Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
NJo 78, rörande Kongl. Majrts Nådiga Proposition, angående förändrade grunder för Bego- och Salu-Sågars samt Valk- och Stampverks beskattning, så väl som angående flera Inom Riks-Stånden om Mjöl- och Sågqvarnar samt deras beskattning väckta motioner, bifölls; N:o 7g, angående väckt fråga om förändrad grund för prsestationers utgörande af Hemman, bifölls; 0:0 Bag- samt Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskottens:
N:o 61, rörande vackt fråga, att 1827 års Skiftes-Stadga icke måtte tillämpas på de Enskiften, hvilka vid Stadgans utgifvande voro påbörjade, men ännu icke hunnit fulländas, bifölls; Bill, tili Riks-St.
Fröt, I§1Ö_I830 , 9 Sami, 13, 2\dra B.t. 6\te JJ'J. 194 Pr°t’ Utdrag den q6 October 182g.
N:o 6a, Öfver Herr Emil von Troila motion, med förslag till Strafflag emot olaglige tjenste accorder, bifölls 4 N:o 63, med förslag till jemkning uti Rikets Ständers beslut, rörande väckt fråga, att Rådstufvu- och Kämners-Rätter må erhålla exemplar af utkommande Författningar, äfvensom Kämners-Rätterne må tillhandahållas den såkallade Författnings-samlingen, bifölls; N.'a 64, med förslag till jemkning uti Riks-Ståndens beslut, i fråga om förändrad reJaclion af sista punkten i 1 §. 15 Cap, Ryggninga-Balken m. m.:
Ståndet som icke frinträdde sitt beslut om grunderne för Skogsallmänningarnes delt ning, lade Memorialet till Handlingame.
Föredrogos å nyo följande StatsUtskottets Betänkande och Utlåtande: N:o 269, i fråga, angående af Marstrands
Stad sökt ersättning för utgjord inqvartering, återremitterades, på grund af gjorda anmärkningar; N:o 302, med förslag, i afsende pa Riksgälds-Contoirets behof frän och med år 1834, Prof. Utdrag den 26 October 1829.
195 bifölls; Nio 303, angående vilkoren för Salpetergärdens upphörande, bifölls. S. D.
Efter å nyo skedd föredragning af Stati-Utskottets Memorial, N.’o 304, i anledning af skiljaktiga beslut inom Riks-Stånden i vissa delar af Statsregleringen, stannade Ståndet i följande beslut: Tredje Hufvudliteln.
Första Voterings-propositionen bifölls, äfvensom Ståndet, »ned förblifvande vid beslutet, angående Generalers pensionerande, gillade Andra, Tredje, Fjerda och Femte Voterings-proposition er ne.
Likaledes gillades Sjette, Sjunde och Åttonde Voterings-propositionerne.
Det, i anledning af Riks-Ståndens beslut, i afseende på de, sid. 119 och 120 i Utlåtandet N:o 25g, föreslagna underdåniga framställningar till Kongl. Maj:t, till meningarnes sammanjemkning, af Utskottet uppgjorda förslag till underdånig Skrifvelse bifölls, med uteslutande af första perioden; blifvande derefter otdalydelsen denna: ’’Ri~ igG Prof. Utdrag den 26 October 1829: kets Ständer anhålla underdånigst j det Eder Kong!. Maj:t täcktes, pi sätt Eder Kongl.
Maj:t lämpligast finner, och i den mon dertill anvista tillgångar blifva disponible, verkställa en sådan lönereglering, sorn, uti närmaste öfveiensstämmelse med Indelnings-Verket, brinn gar lönevilkoren till möjligaste likhet inom samma grad vid hvarje Regemente eller Corps.” Nionde; Tionde och Elfte
Voterings^ propositionerna godkändes*
Vidkommande anslaget till fourragering för värfvade Cavalleriets och Artilleriets hästar, antog Borgare-Ståndet den xedaction af beslutet, hvilket Högloflige Ridderskapet och Adeln samt Högvöxdige Preste-Ståndet förut fastställt.
