Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Stats-Utkottet tviflar ej att den rättvisa skall lemnäs Herr Landshöfdingen 1678 Stats-Ut skottets B et änkan den. och Commendeuren Järta , att han med sällsynta Statsmanna-egenskaper och redbart väsende verksamt gagnat
Fäderneslandet vid flere vigtiga och brydsamma tillfällen, hvaribland det, att i icke ringa man hafva bidragit till nu varande Regeringsform och deri sammanfattat, ensamt berättigar honom till Svenska Nationens odelade erkänsla; Men enär Utskottet funnit, att Herr Landshöfdingen Järta hvarken uppnått den ålder eller Tjenstetid, som författningarne bestämma för åtnjutande vid alskedstagandet till större eller mindre del af Lönen såsom Pension, äfven som ej eller något sådant Sjukdoms-tillstånd blifvit uppgifvit, sorn hindrat honom att fortsätta utöfningen af det innehafde Åmbetet och med sina insigter och verkningsförmåga än vidare gagna den
Ort hvilken af hans kloka och omsorgsfulle styrelse dragit fördel; har Utskottet icke ansett sig böra tillstyrka Riksens Högloft.
Ständer, att af Statens knappa tillgångar bevilja den för Herr Landshöfdingen Järta i Nåder föreslagne Pension af 2000 R:dr B:c. om året, enär sådant skulle utgöra prrejudicat för andre förtjenstfull Ämbetsmän, som under en ålder, då Staten af deras erfarenhet och verksamhet kan Stats-Utskottets Betänkanden.
1589 skörda frukter, taga afsked, att enahanda förmån få åtnjuta, samt man dessutom bör förmoda, att tillfälle ännu kan beredas för Herr Landshöfding
Jarla att än vidare med sine kunskaper gagna Fäderneslandet, på en plats der nödig utkomst ej skulle saknas.
Ständers närmare bepröfvande hemställes detta vördsammeligen.
Och lärer beslutet i underdånighet anmälas hos Kongl. Maj:t såsom svar på den Nådiga Propositionen.
Några Ledamöters reservation emot beslutet bifogas.
Stockholm den 3 Julii 1823.
Stånders StatsU tskott vid Lagtima Riksdagen i Stockholm den 3 Julii 1823- S. D. Vid justeringen af Utskottets utlåtande , i anledning af Kongl. Majds Nådiga Proposition, om en pensions anvisande åt f. d. Landshöfdingen Hans Jarla, yttrade Herr Ofverste-Lieutenanten Friherre af Nordin: ”Med ali aktning för andras öfvertygelse, anhåller jag, att det må tillåtas mig granska de skäl, som
Utskottet uppgifvit såsom grunder för det afslag Utskottet tillstyrker, å Kongl.
Majus i68o Stats-Ulskottets JBetänltanden.
Nådiga Proposition, rörande ett Pensions anslag för Herr Landshöfdingen Järta.
Utskottet finner sig böra afstyrka den Nådiga Propositionen först af den anledning, att Herr Landshöfdingen icke uppnått den ålder, som Pensions-Staten föreskrifver.
Innehade Herr Landshöfdingen Järta denne ålder, hade visserligen Kongl, Maj:ts icke i denna fråga gjort någon framställning till Riksens Ständer, emedan i sådan händelse Herr Landshöfdingcns rätt att åtnjuta pension måste anses lika bestämd, som Kongl. Maj:ts magt, att den tilldela; det bör således vara anmärkningsyärdt, att det som utgjort enda orsaken, hvarföre Kongl Maj:t till Riksens Ständer i Nåder funnit nödvändigheten af en framställning; anföres som hufvudorsaken till. afslag, och då derjemte i betraktande tages, att
Utskottet tili alla delar erkändt och vitsordat de sanna förtjcnster af Fäderneslandet, hvilka föranledt Kongl.
Maj:t tili Dess Nådiga proposition, är den slutföljd oväntad, att Utskottet i Författningarnes föresskrift sökt skälet för sitt afslag.
Utskottet har i öfrigt uttryckt sin fruktan, att bifall af Kongl.
