Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då inom ulskolt omröstning med slutna sedlar anställes, bör en sedel alltid uttagas oell förseglas, hvilken öppnas endast i det fall, att rösterna vid sammanräknandet befinnas lika delade.
Hvarje närvarande ledamot är pligtig att i utskottets omröstning deltaga, så framt han icke är af laga jäf hindrad.
Ledamot, som i utskotts beslut ej instämt, är obetaget att i protokollsuldrag jemte utskottets betänkande lemna kamrarne del af sin skiljaktiga mening, som i sådant läll bör till utskottets protokoll skriftligen afgifvas.
Dock må utskottets betänkande härigenom icke uppehållas. § 38.
Utskottets expeditioner underskrifvas af ordföranden.
Arendernes behandling i kamrarne. § 39.
Å hvarje lagtima riksdag låter Konungen inom åtta dagar efter riksdagens öppnande, jemlikt 60 § Regeringsformen, till Riksförsamlingen afgå proposition om statsverkets tillstånd och behof, innefattande äfven förslag, rörande sättet att genom bevillningar fylla hvad staten utöfver de ordinarie inkomsterna erfordrar.
Vill Konungen å urtima riksdag sådan proposition aflåta, gäller derför enahanda stadgande.
Skrivelser och propositioner i andra mål, än här ofvan nämnda, må Konungen, när Han under riksdagens lopp så för godt linner, Riksförsamlingen meddela.
Konungens skrivelser och propositioner lill
Riksförsamlingen tillställas begge kamrarne genom en Statsrådets ledamot.
De böra alltid vara åtföljde af Statsrådets samt i frågor om stiftande, ändring, förklaring eller upphäfvande af allmän civil-, kriminal- och kyrkolag, jemväl af Högsta domstolens yttrande. § 40.
Förslag må af riksdagsman, i den kammare han tillhör, framställas inom loppet af tre veckor från den dag, då Konungen afgifvit sin proposition om statsverkets tillstånd och behof.
Sedermera må, med undantag af grundlagsförslag, nya frågor icke kunna af riksdagsman väckas, utan så vida de af redan inom någondera kammaren fattadt beslut, eller upptaget ärende, eller annan under riksdagen inträffad händelse, omedelbarligen föranledas.
Konslilulions-Ulskotlels Memorial, JVs 7. 51
Af riksdagsman gjord motion bör alltid skriftligen till protokollet aflemnas och, då den angår stiftande eller ändring af lag eller allmän författning, jemväl innehålla förslag till dess ordalydelse.
I en skrift må ej liera mål af olika beskaffenhet sammanföras. § 41.
Föredragningsämnen i katnrarne äro: l:o.
Konungens skrifvelser och propositioner; 2:o.
Riksdagsmäns inom ena eller andra kammaren framställda förslag; 5:o. Utskotts förslag och betänkanden; 4:o.
Mål, som genom protokollsutdrag den ena kammaren af den andra meddelas. § 42.
Allmänna frågor, hvarmed förstås sådana, som kunna eller böra komma' under begge kamrarnes öfverläggning och pröfning, må ej till afgörande i kammare företagas, innan utskott deröfver yttrande afgifvit.
Dock må af riksdagsman väckt fråga kunna, utan föregående hänvisning till utskott, af kammare nedläggas, om den, som frågan väckt, det medgifver, eller två tredjedelar af kammarens närvarande ledamöter sådant besluta. § 45.
I händelse, vid kammares sammanträde, fråga af riksdagsman väckes, att Statsrådet, eller någon dess ledamot, eller föredragande, sitt embete på obehörigt sätt utöfvat, böra dervid endast följande ordalag nyttjas: »Det är anledning lill anmärk ning emot Statsrådet (den eller den ledamoten eller föredraganden), hvarom remiss begäres till gransknings-utskottet, inför hvilket anledningen skal! uppgifvas.»
Sådan remiss skall då genast ovägerligen verkställas. § 44.
