Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
mentik, oftas t me d moti v från blomstervärl - den, kransa r oc h kvista r a f lager, guirlan - der a f roso r oc h bukette r oc h blomsterkorga r af nejlikor, tulpane r elle r acklejor.
Äfve n här ä r de t p å lyxmöblern a so m ornamenti - Fig. 11.
Sekretä r frå n 1700-talet s slut.
ken rikas t framträder; i marketeriarbete t p å byråar oc h skåp, i d e förgylld a snideriern a på spegla r oc h spegelbord, pendyle r oc h gueridoner.
Me n äfve n denn a sti l erbjude r
(DUN 7.898 i sin a enklar e forme r e n mäng d möbelty - per, hvilk a är o båd e praktisk a oc h vackra.
Jag erinra r hä r särskild t o m dess a byråar, chiffonierer, skrifbor d o.
i mahogn y utan inläggningar, me n me d enkla, vackr a mässingslister krin g lådo r oc h skifvor, hvilk a numera vunni t e n såda n popularite t ho s oss, att d e e j längr e kunn a motsvar a efterfrå - gan, uta n i mass a imitera s — me r elle r mindre troget.
Dess a möbler, so m hafv a taget betyd a ick e blot t at t därvi d använd a sådant bohag, so m tillhörd e tide n i fråga, utan äfve n at t anordn a dett a boha g s å so m på de n tide n va r bruk.
Båd a delarn a är o 93 detta n u s å mycke t brukad e oc h missbru - kade begrep p i e n vidsträcktar e mening, s å innebär de t e j at t e n möblerin g skal l var a historiskt riktig, uta n estetisk t riktig.
Ä r det blot t sti l i er t rum, s å ka n de t finnas så mång a stila r so m hälst.
Ett pa r exempe l p å brot t emo t denn a re - gel skol a gör a mi n menin g tydligare.
Fig. 14.
Sto l frå n 1800-talet s b ö r j a n.
Car l J o h a n s ti d Fig. 12.
Spegelbor d frå n 1700-talet s slu t Gustavianskt.
ett synnerlige n hemtrefiig t tycke, är o före - löpare til l de n » mahognystil », so m i oc h med empire n ble f härskand e frå n börja n af vår t århundrade.
Empiren s helförgylld a möbler me d des s gripa r oc h andr a klassi - ska fabeldjur, des s segergudinno r oc h la - gerkransar vor o skapad e fö r kejsare s oc h fur - stars gema k oc h pass a änn u i da g bättr e där ä n i enkla, borgerlig a hem.
Me n s å ä r ej falle t me d des s mahognymöbler, hvilk a hos os s fåt t e n s å alldele s särege n prägel, att ma n vä l kund e var a berättiga d gifv a stilen et t svensk t namn, so m då skull e var a Carl Johans-stil.
Dess a möble r tord e vä l fö r den n u lefvand e generatione n bredvi d sit t konstvärde äg a et t affektionsvärd e störr e ä n någon föregåend e stils, d e tillhör a de n ti d då vår a mormödra r » satt e b o », oc h fö r Fig. 13.
Chiffonie r frå n 1700-tales t slut.
Gustaviansk lika oförenlig a me d vår a vano r oc h behof.
Vi kunn a e j afst å frå n vår a fotogenlampo r för at t läs a vår a tidninga r vi d vaxljusen s matta sken, frå n vår a pianino n fö r at t spel a Mascagni p å spinet t elle r clavecin; frå n några a f dess a tuse n uppfinninga r fö r lifvet s trefnad oc h bekvämlighet, so m gjorts seda n våra förfäder s dagar.
Därfö r bli r ocks å de t stilenligaste ru m likas å olik t et t gema k frå n gamla tide r so m e n » riddardräkt » frå n et t kostym-magasin ä r oli k e n klädbona d frå n kung Gösta s dagar.
Sto l frå n Car i J o h a n s ti d (e m p i r e).
Jag så g e n gån g vi d et t besö k ho s vän - ner p å landet, dä r fru n i huse t va r skicklig » konstväfverska », någr a elegant a gustavian - ska taburette r öfverklädd a me d e n i kraftig a färger hålle n » opphämt a väf ».
Hä r had e tven - ne hva r fö r si g vackra sake r sammanställt s p å ett sätt, so m gjor t de t hel a oskön t och otill- fredsställande.
