Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
— Jemfördes åter de särskilda personernas pensioner, funne man, att Kapitens pension för närvarande utgjorde 1,530 R.dr R:mt, under det att den, för orkeslöshet, efter 30 års tjenst, afskedade båtsmannens pension endast uppginge till 18 R:dr s. m. och att för alla embets- och tjenstemän voro föreslagna förhöjningar, såsom för Kapiten med högsta lön till 2,000 R:dr R.mt, under det att intet blifvit tillgjordt för gemenskapen.
Under sådana förhållanden ansåg motionären det allmänna böra bispringa den förorättade, äfven om någon uppoffring dermed vore förenad.
Derest pensionsbeloppet höjdes till högst 50, lägst 30 R:dr, eller i medeltal till 40 R:dr R.mt för hvarje af de nuvarande 1,520 pensionstagarne i gemenskapens klass, uppginge beloppet i det hela till 60,800 R:dr, eller till endast 38,510 R:dr 24 sk. mera än härför.nu utgåfves, och således i alla fall en mindre tillökning för dessa i allmänhet alldeles hjelplösa menniskor, än hvad som för den andra klassens 96 personer, — sOm i medeltal erhölle 596 R:dr — blifvit föreslaget.
— Äfven skulle, i motionärens tanke, inom kassans nuvarande tillgångar möjligen kunna beredas några bidrag till den ifrågasatta tillökningen.
Delegarne i denna kassa fingo nemligen för närvarande samtidigt innehafva annan statens tjenst med lön och vara i åtnjutande af full pension från kassan.
Men att staten, som dock lemnade nära j af kassans Stats-Utskottets Utlåtande M 167. 27 inkomster, sålunda skulle bidraga till pensionerande af personer, som erhöllo fortfarande sysselsättning i statens tjenst, syntes vara lika stridande emot all princip i denna väg, som obilligt emot de många personer, som derpå blefvo lidande.
Det vore derföre icke orättvist, att endast ena hälften af pensionen utginge till den ännu tjenande, under det att den andra delen besparades kassan och användes för deras bergning, hvilkas försvagade krafter icke medgåfve dem att längre tjena det allmänna.
Likaledes skulle en fördel kunna beredas kassan derigenom, att minskning skedde i de högst aflönade och i sammanhang dermed högst pensionerade tjensternas antal, i afseende hvarpå motionären anmärkt, att Sverige vid 1855 års slut egde 5 å stat i tjenst varande och 5 pensionerade Amiraler.
Motionären, som derjemte till Utskottet aflemnat åtskilliga beräkningar i afseende på behofvet af anslag för den Amiralitets-krigsmans-kassan åliggande pensionering, har, på grund af hvad han sålunda antydt och upplyst, hemställt, det Rikets Ständer måtte anvisa ett förslags-anslag af högst 40,000 Ridr R:mt, för att i mån af behof användas till förbättring af pensionerna för gemenskapen vid Kongl. Maj:ts Flotta, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med ofvananförda grunder, och att Rikets Ständer måtte i underdånighet hos Kongl. Maj:t anhålla om utfärdandet af de reglementariska föreskrifter, som med afseende härå kunna vara af hehofvet påkallade.
Ehuru denna motion, genom den utredning af förhållandena med pensioneringen vid Kongl.
Majits Flotta, densamma innehåller, lemnar åtskilliga upplysningar till ledning för frågans bedömande, torde dock i detta ärende något hufvudsakligt beslut icke böra af Rikets Ständer fattas, eller anslag för ändamålet beviljas, innan en i vederbörlig ordning verkställd reglering af pensioneringen föregått.
Utskottet, sorn i föregående punkt tillstyrkt en underdånig framställning till Kongl. Majit om åtgärders vidtagande för ordnande af pensions väsendet för gemenskapen vid arméen, tror ock att regleringen af pensionerna för gemenskapen vid flottan lämpligen bör ske på samma gång, som vid arméen, och anser sig derföre, med anledning af nu ifrågavarande motion, endast böra hemställa, att Rikets Ständer, jemte förklarande, att något anslag uti ifrågavarande hänseende nu icke kan beviljas, måtte besluta en underdånig skrifvelse till Kongl. Majit, med begäran, det Kongl Majit täcktes låta i detta ämne verkställa erforderlig utredning, samt med anledning deraf vidtaga de åtgärder, hvarigenom pensioneringen af gemenskapen vid flottan må på ett lämpligt och verksamt sätt ordnas. 46io.
