Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Emot uppställningen af redaktionen hafva sockerbruksidkarne
I Stockholm och Götheborg, uti sina här ofvan omförmälda underdåniga påminnelser, erinrat, alt Havanna-terressocker, ehuru utgörande en till viss grad raffinerad vara, skulle komma alt tullbehandlas såsom råsocker, hvarigenom den inhemska sockerliilverkningen beröfvades skydd och Statsverket inkomst; hvarförutan det vore svårt, om icke ornöjlijjt, att skilja Havanna-terres från krossad raffinad och så kallad krossad lump, med hvilken sednare det ock i sockerhalt vore fullt jemngodt.
Kommers-kollegium och General-tullstyrelsen hafva jemväl ansett nämnde sockerslag böra, såsom hittills, tullbehandlas lika med raffineradt socker, särdeles som Ha vanna-terres egde betydligt högre värde äo råsocker och vore af den renhet, att det kunde omedelbart ingå i en allmännare förbrukning samt således i viss mån ersätta raffinadsocker; och hafva embetsverken fördenskull föreslagit en så lydande redaktion: råsocker; raffineradt, alla slag, såsom topp-, kandi- och kak-, äfvensom
Havanna-terres samt allt krossadt eller pulveriseradt socker.
I stället för den å raffineradt socker till 13 öre föreslagna tullsats, hafva sockerbruksidkarne. derutinnan jemväl understödda af bemälde embetsverk, anhållit, att införselstullen måtte bestämmas till 13 Öre, hvilken tullsats, med afdrag för råsockertullen, 8 öre, och med beräkning att 100 råsocker lemnade 80 It raffinad, utgjorde endast ett skydd af högst 13 procent och vore lägre än det skydd, som andra länder, såsom Preussen, Hannover och Danmark, ännu i medeltal medgåfve sina raffinaderier.
Den af kommitterade föreslagna tullafgiften, 13 öre, skulle, enligt samma beräkningar, lemna ett skydd från 9 till endast 7,20 procent af förutsatta olika varuvärden från 16 till 20 sk.
R:gs per skålpund.
Med anledning af denna sockerbruksidkarnes skrift har vidare Teknologiska Institutet afgifvit infordradt underdånigt utlåtande, i fråga om den uppställning utaf tarifen, som kommitterade, i afseende å artikeln socker, föreslagit.
Uti detta underdåniga utlåtande förekommer en redogörelse för betydelsen af de olika benämningar, med hvilka särskilda slag socker utmärkas, och hvilka benämningar, hemtade från de skiljaktiga beredningssätten, icke angåfvo den högre eller ringare sockerhalten.
Endast denna, men icke de olika berednings-methoderoa, kunde i allmänhet på vetenskaplig väg utrönas; och för bedömande af varuvärdet vore kännedomen om det begagnade reningssättet föga upplysande.
Hos en del terres kunde fiih.
Prot. 1886 N 1887. 1 Sami. 1 Afd. 2 Bd. 9 Häft. 8 88 Kongl. Sfaj:t* Nåd.
Prop. M 81. halten af kristalliserbart socker vara större än hos de raffinerade sockerslagen Lump och Farin, och likaså hos icke terreradt råsocker större än hos en stor del Terres och Farin; hvarpå åtskilliga anförda undersökningar lemnade flera bevis.
Teknologiska Institutet, som ansåg det icke vara möjligt att för socker uppställa så bestämda tull-rubriker, att ju icke vid deras tillämpning svårigheter i vissa fall kunde möta, var derföre af den mening, att en viss halt af kristalliserbart socker skulle bestämmas såsom gräns emellan den högre och lägre afgifts-kathegorien.
Men som äfven sockerhalten, på vetenskapernas närvarande ståndpunkt, icke kunde med större noggrannhet, än på 1 procent när, bestämmas och för de sämre råsocker-slagen icke ens med denna grad af noggrannhet, skulle icke sällan inträffa, att man icke med säkerhet kunde afgöra, huruvida ett förekommande sockerprofs verkliga halt af kristalliserbart socker lage öfver eller under den fastställda gränsen.
