Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Och, derest detta ej skulle göra tillfyllest, torde man kunna lemna Konungen rättighet, att mot, ersättning 56 Bil. lill Conslit.
Utsks Memorial N:o 5l. indraga Skriften, i händelse den främmande Magien, efter Domstolens frikännande, ändock yrkade derpå och Konungen dertill funne skäl.
Enligt 18 §. 1 Mom. skulle Tryckfrihetsmål afclömcts vid den Ho/Rätt, under hvars dorn värjo ransakningen skett.
—Men då Tryckfrihetsförordningen, i afseende på Rättegången, för öfrigt skall återföras till dess ursprungliga förhållande, så hemställes, om icke Svea Idof Rätt bör, såsom från början var stadgadt, blifva den enda Domstol, hvar. vid Tryckfrihetsmål må afdömas.
Då dessa brott icke kunna annorlunda bestämmas, äti endast af Domarens opinion ; och Tryckfriliets-Domarens opinion icke kan undgå , att till en viss grad stämmas efter den opinion, som på hans ort är allmännast rådande; samt en allmän opinion ingenstädes bör kunna vara så mångsidigt utbildad och tillförlitlig, som i Rikets hufvudstad; så anser jag, att, derest tryckfrihetsmål nödvändigt skola af vanlig
Domstol afgöras, det åtminstone borde endast ske vid Svea Hoj Rätt, _ likasom Grundlagen uttryckligen bestämt
Rikets hufvudstad, förmodligen till en del för den derstädes fullkomligast utbildade opinionens skull, såsom den ort, hvarest Riksdagarne i allmänhet skola hållas.
— För öfrigt skulle likformighet derigenom säkrast vinnas i Tryckfrihets.
Bil. till Constit. Vtsk-.s Memorial N:o 5i. 57 målens behandling; samt slutligen sjelfva rättegången kunna hastigare fulländas, i anseende till närheten af Tryckfrihets-Comitén.
I 18 §■ 3 Mom. har Utskottet stadgat: att den Tilltalade ovilkorligen skall inför Under-Domstolen personligen till svars stånda — Det synes böra kunna få ankomma på Domstolens pröfning, huruvida den tilltalade nödvändigt skall personligen inställa sig, eller må kunna tillåtas att afgifva sin förklaring skriftligen.
Det vore nemligen orimligt och allt. för hårdt, om t. ex. en Författare, som bodde i Torneå, skulle för vrång framställning i en Skrift, som han låtit trycka i Malmö, nödgas resa llere hundrade mil, för att erlägga en plikt af 5o R:dr.
Slutligen stadgar Utskottet i 47 §., att Tryckfrihetsmål skola, "då fråga kunde uppstå om bestraffning af flere olika för bry”telser, särskilt, behandlas” &. — liela detta stadgande anser jag alldeles öfverflödigt.
Huru flera särskilta brottmål skola behandlas, föreskrifves i Allmänna Lagen.
Och denna särskilta föreskrift skulle derföre lätt kunna föranleda till missförstånd , i synnerhet sorn här icke är bestämdt ufiryckt, om med de olika förbrytelser, sorn skola särskilt behandlas, menas särskilta tryckfrihetsbrott, eller ock sädaue tillsammans med andra brott. 58 Bil. till Coristit. Utsk'.s Memorial N:o 5i.
Af Herr Bruncrona :
Vid pröfningen af nedanstående §§. af Förslaget har jag icke instämt med Utskottet i åtskilige deruti förekomne ämnen, hvarföre , så vidt
Utskottets fattade beslut emot min mening finnes stridande , jag deremot föranlåtes mig reservera. §, 5, 4tele Morn.
Ehuru jag icke älskar definitioner i Lag, i anseende till så väl deras umbärlighet i allmänhet , sorn svårigheten att dem upställa på ett sätt, sorn bestämdt och egentligt upfatlar begreppet om den sak, som skall definieras, finner jag dock, att undantag i detta afseende någon gång måste äga rum.
