Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
De anmärkningar och anföranden, sora i afseende på samma Betänkande blifvit framställde, kunna hufvudsakligen hänföras till följande:
Att ändamålet med EgodelningsRätters inrättande , eller att Skiftesmålen må blifva med skyndsamhet och med minsta möjliga kostnad behandlade af Domare, som, jemte Lagkunskap ega nödig kännedom i Landthushållningen, icke skulle vinnas genom Utskottens förslag, det Ordföranden i EgodelningsRätten utnämndes för ett visst district, och jemte Ledamöterne i Rätten, under åtnjutande af Tractamente och rese - LngUtskottcts Betänknndm. 37 kostnad, sammanträdde på stället, antingen saken fordrade besigtning eller ej, enär desse kostnader, då districtet vore större, skulle möjligen blifva så betydliga , att sådant på Skiftesverkets fortgång kunde hafva skadlig inflytelse: att en sådan person, som Utskotten föreslagit, till Ordförande i Rätten,^svårligen skulle vara allestädes att tillgå, eller vilja en sådan befattning sig åtaga: att det icke syntes lämpligt, att den ena
Domstolen pröfvade ett verkstäldt skifte, och den andra sedermera derå meddelade fastställelse, hvarvid äfvenledes, enär HäradsRätten bör utlåta sig, om skiftet är så beskaffadt, att det, enligt Författningarne, må kunna vinna fastställelse, tvänne.
Domstolar, i händelse af ändrings sökande häruti, komme att i första instancen handlägga likartade mål, hvilka sedermera på olika sätt finge fullföljas.
Till förekommande af dessa olägenheter föreslås :
Att ordinarie Domaren j orten, eller den HofRätten, i händelse af hans förfall, till EgodelningsDomare förordnar, må vara Ordförande i EgodelningsRätten.
Att EgodelningsRättens öfrige Ledamöter till ett antal af 2 eller 4 personer, utan afseende på stånd, väljas inom Häradet, ibland sådane män,, som i Landthushållningen äro kunnige.
Att denna Domstol, hvars beslut genom de fleste rösterne bestämdes,, sammanträder en gång hvarje ordinarie Ting, 38 Lagutskottets B et rink tt Uden. $ den dag
Domaren utsätter, för att hands lägga, och, om sig göra later, utan syri på stället afgöra alla anmäldte Skiftesärena der, och dermed gemenskap egande frågor, såsom angående skiftesplanen, delningsgrunden , egornes taxering, uifly tt— ning, ersättning för afsLådde uppodlade egor, stängsel skiftestagarne emellan, vatr tenafledningar ifrån sådane trakter, hvilka såsom odlingsbar jord blifvit utdelde, rå-r gångstvister m. fl. vid delningsförrättningarne uppkommande stridigheter, sorn på dess fortgång och ändamålsenliga verkställighet kunna hafva inflytelse, hvilka alla frågor i stadgad ordnipg skulle göras anhängig* Att Rättens Ordförande eller Ledamö-! ter vid desse sammanträden icke skulle af Parterne åtnjuta tractamente eller Rese-, - kostnad; men om saken till syn på stället utsattes, och hvilken då ofördröjeligen efter afslutadt Ting borde hållas, skulle med nämnde arfvodens erläggande, hvilka enligt Taxa borde utgå, efter Lag förhållas.
Alt om någon delegare, emellan de ordinarie Tingen begär EgodelningsRätters sammanträde för handläggning af ett anmäldt Skiftesärende, Domaren derom skyndsammeligen bör föranstalta; då med kostnaden dervid förhålles på samma sätt, Lagen rörande särskild te Ting stadgar, derest ej, för sakens afgörande, syn på stället vo-, ^e behöflig, och hvilket på Domarens pröfning beror, i hvilken händelse kostnaden^ LagVtskottms Brtänkandttt.
39 såsom i föregående punct sagdt är, utgöres.
