Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Skulle å någon sådan qvarstad läggas, och Skriften ej inom en månad till försäljning frigifvas, njute ägaren ersättning af Statsmedlen efter besvuren Räkning efter factura.
Lagligheten af Böckers och Skrifters innehåll skall hädanefter pröfvas, icke af Ordinarie Domstol, utan af en Jury dier Nämnd, bestående af Trettio-Sex Personer, hvilka, utan arfvode eller kostnadsersättning för denna befattning, alltid uti Hufvudstaden sammanträda.
N:o 7. 67 Tryckfrihets-Committéens Sex Ledamöter vare uti denna Nämnd sjelfskrifne.
De öfrige Ledamöterne, bestående af Sex Prester, Åtta Lagfarne och Sexton andra för kunskap och medborgerlig dygd kände Män, skola, den ena hälften af hvardera Classen nä,mnas af Konungen, och den andra hälften väljas af Riksens Ständer.
Dessutom skola utses, enligt samma dass-fördelning, Suppleanter, Sex af Konungen och Sex af Riksens Ständer, att fylla de afgåendes rum i de hän delser af jäf, hvarom här nedanföre stadgas, eller af laga förfall.
Denna Nämnd utöfvar sin befattning ifrån den ena Riksdagen till den andra, då Konungen och Riksens Ständer böra nya Ledamöter och Suppleanter utse.
Om tinder loppet af nyssnämnde tid någon Ledamot eller Suppleant dör, eller detta förtroende sig afsäger, skall den afgångnes ställe, äfven med afseende på class-fördelningen, uppfyllas genom nämnande af Konungen, derest den af gångna af honom varit tillförordnad, eller, i fall han varit af Riksens Ständer utsedd, genom Val af Nämndens öfriga Ledamöter tillika med Riksens Ständers Fullmägtige i Banquen och Riksgälds-Contoiret; vid hvilket val, som sker per Capita, de fleste rösterne äro gällande; utfalla rösterne lika, verkställes lottning.
Sedan Åklagare eller Målsägande, som vid vederbörlig
Domstol tilltalar någon för brott emot denna Lag, uti skriftlig Stämmningsansökan tydligen bestämt brottets beskaffenhet och elen § eller Ålom. af Tryckfrihets- eller Allmänna Lagen, hvarefter han yrkar brottet böra anses, hvilken Rubrik han under Rättegången sedermera, ej äger förändra, och Domstolen i anledning deraf kallat den tilltalade att öfver angifvetsén höras och sig förklara, åligge det Domstolen att, vid vite af En
R:dr för hvarje öfver skjutande dag, inom Fjorton dagar efter första förhöret, Protocollet deröfver till Riksens Ständers Justitice-Ombudsman insända, hvilken, i egenskap af Ordförande, dock utan rösträttighet, genast föranstalte om Nämndens sammankallande till viss dag.
Denna dag bör på det tids-afståncl utsättas, att bref emedlertid kunna ifrån Riksens Ständers Justitice-Ombudsman till Domstolen afgå och svar ifrån Domstolen till honom återkomma.
Riksens Ständers Justitice-Ombudsman öfversände då till Dom - 68 Riksdagen 1810. stolen, Namnförteckning på Nämndens Ledamöter, så väl Ordinarie som Suppleanter, samt underrättelse om dagen, då Nämnden skall samlas, och om Parternes rätt att anföra jäf emot Nämndens Ledamöter och att ytterligare, antingen munteligen eller skrifteligen, sjelfve eller genom Fullmägtige, inför Nämnden påståendet utföra och hesvara.
Yid Listans upprättande öfver Suppleanterne iakttage Justitice-Ombudsmannen, att classvis uppföras hvar om annan de af Konungen nämnde och af Riksens Ständer valde Ledamöter, likväl så, att främsta rummet inom hvarje Class tillkommer en af Konungen nämnd person.
