Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ehuru icke tillhörande åtgerder inom den period, som nu ifrågavarande berättelse omfattar, må ock, i sammanhang härmed, underdånigst anmärkas, att, sedan fråga uppstått om möjligheten att göra en del af den vid Lidköpings stad utfallande Lidan segelbar och Eders Kongl.
Maj:t sistlidet år i nåder täckts anvisa anslag till undersökning i afseende härå, har KapitenMekanikus Westman af mig erhållit uppdrag att en sådan undersökning verkställa. 2:o
Det i sed naste berättelsen omförmälde arbete för sänkning af Hornborgasjön är numera lill hufvudsakligaste delen fullbordadt.
Fråga har väl af ålskillige jordägare blifvit väckt, att gifva sänkningsarbetet en större utsträckning, än först var afsedt, för att derigenom underlätta utdikningen af de vidsträckta mossar, som äro belägne i sjöns granskap, och en preliminär undersökning har äfven i sådant afseende varit anställd; men vid det för öfverläggning härom hållna sammanträde voro de fleste jordägare icke hugade att i sistnämnde, med betydlig kostnad förenade, arbetsföretag deltaga. 3:o Utdikningen af Redberga-mossar, anläggningen af ny väg emellan Slädeneds åsar och Tings gästgifvaregård, samt anläggningen af vägen emellan staden
Hjo och hemmanet Borrbäcks ägor, hvilka arbeten äfvenledes omförmälas uti sednaste berättelsen, hafva under den lid, som denna berättelse omfattar, blifvit fullbordade. 4:o I afseende å de hamn-anläggningar, som, enligt hvad förr är vordet i underdånighet omförmäldt, blifvit ifrågaställde vid Mariestad och Hjo, hafva några resultater icke vunnits under de år, för hvilka denna berättelse afgifvits.
Men då, under år 1851, Eders Kongl. Maj:t nådigst täckts af Handels- och Sjöfarts-fonden bevilja det till hamnbyggnaden vid Mariestad begärde anslag, och Rikets Ständer, med bifall till Eders Kongl. Maj:ts nådiga proposition, anvisat hvad som erfordrats för hamnbyggnaden vid Hjo, hafva dessa arbeten blifvit påbörjade och med drift fortsatte; och kommer derför alt uti näst afgifvande berättelse närmare redovisas. 7 § 2.
Enligt förra berättelsen utgjorde folkmängden år 1847:
Manspersoner.
Summa. 92,1 18 97,557 189,675 86,168
De följande 3:ne årens mantalslängden upptaga deraf Skattfrie.
103,507. följande förhållande:
Summa. deraf Skattfrie.
År 1848 . . . 92,871 98,099 190,970 86,150 104,820 » 1849 ... 93,824 99,253 193,077 86,965 106,112 » 1850 . . . 95,180 100,703 195,883 88,182 107,701.
Af sistnäm nde antal vore Manspersoner. boende i:
Stad 897 1,079 1,976 736 1,240.
Lidköpings d:o . . . 1,077 1,301 2,378 931 1,447.
Skara d:o . . . 804 1,041 1,845 737 1,108.
Sköfde d:o . . . 351 492 843 272 571.
Hjo d:o . . . . 388 486 874 292 582.
Falköping d:o 314 374 688 244 444.
Wadsbo Fögder . . . 23,963 25,696 49,659 23,068 26,591.
Höjentorps d:o . . . 15,220 15,952 31,172 14,248 16,924. Wartofta d:o . . . . 14,412 15,078 29,490 12,531 16,959.
Skara d:o . . . . 16,548 17,248 33,796 15,435 18,361.
Leckö d:o . . . 21,206 21,956 43,162 19,688 23,474. Folknummer!!, som uppgick år 1842 till 178,846 och år 1847 till 189,675, har således, under de derpå följde 3:ne åren, göra mankön 3,062 och qvinkön 3,146, samt landet 5,436.
Tillökningen ökats med 6,208.
Af dessa utbelöpa på släderne 772 och på af skattfria har varit 2,014 och af betalande 4,194, hvaraf synes, att den proportionsvis varit störst ibland de sednare.
