Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
BorgareStåndet den 5 :te i denna månad , och af Hedervärda BondeStåndet, den 4tde föregående, bifallne Utlåtande, angående eftergift i allmänna Nevillningen för brandskadade innevånare i Staderne Norrköping oell Borås , har inom Hög v dr. tlige PresleStåndet fråga yppats , huruvida med den personella afgift, hvari Utskottet tillstyrkt eftergift , att, efter föregången pröfning af Taxeringsmännen , tillgodo-komma de af nämnde Staders olyckliga innevånare, sorn befinnas i en så utblottad belägenhet, att de från denna Bevill' ning böra njuta befrielse, förstås endast Capitations - afgiften efter itsta Art. eller om äfven deruti, ehuru- sådant synes strida mot språkbruket , inhegripes den afgift för Borgerlig näring och rörelse, som hittills uttagits 1 11 Art» Till svar härå anser BevilluingsUtskottet siS böra, i enlighet med ordalydelsen af åfvanamförmäldte Utlåtande, förklara, att med den föreslagn® lindringen i personella afgiften förstås endast denefter i sta Art. under denna Titel utgående beskattning , om befrielse från hvilken TaxeringsCommittéen skulle årligen utlåta sig , i afseende på hvilka och huru många af innevånarne borde, för bristande tillgångs skull , densamma åtnjuta ; och att någon fråga om Bevillning efter behållen inkomst och Borgerlig rörelse , näring och lön liär så mycket mindre bör kunna uppstå , som densamma ärligen af TaxeringsCoinmittéerne lern'
Bevillmngs.tJtgkotteti Bttänkandck. fat efter förhållandet, och denna händelse dessi Utom finnes i 11 Art. j 4 Mom. förutsedd hvarest Taxeringsrnännen berättigas , att utsätta en ringare minimi-afgift för den Borgesman, sorn, utan att vara alldeles utfattig och på sådan grund från afgift fri , likväl ej mägtar den mindsta afgiften inom dess dass erlägga , och hvilket stad* gande Utskottet arnar föreslå till fortfarande iden blifvande Bevillnings - författningen.
Detta varder imedlertid till Högvördig® PresteStåndets ompröfvande vördsamligen öfver* lemnadt.
Stockholm den u Augusti 18*$.
Nro 3t.
Ankom den 25 Augusti 1823.
XJtlåtande, i anledning af åtskilligt inom Vallöf.
BorgäreStåndel gjorde anmärkningar emot det å brandförsäkrade hus i Städerne och Bruks- egendomar förts slagne värderingssätt.
Ständer* Bevillningsutskott uti afgifvet Betänkande under den i7:d© sistledne Junii, i afseende på den under prof* riing varande Bevillnings - Författningen , fram-!
Stalt sine åsigter rörande värderingssättet af fast egendom å Bandel, brandförsäkrade hus i Städerne samt Bruks - egendomar , och detsamma blifvit under den 2:dra och 7:de Julii samt 4:de i denna månad af Högloft.
Ridderskapet och •Adeln j Högvördig* PresteStåndet »arnt Heder; 4*4 Bevillnings-Utskottets Betänicnden. varda BondeStåndet bifallet, har, inom Vallöf!.
BorgareStåndet, anmärkningar blifvit gjorde enot det föreslagna värderingssättet å så val hus i Städerne som Jernbruken.
