Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
uppfördes uvertyren, op. 115, komponerad 1814 till firandet af kejsar Franz ' namnsdag, intres- sant och effektfull äfven den, men ej af samma Kvinnokönets li f ster a fl.
Flere kvinnor än elektriserande art som den öfriga delen af pro- män finnas, som bekant, i Sverige — 60 på 1,000 grammet.
Samspelet var som vanligt konstnär- — utom i Jämtlands län, där mankönet har ligt fulländadt och bifallet intensivt, särdeles haft någon öfvervikt sedan i862, och Norrbottens efter violinromansen, öfverlägset föredragen af län, hvarest männen äro i pluralitet sedan 1883. herr Tor Aulin, samt efter Eroicans grandiosa Och dock födas i riket årligen flere gosse- än begrafningmarsch och eldiga scherzo.
flickebarn, t. ex. år 1895, som kunde uppvisa 71,142 af det förra slaget mot 66,992 af det se- nare.
Det manliga könets lifskraft synes emel- lertid vara mycket underlägsen det kvinnliga, och i synnerhet gäller detta de första lefnads- Nyutkommen litteratur.
åren.
Förutnämnda år afledo 7,100 gossar i första året mot 5,643 flickor, och de närmast följande V i l h e l m Billes B o k f ö r l a g s Aktiebolag-: åren var dödligheten likaledes större bland gos- £n kristen; berättelse från London i våra dagar, af Hall Cainc; öfvers.
fr. engelskan af M Boheraan.
— D e n n a hogst sarne.
märkliga bok, skrifven af en af Englands snillrikaste författare, har nu fullständigt u t k o m m i t i 4 häften.
Folkgunst; berättelse om en stor strejk, af Sob.
Barr; öfvers.
fr. engelskan af Algot Sandberg.
En krigsfånges minnen från Abessinien, af G. Camerra; b e m.
fr. italienskan af Gabr.
Hedengren.
Bland Klippbergens indianer, af 6.
A. Henty; öfvers fr. engelskan af d.r P.
H a l l s t r ö m; med 6 ill. j ä m t e portr.
Liudlösa steg; ber.
fr. nybyggarlifvet i. Kentucky af Edivard S. Ellis; öfvers.
fr. engelskan af H.
Östberg; m e d 4 ill. — D e bada sistnämda arbetena inga s o m goda länkar i Vilh.
Billes ungdomsbibliotek, redig, af dr K. A. Helin.
För ungdomens räkning erinra vi ännu en gång om den värdefulla jul- eller nyårsgåfva, som kan beredas genom ett prenumerationskvitto för 189S på den all- månt omtyckta ungdomsiidningen » Kamraten ».
Pris helt år endast 3 kr.
nu befintliga Cacaosorter intages säkert förnämsta platsen af Bland A l b e r t B o n n i e r s förlag: Antikrists mirakler, roman af Selma Lagerlöf.
— Den framståtnde ocb välkända författarinnans säkerligen förnäm- sta arbete sedan » Gösta Berlings saga » och i m ä n g a hänse- enden fullt j ä m ' ö n i g m e d denna.
403 Fran n o r r s k e n e t s l a n d; sägner och tilldragelser, uppteck- nade af Mathilda Roos.
Musjikerna m fl.
berättelser, af Åiit.
P. Tseherrhoff; öfvers.
fr. ryskan af E.
Don B a l a s c o f r å n - K e y W e s t, nulidsberältelse fr. K u b a, af Arch (' lavering Gunther; öfvers.
Hvad j a g s å g i det krigiska Grekland o c h det fredliga P a l ä - s t i n a; reseskildring frän våren 1897, af Josef Sosenius Med A n d r é e p å S p e t s b e r g e n I8s6 o c h 1 8 9 7, af Henri Lachambre och Alens Machuron; b e m y n d.
fr. franskan; med 52 ill. Från Hellas, skildring af lifvet i A t e n vid slutet af det peloponnesiska kriget, af 6?
S o m m a r s j ö o c h v i n t e r s n ö, sagor och berättelser af Toini Topelias; m e d S helsidsbilder.
