Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
15 skulle behöfvas än för undervisning i linearteckning, arithmetik, och mathematik; att de praktiska undervisningssalarne skulie vara föreståndarnes verkstäder och för den theoretiska undervisningen icke erfordrades annat än ett större rum, som kunde förhyras, föreslagit att i hvarje läns residens-stad eller annat lämpligt ställe en slöjdskola måtte inrättas, vid hvilken undervisning i smides- och snickare yrket kostnadsfritt skulle lemnäs de ynglingar, som sig dertill anmäla; att desse skolor mätte ställas under uppsigt och ledning af i länen varande Hushållnings-sällskaper, hvilka skulle tillförbindas att af de statsmedel, som till dem blifvit eller blifva anvisade, ombesörja slöjdskolornas organisation samt att aflöna föreståndarne och lärarne i desamma.
Vid öfvervägande! af motionärens förslag har Utskottet funnit sig böra erkänna icke blott den välmenande afsigten med detsamma, utan äfvenledes att rätt organiserade slöjdskolor obestridligen utöfva ett mägtigt inflytande på den inhemska slöjdskicklighetens utveckling och förkofran, samt att det således vore önSkligt att antalet af detta slags skolor, allt efter som behof deraf gör sig gällande, måtte tillvexa; men då såväl det större eller mindre behofvet af dylika skolor, som den särskilda riktning i afseende å vissa yrken eller tillverkningar; som åt undervisningen derstädes bör lemnäs, är beroende af särskilda förhållanden i olika orter, torde det lämpligen böra på de olika kommunerna ankomma att om deras inrättande draga försorg, till dem anslå nödiga medel och öfver den undervisning, som i dem lemnäs, hafva uppsigten.
Ju mer kommunalandan utvecklas, ju mer skall denna åsigt tvifvelsutan erkännas och då lära ej heller innevånarne i de län, der slöjdskolor anses oundgängligen behöfliga, underlåta att beredvilligt bidraga till upprättande af sådana.
Att dertill anslå, såsom motionären velat, nett eller annat tusen Riksdaler af de Huskåilnings-sällskaperna tillfallande bränvinsförsäljningsmedel, n vore i flera fall olämpligt, synnerligast som dessa medel i många län skulle blifva alltför otillräckliga föf inrättandet af några slöjdskolor, hvilka i ringaste mån skulle kunna uppfylla det med dem åsyftade ändamål.
Enär dessutom för det unga slägte, som önskar egna sig åt de industriela eller s. k. praktiska yrkena, åtskilliga större och mindre tekniska skolor med betydliga uppoffringar icke blott af Staten, utan äfven af enskilde personer blifvit ordnade och satte i verksamhet, samt dertill kommer att allmogen i många provinser uppdrifvit hemslöjden till en berömvärd fulländning och det icke lärer kunna betviflas att de äldre skola i samma slöjdskicklighet inöfva de yngre, så synes under närvarande förhållanden, den af motionären öfverklagade bristen på tillfällen för allmogens barn att få inhemta slöjdskicklighet icke vara af någon särdeles oroande beskaffenhet.
På grund af hvad sålunda blifvit anfördt, tillstyrker Utskottet att motionen ej måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Stockholm den 26 Juli 1860. 14 Allm.
Besv. och Ekon.~Utsk.
N:o 138 och Utlåtande N:o 139.
Ank. till Exp.-Utsk. den 31 Jnli 1860. kl. 2 e. m.
Memorial, i anledning af äterremiss af Betänkandet N:o 38.
Höglofliga Ridderskapet och Adeln och Högvördiga Preste-Ståndet hafva återremitterat ofvannämnda Betänkande, deruti Utskottet afstyrkt väckte motioner om åtgärder till beredande af sabbatens värdiga firande; men som Vällofliga Borgare Ståndet och Hedervärda Bonde Siåndet bifallit
Betänkandet och sålunda frågan förfallit, kunna återremisserne icke till vidare handläggning af ärendet föranleda Stockholm den 31 Juli 1860. 139.
