Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Men innan lnau begrrf sig i viig, riilsiguade T,isn och hennes inRn (' let nnga paret med den helgonbild, som Snnjn n8grn w c k w eftel.
sin fijdelse fHtt nf sin inorfader.
Darpa satte sig Koralevsky nied sitt Z) riillops- vittne j en vagn for att fara fiirnt.
Efter honoiu fijljde Lisa och \ \ '.
W. oc ' h deras bdda dbttrar, sedan sl8kt.ingtn.m och brijll~ps- giisterna.
Fiiiden tlill kyrkan var ling, l l l e ~ siirrlcles ~ angeniim, ty lnndsknpet Br nu inycket mdleriskt ined dess riidtl, octh gnlrr fiirgton, soin afsticker mot hosts~dens friska gl ' ijl~skx.
Viiifi ' et hade lilarnat., och dd vi foro forbi en by blefvo vi mottagna af uugn bonilflickor, soln till brudens Bra nfsjiingo nigra gauska entoniga s h g e r.
' L ' - jiiuste- flickornn och de nnga flickorna p i gorlset hade retlan fiiregitiende nfton sa~nlats utanfiir Sonjns dijrr och sjungit medan henries hdr keininades for natten, ocl hela morgonen iinda till dess vi satte oss i vagnwna ljodo deras siinger, hvilkas ord txoligen iiro mer harmo-.
niska all melodien.
I ' igseln var 88 enkel som tiinkbnrt iir.
DG Lrudparet iinskat att den skulle vnra sS kort scm mGjligt, hade man icke e r ~ s skickat efter s&amp;ngare fr&amp;n Revel och hela akten fiirr$.$tacles tii~nligen knapphiindigt a£ presten och diakonen.
A h e n iisk&amp;dme w r o ej synnerligen talrika och bestodo till stiirstu deleu af liinder.
Hela ceremonien rarade ej mer 8n 20 minnter, hvnrefter ~ n a n Bter satte sig i vagnarna, de nygiftn med Lisa och Anjuta, de iifriga sii so111 de kommit.
Vid hemkomsten bjods champagne; sedan delade man sig s~nlipratande i gupper, till dess middagen serverades kl. ' 12 3.
K I. Hiigtiden till t r t dinerndes clet i ijfre d e n.
Tvi.
llilnga bold 170ro dukade och rikt prydda med blommor och silfveruppsatser rued frokter, sylter och konfektyrer.
Siiillskapet bestod af ungefk- 40 personer.
Anjots, ~ o i n $Itid ser bi.8 ut i toilett, var denna dag phfallande vacker i sin skira lilas-fgrgade kladning och.
hvits nnrcissor i h b t.
Niir midclngen vnr serverad bjod W: W. Sonja armen, Lisa Kova- levsky.
Det h g n pwet hade sin plats vid bordets midt mellan for-.
Under mKltiden fiirekornino en mangd slrfiltal.
Strau efter iild~~nrna.
rniddngen ifiirde sig Sonjn sin.
' restoilett och ornkring kl. 5 korde de uygiftns vagn F I ~ I.
Afskedet vnr mgclret gripande, ehuru alla be- lnijdade sig oln att belrtimpa sin ~: ijrelse.
Den stacknrs Sonja, som p i morgonen varit s t stri.lande, bet sig i lapgen for att ej brista i grit.
Det var lned mods hon slet sig liis frHn Anjuta.8 SA h: ~.cle 8onjn de sorglosn ungdoius~uen bakom ~ i g ocli for henno 1Bg lifvet.
met1 Jess allvar och strider.
Att de rosenfiirgade fib-hoppningnl., h \ - armed hennes n. %rmaste folljt cleu imgn bruclen pH henues briillopsfii~~rl snnrt nog fijr~blelmncle i ~erklighetsns nylctra ljus, finner man nf cle ntgjntelser lzvarmed ett par veclror diirefter sainlua taut ger lid %; lit sitt ' belrymms~-.
