Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti § 23 mom. 2 föreslå Utskotten, att preskriptions-tiden å upphörd enskild Banks kredit-sedlar skulle sättas till fern år.
Det torde kunna förutsättas, att, så länge enskilde Bankers kredit-sedlar endast utgöra ett konventionelt betalningsmedel, hvilket det ankommer på enhvar att emottaga eller ej, dessa sedlar icke blifva såsom mynt ansedda och i följd deraf ej heller såsom sådant skrinlaggda för oförutsedda behof och möjligen någon gång bortglömda.
Deremot är det alldeles klart, att det kommer att medföra stora olägenheter, om under fem år efter Bankens upphörande intet sterbhus Banko- och Lag-Utskottens Betänkande, i\:o i.
29 kan utredas eller ingen konkurs afslutas, för det alt bland tillgångarne funnits en Bankaktie.
Handels-bolag, som fortgått genom generationer, kunna erhålla årsstämning å sina borgenärer, men ett bank-bolag, hvars hela verksamhet och tillvaro i lag blifvit begränsad till tio år, skulle uti ytterligare hälften så lång lid vara utsatt för möjligheterna af sedel-förfalskning och dermed förknippade förluster, derföre att någon, som icke på två år hunnit presentera en innehafvande kredit-sedel, möjligen skulle medhinna sådant på fem år.
Sammansatta afdelningen hade föreslagit denna preskriptions-lid lill tvä år, och i enlighet dermed torde Utskottens förslag förändras.
4:o. § 25 vidrörer saker, hvilka icke tillhöra denna lag, enär detta är en lag om Banker med sedelutgifnings-rätt, hvadan jag vördsamt föreslår, att samma § 25 måtte af Rikets Ständer afslås, emedan, om den hlefve lag, enskilda kommandit-bolag, som kunna vilja idka bank-rörelse utan att utgifva, egna kredit-sedlar, blifvit helt och hållet förbjudna.» af Riksdags-fullmäktigen Nils Nilsson från Wermlands län, som förenade sig med Herr Arnell, samt af Riksdags-fullmäktige Olaus Eriksson från Götheborgs och Bohus län, Peter Mårtensson från Jönköpings län, Nils Andersson från Christianstads län, Ola Svensson från Malmöhus län och Johannes Nilsson från Götheborgs och Bohus län, hvilka instämde med Herr Dom-Prosten Thomander. f , Bih. till B.
Brot. 1853 & 185i. 8 Sami. 2 Afä. I Haft. STOCKHOLM, tryckt hos ISAAC MARCUS, 1854.
Banko• och Lag-Utskottens Memorial, Nto 2. 1 Uf:o S.
Ank. till Esp.-Utsk. den 8 Nov. 1854, kl. 1 e. m.
Memorial j med förslag till sammanjemkning af Riks-Ständens skiljaktiga beslut i anledning af Utskottens Betänkande N:o tji fråga om ny lag för enskilda Banker hvilka utgifva egna kredit-sedlar.
Sedan de respektive Riks-Ståndeu i anledning al berörde Betänkande lättat definitiva beslut, hafva Utskotten genom Protokolls-Utdrag al samina beslut erhållit del; oell inhemtat: att en del af de stadgandeu, hvilka Utskotten i Betänkandet föreslagit, blifvit al alla Riks-Stånden gillade; att, i afseende på en annan del, tre Stånd lättat lika beslut, sorn än öfverensstämma med Utskottens förslag och än derifrån afvika; samt att i vissa frågor två Stånd i sina beslut stadnat emot två.
Af det förstnämnda slaget, eller sådana Utskottens förslag, som blifvit af alla Stunden godkändaj äro, utom de åtskilliga, utaf Utskotten gjorda hemställanden, att särskilda i ämnet väckta motioner måtte utan afseende lemnäs eller ej till någon åtgärd af Rikets Ständer föranleda, följande paragrafer och momenter i Utskottens förslag till lag, nemligen: 2, 3 och 4 §§; momenterna, litt.
