Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Lifligt öfvertygad om att landets och städernas trefnad stå i oskiljaktigt beroende af hvarandra, och viss att denna åsigt allmännare skall inses och medgifvas i samma mon som ett intimare förhållande uppkommer emellan de serskilda samhälls-classerne, fruktar jag icke en Representationsförändring, utan önskar den på det högsta, men fordrar att den icke allenast skall afse undanrödjandet af våra närvarande tunga representationsformer, utan äfven på ett behörigt sätt inrymma åt hvar och en det mått af politiskt inflytande, som honom billigt vis bör tillkomma, hvarförutan den nya institutionen icke kan tillvinna sig nationens sympati och tillgifvenhet, som dock är första vilkoret för dess bestånd och välgörande inverkan pä samhället.” Af Herrge Maré: ”Jag kan icke underlåta, att i t vänne liufvudsakliga afseenden anmäla reservation emot Höglofl.
Utskottets beslut.
Uti Memorialet N:o 67, har jag väl reserverat mig emot den då äskade votering öfver oförenlige skiljagtigheter, innan Utskottet uppgjort ett helt jemnkningsförslag till följd af emottagen återremiss i representations-frågan; men sedan Förstärkt Constitutions-Utskott voterat och antagit valrättens utöfning i enlighet med den i Constitutions-Utskottets Betänkande N:o 38 framställda, af Bonde-Ståndet godkända grundsats af samfälda val, med förkastande af stånds- eller class-val, sorn contra-propositionen omfattade, måste jag anmärka, att Constitutions-Utskottet synes hafva förbisett samtlige Riks-Ståndens genom votering redan fattade beslut, då Utskottet nu går att föreslå serskild
Hur lili Consiilulions-Vtskotleis Memorial, N.-g 85. -’43 serskild valrätt för släder och köpingar, hvilken grundsats, långt ifrån att vara ”framställd” i Betänkandet N:o 38, finnes der i allmänhet motsagd,, strängast pag. 29, genom orden:
En serskild Stadsrepresentalion i ett land, der släderne icke ega tiondedelen af befolkningen kunde försvaras, så länge man trodde sig kunna vid städerne fjettra ali annan idoghet än jordbruket, m. m.” — Icke eller hade Bonde-Ståndet, hvilket Stånds gemensamma tanka föranledt votering i Förstärkt Constitutions-Utskolt, på något sätt 'godkänt” grundsatsen af serskild valrätt för stad och land.
— Om än den nu för valrätt förändrade principen vore i sig sjelf vigtig och ledande till ett godt och önskvärdt ändamål, är likväl härvid, efter min tanka, en högst vigtig constilulionel form, helgden af Rikets Ständers genom votering förklarade beslut, lemnad å sido till en grad, som påkallar uppmärksamhet.
Det föreslagna systemet af två kamrar förefaller mig till största delen paralyseradt genom den åt Första kammaren lemnade rättigheten att utse samtlige ledamöter i Andra kammaren.
Jag har gifvit företräde åt ett förslag, att öfverlåta Andra kammarens väljande åt 25 serskildta, större val. district, ett för hvarje Län, då Stockholm skulle anses såsom ett Län.” Af Herr Brinck: ”Emot det af Höglofi.
Constitulions-Utskottet gjorda förslag, att ledamöterne uti Andra kammaren skola väljas af Första kammaren , får jag mig reservera, emedan jag, för min del, anser det skola 'Blifva mera nyttigt för landet, om valen lill Ändra kammaren ske utaf folket.
Man kunde då Säkrast hoppas, att folkets åsigter komme alt uttalas i deri ©fre kammaren.
I annat fall är att befara, att så icke sker.
Min önskan hade varit, att dessa val blifvit föreslagne alt förrättas Läns-vis, på det sätt, att hvarje Län första gången valde
Tre ledamöter, och derefter
En för hvarje Piiksdag i den afgåendes ställe, hvilken likväl skulle kunna åter inväljas.