Under Riksförsamlingens eller dess aldelningars öfverläggningar och pröfning må icke i annat fall, eller på annat sätt, än grundlagarne föreskrifva, komma frågor om embets- och tjenstemäns till- eller afsättande, regerings- och domaremakternas beslut, resolutioner och utslag, enskilde medborgares och korporationers förhållanden, eller verkställigheten af någon lag, författning eller inrättning. § 45.
Hvar och en allmän fråga, som i kammare första gången förekommer, skall, så 52 KonslitulionsUtslcollcts Memorial, JYs 7. framt ej kammaren enhälligt densamma genast till utskott förvisar, ligga på bordet till nästa sammanträde, då sådan hänvisning, derest frågan ej blifvit nedlagd, skall ske.
Hvarje ledamot eger öfver målet afgifva yttrande, hvilket skall till utskottet åtfölja.
Fråga, om eller till hvilket utskott ett mål hänvisas hör, må, vid det sammanträde då den uppstår, kunna läggas på bordet, men skall vid det nästföljande ovilkorligen afgöras. § 4(i.
Utskotts betänkande öfver fråga af allmän beskaffenhet skall, ehvad utskottet är af endera kammaren eller af håda tillsatt, i begge kamrarne för ärendets afgörande föredragas.
Konstitutions- och Lag-utskottens betänkande!) skola först föredragas i Första kammaren; betänkanden från kamrarnes öfriga gemensamma utskott, först i Andra kammaren, och betänkande från utskott, som blott den ena kammaren tillsatt, förs! i denna. § 47.
Då betänkande från utskott inkommit, skall målet efter första föredragningen hvila pä bordet.
Efter nästa föredragning, ehvad öfverläggning egt rum eller icke, må del, på flere ledamöters förenade begäran, åter blifva hvilande.
Men då saken tredje gången förekommer, skall den till afgörande företagas.
Frågor af annan än allmän beskaffenhet, äfvensom utskotts förberedande hemställanden och förfrågningar må genast afgöras, derest icke någon kammarens ledamot bordläggning begär. § 48.
Vid kammares sammanträde eger hvarje dess ledamot rätt atl, stående och från sin plats, lill protokollet fiitt tala och utlåta sig i alla frågor, som under öfverläggning komma, och om laglighelen af allt, som inom kammaren sig tilldrager.
Hvar och en yttrar sig öfver ett ämne i den ordning, han dertill sig anmält och uppropad blifvit.
Ej må någon tala utom protokollet.
Ingen må tillåta sig personligen förolämpande uttryck.
Sker det, eger kammaren pröfva, huruvida den ledamot, som sålunda sig förgått, må af talmannen erhålla tjenlig föreställning och varning, eller om saken bör till laga domstols behandling öfverlemnas, eller ock alldeles förfalla. § 49.
När ett ämne skall slutligen afgöras, böra alla dertill hörande handlingar uppläsas, så framt någon kammarens ledamot sådant äskar.
Konslitulions-Ulskollets Memorial, JYs 7. 53 Ej må något mål, deri öfverläggning egt ruin, till slutligt afgörande företagas, förr än talmannen inhemtat, huruvida kammaren anser öfverläggningen fulländad; hörande derefter proposition framställas.
Sedan talmannen förklarat, om han funnit propositionen med ja eller nej besvarad, skall dervid bero, så vida ej minst tre ledamöter begära votering, hvilken då ej må dem förvägras; en hvar i öfrigt obelaget att låta sin serskilda mening i protokollet antecknas.
Ingen må försöka att beslutet genom ny öfverläggning upprifva.
Då voteras skall, bör voterings-proposition, jemte tydlig kontra-proposition, genast författas, justeras och anslås, samt omröstningen straxt derefter verkställas.
Proposition må ej göras, om votering skall ega runi, ej eller omröstning derom tillåtas.
