Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Af Disconternes och alla andra publika och enskilda Cassors utestående fordringar bör utgå enahanda Bevillningsafgift, som af all annan enskildt förmögenhet.
6:0 Beskattnings-Committéerne, skola efter egarnes beskrifning och den kännedom de ega eller kunna sig förvärfva, i förhållandet till de i hvarje ort gångbara försäljningspriser, uppskatta och till Bevillningsutgörande värdera alla fastigheter i Taxerings-Districten, men å lösegendomen uppgifver egaren ett summariskt värde och äfven summariter anmäler dess fordringar och skulder; skulle Beskattnings-Committéen anse i någon måtto dessa egarens uppgifter afvikande från rätta och sanna förhållandet, bör Commit - jg BtviUningt-lltskotttts Betiinkanden. téen deremot gora anmärkning, hvilken anmärkning biir prbfvas oell afgöras af en Nämnd, dertill Committéen Utnämner tre personer, som ej äro Ledamöter i Committéen, och den skattskyldige, emot hvilken anmärkning är gjord, tre personer, hvilka välja en ordförande.
Hvad denna Nämnd beslutar blir gällande.
Skulle någon fastighetsegare vara missnöjd med det af beskattning*.
Committéen å dess fasta egendom Isatte värde, pröfvas och afgöres äfven det af en på förenämnde sätt sammansatt Nämnd. 7:0 Alla Kronans fastigheter, fiskerier m. tij. som äro upplåtne till enskildte, såsom Lön, för. lärling eller på arrende, skola af BeskattningsCommittéerne på lika sätt, sorn enskildes fastigheter, uppskattas, värderas till BeVillnings erläggande och den derefter belöpande Bevillningetl af innehafvarne utgöras. 8:0 Alla uppgifter till Beskattnings Committéerne böra på en och samma dag öfver liela Biket aflemnas, dertill jag föreslår den 2 6 Martii årligen, som är nästa dag efter fardag å landet.
Skulle helgedag derå infalla, böra uppgifterna nästa Söcknedag derefter afgifvas; sedermera sätta Beskaltnings-Cornmittéerne i Städerne och Socknarne sig i verksamhet och uppgöra Taxeringar, ne med de dervid förekommande anmärkningar, så att de kunna vara pröfvade och afslutade inom den 1 JUnii årligen, hvarefter Taxerings längderne, med dertill höiande uppgifter, protocoll och Nämnds beslut, genaét insändas till Landähöfdingarne, som derefter sammankalla en GrahsklungsCommittée för Länet, sota med Lands-höf - BtviUnings-XJtskéttels Betonkanden. 37 dingen till Ordförande skall utgöras af en Ledamot ifrån hvarje Stad och Socken, vahl på lik» sätt sorn TaxeringsLedamot.
Denna Granskning*- Commirté har att jemföra värdeyingarne Städet och Socknar emellan, för att bereda och medverka till enhet och proportionerligt förhållande emelian de skattskyldige.
Skulle Gransknings-Corn» mittéen finna skäl till anmärkning emot någon Stads eller Sockens Taxering, bör den af Nämnd på föreskrifvet sätt afgöras.
Till denna Nämnd hvari Landshöfdingen blir Ordförande, utväljer GranskningsCommittéen fem och den Stad eller Socken, emot hvilken anmärkning blifvit gjord, fem Ledamöter.
GranskningsCommiitéernes arbeten och prof. ningen af de dervid gjoide anmärkningar, böra varn afslutade så tidigt, att Landshöfdingarn» till den i:sta October årligen, kunna till RiksgäldsContoiret hafva insändt summariskt Sam. mandrag, som visar beloppet af Capitationsafgiffen och den taxerade afgiften för Närings rättigheterne, samt Summan af verklig förmögenhet, som är underkastad beskattning.
Sedan RiksgäldsConioiret erhållit alla dessa summarisk» uppgifler för Riket, sammanträda RiksgätdsCon. toirets Fulimägtige med Banco Fulimägtige, Riddårhus Directionen, och Ledamöterne i Preste-, Borgare- och Bonde-Ståndens Cancellier och upprätta ett Sammandrag öfver samtelig» Länent verkliga förmögenhet, i fast och lös egendom, och Capitations samt Närings-Afgifterne hvilka tvänne sistnämndas belopp afdragas från den Bevill»ings-Summa, som Riksens Ständer sig åtagit oell 3?