Fördelas tillökningen uti folkmängden på de 3:ne år, som berättelsen omfattar, så utgör den i medeltal 2,069 årligen och har den proportionsvis varit något starkare bland man- än qvinno-könet.
Den i förra berättelsen anmärkte benägenheten hos den arbetande klassen att undandraga sig lagstadd tjenst samt tidigt ingå giftermål, för att sedermera försörja sig med tillfällig arbetsförtjenst, synes hafva fortfarit.
Emot detta begär att, som det heter, blifva sina egna, vore visserligen icke något att erinra, om det grundades på tillförlitliga beräkningar att sålunda, genom fritt användande af sin arbetskraft, kunna vinna en bättre bergning; men beklagligen har erfarenheten besannat, att desse beräkningar oftast varit alltför lättsinnigt uppgjorda och att, tlå utvägarne till sådan arbetsförtjenst, hvarpå de grundats, äro osäkra, samt, med afseende å jordbrukets beskaffenhet, i allmänhet blott vissa tider af året i större mån påräkneliga, sådant, i förening med lättja och bristande omtanka, lätt fört dylika hjonelag till nöd, hvarigenom de kommit fattigförsörjningen till last och äfven ofta blifvit förledda till brott.
Länets invånare äro, på sätt äfven i föregående berättelser blifvit anmärkt, i allmänhet fredlige och arbetsamme.
Drift och företagsamhet börja allt mer och mer att visa sig och hafva verkat, att äfven ibland allmogen bemödanden göras för införande af bättre åkerbruksmetoder.
Den ekonomiska ställningen inom Länet är, i följd af stigande afkastning och förmånlig afsättning af jordens produkter, i allmänhet god.
Under sednaste året har väl den allmänt öfverklagade penningebristen äfven här förmärkts, men några betydligare olägenheter för allmänna rörelsen hafva dock icke deraf uppkommit.
Den lifligare egendomshandel, som ägde rum under de sednare åren och till en del under den period, som förevarande berättelse omfattar, har, i anledning häraf, något minskats, men åtskilliga större egendomsköp hafva dock förekommit.
Flera bland dessa hafva skett af allmoge, hvarvid likväl ofta ingått i beräkning att stycka de inköpte egendomarne och, då fråga varit om skogsegendoraar, beklagligtvis äfven att genom stark försäljning af skogsprodukter betäcka större eller mindre del af köpeskillingen.
På sådant sätt blifva många skogar sköflade, och ehuru de kunnigare iandthushållarne inom Länet inse vigten af en ändamålsenlig skogsskötsel och börja aLt egna omsorg åt införandet deraf, kommer det sannolikt att länge dröja, innan jemväl allmogen uppfattar behofvet och gagnet deraf, samt kan förmås att i sådant afseende något åtgöra.
Derjemte kommer ock alltid svårighet att möta deruti, att hvar och en af allmogen vanligen äger så ringa skogslott, att en rationell hushållning icke kan med lika lätthet och förmån till vägabringas, som då fråga är om större områden, hvarförutan allmogen, dels af vana och dels i anseende till den förmögenhets - 9 genhets-ställning, hvaruti de fleste befinna sig, icke har böjelse att egna omtanka och arbete åt sådana företag, hvaraf fördelarne först i en mera aflägsen framtid kunna vinnas.
För ungdomens undervisning finnes elementar-läroverk, bestående af förra gymnasium och högre lärdomsskola!! jemte en apologistskola i Skara, elementarskolor i Mariestad och Lidköping, pedagogier i Sköfde, Hjo och Fahlköping samt folkskolor efter Lankaster-metoden i Skara, Mariestad och Lidköping.
Af dessa erhålla de två sistnämnde af Eders Kongl. Maj:t årligen 100 R:dr Banko hvardera, till lä raines aflöning.
CJti Mariestad är nytt skolhus under byggnad och uti Lidköping skall sådant nästa år uppföras; kommande för åtgerderne i afseende härå, såsom vidtagne efter 1850 års utgång, att i näst afgifvande berättelse närmare redovisas.