.Hen har besolrt clet nngn pnret .i clefis he111 j.: Petersbnrg, beslrri f ver det vnclwa, ryml igs rum, s o n pd en g f i q i i r salong och iwbetsrum, 11vars en.a iindu iir bekviimt ocli inodernt ~i~oblerncl, den andra %gund i t Sonjas wtuctier ined liennes ~krifborcl, en stor bolrl~ylln, ja t. o. in.
ett skelett for den unga fruas fysiologis ' kn och anatoinislrn studier.
, &amp; !en trots det att det hela ger ett all.varli.gt ocli geiliget intryck, ntt Sonja ej ser mindre st&amp; l a d e ut i i ~ l I ?&amp; sin bri5llopsdag och ntt hon hrarken sett eller hort nilgot ofordelnktigt om I&lt;ovulovsl; r~r, kAnner sig ar.idoclr tnnten orolig ler sin lilla Sonjas frmitid, db allt hvad son1 forspiirjes 01-11 gmnnens filmilj oc11 utsilrtei: 81: st % ytterst obestiinldt och sviifvande.
Det vnr dock icke stt lugnt och bekviimt he~nlif hvarefter den nngn frnn trhade.
Det vnr for en.
a m a n verlrningslvets iin.
en husmoders som en Sonja I.ovalevslry var iignnd.
Redan i r e t efter sitt giftermbl fima si det unga paret instdleradt i Heidelberg, dCir fib den beg$.fvade rysknn dot annars for kvinnoi.
tillslutnn unjversi- tetet ijppnar sina portar och det, s l helt, att sjklfva profesqorn i matemntik, 1&lt;: i8uigsbergery .i egen hog person far henne till hennes plats i f~re !&amp;snin,assalen.
Den lilln Sonja blir snart en ryktbar per- sonlighet och tyckes mer och iner glida ur synhiill fijr den nlirmare. '
' amiljekretsen, hvillien - med sft inycken iim het nch int.resscl onlfn ttat den nnga sliiktingen.
Blott n5gi.n 13 giuger triiBades tle bticla kusi- nerna efter Sonjas giftermll.
En g8ng under skldietiden i Heiclell) erg, ili den ung: ~ matenlatikern beskrifves som glad, liflig och slwAkstlm, henntlx ~ n a n mern stilla och tillbaksdragen.
- .fren n: igi.n 31. sen: trcl i Berlin giir h s i n e n Soaja ett besiik i ' 1 ' l1iergnrtenstrttsse, cliir hon hyrt sig en r3ning i nsrheten nf sin liirmme, prof. I \ - eierstrass, h ~ i l k e n s gailjlu systrar iuoclrrligt tagit sig an den 11ngii f r m.
: ifven nn iir det in- tryclr Sonjn gor glnilt och odelaclt; ingeniimt, hon vism * sin kusin meil stolthet det storn rosentrid, iifversdlladt med purpnl~iitin blom- mor, som hennes failerliP v l n och liirare fiiriirat henne, beskrifrer riled mycken humor cle improviserde inkltider, soin hon ach llennes man intagn under hans besijk i Berlin, dH cle ej ge sig tid ntt Bta p l en restanrant, utan proppa sig fulla nied kakor hos en Izondito~~.
Sists g h g e n kusinerna motas iir tlet i Petersbnrg 1881, diir Sonja vistas pi % ett besiik, medm mantle11 iir] war i bloskrcz.
S n iir det intryclr Sonja gox helt timat.
Det plnrla, friinodiga hos henne iir borta, hon iir nerviis, orolig, jiiktad, tyckes sky ~niinniskor och iingsligt gA nr riigen fijr dew.
Hennes viinner iiro orolig: ~ fiir benne ocli fruktla att hon inlfitit sig i niig1.a yolitiska fiirvecklingar, som lsunde lrommn att, st8 henne dgrt.
