Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
» dug- ligheten », utan att äfven mildhet, s a k t m o d, tålamod o c h ihärdighet h o s den tjenande all- mänheten så väl s o m h o s den tjenaren be- höfvande utgör det skönaste s m y c k e t; o c h derjemte h o s den förenämde är vilkoret för erhållandet af ett » v a c k e r t b e t y g ».
O c h p å s a m m a sätt m e d m a n n e n.
Den h u s b o n d e, s o m, oaktadt han vet, att hans kusk super, ändå i dennes b e t y g sätter » n y k t e r », begår ett brott e m o t sin nästa, hvilken han g e n o m ett falskt betyg narrar att taga en kusk, s o m, g e n o m ett oskickligt hand- hafvande af tömmarne, vid något tillfälle, då hans förstånd af öl eller spritdrycker är om- töcknadt, kan blifva orsak till oberäkneliga olyckor.
I I ps L / I I \ J Kl | \ | m å n a d e n m e d d e l a r en fullständig m o d e - och m ö n s t e r t i d n i n g.
— U p p g l f å n ä r m a s t e p o s t a n s t a l t n a m n o c h a d r e s s s a m t e r l ä g g en k r o n a, s å e r - S a m m a förhållande m e d öfrige manlige tje- nare vid deras olika tjensteutöfningar.
Många » föreningar » hafva bildats: förenin- gar för gift qvinnas eganderätt, för likför- bränning, för smutsliteraturens utrotande, för qvinnans likställighet m e d m a n n e n, ynglinga- föreningar o c h » föreningar » i oändlighet.
Men o m man nu äfven skulle grunda en förening i syfte att skrifva ärliga orlofssedlar, o c h att hvarje m e d l e m i en sådan förening skulle på utfärdade betyg anteckna sig s å s o m m e d l e m i d e n samma!
Ett mindre » v a c k e r t » betyg från en dylik förening skulle för b å d e den tjenstsökande o c h d e n tjensten b e h ö f v a n d e vara af h ö g r e värde än ett från en annan, v o r e detta än så braskande.
O m ett betyg utfärdas tre månader före flyttningstiden, så b ö r alltid i det s a m m a utsättas att afskeds- betyg, s o m vidhåller h v a d i orlofssedeln o m den tjenstsökande är sagdt, vid afflyttningen skall lemnas.
I annat fall kan inträffa h v a d s o m nu helt nyligen i ett ansedt hus h ä n d e, nämligen att frun i b e m ä l d e hus, hvilken på k o m m i s s i o n s - kontor tagit en flicka, s o m saknade betyg, helt omisstänksamt antog o c h inöfvade henne i matlagning, tvätt o c h strykning m.
Flic- kan visade sig villig o c h läraktig, m e n be- gärde efter trenne m å n a d e r orlofssedel till hösten, dervid b e t o n a n d e att hon aldrig förut tjenat, o c h att ett g o d t betyg v o r e för h e n n e m y c k e t värdefullt.
H o n fick äfven ett san- ningsenligt sådant, fick ut sin halfva lön o c h ledighet att se sig o m efter plats.
Sannolikt fick h o n äfven på sitt b e t y g en dylik till h ö - sten.
Hvarest o c h h u r u h o n u n d e r de tre månaderna till flyttningen tillbringade sin tid är okändt, då h o n aldrig återvände till sin tjenst, o c h till kamraterna, m e d a n h o n tjenade, yttrat, att h o n i tre månader n o g h a d e vetat » ställa sig » så, att h o n skulle få ett vackert betyg.
Det är i c k e alltid tjenarens fel att m i s s - hälligheter i n o m det husliga o m r å d e t uppstå.
En bra tjenare, s o m o c k s å b e m ö d a r sig o m att vara » e n g o d o c h trogen t j e n a r e », kan e j, oaktadt alla b e m ö d a n d e n, vinna h u s b ö n - ders eller matmödrars gillande, då d e s s a m e d ö f v e r m o d o c h hårdhet, eller otåliga, n e r v ö s a o c h häftiga sätta sin egen värdighet på spel o c h d e r m e d visa, att den bildning o c h upp- fostran, de ega, m e n tjenaren saknar, i c k e förmår något, då det gäller att öfvervinna o c h b e h e r s k a sig sjelf.
