Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Yid mitt inträde i Banco-Utskoltel gjorde jag för mig lill en oeftergiflig pligt att af alla krafter söka motarbeta alla sådana försök lill rubbning i de grunder för Bankens rörelse och förvaltning, som viel sista Riksdag uppgjordes, genom hvilka dea så lyckligt verkställda realisationens fortfarande säkra bestånd i någon mon skulle kunna blifva satt i fara, äfvenså har jag sedan samma tid alltid baft till hufvudsakligt syftemål att. med hela min, visserligen alltför ringa, förmåga söka medverka lill utförandet af de flere planer för hela Myntocl» Bancoväsendets mera ändamålsenliga reglerande inom vårt land, som föregående Ständer, för att. ej på en gång företaga allt för många och allt för vidt genomgripande reformer, måste till framtiden uppskjuta, men som, alt döma af de af förra Riksdags Banco Utskott afgifna Belänkanden, man tycktes vilja i testamente lemna till näst efterkommande Banco-Utskott och Ständer att vid en förmodad mera gynsam tidpunkt till verkställighet befordra.
Oaflålligt har jag såsom Utskotts-Ledamot sökt verka i nu tiilkännagifven syftning; men olyckligtvis hafva mina bemödanden oftast fruktlöst aflupit; jag och de med mig lika tänkande hafva vanligen befunnit oss i minoriteten.
Och närvarande Banco-Utskott, långt ifrån att allt framgent och oafvändt fortgå på den bana, sorn det föregående öppnade och beträdde, har i min lanke i stället både på densamma vändt om och derifrån afvikit.
Fastighets-lånefondens förökning är ett sådant steg tillbaka och åt sidan, och ett derjemte ganska farligt steg.
Svenska Riks-Banken skall visserligen också vara Låne-Bank; men dess hufvudsakligasle bestämmelse är dock, enligt min åsigt, alt vara Sedel-Bank; dess hufvudfunclion är: ”alt bibehålla det inländska myntet vid den rätta och skäliga valör, samt förekomma och förhindra främmande myntsorters egenmägliga och obilliga 14 Banco-VtsTioltels Utlåtande, lV\o 150. stegring.
Denna function uppfylles endast då, när Banco-sedelns värde i silfver städse förblifver oförändradt; detta kan blott ega ruin när pappersmyntet alltid genast emot det utfästade beloppet i klingande mynt inlöses.
För att detta åter skall kunna ske, så mäste ett något så när lika förhållande emellan sedelstock och metallisk cassa alltid bestå, och till detta senare ändamåls vinnande böra alla en Banks fonder vara så rörliga, så för dess eget behof lätt disponibla som möjligt.
Tanken om denna Svenska Bankens skyldighet att i främsta rummet afse sedelmyntets upprätthållande i värde, tyckas förra Ständer hafva haft närvarande vid de flesta af de beslut, de fattat angående de stadganden, de stiftat.
Man kunde väl ej utan att skaffa allt för många och alltför mägtiga flender till den realisation, man åsyftade verkställa, draga Bankens fonder ifrån de serskilda lånegrenar, der de af ålder varit fästade, om ock många af dessa grenar voro af den beskaffenhet, att de än blott föga, än alls intet kunde främja Bankens förmåga att med silfver oafbrutet inlösa sina sedlar.
Men den alfvarliga föresats synes man dock vid 1834—35 årens Riksdag hafva haft, att åtminstone under intet vilkor öka de för Banken såsom Sedel-Bank nära nog helt och hållet onyttiga fonder; och till och med hade man äfven i ett fall gått så långt, att man beslutat i vissa nya, mera rationella riglningar använda de summor, som ifrån den mindre lämpliga allmänna
Discontrörelsen småningom borde indragas.
Nu handlar man alldeles tvertom — Manufactur-Disconten har redan med en half million blifvit ökad; så har ock skett med Allmänna Discontens fond, för denna visserligen hittills blott tillfälligtvis; men starka anledningar låta förmoda tillfällighetens snart blifvande förvandling lill permanent; samt så har äfven Faslighets-lånefonden redan erhållit förstärkning och ytterligare får den det, sedan närvarande Betänkande blifvit bifallet.
