Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Föreningen skulle bära namnet » Avant-Courriere » och skulle enligt programmet vara en sammanslut- ning af personer, som begära för kvinnan rätt att bevittna officiella och enskilda handlingar samt för den gifta kvinnan rätt att själf uppbära och förfoga öfver sin arbetsförtjänst.
• Krinolin förbud.
I nordamerikanska staten Minnesotas representantkammare har en motion Ä f v e n höstmånaderna pågå diverse arbeten af vikt, framlagts, att tillverkning och försäljning af krinoli- så att det är öfverflödigt att under den kalla årstiden ner skulle förbjudas i staten.
Straffet för brott bevista skolan, skall ingen tro.
mot detta förbud skulle vara en månads fängelse och Då » trädgårdsfrågan » äfven blifvit vår och vi I en plikt af 2 5 dollars.
fått tillträde till ett nytt verksamhetsfält, böra vi söka bli kompetenta att där fylla vår plats och fylla den väl och därigenom bidraga till trädgårds- E n syster till Dostojevski, den berömde ryske skötselns höjande i vårt land.
E t t bebjärtansvärdt romanförfattaren, har nyligen på ett gräsligt sätt mål — eller hur, mina läsarinnor?
omkommit i Moskva.
Medan hon låg och sof, hade — a.
hennes lilla hund slagit omkull en fotogenlampa, som stod bredvid hennes säng, sängkläderna hade fattat eld, och innan någon hunnit till hennes hjälp, var hon död.
D e n olyckliga kvinnan var 6 9 är gammal.
Som vi redan nämnt, har grefve Hamilton i en motion i Andra kammaren föreslagit en ändring i 9 kap. 1 § mom. 2 giftermålsbalken, hvarigenom hustru i regel skulle få dispositionsrätt öfver sin i boet in- förda egendom.
Denna paragraf skulle då få föl- jande lydelse: Öfver egendom, som hustrun infört i boet eller som under äktenskapet tillfallit henne genom gåfva eller testamente med villkor att den skall tillhöra henne, så ock öfver åtkomsten af sådan egendom, råder hustrun, där ej, hvad angår egendom, som är gifven genom gåfva eller testamente, annor- lunda blifvit om förvaltninger föreskrifvet.
Kan hustrun genom eget arbete något förvärfva, däröfver må hon ock råda.
Hustruns ställning vid konkurs har enligt hittills gällande paragrafer i konkurslagen varit sådan, att vid förhör inför rätten eller domare hon varit skyldig biträdas af en af rätten eller domaren tillsatt god man.
I en af k. m:t till innevarande liksdag afgifven pro- position har ändring härutinnan föreslagits, i det att i § 1 4 0 i konkurslagen göres ett tillägg af innehåll, att ofvanämnda förordnande af god man ej må mot hustruns bestridande meddelas.
En kvinnlig Chicagostipendiat.
Chicago- stipendiinämnden har nu upprättat förslag till för- delning af statens resestipendier till Ghicagoutställ- ningen.
En kvinna har ihågkommits, nämligen den bekanta slöjdinspektrisen fröken Hulda Tmndin, med ett stipendium på 1.
0 0 0 kronor.
Från förenta staternas inre departements under- visningsbyrå har till fröken Lundin ingått kallelse Teater och musik.
Till firande af 10 årsdagen af Ri- chard Wagners död hade direktionen för k. operan till i måndags föranstaltat en konsert, som uteslu- tande upptog kompositioner af den store tonsättaren, dock ingen ny sådan.
A f orkesteruummer upptog programmet uvertyren till » Tannhäuser », » Walkii- renritt » ur » Valkyrian », » Charfreitagszauber » ur » Parsifal », förspelet till tredje akten af » Mäslersån- garne » samt den storslagna sorgmarschen ur » Götter- dämmerung ».
Utförandet af dessa nummer företedde visserligen en och annan ojämnhet, men vittnade dock om korrekt uppfattning och pietet mot den aflidne tonskalden.
Dessutom utfördes Wolframs täflingssång ur » Tannhäuser » af hr Lundqoist, en aria ur » D e n flygande holländaren » af hr Söderman samt Walthers prissång ur tredje akten af » Mäster- sångarne » af hr Qdrnann.
