Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet instämmer belt och hållet i de skäl, som, på sätt här ofvan förmäles, blifvit anförde för beviljande af tull-frihet vid införsel af alla nu i taxan från och med »Virke» till och med »Al träd» upptagne trävaru-artiklar, med undanlag af »Fanérskifvor», i afseende å hvilka Utskottet bär nedan vill särskildt sig yttra.
Dessa artiklar, litet eller intet bearbetade, ifrågakomma icke till införsel annat än såsom dels behöfliga råämnen lör vissa näringar, dels så beskaffade nödvändighets-varor, att de icke böra utgöra föremål lör beskattning; och vill man genom tull-lagstiftningen åstadkomma besparing af landets egna skogar, så erbjuder sig dertill icke något lämpligare och mindre störande medel, än den tullfria införseln.
Utskottet hemställer alltså, alt tullfrihet må beviljas för följande uti införsels-tariffen under hufvudrubriken »Trädvaror» upptagna artiklar, nemligen:
Virke, oarbeladt, sågadt eller tillhugget.
Bandstakar.
Bjelkar och sparrar af furu och gran.
Bräder oell plankor, sågade.
Enträd och Enstafrar.
Gevärstocksämnen.
Handspaksämnen.
Lister, Läkter.
Master, Bogspröt och Spiror.
St. rrol. 1833 ISSI.
S Sami.
I Afd. 2 Hafi. 8 58 Bevillnings-Utskottets Betänkande, N:o 3. 'ugvirke. lill.
Pumpträd.
Ribbor.
Stäfver, lagg- och botten-.
Yed, och Årträd.
Fanérskifvor åter äro så mjcket bearbetade varor, att de både kunna och, då större anläggningar inom landet för fanérsågning linnas, äfven böra åsättas införselstull.
Denna, nu bestämd lill 20 proc. af värdet, torde dock böra utbytas emot viglförtullning; och hemställer Utskottet, som ansett sistnämnde lörtullnings-grund böra antagas för här nedan vidare omförmälde snickare-arbeten, att Fanérskifvor må draga hälften af den tull, som varder bestämd för snickare-arbeten af samma trädslag.
Den å svarfvare-arbeten, ej specificerade, till 33?r proc. af varuvärdet stadgade införsels-tull, 1 R:dr pr skalp., torde böra nedsättas till 30 sk. pr skålp.
Rubriken »alla andra mer eller mindre arbetade Trädvaror, ej specificerade, derunder inbegripne nedslagne tunnor samt ej specificerade snickare-arbeten, med eller utan betsning, målning eller lackering», hvarå tullen nu utgör 33 j proc. af värdet, sammanfattar den oändliga mängd i taxan ej specificerade artiklar, hvari snickare-arbeten ensamme eller i förening med flera andra yrkens produkter ingå; och värde-förtullningen, i allmänhet förkastlig, blir det ännu mera, der dess tillämpning träffar en så betydlig varuklass, som denna, hvars rätta uppskattning måste vara ytterst svår att kontrollera.
Både Norrska och Danska tull-taxorna innehålla vigt-förtullning för denna artikel; och i likhet dermed samt på här anförda skäl tillstyrkte Bevillnings-Utskotlet vid sistlidne riksdag, hvad Utskottet ock nu förnyar, att förenämnde rubrik »alla andra mer eller mindre arbetade Trädvaror etc.», må erhålla de förändrade redaktions- och tullbeslämmelser, som i bilagde taxe-förslag finnas intagne.
För Tågvirke, nytt, hvarå den i taxan till 24 sk. pr lisp. stadgade införsels-tull, genom Kongl.
Kungörelsen den 11 Juni näsllidne år, blifvit intill innevarande års slut nedsatt till 16 sk., har Herr Grape yrkat tull-frihet; och ehuru Utskottet, lika med bemälde motionär, anser sjöfarten och skeppsbvggeriet böra i möjligaste mån beredas lindring uti hittills stadgade tull-satser, får dock icke, å andra sidan, förbises rättvisan emot andra näringar.