Ofvannämnde underrättelse skall Domstolen genast låta Parterne tydligen kungöra och, sist inom Fjorton dagar efter undfåendet af Riksens Ständers Justitice-Ombudsmans skrifvelse, vid det vite, här ofvan stadgadt är, till honom återsända bevis derom, jemte Parternes emot Nämnden och Suppleanterne anförda jäf samt afgifna ytterligare förklaringar.
Men om laga hinder möta för jäfvens skyndesamma anmälande och afgörande, skäll Domaren vid laga ansvar genast derom underrätta Justitice-Omhudsmannen, som i sådant fäll eger att Nämndens utsatta sammankomst uppskjuta.
Vill den anklagade sjelf eller genom Fidlmägtig inför Nämnden vidare förklara sin sale, stånde det honom fritt, och må han i det sednare fallet besörja om förordnande af en Fidlmägtig med de egenskaper, Lagen i 15 Cap. 2 § Rätteg.-Balken för Ombud i allmänhet föreskrifter.
Målsäganden eller Åklagaren äge äfven, om han sådant nödigt anser, att af dylik rätteg ångs-förmon sig begagna.
Målsägande eller Åklagare äge först att inför
Domstolen anföra de jäf, hvartill han, enl. 17 Cap. 7 § jemf. med 13 Cap. Rätteg .-Balken, funnit sig befogad.
Ibland sådane jäf må ej antagas det emot TryckfrihetsComittéens Ledamöter, att de tillförene utlåtit sig rörande qvarstad å den åklagade Skriften.
Ej heller kan någon Nämndens Ledamot eller Suppleant göras jäfaktig derigenom, att Parten emot honom talar eller skrifver vänvördeligen, honom höter, eller undsäger, eller gifver smädeliga ord, eller till heder och ära angriper, för hvilket allt den brottslige särskildt bör i Hof-Rätten Bilaga A till Mern. N:o ?. 69 anklagas och dömas.
Sedan de, efter kärandens påstående, genom Domarens Utslag jäfvades rum blifvit med Suppleanter uppfyllde, vidtager den anklagades rättighet att anföra jäf.
Den anklagade äge då först att anmäla de jäf, hvartill han, enligt de anförde Lagens rum och den ofvan gifna förklaringen, kan finna sig berättigad.
Skolandes det uti alla dessa jäf sfrågor förblifva vid första
Domstolens beslut, hvaruti ändring icke sökas må.
Utgår på detta sätt efter Domarens Utslag ur Nämnden mindre än Tolf Ledamöter, stånde den anklagade fritt att, utan anförda skäl, jäfva så många, att detta antal blifver fällt.
Om antalet af cle personer, som blifvit med laga jäf uteslutna, öfverskrider Tolf, upphör den omotiverade jäf-rättigheten, men de afgångnas ställe utöfver nämnda antal er sättes af Suppleanterne; och bör laga jäf alltid på samma gång emot Suppleanterne som emot Ordinarie Ledamöterne af Parterne anföras.
Uti Nämnden efter jäfvade Ledamöter skola Suppleanterne ingå efter class-fördelningen, så långt den räcker och kan följas, men sedermera i den ordningen, att jäfvade Presters eller Lagfarnes rum fylles af den öfriga Medborgare-Classen.
Skidle den tilltalade vägra att genom jäf utesluta någon Ledamot af denna Nämnd, böra, innan Nämnden till sin befattning träder, Tolf Ledamöter deraf genom lottning utgå.
Derest emot Riksens Ständers Justitioe-Ombudsman, såsom Nämndens Ordförande, laga jäf anföras, pröfve han sjelf genast deras laglighet, och, om de af honom godkännas, träde i hans rum den Man, Riksens Ständer utvaldt att vid. tillfälle af laga förfall hans ställe företräda.
Skidle denne af laga förfall vara hindrad eller ock emot honom sådane laga jäf anföras, hvilka han, efter på lika sätt anställd pröfning, godkänner, skall anmälan derom genast göras hos Kongl. Maj:t, hvilken i Nåder täckes en annan Ordförande förordna.
Sedan Nämnden sålunda blifvit nedsatt till ett antal af Tjugufyra ojäfviga Ledamöter, Ordföranden oberäknad, sammanträde densamma dagligen, före och efter middagen, intill dess att alla erfordtrlige upplysningar af den samma utforskade blifvit.
