Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Redan uti underdånig skrifve'se af den 50 Januarii 1770 anmälte hus Kongl. Majtt Riksens Ständer i underdånighet, att hos dem vid öfvervägande kommit, huruledes åldersiegne Embetsman vid Givil-Staten, till ehuru hög ålder de ock hunnit, elier ehvad bräcklighet dem påkomma kunnat, likväl icke voro i stånd, i anseende till bristande nödig utkomst, att gå utur tjensten, utan mäste dervid, ehuru oftast med ringa krafter och uttröttade sinnen till deras död qvarblifva; Och sorn det dervid icke kunnat undfalla Riksens Ständers uppmärksamhet, att sådant verkade ett betydande hinder uti sysslornas gång och Embeteas behöriga skötsel, 6a vida både Lag och billighet, ja sjelfva menskligheten , förbjödo, att skilja en gammal Embetsman, hvilken redeligen och val tjern, ifrån den syssla, till hvars värdiga bestridande han sin bästa ålder och styrka användt; §å hade Riksens Ständer, för det allmännas härunder beroende förmåns skull, funnit både bäst och skäligt, att då en Esnb isman i Civil - Staten uppnått 70 års ålder, mätte honom häldre tillåtas, att taga afsked med bibehållande af hela Lönen, än att han, blott i afseende på sin Utkomst, skulle nödgas stå qvar i Kongl, Maj 13 och Kronans tjenst.
Och uti 5:te punkten af Kongl, Förordningen den 24 Januarii 1778 angående den förbättrade Embets- och LöningsStaten, har Kongl, Maj.t i Nåder förklarat, det Stats-TJtskotiets Betänkanden.
Maj:t ville tillåta, att en Embetsman vid Civil - Staten, som uppnått 70 års ålder, samt länge och väl tjent, må få afsked, om lian det åstundar, med bela Eönen, till dess någon annan Författning, hvarpå Kongl.
Majit ville i Nåder vara betänkt, kunde vidtagas, hvarigenom orkeslöse och välförtjente Embetsman till någon sin bergning vid afskedstagande! kunde hugnaB.
Enär, på grund af desse Författningar, någon Civil Embets- och Tjensteman, efter uppnådde 70 år, från Tjensten afgeck, ined bibehållande af sin Lön, måste alltid den efterträdande antingen tjena utan
Lön, eller ock med en förut innehafd mindre'
Lön, till dess den Embetet eller Tjensten tillhörande
Lön, genom den från Tjensten bortgångne Embets- och Tjensternannens inträffande död, bjef ledig.
Att detta skulle hafva en mindre fördelaktig verkan på göromålens jemna gång, insågo R iksens Ständer vid 1809 och 1810 årens Riks. dag, och fördenskull besiöto, att alie sådan© gamle, sjuklige, orkeslöse och till tjenstgöring oförmögne Embets- och Tjenstemän samt Betjente, som då erhållit antingen afsked eber tjenstfrihet med Lönens bibehållande, skulle, vid dåvarande Stats - Reglering, flyttas på allmänna Indragnings-Staten, till åtnjutande af lika stor Pension med den innehafde Lönen, på det Lönen måtte återkomma till Verket, så att en hvar måtte kunna undfå den Lön, som till hans Embete eller Syssla hörde och Staten för ärendernes behöriga gång bestod, och hvilken anstalt fanns vara lika så billig sorn nödig i en Stats-Utskottets Betänk anden] 1373 tid då den penninge - löntagande Embets- och Tjenstemanna-Staten ändock befann sig i da knappaste I..,.lingsvilkor.
Men sorn detta Riksens Ständers Beslut endast sträckte sig till då varande Civile Embets- och Tjenstemän, sora redan hade erhållit afsked eller tjenstfrihet med Lönens bibehållande, utan att något förordnades, huru förhållandet skulle blifva för framtiden; så förekom af sådan anledning fråga härom vid 1812 års Urtima Riksdag.
