Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Tryckfel: uti Stats-Utskottets Utlåtande JVI 80: sid. 16, rad. 6 uppifr. står: förmånligast — läs: formenligast.
Stats-Utsi oltets Utlåtande N:o 84. 1 Äf:0 84.
Ank. till Exp.-Utsk. den 18 Juli 18.87, kl. 1 e. m.
Utlåtande, i anledning af väckt fråga om vissa friheter och förmå ner för de lill Presterskapets aflöning i sednare lider anslagna hemman och lägenheter. (I. A.) Högvördiga Preste-ståndet har lill Stals-Utskoltet remitterat en af Herr Doktor Björkman väckt motion, deruti anföres, hurusom, enligt 1638 års Tionde-ordning, Häradsfogde-instruktionen den 9 Oktober 1688 och Presterskapets privilegier af år 1723, alla prestgärdet1 och stommar, som Preslerskapet sjelfva bruka och hafva deras afvel uppå eller Kapelianer besitta samt kapellans- och klockare-bord äro befriade från kronotionde och alla kronans besvär.
En sådan förmån ätnjöte likväl icke de i sednare tider tillkomna boställen för Kyrkoherdar, Komministrar och Kapell-predikanter.
Då nemligen, efter Konung Carl Xl:s reduktion, flera församlingar fått sig hemman och lägenheter anslagne till prestgårdar, hade dessa, enligt den tidens åsigter och beskallningsgrunder, ansetts i allmänhet ej kunna från kronotionde och andra utskylder fritagas, hvilket förhållande jemväl inträffade med de pastors- och komministers-boställen, som i sednare tider af församlingarne blifvit inköpta och som vid inköpet voro med ränta och kronotionde belagda.
För alt bereda dessa yngre prestboställen 'samma frihet från skatt och allmänna bördor, som den de af ålder lill prestgårdar anslagna hemman njuta, hemställde derföre Kongl. Maj:t till Rikets Ständer den 29 November 1817, om icke såväl hittills i sednare lider tillkomna prestgårdar, som hädanefter möjligen blifvande nva kyrkoherde- och kapeilans-bohl måtte förunnas enahanda friheter och förmåner, som de af ålder varande dylika boställen enligt författningarna tillkomma.
Till svar härå meddelade Rikets Ständer i sin underdåniga skrifvelse den 3 Mars 1818, alt de väl med underdånighet erkände Kongl. Maj:ts nådiga omsorg i det framställda ämnet, men funno betänkligt att öka Rikets privilegierade jord och medgifva de redan tillkomna eller framdeles blifvande kyrkoherde- och kapellans-boslälien lika friheter och Bilt. till It.
I Afd. 2 Band. 15 Höft. 1 2 Slats-Utskottets-Utlåtande N:o 84. rättigheter, som de äldre åtnjuta.
Dock samtyckte de under vissa vilkor, att räntan och kronobonden af de kyrkoherde- och kapellans-boställen, församlingarne inköpt, kunde anvisas att, såsom en personlig förmån, till förbättring i deras lönevilkor, af Presterskapet uppbäras.
Detta Rikets Ständers, af Kongl. Majit den 22 April samma år bifallna beslut, som vid hvarje ombyte af Kyrkoherde och Kapellan skulle af vederbörande iakttagas, vore dock förenadt med så många omvägar, oupphörliga undersökningar om församlingarnes tillvext och dess Presterskaps lönevilkor, att det nära nog synes vara bortglömdl.
Men hvarföre skulle Rikets Ständer numera, då helt andra, på en djupare kännedom af statshusbållningsläran grundade åsigter gjort sig gällande, frukta för en ringa tillökning af skattefri jord, dä beholvet deraf för det förordade ändamålet vore allmänt erkändt?
Hvartill, kunde man med skäl fråga, tjenade numera denna Statens stränghet, att af smärre pastors- och komministers-boställen utkräfva skatt och tionde till kronan?
Hvarföre icke nu befria dessa yngre prestgården ifrån en börda, från hvilken alla äldre dylika med rättvisa och billighet af gammalt varit frikallade?
En sådan befrielse vore numera lättare för Staten att bevilja, sedan, efter den indelta afrads- och kronotionde-spanmålens småningom skeende indragning, statens såväl civila som militära embels- och tjenstemän mer och mer aflönades med penningar.
