Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Om nu ock antages, att åtskilliga bland de upptagna fordringarna, såsom t. ex för utbetalda kreditivmedel, för förskott till bristerna i förslagsanslagen m. m., icke kunna anses utgöra någon egentlig tillgång, så bör dock med säkerhet kunna antagas, att, om ock dessa osäkra fordringar icke upptagas i beräk - 56 Stats- Utshottets Utlåtande, N:o 78. ningen, kontorets tillgångar dock böra blifva i det närmaste tillräckliga att betacka dess skalder.
Jag föreställer mig alltså att en liqvid af dessa skulder, när som helst, kan med kontorets nu egande tillgångar verkställas, och jag vågar derföre föreslå: l:o Att till liqviderande af bankens fordran för 1808 års krigskostnader användas de räntebärande fordringar, hvilka Riksgäldskontoret eger för meddelade lån till nedbrände städer samt för vattenaftappningar m. m.
Helst dessa lånefordringar dels äro af likartad egenskap med dem bankens låneafdelning redan har att vigilera, samt berörde lån dessutom, derigenom, att de småningom inflyta, skulle lemna banken samma fördel, som den nu eger, att kunna påräkna en säker årlig inkomst under en längre tidrymd; 2:o
Att fonden till Strömsholms kanal indrages, mot det staden afgifver sin förbindelse att årligen, under de återstående åren, till kanalverket utbetala den beviljade anslagssumman af 80,000 r:dr, samt 3:o
Att öfriga disponibla tillgångar användas til! den återstående skuldens betalande.
Skulle det härvid befinnas, att tillgångarna icke förslå till skuldernas liqviderande, så torde det belopp, söm icke genast kan gäldas, bora utgöras af bankens fordran, hvarå, i sådant fall, utfärdas obligationer till en deremot svarande summa, att af Riksgäldskontorets fullmäktige betalas utaf de fonder, som varda ställda till fullmäktiges disposition.
Sedan en sådan utredning af Riksgäldskontoret egt rum, anser jag, att den bevillning', Rikets Ständer sig hädanefter åtaga, bör till Kongl. Statskontoret ingå, äfvensom att de öfriga tillgångar, som hittills varit Riksgäldskontoret anvisade, jemväl böra till förstnämnde verk öfverlåtas.
Ständer ega lika rätt att granska statsverkets, som Riksgäldskontorets förvaltning, anser jag, att denna granskniug bör blifva vida bättre ledande till ändamålet, om alla statens inkomster ingå till ett embetsverk, än om de, såsom hittills, uppbäras af 2:ne.
Jag anser ock enda möjligheten, att en gång kunna rätt organisera Kongl. Statskontoret samt med nödig skyndsamhet erhålla ett så beskaffadt riksboksslut, som tillförlitligt visar statsverkets ställning, dä först kunna inträda, när alla statens medel ensamt af Statskontoret förvaltas.
Men då jag hyser denna åsigt, är jag ock af den tanken, att de öfverskott, som efter hvarje års riksboksslut kunna uppstå, böra till Rikets Ständers ombud återställas, för att blifva under deras förvaltning, att användas till betäckande af den brist, som under påföljande år möjligen kan Uppstå.
Jag anser sålunda denna del af Riksgäldskontorets verksamhet - Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 78. 57 samhet böra (jvarstä, enär det torde finnas billigt, att, likasom Ständerna ansvara statsverket, att ovilkorligen erhålla de för statens behof nödiga inkomster, likaså bör ock till Ständerna, eller deras ombud, återställas de öfverskott, som uppå de anslagna medlen kunna uppkomma.
Då jag vågar hoppas, att det utskott, till hvilket denna min motion blir remitterad, med mig delar öfvertygelsen om ändamålsenligheten af en förändring i afseende å Riksgäldskontorets organisation och verksamhet, är jag ock öfvertygad, att utskottet närmare utreder och i detalj utarbetar ett fullständigt förslag i den syftning, jag här blott ansett mig böra antyda».
Bih. litt R.