Uishotteti BetähJtandtn. faststält, hvarefter det bristande beloppet 1 Revillmngs-sumrrian fördelas på verkliga förmögenheten i Länen, till viss derefter bestämd afgift af hvarje 50 It:dr förrnögenbetsvärde, hvad somt är under 50 R;dr uteslutes, äfvensom för redighet i räkenskapen vid afgifremes utsättande, bör hafvas afseende å jemna nämnde Corporationer på detta sätt utrönt och stadgat hvarje års
Bevillningsafgift af förmögenliets värdet, böra de derom göra underdånig an. malan hos Kongl. Majit, sont täckes om den belöpande Bevillningsafgiften ä verkliga förmögenhetsvärdet utfärda Nådig Kungörelse till alla vederbörandes och de Skattskyldiges underrättelse.
Sammandraget öfver Länens Capitationsoch Närings- samt Förmögenhets afgifter bör, genom Riksgälds-Contoirets försorg, tryckas och till kungörande i Länen nfsändas.
Om den oförmodade händelse skulle inträffa, att RiksgäldsContoirets-, Banco-, Riddarhusoch Standens Gancellie Fullrnägtige skulle finna skäl till anmärkning emot ett elter flere
Läns fastighetsvärdering, bör sådant anmälas hos Rik. sens Ständers Revisorer, som i deras berättelse till Riksens Ständer upptaga feit lia Ilin rsdet med alla dertill hörande skäl och upplysningar, på det sådant vid näst infallande Riksdag må kunna komma under Riksens Ständers skärskådan och pröfning. 9:0 Sedan Kongl.
Majtts förenämnde nådiga påbud, om de fur året bestämde Bevillniifgs.afgifter, blifvit kuogjordt, upprättar vederbörande Uppbördsman för Studer och Socknar Uppbörd»- Bevillningt-Uttkottets Bitankan den.
39 längder, hvilka af Taxerings-Committéerne granskas, jemfdras med Taxerings-längderne och derefter till Uppbörd påskrifvas. 10:0 Vid Uppbördsrnöten i Stader och Socknar, bör alltid en Ledamot af Stadens eller Socknens TaxeringsCornmitté vara närvarande och påskrifva Skatteqvitenserne, samt föra en Uppbörds, längd öfver de skatter, som dervid betalas, hvilka längder böra till Bänteriet åtfölja Uppbördsleverancerne.
De öfrige erforderlige reglementariske föraskrifterne finnas med mer och mindre förändringar i Bevillnings* Stadgan och öfrige gällande Uppbörds-författningar och det project Högloft.
Utskottets första afdelning aflemnat.
Någon särskild Bevillning för nyttjandet af så kallade öfverflödsvaror anser jag ej på annat sätt, än genom varornes förtullning böra utgå, eirtedan hvar och en som köper och nyttjar öfverflöds eller utländska varor, i och med inköpet derföre betalar consumtions-afgiften till sälja, ren, som förut erlagt densamma förskottsvis till Staten, under benämningen Tull.
Den, som ej köper dessa varor, betalar således ej eller någon Cons umtionsäfgift.
På sätt jag föreslagit, erfordras ej eller nå. gon så kallad fyllnads afgift, hvarföre denna från Beskattnings-Lagen bör uteslutas.
Om dessa af mig föreslagne Bevillningsgrunder, med dervid fästade föreskrifter, vinna vederbörligt bifall, vågar jag tro, att de, med de, förändringar, i afseende på tillämpningen, dera tid, trfarenhet, och upplysning kunnat påkalla, 4 o Bevillnings-Uttkattett Betäniandtn, skola i all everdelig tid kunna tjena till rätte snöre för Sveriges beskattning, emedan de ära billiga och rättvisa.
Alla beskattas derefter för det ega, och ingen beskattas för det den ej eger.
Capi* tallsten kan på detta sätt ej undgå rättvis beskattning* Alla Samhälls rnedlemmarne bidraga derefter, i pro* portion af den större eller mindre andel de ega i Samhället, och den svagare drager ej hurdan för den mägtigare.
— Bevillnings-sumrnan utgår efter säker calcul till Statsbehofvens fyllande, utan öfver' »kott och utan brist, ty missräkning kan ej ske, hvarken i det ena eller andra afseendet.
Enkel-* het och tydlighet vinnes i Beskattningssättet, e« medan Taxerings-längderne endast behöfva upp» taga 536 columner i stället för det de nu utgöra nära 30 rubriker.
Missnöjet och afvun' den öfver olika Beskattning upphör.
