Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I följd häraf varder Betänkandet i dess förra skick vördsamt öfverlem— nadt till förnyad pröfning af de respective Riks-Ståndsom detsamma återremitterat.
Herr Friherre Cederström och Herr Lagergren: hafva emot detta beslut sig reserverat, under åberopande af den senares vid; förra Betänkandet, fogade serskilda yttrande. Lag-Utskottets Utlåtande, N.o 76. 5 N:o 76.
Ank. till Exp. Utsk. den 21 Juli, kl. 7 e. ra.
Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 46, öfver väckta motioner om ändring af 24 Cap. 8 S-i 34 Gap. samt 35 Gap. 1 S- Missgernings-Balken.
Enligt ankomne Protocolls-utdrag, hafva Högvördiga Preste-Ståndet och Välloflige Borgare-Ståndet bifallit Lag-Utskottets omformälda Betänkande, hvaremot Högloflige Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda Bonde-Ståndet åtérremittehit detsamma, Lili följd af anmärkningar, som Herr Friherre Cederström, Jacob, Herr Cederschiöld, Robert Theophron, Herr von Qvanten, Herr Palmcrantz, Johan Mauritz, Riksdags-Fullmägtige Sven Heurlin från'
Län, Nils Persson från Örebro Län, Nils Strindlund från Vester-Norrland, med flere, deremot framställt.
I hufvudsaklig öfverensstämmelse med hvad Herr Cederschiölds vid förra Betänkandet fogade reservation innehåller, har dervid blifvit anfördt, dels att Utskottet bordt biträda Herr Cederschiölds motion, som afser, att de i Lag-Gömiléens förslag till allmän Criminal-Lag utsatta påföljder af straff-arbete och fängelse måtte antagas för ej mindre- vapens dragande i oträngd t mål, än ock den i 34 Cap.
Missgernings-Balken af nu gällande
Lag omformälda personliga misshandling, dels att de- förhöjda straff, som Utskottet för nämnde förbrytelser föreslagit, borde ytterligare skärpas.
Hvad anmärkningen i förra afseendet beträffar, får Utskottet, under åberopande af de motiv, som förra Betänkandet innefattar, vördsamt erinra: att det af Lag-Comilen antagna nya straff-system hufvudsakligen är grundadt på införandet af correctionella straff för brott, derå dödsstraff ej följer; att, angående verkställigheten af de för sådant ändamål föreslagna frihets-straff, som bestå af två slag, nemligen straff-arbete och fängelse, hvilket senare åter indelas i enkelt fängelse, ensligt fängelse och fängelse vid vatten och bröd, sådana föreskrifter äro meddelade, som, för att kunna iagttagas, ovillkorligen fordra total förändring af de nuvarande fängelserne, samt att följagtligen den närvarande bristen på tjenliga straff - 6 Lag-Utskottets Utlåtande, N:0 ~6. inrättningar utgör ett bestämdt hinder för bifall till Herr Cederschiölds motion, äfven om den deruti uttryckta princip gillas.
Deremot och så vidt en straff-förändring, utan rubbning i det inbördes förhållandet emellan serskilda brott och straffen derför, kunnat ske, har Utskottet sökt tillfredsställa det erkända behofvet af skärpning i straffen för ifrågastälde brott, genom tillstyrkandet icke allenast af en betydlig förhöjning i böterne för vapens dragande i oträngdt mål, utan ock att, i stället för böter, urbota bestraffningar af fängelse vid vatten och bröd skola ådömas för den personliga misshandel, sorn i i, 2 och 3 §§. af 34 Cap. Missgernings-Balken omtalas.
Några mera lämpliga och för närvarande antagliga straff-bestämmelser hafva ej eller blifvit uppgifna; och då man anmärkt, att dylik misshandel fordrade att strängare straffas, än Utskottet föreslagit, synes uppmärksamhet ej blifvit fästad derpå, att densamma på nämnde ställen i Lagen förutsättes hafva tillkommit i bråd skillnad, samt att, om den utöfvas emot någon, som blifvit med våld fasttagen för att misshandlas, brottet ikläder sig egenskapen af nidings-verk och, enligt 12 Cap. 2 §.
