Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Talaren hade alltid trott, att mr Labouchbres uppgift i lifvet vore att nedbryta privilegier och afhjiilpa orattvisor, men om han motsatte sig denna bill, npptradde han i stallet sBsom en advokat for privilegier och en forkampe for orattvisor.
Talaren undrade om mr Labouchbre upp- tradde eqot billen, emedan han tankte p % Gullvifveligan (Primrose League) och trodde, att kvinnorna uteslutande skulle rosta p i Tories.
PB denna frBga svarade nzr LaBoucl~dre nej, hvarpli tzrlaren frHgade mr Labouchbre, om han trodde, att kvinnornas roster skulle af- gifvas for de med honom liktiinkande, hvilken frbga besvarades ne- kande af 1n.r Labouchbre.
ilfi Pnithful Begg forklarade darpi, att i s&amp; fall hade mr Labou- chhre intet argument alls.
Mot kvinnans rostratt funnes inga andra skiil an sgdana, som hade sin rot i fordomen eller kiiuslan, och dessa vore inga skal alls for att forkasta de af kvinnorna nu fralustallda f ordringarne.
E n annan forkamp f o ~ saken, mr Atherly-Jones, omnamnde, stt bland andra argument mot forslaget Aberopats kvinnornas ofornliga att biira vapen, men hnru minga i sjiilfva Underhuset skulle viil nfigonsin barn vapen?
Ingendera af billens t v l skargaste motstin- dare, mr Labouchbre eller mr Radcliffe Cooke, sknlle ens antagas son1 ' trumslagarpojkar.
Det hade sagts nf dem, att kvinnan Fenom indragande i partistrider skulle blifva okvinlig och fiirnedras.
Huru d % alla partierna begagnade sig lrunde detta argument fra~nd~agas, af kvinnornas hjalp vid d e n?
Tdaren frtigade, om de bida ifrAga- vrwande herrarne kunde fornekn, att de ofta begagnat sig diiraf.
Nu ryckte motsthdarne fram i slutna led, en nf desse, inr RcuZclzfe Cooke, forklarade, att en del af husets medlemmar, dB de tillfrigats, hvarfor de a~nnade rosta pB billen, svarat: sMin mor tycl~er om d e b.
Andra hade forklarat, att de visserligen skulle rosta for billen, men att de onslzade, att den ej sknlle gB igenom.
(Rop pil aNamn d e m!
~) Tdaren kunde se en af dem i f r h sin plats, lnen ville ej namna hans namn och sAlunda utlamna honom pB nid och onBd A t de kvinnor, som han besvikit och bedragit.
Talaren frigade, hvem son1 gjort England till hvad det var, om ej mannen.
Hiir afbrots han af en rost: ~ H v i l k a voro deras modrar?))
och vidare af en annan: wHvem har a m a t er 3)) Sedan mr Cooke satt sig ned med forklariugen att, dB mannen slzapat stnten, borde de ocksi f i styra den, uppsteg mr Labouchks-e, soin nttryckte sin forviining ofver att en skotte satt sitt namn under billen, dB han val borde i sin ungdom studernt John Knos, som bliste)) en trumpetstot inot det onaturliga kvinnoregementet)).
Talaren erkiinde, ntt han for 30 lir sedan pB skamt rostat for billen, men sedan hade han sokt bevisa sin Bnger genom att pit4 allt siitt motarbeta kvinnans rostr5itt.
Finge kvinnorna rostratt, blefve valkandidaternas lif out- hiirdligt.
E n kvinna kunde ' aldrig fatta ett argument.
Dli man ofverbevisrt-t henne om att hon haft oratt, upprepade hon sitt forra pfistiende i nastan samma ordalag.
Talaren sokte stodja sitt piisti-.
ende med en del inokanta anakdoter.
Om kvinnorna erholle rGstratt, skulle de kolnma i majoriteten, och denna iirevordiga forsainling skulle kanske foi-vandlas till ett slags for b %da konen gemensam klubb.
Pi de framsta bgnkarne skulle herrarne npyblundas med damer och slutligen skulle val en kvinna intaga talmanstolen.
En gentleman hade frigat talmen, hur ban kunde riista emot billen, rned de orden: sHar ni d i inte en moder ?~ hvarpi han sraritt, att (let ' hade han visst, men hon hade aldrig iinekat riistratt.
