Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
M 43. fullt jemförlig med de treklassiga lägre läroverkens, samt dessutom för hela folkundervisningen är af stor vigt att de blifvande skollärarnes bildande kan anförtros åt män, hvilka äro utrustade med de förenade egenskaper, som dertill erfordras, så finner Kongl. Maj:t det i främsta rummet vara nödvändigt, likasom med billigheten öfverensstämmande, att Seminarii-föreståndaren erhåller en förhöjd aflöning, hvilken Kongl. Maj:t föreslår måtte ifrån början af nästa Statsreglerings-period utgå med 2,500 R:dr, äfvensom att andre läraren, hvars lön nu utgör 1,000 R:dr, tillerkännes enahanda rätt till löneförhöjning efter vissa år, som för kolleger vid Elementar-läroverken är medgifven; dock att de sålunda föreslagne löneförmånerne icke skulle komma Seminariernas föreståndare och öfrige hufvudlärare till godo, med mindre de aflagt kunskapsprof, motsvarande dem, som för anställning vid Elementar-läroverken äro stadgade eller filosofie-kandidat-examen och ett af Kongl. Majit, med hänseende till Seminariernas bestämmelse särskildt förordnadt undervisningsprof; Kongl.
Majit dock öppet lemnadt att i särskildt förekommande fall från fullgörandet af hvad sålunda i ena eller andra hänseendet föreskrefves, lemna befrielse.
Vidare och då, för att såväl den egentliga undervisningen skall kunna behörigen bestridas som ock elevernas praktiska öfningar i folkskolan tillbörligen öfvervakas, särskildt lärarebiträde, åtminstone vid de mera besökta seminarierna, blifver af nöden, saint för undervisning i gymnastik, sång och musik, teckning och trädgårdsskötsel erfordras lärare, af hvilka de, som för de tre förstnämnde öfningsämnena antagas, utan tvifvel, der ej ett ringare antal elever rättvisar en nedsättning till lägre belopp, böra i allmänhet få sig anvisade arfvoden till likhet med hvad för lärarne i nämnde ämnen vid de treklassiga läroverken bestås, hvarförutan, för bestridande af andra oundgängliga utgifter, såsom till undervisningsmateriel, hyra, ved, ljus m. m., särskilda medel ej kunna undvaras, anser Kongl Majit kostnaderna för dessa seminarier, då de till elfva, ett i Luleå deribland inberäknade varda inskränkta, icke kunna i medeltal antagas till lägre belopp än omkring 6,000 Ridr för hvarje.
Enär indragningen af de tre Seminarier, dem Kongl. Majit anser kunna undvaras, icke lärer böra annorlunda verkställas än i den mån, der redan anställde lärare antingen till andra tjenster afgå eller kunna erhålla anvisning på lärarebefattningar vid andra Seminarier, blifva medel behöfliga för upprätthållandet under den närmaste framtiden af alla nuvarande Seminarier; men då, derest de af Kongl. Majit omförmälda vilkor för åtnjutandet af de förhöjda lönerna blifva fastställda, ännu någon tid måste förflyta, innan desamma komma att till Seminarii-fÖreståndarne utgå, samt i öfrigt de för biträdande lärare ifrågasatta arfvoden icke synas till fulla beloppet kunna tagas i anspråk, innan ännu genom ett eller flere Seminariers upphörda verksamhet elevernas antal vid de öfriga i märkbarare mån förökats, kan för de till indragning afsedda Seminarier särskildt anslag icke vara erforderligt, utan anser Kongl. Majit för upprätthållandet under nästa Statsregleringsperiod af Folkskolelärare-seminarierna, hvilka, när deras organisation framdeles varder fullt stadgad, lära böra på ordinarie stat uppföras, vara tillräckligt sörjdt, derest till Kongl. Majits disposition varder stäldt ett belopp af 65,000 Ridr årligen.
Kungl, Maj:ts Nåd.
Proposition J\i 43.
Det till understöd för Seniinarii-elever nu anvisade anslag, 20,000 R:dr, kommer efter all sannolikhet att för innevarande
Statsreglerings-period åtminstone i det närmaste motsvara hvad som, enligt de uti 5 § 5 mom. i gällande Folkskolestadga bestämda glinder, för omförmfilda ändamål kan blifva erforderligt.