Yille man i sådän händelse icke antaga den grundsatsen att i tvetydiga fall alltid pålägga den högre afgiften, så hemställdes förslagsvis, om icke i sådana fall en medeltull emellan den högre af 15 och den lägre af B öre kunde anses lämplig och bestämmas till 11 öre skålpundet.
Jemte det Institutet på dessa och i öfrigt anförda grunder ansåge rubrikerna i tulltaxan böra blifva:
Raffineradt, hvitt och andra dermed till sockerhalten lika slag samt allt kandi 1 S" 15 öre.
Alla andra slag ,...1^8 öre. hemställdes, att i tuiltaxe-underrättelserna kunde intagas stadgande!), dels derom att allt inkommande socker, sorn icke angåfves till den högre afgiften, skulle underkastas besigtning och, om det, efter afdrag af hvgroskopiskt vatten och i vatten olösiiga ämnen, innehölle 97 procent kristalliserbart socker eller deröfver, anses efter den högre, samt, om det bestämdt understege nämnde sockerhalt, efter den lägre afgiften, men i tvetydiga fall åter beläggas med en medeltull af 11 öre skålpundet.
Den synnerliga uppmärksamhet, ifrågavarande artikel förtjenar, har föranledt mig att ytterligare från sakkunnige personer inom tullverket inhemta upplysningar i afseende å tillämpningen af Teknologiska Institutets förslag; Och dessa upplysningar gifva vid handen, att nämnde förslag, ehuru vetenskapligt riktigt, likväl vid tullbehandlingen skulle komma att leda til! villrådighet och stora praktiska svårigheter.
Genom tillägg af Havanna-terres i den förra af de rubriker, Teknologiska Institutet föreslagit, och medelst tillämpning i tvetydiga fall af de föreskrifter, 9 och 14 <§§, i nu gällande tulitaxe-underrättelser innehålla, har det emellertid ansetts, att stadgandena angående socker kunde vinna tillfyllestgörande bestämdhet och praktisk tillämplighet.
Då således hvad de i ämnet hörde ämbetsverken yttrat och i öfrigt förekommit sammanstämmer deri, att vissa slag af s. k. råsocker, så väl till utseende som sockerhalt, äro med raffinad närmast jemförlige, men någon på vetenskaplig analys beroende Kongl. Maj:Is find.
Prop. ,V? oi. 3!> gränsskilnad emellan de olika sockerslagen deslo mindre torde böra i författningen uppställas, som en sådan gräns icke skulle kunna med erforderlig visshet praktiskt iakttagas, anser jag mig böra underdånigst hemställa, alt, med uteslutande af den oegentliga benämningen råsocker, artikeln socker malte indelas i följande rubriker: Raffinerad!, alla slag, såsom Topp-, Kandi- och Kak-, samt krossadt eder pulveriseradt socker, äfvensom Havanna-lerres och dermed till sockerhalten lika slag; Andra slag; och alt i sammanhang härmed en föreskrift, motsvarande i-i g i nu gällande lulllaxe-underrättelserna, måtte intagas derom, att allt hvitt socker, hvilket icke är angifvet såsom raffinad eiler dermed lika lullbeskattadt, skal! underkastas besigtning af sakkunnige och ojäfvige personer och, derest olika meningar om varans rätta beskaffenhet yppas, frågan bänskjulas till General-tullstyrelsens pröfning.
Beträffande vidare den afgift, som för alla slag raffineradt socker må bestämmas, så torde, efter hvad jemväl sockerbruksidkarne i sin omförmälda skrift antagit, den å råvaran föreslagna tullsatsen, 8 öre, böra antagas utgöra 10 öre för hvarje härstädes raffineradt skålpund socker, och då är någon del af råvarutullen icke lagd på den qvantitet sirap, som jemte raffinad-sockret erbålles.