Tolfte Voterings-propositionen gillades.
Vidare biföll Borgare-Ståndet, med instämmande uti Hedervärda Bonde-Ståndets beslut, årligen till nästa Riksdag, det af Kgl, Majit, uti Dess Nådiga Proposition, till KrigsCollegii Departementer, för Försvars-Verket* materiela behof, äskade anslag af 696,000
R:dr , deruti inberäknade krut-tillverkningsomkostnaden, dock så, att af denna summa uppföras på Stat blott de af Stats-Utskottet föreslagna 626,000 R:dr, och att det öfriga kommer att från Riksgälds-Contoiret utgå a £ Prof. Utdrag den 26 October 1829.'
197 öfverskotten på Stats-Verkets inkomster, i fall de dertill skulle kunna lemna tillgång; i följd hvaraf Ståndet fann ingen åtgärd å dess sida, i afseende på 13, 14 och 15 Voteringspropositionerne, föranledas, äfvensom Ståndet ansåg Högloflige Ridderskapets och Adelns, uti Protocolls-Utdrag af den 14 dennes, meddelade inbjudning till de öfrige Riks-Stånden, att förena sig uti Ridderskapets och Adelns, rörande nämnde anslag, fattade beslut, vara genom ofvanberörde yttrande besvarad.
Fjerde Hufvud- Titeln: Sextonde och Sjuttonde Voterings-pro-j posilionerne godkändes.
I BIHANG TILL SAMTLIGE R1KS-STÅNDENS PROTOCOLL, VID LAGTIMA RIKSDAGEN I STOCKHOLM, ÅREN l8a8 OCH 182g. ^ttontre Samlingen, öllöra äSauöet, inne hällande Allmänna Besvärs- och Oeconom ieUtskottets Memorial, Utlålanden och Betänkanclen. 1:xta H:t.
Utskottet d. 19 Junii 1829.
Betänkande, i anledning af vackt Motion rörande Sågare-Iönens utgörande vid Såg-qvarnar.
Inom Hedervärda Bonde »Ståndet hafva Riksdagsfullmäglige från Östergöthlands Län Anders Andersson , J. P. Andersson, Olof Olofsson och Anders Pehrsson s äfvensom Sune Nilsson från Kronobergs, Jan Jansson från Carlstads och Hans Jansson från Elfsborgs
Län anmält klagan deröfver, att sedan, på sätt Kammar-Collegii Kungörelse af den 18 April sistlidet år innehåller, Kongl.
Majrt i Nåder täckts upphäfva det genom 34 § uti Kongl. Piesolutionen på Allmogens Besvär den 29 November ij56 utfärdade förbud, det Sågare-lonen vid Såg-qvarnar icke finge uppbäras i Virke utan i reda penningar, i följd af hvilket förbuds upphäfvande, jemväl det i Kongl. 4 Besv. och Oecon.
Svea Hof-Rätts Circulaire den 3i Julii 1761 bestämda ansvar för hälften-sågning upphört, Allmogen nu derigenom skall myc. het betungas, att den samma, för att få sitt timmer sönderskuret till bräder, nödgas, i stället för den genom behörig Taxa tillförene fastställda skäliga sågare-lönen i contant, förnöja såg-egaren med virke eller bräder till lika stort belopp, som det jordegaren för eget behof vill begagna; och då den sålunda utgående sågare-lönen icke allenast vore oskäligt betungande för Landtmannen, utan jemväl genom den större åtgången af Skogsproducter skadade det allmänna, hafva Motionairerne anhållit om Rikets Ständers åtgärd derhän, att förbudet emot hälften-sågning måtte åter förnyas, och taxor i vederbörlig ordning upprättas, hvarefter sågare-lönen finge uppbäras.
Till besvarande af den härå från Hedervärda Ståndet emottagne Remiss, får Utskottet vördsamt upplysa: att omför mälde förbuds upphäfvande, genom Kongl. Maj:ts Nådiga Bref till Dess och Rikets Kammar-Collegium af den 2 April 1828, varit en följd af Collegii hos Kongl. Maj:t derom gjorda underdåniga hemställan, på den grund, dels att någre Taxor på många ställen alldeles icke, oaktadt Nådiga Förordnandet derom, redan i Kongl. Resö - Besv. och Occon.
