Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då, med hänseende till de i Statsråds-protokollet meddelade upplysningar, den af Kongl. Maj:t ifrågasatta förändring uti aflöningsstaten för Registratorn och Kammarförvandten i Fångvårds-styrelsen synes Utskottet vara med rättvisa och billighet öfverensstämmande, hemställer Utskottet, a) att den af Kongl. Maj:t äskade löneförhöjning för bemälde tjenstemän må beviljas; I sammanhang hvarmed, och då Förste Revisorsbefattningen numera blifvit med annan person besatt, Utskottet jemväl tillstyrker, b) att de för ej mindre Registratorn och Kammarförvandten än äfven Förste Revisorn å nu gällande Riksstat uppförda personela arfvoden, tillsammans 900 R:dr, må från aflöningsstaten uteslutas.
Med anledning af Fångvårds-styrelsens hos Kongl. Majit gjorda underdåniga anmälan, att innehafvaren af predikantsbefattningen vid arbetsfängelset i Göteborg icke vidare vore berättigad till förhöjd presterlig tjensteårsberäkning, har Kongl. Majit föreslagit, att den för sådant fall i aflöningsstaten upptagna anmärkning beträffande aflöningsbeloppet måtte derifrån utgå; och får Utskottet till denna nådiga framställning tillstyrka Rikets Ständers bifall. 5:o.
Då, jemlikt Kongl.
Majits beslut den 22 November 1864, femte kronoarbetskompaniet i Carlskrona dels redan blifvit dels under innevarande år är afsedt att blifva förflyttadt till Carlsborg och fördelas på der förut befintliga kompanier af kronoarbetskorpsen, hemställer Utskottet, i enlighet med Kongl.
Majits derom framställda förslag, att det för befälet vid förstnämnda kompani i staten uppförda aflöningsbelopp, tillhopa 3,187 Ridr 50 öre, måtte indragas. 6:o. Åt
Chefen för tionde och elfte kronoarbetskompauierna, hvilka varit förlagda i Waxholm, upptager nu gällande stat ett arfvode af 1,550 Ridr.
Då emellertid numera det tionde kompaniet, jemlikt Kongl. Majits beslut den 28 Juli 1863, blifvit förflyttadt till Carlsborg och arfvodet till kompanichefen derefter utgått i likhet med hvad för kompanichefer i allmänhet är bestämdt, eller 1,350 Ridr, tillstyrker Utskottet, i öfverensstämmelse med Kongl. Majits derom gjorda framställning, att, i stället för det åt en kompanichef vid tionde och elfte kompanierna uppförda arfvode af 1,550 Ridr, måtte upptagas arfvode för en kompanichef vid tionde kompaniet med endast 1,350 Ridr, och således 200 Ridr indragas. 7:o.
Af arfvodet till en predikant vid tionde och elfte kronoarbetskompanierna, 750 Ridr, har, efter hvad af det den nådiga Propositionen bilagda Statsråds-protokoll inhemtas, sedan tionde kompaniet förflyttats till Carlsborg, endast 500 Ridr utgått för bestridande af religionsvården vid elfte kompaniet; och har Kongl. Maj:t nu föreslagit, att nämnda arfvode helt och hållet måtte ur ordinarie aflöningsstaten uteslutas, men att, enär fråga vore, huruvida jemväl sistnämnda Stats-Utskottets Utlåtande N:o 261 kompani skulle till annan arbetsstation förflyttas, och på förhand icke kunde bestämmas, huru med bestridande af religionsvården dervid kunde lämpligast och fördelaktigast blifva ordnadt, den i detta hänseende erforderliga kostnad måtte, i likhet med hvad vid
Disciplin-kompaniet egde rum, af förslagsanslaget för fångvården efter Kongl.
Maj:ts bestämmande utgå; hemställande Utskottet, att Kongl. Maj:ts berörda nådiga framställning måtte af Rikets Ständer bifallas. 8:0.
