Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det anslag, som härtill erfordrades, skulle, till följd af landtvärnsmännens höga ålder och deraf inträffande snara frånfällen, hvarje år betydligt minskas och sannolikt efter 10 å 12 års förlopp alldeles upphöra; och ansågo motionärerne det lämpligaste sältet för understödet vara beviljandet af årliga pensioner, om hvilkas belopp de likväl haft olika åsigter i så måtto, alt Grefve Mörner ansett pensionen böra bestämmas till enahanda belopp, som genom Kongl. Kungörelsen den 28 Januari 1859 åt afskedadt manskap af indelade eller värfvade arméen eller beväringsmanskap, som under tjenstgöring ådragit sig sådan skada eller sjuklighet, att de endast i ringa mån kunna bidraga lill sin bergning beviljats alt utgå från Wadstena krigsmanshuskassa, eller 48 R:dr, till följd hvaraf nämnde motionär, med beräkning alt högst 400 landtvärnsman qvarlefde, begärt alt under instundande statsreglering, ett årligt förslagsanslag af 20,000 ll:dr måtte för ändamålet anvisas; hvaremot Herr Ditzinger, under antagande alt pensionen bestämdes till 25 R.dr, hemställt att anslaget måtte fastställas till 10,000 R:dr årligen och utgå från innevarande års början, samt Riksdagsfullmägtigen Nils Olsson, hvilken ansett årliga pensionen böra utgöra 20 R:dr, påyrkat ett årligt anslag af 8,000 R:dr eller för statsregleringsperioden utaf tillsammans 24,000 R:dr Runt.
Ehuru, såsom kändt är, det landtvärnsmanskap, som bevistat 1808 och 1809 årens krig, varit underkastadt flera försakelser och lidanden samt af delta skäl otvifvelaktig! gjordt sig förtjent af fäderneslandets deltagande och erkänsla, kan det likväl icke antagas alt de efter en tidrymd af mera än 50 år ännu qvarlefvande landlvärnsmännen hafva under krigstjensten mera allmänt ådragit sig sådan skada och sjuklighet, som i väsendtlig mån kan inverka på deras förmåga alt försörja sig.
Då dessutom af flera skäl svårighet torde möta att iakttaga full rättvisa vid utdelandet af de ifrågasatta pensionerna, så att endast de i verkligt behof stadde och af understöd förljente deraf komma i åtnjutande, samt antalet af qvarlefvande landtvärnsman icke synes vara större, än att omsorgen om deras försörjning bör åt Stats-Utskottets Utlåtande N:o 153. 7 kommunerna oell den enskilda välgörenheten kunna öfverlemnas, utan att Statens mellankomst synes nödig, finner sig Utskottet föranlåtet att till de gjorda framslällningarne alstyrka Rikets Ständers bifall. 6:0.
