Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är som jag säg er, en ryslig verld vi lefva i.
Den skall ock så snart ramla.
M A M S E L L E N . Ni tror då s edeles ? K N U T .
Att det bär omkull med universum.
Tror ni det, herre?
Ja, mams ell ... och låt oss derföre njuta af lifvet...
Jag sk all gå ut och f ria i dag.
Hör upp med ert lättsinne, unge man!
K N U T . Lättsinne.
Jag menar så allvarligt, mi n bäs ta mamsell. (för sig) Gudomligt!
Jag skall lura henne! (högt) Inte är det värdt att jemra sig, förrän det är skett.
Njut ni af verlden, när den ni h ar Men tys t, tala aldrig om det I mo rgon bittid' den ej finns qvar
Men tys t, tala aldrig om det.
MAMSELLEN. Ni tror sål edes att det skall ske?
KNUT. Håll tys t tal a aldrig om det...
Det sk er helt säk ert den trettonde Men tys t, etc.
MAMSELLEN. I eld och svafvel?
KNUT.
Ja det förstås, Men tys t, etc.
9 Med dån och buller den skall förgås, Men tys t, etc.
M A M S E L L E N . Herre ... gyckla inte med mig,... säg mig s anningen!
Den har j ag sagt er, men låt oss inte oroa andra....
Ni s ynes mig stark nog att bära det.
M A M S E L L E N . Jag har nog af det sjelf . K N U T .
Intet ord derom till någon.
M A M S E L L E N . Nej , nu måste j ag gå...
Adjö min herre.
(för sig) Det var rysligt mycket på en gång det här...
Jag måste ut. (möter v.
Gy llenmalm i dörren) Goddag, Kapten!
Akta sin dotter, hon har en friare och en förförare...
Gör upp sin räkning med verlden, Kapten ... det är mitt råd...
Annars är det slut i mo rgon skall jag berätta (går).
Fjerde Scenen.
Knut. v.
Gyllenmalm ( klädd i en gammal sliten uniformsrock, med Tapperhetsmedalj och Svärdsorden).
Hon är förträfflig ... lika galen som h on brukar. v. G Y L L E N M A L M (utan att se Knut).
Gör upp sin räkning med värden...
Han får väl tåla sig mi n käre herr Bäck , j ag ämnar ej bedra honom på hyran.
K N U T (lägger handen på hans axel).
Min f ar! v. G Y L L E N M A L M . Hvad hör jag ...
Knut, mi n egen gosse!
Så skulle mina g amla sjunkna ögon ändå njuta den fröjden...
Min Gud ... jag tackar dig.
Min dyre far!
Femte Scenen.
De förre.
M A R I A . Pappa! -- Ack , hvad vi äro lyckliga pappa, som har Knut här...
Ack, vi äro alldel es öfverlyckliga ... icke sannt?
10 v. G Y L L E N M A L M .
Kommen till mi tt hjerta, båda två...
Mina kära barn...
Min ålderdoms tröst ... den enda jag eger i denna verlden, utom mi tt obefläckade namn och min s tolta vapensköld.
Knut, du skall upprätthålla detta namn, du skall ju det, min gosse?
Jag vill försöka, min far ... genom flit och heder. v. G Y L L E N M A L M . All a Gyllenmalmar ha varit bra karlar och tjenat sitt fosterland med tapperhet och nit ...
K anske sk all genom dig ärans glans åter skimra öfver det s tolta namnet, som...
K N U T . So m bleknat, min far, emedan fattig dom och nöd foljt dess innehafvare, emedan de icke hade råd att köpa guldglans åt sin vapensköld...
Ack, min far ... så är det.
Chimèrerna raml a, de förmultnade föreställningarne drunkna i upplysningens, i bildningens ljusflod, som rullar framåt med hastig fart.
Det som är s annt bes tår, men det falska faller. v. G Y L L E N M A L M . Du hyllar således dessa, den nya tidens läro r? K N U T .
Ja, min far, emedan jag är ett barn af denna tid. v. G Y L L E N M A L M .
Se dig kring mi tt barn...
Ser du dina förfäders afbildningar, de ha alla varit högsinnade män, som vetat att bevara sitt namn ... och jag min son, nu stappl ande mot min g raf, jag eg er här på mitt bröst tecken att jag stridt för kung och fosterland ... de unga, de ännu oerfarna, de vilja lära oss gamla...