Yalen borde ske helst uti Länets residence-slad, elier på annan lämplig ort, sorn vore belägen ungefär i Länets medelpunkt, i händelse den förra vore derifrån mera aflägsen.
Emot delta förslag kan visserligen det inkast göras, att Länen äro hvarandra till folkmängd olika, och att valen borde bestämmas derefter; men dervid vill jag erinra, att de folkrikare
Länen hafva en vida mindre areal-vidd, och att deras representanter alltså måste ega en öfvervägande local-kännedom och erfarenhet af Länens serskilda behof, emot hvad man kan vänta af representanterne från t. ex. de nordligare
Länen med deras mångdubbelt större arealvidd, och ojemnförligt svårare, ja, vid vissa tider af året, nära tillintetgjorda communicationer.
Prot. 1840 och 1841- 8 Sami. 7 50; Hor till Constitiitions-Ulskollets MemorialN.-o $51 Emot UlskotLels förslag, att alla stikler orli köpingar må bilda serskilda valdistrict, får jag. äfven reservera mig, derföre alt j ig anser endast de städer, som livar för sig, eller tvänne, högst trenne tillsamman kunna* utgöra ett valdistrict, böra få välja serskildt, samt tror, att ifrågavarande förslag kan föranleda en betänklig spänning emellan stad och land; åberopande jag i denna punkt, hvad Englands exempel gifver vid handen.
— Likaså måste jag, sedan Utskottet en gång beslutat föreslå omförmälde serskilda valdistrict, reservera mig emot det förslag, alt samtlige städer och köpingar skola ega sända endast 3o Representanter till Första kammaren,, enär Utskottet, i min tanka, bordt, hvad städerna beträffar, fästa afseende icke allenast på deras folkmängd, utan oek på dm större erfarenhet, sora obestridligen finnes hos deras invånare samt den inom städerna samlade större förmögenhet och industri, af hvilka Slaten directe och således äfven landet indirecte hemta ej obetydliga fördelar.
Jag hade så mycket hellre önskat, att Utskottet tagit dessa förhållanden i betragtande, sorn, enligt Utskottets förslag, slädernes och köpingarnes valrätt skall grundas icke blott på folkmängd, utan ock på fastighetsvärde, samt direota skattebidrag till Staten.
Slutligen får jag anmäla min öfvertygelse, att det nu af Utskottet utarbetade förslaget icke kommer alt för nationen medföra de fördelar, man trott deraf vara alt förvänta, och alt de af Utskottet i Memorialen N:is 38 och 6S afgifna förslagen med åtskilliga modificationer, hvilka tiden nu icke medgifver mig att utveckla, skulle, enligt min åsigt, närmast uppfylla nationens önskningar och behof i afseende på Representationens förändring.” Af Hans Jansson: ”Jag liar deltagit i Utskottets öfverläggningar om Sämmanjemknings-förslaget till National-representationens ombildning på arne Kamrar, icke derföre,, att min åsigt ändrat sig, i afseende på företrädet af ett tvåkammar-system, framför det i Utskottets Memorial JN:o 38 föreslagna enkammar-systemet,. ut *n derföre, att jag trott mig vara skyldig fästa afseende på de 3:ne resp. Riks-Ståndens fordringar, sorn äskat ett förslag af Utskottet,, byggdt. på tvåkammar-principen.
Jag har trott, och tror ännu, alt det af Utskottet nu afgifna förslag till National-representationens sammanträde på 2:ne kamrar föranleder lill långsamhet och in Teckling af ärendenas behandling och afgörande, då deremot det först afgifna förslaget synes mig bereda mera enkelhet och fortgång derutinnan, äfvensom i sjelfva valsättet af folkombuden.