I et t anna t hem, ha r ja g låtit mi g berättas, ha r smake n fö r hvit a möbler gåt t därhän, at t ma n låti t hvitmål a sina gaml a vackr a mahognystola r fö r at t f å Fig. 15.
Soff a frä n Car l J o h a n s ti d (empire).
» Stilenlighet » ha r visserlige n ocks å fått e n friare tolkning, nämlige n så, at t et t ru m frå n en vis s ti d j u ka n innehåll a möble r frå n en föregående, ehur u e j frå n e n efterföljan - de tid: at t sålund a til l exempe l i e n inred - ning, so m til l hel a si n karaktä r ä r Gustav - iansk, kunn a finnas rococo, oc h barockmöb - ler, meda n empireföremål bör a vara uteslutn a därifrån.
De n ytterst a konsekvense n hära f skulle naturligtvi s var a at t et t modern t ru m kan innehåll a möble r frå n all a föregåend e.
många a f os s är o d e minne n frå n de t gaml a hemmet.
Måhänd a kunn a v i här i finna e n orsak til l empiren s nuvarand e modernitet; stilen syne s fö r öfrig t me d sin a tung a oc h stela former, si n tämlige n ledsamm a orna - rnentik knappas t var a de n rätta exponente n af moder n sma k oc h modern a behof.
Att möbler a et t ru m » stilenligt », hvilke t i vår a daga r utgjor t e n stolthe t oc h är a fö r så mång a so m » sat t b o », skulle vä l sträng t Fig. 18.
Sto l frå n Car l J o h a n s ti d (empire), Fig. 16.
T a b u r e t t frå n Car l J o h a n s ti d (empire).
perioder oc h doc k var a stilenligt.
Dett a ä r tvifvelsutau e n synnerlige n vanli g stilenlig - het, me n v i skol a se, at t ick e en s denn a alltid ä r s å riktig.
Tage r ma n nämlige n dem at t » g å ihop » me d de t öfriga, e n van - dalism s å mycke t ledsammar e so m den gic k under e n missförståd d stilenlighet s namn.
Ett tredj e exempe l oc h so m lite t hva r ha r haft erfarenhe t a f ä r de t tilltage t ho s många, som h a til l yrk e at t » restaurera » antik a möbler, at t å dylik a spik a fas t s å mång a beslag so m f å rum, o m d e ocks å aldri g s å
IDUN 94 litet pass a där, aldri g kunna t sitt a där.
Pu - bliken vil l s å h a det, förklarad e mi g e n gång e n dyli k » antikfabrikör », me n ja g vå - gar tro, at t de t i detta fal l ä r publiken, so m låter si g leda s oc h få r en dåli g ledning.
Tycka v i o m » antik a saker » fö r dera s egen skull, s å lå t os s behandl a de m såsom konstverk — i d e flesta fal l h a d e störr e konstvärde ä n e n moder n oljefärgstafl a — låt os s äg a någr a f å a f de m såso m ögon - fägnad, me n lå t os s ick e förvandl a vår a he m till musee r oc h fö r de n kär a stilenligheten s skull själfv a g å omkrin g dä r såso m lefvand e anakronismer.
Kron a frä n Car l J o h a n s ti d (empire).
Någon ege n möbelsti l har vår t århundrad e icke haft.
D e förgångn a tider s stila r h a tjänat os s til l mönste r oc h såso m sådan a efterföljt hvarandr a me d de n hastighet, so m alltid känneteckna t modet s ombytlig a rege - mente.
Me n äfve n mid t unde r denn a imita - tion ha r de t modern a lifvet s beho f gjor t si g gällande.
De n eftergjord a renässansen, roco - con, empire n h a användt s fö r ändamål, okän - da fö r dera s egn a tider, oc h de t modern a har me r oc h me r slagi t igenom.
Dett a moderna, so m säker t skal l resulter a i e n n y stil, o m e j i dett a s å i de t kommand e år - hundradet, känneteckna s a f e n sträfva n efte r enkelhet, praktiskhe t oc h bekvämlighet, och dessa egenskape r är o visserlige n e j d e säm - sta i fråg a o m vår a hem s möbler.
V i finn a dem reda n n u ho s åtskillig a speciel t moder- na möbelformer, t.
d e bred a sofforna, järnsängarna, wienerstolarna, d e inventiös a matborden o.