Alt alla innehafvare af i sednare tider anslagna eller inköpta pastors- och komministers-boställen väl behöfde en förbättring af sina inkomster förnekades icke heller af någon, som egde närmare kännedom om deras klena lönevilkor; och då det vore en god början lill dessa tjenstemäns löneförbättring, om samma befrielse från skatt och tionde till Kronan, som åtnjutes af alla äldre prestgårdar, äfven förunnades de yngre, har motionären således hemställt, det Rikets Ständer måtte medgifva, hvad Kongl. Maj:t redan år 1817 till Rikets Ständers behjertande i nåder framställde, nemligen att alla för Presterskapets aflöning i sednare tider tillkomna, anslagna eller inköpta, hemman och lägenheter, af hvad jordnatur som helst, äfvensom alla hädanefter tillkommande prestgårdar, vare sig för Kyrkoherdar, Komministrar eller Kapell-predikanter, måtte förunnas samma friheter och förmåner, som alla af ålder varande dylika boställen enligt författningarne tillkomma.
Ehuruväl Stats-Litskottet i så måtto erkänner giltigheten af de skäl, motionären till stöd för sin framställning anfört, att äfven Utskottet anser, det någon synnerlig olägenhet ej kunnat tillskyndats det allmänna om de, under sednare lider, alltifrån Konung Carl XI:s reduktion, för Presterskapets aflöning tillkomna hemman och lägenheter från början blifvit tillerkände samma friheter och förmåner, som äldre dylika boställshemman åtnjutit, har Utskottet likväl, vid det förhållande att den öfverklagade olikheten emellan de äldre och yngre preslboslällenas beskallnings-förhållanden numera vunnit en redan gammal häfd, och då äfven Rikets Ständer, på säll motionären omförmält, vid ett föregående Riksmöte funnit betänkligt att medgifva en så betydlig tillökning i den privilegierade jorden, som af det väckta förslaget skulle blifva en följd, ansett sig desto mindre kunna förorda samina förslag i den utsträckning, motionären åsyftat, som det med visshet kan antagas, alt, om de ifrågavarande, sedan Konung Carl XI.s tid tillkomna boställs-hemmanen jemföras i afseende å deras godhet och afkastning, en betydlig skiljaktighet dem emellan förefinnes, hvilken skiljaktighet genom en skaltenedsättning, efter samma grunder för alla dessa hemman, ingalunda skulle ' förminskas, äfvensom förmånen af en dylik skattefrihet blefve större för de hemman, som vore af bättre beskaffenhet och hvilka högre ränta och kronotionde derföre blifvit åsatt, men mindre för de små och till lägre belopp skattlagda.
Den af motionären åsyftade löneförbättring för kyrkans tjenstemän skulle följaktligen på detta sätt icke blifva ändamålsenlig, enär billigheten synes fordra, att de sämre aflönade företrädesvis Slats-Utskotlets Utlåtande N:o 84. 3 komma i åtnjutande af någon tillökning i sina inkomster.
Utskottet, som anser frågan böra hufvudsakligen från denna synpunkt uppfattas, har i sådant afseende funnit anledning att uppgöra en bestämd skillnad emellan de uti förevarande motion omförmälda hemman och lägenheter.
Hvad nemligen angår de boställs-bemman, som innehafvas af Hyr k o h er danie, så ehuru desse tjenstemäns löneinkomster uppgå till ganska olika belopp inom särskilda församlingar, äro de dock i allmänhet någorlunda tillräckliga, hvarför en skattenedsättning för Kyrkoherdarnes boställs-hemman ej synes så behöflig, som för det lägre Presterskapets, helst genom Rikets Ständers vid 1840—1841 års Riksdag lättade beslut och Kongl. Maj:ts i öfverensstämmelse dermed utfärdade nådiga Bref den 9 November 1840, en utväg redan är beredd lill någon förbättring för de lägst allönade Kyrkoherdarne, medelst anvisande af s. k. behaglig tids förlänings-spanmål till dem, af hvilkas pastorater löneinkomsterna icke uppgå till ett värde af 100 tunnor spanmål; — i betraktande hvaraf Utskottet ansett sig böra afstyrka bifall lill Herr Doktor Björkmans motion, i hvad densamma afser sådana hemman och lägenheter, som till Kyrkoherdarnes aflöning användas.