Jag anhåller derföre reservationsvis få gifva tillkänna, alt jag, i enlighet med hvad Bonde-Ståndet i sina gemensamma tankar förklarat, anser enkammar-systemet, organiseradt, på sätt Utskottet i K:o 38 föreslagit, vara det ändamålsenligasle, men; hvad Utskottet L Jior till ConstiliUions-Utskolteis Memorial, N.-o 85. förevarande Memorial föreslår, rörande röstberäkningen för jordvärde och: inkomst, gillar jag, och i den händelse en möjligen skeende voteiing i Förstärkt Utskott skulle bestämma enkammar-systemet, ville jag önska, att den i detta Memorial föreslagne röstberäkning äfven då må göra sig gällande.
Skulle åter tvåkammar-systemet antagas och National-representationen i enlighet dermed ombildas, anser jag, att detta nu afgifna förslag eger företräde framför de flere andra i samma syftning, som blifvit afgifna, och instämmer endast i Hr Woums reservation, i anseende till det serskilda veto, som i vissa fall blifvit hvardera kammaren tillerkändt”.
Af Nils Pehrsson: ”Emot förslaget, i hvad det angår Tvåkammarsystemets införande och de Grundlags-förändringar, som deraf varit en följd, får jag anmäla min reservation, med åberopande af de, utaf Utskottet begagnade motiv i Betänkandet N:o 38, angående fördelarna af Representationens sammanträde på en kammare, som i vissa fall eger dela sig på 2tne Med Nils Pehrsson hafva förenat sig Erik Norberg och Henrik An(lersson. tryckt hos j. a. WALLDe'K, 1841. Constitutions-Utslottels Memorial, -ZVtO 86. t N:o 86.
Anie. till Exp. Utsk. den 6 Mars i8fi > kl. 12 mield.
Memorial lill Riksens Ständer, med förslag till ändring af Ilegerings Formens 56 §. och Riksdags-Ordningens 49 §.
Constilutions-Utskottet har, under sina arbeten för National-representationens onibildning, icke trott sig böra undandraga dessa arbeten någon tid, för alt egna den åt frågorna om förenklingen af den närvarande Representationens arbetssätt.
Utskottet har ansett sig först böra, så vidt i dess förmåga stått, fortskynda den stora frågans utredning, för att sedan använda den tid, sorn tilläfventyrs kunde blifva öfrig, på de nämnda, jemförelsevis mindre vigtiga, frågorna.
Utskottet har nu mera afgifvit sitt förslag till sammanjemkning af RiksStåndens till Utskottet, i anledning af Utskottets Memorial, N:o 38, hänskjutna artmärkningar; och Utskottet har trott den rätta tidpunkten till företagande af meranämnda frågor, om närvarande Representations arbetssätt, just nu vara inne. bland dessa frågor har Utskottet ansett en framför andra förtjena Riksens Ständers uppmärksamhet.
Det är den, som redan vid 1828—30 årens Riksdag väcktes, om afskaffatule af den Riks-Stånden uti Regerings-Formens 56 §. ålagda skyldigheten att, när i Ståndens Plena vid Utskottens förslag sådana anmärkningar göras, som hindra antagandet, ovilkorligen gifva Utskottet del af dessa anmärkningar, för att sätta det i tillfälle att förslagen derefter ytterligare rätta och jemkaj hvaremot Stånden, först när ett sålunda beredt förslag till Stånden återkommer, ega magt att detsamma icke blott olörändradt antaga eller förkasta, utan ock med förändringar antaga.
Förslaget blef, vid sistförflutna Riksdag, af Preste- och Borgare-Stånden antaget, men af Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet förkastadt.
Deremot anfördes, att, i händelse det blefve tillåtet att, utan återremiss, företaga ändringar i Utskottens Betänkanden, dels Utskotten derigenom skulle beröfva s möjligheten att vederlägga de framställda anmärkningarna, ehuru de eljest kanske skulle kunnat sådant göra, dels ock Riks-Stånden ofta sins emellan komma att stadna i olika beslut, hvilka måste sammanjemkas, hvarvid blifvit anmärkt, att en sådan sammanjemkning vore betänklig, med afseende, både på den tid och den möda, som den skulle fordra, och på det kända förhållande, att sammanjemkningar alltid äro sämre, än de helt uppgjorda förslagen. £i/i. till Ii.