En m o d e r s b e l ö n i n g; forts, p å » Lifvet i h e m m e t », af Grase Aquilar.
— Tillhör det bekanta biblioteket » Läsning för ung- d o m af utmärkta engelska författare ».
Guldgraf v a r e o c h indianer, ber.
fr. M e x i c o, af Mayne Beid; m e d 23 teckningar.
L e k k a m r a t e n, en julbok för barn.
— Nittonde och tjugonde böckerna hafva nu u t k o m m i t m e d bidrag af flere förf.
samt en mängd illustrationer.
FahJcrantz &amp; C o s f ö r l a g: Bitar, af Snorre; tredje tillökade upplagan, illustrerad af Edv Forsström och Carl Printzensköld — Ett enkelt o m n ä m - nande af dessa förträffliga » bitar », s o m nu utkommit i en ele- gant illustrerad praktupplaga, torde vara tillräckligt, för att Iduns läsarinnor skola skynda att lägga sig till m e d det vackra arbetet.
När seklet v a r u n g t; berättelse från det g a m l a L u n d, af Cecilia Båäth-Holmberg; 2 delar — G e n o m detta arbete skall den flitiga författarinnan säkerligen ännu mera befästa sitt rykte s o m en af våra mest framstående skriftställarinnor, sär- skildt p å kulturskildringens område.
H u g o Gebers f ö r l a g: V e g e t a r i s k k o k b o k; en liten hjälpreda i konsten att riktigt tillgodogöra sig växtrikets värdefulla alster, utgifven af Leon- tine Deutgen.
— F r u D: s välkända vegetariska matsedlar i Idun borga för, att äfven hennes nu utgifna kokbok är af verkligt värde.
G e r n a n d t s F ö r l a g s A k t i e b o l a g: En gyldenne B o o k, af Albertus Engstroem.
— E t t praktverk, i sitt slag så godt s o m allenastående, fylldt af den dråpligaste humor i såväl text s o m bild.
Utstyrseln alldeles ovanlig.
o Det v a r en g å n g; saga för s m å och stora, af Helena Ny- blom, illustr.
af G.isfaf Ankarcrona och Gunnar Hallström.
— T i o pärlor inom den svåra sagodiktningens konst.
Till kvinnans psykologi, af Laura Marholm-Hansson. '
F o l k a f o r e r o c h s t o l l a s t ö c k e n, bygdeprat af Ture S (ällberg).
Kalle S t a r k; en bok för den äfventyrsälskande ungdomen, ai Karl Petersen.
Nordin &amp; Josephson i distribution: Från Konsthallen, afbildningar af 1 2 0 konstverk från 1897 års internationella konstutställning, utgifna af Generalstabens litografiska anstalt — E t t särdeles billigt praktverk, hvilket nog s o m ett angenämt minne från årets stora konstutställning k o m m e r att söka sig väg till månget h e m vid julen.
Hasse W Tullbergs förlag: S v e n s k t p o r t r ä t t g a leri.
— A f detta storartadt anlagda verk, s o m särdeles v ä l förtjänar h å g k o m m a s till j u en, hafva hittills flere afdelningar utkommit.
D e som k o m m i t oss till handa från förläggaren ä r o: Armén I, Universiteten och högskolorna, Tonkonstnärer och sceniska artister s a m t nu senast Tidnings- män.
A l l a dessa olika afdelningar utmärka sig för en ovan- ligt elegant utstyrsel, noggrannhet i personalupjigifter s a m t sä vidt möjligt största fullständighet i afseende p a porträttens antal.
V i kunna ej annat än varmt rekommendera de nyss- n ä m n d a afdelningarna, och torde m å n g a af våra ärade läsar- innor, s o m hafva anförvanter, tillhörande den ena eller andra af här åsyftade grupper, i detta porträttgalleri finna en p å mer ä n ett ställe v ä l k o m m e n julklapp W a h l s t r ö m &amp; " Widstrands förlag: Godt b o r d, en beskrifningsbok för h e m m e t, n y samling af Sigrid Nordenfalk.
— T i l l s a m m a n s m e d den i fjor utgifna samlingen ett helt af bestående värde.