Om också, på sätt sockerbruksidkarne uppgifvit, sirapen må vara att betrakta såsom ett affall, det der icke betingar högre pris, an hvartill det deri ingående råämnet, oförtuliadt, står fabrikanten, så visar det sig likväl, alt allt, hvarmed raffinad-tullen öfverstiger 10 öre per skålpund, utgör skydd för de" inhemska raffinaderierna.
Då råvaran nemligen åtnjuter både nederlags- och kreditupplags—rätt samt i följd deraf behöfver förtullas endast i den mån raffineringen fortgår, blifver räntan å erlagda råvaru-tullen icke af någon nämnvärd betydelse; och det af sockerbruksidkarne, i likhet med flera andra fabrikanter, såsom en härstädes synnerligen framstående olägenhet anmärkta förhållande, att våra långa vintrar och den derunder stängda kommunikationen nödgade till införsel på en gång af råvarulager för flera månader, torde vid närmare begrundande finnas vara af vida mindre vigt, än man söker tillmäta detsamma.
Det är bekant, att råsockret, likasom flera andra kolonialvaror, årligen har sin hufvudsakliga marknad på produktionsorten vid en viss, af, skörden beroende tid, och att uppköp och skeppningar vid samma tid egentligen verkställas, ehvad varorna skola föras till Sveriges eller till andra, året om tillgängliga, Europeiska hamnar.
Det upplag, som der eger rum, vare sig att fabrikanten sjelf tillika är importör eller att importen ombesörjes af handlande, tryckes alltid af ränta under upplagstiden, och den väsendtliga skillnaden för fabrikanter på olika orter blir då icke någon annan, än den rådande skiljaktiga räntefoten.
Men i detta hänseende omvexla förhållandena, så att de till och med någon gång äro till förmån för xfe Svenska upplagen, hvilka dessutom i allmänhet äro mindre känsliga för de i veridshandeln fluktuerande priser samt dey^ 60 Kongl.
Prop. M 51.
Soda. igenom lemna tillfälle för säkrare beräkningar och jemnare vinst, om också icke till den tillfälliga förmån, som vid hastiga prisförändringar kan uppstå, men som i andra länder, der handeln med och förädlingen af råvaran är fördelad på olika händer, egentligen torde komma den förra till godo.
Vore emellertid någon olägenhet för Svenska raffinaderierna förknippad med den vintertiden slängda införseln af råvaran, så torde åter i den under samma tid hämmade införseln af utländsk raffinad icke saknas en motsvarig förmån.
Det återstår således att undersöka, om socker-raffineringen i och för sig är af beskaffenhet att icke kunna uthålla täflan med utlandet, utan någon högre tullafgift å raffinad, än den, som innefattas i kommitterades förslag; och i detta hänseende förekommer väl. att sockerbrukens anläggning, såsom handteringens idkare anmärkt, här måhända blifver något dyrare än i åtskilliga andra länder, i följd deraf att flera machinerier måste från utlandet införskrifvas, ehuru å andra sidan ej heller må förbises, att en del byggnadskostnader, både med hänseende till materialiers lägre pris och i allmänhet billigare arbetslöner, böra blifva lägre här än annorstädes; men i detta, likasom i flera andra fall, äro sockerbruken närmast jemförliga med flera kemiska och tekniska fabriker, hvilka redan länge uthållit täflan under en tullafgift af endast omkring fem procent.
Utom af den eller de få personer, som hafva ledningen af sådane inrättningar om hand, erfordras hos den öfriga, jemförelsevis ganska fåtaliga arbetspersonalen icke någon vetenskaplig insigt eller särskild arbetsskicklighet; i hvilket sistnämnde hänseende åter en väsendtlig skiljaktighet företer sig vid de flera väfnads- och andra industrigrenar, med hvilka sockerbruksidkarrie velat i tullbeskattningsväg komma i jemförelse.
