Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Yid tullens förhöjande på'artiklar, som hufvudsakligen höra tili de förmögnare Folk-classernas consumtion. 3:o
I tullens sänkning på nödvändighetsvaror, som i synnerhet consumeras af det fattigare folket, med undantag af den på salt.
Om denna vara något förhöjes i tull, gör det obetydligt på qvantiteten för den fattigare consumenten; men då fråga här är om en för alla, utan undantag, lika nödvändig vara, skulle denna tull mindre kännbart inbringa fyllnad af till oundgängliga Stats-utgifters betäckande nödiga inkomster, f.o
I afseende på inhemska Landtmanna-productioner.
Likväl vidblifver jag det, enligt Utskottets förslag, antagna, alt tull åsättes i större qvantiteter införd färsk fisk. 5:o I exporten af inhemska varor, som icke äro oumbärlige för vår egen industri; ehuru jag anser nedsättningen för Jern-exporten ännu icke böra i allmänhet nedsättas till större proportionerlig lindring, än den, Utskottets föi-slag medgifver.” Af Herr Prosten Bergqvist: ”Då Tull-systemets vidhållande är ett ondt, som Samhällen måste underkasta sig såsom vilkor för att kunna uppnå vissa åsyftade goda ändamål, bör hvarje förnyad Förordning ådagalägga ett sträfvande att åt detta System gifva det skick, hvarigenom det onda blifver minBih. till R.
Fröt. i834t>.le Sami. t.-sta Afd. 4 Haft. 12* Hur till B erilin.
N.-o 2g. dre kännbart och de goda ändamålen säkrare och bättre kunna vinnas.
Nu synes mig, utom skydd för inländska manufactur-producter och inskränkning af utländska öfverflödsvaror, äfven en förökad inkomst för Staten icke otydligen dermed åsyftas.
Alla dessa ändamål, så olika de än äro, fordra gemensamt en så hög Tull-sättning som möjligt.
Och då allmänna opinionen synes yrka nedsättning uti direct bevillning, under antydan att söka ersättning genom den indirecta, borde ock tull-afgiften vara inrättad i enlighet med denna fordran.
Nationen mäste väl ock hafva rättighet att, (då den sjelf vill betala de inkommande varorna högre, för att af tullen vinna större inkomster), bestämma högre tull-afgifter och derigenom äfven bereda sig medel till säkrare tull-bevakning, för att kunna förekomma och utrota det i lika grad föraktliga och brottsliga lurendrejeri- och tull-försnilinings-systemet, som, jemte det derigenom underhållna beklagansvärda sedeförderfvet, uppenbart gäckar alla bemödanden för lagars helgd och sa m hä 1 is-ord ni nge ns bestånd.
Det är en motsägelse, att de, som så trott sig sätta sig utom lag, böra kunna få trygga sig af laga beskydd.
I anledning häraf önskade jag, att tullafgiften bestämdes högre, än den af Utskottet föreslagna: 1:0 å alla utländska öfverflödsvaror, för att inskränka förbrukningen af dem, i synnerhet då consumtions-afgiften just under en sådan förutsättning blef afslagen; 2:0 å alla de fabricat, som inom landet till erforderlig godhet och myckenhet kunna förfärdigas; 3:o äfven å nödvändighetsvaror såsom:
Sill och Salt, och det af det skäl, att afgiften t. ex, för detta senare blir i alla fall så obetydlig, då 8 sk. stegring per tunna, genom tull-afgiften, ökar priset å 4 kappar, måttet för hvarje persons årliga behof, med endast en skilling, men tillsammans dock utgör ett belopp af öfver 3o,ooo R:dr.
Då det lyckligtvis är att förmoda, att Statsbehofven framdeles blifva mindre, eller att sådana utvägar till deras fyllande, som nu icke kunna vidtagas, då komma att erbjuda sig, önskade jag hellre en framlida skeende nedsättning å den personela bevillningen, då beskattningen, lagd på consumtionen, mera synes lämpa sig efter tidens kraf; och någotdera måste man vilja.” Herr Kyrkoherden Bergwall förenade sig härutinnan, med undantag af den yrkade förhöjningen i lidi å Sill och Salt. Af Herr Gontractsprosten Hallbeck'. ”Den Afdelning, som beredt förslaget till Tull-Taxan, har varit af den tanka, att förbud ej deruti skulle inflyta, men ansett en lämplig tull vara Fabrikers och Näringars säkraste skydd.