Prot. 1847 och 1848. 4 Sami. 1 Afcl. 24 Hä[t. STOCKHOLM, tryckt hos t. j. hjerta, 1848. 8 St»ts~Utskottets Mern.
N:o JQj Uti. N.o 80. 1 N:o 79.
Ank. lill Exp. Utsk. den 2g Febr.,kl. 7 e. m, Memorial, i anledning aj erhållen återremiss å utlåtandetN:o 36.
F • .(U'A°. JL rån Ridderskapet och Adeln har Stats-utskottet erhållit återremiss å sitt under N:o 36 afgifne utlåtande, i anledning af väckte motioner om anslag för bildande af arbets- och straffkolonier; men som detta utlåtande blifvit, under den 5 innevarande månad, af de 3:ne öfriga Riksstånden bifallet, hvadan, jemlikt 75 § riksdagsordningen, ärendet är af Rikets Ständer afgjordt, har Utskottet funnit sig icke kunna med detsamma taga vidare befattning.
Ank. till Exp. Ulsk. den 29 Febr., kl. 7 e. tn, Utlåtande, i anledning aj väckt motion, angående återställande till Kalmar
Domkyrka aj arrende-inkomsterna utaf jordlägenheter, tillhörande Kalmar f. d. jästning. ' (I. A.) Hos Högv.
Presteståndet har herr doktor Sandberg, med hvilken herr biskop Heurlin, herr domprosten doktor Reuterdahlj herr professor N. Lindgren och herr prosten Mele'n instämt, uti motion, som till Stats-utskottets handläggning blifvit remitterad, hemställt att domkyrkan i Kalmar måtte antingen erhålla afskrifning å det år 1831, till bestridande af en del utaf kostnaden för domkyrkans reparation, hos Rikets Ständers bank upptagne lån stort 16,666 r:dr 32 sk. banko, med 4 procents ränta, och 2 procents årlig afbetalning å hufvudstolen, eller helst åter komma i åtnjutande af arrendeinkomsterna utaf åtskilliga, enligt Kongl, brefvet den 21 Februari 1826, på obestämd tid till understöd åt domkyrkan upplåtna, men sedermera, jemlikt Kongl, brefvet den 15 Februari 1841, till försvarsverket indragna jordlotter eller så kallade fortifikationslägenheter, tillhöriga Kalmar f. d. fästning.
Prot. i84l och i8y.8j 4 Sami. 7 Afd. 2 5 Haft. 1 2 Stats-Utskotle s Utlåtande, N.-o 80.
Till stöd för denna anhållan är hufvudsakligen anfördt: att, sedan Kalmar stadskyrka blifvit på Konung Carl XI:s befallning raserad, såsom för fästningsverken hinderlig, hade den nuvarande domkyrkan, på kronans bekostnad uppförd i en storartad och prydlig byggnadsstil, för Amiralitets-forsaiplingens begagnande under en tid, då deit del af flottan, som sedermera förlädes till Carlskrona, varit stationerad i Kalmar, blifvit af högstbemälde
Konung skänkt till sistnämnde stad; att till domkyrkans framtida underhåll anslagits 57 tunnor kronotionde, hvarjemte stadens invånare åtagit sig' att till detta ändamål utgöra serskild tionde af stadsjorden; att under tidens lopp dessa domkyrkans inkomster knappast varit tillräckliga för vidmakthållande af kyrkans tak, med dess många torn och brytningar, samt för bestridande af några smärre reparationer, jemte aflöning åt syslomannen och några få af kyrkans öfriga betjening; att under en tidrymd af halftannat århundrade domkyrkan blifvit så bristfällig, att den icke kunde hållas droppfri, hvarigenom den höga, hvälfda domen började angripas af inträngande vatten, gaflarna vid sidohvalfven gifva sig derifrån, gesimserna inuti kyrkan nedfalla, samt densamma med hvarje år förfalla till en ruin; att, till förekommande af en sådan hotande olycka, Rikets Ständer vid 1828 och 1880 årens riksdag medgifvit, att från banken finge utlemnas ett lån på 16,666 r:dr 32 sk., emot 4 procents ränta, och 2 procents årlig kapitalafbetalning, genom hvilket låneunderstöd, i förening med stora uppoffringar å stadens sida, en ändamålsenlig reparation å domkyrkan kunnat åvägabringas; att, efter det sådant väl för sig gått, bekymmer uppstått huru kyrkan skulle kunna både betala sin iråkade skuld och framgent underhållas, i anseende hvartill spanmålsafgiften af stadsjorden