Detta gäller hvad angår de så kallade Periodiska Skrifterna, örn hvilkas rätta egenskap man icke till alla delar torde vara ense, men hvarom en gifven bestämmelse synes vara ett oeftergiflig^ vilkor för all pröfning i frågor, som angå dessa Skrifter.
Det är föreslaget, alt, såsons hittills, numerföljd eiler utgifvande på bestämda tider skulle vara de enda uttryck hvilka behöfde utmärka en Periodisk Skrift.
Måhända var detta nog, då en dury efter blotta inre ölvertygelsens intryck fick bedöma en fråga.
Men Doinaremagten, sorn, bunden af vanlig rättegångsordning, nödgas inskränka Bil. till Consul. Utsi'.s Memorial N:o 51.
5<j sin pröfning inom trångare gränser, oell dervid ordagrannt följa den Lag, hvilken tjenar densamma tili rättesnöre, skall tillämpa denna ofullständiga definition efter dess bokstaf.
Om nu ett vetenskapligt
Verk utgilves i en viss numerföljd al tomér, och, enligt prospectus, hvarje Tom på bestämd lid utkommer; så instämma dessa yttre omständigheter fullkomligen med den föreslagna definitionen på Periodisk Skrift, änskönt ett sådant
Verk för ingen del har naturen deraf, efter den idée man fattat om dessa produeters inre väsende.
Svårighet, om icke omöjlighet, måste således uppstå för Domaren, att icke underkasta det i ,Tomer på utsatta tider utgifna
Verket den ifrågasatte definitionen, hvarigenom de fleste och de mest utförliga arbeten i vetenskap, vitterhet och andra ämnen kunna komma att erhålla rubrik af Periodiska Skrifter, om än emot Domarens enskifta begrepp derom och säkert mot Lagstiftarens afsigt- Till förekommande af en sådan , så till sägande påtvungen, misstydning af Lagen, tror jag det ^vara nödigt, att definitionen, så vidt möjligt är, fullkomnas genom ett närmare bestämmande.
Detta skulle, efter min tanka, vinnas, om Lagen innehölle, att med Periodisk Skrift skulle förstås den Skrift, som i Numerföljd eller på bestämda tider utgifves, men som tillika afhandlar ämnen af blandadt innehåll och i alla dessa fall icke inne/ 6o Bil. till Constit, Vtsk:s Memorial N:o 51. fatfar utöfver fern tryckta ark.
Det är lätt att inse, hvarföre större upmärksamhet blifvit fästad vid Periodiska Skrifter, och hvarföre flere iakttagelser och högre ansvar äro förenade med deras utgifvande.
En sådan Skrift af ringa vidd är för lågt pris åtkomlig och med hastighet spridd öfver Riket, de deruti förekommande ämnens mångfald ingriper i de flestes interessen, det populaira i både ämne och skrifart gör den läsbar för alla, och det närvarande , sorn vanligen gör det starkaste intrycket, framställer sig der för dagen efter Författarens åsigter.
Det är således magtpåliggande, att Skrifter af annan syftning och art med dessa icke förblandas, och att en skarp gränslinea dem emellan updrages.
Jag skulle derlöre tro, att numerföljd och bestämda tider för utgifvandet väl kunna vara frånskiljde och hvarje af dessa omständigheter serskilt kunna utmärka en Skrift såsom Periodisk, men, för att constituera den såsom sådan, detta dock icke vore nog, om ej Skriften tillika upptoge olikartade ämnen och framför allt, om den icke understege fern ark , hvilket arktal kunde , 0111 man så behagar, ökas, men som, efter mitt omdöme, torde vara tillräckligt i ett land, der af flere orsaker, en 1 i 11 i g afsättning af större litterai. ra arbeten ej är att påräkna.
På detta sätt skullo Författare af i sjelfva verket icke Periodiska Skrillet' skyddas lör äfvenlyret att Bil. till Consiit. Utsk".s Memorial N:0 5i. 61 anses vara Utgifvare af sådana, hvarifrån de eljest icke annorledes skulle kunna befria sig, än genom tillställningar och försök att på visst sätt eludera Lagen.