Ank. till Exp.-Utsk. den 31 Juli 1860, kl. 2 e. m.
Utlåtande, i anledning af Riks-Slåndens skiljaktiga beslut i anledning af Betänkandet N:o 44.
Sedan Utskottet i förenämnda Betänkandej*tillstyrkt,*att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj;t i underdånighet anhålla att vid högre elementarläroverk Rektor tills vi - Allm.
Bese. och Ekon.-Utskottets Memorial N:is 140 och 141.
15 dare mä tillsättas blott på förordnande, så hafva Vällofliga Borgare-Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet bifallit Betänkandet, som deremot blifvit af Högvördiga PresteStändet afslaget och af llöglofliga Ridderskapet och Adeln återremitteradt: och som Utskottets tillstyrkande blifvit af tvä Riks-Stånd bifallet, får Utskottet vördsamt inbjuda Ridderskapet och Adeln, att i Borgare- och Bonde-Ståndens beslut instämma.
Ank. till Exp.-Utsk. den 28 Juli 1860, kl. 2 e. m.
Memoriali anledning af äterremiss af Betänkandet N:o 73.
Hedervärda Bonde-Ståndet har återremitteradt förestående Betänkande, i anledning af väckt motion om rättighet för rotebonde att erhålla ersättning för soldattorpets brukande under det soldaten är kommenderad på arbete; men 90m Betänkandet är vordet af Öfrige tre Riks-Stånden bifallet, kan återremissen icke till vidare handläggning af ärendet föranleda.
Memorial, i anledning af äterremiss utaf Betänkandet N:o 88.
Sedan Utskottet i ofvannämnda Betänkande hemställt, att väckt motion i fråga om rättighet till fri försäljning å landet af hembrygdt öl och svagdricka måtte anses 16 Allm.
Besv. och Ekon.-Ulskoltets Memorial N:o 14-2. icke böra föranleda till någon Rikets Ständers åtgärd, har Hedervärda Bonde-Ståndet ålerreinitteradt Betänkandet, med förklarande att Ståndet för sin del ansåg att hembrygd af öl och svagdricka, äfvensom försäljning deraf, utan anmälan hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande eller annan myndighet, borde vara å landet tillåten; men som ifrågavarande Betänkande blifvit af öfrige tre Riks-Ständ bifallet, kan återremissen icke till vidare handläggning af ärendet föranleda.
Ank. till Exp.-Utsk. den 31 Juli, 1860, kl. 2 e. m.
Memorial, i anledning af älerremiss utaf Betänkandet N:o ill.
Förestående Betänkande, deruti Utskottet yttrat sig i anledning af väckt motion i fråga om skyldighet för egare af frälseränta att, mot lösen, afstå dispositionsrätten till ekeskog, har af Vällofliga Borgare-Ståndet blifvit återremiteradt: men som öfrige Riksstånden bifallit Betänkandet, kan återremissen icke till vidare handläggning af ärendet föranleda.
N:0 143.
Besv - och Ekon.-Utskollets Memorial IS.is 143 och 144. 17 N:o 143.
Memorial, i anledning af äterremiss utaf Belänkandet N:o 112.
Ofvannämnda Betänkande, deruti Utskottet afstyrkt väckt motion om upphörande af Klockares skyldighet alt fortskaffa
Domkapitlens och Kyrkoherdarnes embetsbref samt öfverflyltande af detta åliggande på allmänna postverket, har blifvit af VäUofliga BorgareStåndet och Hedervärda Bonde-Ståndet återremitteradt; men som öfrige två Riks-Stånd godkänt Betänkandet och frågan derigenom förfallit, kan äterremissen icke till vidare handläggning af 'ärendet föranleda.
Ank. till Exp,-Utsk. den 31 Juli 1860, Jkl. 2 e. m.
Memorial, i anledning af äterremiss af Betänkandet N:o 113.