förhöjts, stadens invånare åtagit sig för hvarje mantalsskrifven person en årlig ännu fortfarande afgift till kyrkan af 8 och 4 sk., åtskilliga stadens raserade fäslning tillhöriga lägenheter, såsom vallarna omkring staden, med bastioner och några skansar samt jordlyckor, hvilka, enligt högstberörde nådiga bref af den 21 Februari 1826, öfverlåtits åt domkyrkan att begagnas och utarrenderas tills vidare eller lill dess ifrågavarande platser möjligen åter kunde varda för fästningsverket i Kalmar behöfliga, blifvit med största omsorg begagnade, bastionerna förvandlats till små trädgårdar, skansplanerna inhägnats och odlats, samt alla platser utarrenderats emot en förmedelst kyrkorådets och syslomannens omtänksamhet, år från år förhöjd afkomst, genom hvilka åtgärder årliga afbetalningar kunnat göras på skulden, domkyrkan underhållas och dess vanliga utgifter bestridas; att, sedan sålunda i 10 år fortgått, hade, af förekommen anledning, uti nådigt bref den 15 Februari 1841, blifvit förklaradt, att, som då varande 3:dje Stats-TJtskottets Utlåtandej N.-o So. 3 hufvudtitelns inskränkta tillgångar icke tilläto uppoffringar till några för försvarsverket främmande föremål,
borde domkyrkan i Kalmar återställa merbarörde lägenheter, för att till förmån för landtförsvaret af Kongl.
Krigs-kollegiurn disponeras och förvaltas, hvilket nådiga förklarande föranledt
Domkyrkorådet att göra underdånig ansökning, det Kongl. Ma:jt måtte täckas, med afseende på domkyrkans fattigdom och oförmåga att uppfylla sina förbindelser, antingen tillåta henne tillgodonjuta inkomsterne af oftanärnnde lägenheter, intill dess skulden blifvit betald, eller ock aflåta nådig proposition till Rikets Ständer om densammas afskrifning, i anledning hvaraf Kongl. Maj:t behagat, jemlikt nådigt bref af den 11 Oktober 1841, resolvera, att domkyrkan skulle till 1845 års slut få åtnjuta 500 r:dr banko årligen af inkoitislerue för ifråga varande lägenheter, hvaremot återstoden af arrendemedlen skulle af Domkyrko-syslomannen jemväl uppbäras, men inför Krigs-kollegium redovisas; att Dom kyrkorådet, å förnyad underdånig ansökning i enahanda syftning, under den 27 Augusti 1844 undfått det nådiga svar, att, Kongl. M aj:t icke funne skäl att göra framställning om den ifrågasatte afskrifningen, men deremot ville i nåder tillåta, att domkyrkan i tio år finge åtnjuta de i Kongl, brefvet den 11 Oktober 1841 omförrnälda 500 r:dr; att farhåga uppstått, att äfven delta anslag, ehuru icke utgörande mer än halfva beloppet af den årliga ränte och kapital-afbetalning domkyrkan vore skyldig å lånet fullgöra, kunde, i anledning af 1847 åis statsrevisorers anmärkning derom, att inkomster blifvit domkyrkan beredde af medel, hvilka bordt komma försvarsverket till godo, varda indraget, hvarigenom domkyrkan, lill afbördande af sin ännu återstående skuld, 10,667 r:dr 7 sk. 2 r:st , skulle sakna påräknadt bidrag af allmänna medel, enär, i anseende till statens knappa tillgångar och de många behofven , svårighet torde möta, att ett motsvarande anslag blefve, på sätt revisorerne antydt, uppfördt å den hufvudtitel, der anslag för kyrkors underhåll förekomma; att det närvarande tillfälliga bidraget af 500 r:dr upphörde med år 1854, oansedt kyrkans skuld då icke vore gulden, ! följd hvaraf förlägenhet och flerfalldiga svårigheter skulle för Domkyrkorådet inträffa, hvaremot atla dessa olägenheter afböjdes, samt domkyrkan för framtiden betryggades, utan någon serskild uppoffring för statsverket, derest kyrkan koinme i oqvaldt åtnjutande af arrendeinkotnsterne för oftabesagde jordlotter, och slutligen, att Dom kyrkorådet, i förlitande på fortfarandet af denna förmån, vågat ikläda sig betalningsansvar för meranämnde hos banken undfångna lån.
