Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Banco för året, som sedermera blifvit till CanzliRådet utbetaldt i Expectance-lön, dels ur det skäl, att innehafvaren af en sådan lön, efter ali sannolikhet, icke vidare lärer bemöda sig alt i Rikets tjenst varda åter anställd, dels ock, i betraktande deraf, att många Embetsmän finnas, hvilka för utöfvandet af mödosamma och magtpåliggande göromål, af Staten uppbära ofta icke ens hälften så stor löneförmån, som den Expectance-lön bemälde CanzliRåd fått sig tillagd.
De ifrågavarande utbetalningarne hafva ägt rum i stöd af Eder Kongl. Majrts Nådiga Bref af den 16 Februari i833.
Någon anmärkning emot
ConvoyCommissariatet i detta fall äger således ingen tillämpning.
En invändning emot sjelfva beslutet tillkommer icke heller Revisorerne; utan hade, om fog dertill möjligen kunde förefinnas, bort finna en annan väg, eller genom ConstitutionsUtskottet.
Något sådant fog inträffar likväl 'icke, då Eder Kongl.
Maj:ts Nådiga beslut, utom på det, i ofvan åberopade brefvet derom, uppgifne skäl, att tidpunkten då ännu ej var för handen att besluta om Consulstjenstens i Alger indragning, lärer utan tvifvel grundat sig på de serskildta omständigheter, hvilka vid detta tillfälle inträffat.
Dessa torde hufvudsakligen hafva varit: att Generalconsul Lagerheim, utan något slags sitt eget förvållande, utan tvärtom genom händelser, som för Svenska Staten medfört, åtminstone för det närvarande, högst betydliga contanta besparingar, blifvit öfverflödig i en beställning, hvarpå han skäligen kunnat påräkna en framtida utkomst för sig och en talrik famille: att han, redan äldre, tillbragt många år i Statens tjenst; och att vid tillfället saknades tjenlig ledighet, att honom på annat ställe använda.
Då denna sednare omständighet hvarken då eller sedermera beror af hans eget val, lärer hans bemödande derföre ej hafva behöft stort tagas i betraktande, och Revisorernes derpå grundade skäl sakna tillämpning, likasom, om det måste medgifvas, som Revisorerne tillägga, att många Embetsmän finnas, som af Staten uppbära icke hälften så stor löneförmån, som den ifrågavarande Expectance-lönen, det lika litet kan nekas, att äfven många sådane, t. ex. innehafvare af större pastorater och andra beqvämligare beställningar, som vid inträffande omständig B* - ( 12 ) heter få sina tjenster bestridde genom vicarier, ändå få stoppa vida betydligare löneinkomster i fickan, troligen ulan allt bemödande att derifrån varda befriade. 3:o Att CommendeurCapitainen C.
Lagerberg blifvit beviljad en afskrifning af 56i R:dr 28 sk. 1 r:st.
Banco på redogörelsen för en SjöExpedition , sedan ConvoyCommissariatet, i underdånigt utlåtande, densamma tillstyrkt, bland annat på den grund, att under enahanda förhållanden, vida större afskrifningar blifvit medgifne, hvarföre Revisorerne, som anse någon skälig anledning att tillstyrka afskrifning i dylika fall icke gifvas, såvida ej oförutsedda omständigheter vållat oundvikliga utgifter, men hvilket i närvarande fall ej omnämnes hafva inträffat, tro sig, vid sådant förhållande, böra anmärka Commissariatets åtgärd, att tillstyrka den sökte afskrifningen, såsom till principen oriktig och till sine följder menlig.