Majrts Nådiga Proposion, skulle för framtiden kunna bereda ett prcejudicat för andra, att Stats-Utskottets Betänkahden. 16S1- åberopa, och ledande till Plitande af Statens medel; Jag kan icke dela denne fruktan, dä jag lika ifrigt af upprigligaste hjerta önskar och hoppas att mitt Fädernesland icke vidare mätte behöfva att i enahanda ändamäl sätta sä utmärkta förtjenster på prof, som jag är sant öfvertygad, att det Folk, som icke lättsinnigt glömmer desse förtjenster ej eller skall sakna Stora män att framställa, då Folkets väl det kräfver, då deremot, allt hvad ädelt och stort linnes, hos Nationen, försvinner, om glömska och otack blir följden af mödor och uppoffringar.
Sluteligen åberopar Utskottet, Statens knappa tillgångar; jag medgifver gerna att
Sverge med sitt nu inskränkta område , icke kan fylla alla påkallade utgifter och att detta yttrande med skäl bör användas, då det är fråga om vidt omfattande företag, som i en framtid möjligen kunna blifva nyttiga ehuru icke utVeklande sig för den närvarande Generation, men att framdraga denne grund såsom skäl till afslag, i fråga om en tacksamhetsgärd emot en man, som genom sin medborgelighet, sitt snille och* sin sällsynta skicklighet, kraftigt bidragit att först frälsa och sedan ordna det svigtande Fäderneslandet, deremot måste jag 168a Stats- Utskottets Betänkanden. mig reservera, öfvertygad att Fäderneslandet emot Individen bor handla med samma ädelhet, sorn den ena medborgaren emot den andra och att otacksamhet ar lika ovårdig Samhållet, sorn den enskildte mannen.
Då jag icke kan instämma i grunderne af Högloft.
Utskottets betänkande, kan jag icke eller förena mig i resultatet, utan anser mig påkallad af rättskänslan bora tillstyrka bifall till Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition.” Härmed förenade sig Herr Ordföranden Grefve af Ugglas, Herr Contre-Amiralen Nordensköld , Harr Grosshandlaren Winberg och Riksdags-Fullmågtigen Eric Andersson från Stora kopparbergs Lån.
Herr Commerse-Rådet Santesson uplåste följande Skriftliga anförande.
” Jag har icke kunnat dela pluralitetens af Högloft.
Stats-Utskottet tanka , att afslå Konungens propsition till 2,000 R:drs pension åt Landshöfdingen H.
Järta; för mig, som representant, var denna proposition en anledning till fägnad, då den beredde tillfälle för Riksens Ständer att ådagalägga och uttrycka erkännandet af den förbindelse, hvaruti Svenska Nationen står hos en man, hvilken, vid de för Fäderneslandets vigtigaste tillfällen, visat att dess frälsning och de?s vål, varit hans enda och dyrbaraste föremål.
Man erinre sig 1800 års Riksdag, Redactionen af Stats-Utskottets Betänkanden. i683 1809 års Constitution, och det Betänkande som åtföljde densamma till Riksens Stander, och hvilket annu anlitas, så ofta fråga uppstår om Constitutionens råtta anda;.—.man glömme icke heller de sednare tjenster han gjort, och af hvilka må handa de störste åro af få personer kånda, och af annu fårre rått fattade; af desse vill jag nu blott nåmna den del Landshöfdinge Järt a, såsom Tjenstgörande Stats-Secreterare, hade uti afvårjande af de olyckor, hvilka hotade Riket, då krig år 18 to. måste förklaras mot England;. man höre dessutom Innevånarne i det Lån, hvars Styrelse de sednare åren varit honom anför - trodt; — låfe blott den af honom sjelf författade 5 års Beråttslse och beskrifning öfver samma
Lån, för att bedöma hans kännedom deraf, och hans åsigter af hela Landets Statsceconomi; Och afgöre derefter, om den möda och det ansvar, som han under sin Årnbetsmannabana förstått att uppfatta, motsvarats af de Löne-förmåner, dem någon Ledamot af Högloft.