Alla dessa fonder, som man nu velat öka, äro likvisst de, som för Banken, betraktad såsom upprätthållare af sedelmyntets silfvervärde, äro minst gagnelige.
Jag skulle ha önskat, att man deremot låtit sig angeläget vara att så använda de i Banken nu disponibla tillgångar, att de lätt indragna och fritt användbara fonder, som ensamt gifva Sedel-Banken styrka, i ingen nion hade lidit någon förminskning, utan snarare hade erhållit en förstärkning.
Härvid erinrar jag, att af de 4>400’000 R;dr B:co i Riksgälds-Contorets Obligationer, som Banken för 5 år sedan egde, 440>°00 redan blifvit afbetalde, och alt, om ännu 5 år ytterligare en lika summa derå. skall vara afgången, och således en minskning af inemot en million uppkomma i sådana räntebärande papper, som, i anseende till den stora säkerhet, och lätta afsättlighet, de erbjuda, Banco~ZJtskollels Utlåtande j JV:o 150. 15 för Banken innehålla den slörsta förmon alt ega.
Banco-Utskoltet har hittills icke föreslagit någon utväg att ersätta denna förlust, gjord på ett håll, der sådana förluster minst borde få fortfara; och Utskottet använder hittills så de medel, det har alt anordna, att föga eller intet lär bli öfrigt för de angelägnaste ändamålen.
Härförutan ber jag alt få anmärka, att, då i den kalkyl, som blifvit uppgjord och som finnes i Utskottets Betänkande intagen, visas, att omkring 1,200,000, efter att hafva, genom ränte- och ca pilal-afbe täln ingar småningom influtit, blifva att intill nästa Riksdag successivt i låneväg använda, så har denna tillgång, som styrkt Utskottet att föreslå en half millions förökning af Fastighels-lånefonden, blifvit så betydlig, just till följd af det beslut, som Rikets Ständer fattat, i afseende på reserverandet i Banken af en million utaf den vid i83g års slut behållna räntevinslen.
Och som jag tagit en verksam del i detta besluts tillvägabringande, men jag handlat så, visst icke i den afsigt, att de genom ett sådant reserverande tillgänglige medel skulle blifva så använde, som nu föreslås, så måste det vara mig angeläget alt nu i korthet få utveckla, hvarföre jag gaf min röst dertill, att en million R:dr B:co i Banken skulle reserveras.
Jag anser, bland sladganden, som vid förra Riksdag fastställdes, för att trygga realisationens bestånd, de vara af den väsendlligaste vigt, som innefatta den Banco-Slyrelsen gifna rättighet att, då behofvet det påkallar, minska den utelöpande Sedelstocken; flere voro utvägarne härtill, — jag hänvisar lill nu gällande Banco-Reglemenles 123, 127, 236—241 §§.
Ibland dessa utvägar föredrager jag dem, som medgifva den behöfliga sedel-indragningen, utan att dock verka någon rubbning i lånerörelsens bedrifvande som vanligt; en sådan rubbning skulle vara så mycket mera skadlig, som det ju just är, när ofördelagtiga liandels-conjuncturer inträffa, som industrien är i behof af det kraftigaste understödet, och låne-tillgångar således aliraminst då för densamma böra fattas.
Upplåning, försäljning af Bankens egande räntebärande papper, samt den Banco-Fullmägtige gifna föreskrift alt om Sedelstocken skulle sjunka ned lill eLt mindre fördelagtigt förhållande emot metalliska cassan, då icke åter i rörelsen utsläppa de inflytande ränlevinslerne; dessa äro de medel, som företrädesvis böra begagnas, för att, då cursen stiger, tvinga den att åter falla, genom att göra Banco-sedeln mera sällsynt, låta efterfrågan derefter alltså ökas, och lill följd deraf dess värde åter höjas.