Vi äro ju visa af er visdom ... vi ha resultatet af er erfarenh et. v. G Y L L E N M A L M .
Det gamla är icke godt nog.
Ick e om det är mu rket. v. G Y L L E N M A L M .
I deras (visar på taf lorna) och i mitt namn frågar jag dig huru du tanker använda de gåfvor, du undfått.
Hvad är du, min son?
K N U T . Arbetare, min f ar!
Se på mina händer, de äro grofbarkade af smidesarbete i fabrikerna, se hur
11 jag är stekt vid kolelden ... ja, pappa, jag är arbetare och jag blir det och jag vill lära andra arbeta sig till välstånd. v. G Y L L E N M A L M .
Hvad kall as du för?
Jag har ingen ti tel. v. G Y L L E N M A L M .
Men du kan skaffa dig, -- du är ju förmög en.
Ja, man kan köpa allt, men jag är ick e fallen för så onödiga u tgifter. v. G Y L L E N M A L M .
Mitt barn, min ende son, j ag har kallat dig min ålderdoms stol thet ... du gyck lar med din gamle far.
K N U T . Nej , pappa... J ag gycklar ofta, men inte nu.
Se dig kring , min far.
De åldriga porträtterna i sina högtidliga ramar, hvar si tta de?...
I fatti g mans hus ... och den granna svärdsstj ernan och guldmedaljen, de hänga på en sliten urmodig rock , ... de skola synas, dem vill vo n Gyllenmalm visa verlden, men att han och hans dotter förtjena sitt uppehäll e genom arbete, det gömmer han, som en skamlig gerning ... att din son är arbetare, det bl yges du öfver...
Tror du att de stolta v.
Gyllenmalmarne vända sig i sina granna kistor i familjgrafven öfver att jag är en fri arbetare?
-- De äro stoft och det blir jag med, fast jag blir det heldre der ute på kyrkogården bland creti och pleti under den gode Gudens fria himmel . M A R I A .
Knut, min bror, hvad jag håller af di g för det du talar hvad jag blott dunkelt anat, men du får ej bli så häf tig, mi n älskade bror.
K N U T . Du h ar rätt, Mari a.
Förlåt mig , pappa... vi älska ju hvarandra f ast vi hylla olika åsigter ... vi skola icke mötas mer som motståndare.
Jag har ett helt lif framför mig och först vid dess slu t kan jag se rätt hvad frukt de bära mig. v. G Y L L E N M A L M . Rätt s å, min son ... och då ligger j ag längesedan k all.
Och begråten, pappa .... ty vi älska dig, det vet du .
12 K N U T .
Och vi äro ju allt hvad du har i verlden, pappa...
Låt mig arbeta och du skall f å se hu r lyck a och välstånd blomstra kring oss.
Ser du, pappa, den nya tiden, som du fördömmer, den har mycket godt i sitt sköte ... den ställ er medborg aren på sin plats, der han kan verka fritt, u tan afseende på fördomar,... den hatar ståndsskillnad och skråordning ...
Du har, som den flydda tidens försvarare, endast Historien och häfdvunna v anor, jag har opinionen och dess mak t är sto r, fas t tys t, dess verkningar flyga, likt den electriska gnistan f rån man till man, f rån bröst till bröst.
Tack bror f ör de orden. v. G Y L L E N M A L M . Gif mig handen, min gosse...
Hvad du s äger är godt, men det smak ar som ungt vin ...
Ännu icke öfver g äsningsprocess en, men ännu var ingen v.
Gyllenmal m annat än hederlig k arl och du är det också, det känner j ag.
Jag hoppas det, pappa...
Nu skall j ag, som är nykommen, berätta nytt...
Jag tänker skaffa pappa en liten sonhustru. v. G Y L L E N M A L M . En amerikanska?
Nej, en veritabel svenska.
Hvad säg er du ? så roligt, så roligt att få en liten snäll sv ägersk a...
Jag vet icke...
Jag tänk er bedja dig g öra hennes po rträtt och karakteris tik.
Att jag för en l iten stund sedan fick denna idé ... genom sqvall er af g amla mamsell Rose ... hon är sig fullkomligt lik, efter åtta års förlopp...
Nåh, jag g af henne också ett par historier att löpa med.