Utskottes behagat framställa som en belöning af Staten för Herr Landshöfdingen öfrige förtjenster; — man lagge ej Landshöfdinge Järta till last, att han, utan betingade enskilde fördelar, lemnat en beställning , som, i stället för att anses lönande, knappast varit tillräcklig för en tarflig utkomst; — att han lemnat den, når lian funnit i 684 Stats-Utskottets Betänkande^ densalnma erfordra mera halsa och krafter ari lian eger * hvilket dock snarare måtte vara en lika verklig som sällsynt förtjenst, efter man sa ofta, och icke utan skål, hor klagas att Ämbetsmän, för bibehållandet af Löneinkomsterna , öfverlefva sig och sin förmåga att tjensten bestrida; — Man .slute af allt detta, äfven utan vidare Personlig kännedom af Landhöfdinge H. Järta, om den i frågasatte Pension eller Gratification kan anses annat ån en Statens skuld till honom, lemnande äfven den tillfridstållelsen, att icke såga ersättningen , för Fäderneslandet, att uti det första profvet af dess erkånsla, emot en man, sorn varit dess stöd och alltid skall blifva det, bereda honom den enda möjligheten, att för lika ändamål utbilda 4. hoppgifvande Söner; — man tillagge den allmänna kännedomen af hans snille, hans arbetsförmåga och hans varma Fosterlands-kånsla; — Och huru skulle' man annat ån vara förvissad, att han, nu som tillförene, då han njutit det enskilda lifvets lugn, skall med otvungen verksamhet tjena sitt Fädernesland, och, om dess val det fordrar, samla sina återstående krafter och sin Själsstyrka , alltid för Fäderneslandet ojemförligt dyrbarare, ån den inskränkte uppodling, hvarom år fråga.”
Och skulle desse särskilde tankar, uppå begå - Stats-Utskottets Betänkanden. i685 begäran , bifogas det Riksens Högloft.
Ständer afgorde Utlåtande. — år och dag, som ofvan.
Ankom den xo Julii i8a3.
Utlåtande, i anledning af erhållen återremiss uppå dess yttrande ofver åtskillige vid forslaget till Inkomsternes beräkning förekomne frågor. S*tats-Utskottets, den q8 sisth April, afgifne utlåtande ofver någre, vid forslaget till beräkningen af Stats-Verkets Inkomster, förekomne särskilde frågor, häfver Hoglofl.
Ridderskapet och Adeln, samt Högvördige PresteStåndet till Utskottet återremitterat, på grund af åtskilige gjorde anmärkningar, bestående hufvudsakeligen deruti, att man ansett den ifrågastålde förändringen uti Lagmans- och Häradshöfdinge-Råntans utgörande vara stridande emot Jordens Privilegier, som ej kunde rubbas utan att störa egande rättens helgd; Att rättigheten för egaren af Dylta Svafvel Bruk, att lösa Tionden af Brukets tillverkning för ett lindrigare pris, ån han århåller för det Svafvel, som han år skyldig att, för 4 Sami. aIQ* i686 Stats-Utskottets Betänkanden.
Maj:t och Kronans rakning, aflemna, troligen grundade sig på gållande Contracter och andre handlingar, hvilka uti Kongl. Kammar- och Bergs-Collegierne kunde igenfinnas; hvadan sårskild undersökning till utrönande af orsakerne härtill vore öfverflödig, och, utan allt ändamål, kostsam; och sluteligen att, då Utskottet upplyst, att mantalspeningarne tillkommit i stallet för
Qvarntullen, samt att de egenteligen åro en beskattning pä arbetskraften, vidare undersökning icke erfordrades för att bestämma en billig förhöjning i denna afgift pä de stallen, der densamma till lägre belopp, ån i allmänhet utgöres—.
Hvad förstnämnde erinran angår, eller den emot ett föråndradt utgörande af Lagmans- och Håradshöfdinge-råntan, får StatsUtskottet ytterligare upplysa, att denna Ranta alltid erlägges efter
Rök, eller matlag och sålunda icke år ett anse för någon grundskatt, utan såsom en afgift på Personal—.