De beräkningar, sockerbruksidkarne uppställt i fråga orri det högre tullskydd, som raffinaderierna i andra uppgifna länder skulle åtnjuta, kan jag icke obetingadt godkänna; men frågan derom är icke af den betydelse, att jag vid utredningen deraf torde böra uppehålla mig.
En omständighet, som ganska direkt vederlägger behofvet af en högre tullafgift, än den föreslagna, innefattas deremot i nu varande förhållande, att Norskt raffinadsocker får hit införas emot sammanlagda afgifter af 3 sk. 5 rist. skålpundet, och att en årlig ganska betydlig införsel egt rum — år 1854 af 1,390,000 skålpund — samt. att de Svenska sockerbruken kunnat med denna införsel uthålla täflan.
Då den af kommitterade föreslagna tullafgiften, som hädanefter skulle o r> blifva gällande äfven emot Norrige, öfverstiger nyssberörde afgifter med ganska nära 8 r:st.
B:ko eller 1 sk.
R:gs skålpundet, förefinnes således, enligt min underdåniga tanke, icke något skäl att å raffinadsocker stadga en högre tullafgift, än den af kommitterade föreslagna, eller 13 öre skålpundet.
I stället för den af kommitterade föreslagna tullfrihet för Soda, hafva Kommers-kollegium och General-tullstyrelsen, ehuru vitsordande varans uteslutande användning såsom beredningsämne för åtskilliga näringar, likväl ansett henne kunna utan olägenhet fortfarande beläggas med en tullafgift, som föreslogs till 20 öre per liiitiijl.
Prop. ii I.
<>l centner.
Men på de af komrnitterade anförda skäl, finner jag mig böra underdånigst hemställa, att Eders Majit täcktes bifalla deras förslag.
För den under hufvudrubrikerna Strumpor och Vantar förekommande underafdelning »andra slag» (än hel- eller halfsiden) hafva komrnitterade föreslagit nedsättning af införsels-afgifterna, nu tillsammans utgörande 1 R:dr 9 sk. 10 rist., till 32 sk.
Riko eller 1 R:dr R:mt; i hvilket förslag Kommers-kollegium och General-tullstyrelsen, utan andra än de i allmänhet rörande tullsatsernas bestämmande anförda skäl, tillstyrkt den förändring, att införselstullen kunde fastställas lill 1 R:dr 25 öre skålpundet; varande jemväl erinringar emot kommitterades ifrågavarande förslag framställde uti Fabriksidkare!!
Wiechels här förut omförmälda underdåniga skrift.
Med nämnde rubrik »andra slag» afse» hufvudsakligen strumpstols-väfuader af vile och bomull, hvilka, förr belagde med olika tullafgifter, på sednare tider blifvit under en rubrik sammanförde.
Såsom komrnitterade anmärkt, utgöra de i Norrige å hit hörande artiklar gällande tullafgifter 7 sk. 3 rist., 22 sk. 6 rist. och högst 32 sk. skålpundet; och den härslädes äfven af komrnitterade anmärkta ringa förtullningen utmärker nogsamt, att de här stadgade vida högre afgifterna icke ländt till statsverkets båtnad.
— Af den betydliga artikeln strumpstolsväfnader af bomull, som intill 1848 års slut var belagd med den öfverdrifna införselstullen, 2 Ridr 10 sk. 8 rist. skålpundet, aftog införseln årligen, så att den nyssnämnde år utgjorde endast 200 skålpund.
Med år 1849 nedsattes tullen till 1 l
Ridr 16 sk. och införseln steg första året till 9,554 skålpund; men redan året derefter nedgick den till mindre än 5,000 skålpund och har sedermera ytterligare fallit samt under 1851 —1854 icke något år uppgått till 2.000 skålpund.
Dessa siffror innebära det mest påfallande bevis, huruledes införseln har benägenhet att taga en loflig riktning, men derifrån af tullafgifternas öfverdrift afhålles.
