Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
1 47 2 1 20 — 1 20 — 1 20 — 1 20 — 1 20 — 1 20 _ — 11 4 — 12 — — 14 — 10 — — 8 — -- 11 1 8 “ — 8 — — 14 — 8 — —- 6 — — 8 9 4 — — 4 — — 3 16 — 3 20 ._ 4 _ 3 36 2 — — 2 — — 1 40 — 1 40 — 2 — — 1 44 9 — 46 — — 44 — — 32 — 36 — 40 — — 39 7 — 12 — — 12 — — 10 12 — 12 — — 11 7 — 14 — — 14 — — 12 12 — 12 — _ 12 9 4 6 — 4 6 — 4 - — 4 12 — 4 12 — 4 7 2 — 18 — — 18 — — 16 17 — 18 — — 17 4 — 46 — — 46 — — 40 — 42 — 44 — — 43 7 — 18 — — 18 — — 18 — — 18 — 18 — _ 18 _ 4 4 — — 4 8 — 4 28 — 4 32 — 4 13 7 — 16 — — 16 — — 16 — 16 — 16 — — 16 _ — 24 — — 24 — — 20 — 20 — 24 -- — 22 4 ' 28 — — 28 — — 20 — 24 — 26 — — 25 2 1 18 1 18 — 1 14 — 1 16 — 1 18 — 1 16 9 28 — — 28 — — 20 — — 24 — 26 — — 25 2 — 20 — — 20 — — 10 — — 12 — 26 — — 17 7 — 16 — — 16 — — 12 — 14 — — 15 — — 14 7 1 -- — 1 — — — 40 — 42 — 1 — — — 45 2 — 12 — — 12 — — 12 — — 12 — 12 — — 12 — 28 — — 28 — — 24 — 24 — — 25 _ _ 25 9 6 16 — 6 16 — 7 20 — 8 — _ 8 _ 7 10 4 14 14 8 — 14 — — 15 — — 15 12 _ 14 23 2 — 30 — — 30 — 30 — —.
32 — — 32 _ _ 30 9 75 45 8 64 36 6 94 — 6 86 20 1 79 22 5 80 5 10 52 34 — 49 - 10 60 44 io| 55 32 5 J 52 [ 6 10 54 4 7 Lpsala Slott i Lands-Kontoret den 50 December 1848.
J o h.
K j e m n, Berättelse öfver CJpsala län för åren 1843—1847.
KONGL MAJ TS BEFALLNINGSIIAFVANDES uti S t o c k I) o l m s £ ii n till KOVGL. MAJ:T * /underdånighet ufgifne FEMÅRSBERÄTTELSE för åren 4843, 4844, 4845, 4846 ocli 4844. -—o
# —— . < Underdånig Berättelse till Kongl. Maj:t angående Stockholms län i statistiskt och ekonomiskt hänseende under åren 1843, 1844, 1845, 1846 och 184T. §• 1- Länets allmänna beskaffenhet.
Under ifrågavarande tid hafva länets gränser icke blifvit förändrade.
Tdl inre beskaffenheten har landet icke eller undergått någon annan förändring än den som åstadkommits genom fortsatt uthuggning af skogar och nyodlingar, af hvilka sednare icke någon varit af särdeles stor omfattning.
I iudicielt hänseende är länets landsbyggd indelad i fem häradshotdingedömeu, i afseende å hvilka den förändring ägt rum, att, enligt Kongl.
Maj:ts nådiaa bref den 5 Mars 1836, Färentuna härad, som förut tillsammans med Långhundra, Seminghundra och Erlinghundra härader utgjorde en domsaga blifvit genast efter denna domsagas förre innehafvares, häradshöfdingen octi lagmannen J.
Ekeroths död den 17 Januari 1844, skiljdt från samma domsaga och lagd t tillsammans med Sollentuna härads samt Danderyds Åkers och Wermdö skeppslagers domsaga, som i utbyte till förstnämnde domsaga lemnat Wallentuna härad.
Länets indelning i administratift hänseende är oförändrad uti sju fögderier, derinom äro anställde 22 länsmän. § 2.
Snvänavne.
Enligt 1847 års mantalslängder utgjorde länets folknummer 112,700, deraf 54,288 af mankön och 58,412 af qvinkön.