Under sista quinquennium kunde BancoSlyrelsen, utan att göra afbrott i låne-rörelsens jemna, ordentliga gång, strypa med: allt bvad de kunde upplåna; med 4’400>000
R;‘lr lätt försäljbara Riksgälds-Conlorels Obligationer, saint med 3,600,000 inflytande ränte - 16 Banco-Utskottels Ltlåtande, N',o 150. och capital-afbetalningar.
Under della quinquennium, som nu redan är börjadt blir deremot förhållandet som följer; upplåningarne böra gifva samma resultat, nu som de under föregående år kunnat gifva; men Riksgälds-Contorets Obligationer hafva blifvit förminskade lill 4 millioner, och hvad sorn af inflytande ränte- och capital-afbetalningar icke genast ovilkorligen åter skall i rörelsen utgå, utgör nu ej mer än något öfver En million ; och af denna million disponerar man ändå genom detla Betänkande hälften lill ett ändamål, hvarigenom dessa 5oo,ooo R:dr för omkring ett fjerdedels sekel blifva för Banken, i afseende på dess förmåga att dess förnämsta åliggande uppfylla, helt och hållet onyttiga.
Den, som lika med mig fäster en den hufvudsakligaste vigt vid denna Banco-Fullirägtige gifna förmåga lill sedelindragning ulan lånerörelsens hämmande, en förmåga, som jag anser innebära den både genaste och säkraste och derföre naturligaste utvägen att ersätta de större förluster, Bankens melalliska Cassa lider, den skall finna en väsendtlig dubbning i Bankens ställning vid denna Riksdag åtminstone vara förberedd; och, för att göra förändringen så liten som möjligt, har jag tillstyrkt bildandet af en Reserv-fond af En million, i den förutsättning likvist, alt de denna Reserv-fond tillhörige medel skulle blifva icke för längre lid i någon lånegren fästade utan rörlige och för Bankens eget behof lätt tillgänglige.
Man torde väl anmärka, att Banken nu i egen fond har i Handels- och Närings-Disconten omkring 3 millioner mera än vid förra Riksdag; och att de i denna Disconl-rörelse instuckna medel äro för Banken sjelf alltid ganska lätt disponibla.
Men min åsigt häraf är, att som denna låne-rörelse är den, som jag anser vara, både för Banken och för industrien förmånligast och mest rationellt alt få fullföljd och utvidgad, så skulle jag först i sisla hand vilja tillstyrka någon indragning af de i denna rigtning använda fonder; åtminstone så länge dessa ännu icke hunnit stiga till något vida mera betydligt belopp, än som de nu göra; anser jag dem vid hvad tillfälle som helst snarare böra förökas, än förminskas.
Dessa äro nu de hufvudskål, hvarpå jag grundal mitt afstyrkande af Faslighelslånefondens förökning med en half million.
Jag har icke velat minska säkerheten af realisationens bestånd, genom att i låue-rörelsen för beständigt fästa summor, som det Varit angeläget alt fortfarande bibehålla lätt åtkomliga och användbara.
Utom dessa skäl, kunde nu ganska många tilläggas, som skulle bevisa den ringa fördelen, on den är någon, af den lune-lillökning, som nu erbjudes åt Svenska Jordbruks-idkare.
Men det skulle föra för långt in på Slats-ekonomiens gebiet, hvarmed Banco-Utskuttet icke har Banco-Utskottets Utlåtandej N'.o 150, 17 liar sig atl befatta.
Det vill jag blott anmärka, att hvad man nu beslutat, skall komma jemförelsevis ganska få inom Svenska jordbrukare-classen lill godo, och att det derföre är en skänk, sorn man, utan att något nyttigt ändamål dermed vinnes, ger åt ett ringa antal på den stora allmänhetens bekostnad; ett förfarande, hvilket jag aldrig med min röst skall biträda.