Mången gång kan tjenarens dåliga lynne vara b e r o e n d e af sjuklighet eller kroppslig svaghet, hvilket bevisar, att den plats, han innehar, är för m y c k e t ansträngande, då sam- m a tjenare, o m han besitter g o d a egenskaper, kan oaktadt sin brist på kroppsstyrka blifva ovärderlig i ett annat mindre h e m, der kraf- terna mindre b e h ö f v a anlitas.
Sådana icke påaktade egenskaper b o r d e i ett b e t y g framhållas, utan att derför skada den tjenstsökande, s o m kanske just d e r i g e n o m förhjelpes till den plats, der man sökt, o c h nu g e n o m » b e t y g e t » vänfar finna en menni- slca, behäftad m e d menskliga svagheter, o c h icke en, inför hvars i betyget framhållna b å d e fysiska o c h moraliska storhet m a n står i un- dran o c h tvekan, o m man för den s a m m a skall glänta på hjertats dörr eller läsa den i d u b b l a lås, s o m m a n g ö r för förfalskaren, o c h i all- mänhet för en hvar, s o m man tror segla un- der » falsk f l a g g ».
Ett p a r f ö r e l ä s n i n g a r f ö r d a m e r u n g a och gamla, af J — n G — g.
och herrar, II.
\ tan tvifvel gifves det m å n g a a f m i n a läsarinnor, m å n g a familjemödrar o c h familjefäder, som vid g e n o m l ä s a n d e t a f dessa anspråkslösa uttalanden o m dansen, anse att j a g öfverdrifver b å d e då j a g talar o m dans- konstens förfall i v å r a d a g a r o c h d å j a g fä- ster så stor vigt vid, att de unga bibringas en g r u n d l i g o c h v e r k l i g undervisning i dans o c h h v a d m a n v a n l i g e n kallar p l a s t i k.
» H v a d i all v e r l d e n » — så resonerar m a n — » inte är det der så vigtigt, o c h inte är det konstigt heller.
M a n kan g o d t lära sina barn den konsten sjelf, o c h o m de i c k e b l i n å g r a bal-lejon eller baldrottningar, så är det i n g e n förlust. » D e t sista är n o g rigtigt — men det är icke heller meningen m e d en systematisk un- dervisning.
» S o m m a n är k l ä d d, så b l i r m a n h ä d d », säger ett g a m m a l t o r d s p r å k, o c h o m vi a l - drig så m y c k e t i n o m oss protestera m o t orätt- visan i detta, så b ö j a vi oss i högre eller mindre grad f ö r m e n i n g e n deri.
S å är det o c k i detta fall.
L i f v e t är en väfnad a f bagateller, a f små- saker, men småsaker, som man ej alldeles får förakta.
D e r f ö r b ö r man.
o c k v å r d a sitt yttre, sin drägt, men ej blott denna, utan hela sitt yttre uppträdande.
D e n u n g e m a n eller u n g a flicka, s o m v i d första inträdandet i ett sällskap, är o t y m p l i g, tafatt eller k l u m p i g, s o m ej kan röra sig ledigt p å ett g o l f eller sitta » m i t A n s t å n d », kan aldrig g ö r a det b e h a g l i g a i n t r y c k p å sin omgifning som den, hvilken fullt beherskar sin k r o p p.
O c h omgifningens intryck a f en person äro i c k e så oväsentliga, s o m m a n tror; d e k u n n a för vederbörandes egen framtid ha en g a n s k a stor betydelse såsom medver- k a n d e orsaker.
O c h för u n g d o m e n sjelf är det ofta en o u t t ö m l i g k ä l l a till bitterhet, denna känsla a f h v a d m a n m e d en omskrifning k a l l a r » b l y g - h e t », men s o m i g r u n d o c h b o t t e n intet an- nat är än en stark förnimmelse a f sin oför- måga att beherska sina rörelser.
Hvarje y n g l i n g, hvarje u n g m ö har känt detta, har g r ä m t sig deröfver, lidit deraf, utan att kan- ske g ö r a sig k l a r t den v e r k l i g a o r s a k e n.
