenta rätt att bygga sin storhet på en annans förtryck.
Afvenledes b o r d e en svensk kvinna slå döförat till för de röster, talrikare än den ö p p n a för- svarsnihilismens, hvilka visserligen erkänna för- svarskrigets berättigande, men finna i bönen för krigsmakten en hädelse, i hvarje kraf på för- svarets stärkande militarism, o c h som ö p p e t tala o m att undandraga medel från försvaret, därvid stämplande detta såsom orättfärdigt.
Ä r o de då blinde [för att, o m vi försumma vår själfhäfdelse med vapen i hand, är det en moralisk o c h poli- tisk synd, s o m följes af olyckor såsom straff o c h ej af världsfreden, så sant s o m något godt ej kan k o m m a af en pliktförsummelse.
I sådan anda skulle, enligt min tanke, ungdo- men undervisas.
Sättet få vi öfverlämna till mödrarnas pedagogiska instinkt.
D o c k kan jag ej undertycka en anmärkning m o t » en dotter af Sveas » förkastelsedom öfver » krigshistorier ».
Ge- nomgår icke individen delvis samma utveckling som människosläktet?
Skulle icke liksom hos släktet äfven hos individen den naturliga utveck- lingen gå från beundran för den krigiska brag- den o c h den fysiska styrkan, öfver beundran för den intellektuella öfverlägsenheten, till hänförel sen för den moraliska, hvilken känsla naturligt- vis ej utesluter de förra.
En svensk man.
-- L — / - Örn kviry \ lig hemslöjd.
(Forts.) S o m m a n ser, a n t a r f ö r f a t t a r e n att väf- k u n n i g h e t e n är p å v ä g att d ö u t ö f v e r a l l t i Sverige.
Lyckligtvis misstager han sig h v a d Skåne v i d k o m m e r o c h, s o m förra årets stora utställning tillräckligt bevisade, äfven rörande åtskilliga a n d r a l a n d s k a p.
Månget arbetarehem ä g e r l y c k a n att v å r d a s o c h u p p b ä r a s af k v i n n o r, s o m l i k n a d e m i D a n nemora.
M i n n ä r m a s t e g r a n n h u s t r u är e n s å d a n; af b a r n e n är ä l d s t e s o n e n u t e i t j ä n s t, den yngste i vaggan.
V ä f s t o l e n är i g å n g l å n g a stunder på d a g e n o c h där tillverkas i c k e b l o t t t y g till f a m i l j e n s b e h o f, u t a n ä f v e n i c k e så litet till salu.
D e n äldsta (1 2 - å r i g a) d o t t e r n v ä f d e u n d e r f e r i e r n a för- t i d e n s o m m a r s i n f ö r s t a r ä c k a o c h blir m e d t i d e n s ä k e r t e n l i k a d u g l i g o c h flitig k v i n n a som modren.
I England, industriens h e m l a n d, där m a n i c k e p å l ä n g e k ä n t till n å g o n e g e n t l i g h e m s l ö j d, finnas d o c k o r t e r, där m a n b ö r j a t i n s e å t m i n s t o n e d e t m o r a l i s k a v ä r d e t af kvinnligt handarbete och därför g ö r försök att i n f ö r a s å d a n t b l a n d b e f o l k n i n g e n.
En s v e n s k d a m, s o m ett p a r år haft sin v e r k - samhet i England, o c h där studerat konst- s l ö j d m.
m, m e d d e l a r d ä r o m i ett b r e f I f ö l j a n d e: » D e t är d e n e n g e l s k e skrifställaren, I m r Ruskin, s o m först v ä c k t e tanken på ett å t e r g å e n d e till d e n g a m l a h u s f l i t e n.
Denna t a n k e h a r s e d a n f ö r v e r k l i g a t s m e d s t ö d af y n g r e f r i s k a r e krafter, o c h n u i d k a s s e d a n n å g r a år u p p e i n o r r a E n g l a n d, i d e t s. k. sjödistriktet, där m r R u s k i n har sitt h e m, t i l l v e r k n i n g e n af l i n n e v ä f n a d till a f s a l u i h e m m e n, där linet b å d e spinnes o c h väfves s a m t j b l e k e s efter g a m m a l m e t o d p å g r ä s - vall.