Hedervärda Bonde-Stäudet har återremitterat förenämnda Betänkande, i hvilket Utskottet yttrat sig öfver väckt motion om befrielse från roterings-skyldigheteu för åtskilliga fiskelägen inom Norrvikens fögderi af Göteborgs och Bohus län; men som Betänkandet blifvit af Öfrige Riks-Slånden godkändl, kan äterremissen icke till vidare handläggning af ärendet föranleda.
Brot. 1859 f 1860. 8 Sami. 28 Haft. 3 itsik sbnsiöilqqu a«o neiJÖm 1*8? mm »»»okbJU Uimb .sbBBUflSwa sbmnSaaBY.t iinB8*ida)9da(i asuiBtmiloir/vi iloo isjhapd ÄBieliol .lis isxlgiblvxa \»* ;> b jivi ild t Bii 13*9 möq BanBfliliB fiq siififiililé Bllob Is 9btt^ili;ai3’/iO »■jlBgloH BgtllO1 > biiiSjä-BJUH
É/l vs ..
.b il ibo )3bnBilflBJ3Ö 108*03 . .b uuofl*ol« Stockholm, tryckt hos N. Marcus, 1860.
dC* Allm.
Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Utlåtande J\! 145. 1 N:o 145.
Ank. till Exp.-UUk. den 9 Augusti 1860, kl. 1 e. m.
Utlåtande i anledning af Rilis-Ståndens skiljaktiga beslut öfver Betänkandet N:o 28.
Sedan Utskotlet i förenämnde Betänkande afstyrkt särskilda motioner af Kyrkoherden Wennerström om utfästande af belöningar för författande af läroböcker, tjenliga för den första undervisningen i kristendomen och så affattade att utanläsning kunde, så vidt möjligt vore, undvikas, samt af Riksdags-fuilmägtigen J. M. Lundahl från Skaraborgs län att vid den första undervisningen i kristendomen icke någon utanläsning utöfver den s. k. lill-katechesen måtte för barn ifrågakomma, så har, enligt Utskottet tillhandakomne protokolls-utdrag, Högvördiga Prestet-Ståndet bifallit, men Höglofliga Ridderskapet och Adeln samt Vällofliga Borgare Ståndet återremitterat Betänkandet, hvaremot Hedervärda Bonde-Ståndet bifallit Betänkandet, i fråga om utfästande af belöningar för läroböcker i kristendomen, men i afseende på kateches-utanläsnin^en, för sin del, fattat det beslut, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att vid första kristendoms-undervisningen, så inom församlingen, som vid folk- och elementarskolorne, endast må auvändas Luthers lilla kateches jemte nödig bibelförklaring och följaktligen utanläsning af den Lindblomska kateches-förklaringen , eller den, som i dess ställe må varda antagen, upphöra och denna i stället blott till ledning för läraren och såsom läsebok för barnen begagnas; och har BondeStåndet till deltagande i detta beslut inbjudit öfriga Riks-Stånden, hvilka likväl, med vidblifvande af sina förut fattade beslut, lagt inbjudningen till handlmgarne.
Beträffande Kyrkoherden Wennerströms motion, så enär Högvördiga Preste Bih. till B.
Prot. 1859 & 1860. 8 Sami. 29 Haft. 1 2 Allm.
Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Utlåtande JYi 1-15.
Ståodel och Hedervärda Bonde-Ståndet bifallit Utskottets afstyrkande yttrande, konna återremisserne från de öfriga två Riks-Stånden icke till vidare handläggning af motionen föranleda.
Under öfverläggningen hos Elöglofliga Ridderskapet och Adeln har blifvit yrkadt, att en af Friherre Creutz, Stefan, väckt motion om ordnande af kristendoms-undervisningen måtte, såsom äfven grundad på åsigten om utanläsningens olämplighet, behandlas i sammanhang med den af Riksdags-fullmägtigen Lundahl väckta.