Att för Målens behandling vid EgodelningsRätten, den i Lag vid HäradsRäbten stadgade Rättegångsordning må iakttagas; dock så att äreriderne icke finge uppehållas genom invändningar i Rättegången, hvilka deremot borde på en gång med hufvudsaken hos Kongl. Maj:t i Dess Högsta Domstol fullföljas.
Att EgodelningsRältens Ordförande och Ledamöter böra för tjensteförseelser dömmas i HofRält, dit EgodelningsRättens
Dombok, inom den tid och vid det angvar, Lagen rörande HäradsRätts Dombok Stadgar, bör insändas.
Härförutan har blifvit erindradt: att jru gällande Stadganden rörande Enskiften, icke böra ändras, enär de hittills medfört verkelig 113'tta, och några verkeliga olägenheter deraf icke kunnat anföras, samt att således
Domsrätten i sådane Mål borde hos Kongl. Majrts
Befallningshafvande bibehållas; hvaremot å andra sidan, HäradsRätt blifvit ansedd vara den enda rätta Domstol, att upptaga och afgöra EnskiftesMål, lika så väl som andra Jordatvister och eganderättsfrågor; dervid någre ansett besvär öfver sådane frågor böra directe i HofRätt fullföljas, men andre förmenat desamma lämpligast kunna igenom alla nu varande instancer fullföljas.
Hvad sålunda blifvit anmärkt och föreslaget, hafva Utskotten lill pröfning fö - 40 LagUtskottets Bitank anden. reliaft; oeh få nu i anledning deraf anföra, att då Utskotten, vid angifvande af sitt Betänkande tillstyrkte, att Domscätten i EnskiftesMål skulle skiljas ifrån Kongl.
Maj :ts Befallningshafvande och öfverlemnas till EgodelningsRättcr, underläto Utskotten icke att förut nied hvarandra jemföra de olägenheter och fördelar, sorn, å håda sidor, sig visade; men då Utskotten dervid utgingo ifrån den grundsats, att eganderättens helgd horde, såsom ett af Samhällsfördragets hufvudsakligaste vilkor, i första rummet alses, och att derefter fördelen af den oeconomiska anstalten först finge komma i beräkning, så funno Utskotteu, att EnskiftesMål, der samma eganderätt hvarje ögonblick måste komma i fråga, i anseende till sin natur, af sig sjeifve classificerade sig under rubriken rättsfrågor, oeh att de således borde af Domaren handläggas pcb pröfvas.
Hvarje sammanblandning af den judiciellä och dell administrativa magten, och af de ärender som dithora, borde, enligt Utskottens omdöme, så mycket som möjligt i en väl organiserad
Stat undvikas, lieldst då gränsorne voro så tydligen bestämda som i förevarande fall; och afskiljandet af dessa olikartade ärender har derföre äfven utgjort en väsendtlig förberedande åtgärd, vid utarbetandet af de förslag, som nyligen blifvit afgifne till StyrelseVerkens förbättrade organisation.
Dessa vigtiga skäl hade redan'
Varit tillräcklige, för att be - LngUtshouets Be:Urik,maen. 4* stämma Utskottens öfvertygelse rörande ifrågavarande omständighet; men äfven härförutan tillkommer, att Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, i anseende till sina många och flerfaldiga göromål, ofta äro hindrade att sjeifve bivista de Syner, hvilka understundom äro alldeles oundviklige för en säker pröfning af Enskiftes-förrättningarae, och hvarvid omkostnaderne, om ock Landshöfdingarnes öfrige göromål tilläto deras närvaro, skulle, synnerligen i händelse af Enskiftets aflägsenhet ifrån Residenset, blifva ganska betydliga.
Det följde således i ordningen för Utskotten, att föreslå en Auctoritét, åt hvilken EnskiftesMålcns handläggning kunde, i Kongl. Majrts Befallningshafvandés ställe, lämpeligen öfverlemnas, och att bestämma den Rättegångsordning, som dervid borde följas; och då Lag- och Ekonomiutskottens , vid sistförflutne Riksmöte, häröfver afgifne förslag icke allenast syntes hufvudsakligen uppfylla det -åsyftade, ändamålet, utan äfven vid samma Riksmöte vunnit Riksens Ständert bifall, tvekade Utskotten icke att tillstyrka dess antagande.
