Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
På grund af hvad jag nu haft äran andraga, får jag vördsamt föreslå: att Rikets Ständer måtte i underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t anhålla, att Kongl. Maj:t måtte, medelst nådigt Cirkulär, till vederbörandes efterrättelse förklara, att vederbörande embetsverks, myndigheters samt embets- och tjenstemäns genom lag, samt särskilda författningar, reglementen och instruktioner medgifna rättighet att i tjensteärenden äska Konungens Befallningshafvandes medverkan till vinnande hos annan myndighet eller tjensteman af åtgärd, Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1865.
215 som på den sednare beror, är inskränkt till de fall, då antingen samma myndighet eller tjensteman icke, efter hvad derom särskildt finnes förordnadt, är stationerad på bestämd ort, eller ärendet i och för sig är af beskaffenhet, att detsamma anses böra komma till Konungens Befallningshafvandes kännedom.
Af Herr Treffenberg, Curry, om ändring i 2 § £ Kap. Strafflagen.
Det har mången gång förefallit mig ofattligt, att vid sednaste riksdag, under öfverläggningen om dödsstraffets bibehållande i den nya Strafflagen, så vid t jag vet, ingen stämma höjdes till protest emot den råhet, som midt in i nittonde seklet bjuder menniskokraftens omedelbara användande vid verkställandet af detta fasansfulla straff.
Det vill dock synas mig som borde både vedersakare och förfäktare af dödsstraffet kunna komma öfverens deruti, att sjelfva sättet, på hvilket straffet verkställes, utgör en skam för vår civilisation, och att för hvarje gång en schavott nu reses, på samma gång schavottera!' också en lagstiftning, som låter den ena menniskans hufvud falla för hugget af den andras svigtande hand.
Man har sagt att Statens majestät uppenbarar sig mest imposant uti dödsstraffet.
Ar det så, må man då åtminstone tillse, att intrycket häraf icke forlryckes af sådana anordningar vid straffets utförande, som kränka icke blott den esthetiska, utan äfven den moraliska känslan.
Är detta argument från den sunda oförvillade känslans område nog, eller behöfver jag framtaga ett annat från praktikens blodade rustkammare?
Jag frammanar då eder, vålnader af alla lifdömda, som genom skarprättarens osäkert mättade hugg blifvit i bokstaflig mening slagtade på galgbackarne, jag frammanar eder, för att anklaga samhället, som, då det dömde eder till döden, låtit eder undergå tusende dödar.
Dessa vålnader anropa nu eder, som magten hafva, för deras skull, som hä - 216 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1865.
N:o 108. danefler skola lägga sina hufvuden under bilan, alt, då all annan nåd för dem är ute, I åtminstone måtten förunna dem den, att det hugg, som skall sända dem in i evigheten, måtte träffa snabbt, skarpt och säkert.
Jag föreslår derföre att Rikets Ständer måtte, för deras del, besluta: alt 1:sla punkten 2:dra § 2:dra Kapitlet
Strafflagen skall erhålla följande förändrade lydelse: »Dödsstraff skall offentligen verkställas genom halshuggning medelst fallbila eller så kallad »Guillotine.» Stockholm den 15 November 1865.
Af Grefve Sparre, Erik, om medgifvande af tre års råntefrihet för det åt bolaget för Borås jernväg beviljade låneunderstöd.
För anläggande af Borås jernväg beviljade Rikets Ständer vid 1859—1860 årens riksdag ett låne-understöd, motsvarande två tredjedelar af den verkliga anläggningskostnaden, som då beräknades till 2,558,000 R:dr och statslånet således lill 1.700.000 R:dr.
Till följd deraf att vägen gjordes smalspårig nedsattes kostnadsförslagel lill 2.155.000 R:dr och två tredjedelar af detta belopp eller 1,436,000 R:dr äro så ledes lyftade i Riksgälds-kontoret.