Den idoge medborgaren blir ej betungad för den sysslolöse och försumlige, Hvarje Skattskyldig kan vid er' hållandet af dess Debetsedel, bedumma, att han ej blifvit mera påförd, än han efter Furfattningarne bör erlägga, och derigenom aflägsnas alla misstankar om origtighet, — Och hvar och en bör betala utan knpt eller ledsnad de afgifter honom blifvit påförde, emedan han vet att de äro nödvändiga för Staten och drabba alla i lika proportion.
På detta sätt blifva de brister af* hulpne, som nu vidlåda vårt beskattnings system och den dyrbara rättigheten, att beskatta sig sjelf noga vårdad, — Att ali slags Lösegendom varit till större delen i alla tider befriad från bidrag till Staten, har kostat Svenska jordbruks och fastig' fcetsegare millioner Jhdr i Beskattning oah des» Bevillnings-Vtskotttts Betilnkandm, 41 före tyckes tiden vara inne för upphörandet af denna befrielse.
— Det har blifvit upplyst att 60 Millioner ära intecknade fordringar, 30 Milioner utgöra Statens rörelse Capital; till ej obetydligt belopp lära ointecknade fordringar uppgå, och till hvilken ännu större summa lära ej alla i Sverige befinteliga förlager, varor, Inventarier, Skepp, Fabriks- eller Slögde-inrättningar, Meubler, Equipager, husgeråder och all annan lös egendorn uppgå, som allt hittills till större delen varit skattfritt.
Det kan ej förenas med rättvisa, att en egare af en fastighet eller jordtorfva, af några hundrade Riksdalers värde, skall derföre betala skatt eller skyddsafgift till Staten, då den som i lösegendom synlig eller osynlig eger flera Tunnor guld, är befriad från en slik utgift.
Denna enda jemförelse synes mig tillräcklig för vederläggningen af det förslaget, att endast beskatta synbar förmögenhet.
Hvad åter angår projectet att Beskattningen borde hvila på behållen inkomst, •å anser jag detta, af alla förslag, vara det minst användbara, emedan det, utom oräkneliga andra brister, har den ofullkomligheten, att derest, sorn är ganska möjligt, den olyckan skulle inträffa, att Riket blef hemsökt med missväxt, och hinder mötte vår handel och Sjöfart, så att våra Bruks och Skogseffecter ej kunde säljas, så blef hvarje Skattdragare satt i den beklageliga belägenhet, att ej ega någon behållen inkomst, och således vöre skattfri, men Staten blef i sådant fall utan gärd till dess behofver, ty då ingen eller högst obetydlig behållen inkomst fanns, kunde derå ej eller utgå någon erforderlig skatt.
— Då hvarje Bevillnings-Utsko tteis Betänk anden. års behållna inkomst bör anses för hvad der» rätteligen är, en belöning för uppoffring, faror, mödor och omsorger, och utgör en tillökning i egarens förmögenhet, som derefter, saf länge den innehafves, blir i sådan egenskap årligen beskattad, höi den ej på annat sätt rimligen kunna komma under beskattning, emedan det vore att qväfva hagen hos den omtänksamme till fördel för den tröge och overksamme, Det är ej ögonblickets ingifvelser eller tids* andans hänföring till förändring, utan en trettioårig handläggning och tillsyn vid Taxeringar och Uppbörd, sorn öfvertyga! mig örn olämpligheten och det, man och man emellan förfördelande Beskattningssysfem, sorn hittills varit gällande.
Med lika stor öppenhet, som jag framställt min öfvertygelse, är jag benägen emottaga och besvara de inkast, sorn deremot kunna göras och skall med tillfredställelss se mig vederlagd genom stiftandet af ett ännu mera rättvist och enklare beskatlningssätt, ärr det jag föreslagit, emedan endast oemotsägliga rätts-grunder böra leda hvarje Lagstiftningens Ledamots omdöme och beslut.
Herr Prosten Sundius uppläste följande:
Vid den Reservation, uti hvilken jag med Ståndets öfriga Ledamöter inom Högh Utskottets första afdelning instämt, i afseende på yrkad Bevillning af publique Cassör, får jag nu, då frågan förekommer iiHöglofl.
Utskottet» plenum, göra följande tillägg.
Bevillnings- Utskottets Bttänkanden. 43 Jag anser icke endast fattig- och undervisnings-cassor, utan alia fromma stiftelser, af livad benämning sorn helst, såsom perisionsoch Krigsmans Cassör, HospitalsCaSsor, Enke* och Pupill-Cassor, Sripendii fonder med! flere dylika böra ifrån ali Bevillning fritagas.