Då det af Revisorerne ur ConvoyCominissariatets utlåtande anförda skäl för afskrifningen der blott förekommer såsom ett biskal, likväl med fullständigt upptagande af de flerfaldiga exempel, hvilka Revisorerne funnit för godt att alldeles förbigå, och då uti samma utlåtande deremot förekommer att den ifrågavarande summan utgjorde CommendeurCapitaine Lagerbergs, i dess egenskap af Chef på Fregatten af Chapman på en Expedition till Brasilien, hafde extra utgifter, som han ej kunnat annorlunda verificera, än på sätt hans, acten vidfogade, promemoria innehöll; — att desse utgifter varit oskiljaktiga från serskildta uppdrag, som ålegat CommendeurCapitainen under ifrågavarande Expedition; att de ej kunnat af hans otillräckliga tractamente bestridas eller i vanlig räkenskapsform verificeras; — att de, enligt Befälhafvande Amiralens i Carlskrona vitsord, befunnits utgifne med all sparsamhet, och att afskrifningen redan var af Hans Kongl.
Höghet StorAmiralen tillstyrkt, är det svårt att förklara huru Revisorerne kunnat anföra, det serskildte omständigheter ej blifvit omnämnde såsom vållande till utgiften, eller huru tillstyrkandet kan vara till principen oriktigt eller till sine följder annorlunda menligt, än hvad som innefattas i blotta begreppet af utgift, i stället för inkomst, likasom det i allmänhet synes anmärkningsvärd!, huru en bestämd anmärkning kan, enligt hvad nu blifvit ådagalagdt, grundas och framställas på blotta omissioner af hvad en åberopad handling i öfrigt innehåller. 4:o
Att efter hvad Revisorerne inhämtat, ConvoyCommissariatets Secreterare och Kamererare åtnjuta, utom lön, förmånen af fria bo - ( >3 ) ningsrum, och att man endast på grund af denna upplysning kan förklara det förhållandet, att för ConvoyCommissariatets behof, som blott begagnar ett Sessionsrum, 19 famnar ved blifvit årligen upphandlade, samt att således, utom det nog dryga veduppköpet, och att ConvoyCommissariatet äger i sin tjenst arne Vaktmästare, kostnaden för vedens uppbäring och nedbäring, den sednare efter 1 Rrdr Banco famnen, blifvit utbetald, hvarföre Revisorerne, ehuru denne sistnämnde utgift, är till beloppet obetydlig, ansett sig dock icke kunna undgå att densamma såsom obehörig anmärka och af natur att böra Cassan godtgöra s. Då den för ConvoyCommissariatet, under den 3i December 1829, i nåder utfärdade, Revisorerne bland öfrige handlingar meddelade Instruction i dess 6 §. klart och tydligt innehåller den ifrågavarande förmånen af fria boningsrum, och att desse med erforderlig ved, likasom öfrige Extra utgifter hyras och bekostas af ConvoyCommissariatet efter dess pröfning, ett förhållande, sorn, allt ifrån ConvoyCommissariatets inrättning, ägt rum, var denna upplysning lika lätt alt inhämta, som då Instructionen på samma ställe omnämner rum och lägenheter för ConvoyCommissariatets sammankomster och förvaring af dess handlingar, det är så mycket svårare att förklara, hvarföre
ConvoyCommissariatet blott blifvit tillagdt begagnandet af ett Sessionsrum, som derutöfver ett Archi v och ett förmak för Vaktmästare och öfverkläder tyckas vara af blotta egenskapen af ett Embetsverk naturligen föreskrifna.
Beträffande kostnaden för vedens upp- och nedbäring, så torde, ehuru den förra delen ej blifvit anmärkt, men blott omnämnd, likväl orimligheten deraf böra antydas, att någon annan än den som köper och betalar veden, skulle ens kunna komma i fråga att bekosta dess inläggning i förvaringsrummet.
Hvarföre icke så gerna transportkostnaden och dess upphämtning ur fartyget?