Enligt Utskottet meddelade upplysningar utgör arrendebeloppet å ifrågavarande, Kalmar f. d. fästning tillhöriga, jordlägenheter, i penningar 490 r:dr i Stats-Utskottets Utlåtande, N.-o 80. 33 sk., samt spanmål 63 tunnor, hälften råg och hälften korn, hvilken levereras in natura samt försaljes på offentlig auktion; hvarefter konsistorium redovisar för medlen, som år 1846 uppgått tillsammans till 1,251 ridr.
Stats-utskottet har tagit detta ärende i öfvervägande, och ehuruväl domkyrkan i Kalmar fått sig, genom Kongl, brefven den 10 Oktober 1841 och den 27 Augusti 1844, ti Hägde 500 r:dr, att årligen i tio år, eller till och med 1854, utgå af arrendeinkomsterna å Kalmar f. d. fästnings-jordlotter; dock som upplyst är, dels att delta anslag är otillräckligt, äfven i förening med domkyrkans öfriga inkomster, för bestridande af kostnaderne för årligen erlorderlige reparationer å kyrkan, samt för afbetalning af dess skuld till Rikets Ständers bank, dels ock att ifrågavarande jordlägenheter blifvit genom stadens invånares omsorg uppodlade och derigenom kommit i sådant skick, att deraf kan hemtas en icke obetydlig afkomst, hvilken, enligt Kongl, brefvet den 21 Februari 1826, odelad tillfallit domkyrkan, men numera, med undantag af omförmälde 500 r:dr, ingår till fjerde hufvudtiteln, anser Utskottet, med fästadt afseende äfven derå, att denna domkyrka, egentligen ämnad till begagnande af Amiralitets-församlingen, blifvit uppförd till en storlek och prydlighet, vida öfversligande stadens invånares både behof af utrymme och underhållsförmåga, samt att dessutom kyrkan, såsom en af byggnadskonstens skönare företeelser, tvifvelsutan är förtjent af statens raellankommande omvårdnad, då sådan icke kan från annat håll i erforderlig mån erhållas, sig böra hemställa, att Rikets Ständer ville, med förklarande af domkyrkans i Kalmar behof af hela inkomsten utaf merberörde lägenheter, hos Kongl.
Majit i underdånighet begära, att Kongl.
Majit täcktes i nådigt öfvervägande taga, huruvida icke, för någon längre tid, eller intill dess kyrkans i banken ei hållna lån, till kapital och ränta, blifvit till fullo guldet, dessa fästningslägenheter kunna till domkyrkans disposition öfverlåtas, och, i sådant fall, derom nådig proposition till Rikets Ständer aflåta.
Stats-Utskottets Utlåtande j N:o 8t. 5 N:o 81.
Atik. till Exp. Utsk. den 29 Febr., kl. 7 e. un.
Utlåtande, i anledning af väckta motioner om försäljning till skatte af en del kronan tillhöriga fisken, m. m. (I. A.) Hederv.