Jemlikt sitt förut gjorda tillkännagivande under 13:de punkten mom. o uti Utlåtandet N:o 99, går Utskottet nu alt besvara de uti den nådiga Propositionen, N:o 76, angående lönereglering för Lands-staten, gjorda framställningar, som Utskottet förmält sig vilja taga i öfvervägande i sammanhang med regleringen af utgifterna under denna Hufvudtilel: A) Då någon tillökning i aflöniugen för landsslats-tjenslemånnen icke i allmänhet kunnat vid denna riksdag hos Rikets Ständer ifrågasättas, men desse tjen— stemäns belägenhet synts i någon mån kunna förbättras genom beredandet åt dem af en billig förhöjning i pensionsbeloppen, hvilka nu icke utginge efter den för civile tjenstemän i allmänhet antagna, utan efter en för de ifrågavarande särskildt fastställd, för dem mindre fördelaktig grund, har Kongl. Maj t föreslagit, alt pensioneringen på ir.dragningsstat för Landssekreterare, Landskamererare, Landträntmästare, Länsbokhållare, Kronofogdar, Häradsskrifvare och Länsmän, likasom för de tjenstemän vid Länsstyrelserna utöfver nyss uppräknade, angående hvilkas pensionering särskildt stadgande förut icke varit meddeladt, jemte der anställde vaktbeljente, måtte bestämmas efter de allmänna grunder, som för öfrige civile embets- och tjenstemän vunne tillämpning, samt att dervid måtte såsom lön beräknas totalsumman af de särskilda slag af inkomster, med undantag af hyrescrsätlningar, som enligt stat lillkomme ifrågavarande tjenstemän, dervid Landssekreterare ansetts böra tilläggas enahanda pensionsrätt med Landskamererare, äfvensom Landskamererare och Landträntmästare i de fyra län, Gotlands, Jemtlands, Westerbottens och Norrbottens, som hade lägre löneförmåner, än deras vederlikar i öfriga länen, synts, äfven om ifrågasatt löneförhöjning för dem icke kunde bos Rikets Ständer föreslås förr än framdeles i sammanhang med en sådan reglering, hvarigenom desse tjenstemäns löner inom samma grad konime alt bestämmas ulan all beräkning af extra inkomster, destoheldre böra tillerkännas lika pensionsrätt med öfrige Landskamererare och Landträntmästare, som del förhållande, hvilket föranled! nedsättning i lönerna, nemligen förmodade mindre göromål i dessa fyra län än i de öfriga, icke hade tillämpning på tjensteinnehafvarne, sedan de afgålt från sina befallningar och dervid måst lemna de särskilda extra inkomster, såsom expeditionslösen m. m., hvilka icke inginge bland de i aflöningen inräknade, samt lefnadskostnaden för dem icke kunde anses ringare än för deras afskedade embetslikar.
Af ofvanåberopade den nådiga Propositionen bifogade Statsråds—protokoll inhemtas, hurusom Rikets Ständer vid 1856—1858 årens riksdag, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj.Is derom afiåtna nådiga Proposition, beslutat, att för civile embets- och tjenstemän jemte vaktbeljente i allmänhet pensionerna på indragningsstalen skulle sålunda bestämmas, all de, hvilka uppbure i lön 5,000 R:dr eller der - 8 Stats-UtsJcottets Utlåtande N:o 158. under, deruti inbegripen den löneförhöjning, sora vid nämnda riksdag blifvit beviljad, skulle undfå hela beloppet i årlig pension, men att för dem, som åtnjöte mera än 5,000 R:dr, pensionen komme all utgå med åttatio procent eller fyra femtedelar af totalsumman, dock så att de, som i årlig aflöning hade öfver 3,000
R:dr men mindre än 3,750 R:dr icke egde undfå pension till högre belopp än 3,000
R:dr samt alt i öfrigt den årliga pensionen icke i något fall finge öfverstiga 8,000 R:dr, allt Riksmynt.
Deremot hade pensionerna för landsstats-ljenstemännen blifvit bestämda efter annan grund.
Desse tjenstemän åtnjöte för närvarande i aflöningsförmåner:
Landskamererare i alla län utom Gotlands, Jemtlands, Westerbottens och Norrbottens R:dr 4,000 i berörda län „ 3,500 Landlränlmästarne i alla län utom ofvannämnda fyra „ 5,000 i sagda fyra län „ 2,500 Länsnotarier 750 Länsbokhållare „ 1,000 Landskanslister 500 Landskontorisler „ 500 Vaktmästare i Stockholms län „ 450 i de öfriga länen „ 400 Kronofogdar „ 2,500 Häradsskrifvare „ 2,000 och Länsmän „ 700 hvarförutom sistnämnda tre klasser tjenstemän, i den mån de icke vore i åtnjutande af boställen, tillagts hyresersällningar, nemligen Kronofogdar och Häradsskrifvare till belopp af 300 IV.dr och Länsmän 200 R:dr.
