Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet, som anser någon skilnad i afgift för minut-handel och utskänkning böra finnas, om ej den förra skall blifva omöjlig och de lyckliga verkningar försvinna, hvilka man beräknat deraf till krog-lifvets utrotande, har imedlertid trott afseende böra fästas både å Ridderskapet och Adelens beslut och å Bonde-ståndets, hvarigenom en ännu betydligare minskning i afgiften åsyftas; hvarföre en nedsättning af hvad i förra förslaget är antaget för utskänkningen, eller 16 sk. för kanna, torde vara billig och rådlig.
Utskottet får således, med vidhållande af sitt beslut i öfrigt, föreslå Rikets Ständer, att § 17 blifver .oförändrad, med undantag af att afgiften å utskänkning blifver 12 sk. för kanna. § 18 är af Preste-ståndet gillad, utom det att ordet ”minst” på två ställen blifvit förändradt till ”sist”.
Ridderskapet och Adelen har beslutit ändring uti hela uppställningen af paragrafen, och att afgiften skall erläggas förskottsvis för halft år, att densamma skall i Stockholm inbetalas till Drätsel-kommissionen, att qvittenset skall å landet inom 8 dagar hos Härads-skrifvare företes till annotation, och att afgifts-förskottet för minut-handels- och utskänknings-ställe, hvars afgift ännu icke G Särskilda Utskottets Utlåtande, N:o 20. är uträknad, dä försäljningen tager sin början, skall erläggas efter det minsta kannetal, som fär åsättas.
Borgare-ståndet har åtterremitterat paragrafen.
Utskottet anser icke af behofvet påkalladt, att annan ändring i paragrafen sker, än att ordet ”minst” utbytes mot ”sist”, att föreskrift medelås om afgiftens inbetalning, i Stockholm, till Drätsel-kommissionen, samt att rättighet för den, som sådant vill, att på en gång förskottsvis erlägga flera delar af afgiften uttryckligen stadgas, på sätt den omarbetade paragrafen innehåller. § 19 är af Ridderskapet och Ädelen hufvudsakligen bifallen, endast med ändring af några ord, men icke af meningen.
Preste-ståndet har gillat, med anmärkning att ”§ 15” genom tryckfel inkommit i stället för ”§ 14”.
Borgare-ståndet har återremitterat paragrafen.
Utskottet inser icke behofvet af någon annan ändring än af tryckfelet, och föreslår, att § 19 enligt förra förslaget gillas, med iakttagande, att orden ”§ 15” ändras till ”§ 14”. § 20 och 21, gillade af Ridderskapet och Adelen samt Preste-ståndet, men af Borgare-ståndet återremitterade, torde få förblifva oförändrade. § 22 är af Preste-ståndet i allo gillad och af Borgare-ståndet återremitterad 5 Ridderskapet och Adelen har beslutit den ändring i 2:dra morn., att minsta tiden bör vara 14 dagar i stället för en månad, som Utskottet föreslagit.
Ut skottet, som icke kunnat öfvertyga sig om nödvändigheten eller lämpligheten af den förkortade tiden, då vid sådana tillfållen, som de i fråga varande, alsättningen gemenligen är ganska .liflig, hemställer, i Ista mom. att paragrafen måtte gillas, med iakttagande att ordet ”alt” insattes efter ordét ”fråga”.
Angående 23:dje § hafva Ridderskapet Adelen samt Preste-ståndet fattat olika beslut5 men båda äro ense deruti, att Utskottets förslag om en tionde-del af minuthandels- och utskänknings-afgifterna, hvilken skulle gå till Kronan, ogillas.
I öfrigt har Ridderskapet och Adelen beslutit, att en femte-del, och Preste-ståndet att en tionde-del skall ingå till den gemensamma läns-kassan.