Jag to rdes ick e bli inne med dig och henne, jag var rädd att icke kunna bibeh ålla f attningen.
Jag gaf mig ut som död och lät h enne vidare springa af med en och annan nyhet.
M A R I A . Nåh, men svägerskan? -- du gycklar väl med oss?
13 K N U T .
Nej , på min ära ... jag ämnar f ria till -- Anna B äck...
Mams ellen gaf mig en behag lig visshet u tan att hon menade det. v. G Y L L E N M A L M . Anna B äck, dottern till den der dryga skomak aren?
-- I sanning, du skämtar.
Nej , pappa, det är rena allvaret...
Vill hon hon ha mig, så bli r hon min äkta hustru. v. G Y L L E N M A L M .
Det kan då, Gud vare lof, ej låta sig gö ra...
Hon lär skola gifta sig med si n kusin.
K N U T . Med Eric, min barndoms- och ungdomsvän? -- Nej, pappa ... han vill inte h a henne. v. G Y L L E N M A L M .
Och hur vet du det?
Emedan vi ofta skrifvit hvarann till.
J ag vet nog hvem han vill ha.
(till Maria)
Rodna ej så, lilla syster.
M A R I A (till Knut).
Tyst min bror... K N U T . Och Eric, som lär h a det så bra nu ... han är ju mek anikus med eg en verkstad? v. G Y L L E N M A L M .
Ja, det är just derföre gubben Bäck vill ha honom till måg .
Sjette Scenen .
De förra.
Bäck (uto m scen en).
B Ä C K .
Är Kaptenen hemma? v. G Y L L E N M A L M . Gubben Bäck ... (för sig) Hyran ... det var ett ledsamt besök . K N U T . Jag vill ej träffa honom ...
Jag är död, förstår pappa. v. G Y L L E N M A L M .
Ja, för den släg ten kan du gerna v ara död.
Kom du in med mig, Knut ... det är bäst att pappa f år tala ensam med ålderman.... (för sig) Det lär bli ett mera ledsamt samtal, stackars pappa! ( de gå).
Sjunde Scenen . v.
Gyllenmalm.
Bäck. v. G Y L L E N M A L M .
Den härde, obeveklige mannen ... den usle gnidaren ... och honom skall jag behöfva bedja ... neds änka mig att bönf alla för en sådan ... så ohyfsad karl. B Ä C K (utom dörren).
Det var då sj elfva hin ... stänger man mina egna dörrar för mig. v. G Y L L E N M A L M .
Var god och stig på, h err ålderman.
B Ä C K . Jaha, jag sk all verkligen vara så god ... men vill h errn v ara så god och betala mig hvad herrn är skyldig. v. G Y L L E N M A L M .
Mi n bäste herr ålderman ... j ag kan inte nu ... tiderna äro dyra ... j ag vill ick e bedraga ... det v et ni.
Ja, det vete fan. v. G Y L L E N M A L M .
Ni kan väl inte tvifla derpå?
Hv ad har jag för säkerh et då, om j ag f å lof att f råg a! v. G Y L L E N M A L M .
Mi n heder, herre!
En adelsmans heder.
Det v ar min själ säkerhet, som g äller .. hå, h å, hå...
Nej tack!...
Hör, hvad tror herrn jag fick för all a de der kru tgubbarne, som han har der på väggen?
-- Vill kaptenen kanske att jag sk all ta dem och adelsbrefvet som borgen ... tackar ödmjukast ... J eppe var ingen narr.
Nej , peng ar skall j ag ha och flytta sk a herrskapet. v. G Y L L E N M A L M . Ni är hård, herr ålderman.
B Ä C K . Jaha, skyll sig sjelf ... betala mig, så slipper herrn höra mig.
Nog kan kaptenen be en hederlig karl sitta ned, heldst jag gjort herrn en ära, som jag inte gör någon af mina hyresgäster men det har sina o rsaker. v. G Y L L E N M A L M .
Jag ber s å mycket om ursäkt, var god herr ålderman (bjuder en sto l).
15 B Ä C K .
Fan så gentilt af herrn ... se, j ag sk a säga herrn att j ag är en sådan der hvardagsmenniska, jag har Gud ske lof ingen sådan der fin bildning, jag , men j ag är ingen själ skyldig, det vettet har j ag och det borde de fiffiga adelsmännen ha också. v. G Y L L E N M A L M . Mi n herre!