Råämnet, hvaraf tågvirket tillverkas, är visserligen härstädes tullfritt, men deremot i produktions-orten belagdt med en utförsels-tull, som trycker härvarande förbrukare, och möjligen skulle sätta honom ur stånd att, utan någon tull å det utländska tågvirket, bestå i täflan dermed.
Utskottet hemställer pä dessa skäl, alt, den ai' Kongl. Maj:t till 16 sk. pr lisp. nedsatta införsels-tull å Tågvirke må i den blifvande tull-taxan intagas.
Gällande taxa indelar artikeln »Ull» i »grof, jutsk och isländsk eller annan härmed jemförlig», med'2 sk. och »all annan» med 6 sk. införsels-tull pr skålp., samt inskränker införseln af grof ull till vissa uppräknade städer.
Herrar Hjerta och Brinck samt Riksdags-fullmäktigen Johannes Nilsson hafva yrkat tullfrihet å all ull.
Herr Grefve Lewenhaupt, som äfven företrädesvis föreslagit tullfrihet, har alternatift, lika med Herr Schwan, hemställt, att ull, alla slag, måtte till lika. tullsatts, 2 sk. pr skålp. upptagas; hvarförutan Herr Grefve Lewenhaupt äfvensom Bevillnings-Utskollets Belänkande, N:o 3. 59 Herr J. F.
Ehenman ansett införseln af grof ull böra tillåtas alla stapelstäder, eller åtminstone, enligt Herr Ekenmans förslag, staden Carlshamn.
Herr Hjerta bar företrädesvis utvecklat skälen för den föreslagna tullfriheten.
I vårt nordiska klimat vore framför allt annat af vigt, att kunna tillverka eller erhålla yllefabrikater så billigt som möjligt, och att underlätta tillfället för husfliten att omfatta en sådan tillverkning.
Då ändamålsenligheten af den tullfrihet, som är bomull och silke medgifven, vore allmänt insedd, funnes icke mera än ett skäl för tillämpningen af en motsatt grundsats i afseende på det tredje råämnet ull; och detta skäl vore inhemska furskötselns uppmuntran.
Erfarenheten om fårskötselns långsamma och obetydliga framåtskridande, oaktadt både tullskyddet och ganska betydliga direkta uppoffringar från statens sida, gåfve emellertid vid banden, att resultatet icke motsvarat uppoffringarne, och att framgången af ullproduktionen beror af andra omständigheter än tullpremier.
Det vore kändt, att Svensk ull kunnat i utlandet på förmånligare vilkor afsättas, än på den Svenska marknaden, och att
Svenska ullproducentens ofördelaktiga ställning härrörde ifrån brister i sjelfva handelsbruket, som genom tull-afgifter icke kunde motvägas.
För flertalet af landtman, som sjelfve förbruka sin ull, vore tullsatsen såsom skydd likgiltig, hvaremot äfven deras intresse fordrade, att de lill billigt pris erhölie de nödige yllebeklädnader, hvilka do ej sjelfva tillverka.
Den minskning i stats-inkomsterne med omkring 100,000 R:dr, som tullfriheten å ull skulle förorsaka, motvägdes fullkomligt af fördelarne af lättad tillgång till ifrågavarande nödvändighels-vara; men då kläde och andra yllefabrikater samtidigt åsattes så måttlig tull, alt densamma icke uppmuntrade till tull-försnillning, så kunde det icke betviflas, att den i ull-tullen förlorade inkomst skulle mer än tillräckligt betäckas genom införsels-afgifterne å sådane ylleväfnader, som nu till riket insmugglas.