Då den betydliga tullnedsättningen år 1849 inträdde, vidtogs försöket att förtulla varorna; men det visade sig snart, att afgiften ännu var alltför hög; och förtuliningarne aflogo åter med en hastighet, som icke lemnar rum för tvifvel derom, alt behofvet af de utländska varorna qvarstod och fylldes på oloflig väg.
Den af kommitterade föreslagna tullafgiften, lika med den högsta i Norrige, torde icke .heller kunna sättas högre, så vida den lolliga införseln skall blifva öfvervägande; och jag anser mig således böra underdånigst tillstyrka bifall till kommitterades förslag.
Såsom jag här förut vid artikeln Jern i underdånighet anmält, anser jag fullkomlig tullfrihet för Stål, alla slag, böra medgifvas.
Gjutstål, hvaraf införseln är betydligast, har redan länge åtnjutit denna förmån; och af Öfriga slag uppgick år 1854 införseln till endast 53,825 skålpund, under det utförseln af härstädes beredt stål samma år utgjorde 8,577,520 skålpund.
Den jemförelsevis obetydliga införseln afsåg följaktligen vissa arbeten, till hvilka det Svenska stålet ej var fullt tjenligt; och detta skäl, som föranledt komrnitterade att föreslå nedsättning af Strumpor och Vantar.
Stål. 62 Kongl,.
Maj is Nåd, Prop. M 81. införselstullen från 5 R:dr 25 sk. 11 r:st. till i R:dr B:ko centnern, synes mig böra föranleda tili tullafgiftens afskaffände.
Terpentin-
Jag anser mig böra underdånigst förorda bifall till kommitterades för— uja' slag. att tullafgiften å Terpentinolja må nedsättas till 4 öre skålpundet, i stället för 5 öre, såsom Kommers-kollegium och General-tullstyrelsen, med uteslutande hänseende till tullinkomsten, tillstyrkt.
Frän den i Norrige å Tobaksblad stadgade betydligt lägre tullafgift, än här är bestämd, och från det menliga förhållande, ej mindre för Svenska statskassan, än lör vära tobaksfabriker, som härigenom uppkommit och länge varit af Svenska tobaksfabrikanterne öfverklagadt, hafva kommitterade hemtat skäl för sitt underdåniga förslag att å tobaksblad nedsätta införselstullen från 7 sk. 11 r:st. till 6 sk. 4,tt0 r:st. eller 20 öre; dervid kommitterade, på grund af öfverläggningar med Norska ledamöterne i den gemensamma kommittéen, tillika antagit, att man i Norrige icke vore obenägen att höja tullen å tobaksblad, sä att den hiefve ungefärligen lika med den här föreslagna.
Varande i öfiigt införselstullen å stjelk upptagen till nu gällande afgifter, närmast motsvarande 14 öre, och å Cigarrer, som i Norrige endast draga 27 sk., nedsatt från 1 R:dr 14 sk. 5 r:st. till 1 R:dr B:ko eller 1 R:dr 50 öre R:mt..
Kommers-kollegium och General-tullstyrelsen hafva deremot, med hänseende till den ifrågavarande artikelns beskaffenhet och deri förlust i tullinkomst af 90,000 R:dr B:ko, som, enligt kommitterades förslag, skulle uppkomma, hemställt, att införselstullen måtte bestämmas för blad till 25 öre, stjelk till 15 öre och cigarrer lill 2 R:dr skälpundet; och hafva embetsverken, ehuru medgifvande, att den här stadgade högre tullafgiften å tobaksblad, i förening med andra omständigheter, kunnat gifva upphof till den öfverklagade olofliga tobaksinförseln från Norrige, likväl ansett denna införsel hufvudsakligen af en viss begärlig förbrukningsartikel nu mera icke kunna lörekommas genom den ifrågaställa nedsättningen i råvarutulleri.
Uti här förut underdånigst anmälda påminnelser vid embetsverkens utlåtande hafva Stockholms tobaksfabrikanter anhållit om bifall till kommitterades förslag, hvilket, äfven hvad fabrikatet Cigarrer angick, vore för den inhemska näringen tillfredsställande.