Vid omröstningarne, som alltid skola ske med tryckta och omärkta, enkla, slutna och hoprullade sedlar, beräknar hvarje ledamot en röst.
Till undvikande af lika röstetal för ja och nej, skall i mål, der blott enkel pluralitet erfordras, talmannen vid hvarje omröstning, förr än sedlarne uppräknas, en bland dem uttaga och genast förseglad aflägga.
Om, vid sammanräknandet af de öfrige sedlarne, rösterna befinnas lika delade, skall den förseglade sedeln öjapnas och afgöra beslutet. § 50.
Ej må någon af kamrarne, vid allmän frågas afgörande, fatta beslut, derest icke mera an hälften af ledamöternes antal är närvarande.
§ Si.
Då ett föredragningsämne till slutligt afgörande förekommer, bör, der frågan kan blifva föremål för bifall eller afslag, talmans första proposition lyda på bifall.
Om denna besvaras med nej, och anmärkningar i saken blifvit under öfverläggningen gjorda, hör den följande propositionen i enlighet med dem uppställas.
Innefattar ett förslag flera delar, som ej lämpligen kunna i ett sammanhang afgöras, bör serskild proposition å hvardera delen framställas i enahanda ordning, som nu är föreskrifven. § S2.
Talman må ej vägra proposition, utom när han finner en i kammaren af någon dess ledamot väckt fråga bokstafligen strida mot grundlags lydelse; och bör han då alltid anföra skälen till sin vägran.
Derest kammaren med honom i begreppet härom ej instämmer, utan ändock yrkar proposition, skall han ega att förklara öfverläggningen hvilande.
Målet förvises då till Lag-utskottet, hvilket det åligger 54 Konsliludons-Ulskotlcls Memorial, ,V, 7.' att ofördröjligen inkomma med moliveradt och bestämdt utlåtande öfver frågans stridighet eller enlighet med grundlagen; — börande utskottet, vid sådan frågas afgörande, vara fulltaligt.
Å hvad Lag-utskottet förklarat icke vara mot grundlag stridande, kan proposition sedermera ej vägras. § S3.
Beslut, sorn kammare i allmän fråga fattat, skall medkammaren, genom utdrag af protokollet, delgifvas.
Har målet varit af utskott handlagdt, skall ock detta om beslutet genom protokollsutdrag underrättas.
Derest ledamot, som i kammares beslut ej instämt, vill sin serskilda tanka hos med-kammaren anmäla, skall sådant vara honom obetaget; börande han i slikt fall sin skiljaktiga mening- skriftligen till protokollet aflemna, hvarefter den genom protokollsutdrag medkammaren delgifves, Dock må icke i något fall beslutets expedierande kunna af sådant skäl uppehållas. § Skirman två dagar förflutit, sedan ett af utskott handlagdt mål blifvit afgjordt i ena kammaren, må det ej i medkammaren till pröfning företagas. § SS.
Då någon af kamrarne gillar ett betänkande eller förslag, som medkammaren förut godkänt, utgör det Riksförsamlingens beslut. § S6.
När en allmän fråga, hvaröfver utskott sig utlåtit, till afgörande förekommer, eger kammaren att antingen geuast, med bifall till betänkandet, eller utan afseende å hvad utskottet föreslagit, fatta sitt beslut, eller, om ämnet anses fordra ytterli gare utredning, målet till utskottet återförvisa.
Stadna kamrarne i olika beslut sålunda, att den ena antager och den andra afslår utskottets förslag, skall frågan, utom i de fall, nästföljande
Tre §§ upptaga, anses förkastad och för den riksdagen hafva förfallit.
Derest den kammare, som saken först behandlar, med förändring antager utskottets förslag, eller fattar deraf oberoende beslut, eger medkammaren, om den icke vill i berörde förändring eller beslut instämma, att, sedan utskottet, der så nödigt finnes, blifvit ytterligare hördt, frågan för sin del afgöra, hvarefter målet skall ånyo till den förra kammaren öf~ verlemnas, hvilken då har att utan förändring antaga eller ock afslå hvad den kam - KonslUutions-UlskoUets Memorial, M 7. 55 mare, som sednare handlagt målet, beslutat. ] sistnämnda händelse förfaller frågan, med undantag, som nästföljande Tre §§ utvisa. § 57.