Denna Lag, med bibehållande af dess nu varande redaction, skulle äfven af verkliga Periodiska Skrifters Utgifvare i så måtto kunna eluderas, att, om en Skrift, innehållande för öfrigt alla elementer af den Periodiska, med paginering, men ulan numerlöljd och icke på bestämda tider, ehuru häftevis, utgåfves, skulle denna Skrift kunna påstås, enligt Lagens bokstaf, icke vara Periodisk.
Jag tror ock, att uttrycket pd bestämda tider icke gör tillfyllest vid utmärkandet a£ en Periodisk Skrift. En Utgifvare kan deraf möjligen taga sig anledning påstå, att föreskrifter och ansvar icke på honom böra lämpas , om han före eller efter den utsatta tiden Skriften utgifver.
Något correctiv mot anförde missbruk torde böra få rum i Lagen.
På grund af hvad jag således anmärkt, föreslår jag, att % §:ns 4 Mom, må få följande upställning: ”Med Periodisk Skrift betecknas
Dag”hlad eller annan Skrilt, som, uptagande äm”nen af olika beskaffenhet, i numerföljd eller ”på bestämda tider utgifves och som i hvardera fallet vid hvarje utgifning icke inne - 62 Bil. till Constit'.
Vtsk:s Memorial
Nm 5i. ”fattar mer än feni’ tryckta ark.
Skulle ut*' ”gilvandet icke inträffa på den utsatta (iden, ’5utan förut eller efteråt, anses förhållan5’det enahanda, som om Skriften på berörde ”tid utkommit.
Lag samma vare, om Skrift ”af blandadt innehåll och icke öfver ofvannämnda arktal, utan numerföljd eller be-> ”stämd tid, men häftevis utgifves, enär så* ”dant fortlöpande sker inom hvarje fjerde* ”dels år.” 4 §.
5 Mom, Olikhet i afseende å fatfiglieterj pligter och ansvarighet emellan en verklig Författa-, re och Utgifvare af sådana arbeten, hvilka i Momentet omnämnas, lärer icke komma i fråga mer an i tvänne fall.
Det är nemligen, för så många det vilja, obetaget att utgifva utländsk mans arbete, eller hvar sill Öfversättning deraf, och Utgifvare delar ej ansvarighet för de handlingar, som, med veder^ börandes tillstånd, till honom blifvit aflemnade.
Dessa särskilta fall synas gerna kunna anföras, eller heldre de Lagrum, som uptaga samma undantag, citeras. 7 §:s 2 Mom,’ finpes i 4 §:s 4 Mom. jemväl sålunda åbe-* ropadt:
Allmänna hänvisningar böra, så vidt möjligt är, undvikas, såsom ledande till onö-t dig forskning, villrådighet och olika tydning,’ Uil. till Coust i t.
Ut sits Memorial N:o 51. 63 4 §.
Uti detta Moment stadgas, att Skrift vare Författarens eller dess rätts lagliga innehafvares egendom.
I sednare hänseendet synes dock någon begränsning böra äga rum.
I annat fall skulle de fjerinaste arfvingar till Författare eller till den, åt hvilken han sin rätt uplåtit, i en aflägsen framtid kunna lägga hinder i vägen för en ny uplaga af ett arbete af utmärkt förtjenst och den största nytta för samhället.
Af trycket utgifven Skrift synes dock vara en egendom, som i tidens längd bör tillhöra det allmänna, i öfverensstämmelse hvarmed det borde vara hvar och en Öppet att, efter en viss praescriptionstid , som pröfvas kunna tillfredsställa enskilte anspråk, å nyo utgifva en sådan Skrift med författarerätt, utan att dertill behöfva tillstånd af någon författarens rätts-innehafvare.
Om en Skrift betraktas såsom annan egendom , hvilken ärfves, kan väl till utrönande, huru dermed efter ä-i garens död förfaras skall, vidtagas den utväg, som i5 Gap.
ÄrfdaBalken utstakar, i enlighet hvarmed ock arfvinges rätt uphör, om han ej, inom föreskrifven tid, i olika fall densamma bevakar*
Men den egentliga svårigheten upstår, om , efter en lång tids förlopp, den slägt, som härstammar från Förfat.; laren eller den, åt hvilken ban öfverlåtit sin rätt, utgrenat till ett stort antal personer, och C4 Bil. till Constit.
