Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Att absolut förbjuda och förhindra otrons antichristiska företeelser är icke möjligt, icke ens genom ett sådant tvång på yttrande rätten, som, äfven om det kunde uträtta detta, likväl hvarken vore nyttigt eller önskvärdt.
Enskilda otroskämpar må fritt rasa, sanningen har aldrig blifvit besegrad af dem, och skall aldrig blifva det.
Och, hvad dem sjelfva angår, så afkunna de sin egen dom i hvarje ord de tala eller skrifva.
Men man eger rätt att fordra i ett kristet samhälle, att ingen af Staten eller samhället aflönad person må lära, tala eller skrifva i strid med den af Staten erkända Kyrkans bekännelse, och, att den, som dermed beträdes, skyndsamligen afskedas ifrån sin innehafvande befattning.
Svensk embetsman förbinder sig med ed, ända till öfverflöd, att utöfva sitt embete, vidblifvande den Augsburgiska bekännelsen och Upsala mötes beslut, med ganska få undantag.
Om han det oaktadt, i mer eller mindre mån, afviker ifrån den med ed befästade bekännelsen, och likväl bibehåller embetet, då är detta icke blott ett tjenstefel, utan personen, som så handlar, är en uppenbar menedare.
På dylika sorgliga företeelser saknas icke exempel i vårt land.
Och der den myndighet, som skall lagligen vaka öfver den kristna lärans och dess bekännelses oförfalskade renhet, samt söka hejda deremot stridande gudlösa förhållanden, någon gång söker fullgöra sin pligt; der förlamas dess åtgärder, genom brist på det energiska understöd den egde rätt att påräkna, och genom långsamhet i behandlingen, för att ej tala om sorlet i otrons läger; och resultatet blir vanligen ingenting.
Under sådana oroande omständigheter, är det nödigt, att både regering, lagstiftande och lagskipande magt, samt hvarje annan myndighet i landet, så väl som de af folket, som vilja något mera, än blott tala om sina fäders tro, samdrägtigt söka, hvar och en i sin stad, bevara och värna vår Kyrkas dyrbara bekännelse. 452 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862.
Jag får derföre vördsamt föreslå, att Rikets Ständer ville antaga följande lagstadgande:
Den tjensteman, som, enligt Svensk lag, bör vara af den rena evangelisklutherska läran, men i tal eller skrift ådagalägger sig bevisligen hafva derifrån afvikit; äfven om han för sådan afvikelse icke dömes skyldig enligt Tryckfrihetsförordningen; och om han, oaktadt denna afvikelse, icke frivilligt lemnar sitt embete; skall vara detsamma förlustig, ofördröjligen lagligt derifrån skiljas, och anses såsom menedare.
Alströmer. *:o 136.
Af Herr von Hofsten* Sten Erland* om låneunderstöd lill sänkning af Skarby sjön och Via-ån.
Redan år 1806 verkställde M:r George Stephens, på föranstaltande af Örebro läns Hushållnings—sällskap, undersökningar för sänkning af mellan Vibysjön och Mosjön belägna vattendrag, för att göra de på denna sträcka belägna ölversvämmade jordegor odlingsbara.
På sednare tider har också, bland andra af dessa vattendrag, Vibysjön blifvit sänkt.
Derigenom har dock uppkommit den stora olägenhet, att
Vibysjöns öfverloppsvatten hastigare än förr nedrinner i Skarbysjön, hvars aflopp genom Via-ån är alldeles otillräckligt och derjemte mycket uppgrundadt, till följd hvaraf de kring Skarbysjön och utmed Via-ån inom Viby, Hackvads, Hardemo och Edsbergs socknar belägna vidsträckta egor lida af så svåra öfversvämningar, att ängarne ganska ofta måste lemnäs obergade och flera åkrar till och med bela år stå under vatten.
Skarbysjöns sänkning och dess aflopps förstorande hafva derföre länge varit af största behof påkallade, och äro det så mycket mer, som en xjtterligare sänkning af den ofvanför liggande Vibysjön lärer skola ske, dess öfverloppsvatten således ännu hastigare än hittills kommer att nedrinna till Skarbysjön, och egorna vid denna och Via-ån således ytterligare komma att vattendränkas.
För undanrödjande af dessa öfversvämnings-olägenheter har ett större antal af ofvannämnda socknars hemmansegare bildat bolag för Skarbysjöns och Via-åns sänkning, och på anmodan har Kapitenen vid Kongl. Väg- och Vattenbyggnads-korpsen Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862.