Emellertid hafva de i nyssberörde mom. fastställda belopp af dels 75 och dels 50 R:dr R:mt, för år räknadt, flerastädes ansetts allt för låga, och Kongl. Maj:t har redan medgifvit, att för de Seminarii-elever inom Hernösands stift, hvilkas hemvist äro från stifts-staden längst aflägsna, årliga stipendiibeloppet må kunna höjas till 150 R:dr.
Enahanda skäl till stipendiernas höjande förefinnes numera äfven vid flera andra Seminarier, sedan förordnadt blifvit, att vid vissa af dessa Seminarier endast qvinliga elever få emottagas; och då ej blott flere af dessa elever hafva sina hemvist på betydligt afstånd från det seminarium, hvarest de åtnjuta undervisning, utan äfven de af den manliga befolkningen inom närande stift, hvilka vilja bereda sig till folkskolelärare, måste uppsöka andra Stifts-seminarier, blifver det, för att ej från denna bana alldeles utestänga dem, som befinna sig i torftiga omständigheter, nödvändigt, att större stipeudii-belopp kunna tilldelas de elever, som i följd af berörde förhållande måste för sina studier vidkännas drygare kostnader, likasom äfven, med afseende på den längre tid, lärokursen numera upptager, att åtnjutandet af stipendium bör kunna utsträckas till tre i stället för två år; och synes af dessa skäl det nuvarande anslaget till understöd för seminarii-elever böra höjas till 30,000
R:dr, med rätt för Kongl. Maj:t att i afseende på stipendii-beloppen och de vilkor, hvarunder de må åtnjutas, meddela de föreskrifter, som kunna finnas af omständigheterna påkallade.
Hvad vidare angår kostnaderna för inspektionen af rikets Folkskolor, så har det visat sig, att ersättningen för Inspektörernas resor kommer att öfverstiga den för detta ändamål beräknade summan, 6.000 R:dr.
Enligt meddelade uppgifter angående sannolika beloppet af skjuts- och traktaments-kostnaderna, under förutsättning att under en tid af tre år samtliga folkskolor varda åtminstone en gång besökta, skulle dertill årligen fordras en förhöjning af 2,000 R:dr.
Likaledes är i afseende å Inspektörernas arfvoden en förhöjning af nöden.
Dessa arfvoden hafva för den tid af innevarande statsregloringsperiod, som inspektionen omfattar, blifvit bestämda för Kalmar och Wisby stift till 500 R:dr årligen för hvartdera, och till 1,000 R:dr för hvart och ett af de öfriga.
Då samtlige stiften, med undantag af Wexiö, Kalmar, Carlstads och Wisby, varit delade i tvänne inspektionsdistrikter, så hafva af hela antalet Inspektörer, hvilket sålunda uppgår tlil 20, endast två haft 1,000 R:dr i årligt arfvode, men alla de öfriga 500 R:dr.
Mot en så ringa ersättning skall det tvifvelsutan i längden blifva omöjligt att erhålla inspektörer, som äro detta magtpåliggande värf fullt vuxne, hvilket likväl i betraktande af det lifvande och välgörande inflytande, inspektionen redan utöfvat på skolväsendet, och då densammas fortfarande under en följd af år verksammare än något annat medel skall befordra folkundervisningens utveckling och förbättring, måste anses vara af synnerlig vigt, hvadan Kongl. Majit nu begär att Rikets Ständer till dubbla beloppet förhöja de vid sednaste riksdag bestämda arfvoden för Inspektörerna, eller ifrån 11,000 R:dr till 22,000 R:dr, då 6 Kongl. Maj:ts Nåd.
Proposition JV2 43. med tillägg af de för bestridande af skjuts- och traktaments-kostnaderna erforderliga 8,000
R:dr, anslaget för Skolinspektioner skulle blifva 30,000 R:dr, eller 13,000 R:dr utö/ver hvad det nu utgör.
Af anslaget till förbättrande och tillhandahållande af undervisningsmateriel m. m., har ännu endast en obetydlig del blifvit använd, emedan Kongl. Maj:t funnit lämpligt, att innan mera omfattande åtgärder i berörde hänseende vidtagas, kännedom borde inhemtas om de förbättringar i folkskolornas undervisningsmedel, hvarom detta års verlds-exposition i London kunde lemna upplysning, för hvilket ändamål Kongl.
Maj:t lemnat uppdrag åt sakkunnig person att dit afresa.
Sannolikt är att omförmälde anslag för innevarande statsregleringsperiod kommer att tagas i fullt anspråk, dels för beredande af tillgång till skolmateriel i egentlig mening, dels ock till uppmuntran för utgifvande af läroböcker.
