Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hos Borgare-Ståndet har blifvit anmärkt: att det i 3:dje momentet förekommande uttrycket: -”rätter Borgare” är olämpligt, och alt der före ordet: ”rätter” borde utgå; att benämningen: ”Contingent- eller Geranl-Borgare, ” uti 4-'de momentet, såsom obehörig, ej eller borde finnas i Be vill nings-För ord ningen; alt det stadgande i 48 §. af nu gällande Bevillnings-Stadga nemligen, att Contingenl-Borgare skall debiteras för borgerliga ulskylder och betala dessa till den stad, der han, i sådan egenskap, ar antagen, borde bibehållas, samt derjemte föreskrifvas, att en sådan Borgare borde taxeras för sin rörelse å den ort, der han densamma drifver.
Då Utskottet ansett nödigt, att med ordet: ”rätter” uttrycka skilnaden emellan Borgare i vanlig bemärkelse, och de så kallade Conlingenteller Genant-Borgare, hvilken senare benämning af sådan anledning äfven bordt bibehållas, samt något stadgande, i afseende på borgerliga utskylder, såsom icke varande af bevillningsnatur, ej synes böra i Bevillnings-Stadgan inlagas, finnér Utskottet berörde anmärkningar' icke föranleda lill någon ändring. 48. §. pag. 3g och 40.
Inom "Ridderskåpet och Adeln är anmärkt, att vid slutet af denna §. borde införas följande tillägg: ”flyttar åbo nästpåföljande fardag från ”det ställe, hvarest han som hemmansbrukare eller torpare blifvit skattskrifves må sådant vid sockneslämman anmälas till ändring, jemte stället, dit han flyttat och antagit annat jordbruk.
Ilar han för fattigdom ”ej mäglat antaga annat jordbruk, anses han då såsom backstugu-sittare.’* 44 B tvllnngs-TJt sköttens Utlåtande t N:o zy.
Dä sådane fall ofta förekomma, som med ofvanskrifne anmärkning afses, utan att likväl någon annan föreskrift, i afseende på ändring eller rättelse i manlals-längderne, än som redan innefattas uti denna §., hittills funnits vara af behofvet påkallad, och senare delen af det föreslagna tillägget möjligen kunde föranleda misstag, såmedelst, att afflyttande åbo antecknades såsom backstugusittare, oagtadt han sedermera under årets lopp inträdde i annat yrke ; så hemställer Utskottet, att berörde anmärkning må förfalla. 49- §• pag.
Ilos Bidderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet bar blifvit anmärkt: att Taxerings-ComiteVrna, såsom en föreningslänk emellan Berednings- och Pröfnings-Comiteerna, borde bibehållas; att då pastorat finnas, som bestå blott af en församling, borde, för att förekomma, det en störr8 egendoms-innehafvare genom sitt inflytande må kunna hindra inflyttningar i församlingen, iagttagas några försigtighetsmått; alt ändamålet bäst vunnes genom eLt bestämdt stadgande, att pastorat, med blott en socken, ovilkorligen skola sammanslås till en Taxerings-Comité; samt att både Berednings- och Taxerings-Comiteerna borde bibehållas, lik väl under flen uttryckliga förutsättning, alt Pröfnings-Comileen komme att utgöra sista Inslancen, och att således Kammar-Rättens öfverinseende må upphöra.