Prot. 1840 och 1841. 3 Sami. 40 Häftet. 1 Conslitutions-Utslotlets Memorial, JV.-o 86, Utskottet förmodar, att en närmare granskning af dessa anmärkningar torde visa, att de icke innehålla tillräcklig grund till förkastande af eit förslag,, hvars antagande ofelbart i liög grad skulle tjena att påskynda Riksdags-arbetet.
Utlåtande kao utan återremiss, således utan att Utskottet får tillfälle att besvara de mot Utlåtandet gjorda anmärkningar, förkastas, ehuru tillfälle till förklaring, i della läll, synes åtminstone lika mycket af bebofvet påkalla d t , sorn vid frågan om en kanske föga betydlig ändring.
Vid sådant förhållande synes dit första- bland de anförda skälen just icke böra utgöra något väsendtligt hinder emot förslagets godkännande.
Hvad åter angår den förlust af tid och möda, samt den försämring af Utskotts ursprungliga förslag, som skulle kunna blifva en följd deraf, att Ståndea finge utan återremiss besluta om alla inom Stånden föreslagna ändringar, så, och då det hvarken är förbjudet eller kan förbjudas att i det från Utskott återkomna Utlåtandet föreslå nya ändringar, anser Utskottet återremissen nu mera verkligen i mindre nion, än man synes tro, förekomma behofvet att sammanjemka skiljaktigheter mellan de serskilda Ståndens beslut.
Mera var detta händelsen,, så länge Utskottens Betänkanden endast i handskrift öfverlemnades t i i 1 Riks-Stånden, och följaktligen blott af ett mindre antal bland Ståndens Ledamöter närmare granskades. 1 sådana omständigheter kunde man, icke utan skäl, hoppas, att ganska obetydliga anmärkningar af den art, att de kunde föranleda ändring, vid öfverläggningen om det återkomna Betänkandet skulle förekomma; och så länge var stadgandet fullkomligen passande.
Dessa omständigheter hafva förändrats; och Utskottet tror, att stadgandet nu också bör förändras.
Med afseende derpå, att Två Riks-Stånd redan en gång hafva antagit, hvad Utskottet här nedan ämnar föreslå, och att nyttan och nödvändigheten deraf således åtminstone af halfva National-representationen är formligen erkänd, samt med förbehåll, att, i händelse det i Memorialet, Nto 68, afgifua förslag, med eller utan ändringar, och, i förra fallet, ehvad dessa ändringar blifva de i Memorialet, N:o 85, föreslagna, eller ock andra-, skulle antagas att till nästa Riksdag hvila, här nedan framstälda förslag icke må till Riksens, vid nästa Riksdag sammanträdande, Ständer öfverlemna, utan uttrycklig förklaring, alt det icke kommer under öfvervägande i annan händelse, än att det i Memorialet, N:o 68, gjorda förslag, i den form det vid innevarande Riksdag erhållit, blifvit antingen af Riksens Ständer eller af Konungen ogilladt, får Utskottet, i närmaste öfverensstämmelse med hvad Riksens Ständer vid 1828—30 årens Riksdag till grundlagsenlig behandling godkämify nu till grundlagsenlig behandling föreslå t VonsticutionS-Utskottets Memorial, N:o 86.
Ilo Att Regerings-Formens 56 §. 1 mom. må erhålla följande ändrade lydelse:
Allmänna frågor — och deröfver sig yttra, pä sätt i Riksdags Ordningen föreskrifves.
