Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet instämmer fullkomligt i den af motionären uti förrberörde ämne yttrade åsigt; men då, i anseende till statsverkets inskränkta tillgångar, Utskottet funnit sig förhindradt alt tillstyrka statsbidrag för omlörmälde odlingars befrämjande, samt någon förändring i afseende på sättet för begagnandet af de vid föregångne riksdagar för detta ändamål anslagne, ännu odisponerade, medel icke lärer böra ifrågakomma, hemställer Utskottet, att motionen ej må Lill någon åtgärd föranleda. 4:o Hos Preste-ståndet har, uti motion, som till Utskottet blifvit remitterad, kontrakts prosten Schröder, i ändamål att förekomma statsanslagens planlösa söndersplittring och onyttiga användande, föreslagit, att understöd för vattenaftappniugar och utdikningar till beredande af odlingsföretag måtte från statens sida meddelas endast såsom lån emot lag ränta och blott i händelse en vidsträcktare trakt, åtminstone ett härad eller större delen deraf, genom företagets verkställighet, beredes fördel» 6 Stats-U tskottets Utlåtande, N.o ig6.
Under åberopande af hvad uti ofvanstående 3:dje punkt blifvit yttradt, hemställes, alt motionen må få förfalla.
Beträffande sättes för å'ei betalningen af de utaf Rikets
Ständer för allmänna arbetsföretag beviljade iånebitiäden, är, enligt nuvarande bestämmelser, i allmänhet stadgadt, att, efter 5 åis förlopp från slutet af det år, hvarunder medlen blifvit af Riksgälds-kontorel utbetalde, och för de lån, som successive utgå, fem år från slutet af det år, hvarunder första hälften af lånet blifvit lyftadt, bör årligen erläggas 8 procent af liela den beviljade lånesumman, hvarigenom godtgöres ränta å 2 procent af det vid hvarje liqvid återstående kapital samt det öfriga utgör kapital-afbetalning.
I detta afseende har
Utskottet för de lån af ifrågavarande beskaffenhet, hvilka komma att utgå af medel, som vid denna riksdag kunna varda af Rikets Ständer anslagne, trott sig icke sakna anledning att, till beredande af nedsättning i ofvanberörde, efter Utskottets tanka, alltför höga årliga amoi tissements-belopp, föreslå den förändring, att, med borttagande af hvad angående ränlefrihet under viss tid för d yl ika lån för närvarande är stadgadt, lånesumman infrias genom årligt erläggande af sex procent, deraf först godtgöres fyra procents årlig ränta å det återstående lånekapitalet, hvarefter det öfriga kommer att såsom kapital-afbetalning å lånet afgå.
Från de vid sistlidne riksdag meddelde föreskrifter angående pröfningen af skuldförbindelser och öfriga säkerhetshandlingar för lånebidrag af ifrågavarande beskaffenhet, har Utskottet tillika ansett den afvikelse böra ega rum, alt nämnde pröfning varder åt fullmägtige i Riksgälds-kontoret anförtrodd.
Hvad deremot beträffar öfriga i afseende på sättet, ordningen och vilkoren för utbetalningen af lån och anslag för allmänna arbeten gällande bestämmelser, har Utskottet dervid icke funnit något att erinra, hvadan dessa bestämmelser torde, med ofvan föreslagna förändringar och med uteslutande af hvad som i följd deraf, att anslag för odlingsföretag nu icke kunnat tillstyrkas, ej vidare blifver tillämpligt, af Rikets Ständer fastställas.