Och hvad angår de 19 R:dr som åtgå för vedens nedbäring, så har denna utgift allt ifrån äldre tider ägt ruin, och äger påtagligen sin grund deri, att, då ConvoyCommissariatet med Boställsinnehafvarne eller, om man så vill, de med ConvoyCommissariatet gemensamt begagna samma rum, hvarförutan ett större antal deraf behöfdes, kunna Vaktmästarne ej hafva den stundliga tillgång till rummen, som i andra Embetsverk, der de alltid förvara nycklarne och således, efter sina öfriga göromål, kunna lämpa vedens nedbäring och uppläggning i förmak eller andra yttre rum, dertill i de publike husen vanligen är stort och beqvämt utrymme, då ( *4 ) i ConvoyCommissariatets nuvarande local, knappt en vrå finnes, som kan upplåtas till mer än högst ett par mansbördors nedtagning på en gång från ett förrådsrum, sorn är beläget på en vind, 4 trappor upp, och derifrån nedbäringen behöfver stundligen besörjas.
Ersättningen för denna nedbäring, hvilken således omöjligen kan bestridas af Vaktmästarne, har också i någon moa ansetts godtgöra det bristande i vedanslaget, och äfven mångfaldigt återgäldas i besparingen af byrån för det vedförvaringsställe, som annars blefve af nöden.
Och 5:o
Att förändrade politiska förhållanden de sednare åren i så väsentlig mon minskat ConvoyCommissariatets göromål, att dess Ledamöter åren i833 och 1834 sammanträdt blott 7 gånger årligen, att under berörde tid 2:ne af ConvoyCommissariatets
Ledamöter bevistat endast g sammankomster, och att vid en af dem endast 2 Ledamöter varit tillstädes, att de handlagde ärenderne hvarken till omfattning eller vidd, varit af särdeles betydenhet, men att icke destomindre, ConvoyCommissariatets AflöningsStat jemte hushyra, ved, ljus, skrifmaterialer m. m. uppgå till en sammanräknad summa af emellan 6 å 7000 R:dr årligen, hvilken utgift åtminstone till större delen skulle kunna besparas, i händelse, enligt Rikets sist församlade Ständers underdåniga hemställan, ConvoyCommissariatets åligganden blifva på Kongl. CommerceCollegium öfverflyttade; hvarförutan Revisorerne slutligen anse sig böra yttra, att denna verkställda granskning af ConvoyCommissariatets förvaltning, i Revisorernes tanka, gifver ökad vigt åt Rikets Ständers ofvannämnde underdåniga hemställan.
Icke utan förvåning, har ConvoyCommissariatet inhämtat Revisorernes ofvanstående småaktiga och, som det tyckes, nästan personliga uträkning, som äfven sträckt sig till i834års förvaltning, deröfver Revisorerne ej hade något yttrande att meddela, helst, då Revisorerne förbisett eller åtminstone med flit undvikit att inse det vedertagna expeditionssättet i ConvoyCommissariatet, att alla inkommande mindre och sådane mål som icke fordra öfverläggning eller samfäldt beslut, uppsättas och justeras genom handlingarnes circulation emellan Ledamöterne, samt expedieras genast, utan afbidande af sammanträdena, och att den Ledamot, som vid ett sammanträde händelsevis hindras att närvara, både kan och får del af ärenderna, och sålunda deruti deltager, och att således hvarken något uppehåll eller bristande upplysningar af hvarken det ena eller andra inträffat, hvarken under gransk - ( »5 ) ningsperioden, eller de tider, allt sedan längre tillbaka, då samma Expedilionssätt, som utan onödig omgång och onödigt besvär förenat lika säkerhet, varit begagnadt.
Att ett ärendes vigt ofta icke beror af dess omfattning eller längd, torde ConvoyCommissariatet lika litet behöfva ådagalägga, som att de ärenden, hvilka angå en Cassaförvaltning af betydligt belopp, aldrig förr blifvit räknade till dem, som icke äro af särdeles betydenhet, Revisorernes egen Relation i sammandrag af ConvoyCommissariatets
Debet och Credit i i833 års förvaltning, uppgår hvardera till 750,762 R:dr sk. 8 r:st.
Banco, ett belopp, som sannerligen ej kan kallas vara af icke särdeles betydenhet.