Så tänkte äfven Bevillnings-Utskotten vid i8a3 och 1829 årens Riksdagar.
Vid den närvarande har det lyckats
Utskottets majoritet att infö - Hor till Sevillu.
N.-o 2 g. 27 ra ovdet förbud i det förslag, som nu framlägges till Rikets Höglofl.
Den åsigt, att fabriker och näringar genom förbud äro skyddade, kan jag med prohibitiv-systemets försvarare icke dela.
Ingen brist har hittills varit på en vara, som, till införsel förbjuden, till förbrukning varit tillåten.
Att den på olofliga vägar inkommit, är således klart.
Staten har på detta sätt förlorat betydliga inkomster, som genom en lämplig tull kunnat inflyta, och det skydd, man påräknat för fabriker och näringar, har ej vunnits.
Förbud är ock för den inhemska tillverkningen i det afseende skadligt, att det qväfver den täflan, som en mot skyddstull tillåten införsel alstrar, hvarföre ock de fabriks- och slöjdevaror, från hvilka förbudet blifvit lossadt, stigit både i mängd och godhet genom den deraf med utländningen uppkomna täflan.
Förbudet är således af intet gagn för den inhemska fliten.
Skyddstullen deremot ökar priset på den utländska varan, som dessutom måste vidkännas frakt och tolag m. m.
Då nu den inhemska tillverkningen är fri från dessa omkostnader, så tyckes det ej vara ett obilligt anspråk på fabrikanten, att han i varans pris och godhet täflar med utländningen.
Kan han det icke, men fordrar, att hans landsmän skola köpa antingen en sämre eller en med den utländska jemngod vara till högre pris, än det, hvartill den från utrikes ort med många omkostnader införda utbjudes, så komma fabrikanterna att utgöra en samhällsclass, som indirect beskattar den öfriga Nationen, så vida förbudet medför den åsyftade verkan, men motsatsen inträffar ej sällan, och detta sker ej utan menlig inverkan på Nationen.
Man börjar att bryta mot Styrelsens i Tullförfattningar gifnabud; derigenom minskas aktningen .för lagarne i allmänhet, och samhällsbandet, som genom lagarnes åtlydnad skulle sammanhållas och stärkas, försvagas efterhand genom vana i öfverträdelser.
Våldsamma uppträden uppstå mot tullbevakningen, slagsmål, menederier och rättegångar, deri Advocaternes alla konstgrepp anlitas och användas.
Hvar och en inser rätteligen den skadliga verkan, som detta måste hafva på nationens moralitet.
På grund af hvad jag nu anfört, reserverar jag mig mot Höglofl.
Utskottets förslag till antagande af förbud i Tull-Taxan.
Jag anser friheten såsom handelns rätta element, förbuden såsom undantag, och tror, att det bordt i underdånighet öfverlemnas åt Kongl. Majit att temporairt pålägga dessa förbud, om något sådant förhållande uppstår, som för allmänt väl skulle dem påkalla."
Häruti instämde Herr Doctor GrevilliusHerr Prostm Hylander och Herr Forsberg. 23 Hor till Bevilln.
Ut sk. Bet. IV; o 2 g..
Af Herr Grapengiesser: ”Emot Högloft.
Utskottets förslag till TullTaxa nödgas jag i några punkter reservera mig.
Utaf den af Högloft.
Stats-Utskottet Riks-Stånden meddelade öfversigten af de utgifter som förestå, så väl för Statsverket som för Riksgälds-Contoret, dels i ordinarie, dels i extra ordinarie väg, är det tydligt, att Bevillningen måste ökas, så vidt icke Riket annars skall inledas på den förstörande Statsskuldsbanan, hvaremot meningarne i hela landet så högt uttalat sig.
Härtill kommer ytterligare, att, sedan Högloft.
StatsUtskottet lemnade denna öfversigt, har ett nytt behof uppstått i följd af den i Riket inkomne cholera-pesten, som nu härjar i flere landskap samt äfven hotar att framtränga till de öfriga.
