Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj 1865, som blifvit af Kongl. Maj:ts och Rikets Göta Hofrätt faststäldt, ålagt förre Lokomotivföraren G. A. Riex, såsom ensam ansvarig för den genom två bantågs sammanstötning vid Sandsjö jernvägsstation den 23 December 1864 timade olyckshändelse, att till de vid tillfället skadade personer och deras nödställda familjer utbetala ersättningar dels för en gång med tillsammans 4,0 I 0 R:dr R:mt, dels ock årligen till uppgifna personer vissa belopp, hvarförutan Häradsrätten lemnat beroende på särskild rättegång vissa mot Riex framställda ersättningsanspråk, så har uti en hos Bonde-Ståndet väckt och till Stats-Utskottet remitterad motion (Afl 353) Riksdagsfullmiigtigen Anders Medin från Kronobergs län. med hvilken Riksdagsfullmägtigerne Anders Johan Sandstedt och Carl Johan Kjellman från Jönköpings, Johan Fredrik Fredriksson från Upsala, Lars Magnus Carlsson från Stockholms, Åke Andersson, Nils Olsson och Anders Pehrsson från Malmöhus samt Sven Rosenberg från Christianstads län jemte flere ledamöter af bemälda Riks-Stånd 6 Stats-Utskottels Utlåtande N:o 108. sig förenat, föreslagit, att då Riex saknade alla tillgångar till gäldande af ofvanberörda ersättningar, Rikets Ständer måtte medgifva, att den en gång för alla bestämda ersättningssumman 4,010 R:dr R:mt må utbetalas antingen af jernvägarnes trafikmedel eller af andra statsmedel, samt att till betäckande af de ersättningsbelopp, som äro till sin årliga storlek fastställda, men på obestämd tid utgå, och af dem, hvilkas belopp äro på särskild rättegång beroende, måtte anvisas ett förslagsanslag af minst 2,000 R.dr Rimt årligen Enligt hvad Stats-Utskottet inhemtat, har Kongl. Majit under den 17 November nästlidna år anbefallt Styrelsen för Statens jernvägstrafik att utaf trafikmedlen utbetala dels för en gång och dels årligen åtskilliga uppgifna ersättningsbelopp till de vid ofvanberörda olyckstillfälle skadade personer och deras nödställda familjer; och dä den fråga, för hvilken motionären påkallat Rikets Ständers uppmärksamhet, således redan utgjort föremål för Kongl. Majits nådiga pröfning, torde någon åtgärd i det af motionären angifna syfte nu icke vara från Rikets Ständers sida behöflig, hvadan Utskottet hemställer, a) att förevarande motion icke måtte af Rikets Ständer bifallas.
Men då det skäligen synes kunna ifrågasättas, huruvida icke Statens och de enskilda jernvägsbolagens skyldighet att, vid inträffade olycksfall, utbetala ersättningar af ifrågavarande beskaffenhet bör, på sätt i åtskilliga andra länder lärer vara förhållandet, genom särskilda lagstadganden till omfång och vilkor bestämmas, tillstyrker Utskottet, b) att Rikets Ständer i underdånig skrifvelse anhålla, att Kongl. Majit måtte låta, på sätt sorn kan i nåder pröfvas lämpligt, undersöka och utreda, huruvida icke särskilda lagstadganden må vara behöfliga i afseende på Statens och enskilda jernvägs-bolags skyldighet att, i händelse af olycksfall vid jernvägstrafiken, utbetala ersättningar för skada å person eller egendom.
Stockholm den 22 Maj 1866. Stats-Utskottets Utlåtande N:o 109. 7 N:o 109.
Ank. till Exp.-Utsk. den 22 Maj 1866, kl. 2 e. ra.
Utlåtande, i anledning af vadet motion om anslag till förhöjning i Häradsnämndernas s. k. tingsgästningspenningar. (U. A.) Under anförande, hurusom den ringa godtgörelse, som under namn af tingsgästningspenningar vore nämndeman för detta deras bestyr tillerkänd, icke kunde betraktas såsom någon skälig ersättning för deras resekostnader och tidspillan vid häradstingen, har Riksdagsfullmägtigen Pehr Ostman från Wester-Norrlands län uti en hos Bonde-Ståndet väckt motion (.WH 62) yrkat, att Rikets Ständer måtte bevilja tillökning i tingsgästnings-penningarne, så att de för hvarje härad komme att utgöra 150 R:dr årligen; varande uti ett hos Bonde-Ståndet vid remissen af berörda motion afgifvet yttrande, hvilket blifvit Utskottet delgifvet, af Riksdagsfullmägtigen Per
Engman från förenämnda län föreslagen den ändring i det af motionären framställda yrkande, att nämndemän måtte befrias från skjutsskyldigheten eller ock erhålla 3 R:dr i dagtraktamente och ersättning för skjuts efter en häst, i likhet med hvad gode män vid skiftesförrättningar erhålla.