K v i n n o ö d e n och Kvinnobilder.
För Idun af Birger Sch 51dström.
undra år hafva i dessa dagar förflutit, i * sedan en af vår litteraturs märkligaste och noblaste personligheter skref till en sin vän ett bref, där han omtalar: Jag är nu gift m e d en vacker trogen svenska, som följde mig i min andsflykt.
Det var Thomas Thorild, som från Greifs- wald underrättade den gamle originelle jord- drotten Pehr Tham på Dagsnäs o m sitt giftermål.
Om någon, bör väl Thorild för Iduns läse- krets vara en intresseväckande person.
Er- inrom oss August Strindbergs yttrande i sin stora svenska kulturhistoria: » Det skall först vara från en landsflykting som det första befriande ordet till den sven- H U L T M A N S CACAO Redan 1888 mtygaae prof Joh.
Lang i Lund, att Hultmans Cacao v^r fullt lika med van Houtens Cacao.
Hultmans Cacao kan således varmt re- kommenderas till hvarje husmoder ..
IDUN Luudabor skildra såsom idealiskt skön och skär, Thorilds förtjusning på den tiden han studerade i Lund.
ska kvinnan skulle uttalas.
Hon har glömt det nu, har kanske aldrig hört det, men nog skulle hon med sitt känsliga och er- känsliga sinne hedra Thomas Thorilds förgätna minne, om hon visste, hvad hon vore ho- nom skyldig.
Det var emellertid han, den störe galningen, som först erkände kvinno- könets naturliga höghet; det skedde fyra år efter den stora revolutionens utbrott. » Då Idun nu öppnat sina spalter för ett par små Thorildsartiklar, har jag valt till ämne de kvinnor, för hvilka den svärmiske sam- hällsförbättraren och skalden lifligare lågat, och hvilka, mer eller mindre, för eftervärl- den hugfästs i hans bref eller dikter.
Under sin informatorstid, våren 1777, i superkargören Herman af Dittmers och hans hustru Maria Liedgrens hem å Rånnum, i Venersborgstrakten, var det som Thorild lärde känna den unga flicka, Anna Birgitta af Dittmer, hvilken han besjungit som sin Eos, t. ex. i den anakreontiska strofen: Nektar äro halfstulna kyssar; våldets tränga ej in i själen, och de lättas ljuflighet dufnar.
Eos, Eos!
men alla dina lätta, stulna, våldsamma kyssar voro mer än gudarnas nektar.
Hon ingick 1779 äktenskap m e d landt- brukaren, magister Anders Forssenius å Skofteby i Vestergötland, fick i sitt gifte ej mindre än elfva barn, blef 1801 änka i bekymmersamma ekonomiska omständig- heter och dog 68 år gammal 1829 å den hennes måg- konsistoriinotarien Sebastian Silvius tillhöriga Levene herregård nära Lid- köping *.
Sittande i sin länstol, utslockna- de hon utan föregående sjukdom.
Då Atterbom i » Siare och Skalder » skild- rade Thorild, visste han e j, hvem Eos varit.
Detta har sedermera blifvit bekant genom de Heurlin ' ska brefven.
Heurlin skrifver: » Eos var fröken af Dittmer.
Jag har hört Thorild ofta omtala det och sett åtskilliga af hans skrifna stycken till henne.
(Forts.) Helt nyligen har en ung litteraturhisto- riker, kand.
Lauritz Weibull, i en intressant skrift: Thomas Thorild, hans ungdom och studentår i Lund, fäst uppmärksamhet på en af Thorildsbiograferne hittills förbisedd prosadikt, som Thorild i Lunds Veckoblad i början af 1780 ägnade minnet af en ung flicka, den han kallar Lisett: — — — Lisett!
Du dör; och hvem tänker på något offer åt din dygd och din täckhet?
— — — Hör mig då, tysta och behageliga skugga!
Pragt och en falsk härlighet omgaf dig icke.
En barns- lig gr&amp;nnlåt var icke din lått.
Men du hade se- dighetens behag.
Men naturen var din prydnad och din konst, o. s. v. H v e m Lisett varit, är hittills ej uppda- gadt för eftervärlden.