Då Rikets Ständer redan, pä Bevillnings-Utskottets förslag, yttrat sig om bevillning för minut-försäljning och utskänkning af bränvin, och då en skatt till kronan, beräknad i vissa procent af en genom auktion bestämd kommunal afgift, verkligen torde, genom sin obestämdhet, vara mindre lämplig, anser sig Utskottet böra frångå sitt förra, af två Stånd uttryckligen förkastade förslag i denna del och hemställa, att Usta mom. af 23 § må försvinna.
Särskilda Utskottets Utlåtande, N:o 20.
I fråga åter om fördelningen af den inflytande afgiften, anser Utskottet Ridderskapet och Adelens beslut om en femte-dels användande till nyttiga ändamål för länet gemensamt vara att föredraga framför Preste-ståndets, som dertill vill anvisa blott en tionde-del.
De särskilda kommunernas andel blefve i alla fall den samma, som från början var påtänkt, eller fyra femte-delar.
Utskottet anser sig sålunda böra tillstyrka antagande af en femte-del, såsom tillfallande den gemensamma läns-kassan, men med ordställningen af hela paragrafen föröfrigt i enlighet med Preste-ståndets beslut, då 2:dra mom. i Utskottets förra beslut blefve det första och erhölle den lydelse, som hosföljande lag-förslag utvisar.
Med undantag af ändring af ordet ”influtit” till ”inflyta” och af siffran ”1/10” till ”1/5”, blefve det förra tredje, men nu mera 2:dra mom. oförändradt.
I enlighet med Ridderskapet och Adelens'beslut torde, för tydlighets skuld, ett nytt moment böra införas, af innehåll, att i Stockholm tillfälle hela afgiften staden.
24 § är bifallen af Preste-ståndet, men har af Ridderskapet och Adelen blifvit ändrad och utvidgad på det sätt, som Usta, 2:dra och 3:dje momenten af hosföljande förslag utvisa.
Dessa ändringar och tillägg anser Utskottet hafva skäl för sig, äfvensom ett 4:de moment, hvarigenom likhet mellan stad och land ' antages i afseende på inskränkning af bränvins föryttrande vid marknader.
Utskottet hemställer, att Rikets Ständer antaga 24:de §, sådan han i hosgående förslag till lag-text sig visar. 26 §:ns Usta mom. är gilladt af Ridderskapet och Adelen samt Preste-ständet.
I afseende på 2:dra mom. äro dessa båda stånds beslut i så måtto olika, att Ridderskapet och Adelen vill, att på landet skall, derest Konungens Befallningshafvande ej särskildt undantag meddelar, all annan bränvins-utskänkning under helgdag vara förbuden än på gästgifvare-gårdar vid måltider till resande, samt att, i stad, vederbörande myndighet äger bestämma, hvilka timmar om dagen utskänkning må vara tillåten; Preste-ståndet åter har beslutit ovilkorligt förbud, under sådan dag, för utskänkning å landet, men i stad velat öfverlemna åt vederbörande myndighet att bestämma, om och hvilka timmar den må vara tillåten, dock att tillåtelsen ej utsträckes öfver två timmar.
Mellan dessa så skilda åsigter anser Utskottet sitt förra förslag vara en lämplig medelväg, om tillåtelsen af ett par timmar utsträckes äfven till landet; och då den olikhet i stadganden, hvilken kunde uppkomma mellan olika län och städer, i händelse ofvannämnde Stånds beslut blefve gällande, icke synes vara önskvärd, föreslår Utskottet, att 26:te §:n, sådan han i förra förslaget lyder, må gillas, g Särskilda Utskottets Utlåtande, N:o 20. med undantag af alt orden ”i stad” i 2:dra mom. borttagas, men ordet ”alltid” i 3:dje mom. tillsättes. 28, 29 och 30 §§ äro gillade af Ridderskapet och Adelen samt Presteståndet; och då Borgare-ståndets diskussion vid återremissen icke innehåller några hufvudsakliga anmärkningar, får Utskottet vidhålla sina förslag till dessa paragrafer. 31 § har af Ridderskapet oeh Adelen blifvit gillad, endast med tilläggande af orden ”minut-handel eller” framför ordet ”utskänkning”.