För Landssekreterarne, hvilkas löneinkomster utgjordes af expeditionslösen, hade icke någon normal-lön blifvit fastställd, utan särskilda fyllnadsbelopp blifvit tillerkände en del af dem för jemnande af deras löner till vissa tusen- eller hundratal Riksdaler.
För landsstals-ljenslemäns uppförande på indragningsstat hade pensionsbeloppen blifvit på följande sätt bestämda:
Landssekreterare och Landskamererare R.dr 3,000 Landträntmästare och Kronofogdar „ 2,000 Häradsskrifvare „ 1,500 Länsbokhållare „ 800 Länsmän „ 500 hvaremot något särskildt stadgande icke meddelats om pensioneringen för Länsnotarier, Landskanslister, Landskontorister och vaktbeljente.
Det hade derföre synts kunna antagas, alt vid frågor om deras uppförande å indragningsstat, hvilket, hvad anginge de uppgifne tjenstemännen, ytterst sällan kunde ifrågakomma, enär de i allmänhet i yngre Stats-Utskottets Utlåtande N:o 153. 9 yngre år från dessa tjenster till andra befordrades, de allmänna grunderna för pensionering å indragnings-slaten skulle följas.
Den omständigheten att i en del af förenämnda landsstats-tjenstemäns aflöningar jemväl inginge mindre belopp al extra inkomster, såsom provisioner m. m., syntes icke innefatta tillräcklig anledning för pensionernas bestämmande till lägre belopp i förhållande till aflöningen än som för andre civile tjenstemän vore fastställda.
Genom den betydliga förlust i inkomster, som för närvarande drabbade en landsstatstjcnsteman vid afskedstagande!, tvingades lian, till föga fromma för det allmänna, alt i det längsta qvarstadna på sin plats älven sedan båg och krafter till tjenslepligternas uppfyllande börjat svika; och syntes derföre billighet och rättvisa kräfva att en förbättring i delta hänseende nu bereddes åt desse tjenstemän, helst en allmännare reglering af pensionsförhållandena möjligen icke under innevarande riksdag kunde medhinnas.
Hvad sålunda blifvit anfördt anser Utskottet innefatta tillräckligt skäl för bifall till den af Kongl. Majit nu äskade förbättring i afseende å landsstats-tjenstemännens pensionering i allmänhet; men då, beträffande den af Kongl. Majit föreslagna särskilda förmån för Landskaraererarne och Landträntmästarne i Gotlands, Jemtlands, Westerbottens och Norrbottens län, desse tjenstemän, i händelse af bifall till den Kongl. Propositionen i denna del, skulle komma att erhålla pension till högre belopp, än som motsvarar deras nu innebafvande lön samt det i öfrigt synts Utskottet olämpligt att meddela några särskilda bestämmelser i afseende å desse tjenstemäns pensionering förr än i sammanhang med den definitiva regleringen af deras löner, hemställer Utskottet, alt Rikets Ständer, med afslag å hvad Kongl.
Majit i sistberörda hänseende föreslagit, måtte till Kongl. Majits ifrågavarande nådiga framställning i öfrigt på del sätt lemna bifall, att pensioneringen på indragningsstat för Landssekreterare, Landskamererare, Landträntmästare, Länsbokhållare, Kronofogdar, Häradsskrifvare och Länsmän, likasom för de tjenstemän vid Länsstyrelserna utöfver nyss uppräknade, angående hvilkas pensionering särskildt stadgande förut icke varit meddeladt, jemte der anställde vaktbetjent, må, intill dess annorledes i sammanhang med den blifvande allmänna pensionsregleringen varder stadgadt, bestämmas efter de allmänna grunder, sora för öfrige civile embets- och tjenstemän vinna tillämpning samt att dervid såsom lön beräknas totalsumman af de särskilda slag af inkomster, med undantag af hyresersättningar, som enligt stat tillkommer ifrågavarande tjenstemän; — samt att Landssekreterare tilläggas enahanda pensionsrätt med Landskamererare.
Brot. 1863 db 1863.