Jag skulle emeller- tid vilja framställa en liten gissning: att hon varit den unga borgarflicka, jungfru Winning, hvilken prosten Ahnfelt i sina Stu- dentminnen berättar sig ha hört gamla 3 Bidrag mottagas med tacksamhet.
bilda bokstäfverna i den lodräta mellersta radens rutor, lästa uppi- från och ned, något som vi tillönska Iduns ärade läsarinnor, både när och fjärran.
* fm$^äw * i r regt Is o s e A t / « ^0 5 7 8 9 1 5 5 | Julklappsgåtor och jul- klappsdeviser.
Med detta n:r följer Iduns Mode- och Mönstertidning n:r dem, som abonnerat å densamma.
Fredagen den 11 juli 1890.
N.r 28 (134) Tidningen kostar Amionspris: endast I kr.
f ö r kvartalet, med 35 öre pr petitrad (10 stafvelser).
För » Platssökande » och » Lediga platser^ Iduns- Mode- och Konster-tidning I kr.
Sigrid ter 7 till slår en svensk TTtg-ifningrstid: bvarje belgfri fredag.
Lösnummerpris: 15 öre (Tid kompletteringar).
3:dje är g. Drottning-gatan 4 8, 1 t r.
Prenumeration sker i landsorten å post- anstalterna, i Stockholm hos red., i boklådorna och tidningskontoren.
Arnoldson.
ser synas hafva lar Namnet Sigrid Arnoldson i främmande gått land och tjusar med sina har härliga landet toner andäktigt rare.
skaror af lyssnande åhö- Jenny gått ock redan nu näktergal sina dril- Lind har hädan, men hennes minne lefver fullbordan.
för närvarande i ut- lika bättre — god, bon om ej är ju be- tydligt yngre — klang än Adelina Pattis.
skall Här hemma uppträdde alltid lefva, och de, som Sigrid Arnoldson på hö- en gång hört henne, bära sten 1887 med för dast på konserttribunen.
Nilsson Det lifliga bifall hon då sig lifvet.
oeh i ett minne Kristina och då en- finnes ännu bland de lef- skördade gällde D o g äfven vandes antal, men har an- hennes sång, men kanske tagligen ock lika mycket det namn sig för alltid dragit tillbaka från sångtri- bunen.
En värdig efter- träderska nämnda, till den har hon hon bar.
Någon stjärna af rang var hon ännu ej, först- om nu bästa förhoppningar.
i hon ock ingaf de Det sin tur, såsom det synes, är fått en lika värdig efter- de sista tvänne åren, som följerska.
Dennas hon är Sigrid Arnoldson.
Sigrid namn emellertid först under gjort karrier, Arnoldson föd- sande sin egentliga snabb som få oeh ly- andra på, des i Stockholm år 1364 detta område.
och är dotter af den ut- sert- som operasångerska, tidigt synes hon dock på sista vid tiden hafva opera Oskar A r - egnat sig märkte, allt bortgångne vår k.
Såväl kon- noldson.
för tenoren Hennes sångar- företrädesvis åt det senare facket, inom hvilket hon gåfva är sålunda ett arf.
ock Efter studier här hemma lysande framgångar.
för dessa framgångar och hvad Isidor Dannström och Fritz Arlberg kom under ledning framstående af skördat sina hon hon för den som sångerska sångläraren mest närvarande hufvudsakligen veta Om är vi genom de Maurice Strakosch, Ade- underrättelser, som kom- lina mit till oss genom utlan- Pattis ende läromä- stare.
Kedan tidigt förut- spådde denne, att Sigrid Arnoldson en skulle blifva stjärna af första ord- ningen.
Hans förutsägel- dets press.
gaste är Det väsentli- af hvad som följer ock hemtadt facktidning område.
på ur en musikens
I DU N Ty det är kvinnans heliga mission Att vittna om den Gud, man vill förkränka.
När mannen tvinar, tvifiar icke hon; 189Ö Han står på forskningen, hon står på tron; Hon älskar; hon skall äfven lära tänka.