Sedan Utskotten sålunda redovist för grunderna till deras förut afgifne Betänkande, få Utskotten förklara, att de förblifva vid tillstyrkandet, det EnskiftesSrendernns behandling bör åt särskilt tillförordnade EgodelningsRättcr uppdragas; meli i afseende på dessa Domstolars -organisation, beskaffenheten af de ärender, 4* Lagutskottets Betänkandet!. sorn dera böra tillhöra, och den Rättegångsordning, som inom dem hör iagttagas , gå Utskotten nu att yttra sig, i synnerhet i anledning af de anmärkningar, en Ledamot inom Höglofl.
Ridderskapet och Adeln, Herr Danckwardt, Magnus., på sätt ofvan är upptaget, i dessa delar, gjort.
En af de hufvudsakeliga ändringar i förra Betänkandet, som Herr Danckwardt föreslagit, är den, att alla Skiftesärender, således frågor örn ej mindre Enskifte än Storskifte, med allt hvad dermed eger gemenskap, skulle af EgodelningsRätt ‘behandlas.
Utskotten gilla fullkomligt denna framställning, såsom ledande till enhet i behandlingen af dylika frågor, och så-! som ett närmande till den i Utskottens tanka nyttiga Författning, att Stadgnrne om Enskifte och Storskifte sammanfördes till eu enda allmän SkiftesFörordning.
I så måtto äro Utskotten likväl af skiljagtig tanka med Herr Danckwardtj att Utskotten icke tro, det Rättegångstvister böra tillhöra EgodelningsRätfens bepröfvande.
Sådane tvister äro rent af Rättsfrågor; några oeconomiska principer böra ej ligga lill grund för deras pröfning, och ett avvikande i dessa ämnen från den för tvister i allmänhet vanliga Rättegångsordningen är således icke af någon allmän oeconomisk angelägenhet påkallad.
Herr Danckwardts förslag, alt Ego(ielningsRältens
Ledamöter hvar för sig LagUtshotttts E-eninkanden.
43 skola ega lika rösträttighet med Ordföranden, synes Utskotten också förtjena uppmärksamhet.
Uli skiftes frågor, hvilka till siu natur äro af delad eeconoinisk och juridisk beskaffenhet, fordras hos Domaren ej mindre oeconomiska än juridiska insigter.
De förstnämnde äro onekeligen de lnifvudsakligasle, och vid sådant förhållande, synas de Ledamöter, som skola anses egentligen besitta de oeconomiska insigterne i ämnet, böra ega åtminstone lika rösträttighet hvar för sig, sorn Ordföranden, hvilken vakar deröfver, att juridiska former ej blifva åsidosatte.
För öfrigt står Herr Danckwardts förslag i denna del i öfverensstämmelse med den princip, som fordrar, att oeconamiskt sakkunnige män och ej ensamt Jurister, böra vara Domare i den Rätt, som behandlar egodelningsfrågor.
Om Domhnfvanden i HäradsRätt, på sätt Herr Danckwardt föreslagit, derjemte blifver Ordförande i EgodelningsRätt, upphörer dermed den fruktan man hyst, att i brist på nödige Löne-anslag, nämnde Ordförande-beställningar ej skulle kunna med värdige personer besättas.
På dessa skäl, och då Utskotten icke torde behöfva vitsorda nyttan deraf, att EgodelningsRätlens
Ledamöter blifva valde af iunevånarne i den ort, hvarest de skola utöfva deras kall: ej eller att Besvär öfver EgodelningsRätts Beslut a 11 föres omedelbarligen hos Kongl. Mnj:t, med (leie 44 * LuglJtskotttts
Bit inbunden. reglementariska stadganden, som bär ne. dan'skola upptagas, få Utskotten, med ändring i deras förra Betänkande i detta ämne, och med hufvudsakligt instämmande i de af Herr Danckwardt uppgifne grunder, vördsamt tillstyrka Riksens Höglofl.