Missgernings-Balken, straffas med döden.
I öfrigt är af Herr Palmcrantz yttradt, att Utskottet i sitt förslag skall origtigt utfört graderne af fängelse-straffet vid vatten och bröd, samt att rättelse deruti borde ske, sedan Utskottets Betänkande N:o 4r, angående förändrade grunder för böters förvandling till dylikt fängelse, blifvit bifallet.
Som meningen med denna anmärkning synes vara, att fängelsestraffet bordt af Utskottet beräknas sålunda, att det, enligt nyssnämnde grunder, i hvarje fall motsvarat de i berörde lag-rum utsatte såramålsböter, får Utskottet tillkännagifva, att icke endast beloppen af samma böter, utan jemn väl förbrytelsernas beskaffenhet blifvit afsedda, då Utskottet bestämt olika grader i de urbota fängelse-straffen; vid hvilket förhållande dessa straff-bestämmelser varit oberoende af de grunder, som Domstolarne, vid förvandling af böter till fängelse vid vatten och bröd, böra följa.
Till följd af delta allt, och då Betänkandet vunnit två Riks-Stånds bifall, anser Utskottet sig icke böra göra någon förändring uti det förra förslaget, hvilket alltså ånyo vördsamligen underställes Högloflige Ridderskapets och Adelns samt Hedervärda Bonde-Ståndets pröfning.
La”-Ulskottets Utlåtande, N.o 77. 7 N:o TT.
Ank. tili Exp. Utsk. den 21 Juli, kl. 7 e. m.
Utlåtande, i anledning af återremiss utaf Utskottets Betänkande, N:o 47, öfver väckt motion om ansvars stadgande för inslående af fenster.
Enligt ankomne Protocolls-utdrag, hafva Högvördige Preste-Slåndet oell Hedervärda Bonde-Ståndet bifallit detta Betänkande, hvaremot detsamma blifvit från Höglofl.
Borgare-Ståndet till Lag-Utskottet återremitteradt, på grund af anmärkningar, som Herr Friherre Cederstöm, Jacob, Herr Bagge och Herr Christierson framställt.
Dervid äro åberopade de vid Betänkandet fogade reservationer, hvilka hufvudsakligen innehålla, dels att Utskottets förslag, enligt hvilket fensterinslagning, verkställd uppsåtligen, af ondska eller öfverdåd, skulle straffas med böter från 6 R:dr 32 sk. till i3 R:dr 16 sk., samt, om det skedde mer af okynne, än ondska, med 3 R:dr 16 sk. böter, icke öfverensstämde med 20 Cap. 6 §.
Missgernings-Balken, som förmår, att den, som kastar in i annan mans hus, gård eller farkost, sten, stång eller annat, att dermed skada göra, skall plikta endast fem daler, hvadan detta lagrum borde ändras, eller Utskottets förslag, i afseende på bötes-beloppet, derefter lämpas; dels att bestraffningen borde blifva urbota för den, som, i uppsåt att skada, inslår fenster med sten eller annat, sorn kan vara lifsfarligt; dels att Domaren, för de i nämnde §. omförmälde fall, skulle komma i ovisshet, om han borde tillämpa samma §., eller den af Utskottet föreslagna Författning, eller ock begge förenade; dels ock att förslaget borde erhålla ett tillägg, hvarigenom straff, såsom för hemfridsbrott, blefve stadgadt för den händelse, att flere sälla sig tillsammans, att ifrågavarande förbrytelse begå; äfvensom Herr Christierson ansett, att någon högre gradation i bestraffningen borde finnas, emedan till exempel alla fenstrens inslående i ett större hus vore en svårare förbrytelse, än att den skulle få med i3 R:dr 16 sk. böter försonas.