Vidkommande åter de boställs-hemman, som äro anslagna till det lägre Presterskapets aflöning, finner Utskottet väl, med afseende å dessa tjenstemäns i allmänhet ringa och ofta otillräckliga löneinkomster, anledning att i denna del understödja förevarande motion, desto hellre sont Slals-verkets uppoffring genom afslåendet af ifrågavarande räntor och kronotionde icke bör anses af någon betydenhet, i förhållande till det vigtiga ändamål, som derigenom skulle befordras: en mera betryggad ställning för en stor del af religionslärarne inom Riket.
Då emellertid denna fråga ännu saknar närmare utredning, men för uppgörandet af ett förslag, som skulle grundlägga Rikets Ständers beslut i ämnet, erfordrades att hafva kännedom om ej allenast antalet och beskaffenheten af ifrågavarande boställs-hemman och lägenheter inom hela Riket, utan äfven beloppet af deraf utgående räntor, tionde och andra afgifter, samt öfriga förhållanden, som på frågans bedömande kunna inverka, har Utskottet, jemväl i betraktande deraf, att Rikets nu församlade Ständer, med bifall till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets under N:o 93 afgifna Betänkande, redan beslutat genom underdånig skrifvelse anhålla, det Kongl. Maj:t måtte i nåder tillsätta en kommitté af sakkunnige män, för att uppgöra förslag till allmänt ordnande af Presterskapets aflöning, för när varande funnit sig, med anledning af Herr Doktor Björkmans motion, endast böra hemställa, att Rikets Ständer, för' alt kunna noggrannt pröfva lämpligheten af den väckta frågan, att i sednare tider till Presterskapet anslagna eller inköpta hemman och lägenheter, hvilka användas lill aflöning åt Komministrar och Kapell-predikanter, må, till underlättande af en förbättrad lönereglering för dessa tjenstemän, erhålla samma frihet från utgörande af räntor, kronotionde och andra afgifter, som de af ålder varande prestboställen enligt för faltningarne åtnjuta, i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t antingen måtte åt den kommitté, som med anledning af Rikets Ständers nyss åberopade skrifvelse, torde blifva af Kongl. Maj:t för omförmälda ändamål utsedd, i nåder uppdraga, att, vid uppgörandet af sitt förslag till ordnande af Presterskapets aflöning, jemväl taga denna fråga i öfvervägande, eller ock täcktes på annat sätt förordna om en fullständig utredning af detta ärende; Stats-Utskottets Utlåtande N:o 85. samt alt Kongl. Maj-.t derefter behagade till Rikets Ständer aflåta den Nådiga framställning i ämnet, hvartill anledning må kunna förefinnas.
Res erva lion af Herr A. IF.
Björck, som ansåg, alt statsverket icke borde betungas med vidare uppoffringar för Presterskapets aflöning, hvars lämpliga ordnande borde ske med dertill redan anslagna tillgångar samt, i fall af behof, genom tillskott af församlingarne.
M:o §5.
Ank. till Exp.-Utsk. den 18 Juli 1887, kl. 1 e. m.
Utlåtande, i anledning uj vackt fråga om befrielse
Jrån kronoliondes utgörande af de komministers-boställen i Stockholms län, som efter 1850 års jordransakning blifvit med denna utskyld belagde. (I. A.)
Uti en inom Preste-ståndet väckt motion, som blifvit till Stats-Utskoltets handläggning öfverlemnad, har Herr Doktor Björkman anfört, hurusom, oaktadt Komministrarne i de flesta församlingar inom Riket voro i afseende å löneförmåner mera vanlottade än andra tjenstemän, hvarföre äfven vid flera tillfällen fråga om förbättring af deras lönevilkor blifvit väckt och jemväl utgjort föremål för Rikets Ständers omtanka och behjertande, såsom af deras underdåniga skrifvelse den 20 Oktober 1848 inbémtades, en stor del af dessa tjenstemän likväl under de sednare åren, i stället att erhålla en väl Stats-Utskotlets Utlåtande N:o 85. 5 behöflig tillökning i sina inkomster, blifvit betungade med en ny utskyld till Staten, hvilket förhållande härrörde deraf, att, då vid 1850 års jordransakning i Stockholms län, det befunnits, alt flera komministers-boställen derstädes aldrig fått sig kronotionde åsatt, men de i detta hänseende gällande författningar ansågos föranleda dertill, att berörde boställen äfven borde sådan tionde utgöra, Kongl. Maj-.ts Befallningshafvande i länet, af sådan anledning och utan afseende på vederbörande boställs-innehafvares och Domkapitlets i Upsala bestridande, lörordnat om tionde-sättning å samma boställen, hvilka följaktligen blifvit ålagde att tili Kongl.
