Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Så kallade skalor framställas, o m man hastigt drar tum nageln från vänster till höger öfver tangenterna.
Försöker man detta på de svarta tangenterna, gör det ondt.
För nybörjare är en lärare att rekommendera.
Det finns sådana till alla prislägen.
Riktigt bra lektioner erhållas redan för femtio öre.
Piano- lärare med mycket långt hår kosta d o c k tre kro- nor och ännu mera.
När tillgångarna ej längre räcka till, börjar man med själf studier, ty praktik är d o c k för m e r än all teori.
Bäst är att börja m e d högra han- den, emedan denna är mindre styf.
När man efter någon tid öfvervunnit de första svårighe- terna, så utför man samma öfningar m e d vänster hand.
När så äfven denna nått en viss färdig- het — men först då — lägger man bägge händerna på en gång på pianot.
Till sin egen uppmuntran spelar man först stycken, s o m lätt gå en i öro- nen, till exempel » Donauvalsen » och » Meine Königin ».
Så småningom skrider man långsamt framåt till » Sommarens sista ros » o c h » Jung- fruns b ö n ».
H a r man flere än två åhörare, bör man öppna pianolocket, hvilket väsentligt förhöjer tonstyr- kan.
Nybörjaren bör alltid noga ge akt på att spela hårdt!
Endast därigenom öfvervinnes den medfödda skyggheten för instrumentet, o c h åhö- rarne behöfva ej anstränga sig så m y c k e t för att följa m e d.
V i d inköp af noter (kallas ock » musikaliers) bör man noga ge akt på, att noterna icke äro för svarta, utan att det hvita på papperet domi- nerar.
Man låte under inga omständigheter sam- vetslösa bokhandlare purra på en sådana svarta noter, som till och m e d öfvade konstnärer många gånger ha all möda att spela.
I synnerhet må varnas för de Lisztska noterna, hvilkas m ö d o - samhet ej stå i något rimligt förhållande till åhörarnes njutning.
I alla händelser må man börja m e d helt ljusa noter, särskildt folkvisor, hvilkas gripande enkelhet står öfver allt b e r ö m.
Sedan kan man så småningom öfvergå till pol- kor o c h marscher.
Ä r ett stycke för svårt för en spelare, eller vill man k o m m a fortare till slut med det, så tillgriper man ofta utförandet för fyra händer, a quatre mains, hvartill naturligtvis kräfvas två spelare.
D o c k är detta förfaringssätt mindre att rekommendera, ty sällan äro de spelandes karak- tärer så fogliga, att den ena alltid väntar på den andra.
Hellre tage man sig då litet bättre tid och utföre sitt stycke ensam.
E n pianist, s o m noga behjärtar ofvanstående råd o c h vinkar, skall snart utbilda sig till en förträfflig virtuos, o m blott flit, g o d vilja o c h tålmodiga grannar dessutom kunna påräknas.
Piccolo.
* 93 ett raskt urval ßamalekar.
samlingen.
dem, o c h lika raskt slog in Och bäst d e m nu m å barnen finnes dens äldre så mycket hopträngda äro böjda inom barnavärl- område, att hvarpå se n e d m e d vi ringakt- ningens öfverlägsenhet, s o m vi helt okritiskt — från vår egen u p p h ö j d a ståndpunkt — b e t r a k t a s å s o m n å g o t af s ä r d e l e s u n d e r o r d - nad betydelse och som vi följaktligen ä g n a större u p p m ä r k s a m h e t största förbigående vilja skänker åt höra våra de än icke den man i distraherad hvarjehanda hvilka råka i ens Vi med väl- småsaker, väg.
små stoja fönster, vi kanske ner på d e m m e d och leka under ett ö g o n b l i c k ett g o d m o d i g t a t t s e d a n s t r a x å t e r v ä n d a till leende vårt Och för arbete; icke m y c k e t mera deras förstå kunna säga.