Ständer till den underdåniga anhållan hos Kongl. Majrt, att i den LandtmäteriFörordning, hvilken, enligt Kongl. Majrts vid Riksdagens början lill Riksens Ständer afgifna Nådiga Berättelse, är under utarbetning, mätte, i afseende på de Domstolar, som med Skiftes-ärenderne komma att sig befatta, stadgas följande: 1:0
Alla frågor om delning af jord, så i Enskifte som Storskifte, med alla dermed gemenskap egande ämnen , såsom angående planläggningen, delningsgrunden, egörnes taxering, utflyttning, ersättning för afstådde uppodlade egor, stängsel skiftestagare emellan, och vattenafledningar ifrån sådane trakter, hvilka såsom odlingsbar jord blifvit utdelde, skola upptagas af EgodelningsRätt, såsom förste Domstol. 2:0
Dorah afvaliden- i BäradsRätt är Ordförande i EgodelningsRätten. 3:o Till Ledamöter väljas inom hvarje Härad inför HäradsRätten derstädes, genom SockenDeputerade, utan afseende på stånd, sex i Landthushållningen kunnige och inom Häradet bofaste Män, hvarvid rösterne efter hemmantalet beräknas; dock vare Rätten Domför, då, utom Ordföranden, tre i Rätlön sitta, och må ej jlera LagUtskotttts BttnnknndtH> 45 ån sistnämnde antal tillkallas, då Syn på stället ske skall. 4:o
Vid besluten eger hvarje af Ledamöterne lika röst med Ordföranden, dock blifver hans mening, i händelse af lika röster, gällande. 5:o EgodelningsRätten sammanträder en gång vid hvarje ordinarie HäradsTing, å den dag
Domhafvanden utsätter, för att handlägga och afgöra alla på dess åtgärd beroende Mål, hvilka utan Syn på stället kuuna afgÖras. 6:0
Är Syn af nöden, förordne Rätten derom genast, och hålle den ofördröjeligen efter slutadt Ting, eller så fort årstiden det medgifver.
Äskar någon EgodelningsRättens sammanträde emellan de ordinarie Tingen, må sådant ej vägras, utan varde sammanträdet, genom Ordförandens försorg, ofördröjeligen utsatt. 7:0 I afseende på Måls anhängiggÖrande och behandling vid EgodelningsRätt, gälle samma ordning, som för Enskiftes-ärendernas behandling hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande hittills varit stadgad.
Besvär öfver Rättens Beslut anföras hos Kongl. Maj:t i Dess JustitiaeRevisions Expedition, och Besvär öfver invändningar i Rättegången må ej annorlunda, än med liufvudsaken fullföljas. 8:0
För sådane sammanträden, hvilka hållas vid ordinarie Tingen niute EgodelningsRättens Ordförande och Ledamöter ingen ersättning af Parterne.
Men då 46 LngUtskottets Betänkandet!.
Syn på stället måste ske, håfve Ordförande och Ledamöter rätt, att, såsom vid HäradsSyneRätt, uppbära dag-tractamente och ersättning för resekostnad; och vid de urtima sammanträden, hvarom här ofvan i 6:te punclen är nämnd t j gälle hvad om resekostnad och dag-tractamente vid urtima HäradsTing sagdt är. 9:0 För Protocoll och Utslag ege Ordföranden uppbära lösen till lika belopp, som för HäradsRätt finnes stadgadt. 10:0 EgodelningsRättens Ordförande och Ledamöter stånde för tjenstefel till ansvar inför HofRätt, dit äfven EgodelningsRättens
Dombok bor, inom den lid och vid det ansvar för IläradsRätts
Dombok stadgadt finnes, insändas.
Hvilket dock allt till Riksens HöglofL Ständers egen piöfning vördsamt öfverlemnasi Stockholm den i5 November j823j Nio ijåfb Ankom d; 22 Nov; i823; t Riksens Högloft.