Preste-ståndet har gjort samma tillägg, men tillika förändradt paragrafens Usta ord: ”Ej vare någon berättigad att utsöka” etc. till: ”Ej må någon äga rätt att utsöka eller utbekomma” etc.
Då minut-handel med bränvin just är beräknad att minska de förderfiiga verkningarna af utskänkning, hvaribland den minst förderfiiga visst icke är lockelsen för obetänksamma personer att skuldsätta sig för, hvad som på stället och för ögonblicket förtäres, och då endast de minsta beloppen, dem minut-handlaren får sälja, kunna i .detta afseende äga någon jemnförlighet med utskänkning, torde han, så snart han afyttrar någorlunda betydliga belopp af sin vara, böra åtnjuta samma lagliga skydd, som hvarje annan handlande, att kunna utkräfva fordran för utborgad vara 5 och Utskottet föreslår, att Rikets Ständer måtte godkänna Utskottets redan afgifna förslag til! 31 §, med det tillägg, som det här bifogade förslaget innehåller. 33 § är gillad af Ridderskapet och Adelen, men återremitterad af Presteoch Borgare-stånden.
Utskottet har icke funnit de hos dessa stånd anförda skäl öfvertygande och hemställer, att Rikets Ständer målte godkänna 33 §.
34 § är bifallen af Preste-ståndet, men återremitterad af Ridderskapet, och Adelen samt Borgare-ståndet.
Då föreskrifterne hufvudsakligen öfverensstämma med nu gällande författning, hvilken ej blifvit beskyllad för öfverflödig stränghet, och dä 'åtminstone lika skarpa kontroller mot briinvins olofliga införsel erfordras, om det blifver dyrare, anser sig Utskottet icke böra frångå sitt beslut, utan hemställer, att Rikets Ständer godkänna § 34, sådan han i förra förslaget finnes.
I 35:te § har Ridderskapet och Adelen beslutit en förtydligande ändring, hvars behöflighet Utskottet erkänner; Preste- och Borgare-stånden hafva återremitterat paragrafen.
Skulle, utom i de undantagna afseendena, olika grunder för handel med utländska spirituösa drycker, emot dem som gälla för inhemskt bränvin, antagas, så blefve författningen lätt gäckad och kringgången, då underslef genom färgs elfer kryddors tillsättande lätt bedrifvcs.
Utskottet föreslår derföre, att Rikets Ständer måtte, med gillande af Ridderskapet och Adelens beslut, antaga Särskilda Utskottets Utlåtande, N:o 20. 9 antaga paragrafen utan annan ändring, än att orden: ”hvad 33 § innehåller,” utbytes mot: ”den i 33 § meddelade föreskrift om bränvinets rening och styrka”. 37 och 38 §§ torde, då två stånd bifallit och ett återremitterat endast för ordet ”minut-handels” skuld, af Rikets Ständer godkännas.
39 § är återremitterad af Ridderskapet och Adelen samt Borgare-ståndet; Preste-ståndet har gjort den ändring, att orden: ”Den, som säljer bränvin i mindre belopp, än hvartill han enligt i:sta och 2:dra § i hvarje fall är berättigad,”, skola utbytas mot orden: ”Den, som genom minut-handel eller utskänkning föryttrar bränvin, utan att i stadgad ordning hafva dertill förvärfvat rättighet”, i följd hvaraf de i mom. stadgade straff ej blifva tillämpliga på andra än lön-krögare.
Preste-ståndet har äfvenledes vid denna paragraf tillagt ett nytt. moment, upptagande straff-bestämmelser för minut-handlare, som säljer mindre parti än det tillåtna, men som rätteligen torde höra till 42 §. — 2:dra, 3:dje och 4:de momenterne äro af Ståndet gillade.
Hvad angår de hos Ridderskapet och Adelen samt
Borgare-ståndet gjorda anlnärkningar mot paragrafen, så röra de det för fjerde resans förbrytelse föreslagna straff, som synts de flesta talarne allt för hardt, samt konfiskationen af det i försäljnings-rummet befintliga bränvin, till ett belopp af högst 60 kannor.