Med öfvertygelse om nödvändigheten deraf, att de Löner, som vid hvarje Verk bestås, ej för de Tjenstgörande saknas, hvilket handt, då det tillätes gamla afskedade och uttjente Embets- och Tjenstemän, att sin innehafvande Lön på Verkets Stat behålla, anhöllo hos Kgl* Maj:t Rikets Ständer uti underdånig Skrifvelse af den 18 Julii 181a det den redan länge påtänkta Inrättningen af en Pensions - Cassa för Civil-Staten, hvartill en icke obetydlig Fond var samlad, måtte till så skyndsam verkställighet, sorn möjligt var, blifva befordrad; Och funno Riksens Ständer imedlertid den författning böra vidtagas, att icke allenast då varande Civile Embets- och Tjenstemän samt Betjente, hvilka, såsom öfver 70 år gamle, erhållit afsked med Lönens bibehållande, utan ock de dädan efter afskedstagande måtte varda flyttade på allmänna Indragnings-Staten, att der njuta de de na tillkommande Löner, saint Lönerne vid Verken deremot alltid qvarblifva, till deras förmån, som de afgångnes sysslor bestrida. 1374 Stats- Utskottets Betänkapden.
Utaf de Handlingar, som föranlédt Riksens Ständers Beslut, så
Val vid 180g ochigiu sorn i 812 årens Riksdagar* har S* •$-Utskottet funnit detsamma cgenteligen haft till föremål de penninge - Idntagande Civile Embets- och Tjenstemännen Uti Rikets Hof-Rätter och Col» legiér samt de öfrige publike Verken på Rikets Stat, Utan att fråga varit vackt otti Utsträckande häraf till Lands Staterne; men då det för Ärendernes jemna och behöriga gång synes vara lika så magtpåliggande vid Lahds Staterne, söm vid de Pub ike Verken, att de tjenstgörande Embets- och Tjenstemännen icke sakna de Löningsvilkor, Staten för deras sysslar består, anser Stats-Utskottet den tillämpning deraf, som till de sistnämnde blifvit gjord, Vara till principen bade billig öch riktig; Dock synes hvad Pensionerrie för de afskedstagande med indeldte Löner angår, en jemkning deruti både böra och kunna skäligen äga rUm, till beredande af ett rättvist förhållande emellan den indeldte och Penninge-Löntagaren.
Att de indeldte Lönerna, Uträknade efter förvandling och Markegång för närvarande till en del
Upphöra och äfven under de sist för fl uttne 50 åren Utgjort dubbelt, och stundom vida deröfver, emot hvad vederlikar med coUtante Löner åtnjuta, vitsordas Utaf Stater och Räkenskaper.
Ett så ojemnt förhållande har vid primitiva regleringen af Lönerne hvarken varit Isyftadt eller troligen kunnat förutses.
Det är tiden och förändrade omständigheter af mynt
Och varuvärden, sorn efter hand beredt och stadgadt denna olikhet, den Riksens Ständer Stats-Vtskottets Betänkanderil *375 likväl sökt, gértom de tid efter annan beviljade Löneförhöjningst, så vidt möjligt varit, att till någon del afhjelpa, och dervid är således ingenting ätt anmärka.
Otvifvelaktigt är det, att under TjensteUtöfnirigen förekomma väl för en del af LandtStatens Embets- Och Tjenstemän mångå derifrån osk^iljaktige kostnader och Utgifter, som för Embets- och Tjenstemän nett vid de Civile Verken icke inträffa, och hvilka Således sätta de förre i behof af något bättre Löningsvilkor, för att kunna desamma bestrida, än de senare i detta afseende synes hafva af nöden.
Men lika otvifvelaktigt är det ock, att nar den indeldte Löntagaren från Tjensten afgår och återträder till den enskilde medborgarens förhallanden, upphöra och för honom alla från Tjensten oskiljaktige större kostnader och depenser, och han försättes då i samma belägenhet med den afskedstagande pénninge-löntagafiden, som är, att finna lugn och nödig utkomst på sin ålderdom.