I öfverensstämmelse härmed tillstyrker Utskottet, 5:o alt, till framtida iakttagande af dem, som önska att komma i åtnjutande af de anslags- och lånebelopp, hvilka under innevarande riksdag kunna till understöd för allmänna arbeten å Riksgälds-kontoret anvisas, följande föreskrifter mätte af Rikets Siänder beslutas: a) Till Kongl. Maj:ts nådiga pröfning och fastställelse skall i underdånighet ingifvas arbetsplan, upptagande tiden både när företaget skall börjas och när det kan anses böra blifva fullbordadt. b) Då fråga är om vägars anläggning eller förbättring, bora veder - Slats-Utsko'.tets Utlåtandej N:o 196. 7 börande menigbeter alltid före arbetets begynnelse höras, för att angående företagens lämplighet sig utlåta. c) Då arbetens utförande öfverlemnas till menigbeter, bolag eller enskilde, bör alltid kontrakt härom uppgöras, och de deruti förbinda sig att, efter fastställd plan, fullborda arbetet, utan att framgent väcka anspråk på något ytterligare bidrag af staten.
Derest Kongl. Maj:t vid närmare granskning skulle i nåder finna, att menigheter, bolag eller enskilde böra lemna större bidrag till något arbetsföretag, än som af Rikets Ständer vid statsanslagets beviljande blifvit förutsatt, är Kongl.
Maj:t oförhindrad alt derom förordna, eller, om vederbörande ej skulle vilja derpå ingå, då helt och hållet inställa företaget. d)
Der hamnafgifter efter företagets utförande komma alt ega rum, böra dessa beräknas så lindriga som möjligt, och alltid på förhand genom kontrakt bestämmas; hvarefter förhöjning deruti ej må kunna ega rum, utan att Kongl. Maj:t, på grund af serskildt förekomne omständigheter, pröfvar skäligt dertill lemna bifall, men deremot 0- vilkoriigen nedsättning ske, så snart behållna inkomsten af företaget öfverskjuter en viss af Kongl. Majrt fastställd procent. e) Der förelaget med direkt statsanslag understödjes, ega vederbörande, först efter det arbetet blifvit börjadt, att, på sätt Kongl. Maj:t i nåder bestämmer, de beviljade medlen utbekomma, successive, i mån af arbetets fortgång, och under vilkor, att de bidrag, menigheter, bolag eller enskilde förbundit sig lemna, i lika förhållande med statsanslaget, till företaget utgå och användas. f) För alla de fall, der Rikets Ständer till allmänna arbeten, som afse upphjelpandet af någon 01 ts industri, beviljat anslag, utan att tillika något visst bidrag aforten eller dem, som deraf draga nytta, finnes bestämdt, stadgas i allmänhet det vilkor, alt sistnämnde bidrag, vare sig i kontant, eller materialier och arbete, alltid bör utgå i den mån, som Kongl., Maj:t kan finna skäligt i nåder bestämma. g) Å de af Rikets Ständer beviljade iånebiträden kommer i alla de fall, der ej serskildt annorlunda blifvit förordnat, att årligen erlägga sex procent af hela den beviljade lånesumman, hvarigenom godtgöres ränta af fyra procent å det vid hvarje liqvid återstående kapital, och skall det öfriga utgöra kapital-afbetalning.
Någon serskild årlig räuteliqvid kommer ej att ega rum eller någon föreskrift Stats-Utskottets Utlåtande j N:o 196, derom alt i skuldförbindelsen intagas, utan bör låntagaren endast sig förbinda alt under den tid (omkring 28 år), sorn åtgår till det erhållna lånets fulla infriande, å detsamma före hvarje års slut till Riksgälds-kontoret erlägga 6 procent.