Utskottet instämmer i dessa Herr Hjertås åsigter i afseende både på tullsatsens overksamhet, såsom uppmuntran för den inhemska fårskötseln, och på sannolikheten, att måttliga tullsalser å ylleväfnader skola fullt inbringa den inkomst, som tullen å ull nu medför; likasom Utskottet är förvissadl, att fullkomlig tullfrihet å ull skulle långt mera, än det hittills, till skydd för ylleväfnads-industrien, följda prohibitiv-systemet, främja denna industris utveckling; men dä följderne af alltför hastiga omkastningar i tull-lagstiftningen icke torde kunna med säkerhet på förhand beräknas, och den lättade införseln af ylleväfnader, som Utskottet nu funnit sig kunna föreslå, kommer att för den friare täflan förnämligast utsätta den del af inhemska ylleväfnads-industrien, som sysselsätter sig med tillverkning af finare, i förhållande till vigten dyrbarare alster, samt denna industri åter egentligen förbrukar den med högre tullsatsen belagda finare ullen, hvarpå tillgång till nedsatt pris alltså företrädesvis bör beredas, så hemställer Utskottet, såsom lämplig öfvergångsåtgärd, alt införsels-tullen å Ull, alla slag, må bestämmas till 2 sk. pr skålp.
Vid hvilket förhållande all fråga om inskränkning i rättigheten att införa grof ull torde böra förfalla.
Den under sednare tider medelst stats-anslag uppmuntrade och numera till en af vetenskapsmän väl vitsordad fullkomlighet uppdrifna inhemska tillverkningen af skeppskronometer-ur saknar för närvarande allt skydd af tull-lagstiftningen emot täflan med ullandels, af flera fördelar och synnerligen en starkare afsättning, gynnade fabrikation.
Sedan slats-anslagen numera upphört och kronometer-fabrikationen följaktligen blifvit lemnad utan allt stöd af det allmänna, måste tiden vara inne för tull-lagstiftningen att egna nämnde fabrikation samma uppmärksamhet, som öfrige inhemska näringar; men då en lill 25 procent af varuvärdet antagen tullsats skulle, mod afseende 60 Bevillnings-Utskotlels Betänkande, N:o 3. å artikelns stora värde i förhållande till varans ringa volym, motverka tullsatsens ändamål, föreslår Utskottet, att under hufvudrubriken »Ur» må intagas en ny rubrik »Skeppskronomeirar» och derå bestämmas 15
R:dr införsels-tull pr stycke eller 5 procent af varuvärdet.
Urband och ' Till undvikande af värde-förtullningen, som nu är stadgad för Urband och UrUrkedjor. kedjor af sammansatta eller, såsom arbetade, ej specificerade ämnen, förnyar Utskottet det vid sistlidne riksdag gjorda förslag, alt nämnde ärliklar må tullbehandlas lika med det ämne, arbetadt, hvaraf de hufvudsakligen bestå, eller, der detta ej kan med säkerhet urskiljas, efter del i dem ingående ämne, som drager högsta tull-afgift.
Verktyg.
På de vid artiklarne Redskap och Machinerier här ofvan anförda skäl, hemstäl ler Utskottet, att införselstullen å Verktyg för slöjderne och handlverkerierne, ej kpecificerade, må nedsättas från 15 lill 5 procent af värdet.
Bland andra åtgärder till nykterhetens befrämjande har Herr L. II.
Henschen föreslagit, att införsels-tullen å de Vinslag, hvilka icke, såsom portvin och madeira, voro synnerligt sprilhaltiga, måtte nedsättas till j:del eller J::del af tullens nu varande belopp, 24 sk. pr kanna »pä fastager» och 1 R:dr kannan »på buteljer», hvaremot Riksdags-fullmäktige Lars Magnus Knutsson från Östergöthlands och Olof Persson från Blekinge län uti särskilta motioner yrkat, att, då nykterheten icke endast genom bränvinets, utan, lika mycket, genom andra rusgifvande dryckers fördyrande borde främjas och en minskad konsumtion af vin och andra utländska drycker skulle på tillgången v af landets klingande mynt utöfva, ett gynnsamt inflytande, införselstullen ä vin måtte höjas, enligt L. M. Knutssons förslag, i män af den beskattning, som blefve åsatt bränvinstillverkningen, och, enligt Olof Perssons mening, till åtminstone 3 R:dr kannan; i sammanhang hvarmed sistbemälde motionär tillika föreslagit betydligt skärpta straffbestämmelser af icke mindre än 5 års fästning m. m. för den, sorn beträddes med smuggling af ifrågavarande artiklar.