Men tlet iilS niigot helt unmt an de niisstiin kcz.
Den hjibtegode Koralersky, den tlnglige, liirde veten- skaps~nann.en hade, gifrnnde vikn fijr en obegriplig svaghct, ej blott fijrt sin egen familj till ekono~niskt oLestAn (1 utan, livatl viirre n r, nfven dsn~nkat nndra familjers ruin, ncll tlessa ~niir~r~cns olytkliga spelsulationer hude gjort det piitlviindigt.
fiir Sonjn ntt vnrn pi ' i siu vakt .nnder vistelsen i Yetersbnrg.
M11en trogen sin vnna: infiir- troclde hon ingen sinn bekymmer ocli liit ingen bliclra in i sin sjiil.
Kort darpH fijljde Koralevskys tragiska slut, Sonjas fiirtviflnu och * alla de handelser, som fiircle den pB dl personlig lycka skeppsl~rutnu att i retenskapens armw siilra en ersiittning far hvnd hon f8rlorat.
Vi ha hEir, samretsgrannt fijljancle en kiirleksfnll hauds anris- ning, sbkt teckna n&amp;grn drag a£ barnet ocli den m g a flicknn.
Det sennre skedet a£ Sonjii.
K o ~ n l e r s k y s lif, den mnteluatiska profrssorns och hen.
skijnlitteriirn skriftstiillarinnnns, iir sd niira fijrbnndet med rAr tid och vdrt land att diirom d e m a hennes biograf intet nytt haft att saga utofrer det r i rednn kiinua.
, JIB det dock till sist, tilldtas oss ntt nttala den forhoppningen, att den lifshistoria, hvarur vi hiis meddelat nBgra lossyckta blad, en gBng in %tte finna en teclsnase, som med objektivitetens amvets- granna skasphlick pL aamma gLng som sympatieus kii~: leksfidla for- sttende vet ntt i sitt riitta ljus frsmstalla bilden sB val af rniinniakan som vete~lskapsiclkare~~ Souja Kovalevsky.
Matematikern, fru Kova- levsky, eller det oiizr&amp;de d8r hennes betyclelsefullsste lifsgaimiug ~ t &amp; r att finna, has hittills, som vi veta, sB goc1.t som fiirbightts af hennes Biogrnfer.
Blott sL, fattacl i sitt r&amp;tta s~~rnlnn~zhang, ' skulle full rattvisa, komina att slr6.nkm 3,t en kviuua, sol.
Lijr till v; Plst tide- hvarfs milrkligarte och intressantaste persodighater.
l) -- 71.; En akademisk hogtidsdag.
: Den senaste docentutn B.rnnisgen ~ ~ J O J I I j ilridislm f akul teten i ntgjort al.lmiiuna samtalsiimnet i aka- Uppsila bar nu redan demislta och littertirt iutresserade kretsnr.
: D ?i den pQ samint~ gQng har icke sfi litet n1.ec1 kvinnofriigan att skaffa, ar det en helt naturlig skYikyldighet fsr dennas orgau i Svesige att taga uiinnnse notis om saken.
Ett ijgonvittnes sltild.ring nf Elsa Eschelssorts disputation och dokto~~sproniotion deu 31 sistlidne inaj torde diirfor pal forsvarn sin plats i Dagny.
: Disputationen iigcle rum i Iikrosale~: 1 u: o 4, p8 grund af sin stor- 1ek ofta anviincl for dylikt iindamjil.
P&amp; friimsta bioken till h6ger ' f r h katedern riilinadt sutto, som ofligt Br, cle tre opponeutema, framst den af juridislia fiiliulteten utsedde forste ogponenteu, hvilkeus uypgift egentligen Br att framstiilla hafvudaomiirkningai: na, cl.
v. s. de, som gjiiilu, sjdfvn 2iwnots beslraffenhet, det vetenskaplige arbetets resultat, afhandlinge.~ls disposition etc. S&amp;som forste opponent fun- gerade h8r sjiilfve professorn i ciwilriitt.