Andra, tredje och fjerde perioderna af detta mom. skulle ulga. 2.0
Att Riksdags-Ordningens 49 §. 3 morn. må erhålla följande lydelse; Vid pröfningen, i Ståndens Plena, af Utskotts af~ glfna förslag, skall detsamma först framställas till antagande eller förkastande, utan förändring.
Göres dervid anmärkning till förändring, och finnér Ståndet ärendet tillfyllest utredt, må Ståndet, sedan bestämdt förslag till sådan ändring blifvit uppg jordt, om dess antagande eller förkastande, antingen genast eller, derest någon ledamot det åskar, i annat Plenum besluta
Ar anmärkningen, af den beskaffenhet, att den anses fordra närmare utredning, erliålle Utskottet af samma anmärkning del, för att förslaget derefter ytterligare granska och jemka.
När ett sålunda beredt förslag till Stånden återkommer, varde det behanclladt på samma sätt, som här ofvan om Utskotts första förslag stadgas, dock att ytterligare återremiss ej må ega rum ; samt att nu varande tredje moment af samma §. må erhålla ordnings-numern 4, och antingen bibehållas vid nu varande ordalydelse, eller ock, i händelse af Kongl, Maj:ts bifall till d en af Riksens Ständer, för deras del, vid innevarande Riksdag beslutade ändring, undfå den ordalydelse, som i Utskottets Memorial, N:o 9, uppgifven är.
Ank. till Exp. Utsk. den 6 Mars 1841/kl. ra midd.
Memorial till Riksens Ständer med förslag till ändring i Riksrättens organisation.
Constitutions-Utskottet har i Memorialet, N:o 85, anmält sin afsigt att till Riksens
Ständer inkomma med förslag rörande ändring i Riksrättens organisation} och Utskottet går nu att den sålunda Öfvertagna förpligtelsen uppfylla.
4 Constitutions-Utslotlcls Memorial, JS:o 86.
För alt med den fullständighet, som i ett dylikt Utlåtande är möjlig, redogöra för de grunder, på hvilka Utskottet byggt sitt förslag, torde det tillåtas att namna, det alla Utskottet bekanta organisationer af en
Domstol till afdömande af anklagelse emot
Statens högsta embetsman, för begångna embetsförseelser, kunna hänföras till någon af nedanbeskrifna tre hufv ud k lasser.
Allt efter sorn inan på de juridiska eller de politiska åsigterna vid domen ansett si" böra lagera den allt afgörande vigter), eller oek trott sig kunna låta bå O O O o o o da väga mer eller mindre jemnl; har man antingen åt allmän Domstol, vanligen landets Högsta Domstol, älven uppdragit domsrätteu i nämnde frågor; eller ålagt en afdelning af National-representationen skyldigheten att döma öfver de i sådana mål gjorda anklagelser; eller ock för dessa inåls upptagande och afdömande bildat en egen myndighet, hvilken, såsom sådan, endast för nämnda ändamål är till och endast i sådana frågor yttrar sin verksamhet.
Utskottet, som visserligen icke förbisett de fördelar, hvilka uppdragandet af detta slags domsrätt åt Hogsta
Domstolen skulle ega, heldst i ett land, der formlig anklagelse emot Konungens Rådgifvare icke eger rom för annat, än lör Ö O DO £7 ' ment öfverträdelse af bestämda Lagar, har dock, för sin del, dragit i betänkande att föreslå en inrättning, hvaraf, såsom lätteligen kan inses, följden skulle blifva, dels att politiska hänsigfer kunde komma att öfverväga de juridiska , vid åtel besättningen af de i Högsta Domstolen ledrgbhfvande platserna, dels alt denna Domstol, hvilkens anseende för den allmänna rättskänslan är så vigtig!, skulle blottställas för allt det missnöje, som så lätt träffar den, hvilken i frågor af sådan natur skall hålla rättvisans vågskålar.