För minut-handlare är ansvaret, i anledning af Preste-ståndets fattade beslut och de i Ridderskapet och Adelen samt Borgare-ståndet gjorda anmärkningar, förändradt och särskildt bestämdt.
Deremot äro, enligt Utskottets tanke, öfvervägande skäl förhanden att bibehålla det i 39 § föreslagna straff lör den, som försäljer bränvin, utan att dertill hafva i laglig ordning förvärfvat rättighet, och utan att derför erlägga stadgad afgift.
Lön-krögeriet innebär nemligen icke blott den uppsåtliga försnillningen af en betydlig allmän afgift, ulan medför vanligen högst menliga följder för en hel orts sedlighet.
Stadgar icke lagstiftningen en svårare påföljd för den, som, efter att trenne gånger hafva blifvit för en sådan förbrytelse straffad, ändock icke derifrån afstår, så måste verkan af denna lagstiftning anses vara i väsendtlig mån förfelad.
Att det hittills stadgade ansvaret för oloflig bränvins* försäljning ingalunda verkat tillräckligt afskräckande, lärer knappast bestridas.
Så mycket mera är en skärpning af detta ansvar i den nya författningen behöflig, som lockelsen att begå samma förbrytelse blifver, vid den betydligt tillökade skatten, så mycket större, och äfven en dryg penninge-bot så mycket lättare att erlägga.
Förnyade brott emot tull-lagarna äro äfven belagda med urbota bestraffning.
I Kongl. Förordningen den 22 December 1841 belägges nemligen tredje resan oloflig varu-införsel, icke blott med böter af det olofligen införda godsets dubbla Bih. till Ii.
Prot. 4855 och -4854. 44 Sami. 48 Haft. 2 <0 Särskilda Utskottets Utlåtande, N:o 20. varde, utan jemväl med arbete vid korrektions-hus eller arbetsinrättning ända tili 2 år.
Ett dylikt straff är, i det af tre stånd godkända Förslaget till Förordning angående bränvins tillverkning, stadgadt för undansnillning af tillverkadt bränvin.
Under diskusionen i Stånden har väl blifvit yttradt, att den Norska Bränvins-försäljnings-lagen för denna förbrytelse stadgar ett mildare straff; men Utskottet bör upplysa, att detta förhållande vid innevarande års Storthing blifvit förändradt, och att i följd af den erfarenhet, som visat det förr åsätta straffets otillräcklighet, blifvit i ”Lov, indeholdende Forandringer i og Tillaeg til Lovgivningen angaaende Braendeviins Salg og Udskjaenken”, af den 26 sistlidne Aug., stadgadt, att oloflig bränvins-försäljning skall straffas 4:de gången med fängelse eller böter från 40 till 200 Speciedaler och 5:te gången eller oftare med fängelse eller straff-arbete i femte grad, d. v. s. straff-arbete af till och med tre år.
Konfiskationen af bränvinel torde kunna lätt försvaras genom jemnförelsen med andra lagar, som förklara förbrutet det verktyg, hvilket vid ett brott begagnas, eller det föremål, hvarför det samma begås.
Mot 2:dra momentet har någon egentlig anmärkning hos de återremitterande Stånden icke skett; men vid 4:de mom. tror, i anledning af anmärkning, Utskottet imedlertid, att ett förtydligande tillägg angående särskild påföljd för sabbats-brott bör göras, sådant det finnes i hosgående förslag, äfvensom ett 5:te moment tillfogas, hvilket förut varit förbigånget, men torde befinnas nödigt, af innehåll att brott bestraffadt efter äldre författningar inräknas vid lag-brott efter den nu föreslagna, i fråga om iteration.