Utskottet tror derföre ock, att egande rätten ej på minsta sått förnärmas medelst antagandet af Utskottets Förslag, att berörde personella afgift må, till lika belopp, utaf alla matlag å Landet utgöras, men vål att derigenom skall vinnas större både enkelhet och ordning uti denne del af beskattningen; Och synes någon skålig anledning till klagan härvid öfver Utskyldernes förhöjning icke ega rum, Stats-Utskottets JBetänkanden.
1687 enar i allmänhet de Personer, hvilka emot förra vanligheten, skulle komma att vidkännas Lagmans- och Häradshöfdinge-Räntan, enligt Utskottets hemställan, i stället, blifva befriade från den dem hittills åliggande Sterbhus Afgiften.
Uti Utskottets förra Utlåtande förekommer icke, såsom anmärkt blifvit, något tillstyrkande om undersökning rörande förhållandet med Tionden af Dylta Svnfvel-Bruks tillverkning—.
Utskottet har endast föreslagit, att Riksens Högloft.
Ständer måtte hos Kongl. Maja i underdånighet annhålla, om vidtagande af sådane åtgärder, att i händelse Tionden från Dylta icke kunde in natura utfordras, Bruksegaren måtte förpligtas lösa den samma nied lika summa, som betalas för det Svafvel, hvilket han till Kongl. Majit och Kronan levererar; Vid hvilket förhållande anmärkningen i detta afseende torde förfalla.
Beträffande sluteligen det påstående, att den af Utskottet ifrågastålde likhet uti Mantals-penningarnes utgörande öfver hela Riket, utan all vidare undersökning, nu genast bör fastställas; så kan Utskottet ej frånträda sin redan yttrade öfvertygelse, att, då den tillökning i Mantals-penningarne, som häraf blifver en följd, efter uppgjord beräkning, uppgår till icke mindre,' än 23,000 R:dr årligen, hvilken utgift egenteligen komme att träffa •i6B8 Stats-Utskottets Bctänkanden.
Innevånarne uti de af Naturen minst gynnada Provincer i Riket; Årendet år af den vigt och grannlagenhet, att detsamma icke bor sluteligen afgöras, innan åtskillige omständigheter blifvit närmare utredde, och deribland hufvudsakligen, om icke vederbörarande för närvarande, utgöra vissa tjenstbarheter, sorn kunna anses motsvara den lindring, de, i förevarande fall, hittils åtnjutit; Och får Utskottet harvid endast tillägga, att Utskottets mening aldrig varit, att på sätt uti en del anmärkningar blifvit angifvet, undersökningen så vål härom, som angående Lagmans- oell Håradshöfdinge-Råntan skulle genom en särskild Comité besörjas; utan har Utskottet trott, att alla nödiga upplysningar uti desse ämnen, kunna i vanlig ordning af Konungens Befallningshafvande och de administrerande Verken medelås.
Hvilket allt Utskottet, till återremissens besvarande, skolat vördsamt anmäla, samt i’ öfrigt tillkännagifva, att Utskottets förra Betänkande blifvit bifallet af Vålofl.
BorgareStåndet den 5:te sisth Maji, och af Hedervärda Bonde-Ståndet den 7:de i samma månad» Stockholm den 3 Julii 1823. Stats-Utskottcts Betänkanden. 1689 N:0 280.
Ankom dqp to Julii «8a3.
Utlåtande i anledning af Herr Bernhard RosenhladsraoW-on, om nedsättning af en Committée, till undersökning om beskaffenheten af alla Hemmans Onera X afsigt att bereda kommande Stander tillfälle, att, med nogrannhet och Sak-kånnedom, afhjelpa den, vid flere Riksmöten, förda billiga klagan ofver Ordinarie Hemmans-Utskyldernes ojemna fördelning, har Herr Rosenblad, Bernhard, hos Höglofl.