N:o 176. 453 M. A. Grill upprättat en på anställda undersökningar grundad arbetsplan med tillhö rande plan-, profil- och detaljritningar samt kostnadsförslag för detta stora vattenaftappningsföretag.
Denna plan utvisar, att om Skarbysjön sänkes 6 fot under hittills varande lägsta, eller 10 fot 5 tum under högsta kända vattenyta medelst en afloppskanal, som på £ mils längd dels följer, dels rätar Via-ån, samt har en bottenbredd af 15 fot, en sidolutning af 1 på 1] fot och ett fall af 6 fot 6 tum på 20,000 fot, eller 0', 33" på 1,000 fot, så torrläggas ej mindre än 2,225 tunnland 1 kappland jord, hvaraf 2,141 tunnland 5 kappland bestå af äng och bättre mossar, samt 83 tunnland 28 kappland vinnas från sjöbotten.
Utom lösen för Via qvarn, har Kapitenen Grill beräknat hela sänkningsarbetet till en kostnad af 46,500 R:dr.
Då bolaget ej kunnat öfverenskomma med Kapitenen Grill om arbetets utförande, har det derom kontraherat med Ingeniören A.
Henström, som också börjat detsamma.
Sedan likväl 30,045 K:dr 20 öre blifvit använda till inventarier, jordarbeten på J:de| af afloppskanalen, ombyggnad af bron vid Via qvarn samt lösen af qvarndammen derstädes, blef det emellertid uppenbart, att kostnaderna skulle högst betydligt öfverstiga Kapitenen Grills förslag, och Ingeniören Henström har beräknat att totalkostnaden blott för sjelfva arbetena skulle komma att uppgå till minst 53,500 R:dr.
Detta var så mycket mer nedslående för intressenterna att erfara, som de fleste af dem äro mindre bemedlad allmoge, samt genom innevarande års regniga sommar ytterligare i ekonomiskt hänseende lidit genom fördränkta skördar.
Under sådana förhållanden, och då det skulle vara alldeles ändamålslöst att nedlägga mera penningar på detta företag, utan bestämd säkerhet att kunna fullborda det, hafva intressenterne hoppats att Rikets Ständer, som förut ofta beviljat understöd åt dylika företag, skulle vilja behjerta den svåra ställning, hvari de genom vatten dränkta egor lidande hemmansegarne i Viby, Hackvads, Hardemo och Edsbergs socknar befinna sig.
Undertecknad får derföre, å bolagets för sänkning af Skarbysjön och Via-ån vägnar, vördsamt anhålla, att Rikets Ständer måtte meddela bolaget ett lån af 35,000 R dr R:mt, motsvarande knappast hälften af den kostnad, hvartill arbetet, qvarnens expropriation inbegripen, sannolikt kommer att uppgå; och underkastar sig bolaget med tacksamhet de vilkor, som Rikets Ständer för samma låns åtnjutande kunna komma att bestämma, i det hopp, att dessa vilkor ej skola blifva oförmånligare, än för andra understöd till likartade företag.
Om remiss af denna motion till vederbörligt Utskott anhålles; och skall den åberopade planen med ritningar, kostnadsförslag och andra frågan rörande handlingar till Utskottet ofördröjligen aflemnas.
Stockholm den 29 November 1862. S. E. von Hofsten. 454 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1802.
Af Herr Edelsvärd^ Adolf Willielm^ angående åtgärders vidtagande till förminskande af utvandringar till Amerika.
Ehuru Amerikanska kriget för det närvarande åstadkommit minskning uti emigrationen, och densamma borde förmodas aftaga i samma mån, som landet förkofrar sig eller jordbrukarnes ställning förbättras, så kan det likväl fortfara detta utvandrande, som redan i decennier beröfvat fosterlandet raång tusende kraftig arm, till mehn för dess eget jordbruk och näringarne.
Att sälja sin gård, och, blottställd för mångfaldiga äfventyr, vandra ut ifrån sina egna, ofta stenbeströdda och odikade åkrar till att plöja främmande tegar, hvilka med mindre arbete och omtanka gifva rikare skörd, är i de flesta fall mindre välbetänkt och utgör dessutom icke sällan frukterna af en falsk eller bedräglig öfvertalning.
Vårt eget land erbjuder utan tvifvel arbeten och utkomst för ännu en eller annan million flitiga jordbrukare eller arbetare, och utvandringarne skada samhället, om de få ohejdadt tillvexa eller fortgå, de skada ofta nog äfven utvandrarne sjelfva.