4 Satnl. 1 Afd. 3 Band. 10 Haft. 2 10 Stats-UtsTcottets Utlåtande N:o 153.
Utskottet jemväl hafva besvarat ej mindre en af Herr Rhodin inom Borgare-Ståndet vackt, till Utskottet remitterad, Motion (Nio 126) om förhöjning af Häradsskrifvares pension på indragningsslat till 2,000 R:dr, äri äfven Doktor Almqvists i dess tillförene i Utlåtandet angående Sjette Hufvudliteln omförmälda Motion (N:o 56) framställda yrkande alt Häradsskrifvare mätte tillerkännas enahanda pensionsrått med Kronofogdar.
B) Såsom ett vilkor för tillgodonjutande af nu ifrågaställa högre pensioner, har Kongl. Majit föreslagit, att den, som af sådan pension ville komma i åtnjutande, skulle, der han i öfrigt fullgjort hvad som för uppförande å indragningsstat enligt fällande författningar erfordrades, vara pligtig att i allmänhet vid fyllda 70 år eller efter uppnådda 65 år, örn han af sjuklighet hindrades att tjensten utöfva, på indragningsstaten öfvergå, derest icke Kongl. Majit, på grund af särskildt derom gjord framställning, skulle finna för godt att annorlunda förordna.
Med godkännande af Stats-Utskottets Utlåtande Nio 81, mom. 17, hafva Bikels Ständer, i fråga om antagande af enahanda vilkor för flottans officerare, beslutat alt för närvarande icke vidtaga dylik åtgärd; och då de såsom skäl för afslyrkandet af Utskottet anförda omständigheter, nemligen alt föreskriften syntes böra utsträckas äfven till andra tjenstemän samt alt ärendet saknade den för en grundlig pröfning nödiga utredning, ega full giltighet jemväl beträffande förevarande förslag, får Utskottet dertill för närvarande afstyrka Rikets Ständers bifall. C) Enligt hvad Utskottet i 13:de punkten litt. o) af sitt Utlåtande Nio 99 angående Sjette Hufvudliteln omförmålt, har Kongl. Majit, i dess nådiga Proposition (Nio 76), angående lönereglering för Lands-staten, föreslagit, bland annat, alt Landssekreteraren i Örebro län, Gustaf Fredrik Hökerberg, mätte förklaras berättigad att, efter erhållet afsked från landssekreterare-tjenslen, å allmänna indragnings-staten uppföras till åtnjutande af den pension, som efter den af Kongl.
Majit i högstberörda nådiga Proposition föreslagna grund skulle Landssekreterare tillgodokomma, eller 5,200 R:dr årligen; alt Häradsskrifvaren i Åkers, Frötuna och Wermdö skeppslags fögderi af Stockholms län, Gustaf Laurentius Sjöberg, må, efter erhållet afsked från häradsskrilvaretjensten, från allmänna indragnings-staten tillgodonjuta ett mot tre Ijerdedelar al den pension Häradsskrivare i allmänhet föreslagits att erhålla, svarande belopp af 1,500 Ridr; och att i händelse Rikets Ständer bifalla Kongl.
Majis förslag angående framtida pensionsbeloppet för Landträntmästare i allmänhet, Landträntmästaren i Christianstads län, Magnus Billing, må komma i åtnjutande af den högre pensionen, 5,000 Ridr, äfven om han före början af nästa statsregleringsperiod skulle erhålla afsked.