Till äfventyrs onödigt för d y r i förhållande målsenlighet, ty ningslöst vald, äfven till den är tämligen och just därför stor del det skulle v a r a fäst v i d kärleksfullt den varaktigare, den ideela värde, som densamma, o m de små » just det här att j a g s å g ä r n a föräldrarnas förbun- intresse skulle äfven göra d å d e t f ö r d e n lille van- dalisationslystne Som urskilj- Ett sådant m e d gåfvan det den saknar visste pappa och m a m m a, ville h a.
» är till s i n ä n d a - h a d e riktigt klart för sig a t t: titta b e v a r s, vi k u n n a v ä l e j f ö r s t å o s s p å små nöjen!
än är, har d e n emel- lertid sina lyten, sina moraliska lyten, skulle Erny.
man et med gitter.
Så v ä l m e n t g å f v a n För Idun af hela leka gynnaren möda och tillkännagåfve omtanke.
d e t n u är, l i g g a s n a r t d e m e r eller mindre förståndigt utvalda leksakerna derbrutna och sön- s l u n g a d e i alla v r å r.
» Det ligger j u i barnets natur att förstöra, » räso- neras » lek- det med liberalt öfverseende, vi oss på deras s m å sorger och b e k y m m e r.
s a k e r n a ä r o j u till f ö r d e t!
» Nu m e r en n y uppsättning, s o m anskaffats med s a m m a tanklösa frikostighet som oför- barnen ha leksaker, med kommer vår näst yngste och sig u n d e r bittra snyftningar, long, som klappa han honom deltagande gjort själf, blåst med ett på kinden o c h l o f v a h o n o m, att skall f å e n n y, r i k t i g b a l l o n g att fred.
taga med! » s å d a n s a k så l ä t t o c h k ä n n e r sig oförstådd.
annan vi gång gör han oss m e d en del förtroenden till r å d s.
vikti- och tager oss V i ha icke stort fortfarande » En nu sitta annan och styra o m.
» med gång, lek — mera » såå ».
det näsan öfver min pys; seså, andra ska vi nog Och s å ä r o v i ä n d t l i g e n af med honom igen — förstås m e d så v ä n l i g a medel, att fadershjärtat minsta att förebrå sitt barn i Ty det sörjer m a n icke dess föresyn och Kläder, uppfostran och möjligt?
ju med föda, hus och och hem, där, och eftertanke, fulla h ä n d e r o c h af lilles ju också med och bland allt.
man hela detta museum D e t är m i n s a n n e j d e t m i n s t a docka tager till fadershand.
— Mamma vacker pappa trefnad, bereder gif m i l d e x.
leksakerna af l e k s a k e r!
en dessutom kan bidraga nöje och säger bara: v i l l g e s i n lilla på strax en » köp, hennes flicka födelsedag, sedel ur plånboken du! » D e t h ä n d e r till o c h m e d, a t t d o c k a n b l i r så vacker o c h f ö r n ä m, att h o n endast h ö g t i d l i g a r e tillfällen får k o m m a f r a m.
vid An- n a r s f å r h o n s i t t a i g l a s s k å p, o c h lilla A n n a får n ö j a sig m e d att f ö r k a m r a t e r p e k a p å h e n n e: » d e t är m i n d o c k a — s o m j a g i b l a n d får leka m e d!
» D e t går en liten suck nom stolta hela denna Till julen och köper stundom om som Icke bör äro hvilka de veta: jag gör det hvad vara g å i tusen bitar.
beskaffade, ge- belåtenhet.
andra märkligare pappa ker åt sina småttingar.
hellre m å de då själf de öga tillfällen sa- Han kommer hem Men huru de eller billiga, aldrig sakna; d e n skall för s o m gäller d e m tydelselöst, är intet åskådningar, hvari och med deltaga för i deras föräldrarne ej som leksaker andliga band lif, i den mån är f u n n e t Det var en ett n y t t ha de och duga måtte de och gång på tal o m leksaker föräldrar.
en erfaren m a n, yttrade, att leksakerna fås för ingenting. » åhörde förenings- mellan barn och » de som bästa Någon, som detta yttrande, berättade sedermera sina rön i saken.