Uj b, c och d af 6 §; lmomentet, den del af 2 morn. sorn afser säkerhets-handlingarnes pröfning af Konungens Befallningshafvande samt 3, 4, 5 och 6 momenterne af 7 §; 8 §; 3 momentet af 9 §; 2 och sista momenterne af 10 §; sista momentet af 12 §; 14, 13 och 16 §§; 18 §; 2 momentet af 19 §; 20, 21 och 22 §§ samt 24 §.
Bland de bestämmelser i Betänkandet, öfver hvilka tre Stånd fattat sammanstämmande beslutj förekommer först Bih. till R.
Prot. 1853—64. 6 Sami. 2 A/d. 2 Jläft. i 2 Banko- och Lag-Utskottens Memorial, N:o 2.
Ingressen till nämnde lag-förslag:
Den innehåller hemställan af Utskotten: ”det Rikets Ständer måtte för sin del besluta, att, med upphäfvande af Kongl. Kungörelsen den 14 Januari 1824, angående inrättande af enskilda Banker eller Diskonter, Kongl. Kungörelsen den 9 Januari 1846, angående enskilda Banker, som utgifva egna kredit-sedlar, samt Kongl.
Förordningen den 6 Oktober -1848, angående vissa lag-bestämmelser, med afseende på enskilda Bankerf den nu ifrågavarande nya lagen bör utfärdas.
Berörde hemställan har blifvit utan förändring antagen af Hederv.
Bonde-Ståndet; och hafva de öfrige Stånden beslutat: Höglofl.
Ridderskapet och Adeln: ”alt Rikets Ständer böra dels för egen del besluta, dels hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att, nied upphäfvande af Kongl. Kungörelsen den 9 Januari 1846, angående enskilda Banker, hvilka utgifva egna kredit-sedlar, och Kongl. Förordningen den 6 Oktober 1848, angående vissa lag-bestämmelser, med afseende på enskilda Banker, må utfärdas en förordning angående enskilda Banker, hvilka utgifva egna kredit-sedlar.” Högv.
Preste-Ståndet: alt de i ingressen förekommande orden; ”af Kongl. Kungörelsen den 14 Januari 1824, angående inrättande af enskilda Banker eller Diskonter,” höra utgå, samt Vällojl.
Borgare-Ståndet: att antaga ingressen så lydande: ”Rikets Ständer besluta för deras del, att, med upphäfvande af Kongl. Kungörelsen den 9 Januari 1846, angående enskilda Banker, hvilka utgifva egna kreditsedlar, och Kongl. Förordningen den 6 Oktober 1848, angående vissa lagbestämmelser med afseende på enskilda Banker, utfärda cn lag för enskilda Banker, hvilka utgifva egna. kredit-sedlar.
Hvad nu angår Höglofl.
Ridderskapet och Adelns beslut alt orden: vRikets
Ständer för sin del besluta," borde utbytas emot orden: "Rikets Ständer, dels för egen del besluta, dels hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla" så, då de öfrige R.iks-Slånden icke godkänt nämnde redaklionsförändring, utan lemnat Utskottens förslag i denna del utan anmärkning, måste ingressens lydelse härutinnan anses vara genom tre Slånds beslut gillad; och då tre Stånd jemväl äro ense derom ali, Kongl.
Kungörelsen den 14 Januari 1824 ej lior i ingressen omnämnas, såsom upphäfven; samt i frågor af förevarande beskaffenhet tre Stånds mening utgör Rikets Ständers beslut, kommer följaktligen ingressen att innehålla den af Utskotten föreslagna, lydelse endast med den förändring att derutinnan uteslutas orden: "af Kongl. Kungörelsen den 14 Januari 1824, angående inrättande af enskilda Banker eller Diskonter."
Vidale hafva tre Stånd fattat lika beslut angående följande §§ och momenter i sjelfva lag-förslaget, nemligen:
Banko- och Lag-Utskottens Memorial N:o 2. S § 5, så lydande:
Delegarne i bolaget böra inom sig utse en ansvarig och efter bolagets godtfinnande afsättlig direktion, för att, enligt utfärdad instruktion och under sådan kontroll af offentlig myndighet, som i denna lag stadgas, Banken förvalta samt i alla mål för bolaget lagligen tala oell svara.”