Det Statsråds-protokoll, som fanns den Kongl. Propositionen bifogadt, upplyser, hurusom, beträffande Landssekreteraren Hökerberg, Kongl. Majis Befallningshafvande Ståts-Utskottets Utlåtande N:o 153. 11 i Örebro län, med öfverlemnande af en utaf Hökerberg ingifven underdånig ansökning, att enär han, som i följd af sjuklighet, ådragen genom ansträngdt arbete i Statens tjenst, sedan år 1855 nästan oafbrutet åtnjutit tjenstledighet, numera, vid uppnådd ålder af 58i års, icke kunde påräkna förmåga alt sköta sin tjenst med den båg och drift, som det allmännas kraf påkallade och ej heller, på sätt företedt läkarebetyg vitsordade, kunde utan fara för sitt helsotillstånd i tjenstgöring återinträda, Kongl. Majit täcktes hos Rikets Ständer göra framställning om bemälde sökandes uppförande å allmänna indragnings-staten till åtnjutande af en efter löneinkomsterna vid landssekreterare-tjensten skäligen lämpad pension af 4,500 R:dr årligen, derest sökanden, efter derom gjord underdånig ansökning, af Kongl. Maj:t erhölle nådigt afsked från tjensten — till denna ansökning tillstyrkt nådigt bifall helst sökanden varit i Statens tjenst 56 år och mer än 22 år ordinarie Landssekreterare och del icke kunde antagas, att han vid nu uppnådd ålder och efter långvarig tjenstledighet, skulle kunna åter ingå i utöfning af sin tjenst och densamma, i betraktande äfven af de förändrade förhållanden, som i åtskilliga delar af förvaltningen under sednare tider inträdt, fullt nöjaktigt sköta samt dessutom tjensten icke lämpligen borde för längre tid uppehållas genom vikarier, hvilka ofta måste ombytas och icke alltid stöde att erhålla på de vilkor, som under förhandenvaraude förhållanden kunde erbjudas; och hade Stats-llådet funnit sig icke böra i vidsträcktare mån tillstyrka nådigt bifall till förevarande underdåniga ansökning, än att Kongl. Maj:t, med hänsigt till Landssekreteraren Hökerbergs af läkare vitsordade fortfarande sjuklighet och oförmåga alt tjensten vidare förrätta, måtte föreslå Rikets Ständer att Hökerberg blefve förklarad berättigad, att, oaktadt han icke uppnått föreskrifven pensionsålder, efter erhållet afsked från landssekreterare-tjensten å allmänna indragningsstaten uppföras till åtnjutande af den för Landssekreterare i allmänhet af Kongl.
Maj;l föreslagna pension af 3,200
I afseende å Häradsskrifvaren Sjöberg, hade Landshöfdinge-embetet i Stockholms lån, uti underdånig skrifvelse, deri med förord öfverlemnats en af Sjöberg gjord underdånig ansökning, att som han, hvilken vore född år 1811 och omkring 28 år varit i Statens tjenst, deraf 24 år såsom ordinarie Häradsskrifvare, under Ijenstgöringen ådragit sig sjukdom, så kallad skrifvaredarrning, hvilken oaktadt medicinsk behandling och af sökanden åtnjuten mångårig tjenstledighet, enligt hvad uti ansökningen bilagdt läkarebetyg vitsordades, vore att såsom obotlig anses, Kongl. Maj:t täcktes föreslå Rikets Stäuder, att, med afseende å detta förhållande och i likhet med hvad förut i sådana fall medgifvits, sökanden, oaktadt han sålunda icke uppnått föreskrifna lefnads- och tjensteår, måtte förklaras berättigad att vid afskedstagande! komma i åtnjutande af den för Häradsskrifvare bestämda pension å allmänna indragnings-staten af 1,500 R:dr, helst i annat fall sökanden nödgades anhålla om fortfarande tjenstledighet, intilldess han upphunne den i författningarne för dylik pensions erhållande stadgade ålder. 12 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 153.