Bonde-ståndet har till Stats-utskottet remitterat 2:ne hos bemälde Riks-stånd afgifna memorialer, det ena al riksdagsfullmägtigen Olof Pehrsson från Gefleborgs län, med hvilken riksdagsfullmägtigen Erik Ersson från samma län sig förenat, innefattande det förslag, att alla kronans lisken, med undantag af de större laxfiskena, måtte, efter föregången värdering, få försäljas till de skattemän, inom hvilkas område fiskena voro belägna, utan att vidare skatt eller ränta derå komme att erläggas; — och det andra af riksdagsfullmägtigen Pehr Östman från Westernorrlands län, som äskat, att Rikets nu församlade Ständer ville besluta, att de inom Ångermanland varande laxfisken, hvilka för kronans räkning blifvit utarrenderade, men hvar för sig icke lemnade staten i årlig inkomst 10 r:dr banko, finge af de byalag, invid hvilkas stränder desamma äro belägna, utan afgift begagnas, samt att till de laxfisken, hvarföre vid arrende-auktion erbjödes högre afgift, byamännen, utmed hvilkas stränder fiskena voro belägne, måtte ega options-rätt.
Rikets Ständer hafva redan, vid 1840 och 1841 årens riksdag, jemlikt underdånig skrifvelse N:o 194, för sin del beslutat, att, med undantag af de större laxfiskena, alla öfriga kronans fisken, sedan vid anställd skattläggning en, efter förut erlagdt arrende lämpad, ränta blifvit åsatt, finge, i den mån arrendena upphörde, under skattemannarätt försäljas, hvarjemte Rikets Ständer till Kongl. Maj:t öfverlåtit att bestämma hvilka fisken borde försäljas, och att pröfva skeende anbuds antaglighet, m. m.; men enär, enligt hvad Utskottet inhemtat, denna fråga ännu beror på Kongl.
Kammar-kollegii utredning, hemställer Utskottet, att ofvannämnde 2:ne motioner för närvarande icke måtte till någon åtgärd föranleda.
S(als~Utskottets Vtlätandej N.o 82.
Ant. till Exp. Utsk. den 29 Febr., kl. 7 e. ro. Utlåtande, i anledning af väckte motioner, angående förhöjning i priset å salpeter. (L. A.) Frän Hederv.
Bonde-ståndet har lill Stais-ntskottet« handläggning blifvit remitterade serskilde, af riksdagsfullmägtige Carl M. Engström hån Kalmar län och Petter Gabrielsson från Kronobergs län, hos b*malde Riks-stånd väckte motioner, hvaruti Johan Petter Danielsson och Johan Pettersson från förstnämnde län samt Pehr Mårtensson från Jönköpings län instämt, och uti hvilka motioner anföres, att, sedan den inhemska salpeter-tillverkningen blifvit uppmuntrad, dels genom ett högt lösningspris af kronan, dels genom premiers utdelande till dem, som inrättade plantlador, hade en mängd enskilde personer deraf funnit sig uppmanade, att, för tillverkning af salpeter, göra stora omkostnader, men då i följd häraf salpeter tillverkats utöfver behofvet, hade priset å den af kronan inlöste salpeter, hvilken från och med år 1816 till och med år 1834 betalis med 7 r:dr 24 sk. lispundet, blifvit nedsatt först till 6 r;dr 32 sk., sedermera år 1836 till 6 r:dr samt päföijde år till 5 r:dr, hvilket pris väl år 1842 förhöjts med 32 sk. eller till nu stadgade belopp; att, efter denna prisnedsätlning å salpetern, tillverkningen icke bure sig, utan mer och mer aftynade, hvilket bäst visade sig deraf, att densamma, som år 1836 utgjorde 33,504 lispund, år 1843 nedsjunkit till 14,623 lispund, i följd hvaraf måst importeras af utländsk salpeter betydliga qvantiteter, uppgående för åren 1846 och 1847 tili 36,056 lispund; att, ehuru visserligen priset å den utländska vore lägre än å den inhemska, kunde likväl den vinst, Stats-kassan derigenom tillskyndades, icke jemföras med den förlust, som tiilfogades landet förmedelst salpeiertillverkningens undertryckande och förfall, hvaraf de menliga följderna i synnerhet drabbade den jordbrukande klassen, samt slutligen att det, enligt motionärernes förmenande, vore mindre välbetänkt, att, i förlitande på tillgång af utländsk vara, låta den inhemska salpetertill verkningen utdö, hvarigenom skulle kunna inträffa, att om, emot förmodan, Riket invecklades i krig eller sådane utbröte i andra länder, hvarifrån salpeter nu påräknas, införseln af denna för kruttillverkningen oundgängliga artikel, helt och hållet torde uteblifva.