E n trägen o c h g o d undervisning i u n g a år i ett godt dansinstitut är ett a f medlen m o t detta o n d a, s o m underskattas allt för m y c k e t a f föräldrarna, endast derför att de för l ä n g e sedan sjelfva k o m m i t ur fördömelsen.
D e t hela göres f ö r att underlätta det so- ciala samlifvet o c h g ö r a det behagligare.
H u r u m y c k e t g ö r m a n ej härför p å a n d r a o m r å d e n?
H v a r f ö r då negligera detta, som är så m y c k e t vigtigare, s o m det äfven har en betydelse i sanitärt hänseende.
M a n låter barnen, gossar o c h flickor, utan hänsyn till o m de ha den ringaste lust eller d e minsta anlag, år ut o c h år in pinas m e d pianolektioner.
I c k e derför att m a n tror de s k o l a b l i konstnärer, virtuoser alla, utan derför, att de sjelfva framdeles s k o l a hafva nöje d e r a f o c h för att de s k o l a k u n n a u p p f y l l a de pretentioner det s ä l l s k a p l i g a u m - gänget ställer p å en » v ä l u p p f o s t r a d » u n g d o m.
M e n är det d å vigtigare för en u n g flicka
F ö r h v a r j e 6-tal a b o n - n e n t e r, s o m s a m l a s, o c h f ö r hvilka a f g i f t e n I n s ä n d e s till R e d a k t i o n e n a f eller gosse att k u n n a k l i n k a en vals, än att k u n n a stå o c h g å m e d ledighet o c h m e d be- h a g sjelf tråda d a n s e n?
M a n bara i c k e tänker derpå.
M a n tror, att det k o m m e r a f sig sjelf.
M e n det är ett misstag, s o m öfverallt konstateras, der m a n ser u n g a flickor » k n i x a » sig fram, trippa som höns eller v a g g a som ankor.
H v a r f ö r g ö r a alltid de a f flickorna så gerna f ö r e d r a g n a löjtnanterna sådan effekt p å ba- lerna?
D e r f ö r att de föra sig sjelfmedvetet, ledigt, korrekt.
D e t är en följd a f den gan- ska g r u n d l i g a undervisning i plastik o c h g y m - nastik, s o m m e d d e l a s v i d k r i g s s k o l o r n a.
* .. * O m vi således äro eniga o m att det för u n g d o m e n är a f v i g t o c h betydelse att erhålla en g r u n d l i g undervisning i konsten att be- herska sina rörelsemedel, så återstår det b l o t t att visa, h u r u detta skall g å till.
F ö r s t o c h främst h a v i j u de v a n l i g a sko- lorna, der j u alltid några timmar äro a n s l a g n a åt g y m n a s t i k.
D e t t a är m y c k e t bra, ehuru det synes m i g s o m o.it denna s k o l g y m n a s t i k p å senare tiden v ä l m y c k e t börjat urarta till a k r o b a t i k, der den i c k e uteslutande är a f militärisk art. M e n detta är i c k e n o g.
Skolgymnastiken tar ingen befattning m e d mjukheten i rörel- serna.
H ä r måste således salongsgymnastiken ingripa.
O c h denna s k u l l e j u som en integrerande del ingå i undervisningen i alla våra k ä n d a o c h o k ä n d a dansskolor.
M e n huru förhåller det sig h ä r m e d?
Strax d å eleverna k o m m i t, låter läraren eller lärarinnan d e m ställa u p p sig p å led vid stolar.
S ä få d e efter k o m m a n d o g ö r a några rörelser m e d armar o c h ben helt automatiskt.
L ä r a r e n står i téten o c h ger e x e m p l e t.
D e t t a u p p r e p a s några gånger o c h så vid- tager inlärandet a f dansstegen o c h så slutligen dansen.
M e n — h u r ofta har läraren tid eller lust att se till att hvarje elev g ö r rörelserna rig- tigt?
N e j, det hela får g å på » c h a b l o n », i stället för att läraren skall behandla hvarje elev särskildt, efter dennes behof, kroppsan- lag, v a n o r eller lyten.