2, TOPELIUS.
Sigrid Arnoldson debuterade i Moskwa år Skälet till Sigrid Arnoldsons hastiga fram- Ett inkast i tjänarinnefrågan 1886 och sjöng därefter som primadonna i Pe- gäng torde ej endast ligga i hennes förträffliga af tersburg samt på Drury Lane-teatern i London, användande af sin af naturen vackra och se- Hanna Kamke.
där hon väckte ett sådant uppseende, att Ade- dan under utmärkt ledning utbildade stämma, lina Patti af harm öfver, att hon » drog sämre utan ock däri, att hon genom sitt föredrag och II.
hus » än Sigrid Arnoldson, plötsligt lemnade sitt spel visat sig ega en ovanlig begåfning London ocb ej uppträdde vidare under säson- som dramatisk sångerska.
Komma så härtill fKJtvad jag ej fordrar af mig själf, kan jag ett intagande yttre och ett behagfullt uppträ- gen 1887 — 88.
hM ej med nödig konsekvens och sträng- het fordra af andra. » På hösten 1887 sjöng fröken A. i Amster- dande, bör framgången vara gifve-n.
Huruvida vi under den närmaste framtiden Med denna sanning, hvilken väl knappast dam och Haag samt i januari 1888 på Opera- Comique i Paris, där ingen sedan Adelina hafva att vänta något besök af vår firade lands- någon kan vilja bestrida, slutade vi vår förra Pattis uppträdande rönt en så lysande fram- maninna här hemma i Sverige, torde vara osä- gång.
Kort därefter uppträdde hon i Monte- kert.
Vi hoppas dock, att hon ej måtte dröja Och det var hit vi ville komma.
Det är Carlo, Nizza och Rom samt väckte öfver- allt för länge.
stränghet, som fordras i vår slappa tid.
Man allt samma hänförelse.
Pä våren 1888 enga- Sigrid Arnoldson är sedan ungefär ett år säger, att mildhet är makt, vi vilja ej neka gerades Sigrid Arnoldson vid Coventgarden i tillbaka i äktenskap förenad med sin impressario dertill, men stränghet fordras i än högre grad London i stället för Adelina Patti.
Som Ro- Pischboff.
för den ouppfostrade människan.
Är träd- sina, Mignon, Dinorah, Sömngångerskan, Cheru- gårdsmästaren ej sträng, när han med sin sax bino, Zerlina och Traviata firade hon här de Just som ofvanstående var uppsatt, fingo vi bortklipper de öfverflödiga qvistarna och de sällsyntaste triumfer.
af en vän till tidningen följande meddelande vilda vattenskotten på rosenbusken?
Och ändå De mest framstående konstkännarne i ofvan- om, huru den nya divan » upptäcktes » af im- kalla vi honom förnuftig, ty hans stränghet är orsaken till, att rosen blommar dubbelt nämnda städer voro ense därutinnan, att man pressarion Strakosch.
här hade framför sig en högst betydande konst- Det var i september 1885, som den gamle skönare ocb rikare än förut.
Hvarför skulle närinna, och med anledning af hennes gästspel Isidor Dannström inträdde i hr Abr.
Lund- ej då den bildade husmodern få använda sträng- i Petersburg hösten 1888 skref » Petersburger quists musikbandel vid Malmtorgsgatan härstä- het, när hon vill framdraga de goda anlagen Herold » bland annat: » Sigrid Arnoldson, den des.
Han hade måhända ett ärende, kanhända hos sin tjänarinna och söka bortarbeta felen.
världsberömda svenska näktergalen, debuterade han också kom för att blott samspråka en Det är ej hårdhet vi mena, utan omutlig på italienska operan härstädes som Rosina i stund.
stränghet, som håller fast vid det en gång » Barberaren » och rönte en alldeles sensationell Mot den af musikalier öfverhöljda disken sagda (men kom ihåg: väl genomtänkta) och framgång.
Stämman, en hög sopran, som i stod en gentleman lutad.
Hans skick och ut- fordrar, att allt göres i behörig tid och ord- alla register är fullkomligt utbildad, erinrar seende röjde utländingen, men han var ändå ning.