Ett ereditiv har för detta ändamål blifvit begärdt, hvilket, om det ock tål någon afprutning i summan, likväl är nödvändigt, samt måste göra Rikets Ständer betänkte uppå att skaffa Riksgälds-Contoret betäckning för denna nya oförväntade utgift.
Vilja icke Rikets
Ständer göra sig skyldiga på en gång till den orättvisan och oförsigtigheten, att genom Statsskuldssystemet pantsätta efterkommande och på framtiden vältra utgifter, som det endast tillhör den närvarande tiden att bekosta, samt dymedelst tillika öppna dörren för allt slags slöseri och misshushållning, så är Bevillningens ökande oundvikligt.
Men vid ett sådant förhållande lärer det ock icke kunna vara tvekan underkastadt, på hvilken del af Bevillningen denna tillökning hufvudsakligen får läggas, antingen på den directa, eller på den indirecta.
Åtskillige öfverflödsvaror hafva ock hitintills varit så lågt beskattade, att de nu för Statens nödvändiga behof ganska väl kunna tåla någon förhöjning, utan att verkan deraf hlifver känbar för consumenterne, helst denna förhöjning, såsom utgående af öfverflödsartiklar, i alla fall icke med sin tjmgd drabbar den arbetande classen och Rikets allmoge, den hårdast beskattade delen af landets invånare.
Ehuru ogerna jag tillstyrker höjning å någon skattetitel, och fast hellre skulle se, att omständigheterna medgåfvo en nedsättning å dem alla, så nödgas jag följaktligen, i fråga om tullafgifterne å åtskillige öfverflödsvaror, vara af en annan tanka än Utskottets pluralitet, emedan, såsom jag redan haft äran anföra, en höjning af inkommande afgifterne å så beskaffade varor nu är den enda utvägen, som framställer sig för att kunna bereda tillgången till de oundvikliga behofven, för att upprätthålla Riksgälds-Contorets credit, och ändtligen för att kunna undvika det landsförderfliga skuldsystemet.
På dessa grunder håller jag för, att inkommande tullafgiften å Caffe bör och kan höjas minst till fern (5) eller sex (6) skillingar B:co per skålpund, och tullafgiften å Socker likaledes minst till fyra (4) skillingar per skålpund.
Hor till B evilla.
29 tvänne artiklar äro de, som i flera hänseenden företrädesvis egna sig att underkastas en ökad beskattning; och som jag håller före, att afkastningen af denna tullförhöjning å Caffe och Socker skall motsvara det påräknade ungefarliga behofvet, så inskränker jag mig ock att endast å dessa tvänne artiklar yrka högre afgifter.
Då dessa tvänne nu nämnde artiklar äfven äro de, som utgöra den drygaste delen af importen, så anser jag, att en förhöjning i tullafgiften å dem, i närvarande tidpunkt, då Realisationen är besluten och skall sättas i ver-, ket, eger ännu mera skäl för sig.
Jemförd med tullafgiften i de flesta andra länder å Caffe och Socker, blir den införselsafgift å dessa artiklar, jag föreslagit, i alla fall ganska måttlig, och till och med låg, och ingen, som känner beloppet af hvad tullen å ifrågavarande artiklar i andra Stater inbringar, lärer med fog kunna kalla den hög.
Att en afgift af 5 eller 6 skillingar B:co å Caffe och 4 sk. å Socker icke skulle kunna utgå, utan att gifva anledning till tullförsnillning, är ock en. invändning, sorn ej kan godkännas.
Att utgåendet af en så måttlig afgift icke vore att påräkna här i Sverige, då vida större, ja mångfaldigt högre afgifter i andra länder erläggas och utan svårighet utgå, skulle blott bevisa, att vårt Tullverk befinner sig i ett mindre godt skick och vore illa administrerad t.
Men vöre det så, så är det ock hög tid, att
Tullstyrelsen här kommer på den fot ock i sådant skick, att den kan uppfylla Statens och det allmännas icke öfverdrifna fordringar.
Och då Tullverkets aflöningsstat, som år i8a3 utgjorde 164,109 R:dr 4° sk-> successivt under de sista 10 åren blifvit ökad ända till 562,000 R:dr B:co, på sätt Stats-Utskottets nu under Riksdagen afgifne Betänkande N:o 25o upplyser, så lärer ock hilligtvis så mycken vaksamhet, drift och redbarhet hos Tullpersonalen, sä högre som lägre, kunna fordras och åläggas, att Statens afsigt med en obetydlig förhöjning i afgiften å tvänne ej lätt smugglade artiklar icke förstöres och omintetgöres.