G e n o m en g o d o c h nitisk undervisning k u n n a de fulaste o v a n o r såväl som mindre fel borttagas, såsom lätt snedrygg, axelhäng- ning, spasmer o.
M e n detta har m a n hittils i c k e begärt a f läraren v i d våra v a n l i g a s. k.
d a n s s k o l o r, der allt går ut p å att för så billigt pris s o m m ö j - ligt lära en skara barn att hjelpligt dansa en vals o c h en fransäs p å slutbalen.
Men så skall det vara, o c h föräldrarne b ö r a der- fore i c k e se p å en smula ö k a d kostnad, o m b l o t t undervisningen blir g o d.
Ställes sådana pretentioner p å en d a n s s k o l a o c h ger man, g e n o m att ej se b l o t t p å billigheten, stöd åt en sådan, d å skall i n o m kort en reform i n o m detta o m r å d e f r a m k a l l a s a f sig sjelf.
* * * M e n u t o m det rent » m e k a n i s k a » har dans- s k o l a n en annan betydelse, o c h det är kan- ske j u s t här vi k o m m a till det, s o m i sjelfva Verket gjort d a n s s k o l o r n a i S t o c k h o l m i viss m o n missryktade, o c h som k o m m i t noggran- nare föräldrar att d r a g a sig f ö r d e m.
D e t är s k o l a n s betydelse s o m en f ö r s k o l a för umgänget könen emellan.
D e t är i fråga o m » t o n e n » i dessa dansskolor.
O c h härom s k a l l j a g i nästa o c h sista artikel, tillåta mig att yttra några ord.
i I r-v I I |_J U 11 IN I d u n, e r h å l l e s e t t g r a t l s e x e m p l a r f ö r h e l a d e n t i d, u n d e r hvilken a b o n n e - m e n t e t r ä c k e r.
Ä r o d e s a m l a d e a b o n n e n t e r n a f ä r r e än 5, t o r d e p r e n u m e r a - Hvor vil man finde K j s e i v li gned? » ' et fins en tid, då ögal hr m trofast, gladt och godt, då man på kojor ej ser ner, ej upp till kungaslott, det fins en tid, då lika varmt vi älska rikt som älska armt.
Hvad du är skön, hvad du är du gyllne barndomstid!
blid, Mot denna tid af gidd är den, som följer, silfver blott: af barn bli qvinnor och bli män, af rosenrödt blir grått.
Den barm, som slöt i sig en gång en verld, har blifvit kall och trång och rymmer knapl » en vän i vik », om vännen ej är rik.
Och snart är kopparåldern der.
För silfver och för guld i blank metall fins blott begär.
O barnalid så huld, hvar är ditt vackra löje nu, när lugnt man tager sju för tu?
Och kärleken?
Hvar t hjerteslag slår blott för eget jag.
Man tröttnar sist vid fåfäng id, af sjelfviskheten mätt, man åldrig ståndar i en tid af jern, då allt är ledt, då allt är kärlekslösl och tomt och gissladl samveV suckar fromt: hvor vil man finde Kjcerlighed?
Här — der?
Säg den, som vet!
Du olycksbroder, lag mitt svar: du finner den re ' n bär, har du en mor i lifvet qvar!
— livart ock din bana bär, om upp, om ned, i nöd, i fröjd, till skammens djup, till ärans höjd, din mor dig öppna famnen ger och än i tårar ler.
En v i l d idé.
iet är en sådan der riktigt mörk höstqväll, «^Mi&gt; dock ej kyligare än att vi sitta med öppna verandadörrar och tända lampor; min herre och man ligger halfsofvande i en stor korgstol med H o b b y, mopsen, ljudeligt snarkande, i knäet.
V i d hans fötter hvilar B e n n o, den store bernhardinerhunden, o c h blinkar sömnigt m o t ljuset, o c h här vid skrifbordet sitter jag.
Hvar- för jag nu egentligen sitter och skrifver detta, vet jag knappast, ty det är endast några, minuter sedan jag högst indignerad tillbakavisade Ottos, i mitt tycke, impertinenta råd att skrifva en » roman » öfver en af mina fordomdags så kallade » vilda i d é e r » och allt hvad derutaf följde.
