Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Men, så framt ej kapitaler härstädes finnas, hvilka för närvarande sakna användning i nyttiga och naturliga rörelsegrenar — hvilket åter, enligt hvad den starka kapital-efterfrågan och höga räntefoten tyckas utvisa, icke i någon väsendlligare mån är händelsen — så måste följden häraf, oberäknadt den mera eller mindre olycksbringande rubbning, som i mångfaldiga enskilda kreditförhållanden skulle genom en dylik omflyttning uppkomma, nödvändigtvis blifva antingen att inhemska näringar skulle, till oberäknelig skada för hela samhället, kommu alt sakna nödigt förlag, eller ock att dessa näringar tvingades i andra Kongl. Maj-As Nåd.
Proposition M 53. it>
Sänder söka en ersättning för de kapitaler, hvilka genom
Statens konkurrens här hemma blifvit dem beröfvade.
Och alt en skuldsättning, som sålunda af enskilda måste ingås i utlandet, skulle blifva mera betungande, än om näringarne lemnats i ostörd besittning af de inhemska kapitaler, hvilka af dem begagnas, och staten deremot sjelf utomlands upplånat de medel, sorn för ifrågavarande allmänt nyttiga ändamål erfordras, — derom lärer icke något tvifvel kunna uppstå.
Men med iakttagande af ali den försigtighet, som sålunda i delta hänseende är af omständigheterna påkallad, hyser Kongl. Maj: t dock den öfvertygelse, att of dessa medel någon mindre del, hvilka här förslagsvis upptages lill 3,000,000, skulle, utan ringaste fara för näringarne eller penningeställningen, kunna erhållas inom landet, och att sålunda åtminstone en början kunde göras med införande af ett s. k. inhemskt fondsystem, angående hvars närmare anordning Kongl. Maj:t vill i det följande vidare utveckla sin mening.
Efter afdrag af nyssnämnda summa från det belopp, 23,000,000, hvilket skulle till jernvägsarbetenas bedrifvande anvisas, vore således återstoden, eller 20.000.000, hvad som nu behöfde genom ett utländskt lån anskaffas.
Men om, såsom här nedan skall närmare visas, svenska kapitaler äfven i denna upplåning böra kunna ingå till en del, och denna andel antages tili 4,000,000, blifver den egentliga utländska skuldsättningen vid delta tillfälle inskränkt lill 16,000,000 R:dr R:mt.
Då nu det temporära statslånet, hvilket, enligt Kongl. Maj:ts och Rikets Ständers beslut vid sisllidnc riksdag, med anledning af då inträffade, utomordentliga förhållanden, upptogs till riäringarnes understöd, utgjorde 12,000,000 R:dr, och detta lån före utgången af nästa år blifver tillfullo återbetaldt •— med hvilken operation den nu ifrågavarande upplåningen lätteligen k a n v på ett i flera afseenden fördelaktigt sätt, ställas i förbindelse; — så skulle, genom denna nya upplåning, totalsumman af svenska Statens utländska skuld icke komma att ökas med mera än 4,000,000 utöfver hvad den var vid slutet af sistlidne riksdag, utan att dervid tages i beräkning den amortering å förra jeruvägslånet, som sedan dess egt rum; hvaremot genom 12,000,OOO-lånets omflyttning från ett temporärt till ett amorteringslån, den till utlandet utgående ränte-utgiften för denna del af statsskulden otvifvela k tigt kommer att minskas.
Antager man sålunda, alt ett nytt amorteringslån å 20,000,000 R:dr skulle utomlands upptagas, så finnér Kongl.