Slals-kontoret hade uti häröfver afgifvet Utlåtande i underdånighet anfört, att ehuru, likmätigt Kongl. Brefvet den 12 November 1023, civile embets-och tjenstemän, först då de uppnått 65 års ålder, tillbragt vid pass 40 år i Statens tjenst samt styrkt sig vara till helsan försvagade, vid afskcdslagandet hade rätt till pension å allmänna indragnings-staten likväl flere tjenstemän, före uppnåendet af pensionsåldern, af Kongl. Majit och Rikets
Ständer tilldelats årligt understöd, när oförmögenheten till vidare tjenstgöring blifvit styrkt; samt att af sådan anledning två Häradsskrifvare, Jacobsson och Medelplan, af hvilka den sednare varit behäftad med samma sjukdom som Sjöberg, blifvit, utan alt hafva uppnått förcskrifven lefnadsoch Ijensteålder, jemlikt Kongl. Brefvet den 25 November 1060, å indragnings-staten uppförda till åtnjutande af full häradsskrifvare-pension; och då Sjöberg, efter att en längre tid bafva lidit af skrifvaredarrning, enligt läkarens vitsord, egde föga hopp om förbättring, utan vore att anse såsom obotlig, hade Stals-kontoret med afseende å Sjöbergs ålder och tjenstetid samt hans af Landshöfdinge-embelet vitsordade under tjenstgöringen städse ådagalagda sällsynta nit och drift samt utmärkta skicklighet, till Kongl. Majits pröfning öfverlemnat huruvida icke anledning förefunnes att till Rikets Ständer aflåta nådig Proposition om
Sjöbergs uppförande å allmänna indragningsstaten efter afskedstagandet med en årlig pension af 1,500 Ridr.
Kock bade härvid yttrat den särskilda mening, alt då Sjöberg, hvilken tillika innehade en magasinsförvaltare-beställning, hvarifrån afsked icke syntes komma alt sökas, uppnått en ålder af endast 51 år, det skulle lända till ett betänkligt prejudikat, om full pension beviljades honom, som icke på långt når uppfyllt hvad lörfattningarne för slik förmåns åtnjutande stadga, och hvilkens namnteckning under magasinsrapporter m. m. dessutom utmärkte, att han icke så helt och hållet saknade skriflörmåga; hvadan Stats-kommissarien fann sig för sin del icke kunna å ansökningen obetingad! tillstyrka bifall, utan öfverlemnade till nådig pröfning, om Sjöberg, för hvilken emellertid ömmande omständigheter sig företedde, i det hans sjuklighet sannolikt härledde sig från öfveransträngning i tjensten, kunde, efter Direktionens för Civil-statens pensionsinrättning hörande, hugnas med pension från dess tjenstemannafond, enligt reglementet, och dessutom möjligen erhålla ett lämpligt tillskott deruti från allmänna indragnings-staten, i hvilket sednare afseende nådig Proposition då borde, sedan förhållandet blifvit närmare utredt, till Rikets Ständer aflåtas; och hade Stals—Rådet, i betraktande af hvad Stats-kontoret anfört och med afseende å olägenheterna deraf, alt häradsskrifvare-tjensten, till följd af Sjöbergs oförmåga alt densamma bestrida, skulle komma att fortfarande under längre lid genom vikarie uppehållas samt å de svårigheter, som, efter hvad särskildt blifvit hos Kongl. Majit anmäldt, redan visat sig alt, utan större bidrag från Statsverket än i andra dylika fall, erhålla lämplig person att tjensten på förordnande förrätta, i så målto tillstyrkt nådigt bifall å den gjorda ansökningen, att Kongl.
Majit täcktes föreslå Rikets Ständer, alt Sjöberg, oaktadt han icke uppnått den för pensions åt - Ståts-Utskottets Utlåtande N:o 153.
13 njutande bestämda ålder, finge, efter erhållet afsked från häradsskrifvare-tjensten, å allmänna indragnings-stalen uppföras till åtnjutande af el t emot tre Ijerdedelar af den för Häradsskrifvare i allmänhet nu föreslagna pension svarande belopp af 1,500 Ridr.