Majit och Kronan årligen utbetala hvardera 1, 2 å 3 tunnor krouotionde-spanmål årligen, och detta jemväl med efterräkning för de trenne sistförflutna uppbördsären.
Detta beslut, som blifvit hos Kongl.
Kammar-kollegium öfverklagadt, men af Kollegium faststäldt, vore dock, enligt motionärens åsigt, icke öfverensstämmande med författningarnas innehåll och mening.
Uti Kongl. Brefvet till Kammar-kollegium af den 1 Februari 1823 förklarades nemligen, med åberopande af Kongl. Försäkringen den 4 April 1789, alt der ständig tionde-sättning orten öfvergått, numera icke någon kronotionde kunde åsättas andra hemman än dem, som vid tiondesättningen blifvit uttryckligen bestämde att framdeles med tionde beläggas, och att hädanefter skeende tionde-sättning endast borde gälla sådane herhman och lägenheter, som tillkommit och blifvit skattlagda sedan tionde-sättningen för orten skött.
Häremot hade man väl anmärkt, att någon ständig tionde-sättning för Stockholms län, der ifrågavarande boställen äro belägna, icke blifvit fastställd; — men det vore emellertid allmänt antaget och kändt, all kronobonden i samma, län under lång tid 'utgått efter behörigen upprättade tionde-längder, hvilka således hitintills varit gällande till allmän efterrättelse; och detta förhållande bestyrktes äfven af Kongl. Brefvet den 10 November 1807, deruti förmäldes, att hemman och lägenheter i Stockholms, Upsala m'. fl. län fått sig kronotionde efter viss tionde-sättning ålagd.
Att åter vid denna i äldre tider skedda tionde-sättning nu ifrågavarande komministers-boställen blifvit och, alltsedan förblifvit från kronotionde befriade, vore en följd af stadgandena uti 1638 års Tiondeordning § 1, Häradsfogde-instruktionen den 9 Oktober 1688, § 3, äfvensom Presterskapets år 1723 fastställda privilegier; innehållande förstberörde författning, att ”preslgårdar, och stommar, som preslerskapet sjelfve bruka och hafva egen afvel uppå eller Kapellaner besitta, samt kapellans- och klockare-bord befrias från kronotionde— och förhållandet med dessa boställens ålder vitsordades ytterligare derigenom, alt många af dem redan år 1593 innehades af Komministrar, beboende kapellans-bord i Sponga, Sollentuna, Wallentuna, Lohärad, Lagga, Husby (Långhundra), Gottröra, Kårsta, Skepptuna, Knifsta, Husby (Odensala), Norrsunda och Wassunda, allt boställen, som nu vöre i fråga alt helungas med kronotionde.
— Då emellertid en sådan förminskning lili de redan förut ytterst klent aflönade Komministrarnes inkomster vore i sig sjelf obillig, och den så oförmodadt ålagda utskylden blefve för ifrågavarande boställen till och med mångdubbelt större än för andra af gammalt med kronotionde belagda dylika boställen, emedan aila i sednare tider gjorda odlingar och förbättringar mäste vid tionde-sättningen tagas i beräkning, har Herr Doktor Björkman, sorn, vid det förhållande att Domkapitlet i Upsala ej fullföljt detta ärende lill högsta ort, och alt många af Komminislrarne antingen af fruktan för ytterligare kostnad eller af ■misströstan om en lycklig utgång, redan låtit Kammar-kollegii beslut vinna laga kraft, trott sig hafva grundad anledning alt begära Bikels Ständers medverkan för åstadkommande af ändring i samma beslut, i sådant afseende hemställt, alt den i anledning af 1850 års jordransakning väckta frågan om kronotiondes åsättande ä vissa komministers-boställen inom Stockholms län måtte, utan hinder af Kongl.
Kammar-kollegii i saken meddelta utslag, få under - 6 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 85. kastas ny revision, och att, i händelse äfven dervid dessa ^boställen skulle befinnas skyldige att betungas med berörda utskyld, nuvarande innehafvare af samma boställen måtte från denna tiondes utgörande personligen befrias.
Ehuruväl Stals-Utskottet finner den af Herr Doktor Björkman, för det med bans motion åsyftade ändamål, föreslagna utväg, eller ali frågan om kronotiondens utgörande af berörde komministers-boställen i Stockholms län skulle underkastas ny revision, såsom ej öfverensstämmande med det i grundlagen föreskrifna sätt för ärendenas behandling, icke kunna godkännas, synes likväl denna omständighet ej kunna utgöra hinder för Stats-Utskottet att, om skäl dertill förefinnes, föreslå någon annan lämpligare utväg, för att uppnå samma ändamål.