Maj:t äfven, såsom nyss nämndes, denna upplåning lämpligen kunna och böra ställas i sammanhang med återbetalningen af det temporära statslånet; nemligen på det sätt, att af det nya lånet, hvars ändamål är att utgöra fond för jernvägsarbetenas bedrifvande under åren 1860—1863, en summa af 9,000,000, eller det belopp, som ännu återstår oinlöst af det temporära lånet, skulle användas till liqviderande af nyssnämnde lån, emot det att den s k. statslånefondens häremot svarande tillgångar och fordringar inom landet, hvilka eljest måste samtidigt med 12.000.000-lånets återbetalning, eller under sednare hälften af 1860, till fullo 16 Kongl. Majus Nåd.
Proposition M 55. indragas, i stället komma att tillläggas jernvägsfonden, för att i män af behof, jemte öfriga härtill anslagna medel, för dess räkning användas.
Härigenom skulle otvifvelaktigt följande ganska väsendtliga fördelar vinnas, nemligen: l:o. Liqoidcn af 12,000,000 länet kan med den största lätthet verkställas, och hvarje farhåga för någon financiel svårighet, till följd af vexelbrist eller silfverexport under den omförmälda perioden 1860, blir sålanda allägsuad.
E stället uppstår ett öfverskott af vexel tillgå ng å 7,000,000 R:dr, hvilket kommer att verka såsom en förstärkning af Bankens metalliska kassa. 2:o.
Statslånefondens utestående fordringar af omkring 0,000,000 R:dr, hvilka emellertid fortfarande skulle af Riksbanken förvaltas, och derå möjligen uppkommande förluster icke skola drabba jernvägsfonden, utan, såsom redan är bestämdt, Statsverket, för hvars räkning lånet blifvit upptaget, behöfde då icke, såsom i annat fall vore nödvändigt, till fullo indrifvas före 1860 års utgång; utan kunde anstånd härmed beviljas, så att återbetalningen af dessa medel — hvarå räntan efter 1860 års slut, då 12,000,OOO-lånet blifvit tillfullo betaldt, borde, genom bortfallandet af den nu för dessa lån beräknade provisionen, nedsättas till likhet med den vanliga diskonträntan — komme, i mån af behof och öfriga omständigheter. att fördelas på åren 1860 —1863. 3:o.
Jernvägsfonden, eller de tillgångar, hvarmed jernvägsarbetena skola besörjas, skulle komma att ordnas på ett lämpligare sätt, än eljest kunde ske; enär medlen till en del endast efter hand komme alt inflyta, då deremot vid indragningen af ett större utländskt lån nästan alltid händer, att för tillfället betydliga öfverskott uppkomma, hvilka då, till undvikande af ränteförlust, för en kort tid utsläppas i lånerörelsen och sålunda föranleda eller åtminstone bidraga till dessa hastiga omvexlingar i kapitaltillgången, som på aflfärslifvet utöfva ett så menligt inflytande.
Innan Kongl. Maj:t nu öfvergår till frågan om
Sveriges egen delaktighet i den ifrågavarande upplåningen, vare sig såsom deltagare i det amorteringslån, hvilket borde på främmande ort upptagas, eller mera direkt i form af ett s. k. inhemskt fondsystem, vill Kongl. Maj:t i korthet antyda skälen för Sin öfvertygelse, att dessa åtgärder erbjuda en lika enkel, som i alla hänseenden fördelaktig utväg att förstärka en inrättning, hvars fullkomliga och oförminskade säkerhet utgör en lifsfråga för hela landet, nemligen: Rikets Ständers Bank.
Då man besinnar, att den verkliga kapitalförmögenhet, som Banken eget, sedan alla dess skulder och förbindelser blifvit afdragna, vid slutet af sistlidet år uppgick till ett belopp, i rundt tal, af 23,217,000 R:dr, eller mera än 8,000,000 utöfver den summa af 15,000,000, hvartill grundfonden blifvit bestämd; och då dertill kommer, att, genom vinstmedel, kapitalet ytterligare til!vexer med omkring 2,000,000 om året; så synes det vara klart, alt, med hänsigt till Bankens för - Kongl. Maj-ls Nåd.