Då Utskottets pluralitet föreslagit ändring i nu gällande Tulltaxa, i så måtto, att Tackjern blifvit till utförsel tillåtet, samt åtskillige Jernsorter äfvensom Stål, Tågvirke, Toppsocker, Sirap och flere slags Väfnader, såsom släta Sidentyger, Shawlar och Shawletter af Halfsiden under 10 R:drs värde; släta bomullsväfnader såsom Calico och bomullslärfter m. m., Shawlar och Shawletter af bomull under 7 qv. storlek och af Halfylle, Shawlar och Shawletter och halsdukar, som hitintills varit förbudna till införsel, skulle nu blifva till import tillåtna; så kan jag 3o Hör till Bevilln.
N.-o 2Q. ock i dessa punkter icke dela pluralitetens tanka, utan håller för, att nu gällande Taxa härutinnan bör blifva oförändrad.
Afven får jag reservera mig emot Högloft.
Utskottets afslag å en af mig yäckt motion om införande endast till Stockholm, Götheborg och Malmö, af de Manufactur- och Handtverkeri-varor, som till införsel kunna blifva tillåtna.
Att import-systemet, sådant det ..blifvit verkställdt, eller i dess ocontrolerade skick, menligt inverkat på Statsmanna-näringarne i allmänhet, torde vara öfverflödigt att upprepa, då öfverallt en allmän klagan förspörjes öfver dessa näringars aftynande och förfall.
Detta beklagliga förhållande vitsordas än mer af de många från Samtlige Riks-Stånden till Bevillnings-Utskottet inkomne motioner om importens hämmande.
Endast en motion i motsatt rigtning har till samma Utskott inkommit, jemte ett tillägg i enahanda syftning af en annan Ledamot.
Men då dessa näringars betryck på det skadligaste sätt inverkar på hela Samhället, emedan, då Städerne ej kunna sysselsätta en mängd arbetare, kan landtmannen icke heller uti deras consunation påräkna någon afsättning på sina producter, så har jag ansett dessa vigtiga omständigheter högligen påkalla, att en åtgärd vidtages, som, på samma gång den tillfredsställer consumenternas billiga fordringar, äfven gifver ett verkligt skydd åt de svigtande så Stads- som Landtmanna-näringarne, samt Staten en mångdubblad' tullintrad af sådane varor, emot hvad hittills ingått.
Att utåt Rikets vidsträckta kuster från Haparanda till Strömstad samt på hela Norrska gränsen få införa alla de oräkneliga slagen utaf producter af mensklig konstflit, kan rimligtvis ej ske i förening med någon control, ty huru begära att Tullstatens Embets- och Tjenstemanna-Corps på hvarje punkt af en så ytterligt utsträckt importlinia kan ega den kännedom af de otaliga olika slagen alt, till hvarje dess del, rätt kunna tillämpa Författningarna.
Detta vågar jag säga är en bestämd omöjlighet och löjligt, att ens fordra.
Derföre hafva ock tull-afgifterne på sådane varor, med undantag af några lå ställen, mera blifvit bestämda efter importeurernas godtyckliga uppgifter af varans värde eller benämning, än efter Författningens föreskrift.
Om således, öfver hufvud taget, tullafgiften för inkomne Manufactur- och Handtverkeri-varor uppskattas till en tionde eller tjugondedel af hvad den bort vara, anser jag ej någon öfverdrift finnas i en sådan beräkning.
Man har t. ex. sett ofticiela värderings-instrument i denna väg upptaga silkesdukar till 13 sk. och sidenparaplyer till 34 sk. stycket.
Den tull, som erlägges för på sådant sätt värderade varor, och som skulle vara ett skydd för lanflets egna näringar, är således i sjelfva verket endast en chimére.
Tior till Ber ilin.
Ed, A7, o 2g.