Vtsk. lutionen af den 21 Januarii 1748» blifvit upprättade, oell dels alt vid de Sågar, der Taxor för längre tider tillbaka under andra myntförhållanden funuos fastställda, de utaf sig sjelfve skola upphört alt Sågegarne till efterlefnad förbinda; i anseende hvartill, och då den vanliga praxis, hvilken i så måtto egde rum, att sågare-lönen nu i allmänhet utgjordes med en viss andel af det sågade virket till olika belopp inom serskilda orter, i nion af större eller mindre tillgång på Såg-qvarnar och andra localförhållanden, icke för det allmänna medförde någon förlust, enär det lill sågarelön använda virket utgjorde en tillgång till behofvens fyllande af skogs-effecter hos andra förbrukare, Collegium så mycket hellre velat hos Kongl. Maj:t tillstyrka upphäfvandet af merberörde förbud, sorn Allmogen i flera orter kunde, under en i landsorterne allmänt öfverklagad penningebrist, finna sin båtnad vid att sågare-lönen nli vilke afbörda.
Utskottet, som äfven för sin del anser de af Kongl.
Kammar-Collegium sålunda anmälda förhållanden hafva innefattat goda och giltiga skäl till afskaffande af förbuds-författningar, hvilka icke efterlefdes, tror dock tillika det kunna blifva nyttigt, om, jemte tillåtelsen för Såg-egare att med 6 Bcsv. och Oecon.
Utsk. dem, hvilka till söndersågning för lega framföra skogs-ämnen tillSågqvaruarne, om sågare-lönen i godo öfverenskomma, det skulle stadgas, att, till rättelse vid de tillfällen, då sådan öfverenskommelse icke kunde vederbörande emellan traffas, taxa borde finnas alt tillgå, upprättad enligt Härads-Rättens förslag till fastställelse af Kongl. Majrts Befallnings-hafvande, som skulle lämpa Sågarelönens belopp efter förekommande localförhållandeu och det samma bestämma så väl uti virke som uti contant, då det kunde på Virkes-egarens val få ankomma att sågnings-lÖnen på ena eller andra sättet enligt Taxan erlägga; hvarjemte det torde blifva angeläget föreskrifva, alt, enär förändringar uti mynt- och varu-värden eller andra inträffande förhållanden sådant kunde påkalla, Taxan borde, uppå derom hos Härads-Rätt eller Kongl, Majrts Befallningshafvande tillgörande anmälan, undergå granskning och Sågare-beloppet åter lill skäligt belopp bringas och stadfästas.
I följd häraf hemställer nu Utskottet vördsamt: om Rikets Höglofl.
Ständer skulle vilja hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla om det Nådiga tillägg vid föreskriften i Kongl. Brefvet den a April 1828, det anbefallas måtte, att, på sätt Utskottet sig här nästofvanföre Besv. och Octon.
Ut sk. yttrat, taxa borde vid Sågqvarnarne finnas till efterrättelse, då vederbörande icke kunde om sågarelcinen annorlunda åsämjas.
Slockholm den 17 Junii 1829.
N;o i34.
Utskottet den 19 Junii 182g.
Utlåtande, i anledning af väckt Motion, att Lag-Conhténs förslag till Civil-Lag måtte vid Universiteten föresläsas, och nödig kännedom af detta Förslag, jemte Rikets Grundlagar och allmänna
Lag ådagaläggas af dem, som undergå Juridisk och Embets-Examen.
Uti ett till Högloflige Ridderskapet och Adeln ingifvet och derifrån till detta Utskotts handläggning öfverlemnadt Memorial liar Herr Hjerta, Gustaf, fästat Rikets Högloflige Ständers uppmärksamhet å nödvändigheten deraf, att Lag-Comitens nya Förslag till Civil-Lag blefve vid Rikets Universitet critiskt afhandladt, hvarigenom det skulle blifva kändt så väl till grunder som tillämpning af de unga Studerande, hvilkas 8 Bes v. och Oecon.