Utsk:s Memorial N.-o 51J desse, i grund af arfsrätt, anmäla sig såsom ägare till en Skrift, hvars förnyade utgifvande sättes i fråga.
Örn alla, eller någon af dem, bestrida utgifningen, och den bestridande måste äga vitsord, så kunde en skrift, hvartill sådana arfsanspråk gjordes, icke å nyo utgifvas, utan det stadgade äfventyret, att den, som, utan ägarens tillstånd, trycker eller eftertrycker Skrift, skall mista uplagan och böta dess fulla värde.
Efter secler skulle således förnyelse af ett nyttigt litterairt arbete icke kunna ske, så framt Författarens då varande tnånge laglige rätts-innehalvare ej samfäldt dertill lof gifvit.
Jag, för min del, tillstyrker derföre, att, sedan femtio år förflutit efter Författarens död, det må vara hvilken som helst obetaget att, tned iakttagande af hvad Tryckfrihetsförordningen för öfrigt föreskrifver, utgifva annans skrift.
Inom denna tid hafva Författarens eller dess rätts innehafvares närmaste afkotnlingar, efter sannolik beräkning, äfven aflidit, eller åtminstone haft tillräckligt rådrum alt, om de velat, begagna sig af deras uteslutande rätt, att utgifva så många uplagor af den ärfda Skriften, sorn de ansett förenligt med deras fördel.
Den, som köper äganderätten till en Skrift, känner detta vilkor, och en Författare, mån om ett rykte hos efterverlden och en fortfarande nytta af sin nedlagda möda, lärer föredraga, att Bil. till Constit. Utsk‘.s Memorial N:o 5i. 65 ött, efter en så lång tid , frukten af denna morla häldre må tillhöra hvilken vettgirig som hälst inom fäderneslandet, an att den skulle begralvas onyttigt i aflägsna slägtingars gömmor.
Skulle likväl en Författare särskilt förordnat om sitt arbete, torde detta förordnande, såsom all annan testamentarisk disposition, då dermed lagligen förfarits, tjena till elterrättelse. §. i3 2 Morn.
Då den ort, hvarest en Skrift försa!jes eller utsprides, måste bestämma, hvilken executiv myndighet med dess qvarsättande må befatta sig, samt, i händelse uplagan finnes på landet, Konungens Befallningshafvande i ty fall är executor, eller, derest den finnes Inom Universitetens jurisdiction, Rectors-Embetet derstädes tillkommer den verkställande åtgärden; så torde det vara lämpligast, alt icke de i momentet omnämnde myndigheter up« räknas, såsom icke de enda, hvilka om qvarstaden kunna besörja, utan lärer det i allmänhet bora förordnas, att den executiva myndighet, inom hvilkens verkningskrets deri person är bosatt, hos hvilken Skrift försäljer eller utsprides, må iaktiaga hvad som i momentet föreskrifves vissa Auctoriteter.
För Bih, till Riki-St.
1S*8 och 1819» J Sami, f 2 ftdra II: t, 66 Bil. till Constlt.
TJtsi:s Memorial N:6 5i. att vinna öfverensstämmelse borde de jemkningar längre fram i momentet göras, hvartill en sådan rättelse skulle föranleda. §. 18, 3 Mom.
Mig synes, att den tilltalade icke ovilkorligen borde besväras, att inför
Domstolen personligen inställa sig.
Det torde böra bero af särskild pröfning och kallelse.
Ofta skulle derigenom en onödig kostnad och tidspillan för den svarande parten undvikas.
Förbrytelser mot
Tryckfrihetsförordningen torde ej vid alla tillfällen kunna komma i den jemförelse med vanliga brottmål, alt allmänna Lagens stadgande i u Cap. 10 RättegångsBalken å dem bör tillämpas.
Af ContractsProsten Hallstrom:
I specielt hänseende till nu upprättade förslag får jag förklara mig ogilla : 1:0.