E n egenska p fatta s dock oftas t ho s dess a möbler, oc h de t ä r den vackr a formen.
Förs t d å denn a åte r förenas me d d e öfriga, skol a v i kunn a tal a om e n verklig t n y sti l i vå r möbelkonst.
4. att försvar a fosterland, mak a oc h barn, o m det e n gån g skull e behöfva s at t värn a vå r rätt at t lefv a såso m et t själfständig t folk.
Se tillbak a p å historien, d å vår t lan d ståt t Några ord med anledning af en insänd på brante n a f undergång!
Ha r de t vari t artikel i Idun n:r 7 &gt; Om kvinnliga fredsföreningar *.
män fostrad e fö r kriget, so m rädda t d e t?
Nej, mä n frå n plogen, bergshandteringe n J Je t tyckes, so m o m begreppe t foster - och verkstade n va r det, so m följd e Engel - ' landskärle k oc h dyrka n fö r militaris - brekt, Sturarn e oc h Gusta f Vas a oc h längr e men all t fö r oft a förblandas, oc h so m o m fram e n herti g Karl, e n Stenbock; oc h ja g en all t fö r trån g uppfattnin g i allmänhe t har aldri g hört, at t de beskylldes fö r feghe t eller veklighet, oc h doc k had e säker t inge n fästes vi d själfv a orde t fosterlandskärlek.
Innefattar ick e dett a or d kärleke n til l all t af de m fåt t til l lif s e n bråkde l a f d e krigs- hvad vår t fol k frambragt, godt, ädel t oc h historier, so m vår a bar n läs t vi d e n 1 4 — 1 5 skönt, vår t språk, vår a sträfvande n fö r ve- års ålder.
Svenska kvinno r kunn a no g älsk a sit t tenskaper, kons t oc h industri, likavä l so m kärleken til l de n torfva, dä r v i är o född a land oc h sit t folk, uta n at t hör a til l var e och so m buri t mä n oc h kvinnor, til l hvilk a sig freds - elle r försvarsföreningar.
Me n in - vi kunn a blick a up p me d stolthe t oc h kär - gen kvinna, so m hyse r e n san n fosterlands - lek?
Hafv a ick e v i svenska r s å stor a min - kärlek, ka n glömma, at t de t högst a v i män - nen p å de t fredlig a arbetet s fält, at t e n niskor kunn a sträfv a til l är: » Frid på jor- svensk histori a skull e kunn a skrifvas, so m den », oc h at t me d jorde n mena s ick e en - ingalunda vor e nästa n hel t oc h hålle t e n dast de n jord, som burit oss, utan hela jorden, krigshistoria, oc h so m opartisk t framställd e och at t all a des s inbyggar e är o vår a brö - den fredlig a idén s utveckling, lefnadssättet s der, so m all a hafv a samm a uppho f oc h Sveas dotter.
småningom förfinade, förädlad e form, lag - samma mål.
En stiftningsarbetet oc h s å vidare, uta n et t — — * - • ständigt braskand e me d vapenslamme r elle r pompösa skildringa r a f händelse r oc h per - U p notisboken.
soner, so m i själfv a verke t s å fög a bidra - Kronprinsessans hälsotillstånd.
Frå n Rom git til l vår t folk s sann a odlin g oc h välfärd, utan at t far a uppstod e fö r at t vår a hug - meddelas, at t kronprinsessa n Viktoria s förbätt - ring fortskride r långsamt.
Kronprinsessa n ä r store förfäder s bragde r utplånade s oc h at t fortfarande sängliggand e störr e dele n a f dagen.
våra söne r skull e fostra s til l et t veklig t släkte, e n generatio n a f dådlöshet?
1 Hvilket medförd e månn e störr e välsig - nelser: Birge r Jarl s fridslaga r eller, låto m oss säga, hjältekonungen s krig?
F å kunn a väl tvek a o m svaret.
D e förr a hafv a sprid t sin välsignels e geno m århundraden, d å d e senare — — — ja, hur u så g vä l vår t lan d ut efte r han s d ö d?
Oc h doc k kostad e Birger Jarl s fridslaga r ick e e n blodsdroppe, då dett a kri g kostad e — ack, hve m ka n räkna hur u mycke t blo d oc h tårar?