Ut lule, N:o i3cf. lott det en gång blifver att såsom Jurister tolka eller såsom Embetsman handhafva en, efter tid och upplysning lämpad, enkel och tydlig
Lag; varandes i sådant afseende af Motionairen föreslaget, om icke Rikets Högloflige Ständer ville hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att Kongl. Majit i Nåder täcktes förordna, det meranämnde förslag måtte vid Universiteten föreläsas och jemförelsevis med nu gällande Civil-Lagafhandlas; äfvensom alt stadgas måtte, det nödig kännedom af detta Förslag, jemte Rikets Grundlagar och allmänna Lag, bör af dem, som undergå Juridisk eller EmbetsExamen, ådagaläggas.
Detta har Utskottet i öfvervägande tagit; och ehuru Utskottet medgifver nyttan deraf, i synnerhet för de Studerande ynglingar, hvilka söka förvärfva den för Jurister egentligen erforderliga bildning, att ifrågavarande Lag-Förslag vid Universiteten critiskt behandlades, hvarigenom möjligheten för blifvande
Domare bunde beredas, att, när en gång Förslaget antages, vara genast införlifvade med den nya Lagens anda och säkrare vid dess tillämpning; likväl och som Utskottet anser med begreppet om en Academisk Lärares verksamhet oförenligt, att genom några föreskrifter lägga band på den frihet honom hittills varit för - Besv. och Occon.
Ull.dc. N.o i3/f. g unnad, att efter egen pröfning föredraga sina Läro-satser; alltså vågar Utskottet icke tillstyrka, att Universitets-Lärarne i Lagfarenheten varda ålagde någon förbindelse att hålla föreläsningar öfver ett, ännu endast under formen af Förslag tillvarande Juridiskt System, och således icke eller alt examinandi förpligtas, att af kännedom derutinnan aflägga prof.
Deremot och med föranledande af Motionen, så vidt den angår de för blifvande Embetsman föreslagna förhören i Rikets Grundlagar, får Utskottet vördsamt upplysa, att hvarken Kongl.
Kungörelsen af den 9 October 1812 eller någon annan allmän Författning anbefaller de Academiska Lärarne att> öfver Grundlagarne föreläsa och examinera.
Comiterade till öfverseende af Rikets undervisningsverk hafva väl uti, deras betänkande af den 20 December sist— lidit år, i underdånighet föreslagit, att ibland de hufvudämnen, hvilka för den civile Emhetsmannens bildning äro af största vigt, Statskunskapen måtte ingå, och att så väl föreläsningar deröfver må hållas afLärarne, som prof af kännedom deruti ådagaläggas af examinandi.
Ehuru nu Statskunskapen visserligen bör innefatta läran äfven om Rikets Grundlagar, likväl och på det, i jo Besv. och Oecon.
N.-o 135. händelse Kongl. Majit skulle i Nåder täckas bifalla Comiterades Förslag, något missförstånd å vederbörandes sida ej måtte ega rum, i fråga om den grad af insigter, som i Statskunskapen erfordras af examinandi, har Utskottet, med fästadt afseende vid den oundgängliga nödvändigheten, att den blifvande Embetsmannen i en constitulionel
Stat känner dess Grundlagar, funnit sig böra vördsamt hemställa, att Rikets Högloflige Ständer ville hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det uttryckligen stadgas mätte, i sammanhang med den förestående regleringen af Rikets allmänna Undervisningsverk, att föreläsningar öfver Rikets Grundlagar skola bållås af vederbörande Lärare vid Rikets Academier, och examina derutinnan anställas med alla de Studerande, som egna sig åt den civila Embetsmannabanan.
N:o i35.
Utskottet d. 19 Juni» 1829.
Förnyadt Utlåtande, i anledning af väckt fråga, dels örn tillägg i föreskrifterne, rörande Afvittrings-Verket inom Lu - JBcsv. och Oecon.