» Jag hörde på den tiden, » till d e utlät han sig, » kortsyntas » antal, dessa ord gingo m i g spårlöst förbi.
blef ty Senare, då jag jag emellertid att få reflektera öfver frågan g i f t o c h s j ä l f fick b a r n, om barnens leksaker.
Då jag kom en dag be- t r a k t a d e lilla F a n n y s leksaksbord, s o m dig- nade under af t r a s i g a tyngden dockhufvu- d e n, s ö n d e r b r u t n a v a g n a r, m å n g f ä r g a d e tyg- lappar, lemlästade korteligen, artade en fragment, ödeläggande det så figurer vidlyftigt för plötsligt vore ett oundgängligen leksaksapparaten.
Eäkenskapsboken tjugu under olik- krigets mig, o m verkligen materiel n ö d v ä n d i g t till nära af d e m e s t s o m erinrade o m verkningar, framstod spörsmålet sade af t r ä o c h p o r s l i n, hel u p p s j ö rådfrågades; kronor den gångna till den utvi- leksaker delen af åt året.
E n leksaksbudget på nära tjugu kronor — hvilket ti- slöseri och huru stridande m o t dens praktiskt-ekonomiska grundsatser!
l y x, när b a r n tillåtas l e k a!
kostat Då f å ett h ö g t ideelt v ä r d e de d e t var b u t i k f r ö k e n själf, s o m g j o r d e intränga m ä k t i g t i n v e r k a p å u t v e c k l i n g e n af b a r n e t s o c h tillstå, a t t d e t är e n och och k u n n a till o c h m e d s å f ö r b i s e d d a b a g a t e l l e r nyktra väl — be- lif varmt samförstånd.
t ä m l i g e n på m å f å i n k ö p t a; m e n m å n g a äro f u l l t af l e k s a k e r, s å barnets deras föräldrar gifves jag, fånget än många alltid stå k l a r s o m e n e r i n r a n, a t t i n t e t Fanny en hel h o p dyra tänkte hela vill paradleksaker, där med » det jag eller f å, p r ä g e l n af g i f v a r e n s lifliga i n t r e s s e få » obetingadt O c h allt, s o m T. löshet fullt hjärta.
den och mitt, s o m blott äro skåderätter; kärleksfulla s k o l g å n g, j a, allt d e t s o m kostar både uppoffring man har allt, s o m är af v e r k l i g v i k t betydelse?
ger icke så m ö n s t e r g i l t s o m Ä r man icke vårdare ju sig!
N e j, långt därifrån!
för är under den oinskränkta äganderättens tygel- p a p p a s k a l l h ö r a p å m i g!
» if rar h a n, boken.
böra behag att p a p p a kan till r å d o c h s v a r ä n n å g r a » j a s å, » gå eget M e n d e n lille u n d r a r, formligen då bara nog här gaste min » Men — Ja, hvilka de k u n n a h a n d s k a s rätt duktigt efter och få vara i en med och töfvadt går s a m m a väg.
honom smärtsamt En Vi förströdt för af bal- bort.
mycket han bli beklagar att h a n s O c h så k o m - låt oss vara förståndiga Nej, och fördömlig K u n d e inte de d ä r s m å h ä n d e r n a i stället h j ä l p a till med
IDUN 91 nyttigt med arbete?
leksaker fantasien frön, och hvilka Var icke detsamma sysselsättningen som i barnasinnet knnde spira att upphetsa nedlägga upp små till dylika och andra onödigheter s o m konstnärsgriller vurmerier?
B o r d e m a n göra sina e g n a b a r n olyckliga genom att befordra anlagen till en lifsåskådning, s o m allaredan stode i strid med den härskande och framdeles ännu högre praktiska torde k o m m a tidsandan att g ö r a det i grad?
(Forts.) $ Från Iduns läsekrets.
I himmelen — och på jorden.
Till Isa: Ehuru Isas bref ej rörde mig, så har det dock i någon mån berört mig, må det därför tillåtas mig att m e d anledning af detsamma yttra några ord.
H v a d först det påståendet beträffar, » att det är fasligt tunnsådt m e d de verkligt lyckliga äk- tenskapen, » - så är min åsikt därom en annan.