Uti en inom Borgare-ståndet af Herr F.
Rooth väckt motion, sora blifvit till Utskottet remitterad, har framställning skett, att, då det vore af vigt, icke blott för städerna, utan äfven för staten, att stadsfiskals-tjenstérna bestriddes af damp - 28 Siats-Utskottets Utlåtande M 167. liga och rörliga personer, dessa tjensters innehafvare, då de för ålderdom icke längre kunde sköta tjensterna, måtte beredas tillfälle att derifrån afgå, samt att, enär någon särskild pensions-inrättning icke funnes för kommunernas tjenstemän, Rikets Ständer ville, för befrämjande af ofvan antydda ändamål, berättiga stadsfiskaler att vinna inträde i Civilstatens pensions-inrättning.
Då stadsfiskaler äro aflönade af städerna sjelfva, samt det således tillkommer dessa, att om bemälde tjenstemäns pensionerande draga försorg, så, och enär dessutom delaktighet i Civilstatens pensions-kassa beror på medgifvande af delegarne i denna inrättning, anser Utskottet sig böra hemställa, att Herr Rooths motion icke måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
A7:b.
Uti motion, som af Ridderskapet och Adeln blifvit till Utskottet remitterad, har Herr Cederschiöld, F. A., föreslagit, att Rikets
Ständer måtte bevilja ett årligt anslag af 3,000 R:dr R:mt, att ställas till Kongl Sundhets-kollegii disposition, för att utdelas till pensioner åt ålderstigna och nödställda barnmorskor och till lämpliga belöningar åt sådana barnmorskor, hvilka gjort sig särdeles förtjenta af samhällets erkänsla, samt slutligen, om tillgångar dertill funnes, till aflöning åt barnmorskor i sådana församlingar, som äro så fattiga, att de icke sjelfva kunde aflöna dem.
Ehuru Utskottet icke kan förneka att, såsom motionären äfven anfört, de i landsorten anställda barnmorskors framtid är föga betryggad, samt att en ändamålsenligt ordnad pensions-inrättning eller af staten för vissa fall lemnadt understöd skulle i sin mån bidraga att afhjelpa detta förhållande, har dock Utskottet, enär staten redan, genom bekostandet af barnmorskornas bildning för deras kall, uppfyllt hvad densamma hufvudsakligen kan åligga, och det är kommunernas ovilkorliga skyldighet, att sjelfva bekosta barnmorskornas aflöning, samt, i följd deraf, äfven alt, viii deras ålderdom och oförmåga att sig sjelfva försörja, förse dem med det för deras lefnndsbehof nödvändiga uppehälle, ansett sig. med derjemte fästadt afseende å denna frågas outredda skick böra å motionen afstyrka bifall. 48:0.
Uti särskild till Utskottet remitterad nådig proposition af den 21 November förlidet år (N:o 29) har Kongl. Maj:t begärt, att Majoren i Arméen, Kapitenen och Riddaren Maurits Ludvif/ Leasing. som, född den 2 Augusti 1789, och, efter att hafva tjenat i Franska arméen, den 25 Februari 1814 mträdt i Svensk tjenst såsom Kapiten vid Regementet Royal Suedois, derifrån han blifvit transporterad först (i)l Konungens eget värfvade Regemente och derefter till sin nu innehafvande Kapitens-beslällning på stat vid Hallands Infanteri-bataljon, mätte, såsom af ålder och sjuklighet urståndsatt att sin tjenst förrätta, och då Iian, som, för bristande tillgång, ej kunnat inbetala ilo för vinnande af delaktighet i Armééns pensions-kassa stadgade Stats-Utsliottets Utlåtande M 167.
29 retroaktiv-afgifter, icke hade att påräkna att vid afskedstagande undfå pension från berörde kassa, ehuru han i ;3 år måst, enligt författningarne, årliga afgifter till kassan inbetala, berättigas, att, vid erhållande afsked från sin nu innehafvande Kapitens-beställning, från allmänna indragnings-staten för sin återstående lifstid såsom pension årligen uppbära ett hans Kapitens-lön motsvarande belopp af 600 Riksdaler B:ko, eller 900 R:dr Riksmynt.
Utskottet, som af handlingarne inhemtat, att följande Officerare vid f. d.