Den i a §.
4 Mom. intagna definit tipn af Periodisk Skrift. 2:0.
Den i 4 <$.
5 Mom. utan inskränkning till vissa år fastställda förlagsrätt till af trycket utgifven Skrift.
Bil. till Constit. Utsk-s Memorial jV:e 51; 67 3:0
Det i 12 §. 3 Mom. stadgade ansvar för Boktryckare, som försäljer utrikes tryckt Svensk Skrift. 4:o Det i 18 §.
5 Mom. gifna ovilkorliga burl , atl den tilltalade skall personligen sig inställa för Domstolen.
Jag reserverar mig emot Cautionsprincipen i fråga om den så kallade periodiska pressen; emedan den fordrade Borgen ej synes mig i afseende på Dagbladen innebära' någon verklig, mot ändamålet svarande garanti, men väl ålägga en onyttig lunga , lika drabbande alla Periodiska Skrifter , de må vara Dagblad eller Journaler , politiska , litteraira eller vetenskapliga.
Jag reserverar mig emot Tryckfrihetsmålens öfverlemnande till vanlig Domstol; emedan jag, i anseende till deras natur, anser dem fordra en Jury, och finner för öfrigt deras närvarande behandling — äfven med Indragningsmagt öfver Tidningarne — både för Samhällets och Tryckfrihetens väsendtliga interessen mer gynnande, än de former man vill införa. 68 Bil. lill Consiil.
Uiskls Memorial N:o 5i.
Vinner åter den mening, sorn förvisar Tryckfrihetsmålen till vanlig Domstol, så reserverar jag mig emot all Tryckfrihets-Coiniténs inblandning i samma mål.
Vill man gifva ett förtroende, så må man gifva det helt ; och den samma magt, sorn dömer öfver medborgares lif och välfärd, må då ock; döma öfver eli pappers värde, Af Biskop af Wingård', Sedan Indragningstnagten genom Bonde-Slåndets Beslut vid denna Riksdag blifvit bibehållen , men ock dess upphäfvande åter föreslaget , samt flere Motioner till andra förändringar i Tryckfrihets-Förordningen inlemnats tili Constitutions-Utskotlet, har detta Utskott haft en önskad anledning, att taga under granskning hela denna Grundlag.
Den är den minst lyckligt författade, enär flera stadganden äro till sin mening otydliga , återsägelser öfverflöda , ämnen förekomma på orätt ställe, och afdelningarne icke äro noggrant begränsade.
Utskoltet har således haft fullt skäl att företaga en fullständig omarbetning , och dervid förfarit ined en tröttande sorgfällighet , hvilken det hoppas vinner Sländernes bifall.
Men det är icke blott det yttre, sorn fordrat förändring; innehållet bör ock föras lill det rätta, Ingen al Grund Lagarne bär nemligen mera Bil. till Constit.
Uisk:s Memorial N.o 5i. 6g vittne af den tid, den stiftades eller ändra* des, än denna, hvilken ock är den minst grundsatisenliga.
En ung och ömtålig
Frihet införde den i vår öfriga Lagskipning obekanta Juryn , hvilken lofvade ordning, men tillåtit sjelfsvåld; ett väckt behof af återhåll föranledde Indragningsmagten , hvilken hotat, utan att kunna afskräcka missbruken.
Dessa öfverdrifter böra såsom motsattser taga ut hvarandra, oförenlige inom samma Lag.
Vidare då det constitutionela Statsskicket nu är befästadt, och friheten, efter 20 år3 ny erfarenhet, bordt vinna den sans, som, med öfvertygelse om inre värde, icke småaktigt söker klena och vacklande stöd , en folkälskande Regering ock blifvit starkare inom sitt lagliga område , än den skulL vara genom inkräktad magt, är tiden inne och bör begagnas att aflägsna allt, som kan störa föreningen emellan Statsmagterne , eller åt pågondera gifva en öfvervigt, hvilken den andra måste sträfva att upvaga.
En anledning till detta missförhållande befann jag inlagd i Tryckfrihets-Comitén.