De bBdn nndra opponenterna utses af forfattaren till den afhandling, som s ' lrall vent.ileras, vanligen bland kamrater och viinner.
, 4ndre opponenten, - hvilkens plats for nBgot sadan vid ' en disputation i romanska spi.&amp;k i Uppsala skijttes af en lcvinlig student - mses foretriidesvis ha granskningen a£ detaljerua om hand; Inen 11igo11.
bestiiincmd arl&gt;etsfiirdelning rneJlau ~~~~e.
forsto och andl e oppouentm liir icke niA \ iinrligt hehi3f1-a vara genom- ford.
Tredje opponenten har en alldeles egendomlig fitiilluing.
1-r- sprnngligen torde h a m 11p;) ljgift Iza w r i t den han annu vid Lunils univeruitet innehar, niimligen att ltritisora afhaudlingens spriik och stil.
I Uppsala har hnn dock allt mera iifvergbtt till att bli, hrad studentsprB1cet lcallar w s1rojol) ponent D, och det gor pd teologiska dis- putationer ett synnerligeu egeudoluligt intryck att hiira honom taga enstaka nttryck i den dogll~atisks eller kyrkohistorjslc,a afllandlinge~l till ntgihgapunkt f6r stundom tiindigen clown-artr \ .de ocli burleska Irvickheter, oinedelbart efterfoljda af den traditiouella afslutningen pd dylika disputationer: liiiming nf valsignelsen.
PA de s. k.
.~profana * disp~rtationerna, diir ingen sidan afslutniog fiireko~nmer, utgiir diiremot tredje opponeutens iuliigg ofta ett vall-~ehofligt attiskt salt till den foregtende, lldgot hdrdsmiilta bevisforiugen.
- Andse och tredje opponenternas respektive platser sliottes hiir af en hoiriittsnotarie och en jur. fil.
kanclidat.
Biinken bakom opponenterna intages nf jnridiske falrultetens professorer, de fieste, liksom oppouente~wa, i hiigtidsclriikt.
For ofrigt fullt has.
Till venster bredvicl lratedern stdr ett hord.
belastatlt mod do, storre ~ c smkrrc h l~ultor, clem forf.
Legagnat sdsom kiillor; och Imkom lratedern, mestadels ~ 8 n d dt opponenternas l~iink, sitter hat1 sjalf p i en tiiulligen hog ~Ii.irostol~.
i) isputntionen vwar ju i nara 4 timmar ooh kan bli tr6ttssm uog for rkpondenteu i alla fall.
Ilesponrle~lteu, ja!
Det liir tyviirr inte g&amp; an att i en sidau skildsiug soin dennu hoppa iifver hnfvndpersonen.
Men med per- sonlig kannedom on1 dennas obeniigenhet fiir utt- frarudrsgas for ull- miinheten nodgas jag b e g r h s a mig dels t.ill de uppgifter, soln filmas tillgangliga i universitetukatdogen, dels bill sddana iakttagelser, den1 hvilku son1 helst af de vid disputationen och promotionen den Sl maj narvarandc Bhijrarne och AskHdarne kunna bestyrka.
Elsa Olnva litislincc Ese7telusotr, fiidd 1 S (i1, blef &amp; dent vid ~ j y: sala nniversitct 1 S S h c h aflade, efter fiiregingeu filosoiie Irandidat, jnris utriusqne kandidatesameu IS!]:!
met1 ill~-ckct vackra l~etyg.
Juris licentiat d.
24 ma; j lS!) i.
- 86 ldngt katalogen~a.
Det iir sedan, hoppns jag, iugeu indiskretion at.t.
tilliigga, utt apparitionen ar utrnlrkt a£ lrvinlig vgrdighet och nobless, riisten klar och viilljudande snmt biijlig utan att varu vek.