Då denna § blifvit godkänd af Preste-, Borgare- och Bonde-Stånden; föranleder Ridderskapet och Adelns beslut, att orden: i denna lag” bor de utbytas emot orden ”bär nedan,” ej Lill någon åtgärd. § 9- 1 1 momentet af denna § hafva Utskotten föreslagit, att enskild Banks kredit-sedlar icke må lyda å mindre belopp än 6 R:dr 32 sk.
Detta beslut diar Bonde-Ståndet godkänt, hvaremot Ridderskapet och Adeln samt Preste- och Borgare-Stånden (af hvilka det förra afslagit inbjudning från Bonde-Ståndet, alt i dess beslut sig förena, samt BorgareSlåndet, efter inbjudning, förenat sig med Ridderskapet och Adeln) sammanstämmande slädnät i det beslut, att den minsta tillåtna sedel-valören skall vara o Ralr IG sk.
Banko, mo/svarande i R:dr 12 sk. silfver; i följd hvaraf och då delta utgör elt Rikets Ständers beslut, nämnde moment kommer alt erhålla följande förändrade lydelse:
_ 259 — Direktionens öfver allmänna Barnhus-inrättningen i Stockholm underdåniga utlåtande öfver de af Rikets Ständers Revisorer gjorda anmärkningar vid Barnhusets förvaltning under år 1857.
Till underdånig åtlydnad af Eders Kongl. Majrts nådiga befallning i remiss den 21 sistlidne November får, i anledning af Rikets Ständers sednast församlade Revisorers anmärkningar vid allmänna Barnhusets förvaltning under år 1857, Direktionen öfver samma anmärkningar härmed afgifva underdånigt utlåtande.
Beträffande Revisorernes tillkännagifvande, att såväl i räkenskapen som i Direktionens till Eders Kongl.
Maj t afgifna underdåniga berättelse om Barnhus-inrättningens förvaltning och ekonomiska ställning under revision s-året all ledning saknats för bedömande, huruvida några åtgärder i afseende å aflidne Kamereraren J. E. Bloms balans blifvit vidtagne, utöfver dem, som finnas omförmälde i berättelsen om den sistlidne år förrättade stats-revision, hvadan Revisorerne förmält sig vara förhindrade att om ställningen med denna balans lemna någon redogörelse, får Direktionen underdånigst upplysa, att de åtgärder, beträffande detta balansmål, som af
Direktionen blifvit vidtagna, finnas omförmälde uti de inför
Direktionen förda protokoll, sorn varit för Revisorerne tillgängliga, i händelse de deraf önskat taga kännedom, samt i öfrigt i underdånighet anmäla, att sedan Barnhus-inrättningens Ombudsman uti ett den 7 September innevarande år afgifvet memorial yrkat, att ifrågavarande balansmål skulle af Direktionen i första hand pröfvas och Bloms sterbhusdelegare åläggas att balansen ersätta, samt Direktionen utställt detta memorial till förklaring af bemälde sterbhusdelegare, åtskillige af dessa under innevarande månad inkommit med förklaringar, hvilka blifvit öfverlemnade till Ombudsmannen för afgifvande af påminnelser.
I fråga om Revisorernes anmärkning, att vid lyftning den 13 November 1857 af 40,000
R:dr utaf det Gefle stad från Barnhus-inrättningens fonder beviljade lån, fullmakt för lyftning af endast 20,000 R:dr blifvit företedd, åberopar Direktionen underdånigst hvad dess numera afgångne ledamot, Krigs-fiskalen Bennich i bilagde skriftliga yttrande anfört, och får i sammanhang dermed vitsorda, att då förenämnde dag, på grund af tvänne af Gefle stads Magistrat och äldste utfärdade förskrifningar å tillsammans 40,000 R:dr Banko, nämnde belopp af Krigs-fiskalen Bennich lyftades, behöriga fullmakter att uppbära begge förskrifningarnes innehåll företeddes och aflemnades, ehuru den ena af dessa fullmakter sedermera förkommit; anhållande Direktionen underdånigst, det Eders Kongl. Maj:t täcktes anbefalla, att Krigs-fiskalen Bennichs åberopade yttrande med — 260 — ! / dervid fogade bevis varda i sammanhang med revisions-berättelsen och öfrige deröfver afgifna förklaringar till trycket befordrad.