Huru olika förhållandet, vid tillämpningen af nu gillande Författningar, blifver imellan den afskedstagande indeldte och penningelöntagande Embets- och Tjenstemännen, vill Stats-Utskottét med följande Exempel upplysas i:o Om Landshöfdingen i Upsala Län år 1816 undfått afsked med bibehållande af hela den indeldte Lönen, hade densamma, Uträknad efter samma års Markegång, utgjort 6,263 R:dr 11 sk. 10 rtst.
Deremot om Rikets Högste Embetsman, Justitia-Stats-MiniStern äfven samma år erhållit afsked med bibehållande af eill i37® Stats-Utskottets Betänkanden! lön, hade den ej uppgått till mer än 4,545'
R:dr 24 sk. 2:0 Örn Lartds - Kamereraten i Stockholms llän likaledes år 1816 undfått afsked med bibehållande af hela lands - Kamererare-Lönen, hade den utgjort efter samma års Markegång 1,560 R:dr 35 sk.
Deremot om ett Kammarråd, efter uppnådde 70 år, hade vid samma tid fått afsked, har hans lön ej uppgått till mera än 1,390 R:dr.
Ett Kammar -låds Embete och en LandsKamererare-tjenst äro visserligen hvar i sin väg vigtige och magt påliggande.
Men vid primitiva löneregleringen har likväl
Staten bestämt en betydlig skillnad dem imellan uti Lönevilkoren, förmodeligen icke utan afseende på de högre pligter och den Vidsträcktare omfattning, som ansetts åtfölja den enas Embetsmanna - åtgärder, emot den andras.
Ett sådant olika och mindre lämpligt förhållande, sorn de ofvananförde Exemplen ådagalägga, visar sig öfverallt imellan den indeld* te 6ch Penninge - löntagaren när jemförelseri sker imellan Vederlikar.
Det är icke blott med afseende på någon besparing för Stats - Verket, ehuru äfven den i dess närvarande belägenhet och knappa tillgångar inåste sökas, hvar den med rättvisa och billighet skäligen kan vinnas, som Stats Utskottet trott sig böra å detta ämne fästa Riksens Höglofl.
Ständers uppmärksamhet; utan det är Sfven för att återställa' en sådan jemnlikhet e~ mellan Statens Embets- och Tjenstemän i denjja del, hvilken vid regleringen af 1696 års Stais-Utskottets Betänkanden? ^3 77 älönings-Stat ägt rum, som Stats - Utskottet ansett sig böra föreslå en sådan jemnkning af hvad Författningarne i detta ämne hittills blott provisoriskt stadgat, som, utan förnärmande af någons skäliga rätt, kan vara både billig och. lämpKg. S;ats-Utskottet tror, att om den indelte Civile löntagaren vid sitt afskedstagande efter uppnådde 70 år, och minst 30 års oafbruten tjenstetid, får för sin öfriga lifstid på allmänna Indragnings-Statén Uppbära så stor Pension, som svarar emot hvad hans vederlike af den penninge-löntagande Civile Embetsmanna-Staten i lön å Stat åtnjuter; så skall han icke äga nå" gon skälig anledning till klagan Öfver mindre utkomst än hans vederlikar, och Staten skall icke eller kunna sägas hafva brustit i dén förbindelse han är skyldig den åldrige Embetsmannen, som med redlighet och nit uppoffrat sin bästa ålder och arbetsförmåga i dess tjenst.
Stats-Utskottet anser en sådan likhet vara desto billigare, sorn den Civile indeldte och Penninge-Eöntagaren b!ifver i alldeles lika och enahanda förhållande efter afskedstagandet, alldenstund alla depeoser i och för tjenstebefattningen både för den ena och andra då Upphöra.