Den verkliga anläggningskostnaden utgör nu f 1,994,086: 63. hvartill bör läggas kostnaden för 30 stycken godsvagnar, med hvilkas anskaffande Kongl. Maj:t lemnat bolaget anstånd till detta års slut, i kostnadsförslaget upptagna till . 64,000: — samt diverse kompletteringsarbeten 2,913: 37. hvadan verkliga anläggningskostnaden blir R:dr 2,061,000:
— Två tredjedelar häraf utgör ....... 1,374,000: — Skilnaden emellan detta belopp och det i Riksgälds-kontoret lyftade 1,436,000: — eller R:dr 62,000: — skall således till Riksgälds-kontoret återbetalas.
Detta Motioner hos Eidderskapet och Adeln 1865.
Derjemte fordrade Rikets Ständer vid beviljande af detta lån ränta under anläggningstiden, ett anspråk, som icke gjorts gällande vid låns beviljande för andra jernvägsbolag, hvilka åtnjutit räntefribet under tre år från den dag hvarje särskildt belopp lyftats.
Borås jernväg anlades, såsom bekant är, förnämligast med afseende å bomullsväfnads-industrien i de sju häraderna af Elfsborgs län.
Deraf har blifvit en följd, att trafik-inkomsterna af jernvägen icke. kunnat uppgå till beräknadt belopp.
Trafik-inkomsterna för år 1864 utgjorde 86,909: 83.
Förvaltnings-, drift- och underhållskostnad .... 51,127: 36.
Ränta och amortering å statslånet ....... 71,800: — 122,927: 36. således brist, som af bolagets medel måst fyllas, R:dr 36,017: 53.
Trafik-inkomsterna för år 1865 beräknas förslagsvis till .... 102,000: — Förvaltnings-, drift- och underhållskostnad, hvilken något ökats, dels till följd af ökad trafik, dels ock hufvudsakligen, till följd af vunnen erfarenhet om nödvändigheten af större personal, då den personal, som, anställd vid anläggningsarbetena, jemväl biträdde vid trafiken, blifvit förafskedad, beräknas förslagsvis till 68,000:
— Ränta och amortering å statslånet 71,800: — 139,800: således brist att af bolaget fyllas R:dr 37,800:
— Det är uppenbart, att ett bolag icke i längden kan stå ut med att årligen utbetala 36,000 R:dr öfver sina inkomster.
Det är likväl att förutse, alt om trafik-inkomsterna ökas, såsom nu, oaktadt de ogynnsamma konjunkturerna, skett, med 15,000 R:dr årligen, bolaget efter loppet af tre år, under hvilken tid andra jernvägs-bolag fått åtnjuta räntefrihet af Staten, skulle kunna gälda ränta och amortering till Statsverket.
Frågan är således, om detta bolag visat sig förtjent af att åtnjuta samma rätt som andra jernvägs-bolag fått åtnjuta.
I detta afseende förekommer: att bolaget uppburit 264,000
R:dr mindre än såsom lån till detsamma anslogs; Bih. till B.
Prot. 1865 & 1866. 11 Sami. 1 Afd. 28 218 Motioner hos Ridckrskapet och Adeln 1865.