Den ofvannämnde små-aktiga uträkningen och det vågade omdömet om ärendernes vigt äro således föga Iämpelige att motivera Revisorernes framställning om den besparing, som skulle vinnas genom ConvoyCommissariatets indragning, likasom af allt hvad som sålunda blifvit anfördt, Eder Kongl. Maj:t torde i Nåder inhämta, att deras granskning i allmänhet lika litet ökat vigten åt Rikets Ständers meranämnde underdåniga hemställan om samma indragning.
Rörande både det ena och det andra, nemligen besparing och indragning, får ConvoyCommissariatet i öfrigt underdånigst åberopa sitt till Eder Kongl. Maj:t i följd af Rikets Ständers Skrifvelse i dessa ämnen, nyligen aflåtne underdåniga utlåtande.
Remisshandlingen återställes underdånigst och ConvoyCommissalialet framhärdar med all undersåtlig vördnad, nit och trohet Stormägtigste Aller 11 ådigste Konung Eder Kongl. Maj:ts undcrdånigstc och fropligtigstc tjenare och nild ersa tor CLAÉS CRONSTEDT.
Dtje. Q. Arfwedson. J. Kreuger.
J 0h. Schön. C. B.
Stockholm den Februari i836. M. F. Aberg.
Till Kongl Maj:t underdånigt.
< Kongl.
BergsColIegii und. utlåtande rörande Mynt- och Controll-Verken.
Storm ä g ti rf st e Allernådigste Konung!
Uti nådig remiss af den 3o December sistlidet år har Eder Kongl. Maj:t täckts anbefalla Bergscollegium att skyndsammeligen inkomma med underdånigt Utlåtande öfver Rikets Ständers Revisorers, uti deras berörde år, angående samma år verkställd granskning af StalsVerkets samt andre af allmänna medel bestående Fonders tillstånd, styrelse och förvaltning afgifne underdåniga Berättelse, rörande MyntVerket framställde anmärkningar; och får Bergscollegium, som deröfver infordrat ÖfverDirecteurens för Mynt-och ControllYerken underdåniga yttrande, detsamma, tillika med de i nåder remitterade anmärkningarne, härjemte i underdånighet öfverlemna, med underdånigt förklarande, det Collegiura, under hvars inseende Myntet först under sistlidet år blifvit förllyttadt, för dess del icke har något att tillägga hvad af ÖfverDirecteuren till de framställde anmärkningarnes besvarande blifvit anfördt; och framhärdar Collegium med djupaste vördnad, nit och trohet, Stormägtigste Allernådigste Konung!
Eder Kongl. Maj:ts
M underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter C. J. AF NORDIN.
D. Tribler. F. W. Berndes.
Adolf Hallgren.
Stockholm den 25 Februari i836. L.
Akerberg.
Till Kongl. Maj:t underdånigst öfver Rikets Ständers Revisorers anmärkningar öfver Myntverkets förvaltning. ( '7 ) Sto rmägtigste Ali e r n å dig s te
Med anledning af Rikets Ständers Revisorers afgifne Berättelse om den wtaf dem verkställde Revision af i83a och i833 årens uti Eder Kongl. Majrts och Rikets KammarRätt utan anmärkning granskade Räkenskaper för MyntVerket och för ControllVerket, hvilken blifvit med ÖfverDirecteursEmbetet för nämnde Verk communicerad, får ÖfverDirecteursEmbetet nu underclånigst upplysa:
I afseende på MyntVerket: x:o Att, hvad deni Berättelsen gjorde uppställning af MyntVerkets
Debet och Credit för åren i832 och 1833 beträffar, ÖfverDirecteursEmbetet visserligen funnit densamma alldeles med verkliga förhållandet öfverensstämmande, äfven i det hänseendet, att MyntVerkets
Capital under dessa båda år förminskat sig med i8,p45 R:dr 23 sk. 3 r:st.
Men dervid bör likväl i betraktande tagas, att Myntningskostnaden per medium utgjort it%~ö procent, men Myntskatten endast % procent.
Häraf blir en oundviklig följd1, att ett deficit måste uppkomma, helst som Myntets årliga anslag från StatsVerket under åren i83o till i834 helt och hållet blifvit användt till Machineriets completterande och det nya Verkstadshusets uppförande.