Ridderskapet och Adlen vackt fråga, om nedtåttning af en Committée till undersökning om uppkomsten och råtta natifren af alla utaf Hemman och Lågenheter, under namn af Jordboks- och Mantals-Rånta, Tionde, Lagmans- och Håradshöfdinge-Rånta samt Rust-tjenst-afgifter, till Stats-Verket utgående Utskylder, hvarvid sårskildt afseende borde fästas pl det belopp deraf, som utgöres såsom afgift för afstådd egande rått, såsom ståndig Ranta genom Lag stadgad, eller tillkommen såsom
Surogat för genom Lag faststålde l6go Stats- Utskottets Betänkanden.
Onera, eller såsom Gärd; Och har derjemte blifvit föreslaget att nödige medel kunde varda anviste till bestridande af den, i och för nämnde Committée, uppkommande kostnad..
Stats-Utskottet, till hvars åtgärd detta ärende blifvit remitteradt, får i anledning deraf anmäla, att Utskottet visserligen delar öfvertygelsen om ifrågavarande Utskylders ojemna fördelning, samt att en grundlig kännedom angående deras uppkomst och beskaffenhet erfordas, för att härutinnan tillvägabringa den ändring och rättelse, som med egande rättens helgd står att förena; men då redan Utkomne Samlingar i Cameral-Vetenskapen, efter Utskottets tanka, lemna all den ledning, som för ett generelt bedömande af ämnet synes vara af nöden då ytterligare upplysningar derom äro att förvänta, enär Committerades, till Samlande och öfverseende af Rikets Oeconomiska Författningar, arbeten hunnit från Trycket utgifvas; och då ändtligen hvad angå de för hvart och ett särskildt Hemman förekommande omständigheter, desamma endast kunna inhemtas utaf de i Kongl.
Kammar-Collegii förvarade Special-Jorde-Böcker; vid hvilket Förhållande nämnde VerksUtlåtande, i allt fall torde behöfva infordras innan sådane detaille-frågor, i händelse de böra blifva föremål för Riksens-Ständers Pröfning, kunna till sluteligt afgörande före-* Stats-Utskottets Betänkanden.
1691 tagas, anser Utskottet ändamålet kunna vinnas, utan att någon sårskild Commitee, för detta Ärendets förberedande handläggning, varder förordnad; Och kan Utskottet, på grund häraf, icke understödja Herr Rosenblads, i förevarande hänseende, gjorde framställning, hvilket Riksens Höglofl.
Ständers närmare bepröfvande vördsammeligen hemstålles.
Ankom ilen io Juli» i8a3, N:0 281.
Utlåtande i anledning af gjord anmärkning vid Utskottets yttrande , i fråga om förändring af de hittills följde grunder för Skattelösen af hemman uti Hallands Lån JlLnår Höglofl, Ridderskapet och Adeln, Högvördige Pråste-Ståndet, samt Vallöf!.
Borgare-Ståndet, under deu 25 i sistl.
Maji månad, bifallit Stats Utskottets yttrande i anledning af Riksdagsfullmågtige Pehr Bengtssons och Petter Anderssons Memorial, angående förändring af de hitills inom Hallands
Lån följde grunder för Kono-hemmans Lösen, till Skatte, har Stats-Utskottet funnit sig icke jG<)2 Stais- Utskottets Betänkanden. kunna till åtgärd upptaga den inom Hedervärda Bonde-Ståndet framstålde anmärkning, vid Utskottets åberopade yttrande, utan kommer frågan, likmätigt 69 §. i RegeringsFormen, att anses afgjord, hvilket Utskottet skolat vördsamligen anmäla.
Stockholm den 3 Julli 1823, N:0 2§2.
Ankom den 10 Julii 1823.
Utlåtande, I anledning af våckt fråga, om förändring af Andrarums Alun-Verks rått till inköp af Skogs-Eifecter m. m.
Hos Riksens Högloft.
Ständer får Stats-Ut skottet härmedelst vördsammeligen anmäla, © « att Kongl. Maj:t, under den 1 8 sisth Januarii, täcktg tili Stats-Utskottet i Nåder aflåta följande Proposition, jemte tillhörande Handlingar» angående ifrågaståld förändring af den Andrarums Alun-Verk tillagde rättighet till uppköp af Skogs-Eftecter för Brukets drift.