Vidkommande slutligen Landträntmästaren Billing, hade Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Christianstads län, — jemte öfverlemnande af Billings underdåniga ansökning, alt han, som, enligt bifogade prestbetyg och tjenstförteckning, uppnått 70 års ålder och varit i Statens tjenst 52 år, deraf han 47 år innehaft ordinarie befattning, under hvilken tid sökanden icke åtnjutit någon tjenstledighet, så att annan person behöfl alt för honom förordnas samt hade talrik familj alt försörja, kunde, efter erhållet afsked från landträntmäslare-ljensten, få under sin återstående lifstid bibehålla den för nämnda tjenst i Staten upptagna lön, 5,000
R:dr, samt att nådig Proposition derom måtte till Rikets Ständer aflåtas, — enär Billing städse med outtröttligt nit samt den största redbarhet och ordentlighet fullgjort sina åligganden, den underdåniga ansökningen till nådigt bifall förordat.
Uti häröfver afgifvet underdånigt utlåtande hade Stats-kontoret yttrat, att då ofvanberörda, af Billing anförda omständigheter icke syntes Stats-kontoret lemna giltigt stöd för hans underdåniga anhållan att vid afskedstagande! komma i åtnjutande af pension å allmänna indragnings-staten till högre belopp, äu det för Landträntmästare sednast genom Kongl. Brefvet den 16
Mars 1050 bestämda af 2,000 R:dr, Stats-kontoret ansågo sig icke kunna tillstyrka bifall å ansökningen.
Med anledning af Kongl. Majlis fattade beslut i afseende å framtida pensionsbeloppet för Landträntmästare i allmänhet, hade Stats-Itådet emellertid, hemställt alt Kongl. Majit måtte föreslå Rikets Ständer, alt i händelse Rikets Ständer bifölle Kongl.
Majlis förslag angående nämnda pensionsbelopp, Billing måtte komma i åtnjutande al den högre pensionen, äfven om han före början af nästa statsregleringsperiod skulle erhålla afsked.
Med afseende å de till stöd för ifrågavarande nådiga framställningar anförda förhållanden och då Utskottet här ofvan tillstyrkt Rikets Ständers bifall till Kongl. Majits nådiga förslag till en förändrad pensionering för, bland andra, Landssekreterare, Landträntmästare och Häradsskrifvare, har Utskottet funnit sig böra hemställa, att, på sätt Kongl. Majit äskat, följande årliga pensioner må å allmänna indragnings-stalen uppföras alt af pensionstagarne, hvar och en efter det han erhållit afsked från sin innehafvande tjenstebefattning, under deras återstående lifstid tillgodonjutas, nemligen a) för Landssekreteraren Hökerberg 3,200 Ridr; b) för Häradsskrifvaren Sjöberg 1,500 Ridr, och c) för Landträntmästaren Billing 5,000
Ridr; för denne sist - 14 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 153. nämnde äfven om lian före början af nästa statsregleringsperiod skulle erhålla afsked. 7:o.
Följande molioner, angående dels ändring uti de för pensions åtnjutande allmänt gällande vilkor, dels ock beviljande af pensionsrätt för älskillige derifrån nu uteslutne embets- och tjenstemän hafva af Utskottet blifvit i ett sammanhang behandlade, nemligen: a) den af Herr Drake, C. A. W., hos Ridderskapet och Adeln väckta motion (N:o 4 16) af innehåll att de embets- och tjenstemän, som nu ega att vid 65 års ålder efter 40 års tjenstetid och med styrkt försvagad! helsotillstånd taga afsked med pension, mätte förklaras berättigade att erhålla samma förmån, när de uppnått 60 års ålder och tjenat minst fulla 55 år samt enligt läkarebetyg äro till helsan försvagade.
Såsom skäl lill berörda framställning bar motionären anfört, att då erfarenheten redan förut visat, alt det stora flertalet tjenstemän efter uppnådda 60 lefnadsår vore löga lämpliga till sysslornas bestridande, men göromålen, särdeles inom det administrativa gebitet, på sednare åren betydligt ökats under det att tjen— stemännens anta! deremot minskats, ådagalades deraf behofvet af den utaf motionären förordade förändring uti vilkoren för pensions erhållande.