I anledning hära! har Utskottet, vid förnyad handläggning af frågan om utanläsningen, jemväl företagit till behandling Friherre Creutz, motion, hvaruti anföres, att det icke gåfves något ämne, mera värdt lagstiftarens uppmärksamhet, än det uppvexande slägtets ändamålsenliga och fruktbringande utveckling, eller något föremål inom samhället så omslutande samtid och efterverld.
Hvad vi kände, hvad vi visste, hvad vi trodde ville vi ju öfverlåta åt våra barn på ett mera rent, mera klart, mera lefvande sätt än vi sjelfve förmått tillegna oss detsamma och hvad i afseende på vår uppfostran blifvit försummadt ville vi så gerna till de våras fromma, efter bästa insigt, godtgöra.
Det vore detta förhållande, som utgjorde det mest fasta och heliga samband emellan det ena slägtet och det andra, den oomtvistade sannskyldiga traditionen, en stående, aldrig fullt gäldad skuld, lika förbindande för en hel nation som för hvarje husfader.
Bland de många ämnen, som i ständigt vexande antal och omfattning utgjorde föremål för undervisningen, såväl i hemmen, som i folkskolan och vid elementarläroverken, vore ett, som man hos oss med fullt skäl alltid ställt i främsta rummet: kristendoms-undervisningen.
Att denna vid våra offentliga läroanstalter ingalunda vore hvad den borde vara hade man på sednare tider alltmer börjat inse och behjerta.
Icke nog att man sedan en lång tid låtit den olycksaliga vanan inrota sig, att gifva åt de unga skalet i stället för kärnan och att, genom en andelös utanläsning af ej sällan oriktiga, alltid torra och ofruktbara, definitioner, nära nog bibringa lärjungarne en viss afsmak för sjelfva det heliga, meddeladt i en sådan form; utan man hade till och med gjort denna vana till en regel och påbjudit densamma till ovilkorlig efterföljd.
Hvad kristendoms-undervisningen i folkskolorne anginge, hade två af vårt lands mest utmärkte hädangångne män.
Biskop Adardh och Grefve Rudenschöld bekämpat den nu gällande methoden.
Hvad den religiösa undervisningen vid elementar-läroverken åter anginge, hade
Läroverks kommittéen i sina motiver förklarat utanläsningen böra inskränkas till Luthers lilla kateches och den Svebilisk-Lindblomska förklaringen icke till utanläsning föreskrifvas
I öfverensstämmelse med omförmälda motiver hade ock Kommiltéen föreslagit, att kristendoms-undervisningen skulle inom elementar-Iäroverkens sju klasser ordnas på följande sätt:
Biblisk historia; första och andra hufvudstycket af Luthers lilla kateches med muntliga förklaringar; Valda bibelspråk och psalmer; Andra klassen:
Biblisk historia, fortsatt och afslutad; tredje och fjerde hufvudstycket af Luthers lilla kateches med muntliga förklaringar; Valda bibelspråk och Allm.
Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Utlåtande Jtä 145. 3 psalmer; Tredje klassen:
Biblisk historia, repetition; femte hufvudstycket af Luthers lilla kateches med muntliga förklaringar samt repetition af samtliga hufvudstyckena; Valda bibelspråk och psalmer; Fjerde klassen:
Nya testamentets läsning; katechisation; Femte klassen:
Nya testamentets läsning; katechisation; kyrkohistoriska berättelser ; Sjette klassen:
Nya testamentets läsning; katechisation; Öfversigt af de bibliska böckernes innehåll och historia; Troslärans hufvudsanningar efter en kort lärobok och med hänvisningar till den heliga skrift; Sjunde klassen:
Nya testamentets läsning; Framställning af troslärans hufvudsanningar såsom i föregående klass; Öfversigt af den kristna kyrkans utveckling; och har motionären yrkat, att, med upphäfvande af hvad som hittills blifvit i detta ämne stadgadt, kristendoms-undervisningen vid elementar-läroverken måtte varda ordnad enligt Läroverks-kommittéens nyss uppgifna förslag samt att vid folkskolorne de läroämnen och den läromethod måtte införas, som i ofvanstående läseordning för kristendoms-undervisningen föreslås för de tre första klasserne.