Utskottet får härvid erinra, att, enligt nu gällande Bevillnings-Stadga, Beredningarne ske socknevis, men att likväl flere socknar kunna och, j vissa föreskrifne fall, äfven böra förena sig om en Berednings-Comite, och att, då, enligt Utskottets förslag, förutsattes, alt icke blott minst ett pastorat, ulan ock flera pastorater skola förena sig om en Taxerings-Comite, fastän Utskottet icke funnit lämpligt alt derom föreslå något bestämdt stadgande, utan ansett det böra ankomma på communerne sjelfve att, med hänseende till locala förhållanden, bilda större Taxerings-disli ict, den anmärkte olägenheten, ifråga om inflyttningar i församlingen, så vidt den på taxerings-åtgärderna kunde ega inflytande, således icke vidare förefumies; och då Utskottet, hvars tillgörande, i afseende på Berednings- och Taxerings-Comite'ernes förening af ett Riks-Stånd bifallet, nästan allmänt inom de öfriga Riks-Slånden jemväl befunnits ändamålsenligt, af sådan anledning icke anser sig, böra ingå uti någon vidlyftig utveckling af de olä - Bevillnings-ULskottets Utlåtande j N:o zy. 45 genheter, medelst onödig tidsspillan, kostnad och besvär för landet, sorn åtfölja bevillningens uttaxerande genom dubbla communal-bestyr, nemligen af de bada Berednings- och Taxerings-Comiteerne, får Utskottet, lill ytterligare stöd för sin åsigt i ämnet, endast vördsamt åberopa, hvad Utskottet, i Betänkandet pag. 17 och 18, deröfver yttrat, med anmälan, det
Utskottet icke funnit berörde anmärkningar föranleda till någon ändring. 5o. §. pag. 40.
Inom Ridderskapet och Adeln är anmärkt: alt stadgandet i irsta momentet, om vissa föreskrifters intagande uti Konungens Befallningshafv, indes Kungörelse, angående Taxerings-Comiteernes sammanträden, vore 0- lämpligt; att den uti ardra momentet Taxerings-Comiteerne medgifne rättighet lill nedsättning af hemmansvärdet borde försvinna; samt att, i händelse sådan nedsättning befunnes nöd»g, blott anteckning derom borde i protocollet inflyta, och frågan underställas Pröfnings-Comitéens bedömande.
Då Utskottet, för sin del, icke funnit det vara olämpligt, alt så väl de skattskyldige som taxeringsmännen, uti ofvannämnde Kungörelse, erinras om hvad dem, i afseende på taxerings-förrättningarne, i allmänhet åligger, samt Taxerings-Comiteerne ej mindre i afseende på nedsättning af hemmansvärden, än uti öfriga taxeringsmåJ, tillkomma att fatta oell meddela beslut, hemställer Utskottet, alt ifrågavarande anmärkningar må förfalla. 51, 52, 53 och 54. §§. pag. 4° och 41 •
Ilos Ridderskapet och Adeln har blifvit anmärkt: att uti ingendera af dessa §§. är uttryckligen sagdt, att Taxerings-Comiteerne på landet, skola organiseras pasloratsvis; att.
Befallningshafvande borde bemyndigas att utstaka taxerings-districten; att Taxerings-Comiteerne borde organiserashäradsvis;alt föreskrift saknas, huru förhållas borde, när ett pastorat beslår af flera socknar, som ligga inom olika Län; att Ledamöternes antal borde bestämdt antagas till 12; att någon skillnad icke borde göras emellan personer, som varit i Kronans tjenst och som icke varit det, enär de iiro besulne; alt, 0111 tillgång saknas på Adel och Ståndspersoner, borde väljas 46 Bevillnings-Utskoltets Utlåtande j N:o sg.
Bönder; alt, om delta senare stadgas uti 52 §„ kunde 53 §. utgå; samt ali, då pastoratet består af minst ioo hemman, borde det hafva sin egen Taxerings-Comite.
I afseende på Taxerings-Comite'ernes organisation, åberopar Utskottet Utlåtandet derom vid 4-9 §■; och då Utskottets alternativt framstållde förslag i afseende på dels antalet af laxerings-ledamöter, dels val utur andra classer, när tillgång saknas på de erforderlige Slånds-classerne, afse ej mindre behofvet att lämpa föreskrifterna efter olika local-förhållanden, än nödvändigheten att förekomma hinder mot verkställigheten af ifrågavarande förrättningar, samt Utskottet anser det vara tydligt och klart, alt, enär socknar i ett pastorat äro belägna inom serskildta Län, taxeringen skall verkställas af Comileen i det Län, der socknen är belägen; finnér Utskottet icke skäl att, i anledning af ofvanstående anmärkningar, tillstyrka någon ändring. 56. §. pag. 41 och \i. P?