Derefter aflägge Nämnden denna Ed: 70 Riksdagen 1810.
Ditt allseende Öga är intet uppsåt fördoldt.
Nåd mig evigt tillsluten, om jag döljer min öfvertygelse i detta mål!
Jag N. N. svär derföre vid Gud och Hans Heliga Evangelium att efter mitt bästa förstånd och samvete utlåtande i denna sak afgifva, och att det, som under öfverläggningen yttras, skall af mig i obrottslig tysthet hållas.
Nämnden må derefter icke åtskiljas, innan omröstning med slutna Sedlar blifvit verkställd öfver den frågan:
Är Skriften brottslig efter det Lagens rum Åklagaren åberopat?
Hösta Två Tredjedelar af Nämnden, eller derutöfver, »Ja» och de öfrige »Nej», skall Protocollet öfver hvad inför Nämnden sålunda sig tilldragit ofördröjeligen öfversändas till den Domstol, hvarest målet blifvit instämdt, hvilken dermed efter Lag och beskaffenhet vidare äger att förfara; utfäller voteringen annorlunda, underrättas endast
Domstolen derom, att målet i afseende på den tilltalade anses förfallit, hvilket Domstolen bör Parterne kungöra, jemte förklaring, att ingen annan åtgärd dervid mera äger rum, än pröfningen af den reconventions-talan, som den Anklagade emot sin vederpart må finna sig befogad anställa.
Derest Nämnden förklarat Skriften så brottslig, att Författaren till urbota ansvar fälles, bör namnsedlen genast brytas; hvarefter det åligger Justitice-Ombudsmannen att, innan Nämnden åtskiljes, skrifteligen fordra vederbörande Executors åtgärd till Författarens gripande och insättande i häkte.
Förbrytelser emot denna Lag upptagas i Stockholm vid Kämners-Hätterna, men i alla andra, Städer vid Hådstufvu-Rätten i den Stad, Boktryckeriet, ifrån hvilket den åklagade Skriften utkommit, anlagdt är eller, på sätt 1 § innehåller, vid anläggandet anmäldt blifvit, Academiernes Jurisdictions-rätt, enligt deras Constitutioner, dock oförkränkt.
Stämningstid vare i allt fall, ehvad Tryckeriet inom eller, på sätt nyssnämnde § utstakar, utom Staden är beläget, enahanda, och förhålles dermed, som om Stämningstid i Staden Lag säger.
Uppstår fråga om Boktryckares eller Författares af en tryckt Skrift tilltalande eller hörande, böra han eller de vid sådan Rätt personligen till svars stånda, men åtnjute i öfrigt deras rättegångs-förmoner enligt Allmän Bilaga A till Mern.
N:o 7. 71 Lag och särskilte Författningar, uti allt hvad igenom detta Förordnande icke uttryckeligen annorlunda stadgadt är.
Finner Hof-Canzleren eller dess Ombud sig befogad att, på de grunder för qvarstad å tryckt
Skrift här ofvan stadgade ära, förordna eller äska, det någon Skrift med qvarstad beläggas må, vare han eller det berättigad att i Stockholm, genom biträde af ÖfverStåthållare-Emhetet, och i öfriga Städer samt Orterne, medelst skyndsam handräckning, som ej får vägras af den Magistrat, hvarunder Boktryckeriet enligt 1 § lyder, sådan qvarstad erhålla; börande öfver förloppet af qvarstads-förrättningen och orsakerne dertill samt, i afseende på den åklagade Skriften, om och huru många, exemplar då ännu finnas uti Boktryckarens värjo, anteckning trefallt författas, hvaraf den ena tillställes Hof-Canderen eller hans Ombud, den andra Magistraten och den tredje Boktryckaren.
Magistraten vare pligtig att, vid ansvar såsom för Embetsförsummelse, med näst afgående post en afskrift af denna anteckning till Justitice-Canderen insända.