Personella utskylder erlades af 29,550 män och 31,947 qvinnor, hvaremot 24,738 af mankön och 26,465 af qvinkön voro derifrån befriade.
4 Till jemförelse af förhållanderne med folkökningen under längre tid må här sammanställas folknummer!! äfven enligt förut afgifne Femårsberättelser.
Den uppgick Folkökningen år 1822 till 95,221 personer » 1827 » 103,270 » » 1832 » 104,986 » » 1837 » 108,989 » » 1842 » 111,793 » har alltså utgjort: från 1822 till 1827, 8,049 personer » 1827 » 1832, 1,716 » 1832 » 1837, 4,003 » » 1837 » 1842, 2,804 » » 1842 » 1847, 907 » Summa för 25 år från 1822 till 1847, 17,479 personer.
Då under ifrågavarande qvinqvennium folkökning ägt rum endast i en del fögderier och städer, har deremot i andra folknummern minskats.
Förhållandet härmed inom de särskilda fögderier och städerna har varit följande:
Inom Södertörns fögderi » Sollentuna d:o » Långhundra d:o Lyhundra d:o » Frösåkers d:o » Åkers d:o. » Färentuna d:o » Öregrunds stad » Östhammar d:o » Norrtelge d:o » Sigtuna d:o » Södertelge d:o ’ » Waxholm d:o Sum m a Folk- ökning.
Folk- minsk- ning.
304 på en folkmängd 285 )) )) 275 )) )) 275 » )) 211 )) )) 217 )) )) 121 » )) 49 » )) 7 » )) 46 )) )) 34 )) )) 14 — )) )) 363 )) 1,554 j 647 af 24,443. 11,142. 15,167. 16,643. 19,059. 15,693. 5,463. 650. 583. 993. 412 1,153. 1,299. 112,700.
5 Den betydliga tillökning, som visar sig uti Waxholms slads folknummer, härrör deraf, att deruti blifvit inberäknade de två derstädes förlagda kronoarbetskompanier och desammas befäl, utgörande år 1847 247 personer; hvadan den verkliga folkökningen i länet ytterligare bör minskas med berörde antal, så att densamma under ifrågavarande qvinqvennium rätteligen bör beräknas till endast 660 personer.
Då icke någon förödande eller ovanlig farsot under tiden hemsökt länets invånare är denna ringa tillökning i folknummern märklig.
Orsaken dertill är närmast att söka uti tvänne år, 1844 genom ovanligt mycken nederbörd och 1845 af stark torka, felslagna skördar, hvarigenom föranleddes mycken fattigdom bland länets invånare, tillfällen till tjenster och arbete för den Renande och arbetande klassen minskades och många utflyttningar till andra orter för erhållande af arbetsförtjenst ägde rum, äfvensom det sålunda minskade välståndet för en tid inskränkte möjligheten till äktenskaps ingående.
1846 och 1847 årens goda skördar och de under dessa år ändock gängse höga priser å spannmål förbättrade likväl i betydlig mån länets invånares ställning, ehuru mången långt derefter fatt och tår vidkännas följderna åt den skuldsättning, som blifvit föranledd af de hårda åren 1844 och 1845, då hetyd liga undsättningar, gifna af staten och enskilde, måste begagnas.
Dessa undsättningar af staten uppgingo till icke mindre än 305,130
R:dr 36 sk. 1 r:st. banko, att återbetalas vid upphördsstämmorna för 1846, 1847 och 1848 årens kronoutskylder, med en tredjedel för hvartdera året; och ändock anlitade under tiden länets invånare mera än vanligt andra låneutvägar, deribland isynnerhet Rikets Ständers Bankodiskontverk.
Genom gåfvor tillgodokommo länet under ifrågavarande tid icke mindre än 54,223 R:dr 5 sk. 6 r:st.
Att således välståndet uti länet i allmänhet varit mindre under ifrågavarande tidrymd, än under nästförflutna qvinqvennium är en gifven följd af nämnde orsak.
Naturligtvis led den del af länets invånare, för hvilka sädesproduktion är nästan den enda näring, mera al skördarnes misslyckande, än skärgårdsboerne, hvilka tillita flera näringsutvägar.
På längre lid har väl äfven för den arbetande och tjenande klassen svårigheten att förskaffa sig utkomst icke varit större än-under samma tid.