Inom B or gare-Stån det är anmärkt, att Utskottet från denna §., som svarar emot q6 §. i nu gällande Bevillnings-Stadga, uteslutit stadgandet, att, om Konungens Befallningshafvande eller dess ombud uteblifver vid samm anträde t till klockan i o på dagen, Comileen välje Ordförande bland sina ledamöter.
Enligt Utskottets förslag, är Landshöfding icke Ordförande i Taxexings-Comitc på landet.
Tillägget vid slutet af denna §., bar tillkommit endast för den händelse, att Landshöfding tillfälligtvis vore närvarande, då Utskottet ansett det icke böra honom förmenas att föra ordet i Taxerings-Comilen, som likväl, utan hinder af hans uteblifvande, eger börja och fortsätta öfverläggningarne; hvadan oell då det anmärkte stadgandet, afselt ett motsatt förhållande, på sätt 89 §. af nu gällande BevillningsFörordning utvisar, anmärkningen torde få förfalla, 57. §. pag. 42.
Hos Padderskapet och Adeln bar blifvit anmärkt, att böterna för wteblifvande från Taxerings-Comiteen borde nedsättas, och stadgandet om Bevillnings- Utskottets Utlåtande, N:o sy. 4 7 ersättningsskyldighet för rese- och tractaments-kostnader försvinna; men, då dessa höler endast utgöra hälften af hvad 92 §. i nu gällande BevillningsStadga, för dylikt fall, bestämmer, celi ett fortsatt åliggande alt ersätta rese- och tractamenls-kostnaden, på sätt i 81 §. af berörde Stadga föreskrifves, synes destomer nödigt, som, efter Berednings- och TaxeringsComiteernes förening, de senare blifva af vida större vigt, än hittills; så vidhåller Utskottet sitt ifrågavarande förslag. 58. §, pag. 42.
Inom RiddersJcapet och Adeln samt Borgare-Ståndet är anmärkt, att, sedan Berednings- och Taxerings-Comile'erne blifvit förenade, Kronofogdarne icke medhinna att vid de senare, till hvilka hädanefter skall åtgå en längre tid än hittills, vara närvarande, samt att de för Häradsskrifvaren i denna §. stadgade böter, i händelse han uteblifver från TaxeringsComile', äro för höga, och borde slå i ett mera afpassadt förhållande till de för Ordföranden i nästföregående §. föreskrifne.
Då Kronofogdarnes närvaro vid Taxerings-Comite'erne är högst nödvändig, och något hinder derför icke synes möta, enär, då sådant pröfvas nödigt, andre personer kunna förordnas att under taxerings-förrättningarne bestrida Kronofogdarnes öfrige göromål, samt det anmärkte bötesbeloppet blifvit bestämdt, med hänsigt till angelägenheten deraf, alt Häradsskrifvare och Kronofogdar icke, utan anmäldt laga förfall, må taga sig anledning att från Comiteerne uteblifva; så hemställer Utskottet, att anmärkningen må lemnäs utan afseende. 62 §. pag. 43.
Inom Preste- och Borgare-Stånden har blifvit anmärkt: att det syntes vara nog, att uppgifter på innehafvande fastigheter och lägenheter lemnades endast då, när fastigheten öfvergår till ny egare; att i händelse lästetals-afgiften horarae att upphöra, stadgandet om uppgiften af skepp och fai koster af 5 svåra lästers drägtighet och deröfver, borde utgå, samt att i annat fall det borde tydligare bestämmas, hvem som borde lemna 48 Bevillnings-Utskottets Utlåtandej N:o 27. uppgiften, antingen den, som har egande- eller njttjande-rätlen lill ett fartyg.
Då förhållanden kunna inträffa, som föranleda behofvet att årligen uppgifVa innehafvande fastigheter, med deras värden, och föreskriften, i afseende på uppgiften å skepp och farkoster, icke synes erfordra något förtydligande, får Utskottet, med åberopande af utlåtandet vid 27 §. pag. 28, som afstyrker upphörandet af lästetals-afgiflen för skeppsredare och fartygsegare, hemställa, att anmärkningen må förfalla. 64- §. pag. 43 och 44.