Dock bör härvid iakttagas, att, enär denna fråga, i hvad densamma rörer de komministers-boställen, hvilkas innehafvare i underdånighet anfört besvär öfver Kammar-kollegii utslag, ännu är på Kongl.
Maj:ls Nådiga pröfning beroende, förevarande motion, enligt Utskottets lanke, i denna del icke kan af Rikets Ständer till pröfning upptagas; i följd, hvaraf det yttrande, Utskottet nu går att i ämnet afgifva, endast åsyftar de öfriga af berörde boställen, hvilkas skyldighet att erlägga förutnämnda afgift blifvit genom bemälde
Kollegii laga kraftvunna utslag algjord och fastställd.
I afseende å sjelfva saken har Utskottet, som erhållit del af alla uti motionen omlörmälda handlingar, inhemtat, bland annat, att de utaf Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Stockholms län, rörande ofvannämnde komministers-boställen meddelade, af Kongl.
Kammar-kollegium fastställda särskilda utslag, hufvudsakligen grundat sig derpå, alt, då kapellans-boställen, enligt åberopade äldre författningar (Kongl.
Resolutionen den 20 December 1697, Kongl.
Tionde-ordningen den 22 Februari 1638 och Häradsfogde-instruktionen af den 9 Oktober1 1688) icke voro befriade från kronotionde, men ifrågavarande boställen, vid 1850 års jordransakning. befunnits ej hafva sådan afgift erlagt, borde följaktligen samma boställen i behörig ordning kronotionde åsättas.
Häremot hafva boställs-innehafvarne dels hos Kongl.
Kammar-kollegium och dels vid såkens fullföljande hos Kongl. Maj:t erinrat, att dessa boställen, hvilka vid den Stockholms län redan på 1730-talet öfvergångna tiondesättning dermed ej blifvit belagde, numera, på grund af Kongl. Försäkran den 4 April 1789 samt Kongl. Brefvet till Kammar-kollegium deri 1 Februari 1825, borde vara derifrån befriade.
Nyssnämnde Kongl Försäkran af år 1789 stadgar uti 2 g, alt ”de å hemmanen en gång gjorda, i laga ordning fastställda, skattläggningar och tiondesätlningar skola i evärdeliga tider ega bestånd, och aldrig någon ändring eller rubbning deruti tillåtas;” och 182» års åberopade Kongl. Bref innehåller, bland annat, följande:
"Då WI nu till öfvervägande förehaft hvad af Eder (Kammar-kollegium) blifvit i underdånighet yttradt, förlättningarne i förevarande ämne innehålla och i öfrigt förekommit; håfve WI funnit, det J väl egt att från länen infordra uppgifter om de möjligtvis befintliga skattlagda hemman och lägenheter, hvilka, ehuru hittills med kronotionde icke belagde, efter förfaltningarne likväl borde sådan tionde utgöra; men alt J vid infordrandet af dessa uppgifter, hvilka åsyftade påläggandet af en hittills icke utgjord skatt, jemväl af äldre skattlagda hemman och lägenheter, likväl bordt närmare bestämma, hvilka hemman och lägenheter, efter förfaltningarne, dervid borde komma i fråga, i stället för att, som nu skett, i följd af de, i den derom utfärdade kungörelsen, nyttjade obestämda ordalagen, låta sådant bero af vederbörandes pröfning, hvaraf också handt, att på mänga ställen en mängd lägenheter blifvit uppgifna och lill kronotionde föreslagna, hvilka äro af den beskaffenhet, att sådan tionde icke kan dem åsättas, och hvarigenom missnöje och oro öfver nya beskattningar lätteligen kunnat uppkomma.