Proposition JH 53. 17 måga att, i händelse af en utredning, fullgöra alla sina förbindelser, icke det ringaste tvifvel om den fullkomligaste säkerhet kan uppstå.
Men Riks-banken har, förutom sin allmänna ovilkorliga skyldighet att, liksom hvarje annan anstalt eiler person, vid en möjlig slutliqvid göra hvar man rätt, äfven såsom sedelutgifvande Rank, hvars sedlar åtnjuta det vigtiga, i grundlagen fastställda privilegium, att gälla såsom lagligt mynt i riket, och sålunda äro underkastade tvångskurs, en häremot svarande förpligtelse att alltid vid anfordran inlösa dessa sedlar med silfver; och deraf följer också, att en särskild, synnerlig uppmärksamhet måste egnas åt de medel, som Banken eger, att under alla omständigheter kunna fullgöra detta åliggande, hvaraf icke blott enskild rätt och välfärd, utan ock hela samhällets ekonomiska ställning är i högsta grad beroende.
Någon ökad säkerhet i detta afseende, eller att Bankens vexlingsförmäga aldrig skall brista, ej ens för ett ögonblick, vinnes emellertid ieke endast derigenom att grundkapitalet förstärkes.
Ty. såvida denna förstärkning, såsom förr nästan alltid varit händelsen, åter användes i Bankens lånerörelse och sålunda kommer att beslå i fordringar hos enskilda, kan en större eller mindre tillökning i dessa fordringars belopp icke för Banken blifva ett medel att, vid förefallande behof, anskaffa silfver till förstärkande af sin vexlingskassa.
Härtill fordras, att. åtminstone någon del af kapitalÖfverskottet hålles i en sådan lorm, all densamma med lätthet kan förvandlas till silfver, d. v. s. består i sådana valutor, som, när behofvel så fordrar, kunna realiseras på den utländska marknaden.
Visserligen skulle i sådant afseende några af Europas mest kända och betryggade värdepapper, såsom t. ex. Engelska consols, kunna anses bäst uppfylla ändamålet; och ensidigt hade måhända varit, om vid den tid, då en öfverflödig vexel- och silfver tillgå ng hade gjort en sådan åtgärd lätt verkställbar, ett lämpligt belopp dylika papper blifvit af Banken inlösta.
Men, då möjligheten af ett sådant uppköp för framtiden blir beroende, bland annat, af yttre omständigheter, såsom kurs- och vexeltillgång; då Sverige dessutom nu skulle komma att sjelf utgifva statspapper, och det icke bör betviflas, att äfven dessa, — vare sig de, som ställas i utländskt mynt, eller de, som tillhöra ett inhemskt fondsystem, — skola, sedan de hunnit blifva kända, tillvinna sig det förtroende, att desamma vid förefallande behof lätteligen kunna utomlands afsättas mot klingande valuta: så lärer det i alla afseenden vara lämpligast, att den reservfond, hvars vigt för Banken är i det föregående visad, kommer att bestå af svenska stats-obligationer.
Till Rikets Ständers disposition finnes för närvarande den bankovinst, som för åren 1857—1889 influtit, uppgående till omkring 6,000,000 B:dr, hvartill emellertid kunna läggas ytterligare omkring 2,000,000, derest, såsom Kongl. Maj:t anser rättast, äfven 1860 års vinst tages i beräkning* så att hädanefter den tid, för hvilken inflytande bankovinst disponeras, kommer Bih. till 11 St.
Brot. 1859 & 1S60. 1 Sami. t Afd. 19 Haft. 3 18 Kongl. Maj:ts Nåd.
Proposition M 55. att öfverensstämma med tiden för den löpande statsregleringen.