Utsk. leå Lappmark, och dels om behofvet af åtskilliga åtgärder till förekommande af Lappska folkstammens undergång.
Emot Utskottets i detta ämne förut akjifne Betänkande, under N:o 81, hafva anmärkningar inom samtlige Riks-Ståndeu blifvit gjorde och föranledt till åtet-remiss af ärendet, nemligen: llos Högloft, Padder skåpet och Adeln: Af Herr von Scheelej Franz, som erinrat, att den af Herr af Robson väckta Motion om Afvittringarnes företagande inom Luleå Lappmark skall varit föranledd deraf, att Motionairen ansett ett bestämmande af Nybygges-gränsorne icke allenast vara det rättaste, utan det enda till ändamålet ledande medel i och för Lapparnes fredande från intrång, enär det territorium, sorn efter dessa gränsors utstakande återstod, skulle blifva det vinterstamhåll, utur hvilket Lappska folk-stammen icke skulle kunna trängas; att Utskottet deremot i denna del afstyrkt all åtgärd å Rikets Höglofl.
Ständers sida, hufvudsakligen på grund af hvad derom dels genom Kongl.
Majrts Nådiga Stadga om Afvittrings-Verket i VesteivNorrlands, Vesterbottens och 13 B av. och Oecon.
Län den 10 Febr. 1824, dels genom Kongl. Brefvet af samma dag till Landshöfdingen i Norrbotten, och dels genom Kongl. Majrts Nådiga Skrifvelse deli p Februarii *827, redan blifvit förordnadt och föreskrifvet; men att, då Kongl. Brefvet af den 10 Febr. 1824 stadgar, att afvit t ring s-verket bör företagas i de trakter, der afvittringen mest är behöflig, samt de bästa od/ings-lägenhe ter förekomma, och sedermera efter hand inom Länet fortsättas, dock att serskild uppmärksamhet i detta fall bör fästas pä angelägenheten deraf, att de trakter, der Bergsi a gshanclteringen kommer att införas, blifva af vittrade, just härutinnan läge binder i vägen för Konungens Befallningshafvande att, utan serskild föreskrift, låta företaga afvittring inom Lappmarken, sorn hvarken erbjuder de hästa odlings-lillfällen, jemförelsevis emot det nedra eller kust-landet, eller är den trakt, der Bergslagshandteringen kan införas eller i längden med bestånd utvecklas; och vid detta förhållande, samt då Luleå Lappmark är depositions-orten för de stora skatter af rik jernmalm, som det nedra Jandet tillkommer att förädla, och det endast vore möjligheten af transporter dit, som
Motionairen velat förvara genom begäran af ett serskildt tillägg i de stadgande!!, hvarpå Besv. och Oecon.
Utide.
N.o 135.
13 afvittringens företagande derstädes beror, äfvensom den summa af 5,ooo R:dr, som för afvittringen i de 3 nordligaste
Länen är anslagen, icke svarade emot behofvet, om den skulle utsträckas äfven lill Luleå Lappmark, till hvilken ordningen icke skulle komma förr än efter en ganska lång tid och först sedan Lappska folkstammen, allt mer och mer tillbakaträngd, till det mesta hade utdött; hemställer Herr von Scheele, om det ej vore skäl att vidtaga lika skyndsamma som kraftiga mått för delta folkets fredande, i synnerhet som det ej kan betviflas, att ju deras tillväxt och trefnad eger på den nuvarande och blifvande Bergshand teringen inom kustlandet ett bestämdt inflytande, i hvilket afseende han anser nödvändigt, att serskildt anslag för afvittringen i Luleå Lappmark beviljas, så att minst 4 Landtmätare kunna dermed sysselsättas.
Beträffande åter den af Herr Boij väckta Molion om anslag till uppgående af en gräns mellan Nybyggare och Lappar, i anledning hvaraf Utskottet i det åter-remitterade
Betänkandet förklarat några skäl icke anförda, som kunde föranleda till eu underdånig önskan om förändring i Kongl.