Ständers Lag- samt Allmänna Besvärs och EkonomiXJtskotts förnyade Utlåta lide, rötande LagUtskottts BeiHnkettdtii. 47 frågan om offentlighet vid RiksStåndens öfver läggningar.
. Sedan Lag- samt Allmänna Besvärsocli EkonomiUtskotten uti afgifvet gemensamt Betänkande N:o i35, anfört de grunder och skäl, i stöd af hvilka Utskotten ansett sig icke kunna till hufvudsaklig pröfning upplaga och behandla dell från alla 4 RiksStånden, till följe af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse af den 16 sisth Maji, remitterade frågan om offentlighet vid RiksSlåndens öfverläggningar, hafva Riksens Höglofl.
Ständer öfver denna.
Utskottens åtgärd behagat meddela* deras beslut, genom följande ProtocollsUtdrag, nemligen: v.o jFrån Höglofl.
Ridder sk. och Adeln-, Sorn, under åberopande af dess den 2.3 sisth Maji meddelade Remiss, funnit för godt återförvisa målet till Utskotten, med förständigande att, i följd af nyssnämnde Remiss, samt hvad Riksdagsordningen uti 33 och sista Momentet af 34 §• stadgar, ofördröjligen med Utlåtande i hufvudsakeii till RiksStånden inkomma. 2:0 Från Högv.
PresteStåndeti Hvilket, enär inom detsamma några frågor uti detta ämne icke varit väckte, 48. - LagUtshottits Betånkanien, ej ansett af nöden vara, att om sjelfva sa» len något besluta, halclst Ståndet, som 1 den Kongl. Skrifvelsen igenkänner ett förnyadt bevis af Kongl. Maj:ts Nådiga omsorg för Grundlagarnes helgd, icke finner densamma innefatta någon Proposition, utan endast ett Nådigt tillkännagifvaiide, att, i händelse Riksens Ständer skulle
Öfverenskomma om publicitet vid deras öfverläggningar, Kongl. Maj:t emot sjelfva saken icke bär något att invända, utan vill blott, att den Lag, sorn till ordningens bibehållande i sådant fall ovilkorligen bör upprättas, skall Kongl. Maj:ts pröfning och bifall underställas, i. följd hvaraf Ståndet lagt Utskottens Betänkande till Handlin» gnriie, y.o Från Vällofi. B or gare Ståndet i Sorn, under åberopande af dess deil 27 sisth Maji meddelade Remiss och förnyande af den Utskotten då tillika gifne underrättelse, att Ståndet redan förut beslutit offentlighet vid sina sammanträden, på vilkor som de af Ståndet fastställde och jemväl till Utskotten öfverlernnade reglementariska föreskrifter innehålla, funnit för godt återförvisa målet till Utskotten, med förständigande till dem att, i följd af den erhållna Remissen, samt hvad Riksdagsordningen uti dess 34 och sista Morh ente t af Lagutskottet!
BetHtikanätn. 49 af dess 34.‘de §. stadgar och förmår, ofördröjligen inkomma med Utlåtande i hufvudsaken och förslag till de stadganden, som i afseende på offentlighet vid RiksStåndens öfverläggningar kunna erfordras. 4:0 Frän Hederv.
BondeStåndet:
Med tillkänliagifvande, alt, som Ståndet redan den 21 sisth Febr. förklarat publicitet vid Ståndets Sessioner denna Riksdag icke ega runi, och nu finnér betänkligt att, i fråga om en föreskrift, den der icke förr, än vid nästa Riksdag skulle till verkställighet kunna befordras, lägga något band på kommande Ständers rättighet att i ämnet vidtaga den åtgärd, som då kan finnas lämplig, har Ståndet ansett sig, för det närvarande icke kunna ofvannämnde redan tagne baslut frånträda, vid hvilket förhållande den hos Utskotten förekomne fråga om deras mer eller mindre behörighet att ärendet handlägga, således försvinner.