På det att salpeter måtte kunna åstadkommas inom landet till det belopp, som motsvarar statens behof, äfvensom att tillverkningen, utgörande Stats-Ut skottets Utlåtande, N.-o 8 $. 7 cn af jordbrukets vigtigaste binäringar, synnerligen i skogrika orter, mätte med någon fördel kunna bedrifvas, hafva motionärerne föreslagit, att priset å inhemsk salpeter blefve bestämdt till 7 r:dr 24 sk,, eller minst till 6 r:dr 32 sk. banko lispundet.
Ehuru Utskottet väl delar den åsigt, att det är af vigt att salpeter, såsom den buf vudsakliga rudimaterien för kruttill verkningen, finnes inom landet, anser dock Utskottet att, då Kongl. IVEjrt är oförhindrad att, efter sig företeende omständigheter, höja priset å salpeter, en sådan förhöjning icke lärer uteblifva, i fall den af behof vet påkallas, hvadan motionärernes ifrågavarande framställningar icke torde böra till någon Rikets Sländers åtgärd föranleda.
Ånk. till Exp. Utsk. den 29 Febr, kl. 7 e. m.
Utlåtande, i anledning af väckt motion om optionsrätt för Umeå stad till det s. k. Lazar etts-fisket eller Nya Försöket. (I. A.)
Uti en hos Borgare-ståndet väckt och af bemälde Riks-stånd till Statsutskottet remitterad motion, har herr Carl M. Bjur hemställt, att, som det i Umeå eif, inom Umeå stads område, anlagde s. k. Lazaretts-llsket eller Nya Försöket,'ehuru det endast få år existerat, I ik väl åstad kommit stora uppgrundningar nedanför nämnde stad, hvilken i följd deraf skulle med betydliga uppoffringar i framtiden få umgälla den knappa inkomst, som staden uppburit af ifrågavarande fiske, Umeå stad måtte till detsamma erhålla optionsrätt, emot erläggande af den fisketaxa, hvilken Kongl.
Kammar-kollegium kunde såsom lindrigast bestämma.
Af de Utskottet tillhandakomne handlingar i ämnet inhemtas bland annat: alt merberörde kronofiske, hvilket, med innevarande års början, blifvit till nytt arrende ledigt, är vordet å offentlig auktion den 6 November 1847 utbjudet på arrende under 6 år, dervid flere anbud blifvit gjorda, hvilkas antaglighet underställts Kongl, Kammar-kollegii pröfning; att ej mindre förvaltaren af Baggböle sågveik, u.i en tili bemälde Kongl, kollegium ingifven skrift, begärt alt under 6 år få, emot en åi lig fisketaxa af i tunna lax och l S Stats-Utskottets Utlåtande, N.o 84- tunna sik, fisket å sig på arrende öfverlåtet, än äfven egarne till nämnde sågverk hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhållit, att merbesagde kronofiske måtte nedläggas, emot det att sågverks-egarne årligen erlade markegångsvärdet af en half tunna lax och en half tunna sik, samt att desse ärenden ännu icke blifvit pröfvade och afgjorde.
Då således frågor blifvit väckte, angående detta fiskes upplåtande åt enskilde personer, hvilka frågor bero dels på Kongl.
Kammar-kollegii, dels på Kongl. Maj:ts nådiga afgörande, hemställer Utskottet, vid sådant förhållande, att ifrågavarande motion icke måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Ani. till Exp. Utsk. dea 29 Febr., II. 7 e. ni.
