Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Länen derstädes gjorde båtsmansskjutsen mera tryckande för allmogen, än den vore på något annat ställe inom Riket, att ombyten af de i Stockholm från dessa orter förlagda båtsmän ofördröjligen måtte så regleras, att detta manskap må kunna hädanefter sjöledes transporteras, samt dels att commenderingar af båtsmän från Gottland och Öland tiil Carlskrona måtte fortskaffas sjövägen ända fram till commenderings-orten; och hafva med molionärerne sig förenat Riksdags-fullnaägtige Olof Persson, Hans Persson och Eric Persson från Gefleborgs Län, Pehr Matsson och J. O. Dahlberg från Wester-Norrlamls Län, Johannes Andersson, Anders Larsson, Johan Pehrsson och Eric Persson från Upsala Län, Anders Trysen från Östergöthlands
Län, Eric Jansson från Stockholms Län samt Ola Jeppsson från Blekinge Län.
Härförutan har Riksdags-fullmägtigen Gustaf Bernhard Appelqvist från Blekinge Län fästat uppmärksamheten på de olägenheter, som inom nämnde
Län uppkomma derigenom, att de rustnings-skylclige stundom förständigas att till Carlskrona införa hvar sina båtsmän på samma dag, som de från annat båll uppbådas att lemna kronoskjuts för framtågande afdelningar från andra mera aflägse compagnier, äfvensom deraf, att, då båtsmännen aflemnas directe i Carlskrona, de rustande icke blifva i tillfälle att erhålla behörigt qvitto för de persedlar, som för båtsmännens utredning lefvereras; och, till vinnande af rättelse härutinnan, föreslagit, att samlings-plalser mätte bestämmas invid hvarje gästgifvaregård på den väg, der båtsmännen framtåga, hvarest de närmast boende rusthållarne kunna aflemna sina båtsmän till Conipagni-Cheferne, som då äfven vore i tillfälle att emottaga och qvittera utrednings-persedlarne, för hvilka de rustandes ansvarighet derefter upphörde; samt att båtsmännen från dessa samlings-platser måtte tåga till fots till Carlskrona och endast erhålla skjuts för trossen.
Motionären har derjemte uttryckt den förhoppning, att dessa af honom föreslagna förändringar skola af Rikets Ständer tillstyrkas, enär besparing derigenom uppstår för Stats-Verket, samt de dessutom slå i Stats- saint Allm.
Be,sv. och Ekon.
Utsk. Betänkande j N:o 58. öfverensstämmelse med stadgandena i Instructionen af den 17 November 1818 för Cheferne vid de indeldta och roterade båtsmans-compagnien.
Vid öfvervägande af hvad ej mindre ofvanberörde molioner, än äfven de i anledning deraf inom Riks-Stånden afgifna yttranden innehålla, hafva Utskotten ansett nödigt att förskaffa sig upplysning om det skick, Iivari ofvanberörde förslag till ny Tåg-Ordning sig befinner; och har, jemte underrättelse, att detta förslag vore färdigt att med åtskilliga, i synnerhet af Herr Chefen för Sjöförsvars-Depai tementet dervid föreslagna ändringar och tillägg, inför H. M. Konungen framläggas, uppå Landtförsvars-Departementets föredragning, efter derom skedd begäran, detsamma, som af Krigs- och Kammar-Collegierne, Förvaltningen af Sjö-Ärendena samt Stals-Contoiret blifvit uppgjord t och utarbeladt och med uppgifna motiv beledsagadt till Utskottens kännedom öfverlemnats, tillika med nyssberörde af Herr Chefen för Sjöfors vai's-Depai tementet dervid gjorda anmärkningar.