I förra hänseendet har, emot Utskottets förslag, att, med bibehållande af de i den nu gäl* lande Bevillning*-Författningen befintelige föreskrifter, dervid foga den modific.uion, att, om lindring i Bevillr.ingen kan meddelas, vissa procent deraf måtte afses till nedsättning af Taxeringen å sådar.e hus , hvilka Taxeringsmännen pröfva vara mindre varde, än hvartill de äro brandförsäkrade, har sedan Herr Montan af de skäl, att iÉke allenast brandförsäkringsverket, såsom en sjelfbeståndande och från Staten skiljd inrättning, hvarest Hus och Egendomar oftare brandförsäkra* efter den kostnad deras uppbyggande fordrat , än efter ett af' flerfatdige omständigheter beroende pris i handel , ej annorlunda står i minsta beröring och förhållande till Statens Bevil Inirigs-afgifter, än genom skyldigheten att för dess utlånte ca pita Ter, på sätt hittills skett, medgifva Låntagaren afdrag för den erFagde Bevillning* afgiften, utan äfven ingen husegare kan rättvisligen åläggas en högre Bevillning , än den som belöper antingen på det capital han genom handeln nedlagt i sin egendom, eller ock på den afkastning densamma inbringar, yrkat, alt för Taxering af hus och jord i Städerne enahanda grunder ma följas, som för värdering af jord å landet blifvit föreslagne saint gillade, och det, utan afseende derpå, huruvida husen äro brandförsäkrade eiler icke, blifvit af Vallöf!. Borgare* Bevillnings Utskottets Betänkandet«.' 4*5 Ståndet i allmänhet anfcirrlr: att Utskottet misstagit sig deruti 1:0
Att Allmänna Brandförsäkrings - Directiorien vid värderingar till Brandförsäkring lur något ombud närvarande, 2:0 att brandförsäkrade hus på landet, enligt 1H18 års Bevill ni ngsstadga , icke egentligen ingå i fastighetsvärdet, utan blott, som orden lyda, tagas L sammanhang med den egendom , hvartill de höra , vid dennes värdering, i skäligt afseende; 3:0 att det i nu gällande Bevilinings - förordning influtne stadgande: det vid timande eldsvådor cj större brandskade - ersättning får meddelas, än som svarar mot sist åsatte Bevillnings-värde , bör anses såsom ett utöfver
Bag sträckt försök att rubba helgden af ett formligen ingånget Corttract, utan att likväl kunna upphäfva de derigenom bestämde ömsesidiga rättigheter och skyldigheter, då flere vigtiga samhällsförhållanden skulle deraf försvagas och säkerheten för allmänna Lane-anstalter och enskilde Långifvare upp. höra, om en p intforskrifven fastighet skulle, utan Lång i Tvärens vetskap och endast genom Låntagarens underlåtenhet , att för TaxeringsCommittén till rätta beloppet uppgifva brandförsäkrings - summan , kunna förlora i det värde, hvartill den , i händelse af olycka , varit försäkrad ; 4:0 att denna beskattningsgrund icke kan tillämpas hvarken på de fastigheter i Städerne, som ej äro brandfors! krade, eller på dem, som äro det antingen i [.
Assurance - inrättningar eiler uti särskilde itiotn Städerne sjelfve uppgjorde Brandstods - föreningar eller Brandförsäkrings - anstalter , men deremot lätt föranleda, att mången , dels för 4(6 iJtvillnings-Uttkttteit Beittnianden; att freda sig från en orättvis , ständigt och utan’ afseende på det förgängliga värdet fortfarande beskattning, till förlust för det allmänna Brandförsäkrings-verket, öfverger detsamma och anlitar fremmande inrättningar, dels ock heldre utställer sig för vidan af en underlåten Assurance, i synnerhet som , för att af denna beskattnings-princip bereda en allmän jemnlikhet, fordras, att alla hus i Städerne borde vara brandförsäkrade, emedan i annat fall kan inträffa , att i samma
Stad upptages en brandförsäkrad fastighet till ett vida högre värde , än en icke brandförsäkrad , fastän den senares värde bestämmes efter dess rätta förhållande eller afslutade köp, och Städernas Taxerings-Comitféers egande kännedom om fastighetsvärdet samt den afkomst de kunna på olika orter lemna; 5:0 att
Brandförsäkringsvärdet användes blott såsom ett minimum, men icke såsom en ständigt gällande grund , så vida Taxeringsmännen äro skyldige, att, utan afseende derpå, uppaga fastigheter till hvad högre värde de anse dem kunna åsättas; 6:0 att
Brandförsäkrings-värdet icke verkar till ett bestämdt fastighetsvärde eller ansvarar egaren för det samma , i annat fall än då en olyckshändelse utkräfver summan, hvarvid
Directionen likväl eger, att i stället för contant utbetalning åter uppbygga dej afbrända husen} 7:0 att genom köp och ständiga tillfällen till jemnförelse emellan fastighetsvärden , kan detsamma 3i Städerne med mycken pålitlighet utrönas, och en mera allmän kännedom i denna del bibringas innevånare derstädes , hvarigenom de misstag, sorn. stro svårare atl undvika vid uppskatt-. Btvillnings-Utskoitets Beränkanden.