Var e det lång t ifrå n mi g at t vilj a förring a bety - delsen a f åtskillig a blan d vår a krigisk a minnen oc h vår a hjältar s ära, me n m å v i besinna oc h ick e fördölj a var e si g fö r os s själfva elle r vår a barn, at t hvarj e krigs - hjälte ha r vunni t si n är a p å bekostna d af tusend e oc h åte r tusend e människor, som oskyldig t slaktat s uta n nam n oc h ära, fö r at t ick e tal a o m all a änko r oc h faderlösa.
Oc h vor o vä l d e stor a hjältarn a äfven allti d san t stora, ädl a män, so m e n moder vil l uppställ a so m mönste r fö r si n son?
Kriget ä r ocks å ick e me r hva d de t varit, och de n ti d kommer, lå t var a förs t efte r århundraden, d å de t betrakta s fö r hva d de t är, de t sorgligast e bevi s p å människorna s råhet, e n afskyvär d kvarlefv a frå n vilden s ståndpunkt, d å hva r man s han d va r lyf t mot hva r man.
De n änglarne s hälsnin g som föregic k fridsfursten: » Frid på jorden » var inte t tom t ord; de n skall förverkligas, och v i hunn a skönj a i historien s gång, at t Under rubriken » Familjemeddelanden » ha vi utvecklingen sträfva r ditåt, fas t vi, kort - anslagit en bestämd plats på andra sidan i vår an- synta, tyck a de t gå r all t fö r långsamt.
Lå - nonsbilaga för s. k. legala annonser och för dem fast- ställt ett pris, som rätt mycket understiger vårt tom os s doc k vis a vår a barn, at t dett a är idealet, oc h v i behöfv a ingalund a frukta, annars beräknade annonspris, eller för födelse-, för lofnings- och vigselannons kr.
J: 50 att d e därfö r skol a blifv a vekliga.
5: — Freden fordra r lik a stor a hjälta r so m kri - ett pris som måste betraktas som synnerligen mode- rat, då hänsyn tages till vår upplagas ovanliga get, fas t ick e s å blodtörstiga, och de n so m storlek och den jämna och utbredda spridning till- fostrats at t älsk a sannin g oc h rätt, so m kännagifvandet därigenom erhåller.
lärt si g at t uppskatt a människovärde t ho s Redaktionen af Idun.
sin broder, äfve n o m ha n råka t b o p å an - dra sida n riksgränsen, ha n skal l no g dug a 3,.
1898 Teater oc h musik.
Me d anlednin g a f Henri k Ibsen s 70-åra födelseda g i söndags, d å skalde n hyllade s inom e n sto r de l a f de n civiliserad e världen, hade äfve n våra störr e teatra r vela t ägn a e n gärd a f vördna d oc h tacksamhe t å t samtiden s störste dramatur g sam t til l de n ända n anordna t föreställningar, å hvilk a någr a a f Ibsen s drama - tiska dikte r komm o til l utförande.
operan gaf sålund a e n matiné, vi d hvil- ken uppförde s fjärd e oc h femt e aktern a u r de n storslagna dikte n » Bran d.
Titelrolle n oc h de n kvinnliga hufvudrolle n återgåfvo s a f hr oc h fru August lAndberg.
I fjärd e akte n va r de t fr u Lind - berg, so m mes t intresserad e geno m sit t vackr a framsägande a f Agnes ' rol l oc h de n varm a oc h sanna känsl a ho n försto d at t inlägg a i si n fram - ställning a f densamma.
V i h a e j mång a skåde - spelerskor, so m skull e lös t uppgiften s å bra.
O m ock Bran d måhänd a e j ligge r s å V ä l fö r hr Lind - bergs begåfning, s å måst e ma n doc k erkänna, att de n framståend e skådespelare n ga f e n go d bild a f de n unge, trosstark e prästen, so m drager till strid s mo t världens halfhe t i tro oc h lefverne.
Särskildt va r han s framställnin g a f go d verka n i sist a akten.
Viss a briste r i versen s framsä - gande, särskild t oc h e j sälla n förekommand e oriktig betonin g a f orden, bord e doc k bortarbe - tas.
A f d e öfrig a uppträdande, blan d hvilk a märktes sujette r båd e frå n opera n oc h dramati - ska teatern, förtjän a särskild t h r Bceckström so m prosten oc h fr u Sandell som Gerd att omnämnas.