— Att MyntVerkets tillgångar skulle blifva otillräcklige vid en forcerad myntning förutsattes jemväl vid i83o års Riksdag af Rikets Ständer, som derföre beslöto att, utom koppar in natura till Silfrets legerande, från Banken äfven skulle utbekom mas 4o,ooo R:dr till Myntningens bedrifvande.
Dess Fyratio Tusende
Riksdaler äro efter hand under åren i83o— 1835 uttagne och utgöra MyntVerkets skuld, om hvilkens föreslående till afskrifning hos Rikets Ständer MyntVerkets öfverstyrelse under den 20 Februari i835 gjort underdånig hemställan. 2:0 Rikets Ständers Revisorer uppgifva, att under åren i832 ooh i833 åtskilligt byggnadsarbete vid Kongl. Myntet blifvit verkstäldt för en sammanräknad summa af i3,8oy R:dr 38 sk. 8 r:st., och anmärka, att sorn icke något kostnadsförslag finnes upprättadt och de erforderlige materialierne ej blifvit på entreprenad upphandlade, hafva Revisorerne icke varit i tillfälle att bestämdt yttra sig, huruvida byggnadsarbetet, som synts Revisorerne med omsorg utfördt, blifvit med tillbörlig hushållning verkstäldt. q ( '8 )
Att uppgöra ett fullständigt och någorlunda påliteligt kostnadsförslag öfver ombyggnaden af det gamla Valsverkshuset på Myntets Sjögård, var svårligen möjligt, då afsigten var att dertill använda de gamla materialierne, så långt desse funnos brukbare, hvilket äfven skett.
Men på förhand kunde naturligtvis icke bedömas, huru mjmket af dessa materialier var användbart, och således icke eller bestämmas, huru mycket nya erfordrades.
ÖfverStyrelsen för MyntVerket uppgaf likväl den i4 Juni i83a till Eder Kongl. Maj:t, sedan i byggnadsarbeten erfarne personer blifvit rådfrågade, att kostnaden för sjelfva gamla Valsverkshusets ombyggnad förmodades uppgå till 8 å 9,000 R:dr B:co.
Derefter tillkom det nya ångmaschinsrummet af 20 alnars längd och 10 alnars bredd, byggdt på dubbelt rostvirke af grofva bjelkar öfver hela dess yla, med lika vidsträckt gråstensgrund och på denne uppförde hvälfde subbassementer för sjelfva ångmaschinen, den dertill hörande pannans inmurning med eldfast sten, ångmaschinsrummels inredning, uppsättningen af sjelfva 20 hästars ångmachinen, nya smedjans och filverkstadens inrättande samt kopparsmelteriets förseende med nödige ugnar.
Eldfasta teglet till dessa och till ångmaschinspannans inmurning har ensamt kostat circa 1,000 R:dr B:co, men sådant oagtadt utgjorde samfällde kostnaden för desse arbeten ej mera än knapt 14,000 R:dr.
Hvarje sakkunnig måste tvifvelsutan medgifva, att sjelfva gamla Valsverks-, numera Verkstadshusets ombyggnad icke kan anses utgöra utöfver f delar af hela arbetet.
Genom jemförelse med priserne vid andre för Statens räkning här i Staden på samma tid gjorde arbeten hade tvifvelsutan för Rikets Ständers Revisorer varit möjligt bedöma, huruvida materialierne vid nu ifrågavarande byggnad blifvit upphandlade till öfverdrifna eller lagom höga priser.
Dessa materialier hafva hufvudsakligast bestått i gråsten, mursten, sand och kalk, bjelkar och bräder, således de allmännast förekommande, på hvilka priset inom året icke betydligt varierar.