Hvad Friherre Creutz yrkat är således hufvudsakligen att den af Läroverkskornmitléen föreslagna läseordningen måtte, i stället för den i Kongl.
Stadgan för elementar-läroverken af den 29 Januari 1859 införda, fastställas, icke blott för elementarläroverken, utan ock, hvad läseordningen för de tre första klasserne vidkomme, för folkskolorne.
Vid jemförelse mellan Kommittéens förslag och den läseordning Kongl. Stadgan innehåller, finnes emellertid skiljaktigheten dem emellan ganska ringa.
Den Kongl. Stadgan har ännu endast ett läseår varit tillämpad och några från de nyssnämnda skiljaktigheterne härflytande olägenheter of den stadgade läseordningen hafva, Utskottet veterligen, icke visat sig.
Då dessutom gällande folkskolestadga redan föreskrifver, att i folkskolorne skall meddelas undervisning i katechesen och biblisk historia samt häruti måste ingå såväl att muntliga förklaringar skola af läraren lemnäs, som att valda bibelspråk, hvilka finnas i katechesen införda, komma att af lärjungarne läsas, och det framställda förslaget rörande folkskolorne således inskränker sig till meddelandet af en bestämd föreskrift att valda psalmer äfven skulle af barnen läsas, något som, sådan förutan, torde i ganska många folkskolor iakttagas, lära icke giltiga skäl finnas för den af Friherre Creutz gjorda framställning, i anledning af hvilken Utskottet derföre hemställer att icke någon åtgärd må af Rikets Ständer vidtagas.
I fråga åter om inskränkning af utaniäsningen af katechesen har Utskottet af de hos Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet hällne öfverläggningar i ämnet inhemtat, att ett större antal ledamöter i nämnda Riks-Slånd uttalat sig för den mening att något borde åtgöras till minskande af den efter deras åsigt öfverdrifna och derigenom skadliga utanläsning, som vid kristendoms-undervisningen skulle ega rum.
Såväl af dessa yttranden, som af det beslut Bonde-Ståndet i ämnet fattat, har Utskottet funnit sig böra antaga att utaniäsningen mångenstädes blifvit bedrifven på 4 Allm.
Besvärs- och Ekonomi-i'tskotlets Utlåtande J>s 145. ett stitt, som ej kan gillas, ulan fasthellre påkallar rättelse.
Men om meningarne härutinnan inom de nyssnämnda tre Riks-Stånden varit mestadels eniga, så hafva de likväl ej visat lika sammanhållighet i fråga om den väg, hvarpå en bättre läromethod skulle lättast införas.
Också har endast ett af de ifrågavarande Riks-Stånden härutinnan bestämdt uttalat sin mening, men då samma Stånds inbjudning till de öfriga, att i dess beslut instämma, icke blifvit antagen, torde beslutet icke i allo öfverensstämma med dessa Stånds mening.
Då emellertid det missförhållande, som förnämligast fordrar rättelse, måste vara om utanläsning ålägges lärjungarne, utan att lärobokens innehåll tillika så förklaras och utlägges, att det of dem uppfattas och begripes, men, under förutsättning af sådan föregående muntlig undervisning, utanläsning af Luthers lilla kateches bör ega rum, hvaremot den vidlyftigare förklaring öfver nyssnämnde lilla kateches, som nu begagnas eller framdeles varder antagen, endast torde böra såsom handledning vid religions-undervisningen och icke till utanläsning begagnas, får Utskottet, som derjemte anser det vara af vigt för det åsyftade ändamålet, att den förklaring öfver katekesen, som kan komma att antagas, varder till uppställning och form lämpad för det önskade undervisningssättet, härmed tillstyrka att Rikets Ständer måtte i underdånig skrifvelse anhålla det Kongl.