I anledning, häraf, får Utskottet anföra följande:
Det lagförslag, som Utskottet afgifvit, handlar om sådane, icke sällsynta, tilldragelser, att okynnige personer, i hemlighet och merendels under skydd af mörkret, inslå fenster, endast i ändamål att, genom denna, 8 Lag-Utskottets Utlåtande , N.-o ~8. lätt ^verkstalida skadegörelse å egendom, tillkännagifva misshag och ovilja emot annan.
Det lagrum åter, eller 20 Gap. 6 §.
Missgernings-Balken, hvarpå anmärkningarne syfta, belägger med straff blotta försöket till ett fredsbrott, sorn, derest skada å person sker, medför serskilda ansvars-påföljder för fredsslöraren.
Denna, uti Jagens nyss åberopade rum, stadgade bot af fem ‘daler, är således satt å sjelfva försöket till skadegörelse, hvaremot det förslag, Utskottet framställt, afser en förbrytelse, som, derigenom, att fensterinslagning sker, nått sin fullbordan.
Vid sådant förhållande skulle Utskottet förmena, att straffbestämmelserna uti begge dessa olika fall icke ovillkorligen böra vara enahanda, än mindre synas kunna i tillämpningen förvexlas.
Stadgandet af urbota bestraffning för den, som på ifrågavarande sätt sig förgått, skulle innefatta en alltför stor afvikelse från de grunder, som i lagen äro följda vid straffs bestämmande för dermed jemföriiga förseelser; och en ytterligare straffgrad för de fall, att våld sker å flera fenster påen gång, eller af flere personer tillsammans, synes, i betraktande af brottets beskaffenhet, icke vara lämplig eller behöflig.
På dessa skäl, och då härtill kommer, att Betänkandet vunnit två RiksStånds bifall, kan Utskottet ej frångå sitt förra förslag, hvilket alltså oforändradt å nyo underställes de respective Riks-Slånds pröfning, som Betänkandet återförvisat.
Stockholm den 21 Juli lÖ/jo.
Herr Friherre Cederström har åberopat sin emot förra Betänkandet afgifne reservation.
O N:o 78.
Ant. till Exp. Utsk. den 21 Juli kl. 7 e. m.
Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande, N:o 48, öfver väckta motioner om åtskilliga ändringar i Concurs-lagen.
Högvördige Preste-Ståndet samt Hedervärda Bonde-Ståndet hafva bifallit omförmälde Betänkande i dess helhet; äfvensom de öfriga två respective - L a "‘-Utskottets Utlåtande, 7\T:o 7 8. 9 tive Riks-Stånden godkänt detsamma, utom livad angar frågan om tillhakaflyttande af rättegångs-timman vid Härads-Rält i concurs-mål, uti hvilken del Betänkandet blifvit afslaget af Vällofl.
Borgare-Ståndet samt återremitteradt af Höglofl.
Ridderskapet och Adeln, der anmärkningar äro framställde: 1:0 af Herr Friherre Cederström, Anders, som, i öfverensstämmelse med sin vid förra Betänkandet fogade reservation, yttrat, att den i Concurs-lagens 5 Cap. 67 §. af Utskottet tillstyrkte förändring, hvarigenom nämnde timma skulle bestämmas till kl. 4 istället för kl. 7 eftermiddagen, vore olämplig serdeles för dem af allmogen, som bodde så långt från Tingsstället, att de, för att hinna fram innan den förra timman, måste resa från hemmet dagen förut, och nödgas Tillbringa natten på Tings-stället, hvilket föranledde till kostnader, tidspillan och måhända äfven dryckenskap; samt 2:0 af Herr Friherre Raab, Adam Ckristian, hvilken ogillat berörde förändring, på den grund, att folket hunnit vänja sig vid den nu stadgade yttersta tiden lör bevakning af fordringar i concurs-mål å landet, och att om ett nytt lagbud utfärdades, osäkert vore, huruvida detsamma blefve så allmänt kändt, att icke en och annan derom saknade kunskap, samt ginge sin fodran förlustig.