Men som han ibland gerna vill retas med mig, så fäster jag mig föga vid detta miss- lyckade försök.
I alla händelser så ämnar jag naturligtvis inte följa rådet.
D o c k vid närmare eftertanke, efter som han är nog oartig att småsofva der borta, vill iag för att fördrifva tiden se, huru det skulle taga sig ut på papperet, om jag verkligen härmed nedskrefve den omtalade idéen!
E h bien, för att börja med början, så är jag nu 24 år o c h ser ej illa ut; dertill är jag förmögen och har i olika delar af Europa fått en riktigt » finished education, » d. v. s. litet af hvarje o c h ingenting grundligt.
Mina föräldrar dogo under min tidigaste barndom o c h min förmyndare, som var ytterst beskedlig, lät mig vanligtvis fä min vilja fram samt drog säkerligen en lättnadens suck, den dag jag vardt myndig.
Derefter flyttade jag med en gammal sällskapsdam till mitt ärfda gods, som hädanefter blef min pied-å-terre, då jag ej befann mig på resor.
Verlden påstod, att jag var excentrisk o c h originell, hvilket jag anser vara ett nedrigt förtal.
J a g har aldrig kunnat tåla dessa, originalitets- jägtande damer, hvilkas högsta sträfvan är att på ett eller annat sätt göra sig bemärkta af den klassens menniskor, som fransmännen så rätt kalla » les b a d a u d s ».
Också trifvas dessa damer bäst bland ofvannämda klass, o c h k o m m a de i beröring m e d andra, som veta att rätt döma deras beteende, och som ej låta förbluffa sig af deras egenkära aplomb, känna de sig van- ligen högst illa till mods.
Man ansåg mig väl excentrisk, för att jag i fulla drag njöt af min ungdom, min förmö- genhet och min frihet.
Jag reste mycket med min sällskapsdam; vi voro i Egypten, Algier, Newyork o. s. v.
Jag inrättade mitt hem efter mina egna idéer om komfort och behag.
Detta förläts mig väl ej af verlden.
D e t var nu ej o m verldens o m d ö m e egent- ligen, som jag skulle skrifva, utan det var o m min så kallade vilda idé.
(Också ett af verl- dens påfund.)
Emellertid får jag förra sommaren e !t bref från min gamla faster, enkegrefvinnan v. K, på som inbjuder mig att hos henne tillbringa några veckor.
Jag har alltid högt älskat den ståtliga gamla damen, som med sina förnäma, regelbundna drag, sitt vackra hvita hår och sitt lugna, älskvärda umgängessätt, all- tid för mig framstått såsom typen för en » grande d a m », och som alltid föreföll mig som varande en bland de få qvarlefvor af den aristokrati, som varit o c h hvars valspråk: » noblesse oblige, » utgjorde grunden till dess tänkesätt.
Ekas, Jag antog gerna hennes inbjudning och sedan min kammarjungfru fylt ett par spanskrörs- koffertar med diverse » chiffons » o c h jag tagit ett rörande farväl af min gamla sällskapsdam, ät hvars omvårdnad jag betrodde husets väl och ve, afreste jag till Min gamla slägting mottog mig med sin vanliga älskvärd- het o c h vi tillbringade några veckor i ostördhet.
En morgon anlände till min faster ett bref från en gammal ungdomsvän, som bad henne att komma till sig på en kort tid.
Ungdoms- vännen hade råkat att vricka sin fot o c h var nu ur stånd att röra sig o c h bad i följd häraf min faster att som barmhertig samaritan, komma och bringa henne tålamod och glädje.
Min faster afreste sedan jag lofvat att qvar- stanna på till hennes återkomst.
Ekas.
Ekas » K ä r a E v a, » sade hon, » b l i f här; jag vet att du ibland tycker om att vara i ostörd en- samhet och det skulle glädja mig att finna dig här vid min återkomst. » Efter min fasters afresa började jag min robinsonad.
Jag njöt i fulla drag af min en- samhet — i åtta dagar, men fann detta sedan betydligt enformigt.
A f grannarne kände jag så g o d t som ingen och en vacker, solbelyst dag, fann jag mig sjelf gäspande oerhördt i brist på omvexling.