Nämnde förslags 3 §. handlar om fortskaffning af trupper samt innehåller, i Usta momentet: ”Fortskaffning landvägen af trupper, tillhörande landt”arméen, skall i allmänhet ske medelst tågande, men medelst marche force^ i de ”fall, då en trupps skyndsamma framkomst till- eller afgångfrån tjenstgörings-orten 'lir nöd vändig.” Utskottens uppmärksamhet har blifvit fästad derå, att Kongl. Majrt åtskilliga gånger, då sådant låtit sig göra, anbefallt landttruppers fortskaffning sjöledes, och är härigenom Utskottens öfvertygelse om lämpligheten af detta transportsätt ytterligare stadgad, hvadan Utskotten, då de nu i den föreslagna Författningen finna detsamma icke ens såsom användbart upptaget, förmoda, att denna uraglåtenhet vid förslagets uppgörande skett af glömska, och hemställa af sådan orsak, alt Rikets Ständer ville hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om ett tillägg till berörde stadgande, så att fortskaffning af trupper, tillhörande Landtarmé'm, äfven måtte komina att ske sjöledes, då Kongl.
Maj:t finnér sådant tjenligt och med för handen varande omständigheter öfverensstämmande.
I afseende på 2:dra momentet af berörde §., sorn innehåller: ”uppbådadt sjöfolk forlskaffas, så ofta ske kan, medelst marche forcce;” så har Herr Chefen för Sjöforsvars-Departementet, uti dess ofvannäinnde anmärkningar, framställt olämpligheten af ett sådant stadgande och föreslagit, att det måtte i stället erhålla följande lydelse: ”uppbådadt sjöfolk fortskaffas antingen medelst marche force'e eller sjöledes.”
Utskotten anse visserligen denna föreslagna förändring vigtig, men tro dock, alt, för åstadkommande af i ofvanberörde motioner med skäl påkallad Stats- samt Allm.
Betänkande j N:o 58. lindring i båtsmansskjulsen, mera vigt bör läggas pä föreskriften om begagnandet af sjötransporter, så att dessas företräde bestämdare uttryckes i nyssnämnde stadgande.
Då Utskotten dessutom, i afseende å den väckta frågan derom, att båtsmän, när de icke kunna transporteras sjöledes, samt den väg, de böra tillryggalägga, icke öfverstiger 8 å 9 mil, mätte tåga till fots och skjuts blott bestås för deras packning, funnit, att lindring härigenom väl uppkomme för de skjutsande i deras åligganden, men ökade besvär i stället lomme att drabba de inqvarteringsskyldige, så hemställa Utskotten derföre, att den föreslagna underdåniga skrifvelsen mätte, i afseende å transporten af sjöfolk, inskränkas dertill, att Rikets Ständer hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att uti den nya Tåg-Ordningen mätte anbefallas, det transport af båtsmän skall ske företrädesvis sjöledes, och, der sådant är omöjligt eller möter alltför stora svårigheter, medelst marche forcee, samt att, så vida de nu fastställda uppfordringstider för båtsmän skulle till någon del lägga hinder i vägen för användandet af ifrågavarande transporträtt, Kongl.
Majit i sådant fall täcktes vidtaga de för det åsyfLade ändamålets ernående nödiga förändringar.
Utskotten anse sig för öfrigt sakna skäl att tillstyrka Rikets Ständer att hos Kongl. Majit göra underdåniga framställningar, i anledning af hvad uti ofvannämnde motioner blifvit yrkadt, dels om båtsmäns forlskaffning sjöledes från Norrländska Länen till Stockholm och från Gottland och Öland till Carlskrona, enär den af Utskotten härofvan tillstyrkta underdåniga skrifvelsen upptager detta ämne i allmänhet och för hela Riket, då intet Län torde behöfva serskildt nämnas, dels om samlingsplatsers inrättande i Blekinge samt föreskrift för båtsmän att, vid commenderingstillfällen, derifrån tåga till fots till Carlskrona, då Utskotten anse, att intet partielt undanlag från de allmänna föreskrifterne härutinnan bör af Rikets Ständer föreslås, såsom beroende af Kongl. Majits
Nådiga godtfinnande att efter omständigheterne bestämma.