Hvad sålunda blifvit anfördt, har Utskott t i öfvervägande tagit; men då det i allmänhet ej kan vara af större svårighet för parter, att vid Tingsstället infinna sig kl. 4. än kl. 7 eftermiddagen, äfven om de på något afstånd derifrån äro boende, samt den af Herr Friherre Raab förmodade 0- Jägenhet ej lärer vara att befara, emedan lagförändringen, om den antages, kommer att; i vederbörlig ordning kungöras; så finner Utskottet icke skäl att frånträda dess förra Betänkande, hvilket alltså i den återförvista delen oförändradt varder till Höglofl.
Ridderskapet och Adeln vördsamligen återlemnadt.
Herr Friherre Cederström, Anders, har reserverat sig emot Utskottets beslut på de skäl, som här ofvan finnas upptagne, och af Friherren blifvit anförde.
Prot. 1840- 7 Sami. 1 A/d. 22ldra Haft. 2 10 Lag-Utskottets Memorial, IY:o 'jg, och Betänkande, IV;o So. N:o 79.
Ank. till Exp. Ulsk. den 21 Juli, kl. 7 e. m.
Memorial, i anledning af återremiss utaf Utskottets Betänkande, N:o 5o, öfver väckta motioner om ändringar i 1J Cap. 2 §.
Rättegångs-Balken, och de dertill gjorde tillägg.
Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda Bonde-Ståndet hafva till Lag-Utskottet återremitterat nämnde
Betänkande på grund af deremot framställde anmärkningar; men som Utskottet uti detsamma förklarat, alt Utskottet ej kunde tillstyrka alt de i ämnet väckta motioner må till någon åtgärd föranleda; och denna åsigt blifvit af de öfriga två respeclive Riks-Stånden, genom bifall lill Betänkandet, godkänd, i följd hvaraf frågan, jemlikt 87 §•
Regerings-formen, förfallit; så lärer något yttrande öfver berörde anmärkningar ej erfordras; hvilket Utskottet skolat vördsamligen anmäla för de respective Riks-Stånd, som Betänkandet återförvisat..
Stockholm den 21 Juli 184,0- N:o 8(T.
Ank. till Exp; Utsk. dfen 21 Juli, kl. 7 e. m; Betänkande, dels i anledning, af erhållne återremisser på Utskottets Utlåtande,.
N:o 53., rörande väckt motion om upphof vande eller ändring af i3 $. af Kongl.
Förordningen den i3 Juli 1818, angående inteckning i fast egendom, dels öfver de, i sammanhang medi åter remis seme ^framställda^ förslag till ändring af 4 Cap. 4 Jorda-Balken, och Kongl.
För or d ningarne den i3 Juni t8oo■>, i fråga om lagfart och börd, samt städsel och lego af jord på landet.
Sedan, vid behandling af Anders Larssons från Westmanland motion om upphäfvande af i3 §. i Kongl.
Förordningen den i3 Juli 1818,. eller sådan ändring i densamma, att fastighets-egares och intecknings-hafvares.
Lag-Ulskotlels Betänkande, N.o 80.
11 ömsesidiga rättigheter blefvo närmare bestämde, ännu är fallet, Lag-Utskottet, i dess Utlåtande, N:o 53, förklarat, att Utskottet väl önskat att kunna medverka till det i motionen antydda ändamål, genom framläggande af ett förslag, till innehållet lika med det af Lag-Utskottet å förra Riksdagen meddelade, men att någon åtgärd, i anledning af motionen, för närvarande ej kunde af Utskottet tillstyrkas, enär berörde fö)slag afsåge- ändring jemväl i öfrige här ofvan om förmälde- lagrum och författningar, elem motionären icke vidrört; så har Utlåtandet, enligt ankomne Protocolls-utdrag, blifvit bifallet af Hedervärda Bonde-Ståndet;. men deremot återremitteradt af de öfrige respeclive Riks-Stånden, hvarest Herrar Palmcrantz, Johan Mauritz, Cederschiöld, Robert Theophron, Friherre Leijonhufvud, Abraham, Cederschiöld, Per Gustaf, Doctor Björkman och Halling gjort framställningar, åsyftande, att Utskottet skulle anse sig oförhindrade föreslå alla de lagbestämmelser, som för vinnande af berörde ändamål erfordrades; äfvensom Herr Halling väckt en serskild, lill Utskottet remitterad motion, innehållande enahanda förslag i ämnet, som Lag-Utskottet å sistförflutne Riksdag afgaf, och hvilket i det nu återförvista Utlåtandet finnes ordagrant in föl dt.