Då Kevisorerne, vid granskningen af Barnhusets underhålls-reversaler för räkenskaps-året, fästat uppmärksamhet dervid, att i åtskilliga reversaler Kyrkoherden ensamt qvitterat de från Direktionen till vederbörande fosterföräldrar afsända underhållsmedel, får Direktionen erinra, att anmärkta åtgärden påtagligen egt rum endast, då fosterföräldrarne icke varit skrifkunnige, och att i detta fall vederbörande Kyrkoherdes qvittens synes vara vida mera^ betryggande, än om annan person å reversalet tecknat fosterföräldrarnes namn, hvilken åsigt äfven blifvit af erfarenheten bekräftad, enär hitintills hos Direktionen icke någon enda gång af fosterföräldrar klagomål förekommit, att qvitto å deras vägnar blifvit obehörigen meddeladt.
Vidkommande slutligen Revisorernes anmärkning, att å en stor del reversaler saknas Pastors intyg derom, att barnet den tid, då utbetalning af fosterlönen egt rum, lefvat och af fosterföräldrarna fortfarande njutit vård och underhåll, så, ehuru Kyrkoherdarnes bevis att fosterlönerna blifvit vederbörligen utbetalda, måste antagas utgöra tillräckligt bevis i berörde hänseende, har likväl
Direktionen, för att, i hvad på densamma ankommer, för framtiden förekomma anmärkning örn bristande fullständighet vid redovisning för utbetalda fosterlöner, beslutat att, nästa gång fosterlöner till landsorterne utsändas, anmoda vederbörande Kyrkoherdar att, då reversalerne till Barnhuset återsändas, hafva dem med uttryckliga intyg, att fosterbarnen lefva och förfarande vårdas försett.
Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, S. de MARE.
C. A. EKSTRÖMER. AX.
OSCAR AREHN. C. G. CERVIN. KARL JOIL BERG. Stockholm den 28 December 1859, A. L.
Frykholm — 261 — Till Kongl.
Direktionen öfver allmänna Barnhuset i Stockholm.
Då jag för andra uppdrag måst afstå äran att vara ledamot af Direktionen och således saknar tillfälle att deltaga i det underdåniga utlåtande, sorn Direktionen har att afgifva öfver Rikets Ständers sednast församlade revisorers berättelse, angående granskningen af Barnhusets räkenskaper och förvaltning för år 1857, utbeder jag mig att härmed få bemöta den emot mig personligen rigtade anmärkning, som innefattas i g 3 af nämnde berättelse; anhållande tillika, att detta mitt yttrande måtte få åtfölja Kongl.
Direktionens underdåniga utlåtande, för att vinna samma offentlighet, som anmärkningen.
Från den omständigheten, att en fullmakt att lyfta någon del af ett från Barnhus-inrättningen till Gefle stad utgifvet lån saknats bland verifikationerna till Barnhusets räkenskaper, hafva Revisorerue hemtat anledning till det positiva antagande, att fullmakten icke heller vid lånets utbetalande funnits, och att jag, som lyftat lånet, således dertill saknat behörigt bemyndigande.
Och då, i stället för den saknade fullmakten, bland bilagorna till räkenskapen förekommer ett qvittens af låntagaren sjelf, har man deråt gifvit betydelsen af ett sedermera anskaffadt godkännande af den obehöriga lyftnings-åtgärden; hvarigenom mari slutligen ledt sig derhän, att stämpla denna åtgärd såsom »formstridig» — en, i förhållande till anmärkningens logiska följd, visserligen mild benämning.
Nu är förutsättningen, att behörig fullmakt vid lyftningen saknats, lika obefogad, som slutföljderna grundlösa.