Till vinnande af detta ändamål, får StatsUtskottet föreslå, att alla landshöfdingar, sorn hädanefter, efter uppnådde 70 år, och 30 årS oafbruten tjenst, erhålla afsked, matte undfå lika stor Pension, som svarar emot eii Stats* Secreterare lön på Stat: Lands-Secreterare och lands - Kamererare, lika med hvad de SecreteR i hang till Riks-St.
Prat. jgiy.jstg- 4-de Sami, 3.3y8 Stats-Utskottets Betänketiden', rare och Kamererare- uti Rikets Collegier i Lön åtnjuta, som uppå 1778 års Stat innehade 333 Bulrs Lön.
Landt ■> Räntemästare och Krono* Fogdar, lika med de
Karnmarförvandters
Lön i Rikets Collegier, sorn uppå 1778 års
Stat innehade 150 R:dr
Lön; samt Häradsskrifvare lika ned Kammarskrifvare, som efter I778 års
Stat innehade 100 R:drs Lön.
Efter denna beräkning skulle en Landshöfdinge, som innevarande år erhölle afsked Undfå 3,392 R:dr 4 sk. i Pension, En Lands.
Secreterare eller Lands * Kamererare 963 R:dr ö8 sk.; En Landt - Räntemästare eller KrönoEogde 488 R:dr 37 sk. samt en Häradsskrifvare 327 Ridr 9 sk.
Stats - Utskottet anser likväl det förbehåll härvid böra äga rum, att om den på Stat varande så indeldta som contanta Lönen för någon af ofvannämnde Embets- och Tjenstemän, Uträknad den förre efter förvandling och Markegång, skulle befinnas utgöra mindre än den Pension, lian, efter ofvan föreslagne Classification, skulle äga att Undfå, så bör en sådan åtnöja sig med bibehållande af den indeldte Lönen i Pension.
I öfrigt får Stats-Utskottet hemställa, att för den afskedstagande Civile Penninge - Löntagaren äfven måtte stadgas enahanda vilkor, som här ofvan, för den indeldte blifvit föreslagit, nemligen, att han, jemte fyllda 70 år, bör hafva tillbragt minst 30 års oafbruten tjenstetid för att kunna erhålla Pension.
Med full öfvertygelse om det rättvisa och hilliga uti den af Stats - Utskottet nu gjorde Stais Utskottets Betänk anderia i 3 79 framställning, får Stats - Utskottet till Riksens Höglofl.
Ständers Egen pröfning -detta ärende Vördsamt öfverlemna; Och i händelse Riksens Höelofi.
Ständer finna godt, att härtill samtycka, hemstäiles, att Riksens Höglofl.
Ständer mätte sådant hos Kongl. Majit i underdånighet anmäla, med underdånig anhållan derjemte, det Kongl. Majtt täcktes häråt lemna Dess Nådiga bifall, samt sådant sedermera tili allmän Uhdeii* d-ånig efterrättelse kungöra låta.
Stockholm den i5 Maji 1818- N:r 241; Riksens Högloft.
Ständers Stats - Utskotts Betänkande angående Krono - Allmän• ningen Maglehems Kungs chra och den Dödas Loit kallad i Christianstads Län i 1 ill Hedefvafda Bonde-Ståndet haf Riksdagsinannfen - Svert Pahlsson från Christianstads Läri ingifvit ett så lydande Memorial: ”Ds af Ahlbo och kringliggande Härads innevånare, hvilka sakna tillgång på skog tjenlig till vedbränsle Samt Aker- och Körrédskaps förfärdigande, haf. va uppdragit åt mig, att tillkännagifva deras önskan, att från den i berörde härad belägna Krono - Allmänningen Maglehems Kungsöhrå och den I>ödaS lott kallad, få hémta förberörd^ oundgängelige förnödenheter.
Skogen å nämnde allmänning, från hvilkeii Andrarums Alunbruk hittlis erhållit ved bräll-- ^33o Stats-Utskoitets Beiänkanden. sle, har från urminnes lider till enahanda behof falt användas af närmaste derintill boende på Skog vanlottade inbyggare, synneriigast när stränga vintrar och djupt snöfall inträffat, då jnnevånarne varit utur stand satte, att från längre borit belägne trakter kunna hämta nödipt O bränsle, inen oaktadt ett slikt begagnande, har Allmänningen icke det ringaste lidit eller Sko. gen derå till skada aftagit.