Men verkställes ej afbetalning å bestämd tid, är låntagaren pligtig att å det till liqvid förfallna beloppet erlägga fem procents årlig ränta, intill dess betalning sker. h) Menigheter eller bolag, till hvilka statsmedel anvisas, böra ställa sådan säkerhet, som af Kongl. Majit i nåder godkännes, så väl för fullgörandet af det kontrakt, hvilka i afseende å arbetets verkställighet upprättas, som för återbetalningen af låneunderstöden, i händelse företaget ej vederbörligen fullbordas. i) Den af Kongl. Maj:t i nåder fastställda arbetsplan bör, så framt ej Kongl. Maj:t, uppå derom gjord anmälan, skulle förändring medgifva, oförändrad följas, äfvensom arbetet inom i kontraktet bestämd tid fullbordas, vid det äfventyr, att, i annat fall, Kongl. Maj:t må ega att låta inställa all vidare utbetalning af statsmedel, S3mt återfordra hvad deraf redan blifvit uppburet, att på en gång eller successive till Riksgälds-kontoret inbetalas inom den tid, Kongl. Maj:t kan i nåder bestämma; dock torde, så framt längre anstånd, än intill nästa riksdag, skulle anses erforderligt, frågan härom i nåder öfverlemnas till Rikets Ständers pröfning. k) De arbeten, som med statsbidrag understödjas, böra vara började sednast under loppet af år 1850; skolande, i annat fall, de anvisade medlen reserveras till kommande Sländers disposition. 1) Vid alia arbeten, till hvilkas utförande staten i stone eller mindre mån bidrager, skola af vederbörande företrädesvis, der sig göra låter, användas försvars- och sysslolösa personer.
I sammanhang härmed hemställer Utskottet, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att lerminerne för statsbidragens utbetalande måtte, så vidt ske kan, utsättas i de kontrakt, som med vederbörande afslutas, eller på annat lämpligt sätt fullmägtige i Riksgälds-kontoret i nåder meddelas; samt att om, under arbetets fortgång, någon förändring härutinnan bör ega rum, Riksgälds-kontoiets fullmägtige matte derom af Vederbörande underrättas.
Slutligen får Utskottet hemställa, att, till efterrättelse för fullmägtige i Riksgälds-kontoret, Rikets Stan - Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 196.
Ständer målte i afseende på förevarande anslags- och låne-frågor förordna löija lide: a) innan medel få hos Riksgälds-kontoret lyftas, böra hos Fullmägtige företes af styrelsen öfver allmänna väg- och vattenbyggnader, eller annan af Kongl. Maj:t dertill auktoriserad embetsmyndighet, med vedel börande afslutadt och af Kongl. Majit i nåder godkändt kontrakt om arbetets utförande, efter deruti åberopad och af Kongl. Maj:t likaledes godkänd arbetsplan; b) före lyftningen af beviljade statsbidrag skola derjemte till Riksgälds-kontoret ingi f vas: 1) af Kongl. Maj:t pröfvad och godkänd säkerhet för kontraktets fullgörande, och, 2) derest bidraget utgår såsom lån, ej mindre en till Riksgälds-kontoret eller ordres ställd, af Fullmägtige i nämnde kontor godkänd, skuldförbindelse, än ock af bemälde Fullmägtige likaledes godkänd säkerhet för denna förbindelses uppfyllande; 3) bevis, att med anslag utan återbetalnings-skyldighet understödt arbete blifvit börjad t; c) Så snart här ofvanomförmälde handlingar blifvit behörigen företedde och aflemnade, utbetalas medlen till vederbörande, å de tider, som finnas bestämda uti upprättade kontrakt, eller af Kongl. Maj:t serskildt tillkännagifvits, antingen omedelbart från Riksgäldskontoret eller genom den embetsmyndighet, hvilken Kongl. Maj:t kan hafva derom iemnat nådigt uppdrag; d) Sedan lånebidrag blifvit från Riksgälds-kontoret utgifne, åligger det koutorets styrelse, att vaka öfver deras återbetalning uti stadgad ordning.
Varder taute- och kapital-inbetalning ej på bestämd tid fullgjord, är låntagaren pligtig att å det till liqvid förfallna beloppet erlägga fem procents årlig ränta, intill dess full betalning skei; e) Likaså åligger det Riksgälds-kontorets styrelse att tillse, det de statsmedel till kontoret i behörig ordning ingå, hvilkas återfordrande, till följd af uraktlåtet uppfyllande af hvad arbetsplan eller kontrakt innehåller, kan af Kongl. Maj:t anbefallas; f)
De låne- och säkerhetshandlingar, som, för statsbidrags utbekommande, till Riksgälds-kontoret aflemnas, förblifva uti kontorets vård; dock skola sådana, som vederbörande embetsmyndigheter kunna blifva i behof att begagna, till dem på behörig reqvisition utlemnas; till R.