En vid sistlidna riksdag hos Rikets Ständer gjord framställning om förhöjning i nämndemäns aflöningsförmåner blef af samtliga Riks-Stånden afslagen med anledning af den vid samma riksdag beslutade utsträckningen af nämndemäns rätt till reseoch traktamenls-ersättning för extra förrättningar i Kronans ärenden; vid hvilket förhållande och då några förändrade omständigheter, som skulle kunna föranleda bifall till de nu väckta förslagen, icke blifvit i motionen eller vid remissen deraf åberopade, Utskottet hemställer, att ifrågavarande motion måtte af Rikets Ständer lemnäs utan afseende.
Stockholm den 22 Maj 1866. 8 Stals-Utskottets Utlåtande N:o 110.
Ank. till Exp.-Utsk. den 22 Maj 18C6, kl. 2 e. m.
Utlåtande, angående anslags beviljande för ersättning af förluster genom hagelskada. (U. A.)
Under åberopande hurusom det nästan hvarje år inträffar, att den vexande sädesgrödan på något eller några ställen inom landet blifver mer eller mindre förstörd genom hagelskurar, hvarigenom frukterna af tusendes arbeten tillintetgöras, och landtbrukaren ofia bringas till ekonomiskt obestånd, har Riksdagsfullmägtigen C. W.
Eriksson från Westmanlands län uti en hos Bonde-Ståndet väckt och till Stats-Utskottet remitterad motion (JYs 335) föreslagit, att, då dylika olyckor icke kunna genom beräkning och omtänksamhet förekoramas, Staten måtte med sin hjelp biträda dem, som deraf träffas, samt att för sådant ändamål ett belopp af 150,000 R:dr Runt måtte ställas till Kongl. Majis disposition för att åt de jordbrukare, hvilkas sädesgröda komme att lida skada genom hagel, utdelas till så stort belopp i hvarje fall, som, efter i laga ordning verkställd syn, kan anses motsvara f:delar af förlusten.
Rörande detta ämne hafva vid flera föregående riksdagar motioner blifvit väckta, men af Rikets Ständer afslagna, under hänvisande till de medel, som äro ställda till Kongl. Majis disposition för behöfvandes undsättning vid missvexter och felslagna skördar; och då Kongl. Maji hädanefter, likasom hittills, är i tillfälle att genom beviljande af understöd utaf dessa medel, i form af lån eller utan återbetalnings skyldighet, lindra de förluster, som inträffade hagelskador förorsakat, hvarförutan på vederbörande jordegare sjelfva bör ankomma att genom för sådant ändamål ingångna föreningar bereda sig rättighet till erhållande af ersättning för dylika förluster, hemställer Utskottet, att Riksdagsfullmägtigen Carl Wilhelm Erikssons förevarande motion måtte af Rikets Ständer lemnäs utan afseende.
JL» 111.
I Stats-Utskottets Utlåtande N:o lil. 9 N:o lil, Ank. till Exp.-Utsk. dea 22 Maj 1866, kl. 2 e. m.
Utlåtande, i anledning af väckt motion om ersättning till Handlanden C.
Rönnbäck och f. d. Kapitenen M. U. Silfver brand för af dem liden förlust vid uppförandet af Landsliöfdinge-residensbyggnaden i Luleå. (U. A.)
Uti en hos Preste-Ståndet väckt och till Stats-Utskottet remitterad motion (jy$ 97) har Kongl. Hofpredikanten Rosenius, under förmälan, att Handlanden Carl Rönnbäck och f. d. Kapitenen M. U. Silfverbrand, hvilka, jemte N. G Boström och Carl Strömbäck, vid entreprenad-auktion åtagit sig att uppbygga landshöfdingeresidenset i Luleå, till följd af missräkningar vid byggnadens uppförande drabbats af en högst betydlig förlust, som hårdast träffat Rönnbäck, i det han derigenom från en någor lunda bergad ställning med hustru och minderåriga barn bragts till den djupaste fattigdom, men äfven för Silfverbrand varit ganska kännbar, föreslagit, att Rikets Ständer måtte i någon mån bereda Rönnbäck och Silfverbrand ersättning för den lidna förlusten och i sådant afseende anvisa för en gång åt Rönnbäck 4,000 R:dr och åt Silfverbrand 2,000 R:dr R:mt; men då ifrågavarande byggnadsföretag ej är annorlunda att betrakta, än som hvar och en annan enskild spekulation, hvars fördelar, derest den utfallit lyckligt, ostridigt tillgodokommit entreprenörerne, hvilka således äfven rättvisligen böra vidkännas de förluster, som genom felaktiga beräkningar eller af andra orsaker kunnat vid utförandet uppstå, får Utskottet hemställa, att Kongl.