Hos Borgare-Ståndet är anmärkt: alt de i irsla momentet stadgade böter borde nedsättas och fördelas lika med böter för uteblifvande från mantals- och skattskrifning; att de i 2:dra momentet för egare af fartyg bestämde böter, äro för dryga; samt alt, om flera delegare finnas,det borde åligga Correspondenl-Redaren att lemna uppgiften å fartyget.
Utskottet får i anledning häraf erinra, all böles-beloppen och fördelningen deraf äro lika med hvad 86 §. i nu gällande Bevilluings-Förorduing derom stadgar; och då, med afseende på vigten deraf, att uppgifter lill Taxerings-Comilen icke må uteblifva, de i irsta momentet bestämde böterna, hvilka, vid det skiljagtiga förhållandet här, mot vid mantalsskrifningen, der Häradsskrifvare!! är åklagare, alt nemligen Taxerings-Comileens ledamöter sjelfve äro i tillfälle anmärka de felande uppgifterna, böra uteslutande tillfalla socknens fattige, icke synas vara för boga, och ansvarsbestämmelsen i 2.‘dra momentet, såsom afseende försnillning eller undanhållen kännedom om egande fartyg, eller andelar deruti, hvilken kännedom, i brist af uppgifter, svårligen kan inhemtas eller blifva alt tillgå på lika sätt, som upplysning om fastighetsegare eller idkandet af 1 örelse blifvit efter försummelsens svårare beskaffenhet lämpa1, samt nu ifrågavarande $. icke afhandlar, huruledes eller af hvilka uppgifter skola afgifvas, ulan endast bestämmer ansvaret för deras uteblifvande; så anser Utskottet sig böra vidblifva, hvad i förenämnde afseende blifvit föreslaget. 66. §.
Bevillnings- Utskottets Utlåtande, N:o sy. 49 66. §. pag. 44- Inom Preste-Ståndet ar anmärkt, alt uttrycket: ”stadga de grunder, *’ borde utbytas emot 'orden ”tillämpa de föreskrifter, sorn i denna Bevillnings-Stadga blifvit gjorda;” men då genom en sådan förändring, något förtydligande icke vunnes, torde anmärkningen få förfalla. 68. §. pag.
44 och 45- Hos Ridderskapet och Adeln bar blifvit anmärkt* alt, vid egendomars taxering, åbyggnader icke borde tagas i betraktande, så framt de samma ej lemnade afkastning genom hyror; samt alt, från denna §. borde utgå följande period: ”och må, i afseende på den nytta och rättelse, "sorn vid vissa tillfällen derigenom kunde hemfas, de i orten gångbara ”pris, då Taxeringsmännen finna det lämpligt, lill vinnande af en rättvis ”taxering, tjena dem till en vägledning och jemförelse vid värdets bestämmande.
” I afseende på frågan om uppskattning af åbyggnader, får Utskottet åberopa utlåtandet i samma ämne vid ig. §. pag. 20; och då den lemnande anvisningen att af gångbara pris hemta ledning vid taxeringer, endast är vilkorlig, och dessutom sjmes vara för ändamålet lämplig, vidblifver Utskottet sitt förslag. 70. §. pag. 45.
Inom Ridderskapet och Adeln är anmärkt: att, till förekommande of olika tillämpning, ordet: ”skatllagde” i första raden borde uteslutas; men då nämnde ord utmärker skillnaden emellan serskildt skatllagde mjölqvarnar, och sådane, som inbegripas under gårdens skattläggning, hvilka senare, jemte husbehofs-qvarnar, under egendomsvärdet innefattas, enligt stadgandet vid slutet af denna §.; så torde anmärkningen lemnäs utan afseende.