Förslag till stiftande, ändring eller uppbäfvande af grundlag, hvarom fråga endast vid lagtima riksdag må väckas, skall, sedan det blifvit af Konstitutions-utskoltet handlagdt, kunna å samma riksdag förkastas, men ej slutligen antagas.
Förslag förkastas, der ej antingen: ' a) Kamrarne om beslutet åsämjas; eller b) förslaget är af Konungen väckt qch vunnit endera kammarens bifall; eller ock c) förslaget blifvit af Konstitutions-utskoltet tillstyrkt och af endera kammaren gillad t.
Förslag, som ej förkastats, blifver hvilande till nästa lagtima riksdag, då det skall ånyo pröfvas.
Varder förslaget dervid inom båda kamrarne, medelst bifall af mer än hälften utaf hvarderas samtlige ledamöter, antaget, blifver det Riksförsamlingens beslut.
Hvad då icke med sådan pluralitet godkännes, förfaller; egande kamrarne ej rätt att uti hvilande förslag ändring göra.
Ej må beslut öfver hvilande förslag intill annan riksdag uppskjutas, utan att Konungen och båda kamrarne om uppskof ense äro. § 58.
Derest något förslag till stiftande, ändring, förklaring eller uppbäfvande af civil-, kriminal- och kyrkolag, sedan det vid Två på hvarannan följande riksdagar genom endera kammarens afslag förfallit, under Tredje riksdagen oförändradt åter förekommer, och detsamma äfven då af blott endera kammaren antages, skall deröfver sålunda omröstns, alt, i båda kamrarne, den kammares beslut, som bifallit förslaget, utgör ja-, och den kammares, sorn förkastat detsamma, utgör nej-proposition; kommande det, som dervid erhåller flesta rösterna, att gälla såsom Riksförsamlingens beslut.
För att vid sådan omröstning förekomma lika antal röster, skall i Första kammaren afläggas och förseglas en sedel, hvilken, i händelse do öfrige sammanräknade rösterna utfalla lika, öppnas och afgör frågan. § 59.
När i fråga, rörande ordinarie statsinkomsternes beräkning, statsutgifter eller bevillning, eller angående Riksbankens eller Riksgäldskontorets förvaltning, inkomster och utgifter, kamrarne fatta stridiga beslut, som ej uppå vederbörligt utskotts för - 56 Konstitutions-Utskollets Memorial, JVs 7. slag varda sammanjemkade, skall till Irågans afgörande deröfver omröslas, på sätt i nästföregående § är stadgadt. § 60.
Riksförsamlingen eller dess kamrar jnå icke i Konungens närvaro öfver något ämne rådpläga eller besluta. § 61.
Uti Riksförsamlingens båda kamrar eger en hvar af Statsrådets ledamöter tillträde, med rättighet att deltaga i öfverläggningarne, men ej i besluten, der han ej kammarens ledamot är.
Dock må .ej Statsrådets ledamöter, i de fall, då dem, enligt regeringsformen, uppdraget är att med konungslig makt och rätt styra, ej eller omyndig Konungs förmyndare, öfvervara kamrarnes öfverläggningar och beslut. § 62. 1 mål, som personligen rörer någon ledamot i kammare, må han väl öfverläggningarne, men ej beslutet, öfvervara. § 65.
Talmannen, eller, i händelse af förfall för dem, vice talmännen, åligger att, hvar för sin kammare, utfärda kallelse till sammanträden, att ärendena derstädes föredraga, att upptaga, reda och framställa de yttrade meningarne, att göra propositioner för besluts fattande och att vidmakthålla ordning vid sammanträdena, allt efter de föreskrifter, denna grundlag innehåller.