Ät denna Inrättning liar man gifvit förrättningar , dels för obetydliga, att kunna väcka anseende, dels för stora, att ieke störa en lagenlig behandling af Tryckfrihetsmål.
Troligen gjorde man sig icke full reda för beskaffenheten af denna oformliga Stiftelse, på en gång Förlattares ans-varige Rådgifvare och Väk; 70 Bil- till Consiit. Utsi.s Memorial N:o 5i. tare öfver
Domstolarne ; åtminstone beredde man åt Friheten ett föga säkert värn , hälst vid den händelse 108 §.
Regerings-Formen förutsätter, denna Corporation med JustitiaeOmbudsmannen i spetsen , enligt 5 §. i4 Mom.
Tryckfrihets-Förordningen, kan ställas till ansvar och således göras overksam , utan att äga till ersättning mera än en vice Ordförande , saknande Bisittare.
Redan således ur skäl af oformlighet och uteblifven verkan skulle denna utvext på våra constitutionela Inrättningar kunna afskäras såsom öfverflödig ; men den torde ock befinnas rent af skadlig, ställd bredvid Domstolen, sedan man åt den sistnämnde anförtrott afgörandet af Tryckfrihetsbrott.
Domstol, såsom sådan , känner icke andra att höra, än Parter och Vittnen; i annat fall blir den ett förvaltande
Verk och faller ur sin bestämmelse.
Den kan ej hafva något
Institut utom sig att göra afseende till, men endast, om den sjelf är Lägre , Flögre Instantier för underställning eller vad.
Det Tyska sättet, att Domstolar någon gång höra Juridiska Faculteterna, lemnäs i sitt värde, men är en återstod af Domstolarnes omyndighetstillstånd, lärer dessutom endast aga rum i frågan om sjelfva Processen samt i Civila mål , men icke Criminela.
I allt fall torde våra Jurister icke vid andra tillfällen önska denna införsel vara använd.
Man anser Fora Pri - Bil. till Constia Utskls Memorial N:o 51.
71 vilegiata böra uphäfvas, oell en föregående handläggning af sakkunnige äfven i mål af den mest särskilta beskaffenhet icke behöfvas.
Jag bestämmer ej, om detta påstående öfverallt är giltigt; men här har det sin tillämpning; ty en ÖfverDomstol, och den är här föreslagen såsom den först dömande, förenar i sin personal både den större lagkunnigheten och den genom erfarenhet och det högre samhällslifvet vunna allmänna bildningen.
De ämnen, hvilka i Tryckfrihetsmål komma under pröfning, röra gemenligen Religion, seder och samhällsordning, och kunna således icke vara för den bildade Embetsmannen främmande.
De tillhöra mindre afskilda vetenskapsdelar, än det odlade, genom högre verksamhet utvecklade vettet.
HofRällen, som, enligt sakens natur och Lagens föreskrift förr och nu, skall afse icke blott uttrycket men hufvudsakligen åsyftningen i en Skrift, är på en gång Domstol och sakkunnig Nämnd, och bör lika litet i det senare afseende, som idet förra hafva vid sidan en Inrättning, för att derifrån erfara intryck.
Endast så är den sjelfständig.
Genom sin oafsätilighet, utan efter ransakning och Dom, är Domstolen fredad från Kronans inflytande, men den bör icke vara oafhängig af folkväUlet.
Detta intränger dock gene/n Tryck - 72 Bil. till Canstit.
N;o 5l. frihetsCoinitén, hvilken, vald af folket, föreställer och uttalar dess vilja.
Coraiténs utlåtande , hvilket gemenligen skall fria från åtal, gör möjlig en brytning i rättvisans raka gång.
Utan denna Folkröst, som ofta kommer att ljuda falskt, skulle blott Lagen höras.
Den i denna
Domstols instantie ännu blott varnande, genom Comitén uttalade opinionen, blir, i en högre, hotande , och villar således värre.
Hög och således sällsynt är den sinneslyftning, sorn kan försaka folkets gunst och vara lugn vid dess ogillande.
Derföre framkalle man icke onödigtvis dessa , menniskan som hon är, öivermägtiga pröfningar.