N:o 108 att bolaget af det mindre belopp det uppburit kommer att återbära 62,000 frdr, hvilket andra bolag ej gjort; att bolaget, som före den bestämda tiden fullbordat vägen, punktligt hittills fullgjort sina inbetalningar; och slutligen att, enligt härhos vördsamt bifogade intyg af Kongl. Styrelsen för Statens järnvägstrafik, den stambanan tillskyndade brutto-inkomst genom Borås-banans anläggning utgör för år 1864 144,967: 86. eller, enär samtliga utgifter för Statens jernvägslrafik utgjort 65,5 procent af brutto-inkomsten, och således från berörda bruttoinkomst afräknas 94,953: 95 en netto-inkomst af frdr 50,013: 91. hvarvid trafikstyrelsen tillika uttryckt den åsigt: dels »att Borås-banans trafikerande under år 1864 tillskyndat
Staten minst 50,000 frdr större inkomst än om nämn da bana icke varit för trafik öppnad», dels att »då det med säkerhet kan antagas att i synnerhet godstrafiken lill och ifrån Borås jernväg, hvilken begynt under särdeles ogynnsamma förhållanden för Borås-traktens egentliga industri, skall, i mån dessa förhållanden förbättras, ganska betydligt till vexa, samt när likaledes utgifterna för Statens jernvägstrafik fortfarande komma att nedgå i förhållande till inkomsterna, så kan det ej heller förnekas att Statens jernvägar af den tillökning i rörelsen på desamma, som genom Borås jernväg åstadkommes, skulle hemta ailt större fördelar, såvida ej en betydande del af godstrafiken, för att undvika den nu vödvändiga omlastningen, tager vägen öfver den snart färdiga Uddevalla—Herrljungabanan.
» Då således Staten, oberäknadt den ränta af fyra procent den uppbär af Boråsbolaget för det lån detta bolag erhållit al 1,374,000 R:dr genom ökad trafikinkomst, till följd af denna banas anläggning uppbär ytterligare minst 50,000 R:dr årligen, motsvarande nära fyra procent, hvilken nettoinkomst otvifvelaktig! kommer att betydligt ökas; då till följd häraf Staten af det lån, som lemnats detta bolag, årligen uppbär minst åtta procent ränta, så hemställes om det är billigt att det bolag, som tillskyndar Staten en så betydlig omedelbar vinst, behandlas strängare än något annat jernvägsbolag, och om Stalén billigtvis bör af detta bolag fordra, under de år, som andra bolag njuta räntefrihet, en årlig uppoffring af 36,000 R:dr.
Man har invändt att det vore ett farligt prejudikat, att efterskänka något af de vilkor, under hvilka lånet beviljades.
Men då man icke begär annat än att få åtnjuta samma 'rätt med alla andra, och ådagalagdt är, att
Staten genom detta bolag skördar en högst betydlig vinst, som likväl under de första åren af bolagets tillvaro ej kan utgå utan uppoffring för bolaget, så vore prejudikatet icke äfventyrlig!, att göra bolaget rättvisa genom att för tre år afstå denna vinst, helst Staten detta oaktadt uppbär den beräknade räntan eller fyra procent genom ökad trafik-inkomst.
Lånet utlemnades nemligen till en del under år 1862, men till Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1865.
219 större delen år 1863, och redan med den 29 Juli nämnda år började den ökade trafikinkomsten på stambanan, hvilken inkomst sannolikt redan detta år om icke motsvarade, dock icke så särdeles betydligt understeg räntan å statslånet.
Om en låntagare, som emot fyra procent ränta af Staten eller en annan långifvare mottager ett lån för ett industrielt företag, hvaraf, oberäknadi den indirekta förmån landet vinner genom en ny kommunikationsled, långifvaren redan under anläggningstiden skördar en direkt vinst, som, enligt intyg af hans egna embetsman, redan på tredje året uppgår till nära fyra procent å lånesumman samt kommer att högst betydligt ökas; men låntagaren till följd af ogynnsamma förhållanden icke utan äfventyr för sitt bestånd kan undvara den räntefrihet under anläggningstiden, som långifvaren beviljat alla andra låntagare, men genom en oförklarlig nyck vägrat denne; månne ett medgifvande af denna likhet i rättigheten kan anses annorlunda än såsom en gärd af rättvisa och billighet, Staten fullt värdig?
Jag vågar således vördsamt föreslå: att Rikets Ständer, med afseende på de ogynnsamma förhållanden, under hvilka Borås jernväg öppnats för trafik, måtte bevilja det för berörda jernvägsanläggning bildade bolag enahanda räntefrihet under tre år för det bolaget beviljade lån, som blifvit andra jernvägsbolag förunnadt; hvilken räntefrihet, då ränta för den förflutna tiden redan blifvit erlagd, må beräknas från och med år 1866.