Likaledes tillstyrker Utskottet, i enlighet med Kongl. Maj:ts nådiga förslag, att, sedan kronohäktet i Sundsvall genom Kongl. Maj:ts beslut den 13 Januari 1863 blifvit indraget, det till belopp af ‘250 R:dr i ordinarie aflöningsstaten upptagna arfvode för en predikant vid samma häkte måtte ur staten uteslutas.
Då vid elfte kronoarbetskompaniet endast en subaltern-ofticerare är i staten upptagen, men, efter tionde kompaniets förflyttning, befälet vid förstnämnda kompani måst ökas med ytterligare en subaltern-officerare, har Kongl. Maj:t föreslagit, att, för befälets vid elfte arbetskompaniet tillökning med en subalternofficerare, arfvode till en sådan måtte i staten upptagas med 787 R:dr 50 öre; och får Utskottet till denna nådiga framställning tillstyrka Rikets Ständers bifall. 10:o.
Sedan nya kronohäkten blifvit til) begagnande upplåtna i Uddevalla under år 1863 och i Haparanda under September månad 1865, har med anledning deraf Kongl. Maj:t föreslagit, att, i likhet med hvad för nuvarande tid genom i nåder fastställda stater vore bestämdt, för hvartdera af berörda häkten måtte i ordinarie aflöningsstaten upptagas för en direktör såsom lön 1,300 R:dr och för en predikant såsom arfvode 450 R:dr; och hemställer Utskottet, att hvad Kongl. Haj:t i detta afseende föreslagit måtte vinna Rikets Ständers bifall. ll:o.
Ständer uti underdånig skrifvelse den 17 September 1863, i fråga om uppförande å ordinarie
Riksstat af aflöningen för en del vid fångvården anställda embets- och tjenstemän, yttrat sig anse nödigt, för vinnande af en bestämd kännedom om aflöningarnes belopp, att de förmåner af ved och ljus, boställsrum eller hyresersättning, planteringsland och servismedel, som vissa af långvårdens embets- och tjenstemän samt betjente tillkomme, bleive efter det penningevärde, hvartill de kunde uppskattas, i aflöningsstat uppförde, hvarföre Rikets Ständer anhållit, att Kongl. Majit ville, efter ärendets behöriga utredning, angående en sådan komplettering af ifrågavarande aflöningsstat till Rikets näst sammanträdande Ständer göra nådig framställning, så har, enligt hvad det den nådiga Propositionen bilagda Statsråds-protokollet gifvet- vid handen, Pångvårds-styreisen, till följd af nådig befallning att med underdånigt förslag i de sålunda af Rikets Ständer omförmälda hänseenden till Kongl. Majit inkomma, med underdånig skrifvelse den 1 April nästlidet år insändt dels instrumenten öfver verkställd uppskattning och värdering af ifrågavarande löneförmåner, dels ock ett af Styrelsen uppgjordt, i åtskilliga delar från nämnda värderingsinstrument skiljaktigt, förslag till dessa förmåners uppskattning, dervid Styrelsen yttrat, bland annat, att en sådan åtgärd, som den ifrågasatta, att nemligen i ordinarie aflöningsstat uppföra nämnda löneförmåner, syntes Styrelsen hvarken lämplig eller med Kronans fördel öfverensstämmande, enär derigenom, Stats-Utskottets Utlåtande N:o '26. 5 hvad de väsendtligaste af dessa förmåner, nemligen boställsrum och planteringsland, vidkomme, hinder skulle möta dels att efter sig företeende förhållanden vidtaga lämpliga förändringar i afseende på boställslokalernas fördelning, dels ook att, då behof deraf uppstode, för fångvårdens räkning använda den fängelserna tillhöriga jord, som tjensteinnehafvarne för närvarande endast tillsvidare egde disponera, hvarförutan, i fråga om längre tjenstledighet, svårigheter skulle uppstå vid tillämpningen af gifna föreskrifter rörande afstående af en del utaf löneförmånerna; i anseende hvartill Styrelsen i underdånighet afslyrkt den af Rikets Ständer i detta hänseende ifrågasatta förändring; och har, vid underdånig anmälan af detta ärende, Kongl.