Trot. 1847 och 1848, 4 Sand. t Afd. 2 Rand. i3 Haft. 2 ✓ 10 Stats-Utskottets Utlåtande, N.-o 196. g) Alla kostnader, som med dessa eller andra, i följd af erliållne anslag och lån uppkommande förhållanden kunna vara förknippade, skola, utan undantag af hvad namn de vara må, bestridas eller godtgöras af den eller dem, som statsbidragen erhållit.
Emot 7 punkten, i fråga om pröfning af säkerhet för lån tili allmänna arbeten: Af Friherre Tersmeden, herr von Troil, S. G , och herr af Sillen, L G. * STOCKHOLM, Ecksteinska Boktryckeriet, 1848. Ståts-Utskottets Utlåtande, N:o 197. 1 Jtf I9T Ank. till Exp.-Ulsk. elen 31 Maj, kl. 10 f. m.
Utlåtande, angående ifrågastäldt Låne-understöd åt Wexiö Domkyrka samt Institutum Clinicum och Läns-lazarettet i Lund. (U. A.)
Uti den nådiga propositionen, angående slats-verkets tillstånd och behof, har Kongl. Maj:t, i sammanhang med frågan om serskilda anslag för föremål inom 8:de hufvudtitelns område, gifvit Rikets Ständer tillkänna : dels att domkyrkans i Wexiö tutorer, Kongl. Majlis befallningshafvande i Kronobergs län och biskopen öfver Wexiö stift, i underdånighet anmält, att, i anseende tili bristande utrymme för Wexiö domkyrko-församlings betydligt ökade folkmängd och det förfallna skick, hvari domkyrkans vattentak sig befunne, tillbyggnader och förändringar å kyrkan vore af behofvet oundgängligen påkallade; hvilka, enligt förslag, komme att medföra en kostnad af 43,557 r:dr 32 sk., vida öfverstigande dnmkyrkokassans för andra ändamål jemväl påräknade tillgångar, som, vid sisla bokslutet, utgjorde endast 29,754 r:dr 22 sk. 4 rst; hvarföre ock bemälde embetsmyndigheter hemställt, att Kongl.
Maj:l måtte af allmänna medel bereda Wexiö domkyrka ett lån af 25,000 rd:r b;ko, till en början under några år räntefritt, och sedermera emot årlig inbetalning af fem procent utaf lånets ursprungliga belopp, af hvilken årliga inbetalning en del skulle utgöra ränta beräknad till 3 procent, och del öfriga kapilal-afbetalning; dels att direktionen för Institutum Clinicum i Lund och dermed förenade Malmöhus läns lazarett, kurhus och barnbördshus i underdånighet fästat Kongl. Maj:ts uppmärksamhet å otillräckligheten af dessa bildningsoch sjukvårdsanstalter både för de unga läkarnes fullkomligare undervisning genom en vidsträcktare klinik och för länets samt akademiens behof af läkarevård för deras sjuka; dervid direktionen anmält, att, till undanrödjande af de beklagliga olägenheter, som saknadt utrymme å dessa sjukvårds-inrättningar nu medförde, direktionen vore betänkt att, enligt upprättad ritning, låta påbygga gamla lazaretts-huset i Lund och förse delsamliih, tilt fl. St.
Prot, 1847 f 1848, 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 14 lliift. 2 Stats-Utshottets Utlåtande, N:o 198. ma med tvenne flyglar; att lill detta byggnadsföretag, jemnlikt kostnadsförslag, erfordrades en summa af 62,125 rd r, oberäknad den för inventarier, i följd af sjukvårds-anslalternes utvidgande, behöfliga summa af 14,776, eller tillsammans 76,901 rd:r, men att då direktionen, som genom sorgfällig hushållning under föregående åren samlat ett kapital stort 33,344 rd:r 21 sk. 4 rst. b:ko, häraf, i anseende till de,’ vid åtskilliga donationer fästade vilkor, icke egde att fritt använda mera än 10,376 rd:r 36 sk. 2 rst., direktionen lunne sig föranlåten i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj:t ville bereda Instilutum clinicum och länslazarettet i Lund ett amorleringslån af 75,000 rd:r b:ko, att utgå i tre delar med 25,000 rd:r den 1 Juni åren 1848, 1849 och 1850, mot förbindelse för direktionen öfver nämnde sjukvårdsinrättningar, alt å kapitalet erlägga ränta lill tre för hundra om året, och att med högst två för hundra årligen kapitalbeloppet återgälda.