De derunder företagna och med bidrag af statsmedel understödda flera vägförbätlringsarbeten och andra af enskilde gjorda arbetsföretag bidrogo likväl i någon mån att afhjelpa nöden.
De under tiden nedtryckta arbetslönerna hafva derefter åter uppgått till de förut vanliga, varierande på olika trakter för ett dagsverke under sommaren af en duglig karl emellan 28 och 40 sk. och af en qvinna emellan 12 och 16 sk. G banko på egen kost, samt under vintertiden emellan hälften och tvåtredjedelar af berörde priser.
Uti trakterna närmare hufvudstaden synes, som borde lättheten till afsättning af ortens produkter bidraga till välmågans förkofran.
Så är likväl öfverhufvud icke förhållandet.
En stor del af allmogen lockas deraf att mera, än nyttigt är, borttaga tiden för stadsfärder, oftast utan att hvad de genom ringare produkters försäljning inbringa motsvarar värdet af de dagsverken, de för sig och dragare förspilla.
Derigenom komma hemmanens skötsel att lida, dragarnes krafter att medtagas, kostuaderne för lifsuppehälle under resan att göras dyrare än i hemmet, hågen för det dagliga arbetet att förminskas, och sedligheten att sjunka genom vistelse å krogar och beröring med de sämre af hufvudstaclens befolkning.
Att bedöma, huruvida sedligheten på få år varit i aftagande, fordrar en längre tids uppmärksamhet derå, än hvartill Landshöfdinge-Embetet varit i tillfälle.
Yäl har klagan från många trakter försports öfver tilltagande otukt bland ungdomen; men i öfrigt kan icke med någon tillförlitlighet påstås, att sedligheten varit i aftagande under ifrågavarande tidrymd.
Det är t ver tom ett steg framåt, att fyllerilasten synbarligen aftagit, åtminstone bland det uppväxande slägtet, hvartill väl bidragit minskning i krogarnes antal och inskränkning i allmogens bränvinsbränning.
Den utvidgade folkundervisningen, som med beredvillighet omfattas och nu allmänt kommit till stånd, gifver ock förhoppning, att genom en allmännare upplysning sederna skola förbättras.
En måttstock å sedligheten är brottens antal.
I afseende härå måste man dock taga i betraktande, att de flesta gröfre förbrytelser inom länet begås i närheten al hulvudstadcn af personer från staden eller af länet icke tillhörande kringstrykare.
Om sådane främmande personers brott afräknas, hafva förbrytelserna, åtminstone af gröfre slag, varit till antalet mindre i delta län än på flera andra orter; och är icke anledning till annat yttrande, än att lydnaden för lagar och myndigheter hos länets invånare varit god.
Jordbruket, som, utom i den yttre skärgarden, är länets hufvudnäring, har vunnit utvidgning och omfattas med mera allmänt intresse än tillförene, om än den gamla odaijordens produktivitet icke bli f v i t förökad, ulan snarare kan 7 anses i flen mest sädesproducerande delen af länet förminskad, genom jordens utmagrande i brist af gödningsämnen, en följd af ladugårdarnes förminskning, då under de två hårda åren kreatur till större antal försåldes för fyllande af de oumbärliga behofven.
Genom den tilltagande omtankan för frambringande af foderväxter är likväl förhoppning, att ett bättre förhållande är att emotse.
Åkerjorden brukas bland allmogen ännu på förr öfligt sätt, så att hälften deraf hvarje år ligger i träde.
På en stor del af herregårdarne har åter vexelbruk med flera eller färre årsskiften blifvit gängse.
Vid de herregårdar, der icke så skett, odlas dock klöfver och vicker å en del af trädesjorden, hvilket börjat efterföljas af allmogen.
Der laga skiften skeft, hafva dessa älven bidragit till etL ändamålsenligåre bruk af jorden.
De gamla åkerbruksredskapen, trädesstock eller årder, pinnharf, sladd och vält, äro ännu hos allmogen de vanliga.
Sedan plogar af flera förbättrade slag nästan allmänt vid herregårdarne undanträngt bruket af trädesstocken, har likväl plogen äfven börjat vinna förtroende hos allmogen.