r4%7 ningen af fastigheter å landet, såsom af ett större omfång och< en osäker afkomst, kunde mindre befordras i Städerne , hvarest den är inskränkt inom uppbärandet af en viss hyres * afgift ; 8:0 att det af Utskottet uppgjorde förslag till et» billig nedsättning, och hvarigenom det medgifvit beskattnings grunden vara origtig, samt ej innebärande en jemn fördelning af den allmänna bördan, icke synes vara verkställbart, enär ingen visshet kan gifvas derom , att denna lindring tillfaller de fastighetsegare, som egentligen äro lidande , emedan den , som har en högre försäkring, i händelse utdelningen sker i förhållande till fastighetsvärdet, njuter mera, ehuru hans egendom kunde vara mindre värd, än en annans, och finnes lägre uppskattad, och detta oagtadt lunna begge icke stå i förhållande till det verkliga värdet, såsom deraf icke beroende; och 9:0 att fastighetsvärdet i Städerne, såsom af til lfa 1 lige omständigheter beroende, ofia betydligen förändrar sig, hvarjemte erfarenheten visat ej mindre , att i de större Handels Städerne har detta värde vid en inskränktare handelsrörelse betydligen sänkt sig, än ock att under vanliga förhållanden stiga och falla hyror ; och om ett hus, med stor brandförsäkring, icke lemnar någon afkomst, måste dess värde i mån derefter nedsättas , ehuru kostnaden till dess uppbyggande , hvilken utgör egentliga grunden för brandförsäkringsvärdet, kan vara densamma.
Af hvilka alla skäl anses följa ^att den för uppskattning af fastigheter i Städerne hittills gällande och till fortfarande föreslague grund jj 4 J $ Bevillning*- Utskottets Betänk än deri.
Brand försäkringsvärdet måste , såsom alldeles or lämplig, hädanefter uteslutas och att fastigheter i stallet bora uppskattas efter fleras gångbara värde ned rättelse af den köpeskilling, sorn nyligen blifvit betald oell den afkomst de anses gifva.
Hvad sålunda anfbrdt blifvit har Riksens Hdglofl. Ständers J-J-* vi 11 ni tiss 11(skoft i öfvervägande tagit och, oifsedt frågan huruvida allmänna Brandförsäkringsverket har, på samma sätt, som flettna inrättning i Stockholms Stad, vid förefallande värderingar till brandförsäkrings vin. nantie, Ombud närvarande eller icke, såsom varande af mindre-vigt, enär deremot förekommer ej mindre den omständigheten , att Magistratspersoner alltid äro viii dessa värderingar tillstädes, med åliggande att flem å tjenstens vägnar öfvervara , och dervid bevaka Brandförsäkrings, verkets, såsom en allmän Inrättnings, gagn och bästa, än ock dc-n nämnde Verk tillkommande rätt, att vid Försäkringars meddelande nedsätta summan , i händelse den finnes för högt upptagen anser Utskottet sin yttrade förmodan, att värdering af brandförsäkrade hus i Städerne närmade sig veikligheten af dessa skäl, icke sakna grand; äfvensom Utskottet tror sig böra erindra derom, att, ehuru brandförsäkrade åbyggnader på landet, då de ej lemna någon afkastning ej eller kunna påföras någon särskild Bevillning efter Försäkrings - summans belopp, måste likväl, jemlikt 8 Art. 2 §. i i Morn.
i Bevillnings-Förordningen , afseende å dem ovilkorligen göras, hvaraf följden ar, det Fastighet*- Bevillnings-Utslottets Betänkanden.