E n liitt nnstrykuing af nervositet, - for ofrigt ytterst vanlig i borjau vii1 allti nlcter af detta slag, - forsvnnn strax efter fiirsta meningnnth ?-tet mellan fiirf.
och fiirsta q~l) onenteu och efterfiiljdes uf ett lugu, solu gjorde dirs-
pntationen till en sannskyldig hogtid Bfven fiir iclre - fackinmnen: Det behofdes ingen juridisk bildning for .att njuta a£ den snnbba nppfattningen, den skarpa logiken, den " ovanlign !6rin&amp;gan att klnrt referera opponen.ternas ofta gmska invecklade och abstralrtn argu- menterjng, - en virt~: tositet, sonl snnnedigen kunde berattiga den nya jmris doktorn att 115 sig tillampa prillsessans ord i Goethes Tasso: aIch h e u e mi.cl1, wenil kluge Miinner spreohea: class ich verstehen kana, \ vie sie es 1neinen.o Icke ens den iistetislra ~l; jntni.ogen fattades, sH juridiskt veten- skaplig disputationen Bn - var: ckrfbr sorjcle den psecision och elegans, 11vns.nzed fijrsvoret skottes.
Icke-fnckmanneu fick ocks5 snart gepom juristerna sjalfva vitt- nesbord om, att han iigde ritt att beundra i godnn ro.
Derns be- lktenhet framlyste rodan br forste opponentens siitt att afsluta sin opposi.tion och %nnu mer ur e. o. opponentens npptraclande.
Det giclr ett sakta sorl af nyfikenhet genom auditoriet, dR vid respo~ldentens 8fl.iga uppmaniag till hvem som helst af iihorarnn att opponera, professor Trygger seste sig och rned en nogg~annhet, vitt- nancle om stort illtresse for afhandliugen, sida for sidn ungrep de- taljer dari.
En episod ur den t h l i g e n lBnga replikviisling, sow nu foljdc, torde fijrtjiina anfiirm.
De.t gallde tolkilingen af ett stille hos en ' Bldl-e juridisk.
forfattare, hvarvid grofessorn fbrklixrnde, utt prof. TVinsoth i Lnnd hado i ett utgifvet al-bete citerat salnina stiille, men fWtt fraiu en helt rrnnan rnening diirur iin froken.
- x Sjiilf~, tillade professorn, rhar jag ocksi citerat stiillet i en s f h a d i n g, men dB jag inte lyclcacles f: A meningen fullt klar far mig, niijde jag lnig rned att pB ett, nigot tvetyligt siitt uttryclca den for att iclm fr$n ndgot h %ll k~1nu.a.
angripas for tvetycligt siitt att I.-eferera.~ - Re- sponclentea f8rklarude d&amp;, att hon visserligen vicl fijrsta geno~nl&amp;s- ningen af clet omtvistde stiillet hade haft sainln?
nppf attning cliiraf som prof.
Mi., inen att hon efter noggrnunare pise ' ende stnunat vid den Asikt, hop i afhandlingen framst8llt.
)) Och)), tillade Lon lned ett pB sa~nma g&amp;ig forbiudligt och saskastislit sml.leendo, ~ s o m jay lzade alldeles fullt klart f8r mig, hvad jag menade, behofde jag inte UC- trycka mig med nBgon tvetydighet., Det jntressnnteste iigonblicket vsr dock, niir professorn, efter att ha p5pekat ett par siniirre fijrbiseenden, slutade sin opposition med att frainh&amp;lla, hvilken njut-ning det var att f r h de vanliga ju- ridislia afhandlingarna - &gt;) dessa mosaikarbeten, sa~nrnanplockade a£ citnt och Asiktcr llemti~de us de uest olikartade fbrfattare, - ~ u d t -,
- 1igen en gdng fB drbja vid ett arbcte, som, ehuru forfattarens forsta, dock vittnade om verklig orginalitet och sawmanhiills af en enhetlig Bskldning.