Majtts, uti Bref till Kammar-Collegium d. 5 November i8a5 meddelade Nådiga beslut, rörande Rikets Höglofl.
Ständers vid iS18 års
Riksdag gjorda underdåniga hem - r4 Besv. och Oecon.
Utsk. ställan om en gräns-lineas bestämmande emot Lappmarken, bar Herr von Scheele yttrat den tanka, att, sedan nu varande Nybyggen blifvit afvittrade, en undersökning borde verkställas både till utrönande, huruvida den återstående delen af skogslandet är för Lapparne oundgängligen nödvändig, eller odlings-ntrymrnet ännu kan medgifva flere Nybyggens anläggande.
Der hvarest sådant icke visade sig kunna med framgång ske, der vore äfven gränsor bestämde för Lapparnes betesland, hvilka utgöras af allt hvad som ligger utom Nybygges-gränsorne, och hvilken gränslinea vore den enda rätta och naturliga.
Slutligen och då Utskottet förklarat sig vara betänkt att, i afseende på 4 Momentet af Herr af Robsons Motion, rörande vidtagande af Författning emot det missbruk med brännvin, som hos Lappska Allmogen föröfvas, afgifva yttrande i sammanhang med det Utlåtande, hvarmed Utskottet egde inkomma öfver de flere under detta Riksmöte väckta Motioner, rörande tillverkning och förbrukning af brännvin, har Herr von Scheele till ytterligare vägledning härvid ansett sig böra upplysa, huruledes en stor och mägtigt verkande orsak lill Lappstammens förminskning igenfinnes i den fria bränn vinshandeln, som med Bexv. och Occon.
Utsk. synnerlig verksamhet skall drifvas af de Bönder och Nybyggare, hvilka bo inom Lappmarkens område eller nära gränsen; så att utom de nederlag af brännvin, som hållas i Lappmarks-byarne, dessutom många yngre personer öfver allt i Lappmarken, vintern igenom, kringresa med denna vara, Lappen ofta i förväg vid hans flyttningar med sin Renhjord, från det ena stället till det andra; hvarigenom Lapparne förledas icke allenast att försälja och förstöra sin enda egendom, Renarne, utan ock derjemte lemna fritt fält åt odjuren att slagta den utan tillsyn lemnade hjorden, ofta på föga afstånd från den kåta, hvarest egaren, öfverlastad och sanslös, tillbringar tiden med brännvins-supande.
Af Herr Hjerta, Gustaf som anser Utskottets Utlåtande innefatta en origtighet i den delen, som handlar om stängsel för Nybyggarnes höstackar, helst derom vore i allmänna lagen tillräckligen stadgadt, enär den förmår, att det, som stängdt är, ej får ofredas; och hvarföre en underdånig framställning härom till Kongl. Maj:t, i Herr Hjertås tanka, vore löjlig.
Af Herr af Robson, som upplyser, att hans mening varit att yrka skyndsamt verkställande inom Luleå Lappmark af den af - 16 Bestk och Oecon.
Utsk. Ull.cle. IV.-o 135. vittring, sorn, vid tillämpning af de Författningar Utskottet Åberopat, först i en framtid skulle derstädes komma att för sig gå, helst Kongl. Majlis Befallningshafvande , i Skrifvelse till Kongl. KammarCollegium den 29 September 1827, tillkännagifva, att af de 768 qvadratmil, hvartill Norrbottens
Läns omfång kan räknas, 246 kunna anses tillböra kustlandet och 522 Fjäll- och Lappmarken, samt att i allmänhet gränsor saknas emellan krono-marken och enskildes områden, de der icke äro afskiljde till mer än 66 qvadratmil på kustlandet och 20 inom Lappmarken, och vid hvilket förhållande Landshöfdingen ansett, att med de få Landtmätare, som vid afvittrings-verket i Länet äro anställde, det dermed åsyftade högst välgörande ändamålet skall vara mer än ett århundrade för Norrbotten aflägse, och att således, om ej antalet af Afvittrings-Landtmätare i Norrbottens
Län betydligen ökas, och verksamma anstalter lill afvittringens fullbordande dymedelst vidtagas, nya för Riket och orten nyttiga inrättningar skola ännu på ganska lång lid antingen hindras eller alldeles uteblifva.