De, som talmansbefattningen utöfva, hafva dock sjelfva ingen röst vid beslutens fattande och kunna ej eller något annat föreslå, än hvad som erfordras till verkställighet af grundlagarne, af kamrarnes serskildta beslut och af de reglementariska stadganden, som för arbetsordningen vid riksdagarne blifvit af Riksförsamlingen antagne.
Talman eger ej makt att, utan kammarens samtycke, något dess sammanträde afsluta. § 6U
För protokollsföring i kamrarne ansvarar hvardera kammarens sekreterare.
Uti protokollet bör noga antecknas, hvad i hänseende till riksdagsärendena inom kammaren förefaller och beslutes.
Det skall inför kammaren justeras och, likasom de utgående protokollsutdragen, af sekreteraren underskrilvas. § 65. Konstitutions-Utskottets Memorial, JYs 7. 57 § 65.
Vid justering af protokoll eller protokollsutdrag kan ett beslut ingalunda andras, men väl sådana tillägg göras, hvarigenom ingen ändring i beslutet tillkommer.
Utur ett protokoll må vid justeringen, med kammarens bifall och den talandes begifvande, uteslutas dennes uttryck, och äfven öfverläggning, som deraf följt; dock kunna ej sådana uttryck uteslutas, på hvilka beslutet tydligen sig grundar. § 66.
Riksdagsman, som varit frånvarande, då något beslut fattats inom den kammare, han tillhörer, skall ega rätt att derefter till protokollet anmäla, att han i berörde beslut icke deltagit, men ej hafva makt att tala å de närvarandes beslut. § 67.
Då val till Konung eller tbronföljare skall förrättas, tillsättes en nämnd, bestående af Sextiofyra personer, utaf hvilka riksförsamlingens båda kamrar, genom sluten omröstning, bland sina ledamöter utse hvardera Trettiotvå, med uppdrag att, vid förefallande skiljaktighet mellan kamrarne, bestämma valet.
Dagen efter; sedan nämnden är utsedd, skrida kamrarna till val af Konung eller thronföljare.
Förenas kamrarne om en och samma person, är han att som uthorad anse: i annat läll afgör nämnden.
Dock må ej hos densamma komma under omröstning andra, än de Två, som i kamrarne erhållit flesta rösterna; egande ingendera kammaren att flere än en kandidat framställa.
Nämndens ledamöter, hvilka i och för denna befattning ej må uteslutas från deras riksdagsmannarätt i kamrarne, sammanträda dagen efter den, då valet i kamrarne förrättadt är, och skiljas ej åt, förr än valförrättningen är fullgjord.
Omröstningen sker per capita och med slutna sedlar, deraf en, före uppräknandet, förseglad aflägges.
Den af de båda under omröstning komna personerna, på hvilken då inom nämnden de flesta rösterna falla, är behörigen vald.
I den händelse, som 53 § Regeringsformen omförmäler, skall nämnden väljas inom Tionde dagen efter den, som i riksdagskallelsen är till Riksförsamlingens sammankomst utsatt. § 68.
Skall tillsättning ske af förmyndare för omyndig Konung, sammanträder Riksförsamlingen sist dagen efter den, då riksdagen blifvit å rikssalen öppnad, och utser en nämnd af Sextiofyra personer, utaf hvilka hvardera kammaren, genom sluten Bih. till R.
Prot. 1830 Cfc 1831. 3 Sami., 7 Haft. 8 58 Konstitulions-Ulskollets Memorial, M 7. omröstning, bland sina ledamöter väljer Trottiotvå.
Denna nämnd röstar per capita om de af Riksförsamlingen till antalet bestämda förmyndare, som skola vara antingen En, Tre eller Fem.
Hvarje ledamot af nämnden upptecknar å en sluten vallista de män, dem han anser förtroendet värdige, och så många, att de med en person öfverstiga det af Riksförsamlingen bestämda antalet.