Plogens vidsträcktare begagnande åtföljes af ett förbättradt dikningssystem, och på flera ställen hafva täckta diken blifvit aidagda.
Ehuru icke några synnerligen stora odlingsförelag under ifrågavarande tidrymd ägt rum, har likväl länets odlade jord derunder vunnit tillväxt med flera tusende tunnland, genom sänkning och uttappning af mindre vatten, deribland Waxtunasjön i Länna socken och en mindre sjö vid Hagby i Almunge socken, genom utdikning och odling af mossar och kärr, skogsrödjning och upptagande af sämre ängsmark.
En del af vattenaftappningarne för markens odling äro understödda af lån utaf statsmedel till ett sammanräknadt belopp af 7,504 R:dr 36 sk. banko.
De jemförelsevis största odlingarne äro företagna af Friherre Frits Åkerhjelm vid Wårby, Kongl. Sekreteraren Odelberg vid Enskede, landtbrukaren Pettersson vid Fullersta, Statsrådet Friherre Stael von Holstein vid Jerla, Öfversten Grefve von Schwerin vid Jakobsberg, Hans Exellens Herr Grefve Bonde vid Hesselby, Doktor Lake vid Thorsåker, Kapitenen Ahlgren vid Lindö och Foderby, Kongl. Sekreteraren Chierlin vid Hästa, Landtbrukaren C. ÅA. Edbom vid Molnby, Löjtnanten Hammarsköld vid ÅVängsjöberg och Förste Expeditions-Sekreteraren Lorich vid Hagby.
Ängsvattning efter löjtnanten Edmans method är med framgång inrättad på åtskilliga ställen, och vid Steninge är under anläggning ett mechaniskt vattenuppfordringsverk, för vattnande af en ängsmark vid Mälaren, Det synes väl, som genom tillökning i den fruktbärande marken, sädesproduktionen bort under ifrågavarande år ökas.
Af den tabell, som efter in - 8 I komna uppgifter biifvit öfver utsäde och dess medelafkastning å /andfet» upprättad och härvid bilagd visar sig förhållandet likväl icke vara sådant.
Detta upplyses närmare af jemförelse emellan uppgifterna derom i de tabeller för landet, som äro bilagde 1822, 1832 och 1842 årens samt denna Femårsberättelse.
Utsäde, tunnor.
Medelafkastning, tunnor. 1822. 1832. 1842. 1847. 1822. 1832. 1842. 1847.
Hvete. . . 3,053 3,77 i 3,787 3,835 17,489 26,200 26,815 24,585 Råg. . . . 24,425 29,086 29,390 28,450 133,375 173,940 167,319 140,449 Korn . . . 13,772 14,484 15,399 14,444 79,771 84,592 90,359 68,920 Hafra . . . 3,458 4,952 5,390 5,942 18,623 25,883 37,069 27,404 Blandsäd. 2,582 3,053 3,455 3,345 15,083 17,892 19,736 14,872 Ärter . . . 2,485 2,917 3,573 3,393 12,199 15,285 17,306 16,747 Potates . . 17,805 28,782 37,522 36,695 100,599 201,927 208,698 195,789
Om produktionen, beräknad i medeltal för ifrågavarande fem år, verkligen varit så betydligt mindre, som denna jemförelse visar, kan sådant icke ti Ilsk rifvas annat än 1844 och 1845 årens misslyckade skördar.
Minskningen i potatesproduktionen har varit en följd af den åren 1846 och 1847 inträffade så kallade potatessjukan, som hemsökte flera delar af länet.
Under vanliga förhållanden öfverstiger spanmåls- och potatesproduktionen betydligt ortens egna behof och afsättningen sker till största delen i Stockholm.
Öfriga jordbruksprodukter framalstras till ringa belopp, lin under ortens behof och hampa ännu mindre.
Humleodlingen är ringa och lemilar afkastning till afsalu endast inom Färentuna härad.
I detta härad är trädgårdsskötseln äfven mera allmän, än annorstädes i länet, och trädgårdsväxter derifrån afytlras i liufvudstaden; men på öfriga trakter äro trädgårdar vanliga endast vid herregårdarne.
Boskapsskötseln har' under ifrågavarande tidrymd i allmänhet icke vunnit förbättring, utom på de större egendomarne, i synnerhet närmast liufvudstaden, der fäkreatur af flera utländska racer biifvit införskaffade och till en del underhållas genom stallning inne under sommaren.