Billigheten torde dock fordra, att liera förbrytelser, straffade under en mindre sträng lag, icke räknas såsom lika många under en strängare; och Utskottet har således föreslagit, att ehvad det är en eller flera förbrytelser, hvarför någon varit straffad under den gamla författningen, så skall det blott räknas såsom en vid konstituerande af iteration under den nya.
Utskottet hemställer på dessa grunder, att Rikets Ständer måtte antaga 39:de § sådan han i hosgående förslag är affattad.
Utskottet har, vid närmare öfvervägande, trott sig böra näst efter 39 § föreslå en ny paragraf, ämnad att närmare utveckla 43 §.
Denna nya paragraf, som blifver den 40:de, omfattar den vigtiga frågan om ansvar å handlande, som genom oloflig minut-handel med eller utskänkning af bränvin sig förbryter, och om förlust af hans handels-rättighet vid andra resans sådan förbrytelse.
Nödvändigheten att med skarpa straff-bestämmelser söka förekomma författningens eludering af dem, som genom sitt yrke lättast äro i tillfälle att eludera, torde utan omständlig deduktion inses; och Utskottet hemställer, att Rikets Ständer gilla den nya 40:de §.
41:sta § (gamla 40), gillad af Ridderskapet och Adelen samt Preste-ståndet och af Borgare-ståndet utan diskussion åter-remitterad, torde af Rikets Ständer Särskilda Utskottets Utlåtande, N:o 20.
| \ blifva bifallen.
A § 42 (gamla 41) har åter-remiss skett hos Ridderskapet och Adelen samt hos Borgare-ståndet; men Utskottet har icke af de gjorda anmärkningarna funnit skäl att frångå sitt förslag och hemställer, att 42 § (gamla 41) antages, med tillägg, i sista morn., af orden : ”och med”. 43 § (gamla 42), bifallen af Preste-ståndet, men återremitterad af Ridderskapet och Adelen samt Borgare-ståndet, har med anledning af anmärkningar blifvit omarbetad, med ett tillagdt moment innefattande straff-bestämmelser för gårdfari-handel med bränvin; och föreslås, att Rikets Ständer bifalla 43 § (gamla 42), sådan han i hosgående förslag är affattad.
44:de § (gamla 43) är gillad af Preste-ståndet, men åter-remitterad af Ridderskapet och Adelen samt Borgare-ståndet.
Utskottet föreslår, att paragrafen antages, med den förändring, att orden: ”5 eller” utgå. 45:te § (gamla 44), är bifallen al Preste-ståndet, men återremitterad af Ridderskapet och Adelen samt Borgare-ståndet, emedan han äger sammanhang med andra återremitterade paragrafer.
Då dessa äro behandlade och till en del ändrade, men ändringarne icke äro sådana, som inverka på den förevarande, föreslås, att Rikets Ständer gilla 45:te $ (gamla 44). 47:de § (gamla 46) är antagen af Ridderskapet och Adelen samt Presteståndet, men återremitterad af Borgare-ståndet.
I anledning af gjorda anmärkningar föreslår Utskottet, att 47:de (gamla 46) § antages med den ändring, att efter orden: ”fällas till de böter”, införas orden: ”eller det straffarbete”, samt att vid slutet tillägges: ”dock må straff-arbete icke öfverstiga ett år”. 48:de (gamla 47) § är bifallen af Preste- och Borgare-stånden, men ny redaktion af Ridderskapet och Adelen besluten, hvilken Utskottet funnit riktigare än den förut föreslagna, då det är svårt för en husbonde att öfvervaka den försäljning af bränvin, hvilken kan i hans hus af andra bedrifvas; och hemställes, att Rikets Ständer gilla 48:de (gamla 47) §:s lydelse, sådan den samma är i hosföljande författnings-förslag.
49:de (gamla 48) är af alla tre de nyssnämnda Stånden åter-remitterad, med den hufvudsakliga anmärkning, att den i nu gällande förordning medgifna rättigheten att bevisa varans inhemska tillverkning ej borde saknas i den föreslagna lagen.