I afseende på sjelfva frågan, hvilka hemman och lägenheter, redan före detta skattlagde, men som Stnts-Ulskottels Utlåtande No 85. 7 icke fått sig kronotionde påförde, borde sådan tionde kunna påläggas; så håfve W1 ansett det icke vara med billighet och grunderna för åsätta ständiga beskattningar förenligt, att uti de orter, hvilka långt före detta ständig tionde-sättning undergått, hemman och lägenheter, som dervid icke blifvit upptagna, 1111 skall sådan tionde påföras* och innehalvarne af sådana hemman och lägenheter, egentligen i följd af deras använda llit och möda å jordens odling, belastas med en ränta, som de hittills under en läng följd al år icke utgjort, och hvilken jemväl i sin mån skulle verka lill förminskning i hemmanens och lägenheternas värde, i följd hvaraf och då, enligt 2 § i Kongl. Försäkra» den 4 April 1789, de å hemmanen en gång i laga ordning fastställda tionde-sättningar, skola i evärdeliga tider ega bestånd och aldrig någon rubbning eller ändring deri tillåtas, W1 ock funnit, alt, der ständig tionde-sättning orten öfvergått, numera någon kronotionde icke kan åsältas de vid tionde-sättningens verkställande befintliga skattlagda hemman och lägenheter, som dervid icke fått sig tionde påförd, så vida icke, vid tionde-sättningens fastställande, uttryckligt förbehåll och undantag i afseende på dem blifvit gjordt, att de framdeles skulle med sådan tionde beläggas; utan böra endast sådana hemman och lägenheter, som tillkommit och blifvit skattlagda sedan tionde-sättningen »för orten skett, och hvilka således icke kunna under ortens allmänna tionde-sättning anses vara inbegripne, numera komma i fråga att dylik tionde åsättas. — i orter äter, der ingen ständig tionde-sättning är införd, bafve WI väl ansett för detta skattlagda hemman och lägenheter, som ej fått kronotionde sig åsatt, böra, då de icke efter författningarne äro särskildt derifrån undantagne, med sådan tionde beläggas, dock icke annorlunda, än i den, hvad sådana orter angår, i författningarne stadgade ordning, så att någon tionde för den tid tionde-sättningen kan vara antagen, icke andra hemman och lägenheter äsättes, än dem sorn deri icke äro inbegripna, ej eller ständig tiondesättning, utan vederbörandes begäran, kommer i fråga.” Vidare liar Utskottet inhemtat, att uti sitt till Kongl. Majit afgifna underdåniga utlåtande äfven de besvär,
någre af Komministrarne öfver berörde utslag anfört, Kammar-kollegium, emot klagandernes påstående att få tillgodonjuta den genom nyss omlörmälda författningar dem tillförsäkrade förmån, genmält, att 1789 års Kongl. Försäkran endast förklarat fastställda tionde-sättningar för orubbliga; att ett förslag till ständig tionde-sättning visserligen är för denna ort upprättadl, men aldrig blifvit i behörig ordning faststäldt, utan endast tillsvidare fått efterlefvas; samt att Kongl. Brefvet den 1 Februari 1825, i tillämpning af 1789 års nådiga föreskrift, innehölle, att sådana hemman, som vid ständiga tionde-sättningar blifvit förbigångna, skola fortfarande vara från kronotionde fritagne, såvida ej vid tionde-sättningens fastställande förbehåll derom blifvit gjordt; och enär ifrågavarande boställen, enligt 1697 års Kongl. Resolution, bordt draga kronotionde, och tionde-sättningen för orten ej blifvit fastställd, hade Kammarkollegium alltså, i likhet med Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, ansett sig oförhindradt att om kronotiondes åsältande derå förordna.
Då Kongl. Kammar-kollegium således ansett föreskriften uti 1825 års Kongl.
Bref icke kunna i förevarande fall tillämpas, af den anledning, att tionde-sättningen för Stockholms län ej blifvit i behörig ordning fastställd, har Utskottet funnit sig föranlåtet att söka erhålla närmare upplysning om detta förhållande och dervid erfarit, att förslag till tionde-sättning för alla härader af Stockholms län (med undantag af Färentuna härad eller Svartsjö län) redan under åren 1726—1730 blifvit upprättadt och att ifrågavarande tionde-längder i December månad år 1740 blifvit af Konungens Befallningshafvande till Kammar-kollegium insände; att denna tionde-sättning, allt ifrån nämnda tid gällt och ännu gäller till efterrättelse för alla de hemman och lägenheter, hvilka dervid fått sig kronotionde åsatt: samt att, då fastställelse af de för särskilda orter "upp - 8 Stals-Utskoltels Utlåtande N:o 85. gjorda tionde-sättningar i allmänhet blifvit af Kongl. Majit, uppå anmälan af Kammarkollegium eller Kongl. Majits Befallningshafvande, meddelade, det otvifvelaktig! måste hafva tillhört dessa embetsmyndigheter alt bereda sådan fastställelse älven ä ifrågavarande tionde-sättningar, för Stockholms län.