Af dessa medel borde nu, enligt Kongl. Maj:ts tanke, en summa, som det tillhör Rikets Ständer att bestämma, men som förslagsvis antages till 6,000,000 R:dr, successivt användas till inköp af svenska statspapper, för att sålunda bilda den nyss omförmälda reservfonden; hvarigenom skulle vinnas de förenade fördelarne, alt Bankens ställning, hvilken härvid i främsta rummet bör afses, blefve på ett synnerligen verksamt sätt konsoliderad (utan att dess framtida ränte-inkomst bör blifva mindre, än om samma medel på enskilda händer utlåntes) samt att en del af stats skulden, nar så kan ske, placerades på ett sätt, att räntorna för densamma, i form af ökad bankovinst, komme Staten sjelf till godo.
I sjelfva verket skulle genom en sådan anordning ingenting annat ske, än att en del af den disponibla bankovinsten användes till jernvägs-byggnadernas utförande, fastän med det väsendtlig» vilkor, att
Banken erhåller ett häremot svarande belopp stats-obligntioner, hvilka gifva Banken inkomst, och hvilka, i händelse af behof, kunna användas till förstärkande af dess metalliska kassa.
Frågan, huruvida den till uppköp af svenska statspapper afsedda summan borde uteslutande nedläggas i det lån, som skulle komma att utomlands upptagas, eller om ej åtminstone en del deraf bör ingå i det inhemska fondsystemet, är icke af någon afgörande vigt, enär otvifvelaktigt begge slagen af obligationer äro för ändamålet användbara.
Det kan emellertid ej nekas, att de fonder, hvilka komma att ställas i utländskt mynt, sannolikt skulle blifva, i händelse af behof, lättare afsättlig» på den utländska marknaden, än obligationer på svenska språket och i svenskt mynt; men å andra sidan torde det också böra medgifvas, att det vore nyttigt, om någon impuls gåfves åt det inhemska nya fondsystemet; äfvensom del icke bör lemnäs oanmärkt, alt ränte-inkomsten af de inhemska obligationerna förmodligen kommer alt blifva något högre än af de utländska.
Förslagsvis framstäiles derföre nu, att den uppgifna summan, 6,000,000, måtte på det sätt fördelas mellan begge slagen af obligationer att frdelar, eller -1000.000, användas till delaktighet i det utländska lånet — en omständighet, som säkert vid dess negocierande skall utöfva en ganska gynnsam inverkan — och den återstående tredjedelen, eller 2,000,000, deremot nedläggas i de inhemska fonderna.
Då nu dessa sednare, enligt hvad förut blifvit anfördt, vid delta tillfälle torde böra inskränkas till ett totalbelopp af 5,000,000 R:dr, skulle således den summa, sorn påräknades blifva upptagen af allmänheten, ej belöpa sig till mera än 5,000,000; och att delta kapital kan, utan all känning förvår inre penningeställning, äfvensom utan all svårighet, erhållas inom landet, såvida vilkoren för upplåningen ställas uti ett lämpligt förhållande till den närvarande räntefoten i allmänhet, — derom hyser Kongl. Maj:f, för Sin del, så mycket mindre något tvifvel, som det ej blott för mången enskild, utan äfven för åtskilliga verk och inrättningar samt allmänna kassor, hvilkas kapitaltillökning under en tid af 5 år otvifvelaktigt uppgår till lika mycket, som hela den ifrågavarande summan, svårligen torde finnas någon lämpligare utväg alt säkert och fördelaktigt placera sina Kongl* Moj:ls Nåd.
Proposition M 53. 19 tillgångar; men, om likväl den nyssnämnda summan af 3,000,000 icke, på sätt här blifvit påräknadt, skulle komma att tillfullo inflyta, torde för sådan händelse, på det ej någon minskning härigenom måtte uppkomma i det belopp, som för jernvägsarbetena blifvit afsedt, Riksgiilds-konloret böra bemyndigas att, genom tillfällig upplåning, fylla den brist, som i berörde hänseende kan uppstå. f afseende å vilkoren för den omförmälda upplåningen inom landet, eller de s. k. inhemska (onderna, är Kongl. Maj:t af den åsigt, alt man helst borde antaga systemet af perpetuela räntor, eller sådana, som val äro på Statens, men icke på långifvarens sida uppsiigbara, och som ej hedler äro underkastade utlottning, utan der amorteringen sker genom uppköp af obligationer.