Regementet Royal Suedois, nemligen Förste Majoren, Öfverste-löjtnanten de Mottoni, Majoren, Friherre Koskull och Kapitenen Stjernstam, af Rikets Ständer vid särskilda tillfällen fått sig förunnad rättigheten att å allmänna indragnings-staten åtnjuta de löne-förmåner, som de vid erhållet afsked uppburit, får vid sådant förhållande och med afseende å Majoren Lessings långa och hedrande tjenstebana samt hans frams ridna ålder, obemedlade ställning och med vederbörligt läkare-betyg styrkta sjuklighet, hemställa, att bemälde Major må, när han från sin nu innehafvande Kapitens-beställning erhåller afsked, å Rikets allmänna indragningsstat uppföras med en årlig pension af 900 Riksdaler Riksmynt. 49:o. Enligt hvad Kongl. Maj:t uti en den 34 nästlidne Juli aflåten nådig proposition (N:o 421) behagat meddela, hade, sedan Rikets nu församlade Ständer, med bifall till Kongl. Maj:ts derom gjorda nådiga framställning, beslutat indragning af Registrators-tjensten i Kongl. Svea Ilof-rätt, innehafvaren af nämnde tjenst, Johan Christian Thulin, enär något förslag om bestämmande af pension för denna tjenste-befattning icke blifvit af Kongl.
Maj:t i sammanhang med stats-regleringen afgifvet, och då Thulin, som, i anseende till sin höga ålder af 74 år samt långvariga och trägna tjenstgöring, snart saknade förmåga att på nöjaktigt sätt vidare bestrida ifrågavarande tjenst, således vid afskedstagande! derifrån icke kunde erhålla större pension, än den lön, för närvarande utgörande 4-55 R:dr 30 sk. 4 r:st.
Banko, han på stat innehade, i underdånighet begärt, att från Rikets allmänna in dragnings-stat komma i åtnjutande af pension, antingen till det belopp, som hans löne-inkomster, enligt de två sista årens bevillnings-taxering, utgjort, eller ock det. som för de 2 Äldste Notarierne i Hof-rätten eller för Registratorer i Rikets högre embetsverk och kollegier blifvit af Kongl. Majit vid innevarande riksdag föreslaget.
Stats-kontoret, uti infordradt underdånigt utlåtande, hufvudsakligen anfört, att Thulins ordinarie lön, spanmålen derunder inbegripen, detta år uppgår till det belopp, sökanden uppgifvit, och att densamma, med afseende å högre spanmålspriser, torde stiga något deröfver; att Thulin, enligt gällande författningar, är berättigad till åtnjutande af pension, motsvarande denna lön, men att, då tjensten komme att vid omreglering af Hof-rättens löner indragas, Stats-kontoret ansäge Thulin böra för sina sannolikt få återstående dagar hugnas med en pension, som gjorde det 30 Stats-Utskottets Utlåtande JYi 107. möjligt för honom att kunna försörja sig med familj, samt Stats-kontoret, enär lagliga sportler utgöra en löne-förmån, hvilken, såsom Kongl. Brefvet den 9 Oktober 4849 visar, vid Lagmans-embetenas indragning tagits i beräkning, jemte förmälan att Thulin, om han styrkt, huru mycket sportlerna vid hans tjenst i medeltal utgjort, kunnat af Stats-kontoret förordas till åtnjutande af en lämplig pension, hemställt, att Kongl.