I följd häraf får Utskottet,, hänvisande till hvad, som i förra Utlåtandet är anfördt, till stöd för en förändrad lagstiftning uti ifrågavarande afseende vördsamt hemställa t att med ändring af 4 Cap. 4 Jorda-Balken, för den händelse, dä två köpare, till hvilka samma fastighet blifvit af en säljare öfverlåten , vid serskilda tillfallen söka lagfart, Kongl.
Förordningen, angående lagfart och börd af jord på landet den i3 Juni 1800, i fråga om företrädesrätt emellan köpare och säljarens borgenär, som efter försäljningen söker inteckning, samt Kongl. Förordningen af sistnämnde dag, rörande städsel och tego af jord på landet, 3:dje mom. hvad angår viss tid för intecknande af arrende-contract, . och med upphäfvande af i3 i Kongl. Förordningen den i3 Juli 1818,, om inteckning i fast egendom, förordnas måtte sorn föijer:: 1:0
Öfverläder någon sin eganderätt till fast egendom åt två, stånde den öfverlåtelse fast, derå lagfart först sökes; dock att, om två söka lagfart ä samma dag i staden eller vid samma Ting å landet, den öfverlåtelse är gällande, som först skedde.
Sökes inteckning, till säkerhet för njttjande-rätt till fastighet å landet, 12 Lag-Utskottets Betänkande, N.o 80. den egaren åt två upplåtit, vare om dessas inbördes rätt Lag samina. 2:0
Har, innan lagfart sökes eif den, som egande rätt till fast egendom förvärfvat, förre egarens borgenär, eller, om fastigheten är å landet, den, åt hvilken nyttjande-rätten är af förre egaren upplåten, i egendomen sökt inteckning; då skall ej nye egarens anspråk ligga i vägen för inteckningen, utan må han, för hvad han förlorar, hålla sig till sin fångesman.
Sökes å samma dag i staden eller vid samma Ting ä landet, både inteckning och lagfart, vike intecknings-sökanden f ör den, som eganderätten förvärfvat. 3:o Söker någon lagfart, i grund af företedd handling, som hans egen åtkomst visar, men kan ej genast så slyrka förre ega-' rens åtkomst, att lagfarten beviljas må; varde hans ansökning ej dess mindre i lagfarts-protocollet tecknad.
Fullgör han sedan å landet sist vid det allmänna Ting, sorn infaller näst efter tre månader, och i stad inom tre månader, hvad till lagfartens vinnande nödigt är, eller stemmer han sin talan inom den tid till Hatten in; då må ej det inträffade dröjsmålet med lagfartens beviljande honom till förfång lända; försummar han, hvad nu sagdt är, eller åstadkommes ej medelst omförmälte rättegång den bevisning, som för lagfartens beviljande erfordras, vare den gjorda ansökningen förfallen.
Slockholm den 21 Juli i84o. s sr <o ernson***.
TIIYCKT IIOS J. A. WALLDÉN, 18 40- Lag-Utskottets Betänkande, IV;o 81. 1 N:o 81.
Ank. till Exp. Utsls. den 24 Juli, kl. % 12 f. m.
Betänkande, i anledning af väckte motioner, dels angående Förmyndare-Kamrars inrättande i städerne och på landet, dels oek om ändring i lagens st ad g anden, rörande de tysta förmonsrätterne.
Till Lag-Utskottets handläggning hafva Höglofl.