B e f o l k n i n g e n är h ä r ö f v e r m y c k e t n ö j d o c h s p i n n e r s k o r, s o m j a g t a l a d e m e d, för- k l a r a d e, att d e a l d r i g f ö r u t v e t a t, h u r m å n g a lediga stunder de hade, ej heller h a d e d e f ö r s t å t t, att d e s s a k u n d e f ö r v a n d l a s i p e n - ningar.
m u n t r a t s a k e n i a f s i k t att g e n o m a r b e t e t h å l l a h u s t r u r n a m e r a v i d h e m m e n, s o m där- i g e n o m blifva m e r a tilldragande för m ä n n e n o c h h å l l a d e m från k r o g l i f v e t.
Mrs Poore l ä r d e s j ä l f u n d e r å r e t 9 3 att s p i n n a o c h v ä f v a f ö r att p e r s o n l i g e n k u n n a d e l t a g a i denna verksamhet. » I m å n g a t r a k t e r af S v e r i g e o c h i c k e m i n s t i månget fabrikssamhälle kunde dylik reform b e h ö f v a s, t y l å n g t ifrån d e flesta af d e s s a l i k n a D a n n e m o r a i d e t t a fall.
På många s t ä l l e n b å d e p å l a n d e t o c h i s t ä d e r n a an- v ä n d e s m y c k e n l e d i g t i d till flitigt säll- skapande o c h samtal, s o m icke äga något värde.
Och det synes s o m o m en del k v i n n o r m e d h u n n e allt m i n d r e a r b e t e, j u m e r t i d d e a n s e s i g d i s p o n e r a, så att slut- l i g e n ä f v e n h u s h å l l n i n g o c h m a t l a g n i n g få s i t t a e m e l l a n o c h m a t e n k ö p s så f ä r d i g l a g a d — och dyr — som möjligt.
F ö r d e n s o m h a f t tillfälle att se o c h j ä m - föra tillståndet i d e orter, samhällen o c h hem, där h e m s l ö j d e n idkas, o c h där d e n b l i f v i t b o r t l a g d, skall d e t i c k e finnas t v i f v e l o m att d e t är af s t ö r s t a v i k t att b e v a r a eller åter i n f ö r a d e n s a m m a.
V ä l äro d e knap- p a s t m å n g a, s o m i o r d o c h skrift m o t a r b e t a h e m s l ö j d e n, m e n s ä k e r t är att d e n l i k v ä l är p å v ä g att m å n g e n s t ä d e s d ö u t o c h att d e t fordras m y c k e t förståndigt o c h intresseradt a r b e t e f ö r att f r ä m j a d e n n a s a k m e d d e olika m e d e l, s o m på skilda orter o c h för o l i k a arter af s l ö j d b ä s t l ä m p a s i g.
Säkert k u n d e m a n från g r a n n l ä n d e r n a h ä m t a g o d a råd o c h e x e m p e l v i d detta arbete, t y d e b å d a n o r s k a h u s f l i t s - f ö r e n i n g a r n a * i Christi- ania och T r o n d h j e m visade vid Stockholms- u t s t ä l l n i n g e n p r o f o c h b e v i s p å d e n för- träffligaste o c h m e s t f r a m g å n g s r i k a v e r k - s a m h e t i n o m sitt o m r å d e, o c h m a n v e t, att d e t d a n s k a f o l k e t, m e d sin s t o r a f ö r m å g a af s a m m a n s l u t n i n g och samarbete, inga- l u u d a står N o r g e s efter i k r a f t i g t a r b e t e f ö r husflitens befrämjande.
Danskt Husflids- selskab i K ö b e n h a v n arbetar sedan m å n g a år t i l l b a k a m e d o m k r i n g 3 5 0 u n d e r o r d n a d e f ö r e n i n g a r i alla d e l a r af l a n d e t o c h m e d 3 0, 0 0 0 k r o n o r i statsanslag p å det verk- sammaste sätt för hemarbetets höjande.