— B i d r a g från alla o m r å d e n f ö r qvinllg v e r k s a m h e t m o t t a g a s m e d t a c k s a m h e t.
E n d a s t en sida a f p a p p e r e t b ö r i I r % LJ | | U ki IN a n v ä n d a s o c h m a r g i n a l l e m n a s.
N a m n o c h a d r e s s t o r d e alltid n o g a a n g l f v a s, o c h kan f u l l k o m l i g d i s k r e t l o n f r å n r e d a k t i o n e n s s i d a p å r ä k n a s.
Efter någon öfverläggning begaf jag mig till entledigad, utan att hafva fallit ur min på- t y d l i g a r o l l e r n a s k ö t a s a l l a f ö r t j e n s t f u l l t.
S a m s p e l e t i dess h e l h e t är o c k sådant, s o m e n d a s t d e n n a tea- demoiselle Kajsa Rulländer, min fasters högra tagna roll.
ter k a n prestera.
D e t n y a s v e n s k a s k å d e s p e l e t för- Mina sysslor voro ej vidare svåra och som t j e n a r s e s a f e n h v a r.
hand och högt betrodda husmamsel, för att bortprata en stund.
Jag fann henne i högst jag alltid varit rätt händig, ernådde jag att T i l l efterpjes gifves ett m y c k e t o b e t y d l i g t s k ä m t agiteradt tillstånd, med glasögonen uppskjutna utan allt för många blunders, utföra dem till f r å n f r a n s k a n, k a l l a d t » V i l l a t i l l s a l u ».
på pannan och ett bref i handen samt dertill hennes nåds belåtenhet.
Allt gick väl några d e r D r m a m a n a t i h s a k r a t r t e å a k t i e g r t n » s, m n ä e s d t a d e p l r v o i s g r a n m y b r o l i l r l b e » s S ä ä t l t l n s i k n a g p.
dagar, men den fransktalande herrn, som be- U n d e r i n ö f n i n g ä r o r e p r i s e r n a » H j e r t e r d a m » o c h en mäkta bekymrad min.
t » Ack, fröken Eva, » svarade hon mig på ans vara hennes nåds son till födseln och » G n i s t a n » s a m t M o l i e r e ' s » L ä r d t folk i s t u b b », ö f v e r - min förfrågan om orsaken till hennes upprörda löjtnant till profession, visade sig vara en högst s a t t a f T a l i s Q u a l i s.
S v e n s k a teatern h a r i R u d o l f K n e i s e l s 4 - akts-lust- tillstånd, » jag har fått bref från hennes nåd påflugen personlighet.
på Dyminge, som frågar om jag ej kan skaffa En morgon var jag sysselsatt att ordna sa- s d p u e s l s i n » s F t y r c ö k k e e n n a, R ä s f o » m fått h o s u p o p s s e t s t ä l a l a f n d e l y c b k e a k s a n h t å a l l a t y s s k i g a henne en städerska genast, emedan hennes longen, då jag plötsligen fann på bordet en l ä n g e p å r e p e r t o a r e n.
D e t t a s t y c k e s r ä d d a n d e e n g e l hastigt insjuknat och således ej är i stånd att bok, hvars titel tilltalade mig, så att jag, ä r o n e k l i g e n hr Holmqvist, h v a r s g o d m o d i g a k o m i k glömsk af min tjenareskepnad, installerade mig i f. d.
p o l i s t j e n s t e m a n n e n D r ä n g e r s r o l l ä r o ö f v e r - sköta sin tjenst under minst en månad. » t r ä f f l i g o c h o v i l k o r l i g e n retar till m u n t e r h e t.