De hafva tillkommit genom frarr\farne Konungars och enskilde medborgares donationer och testamenten, gifna med det vilkor, och stadgande, att medlen skola Dagligen förräntas och ränian oafkortad! tilldelas behöfvande.
Men skall nu en del af denna ränta utgå till Staten, som derpå aldrig, gjort anspråk, och troligen icke helier nu påräknar en sådan inkomst, så måste naturligtvis underhållet för hvarje pensionär i samma mån förminskas och Stiftarens afsigt såmedelst illtlderas.
— Förhållandet med desse Cassör är icke det samma, som meri enskildtes Capitaler.
Capitalisten är en lefvande varelse, som beständigt kan öka sitt Capital, med erhållna räntor, och må gerna derföre beskattas.
Men berörde Cassör icke så.
Hvad till dem inflyter i räntor, utgår genast i pensioner och gratialer.
De få således ingen annan tillökning, än den enskild välgörenhet någon gång kan meddela, då sådant alltid sker med vilkor, att fulla räntan af donerade Cajpitalet skall tilldelas dem, till hvilkas förmån det är gifvet.
Afven böra Kyrko Cassör ifrån Bevillning undantagas, när deras ordinarie inkomster ej desto betydligare öfverstiga ordinarie utgifter.
Om något tillkommer genom en församljngs egna gåfvor och 44 Btvillnings-Utskottets Betdnianden, sammanskott, för att vid behof användag till Kyrkobyggnad eller reparationer, så kan väl Stalén icke utan orättvisa deraf fordra någon andel.
Jag anhåller, att denna min reservation ina åtfölja det Betänkande, som kommer att till Respective Riks-Stånden aflemnas.
Ven i 8 :de April, S.
Di Herr Uggla, Göran Gustaf, anförde ?
Med den afdelning af Höglofl.
Bevill* nings-Utskottet, hvars förslag om grunderna för den blifvande allmänna Revillningen nu utgör föremålet för Utskottets granskning, delar jag öfvertygelsen om den sanning, att ett sådant af vidsträckta och grannlaga pligter åtföljt förtroende sällan förekommit i en mera brydsam och vigtig tidpunct, än den närvarande, Försvåradt skall fullgörandet af dessa pligter blifva i samma mån, sorn Svenska Folket redan utgjort, må hända allt hvad en fattig och styckad
Stat mägtat gifva, som vägen och vilkoren för idoghetens gång, under den styrande magtens förmynderskap, blifvit noga afmätte och inom trånga graqsor utstakade, samt den inhemska industrien och konstfliten, under skiåtvängets och det förbjudande Systemets envälde och onaturliga bojor fjettrade.
Försvåradt under en tid af allmän förlägenhet, dl Btvillningt'Utskotttts Betänkanden.
45 höden* rop genljuda i FolkRepresentanternas Kammare och då, med alla tid efier annan uppsökta och begagnade vägar till förmögenhet, ytterligare kraftansträngningar torde återstå för Statskroppens uppräithållahde.
Förnuftet och rättvisan synas derföre påkalla, att innan man beslutar en, äfven med förutsättande af dess billiga fördelning för Folket, tryckande beskattning, mart förut böra sorgfälligt undersöka Och Sarnvefsgrannt använda de icke direct betungande hjelpemedel, sorn Statens inre styrka erbjuder, att méd undanrödjartde af de Lagar, sotrl inom sig bara fröet till Samhällets förstöring, mart i öppnandet af en Vidsträckt verkningskrets för Folkets idoghet och arbetskraft, i en Utvidgad frihet i handel och näringar, Uppsöker de Sarina grundkällorrie för den Verkliga Samhällsförmågan, att gifva skatt till Statens Underhåll.
Med skäl och icke utan hopp bör Svenska Folket af National.Representationen vanta kraftiga åtgärders Vidtagande i denna del, åtgärder, som, hvilahde på rätts-begreppet af Borgerlig frihet, icke mer stå i ett fiendtligt förhållande till den nationella rigtningen och med det samma till Svensk rätt och frihet.
Men förnuftet och rättvisan bjuda lika oeftergifligt, att en billig och jemn fördelning af Statsbörderne är det enda vilkoret för möjligheten, att utgöra en bevillning, som påkallar den högsta kraftyttring och måste Utsträckas till många i betryck Vavande Samhälls clas
Det är Utan tvifvel hvarje medborgares ovillkorliga pligt, att för siri del bidraga till Samhällets bestånd.