Vidkommande slutligen frågan om krono-effecters transporterande sjöledes, så anse Utskotten äfvenledes underdånig framställning till Kongl. Majit i detta afseende helt och hållet obehöflig, enär 109 §. af meranämnde förslag innehåller: ”transporter af kronopersedlar skola helst verkställas sjöledes, på det ”landet ej må med onödiga kronoskjutser besväras,” samt vidare: ”när omständigheterna förbjuda sjölägenhets begagnande, ske dylika transporter land vägen ”med kronoskjuts, hvarvid efter möjligheten vinterföre bör begagnas.” Stats- samt Allm.
Utsk. Betänkande, N.o 58. i5 Utskotten hemställa alltså, att hvad af molionärerne i sistberörde afseenden blifvit yrka dl ej må lill någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Stockholm de 6 November 1840.
Reservation af Riksdags-fullmägtigen Gastaf Bernhard äppelqvist från Blekinge: ”Mot sammansatta Utskottens beslut i anledning af min motion, rörande Rendez-vouz-platser inom Blekinge Läns Båtmans-Compagnier samt förskaffande derifrån af Båtsmännen vid deras in- och afmönstring i Carlskrona, får jag härmedelst aflämna min reservation.
Jag hade trott, att Östra och Medelstads Härads invånare inom Blekinge skulle vara berättigade till lika fördelar, som öfriga oiter i landtl.
Listers och Bräkne Härader i samma Län tillvunno sig Rendez-vous-platser vid hvarje gästgifvaregård derinom viii 1823 eller 1828 års Riksdag, och då synes det ej vara för tidigt, om Östra och Medelslads lläradsboer, genom Rikets Ständers bemedling, kunde komma i åtnjutande af denna lindring vid 1840 års Riksdag.
En och hvar, som vill se saken på den rälta sidan, måste nogsamt inse, alt det är ett allt för båldt och tryckande onus, ja, till och med orättvist, att vi på samma tid och ställe skola uppbådas till kronoskjuts, för alt till Carlskrona in transportera Calmar och Ölands samt 3:dje Blekinge Bålsmans-compagnier, just då vi äro förelagde att vid 3 R:dr 16 sk.
B:co vite inställa våra egne Båtsmän till Carlskrona.
Fullgöre vi icke dessa ordres, måste vi plikta och i det fall alt uppbådningen till marche-skjulsen vid samma tid icke hörsammas, så leges för uteblifvandet, och har det ofta händt, att denna lega uppgått till 10 R:lr.
Man bör väl ej så tillställa, att hemmans-egare skola komma att utgöra dubbla onera för sina hemman, hvadan jag äfven anser, att ingen ting kan vara billigare, än min begäran, att Rusthållaren får till närmaste gästgifvaregård transportera sin Båtsman, och der till Compagni-chefen aflemna densamma, jemte hans utrednings-persedlar, då, i det fall, att behofvet kräfver samt tour och ordning inträffar, att Rusthållare vid samma tid skola utgöra sin Kronoskjuts, de, såsom redan varande på stället, lättare kunna, jemte sin egen Båtsman, dessutom transportera 3:ne af den ankommande marchen, på hvilket lG Stats- samt Allm.
Besv. ock Ekorn.
Betänkande> N.-o 5g. sätt i mili tanke för rusthållarne öppnas tillfälle att på en och samma gång fullgöra sina ofvanberörde åligganden utan alltför stor olägenhet.” N:o 59.
Utsk. den Q Nov., kl. lif. m.
Betänkande} i anledning af väckta motioner j rörande Stuterien och häst-afvelns förbättrande inom Riket.