A l l a tre sångarne rönte liksom k. hofkapellet och dess ledare hr A.
Hallen lifligt och välförtjänt bifall af publiken.
T d l slut visades en af hrr Julius Kronberg och Oscar Björk anordnad tablå, i hvilken man såg W a g n e r vid sin flygel och omgifven af genier Bamt figurer ur flere af hans mera framstående operor.
Tablån visades flere gånger och applåderades.
Under inöfning att med snaraste uppföras är » L o - hengrin ».
I tisdags hade hr Odmann sin jubileumsdag.
D e t var då tjugu år sedan han inträdde vid k. operan.
Festprogrammet upptog andra akten ur » R o m e o och Julia » samt » På Sicilien ».
A t t hr Odmann blef föremål för de mest stormande ovationer från sina
55 1893 otaliga ej blott beundrarinnors, utan äfven beundrares sida, beböfva vi knappast nämna.
H a n formligen höljdes af lager och blommor.
Från och med i går torsdag gifvas några dra- matiska föreställningar å k. operan af den sedan flere år tillbaka bär kände skådespelaren E. von der Osten med sällskap.
Början har gjorts med » E d m o n d Kean ».
Bland öfriga stycken, som komma att gifvas, må nämnas » Otellos », » Familjens olycks- fågel » m. fl.
Vasateatern blef i onsdags färdig med sitt nya program, hvilket upptager: 1) » I l e c t o r », lustspel i 1 a k t; 2) » E n soaré i Kåkbrinken », bufläoperett i 1 akt med musik af Offenbach, och 3) «Dockféen » (» D i e Puppenfée »), pantomimiskt balettdivertisse- ment i 1 akt med musik af Josef Bayer.
I första stycket innehafves hufvudrollerna af fru Lindström, fröken Ohlsson, hrr H a g m a n, Ä n d e r och Strandberg.
I andra stycket af fröken Hamberg, hrr Ä n d e r, H a g - man och Lundin m. fl.
U t i » - Dockféen » deltaga teaterns samtliga sujetter jämte för tillfället engage- rade till ett antal af 1 0 0 personer.
Pantomimen är komponerad och inöfvad af balettmästaren A x e l Kihl- berg och på en lysande uppsättning äro inga kost- nader sparade.
Dekorationer och attribut äro från Carl Grabows atelier, kostymerna från Vasateaterns och fru Schliiters atelier, det elektriska ljuset är an- ordnadt af hrr L u t h och Rosén, maskineriet af Vasateaterns maskinmästare hr A.
Solopartierna dansas af fruarna A g n e s Christens- son, Tolfström och Rönnblad, fröknarna Inez K i h l - berg, Sigrid Eklöf, Davida Andersson och Lundblad samt hr H e l g e Kiblberg.
Vidare hinna vi ej nämna förrän i nästa nummer.
Hr Reisenauers konsert, som var bestämd att gifvas i tisdags, måste till följd af trafikhinder upp- skjutas tills i onsdags, hvadan vi ej heller hinna omnämna densamma förrän i nästa nummer.
EN SVENSK kulturbild, tecknad på verklighetens grund för Idun af Algot Sandberg.
(Forts.) FJÄRDE KAPITLET.
Lille Petter A l l g u r é n var en underlig pojke.
H a n var ett af dessa barn, o m hvilka g a m l a g u m m o r pläga s ä g a: » H a n lefver inte länge. » D e stora blå ögonen blickade djupt o c h allvarligt.
Stilla och allvarsamt v a r hela h a n s v ä s e n o c h h a n s förstånd mera utveckladt ä n de flesta j ä m n å r i g a s.
Ofta k u n d e h a n gifva frågor o c h svar, som gjorde Kerstin stum af förvåning.
» N e j, pappa v a r full i går kväll, o c h när j a g frågade h o n o m, o m j a g fick stanna kvar o c h spela h o s fröken, blef h a n s å vild o c h slog mig s å m y c - ket, s å mycket.
H a n hade n o g slagit ihjäl m i g, o m inte m o r k o m m i t in.
M e n j a g ville inte tala om det, s å d e andra barnen hörde det.
A h, j a g har s å ondt.
s å ondt i m i n sida. » Kerstin fick tårar i ögonen.