Erik Sparre.
Af Grefve Sparre, Erik, om ändring i bestämmelserna rörande statsbidraget lill segelleds öppnande från Hattefura vid Wenern till Stora Lee, m. m.
För segelleds öppnande från Hattefura vid Wenern förbi Köpmannabro genom sjöarne Akelången, Rågvarpen, Laxsjön och Leelången till Stora
Lee, samt anläggning af jernväg vid Hofverud, beviljade Rikets sednast församlade Ständer ett statsbidrag 220 Motioner hos Riddersleapet och Adeln 1865.
N:o 109. af en million Riksdaler, deraf 200,000 R:dr såsom anslag och 800,000 R:dr såsom lån, utaf hvilket statsbidrag halfva anslagssumman 100,000 R:dr och af lånet 450,000 R:dr anordnades, att under då nästkommande statsreglerings-period utbetalas.
Då kostnaden för omförmälde kommunikationsled blifvit beräknad till 1,208,367 R.dr R:mt, uppskattades den summa, som genom aktier skulle anskaffas, i rundt tal till 200,000 R:dr, men Rikets Ständer föreskrefvo likväl att aktie-teckningen skulle uppgå till minst 400,000 R:dr, deraf hälften var afsedd att utgöra säkerhet för lånesummans återbetalning, hvadan aklie-egarne, derest kommunikationsleden genom bolagets försorg varder på föreskrifvet sätt och inom stadgad tid fullbordad, icke erlägga denna hälft af teckningssumman i annan händelse än derest trafik-inkomsten icke blir tillräcklig till att bestrida de årliga ränte- och amorteringsliqviderna.
Rikets Ständer förutsatte sjelfva att denna sednare del af aktieteckningen skulle förorsaka bolagets styrelse svårighet, och det befanns snart fullkomligt omöjligt att erhålla den, utan att först bereda säkerhet derför att företaget skulle kunna mot beräknade kostnadssumrnan utföras, så att vilkoret för ansvarets inskränkning till fyllande af bristen i de årliga liqviderna till statsverket — eller »att kommunikationsleden varder på föreskrifvet sätt och inom stadgad tid fullbordad» — icke för denna teckning medförde några vådor.
Utan beredande af en sådan säkerhet, hade ovilkorligen hela det vigtiga och för stora delar af tvänne provinser ytterst angelägna företaget fallit, men genom Ofverste N. Ericsons välvilja och kraftiga medverkan har det icke blott lyckats erhålla garanti för att kostnadssumrnan ej skulle öfverskridas, derigenom att Öfverstens son, Löjtnant Werner Ericson med sin fars ansvarighet och borgen åtagit sig att för kostnadsbeloppet utföra kanal-arbetet, utan har ock företaget erhållit en vida större betydelse, än det förut hade, derigenom att dels den föreslagna jernvägen utbytes mot kanal och aqvadukt tvärt öfver vattenfallet vid Hofverud, så att hela kommunikationsleden blir en sammanhängande vattenväg, och dels kanalens och slussarnes dimensioner fölstörre delen af kommunikationsleden betydligt utvidgas, så att den i hela sin längd blir tillgänglig för fartyg, hvilka utan våda kunna passera Wenern.
Men såsom oefterglfligt vilkor för sin medverkan hafva Öfverste Ericson och hans son fordrat
Dalslands kanal-aktiebolags begifvande att arbetet finge i hela sin utsträckning på en gång företagas och bedrifvas, samt att kostnadsförslagets hela belopp under åren 1865, 1866 och 1867 tillhandahålles Löjtnant W. Ericson.
Blott för händelse af naturhinder eller oväntade för arbetets fortgång ogynnsamma omständigheters inträffande har den möjlighet blifvit förutsatt att arbetet ej förrän under loppet af år 1868 kunde fullbordas, och af detta skäl har i kontraktet intagits att Löjtnant Ericson ej förrän under år 1868 är skyldig aflemna den fullbordade kanalen till bolaget.