Han hade observerat, att de flesta herrarne, som nu iimnacle riista for ett kjortelregemente, redan vore underkastade detsamma, och somliga hade rent ut sagt, att de inte brydde sig om billen, men att deras hustrur gjorde det.
Naturen hade gjort skilnnden mellnn man och kvinna, och denna skilnad kunde ingen parlamentsakt 11pyhaf.c.a.
Kvinnorna hade inga g f i o i - for det politiska lifvet.
De voi-o visser- ligen sluga, i det de hade ett slags instinkt snarare iin forstbnd, men de leddes af impulser och hade ingen uppfattning af proportio- ner.
I trots a£ att det radikah partiet genom billens antagande skulle n&amp;ma sig sitt onskemil, allman rostratt, yrkade dock talaren afslng.
For ofrigt voro talarne for och emot forslaget ganska jbmt f ordelade.
Si9- W. Lawson uttalade som sin mening, att endast en orsak kunde uppvisas for kvinnornas utestgngande fr6n riistratt, namligen om det.
kunde bevisas, att de till hufvrtd och hjiirta rore siimre In mannen.
Att de vore battre till hjiirtat ville val nappeligen nbgon forneka, och de mhtte vgl ej vara dummare i politiken $in de 73,000 fullkomligt obildade m a, som hade rostratt.
Inga hade verknt sB kraftigt och utvecklat en sidan arbetsformlga, d l det giillde partiets politik, som just kvinnorna, det kunde liberalerna intyga.
Begagnade sig icke kandidaterna bestandigt af deras inflytande?
Det vore ett egendomligt forhulande att de, som genom sitt inflytande ledde andras val, ej sjdfva skulle hafva rostriitt.
Premierministern hade vid den nuvarande ruinist&amp;ens bildande yttrat: D att forbiittra det dagliga lifvet for millioner och minskn de bekymmer, som trycka sA m b g a - for detta hoga varf, iir det som pmlamenten &amp; ro till)).
Vore det ej lampligt, att forsakra sig om kvinnornas hjiililp till cletta adla viirf?
Huset kunde ju pi % ett viirdigt satt h a en stor drottnings jubileum genom att medgifva kvinnan rostratt.
Sir W. Harcourt ansig, att det ej vore ntgot skal att Levilja kvinnan politisk rostratt, darfor att hon fiitt kommunal.
Om en g h g framdeles allman rostratt skulle bli inford fiir bide miin och kvinnor, hvad skulle dB resultatet bli med 1,200,000 k v i ~ o r mer ii-n miin?
Det skulle.
bli ett fidlkomligt ainazonregernente och konselwen- serns knnde blifva omatliga.
Strax dikefter afslutades den 5 timmm linga debatten med omrostning, som visade 71 ' rosters ofvervikt for billen, den storstn triumf denna.
segslitna friga h a t, hvarefter alzdra lasningen foretogs och frbgan hiinskiits till komitk den niistkommkde 23 jmi.
Det egendomliga.
vid.
denna omrostning.
var, att - .all partigrup- pering npphiirt, sii a t t man siig .liberaler votera mot billen, under det konservativa rostade for densamma.
Ett f6r forslaget mycket &amp; nn- samt tecken var; att det.
hade majoritet inom .Un.derhnsets alla fyra partier, sBsom synes af foljande tablii: Pa~: ti:.
Liberaler Irliindska Nationalister Konservativa Unionister.
Ro.s@ii~.deLting.
: lilii.c.ti$ceroigt: 32 2 24 13.
, 69-37 13-11, 1.15-91 .26-13:.
:,.
Forslagets vanner hafva ' tre ' m h a d e r pii sig, tills billen, sknll- behnndlas i komitk, och det %r att hoppas, att dera.s rastlosa verki sambet slrall kronas ~ n e d ett godt resudtat - ett .resultat sii mycket viktigare som parlamentets beslnt saliert kommer att starkt inverka.
I pH friigans st511ning i Europas ofriga stater.
S. Sommarhvila och vinte~ro.
: ~) ' Det finnes v d ee nagon af oss jaktade.
nutidmanniskor, som ej ibland gripits af I h g t a n till landet.