Utskottet anförda motiv för afsiåendet af mili motion, nemligen, att det vöre stridande emot de öfrige Stapelstädernas privilegier, att endast till trenne hamnar tillåta import af förut nämnde varor, är så mycket mindre väl grundadt, som, om en sådan princip vore rigtig, skulle allt hvarmed, handel drifvas kan, slafhandel ej undantagen, vara en Stapelstädernas obestridliga rättighet, och skulle äfven på samma skäl Kongl. Majit ej emot Ständernas önskan kunna i Tull-Taxan låta införa ett enda förbud.
Stapelstädernes rätt till handels idkande sträcker sig ej, enligt min tanka, utöfver gränsen för hvad som kan vara nyttigt och fördelaktigt för hela Samhället.
Då en import, sådan som den ifrågavarande, ej kan ske öfverallt under nödige controler, fordrar det allmänna interesset, att densamma endast får tillåtas på de ställen, der pålitlige controler antingen finnas, eller lätteligen kunna etableras.
Uti min motion härom har jag bland annat anfört, att jag hemtat stöd för detta förslag, ej blott af sakens natur, utan ock af ett Kongl. Majrts Nådiga Bref af den 3o September 1812, hvari tillåtelse att endast till Götheborg införa utländska bomullsväfnader samt bomullsgarn blifvit lemnad, äfvensom utaf Englands exempel, hvilket alltid åberopas till försvar för alla regleranden om utsträckt införselsrättighet.
Då i England importen af Fransyska sidenvaror tilläts, inskränktes denna till tre hamnar, och kan jag ytterligare anföra äfven Frankrikes exempel, i hvilket land uti den allmänna regleringen af Stapelstads-rättigheten , på sätt Fransyska Tull-Taxan upplyser, importrätten af en mängd producter, så väl natur- som konst-alster, är inskränkt till ett mindre antal Städer.” Herr af Ekenstam och Herr Kyrkoherden Bergwall instämde med Herr Grapengiesser i afseende å tullens förhöjning på Caffe och Socker.
Af Herr J. A. Arnberg: ”Höglofl.
Utsk. har som motiv för antagandet af förbuds-systeraet egentligen anfört näringarnes behof af detta system så som innebärande ett mera verkligt och verkande skydd än skyddstull.
Jemte det jag deruti på det högsta instämmer, må det äfven tillåtas mig att några ytterligare bevekelsegrunder anföra. 1:0
Det principlösa i en absolut handelsfrihet, under ett rådande tvång för näringarne, hvarigenom den utländske Fabrikanten och Näringsidkaren skulle tillgodonjuta en förmon, som ej tillkommer den inländska. 2:0 Landels financiela och oeconomiska ställning, hvilken icke torde vara sådan, att Nationen, utan fara att alldeles utarmas, kan emottaga allt det öfverskott af luxartiklar och konstlade behof, hvarmed främmande länder Icke skulle underlåta att förse det derpå icke alldeles olystna Sverige. 32 Hor till B ev ilin, Utsk. Bet, JY.o 2g. 3:o Närvarande Silfver-utvexlings-period, hvarvid det väl torde vara af högsta behof påkalladt, att icke genom en alltför utsträckt handelsfrihet locka det mer än någonsin dyrbara silfret ur lam et.
På dessa hufvudsakliga grunder har jag rostat för förbuds-systemet, hvars välgörande följder Nationen, serdeles sedan sista Riksdag, erfarit; och på samma grunder reserverar jag mig mot Högloft.
Utskottets beslut vid systemets tillämpning, serdeles under artikeln väfnader, der jag anser detta system till sitt rätta förstånd icke vara följdt.
Vid artikeln Tackjern har jag icke delat majoritetens mening i afseende på dess utförsel, och reserverar mig deremot, på den grund, att, förr än utförande af denna rudimateria bör ega rum, måste en fullkomlig förädlingsoch handelsfrihet dermed vara inom landet tillåten.”
I denna reservation instämde Herr af Ekenstam> med den förklaring, att han, med det deri förekommande ordet för buds-sy stern, endast menade förbud då, när skydds-tull efter bans tanka ej kan användas såsom tillräckligt skydd för näringarna.
Herr Prosten Svedelius förenade sig med Herr Arnberg.
Af Erik Pehrsson från Gefleborgs Län: ”En orubblig tull å inkommande spanmål till nästa Riksdag synes i min tanka icke vara ändamålsenlig, ty en sådan bestämmelse skall antingen vid lyckliga skördar blifva otillräcklig, eller ock tvärtom, efter misslyckad årsväxt, blifva allt för känbar folden spanmåls-behöfvande, utan anser derföre, att Höglofl.