Af dem, som dervid kommit i åtanka, ställes först den, som liesta rösterna erhållit, under ny omröstning, då nämndens pluralitet gifver utslaget.
På samma sätt förfares med den, som näst honom af de Heste blifvit kallad, o. s. v., tilldess det föreskrifna antalet af förmyndare blifvit nppfyldt; kunnande ej nämnden åtskiljas, förr än valet fulländadt är; och gäller detta val såsom Riksförsamlingens beslut.
Om så händer, alt kamrarne ej inom
Tre dagar, sedan riksdagen blifvit å rikssalen öppnad, om förmyndarnes antal åsämjas, förordnas på enahanda sätt och till lika antal, som angående nämnden här ofvan sagdt är, ett serskildt utskott, att medelst omröstning per capita denna fråga, med samma kraft och verkan, som Riksförsamlingens beslut, inom Två dagar afgöra; skolande sedermera den utsedda nämnden, likaledes inom Två dagar, hafva valet förrättat, så att i alla händelser förmyndarevalet, inom Sju dagars förlopp från riksdagens öppnande å rikssalen, må vara verkstäldt. § 69.
Till följd af Regeringsformen § 82, skall Riksförsamlingen, å hvarje lagtima riksdag, förordna en för lagkunskap och utmärkt redlighet känd man att, såsom riksförsamlingens ombud, hafva tillsyn öfver lagarues efterlefnad af domare och embetsman, samt att inför den riksrätt, som i bemälde grundlags 83 § till dess inrättning och göromål beskrifves, eller vid andra vederbörliga domstolar i laga ordning tilltala dem, som i sina embetens utöfning anses af väld, mannamån eller annan orsak hafva någon olaglighet begått, eller underlåtit att sina embetspligter behörigen fullgöra.
Denna Riksförsamlingens justitie-ombudsman, hvars rättigheter och åligganden ytterligare så väl i Regeringsformen som genom serskild instruktion utstakas, väljes af Fyratioålta för tillfället nämnde valmän, af hvilka hvardera kammaren inom sig utser Tjugufyra.
Desse valmän, hvilka böra till valförrättningen sammanträda samma dag, då de blifvit utsedde, och ej må åtskiljas, förr än valet är fulländadt, skola först samfäldt, medelst slutna sedlar, hvar för sig uppgifva den man, som de anse böra komma under omröstning.
Falla dervid rösterna lill mer än hälften på en man, är han behörigen vald.
Varda åter rösterna så delade mellan flera, alt sådan full pluralitet för någon icke eger rum, anställes ny omröstning med slutna Jfonslili/tions-Ulskotlets Memorial, Jt? 7.
59 sedlar till antagande af deri, som de flesta rösterna erhållit, eller, om han icke antages, af den, som näst honom utaf de fleste valmännen blifvit kallad, o. s. v.
Skulle, sedan alla oinröstningarne sålunda försiggått, likväl ingen hafva erhållit ofvan föreskrifna pluralitet, bör ny omröstning anställas
Öfver alla dem, som vid den första blifvit satte i fråga, och skall den, som då erhåller de flesta rösterna, anses behörigen vald.
Enär någon, af de i denna ordning under omröstning ställde, blifvit af valmännens pluralitet antagen, upphör valförrättningen, och varder lian af Riksförsamlingen förordnad.
Den, åt hvilken detta embete blifvit anförtrodt, kan vid följande riksdagar i nu föreskrifven ordning dertill åter väljas.
Valmännen böra vid samma tillfälle, då justitie-ombudsman utses, och på enahanda sätt, välja en man af de egenskaper, som hos denne embetsman erfordras, för alt honom efterträda, i läll han, innan nästföljande lagtima riksdag, skulle med döden afgå.
I händelse justitie-ombudsmannen vid samma riksdag, under hvilken han blifvit vald, afsäger sig det erhållna förtroendet, eller med döden afgår, insätter Riksförsamlingen genast den man, som blifvit till hans efterträdare utsedd.