Vid profning af hvad sålunda blifvit tillgjordt och beslutadt, har hos Ekonomiutskottet i Öfvervägande kommit: att 2:ne Stånd, nemligen Höglofl.
Riclderskapet och Adeln samt Vällofh BorgareStåndet ogillat Betänkandet och återförvisat Målet, med förständigande till Utskotten att i liufvud - Tredje Bandets sednare Afdeln. 4 50 Lagutskottets BetAuknnden. saken sig ullåta; hvaremot de arne öfrige RiksStånden vid Utskottens åtgärd låtit bero, enär Högv, PresteStåndet lagt Belänkandet till Handlingarne, och Hederv.
BondeStåndet ansett frågan i närvarande skick kunna förfalla; och alldenstund, med tillämpning till detta fall, RiksdagsOrdningens 44 §• uttryckligen föreskrifver, ”att om de fleste Riks Ständ icke är o ense under hvilket Utskott de anse ett sålunda återlemnadt
Mål höra, eller om 2 Ständ stadna emot 2 ^ ConstitutionsUtskottet bör afgöra hvarthän
Målet skall förvisas finnér Ekonomiutskottet, med fästadt afseende på angelägenheten och vigten deraf, att stadgade former varde iakttagne, så att ärenderne icke förekomma till pröfning i annan väg, än den som Lagarne anvisa, sig för sin del icke kunna, i sakens nuvarande skick, upptaga denna fråga; hvadan Utskottet får vördsamt anmäla detta förhållande hos Riksens Höglo!!.
Ständer, hvilka det lärer tillkomma, i följd deraf vidtaga den åtgärd med delta Mål, som , Riksens Högloft.
Ständer pröfva med Grundlagen enlig.
Lagutskottet finner sig för sin del höra fästa Riksens Högloft.
Ständers uppmärksamhet „ att då dess
Utlåtande i detta ämne endast bör innefatta förslag till Straffbestämmelser för öfvérlrädelser. af det Reglemente, som vid offentlighetens utöfning borde följas, men något förslag till ett så beskaffadt för RiksStånden gemensamt He - lag Läjfconrtj Bttånkanae>\ 51 glemente ännu icke blifvit uppgjordt, är Utskottet ej mera nu, än förra gången, då detta ärende hos Utskotten förevarit, i dlfälle att något hufvudsakligt Utlåtande afgifva.
Hvad Utskotten sålunda, hvar för sig andragit, underställes härmedelst vördsamt Riksens Högloft.
Ankom den 22 Nov. i8a3.
Ständers Lag- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskotts Betänkande öfver RiksdagsFulhnngtigarne fran Östergöthland, Anders Joachn/issons, Anders Anderssons, A. F. Pehrsson, Anders Nilssons, Lars Lidmans, Måns Danielssons , Jåns Isacssons, Olof Carlssons och Olof Olofssons Memorialer, angående Arbets- och Correct i anslin åt t ningen : Wadstena.
BondcStåndet ingifvet, till Lagutskottet remitteradt Me - 52 LågVtskatttts Betifnkandot. morial, hafva ofvannärnnde RiksdagsFullmägtige andragit, att ehuru ädel afsigten är med det uti Wadstena Stad inrättade Corrections- eller förbättringshus, att återföra de fallne till dygdige och nyttige Medlemmar för Samhället, så synes likväl detta ändamål vara förfeladt genom deras blandning med sådane ihärdige och illistige hofvar, sorn möjligen aldrig kunna förbättras, och derigenom att oaktadt all möjlig vaksamhet vid deras vård, deras säkra frånvarande pä det stället, efter hvad erfarenheten visat, icke kunnat vinnas, utan ej sällan flere eller färre fått tillfälle att rymma och förnyat sine vanartige yrken, samt satt hela orten i fara och bekymmer, af hvilka anledningar den önskan blifvit framställd, att sådane som begått tjufnadseller andre neslige brott icke vidare blefvo försände till detta ställe, emedan sjelfva inrättningen och localen der icke skall vara af sådan beskaffenhet, att rymmande kan förekommas, utan att de fördes på någon af Rikets, fästningar, der deras förvarande vore mera möjligt.