Maj:t, med afseende å de öfvervägande olägenheter, hvilka sålunda syntes blifva en följd af bifall till Rikets Ständers härutinnan gjorda framställning, funnit densamma icke böra till någon Kongl. Maj:ts åtgärd föranleda, Utskottet, som, i följd af Kongl. Majus derom meddelade beslut, fått emottaga Fångvårds-styrelsens ofvanberörda skrifvelse med bilagor och deraf inhemtat, att, med undantag af boställslägenheterna, deraf tjenstemän vid fångvården nödvändigtvis måste vara i åtnjutande, de ifrågavarande förmånerna i allmänhet icke äro af någon synnerlig betydenhet, anser sig böra tillstyrka, att frågan efter den pröfning, densamma hos Kongl. Maj:t erhållit, må förklaras icke till någon vidare åtgärd föranleda.
I händelse af bifall till hvad Utskottet under mom. 3—10 härofvan hemställt, skulle i det bestämda fångvårdsanslaget uppstå en minskning af 400 R:dr, hvarigenom detsamma, nu uppgående till 183,627 R:dr 50 öre, komme att utgöra 183,227 R:dr 50 öre. 12:o.
Nytt anslag till personer, menigheter eller allmänna inrättningar för deni genom nya Strafflagens införande frångångna bötesandelar.
Uti underdånig skrifvelse den 21 Oktober 1863 hade Rikets då församlade Ständer, — med tillkännagifvande, det Rikets Ständer beslutat, att såsom ersättning för de förluster, som till följd af strafflagens innehåll, att deri stadgade böter böra Kronan tillfalla, kunde drabba personer, menigheter eller allmänna inrättningar, finge af inflytande bötesmedel från och med det år den nya strafflagen trädde i verksamhet tillsvidare dem tilläggas ett belopp, motsvarande hvad de, efter medelberäkning för sednaste fem år, ditintills årligen uppburit, — tillika anhållit, att Kongl. Maj-.t i Proposition till Rikets näst sammanträdande Ständer måtte framlägga förslag till ersättning åt vederbörande för den förlust, som genom de i strafflagen stadgade böters indragande till Kronan dem tillskyndades.
Enligt hvad af Statsråds-protokollet inhemtas, har Kongl. Stats-kontoret, som medelst nådig remiss blifvit anbefaldt att inkomma med underdånigt yttrande och förslag angående lämpligaste sättet att åt hvad Rikets Ständer sålunda beslutat bereda verkställighet, uti afgifvet underdånigt utlåtande anfört, bland annat: att en så fullständig utredning, som för ordnandet af ifrågavarande angelägenhet vore af nöden, af flera skäl ej kunde för närvarande åstadkommas.