Sistnämnde förslag tillkommer det icke Bevillniugs-Ulskottet att i sammanhang med lulltaxe-regleringen upptaga till behandling.
Hvad åter angår motionärernes skiljaktiga åsigler om en allmännare vinförbruknings inflytande på nykterheten, så lärer väl Herr Henschens mening otvifvelaktig! ega företrädet, för sä vidt den allmänt öfverklagade bränvins-konsumlionen är det onda, hvaraf nykterheten mest och svårast lider; men, såsom Utskottet här ofvan vid artikeln Humle antydt, torde ett lämpligare surrogat, än vin, böra sökas.
Det visserligen billiga pris, hvartill åtskilliga vinsorter kunna å produktionsorten erhållas, skulle redan genom transport- och handels-omkostnader, oberäknadt tullafgiften, så väsendtligt fördyras, att vinkonsumtionen endast undantagsvis tillgodokomrne den samhällsklass, som nu i synnerhet utgör bränvinets förbrukare.
Efter Utskottets tanka blefve ändamålet med den af Herr Henschen för vissa vinsorter föreslagna tullnedsättning hufvudsakligen förfeladt, likasom det torde kunna förutses, all skiljaktiga tullsatser å olika vinslag skulle föranleda betänkliga misstag vid tullbehandlingen» Utgående från den åsigt, att vin fortfarande måste bär betraktas såsom öfverflödsvara och med hänsigt tillika till den betydliga tull-inkomst, som Statsverket deraf åtnjuter, hemställer Utskottet således, ' att införselstullen å
Vin må bibehållas oförändrad. Bevillnings-UlskoUets Betänkande, N:o 3.
Deremot liar, vid de hänne sist förflutna riksdagarne, uppstått fråga om antagande af ett annat förtullningssätt så väl för bränvin och sprit, som för vin, än det nu brukliga.
Det har nemligen blifvit upplyst, ali förlullningen per kanna, både i afseende på spirituosa på buteljer och ännu mera på fat, gåfve anledning till ganska väsendtliga misstag vid bestämmande af varans verkliga qvantitet.
Den föreskrifna rojningen af vin och spirituosa på fästager lemnade, i de flesta fall, ett för afgiftsberäkningen högst ofördelaktigt resultat.
Utom den osäkerhet, som vore en oundviklig följd af kärlens ständigt vexlande, oregelbundna form, underlättade rojningsmethoden bedrägerier af mångfaldig beskaffenhet.
Denna method hade funnits så osäker, att den på ett enda vinfat utvisat från 20 ända lill ()0 kannors innehåll under det verkliga, vid uppmätning utrönta; och emellertid vöre det omöjligt att å tullkammare, der större partier till förtullning på en gäng förekomma, utöfva den kontroll medelst fatens uppmätning, som nu gällände förtullningssätt gjorde behöflig, oberäknadt den kostnad och tidsutdrägt samt menliga inverkan pä sjelfva varan, som genom fatens störtning och uppmätning förorsakades.
Af dessa skäl ifrågasattes, att, pä sätt ock. i andra länder vore antaget. vigtförtulluing af spirituosa, såsom medförande stor vinst för både tull-kontrollen och de trafikerande, äfven här måtte införas.
Bevillnings-Utskottet vid sistlidne riksdag länn väl frågan icke varå i så utredt skick, att Utskottet kunde till antagande föreslå viglförtullning, men ansåg likväl densamma förtjena särdeles uppmärksamhet, och tillstyrkte derföre Rik.
St., tilt i underdånig skrifvelse anhålla, det Ii.
M. läcktes närmare lula utreda förhål landel och, derest, vigtförlullning af ifrågavarande artiklar skulle finnas medföra öfvervägande fördelar, infora hestumme/serne derom i den blifvande tulltaxan, med möjligen ramsta rubbning i, de tulla/gifter, Rikets Ständer efter gällande för lull ning s-grund un loge.