Allmogens - i 9 niogens fäkreatur, af gammal inhemsk race, äro allmänt små, hvartill orsak till en del torde få sökas uti mindre fodertillgång och svagt bete i större delen af länet.
Genom lättheten att i Stockholm afyttra foder minskas den förut knappa tillgången derpå.
Med den tilltagande odlingen af foderväxter är utsigt, att kreaturen skola förbättras.
Oxar börja att af allmogen mera användas till åkerbruket.
Å hästar för det inom länet förlagda kavalleriets behof saknas icke tillgång, sedan numera bättre hästar uppfödas, i anseende till öppnadt och begagnadt tilllälle till stobetäckning genom sqvadronsbeskälare och hingstar från Slrömsholms stuteri, hvilka årligen vissa tider blifvit stationerade på åtskilliga ställen i länet.
Fårskötseln idkas i allmänhet endast till husbehof, och till afsalu blott vid några herregårdar, der större schäferier af flera utländska racer finnas.
Allmogens får äro af blandad, .Svensk, Tysk och Spansk race.
Getter finnas endast på öarne i skärgården, och deras antal mskränkes äfven der.
Någon allmännare kreaturssjuka har under ifrågavarande tid icke hemsökt länet.
Såsom ofvan är antydt måste under åren 1844 och 1845 kreatur till icke obetydligt antal afyltras för anskaffande af medel till de oundgängliga behofven, hvaraf minskning i antalet kreatur utaf en del slag blifvit en följd.
Det approximativa förhållandet med minskningen och för vissa kreatursslag tillökningen visar sig af följande, enligt uppgifterna uti de vid 1822, 1832 och 1842 årens samt denna berättelse bilagde tabeller, upprättade jemförelse: ■ ■ ■ 1822. 1832. 1842. 1847.
Hästar....... . 21,748 22,278 22,259 20,644 Oxar........... 5,712 6,970 6,133 6,318 Kor......... 36,447 39,220 39,091 38,143 Ungboskap......... 11,392 11,963 12,427 11,264 !
Får........ 67,312 69,260 74,077 74,100 Svin ......... 22,317 25,489 25,891 23,933 Getter.......... 212 326 126 72 Skogame hafva fortfarande förminskats, till någon mindre del genom odling, men mera genom afytlnng af virke, förnämligast ved, som till stor mängd Berättelse öfver Stockholms
Län för åren 1843—1847. 2 10 afsättes i Stockholm.
Isynnerhet vid sjökusterna äro skogarne strängt anlitade, så att någon afkastning till afsalu derifrån snart nog icke torde erhållas.
I Södertörn medtages granskogen äfven genom sommartiden mycket utöfvad barktägt för garfverierna, dertill ung skog mest användes.
Åt skogsvården egnas i allmänhet alltför ringa uppmärksamhet och omtanka för framtiden.
Skogsmarkerna i större delen af länet äro eljest af den vidsträckthet, att med behörig skötsel och hushållning någon brist å skogseffekter icke borde befaras, som' likväl nu är förhållandet.
Endast vid få egendomar är en efter plan ordnad skogshushållning införd, såsom vid Wallox-Säby i Östuna socken, Lockstaholm och Åby i Husby Långhundra socken och i synnerhet vid Schebo bruk i Ununge socken, der skogsvården besörjes af en deruti kunnig person från ett utländskt skogsinstitut.
De allmänna skogarna i länet utgöras endast af fyra häradsallmänningar, hvilka af länets jägmästare, biträdd af skogvaktare, vårdas omsorgsfullt och derifrån virke utsynes efter behörigen fastställd indelning till trakthuggning.
Rymden af dessa allmänningar och den skogbärande marken å desamma är uppgifven i seduaste Femårsberättelsen.
Enligt överenskommelser vid håline sammanträden med häradsboerne erläggas för det virke, som utsynes, vissa afgifter, hvarmed bestridas kostnader till skogarnes skötsel och hvaröfver redovisning afgifves så väl till länsstyrelsen, som till häradsboerne inför häradsrätterne.
Utsyningarne af virke från dessa allmänningar, uppgående för åren 1837—1842 till 3,199 famnar, hafva under derpåföljde fem år utgjort tillsammans 3,287 famnar, hvarje famn om 100 kubikfot fast mått.