In- o m min bekantkrets — och den är ej ovanligt vidsträckt — finnas, Gudi lof, många verkligt lyckliga äktenskap.
H v a d som egentligen gifvit anledning till Isas epistel är ett sakförhållande, s o m alltid förvånat henne, det är detta faktum » att alla förlofvade nästan utan undantag äro så (!)
» i sjunde himlen », m e n så få gifta förblifva kvar där. » Ja, snälla Isa, det är nog så, m e n i motsats till Isa bekla- gar jag ej det förhållandet, jag anser det tvärtom vara en ren vinst.
I sjunde himlen kan nog vara bra att vistas för förlofvade, som ägna den tid de ha tillsammans nästan helt åt sin kärleks lycka, n. b.
o m de få lof därtill.
Men skulle gifta stanna kvar där, det blefve alltför m y c k e t » in ' s Blaue hinein ».
Det är allt bäst att ha fast mark under fötterna och ej sväfva i ^ - m d e n; o m man skall fylla de kraf, s o m lifvet ställer på en, o c h lyc- kan behöfver ej vara ringare för det.
Den går ej så i höjden, m e n den ökas i djup o c h inner- lighet, kärleken får bärande kraft, o c h det bytet är endast godt.
» Träffar man ett par, s o m varit gifta några år, så ser man ej ett spår af den där begeistringen; den äkta härden är oftast prosans egen härd, o c h nog måtte detta i de flesta fall vara unga fruns eget fel, » fortsätter Isa.
Jag bara undrar, hur det skulle ta sig ut, om ett par s o m varit gifta några år » vore som nyförlofvade ».
Hvad tror Isa själf?
Jag fruktar, de skulle bli ansedda för onormala.
H v a d » begeistringen » angår, så kan den n o g finnas kvar, m e n behärskad, såsom det anstår folk med takt o c h vett.
Spår af den torde också förekomma, m e n här är det på sin plats att den egenskapen hos kärleken, som Isa anser för en af de värdefullaste, k o m m e r till sin rätt — finheten.
M o t Isas påstående o m den äk- ta härden såsom prosans egen härd citerar jag Isas egna o r d: » Tro mig, lifvet är ej så renons på poesi, s o m folk gör det. » Och i ett äkten- skap, där barn finnas, där finns poesien för- kroppsligad.
Finns det något ljufvare, skärare och älskligare än ett litet b a r n?
E j enligt min åsikt, det vet jag.
Isa frågar: » Hvarför blir så fort och så ofta af den svärmiska unga flickan en vulgär liten ma- t r o n a?
» Jag svarar: » E n liten matrona kan vara svärmisk och behöfver ej vara vulgär.
H v a d den första egenskapen angår, så finns n o g en o c h an- nan, s o m ej anser den nödvändig för äktenskap- lig lycka.
Den senare är ledsam, det medgifves, m e n f ö r e k o m m e r den verkligen så ofta hos unga fruar?
» Till sist vill jag göra ett påstående, det att o m kärleken är sann, så är den fin.
Och nu har jag sagt hvad jag ville säga, gif- vit mina tankar o c h känslor uttryck.
Det beror på om Idun vill gifva dem » t r v c k ».
Evy.
Jag är gift, har varit » i sjunde himlen » och lefver nu en lycklig jordisk tillvaro.
Än en gång soppa på soppa.
Några reflexioner framkallade vid genomläsan- det af » Soppa på en korfsticka » m, m. meddelas här s o m inlägg i soppfrågan, 1897 Att en » ohjälplig gourmand » gjorde klokt uti att följa sin mans o c h E.
V:s välvisa råd tror jag, äfvensom att ni ej gått riktigt rätt till väga m e d eder buljongskokning.
Vågar jag hoppas, att ni ej opröfvadt förkastar mitt välmenta råd, skall jag så gärna säga, huru jag i många år gått tillväga o c h funnit bäst.
Ni får ej låta koka, s o m ni säger, ty därefter kan man ej ge några egna o m d ö m e n, utan tag ett stort köksförkläde på eder och var med själf från början till slut o c h se till att allt blir riktigt.