4*9 värdet, på satt erfarenheten också visat, verkli* gen derigenom höjes.
Det i de gjorde amnärlcningarne omförmälde stadgande, angående huseg.ires skyldighet, att vid tirnade eldsvador låta sig nöja med så stor ersättning från Brandförsäkringsverket, som motsvarade den summa, hvarföre Bevillning varit erlagd, finner afvert Utskottet kränkande helgden af ingångna Contracter, hvarföre samma stadgan, de ej eller, enligt Utskottets mening, kommer att i den blifvande Bevillnings-Författningen inflyta, inett häraf förmodar
Utskottet likväl ej otvunget följa, att afseende, fästadt å ett emellan enskilde och en allmän inrättning afslutadt Contract, vore, till utrönande af en fastighets verkliga värde och till vinnande af en jemn beskattning, olämpligt, så vida en i ansvarige Tjenstemäns och kunnige värderingsrriäns närvaro uppgjord upskatl» ning derföre ligger till grund, och dessutom rnedgifvet är, det köp, som till sin natur icke äro annat än Contracter, afslutade enskilde emellan, utan så beskaffade förutgående åtgärder, böra vid dessa tillfallen tagas i betraktande, oaktadt särskilde omständigheter dervid kunna lätt föranleda, att det verkliga värdet öfverstiges, hvaremot så val Brandförsäkringsverkets fördel som allmänna säkerheten fordrar, att summan snarare underskrider än öfvergår det ratta värdet.
Att denna beskattnirigsgrund icke kan tilllämpas å brartdförsäkrade Fastigheter eller sådane, hvarå en dylik försäkring blifvit i särskilde inrättningar beviljad , motsäges af verkligheten, I förra hänseendet kan den, jemte andra till i.akt* 43^ Bevillning.*- Utskottets Betänknnden.
Jagande föreskrifne ornsländigheter, tjena genem’ skeende jemförelse!- till någon ledning; i det senare åter, hvilket egenteligen är förhållandet med Stockholms
Stad, har författningens stadgande blif vit ansett lika gifvet och tillämpligt, som for hus deltagande i Allmänna Brandförsäkrings.Inrättningen.
De i Sverige befintelige, men i andra Dander assecurerade hus lära vara allt för få, för ött förtjena en särskild uppmärksamhet; och någon grundad anledning till den farhågan , att Allmänna Brandförsäkrings - Inrättningen skulle genom den hittills gällande föreskriften , att värdet å brandförsakrade hus och egendomar i Staderne ej får nedsättas under brandförsäkrings-summan , blifva öfvergifven, har Utskottet icke funnit; ännu mindre hör detta förhållande inträffa, om, då sätt föreslaget är , vissa procent kunna afses till nedsättning af Taxering å sådarie brandförsäkrade hus i Staderne, hvilka pröfvas vara, efter inträffade omständigheter, af ett mindre värde än Brandförsäkringen , i synnerhet då erfarenheten derjemte visat, att hus i allmänhet, men särdeles de, som för någon längre tid tillbaka blifvit brandförsakrade, sällan få köpas till ett mot brandföisäkrings - summan svarande belopp, och om föröfrigt en husegare skulle någon gång af särskilde orsaker förmås, att låta försäkra sin egendom utöfver dess verkliga värde , så , utom det att en högre
Bevillnings-uppskattning i sådant fall härrör af den skattdragande sjelf, synes detta fall mindre ofta kunna inträffa, så vida Brandf örsäkjringsverken icke allenast alltid finna för sig an-^ BtviUning.i-XJtslotlits Bttänhandtnl 43! geläget, utan jemväl hafva utvägar, att i möjli-J gaste måtto förekomma slika missbruk.