Vid Folkskole-inspektörernas möte i Stockholm under förliden sommar uttalades den åsigt, att en lämplig läsebok för Folkskolorna vore bland de behof, som i främsta rummet kräfde att afhjelpas, samt att för författandet af en sådan ett större och ett mindre pris borde utsättas, derom Kongl.
Majit så snart den allmänna planen för ett sådant arbete hunnit uppgöras, vill meddela beslut.
Men då dessutom i flera ämnen lämpliga läroböcker för folkskolorne ännu icke finnas att tillgå, och utgifvandet af dylika ej utan understöd af allmänna medel lärer vara att förvänta, samt för öfrigt äfven andra undervisningsmedel böra antingen af Staten inköpas och kostnadsfritt utdelas eller åtminstone åtgärder vidtagas, på det dylik materiel må kunna för ett så billigt pris sorn möjligt tillhandahållas, så synes samma anslag, sorn hittills, böra äfven för instundande Statsreglerings-period vara att påräkna.
Till understöd för högre folkskolor har under innevarande Statsreglerings-period endast ett belopp af 5,666
Men ehuru antalet af ifrågavarande skolor på de sednare åren icke obetydligt aftagit, kan deraf icke med någon visshet slutas, att ju ej ett annat förhållande snart kan inträda; och anser Kongl. Maj:t alltså, i betraktande af det gagn, dylika skolor, rätt ordnade, kunna åstadkomma, anslaget för detta ändamål böra för den närmaste tiden bestämmas till 10,000 R:dr.
Till Folkskoleväsendets utvidgning och förbättring har Kongl. Maj:t under innevarande och det närmast föregående året anvisat ett belopp af något mer än 114,000
R:dr, deraf till dels nya dels under nästförflutna statsregleringsperiod inrättade småskolor omkring 104,000 R;dr, samt till Folkskoleväsendets ändamålsenligare ordnande i öfrigt vid pass 10,000 R:dr.
Tagas tillika i betraktande de uppoffringar, församlingarne för vinnande af del i detta anslag åtagit sig, så kan redan häraf slutas, att folkskoleväsendet under de sednaste åren i betydlig grad gått framåt i utveckling.
Småskolorna hafva allt mer utbildat sig i enlighet med sin bestämmelse, att vara en integrerande del af den egentliga folkskolan eller utgöra dennas lägre förberedande afdelning
På åtskilliga ställen har småskolan äfven erhållit plats i samma lokal, som den öfre afdelningen, hvilket ordnande af skolväsendet medför stora fördelar med afseende å det tillfälle som sålunda utan svårighet erbjuder sig att Kongl. Maj:ts Nåd.
Proposition JV! 43. 7 utöfva tillsyn öfver skolan i det hela, samt särskildt för den examinerade läraren att öfvervaka undervisningen i den lägre afdelningen och tillvägabringa enhet och sammanhållning i skolans verksamhet.
I de flesta församlingar har likväl varit nödvändigt, att med hänseende till de spädare skolbarnen närma småskolan till dessas hem och sålunda göra densamma i möjligaste mån tillgänglig, hvilket haft till följd, ej endast att småskolan varit i det yttre skiljd från den egentliga folkskolan, utan ock att i vissa glest befolkade trakter flera skolor af det förra slaget än af det sednare funnits behöfliga.
De anslag, som beviljats småskolorne, kunna, vid sådant sammanhang mellan dessa och de egentliga folkskolorna, anses gifna, örn ock indirekt, till befrämjande af de sednare, som sålunda dels befriats från de första nybörjarne, dels ock kunnat mottaga ett större antal mera försigkomna lärjungar.
Flera nya med examinerade lärare försedda skolor hafva äfven medelst bidrag af statsmedel blifvit inrättade eller ändamålsenligare ordnade.
Då af hvad sålunda blifvit meddeladt, det gagn folkundervisningen hemtat af ifrågavarande anslag är till fyllest ådagalagdt, måste det ock vara af vigt att Staten härutinnan icke för framtiden undandrager församlingarne sitt understöd, utan fortfarande lemnar detta i den mån sådant utan åsidosättande af andra lika angelägna kraf kan ske, och äfven, så vidt möjligt är, utan någon betydligare förändring i de hufvudgrunder, som för bidragens åtnjutande äro för närvarande fastställda.