Och herra mig hit och herra mig dit... det är dets amma ... hit med pengarne, det är mitt ärende. v. G Y L L E N M A L M .
Så fort det blir mig möj ligt.
Sälj den der gu ldplåten, som herr kapten går och sväng er med och den g ranna stjernan ... det jelper v äl litet till ... h ä!
Åttonde Scenen . De förra.
M A R I A (lemnar kapten en plånbok).
Se h är, din plånbok , pappa. v. G Y L L E N M A L M .
Min pl ånbok?
Du glömde den derinne. v. G Y L L E N M A L M (förlägen).
Glömde j ag den?
M A R I A . Kansk e jag år lof att liqvidera herr åldermannen ... se här, om jag får besvära.
B Ä C K (för sig).
Jag tror flickan trol lar ...
D et här v ar fan så k onstigt. (högt) Det eger sin riktighet ... tio ... tjug o ... trettio ... fyratio ... femtio ... femtiofem och trettiotvå (sätter sedeln mot dagsljuset och ser noga derpå.)
Det har sin riktighet... (för sig) Hvad katten, j ag tror hon kan mynta.
(högt) Jag ämnar öka på hyran näs ta qvartal.
M A R I A . Jaså! ja, få se om vi bo qvar ... tre trappor är allt bra högt för min gaml e far.
Kantänka! femtio till om året är också bra högt.
(högt) Kanske kaptenen kommer ned med kontraktet.
Adj ö ...
Adjö! (går.)
N ionde Scenen . v.
Knut. v. G YLLENMALM .
Hur skall jag kunna förklara denna gåta...
Var det Knuts penningar?
Jag skulle ej vilja det.
Det var våra penningar, min f ar, ty h an är rik och du och jag äro fattiga.
Det är sannt, min far ... vi äro rika ... rika genom arbete...
Ni skola hjelpa mig, mi n far och Mari a och allt skall g å väl ...
Ser ni min far ... j ag är stol t öfver att sjelf f örtjena mig välstånd, ni, öfver den gamla vapenskölden och gu bben Bäck öf ver sin råhet -- så aro vi alla ... vi yfvas öfver hvad vi ega och glömma k ärnan för skal et ... men dock ville jag tillägga, att den lyck a, man vinner genom arbete är s ann. v. G Y L L E N M A L M .
Och denna lyck a skall bli fva din, min son.
K N U T . Ja, min far... O ch Anna Bäck skall blifva min hustru och Maria skall h a en god man...
Ser pappa, det är en verkan af den nya tiden att arbete är ära och arbeta skola vi. _________
Andra Akten.
(Ett rum hos B Ä C K .
Fo nddörr och dörr till ven ster.
Till höger ett fönster, vid hvilket A N N A sitter och arbetar.
B Ä C K och K N O R R spela bräde vid venstra avantscenen.
Fru B Ä C K , klädd i gammalmodig uppsatt mössa, sitter och kn yter.)
Första Scenen .
Fru Bäck.
A nna.
Knorr.
Dus på tärning en.
Jag tror att bror blir
K N O R R . Tror s å med.
Jag skall säga att tank arne vilja inte rätt med i qväll.
B Ä C K . Sex cinca...
Kära bror tar upp sig.
Nu är det j ag...
Nå, hvad sa' jag , bara allor.
K R O R R . Qv artaner! det tar u pp sig...
Hvad ti ttar lilla kusin Anna efter på gatan?
A N N A . J ag?
Ingenting... jag tyckte att det körde . B Ä C K . "Tyck te att det körde".
Hvad har du att göra med om det kör?...
Susanna, Susanna! j ag säger dig att det passar sig inte för en ung flicka att sitta och titta ut genom fönsterna.
Du uppfostrar din dotter så att det bär på tok ... det bär på tok ... det bär åt fanders ... T acka vill j ag i min ung dom ...
D å satt flickan der hon satt på sin stol och skötte sin söm ... så gjorde min första hustru, salig Sabina ...
Gud f röjde själen ... och så gjorde du ... du tordes inte se på mig när jag kom och friade, u tan du bara s tarrbligade på mor din, det var sjelf va hin till kärring att vara barsk, en riktig t morsk g umma.