Rosenö ifrågavarande motion måtte af Rikets Ständer lemnäs utan afseende.
St, Prot. 1865 & 1866. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 21 Haft. 2 / 10 Stats-Utskottete Utlåtande N:o 112.
Ank. till Exp.-TJtsk. den 22 Maj 1866, kl. 2 e. m.
Utlåtandet i anledning af vackt motion angående beredande af s. k. semester för civile embets- och tjenstemän, m. m. (U. A.) Genom remiss från Ridderskapet och Adeln har Stats-Utskottet fått till behandling emottaga en hos bemälda Riks-Stånd väckt motion (yfé 137), deruti Friherre von Platen, Ludvig, enär genom införande af s. k. semester, eller rätt tili viss tids tjenstledighet årligen, för civile embets-och tjenstemän, samt genom antagande af ett utaf samma semester föranledt tillägg till bestämmelserna angående den till pension berättigande lefnads- och tjensteålder, en väsendtlig fördel skulle kunna beredas det allmänna på samma gång som tjenstemannen, i sådant afseende underställt Rikets Ständer följande förslag: »Civile tjenstemän uti de Statens embetsverk och förvaltningar, der tillräckligt antal finnes af e. o. tjenstemän, hvilka kunna vikariera, må berättigas att årligen åtnjuta högst sex veckors tjenstledighet, efter den fördelning, som vid årets början af vederbörande styrelse göres; hvaremot den tjensteman, som af sådan ledighet sig icke begagnar utan jemväl under ifrågavarande tid med tjenstgöring fortfar, må blifva pensionsberättigad så lång tid före den genom gällande författning bestämda tid, som den tidrymd, under hvilken han icke af den honom förunnade ledighet sig begagnat; och skall ordinarie tjensteman, utan särskild ersättning, bestrida den högre befattning, hvartill han under tiden förordnas.
Den extra ordinarie tjenstemanen åter må tillgodonjuta en efter graden af bestridt förordnande lämpad skälig ersättning;')
Och har i följd häraf och på i öfrigt anförda grunder motionären hemställt, att Rikets Ständer, i sammanhang med behandlingen af frågorna rörande civile embetsoch tjenstemäns aflöningstater eller de utaf Kongl. Maj:t nu begärda anslag till lönereglering för nämnde embets- och tjenstemän, måtte uttala den åsigt, att Rikets Ständer, Stats-Utskoltets Utlåtande N:o 113. 11 för sin del, och i den händelse Kongl. Maj:t finner lämpligt att i ofvanuppgifna syftning framdeles framlägga förslag till Rikets Ständer, vilja medelst anvisande för ändamålet af ett förslagsanslag dertill medverka.
Då något stadgande i den af motionären angifna syftning, äfven om det eljest må finnas behöfligt och ändamålsenligt, icke torde böra ifrågakomma förr än i sammanhang med en allmännare omreglering af embetsverken, anser sig Utskottet icke kunna, i frågans nuvarande outredda skick, tillstyrka Rikets
Ständer att ingå i hufvudsaklig pröfning af motionärens förslag; hemställande alltså Utskottet, att Friherre von Flåtens ifrågavarande motion icke måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
N;o 113.
Ank. till Exp.-Utsk. den 22 Maj 1806, kl. 2 e. m.
Utlåtande, i anledning af vacht motion om statsbidrag till staden Oscarshamn för wtlösen af tomtöreafgälden till egaren af de hemman, från hvilkas områden stadens utmål är afsöndradt. (U. A.)