Utskottet får på grund häraf föreslå, att •12 Särskilda Utskottets Utlåtande, No 20. 49:de (gamla 48) § förändras på det sätt, att efter första momentet tilläggas orden: ”derest ej ägaren gitter visa, att varan är af inhemsk tillverkningsamt att 2:dra momentet utgår.
51:sta § (gamla 50) är bifallen af Preste-ståndet, men återremitterad af Ridderskapet och Adelen samt Borgare-ståndet, med anmärkningar om böters förvandling i vissa fall till enkelt fängelse, i andra till fängelse vid vatten och bröd.
Utskottet anser sig icke böra frångå de förvandlings-grunder, det antagit, i öfverensstämmelse med hvad i tillverknings-lagen är (öreslaget och gilladt, och hem ställer, att Rikets Ständer gilla 51:sta (gamla 50) 52:dra § (gamla 51) är antagen af Ridderskapet och Adelen samt Presteståndet och af Borgare-ståndet återremitterad endast derföre, att ordet ”minuthandel” der förekommer.
Utskottet vidhåller sitt förra förslag och hemställer, att Rikets Ständer gilla § 52 (gamla 51). 53:dje $ (gamla 52) är bifallen af Preste-ståndet, men åter-remitterad af Ridderskapet och Adelen samt Borgare-ståndet.
Förvandlings-sättet för böter har samma förklaring, som vid § 51 (gamla 50) nämndt är.
Att sedan en del af böter utgått, återstoden förvandlas, hr enligt med gamla bränvins-författningen och nyss af Rikets Ständer i Tillverknings-lagen antaget.
Utskottet föreslår, att Rikets Ständer gilla § 53 (gamla 52). 54:de § (gamla 53) är bifallen af Ridderskapet och Adelen samt Presteståndet, men återremitterad af Borgare-ståndet, utan diskussion.
Utskottet har ingen anledning att frångå sitt förra förslag, och hemställer, att Rikets Ständer måtte gilla § 54 (gamla 53). 57:dc § (gamla 56) är bifallen af Ridderskapet och Adelen samt Preste-ståndet, men åter-remitterad af Borgare-ståndet.
Då Utskottets förslag är af två Stånd bifallet, får Utskottet hemställa, att § 57 (gamla 56) varder giilad. 59:de § (gamla 58) är bifallen af Ridderskapet och Adelen samt Presteståndet; och då han väl är af Borgare-ståndet återremitterad, men utan framställande af någon anmärkning mot innehållet, anser sig
Utskottet icke böra frångå sitt förslag, utan hemställer att § 59 (gamla 58) gillas.
STOCKHOLM, 1854. J. A. Walldén.
Förslag Förslag* un Förordning ang. vilkoren för Bränmns Försäljning. § i Bränvin må ej till mindre belopp än 15 kannor säljas af annan än den, som enligt 2 eller 4 § dertill berättigad är. § 2.
Den, som erhållit rättighet att idka minuthandel med bränvin, får ej sälja mindre än en Vt kanna. % 3- Vid handel, som i förestående §§ omförmäles, må hvad såldt blifvit icke afhämtas i mindre belopp, än det minsta, som i hvartdera fallet säljas må; ej heller får något af det sålda å försäljningsstället förtäras.
§ Den, som erhållit rättighet att idka utskänkning af bränvin, må sälja huru litet belopp som helst, och må detta å stället förtäras eller derifrån afhämtas.
Å utskänkningsställe skall mat alltid vara att tillgå. § 3.
Ej mä den utskänka bränvin eller å landet dermed idka minuthandel, hvilken drifver annan sådan handel, hvartill särskildt tillstånd erfordras.
Minuthandel med eller utskänkning af bränvin får ej idkas å landet uti samma gärd eller i stad uti samma lägenhet, der annan sådan handel drifves, hvartill särskildt tillstånd erfordras.
Minuthandel med och utskänkning af bränvin må dock kunna i förening med vinhandel idkas. § 6.
Rättighet till minuthandel med eller utskänkning af bränvin må ej tilldelas Bil. till Särsk.