Hos en .del iir denna lhgt&amp; niistan permanent, till andra Bter kommer den endait vid vissa tider.
eller tillfdlen.
Nlir - arbetets enahanda gripit oss fast, sB att vi kanna, oss mer likna en qaskin iin en tankande, sjdfstindig individ, niir ' tankarna b 6 j a gli i cirlrelgiing och vi af ren trotthet ej kunna hiijda dem, blir denna langtan efter landtlig stillhet och ro niistan afver- miikiig.
Vi kanna det s o n om skogens sus skulle kunna still&amp; .k~s febrila oro, som om $i infor naturens lugna majestat sknlle iiterfl.
sinnets harmoni.
Och laqdet lcxkar det mii .vara somm&amp;.
eller vinter. '
Blotta ordet.
landet inneb&amp; tystnad, hvila, frihet, vnre sig det ut-.
tr6ttade sinnet dro-jer vid stora vidder med nyfallen snb: och barr- ' skog kliidd i rimfrost eller vid en skogsbacke en sommardag; dar,.
' ohh.
ti+ki.
pi&amp;.
man liggande pH rygg kan folja, molnen med ogonen rakt ingenting.
.. -.
*) Ett ijnskemhl, framkastadt ps ' en diskussionsadon i Nya 1dun-.
_ .. ...
8 mars.
Q Men hvar och hur s k d l hufvudstadskvinnan finna den hvila, den tystnad, den frihet, hon drommer om?
Saltsjobaden?
Dess hoga pris och magnificence torde gora det for ett ensamt fruntirnmer min- dre lampligt.
Djursholms restaurant?
&amp; ven diir iir det for vards- husaktigt och for nara hufvudstaden for att motsvma de fordringar man siitter p i ett stilla landtlif.
Dalaro, Sodertelje m. fl.
orter i nZlirheten af Stockholm?
Dar iir det, Born mas vet, sb stalldt att man ofta ej kan f i hyra ett rum utan att medfora siingklader ocb linne, och att intaga sina miltider p i restauranten blir hvilrken tref- ligt eller billigt.
Skall m a n resa till viinner och aletingar p&amp; landet?
Hur angenamt detta an kan vara, for dem som &amp; o nog lyckliga att Iga s %dana, erbjuda dylika besok ej alltid den driimda hvilan fijr kropp och sjd.
Man har skyldigheter som gi-ist, hrilka ej kunns Bsidosattas, tystnaden, man liingtat efter, utbytes i smbprat och for oundvikliga siillskapsplikter bortdunstar ofta nog den idealbild af landtlifvet, hrarom man drornt.
Ej heller torde man i de familjer, som under sommaren mottaga inackorderingar, finna den lsrftade.
landtliga trefnaden och stillheten.
Nej, hvart, hv&amp; skdl man resa, diir man koper sig ratten att fB vara ostord, att tala nar man vill och tiga niir man vill, d k man finner alla de behag och den tillfiedsstiillelse, som friheten gifver och pS srtrmna g h g kihner sig omgifven af ett hems omvbrdnad?
Obestridligt iir att pi % dessa friigor gifves nappeligen nlgot till- fredsstallande svm.
I v&amp;rt land finnes faktiskt ingen dylik tillflykts- ort, dar ensamma fruntimmer kunna finna p&amp; en gQng oberoende och for ett pris, som motsvarar deras tillglngclr den efierliingtade landtliga hvilan och stillheten.
Och att det h i i ~ g U e r att fylla ett liinge kandt behof behofver man blott ha en aldrig sii liten inblick i v b arbetande kvinnoviirlds forhiillanden for att inse.
Hundraden af ensamma kvinnor i v&amp;r hufvudstrad st; na.r vArsolen lockar, nlir lufton t. o. m. mellan husens regelrata rclder &amp; r fylld af vGrforebnd infor det predikamentet: hvar tillbringa, sommarferierna?
Hiir menas icke dem, som hafva god ksssa och diirfor oberoende af ekonomien Iruma stHUa sin kosa hvart de vilja eller dem som hos sina narmaste anho- riga p i landet finna en sjalfskrifven tillflyktsort.