I Stockholm varde samma anteckning genast, eller sist inom nästföljande dags utgång, till Justitice-Canderen aflemnad.
Justitice-Canzleren må sedermera, i Stockholm inom Atta dagar och i Landsorterne aldra sist inom Trenne veckor, efter det qvarstaden lagd blifvit, hafva hänvist målet till vederbörlig Idomstol och Actor för ordnat, då Domstolen, sist inom Åtta' dagar, må pröfva om qvarstaden skall äga bestånd.
Sker det ej, och är icke qvarstad inom en månad håfven, äge Boktryckare rätt, i enahanda ordning, som handräckning af Magistraten till qvarstadens beläggande meddelad blifvit, att fordra dess brytande, hvilket icke vägras må, vid ansvar af Embetets förlust.
Hof-Canzleren eller dess Ombud äge ej magt att, annorlunda än nu sagdt är, qvarstad fordra eller vidare befattning med saken taga, utan hänskjute genast allt sammans till Justitice-Canzleren, på hvilkens ytterligare Embets-åtgärd och ansvar det ankommer, att sådane mål varda, enligt denna och Allmän Lag, handhafde.
Anmäles hos Justitice-Canzleren omedelbarligen någon Skrift till åtal, bör han sist inom Fjorton dagar om målets upptagande vid laga Domstol, genom af honom tillförordnad Actor, anstalt foga, men icke må han om 72 Riksdagen 1810. någon sådan föregående qvarstad, som liär framföre nämndt är, förordna, utan Hof'-Canzlerens eller hans Omhuds hörande och tillstyrkande.
Är målet till laga Domstol kommit och qvarstad der af Actor yrkad, hör Domstolen sig deröfver inom Åtta dagar utlåta; men likväl, derest det utan tidsutdrägt ske kan, Hof-Canzlerens eller dess Omhuds utlåtande inhämta.
Afslås^ qvarstads-påståendet, fortfares ändock med Rättegången; men om påståendet gillas och har Hof-Canzleren eller hans Ombud sådant tillstyrkt, skall qvarstaden verkställas; dock bör Under-Rätts Utslag i håda dessa fall utan uppehåll till Svea Hof-Rätt insändas.
Hofrätten hör genast deröfver infordra Tryckfrihets-Committéens utlåtande.
Tillstyrker denne qvarstads beläggande,^ må Hof-Rätten, der så skäligt prof vas, efter Utslag, en sådan qvarstad bifalla, och stånde den då fast intill Rättegångens slut.
Har Tryckfrihets-Committéen af styrkt qvarstad, men Hof-Rätten ändå finner den äga rum, då må Hof-Rättens Utslag ej i verkställighet gå, utan underställes Högsta Domstolens afgörande.
Riksens Ständers Justitice-Ombudsman äge att, efter erhållen underrättelse, då sådant mål till öfverläggning förekommer, dervid tillstädes vara; hvarefter honom åligge att Högsta Domstolens Protocoll och Utslag i målet genast till trycket befordra på publik bekostnad, i händelse enskild Förläggare ej skidle erhållas.
Under-Rätt äge ej hufvudsakeligen döma i andra mål, än då den tilltalade med Skriftens confiscation och blotta penningeböter sin förbrytelse umgälla får; men i alla fall skola Handlingarne uti Tryckfrihetsmål under ställning svis af Under-Rätt till Svea Hof-Rätt insändas.
Uti de mål Hof-Rätten såsom första Domstol afdömer, bör, innan Rättegången der företages, namnsedlen öppnas, derest sådant uti Nämnden icke redan skedt, och Författare eller Boktryckare, som icke blifvit häktad, till utsatt dag kallas, genom Allmänna Tidningar ne, om det ej annorledes ske kan, att till vidare förhör i Hof-Rätten sig inställa.
Kommer han ej, dömer ändå Hof-Rätten på för hand varande skäl, och skall Utslaget, derest det af Författaren ej inom laga tid öfverklagas, anses hafva Bilaga A till Mern. N:o 7. 73 vunnit laga kraft; Författaren vare dock i alla händelser obetagit att hos Konungen om nåd anhålla.