Hof-rätten måtte i frågan höras för att, efter verkställd utredning af nämnda förhållande, uppgifva det belopp, som skäligen borde läggas till grund för pensionens bestämmande; så har, efter det Hof-rätten upplyst, att Thulins löne-inkomster, utom ofvanomförmälda 455
R:dr 30 sk. 4 r:st., utgöras af dels den tillökning i lönen, som under de sednare åren blifvit, af de medel Rikets Ständer anslacit till förbättring af Hof-rättens tjenstemäns löner, honom tilldelad med 253 R.dr 32 sk., dels Thulin tillkommande ersättning för mistad andel i domskisen, 300 R:dr, dels ock lösen för förmyndare-bevis, revisions-protokoller och afskrifter, hvilken sistnämnda lösen Hof-rätten väl ej vore i tillfälle att till beloppet uppgifva, men hvilken syntes motsvara hvad Thulin till innevarande års Bevillnings-taxerings-kommitté uppgifvit, eller 384 R:dr 32 sk., allt Banko, samt
Hof-rätten derjemte tillstyrkt alt blifvande pensionsbeloppet måtte upptagas till 2,500 R.dr Riksmynt, Kongl. Maj.t, med afseende å hvad sålunda förekommit och Stats-kontoret i underdånighet yttrat, samt då den ringa ordinarie lön af omkring 450 R:dr Banko, som Thulin nu innehade och, enligt gällande författningar, vore berättigad att vid afskeds-tagandet såsom pension bibe hålla, syntes vara alldeles otillräcklig till eget och hans talrika familjs underhåll, föreslagit, att Thulin, som är född 4787, blifvit Auskultant i Götha Hof-rätt år 4807, Kanslist i Svea Hof-rätt år 1819 och år 4832 befordrats till Registrator derstädes, samt således uppnått 70 års ålder, deraf han varit 50 år i Statens tjenst, måtte, såsom tillika varande obemedlad, tillförsäkras, att, vid afskedstagandet från Registra tors-tjensten, varda uppförd å Rikets allmänna indragnings-stat till åtnjutande af en årlig pension stor 2,000 R:dr Riksmynt; och har Utskottet ansett sig böra tillstyrka Rikets Ständers bifall till detta Kongl.
Majrts nådiga förslag 50:o. Sedan, uti en af Kongl. Krigs-kollegium till Kongl. Maj:t insänd, af Cheferne för Jemtlands Fält- och Hästjägare-korpser förordad, ansökning, Regementskommissarien vid Jemtlands f. d.
Fältjägare-regemente, Fältkamereraren Salomon Grundal, i underdånighet anhållit, att, då han, som är född 1793 och inträdt i allmän tjenst år 1819, numera, enligt ansökningen bifogade prest- och läkare-betyg, med hustru och 2 minderåriga barn befunne sig i behöfvande omständigheter samt genom ålder och sjuklighet vore alldeles oförmögen att sin tjenst förrätta eller att med arbete till sitt lifs uppehälle bidraga, Kongl. Majit nådigst måtte hugna sökanden, efter afskedstagandet, för sin återstående lifstid med årlig pension, och Kollegium, jemte anmälan, att Kollegium, uppå Grundals begäran, under den 10 Juli 1855 Stats-Utskottets Utlåtande M 167. 31 entledigat honom från hans då innehafvande Regements-kommissarie-befattning, för egen del i underdånighet anfört, att, enär nämnda befattning icke varit förenad med lön på stat, utan endast med arfvode, Kollegium väl ansåge
Grundal sakna rättighet att vid sådant arfvode efter afskedet bibehållas, men då, efter det Kongl. Maj:t, genom nådigt bref den 27 Mars 1830, förklarat, att de dåvarande Mötes-passevolanskommissariaterna borde upphöra, den förmån beviljades samtlige vid kommissariaterna anställda Intendenter, Kamererare, Kanslister och Kammarskrifvare, att med innehafvande löner och inqvarterings-penningar förflyttas å indragnings-stat, hvaremot Kommissarierne, och bland desse Grundal, placerades till fortfarande tjenstgöring vid Regementena utan rätt till lön eller pension vid afskedstagandet, kunde Kommissarierne, i jemförelse med Passevolans-kommissariatens öfrige tjenstemän, anses särdeles vanlottade, hvarföre, i betraktande häraf, och med afseende å öfriga för Grundal förekommande bevekande omständigheter, Kollegium hemställt, att Grundal, som varit i åtnjutande af vanligt Regements-kommissarie-arfvode, 266 R:dr 32 sk.