I n t e h a d e h a n fått m y c k e n glädje af h e n n e s er- bjudande, och h o n nästan anklagade sig själf för att h a varit skulden till h v a d s o m händt.
D å Petter fortfor att klaga öfver s i n höft, klädde Kerstin af h o n o m för att se, h u r det v a r fatt.
H o n r y s t e öfver h v a d h o n s å g.
D e n lilla krop- pen b a r öfverallt märken efter tunga sparkar — stora, b l å a m ä r k e n, s o m ö m m a d e, d å h o n vid- rörde dem.
Kerstin förstod, att g o s s e n m å h ä n d a hade tagit skada af m i s s h a n d e l n, o c h att han be- höfde läkarhjälp.
S å kände h o n vreden u p p s t i g a öfver den usle faderns beteende, o c h h o n föresatte sig att g å i n till h o n o m o c h riktigt läsa lagen.
» K a n d u följa m e d m i g, Petter? » » Ja, o m fröken b a r a inte g å r för fort. » » Jag tänker g å m e d d i g h e m.
» » N e j, n e j, snälla fröken!
F a r är full i d a g ockå, o c h h a n göra illa fröken. » » Det h a r ingen fara.
K o m, s å g å vi. » Petter fick hålla Kerstin u n d e r a r m e n, m e d a n de gingo den frusna v ä g e n framåt.
Vintern h a d e nämligen inträdt.
Ju n ä r m a r e d e k o m m o Petters h e m, desto enträgnare bönföll h a n Kerstin att icke gå m e d in.
M e n h o n v a r orygglig i sitt beslut.
» H e m m e t » b e s t o d af e n u s e l koja i n n e i skogen.
G e n o m ett trasigt, m e d papper hälft öfverklistradt fönster v i s a d e ett matt ljussken v ä g e n dit.
Ker- stin knackade, utan att få något svar.
S å steg h o n in.
E n unken, i högsta grad s k ä m d luft slog h e n n e till m ö t e.
Ett talgljus, s o m stod p å den ö p p n a spisen, upplyste svagt det låga r u m m e t, s o m var n ä s t a n blottadt på b o h a g.
V i d en v a g g a låg e n kvinna p å k n ä o c h sökte v y s s j a ett litet barn till s ö m n.
I ett annat hörn sutto fyra andra, alla m i n d r e ä n Petter.
L ä n g s t bort s t o d en säng, där n å g o n l å g o c h sof.
Kerstin antog, att det v a r fadern.
» G o d afton, » h ä l s a d e h o n a l l v a r s a m t.
K v i n n a n reste s i g o c h b e g y n t e släta ut håret, h v a r p å h o n neg djupt.
» A h, d e n n y a s k o l m a m s e l l e n, s o m Petter talat så m y c k e t om. » » Jag k o m m e r för att tala m e d er m a n, » s a d e Kerstin allvarsamt.
» Han är v ä l h e m m a?
» Hustrun s å g sig rädd o c h villrådig o m k r i n g.
» Ja, n o g är h a n h e m m a alltid, m e n h a n ä r.
» » Full, tänkte d u v ä l s ä g a, » inföll i d e t s a m m a en h e s röst, och m a n n e n reste s i g i sängen.
» Nej, det v a r lögn, att A n d e r s Petter A l l g u r é n är full.
Jaså, är det h o n, s o m vill lära b a r n e n spela p å sina helvetesinstrument? » innan den g r y m m e m a n n e n h a n n s l å det a n d r a slaget, träffade en duktig örfil h a n s e n a kind.
Det v a r Kerstins b e h a n d s k a d e h a n d, s o m utdelat den.
Alldeles förbluffad släppte fadren barnet i golf- vet o c h s å g p å Kerstin, s o m m e d blixtrande ö g o n stod framför h o n o m.
» V å g a inte att s l å en gång till, » sade h o n fläm- tande, » eller v i d G u d!
» Karlen slog till ett hånskratt, blef ett ögonblick stående orörlig.
S å sträckte h a n ut h a n d e n o c h tog s i n m ö s s a, s o m h ä n g d e p å en spik o c h gick m o t dörren.
Kerstin rörde sig e j.
» Dra å t.