Jemte Mamsel Kajsa ansågs nämligen i orten såsom beqvämt i en kåsös för att läsa.
h o n o m t a g e s p r i s e t a f fru Anna Lundberg, född M a l m - » Nej, s e lilla M a r i a, j a g g r a t u l e r a r, h v i l a r sig ett slags tjenstebjonsbyrä.
g r e n, h v i l k e n s o m M o l l y p å ett l y c k l i g t o c h h e d r a n d e » Huru skall jag väl kunna anskaffa någon efter sitt ansträngande arbete, kan jag väl tro! » s ä t t g j o r t s i t t å t e r i n t r ä d e v i d h u f v u d s t a d s t e a t r a r n a.
r a n ä m n a s hr Lund- städerska så här midt i sommaren, det är ju Fortfarande glömsk af min roll, förblef jag A f d e ö f r J i g u a l i u s s p e H l a e n i d n e w a t l o d r d o e ' c h b ö fru Stenfelt som E v a alldeles omöjligt, » jämrade sig gumman, rädd nonchalant sittande qvar och blickade förströdd W berg a h l s som på löjtnanten, som i sin ordning skådade för- e t t b ä t t e t d r t e.
s A p f e l, h r ä n W a h r v b a e d r g h b a o n r d h e ä r m p a r n e s h t e a r a r r ä.
t t v U ä p n p t a - om sin tjenstebyrås reuommé.
ättningen är a n n a r s g o d.
En idé flög mig genom hufvudet!
» Jag bluffad på denna oväntade syn, som mött hono s m känner en person, som vore villig att påtaga vid hans inträde.
Hans min roade mig obe- V a s a t e a t e r n ö p p n a d e s i n a p o r t a r i t i s d a g s m e d sig platsen för en månad, » tröstade jag demoi- skrifligt, så att jag brast ut i ett klingande » S t o r h e r t i g i n n a n af G e r o l s t e i n », i h v i l k e n fröken Anna skratt, i det jag steg upp, bortlade bokeu och Pettersson o c h hr Kloed, d e n f ö r r a i t i t e l r o l l e n o c h selle Kajsa.
» Hvem då menar fröken Eva? » sporde gum- återtog insignerna på min värdighet och började f d ö e r n t j e s n e t n a a r b e i f s a o l l m a f F r d i e t n z, s f u k l ö l r s d a t a t d a e s d a e l t o n l i g f l e i n g a.
s t e F o l e c r h e m n e y s - t dermed damtorka möblerna.
man nyfiken.
heter f ö r b e r e d a s till u p p f ö r a n d e.
» Jag sjelf! » svarade jag med största lugn.
» Jaså, du tycker om att läsa, lilla Maria; du skall ej bry din hjerna med sådant onyt- Konsertsalen.
Gummans uppsyn var obeskriflig.
tigt, låtom oss hellre prata litet; sådana vackra Den f ö r s t a Nikitakonserten e g d e r u m s i s t l i d n e tis- » Så fröken Eva skämtar! » » Har aldrig i mitt lif menat något med händer du har — egentligen allt för fina för d a g s a f t o n i m u s i k a l i s k a a k a d e m i e n s s t o r a s a l i n f ö r ett g a n s k a talrikt a u d i t o r i u m.
Miss Nikita — efter att arbeta.
Men hvad ser jag! » mera allvar, än detta, » förklarade jag.
trovärdig uppgift endast sexton år g a m m a l — visade H a n f ö r s ö k t e q v a r h å l l a m i n h ö g r a h a n d, f r å n Jag öfverhoppar alla gummans invändningar, sig vara en b e k a n s k a p väl v ä r d att göras.
V i s s e r l i - men resultatet vardt, att hon genast skref till hvilken jag i min oförlåtliga glömska ej bort- g e n k a n h o n ä n n u e j g ö r a a n s p r å k p å a t t v a r a e n stjerna af första o r d n i n g e n; m e n h o n besitter en syn- hennes nåd G-ripenklo, att hon lyckats an- tagit en briljanterad ring.
skaffa den begärda tjenaren, som skulle infinna » Hvarifrån har du fått en sådan dyrbar n f ö e r r s l t i å g r t a b t e t h a a g n l i v g ä, n d o a m.
o H c e k n n e j e s s t s o k r o l r a ö s ä t, r d g e o n d, h o h n e n n v e ä s l sig på Dyminge om tre dagar och q v a r s t a n D a ring?
» t e k n i k förträfflig; m e n h o n saknar denna f ö r m å g a der, tills den ordinarie tjensteanden tillfrisknat.
Hvarpå jag neg, förläget tummande på mitt a t t v ä r m a o c h r y c k a m e d s i g, s o m v i n o r d b o a r så h ö g t ärdera.