Uti alla Länets landtförsamlingar funnos år 1850, dels fasta och dels ambulatoriska skolor ordnade, i enlighet med Kongl.
Maj:ts nådiga stadga om folkundervisningen i riket af den 18 Juni 1842.
Antalet af dessa skolor utgjorde då 142 fasta och 30 ambulatoriska.
De uti dem inskrifne barn voro samma år 13,757, af hvilka i medeltal 9,129, eller |:delar, dagligen bevistat skolorna.
Betraktar man åter förhållandet vid hvarje särskild skola, så befmnes proportionen emellan de barn, som varit inskrifne, och medeltalet af de dagligen närvarande vara betydligt omvexlande; så att, då för åtskillige skolor uppgifvits, att största delen dagligen tillstädesvarit, har i andra icke mera än i-ten, J-del, ja till och med blott |-del dagligen infunnit sig, utan att, der sådant inträffat, det alltid kan anses vara af lokala svårigheter förklaradt.
I sammanhang med frågan om nämnde skolor bör ock särskildt omförmälas, att den för folkundervisningen utmärkt nitiske Grefve Th. Rudenschöld, tinder en del af den tid, som förevarande berättelse omfattar, med understöd af allmänna medel gjort försök med tillämpningen af den utaf honom föreslagne metod för folkskolornes ordnande, hvarmed äfven efter nämnde tid fortfarits.
Att uttala något omdöme om nämnde försök kan naturligtvis icke utgöra föremål för denna berättelse, och Grefve
Rudenschölds ädla sträfvanden alt bringa folkundervisningen i det skick, alt syftemålet dermed må kunna i möjligaste målto uppnås, hafva redan förut, i annan ordning, blifvit inför Eders Kongl. Maj:t vitsordade.
Från folkskolelärare-seminarium i Skara hafva, efter aflagd behörig examen, utgått, år 1848: 35, år 1849: 34 och år 1850: 14 elever.
Län för åren 1848—1850. 2 10 Förhållandet med Skara Veterinär-inrättning, grundlagd genom donation at numera aflidne Professorn P. Härnqvist, har varit ungefärligen detsamma, som under den tidpunkt sista berättelsen omfattade.
De till inrättningen hörande byggnader hafva dock sedermera blifvit fullkomligt iståndsätta och dervid åtskilige materiella behof för undervisningen och sjukvården afhjelpta.
I anledning af Rikets Sländers vid riksdagen 1847 —1848 gjorda underdåniga framställning om åtgerder för Veterinär-inrättningarnes ändamålsenligare organisation, har en komité varit af Eders Kongl. Maj:t i nåder förordnad för utarbetande af förslag i berörde hänseende: och har sådant förslag jemväl blifvit aflemnadt, hvilket, sedan direktionen öfver Skara Veterinär-inrättning afgifvit underdånigt yttrande i hvad samma inrättning angick, beror af Eders Kongl.
Om nämnde förslag bringas till verkställighet och Eders Kongl. Maj:t täckes bifalla direktionens förnyade underdåniga hemställan, att inrättningens föreståndare, som, under en lång följd af år, med bibehållande af sina löneförmåner vid inrättningen, till det mesta varit frånvarande, i följd af honom uppdragen befattning såsom föreståndare vid Stockholms Veterinär-inrättning, antingen måtte återgå till utöfningen af sin förstnämnde tjenst, eller ock, på sätt i dylika fall vanligen för hålles, annan person förordnas att samma tjenst bestrida, emot åtnjutande af dermed förenade lönevilkor; så synes man kunna hoppas, att inrättningen skall blifva i tillfälle att behörigen uppfylla sin gagneliga bestämmelse.
Inrättningens kontanta fond utgjorde vid 1850 års utgång 11,866 R:dr 32 sk.
Degebergs landtbruks-institut har äfven under den sedan förra berättelsen förflutna tid fortfarit med sin nyttiga verksamhet.
Tilloppet af sökande till de lediga fri-elevs- och lärlinge-platserne har varit betydligt, icke blott ifrån provinsen, utan ock ifrån öfriga delar af riket, och vida öfverstigit antalet af deni, som vid hvarje period kunnat emoltagas.