Hvad åter armar den andra af de hufvudklasser, som nyss äro nämnda, O 7 J 7 och lempligheten att i Sverige försöka det slags organisation, som under samma klass blifvit innefattad, eger sig Utskottet väl bekant det tvifvel, hvilket blifvit yttradt derom, huruvida en vald Senat lika väl som en Kammare, bestående af Pärer, hvilka antingen för lifstid eller med ärftlig rätt innehafva sin värdighet, 7 Ö D O 7 kan öfvertaga och utöfva den domsrätt, sorn nu är i -fråga; men Utskottet, som tror dylika allmänna satser, utan speciell undersökning af alla de omständigheter, hvilka kunna inverka på resultatet, vara af mindre vigt, anser verkligen den af Utskottet i dess Memorial, N:o 85, föreslagna Andra Kammare vara skyddad emot de vigtigaste grunderna för ofvannämnda tvifvel.
Om än de i denna Kammare invalda Ledamöternas enskilda ställning och antal emot faran af en obehörig inflytelse icke erbjuda samma slags yttre borgen, sorn Pärskapet, så torde det likväl förtjena att tagas i betraktande, att, så framt Corislitutions-Utskottels Memorial, IV:o 86. 5 den anklagelse, hvaröfver dömas skall, såsom väl oftast blifver händelsen, utgår från en politisk opinion, hvilken först nyligen i Riksförsamlingens Första Kammare erhållit öfvervigt, den andra Kammaren icke, åtminstone ieke till någon betydlig del, kan vara bildad under inflytelse af samma opinion.
Ingen anledning synes således vara att befara, det en sådan Kammare skulle vara benägen att åt nämnde opinion uppoffra sin pligt; under det, å andra sidan, denna Andra Kammares politiska ställning, såsom hedrad med det högsta medborgerliga förtroende, svnes höra vara mäktig nog att afhålla Ledamöterna ifrån att låta deras behandlingssätt bestämmas af en obehörig oppositionsanda emot an k taga me.
Framför en Pärkammare har den af Utskottet föreslagna Andra Kammare, i det afseende, hvarom no är fråga, det väsendtliga företräde, att icke efter Styrelsens behag kunna förökas med Ledamöter, tillsatta för att bestämma utgången af en viss fråga; och att dess medlemmar ej heller af ett möjligt missnöje hos folket hafva något att befara för ärftliga eller åtminstone på lifstid förlänade företrädesrättigheters bestånd.
Men, om Utskottet än, på dessa grunder, vagar tro, att jemförelse!! med en Pär-Kammare, i det afseende, hvarom nu är fråga, för den af Utskottet föreslagna Andra Kammaren slår mindre ofördelaktigt ut, än mången torde väntat, så måste Utskottet derjemte erkänna, att det i länder, der National-representationen bildar två Kamrar, torde, utan afseende på sättet af tlessa Kamrars bild— nim*. eanska allvarsamt kunna sättas i frågr, huruvida en domsrätt af omförmälda beskaffenhet bör uppdragas åt hela den ena Kammaren, medan anklagelserättera förbehålles den andra.
Man anför i detta afseende Englands exempel; men det Engelska Ofverbuset har af ålder med sina öfriga befattningar äfven förenat den att vara landets Högsta Domstol; och den här ifrågavarande domsrätten utgör endast en del af dess allmänna.
Det är sålunda icke någon öfvertygelse, att detta slags domsrätt mäste undandragas allmän Domstol och öfverlemnas åt en del af Nationalrepresentationen, som i England föranledt Ofver-husets beklädande med denna befattning, hvilken man flerestädes i det öfriga Europa skyndat att, efter Englands exempel, uppdraga åt den Ofra Kammaren.
Förhållandet är tvertom endast en följd af en Högsta Domstols-inrättning, hvilken det visserligen icke nii skulle falla något odladt Europeiskt folk in att hos sig efterbilda.
Men frågan om ursprunget kan lemnäs derhän.