En bland fördelat ne af detina form för upplåningen ur den, alt, utan någon förlust för Staten, obligationerna kunna utgilvas till lägre kurs än den nominela, sarida den minskning som härigenom uppkommer i det effektiva kapitalet, godtgöres genom en motsvarande, eiler ännu större, minskning i den ränta, som ur förskrifven; hvilket åter långifvare!) gerna plägar underkasta sig, emot tryggheten för honom att dylika papper med lägre kurs icke gerna kunna genom uppsägning konverteras.
Men, enär allmänheten härstädes ännu har föga erfarenhet och vana vid sådana papper, der den lägre räntan motväges af en lägre kurs eller, med andra ord, ett underpris vid kapitalets förvärfvande, utan helst torde önska, åtminstone till en början, att erhålla sådana obligationer, som väl betalas till sitt fulla uorniiioI—belopp, men som också draga en häremot svarande skälig ränta; så vore del sannolikt tjenIigast, om 2 särskilda serier af det inhemska lånet utgåfves med olika slags obligationer, hvaraf det ena slaget utlemnades al pari och det andra efter en fastställd lägre kurs.
Hvad beträffar räntans storlek ä dessa obligationer, anser Kongl. Majit, att densamma å förra slaget, eller dem, som hafva pari-kurs, bör bestämmas till 3 procent, och å det sednare slaget, med nedsatt kurs, till 3,b'3 procent, eller 3 R:dr 63 öre för 100 R:dr.
Lägre ränta, än 3 procent al pari lärer, med afseende på alla nu förhanden va rande omständigheter, icke kunna vid detta tillfälle erbjudas, utan äfventyr, att obligationerna skola komma att sakna efterfrågan.
Och äfven om del skulle visa sig, att denna ränta framdeles kunde i mer eller mindre mån nedsättas, vore någon egentlig skada af bestämmelsen om en högre ränta för näivarande likväl icke att befara, hvarken lör Slaten, genom en fortsatt ränteförlust, eller fiir den allmänna penninge-ställningen, genom kapitalernas öfverdrifna tillopp åt detta håll.
Ty, hvad beträffar
Statsverket, hade detta alltid en öppen utväg att bereda sig nedsättning i räntefoten, när sådant af förhållandena påkallas, derigenom, att, efter föregången uppsägning, nya obligationer utgifvas i de gamlas ställe, d. v. s länet konverteras till den lägre ränta, sorn då kan betingas; och, hvad penninge-ställningen vidkommer, ligger i summans inskränkning till det relativt obetydliga beloppet af 3,000,000
R:dr en så tillräcklig garanti mot all större rubbning i kapitalernas placering, att någon farhåga i detta hänseende icke lärer kunna uppstå. 20 Kongl. Majus Nåd.
Att årliga räntan å den andra serien af obligationer, hvilka skulle komma att utgifvas till nedsatt kurs, blifvit föreslagen till 3,63 (3c'Yi0o) procent, eller 3 R:dr 65 öre för 100 Ridr, har sin grund deruti, alt denna räntefot medför en påfallande och särdeles önskvärd enkelhet vid ränteliqvidéns beräkning.
Räntan kommer nemligen då att utgöra 1 öre per dag för 100 R:dr, och det blir derigenom för hvar och en, äfven den minst kunnige, lätt att, vid öfverlåtelse!) af en obligation, beräkna den derå upplupna räntan.
Och då den ä det nedlagda kapitalet effektivt utgående räntan i allt fall beror på den kurs, hvartill obligationerna utgifvas, så synes tillfället icke böra försummas att, vid den mera godtyckliga räntefotens bestämmande, välja en sådan, som, enligt hvad nyss blifvit visadt, erbjuder en i praktiskt hänseende synnerligen fördelaktig enkelhet.