Dit hörde nemligen att undersöka, huruvida i afseende å sådana bötesandelar, som hittills tillkommit vissa tjenstemän, rättigheten till ersättning för förlusten deraf kunde anses vara fästad vid tjenstebefattningen eller böra med innehafvarens tjenstetid upphöra; huruvida vederbörande kommuners enahanda rätt kunde vara af beskaffenhet, att dylik ersättning borde dem för obegränsad tid tilläggas, oafsedt de 6 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 26. tillgångar för deras behofs fyllande, som genom kommunalförfattningarne blifvit dem beredda; huruvida vissa allmanna inrättningar, med slik rätt till bötesandelar och i fortfarande behof deraf, kunde erhålla sin ersättning i mera lämplig form; huruvida särskilda af Staten ingångna förbindelser förefunnes, som i nämnda hänseende medförde en ovilkorlig ersättningsskyldighet för ali framtid o. s. v.; att för åvägabringande af en sådan utredning erforderliga upplysningar saknades i tillgängliga räkenskapeij och handlingar, af hvilka icke med säkerhet ens kunde inhemtas, huru stor del af böterna ådömts på grund af lagrum och särskilda författningar, hvilka genom den nya strafflagen blifvit upphäfda eller huru stor del deraf fortfarande utginge, oberoende af den nya lagförändringen; samt att ännu mindre upplysning deraf kunde vinnas rörande de öfriga omständigheter, hvilka måste tagas i betraktande vid uppgörande af ett fullständigt förslag till reglering af ifrågavarande förhållande; och hade i följd deraf Stats-kontoret hemställt, att alla de, vare sig tjenstemän, menigheter eller allmänna inrättningar, hvilka ansåge sig ega grundade anspråk på ifrågavarande slags ersättning, måtte genom nådig kungörelse föreläggas att, vid lämpligt äfventyr, med företeende af angifna handlingar, sig dertill anmäla; hvarförutan Stats-kontoret, som ansett det icke vara lämpligt att å en inkomsttitel utgifter blefve anordnade, hemställt, att Kongl. Maj:t mätte i nåder täckas hos Rikets Ständer göra framställning derom, att ifrågavarande ersättningar måtte för instundande statsregleringsperiod utgå af ett särskildt derför bestämdt förslagsanslag, hvilket Stats-kontoret, enligt angifven beräkningsgrund, ansett böra upptagas till 250,000 R:dr R:mt.
Sedermera har Kongl. Majrt genom nådig Kungörelse den 29 sistlidne Augusti förordnat, att alla de, vare sig menigheter, allmänna inrättningar, tjenstemän eller andra personer, hvilka ansåge sig ega grundade anspråk på ersättning i ifrågavarande hänseende, borde före den 1 Mars 1866 till utbekommande af sådan ersättning anmäla sig hos Kongl. Majrts Befallningshafvande eller Öfverståtbållare-embetet samt dervid med behöriga handlingar styrka hvad de under de sistförflutna fern åren 1860—1861 åtnjutit i andelar af ifrågavarande slags böter, äfvensom, derest rättigheten att uppbära andelar af böter grundade sig å annat än allmän lag och författning eller kunde vara någon inrättning eller menighet för all framtid tillförsäkrad, sådant behörigen ådagalägga, hvarefter, och sedan handlingarne blifvit i vederbörlig ordning granskade, Kongl.
Majrt ville i anledning af de väckta anspråken vidare besluta; och har Kongl. Majrt, under åberopande af hvad sålunda förekommit, nu föreslagit, dels att tillsvidare jemväl under nästa statsregleringsperiod måtte, enligt de af Rikets Ständer vid sistförflutna riksdag bestämda grunder, få till vederbörande utbetalas de belopp, hvilka vid den pröfning af väckta ersättningsanspråk, som Kongl. Majrt antingen sjelf företoge eller åt annan myndighet uppdroge, blefve godkända, och dels att Rikets Ständer måtte för sådant ändamål för nästa statsregleringsperiod anvisa ett särskildt förslagsanslag å 250,000 Rrdr, att utgå underrubrik: ersättning till personer, menigheter eller allmänna inrättningar för dem genom nya strafflagens införande frångångna bötesandelar.
Enär den för ärendets slutliga pröfning nödiga utredning ännu icke blifvit verkställd samt då Utskottet, lika med Kongl, Majrt, finner olämpligt, att ifrågavarande utgifter skulle å en inkomsttitel anvisas, får, jemte tillkännagifvande att vid statsinkomsternas beräkning titeln “Bötesmedel*' blifvit föreslagen att ökas med ofvanberörda belopp 250,000 Rrdr, Utskottet tillstyrka.
Stats-Utskottets Utlåtande N:o 26. 7 att Rikets Ständer måtte, med bifall till hvad Kongl. Maj:t' i detta ämne föreslagit, för nästa statsregleringsperiod anvisa å Andra Hufvudtiteln ett förslagsanslag å 250,000 Riksdaler, under rubrik: ersättning till personer, menigheter eller allmänna inrättningar för dem genom nya strafflagens införande frångångna bötesandelar. 13:o.