Med den för Bevillningens utgående antagne grunden af synbar förmögenhet, finner BevillningsUtskottet dessutom icke förenligt, att afkornsten bör mera i Städerne än på Landet blifva måttstocken för egendomars värde, heldst densamma skulle blifva ganska svår att följa i de mindre Städerne, der husegare ofta för egen beqvämlighet begagna sina hus , utan afseende å den fördel, som genom deras förhyrande kunde dem tillflyta; äfvensom , att då ändamålet med brandförsäkrings-värdering är, att å inrättningens sida förvissa sig derom, att ej någon egendom blifver uppskattad till ett värde öfver verkligheten , så kan brandförsäkringsvärdet ej eller blifva annat än ett minimum, bestämdt såsom ett slags säkerhet för Statens inkomster, på samma sätt» som en Minimi-Tabell blifvit i lika afsigt fastställd för bestämmandet af värdet ä egendomar på landet, hvilken, ehuru anledning ej saknas att önska dess upphörande , likväl måst af enahanda orsak bibehållas.
Slutligen får Utskottet, i afseende på deri gjorde anmärkningen, rörande svårigheten att kun. na verkställa den å brandförsäkrade hus i Stä erne föreslagne nedsättning och jemkning, i hän-t delse tillgångarne sådant medgifva, nu framställa sin förmodan, att densamma ej skall möta betydliga hinder, emedan, i händelse utvägar finnas , att afse vissa procent till lättnad uti
Be« villnings-tungan å sådane brandförsäkrade hus i Städerne, hvilka Taxeringsmännen, enligt e<l 439 Bevillning*'Utskottets BettinkandenV och samvete, pröfva, efter inträffade omständig» heter, vara af ett mindre värde, tiri det vid brandförsäkringen ' åsatte, dervid kan sålunda förfaras, att Taxeringsmännen inom hvarje Stad från de brandförsäkrade Stads - egendomarnes sammanlagde värde afdraga den procent , som lill nedsättning blifvit bestämd , hvarefter detta afdrag användes till lindring å de hus, för hvilka en dylik minskning pröfvas böra ega ruin . likväl under förbehåll; att summan å neranämnde nedsätfningar aldrig må öfverstiga det belopp, som hela procent - afd råget utgör, så att om t ex. värdet af de i en Stad brandförsäkrade hus uppgår till sammanlagde 200,000 R:dr och den medgifna nedsättnings-summan, beräknad'efter 10 procenr, för hela Staden qo,ooo R:dr, ssm Taxeringsrnännen ega att, efter ed och samvete, låta till godokomma de hus, som anses för högt i brandförsäkringsvärde upptagne, och sådant i denman nämnde värde öfverstiger det verkliga, bör värdet å ett hus kunna minskas med 5 procent, tinder det att ett annat njuter en lindring af 15 procent c. s. v., dock med iakttagande att niedsättningen för hela Staden icke öfverstiger de ofvan omförmälde 20.000 R:dr.
Hvad åter angår BevillningsUtskottets förslag , angående värdering af Jernverk och Manufacturier, så har Herr J.