Uti en hos Borgare-Ståndet väckt, till Stats-Utskottet remitterad motion 39) har Herr Sv. Trägårdh erinrat, hurusom genom Kongl. Brefvet den 19 Augusti 1844 innevånarne i dåvarande köpingen Döderhultsvik erhållit, till befordrande af rörelsens vidare utveckling och hastigare tillvext samt betryggande af köpingens framtida bestånd, rättighet alt förvärfva full och medelst lagfart befästad eganderätt till den från frälsehemmanen Kikebo, Humlekärrshult och Nynäs upplåtna mark, som då utgjorde köpingens område, äfvensom till den jord, som till köpingens utvidgning ytterligare erfordrades, hvarvid jemväl i nåder föreskrefs, att köpingens utmål genom Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes i Calmar län föranstaltande skulle, efter undersökning af dertill förordnad landtmätare, på karta läggas samt till byggnadstomter, torg, gator o. s. v. indelas, samt att en årlig afgäld af alla dessa lägenheter fortfarande borde till veder - 12 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 113. börande hemmansegare utgå, hvilken afgälds belopp skulle på öfverenskommelse med samma hemmansegare bero.
Enligt af Kommissions-landlmätaren N.
Landgren år 1845 upprättad och af Kongl.
Maj:t fastställd karta utgjorde byggnadstomternas arealinnehåll 978,370 qvadrat-alnar och den till torg, gator och andra allmänna platser indelade mark 517,486 qvadrat-alnar eller tillsammans, 1,495.856 qvadrat-alnar.
Den tomtöresafgift, som enligt med vederbörande hemmansegare träffad öfverenskommelse blifvit bestämd, utgjorde ett runstycke banko för hvarje qvadrat-aln.
Denna afgift hade visserligen från början känts ganska tung, enär marken blifvit dyrt inköpt och genom sin bergiga och eländiga beskaffenhet erfordrat högst betydliga kostnader för att till byggnadstomter, torg och gator planeras.
Men än mera tryckande hade denna afgift varit, sedan köpingen Döderhultsvik under år 1856 blifvit stad Oscarshamn hade icke, såsom andra städer i vårt land, vid anläggningen erhållit några särskilda, till lättnad för dessas första bebyggare afsedda förmåner, icke heller någon för aflöning af stadens magistrat, öfrige embets- och tjenstemän samt andra kommunala behof afsedd stadsjord, till följd hvaraf alla i och för detta ändamål nödiga medel måst genom en dryg grundskatt åstadkommas.
Härigenom hade afgälden för tomtegare uti Oscarshamn blifvit högst tryckande och detta utöfvade icke allenast ett menligt inflytande på välståndet bland samhällets nuvarande innevånare, utan verkade äfven såsom ett stort hinder mot inflyttning till staden, således mot dennas utveckling och emot tillkomsten af flera deltagare i de nedtyngande gemensamma bördorna.
Det bade derföre ofta varit ifrågasatt, att staden skulle söka förskaffa sig ett amorteringslån, för att dermed inlösa de till egaren af Kikebo, Humlekärrshult och Nynäs utgående årliga tomtöreafgifler, men ett sådant lån kunde icke erhållas på billigare vilkor, än att den årliga räntan och den årliga kapital-afbetalningen i det närmaste uppginge till hvad nu årligen i tomtöreafgift erlades.
Någon lättnad kunde således icke härigenom beredas den närvarande generationen af tomtegare, utan först dem, som lefde i en aflägsen framtid och hvilka, befriade från en mängd bördor, som stadens nuvarande innevånare i och för samhällets ordnande burit och framgent komrne att bära, vida bättre än de nu lefvande borde kunna erlägga den ifrågavarande afgiften.
Beräknades ett runstycke banko för hvarje af de 1,495,856 qvadratalnar, som utgjorde stadens område, uppkomme ett belopp, hvilket, kapitaliseradt efter fem procent, gåfve en summa af 51,929 R:dr 22 sk.
B:ko, eller 77,909 R:dr 16 öre R:mt.
Enligt 'afgifven skriftlig förbindelse hade dock egaren af Kikebo, Humlekärrshult och Nynäs, Ryttmästaren J. F. Hultenheim, utfäst sig att, emot en kontant lösesumma af 75,000 R:dr R:mt, för sig och sina rättsinnehafvare för everldeliga tider afstå från rättigheten att uppbära ifrågavarande tomtöreafgift.
Med anledning häraf har motionären föreslagit, att Rikets Ständer måtte bevilja staden Oscarshamn för utlösning af tomtöre-afgälden till egaren af de hemman, från hvilkas område stadens utmål är afsöndradt, ett statsbidrag stort 75,000 R:dr R:mt, deraf ena hälften 37,500
R:dr såsom anslag och andra hälften 37,500
R:dr såsom lån, detta Stats-Utskottets Utlåtande N:o 114.