Beträffande öfriga anslag under denna Hufvudtitel, deruti förändring icke blifvit ifrågasatt, hemställer TJtskottet, att dessa anslag måtte bestämmas till enahanda belopp, som vid sistlidna riksdag, på sätt hosföljande tabell (Litt. A.) närmare utvisar.
Uppgående, enligt Utskottets nu afgifna förslag, summan af Andra Hufvudtitelns anslag till 2,434,950 Riksdaler eller 249,050 Riksdaler utöfver hvad nu gällande Riksstat upptager.
För tillfälliga behof under denna Hufvudtitel hafva framställningar skett i nedannämnda hänseenden: 14:o.
Till uppförande af en ny arkivbyggnad för Göta Hofrätt och ombyggande af den Hofrättshuset omgifvande kaj, har Kongl. Maj:t äskat, att af Rikets Ständer måtte anvisas, att under år 1867 utgå, 40,000 Riksdaler, utgörande omkring tvåtredjedelar af den för dessa byggnadsföretag beräknade kostnadssumma.
I afseende härå meddelas i förut åberopade Statsråds-protokoll, hurusom uti underdånig skrifvelse den 31 Maj nästlidet år Göta Hofrätt, med förmälan, att det förfallna skick, hvari dess arkivbyggnad länge befunnits, och det otillräckliga utrymme densamma erbjöde, — hvilka omständigheter redan åren 1852 och 1855 föranlåtit
Hofrätten att i underdånighet framställa behofvet af en ny arkivbyggnads uppförande, — numera gjorde detta behof oafvislig!, i underdånighet anhållit, att Kongl. Maj:t täcktes till Rikets Ständer aflåta nådig
Proposition om anslag till uppförande af en ny arkiv byggnad af sten å Hofrättshusets tomt, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med af Hofrätten insända förslagsritningar; varande kostnaden för ifrågavarande byggnad, enligt jemväl insändt förslag, beräknad till 52,642 Riksdaler 60 öre; och hade
Hofrätten till ådagaläggande af behofvet utaf en ny arkivbyggnad vidare åberopat, hurusom af protokollet öfver en den 5 sistlidne
Maj å nu befintliga arkivbyggnad hållen besigtning inhemtades, att byggnaden, som är af trä och således icke lemnade behöfligt skydd emot eldfara, under tidernas lopp så förfallit, att den icke vidare kunde iståndsättas, och att den fuktighet, hvaraf huset, egentligen till följd af en från början felaktig grundläggning, besvärades, på ett betänkligt sätt hotade de der förvarade vigtiga handlingar med förstöring.
Sedan samtliga rummen i nedra våningen af egentliga Hofrättshuset, hvilka från början användts till arkiv, tid efter annan måst inredas till sessionsrum och kontor för vissa af Hofrättens tjenstemän, och de der tillförene befintliga handlingar derföre måst inflyttas i arkivbyggnaden, vore ock utrymmet derstädes så upptaget, att, fastän en mängd äldre handlingar, till följd af Kongl. Maj:ts beslut den 12 Oktober 1860, blifvit från arkivet afskiljda och förstörda, plats saknades för de öfrigas behöriga ordnande, och så väl af denna an - 8 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 26. ledning, som derföre att huset icke förmådde bära större tyngd, än den af de handlingar, sorn der redan funnos, hade det blifvit nödvändigt att annorstädes bereda rum för underdomstolarnes renoverade domböcker och protokoll för de sednare åren.
Något annat förvaringsställe för dem hade dock icke varit att tillgå, än vinden öfver Hofrättshuset, men densammas fortsatta begagnande till arkivrum inverkade menligt på beståndet af detta hus och försvårade i hög grad alla anordningar till husets skyddande, i fall en eldsvåda skulle yppas i dess närhet; och hade Hofrätten vid förenämnda förslagsritningars och kostnadsförslags upprättande låtit uppgöra dessa för en fritt liggande byggnad, hvilken skulle komma att rymma nära tre gånger så mycket handlingar, som den nuvarande, — ett utrymme, som Hofrätten antog vara tillräckligt ej blott för alla nu befintliga, till arkivet hörande handlingar, utan äfven för en längre framtids behof.