”Uti underdånig Ansökning framställde Fullmågtige vid 180g års
Riksdag för allmogen i Jerrestads, Ingelstads, Gjerds, Allbo och Willands Härader af Christianstads Lån, hos Kongl, Maj;t i underdånighet de flere olågen - Stats- Utskottets Betänkanden. i Gy3 heter, som större delen af denna allmoge skulle tillskyndas genom den rättigheten, hvilken det i orten belägne Andrarums Alun Bruk från längre tid varit tillerkänd, att framför alla andra få uteslutande köpa all den skog, som de, inom ett visst afstånd från Bruket boende, Krono- och Krono-Skatte Hemmans Innehafvare ville afyttra, och då denna rättighet icke vore förenad med den ovilkorliga skyldighet för dem, att någon Skog till Bruket leverera utan endast medförde ett onaturligt tvång, som icke ledde till annat ändamål, ån ständige tilltal och ofredande af Brukets Betjening, samt det anslagne Skogsområdet dessutom icke vöre vidare behöfligt för den i sednare tider vid Bruket åstadkomne ringa tillverkning, hade Fullmågtige, jämväl på grund af den frihet författningarne i allmänhet förunnat Skatteman öfver sine Skogar, i underdånighet anhållit, det berörde uteslutande rättighet för Alun Bruket nu mera måtte upphöra samt vederbörande Skogsegare förklaras berättigade, att utan hinder deraf, till hvem som heldst, inom eller utom det nu varande Bruks Districtet, aflåta sine umbårlige SkogsefFecter af lofgifne Slag; och de af Allmogen , hvilka behöfde sig dem förskaffa, såmedelst varda friade ifrån de olägenheter, sam Skyldigheten att bevisa sin åtkomst dertill, utom Bruks Districtet, hittills! för dem medfört. l6g4 Stats-Utskottets Betänkanden.
Maj:t af företedde handlm» gar i detta ämne, samt vederbörandes afgifne Utlåtanden inhemtat, att, enligt flere, till förmån för Andrarums Alun-Bruks drift, efter dess anläggning, tid efter annan till en del jemväl efter Riksens Ständers Beslut utfärdade Resolutioner och egenteligen de af den 5 Maji 1686, den 14 Maji 1707, den 9i Februarii 1724, och den 27 Junii 1732, Skogarne inom eune mil på alla sidor om Bruket från dess medelpunct blifvit, med förbud mot allt pottaske-brånnande samt onådigt och skadligt Skogshygge, stålde under BergsBetjenings tillsy-;!, och ansedde icke bora till andre behof ån Alun-Brukets nytta användas , så att ingen finge understå sig att sålja eller köpa någon brännved eller annat trådvirke inom en sådan omkrets, utan all den ved, som Allmogen derstädes, efter erhållen vederbörlig utsyning, hvad den så kallade Högskogen angick, kunde utöfver eget behof hafva att föryttra, oaktadt likväl Skogsegare till en sådan försäljning icke hade någon ovilkorlig förbindelse , endast och allenast till bruket föras emot skålig betalning.