Utskottet, i enlighet med Rikets sist församlade Ständers beslut, bort tillstyrka, det tull a inkommande spanmål, de år då skörden inom Riket är god, bör höjas och vid mindre gynnande årsväxt sänkas, i samma förhållande som nu gällande Tull-Taxa föreskrifver.
Icke obekant om 60 § Regerings-Formen, som tillägger Kongl.
Maj:t en sådan rätt, hade jag likväl trott Höglofl.
Utskottet bort tillstyrka Rikets Höglofl.
Ständer bibehållande af principen af nu gällande Tull-Taxa å inkommande spanmål.” Herr Doctor Grevillius instämde i denna reservation.
Tryckt bos P. A. Norstedt &
BILAGA S/xf. I Rikets Höglo/l.
Ständers Bevillnings-Utskotts Förslag till Taxa. för Tulla)''gifterne å inkommande och utgående varor.
Tul Warde* Qvantitet för T ullberäkn.
Utförsel-tull R:dr. sk. 4o r. AGAT:
R:dr. sk. 4 r. 1 " 1 Sr sk. r* q t skålp. 1 16 — F ri 5 ALABASTER: oarbetad .
I skålp. 6 arbetad too R;dr v. 20 — — — 48 ALUN: 17 lisp. 12 —— .. . IO __ andra slag 17 lisp. 7 24 — 20 — io . - AMBRA 1 lod. 1 — — — IO ANGELICA .
• C-* 1 skålp. — 2 — — I ,o ANIS 1 skålp. — 2 — — I IO — ANTIMONIUM: crudum eller Spiesglans 1 skålp. — 6 - ■ ■ I 3o Piegulus ..
J ..... . 1 skålp. — I 6 — — 4 .
APELSINER 100 st. 2 — — — IO APOTHEKSVAROR i denna Taxa ej specificerade: Enkla Medicinalier sammansatta ....... ARSENIK, till införsel af Apothekare, och, efter erhållet serskildt tillstånd af Coimnerce-Collegium, för Fabriks- inrättningar 100 R;dr v. ioo R:dr v. 1. skålp. c 0 1 — 6 I F ri a 70 ASKA:
Rå af träd eller andra vegetabilier 1 lisp. I 6 8 "»O Pott-, vällad eller oraffinerad . . 1 lisp. — 1 — — 2 — 2 16 — raffinerad och calcinerad , . . —i— 1 lisp. 8 1 Anjovis, re Fisk. j Alita, Tenn- och Bly-, se Tenn-*»k*.
Arna, se Bränvin af Ris- l Bils. till R.
Fröt. i834. 5 Sami. i Afd. t l°:te Häftet. a Bevillnings-Utskottets Förslag till Tulltaxa.
Införsel-lull.
Utförsel-tull 4o ASKAR och DOSOR af sammansatta eller såsom arbetade ej specificerade ämnen ASSA FOETIDA 100 R:dr v. 1 skalf). 25 4 — F ri a I 12 BALSAM:
Copaive- 1 sk alp. 6 12 — Mecca- 1 skålp.
1 I 2 — — — — 3 8 — Peru viansk- och Tolu- . . . 1 skålp. — i5 — — — — i5 40 3o i5 — Annan natif Balsam . . , . BAND: Sammels, alla slag
Siden: Flors . andra slag, utom Sammets . Halfsiden- d:o [ 00 R;dr V. t skålp.
I skålp, 1 skålp, t skålp. 10 2 6 5 2 24 32 24 — I F ri a 5 3 3 i — — Bomulls- d:o Ylle- Linne- ........
BARK: Ek- 1 skålp. 1 skålp. 1 skålp. 1 tunna 1 1 I 2 36 6 — 24 i 24 ?4 — Björk- och andra löfträd?- .
, Gran- och andra barrträds- , , B AROM ETR AR och TERMOMETRAR BAST och BASTREP ' 1 tunna i tunna ioo Rd:r v. 1 hsp. 25 6 6 6 — \' ri a 2 9 24 BASTMATTOR till garnering och emballage BECK: i tunnor 1 dussin 1 tunna _ F 3 12 ri a ) 12 12 24 — i burkar t sm 4 — — 18 6 32 — BECKOLJA 48 kannor 2 — — 8 — 2 12 BEN:
Elfenben, oarbetadt . . . , , 1 skålp. 6 _ _ 8 ___ arbetadt 1 skålp.