Mot deras upphandling på auction eller entrepenad förekom först den svårigheten, att hela behofvet, af förut anförde skäl, icke kunnat på förhand bestämmas, och sedan, att den vid samma tid pågående ombyggnaden af Quaien nedanför Mynthuset så upptog hvarje plats inom Mynttomten, att något större upplag af Materialier der ej kunde komma i fråga utan måste sådane i mån af behofvet uppköpas och framskaffas, emedan materialiernes uppläggande i förråd på aflägsnare ställen tvifvelsutan medfört betydligare förluster i arbets- och transportkostnader, äfvensom genom bortspili - ( >9 ) ning, än som kunnat betäckas af ett möjligtvis någon gång lägre inköpspris.
, Någon presumlion till förmån för det vid ifrågavarande byggnad följde hushålls-syslem torde, då tiden förmodligen icke tillåtit en jemförelse med kostnaden för andra dermed någorlunda lika beskaffade arbeten, hafva kunnat hemtas deraf, att på en utgift af 5,ooo R:dr i arbetslöner hafva endast circa 3oo af dessa dragit mästarepenningar, hvaremot öfrige Murare- Timmermäns- och Snickare-dagsverken blifvit för omkring tolf timmars verklig arbetstid betalte med 3a sk., 4° sk. å i R:dr Banco, äfvensom att, oaktadt fenster och allt innanrede blifvit nygjorde, för hela byggnaden, endast blifvit till Snickaremästare utbetalte circa 72 R:dr, emedan allt det öfriga Snickarearbetet blifvit inom Myntet förfärdigadt af ett par i årstjenst antagne gesäller. 3:o Rikets Ständers Revisorer hafva anmärkt, att, oagtadt de betydliga inköp af maschinerier, som de föregående åren skett, hafva icke dessmindre för ifrågavarande åren i832 och i833 utgifter för anskaffande af sådane egt rum, och att kostnaderne för förfärdigade machinerier uti MyntVerkets räkenskaper icke blifvit skiljde från sjelfva myntningskostnaden.
Hvad förra delen af denna anmärkning beträffar, så synes den icke påkalla någon förklaring, då icke påstått, än mindre visadt blifvit, att någon del af de anskaffade machinerierne varit öfverflödig.
Det torde vara tillräckligt att erinra om nödvändigheten af Reservmachiner för Myntningens oafbrutna gång, i händelse en eller annan af de vanligen begagnade skulle råka i oordning, heldst i ett ögonblick, då en förestående realisation möjligtvis kunde medföra Myntverkets anlitande till det yttersta, då visserligen ingen velat belasta sig med ansvaret för, att icke i möjligaste måtto hafva varit beredd på att möta de skeende anspråken.
Dessutom var kopparmyntningens hitflyttning från Avesta då redan att förutse, hvilket äfven måste medföra en mera utvidgad verksamhet och större behof af verktyg, än för Silfvermyntningen ensam.
1 afseende på sednare delen af anmärkningen, eller att kostnaderne för förfärdigade machinerier ej i Räkenskaperne blifvit afskiljde från sjelfva myntningskostnaden, torde få i underdånighet upplysas, att Rä C* - r
C 20 ) kenskaperne för åren i83a och i833 blifvit förde på enahanda sätt, som de föregående årens, mot hvilka ingen anmärkning vid Statsrevisionerne skett.
Dessutom skulle serskild bokföring af omkostnaderne för de vid Myntet förfärdigade machinerier möta mycken svårighet, i anseende till det derå nediagde arbetets värderande, enär dessa hufvudsakligast blifvit på mellantider åstadkomne af samma arbetare, som i och för sjelfva myntningen i alla fall måste underhållas å Smeds- och filverkstäderne för tillverkning af sådane smärre machindelar och verktyg, som jemnt förslitas, samt till ångmachinens oeh det öfriga vidlyftiga måchineriets vidmakthållande och reparerande, som eljest måste med oberäknelig kostnad och tidsutdrägt ske på främmande verkstäder.
Att beräkna och bokföra dessa mellantider skulle icke allenast hafva fordrat en serskild Bokhållare, som i aflöning säkerligen kostat mer, än hvad de derigenom vunne resultater kunna anses värde, heldst som hela arbetskostnaden för å Myntverkstäderne förfärdigade machinerier sedan år i83o endast utgör 8,000 R:dr då den aproximativt bestämmes.