Men hufvudfrågan är här emellertid att bestämma kursen, hvarefter dessa obligationer skola utlemnas; ty härpå beror naturligtvis, såsom olvanföre nämndes, den effektiva ränta, som för kapitalet erhålles.
Upplysningsvis må här anföras, att, om en obligation å 100 R:dr, med ränta af 3,63 (3M/ioo) procent, inköpes för 75 R:dr, sä inbringar detta kapital (73 R:dr), hvarå således erhålles i ränta 5 R:dr 65 öre, 5 procent.
På samma sätt, i händelse obligationen mottages till 76
R:dr 84 öre, blir den effektiva räntan 4% procent; och i fall kursen är 81 R:dr 11 öre, blir räntan 4‘A> procent; samt vid en kurs af 85 R:dr, lika med 4,30 (4:i(l procent, o. s. v.. eller med andra ord: 5 procent al pari motsvarar en kurs af 73. 4% » » » » 76,84. 4l/2 » » » » 81,11.
Enligt Kongl. Maj:ts åsigt bör nu den kurs, hvartill dessa obligationer skulle utgifvas, bestämmas till 80 procent af nominal-beloppet; i hvilket fall den ränta, som långifvaren erhåller å det effektiva kapitalet, uppgår till 4,56 procent, eller 4 R:dr 56 öre för 100 R:dr.
Att denna räntefot, af något mera än 41 .j procent, bör anses tillräckligt hög, när långifvare!), till följd af den nedsatta kursen å obligationerna, är betryggad för en räntekonversion, synes kunna antagas; men att fastställa obligationernas utgifningskurs til! högre än 80 procent, hvarigenom den effektiva räntan skulle komma att ytterligare minskas, anser Kongl. Majit ej heller lämpligen kunna ske, helst då man tager i betraktande, att samtidigt med dessa äfven skulle utgifvas en annan serie af obligationer, hvilka visserligen, i anseende till sin kurs al pari, vore underkastade konvertering, men derå räntan emellertid tillsvidare utgjorde 5 procent.
På grund af hvad nu blifvit anfördt, viii Kongl. Majit, som under denna dag allåter särskild nådig proposition till Rikets Ständer, angående planen för sjelfva jernvägs-arbetenas fortsättande, härmed i nåder föreslå, beträffande de financiela frågor, som med jernvägs-byggnaderna hafva gemenskap: Kongl. Maj:ls Nåd.
Proposition JV? 53. 21 l:o 2:o 3:o ■l:o 5:o 6:o 7:o 8:o 9:o 10:o alt till jernvägs-arbeteiias fortsättning under åren 1860—1865 må anvisas en summa af 25,000,000 R:dr R:mt, hvilka medel skola emot fonderade obligationer för svenska Statens räkning upplånas; att af dessa 25,000,000
R:dr ett belopp, motsvarande 20,000,000, upptages såsom amorteringslån, stäldt i utländsk myntsort; o 1 j 1 att återstående 5,000,000 R:dr upplånas mot stats-obligationer på svenska språket och å svenskt mynt, hvilka blifva uppsägbara på låntagarens, men icke på långifvarens sida, och hvarå amortering sker genom uppköp af obligationer; att af dessa inhemska stats-obligationer två olika slag utgifva», mellan hvilka långifvare!! eger fritt val, hvaraf det ena slaget drager en ränta af 5 procent, och det andra af 3,65 (38'Vi00) procent, eller 3 R:dr 65 öre för 100 R:dr, allt för år räknadt; att de obligationer, som löpa med 5 procents ränta, tillhandahållas långifvaren efter kurs al pari, men obligationerna med 3,65 procents ränta, till en kurs af 80 procent utaf nominal-beloppet; att, i händelse den upplåning, sorn enligt mom. 3 bör ske mot inhemska stats-obligationer, ej skulle komma att uppgå till det belopp, hvartill densamma blifvit beräknad, Riksgälds-kontoret skall* på det icke någon brist härigenom må uppstå i de tillgångar, som för jernvägs-arbetet äro afsedda, bemyndigas genom tillfällig upplåning fylla hvad som i den påräknade summan kan komma att fattas; att af Rikets Ständers Banks vinstmedel, det belopp, som Rikets Ständer kunna finna för ändamålet disponibelt, och som här förslagsvis upptages till 6,000,000