Och på sätt hvarje kännare af denne lägenhets beskaffenhet kan intyga, har man ej skal, att för kommande tider befruckta Skogens utödande derstädes om och Hygget blefve dubbelt emot lii 11 ils.
Jag vill härmed hafva sagt att skogen å oftaberörde Allmänning är tillräcklig både för Alunbruket och jemväl för Ahlbo och flere andre derintill gränsande Häraders Slättbyggds Innevånare, hvilka väckt denna fråga i synnerhet för att förebygga framgena stridigheter emellan dem och ägaren af Alunbruket om begagnandet af Skogen å samma lägenhet, hvartill de anse sig lika berättigade med bruket åtminstone då de erbjuda, att ersätta Kongl. Majit och Kronan för hvad de af Skogen erhålla; — Hock som stadgande härom saknas, får, i följd af mitt uppdragande, jag anhålla, att det måtte tillåtas de omkring Allmänningen boende Slättbygds Innevånare, att emot skälig afgäld, till deras behof få, efter förutgången utsyning af någon Jägeri-Eetjent eller annor pålitelig person, sorn Landshöfdingen i Länet för sådant ändamål utser, å Maglehems Kungsohra och den Hödas lott, taga redskaps-ämnen och nödigt vedbränsle, detta Stats- Utskottets B etan k and en'.
1381’ sistnämnde serdeles, då svåra vägar hindra, att företaga långväga forslor efter berörde produet.
Som detta mitt Memorial åsyftar ej mindre beredande af väsendtliga fördelar för visse af väre Slånds-jBröder än jemväl, hetydelig inkomst för det Allmänna, hoppas jag att mine Hedervärde Bröder bifalla, mine påståenden; äfvensom. jag anhåller om Memorialets remitterande till vederbörligt Utskott” Hä rmed har Jö an Jönsson för Jerrestads och Ingelstads Härader af samina
Län sig förenadt.
Och då frågan rörer begagnandet och hushållningen af Kongl.
Majit oell Kronans jord och Agendom, så har Hedervärda BondeStåndet detta mål till Stats-/Utskottet reinitteradt.
Stats-Uiskottet har härvid inhämtar , att i anledning af Riksdags-Fulhnägtigens från Ahlbo, Gjerts, Jerrestads oeh Ingelstads Härader a£ Christianstads Län vid 1809 års
Riksdag anförde underdåniga klagan och sökte friare dispositions-rätt öfver de till Andrarums Alun-verk anslagne skogar, har Kongl. Majit uti Nådigt bref af den 19 Junii 1812 förordnat, att en ordentlig undersökning i detta afseende borde, s. vederbörandes närvaro, i orten förrättas; men som den, i anledning häraf förrättade undersökningen befanns i lieie delar ofullständig och icke med den noggranhet sorn vederbordt, och med afsigten af Kongl.
Majits ofvannämnda Nådiga skrifvelse instämde, hafva blifvit verkstäld; så beslöt Kongl. Majit under den 16 November 1813 att, med iakttagande af de gifne föreskrifter, en ny och ordentlig undersökning med $tats~Utskottets Betänkanderä biträde af alla vederböraqde, borde i oyten aris ställas.