13 sednare under enahanda vilkor, sora fastställdes för ett vid 1859—1860 arens riksdag staden Jönköping beviljadt lån för skolhusbyggnad; dock att inbetalningen af ränta och amortering för nu begärda lånet måtte vidtaga med året näst efter det, då lånet kunde komma att utfalla.
Redan vid sistlidna riksdag väcktes hos Rikets Ständer enahanda förslag, men efter mhemtande, att en af Borgerskapets äldste i Oscarshamn, å stadens vägnar, gjord underdånig ansökning om beredande af anslag för ifrågavarande ändamål var på Kongl.
Majrls pröfning beroende, ansågo Rikets Ständer vid .sådant förhållande olämpligt att ingå i bedömande af de framställda anspråkens befogenhet, hvadan det då väckta förslaget ej till någon Rikets Ständers åtgärd föranledde.
Enligt hvad motionären nu upplyst, är förenämnda underdåniga ansökning af Kongl. Majit afslagen; och då således Kongl. Majit vid ärendets pröfning ej funnit anledning att hos Rikets Ständer göra nådig framställning om anvisande af något bidrag för inlösen af den ifrågavarande tomtafgälden, kan Utskottet icke tillstyrka Rikets Ständer att, uppå enskild motionärs förslag, bevilja anslag för berörda ändamål; hemställande alltså Utskottet, att förevarande motion icke måtte af Rikets Ständer bifallas.
N:o 114, Ank. till Exp.-Utsk- den 22 Maj 1866, kl. 2 e. m.
Utlåtande, i anledning af väckt motion om anslag af allmänna medel för aflöning af brovaktare inom Thorsångs församling af Kopparbergs län. (U. A.)
Med förmälan hurusom, efter det Thorsångs socknemän låtit, efter dertill af statsmedel erhållet låneunderstöd, i stället för förut varande färjor bygga tvänne flottbroar öfver Dalelfven och den s. k Lillelfven vid Thorsångs kyrka, samt Kongl. Majrts Befallningshafvande i Stora Kopparbergs län, uppå ansökan af bemälde socknemän, genom utslag den 30 Maj 1863, som blifvit af Kongl. Kammar-kollegium i utslag den 21 Januari 1864 gilladt, fastställt en afgift af 12 öre för hvarje gång 14 Slats-Ul'skot'tels Utlåtande N:o 114. nämnda broar behöfde öppnas för genomfart af ångfartyg, segelbåt eller pråm, Kongl.
Majit genom nådig resolution den 17 Januari 1865, med undanrödjande af förrberörda utslag, förklarat socknemännen icke böra berättigas till uppbärande af berörda afgift, har Riksdagsfullmägtigen Anders Andersson från Kopparbergs län uti en hos Bonde-Ståndet väckt och till Stats-Utskottet remitterad motion (JV2 177), enär det syntes motionären obilligt, att de, som begagna segelleden på sjön Runn och Dalelfven, skola för sina farkoster erhålla fri genomfart genom omförmälda broar på socknemännens bekostnad, hvarom något vilkor icke eller blifvit vid statslånets beviljande fästadt, samt broarnes öppnande för den öfver förväntan iifliga trafiken af dylika farkoster medförde en ganska betydlig tillökning i den kostnad och det besvär, socknemännen redan i och för broarnes byggande fått vidkännas, föreslagit, att Rikets Ständer måtte af allmänna medel bevilja ett årligt anslag af 200 R:dr R:mt, motsvarande, för år räknadt, en afgift af 12 öre för hvarje gång de öfver Dalelfven och den s. k Lillelfven vid Thorsångs kyrka anlagda broar öppnades för genomfart af ångbåt, segelbåt eller pråm, att användas till aflöning åt de för berörda ändamål af Thorsångs församling anställde brovaktare.
Yid pröfning af motionärens förslag har Utskottet så mycket mindre funnit anledning att tillstyrka anvisande af det begärda anslaget, som Thorsångs socknemän, jemlikt högstberörda nådiga resolution, fått sig öppet lemnat att, derest de af Kongl. Majit fastställda afgifter för broarnes begagnande af vägfarande skulle uppgå till alltför ringa belopp i förhållande till socknemännens utgifter för tillsynen och vidmagthållandet af broarne, då i behörig ordning inkomma med underdånig framställning om samma afgifters förhöjning.
Utskottet hemställer alltså, att förevarande motion måtte af Rikets Ständer lemnäs utan afseeende.
Stockholm den 22 Maj 1866. Siats-Utskottets Utlåtande N:o llb. 15 N;o 115.