Brot. 1840. 5 Sami. 1 Afd. 18 Haft. 7 5o Be\)illnings-Utskottets Utlåtande, N:o 27. 73. §. pag. 46 och 47* Hos Preste- och Borgare-Stånden liar blifvit anmärkt: att, då frälsesmiden äfven bör laxeras efter deras privilegierade smidesbelopp, predihalel: ”,hammarskatts” borde belt oell hållet utgå, då ordalydelsen skulle blifva: ”Derefter upptages till serskild värdering beloppet af så väl den ”för hvarje bruk tillåtna tillverkning, beräknad efter Brukets privilegierade smide, sorn äfven etc.;’'’ att vinsten af bruksrörelsen är origtigt beräknad, då den antagits till minst i:del af tillverkningsvärdet, emedan många jernbruk finnas, af hvilka nu ej kunde påräknas den ringaste vinst; att uti denna §. borde intagas ett bestämdt stadgande för Taxerings Comitcerna att ovilkorligen, vid beräkning af ett bruks afkastning, göra afseende på den olika beskattning, sorn af bruken måste utgöras, och hvilken beskattning borde afräknas, innan någon inkomstberäkning komme i fråga; samt att bruksegares inkomst för året ej borde beräknas efter det privilegierade smidesbeloppet; utan bevilbiingen utgå i nion af verkliga tillverkningen.
Utskottet får, i anledning häraf, fästa Rikets Ständers uppmärksamhet derpå, alt någon motion i detta ämne icke blifvit väckt eller till Utskottet remitterad; och då grunderna för beskattning af bruk och bergverk, hvilka under en längre tidrymd bibehållits oförändrade, medgifva afdrag för lil 1 \ erl ningskoslnaden, onera, m. m., på sätt af det vid nu gällande Bevillnings-Stadga fogade formulaire till calculativ uppgift för bruk till Berednings-Comiteen närmare utvisar, samt denna beskattning i öfrigt, genom lägre hammarskattspris vid mindre fördelaglig jern-conjunctur, vida säkrare afser och följer conjunctur-växlingar, än beskattningen å andra näringar, som utan afseende på sådane förhållanden mäste utgöra bevillningsbidrag i mon af värdesberäkningar eller synbar inkomst; så anser Utskottet, ofvanberörde anmärkningar icke föranleda till någon annan ändring, än att UtskoLtet, på de i fråga om redactionen anförde skäl, får hemställa, att ordet: 'diammarskaLls’’ uti 5:le raden må från denna §. uteslutas. 74* §• pag. 47.
Inom Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet är anmärkt, m Bevillnings-Utskottets Utlåtande > JY:o 2y. 5i att denna §. borde börjas med slutmeningen : "Innehafvare af Bruk eller ”Manufactur-verk böra till Taxerings-Comite, uppgifva det quantum jern, som ”till manufaclur förädlas.
Vid de bruk, der hela eller en del af smidet ”sålunda förädlas, värderas tillverkningen etc.,” och slutas med: ”Bevis öf”ver erhållet betalningspris för vågfördt jern må komma i betraktande;” samt att beskattningen, enligt denna §., är ännu obilligare, än efter näst föregående.
I afseende på beskallningsgrunderna, åberopar Utskottet utlåtandet öfver nästföregående §.; och som den föreslagne redactions-förändringen icke synes medföra något förtydligande, vidblifver Utskottet, hvad i denna §. är vordet föreslaget. 75. §. pag. 47.
Hos Ridderskapet och Adeln är anmärkt, att denna §. borde erhålla följande redaction: ”de bruk, hvilka, med anledning af Kongl.
Maj:ts ”Bref den 22 Maj 1821, erhållit
Nådigt tillstånd till nedläggning på viss '”tid af hela eller en del af del vid bruket privilegierade smidet, äro från ”bevillnings-afgifter för de sålunda nedlagde smiden befriade under dea ”tid,desamme icke begagnas; dock att Kongl.
Maj:ts Nådiga Tillstånds-Re■”solulion i ämnet ovillkorligen skall inför Taxerings-Comite^n företes, in”nan bevillnings-friheten meddelas.”