Det är på dessa grunder jag vördsammast föreslår: l:o.
Att Rikets Höglofliga Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att alla tjenliga åtgärder, hvilka ej lägga menligt band på personliga friheten, och som kunna stå Regeringen till buds, måtte från densammas sida vidtagas till minskande af utvandringarne. 2:o.
Att Rikets Höglofliga Ständer måtte öfverenskomma om, och i sammanhang med nyssberörda underdåniga anhållan, för Kongl. Majit framlägga ett underdånigt förslag till åtgärder äfvenledes åsyftande att förminska samma utvandringar.
Beklagande att jag saknar förmåga att framlägga ett dylikt förslag, får jag dock vördsamt antyda några åtgärder, hvilka jag vågar föreslå eller påyrka.
Man bör utan uppehåll söka att draga nytta af den nya kommunal-lörfattnin gen, som med nästa års början skall tillämpas.
Hvarje socken-kommun, eller tjen ligare måhända, hvarje län genom dess Landsting, bör på tjenligt och öfverenskommet sätt lemna odlingshjelp, der kommunen eller Landstinget pröfvar sådan högst behöflig.
Till bidrag för dylik kommunal-utgift böra, genom Statsmagternas beslut och försorg, följande medel ställas till kommunernas förfogande:
N:o 177. 455 Lämplig skatt, som kommissionär eller agent, hvilken ombesörjer emigrantskeppning, bör erlägga för hvarje emigrerande person, af hvad ålder den vara må, samt äfvenledes lämplig skatt, enligt nyssnämnda grunder, af rederi eller egare till fartyg, som bortförer utvandrare, d. v. s. att den redare eller fartygsegare, som sjelf tillika är agent, må förpligtas erlägga båda skatterna.
Ehuru dessa skatter och än mera odlingshjelpen i någon mån torde motverka utvandrandet, så ligger dock det kraftigaste hjelpmedlet i folkets upplysande.
En på sanna fakta grundad häfstång, bör, om så ske kan, upprättas gent emot de öfver talande lockelserna, om skärandet af, som man säger, guld med tälgknifvar.
Jag vågar derföre vördsamt yrka, att, oberoende af hvad redan yttrats i denna motion, en afhandling om emigrationen från dess egentliga början till närvarande tid, måtte på allmän bekostnad utarbetas af en eller flera sakkunnige och fosterländske män, grundad på säkra statistiska källor och undersökningar jemte sannfärdiga fakta, hemtade äfven från de trakter, der våra fordne medborgare företrädesvis fått sig nya boningsplatser anvisade.
Denna afhandling borde, om möjligt, blifva färdig till riksmötet näst efter detta, och i densamma bör icke förtigas: huru stora hopar af alla åldrar, som lockats till kuststäderna och emigrantskeppen, huru de behandlats före embarkeringen och på skeppen, huru många, som dukat under för den sednare behandlingen, huru utvandrarne och, synnerligast deras kassor, behandlats i den nya verlden, hurudan dödligheten der varit bland dem, hvilken den materiela och moraliska vinsten blifvit af utvandringen o. s. v. Hvad bruk, som sedan skall göras med denna afhandling, må beslutas sedan den blifvit granskad; visst är att densamma under alla förhållanden skall utgöra ett ej ovigtigt bidrag till folkens historia.
Vidhållande den åsigt, att folkets upplysande är det säkraste och billigaste medlet mot hvarje inrotad fördom, mot hvarje af okunnighet eller skadlig lockelse hänfluten missräkning och mot dåsig liknöjdhet för eget och andras sanna bästa, vågar jag ytterligare och lika vördsamt föreslå, att, alldeles oberoende af den nyssnämnda afhandlingen, en annan afhandling måtte på allmän bekostnad utarbetas och till ett mycket lågt pris tillhandahållas och kraftigt spridas bland den jordbrukande allmänheten.
Denna afhandling skall, med tillgodogörande af nutidens rika erfarenheter, på ett kort, enkelt och lättfattligt sätt framställa: jordens rätta brukande, nödvändigheten af stenbrytning, dikning och diktäckning jemte rätta sätten derför, rationela ladugårdsskötsel, skogsvården och nyodlingen m. m., samt slutligen äfven antydningar om fördelarne för egare samt köpare och säljare af jord invid jernvägsstationer och i allmänhet der mångå vilja bo tätt ihop — deraf att dylik jord indelas uti ordentliga tomter, jemte allmänna planer derför, äfvensom, till sist, goda och välbepröfvade rit - 456 Motioner hos Ridder skåpet och Adeln 1862.