Slutligen instii.de hail till filllo i f0rf.s egen Bsikt om de ovanliga s ~ h i g h e t e r, hennes amne erhjiid, sv8righeterY h r i l k ~ h3ist karakteriseras af hennes egna ord i illlec ' ini~igcii: x hrad piifvolegreppet i svensk ratt hetriffar, Bar det ickc varit fijrenibl fiir ndgon niirmare ntredning, hvuken i lag eller dolctrin.
T,agen ingffr, som I~ekant, likn litet 13; best5i; mmande.t af ' dettn begreyp, solil pi5 I) cstiima~andet af tie flesta auclrn.
Den t a h r blott o m ~ g t f v a.
och;) gifva~ eller.
: bortgifva- och nppstiiller ~ i s s a stadganden fiir de inecl dessa uttlyc1-i Beteckuarie trausaktiouerna, men siiger idls icke, hvatl den idlgger i c1ets: imula.
~ vet, Den forutsktter tyclligen, att detta 81. niigot so^ hvw O C en d5.
dessa uttryck stiinc ' iigt - fiirelcomma i det clagliga lifret, och liimoar for ofrigt i t cioktrinen att niirmare l.
) estiimma detsamma, om s i skulle vara af nodell.
k e n inom cloktrinen h w saken eluellert id icke varit foremdl for n k o n niirinare utredning.:?
Ofvanstiienile citat nit 0cks8 vara nog for att gifva en fiixw- stiilluing om amnet fiir den 134 sidor st.urka ufhandlinge~l::: Om he- greppet giijbn e~digt Stlell~k r t i l t r.
TillSiggas bor eudast, &amp; nppgjfte~~s sviirigheter i icke ringa in6n iikats, venom deli hansyu fiirf.
t; i,ai.t till fiirsiik att preci- allin&amp;nua forestallniugssiittet ocli sprikbruket ~ i c sins l sera det juridiska begreppet p ?fba.
En s8ctau hansyu var naturligt- vis nodviindig for att I-iomma frigal~s liisniug inpi lifvet, ocll den er- bjilder ett risst intresse iifve~i fijr dell icke jnridiskt biltiade, inen letler p5 sainmu giillg Iiitt nt pB en gnngfly at ' svlfvaiidc bugrel) l~ och knu- atruktiouer.
J ' nristernas enhllliga oludiiale tyckes 0 ~ 1 i s vara, ~ rttt [let kriift en ovaldigti hiig grad af ji~rittisk skiirpa och logislr retltr for ntt p&amp; ett s i lyckligt siitt, son1 hiir varit fallet, lijsn don vanskiiga uppgifteu.
Seclan andre opponenten haft ett kortare lueuingsntl~yto nlecl friilreu E., upptriidde tredje opponenten, s o ~ n tyclites roa heline sjslf icke minclre Bn publiken.
81som hon ocltsii 1) iipckatle i tlet viinliga och v d framsagiia lilla tal, hvrwi hon tackaile fiir llaus:: opposition-:, Br clet ingen liitt sak att ur en striingt reteuslraplig afhandling hnnna uppsoka kvickheter, hvilkas f b r n a u t a fiirtjiinst miste ligga just i egtn- slrapen att forefalla s i litet ~siikta:: som nibjligt.
D e m a svarighet lgckades dock treclje oppouenten liisil.
1 ~ 9 ett satt, son1 skaffade hela auditoriet, inclusive respondenten, en liton hogtid a£ skratt.
Gladjen kulminerade, niir han kom till foljande, ryckb nr sitt sammanhang, tamligen svlrbegripliga mening: r \ ' i skalle decideradt icke nmd ett
klart r j a ~ besvara, frigan, om vi.
' gifvit den eller den det ' eller det, eller om vi af den eller den fiitt det eller clet, Inen vi skzdle besvarn det rned)) ja)) - namligen ined)) j a ~ iitfoljdt, af en forklaring.))