Majit täcktes, såsom rättesnöre för kristendoms-undervisnmgen, såväl vid Rikets samtlige skolor, som vid nattvardsungdomens handledning, stadga, att Luthers lilla kateches skall utgöra grunden för kristendoms-undervisningen och bör läras utantill, dock att utanläsning ej ålägges lärjungarne innan de genom föregående muntlig undervisning förmått att någorlunda redigt uppfatta innehållet, samt att den förkhring öfver Luthers lilla kateches, som är eller varder antagen, bör begagnas såsom handledning vid religions-undervisningen; äfvensom att Kongl. Majit täcktes vidtaga lämpliga åtgärder för erhållande af en för omförmälda syfte lämpad kaleohesförklaring.
Stockholn den 31 Juli 1860.
Besvärs- och Ekonomi-Utskottels Utlåtande M lin. o Reservation: af Doktor Rundgren: »Den stallning, hvari frågan om kateches-utankisningen kommit, genom dess behandling i de särskilda Riks-Stånden, ådagalägger tydligen vanskligheten af försöket att på lagstiftningsväg vinna det syftemål, man sökt, och det förslag till underdånig skrifvelse, som nu från Utskottets sida lägges framför Riksens Ständer, innebär i sjelfva verket ett erkännande af den sidans åsigter, som icke tilltrott sig ega befogenhet, att proklamera frihet från utanläsning.
Af de tvänne motioner, ' hvilka på olika vägar åsyftade kateches-utanläsningens borttagande, har den ena, som afsåg belöningars utfästande för utarbetande af läroböcker i kristendomen, genom två Stånds beslut blifvit förkastad, och den andra, som yrkade alt icke någon utanläsning utöfver den s. k. lill-katechesen må för barn ifrågakomma, har blifvit af PresteStåndet förkastad och af Bonde-Ståndet gillad, samt af de tvänne öfriga Stånden lemnad utan afseende, enär de icke allenast återremitterat hela frågan, ulan jemväl afslagit den inbjudning, som från Bonde-Ståndet utgick om deltagande i dess beslut angående utanläsningens inskränkning till Luthers kateches.
Vid sådant förhållande hafva, enligt min tanke, Riksens Ständer under denna riksdag för sig stängt vägen att någonting i ämnet lagstifta, och Utskottet hade bort, med anmälan af dessa omständigheter, vidhålla sitt i förra Betänkandet afgifna yttrande, att motionerna böra förfalla, och förklara sig förhindradt att i anledning af återremisserna framställa nytt förslag; särdeles som återremissen från Ridderskapet och Adeln afsåg dels ärendets behandling i sammanhang med den af Friherre Creutz väckta motion, hvilken Utskottet här afstyrkt, dels bifall till Kyrkoherden Wennerströms motion om belöningars utfästande, hvilken genom två Stånds beslut redan förfallit.
Men då Utskottet, detta oaktadt, ansett sig böra, med frångående af sitt förra beslut, framställa ett nytt förslag, kan det vara af intresse att analysera detsamma, förattvisa, å ena sidan, dess olämplighet och, å andra sidan, dess högst berömvärda egenskap alt gå tvärt emot deras önskningar, hvilka framkallat eller deltagit uti agitationen emot utanläsningen.
Utskottet föreslår nemligen, \:o att
Luthers lilla kateches hör läras utantill, dock att utanläsningen ej ålägges förr, än barnet fattar dess innehåll.
2:o att en kateches-förklaring skall begagnas såsom handledning vid kristendomsundervisningen och 3:o att Kongl. Majit må täckas vidtaga åtgärder för erhållande af en för omförmälda syfte lämpad kateches.
— Månne man icke, om detta förslag, i dess helhet betraktadt, kan säga hvad jag redan ofvan sagdt, att det bevisar vanskligheten af försöket att lagstifta rörande sättet för meddelande af kristendoms-undervisning?