Häruti äro inberäknade 818 stycken timmer.
Grufvor för upphemtning af annan slags malm än jern äro icke i länet bearbetade.
Af jerngrufvorna äro de å Utön i Sotholms härad de förnämsta.
Malmbrytningen derstädes har uppgått år 1843 till 55,072 skeppund tackjernsvigt, 1844 till 50,277 dito, 1845 till 61,242 dito, 1846 till 82,031 dito, och 1847 till 82,163 dito.
Jerna grufvor i Öknebo härad, hvilka under flera år icke kunnat bearbetas för vattenstånd, hatva, efter anbringande af mechaniska vattenuppfordringsverk, åter kommit i gång och lemnade 1847 8000 skeppund malm.
Dessa grufvors malm skall innehalla 70 å 80 procent jern.
De öfriga grufvorna, alla belägna i länets nordligaste del, äro Herrängs grufvefält i Häfverö socken, Wiggelsbo grufvor i Wahlö socken och åtskilliga smärre grufvor i Hargs, Forssmarks, Börstils och Wahlö socknar, hvilka alla tillsammans lemnat år 1843, 34,178 skeppund malm, 1844 24,316, 184.) 26,302, 1846 42,625 och 1847 34,833 skeppund. 11 För Tackjernsleredningen finnas masugnar vid Bennebol i Bladåkers socken, vid Länna i Almunge socken, vid Edsbro i socknen af samma namn, vid Wällnora i Knutby socken och vid Berkinge i Wahlö socken, hvilken sistnämnde likväl tillsvidare icke begagnas.
Tackjernstillverkningen liar utgjort:
År 1843 ....
3,895 SkU. tackjernsvigt.
» 1844 .... 13,320 » » » 1845 ....
5,333 » » » 1846 . . . . 4,850 » » » 1847 ....
11,555 » » Gjutgods har tillverkats till belopp af nära 500 SkU.
Stång- och ämnesjerns-tillverkningen bedrifves vid Forssmarks bruk i Forssmarks socken, Hargs i Hargs socken, Schebo i Ununge socken, Rånäs i Faslerna socken, Ortala i Wäddö socken och Nyqvarn i Turinge socken, af hvilka de fyra förstnämnde hafva dels Vallon-, dels Tysksmide.
Tillverkningen är uppgifven att hafva bestigit sig År 1843 till 10,781 SkU. bergsvigt.
» 1844 » 1 1,744 » » » 1845 » 11,924 » » » 1846 » 11,776 » » » 1847 » 12,163 » » Vid Schebo bruk finnes äfven ett valsverk för tillverkning af jern plåtar, vid Nyqvarns bruk en stålugn jemte hammare för slålräckning och vid Forssmarks bruk likaledes en stålugn, privilegierad år 1844.
Vid Johannesforss manufakturverk i Forssmarks socken tillverkas vagnsfjedrar, axlar och så kallade svanhalsar, hvilka äro kända för godhet och mycket efterfrågade.
Vid Bränninge i Tveta socken och Wira i Kulla socken finnas numera endast manufaktursmiden.
Enligt hvad uppgifvet blifvit har jernmanufaktur-tillverkningen utgjort:
1,071 SkU. bergsvigt. » 1844 ....
1,018 » » » 1845 . . . . 827 » » » 1846 ....
592 » » » 1847 ... . 773 » » Några nya stångjernsverk hafva icke blifvit privilegierade under ifrågavarande år. 12 Från Karta kalkbruk i Sorunda socken bär fortfarande afyttrats kalk i större qvantitet.
Flera kalkstensbrott finnas äfven i Wårdinge socken och på nåara andra ställen i länet, derifrån kalken till största delen afsättes i de P . kringliggande orterna.
Flera goda qvarnstensbrott finnas i Bådniansö socken.
Andra bruk, fabriker och inrättningar.
Bland sådana, hvilkas antal och slag vidare inhemtas af den deröfver upprättade, härvid bi lagda tabell, förtjena att nämnas:
Gustafsbergs- Porslinsbruk å Wermdön, hvars tillverkningsvärde uppgifvits till 150,000 riksdaler banko årligen.