Otvifvelaktig! är förevarande fråga af synnerlig vigt, ej mindre för svenska Statsverket och den härstädes ganska högt drifna tobakstillverkningen, än äfven för den grundval al ömsesidig laglydnad, utan hvilken varubytet emellan de förenade rikena förlorar sitt välgörande inflytande på folkens uppfattning af föreningens betydelse.
Det, bland annat, ur sistnämnde synpunkt förestafvade behofvet att i allmänhet bringa de begge rikenas tullagstiftning till möjligen närmaste likhet blir i synnerhet framstående i fråga om sådane varor, som redan vunnen erfarenhet ådagalagt utgöra föremål för olofliga handelsföretag.
Skulle ock, såsom Kommers-kol - tinn g!.
Majis Nåd.
Pra p. Jt?
#1* d.1 legium och General-tullstyrelsen antagit, en nedsättning af här stadgad högre lull~ afgift ä rå-tobak, til! likhet med Norriges, icke kunna till en början förekomma den ololliga införseln derifrån af en viss begärlig tillverkning, och komme äfven denna införsel att någon längre tid fortgå på vissa trakter, hvilkas närbelägenhet till och lättade kommunikationer med Norrige gifva varubytet med sistnämnde Iand företrädet, så torde det icke destomindre vara lagstiftarens pligt att söka utjemna den olikhet, hvilken, af honom beroende, eljest måste fortfarande underhålla och främja det i flera hänseenden skadliga missbruket.
Endast härigenom undanrödjes det billiga klagomål, som, hvad ifrågavarande artikel angår, länge blifvit nnfördt af svenska tobaksfabrikanter.
Och jag betviflar icke heller, att dessa, likasom andra svenska industri-idkare, ganska snart skola, under eljest likartade omständigheter, bringa sin tillverkning till fullt jemförlig beskaffenhet med den Norska samt derigenom hufvudsakligen tillintetgöra den olofliga rörelse, emot hvilken tullbevakning och kontroller i följd af lokala omständigheter måste hafva förblifvit vanmäktiga.
Enligt hvad jag tror mig med visshet känna, ämnar Norska regeringen hos Stortiiinget föreslå förhöjning af införselstullen å tobaksblad och stjelk till 7 sk. specie skålpundet, närmast motsvarande 6 sk. 4 rst., efter svenskt mynt och vigt.
Likhet i tullafgift å både blad och stjelk skulle således fortfarande komma att i Norrige bibehållas; och, ehuru varuvärdet å dessa olika slag är ganska skiljaktigt, synas mig dock andra omständigheter öfvervägande tala för antagandet äfven härstädes af likhet i tullsatser.
Under det i Norrige, hvars tobaksinförsel uppgår till nära Adelar af den svenska, någon stjelk alls icke blifvit införd, utan fasthellre särskilda åtgärder ansetts behöfliga för beredande af återutförsel af den stjelk, ' som vid tobaksbladens bearbetning frånskiljes och hvilken skall uppgå till omkring '/4:del af bladens vigt, har införseln af stjelk härstädes, emot den derå stadgade lägre tull, utgjort 1,497,741 skålpund och således mera än hälften af den införda qvantiteten tobaksblad, 2,464,250 skålpund.
Det må väl bemärkas, att den tobakstillverkning, hvartill stjelk hufvudsakligen användes, eller snus, i Norrige endast obetydligt förbrukas, då deremot härstädes ett omvändt förhållande eger rum.