Skulle justitie-ombudsmannens utsedde efterträdare, under pågående riksdag, afsäga sig det erhållna förtroendet, eller i justitie-ombudsmans-embetet insättas, eller med döden afgå, ulväljes, på ofvan stadgadt sätt, en annan behörig man i hans ställe. § 70.
Å hvarje lagtima riksdag skola Fyralioåtta medlemmar af Riksförsamlingen, nemligen inom hvardera kammaren Tjugufyra, genom sluten omröstning utväljas till en nämnd, som, i den ordning 84 § Regeringsformen stadgar, eger att döma, huruvida Högsta domstolens samtlige ledamöter gjort sig förtjente att i deras vigtiga kall bibehållas, eller om vissa af dem, utan bevisligen begångna fel eller brott, hvarom Regeringsformens 83 § handlar, likväl kunde anses böra från utöfningen af Konungens domsrätt skiljas. § 71.
Till tryckfrihetens vård skall Riksförsamlingen, å hvarje lagtima riksdag, förordna Sex för kunskaper och lärdom kände män, jemte justitie-ombudsmannen, som bland dem förer ordet.
Desse koinmitterade, af hvilka Två utom justitie-ombudsmannen skola vara lagfarne, väljas medelst omröstning genom Tjugufyra valmän, af hvilka hvardera kammaren inom sig utser Tolf. 60 Konstitutions- Utskottets Memorial, M 7.
Afgår mellan riksdagarne någon bland kommitterade, välja de öfrige till det lediga rummet en behörig man. § 72.
Riksförsamlingen väljer, å hvarje lagtima riksdag, sina fullmäktige i rikets bank, lill ett antal af Sju, genom Fyratioåtta valmän, af hvilka hvardera kammaren inom sig utser Tjugufyra.
Dessa fullmäktige åligger att, jemlikt serskildt reglemente, förvalta Bankens medel och tillhörigheter.
Valet till Bankofullmäktige sker medelst slutna sedlar sålunda, att först utses den, som bland fullmäktige skall blifva ordförande, och sedan de öfrige Sex; tillkommande fullmäktige att sjelfve bland sig välja en vice ordförande, alt föra ordet, när hinder för ordföranden inträffar; egande ordföranden afgörande röst, derest i frågor, som hos fullmäktige komma under omröstning, rösterna för tvenne skiljaktiga meningar utfalla lika. § 73.
Riksförsamlingens fullmäktige i Riksgäldskontoret, hvilka böra vara Fem, väljas, å lagtima riksdagar, af samma valmän och på enahanda sätt, som nästföregående § löreskrifver; gällande äfven i afseende på ordförande och vice ordförande lika stadgande för fullmäktige i Riksgäldskontoret, som för Bankofullmäktige, enligt nämnde §, eger rum. § 74.
Å hvarje lagtima riksdag förordnar
Riksförsamlingen revisorer till ett antal af Tolf för hvart år, hvilka till halfva antalet af hvardera kammaren utses, att, enligt Regeringsformen och serskild instruktion, granska Statsverkets, Riksbankens och Riksgäldskontorets tillstånd, styrelse och förvaltning.
Revisionsförrättningen tager årligen sin början den 15 September eller, om helgdag då inträffar, dagen derefter, och skall inom två månaders tid vara fullbordad.
Revisorerne välja sjelfve inom sig ordförande, hvilken tillkommer afgörande röst, derest, vid omröstning bland revisorerne, rösterna för tvenne skiljaktiga meningar utfalla lika.
De anmärkningar, som revisorerne finna sig befogade att i sin berättelse till Riksförsamlingen framställa, skola, sedan förklaringar deröfver inkommit, å nästföljande lagtima riksdag öfverlemnas till vederbörande utskotts granskning och vidare behandling.
Konstilulions-Ulskottets Memorial, M 7, 61 § 73.