- Tredje opp.
tog sig haraf anledning frbga forf., om nainnda bksynner- liga tidsfoljd inellnil ja-ordet och forkl~l1.ingen grundade sig pH hen- nes egen speciella erfarenhet; han sade sig omojligen kunna forklara saken p&amp; annat siitt.
Och niir han darpl med orubhligt juridiskt all-, var frbgade, hvad i all varlden forf.
menade nied en passus, anghende niigon rg.ttstransaktion, d k hon tnlar om)) hsns ja-ord eller dali8nzot sum-ande handling)), dii var det slut pi % all akadeinisk vardighet hos det akademiska auditoriet.
Disputationen Tar nu slut, och for respondenten aterstod blott att mottags nBgra entusiastiska handtryckningar fr&amp;n akademiska larare och karnrater.
Och s l andtligen ett par timmars hvila fore den sista hogtidliga akten, soin slrulle satta kronan pb verlzet, hvilket har betydde sii myckat s o u)) hatten p&amp; doktorn,.
Jnris doktors-promotionen s h l l e hallas precis half 3 i akade- ~niska konsistoriets rum, och innan klockan slagit, var salen fullsatt af folk.
En mangd studenter trangdes i dorren.
Akten var helt Ixort, racktie endast ett par minuter, och den, som vantat sig ett langre tal, blef besviken, men det hela imponerade just genom sin enkelhet.
Juridiska fakultetens dekanus prof. HagstrBmer, iford doktors- frack och ordnar, intog rektor inagnificus ' stora st01 under tronhim- ineln af morkrod saminet med guldtofsar, och fakultetens ofriga rued- lemluar platserna niirmast honom pii biida sidor 01x1 det l h g a el&lt;- bordet med gront lrlade.
P&amp; snmodan af dekanus upplaste forst fa- kultetens notarie, - samme unge jurist, so111 nyss tjBnstgjort s&amp;soin andre opponent - ett dokument, som var nbgot s v h t att exakt uppfatta, inen tycktes vara ett intyg om, att juris utriusque licen- tiaten Elsa Eschelsson fullgjort de skyldigheter och iidagalagt de lkdornsmeriter, som fordras for erhalande af doktorsgraden.
Hiirpii reste sig dekanns, i det han j a d e de ofriga juris professorerna satte p&amp; sig doktorshatten.
- Licentiaten framtradde till fiten af)) tronen B, och prof. E. satte darpg ringen pii hennes finger och doktorshatten, nf en n&amp;got lagre ocH graciosare form 5in den vanliga, pii hennes hnfvud samt tryckte hennes hand, i det han under synbar rorelse uttalade orden: 2 Juris utriusque doktor, g h g e dig alltid ~ ~ i i l!
Det var ett af de ogonblick, som man hela lifvet igenom med gladje mimes; det var en vetenskapsininnens rattvisa, o \ .iildiga hyll- ning fit en rikt begiifwad kvinna.
Sedan de forstn lyckoskningarna voro ofver, afslutacles det hela med en snnan slags hyllning af betydligt enklare art: de kvinliga studenternas lyckonskan till sin beundrade och afhilllna k m a t.
Den frambars stf Evinliga studentf oreningens ordf orande, sorn, if ord stu- dentmossa, till den hattbeklgdda doktorn frambar en storre bukett rosor med vidhiingande band i de svenslcn fargerna.
Denna hukett tjiinstgjorde sedan som bordsprydnad vid den middsg, som doktor Eschelsson snmma dag, enligt gamma1 god akademisk sedviinjtl, gaf for juridiska falzulteten och sina opponenter.
Det var vid denna middag, som hennes forste opponent i sitt lyckonskningstal inflatade det meddelandet, att fakulteten redan in- g i t t till universitetskansleren med anhHllan om den nya juris doktorns utnamning till docent i civilratt.