Ridderskapet och Adeln, Vällofl. Borgare-Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet öfverlemnat åtskillige motioner, hvaruti föreslås: l:o att, till skyddande af omyndiges egendom, Förmyndare- eller Utrednings-Kamrar måtte stiftas, eller andra åtgärder vidtagas, hvarigenom en säker tillsyn öfver fullgörandet af förmyndares förvaltningsoch redovisnings-skyldighet beredes; och 2:o att de så kallade tysta förmonsrätter, som lagen i 17 Gap. HandelsBalken tillägger vissa der uppräknade fordringar framför intecknade, måtte upphöra.
Det förra yrkandet har blifvit framstäldt hufvudsakligen i ändamål att underlätta framgången af den senare frågan, så vidt den rörer ändring i föreskrifterne, angående omyndiges förmonsrätt i förmyndares fastighet; äfvensom någre af motionärerne ansett dylik ändring ej höra ske med annat villkor, än att vården om de omyndiges medel ställes under en strängare uppsigt, än den i nu gällande lag stadgade.
Af sådan anledning finner Utskottet ifrågavarande ämnen böra i ett sammanhang behandlas; med anmälan hvarom Utskottet nu går att för de väckta motionernes innehåll närmare redogöra.
Angående Förmyndare-Kamrars inrättande äro hemställanden gjorde af: a) Herr Hjerta, Lars, hvilken erinrat, hurusom Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse den 1 December 1834, med anledning af väckt fråga om Förmyndare-Kamrars inrättande, ej mindre å landet, än i de städer, der sådane icke förut funnos, anfört, att Rikets Ständer nogsamt insågo, att en säkrare controll å förmyndare, än den, som egde rum till skyddande af omyndigs egendom, vore af behofvet påkallad, serdeles bland Bih. till R, St, Brot. 1840. 7 Sami. i A/d, 23 Haft, 1 2 Lag-Utskottets Betänkande, N\o 81. allmogen, uti hvilken samhällsclass en person ofta kunde innehafva flere förmynderskap utan att dock kunna hvarken räkna eller skrifva, samt att inrättandet af Förmyndare-Kamrar syntes kunna befordra det åsyftade ändamålet; hvadan Rikets Ständer i underdånighet anhöllo, att förslag till Förmyndare-Kamrar måtte af dertill utsedde skicklige personer utarbetas och genom Kongl. Maj:ts Befallningshafvande öfveriemnas till Rådstufvuoch Härads-Rätterne, med föreskrift att i vanlig ordning sammankalla städernes invånare och deputerade från hvarje socken, för att välja Committerade till förslagets granskning och att afgifva yttranden om möjligheten och ändamålsenligheten af omförmälde inrättningar; äfvensom Rudstufvu-Rätterne samt
Doinhafvanderne på landet borde med utlåtanden i frågan inkomma; och yttrade Rikets Ständer den underdåniga förhoppning, att, sedan förslaget, tillika med hvad dervid anmärkts, blifvit af Högste
Domstolen granskadt, vid denna Riksdag få afvagta Kongl. Majrts Nådiga Proposition i ämnet.
Då likväl, enligt hvad bilagorna till Justitise-Ombudsmannens vid denna Riksdag afgifna Embetsberättelse utvisade, omförmälde underdåniga anhållan ej vunnit annat afseende, än att den underdåniga skrifvelsen blifvit öfverlemnad till Comiteen för åtgärders vidtagande i afseende på nya lagförslaget, hemställde motionären, att Rikets Ständer måtte uti ytterligare underdånig skrifvelse förnya deras å förra Riksdagen gjorda begäran om Nådig Proposition uti förevarande ämne. b) Riksdagsfullmägtigen Johannes Andersson från Upsala Län, som afgifvit ett förslag, hvilket hufvudsakligen afser inrättandet i hvarje fögderi af en Sparbank, der omyndiges medel borde förräntas, och i hvarje härad af en Utrednings-Kammare, som skulle hafva vård om de omyndiges egendom, så att förmyndares befattning egentligen inskränktes till omsorgen om de omyndiges uppfostran.