De kunskaper och den erfarenhet, som genom undervisningen derstädes förvärfvats, hafva medfört förmånlig verkan på jordbruket, och de personer, som deraf begagnat sig, hafva vanligen, då de sökt anställning hos andra, varit mycket eftersökta såsom förvaltare eller rättare.
För den förändring, som med inrättningen inträffat, sedan det förra kontraktet blifvit af föreståndaren uppsagdl att upphöra med slutet af sistlidne September månad och hvarefter endast rättare-skolan, som likväl alltid upptagit största personalen, blifvit bibehållen, kommer uti nästföljande berättelse att redovisas. 11 Bland välgörenhets-inrättningar inom Länet böra nämnas: l:o Hans Kongl. Höghet Prins Gustafs förening för vård af värnlösa och vanvårdade barn inom Länet, för hvilken stiftelses tillkomst är redovisadt uti sisla berättelsen.
Föreningens fond utgjorde vid nämnde berättelses afgifvande 6,094 R:dr 22 sk. 2 rst. och uppgick vid bokslutet den 1 Augusti 1850 till 6,458 R:dr 40 sk. 6 rst.
Vid sistnämnde års slut åtnjölo 11 barn skydd och underhåll af föreningen. 2:o Flybergska stiftelsen i Mariestad.
Dess tillgångar utgöras af säteriet Trilleholm, hvilket är utarrenderadt och hvarför arrendet för närvarande utgör 100 tunnor spanmål, men enligt nyligen uppgjordt nytt arrende-kontrakt blifver betydligen ökadt.
Med den inkomst, som sålunda erhålles, skola fattige barn, företrädesvis sådane, som äro både fader- och moderlösa, underhållas och uppfostras medelst utackordering till välkände fosterföräldrar å landet, eller ock undfå barnens mödrar, då de lefva, hjelp till deras uppfostran.
År 1850 utgjorde de ordinarie underhållstagarne 20 st. 3:o Jacquette Du Rietz’ fattigförsörjning vid Lunds helsobrunn, stiftad af Öfverste Kammarjunkaren m. m.
Piper, lill minne af bans aflidne hustru.
Af denna stiftelse, som nyligen, genom dels försäljning och dels donation af bemälde Grefve, erhållit äganderätten till nämnde brunn, underhållas under brunnsdrickningen 34 personer.
Inrättningens kontanta fond utgjorde vid slutet af räkenskapsåret 1850: 12,910 R:dr 13 sk. 8 rst.
Banko. 4:o Mariestads sparbank, stiftad år 1821.
Vid 1850 års slut utgjorde sparbankens egen fond 6,250 R:dr 31 sk. 1 rst. och de insatte medlen 140,850 R:dr 38 sk. 8 rst., fördelade på 1,547 konlraböcker.
Under år 1850 uttogos 224 nya konlraböcker; hvaremot 190 delägare afgingo.
Insättningsfonden ökades samma år med 7,620 R:dr 19 sk. 11 rst.
Af nämnde fond tillhörde vid 1850 års början, allmoge, enligt 169 böcker, 19,864 R:dr 7 sk. 9 rst., arbetsklassen, enligt 446 böcker, 34,848 R:dr 20 sk. 8 rst. och barn, efter 670 böcker, 54,129 R:dr 33 sk. 11 rst.
Häraf visar sig således, att banken varit begagnad enligt rätta syftemålet med dylika stiftelser. 5:o Länets allmänna sparbank, för hvilken reglemente af Eders Kongl. Maj:t fastställdes år 1847.
Den biträdes, i afseende å medlens uppbärande, af särskilde afdelnings-komiteer i olika delar af Länet.
Dess enskilda fond, som vid bankens öppnande utgjorde 2,152 R:dr 16 sk., bade vid 1850 års slut nedgålt till 1,631 R:dr 47 sk. 4 rst., hvilket föranläts deraf, att under de första åren, då insättningsfonden ännu icke hunnit uppgå till något större belopp, ränlevinsten varit otillräcklig för omkostnadernes bestridande; men detta för - 12 hållande torde snart blifva förändrad t.