Maj:t, som ansett förenämnda ifrågaställa lånebidrag behöfliga, har lill Rikets Ständer öfverlemnat huruvida, på sätt Kongl. Maj:t redan förut i afseende på andra dylika bidrag antydt, tillgångar kunde utfinnas för meddelandet af såväl förrberörde, för Wexiö domkyrkas utvidgande, sökta lån, på dervid af Kongl. Maj:ts befallningshafvande och biskopen uppgifna vilkor, som det amorteringslån, direktionen för Institutum clinicum och länslazarettet, kurhuset samt barnbördshuset i Lund begärt, under de vilkor, direktionen i sådant afseende uppgifvit.
Hvad Kongl. Maj:t sålunda i nåder framställt, har Utskottet tagit i öfvervägande; men då Stats-verkets för närvarande obetydliga tillgångar icke lemna utväg för meddelandet af ifrågaslällde låneunderstöd, har Utskottet funnit sig föranlåtet att till Kongl.
Maj:ts nådiga proposition i dessa delar afstyrka Rikets Ständers bifall.
M 198 Ank. till E*p.-Utsk. den 31 Maj, kl. 10 f. m.
Utlåtande, i anledning af väckt motion om låneunderstöd af allmänna medel till reparation af domkyrkan i Linköping.
(U. A. Från Preste-ståndet har Stats-ulskottet erhållit remiss å en af Herr Stats-Vtslcottets Utlåtande, N:o 198. 3 doktor Laurenius väckt, af åtskilliga bland Ståndets ledamöter biträdd, motion, deruti blifvit hemstäldt, att ett lån af 20,000 rd:r b:ko, fördeladt på tre år med en tredjedel under hvartdera, målle af allmänna medel beviljas till reparation af Linköpings domkyrka, mot förbindelse alt, efter reparationstidens slut, årligen erlades tre procents ränta och två procents amortissement; varande, till stöd för motionen, i öfrigt anfördt, att domkyrkans hufvudsakliga inkomst, 197 tunnor kronotionde, icke, i anseende till kyrkans storlek och byggnadssätt samt deraf följande dryga underhållskostnad.
, vore tillräcklig alt bestrida utgifterne för vigtigare reparationer, helst det jemväl vöre kyrkans åliggande att bygga och reparera biskops- och syslomans-boställena och aflöna sysslomannen, hvartill komme åtskilliga andra utgifter., såsom till konsistorii expeditions-kassa, konsistorii-nedellen, gymnasii-bibliolheket m. m., hvilka sistnämnda afgifter förlidet år uppgått till 216 rd:r b:ko; att, sedan kyrkans södra sida vid början af detta århundrade blifvit förbygd, men ingångsportar och listverk lemnals i sitt förfallna skick, den norra sidan nu, efter eLt halft årtusende, larfvade en snar och ganska väsendtlig förbättring, hvartill, enligt förslag, då i denna reparation inbegrepes nya fenster och ingångsportar i göthisk stil samt listverk, m. m. hörande till byggnadens form och ursprungliga utseende, kostnaderna beräknats till 28,990 rd:r; samt slutligen att, då kyrkans nuvarande kapital utgjorde endast 9,000 rd:r, och 20,000 rd:r således fattades uti den erforderliga summan, men, efter lågt tagen inkomstberäkning, årliga nettobehållningen kunde antagas till 1000 rd:r, kyrkan väl kunde betala fem procent årligen på de bristande 20,000 rd:r, men aldrig sjelfva kapitalet, om det på vanligt sätt skulle upplånas.