I 24 — F ri tt ■ 4° — Hvalfisk, oarbetadt eller Border . 1 skålp. — 3 — — — 4 I 16 arbetadt ...... 1 skålp.
—- 12 — F ri tt 12 — Alla andra slag, oarbetade . . . I L
Ä F ri a — 4 36 arbetade 1 skålp. — 12 — F ri a 4° BENSVART, BENKOL eller BISTER 1 LÄ — 10 -s F Tl tt 24 —:
BERBERIS-RÖTTER 1 L U. —. 8 i —— 8i Aurijdgmcnt, se Färger.
Balsam, Riga-, se Riga-Balsam.
Basin, se Väfnad af Bomull. Batist, se Väfnad af Linne, Bettius, se Trädvaror. t Bevillnings-Utskottets Förslag lill Tulllaxa.
Qvantitet för Tullbcräkn, In försel-tu 11.
Utförsel-tulli BERNSTEN: 1 — 4o — rå och oarbetad . . . . i skalp. — 4 __ 1 9 — arbetad ....... r skålp.
I 16 1 F ri BILDER: h gjutne, huggne eller formade t oo Rd:r v. IO — .
B | förfärdigade af S venska konst- j. 1 närer
F ri a K 'f BILDHUGGERI-ARBETEN af träd 1 F och Architectoniska arbeten . , , t oo Rd;r v. 20 ri a i BIN, lefvande, i kupor F ri a 11 i BLECKSLAGARE-ARBETEN, ej spe- 4f, 1 i cificerade ioo R:dr v. 33 16 ij \ 6 — BLOD, Ox- och andra Kreaturs .
. 9° l:r — i4 3 1 BLOD (GL AR F ri a i . ['• 5 o — BLOMMOR, artificiella . , . . . i skålp. i5 i ) ^ ri a | — 20 — BLOMSTER, torkade, ej specificerade BLOMSTERLÖKAR i skålp. — 2 — — °\ F ri a F ri CL 1 BLY: 4o — oarbetadt i Tackor i sm. 2 24 24 1 5 o — i Rullor i sm. 3 — 1 6 o — arbetadt, ej speeificeradt . , i sm. 12 1' F ri tt | 2 3 2 — BLYERTS i LM 3 2 1 — 4° — BLYERTSPENNOR ..... i dussin 8 F ii (t H — 20 — BLYSOCKER j i skålp. 2 3o — BLÅR, Hamp- och Lin- i sm. IO 12 I — 32 — BLÄCKPULVER eller SUBSTANCE' i skålp. 16
F ri U 1 BOKSTAFS-STÄMPLAR samt BOK- — 32 — TRYCK eller STILAR .... i skålp.
3 F ri d förslitne och obrukbara eller - — 8 — Stilskrot i skålp. _ 1 • } 1 — 24 — BOKSVÄRTA i skålp. 4 .
F ri BOLUS, hvit eller röd, samt Terra — 4 — Sigi Ilata I skålp. i —». 3 [ 16 BOMULL i skålp. — — — Bister, se Bensvart.
Blonder, se Spetsar.
Blyglete, se Glete.
Bokspån, se Span, Bombasette, se Väfnader af Ull. Bombasine, se Väfnader af halfsiden.
Borst, se Här. re-w 4 Bevillnings-Vtskottets Förslag till Tulltaxa.
T ull varde.
Qvantitet för Tullberäkn. luförscl-tull.
Utförsel-tull 24 BORAX r skålp. 2 6 BORSTAR 100 R;dr v. 33 16 — F r i a 2 — BOUILLON DE POCKE . - . . 1 skalp. — 32 — F ri BRODERIER af Guld och Silfver: 2 I 4 20 — äkta oäkta . .
BRODERDUK eller MARLE, om högst ett q valters bredd: 1 lod l lod — 3o 20 — } * ri a —- 3o af silke och bomull , af bomull, lin eller hampa, en- 1 aln — 6 — ■ — — — IO kla eller blandade ....
För öfverskjutande bredd komma tullvärden och afgifter i proportion att ökas.