Lyckligtvis gällde låne-operationen tvänne offentliga myndigheter; i följd hvaraf förhandlingarne kunna å båda sidor officielt styrkas.
Af bilagde intyg (Litt, A), grundadt på Gefle stads Magistrats protokoll, upplyses, att Magistraten och Borgerskapets äldste alltid på samina gång utfärdat både skuldebref och fullmakter, för mig att i Barnhuset uppbära motsvarande belopp af det staden beviljade lån.
Direktionen aldrig utanordnat något lån och minst summor af ifrågavarande betydenhet, utan föregången granskning af såväl skuldebref som fullmakter, lärer likaledes af Direktionen kunna vitsordas.
Huru den ena af de tvänne fullmakter, på grund af hvilka valutan för Gefle stads tvänne skuldebref, hvardera å 20,000 Riksdaler Banko, den 13 November 1857 lyftades, sedermera må hafva kommit ur vägen, antingen fullmakten blifvit förlagd bland andra Barnhusets handlingar eller annorledes, torde väl numera endast genom någon tillfällighet kunna uppdagas.
Men det ligger en väsendtlig skillnad, som Revisorerne dock synas hafva alldeles förbisett, emellan tiilvaron på en tid och saknaden på en annan af en dylik handling.
Om den förra egde betydelse vid lyftningen, så egde den sednare deremot vid Revisorernes granskning alls ingen, emedan Revisorerne då voro i tillfälle att inhemta, både att Gefle stads skuldebref å hela lånebeloppet funnos i Barnhusets ego och att låntagaren redan såväl år 1857 som 1858 till Barnhuset inbetalt ränta och amortering å hela lånesumman samt följaktligen både de jure och de facto er - — 262 — känt sin skuld.
Med vanlig uppmärksamhet på dessa sakförhållanden vill det synas, som hade herrar Revisorer, om de också för att rätt tydligt ådagalägga noggrannheten af sitt gransknings-arbete velat anmärka, att ett numera alldeles betydelselöst papper saknades ibland tusentals verifikationer, deremot ingalunda bordt låta förleda sig till en framställning, som, bland annat, kunde väcka tvifvel om en sann uppfattning af stats-revisionens höga betydelse.
Vid detaille-granskningen i Kongl.
Kammar-rätten lärer vederbörande tjensteman — och honom länder det till heder — först upptäckt, hvad dittills undgått Barnhusets utmärkte redogörares uppmärksamhet, att den ena fullmakten bland verifikationerna saknades; och denna upptäckt, under hand meddelad redogöraren, skall hafva föranledt anskaffandet af låntagarens qvittens, hvarmed till och med detaille-granskaren funnit sig tillfredsställd, emedan han insåg, att frågan icke gällde annat än en verifikation.
Det är emedlertid fyndet af detta qvittens, om anledningen tili hvars tillkomst upplysning dock så oändligen lätt bordt kunna vinnas, som herrar Stats-revisorer begagnat, för att liksom ytterligare bekräfta sin grundlösa förutsättning om obehörig lyftning af lånebeloppet.
Utan något antydt eller, så vidt jag förstår, i sakens natur grundadt samband med den förkomna verifikationen, hafva herrar Revisorer derjemte i sin berättelse framhållit min egenskap af på en gång ledamot i Kongl.
Direktionen och ombud för låntagaren, samt derigenom, om också oafsigtligt, lemnat rum för uttydningar, hvilka, i synnerhet vid minnet af en nyligen timad tilldragelse vid en offentlig låne-anstalt, icke kunna annat än kännas sårande.
Det statsmanna-värf, som Rikets Ständers Revisorer äro kallade att utöfva, tillåter icke att betvifla kännedom derom att vid tiden, då låne-aftalet med Gefle stad inleddes — det afslöts sommaren 1856 — penninge-ställningen i hela landet var helt annan, än den närvarande.
Alla kassor fingo vidkännas de största svårigheter för att emot någorlunda ränta kunna utlåna sina kapitaler.