N:o 177. ningar till de nödvändigaste landtmannabyggnaderna för mindre bemedlade jordbrukare; börande dessa ritningar innefatta konstruktioner både för steu och trä samt behandlas som så allmänna typer, att de kunna tillämpas inom hela landet; beroende det på kommunen, länen eller enskilde att sedan förskaffa sig för hvarje särskild ort tjenligare byggnadsritningar.
— Jag vågar föreslå, att Kongl.
Landtbruks-akademien, som städse arbetat med mycket nit i denna väg, utan att hafva egt behöfliga medel att disponera, måtte anmodas taga bestyr med sagde populära afhandlings tillväga bringa nde, enligt de grunder jag nu haft äran andraga, och måtte ombedjas, ju förr dess heldre, lemna uppgift å ungefärliga behofvet af medel till 25,000 å 30,000 exemplar, och hvilka medel jag vördsamt anhåller att Rikets nu församlade Ständer måtte, derest min vördsamma motion i denna del gillas, fullt ut anslå och ställa till Landtbruks-akademiens för fogande.
Utgifvandet och det ymniga spridandet af sistnämnda afhandling är en sak af största vigt, och jag får på det varmaste mana till ett kraftigt understöd härutinnan af de ärade Representanter, hvilka hysa samma åsigt.
Att sistnämnda boks utarbetande och spridning, i denna motion tagits såsom en bisak under emigrationsfrågan, förklaras deraf, att bekostandet af en sådan bok är för Staten verkligen en bisak, men som uti ifrågavarande fall påtagligen skulle lemna de mest hufvudsakliga och verkliga fördelar.
Det omedelbara sammanhanget med emigrationsfrågan kan icke heller förnekas.
Säkert är, att hade en sådan bok, som nu åsyftas, funnits för 20 år tillbaka, och tidsenligt efter behof förbättrats, så hade månget offer för emigrationen ännu sutit qvar, bergad på egen torfva i det gamla Sverige, och hela vårt land hade sett annorlunda ut än det nu gör.
Jag får vördsamt anhålla om remiss till vederbörande Utskott.
Stockholm den 29 November 1862. A. W. Edelsvärd.
W:o 19$.
N:o 178. 457 N:e> ns.
Af Grefve SparreJ
Erik} angående låne-understöd för anläggning af en jernbana från Herrljunga öfver Wenersborg till Uddevalla.
Sedan Sverige numera uppnått den grad af utveckling, att det icke blott med sina råvaror af jern och skogs-éffekter, men äfven med sin spannmål och, vi böra hoppas inom en icke alltför aflägsen framtid, jemväl med alstren af de industrigrenar, till hvilka våra naturförhållanden erbjuda tillfälle, kan uppträda på verldsmarknaden, framstår mera kännbart än förr behofvet, så väl af flera mera betydande exportorter på vår vestra kust, hvarifrån denna handel företrädesvis bör utgå, som äfven af kommunikations-leder till dessa export-orter.
Det var en tid, då under fiskeriernas blomstring Uddevalla, gynnadt af sitt läge, i grannskapet af Westergötlands och Dalslands bördigaste delar, och derjemte af Sveriges största insjö, som underlättar kommunikationerna med en betydlig del af riket, med Göteborg försökte en tällan, vid hvilken likväl öppnandet af Trollhätte kanal, och i sednare tider jemväl den vestra stambanan åt den sistnämnda staden erbjöd alltför öfvervägande fördelar, för att kampen länge kunde uthärdas.
Täflan är den kommerciela och industriela rörelsens mägtigaste häfkraft; och klokheten synes, särdeles i ett land med Sveriges utsträckning, bjuda Statsmagterna att, i stället för att qväfva denna täflan, genom koncentrerande på en enda punkt af alla de förmåner, som öppnandet af nya kommunikations-leder bereder, underlätta den genom befordrande af kommunikations-leder jemväl till audra hamnar.
Oaktadt det öfvertag som Göteborg sålunda erhållit, och ehuru rörelsen nu af Uddevalla köpmän bedrifves under så ogynnsamma förhållanden, att t. ex. en stor del af den spannmål, som af dem uppköpes och föres utefter Göta eif, upplägges vid Marstrand, för att derifrån exporteras, är rörelsen derstädes icke obetydlig.
Folkmängden, som, enligt den sednaste femårsberättelsen, uppgår till 4,500, visar ett jemnt tilltagande.