Efter det denna undersökning inkqmrr. it, prne sig deröfver i underdånighet yttrat, fann Kongl. Majit i Nåder godt, innan Kongl, Majit kunde dess hufyudsakliga beslut i detta mål meddela , att genom Nådigt Bref af den 14 Jai nuarii, 1817 anbefalla en ytterligare undersökning öfver de Andrarums A unverk anslagne (Skogar , dervid Allmogen jemvel skulle äga rätt att vara närvarande och få anföra hvad den för sig kunde finna vara nödigt, saint att Kongl. Kammar- och Bergs-Co'legierne sedan en sådan undersökning för sig gatt, skulle Handlingarne derom, tillika med hvad Collegiernp för egen tiel dervid kunde hafva alt andraga till Kongl. Majit i underdånighet insända; och hvad ser-?; skilt angeck de 3:ne Krono-Parkerne, Maglehems och Sunnanslöfs Kungsohror samt den Dödas Lott kallade, hvilka till Andrarums Alunverk blifvit begagnade, så hade Kongl. Majit i Nåder funnit, a 11 med dem, på sätt ditt ils skett, skulle förhållas; dock borde anstalt fogas att Kammar t och Bergs - Collegiernes den aiista April 17S5 och den 3je December 1813 meddeldte förordnartden, rörande Maglehems ohran, blefvo med behörig skyndsamhet verkställde.
Sedan den sist i Nåder förordnade unders sökning förledit år blifvit förrättad och detta mål nu mera kommer att bero på det beslut Kongl. Majit efter öfvervägande af hvad de Kongl.
Collegiernp samt vederbörande härutinnan anfört, i Nåder kan täckas fatta; så har i sådant saken* skick Stats - Utskottet ansett sig Stats-ZJtskoitets Betänkanden.
1383 icke kunna den nu härom väckte motion tid pröfning upptaga eller något utlåtande deröfver meddela; Hvilket Riksens Högloft.
Si änders
Egit ompröfvande vördsamt underställes, Stockholm den 12 Maji r8i8- N:r 242, Riksens Höglofl.
Ständers Stais - Uiskotts Utlåtande, angående Sala Siljver-Verk, T_Jtl underdånig skrifvelse af den 8 Martil 1810 anmälte hos Kongl.
Majit Riksens Ständer, att af de undersökningar, hvilka , såsom en följd af åtskilliga Ledamöters i Hemliga Utskottet vid 1800 års Riksdag nitiska bemödande, rörande beskaffenheten af Sala Silfvergrufva, dess drift och privilegier, samt desses förhållande till en motsvarande afkastning för Staten och det allmä nna", hade Riksens Ständer val inhemtat, att detta Verk icke drifves utan betydlig förlust för Staten, samt att dess öfverlemnande till Bergslags - Interessenternes vård och disposition lill följe deraf vore med Kronans fördel öfverensstämmande; Men då Riksens Ständer derjemte insett, att ett sådant öfverlemnande skulle medföra skadeliga följder, i den händelse man ännu ej nog fullständigt och säkert undersökt Grufvans verkeliga tillstånd, och den samma icke borde till Interessenteri. es förmodan, man med ali anledning hyste om den med dess framlida drift förenade förlust, 3 § 4: Stats-Utskottets Betänkanden: öfvergått lill all den visshet, som en på säkra vettenskapligt Bergsmanna undersökningar grundad öfvertygelse endast kunde medföra; så ha’ de Riksens Ständer ansett sig böra hos Kongl, Maj:t i underdånighet anhålla om förordnande af en sådan på stället skeende vettenskaplig un’ dersökning genom kunnige Bergsmän, kvilke tillika finge sig uppdragit, att höra Bergslagen om vilkoren för en ny reglering af Contractet och Grufve - driften, så att etc aftal måtte träffas, hvarigenom Interessenternes bestånd och ortens fördel kunde med någon vinst för Statsverket förenäs; .— Och yttrade Riksens Stander härvid den underdåniga önskan, att denne undersökning måtte vara fulländad innan nästa lagtima Riksdag, så att ett afgörande beslut då måtte kunna tagas.