Man åtnöjdes med 4 ä 41 procent och köpte efter denna räntefot ouppsägbara obligationer.
Direktionen känner och dess för Stats-revisorerne tillgängliga protokoll vittna derom, ehuru det synes hafva undgått Revisorernes uppmärksamhet, att Direktionens ledamöter, hvar i sin mån, gjorde sig till pligt, att uppsöka och, så vidt möjligt, inleda för Barnhus-inrättningen fördelaktigare låne-utvägar.
Afven jag tog del i dessa bemödanden; och det lyckades mig att af staden Gefle, som för ett stort arbets-företag ådragit sig en betydlig utgift, betinga fem procents ränta för ett amorteringslån, stort 300,000 Riksdaler Riksmynt, med Barnhusinrättningen tillika förbehållen rätt att efter sex månaders uppsägning återfordra lånet.
De öfvei'vägande fördelarne härvid voro onekligen, under då rådande förhållanden, på Barnhus-inrättningens sida; och dess fördel vid en förändrad konjunktur tillika betryggad, hvilket 6ck bevisas deraf, att räntan å lånet sedermera blifvit förhöjd till sex procent.
För att å andra sidan underlätta denna för Barnhus-inrättningen förmånliga låneoperation, fritog jag låntagaren från alla kostnader, som med uptagande af lånet kunde blifva förknippade.
Barnhusets få tjenstemän kunde dock icke skäligen betungas med kommissions-bestyren vid lyftandet och dispositionen af det terminvis utgående lånet, enligt de föreskrifter låntagaren egde att meddela; Barnhusets kassa icke heller belastas med utgifterna härvid.
Jag räknar mig ingalunda till förtjenst, att jag betraktade besväret och kostnaderna i och för låne-operationen såsom oskiljaktiga från det hedrande V — 263 — uppdrag, jag i egenskap af
Direktionens ledamot innehade; och det är endast nödvän digheten att afskudda en af Rikets Ständers herrar Revisorer föranledd, lika oförtjent som kränkande,,möjlig misstydning, som kunnat förmå mig att omförmäla och med hosföljande officiella intyg (Litt.
B), grundadt på Gefle stads, offentlighet underkastade räkenskaper, styrka det anförda förhållandet.
Om också, detta oaktadt, något skäl skulle kunna utgrudas för att ur formel synpunkt finna herrar Revisorers anmärkning rättfärdigad, torde likväl med öfvervägande skäl kunna ifrågasättas, huruvida stats-revisionens anseende och deraf beroende inflytande kan vinna på ett likartadt anmärkningssätt i allmänhet, och om icke, särdeles då granskningen angår en fullkomligt lönlös, men långt ifrån bekymmerslös kommunal-förvaltning, ännu mera betänksamhet borde iakttagas, innan man framkastar anmärkningar, hvilka sakna allt praktiskt ändamål, men till sin följd antagligen måste snarare förqväfva än lifva en allmän medborgerlig verksamhet
Stockholm den 17 December 1859. A. G:son BENNICH.
(Litt. A) Att för hvarje gång, som skuldsedlar utfärdats å större eller mindre del af det lån å tillsammans Trehundra Tusen Riksdaler Riksmynt, som Gefle stad upptagit af allmänna Barnhuset i Stockholm, fullmakter att lyfta motsvarande andel af samma lån jemväl blifvit af denna stads Magistrat och Borgerskaps äldste utfärdade för herr Krigstiskalen A. G:son Bennich; sådant varder härigenom på begäran och i enlighet med de hos Magistraten härstädes förda protokoller intygadt, af Gefle Rådhus, den 13 December 1859.
Ex officio:
Axel Blommert.
Stads-notarie.
B) Uti Gefle stads-kassa har det af Kongl.
Barnhus-direktionen i Stockholm Gefle stad beviljade lån, stort Trehundra Tusen Riksdaler Riksmynt, under nedan upptagne data blifvit i stads-kassan deponerade, nemligen: 1856 Sept. 2.
Kontant, enl. 3:ne förbindelser af den 27 Aug. 1856, R:dr 50,000, 50,000, 20,000 Runt R:dr 120,000: » » 18.