Insätlningarne utgjorde år 1850: 9,481 R:dr 4 sk. och sammanlagda beloppet af delägarnes fond, som vid årets början var 24,942 R:dr 1 sk., hade vid dess slut stigit till 33,715 R:dr 41 sk.
Delägarne voro vid sistnämnde lid öfver 1,200 och största delen deraf utgjordes af allmoge, soldater, tjenstehjon och barn. 6:o Lidköpings sparbank, öppnad år 1834.
Vid 1850 Ars slut utgjorde dess grundfond 1,510
R:dr 47 sk. 1 rst., och insättningsfonden 32,763 R:dr 42 sk. 9 rst.
Förandringarne under nämnde år voro obetydliga; men jemföres nyssnämnde förhållande med det som uti sista berättelsen uppgifves för år 1847, då grundfonden utgjorde 955 R:dr 46 sk. 6 rst. och insättningsfonden 13,083 R:dr 47 sk. 4 rst., visar det sig att, under de derpå följde åren, en högst betydlig tillväxt inträffat.
Af den vid 1850
Ars slut inneslående behållning tillhörde 14,061 R:dr 42 sk. 1 rst. deläga i ne af arbetande klassen
Delägarnes antal vid samma tid var 435.
Dessutom finnas enskilda sparbanks-inrättningar för arbetarne vid Bromö glasbruk och Carlsforss alunbruk; och utgjorde de inneslående medlen vid 1850 års slut, uti den förra 12,476 R:dr 19 sk. och uti den sednare 2,543 R:dr 40 sk. 8 rst.
Den så kallade nyklerhels-sparbanken i Skara upplöstes Ar 1847, då Länets allmänna sparbank i nämnde stad organiserades.
Fattigvårdens behöriga ordnande och handhafvande utgör, såsom öfverallt synes vara förhållandet, ett ämne för stora bekymmer.
Dertill bidrager ock i ej ringa mån, att den mångenstädes är särdeles betungande och det ligger äfven i sakens natur att, hvilka grunder som antagas för bestämmandet af kommunernes ansvarsskyldighet, kostnaderne för bestridandet deraf skola drabba mycket ojemn t, så länge hvarje socken eller högst församling utgör särskildt fattigvårdssamhälle.
Deraf föranledas ock fortfarande bemödanden att, ehuru i strid med nu gällande författning, hindra sådane personers inflyttning, som befaras förr eller sednare komma att falla fattigvården till last, hvaröfver klagomål ofta anföras.
Vid yppade tvister socknarne emellan, angående fattiges försörjning, förekommer äfven ej sällan, att sådane personer icke blifvit behörigen skattskrifna inom de socknar, der de vistats, sedan de upphört att hafva tjenst eller stadig sysselsättning, och ehuru sådant icke numera inverkar på 1’örsörjningsskyldigheten, förorsakas dock deraf ofta stor svårighet att få behörigen utredt, till hvilket samhälle fattighjon, i fråga om försörjningen, hörer.
Inom åtskillige församlingar uti Länet är fattigvården väl ordnad och handhafves med behörigt afseende å såväl författningens som den chrislliga barm - 13 iiertighetens fordringar; men beklagligtvis synes detta icke öfverallt vara förhållandet, och klagomål förekomma ofta deröfver, all de fattige sakna nödig vård.
Emedlertid blir dock alltid svårt för vederbörande embetsmyndighet att kunna tillse, att författningarne uti berörde hänseende i allo rält handhafvas, enär, för att å ena sidan bedomina huruvida den verkligt behöfvande icke saknar den hjelp, som oundgängligen påkallas, och å den andra afvisa obehöriga anspråk, erfordras en närmare kännedom om de underslödssökandes verkliga belägenhet och förmåga att sjelfve bidraga till sitt underhåll, än vanligen af handlingarne uti derom yppade tvister kan vinnas.
Man bör emedlertid hoppas, alt de brister uti fattigförsörjningen, som ännu kunna förefinnas, skola, i följd af ej mindre vederbörande samhällens egna omsorger, än ock af Eilers Kongl. Majlis Befallningshaf'vandes åtgöranden, då sådane påkallas, efter hand blifva undanröjde.