Denna reservation, först ämnad att blott i Banco-Utskottets protocoll en gång för alla protestera emot allt mitt deltagande i de retrograda steg Banco-Utskottet tid efter annan tager, medföljer dock nu till Riksens Ständer, icke för det jag nu eger större förhoppning än förut, att någon uppmärksamhet deråt skall i Riks-Stånden skänkas, jag känner dertill alltför väl serdeles längre reservationers öde; men af det skäl att man gjort mig uppmärksam, att om min reservation skall medföra också endast den kraft och verkan jag åsyftar, nemligen att intyga mig för ingen del hafva velat följa med, under det tillbakaskridande jag så högeligen ogillar, så måste den icke genast begrafvas i Banco-Utskottets för alltid tysta protocoller, utan åtminstone synas i de tryckla Betänkanden, alt der mera offentligen bära vittne om i hvilken syftning jag såsom Utskotls-ledamot ansett mig böra handla.” Af Herr Stuart: ”Under det både Regeringar och Nalional-representationer inom andra länder omsorgsfullt söka alt, på flerahanda sätt, förbereda och tillvägabringa jordegendomarnes befrielse från de vid dem fästade skulder, och sedan, äfven inom Sverige, åtskilliga mer och mindre ändamålsenliga åtgärder i samma syftning blifvit, under sednast förflutna Riksdagar, allmänt yrkade samt till en del vidtagna, har nuvarande BancoUtskotts pluralitet tillstyrkt Rikets Ständer alt, genom deras Bank, inlocka Svenska jordegarne, i synnerhet de obemedlade, i en ytterligare skuldsättning.
Emot denna, i Utskottets Utlåtande N:o 83 först framställda och nu fullföljda tillstyrkan, anser jag mig således föranlåten att jemväl vid delta tillfälle förnya mia förut anmälda reservation, under förklarande af min orubbliga öfvertygelse, att Utskottets, uti ifrågavarande hänseende, afgifna förslag kommer att menligt inverka, ej allenast på förtroendet till Rikets Ständers financiella operationer, utan ock på den mindre jordbrukarens oberoende och sjelfbestånd.
På grund af den erfarenhet man kunnat vinna om de vanliga anledningarne till de små fastighetslånens sökande och sättet för deras användande, torde med visshet kunna antagas, att endast en högst obetydlig del af dessa lån, hvilkas antal under de sednare åren märkbart tilltagit, anBih, till R, St, Prot, 1840 och 1841•
O Sami, 1 Afd, 42 Hå/t, 3 18 Ranco-Ut skottets Utlåtande, N\o 150. vandes till infriande af skulder, hvarmed de belånade egendomarne förut äro graverade.
Följaglligen kommer utvidgandet af berörde låne-understöd ofelbart alt föranleda inlecknandel af sådan jord, som dessförutan varit och möjligen förblifvit skuldfri.
Om jordegarnes öfverdrifna skuldsättning i allmänhet anses utgöra ett bland de väsendtligaste hindren för jordbrukets förkofran, mäste sådant i synnerhet gälla i afseende på de mindre egendomarne, af hvilka, i jemförelse till deras värde och afkastning, ej allenast de största statsbidragen, utan äfven de flesta communala utskvlder och åligganden skola utgöras.
Men just, i följd af nu ifrågavarande låns inskränkta belopp, hvilket icke blifvit ökadt i sammanhang med den utvidgade belåningsrätten, komma, efter all sannolikhet och enligt hvad nuvarande förhållande redan förebådar, dessa lån att, inom en föga aflägsen framtid, hufvudsakligen begagnas af egarne till dylika små fastigheter.
Med skäl klagas allmänt öfver svårigheterne för innehafvarne af smärre hemmansdelar att, af sina egendomars afkastning, kunna föda sig och sina familjer samt derjemte utgöra de mångfaldiga Svenska jorden ålagda onera.
Är nu dessutom en sådan, till 4 å 600 R:drs värde taxerad, hemmansdel belastad med en intecknad skuld af 2 å 300 R:dr, hvarigenom de årliga contanta utgifterne för hemmans-innehafvaren ökas med 15 ä 20 R:dr, så synes det i sanning förklarligt, om dessa svårigheter förvandla sig till en bestämd omöjlighet, helst efter inträffandet af ett och annat missväxtår.