Månne man icke ock kan säga, att det innebär en seger för dem, som redan på förhand afstyrkt inblandning från lagstiftningens sida i frågan om utanläsning eller icke utanläsning vid den första kristendoms-undervisningen?
Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Utlåtande JM Hö.
Hvad beträffar detaljerna af förslaget, torde val 'Ira momentet, med sitt åläggande af utanläsning, vara temligen oväntadt såsom slutord i en strid, som afsett utanläsningens boittagande.
Det föreslår såsom lag hvad som hitintills gällt endast såsom praxis, och gifver dermed ett godt stöd åt alla dem, som betraktat detta i sakens natur liggande förhållande såsom godt och nödvändigt.
Och hvad angår den förmenta nyheten, som skulle ligga i detta Ira moment, eller att utanläsning ej får åläggas förr än barnet begriper hvad det lärer sig utantill, så är denna nyhet åtminstone 50 år gammal, enär den finnes att läsa i den »erinran för skollärare,» hvilken finnes intagen framför den antagna Lindblomska katechesen.
För min del har jag således ingenting emot innehållet af det 1:a momentet, men anser det vara Riksens Ständer föga värdigt, att uti en skrifvelse till Kongl. Maj:t framlägga förslag till en föreskrift, som är fullkomligt öfverflödig — Vänder man sig åter till 2:a momentet, så mötes man der af den färglösa föreskriften, att kateches-förklaringen skall begagnas såsom handledning, utan att der tillika säges antingen det är till handledning för lärare eller lärjunge, antingen det är till utanläsning eller icke-utanläsning
Hvad är då det nya, som innebäres i denna föreskrift?
Ilar icke hitintills
Lindbloms kateches varit en handledning?
Eller skall handledning betyda detsamma som icke-utanläsning?
Allt detta är oklart, och likväl skulle man i en Riksens Ständers skrifvelse söka Kongl. Maj:ts medverkan till realiserande af en så stor, men tillika så oklar idé Då är, enligt mitt förmenande, den ofvan åberopade »erinran», hvilken vi redan hafva, vida bestämdare, som först säger att läraren skall »låta barnet en eller flere gånger uppläsa stycket, hvarom det skall undervisas», och sedan påminner honom derom, att »icke till utanläsning förelägga barnet något, som det icke, efter sina förmögenheter, begriper».
Afven detta moment är således alldeles öfverflödigt, och kan väl icke lämpligen få sin plats i en underdånig skrifvelse — Betraktar man slutligen 3:e momentet eller den underdåniga anhållan, att Kongl Majit må vidtaga åtgärder för erhållande af en för omförmälda syfte lämpad kateches-förklaring, så kan man väl först fråga för hvad syfte den skall vara lämpad, utan att man derpå erhåller något nöjaktigt svar.
Men vidare erbjuda sig här två anmärkningar: den ena att åtgärder, så vidt de afse belöningars utfästande för författande af läroböcker till handledning vid den första kristendoms-undervisningen, icke kunna ifrågakomma, enär två Stånd afslagit den i detta syfte väckta motionen; den andra att åtgärder, så vidt de skulle afse nedsättandet af en Kommitté för ändamålet, redan äro af Kongl Majit vidtagna och att på dylik väg ett förslag redan är uppgjordt, som af Kongl. Majit vid innevarande riksdag blifvit till Preste-Ståndets granskning öfverlenmadt och till hufvudsaklig del af detta Stånd godkändt.
Något resultat af framställningen i 3:e momentet torde således icke vara att förvänta.
Utskottets förslag löser således på intet sätt frågan, lika litet som motionerna bidragit till dess lösning; och grunden dertill ligger utan tvifvel deruti, att man ingenting kan vinna genom att reglementera för kristendoms-undervisningen.
Kristendo Allm.
Besvärs- och Ekonomi-U(skuttets Utlåtande J\t 145. 7 men är nemligen icka blott lära utan lif.