Så rigtig och obestridelig denna sats 1 sig sjelf är, kati 46 BeviUnings-Utskottets Betänhanden. elen likväl i tillämpningen omskapas till en fullkomlig orättvisa, örn man gifver sig- rättighet, att ålägga denna pligt, utan att, i medlen for dess fullgörande, fästa vilkor af billighet och rättvisa.
Det är icke endast Statens, det är äfven hvarje enskild Statsborgares väl, sorn härvid bör komma i beräkning och under den förutsatta fordran af enskildes uppoffringar för det allmänna, bör ingen
Lag medgifva någon enskild medborgares förfördelande för andra enskildas fördelar.
Uragtlåter man deremot detta vilkor osli upphör rättvisan att vara Lagstiftningens förnämsta ögon, märke, då. skall förr eller sednare all näringsdrift och utbredd välmåga försvinna, undc-r ett allt mer aftyhande, i upplösning stagnerande Samhällslif.
Då jag nu bör yttra mig öfver det af afdelningen gjorde förslag, så får jag i likstämmighet med de åsigter jag i mitt skriftliga anförande till Högloft.
Utskottets protocoll, den 13 sistledne Mardi, redan framstäldt, öppet förklara, att jag icke kan gilla den af afdelningen föresi agne Bevillnigsgrund, efter Synbar Förmögenhet.
Stödjande sig på den grundsats, att, såsom man rätteligen anmärkt, till
Staten erlägga skatt icke allenast för hvad man icke eger, utan äfven för hvad en annan eger, att den gäldskyldige skall vara Statens uppbördsman hos den fordrande, med en kraftlös rättighet till ersättning för gif vet förskott, att den idoge betalar för den, som, i maklighet och utan bidrag till det allmänna, omsorgsfritt njuter fördelarne af Samhälls ordningen, lava åt hvilken ingen Lagstiftande magt lUviJlriings ZJiskottett Bttankanden.
4 7 är stark nog att låna kraften af en vördnadsbjudande trosartikel; hunt den i öfverensstämmelse härmed, år j 8 1 4, införde, och ännu gällande lieskattnings Method gifvit en laglig rätt åt den orättvisan, att en dass Medborgare får, på andras bekostnad, afskudda sig den allmänna börda, sorn Statens behof brafver; den har från Capitalisten och den samlade Rikedomen öfverflyttat Bevillningen på Jordbruket och andra Samhällsclasser, och under det den lagt en ny grundränta på jorden, kraftigt medverkat till Modernäringens förtryck, och inom sitt område fjettrat den talrika folkhopens idoghet.
Då detta beskattnings systern således öppnat, en lika lätt, som derigenom vådelig tillgång till den återstående National välmågan, torde det med skäl kunna räknas till dessa misstag, hvars följder väl till en del kunnat hittills uthärdas, men i hvilkas natur det dock ligger, att i samma män blifva mera tryckande , som en dyrköpt erfarenhet efterlemnat srnärtande sår.
Efter mitt begrepp åter, bör den Lag, sorn bestämmer fördelningen af de utomordentliga bidrag Folket, genom sina ombud, beviljar, vara grundad på den naturliga rättvisa, hvarigenom Statsborgaren träffas, endast i den mån han har förmögenhet, som behöfver skyddas och kraft att bära Statsbördornes tyngd, som i möjligaste måtto underlättar jordbruket och andra näringar, i i stället för att dem undergräfva och har Folkets välmåga och trefnad till ett högre föremål, än utprässandet af en skatt, hvilken trycker och utmärglar Landet.
En stor Författare, Adam Smith, 48 Bevillnings-Utskottets Betänkanderi. har yttrat: ‘'Hvarje medlem af Samhället, bör bidraga till Samhällets Understöd så nära möj* ligt är, i förhållande till hvar och ens enskilde förmåga: det vill Säga: i mån af den inkomst, som hvar och en åtnjuter, Under beskydd af Samhällskraften.
Styrelse-Omkostnaden för medleminarne |af en nation förhåller sig lika med den gemensamma omkostnaden för Landtbönderne af ett stort gods, sorn erfordras till godsets Styrelse: desse sednare äro alla skyldiga, att hä» ra denna kostnad, i den mån de deltaga i godsets fördelar.