Fru B Ä C K (för sig, suckande).
Och just derföre att j ag alltid sjelf kännt mig fången unnade jag så gerna mi tt s tackars barn sin oskyldiga f rihet.
18 B Ä C K .
Nu bevars sk all mamsellerna sättas i pension och bli ena riktig a våp -- och tillgjorda se'n ... vrida de inte på sig och kråma sig som kalkonhönor ... och klä ut sig i bjeffs och sju, åtta stycken krinoliner eller hvad det nymoderna sattyget kallas... och sådna skulle bli myndiga?
... fan ock ... de må väl inte bli så vettlösa på Riddarehuset ...
Nej tukt och ärbarhet ska det vara, så var det i min ung dom och så skall det min själ vara i mi tt hus ... J aha, i min ungdom, då v ar det folk ... nu bär det af ti ll häckelfjell.
A N N A . D et är då bra besynnerligt att alla gamla tala så om sin ungdom; så gjorde nog de g amle före dem ... det der är bara en slentrian och inte annat.
B Ä C K (slår i bordet) .
Sköt din söm, flicka, och resonnera inte du med far din.
Hur står nu vårt spel?
Fru B Ä C K (till Anna).
Skynda dig med arbetet min lilla flicka ... far menar inte så illa som det låter.
A N N A (lika).
Ack , jo min mor ... far unnar mig inte vara ung och glad.
Fru B Ä C K . Hvad sade min lilla Anna?
A N N A (suckande).
Någ ot, som inte var snäll t af din flicka, mamma, men som jag Gudnås tänker.
K N O R R .
Qv art-dus! ser du jag tar upp mig ändå.
B Ä C K . Sexor-all! hvad är det för tissel och tassel derbo rta? -- Kanske jag inte har rättighet att vara herre i mitt eget hus?
K N O R R (för sig).
Ack om spelet snart vore sl ut! (högt) Är det mulet ute, lilla kusin Anna?
A N N A .
Hvad kan man se af himmelen här på nedra botten i ett hus vid Svartmangatan.
Jag undrar om det är mulet, eller hur det vädret artar sig ... jag är allt litet häpen.
Fru B Ä L K .
För hvad då?
Fö r morgondagen ... få se hur den slutas.
19 Fru B Ä C K .
Åh , k ära k usin -- hvad är det värdt att g rubbl a öfver?
-- Hvad som sker, sker ef ter Guds vilja.
Du sköter inte spelet som sig bör i af ton.
Se der ... essena par ... mjukis Janne.
Jag medger att j ag inte är riktigt vid mitt goda lynne, men hvem kan undra derpå.
Det blir väl bättre med dig, då vi få vår lilla bål ... fö r s er du, inte h änger j ag läpp, i nte, gladeligt sk all det gå till.
Nå, vill du ha ett parti till?
Nej , j ag tac kar, om jag slipper.
Det är min själ inte vanligt annars att jag sitter och dubblar på blanka fredagsqvällen, men se nu är då all t upp- och nedvändt ... men jag vill inte tänka på det.
Andra Scenen .
Eric. E R I C .
God afton, farbror! god af ton, faster l illa: tjenare herr Knorr...
God qväll , lilla Anna, hur mår du?...
Jag tro r att Anna är ledsen, hvad fattas henne?
Fru B Ä C K ( sakta).
Du skall ej f råga så, min kära gosse.
E R I C ( lika).
Jaså ... det gamla vanliga ... stackars lilla Anna (klappar henne på hufvudet).
Tack, Eric, du är god emot mig som vore du min egen broder...
Ack , om jag hade en eg en broder! E R I C ( lika).
Du har ju mig, lilla Anna. (högt) Hvar håller munsiör Alfred hus i qväll?
Vete hin hvar h an finns -- han h ar så många jern i elden den pojken, men han stadgar sig väl med tiden.
K N O R R . Nå, hur är det ... får h an bli student, sonen din?
20 B Ä C K .
Han får så katten heller!
Inte har jag varit student och då beh öfver inte han bli det heller.
E R I C .
Men fordring arne äro olika nu emot förr.
Såå ... men någ on student blir han då icke ... hvad skulle det tjena till ... skulle all a mina pengar stryka till punsch och sexor och studentupptåg ... nej tack vac kert!
Men hvem har s agt att så skulle gå?