Banko om året från indelta arméens nya Mötesfond, måtte med samma belopp för sin återstående lifstid uppföras å förenade
Mötes-passevolans-fondens indragnings-stat för f. d. Passevolans-kommissariatens tjenstemän, har Kongl. Maj:t, som ansett
Sig icke kunna, emot föreskrifterna i Kongl Brefven den 27 Mars 4830 och den 27 Augusti 483 1, angående de vid Passevolans-kommissariaten anställde tjenstemäns aflönings-vilkor, bifalla den af Krigs-kollegium sålunda till förmån för f. d. Regements-kommissarien
Grundal gjorda underdåniga hemställan, likväl, i betraktande af de för bemälde Grundal förekommande bevekande omständigheter, och då Rikets sednast församlade Ständer, uppå Kongl. Maj:ts derom gjorda nådiga framställning, medgifvit Regementskommissarien vid Skånska Hussar- och Dragon-Regementena J. L. Aberg, hvilken, lika med Grundal, förut varit anställd vid f. d. Passevolans-kommissariaten och icke eller egt någon grundad rätt till pensions erhållande, att från Rikets allmänna indragnings-stat åtnjuta ett emot den innehafda Regements-kommissarie-aflöningen svarande belopp, uti särskild nådig proposition af den 24 November föriidet år
(M 30) begärt, att Rikets Ständer ville medgifva, det f. d. Regements-kommissarien Grundal må berättigas att, med beräkning från månaden näst efter den, uti hvilken han från Regements-kommissarie-befattningen entledigades, under sin återstående lifstid från allmänna indragnings-staten uppbära ett belopp af 266 R:dr 32 sk.
B:ko, eller 400 R:dr R:mt årligen, motsvarande det med nämnde befattning förenade arfvode.
Utskottet har tagit denna fråga i öfvervägande och får, med afseende å de i den nådiga propositionen anförda skäl. tillstyrka Rikets Ständers bifall till högstberörde nådiga framställning. 54:o.
I anledning af Landsfiskalens i Södra distriktet af Hallands län Isak Ulrik Olofanders hos Kongl. Maj:t i underdånighet gjorda ansökning, att, då han, hvilken tjenstgjort 4 9y år såsom Länsman i Faurås härad af Warbergs fögderi i 32 Stats-Utskottets Utlåtande M 167. nämnda län och derefter 26^ år såsom Landsfiskal dels i Stockholms och dels i förstnämnda län, numera vid 70 års ålder saknade fömåga att med vederbörlig drift sköta sin befattning och således vore nödsakad att inom kort tid från tjensten begära afsked, samt Motander under sin tjenstetid, i egenskap af Landsfiskal, icke åtnjutit någon derför af Staten anslagen lön och af de derunder honom beredda tillfälliga inkomster, hvilka åtgått för uppehälle åt honom, hustru och 8 barn, deraf sju numera aflidit, icke kunnat bespara något till egen och hustruns samt en oförsörjd, vanför dotters framtida bergning, Kongl.
Majt täcktes i nåder bevilja sökanden pension å allmänna indragnings-staten, har Kongl.
Majt, efter det Justitiekanslern och Kongl.
Stats-kontoret med underdåniga utlåtanden i ämnet inkommit, uti till samtliga Riks-stånden den 12 nästlidne Februari aflåten, till Utskottet remitterad, nådig proposition (M 64) föreslagit, att Motander, hvilken icke är berättigad till pension å allmänna indragnings-staten, måtte, med afseende derå att han varit anställd i Statens tjenst den långa tiden af 46 år, hvarunder han i 19i år innehaft sådan befattning, som af pensionsrätt åtföljes, vid afskedstagandet från landsfiskals-tjensten å nämnda stat uppföras till erhållande under sin återstående lifstid af en oafkortad årlig pension till det belopp, länsmän för närvarande åtnjuta eller 200 R:dr Banko, att utgå från och med månaden näst efter den, uti hvilken afsked af Motander erhålles; och tillstyrker Utskottet, på de af Kongl. Majit anförda skäl, att högstberörde nådiga framställning äfven må vinna Rikets Ständers bifall. 52:o.
Sedan, uti en till Kongl Majit ingifven ansökning, t. f. Kommendanten och Direktören vid straff-fängelset i Warberg, Majoren Guslaf Wilhelm Gyllenlmnmar, i underdånighet anhållit, att, då han, som ifrån Augusti månad år *1848 i berörde egenskap varit vid straff-fängelset anställd, under sin tjenstgöring derstädes blifvit genom slag i hufvudet af en i fängelsets murbruksqvarn befintlig svängbom obotligt skadad till sin helsa, samt sökanden, efter en tjenstetid af 45 år och vid en ålder af mer än 61 år, jemte hustru och 6 oförsörjda barn, befunne sig utan enskild förmögenhet, Kongl. Majit, då genom läkarebetyg tillika kunde styrkas, att han, till följd af omförmälda skada vore urståndsatt att sina befattningar vid fängelset bestrida, måtte å allmänna indragnings-staten bereda sökanden pension till det belopp, söm motsvarade den lön och det arfvode han, såsom t f. Kommendant och Direktör vid fängelset åtnjuter; så har, efter det ej mindre Fångvårds-styrelsen, än Kongl. Stats-kontoret blifvit häröfver hörde och Styrelsen, jemte anmälan att Gyllenhammar, hvilken såsom t. f.