Med nådigt bifall till denna Riksens Sländers underdåniga anhållan täcktes Kongl. Maj:t uti Nådigt Bref af den 26 Martii 181» förordna Bergs - Rådet och Riddaren Rothoff samt Bergs - Uauptmannen och Riddaren Pihl, att ansi älla en så beskaffad undersökning, som Riksens Ständer i underdånighet begärt, och vid samma tillfälle böra Bergslaget i frågan om vilkoren för en ny reglering af Contractet och Grufvedriften samt härom aflemna Berättelse till Bergs-Collegium. —— Sedan denna undersökning under de följande åren blifvit verkställd, och Cornmitterade med deras Berättelse härom till Kongl.
Bergscollegium inkommit; så har detta Kongl. Collegium under den 21 Januarii innevarande år till Kongl. Majit afgifvit dess underdåniga ulla - Ståts-Utskottets Betänkandeni tande i detta ämne, hvarutinnan Collegiuin i underdånighet anfört, hvad Collegiurn ansett säkrast bidraga, att vid Sala Silfver-Verk förena ett i framtiden lönande Bergsbruk, Interes-' senternes bestånd och ortens fördel med någon vinst för Stats-Verket, och hvarvid Collegiurn jemväl ansett nödigt vara, att i underdånighet framställa en korrt öfversigt, så väl af Historik ert om Silfver-Grufvans beskaffenhet och öden i äldre och senare tider, som af de grunder och vilkor, hvarpå Sala Bergslag erhållit och ännu innehar Silfververket.
Detta Kongl. Bergs - Collégii underdåniga utlåtande, tillika med åtföljande Handlingar har Kongl. Maj:t under den 7 sistlidne April i Nåder öfverlemnat till Stats Utskottet.
Uti förberörde underdåniga Utlåtande har Collegiurn föreslagit en sådan reglering, sorn Collegiurn ansett kunna äga rum imellan Kongl. Majn och Kronan samt Bergslaget, nemligen: 1:0 Att Sala Bergslag under en tid af 25 år, ifrån det Regleringen blifver faststäld, bibehålles vid de rättigheter och skyldigheter,' det, enligt 1741 års Transport och 1743 års Arrende-Contract sig iklädt. ?.:o
Att under denna tid Grufvedriften sättes i stånd, efter den i detta afseende föreslag» ne plan, och af de besparingar, som under tiden kunna göras utaf de till Verkets drift an* slagne medel, en fond inrättas för Grufvedriftcns upprätthållande i framtiden, hvilken fond efter de 25 arens förlopp, förskjuter nödiga kostnader vid förberedande anläggningar till Malmtillgångars uppletande och Malmuppfor» 13 80 Stats-Utikottels Betankanden. dringen ; och så vida desse förskotier af Fon* dens Capital utgå böra de ersättas genom en successiv inkomst af Silfvertill verkningen, men derest de af Fondens ränta utgå, böra sådane som blifvit använde på misslyckade försök, afskrifvas till en, viss proportion emot räntans storlek, alt efter som derom uti särskilt'Reglemente kan blifva stadgadt; och torde denna Fond höra förvaltas af Bergs-Hauptmannen och Grufva Rätten, under Bergs-Collegii öfverinseende, 3:0
Att efter de 25 arens förlopp, Arrende - Confractet af år 174 3 antingen upphörer, eller så vida ändras, att Stats - Verket för räntorne erhåller full ersättning, efter som deras värde årligen kan utgöra; äfven som Bergslaget vid den tiden med Kongl.
Majtt och Kronan bör hafva öfverenskommit på hvad sätt Statsverket, antingen genom Silfverafgiften eller annars, som lämpligast befinnes, må erhålla full ersättning för de till Konst-Statens underhåll anslagne räntor vid 2900 lödige markers tillverkning, så att åtminstone afgiften för en detr öfver stigande tillverkning må komma Statsverket som en direct vinst tili godo, 4:0
Att efter nämnde 23 ar Bergslaget icJte till last räknas de uti j 741 års Transports ji:te §. upptagne Allmogens skyldigheter, hvilka Bergslaget Allmogen efterskänkt, och, såsom för Bergslaget utnbärlige, af Kongl. Majit och Kronan kunna vid den nya Regleringen återtagas.
•po