Föreningen utgifver sedan 1 8 8 0 en tidning, anordnar slöjdkurser o c h utställningar samt utsänder reseombud o c h konsulenter.
Dess verksamhet omfattar både manlig o c h kvinn- lig slöjd.
E t t så s t o r a r t a d t a r b e t e f ö r h e m - s l ö j d e n s b e f r ä m j a n d e är m ö j l i g e n i c k e så af n ö d e n i S v e r i g e, s o m d e n v a r i t d e t i D a n m a r k, d ä r å t m i n s t o n e d e n kvinnliga hus- fliten v a r i t l å n g t m e r a i l ä g e r v a l l ä n i v å r t land.
M e n d e t är d o c k ö n s k v ä r d t att ä f v e n hos oss upplysta s l ö j d v ä n n e r sluta sig t i l l s a m m a n till v e r k s a m t s a m a r b e t e f ö r h e m - arbetets höjande.
V i ä g a s e d a n m å n g a år den bästa förutsättning och det bästa stöd f ö r en u t v i d g a d v e r k s a m h e t i d e n n a rikt- ning i föreningen » Handarbetets vänner », hvilken sedan 1 8 7 4 arbetar i Stockholm » för den kvinnliga hemslöjdens förädling i konstnärligt o c h fosterländskt syfte ».
Den äger o m k r i n g 1 0 0 0 betalande m e d l e m m a r o c h s t a t e n u n d e r s t ö d e r m e d årligt a n s l a g af 1, 2 0 0 k r o n o r d e s s f r a m g å n g s r i k a v e r k - s a m h e t, h v i l k e n, l e d d af k o n s t n ä r l i g t be- gåfvade o c h utbildade personer, vunnit det rikaste erkännande både inom och u t o m landet.
E n svensk slöjdvän kunde endast m e d t a c k s a m h e t s t a n n a f r a m f ö r d e s s utställ- ning förliden sommar.
Den omfattade m y c k e t I s y d v ä s t r a E n g l a n d finnes e n ort, d ä r ylleväfnader tillverkas i h e m m e n.
En major * » Den Norska Husflidsforeningen », Ohristi- Poore och hans hustru hafva d ä r u p p - | ania, och » Norsk Husflids V e n n e r », Trondhjem.
125 af h v a d s o m för o s s är d y r b a r t: hand- arbetet för det svenska h e m m e t, i nationell stil, k o n s t n ä r l i g t u t b i l d a d, o c h h a n d a r b e t e t i k y r k a n s t j ä n s t, så v ä l a n v ä n d t, att d e t f ö r m å d d e s t ä m m a s i n n e t till d j u p a s t e all- var och andakt.
» K u l t u r h i s t o r i s k a f ö r e n i n g e n » i L u n d för- e n a r s e d a n 1 8 8 2 v e r k s a m h e t e n för sitt ut- m ä r k t a m u s e u m m e d arbetet att utveckla och höja en sydsvensk konstslöjd, s o m torde ä g a e n g a n s k a stor e k o n o m i s k b e t y d e l s e, då de konstslöjdare den understöder och utbildar h u f v u d s a k l i g e n arbeta för försälj- ning.
D e n n a f ö r e n i n g af u n g e f ä r 8 0 0 b e - t a l a n d e m e d l e m m a r e r h å l l e r a n s l a g af s t a d e n L u n d s a m t M a l m ö h u s läns landsting o c h H u s h å l l n i n g s s ä l l s k a p, h a r a n o r d n a t utställ- n i n g a r i s k i l d a d e l a r af l a n d e t, ä f v e n i D a n m a r k, o c h utgrfver b å d e årsredogörelser samt tidskriften » Kulturhistoriska m e d d e - lende^i &gt;.
(Forts.) * Svar från liduns papperskorg.
Tolkadt af F. M.
C. nutider sekreterarns stora bord jag står tyvärr — och kan nu inte Men om i laget jag ock haft ett ord, jag aldrig uppå denna platsen stannat.
/ annat.
Ej mitt år » skuldregistret *, del är oisst.
— Det måste jag för läsaren förklara.
— Min stora » ondska * och min » arga list *, det år förtal och falska rykten bara.