I förgätenhéteb, ellet iagttagandet af denna grundsats består en beskattnings jemnhet eller ojemnhet,’’ 18 lo års Bevillnings-Lag
Var till sin hufvudgrund bygd på dessa rättsenliga st rid för Statsbördornés jemna och billiga fördelning. —•
Hvilande på den grundsats, att hvarje Medborgare bör deltaga i beskattningen, endast i den mårt och växande progressiv-förhöjning, som han har inkomst att lefva af, skall såsom man med sann åsigt af detta lleskattningsSätt yttrat, denna jLag i tillämpningen icke tued mera skonsamhet behandla den rikes öfverskott och representationskostnad, än den mindre bemedlades arbetsförmåga och nödvändiga lifsbärghing; och en Stor mängd, sorgfälligt undangömda tillgångar, torde då hinna upptäckas, nog rikhaltiga, för att gifva det tillskott, hvaraf Staten är 1 behof, i förening med den lättnad i tryckande bördor, som för visså behöfvande Samhallsclasser är så aldeles ortm* gängelig.
Men om denna författning, så rättvi» till Ftvilhängs ZJtsiotttTt Eetiinianfrrii 4 g lill s'n grund, dt lade elei gemensamma ode med nya, af eifarcnheteti icke ring pröfvade läror. att den töjde f l och krister, hvilka i snid med grunddragen, motarbetade, i stallet för alt medverka till ii lid arn It t, så h!ef det ock dess lott, art, efter dt t fdrst 1 omogna försökt t, blifva förkn-ltd, mm alf man ens solle afhjelpa felen och brixterne.
Hind var uppfört, som »let tycktes, på en fast och snitt r grundval, men byggningsmännen öfverg; Ivo det, förr än dess inre skick blifvit be tryggad t.
En lika sa träffande, som okonstlad lockning derpå lem nar en Ledamot i »Ht* ars Hevi Ilning* Utskott, den aktningsvärde II kan Pehrsson f.fm Jönkopings l än, uti följande ord:
''Mai får icke fon-kjuta ett barn rit rf re, a t det icke genast fean gå; nian hör icke f* rk sta t n god forornning derföre, att den i sin höl jan mott r svårigheter i verkstallicht ten’*.
— Vid nämnde* ars Riksdag, sorn till efie rvtrlden h uiti t varn lide minneli af ett eller ann t för* sok. tt, noth r egiden af inbillade faror, hamma virkning rne af de
In ror, sorn rinder Constantio* tu ns lörsn menlöst tiller Idifvit på de liber le idol rins område aldra le. strandade detta be skatt* nings-systern tunt 111 15 iksdags opinion, sorn var kr filg och öfverlägsen genom antalet af sina Leie riri i re.
D t var f.t nu mera Herr Landshöfdingen och Riddaren vört Tornes upplysta och insigtsfull. 1 nit förbehållet, ;.tt vid 1815 åts Riksii g vä, ki fråga, om åter införande af före nämnde beskaltningsgrunder, genuin dess afgifne förslag Bihang till Jliit, ft, Prpt, 182J> $:tt Samt, 4 $-•
Bevillnings-Ut skottets Betänk anden. lill bevillnings utgörande af Behållen Inkomst det är, af allt det öfverskott, som under året vunnits genom afkastning af egendom, penningar eller hvad slags näring, rörelse och befattning #otn hälst, sedan derifrån blifvit afd ragne tle om. kostnader, sorn i och för dess erhaIlande bevis, ligen varit oundgängelige, samt skatter och räntor för skulder, jemte utbetalde hushvror för rörelsens behof. —-
Med stöd af den erfarenhet 1810 års Författning lemnat, och med full kännedom om ej mindre hennes fel, olägenheter och brister, än sättet och medlen att dem afhjelpa, har Herr von Törne återfört denna Bevillnings-Lag till dess ursprungliga; med dess grunddrag öfverenstämmande syftemål, en rättvis och jemn fördelning af Statsbördorne, till bestämtig. het och enkelhet i föreskrifterne och i organisationen för dess verkställighet, till kraft och säkerhet.
Hans tryckta project till Bevillnings förordning och betänkande dertill, bära vittne derom, dit jag hänvisar en hvar, sorn vill göra sig den mödan, att i detta vigtiga ämne sysselsätta sin uppmärksamhet och tankeförmåga 1 afseende på 1810 års Bevillnings-Stadga kan med skäl anmärkas felaktigheten af den der inrättade Minimi tariffen.