Utlåtande, angående ersättandet af kostnaderne för sednast sammankallade riksrätt.
(R:gls Aid.)
Enär den i 97 § af nu gällande reglemente för Riksgälds-kontoret meddelade föreskrift om riksdagskostnadernes bestridande, enligt dess uttryckliga ordalydelse, endast afser kostnader och utgifter för 1844 och 1845 års riksdag, och samma reglemente icke innehåller något stadgande angående
Riksgäldskontorets skyldighet att fortfarande godtgöra dylika till föregående riksdagar hörande utgifter, hafva fullmäktige, efter hvad de för Stats-ulskottet anmält, funnit sig icke vara berättigade att bevilja en af Kongl.
Stats-kontoret först vid slutet af år 1845 äskad ersättning för det belopp af 2,371 r:dr 32 sk., som Kongl. Stats-kontoret, till följd af Kongl. Brefvet den 2 Augusti 1842, förskottsvis af under händer hafvande medel utbetalt, dels såsom arfvoden för sekreteraren och notarien samt vaktbeljeningen hos den, enligt Konstitutions-utskottets beslut, under 1840 och 1841 års riksdag, sammankallade riksrätt, och dels såsom vedergällning för tagna afskrifter af Statsråds-protokollerne, rörande de frågor, som varit Riks-rättens bedömande underställda.
Då ersättning för ifrågavarande utgift, hvilken måste hänföras till kostnaderne för sistnämnde riksdag, synes, oaktadt dröjsmålet med denna ersättnings reqvirerande, böra Kongl, Stats-kontoret beredas, i öfverensstämmelse med Stats-Utskottels Utlåtande > N-0 85. 9 med det af Rikets Sländer vid samma riksdag meddelade beslut, angående ”sådane af Rikets Ständers sammanvaro föranledde utgifter, som, i anseende till sitt föremål eller sin beskaffenhet, blifvit af Kongl.
Maj:t fastställde och å Kongl.
Stats-kontoret anvisade, så och under förutsättning, att hvad genom åberopade beslut stadgats, rörande verifikations-handlingarnes aflemnande till Riksgäldskontoret och granskning derstädes, varder före utbetalningens verkställande vederbörligen iakttaget, får Utskottet tillstyrka, att det af ofvannämnde anledning genom Kongl. Stats-kontoret utbetalda förskott må af Riksgäldskontorets medel ersättas.
För öfrigt vill Utskottet, vid uppgörandet af det nya reglementet för Riksgäldskontoret, taga i öfvervägande, huruvida det förhållande, som nu förekommit, bör föranleda någon ändring i nuvarande reglementes stadgande angående riksdagskostnadernes bestridande.
Ank. till Exp. Utsk. den 29 Febr., kl. 7 e. m.
Utlåtandej angående det staden Weocjös näringsidkare beviljade förlagslåns återbetalande till Riksgäldskontoret.
Uti den till Rikets Ständer vid innevarande riksdags början aflåtna proposition, angående statsverkets tillstånd och behof, har Kongl. Maj:t tillkännagifvit, dels alt Kongl. Majit, utom det till staden Wexjös återuppbyggande efter 1848 års eldsvåda beviljade lån å 240,000 rd:r, i nåder anvisat en serskild lånesumma af 30,000 r:dr, att genom den i samma stad då bildade nödhjelps-kornmitte användas till förlagslån åt dervarande handtverkare samt öfrige näringsidkare, och dels att Kongl.
Majit, und.er den 26 Oktober 1846, i afseende på denna lånesummas återbetalning, förordnat, att en tiondedel deraf, jemte upplupen och efter 3 procent årligen beräknad ränta från den 1 November sistnämnde år, skulle inbetalas vid slutet af n}'ss förlidet samt hvart och ett af derpåföljaude 9 år; och borde stadens magistrat och äldste förbinda sig att gemensamt ansvara för lånemedlens återbetalande och insändande till Kongl.
Stats-kontoret vid hvar och en af de bestämda betalBih. till R.