Pappersbruken vid Tumba, med ett årligt tillverkningsvärde af likaledes 150,000 riksdaler, h vilket bruk hörer under rikets Ständers Bank och vid Ny forss i Tyresö socken; hvarjemte vid ofvannämnde Nyqvarns bruk är genom ett derföre bildadt bolag under anläggning ett pappersbruk i större skala, hvartill machinerier blifvit från England införskrifne.
Bomullsväfnadsfabriken vid Fredriksdal i Brännkyrka socken, der 14- vätstolar fortfarande varit i gång.
Färgstofftfabriken vid Mölna å Lidingön, der tillverkningens värde uppgifvits till 6000 riksdaler årligen.
Vaxduksfabriken vid Nedra Frescati i Solna socken, hvarest omkring 8,000 alnar vaxduk årligen tillverkats.
Pressjästfabrikerna vid Kräftrike och Katrinedal i sistnämnde socken.
Vid Alilö i Tveta socken har börjats anläggning af en klädesfabrik, som under ifrågavarande år dock icke kommit i gång.
Tillverkningen vid de många Tegelbruken i länet har stigit ej obetydligt och utgör en vigtig näringsgren för länet, i anseende till lättheten att i hufvudstaden afsätta teglet.
I synnerhet vid Sundsör i Turinge socken är tillverkningen genom ungmachins begagnande högt uppbragt och skall uppgå till omkring en million stycken murtegel om året.
Flera af de öfrige tegelbruken, särdeles omkring Mälaren, äro äfven betydande.
- Den genom nådiga Handtverks- och Fabriks-Ordningen den 22 December 1846 medgifna större frihet till inrättande af fabriker och handtverksstäder å landet har under den derefter förflutna korLa tid, som är föremålet för denna berättelse, icke förän led t uppkomst af några hufvudsakliga sådana inrättningar å landsbygden. 13 Mjöl- och sågqvarnar till ett ganska stort antal finnas i länet.
Betydligare mjölqvarnar äro de vid Uddby i Tyresö socken, Wällinge i Salerns socken, Bränninge i Tveta socken och Loo i Kulla socken, drifna af vattenkraft.
Med ånga drifvas nyligen anlagda mjölqvarnar vid Bockholmssund i Eckerö socken och vid Steninge i Hushy socken, den sednare i förening med tröskmachin. § 4- Binäringar.
Fisket är för skärgårds-allmogen den förnämsta binäring och kan till och med anses såsom hufvudnäring åtminstone i Börstils och Gräsi) socknars skärgård.
Hufvudsakligast fångas strömming, derå i sistnämnde skärgård någon märkbar förminskning under ifrågavarande tid icke ägt rum, och har derstädes af denna fisksort till saltning anväudts omkring 1,200 tunnor om året.
Deremot har uti den söder derom belägna skärgården strömmingsfisket högst betydligt aftagit, till stor afsaknad för allmogen vid sjökuslen, som af åkerbruk icke har tillräcklig bergning.
Fångsten af öfriga fisksorter är ej af någon betydenhet och lemnar ringa till handeln.
Fisket i skärgården drifves förnämligast med notar och skotar.
Djupfiske i hafvet, förenadt med större kostnad och möda, är icke öflig t.
Skälfångsten, som i sednare tider ständigt aftagit, lemnar ringa afkastning.
Sjöfart och Skeppsbyggen äro vigtiga näringsgrenar för länet och omfattas med stor flit af kustboerne i Roslagen, men deremot nästan intet i Södertörns skärgård.
Framför andra utmärka sig Wälö, Wäddö, Rådmansö och Gräsö socknars invånare i dessa näringsgrenar.
Seglationen idkas för fraktfart med ortens produkter, isynnerhet skogseffekter, till hufvudstaden, med jerneffekler emellan bruken och norra länen, derifrån skogseffekter tagas i returlast, samt till någon del på utrikes orter.
Landtmanna-fartyg och båtar öfver fem läster inom länet utgjorde:
År 1843 . . . . 270 st. om 5,429 läster.
» 1844 ....
247 » » 5,110 » » 1845 . . . . 240 » » 5,280 » » 1846 . . . , 228 » » 5,036 » » 1847 ....
220 » » 5,071 »
Af dessa gingo år 1847 7 fartyg om 510 läster på utrikes 'orter.