I frågan om de tysta förmonsrätterne äro förslag framställde af: a) Herr Olof Wijk, som yrkat, att Kongl.
Maj:ts under den 1 Mars 1834 aflåtne, men af Rikets då församlade Ständer icke bifallna, Nådiga Proposition, angående ändring af 8, 9 och 10 §§ samt förklaring af 2 § i 17 Cap. Handels-Balken, nu måtte af Rikets Ständer varda antagen; lydande samma Nådiga Proposition sålunda: ”Kongl.
Maj:t har funnit, det klagan blifvit förd öfver det misstroende emot intecknings-säkerhet, som vållas af den förmonsrätt till betalning, som lagen i 17 Cap. 8 § Handels-Balken i vissa fall tillägger der uppräknade fordringar, framför de intecknade.
En långifvare, som ej har annan säkerhet att trygga sig vid, än erbjuden inteckning och som icke vill äfventyra att se detta, måhända Lag-Utskottets Betänkande, ]Y\o 81. 3 i och för sig sjelft väl beräknade hypothek, göras kraftlöst genom gäld, som låntagaren kan hafva ådragit sig i egenskap af förmyndare, uppbördsman eller föreståndare vid en del allmänna inrättningar, sättes genom detta lagbud i behof af underrättelse och bevis, huruvida en lånsökande innehar eller innehaft någon sådan befattning, om beloppet af de medel, hvarför han i dylikt fall bör ansvara, samt om eller när samma ansvarighet, eller den deraf beroende förmonsrätt må hafva upphört, i händelse lånsökanden blifvit skiljd från den befattning, hvarifrån densamma sig härled t.” "Det vigtigaste motivet för ifrågavarande lagbud igenfinnes i Statens skyldighet att tillse, det omyndigas rätt, den de sjelfve icke äro i tillfälle att bevaka, må blifva af andra med all möjlig omsorg vårdade.
Detta lagstiftningens syftemål är ostridigt rigtigt och ädelt, men den utväg, som blifvit vald, för att ernå det, öfverensstämmer föga med begreppet om säkerhet i viss egendom och orsakar derföre i märklig mon lidande för andra, utan att ändamålsenligt skydda den omyndigas, samt synes således hvarken rättvis eller lämplig.” ”Den försvårar låne-afhandlingar för fastighetsegare i allmänhet, genom den mängd omvägar, som erfordras för att mer eller mindre tillförlitligt ådagalägga, det låntagaren icke i egenskap af förmyndare står i redovisningsansvar, hvarom dock endast i få fall kan erhållas någon sådan visshet, att inteckningen blifver, hvad den annars och såvida fastighetens värde ej blifvit för högt beräknadt kunde vara: en säker anvisning på tillgång för återgäldandet af det lån, som sökes och som, i sådan händelse, ofta utan svårighet skulle erhållas.” ”Den utestänger förmyndare från delagtighet i de gemenligen såsom de mest fördelagtiga ansedde lånen eller dem, som lemnäs ur allmänna Cassör och vanligen en längre tid hos låntagaren få innestå.” ”Den medgifver deremot, enligt en del domares tydning af omförmälde lagrums nu egande ordalydelse, förmonsrätt endast för hvad genom arf den omyndige tillfallit; för hvad omyndig genom gåfva, testamente eller annorledes förvärfvat och för egendom, tillhörig en till myndiga år kommen, sedermera under förmyndare ställd person, skulle myndiingarne således kunna anses icke hafva någon företrädesrätt hos förmyndare.” ”Den kan af förmyndare när som helst tillintetgöras, då det måtte stå honom fritt att afhända sig den fasta egendom, hvari lagen gifvit förmonsrätt åt den omyndige, utan att förmonsrätten i sådan händelse åtföljer egendomen i den nye egarens hand.” 4 Lag-Utskotlets Betänkande} N.-o 81.