Vid granskningen af de till Ecklesiastik-departementet inkomna folkskole-uppgifter har det förhållande ej kunnat undgå uppmärksamheten, att ett icke ringa antal församlingar finnas, hvilka ej hafva flere eller bättre inrättade skolor än andra, hvilka dock hvarken i folkmängd eller utsträckning motsvara mera än kanske hälften af de förra, äfvensom att åtskilliga distrikt utöfver den till församlingarne öfverlåtna numera så kallade folkskole-afgiften, hittills icke gjort något tillskott för sitt skolväsende, utan till och med genom besparingar å nämnda afgift samlat en fond, under det andra församlingar, deribland sådana, som måste räknas till de fattigare, tillskjutit två till tre gånger mera än beloppet af denna afgift.
Den egentliga anledningen, att en sådan olikhet kunnat ega rum, är att söka deruti, att Folkskole-stadgan angående antalet skolor och lärare icke meddelar bestämdare föreskrift, än att i hvarje församling bör finnas minst en, helst fast, skola med vederbörligen vid seminarium godkänd lärare.
En närmare efter behofvet lämpad anordning af församlingarnes åligganden, i afseende på folkundervisningen är utan tvifvel att eftersträfva; och då af ofvanomförmäida folkskole-uppgifter sig visar, att mot en folkmängd af 1000 personer svarar ett antal af 100 till 140 barn i skolåldern, samt då för ett sådant antal, äfven under förutsättning att åtskilliga bland dem åtnjuta nöjaktig undervisning i hemmet, minst en examinerad lärare skulle finna full sysselsättning, har det blifvit framstäldt såsom ändamålsenligt om, med bibehållandet af föreskriften, att hvarje församling bör ega en folkskola med examinerad lärare, den princip blefve antagen, att, der folkmängden uppgår till 1,500 personer, skulle derutöfver finnas en oexaminerad lärare, samt när folkmängden utgör omkring 2,000 personer, antingen två examinerade lärare eller en sådan och två oexaminerade o. s. v., så att der förhållandena göra inrät - 8 Kongl. Majus Nåd.
M 43. tandet af ett större antal småskolor lämpligt och beliöfligt, två oexaminerade lärare beräknades motsvara en examinerad.
— Af de uppgifter angående folkskolorna, som ifrån stiften sednast inkommit, är ock att inhemta, att då funnos 2,947 examinerade lärare och 2,080 oexaminerade lärare och lärarinnor, hvilket antal väl icke allenast uppgår till, utan ock i någon mån öfverstiger det, som enligt ofvannämnde grund skulle för hela riket finnas, men likväl är emellan de särskilda församlingarne så olika fördeladt, att inom vissa bland dem för det uppvexande slägtets undervisning ännu mycket återstår att önska och vidare uträtta.
Ehuru Kongl. Majit således, i likhet med hvad Folkskole-inspektörerne äfven anmärkt, finner lärarekrafterna, fastän i öfverensstämmelse med Skolstadgans föreskrifter ordnade, vara i åtskilliga distrikt otillräckliga och Kongl. Majit icke anser den grund för bestämmande af lärarnes antal, här ofvan blifvit omförmäld, kunna blifva för församlingarne i allmänhet betungande, hyser Kongl. Majit likväl betänklighet vid att föreslå Rikets
Ständer densammas ovilkorliga fastställande genom lag, och Kongl. Majit gör sig dessutom förvissad, att likasom under de förflutna åren insigten om de fördelar, som kunskaper föra med sig, i vårt land gjort betydliga framsteg och verkat till inrättandet af ett stort antal högre och lägre läroanstalter, så skall denna insigt, med sanningens segrande kraft än vidare framgå och snart nog, men då utan det motstånd, som en på allmänna öfvertygelsen icke ännu fullt stödd lagstiftning i en hela folket så nära rörande angelägenhet kunde framkalla, leda till det mål, man ville närma sig och hvars uppnående — inrättandet af till antal och omfång fullt tillräckliga folkskolor — måste visa sig i samma mån nödvändigt och värdt uppoffringar, som folket kallas till ett mer omfattande och ordnadt deltagande i vården om kommunala och allmänna angelägenheter.
Mot de nu bestående vilkoren för åtnjutande af statsbidrag till folkskoleväsendets utveckling och förbättring, har en anmärkning blifvit gjord, hvilken tvifvelsutan förtjenar att tagas i närmare öfvervägande.