» röt h a n till, grep h e n n e i axeln o c h slängde h e n n e u n d a n, s å att h o n föll o m k u l l på golfvet, h v a r p å h a n, utan att säga ett o r d, gick ut.
H ä p n a d e n hade förlamat allas tungor.
Hustrun såg först efter den bortgående m a n n e n, sedan p å Kerstin, s o m rest sig o c h borstade af sig.
Petter hade krupit tillbaka till sitt hörn.
» Det är j u förfärligt! » utbrast h o n o c h föll i gråt.
K v i n n a n b ö r j a d e o c k s å snyfta.
» Ja, kära fröken, sådan är h a n.
M i g gör det ingenting, j a g är s å van.
M e n de stackars barnen. » » Det m å s t e bli a n n o r l u n d a, m a d a m, j a g skall tala m e d pastorn.
M e n j a g vågar inte l ä m n a er. » » Det har ingen fara, m a m s e l l, n u k o m m e r h a n inte h e m i natt, det är j a g säker o m.
O c h i m o r - gon bittida skall j a g skicka bort barnen.
H a d e j a g haft m o d att göra det ni gjorde n y s s första gången h a n började grassera, h a d e nog m y c k e t varit an- norlunda n u.
D e t skall väl bli bättre en gång, h o p p a s j a g.
A n t i n g e n slår h a n snart ihjäl sig, eller också blir han ihjälslagen. » Ytterst upprörd a n l ä n d e Kerstin till prästgården.
H o n o m t a l a d e genast för kyrkoherden, h v a d s o m händt.
H a n h ö r d e a l l v a r s a m på.
» Jag vet, att A l l g u r é n är e n vild karl, » sade h a n, » o c h j a g beklagar, att ni k o m i delo m e d h o n o m.
Emellertid skall j a g fara dit i m o r g o n bittida.
Blir det ingen a n n a n r å d, få v i taga b a r n e n ifrån honom. » I prästgården träffade Kerstin b å d e skollärare L a g e r o c h h a n s hustru L o v i s a s a m t fröken Vallin, h v a r j ä m t e h o n blef presenterad för en kandidat Filén, s o m läste på prästen o c h under ett p a r veckor, m e d a n kyrkoherden M a g n i varit bortrest, uppehållit predikoskyldigheten inom pastoratet.
Det v a r en vacker, b l o n d o c h h ö g v ä x t u n g m a n m e d ett ytterst s y m p a t i s k t sätt.
S o m han råkade till att k ä n n a några af fru L o v i s a s bekanta, lade hon afundsjukt beslag på h o n o m u n d e r nästan hela aftonen.
» Jo, ni h a r j u s t ställt till det vackert ni, fröken S a n g v i n, » s a d e kyrkoherden skrattande.
» Det var inte långt ifrån, att ni blifvit å båle bränd. » Kerstin s å g förvånad p å h o n o m o c h frågade: » Hvarför d e t?
» » Jo, några af g u m m o r n a h ä r hade fått för s i g, att ni var katolik o c h sålde aflatsbref. » » D e n s a k e n förstår ni inte, » s v a r a d e K e r s t i n, » Jag? » » m e n h v a d e n g a m m a l karl, allra helst en far, » Just n i!
Ni måtte åt edra småttingar h a delat borde förstå, är att h a n inte h a r rätt att m i s s - ut några b o k m ä r k e n, o c h det v a r d e, s o m v å l l a d e h a n d l a s i n a barn. » hela oredan. » Aldrig v a r h a n lyckligare ä n u n d e r d e s m å Allgurén klef u r sängen, och Petter s m ö g s i g » Ja, m e n det v a r d å h ö g s t oskyldigt, tycker j a g.
sångstunderna, m e d hvilka K e r s t i n troget fortsatte, till s y s k o n e n.
Jag köpte en karta af en k r i n g v a n d r a n d e k r ä m a r e.
då h o n s å g, att de öfvade ett godt inflytande på M e d r y n k a d e ö g o n b r y n gick karlen emot Kerstin.
Det v a r bara till mellanlägg i böckerna. » barnen.
H a n satt då m e d knäppta händer o c h » Hvafalls, » röt h a n, » k o m m e r h o n o c h vill lära (Forts.) lyssnade s å girigt till hvarje ton, o c h i b l a n d k u n d e mig, h u r j a g skall aga m i n a barn.