Hvad förevarande motion, jemte de vid remissens beviljande inom Preste-ståndet i ämnet afgifna yttranden, innehålla har Utskottet tagit i öfvervägande; och ehuru Linköpings domkyrkoförsamling icke har sig ålagd skyldighet att bekosta kyrkans underhåll, samt upplyst är, att denna kyrkas närvarande tillgångar icke förslå till betäckande af de oundgängliga kostnaderne för den, till förekommande af byggnadens förfall, erforderliga större reparation derå, har Utskottet likväl, i betraktande af statsverkets nu disponibla tillgångars inskränkta belopp, funnit sig förhindradt att tillstyrka Rikets Ständers bifall till hvad uti förevarande motion blifvit föreslaget.
Stockholm den 29 Maj 1848. 4 Siats-Utskottets Utlåtande, N:o 198.
Reservation af Biskop Hedren.
”Afdelningen har tillstyrkt del begärda lånebiträdet för Linköpings domkyrka.
Till dess afstyrka lide synesTJtskottet icke haft giltiga skäl.
Att denna byggnad, såsom ett bland konstens skönaste minnesmärken från forntiden, förtjenar att vårdas och bibehållas, har allmänt blifvit erkändt.
Att en längre tid uppskjuten, högst nödig reparation kan blifva för dess bestånd äfventyrlig, är genom sakkunnig byggmästares vitnesbörd upplyst.
Alt af kyrkans vanliga inkomster tillräckliga medel icke på lång tid kunna för ändamålet hopsamlas är genom en fullständig kassaredovisning nogsamt ådagalagdt.
Att byggnaden, hvilken endast erkänner staten såsom egare, äfven med allt skäl bör tillförse sig det begärda biträdet till dess så nödiga upprätlhållelse, måste äfven anses billigt, helst då här icke är fiåga om direkta anslag, utan hvarenda försträckt penning kommer att, så till kapital som ränta, återgäldas.
Jag hade sålunda trott billigheten fordra samma bifall, som afdelningen tillstyrkt.
Så vidt öfverläggningen kunnat vid handen gifva, hafva isynnerhet mött tvenne betänkligheter.
Den ena, att icke behörig säkerhet skulle vara ställd för lånets återbetalning; och man har tillstyrko för denna farhåga åberopat motionens uppgift, att medel endast borde kunna påräknas till fern procent årlig afbetalning.
Alt denna beräkning är blott ett förslag., synes nogsamt deraf, att kronobonden,, utgörande 197 tunnor årligen, de sednare åren, med undantag af år 1845, aldrig nedgått under 6 rd:r 32 sk., men merendels stigit till ett pris af 7 ä 8 rd:r.
Och då utgifterna endast uppgått i medeltal till cirka 250 rd:r så visar sig tydligt, att tillgång icke saknas till den årliga amorteringen.
Härjemte får jag upplysa, att domkyrkan eger en årlig hyres-inkomst af 100 rd:r b:ko för ett serskildt egande hus, så att ofvanberörde amorteringsproeent är mer än tillräckligen tryggad.
Att kyrkokassans föreståndare, Konungens befallninghafvande och domkapitlet, skulle möjligtvis draga i betänkande, att afgifva den fordrade borgensförbindelsen, är väl ej att förmoda: och skulle en så oförväntad händelse inträffa, så lärer den åtminstone icke tor statens säkerhet kunna medföra något äfventyr.
Det andra skälet lill afslag är en förment misshushållning med kyrkans medel i en föregången tid.
Dermed har troligen åsyftats, hvad sorn äfven under behandlingen på afdelningen omständligen blifvit framstäldt, Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 199. 5 det inköp, sorn för nära trettio år tillbaka egt runi af en grupp kolossala bildstoder, beslående af frälsaren medallegoriserade figurerna af tron, hoppet och kärleken, som sedermera fått en plats vid högaltaret i kyrkan.