Ilos Hedervärda B »nde-Ståndet hafva följande motioner i detta ämne blifvit väckta och till Stats-Utskottet remitterade, nemligen: l:o af Riksdags-fullmägtigen Eric Norberg från Westerås Län, som ananfört, att det vore serdeles olämpligt och med förlust förenadt alt, på sätt liär i landet sker, drifva vissa industri-företag för statens räkning, hvarå Stuterien vore ett talande bevis, enär, om någon national-vinst af dem skolat vara att vänta, en sådan, under den tid af 200 år, som de varat, redan borde hafva ej blott visat sig, utan äfven till den grad stadgat sig, all inga af staten bekostade
Stuterier vidare skulle behöfvas och inga utländska hästar fortfarande för landets behof införas.
Motionären har af sådan anledning föreslagit, alt Sluterien skola upphöra, samt förmodar, att Rikets Ständer härtill komma att lemna bifall desto heldre, sorn en stor besparing i Stats-utgifterne härigenom uppstode, och någon skadlig inverkan på häst-afveln deraf ej vore alt befara, enär, efter motionärens förmenande, landet i allmänhet verkligen eger tillgång å förträffliga, härdiga och lifliga, fastän småväxta, hästar, samt för öfrigt dess häst-afvel ej vinner någon ändamålsenlig förbättring genom Stuterien, der till större delen uppfödas sådana hästar, som väl kunna vara snälla springare, men ej duga till arbetshästar, hvaraf landet har största behofvet; anseende motionären, för sin del, att statens åtgärder i och för hästculturen böra inskränkas dertill, att för Cavalleriets behof de nu varande Squadrons-hingstarne bibehållas, och dessutom hingst-prcemier anslås att, på föreslaget sätt, utgå, såsom fortfarande uppmuntran till häst-afvelns förbättring; hvarförutan motionären äfven yrkat, att, efter stuteriens upplösning, de till dem anslagne Kungsgårdar Strömsholm, Flyinge Dalby Stais- samt Allm.
Betänkande_, N-o 5g, 17 Dulby och Ottenby måtte antingen utarrenderas eller helst försäljas, hvarigenom skulle uppkomma en årlig vinst för staten af omkring 110,000
R:dr, oberäknad besparingen al det contant» årliga stats-anslaget för stuteriet* omkring 33,000 R:dr; och hafva i motionen instämt Riksdags-fullmägtige från Westerås Län, Jan Andersson, Olof Olofsson, Olof Hansson samt Anders Larsson; hvarförutan vid remissen deraf Riksdags-fullmägtige Hans Jansson från Elfsborgs Län, Jacob Kihlblom från Södermanland, J. F. Dahllöf från Elfsborgs Län, Anders Andersson från Skaraborgs Län och Anders Nilsson från Östergöthland densamma biträd t; 2:o af vice Talmannen Per Ericsson från Wermland, som, under instämmande uti hvad af Riksdags-fuilmägtigen Eric Norberg sålunda i ena och andra afseendet blifvit framställdt, dessutom begärt, att en summa, motsvarande den kostnad, som hittills utgått för underhållandet af tvänne beskällare, hvilka, till liäst-afvelns förbättring inom Wermland, årligen ditsändts från Strömsholms stuteri, måtte, i stället för att härtill användas, komma
Länet till godo, emot det att ett bolag, som i Wermland bildat sig för åstadkommande af en förbättrad häst-afvel, åtoge sig alt för ortens behof underhålla 4 Lill 8, med afseende å storlek och styrka samt landets climat och tillgångar på födoämnen, ändamålsenliga heskällare; och har motionären ansett nödigt att, för en fullständig utredning af ämnet, låta motionen ålföljas af en skrift, kallad ”Förslag till system för häst-afvelns förbättrande inom Wermland, ” hvaruti, bland andra medel härtill, äfven föreslås det af motionären här ofvan uppgifna, hvilket han förmodar desto heldre böra vinna bifall, som det icke åsyftar någon ökad Stals-utgift, samt enär, genom verkställighet deraf, de enskilde delegarnes i nyssnämnde Bolag uppoffringar äfven blefve att för ändamålet säkert påräkna.