Dra åt f a n d e r s!
han s m y g a sig fram o c h m e d skygg beundran M a n leker inte m e d mig, skall j a g s ä g a h e n n e, granska gitarren.
Kerstin lade m ä r k e härtill o c h m i n fina fröken.
Petter är en o d å g a, o c h s m ö r j lät h o n o m någon gång bli kvar efter d e andra, skall h a n h a, till j a g tagit alla griller ur skallen tog in h o n o m i s i n k a m m a r e o c h spelade för h o - på h o n o m.
» nom alla de sånger, h o n k u n d e k o m m a ihåg.
» M e n ni slår h o n o m j u fördärfvad, m ä n n i s k a.
» Hvad den lille s å g lycklig u t!
» Det var lögn!
Petter! » » Skulle d u vilja frågade Kerstin.
lära dig spela själf, Petter? » Petter svarade inte, m e n hela h a n s m a g r a a n - sikte lystes u p p på ett sätt, s o m talade bättre ä n ord.
» Då skall du få det, Petter.
M e n först s k a l l du fråga dina föräldrar, o m d e tillåta, att du stannar h o s m i g ett p a r eftermiddagar i veckan. » När gossen k o m till skolan n ä s t a g å n g, hal- tade h a n, o c h h a n s e n a ö g a v a r blått och igen- svullet.
» K ä r a Petter, h a r d u slagit dig? » frågade Kerstin.
» Ja, » k o m det skyggt till s v a r.
Men då lektionerna v o r o slut, följde Petter Kerstin in i k a m m a r e n.
» Jaså, du vill spela i d a g?
N å en liten stund får det bli då.
S e r du, j a g skulle g å till pastorn. » » Nej, j a g skall inte spela, fröken, j a g får inte för far.
Men j a g ville b e fröken o m förlåtelse. » » För h v a d?
» » Jo, j a g narrades i dag, när fröken frågade, o m jag fallit omkull o c h slagit m i g.
» » Jaså, har du inte d e t?
» P RISIIEDSATTNIIIG å SPIS- &amp; KNÄCKELOR ÖD Begär p r i s k u r a n t!
G o s s e n k o m darrande nom i armen.
Fadern grep h o - » Jaså, d u h a r skvallrat, d i n otäcka u n g e!
D e t skall d u få för. » Och h a n b ö r j a d e ruska h o n o m vildt.
Kerstin fattade h o n o m i a r m e n.
» Ä r ni galen, m ä n n i s k a!
D e t m å t t e v ä l finnas rättvisa till i världen.
A k t a er o c h släpp g o s s e n.
» » Jag släpper h o n o m, n ä r j a g vill, o c h för att ni skall se, h u r litet j a g bryr m i g o m, h v a d ni säger, skall pojkrackarn få sig ett duktigt k o k stryk midt för edra ö g o n.
» » S l å m i g inte, far, s l å m i g inte! » skrek Petter i ångest.
D e n stackars hustrun vred h ä n d e r n a, o c h d e öfriga barnen b ö r j a d e gråta.
Kerstin kände, h u r h o n bleknade.
Gråten stoc- kade sig i halsen p å h e n n e.
h o n v i s s t e knappt till sig.
Karlen tog den lille Petter s o m en v a n t e o c h lade h o n o m öfver sitt k n ä.
G o s s e n v a r s o m för- l a m a d af skräck.
S å föll det första, tunga slaget af d e n grofva handen.
Utan besinning h a d e Kerstin rusat fram, o c h O. - W.
— _ •L y Från Iduns läsekrets.
Ur en Stockholmsfrus (Svar från » Erfaren husmoder ».)
I slutet af förra året förekom å vår fråge- afdelning under n:r 309 följande fråga: Huru mycket kan i Stockholm anses normalt i s- k. matpengar för en familj på två per- soner med en tjänarinna, då fordringarna äro enkel husmanskost och då inga bjudningar förekomma?
Denna besvarades i n:r 1 för i år af » Erfaren husmoder ».