Åtskilliga fabriker, hvaribland ett större bomullsspinneri, äro i sednare tider anlagde, och stadens utseende vittnar om en tillvext och förkofran, som forsenar Statsmagternas behjertande.
Jemväl med afseende å det högst betydliga fiske, som bedrifves i Uddevalla skärgård, är en förbindelse mellan nämnda stad och det inre landet i högsta måtto önskvärd.
De skatter, hafvet i detta afseende erbjuder, äro i ordets egentligaste beBih. till R.
Prot. 1862 & 1863. 11 Sami. 1 Afd. 58 458 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862.
N:o 178. märkelse outtömliga.
För den, som icke tagit kännedom om hafsGsket, stundom så indrägtigt att en bättre fiskarebåt på en enda utfärd hemför en last af 5 å 6,000
R:drs värde, är det knappt möjligt att göra sig en rätt föreställning om de rikedomar, som härifrån kunde vara att hemta för landet.
Orsaken hvarföre dessa skatter ej anlitas så som vederborde, är hufvudsakligen att söka i bristande afsättning.
Då nemligen en stor del af varan måste afsättas färsk, och tillfälle dertill ej erbjudes i Uddevalla, måste fiskrarne begifva sig den 9 å 10 mil långa och farliga vägen till Göteborg, för att der finna en afsättningsort, under hvilken långvariga resa, större delen af lasten förskämmes, och hvarigenom denna näringsgren tiilbakahålles.
Genom en jernväg från Uddevalla skulle för det inre af landet beredas tillgång på detta sunda lifsmedel, hvilket nu i Uddevalla måste försäljas till ett pris, som af håller all tillförsel, hvaremot, om afsättning beredes, varan skulle tillströmma och nä ringen uppblomstra.
Att medelst en jernväg från det inre landet räcka en alltför länge tillsluten broderlig hand åt den till antalet icke obetydliga skärgårdsbefolkningen, som, ehuru vanlottad på naturens skänker, likväl skulle kunna bereda lifsmedel till ytterst billigt pris åt den fattigare befolkningen i landet, vore från Statsmagternas sida på en gång en gärd af rättvisa, och ur statsekonomisk synpunkt en akt af klokhet.
Norrige har i den omvårdnad, det egnat sitt hafs- och storfiske, lemnat oss ett föredöme, som manar till efterföljd; och en kommunikation till fiskeri-orten skulle åt vårt fiske bereda ett icke ovigtigt företräde.
Man har emot Uddevalla, såsom stapelstads-ort, anmärkt, att inloppet dit ifrån hafvet är långt och tidigare, än det till Göteborg, isbelägges.
Genom upprensning af det s. k.
Malösundet, hvarom undersökning redan blifvit gjord, och hvartill den icke betydliga kostnaden af staden skulle gäldas, om utsigt gifves till en utvidgad rörelse, skulle detta inlopp till vida mera än hälften förkortas, likasom genom det lätta upptagandet af en vid den s. k.
Sunningen under krigstid nedlagd försänkning skulle förekommas det korta isband, som för närvarande utgör det enda hindret för en ständigt öppen farled, och hvars genombrytande i allt fall icke är förenadt med de svårigheter, som genombrytandet af det s. k.
Elfsborgsbandet vid Göteborg.
Man måste nemligen besinna, att derstädes allt blifvit gjordt för att hålla seglationen öppen, då deremot vid Uddevalla hittills intet blifvit gjordt.
Uddevalla stads hamn, i sednare åren djupt och rymligt utvidgad, erbjuder också, likasom den tillstötande
Byfjorden med sina goda och rymliga ankarplatser ett säkert skydd mot stormar, och Uddevalla stad är således såsom export-ort förtjent af uppmärksamhet.
Afven för Wenersborg, en stad, hvars folkmängd, enligt sednaste femårsberättelse, under loppet af 4 år, från 1856 till 1860, ökats från 3,358 till 4,076 personer, eller med nära £:del, är en förbättrad kommunikation med vesterhafvet af högsta behof.
Under dessa år har staden, efter att hafva vunnit stapelstadsrätt, börjat att bedrifva en handelsrörelse och spannmåls-export, som redan vunnit betydenhet.
Dessa begge, på ett afstånd af mil från hvarandra belägna städer skulle, genom Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862.
459 en jernväg förenade, inom kort uppnå rangen af Sveriges betydligare export-orter.