Denna utnamning, som vackt ringa ijfverraskning vid aniversi- tetet, iir eft lgsande exempel pB den nobla frisinthet, den frin all smdaktighet fria rattskiinsln, som, saga hvad man d l.
standigt, om ocksi med storre eller mindre kraft, visat sig lefvande inoin det statsliga och vetenskapliga omrddet i r t r t gamla Sverige.
Sverige har redan en gdng forut i liknande frtiga visat sin andliga ofverlagsenhet: 1884 vid Sonja Kovalevskys prof essorsutniim- ning.
Det ar ingen blott ogonblicklig entusiasm, som kommer mig att jamfors de bida utnhningarne med hvarandra i frzlga om deras Betydelse for kvinnosaken.
Den med rHra akademiska forhdllanden fortrogne vet, att - nb.
for en kvinna - en docentutnaming inom den for sin konservatis~n och sina hoga fordringar mest beryktade fakuiteten vid det gamla iirevordiga Cppsala universitet, kan rara en viil sH stor triumf som en professorsutniimning vid ett f r h by&amp; kratism st % fritt och af reformlust sb .ijfrerflodande liirosiite soul Stockholms hogskola.
PA kla~sisk mark.
Stucliel: och ininnen frbn ett dss van- dringur: i den antika k~ilturens liinder af Jo7zuqz B e w m a ~.
Stock-, holm 1896.
Forfattaren, lektor i ldnssiska sprfik vid ett af vAra a.llrnKnna kro- verk, has i denna bolc beskrifvit sina intryck och iakttagelser under en resa, som han i hufvudsalkligt syfte att studera den antikiz kalturens ininnosmiirken 1895 -- 1896 foretagit i Italien och Greldnnd riled utflykter till Mindre Asiens nordvestra horn och .till.
halfon Atos.
PA reseslrildringar frAn .Italien rider ingen brist inom v h litteratur, och nya frn~nlromma standigt.
Denna tidskrift har i 3 e t s forsta hffte m a l t tvenne sbdana, blda varclefulln, den ena ett verk- ligen framstgende bidrag till vbr italialitteratur.
Afven ofvanniirunda arbete forsvarar v&amp;l sin plats bredvid sina foregiingare.
Den del af cletsamna, son1 innehtlller minnen fr8n Italien, r8r sig hufvudsakli- gen om Rom.
Liisaren erhbller frAn fullt sakkunnigt hiill och pH samma glng i 18ttlast fofm en ofversilct af de antike ~ninnesrnarlrena i den eviga staden, hvarjiimte bilder upprullas af antikens lif, sadant.
det en gbng rorde sig pb denna brannpnnlrt af dess kultnr.
Men afven det nya lifvet i den g a d a staden tecknas med sympati, exem- pelvis det 1895 firade jubileet till mime nf Italiens afslutade enhets- kamp.
Ett besolr i Pompeji fbr en ntforligare beskrilfning.
Utan att, s l vidt anmaaxen Iran bedoma, innehiilla nlgonting i hogre ineniug originellt om det rn~hgomslcrifne Bmnet, vittna dessa, skildringar frdn.
Italien ofverallt om den vakne och intelligente iakttagaren och aro ggnade att gifva en lefvande forest&amp;Uning om bide forntid och nutid i det intressanta landet.
Annu storre uppmarksaulhet torde reseskildraren lruuna pkiilzna for sina minnen frBn Grekland.
h n n e t Sir hiir mindre kandt och st&amp; dessutoin just nu i nledelpunlrten for det allm&amp;nna intresset.
Sbsom naturligt iir, sysslar forf.
afven i denna afdelning mest med forntiden.
Under de senaste Brtiondenn bar Grekland varit slrbdeplats for ett ifrigt arbete i syfte att ur jorden frarndraga och fnUt vetenslrapligt studera Irvarlefvorna frAn den lclassiska forntiden.