De i Banken förvarade lane- och lagsöknings-handlingar innehålla också säkerligen en mängd beli jerlansvärda bevis på följderna af dylika låneunderstöds meddelande åt knappast besuttna fastighetsegare.
Såsom ett exempel i detta afseende vill jag blott anföra den i Bankens Fiscals-Embels Riksdags-berätlelse förekommande uppgift, att, under de 5 månaderne näst före Riksdagens början, ej mindre än 30 st. fastighetslån blifvit ”till lagsökning utremitterade.” Beträffande åter omförinälde låns olämplighet och ofördelagtighet för långifvaren, eller Banken, anser jag mig nu endast behöfva åberopa hvad Utskottets förut afgifna Utlåtanden och dervid fogade reservationer härom innehålla-; äfvensom jag, i afseende på de capital-förluster, som från denna lånerörelse äro oskiljagtiga, får hänvisa till de från trycket årligen utgifna Sammandragen af Bankens Räkenskaper.
Härvid tror jag mig dock tillika bora erinra om den, i sammanhang med realisations-besluten, vid sista Riksdag, af dåvarande Banco-Utskott uttalade och af Rikets Ständer godkända grundsats, ”alt Bankens utlåningar böra vara, antingen på kort tid eller ock mot sådana fordringshandlingar, sorn utan alltför mycken svårighet kunna försäljas eller hypothiceras.” Banco-Utskoltets Utlåtande, N:o 151, 19 Serskildt får jag slutligen reservera mig emot Ulskotlels hemställan, angående den föreslagna ökade lånefondens fördelning emellan landt- och stads-egendomarne.
Då någon förhöjning af belåningsi ätten icke blifvit medgifven för fastigheter i städerne; då de skäl, som blifvit anförda till ådagaläggande af behofvet utaf fastighets-lånerörelsens utvidgning, icke i något afseende äro tillämpliga för städet nas hus och byggnader, och då jag ingalunda kan godkänna den inom Utskottet uppgifna bevekelsegrund för ökningen af den för fastighetsegare i städerne hitintills afsalta låne-tillgång, så har jag ej eller lill Utskottets beslut härutinnan med min röst bidragit.”
Uti denna reservation hafva instämt: Herr Grefve Frölich och Herr Cassel lill all delar; samt Herr Bråkenhjelm, Herr v. Hohenhausen och Herr Bogeman i hufvudsaken.
Af Herr Rådman Gråd: ”Jemte det jag instämmer i Herr Stuarts reservation emot den nu föreslagne tillökningen i fastighets-lånefonden, får jag äfven reservera mig deremot att frågan om denna tillökning blifvit serskildt och oberoende af ännu återstående frågor rörande Bankens lånerörelse intill nästa Riksdag underställd Rikets Högloft Ständers pröfning.” N:o 151.
Utlåtande, i anledning af vuckt fråga om upphofvande af föreskriften i 22S § af nu gällande Banco-Reglemente, angående förkortande i visst fall af lånetiden vid omsättning af från Banco-Disconten erhållet lån.
Med anledning af de olägenheter, hvilka skola hafva uppstått vid tillämpningen af stadgandet uti § 228 af Banco-Reglementet under den 26
Maj 1835, i följd af det vilkor, som blifvit fästadt vid utbyte af lill omsättning i Banco-Disconten inlemnade felagtige lånedocumenter, emot nya fullständiga, eller att, om de sistnämde icke aflemnas inom åtta dagar efter den vanliga respittidens förlopp, lånetiden, i sådant fall, vid skeende omsättningar, förkortas med en månad, har Directionen öfver Låne-Contoret i Malmö hemställt, det måtte föreskriften, i afseende å lånetidens förkortande i nämnde fall, få utur Banco-Reglementet utgå; uti hvilken hemställan
Directionen öfver Banco-Discont-Verket utiafgifvet utlåtande instämt. 20 Banco-Utskotlcts Memorial, N.-o 152.