Angripes uti af trycket utkomna Skrifter enskilde personer, en eller flera, och det ej sker i och för deras Embete, derom må ej annor än rätter Målsägande kära, ej eller må tillförordnad publik
Mälsäganden vare likväl ohetagit att hos Justitice-CanzlersEmbetet begära biträde i Rättegången af Kronans Ombud, der tillmålet är af högre och hårdare beskaffenhet; och må på Justitice-Canzlerens eget ompröfvande ankomma att härtill bifall lemna; dock kan sådan Actors frånvaro eller utéblifvande icke uppehålla målets företagande och afgörande vid Domstolen.
Sådan åklagan af enskilde personer handteras i alla delar efter det Rättegångssätt, denna och Allmän
Lag föreskrifva; dock må Under-Domare vid sådane enskilta tvister, utan inliemtadt utlåtande af Hof-Canzleren eller hans Ombud, qvarstads-frågor upptaga och deröfver meddela Utslag, hvaröfver Parterne äga i laglig Ordning hos ÖfverRätten besvär anföra, i hvilket fall qvarstaden ej må verkställas.
I frågor om qvarstad böra, i sådant fall, Konungens Befallningshafvande och vederbörande Magistrater ovägerlig en och vid ansvar biträda; dock må ej hos Bokhandlare eller annan Försäljare å någon inom Riket utkommen Skrift qvarstad begäras, utan att genom bevis kan styrkas, att
Skriften i TryckningsOrten blifvit med qvarstad belagd; äfvensom nyssnämnde personer icke kunna för innehållet af någon Skrift med Rättegång besväras.
Varder någon af trycket härstädes utkommen eller Utländsk, hit i Riket införd, Skrift utaf en eller flera främmande Staters Sändebud eller deras Regeringar anmäld såsom innefattande sådane ämnen, hvilka kunna föranleda till missnöje hos andra Magter, äge Konungen att derom, efter sakens och omständigheternas beskaffenhet, i Nåder förordna samt, om Han så nödigt pröfvar, om Skriftens sequestrerande och indragning, genom Dess Hof-Canzler eller Justitice-Canzler, så väl hos Boktryckare som Försäljare eller andre utspridare, låta föranstalta, och hvarmed förhälles på sätt, som angående beläggande med qvarstad här ofvan 4 - 74 Riksdagen 1810. före stadgadt fnnes; skolandes i de fall, då den af förenämnde Embetsman, som om verkställigheten erhåller Konungens Nådiga Befallning, icke hänvisar Skriften till åtalande af Actor vid vederbörlig
Domstol, bemälte Embetsman genast ovägerlig en infordra TryckfrihetsCommittéens utlåtande om den i fråga varande Skriften.
Finner Committéen, som ej äger ingå uti någon pröfning utaf politiska considerationer och förhållanden, att Skriften efter Lagens bokstaf ej åtalas kan, då ankommer det på Konungens Nådiga pröfning, om Förläggare eller Boktryckare må, i ting fall, till mer eller mindre del af Stats-medlen njuta någon ersättning för omkostnaden till tryckning och papper af hvad utaf Upplagan kunnat indragas.
I de fall, då enligt 9 Mom. 3 § och 3 Mom. 4 § confiscation utan Bättegång kan äga rum, bör Hof-Canderen genast höra TryckfrihetsCommittéen, huruvida sådan ersättning af Stats-medlen Boktryckaren eller Förläggaren må tillkomma, och förblifve det sedan vid Tryckfrihets-Committéens deröfver gifna utlåtande.
Skulle den oförmodade händelsen inträffa, att Tryckfriliets-Committéen, med anledning af 108 § Begerings-Formen, varder till ansvar ställd, upptages och afgöres målet af Svea Hof-Bätt, uppå åkäran af Advocat-Fiscalen derstädes.
Domen varde genast efter afkunnandet, med alla dertill hörande Protocoll och Handlingar, på publik bekostnad, genom trycket befordrad tilt Allmänhetens kunskap.