Men om man dervid tillika tager i betraktande, att, jemte den införda stjelken, omkring 600,0 00 skålpund erhållits från qvantiteten införda tobaksblad, och att dessutom till beredning af det sämre, allmännast förbrukade snuset användes den tobak, som här i icke ringa mängd odlas, så förefinnes visserligen grundad anledning till det antagandet, att tobaksblad blifvit emot den för stjelk stadgade lägre afgiften lortullade, Sådano missbruk torde ock ganska lätt kunna undgå tullbevakningens uppmärksamhet, då så väl tobaksblad sorn stjelk vanligen inkomma i stora fastager och en noggrannare undersökning af doras innehåll ej allenast medförde hinder och omgång vid förtullningen, utan också skulle, till godsegarens förfång, förorsaka kostnader och förluster vid varans ompackning.
Dessa olägenheter skulle undvikas och fullkomlig likhet med den blifvande fil tfongl.
Prop. M SI. i Norska tulltaxan, så väl i anseende till siffran sorn uppställningen, ernås, under det en icke obetydlig lindring i beskattningen å tobak i sin helhet ändock bereddes, derest å tobaksblad och stjelk stadgades gemensam tullafgift af 20 öre skålpundet.
Härigenom uppkomma visserligen en tillökning i tullen å stjelk, uppgående, efter 6 öre pr skålpund, lill 89,820 R:dr Rtmt; men nedsättningen i tull å blad, efter nära 8 öre skålpundet, blefve deremot omkring 120,000 R:dr, och en minskning i det hela, hvilken skulle komma så val svenska lobaksfabrikörer som förbrukare tillgodo, uppstode således af omkring 30,000 R:dr Runt, under det att, i jemförelse med kommitterades förslag,'tullinkomsten skulle förhöjas med hvad sorn motsvarar tillökningen i tull å stjelk eller nära 90,000 R:dr R:mt.
Dessutom anser jag det med säkerhet kunna förväntas, att, om den svenska tulltaxan sålunda bringas till likhet med den Norska, en betydlig tillökning i förtullning och statsinkomst i detta afseende derigenom ytterligare skall uppkomma.’
Af alla dessa skäl anser jag mig derföre böra underdånigst hemställa, att införselstullen å tobaksblad och stjelk måtte bestämmas till 20 öre skålpundet.
1 afseende åter å införselstullen å cigarrer och andra tobakstillverkningar, får jag underdånigst förorda kommitterades förslag.
Tran och Emot kommitterades förslag att nedsätta införsels-afgifterna å tran och späck Späck. frgn 4y2 rs|. till 1 öre skålpundet hafva Kommers-kollegium och General-tullstyrelsen anmärkt, att derigenom uppkomme en lullförlust af något utöfver 2,000 R:dr B:ko, hvilken förlust kunde undvikas, om, såsom embetsverken föreslagit, införselstullen bestämdes till 1 R:dr 20 öre per centner; men då införseln af ifrågavarande artikel, likasom af öfriga dermed jemförliga förnödenhetsvaror, bör, så vidt möjligt, underlättas, anser jag mig böra underdånigst förorda den lindrigare afgift, som kommitterades förslag innefattar.
I likhet med nu gällande tulltaxa hafva kommitlerade bibehållit indelningen af guld- och silfvertråd i »äkta och halfäkta» samt »oäkta» och vidare under rubriken koppar- och messingstråd upptagit under-afdelningarne »förgyld eller försilfrad» och »andra slag».
Härvid är af Kommers-kollegium och General-tullstyrelsen anmärkt, att de gällande bestämmelserna stundom ledt till svårigheter och osäkerhet vid tullbehandlingen, då en varas hänförlighet till halfäkta eller oäkta guld- och silfvertråd eller till förgyld eller försilfrad koppar- och messingstråd icke kunnat med tillförlitlighet afgöras.
På dessa och de flera skäl embetsverken vidare anfört, anser jag mig för dessa artiklar böra underdånigst hemställa, att Eders Majit täcktes godkänna embetsverkens förslag till redaktion och tullsatser, nemligen: Guld- och Silfver- . . . 1 Ort 12 öre.
Koppar- och annan ej specificerad metall-: förgyld eller försilfrad . . 1 fä I: 23 andra slag 1 » »20 Vid den Kongl.
Prop. JH 51.