Att en ung man är li tet glad, det skadar inte.
Farbror ser på mig ... jag har varit i Upsala och kommit oskadd derifrån.
Jo, jag tackar jag...
Har du inte f ått h ufvudet fullt af galna idéer om f rihet och Gud vet ej af hvad för snick-snack... E R I C .
Kors, farbror kan väl inte tvinga hvark en Alfred eller mig att gå in på de der g amla åsi gterna.
Jag hatar alla sk råo rdningar och monopolier ... frihet och brö d åt alla, som vilja arbeta.
Sakta i backarne, min unge vän ... ta mig attan om det bli r bättre nu för tiden än det var förr ... hvad tro r h an att det sk all bli af en ärlig borgesman, som sitter med både gesäller och lärpojkar på gammal t rejel t vis och som betalar sina dryg a contributioner till Kongl.
Majestät och K ronan, då sådana pitcherstickare, so m h an och andra, komma med sina maskiner och f ria idéer, eller hvad det kallas ... och så jernv ägar och annan bråte?
Jo, det bär rakt i h--te med hel a Sverige.
Ja men gör det så... A N N A (sakta).
Hvad är det värdt du talar med dem Eric, de taga ju ändå inte reson.
E R I C
Vet du inte hvar Alfred är? -- J ag skulle träffa honom här.
A N N A . Gud v et hvar h an är ... h an är ständig t borta nu fö r tiden.
Det gö r du rätt i pojk e, prata du med fästmön, det passar dig bättre än att lära gammalt folk, som visste ut och in på sig innan du kunde titta.
21 tänker låta lysa för er om söndag åtta dagar ... allt är i ordning ... ingenting behöfver göras, ty hennes hemgift har l egat färdi g se'n hon l äste fram sig för pres ten.
Fru B Ä C K .
Det har j u ingen brådska, min vän.
Jag vill det, det är nog om den saken.
E R I C . Nåväl Anna?
Det har inte lyst ännu.
Tredje Scenen .
A lfred (något sprättaktigt klädd).
A L F R E D (sjungande ur Don Juan).
Källrarne öppnas vinerna flöda etc . E R I C .
Ändtligen är du då här! A L F R E D . Abens! ... nej för k atten, se på gubben Knorr...
Jag tror min själ farbror gråter?
Är farbro r sjuk?
Neh ej -- inte ännu . A L F R E D . Men farbror ämnar bli?
Skjut upp det tills i morgon, så är det gjordt med ens.
K N O R R . Hv a -- hvad säger du?
A L F R E D . Jo, då bär det af. K N O R R .
Hv em h ar sag t det?
A L F R E D . Så s äga de lärde.
Har du hört något derom i staden.
A L F R E D . De tala ju inte om annat.
K N O R R (vr idan de sig på stolen).
Jag mås te ut ... jag skall g å ut och tal a med ett par bekanta, j ag kommer straxt igen.
A L F R E D (sjungande).
Du bör ej fruktan bära etc. (vill hin dra honom)
Hvart g år farbror?
K N O R R . D et vet jag i nte ... till stj ernkikeriet ... adjö så länge.
Fjerde Scenen .
De förra utom Knorr.
Tyck er Alfred att det är beskedligt att skrämma den som är nog rädd förut.
A L F R E D . Herre Gud h vad det är ledsamt att komma hem, här si tta ni al la och se hängfärdiga ut...
Är ni rädda för kometen med svansen?
J ag är så glad som en lärka i skyn...
I morgon ha vi den trettonde och då får man u t si tt möderne, ty man är myndig karl och då...
Är du nyk ter du? -- hvad ämnar du g öra med mödernet ... det är circa 4,000, hvad skall du med dem?
A L F R E D (sjungande med rec itativ).
Min far! -- jag skall ... lefva upp dem!
I morgon dag j ag styr min, väg så glad
Från hemmet ut uti den vida verlden.
Jag reser bort... I Odi ns gamla stad, Vid Fyris våg, der slutar nöjd j ag färden.
Och straxt j ag skrifver in mig i nation...
Och dricker brorskål, det hör der till ton -- Ja, vid min bål, jag der skall proponera Och få mig hundra bröder om ej flera.
Jag läser flitigt hvarje förmiddag, Laudatu r f år i alla vetenskaper; Men hvarje qv äll är j ag i muntert lag, Bland sexor, sång och glada g alenskaper.