Blotta förvaltningskostnaderna vid byggnadsarbetet uppskattas nemligen till minst 40,000 R:dr årligen och förlusten af denna summa skulle blifva så mycket mer Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1865.
N-.o 109.
221 kännbar, sora kostnadsförslagets belopp, hvaremot inga anmärkningar kunnat göras, nu likväl skall betäcka äfven den ytterligare kostnad, som af de utvidgade dimensionerna måste blifva en följd.
Bolagets styrelse kunde ej hafva något val i afseende på mgåendet på detta vilkor.
A ena sidan omöjligheten alt utan den hjelp, som erbjöds det, sjelft åstadkomma det storartade företag, hvarpå hela ortens hopp grundades, att ur fattigdom och svårighet för arbetsförtjenster inträda i en, af förbindelser med andra orter understödd, förmåga till välsignelsebringande verksamhet; å andra sidan fullständig säkerhet för att företaget ej blott blefve utfördt utan ock utfördt på större och bättre sätt än någon dittills vågat tänka sig.
Och styrelsen hade så mycket mindre tvekan vid att påräkna statsmagternas benägna medverkan för att sätta bolaget i stånd att honorera de förbindelser det måste ikläda sig, som Kongl. Majit för det stora önskningsmålets, en oafbruten vattenvägs, vinnande i nåder medgaf att den summa, hvarmed kostnaden för slussar och aqvadukt vid Hofverud enligt kostnadförslag öfversteg det för jernväg derstädes beräknade belopp, finge af Handels- och Sjöfartsfonden, dels såsom anslag och dels såsom lån utgå, och Rikets Ständer redan gifvit så stora prof på sin välvilja derför, samt, med angifvet motiv af vigten att skyndsamt bereda resultatets vinnande, beviljat den del af statsbidraget, sorn vid sista riksdag anslogs, under förutsättning att resten skulle vid nästa riksdag anvisas.
Men då emellertid möjligheten af sådana svårigheter i naturförhållanden, att kanalarbetet ej skulle kunna till 1867 års slut fullständigt fullbordas, blifvit af Öfverste N. Ericson och Löjtnant W. Ericson förutsatt, ansåg bolagets styrelse sig i det kontrakt, som med styrelsen för allmänna Väg- och Vattenbyggnader å Kongl.
Majits och Kronans vägnar skulle afslutas, ej kunna binda bolaget att, såsom vilkor för statsbidragets åtnjutande, hafva kanalarbetet färdigt före 1868 års slut; och häraf har nu det för bolaget olyckliga missförstånd inträffat, att året 1868 blifvit ansedt utgöra ett af de för kommunikationsledens fullbordande beräknade arbetsår, i följd hvaraf Kongl. Majit ej ansett lämpligt bifalla direktionens underdåniga anhållan om Proposition till Rikets Ständer om återstående statsbidrags utfallande genast, utan i Sin nådiga Proposition till Rikets Ständer om statsverkets tillstånd och behof blott föreslagit anvisande af halfva återstående anslaget, 50,000 Ridr, och af lånet —derå 350,000 R:dr återstå — blott 180,000 Ridr, eller tillsammans 230,000 Ridr, och det först för år 1867.
Ständers beslut vid en blifvande riksdag skulle då qvarstå af anslaget 50,000 Ridr och af lånet 170,000 Ridr, eller tillsammans 220,000 Ridr.
För betäckande af den opåräknade och högst betydliga ränteförlust, som härigenom skulle drabba detta bolag, saknar bolaget all tillgång, ty kostnadsförslaget, hvars belopp, såsom nämndt, skall i sin helhet utgå till byggnadsarbetet, öfverskjuter redan statsbidraget, 1,000,000 Ridr, och den effektivt påräknade aktiesumman, 200,000 22?