Kommendant uppbär ett årligt arfvode af 200 Ridr Biko, under den tid af omkring 8 år, han förestått rikets största fängelse för lifstidsfångar, ådagalagt särdeles nit och skicklighet, tillstyrkt, att han, som under tjenstgöringen vid fängelset, utom den ofvannämnda skadan, jemväl ådragit sig nästan obotlig ögonsjukdom och enligt intyg af läkare nu vore oförmögen till vidare tjenstgöring, måtte undfå S'ats-Utskottets Utlåtande JY$ 107. 33 undfå pension, motsvarande den aflöning han såsom Fängelse-direktör uppbär eller 800 R:dr B:ko, Kongl. Majit, med afseende å hvad sålunda förekommit och de vitsord Fångvårds-styrelsen meddelat, uti nådig proposition af den 12 nästlidne Februari (JVs (36) behagat föreslå Rikets Ständer, det Majoren Gyllenhammar må, när Kongl. Majit linner godt förordna att hans befattning såsom Kommendant och Direktör vid straff-fängelset i Warberg skall upphöra, för sin återstående lifstid å rikets allmänna indragnings-stat åtnjuta en oafkortad årlig pension af 800 Ridr Biko.
Af de den nådiga propositionen bilagda handlingar inhemtas, att Gyllenhammar, som är född den 27 Oktober 1794, blifvit antagen till Fourir år 1808 vid Bohusläns landtvärn och år 1811 vid Wendes Artilleri-regemente, från hvilket regemente, der Gyllenhammar år 1815 i nåder utnämndes till Under-löjtnant, han år 1818 undfått afsked med rättighet att i Arméen qvarstå, hvarefter han år 1828 erhållit transport till Gottlands National-beväring, inom hvilken korps han år 184-3 vunnit befordran till Kapiten, och att Gyllenhammar, sorn deltagit i fälttågen i Tyskland och Norrige åren 1813 och 1844, samt, för ådagalagd tapperhet, blifvit med medalj benådad, sedermera ifrån den 15 Augusti 1848 bestridt ofvannämnda Direktörs- och Kommendants-befattningar; varande det i utfärdade attester, dels af Medicine Doktorerne J. G. Arrhenius och J.
Strömqvist, af hvilka den förre är anställd såsom Läkare vid Straff-fängelset, intygat, att Majoren Gyllenhammar, till följd af den i ansökningen omfönnälda olyckshändelse, måste anses vara obotligen skadad till framtida helsa och möjligen äfven till lifvet, och dels af Doktor Strömqvist ytterligare vitsordadt, att Gyllenhammar, som två gånger lidit af svår ögon-inflammation, till följd af detta lidande, hvilket han efter all sannolikhet ådragit sig under utöfning af direktörs-befattningen, är till synförmågan mycket försvagad och troligen kommer att alldeles förlora denna förmåga, om ännu ett återfall inträffar.
Med afseende å hvad sålunda blifvit upplyst och då det lärer få antagas, att Fängelse-direktören, Majoren Gyllenhammar numera är urståndsatt, att med den kraft och ihärdighet, som erfordras och han förut städse ådagalagt, vidare utöfva denna maktpåliggande, med mycken ansträngning förenade tjenst, finner Utskottet sig böra tillstyrka, det Rikets Ständer måtte bifalla, att Majoren Gyllenhammar, då han erhåller afsked från sin nu innehafvande befattning vid Warbergs fängelse, å allmänna indragnmgs-staten uppföres till erhållande af en årlig pension af 1,200 R.dr Ruut, att utgå från och med månaden näst efter den, då afskedet beviljas. 53:0.
Kornetten A J Enström, 65 år gammal, hade hos Kongl. Majit i underdånighet anhållit, att han, som dels i 25 års tid tjenstgjort vid Lifgardet till häst och derunder bivistat fälttågen i Finland åren 1808 och 1809, och i Tyskland och llih. till R.
I Afd. 3 Band. 13 Haft. 5 34 Stats-Utskottets Utlåtande M 107.