Noraeus deremot anfört, ätt då de Bruken tillhörande hemman och jordlägenheter blifvit särskildt beskattade, synes ej annat återstå , än att betrakta dem sorn Fabriker, och af sådan grund påföra Bruksegare den efter Éevillnlngs Utskottets Betänkunden. 433 efter II:drä Art» * §. af Fabrlqueurer I Städer•ne utgående Bevillning; att man icke kaa ■skilja värdet af sm ides-rättigheten från dea •öfriga Bruks-egendomen, då den med hvad. derunder lyder utgör ett helt och blott i sammanhang med. alla dess tillhörigheter kan vinna något värde-, att örns innan 1H03 års Författning om anläggande af nya smiden utkom ^ •smides-rättigheten blifvit flyttad från ett Bruk till ett annat, är det beskaffenheten af det senare, som gifvit den sitt värdet att en dylik flyttning nu mera ej tillåtes
Utom bestämdt anviste gränsor, hvarföre värdet å nämndö rättighet svårligen lär kunna Utrönas'; att det Sr olämpligt att till vinnande af detta Värde Uppskatta verkstäder och andre för Bruken, nödige inrättningar; att det icke är beskaffenheten häraf, sorn bör bestämma ett Bruks Värde, då de samma, ehuru af lika kostbar inrättning, likväl medföra samma nytta; att Taxerings- och Fröfnings -Gommittéetna skola mota flere svårigheter vid bestämmandet af Stångjernspriset, och skiljaktigheter, stridande rnot en rättvis och jemn beskattning, genom nämnde Committéers olika utsigter uppkomma'; att
TaXeringsmännen oftast ej känna annat pris å Bruks -effecter, än det vid minut för sälj ning, hvilket åter icke kan tjena till efterrättelse för ett större qvantum, som vågföres i Stapelstad , att der försäljas'; att örn man velat skilja sig från bestämmandet af en Minimi - afgift* hade man haft vägen öppen lill den rätts Bihang till Riks. 6’f* jPraf. 1823. gfje Sami, . 4 34 Bevillnings-Utskottets
Betänk anden. grunden för desse inrättningars beskattning; eller efter behållen inkomst, hvilken kan lättare af denna än någon annan inrättning utrönas, då Bruksegare, genom vanligen för året gjorde bokslut, förmå styrka både sitt t i 11- verkningspris och sin behållna vinst , som åter lätt kan genom anställde jemförelser emellan det allmänna tillverkningspriset saint det allmänna försäljnings eller Harnmarskatts.jernpriset å Stapelstads - vågarne controlleras , då den Bruksegare, som underlåter att rigtigt uppgifva sin behållning , bör beskattas efter Taxeringsmännens bästa vett och samvete; att det synes obilligt, att bibehålla någon och aldraminst en så hög Minimi-beskattning, som den nu för Bruken föreslagne, emedan örn denna rörelse upphörer att gifva någon vinst , den ej eller bör för någon sådan beskattas; och att om Minimi-afgiften, den man nu synes anse för beskattnings systemets förnämsta del , måste ega rum för Bruk och Bergverk, kunde den väl icke hafva någon mera rättvis grund, än värdet af de vid hvarje särskild grund befintelige byggnader och inrättningar.
I hvilken mening, jemte Herrar Rydberg, Bjuhr och Nilsson, äfven Herr Ekelund instämt med tillägg, dels att de vid Jernbruken befintelige hus , byggnader, verkstäder och andra inrättningar så mycket mindre bordt blifva en norm för värdet, som det ofta händer, att ett Bruk kan af en eller annan orsaks skull stå en längre tid obegagnadt, men likväl fordra en betydlig kostnad till sitt underhållande, dels ock Bevillnings-Utskottets BttHnlanden.
Sitt ett med mindre kostnad uppfördt jernbruk lernnar en betydligare afkomst, än ett med Större byggnader och verkstäder m. m. försedt» Då Biksens Höglofl.
Ständer redan genom omröstning i Förstärkta SlatsUtskottet bestämt, ej mindre att synbar förmögenhet skall blifva grun* den för deri utgående Beviliningen, än äfven att fen Minimi.