Delta förslag biel' väl af Rikets Ständer godkänd t, men förbisågs vid expeditio nen af Rikets Ständers underdåniga skrifvelse angående tulltaxan, och korn således icke under Kongl. Majlis nådiga pröfning.
Vid detta förhållande och då frågan om förändradt förtullningssätt för vin och spirituosa eger synnerlig vigt, tillstyrker Utskottet ånyo, att Rikets Ständer måtte till Kongl. Majit aflåta underdånig skrif velse af det här ofvan anförda innehåll.
Med afseende å näringarnes behof och i öfverensstämmelse med Kongl. Majits Finsten. förslag, hemställer Utskottet, att införsels-tullen å / lusten, rå eller renad, må nedsättas från 1 sk. 6 rst. till 8 rst. pr skålp.
Då V ismut utgjorde ett material för vidare tillverkning, och införsels-tullen derå Vismut. icke gåfve Staten någon egentlig inkomst, har Herr Hjerta föreslagit tullfrihet för nämnde artikel.
Den obetydliga införseln år 1852 — endast 49 skålp. — synes emellertid bevisa, hvad ock Utskottet i öfrigt erfarit, att något skäl i varans behöflighet för inhemska nä ringarne ej påkallar den ifrågasatta förändringen, hvarföre Utskottet hemställer, att Herr Hjertås förslag uti nämnde hänseende mätte lemnäs utan afseende.
I afseende å artikeln »Väfnader» innefatta de lill Utskottet remitterade motioner väfnader. hufvudsakligen följande framställningar.
Under antagande, att Rikets Ständer vid denna riksdag stannade vid den öfverlygelsen. att de införsels-förhud, som ännu gälla för en del väfnader, böra upphöra, och all införsels-afgilterne böra bestämmas hvarken sä höga, att de blifva helt och hålt let illusoriska, eller så låga, att de inhemska fabrikanterne på en gång sättas ur stånd 62 Bevillnings-Vtskottets Betänkande, N:o 3.
Helsiden-. alt uthärda täflan med det företräde i arbetsskicklighet, kapital, tekniska uppfinningars fullkomnande och arbetsfördelning, sorn man mäste tillerkänna de utländska fabrikerne, bär Herr Hjerin, utan att uppgifva några bestämda lullsatser, framställt den grundsats, att införsels-tullen å väfnader borde bestämmas icke lägre än 15 och icke högre än 25 procent af medelvärdet, uträknadt efter vigt och efter utrönande af de verkliga priserne på rudimaterie!-, jemte ränta på förlaget och arbetskostnaden, samt att, vid det närmare bestämmandet för de särskilda slagen af väfnader, inom detta utrymme mätte tagas i betraktande, i hvad mån teknisk färdighet, arbetsskicklighet och stort anläggningskapital mer eller mindre ingå i tillverkningen.
Så skulle exempelvis för sådana släta varor, som, utan behof af någon större konst eller vana hos arbetaren, kunna produceras antingen på mekaniska väfstolar eller på en vanlig handväfslol, såsom släta bomullstyger och gröfre kläden öfver en viss vigt för hvarje stycke om ett gifvet alntal och bredd. icke åsättas öfver 15 procent, finare kläden och släta sidentyger mellan 15 och 20 procent, samt tryckta och faponerade tyger 25 procent af värdet, efter skålpundtal.
Herr Brinck åter har, jemte tillstyrkande i allmänhet af de förändringar, som upptagas i en af Stockholms och Götheborgs manufakturhandlande till Kongl. Maj:t ingifven underdånig petition, särskildt föreslagit upphäfvande af införsels-förbudet å heloch halfylle-väfnader, samt stadgande af införsels-tull å de förra, såsom kläde, drapp m. fl- till 1 R:dr eller 1 R:dr 16 sk. pr skålp., samt å halfylle-väfnaderne till 36 sk. skålpundet.