Lydnad är såväl barnets som tjänarens lifligt om Adelina Pattis liksom hela hennes icke någon okänd man, utan tvärtom mycket första pligt, och det är uppfyllandet af denna uppträdande i öfrigt.
Sedan åratal har ingen väl bekant och icke minst för Dannström.
Det pligt man med konsekvens bör hålla på.
sångerska haft att uppvisa en sådan framgång var nämligen Maurice Strakosch.
Man bör aldrig med presenter, nöjen och i Petersburg.
Italienska operans habituéer Han var då här med Kristina Nilsson, en löfte på högre lön söka muta tjänarinnan att förespå Arnoldson en karrier liknande Pattis. » turné, som för Stockholm efterlemnade ett så göra sin pligt; därigenom snedvrides hennes rättskänsla, och hon lyder ej, för att det är Vid Sigrid Arnoldsons gästspel i Moskwa sorgligt minne.
(mars och april 1888) inträffade E å g o t, som Efter något samspråk yttrade Dannström hennes pligt, utan därför att hon för ögon- måhända saknar motstycke i operabistorien.
som ett äpropos: » Vill ni ha en ny diva? » blicket är mutad därtill.
Snart skall hon Vid slutet af en teaterföreställning måste näm- Strakosch skakade på hufvudet.
Han menade: återfalla, och då blir det matmoderns tur att ligen regissören, sedan fröken A. blifvit fram- » Divornas tid är förbi och dessutom, publiken försöka med nya mutor.
ropad tjugufem gånger, framträda och i sån- nu fordrar både konst och skönhet och ungdom; Den goda, trogna tjänarinnan skall man då gerskans namn anhålla, att publiken » ej måtte man börjar påstå, att divorna, när de blifva och då uppmuntra genom en belöning, vare applådera vidare », alldenstund hon vore så ut- divor, äro för — mogna. » sig en liten gåfva, ett nöje eller dylikt, men tröttad, att hon kände sig ur stånd att efter- » Men den jag åsyftar », invände Dannström, sparsamt, eljes blir det en vana, som kan bli komma framropningarna.
» är en knopp, en ros, en trollslända, med en till en tryckande börda for matmodern och En annan tilldragelse under samma gästspel förtjusande, ännu outvecklad stämma och — så för öfrigt verka menligt på flickan.
Här visar likaledes den entusiasm, sångerskan med bär hon redan ett namn, sin fars — Arnold- skulle vi vilja uttala ett varnande ord till sådana husmödrar, som sitta i mycket goda sin sång oeh sitt spel förstod att framkalla.
» » Dinorah » gafs som benefice-föreställning för Aha!
— Den gamle impressarien spetsade omständigheter, att ej genom för stora pre- den firade primadonnan.
Efter den stora scenen öronen, blef intresserad, och snart hade Sigrid senter, allt för mycken fritid och på annat i andra akten bröt hänryckningen ut i full låga.
Arnoldsons lärare vunnit honom för sin elev.
sätt skämma bort sina tjänare, dels emedan dessa få vanor, som kunna bli dem själfva Då fröken A. efter att hafva framträdt inemot till men i en framtid, dels emedan de därige- tjugu gånger ville lugna bifallsstormarna genom nom kunna bli alldeles odugliga att tjäna i att kasta några blommor ut bland publiken, trängde denna sä häftigt inpå orkesterbarrieren, Hos kvinnan har Gud nedlagt geniet i familjer med mindre inkomster.
att densamma ej kunde motstå trycket, utan hjärtat; därför borde alla hennes gärningar Af egen erfarenhet veta vi, att tjänarinnor instörtade.
Operans abonnenter hade ock för- vara kärleksverk.
g ä r na böja sig för en sträng matmor, blott A. de Lamartine.
anstaltat en subskription och för det samlade de samtidigt känna, att denna menar väl med Tala om tagelskjorta, gisslingar och ask- dem, vill deras bästa och intresserar sig för beloppet inköpt ett briljantsmycke till ett värde bä d dar såsom medel till helgelse!
Sådana deras enskilda angelägenheter.