Vill man beifra Tryckfrihetens missbruk, låte man Lagen , Lagen endast tala.
Vill man åter skydda den, är det syftesenligt, att genom den föreslagna halfva åtgärden försvaga Lagens kraft.
Man invänder, att Comitén redan höres öfver qvarstad.
För min del anser jag äfven detta stadgandes bibehållande öfverflödigt, emedan Domstolen icke mindre i denna fråga, egentligen om äganderätt, än i andra dylika, kan, utan främmande ledning, fatta sitt beslut.
RådfÖrings-anstalt för rådvilla Författare kan något af hufvudstadens lärda samfund blifva, dock utan ansvars-påföljd, Vill man dock nödvändigt välja för sådant ändamål en Comité; som ock har bestyret - Bih lill Constlt, Ulsfcs .Memorial N?o 5i. siyret med Grundlagarnes tryckning, är det Visst det oskyldigaste i verlden.
Men man Utvidge ej dess förrättningar derhän, att den enhet i Tryckfrihetsmåls behandling, man Ville stadga, derigenom går förlorad, och den slitning, sorn borde förekomma?, upstår i en annan form» Ogerna yttrar Jag en skiljaktig mening från den inom Utskottet rådande, ehuru pluraliteten vunnits blott genom en röst j men ämnet är vigtigt, bör sorgfälligt öfvervägas och skilja från sig olägenheter*
Min afsigt skall olika bedömas , men jag är öfvertygad, att Tryckfriheten, som så mycket annat ädelt på jorden, skall få mera att beklaga sig öfver sina häftiga, än sina betänk-] samma vänner.
Uti detta anförande instämde Borgmä-; staren Westman.
Af Herr Erakel t Uti 13 §.
3 Morn. af det nu förevaran* de förslaget till en omarbetad
Tryckfrihets» förordning kan jag icke instämma, derföre att den förefaller mig oriktig, och för mycket hinderlig i litterairt hänseende, Origtig Bik. till Rikt-Si.
Prot. 1328 och 1819, 3 Sami, <s as.dra H\U Bil- till Ceristit.
Vtsh» Memorial N:o Sii emedan den, sorn en värd Ledamot anmärkt, möjligen kan gifva en och samma på Svenska språket författade skrift inför Svenska Lagen lika många Författare, sora det finnes Bokhandlare i Riket, och dessutom icike utesluter möjligheten af en och samma Skrifts dömande olika af Rikets trenne IdofRätter.
För mycket hinderlig i litterairi hänseende, emedan den gör Bokhandlaren till en Censor, af hvars välbehag, hopp oro ■vinst och tid att genomläsa ett arbete, detsammas föryttrande inom Fuket beror.
HofCanzlers - Expedition , Universiteterna och Kongl. Bibliotheket kunde jemväl härigenom,' om jag icke misstager mig, komma att få öfverflödigt många exemplar af samma bok.
Med dessa starka hinder för verkliga Böckers kringspridande, finner jag icke förenadt några säkerhetsmått mot Dagblad, som utomlands utkomma på vårt språk och sändas till prenumeranter med Posten.
Sådane finnas, efter hvad jag med visshet känner.
Står röka detta uti ett alldeles stridigt förhållande mot hela det öfriga Lagförslaget ?
Jag erkänner gerna beliofvet af en skarp upsigt öfver utspridandet af Böcker , utomlands tryckta på Svenska språket- Tillkomne utom Lagen böra de också stå utom densamma, intill dess deras lagenlighet blifvit pröfvad af en Am* tqritei'* Jag förenäs mig derföre med Heil Bil. lili tonslit» Uiskls Memorial Nio 5i.
7b professor
Cederschjålds förslag i detta afseende.
Den 5o September.
Af Herr Cederschjöld:
Då jag i Expeditionen nu finner åtskilliga af Utskottet upgjorda förslag ställde under en särskilt Rubrik af Partiela och inbördes oberoende förslag; så nödgas jag reservera mig emot denna fördelning, såsom varande tillkommen ulan något af Utskottet fattadt beslut.