Deras läge, den omgifvande landsortens utomordentliga bördighet och folkrikhet, grannskapet af sjön Wenern, öfver hvilken Wermlands, Dalslands och Nerikes bergs- och skogsprodukter, samt den väsendtligaste delen af Westergötlands och jemväl aflägsnare orters spannmål och andra produkter föras till vesterhafvet, berättiga till antagande deraf; och synas oeftergitligen fordra, att från Wenersborg, der endast 2jj:dels mils väg stänger varorna från nämnda haf, en utväg dit beredes i stället för den, 8 mil långa, af motiga vindar och Göta elfs flöden eller uppgrundningar försvårade, genom afgifterna å Trollhätte kanal högst betydligt fördyrade vägen till Göteborg.
Redan för längre tider tillbaka har också fråga varit å bane om anläggande af en kanal från Weuerns ändpunkt vid Wenersborg till Uddevalla; och sedan Trollhätte kanal öppnades, har den alltmera tilltagande trafiken, på det mest ovedersägliga sätt ådagalagt behofvet af en bättre kommunikation.
Oberäknadt den långa och svåra vägen, och dess tillstängande under nära hälften af året, är rörelsen under den återstående delen så liflig att den fördröjer farten, i det fartygen stundom länge nog nödgas vänta pä hvarandra vid passagen genom slussarne.
Då jernvägarne såsom kommunikationsmedel började ådraga sig den uppmärksamhet, som tillförene uteslutande egnades åt vattenkommunikationer, insåg man äfveu här deras företräde, och redan för nära 20 år tillbaka, innan ännu fråga uppstått om större jernvägar någor annorstädes i vårt land, framställdes förslag om anläggande af en jernväg emellan dessa städer, hvartill plan och kostnadsförslag upprättades år 1846.
Men då kort derefter tanken uppstod på anläggande af stambanor för Statens räkning och Göteborg dervid utsågs till utgångspunkt, måste denna plan tystna för det större intresse, som omfattade detta storartade förslag.
Då, på Kongl. Maj:ts förslag, Rikets Ständer beslöto anläggande af stambanor på Statens bekostnad, uttalades redan den åsigt att understöd borde lemnäs till bibanor för befordrande af rörelsen på stambanorna.
Rigtigheten häraf är uppenbar.
Utan dessa bibanor kunna stambanorna, särdeles då dessa här anlades midt i landet, och utan egentligt afseende på den närvarande kommerciela rörelsen, icke gagna mera än deras närmaste grannskap.
Medelst bibanorna åter utsträckas deras verksamhet äfven till aflägsnare bygder.
Mera måhända än någor annorstädes visar detta förhållande sig i Westergötland, som, ehuru genomskuret af vestra stambanan, icke på långt när af densamma har den nytta, eller åt densamma lemnar den trafik, som denna rika och idoga bygd borde åstadkomma om den understödjes af bibanor.
Resultaterna af trafiken på dessa stambanor, som hittills utöfver trafik-kostnaderna lemna endast omkring 1J procent af anläggningskostnaden, innebära också en uppmaning till Rikets Ständer att, medelst befordrande af bibanor, öka rörelsen.
Genom att åt de för detta ändamål bildade bolag låna sin kredit, ådrager sig Staten icke någon utgift, då den af bolagen uppbär ränta å de medel som utlånas; men den bereder sig mångfaldigt ökade inkomster, först genom transport från import-orten af alla ef - 460 Motioner kos Ridder skåpet och Adeln 1862.
N:o 178. fgkter för jernvägens anläggning, uppgående till en icke obetydlig procent af lånebeloppet, och vidare genom den ökade trafik, som bibanan för ali framtid bereder åt stambanan.
På venstra sidan om den till Göteborg gående vestra stambanan är med det af Rikets
Ständer vid sednaste riksdag beviljade låne-understöd en sådan bibana redan under anläggning, från Borås till Herrljunga.
En annan grenbana på samma sida om stambanan är redan till en del öppnad genomj den från Falköping till Jönköping gående södra stambanan.
Men på högra sidan om stambanan saknas ännu någon bibana; och denna trakt, måhända den bördigaste af Westergötland, har, till följd häraf, föga eller intet gagn af stambanan, och bidrager icke på långt när såsom man bort kunna påräkna, till trafiken å densamma.
Man antager i allmänhet 3 mil såsom den yttersta gräns inom hvilken jernvägar utsträcka sin verksamhet.
Såväl Wenersborg som Lidköping, för närvarande Westergötlands betydligaste handelsorter, äfvensom den emellan dessa städer belägna rika landsort, äro belägna på ett afstånd af ända till 6 mil och mera från jernväg, och hafva således deraf intet gagn.