Då Utskottet likväl icke kunnat finna, att den ifrågasatte redactionsförändringen är behöflig, enär, enligt Kongl. Brefvet den 12 Maj och Bergs-Collegii derpå grundade Kungörelse af den 12 Juli 1819, de bruksegare, hvilkas smiden med bemäldte Collegii tillstånd finnas instälde, emot befrielse från derå under liden belöpande Krono-utskylder, njuta en sådan tillåtelse tillgodo, intilldess att den, vid nedläggningens beviljande, bestämde tiden tilländalupit, samt någon allmän Författning derom, Utskottet veterligen, sedermera icke blifvit utfärdad; hemställer Utskottet, att anmärkningen må förfalla. 76. §. pag. 47 ocb 48- Inom Preste-Ståndet har blifvit anmärkt, att, då bruk med egen 5a Bevil!nings-U t skottets Ulätande, N:o 27. masugn icke, enligt nu föreslagne staclganclen uli ^3 oell 76 §. §., kan taxeras utöfver det maximi-värde, hvartill bruket, äfven utan egen masugn, skulle kunna anses, det syntes nödigt, att från 76. §. utesluta den senare perioden, sorn börjar med orden: ’’Dock skola sådane masugnar etc.” U Genom skiljagtiga beslut inom Riks-Slånden, och deraf föranledd YOtering i Förstärkt Slals-Utskott, tillkom vid sista Riksdag det nu anmärkte tillägget, sådant det uti denna §. finnes vara upptaget; och då vid masugnar, som tillhöra bruk, det tillverkade tackjernet ingår efter tillyerkningspris till bruket, hvars behållna inkomst vinner tillökning, i moa af ett lägre tackjernspris, samt deraf följer, att sådane masugnar icke kunna undgå beskattning; så sjmes det vara lämpligast alt bibehålla stadgandet i sitt närvarande skick, helst i annat fall masugnar, belägne utom brukets taxerings-district, men hvilkas hela tillverkning ingått till brukets smide, äfven blifva serskildt och således dubbelt laxerade; hvadan .XJtskottet afstyrker den ifrågasatte förändringen. 78. §. pag. 48.
Hos Ridderskapet och Adeln är anmärkt, att Taxer i ngs-Comi teen, enligt denna § , blifvit berättigad att i vissa fall pröfva debiteringsåt gärder.
Då Taxeringsman ega en allmän granskningsrätt, i afseende på beTilinings-beskattningen, har nödig föreskrift derom i Bevillnings-Stadgan icke bordt saknas; hvadan anmärkningen torde få förfalla. 79. §• pag. 48 och 4g.
Inom Preste-Ståndet är anmärkt, att efter ordet: ”person” borde tilläggas: ”der han bosatt är, eller embete etc.;” men då ett sådant tillägg finnes vara intaget uli 46- §., Ha momentet, synes denna anmärkning böra förfalla.
Bevillnings-Utskottets Utlåtandej N:o sy. 53 86. §. pag. 5o. Ilos Borgare-Ståndet har blifvit anmärkt, alt den föreskrifne tiden, inom hvilken Häradsskrifvarne skola till Konungens Befallningshafvande insända Taxerings-Comileernes prolocoll, handlingar och längder, borde utsträckas till minst en månad, eller ock till Augusti månads slut, samt alt denna förlängning i synnerhet vore nödvändig för landet.
Då laxerings-längderna och prolocollen vanligen blifva complctte och justerade vid sjelfva förrältningarne, synes icke något hinder möta för dessa handlingars insändande den föreslagne tiden; hvadan anmärkningen torde få förfalla. lii. §. pag. 57.
Inom Borgare-Ståndet är anmärkt: att, likasom för landet, det borde föreskrifvas, att ett visst anlal Ledamöter af Taxerings-Comile för stad skola vara samlade, innan Comite'en må börja sina arbeten; att detta antal borde bestämmas lill hälften eller tvåtredjedelar af alla Ledamöterne; samt att Magislraterne borde befrias från skyldigheten alt till Konungens Befallningshafvande insända Taxerings-Comileernes protocoll, handlingar och längder.