Hr oc h fr u Lindber g hyllade s me d liflig t bifal l och mång a inropningar.
Til l stycke t utförde s den a f h r Henneberg komponerade, särdele s an - slående musiken.
— Matinén inledde s me d e n högstämd prolo g a f Daniel Fallström, so m själ f framsade densamm a oc h därfö r fick mottag a lif - ligt bifall.
På kvälle n had e K.
Dramatiska teatern anord- nat e n festföreställning, so m bevistade s a f e n högtidssmyckad oc h fulltali g publik.
Efte r e n stämningsfull prolo g a f Frans Hedberg, framsagd af direktö r Fredrikson, gic k täckelse t up p fö r skaldens mäktig a ungdomsdik t » Fr u Inge r til l Östråt ».
I fr u Inger s gestal t ådagalad e fr u Anna Lisa Hiuasser-Engelbrecht ännu en gång hvad börds och anda s bar n ho n ä r geno m storstila d anlägg - ning oc h mönstergil l diktio n a f si n roll.
De t är verklige n skada, at t denn a begåfnin g skal l så olycklig t nedtynga s a f e n ren t fysis k otymp - lighet.
H r Skånberg, som de n smidig t hale, för - föriske Nil s Lykk e had e e n beau jour, oc h fr u
1898 IDUN % Byström so m Fiin e gjord e erkännansvärda, de l vit kvar.
Ha n kund e ick e minnas, at t Vis lyckad e ansatser, ehur u visserlige n henne s jorden vari t skön, förrä n ho n ko m i n i han s apparition a f borgerli g täckhe t e j rät t kund e h n u — ti o å r efte r.
fylla förväntningarn a p å de n stolt a adelsjung - lif.
Oc frun.
I de t hel a vå r stycket s framförand e för - Och ha n skull e u t i de n stor a vid a tjänstfullt, oc h publike n synte s i n i de t sist a världen.
fängslad a f de n lång a föreställningen.
När ångbåte n lad e til l i de n lill a staden, Äfyen Vasateatern högtidlighöl l märkesdage n med e n talrik t bevista d föreställnin g a f &gt; Kungs- där ha n vuxi t upp, så g ha n me d främlin - ämnena », hvarvi d naturligtvi s särskild t h r Hill- gens ögo n p å d e ljus a huse n me d d e gaml a bergs genial a bis p Nicola s samlad e publiken s in- trädgårdarne i skydde t a f de n mörk a fäst - tresse oc h bifall.
Oc h han s sjä l fyllde s a f ny a tan - Fjärde symfonikonserte n gaf s i lördag s å k.
operan til l förmån fö r k.
hofkapellet s pensions - kar oc h n y skönhet.
Där ste g kyrkoherde n ombord.
inrättning sam t unde r anförand e a f först e hof - kapellmästaren Nordqvist.
Programme t uppto g Han va r n u e n gammal, brute n ma n idel känd a saker, me n all a a f beståend e värde.
Som inledningsnumme r utförde s Haydn s d-dur - med darrand e rös t oc h stappland e steg; symfoni, i hvilke n särskild t menuette n n u so m men ha n känd e genas t ige n Edvin, hälsad e alltid to g brorslotte n a f bifallet.
Hufvudnumre t vänligt oc h ba d hono m sätt a si g vi d han s för aftone n utgjorde s a f Beethoven s pastoral - sida.
symfoni, so m afslö t konserten.
E n tonmålnin g » Det va r roligt, » sad e han, » mycke t ro - i bäst a bemärkelse, förfelar denn a symfon i aldrig att väck a de n Ulligast e anklang.
De n ä r oc k för ligt, at t ja g träffad e Petterson.
Ja g had e väl känd, fö r at t hä r utförlige n behöfv a omnäm- eljes tänk t skrifv a til l honom, me n dett a va r nas.
E n tonmålnin g a f hel t anna n karaktär, bättre.
Ja g ha r hört, at t ha n sköte r si g som genialisk, bländande, bedårande, va r aftonen s tredje orkesternumme r » Waldweben * u r Wagner s en he l kar l dä r bort a p å Oroust, arbeta r oc h musikdrama » Siegfried ».
Likso m öfrig a numme r är ordentlig.