Kej, det g u e r det ojlimforligt mycket storre antalet efter ro- och stillhet trangtcande arbetsmyror, hvilkas tillghgar ej tillAta en liing&amp; och dvbarare ress och som ej hafva nigra afsevkda besparingar att offra p&amp; nhgra veckors valbehoflig sommarhvila.
Och afven mingen, som for afslu- tandet af ett viktigt arbete, skrifvandet af en afhandling, lgsandet
p i en esamen o. s. v., omojligt i staden kan finna det ostorda lugn som behofves, torde en landtlig tillflyktsort, oppen afven om vintern, frainstii som ett hkligt framtidsmiil.
Idealet far alla dessa lugn- och ' hvil6sokande vore val att ett stiille fnnnes, dar ett ruin alltid $ode fadigt for dem .nar helst ae ville eller.
kunde begagna det, att detta stalle vore viil belaget, ej clyrbart samt att niigon person som en god fi!
toge viird diirolq och sorjde for de materiella behofven.
HSirrned niigra forslag hurn detta onskningsmiil mojligen lnmde f orverkligas.
Ett forslag lyder: Niigra ekonomiskt oberoende frubtiinmer,, frnar eller ogifta, skulle, tilltalade af den i d h att en landtlig till- flyktsort nll.tic1 stod till reds for deras rakning, vilja ordna ett an- gengmt hem iit sig, hvilket slzulle goras sii stort, att det,afven kunde emottaga ntgra betalande gaster.
Pii detta satt skulle ett slags Ironsortinnz bildas, som geinensamt bure den ekonomiska risken, ansvarade for det hela och anstiillde och afl~nade en husmoder, som sorjde for hushiillet.
Det hela sknlle siiledes ha en helt privat ka- rakter och lronsortiet aga att sjiilf valja de pensionarer, som sknlle mottagas.
Dti einellertid fitskilliga invandningar torde kunna goras mot lampligheten och utforbarheten af ett dylilxt forslag, hvilket dessutolu endast skulle koinrnn en inskrankt krets till godo, glr ett nnnat projelzt ut diirpk, att en eller niigra for saken intresserade personer skulle vara villiga att som 1hi forstrlicka det nodign kapitalet till en dnglig, praktis ' iz och piilitlig person, hvilken pii egen risk sknlla satta foretaget i giing.
Det forslag, som dock synes ha storsta sannolikhet for sig att bringa friigan till en for alla parter mer tillfredsstallande losning, synes oss foljande v ' zra.
Detsamma innebar att stdla hela foretaget pii en bredare basis, mojligen genorn bildandet af ett bolag, d. v. s. nlrtieteckning till smii belopp.
PA sii satt skulle ett tillrgck- ligt stort kapital uppbringas, hvilket mojliggjorde antingeh uppforan- det af en byggning, passande for, andamiilet, eller forhyrandet eller inkbp af ett redan inredt corps de logis, tillhorande niigon storre agendoin.
Ordnades foretaget efter denna plan slculle en styrelse bildas, hvilken ofvade Irontroll 6fver det hela.
Naturligtvis kan kostnaderna for ett dylikt hem ej narmningsvis uppgifvas i den obestainda form hvari planen annu foreligger, darernot ken angiiende sjiilfva planen iitslrilligt sagas.
/ .t: d
Hemmet bbr hafva ett naturskont, sundt lage, helst niira salt- sjon st att goda bad kunna erhlllas.
Kommunikationema bora vara goda, d. v. s. ej s l att man flera g h g e r dagligen kan fara in till Stockholm, men afsttndet frtn hufvudstaden bor ej vara s&amp; stort att resan lnedfor nBgon egentlig kostnad, jiirnviigsstation biir vara i n8r- heten och garnm, Bfven hgbiitsbrygga for underlilttande af transport och proviantering.
Byggnaden, som man tanker sig uppford och inredd efter nu- tida fordringar, bor utom siillskapsrum innehdlla en del storre och mindre sofrum, hvart och ett afsedt fiir blott en person.
Miible- ringen enkel men komfortabel, allt halet i ljusa, gladra fii.rger.
Eko- nomien skulle skotas a£ en hnsmoder, en praktisk och duglig person, som desslikes hade formiga att sprida hemtrefnad omlwing sig, som iigde bildning och takt och forstod att liimna hvarje iudivid in full- komligs frihet.