Dessutom borde alltid i betraktande tagas, att mera tid naturligtvis måste åtgå till arbeten, som endast stundtals och med tätare afbrott utföras, än då de med ens få fortsättas, hvarigenom i förra fallet en större kostnad skulle synas för dem hafva uppkommit, än den i sjelfva verket varit, serdeles om derjemte i betraktande tages, att arbetsfolket i alla fall icke kunnat umbäras, utan jemnt måste aflönas, enär allas biträde för sjelfva myntningen, eller för instrumentaliernas vidmakthållande, dagligen eller som oftast hvarje vecka behöfves.
Med mindre än att arbetarne hafva att påräkna jemn sysselsättning och säker utkomst, kunna inga sådane erhållas.
Derjemte bör ock ihågkommas, att vid en fabrik alltid blir förmånligt att kunna sysselsätta en eller tvenne arbetare utöfver dem, som för egenteliga göromålen erfordras, för att alltid hafva tillgång på öfvade personer, som vid de hufvudsakliga arbetena kunna ersätta dem, hvilka möjligtvis sjukna, begära sitt endtledigande, eller af andra anledningar icke kunna vidare begagnas.
Men om alla nu nämnde omständigheter äfven skulle kunna rättvisligen afvägas, återstår ännu consumtion af bränsle, biträde af liandtlangning, verktygs slitning, erhållen hjelp från i gång varande machinerier, att bestämma och beräkna för hvarje ny Mach i ne, som förfärdigas, om bokföringen skall bli fullt rättvis, och icke blott synas noggran, då den i sjelfva verket grundar sig på en mängd godtyckligt antagne förhållanden.
Det har deremot varit temligen lätt, att, på grund af den före fnyntningens början vid Myntet skedde tillverkning af Myntningsmachinerier, ( 21 ) soin ilå lättare liunde lill kostnaden calculeras, och tued kännedom af de belopp, som åtgått för materialier till de sedan i83o tillverkade Machinerierne, någorlunda nära bestämma det möjliga maximum, hvartill dessa uppgått, heldst sora, till rättelse för aflöningen, öfver alla myntets arbeten föres en Journal, som summariskt upptager huru hvarje arbetare varit sysselsatt.
På sådant sätt äro de aproximativt uppgifne kostnaderne funne och utförde i den till Pikets Ständers Revisorer lemnade Promemoria, hvilken i den afgifne Berättelsen finnes upplagen.
Ett Tusende
R:drs eller tolf procents minskning eller höjning i dessas totalbelopp förändrar den egenteliga myntningskostnaden för åren i83a och 1833 endast med 2%:dels procent, t. ex. från it8#ö procent till itVb.
Det lönar således säkerligen icke kostnaden alt serskildt bokföra machine-tillverkningen, enär sådant är af ingen vigt för sjelfva de liufvudsakliga resultatens bedömande.
Det är förut visadt, att det icke är möjligt behörigen Arerkslälla en sådan bokföring. /(:o Rikets Ständers Revisorer kafva ytterligare fästat deras uppmärksamhet dervid, att a) Myntningskostnaderne år i83o uppgått till 2 procent af det präglade myntets värde, men att, efter livad vid i83a års Statsrevision upplyst blifvit, påföljande året dock skall lemnat ett fördelaktigare resultat, emedan utgifterne för i83i, då tillverkningen oafbrutet fortgått och varit circa 1,000,000 R:dr Specie uti 4>8oo,ooo piecer, endast utgjort 1255dels procent, hvaremot b) Myntningskostnaden för i832 och i833 gifvit det ofördelaktigare resultat, att den åter uppgått till närmare 2 procent, ehuru de uppgifne villkoren för en lindrigare myntningskostnad blifvit uppfyllde, eller att myntniugen under dessa år fått i större skala oafbrutet fortgå.