Kronofogde n berömme r honom.
förträffligt utförd, framkallad e de n et t s å inten - Det ä r rolig t at t höra.
» sivt bifall, at t de n måst e omtagas.
So m fyllnads- » Nej, nej » — ha n gjord e en afböjand e rö - nummer i programme t had e insatt s Bach s kon - sert fö r tv å violiner, i hvilke n d e båd a violin - relse me d handen, d å Edvi n vill e tal a o m stämmorna skötte s a f konsertmästarne Setterqvist sin stor a tacksamhetsskul d — » me n ja g ön - och Aulin p å et t i all o förtjänstfull t sätt.
— skar, at t • hans moste r Beat a fåt t lefv a fö r Konserten, hvilken bevistades af h.
m:t konungen, hade naturligtvi s samla t s å god t so m full t hus.
att s e det.
Ha n gö r henn e sto r heder.
» Kyrkoherden had e hör t kronofogde n tala T v ä n n e matinée r gifva s Mari a Bebådelsedag, om Edvin s flit, oc h någo t å de n lill e skrif - den en a å k.
opera n til l förmå n fö r Artisterna s varens yttre, de t nöjd a uttrycke t i han s och litteratörerna s pensionsförening, de n andr a i Berns ' etablissemen t a f premieraktöre n Ossia n ansikte, d e snygg a varm a klädern a oc h de n Hamrin.
Vi d matinée n å k.
opera n upptage r välfyllda kappsäcke n tyckte s berättig a han s programmet e n konsertafdelning, » Kome o oc h loford.
Kyrkoherde n gladd e si g därå t a f e n Julia », dram a i tre akte r af Vikto r Balaguer sam t alldeles särskil d anledning, oc h ha n klap - Dentes » I Marocko », operacomiqu e i 1 akt.
Hr Ossian Hamrin biträde s a f kapellmästare n pade Edvi n vänlig t p å axeln.
» Hur ä r det, » sad e ha n efte r e n paus, Karl Meyde r me d orkester, fröknarn a Ahlander, Thulin oc h Hultin g sam t hr r Fredrikson, Lund - » Petterson ha r vä l ick e hör t mycke t a f qvist oc h Bseckströ m m.
sina syskon?
» Båda matinéern a är o mycke t lockand e oc h » Nej, » sad e Edvin.
» Äldst a bro r had e kunna e j anna t ä n rekommenderas.
varit öfve r i et t ärend e til l kronofogde n för snart et t å r se ' n.
D å had e d e sprakat s vid.
» » Jaså, ja.
Mycke t ka n händ a p å de n tiden.
Han s bro r Kar l — ha n hett e j u Karl — ha r bruti t båd a benen, falli t ne d Novell fö r Idn n a f Petra H. från masttoppe n i däc k — p å e n fisketur — oc h skada t si g svårt.
Edvin had e ingentin g hört!
an ble f e n smul a nervös, j u närmr e de n » Det lä r gåt t hono m illa.
Ma n ve t j u stora dage n kom.
Ha n had e e n obestämd, aldrig, hu r mycke t so m ä r san t a f hva d sammansnörande känsl a at t ha n glöm t elle r folk säger, me n emellerti d lä r ha n h a druc - försummat något, hu r vä l förbered d ha n kit p å de t sista.
Pengarne, so m ha n fick än var.
af Beata, är o längese ' n slut; n u se ' n olyc - Men nä r ha n efte r et t lång t farvä l oc h kan ta ' r ha n fattighjälp.
Hustru n ä r e n snäll människa, ha r ja g hört, me n kle n til l oändliga viftninga r sto d ombor d p å ång - hälsan.
D e ha ' mång a barn.
» båten, so m skull e för a hono m til l Göteborg, och så g d e sm å gul a oc h röd a huse n s å Edvin sat t oc h så g ne d i däc k d å oc h småningom försvinn a i fjärran, d å ko m öfve r då, me d et t förstule t ögonkas t p å kyrko - honom e n jubland e känsl a a f frihet.
Ha n sad e jus t ingentin g me r ä n några kort a timma r va r ha n lyckligar e ä n » åh » oc h » jaså », me n hande n knöt s krampak - någonsin föru t i sit t lif.
tigt o m plånboken.
En såda n vårdag!
Himle n va r bl å oc h » Petterson ha r aldri g vari t ho s dem, ja g luften ljum.