G ö r er först reda för, o m det är b e n efter ett ungt eller gammalt djur, s o m ni skall koka på.
I förra fallet behöfva benen ej koka m e r än 3, högst 4 timmar m e d vatten, s o m står nätt öfver benen, samt kryddpeppar och salt och j ä m n k o k - ning.
Sila därefter u p p den första buljongen i en mindre kittel att koka ihop till förvaring att användas till klar buljong o c h finare soppor.
Köt- tet, s o m nu skares från benen, är efter endast ett k o k så godt att både ni o c h de fattiga kunna finna näring däraf.
Lägger ni så benen tillbaka i kitteln tillika m e d salt, peppar, krossad inge- fära, selleri, purjo o c h en ostkant samt vatten, s o m ej bör stå fullt öfver, och låter koka i 2 timmar o c h silar upp, så har ni en god efterbul- j o n g, s o m kan användas till mycket.
" Se här några p r o f: Späd ärter o c h kål m e d buljong i stället för att, som m y c k e t brukas, ko- ka stora fläskstycken däri.
Fläsket kan j u ko- kas särskildt o c h serveras dem, s o m kunna för- draga fett, o c h spadet frigöras från fett o c h äf- ven användas till soppan.
O m stek och fisk spä- das m e d buljong, vinna de i smak.
Efter ni ej tycker o m soppor m e d ägg o c h grädde, vill jag härmed gifva anvisning på goda puréer, s o m lagas utan någotdera.
Vill förutskicka att det ej är många, som äro så lyckliga att jämt kunna äta o c h må väl af ärter, kål, ärtpuré o c h oxsvanssoppa, o c h då kunna nedannämda vara bra att ta till.
Se här ett recept!
En liter jordärtskockor skalas och kokas i 1V liter vatten, tills de äro mjuka, då de vackraste tagas u p p och läggas hela i soppskålen, och de öffiga passeras m e d spadet g e n o m hårsil.
Tag en sked smör, en dito mjöl o c h fräs i kastrullen, späd m e d puréen o c h / liter buljong, krydda med socker, salt och m y c k e t hvitpeppar, samt häll uti ett stort glas konjak eller sherry, då soppan skall serveras.
På samma sätt lagas m o - rots- och potatis-, selleri- och grönsakspuré, men märk väl att buljong får ej saknas, o m soppan skall bli god.
Till potatispuréen steker jag b r ö d och fläsktärningar.
Hårdkokta ägg o c h inånga sorters klimp kunna ock användas.
Jag har fått mycket b e r ö m för dessa mina soppor, såsom va- rande goda, och jag vet att herrar i allmänhet värdera soppor m e r än efterrätter, s o m bestå af sötsaker af h v a d slag de vara m å.
2 1 ä Om nu en » ohjälplig gourmand » ej gör detta mitt r e n o m m é som soppkokerska o m intet, v o r e jag särdeles tacksam.
A p r o p o s veden, behöfver den ju ej enbart kom- ma på benens konto, o m man passar på och ko- kar samma dag man bakar.
Vän af god och hälsosam mathållning.
I Dess höga Plaisir, skildring från barocktiden af Birger Mömer.
Stockholm, Wahlström &amp; W i d - strand, Pris 2 kr.
På detta nyutkomna arbete af den talangfulle unge författaren, som ej heller är en främling för Iduns spalter, vilja vi rikta den litterärt in- tresserade damvärldens synnerliga uppmärksam- het, emedan vi äro öfvertygade att det skall be- finnas äga just de egenskaper, s o m kunna göra det till en af densammas älsklingsböcker.
B o k e n behandlar konung Fredrik den 4:des af Danmark kärleksförhållande till den fagra A n n e Sophie Reventlow, som af den furstlige älskaren redan i sin drömmande ungmöålder enleverades från det stränga modershemmet, efter hemlig vigsel blef hans maka » till vänster » och sedermera slut- ligen — efter drottning Louises död — hans lag- liga, krönta gemål.