Uti g5. §. stadgas: alt, vid samma tillfälle, som Ledamöter utses till städernas Taxerings-Comite'er, skola suppleanter utväljas till minst en tredjedel af hvarje taxeringsmanna-class; samt uti 102. §., att, i händelse af laga fotfall för någon taxeringsman, bör det i så god lid hosComite'en tillkännagifvas, att den kan suppleant i stället tillkalla.
Förhållandet i städerne och på landet är således helt olika, hvarföre ock skil jagtiga föreskrifter varit af behofvet påkallade; och då, jemlikt io3. §., Taxerings-Längden inom hvarje stad skall föras af den person, som det antingen tillhörer, eller Magistraten dertill utser, hvilken i båda dessa fall mäste anses vara Magistraten underordnad, synes åliggandet att insända Taxerings-handlingarne icke kunna tillhöra någon annan, än Magistraten; men som härvid jemväl förekommer, att det af Konungens Befallningshafvande beror att antaga prolocollsförande, af hvilken Magistraten således icke eger att omedelbart infordra laxerings-protocollet, finner 54 Bevillnings-Utskottets Utlåtande, N:o 27.
Utskottet en förändring, i afseende härpå, vara af behofvet påkallad; och får alltså hemställa, att denna §. må erhålla följande lydelse: ”Senast inom tre veckor efter det Taxerings-Comiteerna i städerna slutat sina förrättningar, skola protocoll, handlingar och längder af de personer, som, enligt io3. blifvit förordnade att dem föra, vid bot af i R:dr till stadens fattig-försörjning, för hvarje dag, dermed längre dröjes, ingifvas till Magistraten} hvilken vid enahanda bot åliggeratt samma handlingar till Konungens Befallningshafvande inom åtta dagar derefter insända.” Emot Utskottets åtgärd att afstyrka bifall till Herr Göran Harn• mars motion om Pröfnings-Comiteernas upphörande, har inom BorgareStåndet blifvit anmärkt: att, då på stället valde taxeringsman måste ega en säkrare kännedom om den skattskyldiges villkor, än personer från ett Läns alla kanter, borde Pröfnings-Gomiteen icke ega att godtyckligt upphöja den skatlskyldige utöfver hvad edsvurne taxeringsman ansett honom höra högst betala, utan afseende på, om lill och med Taxerings-Comileén enhälligt varit för en skaltelindring, samt att det vöre vådligt lemna så oinskränkt magt åt en, efter de af Utskottet föreslagne grunder, organiserad Pröfnings-Comite.
Utskottet har, i anledning häraf, icke något att tillägga vid utlåtandet öfver Herr Hammars ofvannämnde motion, pag. 20 i Betänkandet; hvilket utlåtande Utskottet derföre vidblifver. 113. §. pag. 57.
Inom Bonde-Ståndet har blifvit anmärkt: alt i5 Ledamöter, jemte Landshöfdingen, syntes utgöra ett tillräckligt antal uti Pröfnings-Comiteen, der Landshöfdingen antingen icke borde vara röstegande, eller ock rättigheten för honom att utse Ledamöter försvinna; att det borde bestämmas, hvilka Taxerings-district, som först skulle skicka Ledamöter lill Comiteen, samt alt sådant sedan borde gå i tour efter vedertagen ordning.
Bevillning!- Utskottets Utlåtande, N\o 27. 55 Utskottet får härvid erinra, att Landshöfdingen ingalunda eger utse ledamöter lill Pröfnings-Comite, utan endast bland de af Taxerings-Coinileerna valde och föreslagne medlemmar kalla det erforderliga antalet, hvilken åtgärd, som icke kan anses innebära något förnärmande af de skattskyhliges rätt, då de communer, som skola beskattas, sjelfve genom sine utsedde taxeringsman utmärkt dem, hvilka komma i fråga att emottaga förtroendet att vara ledamöter i Pröfnings-Comileen, synes vara oundgängligen nödig, såvida ändamålet, alt med ledamöter från alla trakter af Länen sammansätta denna Comité, skall vinnas.