Motioner hos R.idderskapet och Adeln 1865.
R:dr, med 8,367 R:dr, och likväl upptager kostnads förslaget alldeles ingenting för expropriations- och administrations-kostnader, hvilka, ehuruväl nästan hela den för kanalen behöfliga mark blifvit till bolaget skänkt och direktörerna arbeta utan aflöning, ej kunna undvikas, enär byggnader i kanallmien måste flyttas, ersättningar för skador betalas samt en flerårig förvaltning af ett stort bolag ovilkorligen föranleder omkost nader; och uttaxering af den af aktie-egarne gjorda dubbelteckning kan ej härför ega rum, enär Rikets Ständer uttryckligen föreskrifvit att bolagets direktion endast i det fall att trafikinkomsten blir otillräcklig att bestrida de årliga ränte- och amorteringsliqviderna å statslånet, men icke eljest, eger uttaga så stor del af denna teckning, som för bristen i dessa liqvider erfordras.
En fördelning af utbetalningen af återstoden utaf statslånet på flera år vore ock för bolaget så mycket hårdare, som Rikets Ständer alltsedan '1850—1851 årens riksdag för utbetalning af lån till allmänna arbeten, för hvilka ej särskilda föreskrifter varit gällande, lemnat Riksgälds-kontorets Fulimägtige den föreskrift, att »lånemedel få, sedan behöriga handlingar aflemnats, lyftas på en gång vid den tid de, som åtagit sig arbetets fullgörande, sådant åstunda.»
Ständer ville anvisa hälften af återstående anslagssumma, eller 50.000
R:dr, att af Riksgiilds-kontoret utbetalas år 1866, och den derefter å terstående resten af anslagssumman, 50,000 R:dr, samt hela lånesumman 350.000
R:dr eller tillsammans 400,000 R:dr för år 1867.
Majit i Sin nådiga Proposition om statsverkets tillstånd och behof föreslagit Rikets Ständer att för sjöarne Vestra och Östra Pilens förening medelst kanal och slussar bevilja ett statsbidrag af 63,950 R:dr, deraf 12,750 R:dr såsom anslag och 51,200 R:dr såsom lån, hvaraf dock under år 1867 endast skulle utbetalas 35,000 R:dr, men då det, på sätt ock blifvit af föredragande Departementschefen för Civilärenden anfördt och af Kongl. Majit i nåder gilladt, är af väsendtlig vigt att detta kanaliserings-arbete får utföras samtidigt med de öfriga nu pågående arbetena inom Dalsland, hvilka enligt kontraktet med Löjtnant W.
Ericson skola af honom under år 1867 fullbordas,så får jag slutligen äfven vördsamt anhålla, att hela det nämnda statsbidraget 63,950 R;dr mätte af Rikets Ständer anvisas för år 1867.
223 N:o 110. / Af Grefve Sparre, Erik, om beviljande af eli anslag å 150,000
R:dr till ■uppförande af ett nytt läroverkshus i Wenersborg.
De allmänna undervisningsverken hafva från Rikets Ständers sida åtnjutit förtjent uppmärksamhet.
Lärare-personalen är fördubblad, och lärjungarnes antal flerdubbladt.
Men de gamla läroverks-byggnaderna kunna omöjligen rymma det tilltagande antalet lärjungar.
Det är en pligt för Staten att tillse, icke allenast att dessa blifva i intellektuel! afseende utvecklade, men äfven att de icke genom hoppackande i osunda rum blifva fysiskt förstörda.
Man har velat vältra denna omsorg, för somliga fattigare orter, på kommunerna, upder det Staten bygger skolhus åt de större.
I Göteborg, Örebro, för att icke nämna tiotal af andra städer, hafva läroverkshus bekostats af Staten; och sedan detta skett, pålade man skolungdomen en skatt, som skall kapitaliseras och förvaltas för hvarje läroverk särskildt, och sålunda för de större, som redan fått byggnader, är öfverflödig och för de mindre otillräcklig.