Konsten är af 10,000 francs, hvilket denna afton öfverlem- nades till beneficianten.
Vid afresan öfver- behöfvas sannerligen icke i vårt land.
Må att låta stränghet och mildhet para sig så, att räektes henne en hyllningsadress med talrika kvinnan en gång lära sig att betrakta sina matmodern ständigt är vänlig så i ord som underskrifter och studenterna föranstaltade vid husliga pröfningar såsom sin tagelskjorta, sin miner, men hvad pliktens uppfyllande beträf- aska och sitt gissel — må hon underkasta far, ej förstår något skämt och ej låter lama bangården en storartad ovation.
sig m — fröjda sig åt dem — småle och ursäkter gälla.
Så mycket som möjligt bör Efter ett hennes uppträdande i Ziirich i vara de stilla, tålig och kärleksfull därun- man tala till hjärta och förstånd och söka Schweiz spände studenterna hästarne från hen- der — och tyst, hvad skulle klostret kunna lära öfvertyga dem om, att det är för sig själfva, nes vagn ocb drogo henne under jubel till henne mera?
Hon är ett segrande helgon.
för sin egen utbildning de arbeta, när de äro hotellet.
H. Beecher-Stoive.
trogna i sin tjänst.
Till stundande höst lär fröken Arnoldson hafva afslutit ett synnerligen fördelaktigt enga- Hvad arbetsfördelningen beträffar, så bör gement för Amerika.
husmodern, så framt hon åtager sig några af
de husliga sysslorna, äfven förrätta dem själf, men å andra sidan tillhålla tjänarinnan att ej lita på någon annan, om hon försummat att göra sitt arbete i rätt tid.
Så nödvän- digt det är, att matmodern antingen själf el- ler genom någon annan understödjer tjänarin- nan vid oförutsedda fall, så nödvändigt är det ock, att hon ej gör dennas arbeten, utan lär henne att hjälpa sig själf.
Skulle tjänarinnan nu på inga vilkor vilja böja sig för sin matmors vilja samt hvarken ord eller lampor hjälpa, då bör man byta och försöka med en annan.
Ett stort fel, som många matmödrar begå, är att låta skrämma sig af uppstudsiga tjänare och gifva vika för deras pretentioner att få handla efter sitt eget hufvud.
Man har sagt oss, att det fin- nes matmödrar, som knappast våga sätta en fot i köket af fruktan att utsättas för sin kokerskas vredesutgjutelser.
Om detta verk- ligen är sant, så kan det blott vara husfruns eget fel, som ej från början ställt sig på en rätt ståndpunkt gentemot den underlydande.
Visserligen kan här ock med fog framhållas, att den stora lätthet, hvarmed nu för tiden nya platser anskaffas under alla tider på året i sin mån bidrager till att tjänarinnorna trotsa på sina så kallade rättigheter och på sin vil- jas genomdrifvande.
Skall en ändring till det bättre häri kunna åvägabringas, så böra husmödrarna enas om att aldrig, så vidt möjligt är byta i otid, al- drig taga en tjänare, som har kortare tjänste- betyg än på ett halfår (vid förkortad tjänste- tid till följd af sjukdom eller annat giltigt skäl intyg däröfver) och aldrig själf utlemna betyg åt en flicka, som varit mindre än ett hälft år i tjänsten.
Det är omöjligt att gifva ett riktigt omdöme om en person, som vi blott haft några månader i huset, och det är sam- vetslöst att skicka bort henne med ett betyg, genom hvilket hon återigen kan tillnarra sig en tjänst och göra en annan stackars matmor olycklig.
Naturligtvis måste man, när flickan tages, genast förklara, att betyg lemnas blott för minst ett halfår, och att detta betyg kom- mer att bli fullt öfverensstämmande med san- ningen.
Sanning, det är häri det brister så mången gång.
A f rädsla, af falskt medlidande och andra skäl lemnas ofta betyg, som ej alls öfverensstämma med sanna förhållandet, och detta är orsaken till, att så många tjänare ljuga sig fram genom lifvet och aldrig be- möda sig om att verkligen förtjäna ett godt vitsord.