Äfvensom att sådane som försökt att rymma från denna förbättringsanstalt, genast efter ertappandet också fördes på fästning; ochharRiksdagsFullmäktigen Olof Carlsson uti ett sedermera ingifvet Memorial, som till Lagsamt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskotten blifvit remitteradt, såsom tillägg till förstnämnde Memorial, föreslagit att hos Kongl. Maj:t underdånig anhållan gö - LagUtskottets Bttänkandtn•
53 res om ett sådant Reglemente för Wadstena Correctionslnrättning, att dehsamma icke måtte komma att förvandlas till ett förvaringsställe för oförbätterlige, förhärdade hofvar, hvilkas rätta plats synes vara Rikets fästningar, emedan icke på andra ställen deras afhållande från rymning är möjligt, heldst östergöthland i annat fall skall vara att beklaga framför alla andra Landsorter, emedan ingenstädes utom der finnes en mängd brottslingar från fremmande Orter hopsamlad, utan nödig trygghet mot tillfällen till rymning.
Med instämmande i de åsigter, sojn. grundlagt framställningen i detta ämne, hafva Utskotten funnit sig ega anledning att erkänna behofvet af en förändrad organisation af Wadstena Correctionslnrättning; hvadan Utskotten tillstyrka, det Riksens Högloft.
Ständer genom underdånig Skrifvelse hos Kongl.
Majit anhålla, att sådane åtgärder och förbättringar med nämnde Correctionslnrättning måtte vidtagas, hvarigenom densamma måtte på ett mera tillfredsställande sätt kunna uppfylla det dermed åsyftade ändamål, hvilket, enligt Utskottens tanka, säkrast skall inträffa, om dervid till föresyn tages de i andra Länder, särdeles i Norra Amerika, varande Inrättningar af samma slag.
Stockholm den 21 November 1823. 54 Lagutskottet:
N:o 240, Ankom d. 22 Nov, 1823.
Utlåtande i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande N.o 203, ofver Kongl Maj-.ts Nådiga Broposition angående vidtagande af ytterligare anstalt till förekommande af fångars flygt.
Då Utskottets berörde Betänkande blifvit föredraget hos Högv.
PresteStåndet hafva följande anmärkningar deremot blifvit afgifne: af Herr Doctor Thyselius', att han ansåg Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition böra bifallas med de af Utskottets Ordförande föreslagne inskränkningar, deruti Herrar Professorerne Fröberg och Bexell samt Prosten Hasselroth instämt, med tillägg att den mildhetsprincip, hvarefter brottslingar nu behandlas, är i flere afseenden skadelig, och kan äfven leda till våda för allmän och enskild säkerhet; och har, i anledning af den anmärkning en Ledamot inom det Högv.
Ståndet gjort om vådan att, på sätt de föregående
Ta larne åsyfta, åt en fångvaktare lemna rättigheten att skjuta på en fånge, Herr Professor Fröberg erinrat,' att ehuru missbruk i detta, som andra fall kunna ega rum, trodde Herr Professorn La^Utskottets Betänk anden.
55 dock, alt de högst sällan skulle inträffa, äfvensom han hoppades, det rättigheten att skjuta på en missgerningsman, som söker taga flygten, icke ofta skall komma att anväudas, enär blotta kännedomen att denna rättighet är vaktkarl och fångvaktare lemnad, skall afhålla från rymningsförsök, och Herr Professorn i alla fall vore öfvertygad, att missbruken hädanefter icke skola vara mera att befara än hitintills, då de som nu hafva uppsigt öfver fångtransporter äro beväpnade åtminstone med sabel, och man ej eger exempel, att desse vapen blifvit använde; hvaruti Herr Prosten Anjou instämt, med tillägg att den rättighet, hvarom fråga nu är, ehuru icke i Lagen bestämdt uttryckt, dock måtte ega rum, emedan FångGevaldigernes vapen annars skulle vara utan allt ändamål. —•