Pensioniirel; skulle mottagns p l langre eller kortwe tid, allt efter onskan.
Alla trstider, s l viil sommar som vinter, skulle hemmet st&amp; oppet for gister.
Priset skulle stiillas s l moderat som mojligt, men som det hela ej %r en riilgiirenhetsanstalt biir man tiinka sig att inkomsterna skola betackn utgifterna.
Afgifterna kunna varcl hogre eller lagre, beroende pb rummens storlek och liige.
Priset for vivre bor dock vara lika for alla.
SB framstaller sig i mycket obestamd form den frnmtidsbild af ett blifvande landtligt hem for mbetande kvinnor, hvilket nog h a g r t for mBngens fantasi under det jaktande arbetsiiret .. Skall viil af bil- den kunna bli en lefvande verklighet?
Utom mijjlighetens grans ligger det icke, hvarfor vi skoln hoppas, att den fijretagsnmhetens och initiativets anda som, ehuru svhviickt hos oss, visat sig, dH den vid veknat till lif, kunna ntratta ganska stora ting, % h e n nu skall lyckas bringa till s t h d den landtliga fristad for soinmarhvila och vinterro hvarefter sli mlnga ensamma kvinnor liingta.
Handbok for sjukskotsel i h e m m e t at dr E. W. Wrethzd.
Med ett forord af forestlndarinnan vid Roda Korsets sjukslroterslcehem frolren Fanny von Otter.
I 9 kagitel behandlas hiir p l ett ofverskldligt, enkelt och klart satt allt det hufvndsakliga som en sjukskoterska mlste veta och kunna fijr att soin lakarens bitrade fylla sin ansvarsfulla plats i kainpen mot sjulidom och dod.
I 5 bilagor lamnas darjamte, dels en anvisning for sjukbud, som bar blifva till god ledhing dB.
skater- skan skall till liilraren lemna redogorelse for den sjukes tillsthnd, dels upp$ft om vilkoren for sjukskoterskeelevers antagande vid Sophia- heminet, Roda korset och Sabbsttbergs sjukhns i Stockhblm, dels underriittelser om den nybildade Svenska sjukskoterskornas allmanna pensionsf orening.
Oin nrbetet kan ined fog sagas att det ' fyller ett inoin vida kretsar lange Iriindt och erkandt behof.
For sjukskoterskeeleverna blir det en verklig larobolr, som p l basta satt kommer att underlattw deras studier; for de utbildade skoterskorna, de mti nu ha sin verki samhet p l ett sjukhus eller i det privata heminet, blir ' det en hand- bok, dar i tveksamma fall mknget godt r i d kan hamtas.
Men afven i de enskilda hemmen kommer boken att mtingen giing vara till god hjelp.
~ j u k d r d e n s resultat blir alltid mer eller mindre beroende af den anlitade sjukvtirdspersonalens storre eller mindre duglighet.
Diir sL slze Iran Sil.
darfore den skolnde sjukskoterskan ovilkorligen den for den sjuka basta vkrdarinnan.
En sBdan st&amp;r dock icke alltid till bods ntan ofta mAste, synnerligast p l landsbygden, den sjukes v t d s l godt sig gora llter ofverlamnas lt fainiljen eller den narmaste omgifningen.
I sldana fall, dB lakaren mlste lamna mycket detal- jerade sjukvBrdsforeskrifter, ' blir det for honoin en stor liittnad om han kan satta denna handbok i handen p&amp; den irnprovisersde sjuk- skotersksn och fortydliga sina muntliga, foreskrifter genom att hBn- visa till motsvarande afdelningar i boken.
Lakarens utsikt att bli forstiidd och ltlydd kommer harigenom att betydligt okas ...
PB storre herrghrdar, bruk, slgverk och dylikn inrattningar borde darfbr denna bok aldrig saknas, och i sjelfva verket t den dar fullt ut likn nijdig och nyttig soin det obligata hnsapoteket.
Ett par anmarkningar kunna vi dock icke undgl att gora.
I - forsta kapitlet, soin handlar, om sjukstOterskass uppgift i allman-
h e t ~, forekolnmer en afdelning med margina.1rubriken &amp; kiiterskm bor vandrn infor Gud}).