Härförutan har, uti ett från Ilederv. Bonde-Ståndet lill Stats- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskotten remitteradt memorial, Riksdags-fullmägtigen Per Jönsson från Christianstads Län anfört, att, sedan Flyinge stuteri, till följd af Kongl. Maj:ls och Rikets Ständers beslut år 1812, blifvit anlagd t och Hof-Slallmästaren Ehrengranat derefter år 1814 utnämnd till styresman derstädes, så hade, under hans ledning, stuteriet kommit i ett utmärkt godt skick, samt äfven utöfvat det fördelagtigaste inflytande, i afseende på häst-afvelns i Skåne förbättring, men, detta oaktadt, likväl (såsom motionären förmenat, i anledning af en emellan Stuteri-Öfver-styrelsen ocb Hof-stallmästaren uppkommen tvist) år 1836 förvandlats till en Hingst-depöt, till stor skada för det kringliggande landet och förlust för Kronan, hvilken Bih. till R, St.
Erot. 1840. 4 Sami. 2 A/d. i3 Haft. 3 i8 Stats- samt Allm.
Betänkande, No 5g. ytterligare ökats derigenom, att Committerade, som efter stuteriets upplösning sammanträdde för att reglera hushållningen på ett efter den verkställda förändringen lämpadt sätt, dervid begått väsendtliga misstag.
Motionären anser denna åtgärd olämplig och förhastad, enär hingst-depoten icke lemnat den påräknade vinsten, utan, efter noga beräkning, kostat mera än Stuteriet, hvilket likväl varit vida ändamålsenligare, i afseende å förbättringen af allmogens häst-racer, och har derföre hemställt, huruvida Rikets Ständer ej skulle finna lämpligt, atL Flyinge och Dalby Kungsgårdar återfördes och ånyo användes till det ändamål, hvartill de af båda Stats-magterne en gång blifvit anslagne, och hvarifrån de, utan Rikets Ständers hörande, blifvit dragne; och förmodar motionären, att, om denna hans hemställan vinner bifall, förändi ingen skulle bäst och med minsta kostnad kunna verkställas, om Hofstallmästaren Ehrengranats råd dervid begagnades.
Dessutom har motionären, af anförda skäl, äfven föreslagit vissa förändringar i nuvarande sältet att utsända beskällare till landsorterne.
Sedan Stats-Utskotlet ansett de båda förstnämnde motionerne äfven böra behandlas gemensamt med Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet, så hafva Utskotten i öfvervägande tagit, hvad i förrberörde afseenden blifvit framställd t och yrkadt.
Utskotten vilja härvid lill en början anmäla, att, enär Stats-utgifterne i ocb för Stuterien samt hushållningen vid desamma finnas upptagne i Rikets Ständers Revisorers, lid efter annan, derom afgifna berättelser och således redan äro af Rikets Ständer inhemtade, Utskotten ej funnit af nöden att här ånyo upptaga detta ämne.
Dernäst och i anledning af den väckta frågan om Stuteriens upplösning, som vinner ökad vigt genom den förmenta stora besparing i Stats-utgifterne, som genom en sådan åtgärd skulle uppstå, hafva Utskotten aktat nödigt att på det nognste undersöka, huruvida häst-afveln inom Riket redan är i det goda skick, att Stulerien kunna umbäras och alt, till bibehållande och förbättring deraf, Squadrons-hingslar och hingst-prernier göra tillfyllest.
Ursprungliga anledningen till och ändamålet med inrättandet af Krono-stuterien voro ulan tvifvel de, som Rikets Ständers Revisorer i den af dem år 1-83J afgifna berättelse angifvit, eiler att, jemte spridandet af bättre och förädlade häst-racer, tillika uppmuntra bildandet af enskildta Stuterier.
Erfarenheten har dock visat, alt, då de i betydlig nion bidragit till vinnande af det förstnämnde ändamålet, de likväl ej förmått verka något för det senare, hvartill orsaken torde få sökas, dels uti hästprisen inom landet, hvilka äro så låga, att uppfödandet af hästar, såsom näringsfång, blifver af ekonomisk förlust, Stats- samt Allm.