Bet. år 18S-4, JYs 20. j & annan än den, som har god frejd, gjort sig känd för ordentlighet, kan försvarligt skrifva och räkna samt pröfvas i öfrigt tjenlig vara.
Den, som, enligt 2 mom. i 1 § af Förordningen angående vilkoren för bränvins tillverkning, icke får med sådan sig befatta, må ej tilldelas rättighet till minuthandel med eller utskänkning af bränvin. § 7. I stad skall Magistraten hvarje år inom första hälften af Maj för K.
Befallningshafvande uppgifva de källarmästare, vinskänkar, idkare af schweitzerirörelse, traktörer och värdshusvärdar, hvilka å sin rörelse innehafva burskap, äfvensom de näringsidkare, hvilka rättighet till sådan rörelse, som i denna författning under minuthandel med eller utskänkning af bränvin förstås, blifvit förlänad för bestämd tid, hvilken före ingången af nästa försäljningsår icke tilländalöper.
I sammanhang dermed, och sedan Stadens Äldste hörde blifvit, skall Magistraten, efter beräkning af det kannetal bränvin, som genom minuthandel, och det, som genom utskänkning må anses komma att under försäljningsåret i staden föryttras, till Konungens Befallningshafvande afgifva utlåtande, huruvida derjemte rättighet att då idka minuthandel med eller utskänkning af bränvin må andra personer tilldelas, och, i sådant fall, uppgifva deras antal, äfvensom i hvilken trakt af staden hvarje försäljningsställe finnas må, i fall föreskrift jemväl i sistnämnda hänseende anses nödig.
Befallningshafvande fatte derefter sitt beslut i ämnet och gifve det Magistraten tillkänna; dock må ej, mot både Magistratens och Stadens Äldstes afstyrkande, beslutas, att näringsidkare enligt 2 mom. antagas skola, ej heller sådana näringsidkares antal bestämmas högre än det, hvarom Magistraten och Stadens Äldste äro ense. § 8- För hvarje sådan näringsidkare, som i 1 mom. af 7 § omförmäld är, skall årligen, så länge hans rättighet fortfar, den kommitté, som för bevillnings taxering satt är, före den 15 Juni beräkna det kannetal bränvin, som må anses komma att af näringsidkaren under det nästföljande försäljningsåret i staden föryttras, i fall han sin rätt till bränvins försäljning då fortfarande utöfvar.
Besvär öfver beräkningen få anföras inom den tid och i den ordning, som äro för överklagande af Taxerings-kommittés beslut i allmänhet bestämda.
Varda besvär anförda, gånge dock afgiften för försäljningen ut efter det af Taxeringskommittéen bestämda kannetal, så länge det icke blifvit ändradt genom beslut, som vunnit laga kraft.
Näringsidkare, som icke före den första Juli sin rätt till bränvins försäljning hos Magistraten uppsagt, vare underkastad den afgift, som bör, under det näst - 3 följande försäljningsåret, utgå för det kannetal, hvilket i nu stadgad ordning blifvit bestämdt. § 9- Burskap som hädanefter meddelas, medföre ej rättighet till minuthandel med eller utskänkning af bränvin. § 10.
De il § 2 mom. omförmälda försäljningsrättigheter varde, jemte dem, som Magistraten, sedan Stadens Äldste hörde blifvit, finner skäligt låta, i uppsagda eller förverkade rättigheters ställe, under nästföljande försäljningsår utöfvas, innan Juli månads utgång af Magistraten uthudna på offentlig auktion, för högst tre år i sender, åt den eller dem, som åtaga sig afgift för högsta kannetal.
Magistraten äge att, efter Stadens Äldstes hörande, bestämma, om flera rättigheter skola utbjudas samfäldt i ett utrop eller hvarje rättighet särskildt.
Auktions anbuden profves af Magistraten, som äge dem, med tillbörligt afseende u de bjudandes behörighet och tjenlighet, antaga eller förkasta.