Detta ämne, som j u icke saknar sina vanskligheter, är emellertid så äkta konstnärligt och i allo delikat behandladt, att all anstöt fullkomligt aflägsnats.
Hvad s o m däremot på ett gripande sätt k o m m e r till sin rätt genom de korta, m e n dock så elegant afrundade kapitlen är det rörande behaget och hjälplösheten hos den unga jungfrun, den afskilda, själssargande ensamheten hos den afundade, men af alla illa sedda kungafrillan, den så sent och bittert tri- umferande drottningens blixtlika o c h tragiska fall efter konungens, den ende vännens o c h be- skyddarens, död.
Allt detta är gifvet m e d im- pressionistisk kraft och färg i snabba drag, utan någon vidlyftig eller ingående karaktärsanalys, m e n med öfvertygande träffsäkerhet o c h i en utmärkt väl funnen tidston.
Den lilla b o k e n är mättad af poesi, i ovanlig grad lättläst o c h un- derhållande; lägges så härtill den läckra utstyr- seln, s o m så väl harmonierar m e d innehållet o c h s o m gör blotta genombläddrandet till en délice — och vi tro oss ha sagt nog att till fullo för- svara vår spådom, att den snart k o m m e r att inta en plats på talrika läsarinnors » favorithylla ».
I alla händelser utgör den ett åtgörande o c h be- tydande steg framåt i sin unge författares konst- närliga produktion.
Rörelsen bland telefonisterna.
D e n komité, som tillsattes vid det stora te- lefonabonnentmötet å Börsen i förra veckan, och hvilken komité för de strejkande telefoni- sternas räkning öfvertagit underhandlingarna med allm.
telefonbolagets styrelse, har till denna sitsnämnda nu inkommit m e d en utförlig, men på samma gång synnerligen hofsamt affattad skrifvelse, i hvilken medlas för de strejkandes sak.
gå Hufvudpunkterna i detta medlingsförslag ut på att bolaget måtte bevilja sin telefo- nistporsonal en minimilön, icke som nu af 20, utan 25 hittills öre i timmen, och bevilja d e m, haft högre svarande ökning de förut haft, som timlön än 20 öre, en mot- med minst 20 proc.
af samt hvad att styrelsen måtte i te- lefonisternas aflöningar ålderstillägg, så att t. ex. efter 5 års väl vits- ordad tjänstgöring införa grundsatsen en ökning i timlönen 5 öre skulle ske och efter om med 10 år ett ytterligare tillägg af 5 öre inträda.
Vidare hemställes, huruvida icke styrelsen i betraktande af de i flere hänseenden säregna förhållanden vid denna strejk skulle finna skä- ligt och billigt att, o m icke alldeles åter öppna dörrarna ett för alla, bestämdt vakanser, som lär som torde fälligt dock bereda företräde vid de afskedade tillsättande af ännu ej fyllts, och de de luckor, uppstå efter mer eller mindre till- anställda.
ännu hos Euligt bolaget hvad som finnas uppgifves, plats för minst omkring ett 70-tal af de nu afskedade telefoni- sterna.
Härtill så stark kommer att en verksamhet i utveckling som A l l m.
tydligen telefonbolagets kräfver en fortgående ökning af per- sonalen och att alltså för ännu ett eller annat tiotal 70 god användning borde kunna finnas hos bolaget.
utlärda telefonister utöfver de Vid sådant förhållande bör enligt komiterades me- ning mot en öf verenskommelse o m att återtaga det stora flertalet nu afskedade icke föreligga några reela svårigheter, därest öfver hufvud en tillfredsställande uppgörelse från båda sidor önskas.
detta skrifves, ofvannämnda När skrifvelse må emellertid må bli det varmt vi terades hoppas, skrifvelse, ett att möjliga, Allmänna sådant sätt som ett ögonblick sam ut, skulle förvärfva Man att detta att svar och fullkomligt i slutorden i de » genom situation, styrelsens svar på ännu ej afgifvits.
gynnsammast stämma get har in- komi- telefonbola- afveckla en såg ganska b r y d - sympatier, hvilka un- der kommande tider måhända mer än en gång skulle visa sig icke så alldeles utan betydelse. » P.
I detta nummers nut ingår telefonstyrelsens funnit komiterades skrifvelse gon dess vidare åtgärd pressläggningsmi- svar.
Styrelsen har nej kunna till nå- föranleda »!
IDUN 1897 Med skäl må man sätta ett stort utropstec- ken efter denna öfverraskande och må man väl jan den behålla allmänna fonbolagets underrättelse, att den väd- i minnet, rättskänslan gjort till tele- styrelse i en så ömmande sak en- dast möttes m e d maktfullkomlig ' omedgörlighet.
E n sväfvande utsikt till framtida förbättrin- gar öppnas d o c k måhända genom det uppdrag, som styrelsen lämnat åt verkställande direktö- r e n: att efter utredning inkomma med yttrande angående de förbättringar af telefonisternas hos bolaget aflöningsvillkor, hvilka kunde finnas lämpliga.
95 samt hrr V i l h e l m Dorph och ing.
Th. Wavrinsky, den senare en utmärkt sångare till luta.
Att här blir fullt hus, taga vi för gifvet.
Hr Ossian Hamrin ger söndagen den 28 mars 1897 kl. 1,30 e. m. matiné å k.
Dramatiska tea- tern.
Programmet är synnerligen väl valdt och lockande.
Sorn lever du rideau uppföres » En autograf », speladt af hrr Fredrikson o c h Personne samt fruarna Hartmann o c h Hamrin.
Program- mets piéce de resistance är » A d v o k a t e n K n i f v i n g », hvari hr K n u t Almlöf återigen ger sin mästerliga knifvingstyp.
Biljetter till matinén säljas i dra- matiska teaterns förköpsbyrå alla dagar kl. 12 — 4 till teaterns vanliga priser utan förköp.
* Till i dag fredag afton har abonnentkomitén utlyst nytt redogöra möte för sitt samt framlägga de afskedade mellan abonnenterna för misslyckade att medlingsförsök ett par förslag till f r o m m a för telefonisterna.
hade ock, som bekant, un- Rikstelefonisterna gefär samtidigt med strejkens utbrott v i d A l l m.
bolaget, ingått till K.
Telegrafstyrelsen med en petition om förbättrade villkor.
Telegrafsty- relsens svar har nu k o m m i t o c h är i det hela af hugnande art. Från och med den 1 april k o m m e r nämligen vid rikstelefonen att tilläm- pas höjning dels en månadslönnen, till 10 hr.
hvaraf uppgående de f e m genast samt de återstående f e m till 300 kr.
utbetalande — af — hopsparda efter 5 års .tjänstgöring, halfva lönen af utgå direkt o c h i sjukhjälp dels vid sjukdomsfall, som ej vara öfver 6 veckor.
En vaclter ålderdom.
Åttio år fyllde i lördags fröken Augusta Jacobsson i Stockholm, känd för sitt trägna arbete i välgörenhetens tjänst.
Den vördade gamla, s o m är vid full hälsa, blef i sin bostad uppvaktad af hundratals gratulanter med b l o m m o r och lyckönskningar samt telegram o c h bref från när o c h fjärran, bl.
a. af komiterade för Israelitiska sjukhjälps- o c h begrafningssällska- pet, till hvars hedersledamot h o n kallades.
Förra året på sin 80:de födelsedag blef h o n af konung- en belönad m e d guldmedaljen af B:e storleken för medborgerlig förtjänst.
* Svenska lärarinnornas pensionsföre- ning hade häromdagen bolagsstämma, hvarvid enligt revisorernas hemställan, styrelsen bevilja- des full ansvarsfrihet för 1896 års förvaltning.
De afgående styrelseledamöterna, fröknarna E. Cronstrand, A.
Dahlström o c h H.
Palmqvist, åter- valdes, likaså suppleanterna, fröknarna M.
L o d i n och M. Aspman.
Enligt revisionsberättelsen upp- gingo inkomsterna under förra året till 36,734 kr.