Denna anmärkning afser det förhållande, att, enligt nu gällande föreskrift, församlingar, hvilka förut gjort föga eller intet för sina folkskolor och först sedan anslag af allmänna medel kunnat erhållas, vidtagit anordningar, dem de långt förut och uteslutande af egna medel kunnat bekosta, äro berättigade att undfå allmänt understöd, under det sådant måste förvägras de distrikt, som redan före år 1858, försatt sitt folkskoleväsende i så beskaffadt skick, att någon utvidgning deraf icke under en längre tid kan blifva behöflig.
Om än ur synpunkten att åt de församlingar, hvilka ej på ett tillfredsställande sätt ordnat sina skolor, lemna en uppmuntran att dermed icke vidare uppskjuta, det må hafva varit välbetänkt och ändamålsenligt, att ställa Statens understöd i förhållande till de uppoffringar, församlingarne ville för folkskolan ytterligare ikläda sig, så kan det likväl ur rätts-grund ingalunda försvaras, att detta understöd företrädesvis kommer den församling till godo, sorn länge fördröjt med vidtagande af de för folkskolans förbättring erforderliga åtgärder, och hvilken under flere år kan utaf den till församlingen öfverlåtna folkskole-afgiften hafva beredt sig en besparing, som i händelse mera Kongl. Maj: t a Nåd.
M 43. 9 mera intresse för skolan funnits, icke skulle hafva uppkommit; och än klarare och djupare kända framstå skälen till anmärkning mot ett så beskaffadt stadgande, derest, äfven sedan det dermed åsyftade ändamål vunnits, denna företrädesrätt till Statens understöd skulle för en obegränsad tid qvarstå, och såmedelst, till förfång mången gång för en fattigare församling, hvilken sjelfmant uppbjudit sina krafter och offrat af sina små tillgångar för beredandet af en nöjaktig barnundervisning, tillfalla den förmögnare församling, som till en sådan uppoffring funnit sig mindre benägen.
Majit anser fördenskull att det understöd, Staten lemnar de särskilda församlingarne till folkskoleväsendets utveckling och förbättring, icke bör göras beroende af den tid, då åtgärden i sådan syftning vidtoges, utan deremot bestämmas hufvudsakligen med hänseende till vidden af de uppoffringar, som för ändamålet varda gjorda, dock att, såsom hittills, ett undantag från denna regel bör till förmån för fattiga församlingar ega rum.
Såsom allmänt vilkor för erhållande af bidrag utaf det anslag, Rikets sednast församlade Ständer anvisat till löneförbättring åt folkskole-lärare, blef stadgadt, att vederbörande församling skall till sitt folkskoleväsendes årliga behof, hvarunder väl icke lärer böra inbegripas kostnaden för uppförande af skolhus eller andra tillfälliga utgifter, hafva förut tillskjutit ett belopp, minst motsvarande den församlingens förut anslagna andel i den personliga akyddsafgiften, eller den nuvarande folkskoleafgiften.
— Af de flesta församlingar utgår redan ett tillskott till sådant belopp och det kan ej, då undantag medgifves fattigare församlingar, någonstädes kännas tryckande, om ett lika beskaffadt vilkor föreskrifves för undfående af understöd för folkskoleväsendets utveckling och förbättring i allmänhet, helst församlingarna enligt Folkskole-stadgan ega att för tillskottets utgörande välja flera särskilda grunder.
Med anledning häraf och då någon annan färändring i nu gällande bestämmelser för erhållande af del uti frågavarande anslag icke synes af behofvet påkallad, vill Kongl. Majit, som äfven anser detta anslag böra vid dess nuvarande belopp, 75,000 R:dr, bibehållas, härmed föreslå Rikets Ständer, att, såsom vilkor för åtnjutande af understöd från Statens sida för folkskoleväsendets utvidgande och ändamålsenligare ordnande för framtiden, stadgas, att endast de församlingar, som för aflöning af lärare eller lärarinnor redan tillskjuta eller åtaga sig att tillskjuta ett belopp, minst lika stort med folkskole-afgiften, må af ifrågavarande anslag erhålla del, hvilken i sådant fall skall, såsom hittills, utgå med hälften mot hvad församlingarne utöfver berörde tillskott förbinda sig att i hvarje särskildt fall för angifna ändamålet lemna; Kongl.
Majit dock, hädanefter som hittills, öppet lenmadt, att der särskilda förhållanden, ibland hvilka i främsta rummet bör räknas en församlings fattigdom, föranleda undantag från de stadgade vilkoren, ett sådant undantag bevilja.
Hvad härutinnan blifvit föreslaget, skulle jemväl medföra den fördel, att det utan svårighet kunde utrönas, huruvida uti uppgiften från någon församling ett misstag liih. lill II.