Med ratta framhAlles h k att gudsfruktan ~znderlattar hennes arbete och styrker hennes krafter.
Uen dar fore- komma afven tviinne yttranden, hvilka ktmna tydas som en uppma- ning till skoterskan ntt drifva religios propaganda blnnd sina skydds- lingar.
En sidan verksamhet ligger dock utom sjukskoterskans befogenhet.
Ir~tet kan vara for den sjuke skadligare, och intet kan mera strida mot hela sjukvirdens hwnana id&amp; iin att begagna sig af den sjukes hjidplosa tillst %nd och nedsatta kropps- och sjalskrafter for att viicka till lif hos honom en mlhSinda ofverdrifven kiinsla af syndaskuld, Atfoljd, som den gemenligen 5ir, af fruktan och bafvan for kommande evighetsstraff.
HSir om nigonsin kriifves det af sjuk- skoterskan takt och forsthd, s % att hon icke i ovist religionsnit den sjuke bedrofvar och s&amp;rar.
En viinlig pdminnelse hkom hade sakel % ej kunnat skada.
Vi vilja emellertid hoppas att den behandlande lakaren icke forsummar att fasta sin nppmarksamhet vid denna fiil.
patientens psykiska tillstind s i viktiga punkt.
Rorande skoterskans plikter mot sig sjelf (sid. 5) borde skarpt framhillas det skoterskan aldrig bor i sjukrumrnet fortiira n&amp;got, vare sig mat eller dryck.
Atminstone vid de erkandt smittosamma sjukdoluarne iir hiirigenom faran for ssmittans ofverforande allt for stor.
Ofriga anmtkkningar, som luojligen kunde gbras, iiro af j8m- forelsevis ringa vigt och kan ~handbokens darfor vid fiirefallande behof gora god tjenst som en b&amp;de pfilitlig och latt tillganglig rHd- gifvare.
Bgll.
M eddelanden f i i n Fred~bka-Brerner- Stipendiefonderna.
Fredrika-Bremer-Forbundets yrkes- och studie- stipendier- for iir 1897 hafva utdelats till foljande personer: 500 ki.
till medicine kandidaten froken Hanna Christer Nilsson; 400 kr.
till medicine kandidaten froken Signe af Klintberg; 300 kr.
t 1 kandidaten froken Anna AhLstrom; 300 kr.
till froken Edith Akerberg for genomgiende af hogre liirarinneseminarium; 360 la-.
till froken Thyraa Jansson for genomgbende af folkskolel&amp;rarinneseminarium (Stockholm stada stipendium); 270 kr.
till froken Elisabeth Lundvall
for utbildning vid telmisk slrola till monstepiterska (Sijc1ei.-manlancls Iaus stipendium); 240 kr.
till froken Selina Astrom for ntbildning till sjukslro~erskn vkl Sabbatsbergs sjnlihus (Vesterbbttem liins stipend&amp;h); 180 kr.
till froken Betty ' Eskilsson for utbildning till vafliirarinna vid Handarbetets VBnners kurs (Malmohus lans ' stipendium); I 8 0 kr.
till frolren ThB1; Bse Bfalmestsoin for genomgiiende af liiririnnekurs i hnslig ekonomi for follrskola (Ostergotlands lans stipendium).
I sammanhnng med ofvanstgende f H vi meddela, att stipendie- fonder st % under bildning i 17 af Sveriges Ian och att stipendier atdelas sH snart ett liins insats i Fo~~bunclets allmanna stipendiefond stigit till 5,000 h. Fredrika-Bremer-Forbundets draktreformforenings &amp; smote iigde ' ruin mgndagen den 2S mars kl. 7 e. m. i Pijrbnndets lokal.
Motet oppnades af fru Scholander.
Till ordforande t~tsigs fra Linder Pull d8charge beviljades styrelsen.
Till styrelseledamoter for nasta &amp; r omvaldes fsunrna V. Bendisson, C. Bolrlund, 15.
Bolin, E. Gyllander och C. Scho1,ander samt till suppleanter fruuama E. von Bnhr, S. Ngstrom och froken H. Palmqvist.