Från äldre tider tillbaka har Statens förbindelse att underhålla läroverksbyggnader varit erkänd, och en särskild kassa, under namn af stiftsbyggnadskassa, dertill bestämd samt serskilda inkomster dertill anvisade.
Men denna kassa, som förvaltas af stifts-styrelsen, användes till byggande af läroverkshus i stiftsstaden och har icke kunnat räcka till vid den ofantliga tillvext i lärjungarnes antal, som inom några år inträffat.
Wenersborgs läroverksbyggnad, af nyo uppfördt år '1841, med afseende å dåvarande antal af lärjungar, som uppgick till 80, var ännu år 1861, då läroverket förändrades till fullständigt, äfven på klassiska linien, fullt tillräckligt för lärjungarne, som då stigit till 150.
Men efter denna förändring steg tillvexten på en gång, så att antalet nu öfverstiger 250.
Det är omöjligt att dessa kunna rymmas i ett hus, som byggdes för 80 å 100.
Också, ehuru staden, för att fylla sitt åtagande att skaffa hus, hyrt sex särskilda rum i ett annat hus, och derjemte låtit inreda rektors boställsvåning till skolrum samt hyra särskild bostad till rektor, är lokalen så otillräcklig, att ungdomen sammantränges i osunda rum, hvartill, med afseende å qvalmet, fönster och dörrar måste hållas öppna, hvilket förorsakat sjukdom och dödsfall; att det icke finnes något gemensamt samlingsrum för bön; och att, då ungdomen skall samlas, detta måste ske på 224 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1865.
No 110. gården, under bar himmel, såsom skedde vid sednaste examen.
Staden kan omöjligen, då den för 24 år sedan byggde ett nytt skolbus, nu uppföra ett annat
Den har alltför många arbeten af kommunal beskaffenhet att utföra, särdeles som efter den fullkomliga förödelse, som år 1834 öfvergick staden, densamma saknar och måste uppföra alla slags offentliga byggnader, deribland folkskolehus, och kan således icke åtaga sig hvad Staten bör utföra.
Kommunerna äro redan nog betungade och, om Staten skulle vilja påbörda dem några af sina egna åligganden, borde man icke till offer utse dem, som ega minsta förmågan att bära dem, under det man gynnar de mägtigare kommunerna.
I Kongl. Maj:ts Proposition är ett anslag af 100,000 R:dr hegardt för Upsala skolhus.
Jag påminner mig att ungefär vid samma tid, då Wenersborgs stad, knappt uppstånden ur askan, sjelf byggde sitt nya skolhus, fick Upsala af Konung Carl Johan lill skänks den nuvarande läroverksbyggnaden.
Upsala är en stad på 9 å 10.000 innevånare; Wenersborg på 4,500 å 5,000.
Upsala har ej undergått eldsvåda, har fått betydliga anslag.
Wenersborg har brunnit, har aldrig fått anslag såsom andra städer till hamn, kyrka, skolhus, m. m.
Behofvet kan omöjligen vara så trängande i Upsala som Wenersborg, der man måste taga sin tillflykt till Guds fria himmel, och der, att döma af den nu började tillvexten, lärjungarnes antal snart omöjliggör undervisningen.
Då detta inträffar, så frågas: hvad är att göra; måste icke Staten mellankomma eller skall allmänna åklagaremagten i domstolsväg tvinga staden att uppbygga ett skolhus, hvari undervisning af Statens lärare meddelas?
Inseende omöjligheten häraf, får jag vördsamt föreslå: att Rikets Ständer bevilja ett anslag af 150,000 R:dr till uppförande af läroverkshus i Wenersborg, enligt plan och kostnadsförslag, som äro upprättade och redan vid sednaste riksdag företedda.
225 N:o lil.
Af Herr von Mentzer, Carl Fredrik, om ändring i gällande förordning angående bränvinstillverkning.