Kontant, enl. förbindelse af dato, » » 60,000: 1857 Mars 14.
Dito » » » » » 60,000: — — .» Nov. 13.
Dito » » » » » 60,000:
R:mt R:dr 300,000: — 264 — Vid remissernas oafkortade ingång, genom herr Krigs-fiskalen Ä. G:son Bennichs försorg, har herr Krigs-fiskalen för dess besvär ej åtnjutit någon godtgörelse, vare sig under namn af provision eller annorledes, och icke ens ersättning för remiss-kostnader, porto eller telegramer; sådant varder härmed till bevis meddeladt.
Gefle af Stads-bokhållare-kontoret den 13 December 1859. (J. P. Nilson.
Att Herr C. P. Nilson, af mig personligen känd, i sin egenskap af Stads-bokhållare härstädes, egenhändigt undertecknat förestående intyg, hvilket till alla delar befinnes öfverensstämmande med mig förevisade stadens räkenskaper, sådant får jag härmed, på begäran, till bevis meddela samt med embetets underskrift och insegel bekräfta.
Gefle, som ofvan.
Konsistor» Akademid i Lund underdåniga förklaring, i anledning af hvad Rikets Ständers Revisorer anmält vid granskning af Lunds Universitets räkenskaper för år 1857.
Till underdånig åtlydnad af Eders Kongl. Maj:ts\ nådiga befallning uti remiss den 21 sistlidne November af anmärkningar, som Rikets Ständers Revisorer, vid granskning af stats-verkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under år 1857, framställt vid räkenskaperna för Lunds Universitet, får Konsistorium Akademikum
Minus i underdånighet afgifva förklaring.
I sådant afseende får Konsistorium, hvad angår Revisorernes anmälan i första punkten derom, att då de Konsistorii protokoll, på hvilka en den 6 Juli 1857 utfärdad anordning af 550 R:dr 12 sk., utgörande ersättning för Universitetet åliggande reparationer och inredning af biskopshuset i Lund, sig grundar, icke äro räkenskapen bifogade, Revisorerne icke kunnat bedöma anordningens befogenhet, härhos i underdånighet
Öfverlemna de detta ärende rörande protokoll för den 14 April och 19 Maj 1855. \ — 265 — Hvad beträffar den uti 2:dra punkten'gjorda anmälan, att å en räkenskapen bilagd räkning af C. W. K.
Gleerup å till bibliotheket inköpta böcker tor ett belopp af sammanlagdt 1,320 R:dr 47 sk. 4 r:st skulle saknas qvitto, utvisande huruvida omförmälde belopp blifvit i behörig ordning till Gleerup utbetaldt, får Konsistorium underdånigst anmäla, att som å berörde räkning saknats utrymme för medlens anordning och qvitterande, har å ett framför räkningen fästadt blad såväl räkningens belopp blifvit af Konsistorium anordnadt till utbetalning som summan af Gleerup under den 27 November 1857 qvitterad, och att, enligt hvad på efterfrågan i Kongl. Kammar-rätten erfarits, detta blad verkligen finnes räkningen vidfogadt under fol. 608 uti verifikations-bandet till 1857 års räkenskaper, ehuru sådant kommit att undfalla Stats-revisorernes uppmärksamhet.
Eders Kongl. Maj:ts allerunderdånigste, trOpligtigate tjenare och undersåter, CIIR.
NAUMANN. C. J. TORNBERG. P. E. GELLERSTEDT. C. J. ZETTERSTRÖM. J. G. AGARDH. W. E. SVEDELIUS.
Lund den 13 December 1859. C. G. Carlqvist.
Transsumt af protokollet,hållet hos Konsistorium Åkademikum Minus i Lund den 14 April 1855.
Ordförande, Universitetets Rektor, Professor Berlin.
Professorerne Ek, Schrevelius, Gellerstedt, Tornberg och C. F. Naumann, Räntmästaren Zetterström och Kamereraren Borg. 8 7.
Ordföranden tillkännagaf, att