I stallet for fru H. Palme och froken TV.
A: son Falck, soin biida undnnbedt sig iiterval, insattes i styrelsen doktor Hedda Andersson (ordinarie) och fru E. Kempe (suppleant).
- Till revisorer valdes froknarna J. Bonnier och B. Hirsch samt till revisorssuppleanter fru G.
W ~ r n och frolren A..
Krnse.
Till fru H. Palme, som alltsedan foreningens stiftande tjiinst- gjort i dess styrelse, uttalade ordforanden foreningens d j q t kiinda tacksamhet fijr hennes nitiska och uppoffrande verksamhet i cless tjanst.
Salntlign modeller exponerades.
E n ng model1 till skoldrakt for flickor vann allmiint erka~nande.
Bland ofriga iuodeller marlces en)) brosth&amp;llme a, hvillren for lrorpu- lenta personer och sHdana som aro ~nycket i rorelse ar lampligare an froken Dahls)) brostband)).
IkIodellerna voro tillverkade af f i m a n K.
M. Lnndberg, Stock- holm.
, Fredrika-Bremer-Forbundefs st$mmerskekornit6.
E n komiti: har under vinteim blifvit tjllsatt till foljd af en.
fr %n Stockholms soinmerske- forbmd ingHngen forfr&amp;gan, hurnvida Fredrilra-Bremer-Forbdet slrulle vara villigt att pH n5got satt understodja somn~erslzorna i deras arbete for en battre stallning.
KomitBn bestfir af foljande medlemmar fruarna A. Hojer, DI.
Johansson, (Sommerskeforbundets vice.
ordf.) A. Kerfstedt och A. Montelius, frokharna G. Adelborg, E.
.Ceder blom, A. Erikssoq A. Lagerberg ' och A. Soderberg, (Sommerske
forbundets ordf.), s a d hermrne grosshancllaren K.
1,.
Lundberg, fabrikoren J. Gillquist och yrkesinspektoren G. Uhr.
Pi de smnman- traden, som under vinterns lopp agt rum, har man allvmligt ofver- lagt om en del framstiillda onskemdl och forslag, hvilkra hnfvudsak- ligen ii-syftat att bland sommerskorna sjalfva iistadkoma den samman- slutning, hvilken iir ett nodviindigt villkor for en loneforbiittring, soru synes vma blde motiverad och valbehoflig.
Det ar att hoppas det komith, d % den vunnit okad ktinnedom om sommerskoruas forhlllan- den, slrall finna niigon form, under hvilken Fredrika-Bremer-Forbundet verksamt skall lrunna understodja sommerskol.na i deras arbete for forbtittrade villkor, ett arbete, som en hvar lnlste s k h l r a sin varma medkiinsla.
Samrna spiirslnil synes iifven i andra liinder stti p % dagordningen.
I Finland har i flere Br arbetais for saken, och Finsk kvinuoforening synes nu hafva tagit sig den pd det narxnaste an, dd en sonzmerske- fackklzcbb bildats inom foreningen.
I England foranstaltades under sensste &amp; r pB initiativ af lady Henry Somerset m. fl.
ett mote af flere tusen sommerskor, hvilket mote dock ej synes hafva ledt till nlgot omedelbart resultat.
I Frankrike utgafs br IS93 af Id.
Charles Benoist ett arbete, ~ L e s Onvribres de l ' aiguille d P a r i u ~, uti hvilket han nedlagt resultatet af sina omfattande undersokningar i amnet, och i januari innevarande &amp; r holl Pkre du Lac uti kyrken Saint Roch i M g a n ett foredrag infor ett auditorium af damer ur stora viirlden, nationalekonomer, forfattare och framstdende personer inom aff iirsviirlden.
Vi Bterkomma liingre fram till iimnet.
Fredrika-Bremer-firbundets sjukkassas iirsinote agde rum den 26 april i Forbundets lokal under professor Rosbns ordforandeskap.
Af iirsberattelsen framgick att sjukkasvans medlemmar vid slutet af 1896 voro 246 (mot 237 vid drets borjan).
S o n sjukhjiilp hade under Bret utdelats kr.
2,712: 9 5 till 45 personer.
Kassans tillgd.ngar uppgingo vid b e t s slut till 13,528.