Då ifrågavarande uti Banco-Reglementet intagne stadgande till förekommande af låns begagnande utöfver den föreskrifne tiden, enligt hvad Utskottet inhemlat, ofta medfört den olägenhet, att låntagaren, okunnig derom, att förfallotiden inträdt en månad tidigare, än beräknadt varit, sedermera omedvetet försummat fullgörandet inom behörig tid af lånets derpå följande omsättning och af sådan anledning blifvit lagsökt; samt, genom erläggande af straffränta för hela den från lånets förfallodag förflutne tid, låntagaren tillfyllest får umgälla sin uragllåtenhet eller förseelse i omförmälda hänseende, anser Utskottet sig ega skäl tillstyrka, att det i 228 § af nu gällande Banco-Pieglemenle intagne stadgande om lånetidens förkortande med en månad, då ett, för befunnen felagtighet återtaget, omsättnings-reversal icke blifvit till
Disconten ånyo inlemnadt, förr än efter åtta dagar från respitLidens förlopp, må utgå.
Ani;, till Exp. Ulsk. den 16 Febr. 18-41, kl. 1 e. m.
Memorial, med hemställan om afskrifning af obetald arrende-afgift för den till Malmö Lune-Contors Hus hörande Gårdsjord.
Hos Utskottet har Directionen öfver Rikets Ständers Låne-Contor i Malmö anmält: att arrendatorn å den till Låne-Contorets hus hörande gårdsjord, för år 1837 icke kunnat utgöra den betingade arrende-afgiften af 20 R:dr Banco; att, vid hos honom anställd utmätning för detta belopp, tillika med rättegångskostnader, han befunnits sakna all tillgång, samt att han under loppet af år 1839 med döden afgått, utan att någon den ringaste qvarlåtenskap till godtgörande af ifrågavarande fordran efter honom förefunnits; vid hvilket förhållande
Directionen hemställt, att ifrågavarande arrendebelopp, med omkostnader, tillsammans 24 R:dr 24 sk.
Banco, måtte få afskrifvas.
Då all vidare utsigt till erhållande af godtgörelse för ofvanomförmälda, i Räkningen öfver osäkre fordringar upptagne, belopp försvunnit, anser Utskottet sig höra tillstyrka Rikets Ständer att till ifrågavarande hemställan lemna bifall.
Stockholm den 15 Fehr. 1841.
Tryckt hos A. G. Hellsten, 1841. Banco-Utslwttets Memorial, N:o 153* 1 N:o 153* Ani, till Exp. Utsk, den 1 Mars, kl, i e. ra.
Memorial, i anledning af vacht fråga om skyndsam verkställighet af Rikets Ständers beslut, angående förhöjning af Manufactur-Discontens Creditiv pä Rikets Atänders Rank.
Ridderskapet och Adeln har Herr Rosenblad, B., väckt en lill Banco-Utskoltet remitterad motion, deruti Herr Rosenblad, jemte förmälan, att expeditionen af Rikets Ständers beslut, angående 5oo,ooo R:drs förhöjning af Manufactur-Discontens Creditiv i Rikets Ständers Bank, i vanlig ordning genom nya Banco-Reglementet, skulle tillintetgöra tillämpningen för loppet afåret, hvarigenom både Fabrikanterne ginge miste om dem anvisadt understöd och Banken af dess ränte-inkomst, uppå anförde skäl, föreslagit, att den hifallne förhöjningen af Manufactur-Discontens Creditiv på Rikets Ständers Bank af i million R:dr B:co mätte,’ så fort sig göra låter, genom insättning på vederbörande Räkning i Deposit-afdelningen.
, ställas till Kongl, Commerce-Collegii disposition, samt underdånig Skrifvelse härom till Kongl.
Maj:t afgå och Banco-Fullmäglige erhålla nödige föreskrifter.