Betänkande j IV: o 5g. *9 anär dyrbarare hästar sällan kunna afsällas, och betalningen för en fem-årig arbe tshäst af god race på de
Heste ställen knappt betäcker kostnaden för dess uppfödande, samt dels i den omständigheten, att för hästskötseln fordras flera insigter och sakkännedom, hvilka ej kunna förutsättas hos landtbrukare i allmänhet, hvarföre det äfven är troligt, att, om hästculturen skulle öfverlemnas ensamt åt den enskilda industrien, en felaktig behandling af hästarne, hvilken på mångfaldiga sätt kan ega rum och mången gång ej utan yttersta svårighet kan undvikas hos enskilde personer, såsom vid inträffande foderbrist, säkerligen icke skulle dröja att visa ofördelagliga verkningar.
Enligt lill Utskotten af Stuteri-öfverslyrelsens Secreterare aflémnade uppgifter, har detta förhållande inträffat i Norrige, der häslafveln fordom varit serdeles god, men i senare tider, genom bristande omvårdnad och felagtig behandling, blifvit till den grad försämrad, att, då Svenska Stuterien derifrån sökt anskaffa beskällare, det varit omöjligt att erhålla sådana felfria.
Det är ej längre tillbaka än 20 år, då tillgången på dugliga hästar inom Sverige var så inskränkt, att Cavalleriet och Artilleriet måste dels helt och hållet, dels till största delen remonteras med utländska hästar, för hvilkas inköp stora summor årligen gingo ur landet.
Regeringen, äfvensom Rikets Ständer, vid flere föregående Riksdagar, hafva fästat sin uppmärksamhet härå, äfvensom å de betänkiiga följder, ett dylikt beroende af främmande länder vid inträffande krig kunde komma att medföra; och hafva derföre Rikets Ständer, serdeles vid 1812 och 1823 årens Riksdagar, till afhjelpande af dessa olägenheter, varit betänkte på att försätta Stuterien i ett gagneligt och ändamålsenligt skick.
Sedan Kongl. Maj:t, till följd af Rikets Ständers vid sistnämnde Riksdag i ämnet gjorda hemställan, år 1824 förordnat en Comité' för att utarbeta plan till en förbättrad förvaltning af det då i hög grad vanvårdade Stuteriet vid Strömsholm, så har delta Stuteri, äfvensom Flyinge och det, till följd af Rikets Ständers framställning derom vid 1828—1830 årens Riksdag, år 1831 anlagda Stuteriet vid Ottenby, till den grad utöfvat förmonligt inflytande å Svenska hästafveln, att de uppe i landet stationerade Cavallen- och Artilleriregementen nu redan kunna erhålla hela sitt behof af hästar, och de södra regementena största delen deraf inom landet, hvilket på senare åren uppkomna förhållande serdeles ländt rusthållare vid Indeldta Cavalleriet till stor lindring i ruslningsbördan.
Men, ehuru Stuterien således, i Utskottens tanka och emot hvad Riksdags-fullmägtigen Eric Norberg i sin ofvanberörde motion anfört, verkligen under de närmaste decennierna varit af stor och obestridlig nytta för hästculturen inom landet, hafva de dock ej ännu mägtat åstadkom - 20 Stats- samt Allm.
Besv.oeli Ekon.
Betänkande j N.o 5g. ma den allmänna förbättring af arbets-bäst-racerne, som framdeles bör kunna påräknas.
Utskotten tro derföre, att det vore en förhastad och för Riket synnerligen oförmonlig åtgärd att, på sätt nyssnämnde motionär yrkat, nu, just vid den tid, då för det allmänna gagneliga resultat af Stulerien börjat visa sig, upplösa dem, enär de troligen inom ganska kort tid af behofvet åter framtvingades, då den genom deras indragning vunna besparingen kunde komma att till reorganisationen behöfvas, men den vunna fördelen för biistculturen emedlertid hunnit gå förlorad.