Tabell borde vid jordbrukets beskattning bibehållas, anser BevillningsUtskottet, utan hänsigt till de sålunda gjorde anmärkningarne, Jernbruken ej kunna hvarken i det ena eller andra fallet härifrån undantagas eller rättvisligen beskattas efter behållen inkomst ; hvaremot de vid ett Bruk befiritelige byggnader synas med så mycket större skäl böra vid dess beskattning af* Ses , som godheten och varaktigheten af dem, hvilka för Bruksdriften tarfvas , och vid Uppbyggandet kräfva dryga och betydliga kostnader, oneU ligen ökar bruksvärdet vid förefallande köpslut t och enär dertill andt]igen lägges , att Utskottets härom aflåtne Betänkande blifvit af de öfrige Trenne Bespective BiksStånden gilladt , samt jämväl af Vällofl, BorgareStåndet, i hvad det rörer värdering af fast egendom på landet , utart anmärkning lemnadt, finnér BevillningsUtskottet
Sig så mycket mindre kunna tillstyrka någon ändring deri , hvad Taxeringssättet af Stångjernsoch Manufactur-SmideS-rättigheten samt Berg* verken beträffar , som derigenom stadgadt blifvit, ej allenast att priset å Stångjern, såsom grund för Beviliningen för Smides-rättigheteh , bör vid de för allmänna Bevillnihgens åsättande oell för* delning blifvande Committéer bestämmas, utaa ock detf förut Jjjbestämda Minimum, hvarunder egarens, till så viii Stångjerns- som Manufactut-» smides, vinst icke får anses, blifvit nedsatt. X)ock varder detta tillgRiksens Höglofl.
Städ' ders profning vördsamligen öfverlemnadt.
Stockholm den si Augusti 1833.
Ankem den 38 Aiig. 183J.
Utlåtande, i anledning af väckt Motion ont lindring i Beviliningen Jör Brandskadade i Madängs by, belägen i Wartofta Hårad och Skaraborgs Län.
I^k-iksdagsLulltnägtigen (ut Wartofta Hårad af Skaraborgs Lån, Johannes Anderson, liar, uti ett från Hedervärda BondeStåndet till Riksens Hdglofl.
Ständers Bevillningsutskott den n:te sistledne Martii remitteradt Memorial, yrkat, det mätte de genom en Söndagen den 2:dra Junii förlidet år, medan folket var i kyrkan, utbruten häftig vådeld i Madängs by inom nämnde Härad och Län brandskadade, som, jemnlikt Kronobetjeningens betyg, förlorat all sin lösegendom, för innevarande år och intill nästa Riksdag befriaS fran alla Kronoutskylder, då de, ehuru något ringa understöd blifvit af Häradets brasdstods-kassa meddeladt de inom Acklinga Församling boende, hvilkas förluster uppgått till 788 R:dr 33 sk. Bevillnhigg-Utihottets Betänknndem 437 11 rst., men en i högsta grad obetydlig hjelp leornad de inom Daltorps Församling boende, sorn, utan att i Häradets Allmänna Brandstads inrättning ega delaktighet, förlorat lösegendom till ett belopp af 2,915 R.dr 9 sk, 6 rst., likväl sakna utvägar till anskaffande af Akerbruks-redskap och andre de mest nödvändiga behof 5 uti hvilken Motion RiksdagsFullmägtigen Nils Strindlund, så vida instämt, att han hemstält, om icke ett lika understöd borde sträcka sig till de flere byar och hemman inom Ångermanland, sorn sistlidet år genom eldsvådor förlorat deras egendom.
Då endast den delen af denna Motion, oin befrielse frän Krono
Utskylderne för de i Madäng» by brandskadade innevånare, hvilken angar frågan huruvida eller i hvad män lindring eller undantag från allmänna Eevillningens utgörande bör för desse personer ega rum eller icke , tillhör Riksens Högloft.
Ständers BevillningsUtskotts handläggning, och förfarandet i detta fall redan finnes föreskrifva i den nu gällande BeviltnirigsFörord. ningen, som i V Art. 2 §17 Morn» lemnar BeredningsCornmittéerne rättighet, att, vid bestäm» mande af en egendoms-värde till taxering,;] fästa afseende derå , huruvida densamma genom eldavåda eller andre olyckshändelser blifvit försämrad, alltså anser BevillningsUtskottet något särskildt stadgande eller undantag för de i nämnde by genom eldsvåda lidande personer icke vara af nöden, men hvad den gjorde framställningen örn lindring från KronoUtskylderne i allmänhet angår. kan Utskottet, ehuru Motionen blifvit endast till detsamma remitterad , sig dermed icke befat*» 438 Bevillnings-Uiskottets Betänkanden. ta i dock varder sådant till Riksens Högloft.