Som Stats-Utskottet, uti ett under N:o 96 till Rikets Ständer aflåtet Betänkande, §. 6., förbehållit sig alt, efter öfverläggning med BancoUtskottet, få afgifva serskildt yttrande öfver ett af Rikets Ständers år 1835 församlade Revisorer, uti berättelsen, angående granskning af de under Kongl. Maj:ts och Rikets Commerce-Collegii förvaltning ställda fonder, vackt, förslag om sammanslående af de 2:ne Räkningar, Kongl.
Commerce-Collegium i Rikets Ständers Bank eger,, under JNr:ris 5 och 8 för Bih. till R.
Prot. 18/[o och 1841• 6 Sami. 1 Ajd.
Haft. ( 2 Banco-Utskottets Memorial, N:o 154. de Manufactur-Discont-Fonden beviljade understöd, utgörande J,000,000 R:dr, samt Utskottet ansett det vara lämpligast albida Rikets Ständers beslut, rörande detta ämne, innan Utskottet till verkställighet befordrade Rikets Ständers vid denna Riksdag lattade, bär ofvan omförmälda, beslut, om förhöjning med 5oo,ooo R:dr B:co uti det från Ranken, i och för Manufactnr-Discont-rörelsen utgående Creditiv; så har Utskottet numera, efter sammanträde med Stats-Utskoltet och gemensamt med sislbemälde Utskott uti Betänkande, under J\T:o 144’ a^bVit yttrande öfver Revisorernes berörde framställning; och jemte det Utskottet får hänvisa till nämnde Betänkande, tror Utskottet sig, i anledning af Herr Rosenblads förevarande motion, endast böra tillkännagifva, att, så snart Utskottet inliemtat Rikets Ständers bestämda beslut, i anledning af sislhesagde Betänkande, Utskottet vill lill verkställighet, genom .Banco-Fullmägtige, befordra Rikets
Ständers förr omförmälda beslut om förhöjning med 5oo,ooo R:dr B:co uti Creditivet för Manufactur-Disconten.
Lärande i detta, som uti alla andra lika beskaffade fall, det Böra ankomma på Expeditions-Ulskottet att uppsätta och Rikets Stander underställa förslag till den underdåniga Skrifvelse, som biifver en följd af Rikets Ständers nästnämnda beslut.
Stockholm den 25 Februari iSzji.
V U:0 i54.
Ank, till Exp. Utsk. den 1 Mars kl. 1 e. m.
Memorial, till svar å ett Riks-Stånds återremiss af Utskottets, under N:o 141, afgifne UUåtande.
Vallöf!. Borgare-Ståndet bär, nndar den 6 innevarande Februari mån'ad, på grund af gjerde anmärkningar, återremitterat Utskottets, under ]N:o *41, afgifne Utlåtande öfvar väckt motion, angående utredning af de hinder, som från Banco-förvaltningens sida mött actie-egare i Gölha-Ca - Banco-UUhotlets Betänkande, N:o 155. 3 nal-Bolag, att för deras i Banco-Disconten belånade actier erhålla sådane bevis, som, enligt Bolagets Reglemente, erfordras för att för desamma föra talan vid Bolagets sammankomster.
Då likväl, enligt till Utskottet ankomne Protocolls-Utdrag af den 3 och 6 i denna månad, omförmälde Utlåtande blifvit afHögiofl.
Ridderskapet och Adeln utan anmärkning lagdt till handlingarne, samt afllögv.
Preste- och Heder v. Bonde-Ståndet bifallet, lärer den eiliållne återremissen icke kunna till någon åtgärd föranleda.
Stockholm den 45 Februari iS/fi» JNT:o i 55.
Ank, till Exp. Utsk, den 5 Mars kl. 1 e, m.
Betänkandes i anledning af väckte frågor om förändring och förtydligande af de för Handels- och Närings-Disconternes Lånerörelse, uti 4, 5 och 6 moni. af s3s §. i Banco-Reglcmcntet af den 26