Ank. till Exped.-Utsk. den 23 Maj 1866, kl. 1 e. m.
Utlåtande, i anledning af Kongl. Majds nådiga Proposition, angående disposition af kronotiönden på Gotland för dervarande presterskaps aflöning. (U. A.)
Uti högstberörda, den 2 sistlidne Februari lill Rikets Ständer aflåtna, af samtliga Riks-Stånden till Stats-Utskottet remitterade nådiga Proposition (N:o 77), har Kongl Majit behagat meddela, hurusom, — efter det Kongl. Majit till Rikets åren 1834 och 1835 församlade
Ständer öfverlemnat att sig yttra öfver ett af Kongl.
Kammar-kollegium uti underdånigt utlåtande den 21 Febriiari 1832 afgifvet förslag till ny reglering af kyrkoväsendet på Gotland, för hvars genomförande Kammar-kollegium ansett erfordras, att af den åt presterskapet derstädes dittills upplåtna kronobonden, hvilken, enligt skedd uträkning, antogs uppgå till omkring 3,797 tunnor, fortfarande såsom förläning af gunst och nåd upplätes 2,047 tunnor, hvarigenom öfverskottet, nära 1,750 tunnor, komme Statsverket till godo; och Rikets Ständer uti underdånig skrifvelse af den 1 December 1834, till Kongl. Majit öfverlemnat, att om den ifrågasatta nya regleringen af kyrkoväsendet på Gotland närmare förordna och att till Gotlands presterskap disponera så mycket af kronobonden, som oundvikligen fordrades för erhållande af det löningsbelopp, Kammar-kollegium föreslagit, dock så att tiondegifvarne i alla händelser icke komme att annorlunda utgöra Kronans andel af tionden än uti rikets öfriga provinser, samt med vilkor tillika, att dermed sådan reglering vunnes, som gåfve lättnad åt hemmansegarne och lemnade något öfverskott åt Statsverket; — Kongl. Majit, som vidare i anledning af Kammar-kollegii ofvanberörda förslag låtit höra tiondegifvarne på Gotland äfvensom öns presterskap, samt deröfver jemväl af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i länet och stiftets biskop in - 16 Stats-Ut&kottets Utlåtande N:o 115. hemtat underdåniga yttranden, vid ärendets föredragning den 27 Mars 1843, i dettas dåvarande skick, icke funnit skäl att lemna bifall till en sådan reglering af kyrkoväsendet på Gotland, som då var ifrågasatt, men med afseende å angelägenheten deraf att Gotländska presterskapets inkomster, som skulle kunna utfordras enligt den för sednare tider och förhållanden icke lämpliga konventionsstadgan af den 20 September 1648, efter billiga grunder bestämdes, så att, å ena sidan, presterskapet icke saknade nödig utkomst, och, å den andra, innevånarne icke betungades med oskäliga afgifter, i nåder anbefallt vidtagandet af följande förberedande åtgärder, såsom erforderliga innan någon allmännare och definitiv reglering af kyrkovåsendet på Gotland kunde komma i fråga, nemligen: , att Kammar-kollegium skulle låta, enligt de för orten gällande skaltlaggningsgrunder, upprätta förslag till det kronotiondebelopp, hvarje hemman på Gotland borde utgöra, samt dermed, jemte underdånigt utlåtande i ämnet, till Kongl. Majit inkomma; att Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Gotlands län skulle sammanträda distriktsvis med ombud, valda af församhngarne vid sockenstämmor och af presterskapet genom konsistorii försorg,
samt upprätta förslag till den tertialtionde, såväl hvarje församling i det hela, jemförelsevis till andra församlingar på Gotland, som ock hvarje hemman, i mån af godhet och afkastning, ansåges billigen kunna till presterskapet utgöra; samt att förenänmda af församlingarne och presterskapet valda ombud, likaledes med Kongl. Majits Befallningshafvande till ordförande, skulle upprätta förslag till en billig uppskattning af alla på Gotland befintliga kyrkoherde- och kapellans-boställen samt af den behållna inkomst, som deraf kunde påräknas; med berättelse hvarom samt eget underdånigt utlåtande Kongl. Majits Befallningshafvande hade alt till Kongl.
Majit inkomma; hvarefter och sedan dessa förberedande åtgärder blifvit fullgjorda, Kongl.
Majit ville ånyo taga ärendet i öfvervägande och, efter tillförlitligt utredda förhållanden, derutinnan fatta nådigt beslut.