Jemte yrkande om införsels-förbudens upphäfvande i allmänhet samt särskildt för sidenväfnader, har Riksdags-fullmäktigen Johannes Nilsson föreslagit, att införselstullen å flor. gaze, tyll och helsiden må nedsättas till 3 R:dr, samt att nu stadgade tullsatser å halfsiden-väfnader, äfvensom å hvita bomulls-väfnader, samt shawlar och shavvletter af ull eller ull och bomull tillsammans, måtte till hälften förminskas.
Utskottet har tagit dessa motioner i öfvervägande i sammanhang med pröfningen af hvarje särskild i taxan upptagen artikel, för hvilken pröfning
Utskottet nu går att redogöra.
De under hufvud-rubriken »Helsiden-väfnader» upptagna artiklarna »Flor, Gaze, Tyll, alla slag,» med 6 R:dr, »Guld- och Silfver-tyg, äkta,» med 20 R:dr, och »oäkta» med 6 R:dr 24 sk., samt »Sammet» med 4 R:dr införsels-tull pr skålp. utgöra icke föremål för inhemsk tillverkning.
Vid bestämmande af lull-afgifterna derå behöfver således icke afses skydd för inhemska fabrikationen.
I förhållande till värdet å dessa olika artiklar kunna de nu stadgade tull-satserna icke heller anses öfverdrifna.
Ur dessa syn Eunkler skulle följaktligen nämnde tull-satser kunna lemnäs oförändrade, utan att hvaren inhemska producenter eller konsumenter derigenom förnärmades.
Men den obetydliga förtullningen, i förhållande till förbrukningen, gifver nogsamt vid handen, hvad ock i öfrigt är bekant, alt de, om ock icke lill sjelfva varu-värdet öfverdrifna, likväl till den af varornas ringa volym beroende lättheten att dem smuggla, alltför höga tullsatserna lockat till oloflig införsel och sålunda, i stället att bereda, beröfvat staten den afgift som bort inflyta.
Det är för att förekomma en sådan förlust, som Utskottet härmed föreslår: att införsels-tullen å följande Helsiden-väfnader må nedsättas: å Flor, Gaze, Tyll, alla slag till R:dr 5:
— „ Guld- och Silfver-tyg: äkta 16: — oäkta „ „ 5: 16. och å Sammet „ „ 3: — pr skålp. i Bevillnings-lltskotlets Betänkande, N:o 3. 63 Enligt gällande taxa äro alla släta sidentyger, såsom »taft, satin, levantin» in. fl., förbudne lill införsel, och å »andra slag» eller de fasonera de sidentygen stadgar taxan en tull af 6
R:dr pr skälp.
I afseende å nämnde införsels-förbud, upplyste Bevillnings-Utskottel vid sistlidne riksdag, att gränsen emellan de förbudna och till införsel tillåtna sidentygen vid taxans tillämpning visat sig i flera fall vara så ytterst svår att bestämma, alt de beslut härom, hvilka, efter sorgfällig undersökning samt inhemtande af både praktiskt och theoretiskt sakkunnige personers ofta skiljaktiga yttranden, från vederbörande auktoriteter utgått, jemförde med sjelfva tygen, ingalunda kunnat vid förekommande liknande fall tjena till vägledning, utan oundgängligen måst försätta tullkamrarne i den största förlägenhet, lika äfventyrlig för dem sjelfva som för de trafikerande.
Och anförde Utskottet vidare, att redan denna olägenhet, hvilken svårligen kunde genom någon redaktions-förändring undanrödjas, syntes i och för sig göra bibehållandet af införsels-förbudet för en del sidentyger oförenligt med en riktig tull-lagstiftning, likasom deraf antyddes vanskligheten af den grund, hvarpå' nämnde förbud hvilar.