Äfvensom att, utom det band, som genom Brukets sålunda erhållne förmåner, vore lagdt på Allmogens rått, efter nuvarande Författningar, att begagna dess Skog, äfven för dess eget behof, desamma jemnvål föranledt till Stats- Utskottets Betänkandeti. i6g5 flere af Bruksbetjeningen utöfvade missbruk vid utsyningen åt Allmogen å dess Skogar, samt anståide Rättegångar, rörande åtkomst af Skogseffecter och deras transporterande innom Bruks-Districtet, Så och jemte det Kongl, Maj:t funnit nödigt anbefalla en ordentlig undersökning på stallet, till utrönande af så val Brukets tillverknings-belopp nu och i förra tider, som ock huru mycket Skog för närvarande vöre för Bruket oumgångelig nödig och hvarest deri kunde erhållas, samt huruvida icke, till Skogens betydliga besparing, Alunschiffer kunde vid brånningen nyttjas, hade Kongl, Maj:t tillika dels åt Undersökningsmånnen i Nåder uppdragit, att, i afseende på Allmogens yrkade friare begagnande af sine inom Bruks-Districtet belägne Skogar, söka befordra, någon vanlig och billig öfverenkommelse derom med Bruksegaren, dels och emedlertid förordnat, att årliga markegångspriset borde anses såsom skålig betalning för den ved, Allmogen förde till Bruket, och att, i händelse Bruksegaren, icke ville för detta pris veden emottaga, Allmogen egde öppet, att densamma åt hvem sorn hålst föryttra; hvarförutan Kongl. Maj-.t, för att i öfrigt i möjligaste måtto förekomma det af Allmogen ofverklagade missbruk vid utöfningen af Alun-Brukets ifrågavarande rättigheter till deras Skogar, meddeldt åtskilliga i6f)6 Stats-Utskottets Betänkan den. stadganden och föreskrifter, som å ömse sidor borde iakttagas.
Af den i omförmålde måtto anbefalde, ock å sårskilde tider i alla vederbörandes närvaro verkställde undersökning, har hufvudsakligen befunnits:
Att vid Andrarums Bruk, sorn från början eller 1637, varit pri vil egieradt för Aluntillverkning endast med tvånne pannor, enligt de räkenskaper, som öfver en slik^tillverkning från och med år 1773, varit att tillgå, densamma då blifvit uppdrifven därhän, att med q o enkla, eller 1 o så kallade dubbla pannor, tillverkats 3,412 Tunnor Alun, hvartill åtgått 16,056 enkla famnar Stor och så kallad Grenved, hvaremot •amma räkningar utvisat för hvart tionde år derefter, sådane förändringar, att år 1783 endast 7 pannor varit i gång och lemnat en tillverkning af 2,228 Tunnor med en vedåtgång af 9,134 Famnar; att år I7g3 pannorne blifvit minskade ända till 2:ne, sorn likväl lemnat 1161 Tunnors tillverkning, med 4,263 Famnar ved, att år 1803 med lika många pannor erhållits 1,1 ioTunnor med användande af s ,3 11 Famnar ved och 400 Famnar Torf, efter Fem Lass på Famnen , och att år 1813, äfvenledes då med endast Q:ne pannor, blifvit tillverkade 1,289 Tunnor, med en åtgång af 1,108 Famnar ved och 627 Famnar Torf, hvilket förhållande således ådagalagt, att i Stats-Utskottets Betänkande/!. 1697 sednare tider ej allenast pannetalet blifvit återståldt till dess primitiva belopp, utan ock genom en förbättrad tillverknings Method mera Alun erhållits af hvarje panna ån förut* och vedåtgången äfven blifvit mindre genom bruket af torf, som sedan år 1790 funnits kunna nyttjas till Tjdelar mot Storveden ; Att vidare någon besparing af Skog och Torf icke stöde att vinnas, genom bruk af Alunschiffer, såsom icke varande af den goda beskaffenhet, att den kunde vid Alunkokningen begagnas; Att för densammas fortsättande med de e:ne dubbla Pannor, sorn nu endast vid Bruket nyttjades, och hvarutöfver Bruket icke ansetts kunna, för den Allmänna Skogsbristen i orten, utan både Bruksegarens och ortens verkliga skada,drifvas, hvarje år erfordrades 813 dubbelfamnar ved, deraf -^delar likväl kunna utgöras af torf; och då dertill beräknades, hvad Bruksegaren sjelf med sina underlydande arbetare och hemmans åboer dessutom oundgångeligen behöfde, eller efter upgift 16383 dubbelfamnar, skulle hela vedåtgången för bruket och dertill hörande personal tillhopa utgöra 2,4883 sådane famnar årligen; Att deremot hvarken Bruksegarens egneSkogar och torfmåssar, eller de 3:ne inom Bruks linien liggande och till Bruket, på sått nedanföre omförmåles,
begagnade krono parker, vid namn Maglehems 5Ö98 Stats-Utskottets Betänkcinden.