Efter dessa allmänna betraktelser får jag för öfrigt i underdånighet upplysa, att, så vidt af inkomne uppgifter kunnat inhemlas, antalet af dem, som år 1850 erhållit fattigunderstöd inom Länet, utgjort 6,036, till hvilka utgått i kontant 26,106 R:dr 32 sk. 4 rst. sami 3,400 tunnor spanmål.
Häraf belöpte särskildt för städerne 412 fatiighjon, med en utgift af 7,621 R:dr 33 sk. 4 rst. eller i medeltal för hvarje understödstagare 18 R:dr 23 sk. 4 rst., då deremot om utgiften å landsbygden fördelas å der uppgifne falligpersonal af 5,624, på hvardera endast belöpa 3 R:dr 12 sk. och 191 kappar spanmål.
Särskildt anser jag mig, i afseende å den skiljaktighet, som förefinnes emellan förestående uppgifter om fattigvården och det belopp, hvartill kostnaden för densamma är uti tabellen öfver de olika statsbidragen beräknad, böra i underdånighet upplysa, att hvad denna berättelse derom innehåller grundas på särskilde uppgifter, dem jag, för vinnande af fullständigare utredning, infordrat ifrån samtlige fattig vårds-styrelser; men hvilka icke innefattat sådane upplysningar, att omarbetning af den redan upprättade tabellen med de fördelningar, som der ifrågakomma, kunnat verkställas.
Fattigkassornas behållningar utgjorde vid 1850 års slut, i städerne 10,234 IRdr 45 sk. 5 rst., och på landet 124,083 R:dr 34 sk.
Hvad beträffar sedligheten, så synes någon anmärkningsvärd förändring, under den period, förevarande berättelse omfattar, icke hafva inträffat.
Fylleriet utgör fortfarande källan, ej mindre till en stor del af de fattiges nödställda belägenhet, än ock lill en mängd brott, som deraf mer eller mindre omedelbart framkallas.
Det är således af högsta vigt, att alla bemödanden riktas åt hämmandet af denna last.
Läns-styreisen söker ock derföre att, i allt hvad på den kan ankomma, verka för detta ändamål, genom åtgerder alt 14 åtminstone i möjligaste måtto förhindra oloflig bränvinsförsäljning och således undanrödja anledningen till de många oordningar, som, efter hvad erfarenheten visat, deraf uppkomma.
De vid länshäktet förde journaler utvisa följande förhållande:
Ransakningsfångar.
Straff-fångar för un- dergående af t* O: H SJ ÖS SJ (T. C 3
För hvarjehanda grofva brott.
För stöld. förbrytelser.
För andra
Spö eller ris.
Fängelse vid vatten och bröd. ! i c *1 fp 3' s « örsvarslöse.
CL —5 SS ~i O o 5T cn XS © T So 3 CTS 9» Bysattc. cn C 3 Sjö ©: C/5 B’ SJ SJ *3 s£ 2
P P g P § g P P Z3. g P P g P 3 O: O. O: •S < SJ PP x- z? sr pp PP PP PP Pr1 PP PP PP PP SJ SJ B B p B P B B p B B p p P B p B p Cfc lr 1848 \9 5 llfi 1 1 6 •) t? *>81 16 915 60 196 42 ‘>30 5 34 1,178 966 ,, 1849 93 8 80 13 10 18 100 19 186 45 i n 31 913 6 6 0 » 1850 22 2 106 17 16 12 — 194 17 173 67 139 55 181 6 7 26 1,040 Summa 57 10 308 41 32 4 42 — 665 45 574 172 378 128 624 17 18 69 3,184 Medium häraf i hela tal 19 3 103 14 11 1 14 — 222 15 191 57 126 43 208 6 6 23 1,062 Under näst förutgångne qvinqven- nium utgjorde medeltalet . . . •20 3 97 14 21 1 11 1 361 32 246 56 237 44 228 4 7 21 1,404
Om man jemför förhållandet under den tid, som denna berättelse omfattar, med det, som förekommit under de 5 år, som i sednaste berättelsen afses, visar det sig, att anlalet ransakningsfångar i medeltal varit lika under båda perioderne; att anlalel al straff-fångar varit betydligt mindre under den förstnämnde och att samma förhållande förekommer i afseende å häktade lösdrifvare och försvarslöse af mankönet, hvilken sistnämnde omständighet pål ärligen är en följd al den förändrade författning angående försvarslöse, som år 1847 af Eders Kongl. Majit i nåder utfärdades.