Ty glädjen ropar:
Nju t din verld och sjung
Ditt gl ada lif ... snart är du mer ej ung, Ty hösten kommer och då har du minnet Af ungdomsfröjder och af undomssinnet.
BÄCK. villing.
Hvar h ar du hållit hus i dag, di n vett(Mel .:
Jag vill ha rus.)
@25 A L F R E D (rec itativ).
Min far j ag var på mi ddag.
Tal a som folk, befaller jag dig ! hvar har du varit -- sv ara mig!
A L F R E D (börjar åter ig en med recitativ).
Borta! -- Det v ar sannt, j ag s kall declamera...
J ag h ar varit bjuden på en delicat middag af några Upsalavänner ... (recitativ) Glada gossar.
B Ä C K (slår handen i bo rdet).
Tal a, säg er jag ! A L F R E D .
Önskar far en mera detalierad besk rifning ... så skall j ag berätta att jag sedan var i sångföreningen...
Vänta sk a ni få höra hur jag tagit mig ... ( sjunger ur Stradella) Italia mein Vaterland etc. B Ä C K .
Tig då en gång med sk rålet!
En odåga är du och en odåga blir du och till Upsal a blir det ta mig attan ingen färd af ...
Hvar vill du ta pengar?
A L F R E D (sjunger ur Robert).
Du sjelf har ju sagt
Att penningar äro chi merer.
Antingen blir jag
Professor eller också går jag in vid theatern ...
Mitt möderne skall jag ha i morgon den trettonde Junii anno 1857 och då lefver jag på det, njuter af min ungdom, för glädjens berusande pokal till mina friska läppar ... och så ta pengarne slut och då Säg f arväl lilla fjäril åt nöjen, Åt kurtiser, åt lekar och löjen, Natt och dag har du brytt våra sköna. (starka bultningar på dörren och rop: "Vi vill tala med mäs taren, f å vi tala med mästarn".) (Sorl utifrån).
Hv ad nu?
Ha g esäller och l ärgossar också blifvit befängda (går).
A L F R E D .
Det här stöter på muntration...
Jag följer.
Fru B Ä C K och A N N A . Hvad vilja de?
Jag sk all höra efter.
Bara de inte äro u ppstudsiga mot far, så att h an blir häftig.
24 A N N A .
Skynda dig , k äre Eric, var nu, som al ltid, vår hjelp (de gå).
Femte Scenen .
E R I C ( i dörren).
Var lugn, faster ... de vilja blott fråga om kometen.
Om deras prat egde rum, min mor ... om allt vo re slut ... o, så mycket bättre det vore för mig.
Af hvem lärde min lilla, flicka sig att knota?
A N N A (kastar sömmen och sätter sig på pallen vid mo drens fötter).
Icke af dig, du goda, tåliga stackars mor.
Och hvarföre är då min flicka otålig?
Emedan jag är olycklig, emedan jag är bunden och nästan hatar mina band.
Och likväl lossas de icke.
Det är din faders vilja, som tryck er dig...
Anna, Anna ... du kan inte minnas när jag var ung, då bloden rusade i oroliga v ågor till mi tt hjerta ... de stormiga, heta böljorna ha lagt sig till ro under min lång a tålamods-öfning.
Intet ord, ingen min får visa att ännu h os den åldriga finnes dyningen qvar.
Jag lefver upp igen i dig, mitt käraste på jorden, och jag ryser vid föreställningen om att du skulle behöfva genomgå samma hårda skola.
Och du ser då inte mamma att jag redan börjat...
Men jag vill i cke vara svag ... sk all j ag se ödet hvälfva sin tyngd på mig utan att sträck a ut en hand för att hindra det...
Nej, mamma, jag s kall handla rätt, följden må bli' hvilken som helst.
Hur menar min flicka?
Du får se, min mor!
... jag kun ju aldrig bli ol ycklig fullkomligt, då jag eger en mors hjer-
25 ta att fly till.
Hör nu, mamma, nu sjunger jag den lilla visan, som du h ar lärt mig och då blir jag tålig igen.
Fågel du lilla, klaga ej så, Klaga ej så Ej emot bu ren vingarne slå, Vingarne slå.
Stilla du fågel qvittra din sång