Motionären har vidare framställt, aLL Sqvadrons-hingstar och hingst-premier skulle kunna ersätta Stuterien, i fall de upplöstes.
Utskotten vilja visserligen ej bestrida ändamålsenligheten häraf, men anse, att utvägar böra beredas, ej mindre för att tillvägabringa, än för att kunna underhålla sådana anstallter, då det måste tagas i betragtande, att Sqvadrons-hingstar, som nu från Stuterien tillhandahållas vederbörande till ett faststäldt lågt pris, torde, efter dessas upplösning, äfven kunna komma att indragas, dels i anseende till ökade inköpspris och dels för bristande tillgång å dugliga hingstar, hvilket senare förhållande äfven kunde framkalla samma resultat, i afseende å de anslagna premierna, eller att dessa måste antingen indragas eller ändamålslöst, och utan att den deraf påräknade fördelen för saken vunnes', förslösas; och äro Utskotten derföre öfvertygade, att en hingsthållning, till en del bestående af Sqvadrons-hingstar och till en del grundad på hingst-premier, ej kan blifva surrogat för Stuterier, men att den deremot i förening med dessa är af stor fördel.
Af hvad sålunda blifvit anfördt, hemta Utskotten skäl att hemställa, det Eric Norbergs motion, dels om upplösning af Stuterien, dels angående andra af honom föreslagna medel till hästafvelns förbättring, ra. in., för närvarande ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Vidk ömmande sedermera det af Riksdags-fullmägtigen Per Jönsson gjorda yrkande, att Flyinge Stuteri måtte återupprättas, så hafva Utskotten inliemtat, att den förändring, hvarigenom detta Stuteri blef förvandladt till liingst-depöt, skedde uppå framställning från Skånska
Länen 0111 otillräckligheten af det antal beskällaie, som funnos att tillgå vid nämnde Stuteri, i förhållande lill den serdeles utbredda hästafveln i Skåne.
Då dessa anspråk befunnos grundade, men medel deremot icke fuunos att efter behof utvidga Stuteriet, så förändrades detsamma till liingst-depöt, som recryleras från Stuterien vid Ottenby och Strömsholm, hvarigenom det blef möjligt alt, utan tillökning i kostnaderna, der underhålla 40 beskäilare och 10 hingstar i 4:de året, sorn för närvarande derstädes lära vara att tillgå, i stället för att vid Slats- saint Allm.
Ut sk, Utlåtande , N.-o 60, 21 .Slu levie t förut underhöllos endast 14 beställare och 9 unghingstar.
Vid sådant förhållande, som [einnar stöd åt den förmodan, att motionärens här ofvan framställda åsigt ej i allmänhet inom provinsen delas, samt den af honom föreslagna förändringen dessutom skulle leda till nya kostnader, utan att bereda deremot svarande fördelar, så linna Utskotten ej skäl att tillstyrka någon Rikets Ständers åtgärd, i anledning af hvad uti Per Jönssons motion sålunda blifvit framslälldt och yrkadt.
Hvad slutligen beträffar vice Talmannen Per Ericssons begäran, att underhållet för 2:ne beskällare från Strömsholm, som hittills årligen varit stationerade i Wermland, måtte i contant öfverlemnas till ett Bolag, som bildat sig, i och för upphjelpandet af hästafveln inom detta Län, så och ehuru detta företag synes kunna blifva af väsendtlig nytta för Länet, anse dock
Utskotten utgifvandet af contant understöd dertill från Strömsholms Stuteri icke allenast medföra rubbning uti den för Stuterien uppgjorda hushållnings- och verknings-plan, utan äfven kunna komma att medföra den olägenhet, att, i fall denna begäran bifölles, enskilde från andra landsorter ansåge sig ega grundade skäl till erhållande af en dylik förmon, och hemställa Utskotten af sådan anledning, att vice Talmannen Per Ericssons yrkande i herörde afseende ej eller må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.