So m e n sto r hvi t fåge l gle d menar: för e olyckan?
» ångbåten fra m mellan - solbelyst a klippo r » Nej, » svarad e Edvin, » d e h a int e bed t och skär.
mig, oc h ja g ha r int e längtat.
So m kan - Edvin promenerad e långsam t fra m oc h ske kyrkoherde n vet, ä r de t femto n å r tillbaka p å däck.
E u såda n himme l oc h mellan mi g oc h Kalle, oc h d e andr a sys - ett sådan t ha f — nej, någo t vackrar e konen.
. » fann ma n aldrig, ne j ick e någonstan s i » Ja, ja g vet, ja g vet.
» Kyrkoherde n va r världen!
tankfull oc h allvarsam.
Han tänkt e p å sit t förflutn a li f oc h tac - » Jag vet, » fortsatt e ha n oc h så g u t å t kade Gu d fö r glädj e so m sorg.
Ha n tänk - hafvet, » d e h a int e vari t mycke t fö r dig, te p å Kari n oc h önskade, at t ho n ståt t vi d — ha n sad e dett a di g so m erinra n o m hans sida.
Ha n skull e vela t tack a henn e forna dagar, • — » me n d e h a aldri g haf t för all t hva d bo n vari t fö r honom.
Ho n mycket at t var a a f med, ja g mena r ekono - hade kasta t so m et t skimme r öfve r han s miskt.
D e had e egn a bar n at t tänk a på, ensamma, glädjelös a lif, oc h nä r ho n va r redan d å d u gic k i kolt.
Me n andr a för - borta, had e någo t a f dett a skimme r blif - sonade hva d d e bröto.
Ja g h a d e.
tänk t Den lill e skrifvaren.
K Väggohyra, Ma l oc h Bakterier fråga dig, o m d u skull e vilj a åtag a di g e n af Karl s pojkar.
D e so m är o tillräcklig t * s t gamla h a v i skaffa t platse r — elle r sat t i •a e 5 » § a- it * * 5 lära, me n dä r ä r e n lite n bytin g p å fem, sex år.
Ha n få r annar s komm a p å ro - ten.
D u ä r e n ensa m man, ja g trodd e d u U bo T H kanske had e lite t at t var a a f med.
D u p &lt; D • c3 I » O kunde betal a fö r hono m ho s kronofogden s eller någo n i närheten.
Ja, ja g vill e bar a fråga di g — efterso m dä r ä r sto r nöd.
» r-, mm Edvin ble f ömso m rö d oc h blek.
Han s C:tä — p,tn O läppar darrade.
tog C O » Kyrkoherde, » sad e ha n me d kväf d röst, a I £ » det ä r sant, at t ja g ä r ensam, oc h at t ja g O har e n spar d pennin g — här.
» Ha n visa - v .« » de plånboken.
» Me n o m et t hälf t år, kan - « * .&gt;£ ske- mindre, ha r ja g de n ick e mer.
I all a B T i J f dessa å r ha r ja g knoga t oc h spara t fö r at t få s e mi g o m i världe n oc h n u — i da g — rese r jag.
Sen, nä r ja g komme r til l baka, f å v i tala s vi d o m saken.
Int e lä r väl e n lite n skrifvarlö n räck a långt, me n någon skär f ka n ja g vä l lämna.
Int e fö r att ja g ä r skyldi g min a sysko n något, s — hans rös t ble f hår d oc h bitter, — » int e så mycke t so m få r ru m p å mi n nagel.
Me n för kyrkoherden s skul l s å.
seda n nä r jag komme r hem.
» Han talad e for t oc h bestäm dt, me n han s ögon irrad e hi t oc h dit, han s ansikt e va r blekt, oc h ha n andade s tungt.
» Som d u vill, » sad e kyrkoherden, » ja g ville bar a fråg a dig.
» D e talad e ick e längr e om saken, me n de n gamle s ansikt e va r sorg- set oc h ha n tänkt e på, at t ha n ick e längr e kunde hjälpa, s å so m ha n ville, oc h p å al l den nöd, so m ständig t visad e si g fö r honom, och Edvi n visst e oc h förstod, at t ha n tänk - te p å det.
Han träffad e seda n andr a bekant a om - bord, me n ha n to g vänlig t a f sked a f Edvi n och önskad e hono m lyckli g resa.