Öfverintendents-embetet, som redan uti underdåniga utlåtanden den 27 September 1853 och den 30 September 1856 vitsordat behofvet af ifrågavarande byggnad, hade jemväl i nu infordradt yttrande förordat Hofrättens framställning, såsom särdeles förtjent af bifall; hvarjemte Öfverintendents-embetet, som emot kostnadsförslagets slutsumma ej funnit skäl till anmärkning, i sammanhang med berörda fråga fästat Kongl. Majus uppmärksamhet derå, att, ehuru kajen omkring Hofrättshusets tomt, hvarå ifrågavarande arkiv vore afsedt att uppföras, redan sedan flera år tillbaka varit af vederbörande syneförrättare utdömd, hade likväl den för en ny kajbyggnad beräknade kostnadssumma af 11,510 Riksdaler, i anseende till bristande tillgång, städse måst af embetet uppföras i tredje klassen af de till Kongl. Maj:ts pröfning insända generalförslag öfver de årligen behöfliga reparationerna å Kronans hus och byggnader i landsorterna; vid hvilket förhållande och då, i anseende till så väl kajens förfallna skick som jordmånens lösa och sumpiga beskaffenhet å den till Hofrättshuset hörande tomt, arkivbyggnaden ej lämpligen borde verkställas utan i sammanhang med kajens ombyggande, genom hvilken åtgärd den största möjliga besparing i kostnaderna tillika komrne att vinnas, Ofverintendents-embetet ansett sig böra i underdånighet hemställa, att Kongl. Maj:t, derest Hofrättens framställning vunne nådigt bifall, täcktes hos Rikets Ständer jemväl anmäla behofvet af ett anslag å 11,510 Riksdaler till be rörda kajs ombyggande.
Efter tagen kännedom af de till ärendet hörande handlingar, har Utskottet, då, vid de af Hofrätten anförda och af Öfverintendents-embetet vitsordade förhållanden, uppförandet af en ny byggnad, afsedd för de till Hofrätts-arkivet hörande handlingars ändamålsenliga förvarande, ej längre synes kunna uppskjutas, utan att dermed väsendtlig skada för dessa vigtiga handlingar äfventyras, samt med afseende å hvad Ofverintendents-embetet andragit derom, att arkivbyggnadens uppförande ej lämpligen bör verkställas utan i sammanhang med det jemväl nödigt ansedda ombyggandet af den Hofrättshusets tomt omgifvande kaj, hvartill det för sådana arbeten eljest afsedda statsanslag ej utan hinder för andra angelägna reparationsåtgärder lemnar tillgång, funnit sig böra tillstyrka, att Rikets Ständer, med bifall till Kongl.
Maj:ts derom gjorda framställning, måtte, till uppförande af en ny arkivbyggnad för Göta Hofrätt och ombyggande af den Hofrättshusets tomt omgifvande kaj, å Riksgälds-kontoret anvisa, att under år 1867 utgå, ett belopp af 40,000 Riksdaler, utgörande omkring två tredjedelar af den för dessa byggnadsföretag beräknade kostnadssumma. 15:o. Ståts-Utskottets Utlåtande N:o 26. 9 15:o.
Angående det behof af nya cellfängelsebyggnader, som nu vore för handen, har Fångvårds-styrelsen, enligt hvad af Statsråds-protokollet inhemtas, uti underdånig skrifvelse den 16 Juni nästlidet år anfört, bland annat: att, som, i följd af de under sednare tiden vidtagna förändringar i brottmåls-lagstiftningen, cellfängelserna numera i betydlig mån begagnades såsom straff-fängelser, samt jemväl antalet af sådana straff-fångar, som skulle hållas i cellfängelse, mycket ökats, så att på vissa orter svårighet uppstått att för dessa fångar bereda utrymme och ofta ej kunnat afhjelpas på annat sätt, än att försända fångarne till fängelser utom fångarnes hemorter, äfven på långt afstånd från dessa, Fångvårdsstyrelsen ansåge ytterligare cellfängelsebyggnader på en del ställen vara erforderliga.