Den Man, som af Biksens Ständer blifvit tillförordnad att Justitice-Ombudsmannen i Embetet efterträda, vare vid sådant tillfälle pligtig att hans Embetes skyldigheter utöfva, föranstalta om tryckningen af BättegångsHandlingarne samt bivista öfverläggningarne uti målet hos Högsta Domstolen.
Alla mål, angående förbrytelser emot denna Lag, skola, vid ansvar för Domare och Embetsman, med största skyndsamhet afgöras och vid alla tillfällen, då fråga kunde uppstå om flera olika brotts bestraffning, särskildt behandlas, äfvensom den brottslige, i älla de fall, då han ej redan gjort sig saker till dödsstraff eller fästning för lifstiden, skäll särskildt undergå den bestraffning, som han, enligt denna Lag, sig ådragit.
N:o 7. 75 Böter efter denna Lag må ej förvandlas i annat straff än Fängelse å fästning, efter beräkning af Sexton Biksdaler Trettiotvå Skillingar såsom svarande emot hvarje månads fängelse, månaden räknad till Tjuguåtta dagar.
Böter under ofvannämnde summa svaré emot Fjorton dagars fängelse i orten, der förbrytelsen skedt.
Böter efter denna Lag gånge till tveskiftes emellan Åklagaren och närmaste Inrättning för de fattiga, de fäll undantagne, då böter, enligt hvad här ofvan stadgadt är, Målsäganden ensamt tillfalla.
Skulle förestående 5 § af Tryckfrihets-Lagen af Riksens Ständer gillas, föreslås i sammanhang dermed följande tillägg till 65 § Riksdags-Ordningen: Samma Electorer åligge äfven att på lika sätt, men genom tre särskilta voteringar, välja Femton Ledamöter, nemligen Tre Prester, Fyra Lagfarne och Åtta andra för kunskap och medborgerlig dygd kända Män, samt Sex Suppleanter, nemligen En af första, Två af andra och Tre af tredje Classen, till den Nämnd, som enligt 5 § i Tryckfrihets-Lagen äger att pröfva och afdöma Skrifters brottslighet.
Utdrag af Protocollet hållet i Biksens Häglof. Ständers Constitutions- Utskott den 22 Sept. 1810.
I anledning af Utskottets den 15 innevarande tagne beslut, att denna dagen till pröfning upptaga de anmärkningar, hvilka blifvit af Ledamöterne gjorde vid Regerings-Formen och öfriga gällande Grundlagar, på det önskade förändringar måtte af Constitutions-Utskottet till nästkommande Ständers sluteliga afgörande vid denna Riksdag föreslås, frågade Herr Grefven och Ordföranden,* om någon af Ledamöterne nu hade någon anmärkning att anföra?
Herr Törneblad hade i anledning häraf inlemnat tt Memorial, innefattande anmärkningar vid Tryckfrihetsagen, hvilket nu upplästes: 76 Riksdagen 1810.
Utkast till anmärkningar vid Tryckfrihets-Förordningen. 1 § 6 Mom.
Jag gillar fullkomligt de grunder, hvarpå Tryckfrihets-Lagon stadgat anonyma Författares rätt att vara okände, intill dess att deras misstag eller missbruk af Tryckfriheten gått så långt, att de ej med penningeböter kunna försonas; men deremot kan jag ej inse Ratio Legis, som i 1 § G Mom. medgifver samma rättighet åt blotta Utgifvaren af Periodiska skrifter och samlingar etc.
Jag föreställer mig Redacteuren, icke såsom den blygsamme ynglingen, hvilken behöfver anonymens skydd att i tysthet inhämta allmänhetens omdöme om hans anlag och skicklighet att vara eller blifva god författare, utan såsom den mogna Mannen, hvilken redan bestämt sitt yrke att arbeta på allmänhetens upplysning och i sådan egenskap eger, eller tror sig ega, tillräcklig insigt och smak att godkänna andras skrifter och dem på eget ansvar utsprida.