Hennes svar framkallade allmänt intresse, för att ej säga en smula uppstån- delse bland våra Stockholmsfruar, som i allmänhet tycktes vara böjda anse hennes be- räkningar allt för låga att vara utförbara.
S C H U M A C H E R Kong-l.
h o f l e v e r a n t ö r N n r r l n ii i U g a I a II.
N l u v k l i o l i u.
— — - L M hushållsbok.
AKEE &amp; BISCUITS fäs hos de flesta SPECERIHAUDLARE.
IDUN 5G De många framställda önskningarna om en närmare detaljerad redogörelse har hon nu tillmötesgått i följande skrifvelse, som inkom- mit till redaktionen: På särskild begäran vill » erfaren husmoder » här- med lämna en ytterligare redogörelse från sitt lilla hushåll för tre personer, ehuru det icke sker utan tvekan, enär h o n befarar, att det skall framkalla åt- skilliga anmärkningar och skarpa omdömen, liksom hon väl vet, att ja personer skola vilja besinna, att hvad som passar för somliga människor, synnerligast för dem, som vant sig v i d och af sina föräldrar blifvit uppfostrade till ett måttligt och sparsamt lef- nadssätt, alls icke anstår dem, som vilja lefva på ett annat vis.
Svårt är äfven att kunna sammanfatta denna redogörelse, som j u helst önskas tämligen de- taljerad, i så sammanträngd form, att den icke allt för mycket inkräktar af Iduns utrymme.
Jag måste därför yttra m i g i så sammanträngd natur som möjligt.
1893 En mjölkrätt som vi ofta äta, är » hetvägg », då man helt enkelt anrättar de mjuka skorporna (eller bullarna) så, att man rifver några sötmandlar, upp- blandade med 2 ?i 3 bittra, blandar därtill ett par skedblad fint socker och ett skedblad gräddmjölk, För Eder, som särskildt önska få veta något ut- förligare om våra måltider, vill j a g nämna, att m i n och denna massa breder man sedan mellan de isär- skurna bullarna.
mans frukost består af en stor kopp kaffe, smör och bröd (vanligen 2 st. franska), några skorpor, ett glas Ibland äta vi äfven palt med fläsk.
G o d kakpalt mjölk och ibland litet kallskuret kött.
M i n och jung- får man köpa i Gamla hushållsskolan härstädes, där fruns frukost är ungefär likadan.
V å r a middagar vi äfven ibland köpa en köttkorf.
E n hufvudsak bestå af 2 rätter lagad mat och någon gång äfven är naturligtvis, att all mat tillagas på samma gång af en tredje liten rätt.
E n smörgås med litet mild smakligt och dock sparsamt.
M a n får vara försiktig ost börja vi vanligen våra middagar med.
V å r med salt och sött samt andra kryddor.
kvällsmat är vanligtvis bestående af uppkokt varm Både af smak och princip föredraga vi sådan på mjölk med smörgås och skorpor eller gryngröt eller samma gäng närande och törst släckande » supanmat » välling samt något litet kallskuret.
Härtill, enligt som grötar och annan mjölkmat, krämer och frukt- eder önskan, en ungefärlig redogörelse för en veckas soppor framför starka köttsoppor, hvilka senare all- middagsmatordning, som dock ofta varierar och tid framkalla törst.
Ö l dricka vi ytterst sällan, och emellanåt intager någon förnämligare rätt, såsom af jag är öfvertygad om, att den erkändt skicklige lä- höns, renstek, fisk o. s. v. allt efter råd och lägen- kare har rätt, som säger, att » nutidens myckna öl- het.
J a g vill nu blott nämna en enkel vecka: drickande vid måltiderna är en skadlig vana, som blott gifva anledning till åtskilliga anmärkningar och kommentarier — men j a g tillråder ISTÄLLBT hvarje ung oerfaren fru att härom muntligt rådföra sig med några äldre, sparsamma och erfarna husmödrar.
N å g o t som glömdes i min förra uppsats var, att af mina hushållspenningar icke behöfver köpas po- tatis, som v i om höstarna taga från landet för vårt vinterbehof.
Äfven blef af misstag sagdt, att vår dagliga ranson af mjölk var två liter, hvilket bör rättas så, att vårt vanligaste dagliga behof däraf är 2 liter, men ofta mera.