Hos Högvördige Preste-Ståndet: Af Herr Prosten Grape s som , uti ett vidlyftigt anförande, hufvudsakligen på enahanda - Besv. och Oecori.
N.o l35. 17 handa skäl, sorn Herrar von Schéele och af Robsoitj yrkat skyndsam verkställighet pä Statens bekostnad af afvittringen i Lappland, samt derjemte, i afseende på Utskottets förslag, rörande inhägnande afNybyggarnes höfoder, anmärkt, att, likasom det för Nybyggaren ofta blifver svårt om ej omöjligt att uti lador förvara det föder hart på t å 3 mils afstånd från sitt hemvist bergar, hail äfven hellre lärer äfventyra den förlust, sorn af Lapparnes Renhjordar kail blifva honom tillskyndad å det större eller mindre hö-förråd han i stackar eller så kallade hässjor måste uppsätta, än att göra sig säker skada
Och onyttig omkostnad med uppförande af gärdesgårdar deromkring; och hvarföre, saint då anledning vore, att icke eller Lapparne alltid med behörig varsamhet efterse sina hjordar, då de lägra sig närmare intill Nybyggarries ängs-lägeiiheter, Herr Prosten anser, att vid afvittrings-uiidersökningariie förhållandet borde närmare granskas och tjenligä correctiv påfinnas.
I anledning af Motionairens förslag i 3 Momentet, samt Utskottets deraf föranledda utlåtande, hemställer Herr Prosten vidare, om icke Lapparne kunde erhålla Bih, tt R.
Prot. 18280ch. 1829, 8:de Sami. % va. H:t. iS Desv. och Oecon.
Utsk. oinskränkt betes-rättighet äfven å NjUyggens eller hemmans områden, emot ansvarig förbindelse, att ej utan innellafvarens tillstånd tillgripa skogen eller åverka annan Nybyggets derå befintlig egendom; anseende Herr Prosten, att, då Nybyggets område blifvit Lappen, utan ringaste vederlag, fråntaget, en sådan honom tillagd rättighet icke vore obillig; äfvensom Prosten önskar, att af Utskottet måtte åstadkommas något emot behofvet svarande förslag, i afseende på en sträng
Författning emot det i orten rådande, för Lappnrne så förderfliga missbruk af brännvin.
Och hafva Herr Doctor Svedelius med många andra Ledamöter af det Högv.
Ståndet med Herr Prosten Grape instämt.
Hos Vetil q/l. Borgare-Ståndet.
Af Herr Noreus, sorn , med framställning af angelägenheten af Lappska folkstammens bibehållande, så vida de rika malm-tillgångarne i Gellivare skola kunna transporteras till Bruks-anläggningarne uti kustlandet, hvilket hufvudsakligen endast af Lapparne med deras Renar kan verkställas, på sådan grund och då afvittrings-verket i Norrbottens Län, enligt hvad Kongl. Majlis Befallningshafvande derstädes uti merberörde Skrifvelse till Kämmar-Collegium upplyst, med det nu anställde ringa antal Landt Besv. oeh Oecon.
Utsk. mätare pä mera än 100 år icke torde hinna fullbordas, men Lapparne, hvilkas bibehållande och förökning beror på den omständigheten , alt de, efter Nybyggenas och odlings-lägenheternas afskiljande och indelning, få den öfriga delen af landet sig till fristad anslagen, under tiden troligen skulle alldeles försvinna, för sin del önskar, att ett nytt anslag på rpde Hufvud-Titeln, till aflöning för ett vida större antal Landtmätare än det nuvarande, äfvensom till underlättande af alla de lill afvittringens snara fullbordan hörande anstalter, målle beviljas, och hvilket anslag Herr Noreus föreslår till 10,000
Ilos Hedervärda Bonde-Ståndet.