Behofvet af ytterligare utrymme för cellfångar hade isynnerhet gjort sig gällande vid kronohäktet på Långholmen.
Fastän de ransakningsfångar, för hvilka detta häkte varit afsedt, under sednare tiden förvarats i Stockholms stads ransakningsfängelse, hade Fångvårds-styrelsen flera gånger, under år 1864 ej mindre än vid fem särskilda tillfällen, nödgats för brist på utrymme från berörda kronohäkte förflytta straff-fångar till andra cellfängelser, der utrymme dock stundom endast med svårighet funnits att tillgå.
Dessutom förekomme i fråga om detta häkte en annan ganska vigtig omständighet, som gjorde utvidgning deraf behöflig.
Genom Kongl. Förordningen den 21 December 1857, angående straffarbetes och fängelsestraffs verkställande i enrum, vore en väsendtligen olika fängelsedisciplin fastställd för fångar, dömda till straffarbete och till fängelsestraff.
Sålunda hade fångar, dömda till sistnämnda lindrigare straffart, laglig rätt att i fängelset åtnjuta en vida lindrigare behandling än straffarbetsfångar.
Dit hörde, bland annat, förmånen att bebo s. k. fönsterccll (enrum med stort fönster) och att inom eller utom häktet, under vederbörlig uppsigt, vistas tillsammans med andra till enahanda straff dömda fångar.
Dessa förmåner kunde endast i viss mån beredas vid kronohäktet på Långholmen, som egde blott ett par celler, försedda med stort fönster samt hade en trång fånggård och saknade lämpligt ställe för fångarnes vistande utom häktet.
Styrelsen ansåge fördenskull behöfligt, att en sådan tillbyggnad vid detta häkte verkställdes, hvarigenom icke blott ökadt antal celler erhölles, utan ock nyssnämnda brister afhjelptes samt tillfälle yppades att bereda tjenligare lokaler för fängelsets ekonomi äfvensom bostäder inom häktet för dess vaktbetjening.
Äfven i de norra orterna hade inom fängelserna brist på utrymme ofta visat sig och föranledt försändningar af straff-fångar till cellfängelser i andra orter, och bland städerna i de norra länen vore det företrädesvis Sundsvall, hvarest ett nytt kronocellfängelse vore af behofvet påkalladt.
Dels hade, efter den på sednare åren yppade tillvext i antalet af sådana straff-fångar, som borde i cellfängelse undergå sitt straff, länsfängelset i Hernösand visat sig vara för länets behof otillräckligt, och dels förekomme, i afseende på Sundsvall särskildt, att, enligt hvad Kongl. Maj:ts Befallningshafvande tillkännagifvit, brott och förseelser derstädes och i trakten deromkring mera än i andra orter af länet föröfvades.
För de nya fängelsebyggnader, hvilka Styrelsen sålunda ansåg icke kunna utan olägenhet uppskjutas och som förslagsvis blifvit beräknade att utgöras vid kronohäktet på Långholmen af sådan tillbyggnad, att 24 nya celler jemte ekonomilokaler erhölles, samt i Sundsvall utaf fängelse med 34 celler och ekonomi-byggnad, Bih. till R.
Prof.. 1865 8f 1866. 4 Sami. 1 A/d. 10 Haft. 2 10 Stats- Utskottets Utlåtande N:o 26. skulle, enligt en i Styrelsens byggnadskontor summariskt uppgjord kalkyl, kostnaden komma att uppgå till följande belopp, nemligen: för tillbyggnad vid kronohäktet på Långholmen R:dr 65,000: — „ fängelsebyggnaden i Sundsvall „ 85,000: