Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag kan således ej på ofvan anförda skäl biträda en sådan brådstörtande förändring af ofvannämnde Kongl. Förordning, utan måste emot detta Utskottets beslut mig reservera.” Georg Nijqvist från Wermlands Län: ”Med Särskilda Utskottets beslut af framgång för Doktor Sandbergs motion för bränvins-bränningens inställande nästa April, kan jag icke förena mig; grunderna härför äro följande: l:o.
Att jag tror en sådan årgärd icke är af nöden påkallad. 2:o.
Att jag hyser den åsigt, att icke utan största nödtvång, Regeringen bör åvägabringa inskränkningar i en handtering, som grundar sig på gifven lag; anseende att
Regeringen redan med inskränkning af bränvins-bränningen från 6 till 2 månader, utöfvat den rätt, som densamma tillkommer; kan i följd deraf ej biträda en medverkan till förbud på förbud. 3:o.
Alt jag i förbudet ser dem, som redan begagnat sig af den tillåtna tiden, 2 månader, gynnade; icke allenast genom vinsten på tillverkningen, utan m \2 Särskilda Utskottets Betänkande, N-.o 5. äfven genom en höjning i priset å varan, som genom förbudet måste blifva en gifven följd, allt på bekostnad för dem, sorn begagna bränvins-tillverkningen som sig bör, nemligen till en nödhjelp för ladugården, 4:o.
Att jag icke vill medverka att leda Regeringen på en väg, som fortsatt skulle qväfva all industri och för närvarande leda till löftesbrott af en nyligen rörande bränvins-bränningen utfärdad författning, nemligen den af den 13 Juli 1853. 5:o.
Att jag tror Regeringen genom ifrågasatte åtgärd ställes i frestelse att utfärda ett förbud, som sannolikt annars aldrig kommit i fråga, än mindre gått lill verkställighet.
Det kan väl icke nekas, att landets välstånd beror på, huruvida dess resurser kunna användas eller icke.
Bestående lagar, gynsamma lör industrien, framkalla verkliga förmågor och kapitalister till företagsamhet, som lemnar bröd åt den behöfvande och inkomst åt staten samt välförtjent inkomst och vinst för dem sjelfva.
I motsatt fall vågar kapitalisten icke sätta sina tillgångar i omlopp, och följden blir, att förmågan förlorar sin spänstighet* samt den fattige arbetsförtjenst och följaktligen äfven tillgång till bröd.
Under dessa sednare förhållanden kan medelmåttan deremot tjena penningar, blott den bereder sig kanaler för tidig underrättelse om blifvande eller redan utfärdade förbud.
Jag har i friskt minne, huru det berättades sistliden sommar, att en köpman, i följd af sin påpasslighet, kort efter det Kongliga påbudet om tidens inskränkning för tillverkning af bränvin, gjorde i bränvin, som det heter i dagligt tal, så briljanta affärer på några dagar, att det skolat medföra så stor vinst, att mången med fullt samma kapacité som denne, skulle skatta sig lycklig, om han kunde genom uppoffringen af bela sin friskaste arbetstid, kunna säga sig hafva en motsvarande sparpenning för ålderdomen.
Denna köpman var visserligen icke enda spekulanten vid ifrågasatte förhållande och skulle icke eller blifva ensam, om ett förbud för tillverkning af bränvin i April kommer att gifva anledning till nya affärer i samma väg.
Huruvida dylika spekulationer kunna lända til! landets båtnad eller ej, lemnar jag till hvars och ens bedömmande — jag ser dem uppkomna på andras ruin och till föga gagn för den, som vidblifvit vinsten, emedan lätt tjenta penningar vanligen och lätt gå förlorade; och om, som oftast lärer vara händelsen, att andra finnas, som, ehuru icke synliga, ändock varit intresserade i affären och följaktligen dela vinsten, så är behållningen, delad på liera händér, så mycket snarare försvunnen.
Vare dermed huru som helst, så skall åtminstone icke jag biträda den åsigten, som efter mitt omdöme tillbakasätter duglighet och verksamhet till förmon för en på mindre goda följder grundad spekulationsanda.
Jag reserverar mig således på förut antydde grunder mot beslutet till förslag för bränvins-tillverkningens inställande i April månad.” STOCKHOLM, 1854. /.
Särskilda Utskottets Memorial, X:o 4. t IN:o 4L Ank. till Uxp.-Utsk. den 24 Mars 1854, kl. 6 e. m.
På grund af Pikets Ständers bifall till Utskottets hemställan, om medels anvisande till tryckning af den i Norrige gällande lag om Bränvins tillverkning och försäljning, jemte åtskilliga dit hörande handlingar, har Utskottet gatt j författning om tryckningen, och får härhos till Riksens
Ständer öfverlemna de i fråga varande handlingarna Stockholm den 24 Mars 1854.
Hilt till It St.
Prol. 1663 $ 1864.
II Sami. 3 Haft. STOCKHOLM, f. d. ScMtze’s Boktrycken 1854. i tas Norska Kommiss, Betänk, ang.
Bränvinsbr anning en.
4 Betänkande, afgifvet utaf den, lill följe af Kongl. Resolutionen af den 5 Maj 1847 i
Nåder för ordnade kommission för utarbetande af förslag angående bränvinsbranning em beskattande m. m.
Medelst Nådigst kommissorium af den 5 sistlidne
Maj hafva undertecknade blifvit befallde att sammanträda till en kommission, för att utarbeta förslag till bränvinsbränningens beskattning efter mäskekarens rymd-innehåll samt den kontroll/öring öfver denna näring, som är erforderlig, äfvensom förslag öfver de omkostnader, som med sådan kontrolls förande kunna vara förknippade, samt desslikes att afgifva ett utlåtande om, huruvida införande af ett dylikt beskattningssätt kunde vara lämpligt med afseende på tiden; hvarjemte det äfven varit kommissionen ålagdt att, i fall hon ej skulle anse beskattning af mäskekaren vara den mest ändamålsenliga, hon då tillika borde utarbeta förslag till ett annat beskattningssätt, hvilket vore lämpligare.
Då ett förändradt beskattningssätt måste göra nya lagstadganden behöfliga, aktar kommissionen också nödigt att utarbeta förslag till lagstiftningen i detta hänseende på sådant sätt, att den kunde passa för hvilketdera beskattningssätt, hvarom fråga kunde uppstå, äfven för det fall, att ingen beskattning blefve påbuden.
Då emellertid skattebestämmelserne betinga lagstadgandena, så att dessa till större delen måste grunda sig på de förra samt på hvad för dem blifvit anfördt såsom motiver, anser kommissionen rättast att först afhandla: A.
Beskattningen.
Vid beskattning af bränvinsbränningen är det städse den färdiga produkten man velat skattlägga, och endast när detta, till följe af lokala och andra förhållanden, icke kunnat låta sig göra, har man valt att skattlägga sjelfva råämnet eller också hufvudstadierna vid tillverkningen, nemligen jäsnings- och afbrännings-processerna.
Fastän kommissionen icke anser mäskebeskattningen böra anbefallas, måste hon likväl, till följe af sitt uppdrag, utarbeta ett specielt förslag i denna rigtning, hvarjemte hon tillika vill afhandla beskattningen å pannerymden samt å produkten, och deröfver framlägga förslag, liksom kommissionen vid den sista af dessa punkter äfvenväl vill vidröra beskattningen å materialet. I.
Mäskebeskattning.
Med mäskebeskattning förstår man beskattningen af det kar-rum (»mäskekaren»), hvaruti det till bränvinsbränning bestämda material undergår jäsningsprocessen.
Denna beskattning tillämpas antingen så, som t. ex. i Preussen och i de Danska städerna, att afgiften beräknas för hvarje gång ett mäskekar fylles och afjäses, eller också beräknas afgiften för en viss gifven tidsrymd efter det antal gånger ett mäskekar under densamma antages hafva kunnat begagnas till afjäsning, såsom det tillgår i de Danska brännerierna på landet.
Utom dessa 2:he beskattningssätt, begagnar man, efter hvad kommissionen Bil. till Särskilda Utsk.
N:o 4. \ 2 Norska Kommiss.
Betänk, ang.
Bränvinsbränningen. har sig bekant, ännu ett tredje i England, hvilket äfven kan kallas mäskebeskattning, fastän afgiften stundom beräknas efter den erhållna produkten, nemligen när denna utkommer med en större qvantitet alkohol, än den mäsk, hvaraf den är vunnen, kan antagas hafva innehållit, oberäknad den förlust af alkohol, som man räknar ega rum under destillationen.
Kommissionen saknar emellertid nödig kännedom om de närmare detaljerna af detta beskattningssätt och den kontroll, som dermed måste vara förenad, och kan derföre icke yttra sig deröfver; — emellertid förmodar hon, efter hvad hon derom fått sig bekant, att detsamma ej kan hafva något väsendtligt företräde framför beskattningen å produkten, sådan kommissionen aktar föreslå densamma.
Af de 2:ne andra anförda beskattningssätten torde beskattningen af karet för hvarje gång det fylles med mäsk till afjäsning otvifvelaktig! vara att föredraga framför beskattningen af kar-rummet efter det antal gånger, detsamma antages under en viss tidsrymd hafva kunnat begagnas dertill.
Begge beskattningssätten medföra väl den olägenhet, att man, för att kunna begagna kar-rummet till afjäsning af det största möjliga qvantum sprithaltig massa, och sålunda inbespara något af afgiften, föranledes att maska sä tjockt som möjligt, hvarvid man förlorar i utbyte; men det sednare har tillika det onda med sig, att jäsningsprocessen påskyndas (på samma sätt som afbränningsprocessen vid beskattning å pannerymden), för att kunna medhinna så många afjäsningar som möjligt på den gifna tiden, hvilket likaledes sker på bekostnad af utbytet.
Det sista beskattningssättet innehåller således 2:ne möjligheter att frigöra den färdiga produkten från en del af den afgift, med hvilken man vid skattens bestämmande trott sig kunna träffa densamma, samt följaktligen att göra osäker hvarje beräkning öfver ren inkomst som utaf brännerirörelsen kan tillkomma statskassan, liksom den innebär en tvåfaldig uppmaning att förslösa en del af det material, hvaraf man ämnat att bereda bränvin, så vidt nemligen inbesparingen å skatten uppväger den förlust i utbyte, som bränneriegaren gör.
Härtill kommer vidare, att missbruk lätt kunna öfverskylas derigenom att man låter jäsningsproeessen börja eller sluta i oskattlagda kar, såsom förmäskkar, kylskepp eller mäskreservoirer.
Då det sistnämnda beskattningssättet sålunda har väsendtliga brister, utan att medföra motsvarande fördelar, torde principen att beskatta karen för hvarje gång de begagnas blifva den rigtigaste för det förslag, det åligger kommissibneh att utarbeta.
Innan vi öfvergå, till afhandling af detta förslag, vilje vi i korthet omnämna de reglor för beskattningen, som gälla i städerna i Danmark och i Preussen.
Uti köpstäderna i Danmark är afgiften lagd icke blott på karen, utan äfven på materialet.
Innan redskapen, som under den tid, de ej begagnas, mäste vara under försegling, få öppnas till bruk, och rörelsen får börja, måste egaren eller den som vill begagna dem, först betala en afgift för förmalningen al den säd och malt, som skall användas i bränneriet, liksom han äfven pä »konsumtionskontoret» måste betala afgift för don mäskekarsrvmd, han ämDar använda.
De qvittenser han härvid erhåller, s. k. »/ö'rmalningssedel» och »brännsedel», mäste han förevisa när förseglingen å redskapen brytes, och förvaras de i bränneriet under rörelsens bedrifvande, för att tjena till ledning för kontrollen.
Införas säd eller malt i malet tillstånd, betalas i stället för förmalningsafgitten en »införsels-konsumtions-afgift», som ungefärligen svarar mot förmalningsafgiften.
En dylik införsels-konsumtions-afgift är lagd på potates.
Användes annat material än mjölhaltiga ämnen, betalas särskild afgift för detsamma, samt dessutom redskapsafgift.
Vid uppmätningen förses pannorna, förmäskkaret, kylskeppet, mäskekaren, mäskreservoiren och mäskvärmaren med stämpel och nummer, och deras plats i bränneriet måste på en planritning deröfver uppgifvas, tillika med en förklaring öfver deras an - Norska Kommiss.
Betänk, äng.
Bränvinsbränningen. 5 vändande.
Förmalningssedeln, som lyder på ett visst bestämdt mäskekar efter dess nummer och storlek, gäller blott för 96 timmar från mäskningens början, hvilken räknas från den tid, då godset instörtas i förmäskekaret, eller der sådant ej linnes, i mäskekaret.
Efter denna tids förlopp måste mäskekarets innehåll vara afverkadt, eller tömdt 1 mäskreservoiren, der ingen fortsättning af jäsningen tillåtes.
Ingen mäskning får företagas före det uti »brännsedeln» utsatta klockslag.
Hjelpredskap, sådana sorn förmäskekar, kylskepp, mäskreservoir, jästkar o. s. v. äro fria från afgift, dock under vilkor, att det aldrig får linnas jäsande mäsk uti dem.
Hvarje bränneri måste åtminstone hvarannan, men merendels hvarje dag, kontrolleras, hvarvid särskildt protokoll fores.
Afgiftens storlek är olika i Köpenhamn och de öfriga köpstäderna.
I Köpenhamn utgör förmalningsafgiften il Rb. sk. 16 7/8 sk.
Norskt) pr lU. malt, säd o. s. v.; redskapsafgiften är 96 sk. (
Denna afgift antages träffa sädesbränvin med omkring 51/5 sk. (
I de öfriga köpstäderna utgör förmalningsafgiften 44 sk. (
Redskapsafgiften utgör 24 sk. (
Afgiften antages träffa sädesbränvin med omkring 4 sk. (
Derigenom att bränvinsbrännaren måste förevisa förmalnings- och brännsedel för den massa, som är i hvarje kar, är det således möjligt för kontroll nten, att följa det material, för hvilket nämnde sedlar äro lösta, genom alla stadier af produktionen.
För att detta emellertid må ske och missbruk må kunna upptäckas, måste kontrollanterna nödvändigt vara väl bekanta med bränvinsbrännings-processen, särdeles mäskningen, så att de förstå att bedöma, om den massa, som påträffas i de åtskilliga karen är i jäsning, och i sådant fall i hvilket stadium, nemligen i tilltagande, i kulminerande eller i aftagande, och i sista fallet huru länge massan kan hafva jäst, om denäri2:dra, 5:dje eller 4.de dagens jäsning.
Likaledes måste de af mäskens utseende kunna döma om den är af potates eller säd o. s. v. Att införå ett sådant beskattningssätt i sin helhet hos oss, låter sig ej göra, när vi ej hafva konsumtions- och förmalningsafgiften.
Deremot läte den nog införa sig i köpstäderna, så vidt afgiften blott lades på mäskekaren.
Men icke ens under denna form skulle den kunna användas i landtdistrikterna, dels emedan brännerierna ofta ligga många mil från närmaste skattekontor (fogdekontoret) och dels emedan man ej skulle kunna erhålla det erforderliga antalet kontrollanter, som hade tillräcklig insigt i bränvinshandtcringen; och om någon olika beskattning för stad och för landsbygden kan, efter hvad sorn på sista stortinget är beslutadt, i det nemligen båda, så väl genom lag som utfärdad kungörelse om skatten, äro satta på lika fot, numera förmodligen ingen fråga uppstå.
I Preussen är bränvinsafgiften, så vidt produktionen sker af mjölhaltiga ämnen, såsom säd och potates, lagd ensamt på mäskekaren (der socker, sirap eller andra socker Hal tiga ämnen: frukt, bär, vin, dricka o. s. v. användas, betalas skatten dels efter panneryinden, dels efter materialet).
— Hvar och en, som anskaffar sig bränneri- eller destil - *)
För reduktion af här anförda mått, vigter, m. m. till Svenska förhållanden får man hänvisa till den vid slutet af Betänkandet fogade särskilda uppsats. 4 Norska Kommiss.
Bränvinsbr anning en. lationsredskap måste anmäla detta på närmaste skattekontor, och anlägger han bränneri måste han afgifva en generaldeklaration öfver samtliga i bränneriet varande pannor och kar, hvilka, liksom i Danmark, mätas, stämplas och nummereras, samt förseglas, när de ej äro i bruk.
Tillika måste han aflemna en grundritning öfver bränneriet och mäskekarens plats derstädes.
Hvarje förändring, som sedermera der sker, måste anmälas uti en s. k. special-deklaration, och förändringen utmärkas på grundritningen.
Innan rörelsen får börja, måste bränvinsbrännaren dessutom 5 dagar förut afge till närmaste skattekontor en fullständig plan för rörelsen, som gäller för 4 månad eller för den del af månaden som återstår.
I denna anmälan måste uppgifvas huru mycket material dagligen skall förbrukas; hvilka pannor eller kar skola begagnas, samt hvartill och på hvilka tider de skola användas.
Man måste således uppge hvilka timmar på dagen pannorna äro beskickade med mäsk, och från hvilket kar, samt när det klaras med dem; när hvarje mäskekar fylles och när det afbrännes, samt när förmäskekar, kylskepp, jästkar m. m. skola begagnas.
Hvarje öfverträdelse af denna anmälan medför en plikt af ända till -10 Th. samt dessutom defraudationsstraff, der svek kan bevisas.
Egentligen äro alla hjelpredskap, såsom förmäskekar, kylskepp, mäskreservoir, mäskvärmare, samt jästkaren underkastade skatt, men i hvarje ordentligt inrättadt bränneri, der alla kar stå i passande förhållande till rörelsen och der' egaren har vederbörandes förtroende, kan han få dessa kar skattefritt sig öfverlåtna, hvilken förmon likväl genast afhändes honom i händelse af svek.
För att jästkaren må kunna afgiftsfritt begagnas, är en hel mängd detaljer föreskrifven, angående deras storlek och begagnande.
Afgiften utgör 2 Sbgr, pr 20 qvart mäskekar-rum (omkring 4 4/2 sk.
N. pr 20 pol) och antages träffa det färdiga bränvinet med 4,5 ä 4,8 sk.
N. vid bränning af potates, samt 4,5 ä 4,7 sk. för sädesbränvin.
Afgiften skall egentligen betalas på förhand, men skattekontoren kunna i detta af seende göra undantag.
Kontroll måste hållas hvarannan och hvar tredje dag, hvilket likväl ej anses tillräckligt betryggande; åtminstone är det en bekant sak, alt bränvinsbrännare anse en oftare inspektion nödvändig, för att helt och hållet afhålla missbruk.
För att hålla en verksam kontroll erfordras derjemte hos kontrollanterna en särdeles noggrann bekantskap med hela handteringen, hvarföre de städse måste kunna bevisa att de ega en sådan bekantskap, innan de få användas.
De flesta underkontrollanter hafva också vanligen tjenstgjort 4—5 år såsom surnumerärer, för att blifva tillräckligt bekanta med saken.
Hvad beträffar den närmare detaljen af bränvinslagstiftningen och bränvinsbränningens beskattning och kontrollerande i Danmark och Preussen, hänvises till den af Kand.
Steenstrup derom afgifna berättelse, utaf hvilken man kan se, hvilken mångfald af detaljbestämmelser det Preussiska beskattningssättet gör nödvändig, samt hvilken mängd af skattekontor och kontrollörer för dess utförande erfordras.
Änskönt hela detta beskattnings- och kontrollsystem icke i verkligheten och när man en gång vant sig vid dess användande, är så inveckladt och för de skattande så besvärligt, som det företer sig i beskrifning, erfordras likväl för dess användande hos oss en långt talrikare och i handteringen mera invigd kontrollpersonal, än vi kunna åstadkomma, liksom det äfven erfordras administrativa myndigheter, försedda med en mera afgörande makt, än fallet är eller kan förmodas blifva hos oss.
Till följe af de mera invecklade beskattnings- och kontrollbestämmelser, som det Preussiska beskattningssättet gör nödvändiga, kan detta ämne svårligen till hela sin detalj ordnas medelst allmänna lagstadganden, emedan man vid deras uppsättande icke kan hafva alla möjliga inträffande fall för ögonen, hvadan sådana stadganden kunna Norska Kommis.
Bränvinsbränningen. 5 inflyta, som antingen ej kunna tillämpas, eller hvilkas ovilkorliga tillämpning kunde vara till och med skadlig.
För att nu afhjelpa detta har man äfven i Preussen varit nödsakad, att gifva åt till och med de underordnade auktoriteterna en temligen vidsträckt myndighet, för att i enstaka fall kunna supplera lagen, göra medgifvanden eller inskränkningar i de allmänna lagbestämmelserna o. s. v., hvilket hos oss sannolikt skulle möta mycket motstånd och nästan göra detta beskattningssätt i sin helhet oanvändbart.
Desslikes medför detta beskattningssätt alltid den olägenheten, att bränvinsbrännaren måste medelst den plan för rörelsens bedrifvande, hvilken han på förhand skall afgifva, binda sig för en längre tid, efter som han utan särskild tillåtelse hvarken kan utvidga eller inskränka densamma, när den är beroende af vederbörande auktoritets godtfinnande.
Sjelfva medgifvandet att afgiftsfritt begagna hjelpredskapen är beroende af till och med underordnade auktoriteters godtycke.
Ett nödvändigt vilkor för mäskebeskattningens införande hos oss vore, att den så mycket förenklades, att samtliga de allmänna bestämmelserna, de egentliga hufvudbestämmelserna, som ordna förhållandet mellan bränvinsbrännaren och staten, kunde upptagas i sjelfva lagstiftningen, men att den egentliga detaljen, som angår utöfvandet af statens kontrollmyndighet, blefve föremål för instruktionen för tjenstemännen.
Ju mera strängt handtoringen och de olika redskapens begagnande begränsas genom lagstadganden, ju mindre nödig blir en stadigvarande kontroll, eftersom missbruk af redskapen lättare, äfven med en mindre trägen kontroll, måste upptäckas genom det derigenom inträffande afbrott eller förändringar i den bestämda serien af de särskilda processerna samt kärlens uppgifna bruk.
Men skulle beskattningens- eller sjelfva lagens stadgande förenklas till en sådan grad, då skulle också en stadigvarande daglig kontroll blifva af nöden, hvilket äfven af andra skäl torde kunna anses önskligt.
Väl hafva vi sett, att man i Preussen och Danmark låter sig nöja med en mindre trägen inspektion; men oaktadt det sålunda ofta går en hel dag förbi, utan att ett bränneri i köpstäderna i Danmark besökes, och ofta 2:nc dagar i Preussen, kan likväl denna kontroll der anses tillräcklig, dels på grund af beskattuingssättet, dels derföre att man vet att disponibel kontrollpersonal städse finnes på nära håll, så att man ingen timma kan vara säker, att den ej kommer på en.
Hvad de Danska landtbrännerierna angår, så är kontrollens större eller mindre trägenhet till en stor del beroendo på den tillit man sätter till bränvinsbrännaren.
Men liksom den beskattning, som gäller för dessa brännerier, såsom ofvan anmärkt är, anses vara mindre att rekommendera, så skulle förmodligen äfven den kontroll, som dervid begagnas, knappast anses tillräcklig hos oss.
För öfrigt kan anmärkas, att landtbrännerierna i Danmark icke äro af någon synnerlig betydelse, enär bränvinsproduktionen hufvudsakligen försiggår i städerna, och efter någon tid förmodligen så godt som uteslutande kommer att der bedrifvas, enär det icke är tillåtet att i Östiften anlägga nya brännerier på landet, samt i Jutland det endast kan ske under mycket inskränkande vilkor, samt man derhos försöker till en del att efterhand indraga dem, som redan befinnas anlagda. linder sistledne år funnos sålunda i hela Danmark (Hertigdömcna icke inberäknade) endast 62 s. k. landtbrännerier, derutaf 51 i verksamhet.
Hvad de Preussiska landtbrännerierna angår, så undersökas de, såsom anmärkt är, vanligen endast hvarannan och hvar tredje dag,'hvilket med afseende på våra förhållanden knappast skulle kunna anses tillräckligt betryggande.
Härvid måste emellertid anmärkas, att de Preussiska beskattnings-reglorna, genom att ingå i de aidraminsta detaljer med afseende på bedrifvandet, en noggrannhet, som efter hvad ofvan nämndt är, knappast torde anses önsklig efter våra förhållanden, så noga och skarpt begränsa de olika redskapens storlek och begagnande, att missbruk lättare kunna upptäckas, äfven när inspektion icke sker så ofta.
Då det emellertid städ - e Norska Kommis.
Betänk, äng„ Bränvin sbränning en. se, när icke en ständig daglig kontroll eger rum, är en ganska simpel sak att t. ex. i ett bränneri till afverkning införa mäsk, som är beredd uti utom bränneriet befintliga oskattlagda kar, skulle den Preussiska lagen knappast vara betryggande, så vida ej kontrollen hade ett stöd i den der så väl inpreglade respekten för skattepåbud och fruktan att öfverträda dem, så att försök att i de bemälda brännerierna undansnilla afgiften ganska sällan, efter hvad det förljudes, komma i fråga.
På annat sätt förhåller det sig hos oss i landt-distrikterna, hvarest erfarenheten har bevittnat, att med hänseende till bränvinsbränningen visar sig ett temligt allmänt ringaktande af skattepåbuden uti en afgjord benägenhet att kringgå dem.
Det finnes nemligen hos oss knappast någon beskattning, som till så hög grad betraktas med oblida ögon, sorn bränvinsskatten; det går så långt, att man här och der hör dem, som betvifla dess rättmätighet, och i alla händelsor anse den så otillbörlig, att man förmenar sig vara i sin fulla rätt, om man för att bespara afgiften kan kringgå skattebestämmelser medelst påhitt, som nära nog ligga inne på olaglighetens område.
Detta skulle emellertid, så vidt det ar går anmälda brännerier, knappt komma att gälla i hela sin vidd, om bränvinsbränning endast tillätes i så stora brännerier, som kommissionen ämnar föreslå, hvarigenom denna handtering i allmänhet komme att öfvergå i bättre händer, än när den fördelas på en hel mängd småbrännerier.