I den tidpunkt, då detta inköp skedde, ansåg man för en heder, och, snart sagdt, en pligt,, alt begagna en svensk, europeiskt ryktbar konstnärs hand, till beprydande af ett bland fäderneslandets skönaste tempel.
Denna var orsaken till nämnde, för kyrkokassan visserligen kostbara, men af tidens opinion gillade och i laglig ordning, med vederbörligt bifall, afslutade handel.
Opinionen har förändrat sig och gjort till föremål för klander, hvad i första början var det för bifall.
Men, ulan alt ingå i pröfring häraf, synes dock sjelfva byggnaden, såsom fullkomligen oskyldig, icke böra lida straffet för det förmenta misstaget.
Den förvaltning af domkyrkokas9an, uti hvilken jag de sista 14 åren haft ärau deltaga och hvilken i nyssnämnde åtgärd är lika oskyldig, har äfven bemödat sig att med all omtanka och sparsamhet söka bereda medel för den nödiga reparationen; och att den icke alldeles misslyckats, visar sig deraf, att den vid, nämnde periods början qvarstående betydliga skulden blifvit betald och derjemte en kapitalfond samlad af närmare 10,000 rd:r b:ko.
Och då behofvet skyndar, men tillgångarna på långt nar ieke räcka till, hafva vi trott vår pligt fordra, att anmäla förhållandet hos den dyrbara byggnadens högsta hufvudman, med en, som oss synes, billig och utan serskildt betungande uppgjord plan tilldess iståndsättande.
Skulle detta, efter bästa förstånd och i bästa afsigt gjorda, försök misslyckas, så hoppas vi dock den rättvisan göres oss, att hafva hushållat efter vår pligt, lemnande i öfrigt åt framtiden följderna.
Jag vågar dock ännu hoppas, att Rikets högloft.
Ständer benäget skola behjerta det sköna templets behof; i synnerhet då allsingen uppoffring dermed är förenad.
Och hemställer fördenskull vördsammast, att det begärda låne-biträdet måtte beviljas.’' * M 199 Ant. till.
Exp. Utsk. den 31 Maj, kl. 10 f. tn.
Utlåtande, i anledning af väckt motion om lån af allmänna medel till reparation af tit.
Petri kjrka i Malmö.
Uti en inom Borgare-ståndet väckt och till Stats-utskottet remitterad, motion, har Herr C. J. Kock, enär St.
Petri församling i Malmö, hvil - 6 Stals-Utslcottets Utlåtande, N:o 200. ken församling hittills icke brustit i skyldigheten att underhålla sin ansenliga kyrk byggnad, för närvarande, i anseende till endera nästlidne år verkställd större reparation, som medfört en kostnad af nära 16,000 rd:r, icke förmådde på en gång åstadkomma den ungefär lika stora summa, sorn erfordrades för att fullkomligt återställa de till en del förvittrade murarne och bola andra af tidens åverkan uppkomna skador, gjort hemställan om statens mellankomst i detta hänseende och föreslagit, alt Rikets Ständer måtte, till ofvannämnde ändamål, af allmänna medel, lemna St.
Petri församling i Malmö, såsom låneunderstöd, 15,000 rd:r, emot 2 procent årlig kapital-afbetalning och tre eller fyra procents ränta, samt den säkerhet, som derför kunde varda föreskrifven.
Enligt motionen bifogadt betänkande och kostnadsförslag öfver kyrkans iståndsättande hafva de kostnader, hvilka ansetts för berörde ändamål oundgängligen nödvändiga, blifvit beräknade till 14,561 rd:r 32 sk. b:ko.
Då, på sätt motionären äfven antydt, det åligger St.
Petri församling att underhålla ifrågavarande kyrka och, vid jemnförelse af de mångå föremål, lör hvilka statens, för närvarande obetydliga, tillgångar tagas i anspråk, Utskottet, vid ofvannämnde förhållande, icke anser det nu ifrågaställda lånebidråget böra företrädesvis tillstyrkas, hemställer UlskotLet att motionen icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Jfo 200.