Af och tar och allt hvad koinnor koka hop, gu ' nås, sända af till Idunsredaktionen, denne bästa bitarne, förstås, jag får sämsta, magraste portionen.
Till kealitet dock — ej till kvantitet — det är som ville man en Molock mata.
Men ej en sinekur är den diet, då man blir stoppad med hoad andra rata.
Än än än ån år det dåligt rimmade, än för rått, år det endast ben, och aldrig märgen, någon skämd och unken smak det fått, har utaf spenat det endast — färgen.
Än ån Än än allt för färskt — än ej på salt man spart, alltför hårdsmäli. — ån blott lösa maten.
för omoget — bara sura kart — » hop-joks » endast ifrån alla faten.
Ja, det år min » menu * dag efter dag.
Nog vill det till att ej få ondt i magen.
Och sedan heter det ändå, att jag bedragarn är — då själf jag blir bedragen!
Jag aldrig bedt om » oarma hjärtans bikt » och ej om låghalt oers, ej » rama prosan *.
Jag rår ej för, att sådant där så kvickt direkt till » dumma korgen * ställer kosan.
Kanhända är det någon attraktion, ty som man vet, söks maka utaf kaka.
Men från en dylik association jag drager mig med tacksamhet tillbaka.
För hvarje post, som Kalle bär hit in jag utaf inre fruktan står och skälfver.
Men glad och lättad blir jag i mitt sinn ' för hoar gång Britta upp och ner mig hvålfver.
Hon är den enda kvinna jag förstått och utaf hvilken jag förstås tillbaka.
De andra se i mig en buse blott, som utaf hjärtans lust de ville skaka.
Dock nu till dem ett lilel ord till sist — för sanningen går Idun själf i borgen —: Ej världen hafoer några snillen mist igenom mig — den stackars Papperskorgen.
IDUN 126 " Mödrar emellan. ' '
v. S o m ett litet preludium till min enkla uppsats beder jag hr redaktören intaga nedanstående lilla bref till fru Petterkvist m e d anledning af ett ord i hennes sista skrifvelse.
Kära, snälla fru Petterkvist!
Barnkammarhift sade ni.
Hvad menar ni där- m e d?
Oaktadt jag har tre små pysar att sköta o c h ställa m e d i barnkammaren, har jag aldrig känt annan barnkammarhift än den poesi o c h ljufva doft af oskuld o c h renhet, s o m alltid med- följer de små.
Skulle vi mödrar g e n o m våra små uppsatser kunna uppfylla vår kära Idun med något af den doften, då hafva vi verkligen nått ett vackert mål.
Kära, lilla fru Petterkvist, det är j u o m en k o m m a n d e generation af Iduns läsare o c h läsarinnor vi orda, därför må fru Pet- terkvist ej misstycka vår talträngdhet, utan i stäl- let gifva oss ett eller annat godt råd i ämnet.
Var isynnerhet ej rädd för vår Iduns » lugn och framtida välbestånd-&gt;; ty blir detta meningsutbyte oss mödrar emellan en hjälp att bättre fostra våra barn till k r o p p o c h själ, så skola de j u i en framtid kunna bidraga m e d mycket bättre alster till vår kära tidning än deras mödrar o c h mormödrar.
Då är ju mycket vunnet äfven i Iduns intresse.
Till sist, kära fru Petterkvist, ber jag eder kriticera mina åtgöranden i fråga o m barnens skötsel o c h vård; skulle jag i ett eller annat vinna edert bifall, blefve det mig till stor för- nöjelse.
Se häri ett bevis på mitt stora förtroende till edert o m d ö m e.
Lilla mor.
Tre små pysar, sade jag, den äldste o m fyra år o c h den yngste o m åtta månader — se där den lilla flock, som dagligen omgifver mig o c h ställer så stora anspråk pä sin mammas kärlek, tålamod o c h omtanke, men s o m i utbyte ger så mycket af det älskliga, s o m barnasinnet alltid sprider kring sig.
Tillbringa en hel dag m e d oss, var m e d vid morgontoaletten, måltiderna o c h lekstunderna, o c h se, hur omständigheterna lämpats i en liten tjänstemannafamilj.