Prot. 1862 & 1863. 1 Sami. 1 Afd. 2 Band. 2 Höft. 2 10 Kongl.
Proposition M 43. insmugit sig,i enär beloppet af folkskole-afgiften kan af vederbörande embetsmyndighet samt lärarnes aflöning af desse behörigen verificeras.
Hvad vidare angår det nuvarande anslaget till löneförbättring åt examinerade folkskole-lärare, så och ehuru rättigheten att al detta anslag eihålla del blifvit utsträckt äfven till lärare vid ambulatoriska skolor, har till sådana löneförhöjningar, grundade på vederbörande församlingars åtagande att uppfylla de föreskrifna vilkoren, blifvit af Kongl.
Maj:t anvisadt ett belopp af vid pass 30,000 R:dr, hvarjemte såsom understöd för lärares aflönande inom församlingar, som till följd af medellöshet ej kunnat detsamma af egna medel bekosta, beviljat närmare 15,000 R:dr, således tillsammans en summa af 45,000 R:dr årligen, hvaraf likväl till följd af ett större antal församlingars underlåtenhet att ställa sig de fastställda vilkoren till efterrättelse, icke mer än omkring 40,000 R:dr, eller hälften af det för omförmälda ändamål anvisade anslag synes komma att under denna statsregleringsperiod tagas i anspråk.
Vid sednast förflutna riksdag blef den gräns, inom hvilken Staten skulle bidraga till förhöjande af folkskole-lärarnes löner, bestämd till 400 R:dr, oberäknadt värdet af husrum och vedbrand; men då ett belopp af 500 R:dr visserligen icke öfverstiger hvarken hvad till fyllande af lefnadsbehofven för de examinerade lärarne erfordras, eller de anspråk desse, med hänseende jemväl till den bildning, de måste tillegna sig, med all billighet kunna ställa i afseende på vedergällningen för ett ansvarsfullt och ansträngande kall, anser Kongl. Maj:t nämnde gräns böra för den kommande tiden fastställas till sistberörda summa, 500 R:dr, likaledes oberäknadt husrum och vedbrand, och i öfrigt de vid sednaste riksdag för bidrag från detta anslag bestämda vilkor bibehållas, utan annan modifikation, än att äfven de vid ambulatoriska skolor anställde examinerade lärare uttryckligen förklaras deraf kunna erhålla löneförbättring lika med lärarne vid de fasta skolorna.
Under förutsättning, att Rikets Ständer dela dessa åsigter och då det med visshet kan antagas, att under nästinstundande statsregleringsperiod ännu flera församlingar, än hittills, skola finnas beredvilliga att förbättra sina lärares löner, synes för ifrågavarande ändamål under nämnda statsregleringsperiod böra påräknas ett belopp med omkring 25,000 R:dr öfverstigande hvad som under närvarande förhållanden visat sig vara erforderligt, eller en sammanlagd summa af 65,000 R:dr.
Jemte det Kongl. Maj:t sålunda äskar, att den personliga skyddsafgiften jemväl under nästinstundande statsregleringsperiod må till folkundervisningens befrämjande användas och att deraf, på sätt och under de vilkor härofvan äro upptagna, anvisas, till Seminarierna R:dr 65,000: — till understöd för Seminarii-elever » 30,000: — till arfvoden och resekostnader för Inspektörerne » 30,000: — till undervisnings-materiel ro. m » 10,000: — till understöd för högre Folkskolor » 10,000: — till folkskole-väsendets utveckling och förbättring i allmänhet .... » 75,000: — Kongl. Maj:ls Nåd.
Proposition M 43.
11 och till löneförbättring för examinerade lärare R:dr 65,000: — tillsammans » 285,000: — vill Kongl. Maj:t tillika föreslå, att hvad af skyddsafgiften icke för vissa behof anvisas, äfvensom de på de särskilda anslagen uppkommande besparingar må af Kongl. Maj:t för folkundervisningen tillhörande föremål disponeras.
Slutligen anser Kongl. Maj:t sig böra fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på ett annat med folkskoleväsendets ändamålsenliga ordnande nära sammanhängande behof, som hittills endast i ganska ofullständig mån kunnat afhjelpas.
Redan vid 1850—1851 årens riksdag anvisades ett anslag af 80,000 R:dr
Banko till fond för stiftsvis inrättade pensions-anstalter för folkskole-lärare, hvilkas antal då uppgick till 2,288.