När man derjemte toge i betraktande, att detta förbud träffade just de enkla och flärdlösa sidentygen, eller sådana, som för den större konsumerande allmänheten, åtminstone vid jemförelse med öfriga siden-väfnader, utgjorde en nödvändighetsvara, och att förbuds-skyddet för tillverkningen af denna vara och den under detta skydd, förutsatt att det kunde handhafvas, i fabrikantens hand lagda makt att, oberoende af täflan roed utländska varu-priser, beskatta konsumenten, således företrädesvis tryckte, icke den rike, som tillfredsställde sitt lyxbegär, utan den mindre bemedlade, sä och då dertill komme, att inhemska tillverkningen af släta sidentyger, oaktadt det sekelsgamla förbuds-skyddet, eller måhända rättare i följd deraf, ingalunda framgått i jemnbredd med tillverkningen inom landet af till införsel lofgifna sidenvaror, ansåg Utskottet någon tvekan om olämpligheten särskildt af ifrågavarande förbud icke längre kunna ega rum.
Utskottet vitsordar de upplysningar och instämmer i de åsigter, som således vid sistlidne riksdag framställdes; på grund hvaraf Utskottet jemväl anser nödvändigt alt, såsom då föreslogs, både de hittills förbudna släta och de tillåtna faconerade sidentygen åsättas lika tull-afgift; men i fråga om beloppet af denna afgift är Utskottet deremot förvissadt, att inhemska tillverkningen hvarken behöfver ett högre skydd än 5 R:dr pr skålp. eller skulle komma i åtnjutande af ett verkligt skydd, om afgiften bestämdes utöfver nämnde belopp.
För den betydliga del af sidentygens värde, som innefattas i sjelfva råämnet, bör, då delta är tullfritt, någon skydds-tull icke ifrågakomma; och af det genom arbetet tillkomna högre värde utgör 5 R:dr tull fullt 25 procent.
Den hittills ganska betydligt bedrifna smugglingen af artikeln Flor, Gaze och Tyll, ehuru denna vara är både dyrbarare och voluminösare, samt tull-satsen derå utgjort endast 6 R:dr, bevisar nödvändigheten, både för industriens och Stats-verkets säkerhet, af en lägre tull-sats; och Utskottet hemställer fördenskull, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts vid 1847—48 årens riksdag afgifna tulllaxe-försiag, alt släta och faconerade Helsiden-väfhader under rubriken andru slag upptagas, med 5 R:dr införsels-tull pr skålp.
Af helsiden sliawlar, shawletter och andra dukar äro de »af gaze eller annan gles väfnad, af så kalladt Boune de Soie samt genom tryckning eller pressning faconerade» till införsel tillåtna mot en tull af 7 R:dr pr skålp.; men alla andra slag deremot belagde med införsels-förbud.
Med afseende å det högre värde, i förhållande till här näst förut omnämnde helsiden-väfnader, som den ifrågavarande artikeln*. »Shawlar, Shawletter och Dukar» i ali - Bevillnings-Utskotlets Betänkande, N:o 3.
Halfsiden-, Bomulls-. mänhet eger, och i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts och Bevillnings-Utskotlets vid 1847—1848 årens riksdag afgifna förslag, tillstyrker Utskottet, alt ifrågavarande artiklar, under rubrik »Shawlar, Shaw letter och andra Dukar, äfvensom genom fasonering till Förkläden utmärkte tyger» åsättas C
R:dr införsels-tull pr skalp.
A »Halfsiden-väfnader, alngods, andra slag», (än felb och peluche) är tull-satsen nu bestämd till 2 R:dr 24 sk. pr skalp.
De under nämnde rubrik hänförliga artiklar utgöra endast i inskränktare mpn föremål för den inhemska fabriks-induslrien, men hafva så mycket mera varit föremål lör smuggling.
År 1852 konfiskerades icke mindre än 2,301 alnar och 160 skålp. af alla slag halfsiden-väfnader, alngods.
Utskottet föreslår derföre, att införsels-tullen å ifrågavarande rubrik nedsättes till 2 R:dr pr skålp. »Shawlar, shawletter och andra dukar af halfsiden, under 10 R:dr värde stycket, » äro nu belagde med införsels-förbud; men af högre värde .deremot underkastade värde-förtulining, efter 20 procent.
Äfven här träffar förbudet de varuslag, sorn förbrukas af den större allmänheten, och mera kunna räknas till nödvändighets- än lyx-artiklar.
541 dussin konfiskerades år 1852.