Då denna Redacteur är en verklig Philosoph, som med god vilja redligt använder sin förmåga att upplysa och förbättra menniskan och att till hennes och Samhällets nytta angifva missbruken, fördomarna, egennyttan och pedanteriet, så är det hans rätt att skydda sitt lugn och trygghet genom anonymiteten, hvars brytande aldrig kommer i fråga, då skriften ej förtjenar böter; men om en annan Redacteur med mindre skicklighet eller ensidiga afsigter godkänner och utsprider skrifter, som, långt ifrån att uttrycka allmänna vettet eller opinionen, förolämpa dem båda och kunna sätta allmänna lugnet i våda, så anser jag en sådan Redacteur eller utgifvare böra af Lagen åläggas större varsamhet än sjelfva författaren, emedan den förre bordt och kunnat upptäcka felen, som vanligen undfalla den senare.
Deraf följer, efter mitt begrepp, att Utgifvare af Dagblad, veckoskrifter eller andra samlingar och 'skrifter, som en gång i veckan eller oftare utkomma, höra underkastas en närmare Controll än Författaren, och att så kallade utgifvares eller Redacteurers rättighet att vara okände ej kan sträckas längre, än att:
Domaren funnit ansvar ega rum för utgifvandet af Dagblad, veckoskrift eller annan samling och skrift, Bilaga B till Mern.
N:o 7. 77 som en gång i veckan eller oftare utkommer, må lian genast låta namnsedlen uppbrytas, oansedt målet prof vas I icke vara urbota. 1 § 7 Mom.
Med skäligt misstroende till det omdöme jag vid
I läsningen af Tryckfrihets-Förordningen fattat, skulle jag
I icke våga anmärka den oförmodade stridighet, jag funnit l imellan detta citerade Moment och förordningens 5 §, I om ej en verklig
Actus nyligen gifvit exempel och öfver| tygelse derom, att oansedt
Domaren funnit en skrift böra I beläggas med böter, har Lagen likväl ej kunnat träffa
I någon person att straffa, emedan Boktryckaren, som afI lemnat den förseglade namnsedlen, dermed är fri enligt I detta 7 Mom. i 1 §, och författaren ännu är och alltid
I får vara okänd, så vida hans brott icke är urbota.
Som I nu den mening och grund tydligen ligger i 5 §, att BokI tryckaren skall för brottsliga, anonyma skrifter ansvara och böta, så länge penningeböter ega rum och han förmår dem gälda, så hemställer jag, om icke det vore nödigt, att såsom förklaring, vid slutet af 1 § 7 Morn., göra detta tillägg:
Vare dock Boktryckaren alltid Part och ansvarig för innehållet af en åtalad, hos honom tryckt anonym | eller med diktadt namn försedd skrift, intill dess, att antingen Domaren i laglig ordning ålagt Boktryckaren : att författarens namn uppgifva, eller ock skriftens
Auctor eller utgifvare sig hos
Domaren frivilligt yppat och anmält.
Skulle författare eller utgifvare sig icke | angifva, ege då Domaren, om Boktryckaren det påstår, | att genom Utslag, som i Allmänna Tidningarna kungöj res, ålägga den okända författaren eller utgifvaren att inom lämpelig tid och på visst utsatt ällmänt ställe för Boktryckarens räkning låta nedsätta de honom ådömda , böter och dess rättegångskostnad, vid påföljd att, om det | åsidosattes, skäll Boktryckaren ega rätt att hos Domaren få den förseglade namnsedlen uppbruten och den således yppade författaren eller utgifvaren derefter lagligen tilltalad. 3 § 9 Mom.
Då dess innehåll jemnföres med 5 §:ns stadgande pm Konungens höga rätt att låta seqvestrera och indraga 78 Riksdagen 1810. sådana, till missnöje hos andra magter föranledande skrifter, hvarigenom någon redbar allmän upplysning icke vinnes, men Statens fred kan äfventyras, så synes Lagens ändamål bäst vinnas derigenom, att alla de Tryckfrihetens missbruk, hvarom 9 Morn. i 3 § handlar, undantagas ifrån Domarens befattning och den dermed förenade Publicitet, som till dessa missbrukens vådliga följder närmast bidrager.