R:dr, användes till bildande af en reservfond för Banken, genom uppköp af svenska stats-obligationer; samt att af nyssnämnda summa 2/3:delar, eller förslagsvis 4,000,000, nedläggas i sådana obligationer, som i mom. 2 omförrnälas, och V3:del, eller 2,000,000, i det slags obligationer, hvarom mom. 3 och 4 handla; att af de medel, som enligt mom. 2 skola mot obligationer i utländsk myntsort upplånas, ett belopp, motsvarande den del af det vid sednaste riksdag för ett särskildt ändamål upptagna statslån å 12,000,000 R.dr, hvilken ännu är obetald, utgörande i svenskt mynt 9,000,000 R:dr, skall användas lill liqviderande af detta statslån på de tider, som dertill äro kontraktsenligt bestämda; att i stället för dessa, till det temporära statslånets återbetalning sålunda disponerade medel, den s. k. statslånelöndens behållningar och inom landet egande fordringar skola komma att utgöra en tillgång, som, jemte öfriga härtill afsedda medel, blir till jernvägs-arbetenas bedrifvande anvisad; att, som dessa statslånefoodens medel, hvilka nu äro till största delen utlånta, och som, enligt gifna bestämmelser, skola vara före 1860 års utgång till fullo återbetalda, icke torde behöfva vid denna tid för jernvägs-arbetet användas, 22 Kongl. Majus Nåd.
Proposition N:o 53. utlåningen af denna fond ma komma alt lills vidare fortfara, och indragningen af dithörande medel fördelas i män af behof oell öfriga omständigheter på åren 1860—1863: 11:0 att förvaltningen af statslanefondens omförmälda medel, — hvarå räntan, efter 1860 års slut, då det temporära statslånet blifvit till fullo liqvideradt, torde, genom upphörandet af den särskilda provision, som nu utgår för dessa lån, böra blifva lika med den vanliga diskont-räntan, — fortfarande må besörjas af Riks-banken, enligt de närmare föreskrifter, som äro, eller vidare kunna komma att blifva meddelade; 12:o att räntevinsten å denna fond, sedan den utländska skuld, som motsvarar densamma, blifvit liqviderad, kommer att tillfalla Riksgälds-kontoret, hvaremot också möjligen härå uppkommande förluster, i öfverensstämmelse med hvad som i detta hänseende redan är bestämdt, skola ersättas af Riksgälds-kontoret, så att någon minskning i det belopp, som för jernvägs-arbetena härifrån på räknas, icke kommer att ega rum.
De närmare bestämmelser och föreskrifter, hvilka, i händelse af bifall till nu omförmälda förslag, för öfrigt må finnas för deras genomförande af beholvet påkallade, torde af Rikets Ständer, såsom högsta Styrelse för Riksgälds-och Banko-Verken, i behörig ordning meddelas; Och Kongl. Muj:t förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen.
År och dag, som ofvan. CARL.
J. A. Gripenstedt. kongl Maj:Is Nåd.
Proposition JYs 53. 23 Utdrag af Protokollet öfver Finans-Ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Stats-Rädet å Stockholms Slolt den 17 November 1859.
Hans Excellens, Herr Justitie-Slatsministern, Friherre De Geer, Hans Excellens, Herr Statsministern för Utrikes Ärendena, Friherre Manderström, Stats-råden: Wallensteen, Gripenstedt, Almqvist, Ehnemark, Herr Grefve Hamilton, Lagerstråle, Björnstjerna och Malmsten.