Det är de utur sakens natur hemtade grunderna, på hvilka omdömet bör hyggås om lempligheten dera.f, att belasta National-representationens ena Kammare med detta besvärliga uppdrag.
6 Constitulions-Utslötlets Memorial, N'.o 86.
Utskottet medgifver, utan förbeliåll, att ändamålet med representationens fördelning på två Kamrar visserligen är oell måste vara, att vinna en inbördes eontröle af K arn ra me på hvarandra; äfvensom, att denna coutröle icke är möjlig, utan en viss spänning mellan båda Kamrarne.
Men det är likväl ett ganska betydligt afstånd från denna önskliga spänning till den, som en åt <31 ra Kammaren uppdragen domsrätt i mål , der den Nedra Kammaren eller ett al densamma valdt Utskott är anklagare, mer än sannolikt skall åstadkomma, i den händelse, att domarens oell anklagarens åsigter flera gångor råkat i strid sins emellan: en spänning, som blott alltför mycket är egnad att sätta den, i andra allmänt vigtig* samhällsfrågor, mellan Representationens serskilda Kamrar så nödiga satndrägten på ett spel, der hela landets väl kan gå förloradt; men som det för den Öfra Kammaren, i följd af en sådan ställning, är en moralisk omöjlighet att undvika.
Afven under förutsättning, att samtlige Ledamöterne af Representationen» Ofra Kammare vore i besittning af alla, för en värdig utöfning af här i (råga O 7 O O o varande domsrätt nödiga, egenskaper, vågar
Utskottet tro det anförda vara nog att rättfärdiga Utskottet derföre, ajt det icke på samma gång, som det föreslagit National-representationens organisation enligt Tvåkammar-systemet, jemväl föreslagit att åt hela Öfra Kammaren uppdraga meranämnda domsrätt.
Inom den tredje Hufvudklassen af det slags domstolsorganisation, hvarmed Utskottet nu har att sysselsätta sig, hafva flere serskilda modificationer varit påtänkta.
Antingen bildar nemligen ett politiskt element organisationens kärna, som i detta fall förstärkes med ett juridiskt; eller ock utgör det senare hufvudbeståndsdelen, som då underslödjes af ett politiskt element; eller ock kunna dessa båda elementer sättas i fullkomlig jemnvigt.
Der man åter ansett onödigt att bestämma något fast förhållande mellan dessa båda elementer, har man någon gång trott o ' o o tr> en dylik domstol kunna bildas genom fritt val bland de utmärktaste medborgare, utan afseende på deras sysselsättning eller yrke; och slutligen torde äfven här kunna nämnas, hvad någon gång i häfderna förekommer, att en Nation i dessa vigtiga frågor anlörtrott sin säkerhet åt en enda medborgares insigt, dygd och fosterlandskärlek.
Då ingen af de två sistnämnda modiflcationerna, enligt Utskottets förmodan, på allvar lär i Sverige sättas i fråga, inskränker sig
Utskottet här inom de tre förstnämnda.
Af dessa är den första den, enligt hvilken Svenska Riksrätten för närvarande är bildad, Man synes år 1809 på goda skäl hafva, vid Riksrättens organi - Cons til alio ns- U/sko/tets Memorial, N:o 86. 7 sation, gjort sig till ett liufvudsakIigt ögonmärke, att undvika ali liknelse till de under Adertonde Århundradet så sorgligt märkvärdiga Riksens Ständers Commissioner.
1 detta ändamål företog man sig att, med de förbättringar man fann oundvikligen nödiga , begagna den i 1772 års Regeriogs-Form, §. 16, stadgade inrättningen.
Af den i nämnda Regerings-Form beskrifna Rik-Rätten utgjorde det politiska elementet liufvudbeståndsdelen.
I de (öre år 1772 vanliga Riksens Ständers commissioner utgjorde det allt.
Man följde 1809 i detta afseende den 1772 antagna grundsatsen.