Samma orsak har äfven sannolikt föranledi den minskning i antalet af transport-fångar, som under de sednare 3:lie åren inträffat.
Särskildt förtjenar att anmärkas, huruledes år 1849 antalet al fångar var betydligt mindre än det föregående året, och äfven något ringare, än det påföljande året, utan att någon särskild orsak dertill kan uppgifvas. 15 Försvarslöse, som blifvit dömde till allmänt arbete, hafva utgjort:
Ar 1848 15 1 » 1849 13 6 » 1850 12 — Summa 40 7.
Enligt kansliets pass-journaler hafva pass, utom för resande, blifvit utfärdade:
För personer, som afgått till andra
För förorter att söka svarslöse, arbetsförtjenst.
År 1848 142 201 » 1849 134 142 » 1850 154 212 Summa 430 555. § 3.
IVäringarne.
Jordbrukets uti sednaste berättelsen anmärkte tillväxt har fortgått och fortgår ännu oafbrutet.
Länets jordbrukare af ståndspersonsklassen egna i allmänhet synnerlig omsorg åt införandet och underhållandet af ändamålsenligt vexelbruk och förbättrad åkerbruksredskap.
Der tillfällen till odlingar finnas, och sådane äro ganska talrika, blifva de allt mer och mer begagnade.
Äfven allmogen följer numera, på många ställen, de exempel, som på nyssnämnde sätt gifvits, och egnar större omtanke, än tillförene, åt jordens ändamålsenliga skötsel.
Det är dock en följd af allmogens ställning, lynne och vanor, alt dylike förändringar ibland densamma gå långsamt, och längre lid kommer således troligen att förflyta, innan dess jordbruk kan allmänt bringas i fullkomligt skick.
Emedlertid äger detta
Län inom sig de rikaste tillfällen till elt högt uppdrifvet åkerbruk och utsiglerne i detta afseende äro således för framtiden synnerligen lofvande.
Redan för närvarande idkas uti Länet en betydlig spanmålshandel och stora sädesqvantiteter afyttras, i följd deraf, icke blott till andra delar af riket, utan äfven för afsändning till utlandet.
Förbättrade kommunikationer, och derigenom lättade tillfällen till afsättning, skola otvifvelaktigt ännu mera öka detta gynsamma förhållande och således påskynda den vidare utveckling af provinsens åkerbruk, som, på sätt nyss är nämndt, af omständigheterne i öfrigt medgifves. 16
Uti detta Län, likasom annorstädes, hafva skiftes-förrättningarne, ehuru för delägarne särdeles kostsamma och betungande under det de fortgå, likväl varit en väsendtligt bidragande orsak till jordbrukets förkofran.
Nyttan deraf är ock allmänt insedd, hvarföre de äfven varit i ständig tillväxt.
Af synnerlig vigt är emedlertid, att landtmätarne tillhållas att med skyndsamhet och noggranhet fullgöra dem, enär de anmärkte olägenheterne af dessa förrättningar betydligen ökas af tidsutdrägten, emedan jorden, under deras fortgång, i allmänhet vanvårdas och utmagras, då de som förvänta att frånträda jord, som de innehafva, icke äro hugade att åt dess skötsel egna någon större omsorg.
Många exempel gifvas dock, beklagligsvis, derpå, att skiften utdragits ända till tiotal af år och att de, af särskilda orsaker, liera gånger måst omgöras.
Det bör likväl förväntas, att sådant, genom noggrann kontroll derå, alt landtmätarne fullgöra sina åligganden på sätt och i den ordning, som med gällande författningar öfverensstämma, skall kunna föreb3fggas och endast komma att tillhöra sällsyntare undantag.