Söndag: Oxstek med potatis, eller stufvad macca- roni.
Ö l eller mjölk.
E n liten kaka (2 ägg, 1 kvarter (3 ' / s dl.)
mjölk, hvaraf grädde för 1 3 öre, 1 dryg sked rifven citron) gräddad i form i ugnen.
till stek för 3 personer bör för ett pris af 1,50 kr.
räcka till 3 måltider, ett ordinärt höns, eller tupp, till 2 middagar, och till köttbullar för en middag räcker oxkött för 5 0 öre jämte ett litet stycke talg, som man vanligen får » på köpet » eller köper för 5 öre.
Kalf- och fårkött ställer sig något dyrare.
F ö r hotchpotchsoppa till en] middag fracker ett stycke fårbringa för 7 5 å 8 0 öre, då största delen af det kokta köttet sparas till en annan middag.
Onsdag: Kabiljo m n d äggsås, potatis.
Manna- grynsgröt med mjölk.
Torsdag: Ärter med fläsk (fläsk för 2 5 öre).
T u n n a pannkakor med sylt.
F r e d a g: Ärtsoppa (af förra dagens ärter) med stekta brödtärningar.
Något kött, öfverblifvet sedan föregående dagar, potatismos.
E t t glas mjölk.
förorsakar pussighet och dåliga vätskor samt väc- ker, synnerligast hos den uppväxande ungdomen, ett stegrad!
begär efter starka drycker. » Då man har främmande, blir det naturligtvis, eller rättare sagdt vanligtvis, alltid extra utgifter, * och Måndag: Hotchpotchsoppa (kokad på fårkött, ett par om N i är nog ordentlig att anteckna dessa utgifter, sönderskurna morötter, potatis).
Risgrynskaka med skall ni snart finna att sådana uppgå till betydliga saftsås (' / i kvarter (1 6 cl) risgryn halfkokas och upp- Hufvudsaken vid alla inköp af matvaror är att blandas m e d två vispade ägg, tunn grädde för 1 3 summor.
öre, en struken sked mjöl, smör som en äggula, litet Och till sist, en vänlig helsning till hvarje ung, det sker med urskiljning; man måste på samma gång salt och rifven citron).
oerfaren husmoder, som allvarligt vill bemöda sig välja det som är bra och dock icke dyrast.
A f kött- om alt fylla sina plikter, såväl de smärre som de varor bör ej köpas mera isender, än man beräknar Tisdag: Oxstek (af söndagens) med potatis och större, inom hemmets värld!
behöfves antingen för 1, 2 eller 3 måltider.
O x k ö t t sallad.
Aggvälling.
Kaffe, socker och smör äro de dyraste artiklarna i ett hushåll, och man måste ytterst noga kontrol- lera därmed, såvida de icke skola blifva allt för odryga.
Jag vill icke specificera, huru mycket häraf som räcker i veckan för vårt hushåll — det skulle Bidrag mottagas med tacksamhet.
to o LOGOGRYF.
3 p ¥ p.
5 8° P3 CA I &gt; P3 ta Trenne grupper, tretton stycken, det är måttet på mitt hela, som n o g vållar möda mycken båd ' att gissa och att dela, ty ett slutadt hundratal tankenötter ur mitt skal trilla fram att skärpan pröfva hos en hvar, som vill sig öfva.
Eljes är jag för det mesta ganska böjlig, mjuk och fin och, då sorten är den bästa, delvis blank som fint porslin.
Manfolk plär mig taga gärna uti stor intimitet; hos dem får jag blifvä kvar ofta n o g i flere dar; men hos ingen enda tärna jag fått insteg, som man vet, fast ibland för upptågs skull jag fått famna deras hull.
T v ä n n e element samt järn varit stads min fägrings värn.
M e d dem har jag återvunnit gunst hos herrar gång på gång, fast min tid ej blifvit lång; och i längden har jag funnit, att hos kavaljer med » chic » fortast stads min gunst förgick.
Sist jag liksom allt i världen skattar åt förgängelsen, men j a g lefver upp igen — ej likväl att tjäna Härden.
Nej — att ifrån trakt till trakt sprida bildning, vett och m a k t!
Nu ej mera om mitt hela — låt oss börja att mig dela.