Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Stadgandet i 207 §. 5 morn,, att utassigneringar och afbetälningar få, i mon af behof och lägenhet, Verkställas,, dock alltid åt tal af jemna 100 R:dr, mäste vara tillkommet, för att afböja, hvad motionären nu synes åsyfta, att tillvägabringa, eller möjligheten för en Hypotheks-förening att bereda åt sina assignationer enahanda egenskap af gångbarhet i allmänna penninge-rörelsen, sorn tillkommer såkallade crreditsedlar,, hvilka icke få af Hypotheks-förem-ngar utgifvas.
Utskottet, sorn finner berörde föreskrift vara på goda skäl grundad, bar desto mindre anledning deruti tillstyrka någon förändring, sorn crediti v-rörelsen är alldeles olika med den private personer förunnade assignerings-rörelse på Banken, och creditivhafvarne förthy ej. böra åtnjuta samma* rättigheter,, som* desse* senare. Banco-Utshottets Utlåtande Av o g 3.
Då Utskottet således anser någon ändring i ofvanåberopade 5 morn» icke böra ega ruin, torde, såsom följd deraf, de påföljande 6 och S rao^ mentén ej eller kunna, såsom motionären föreslagit, från de reglementarisk;! föreskrifterne uteslutas.
Beträffande åter den föreslagne ändringen af 2 oeh 3 momen lent uti Banco-Reglementets 208 §. och hvilka innehålla: "Moni. 2.
Skulle kommande Ständer besluta upphörandet af Cassacrediliv åt desse föreningar, åligger det den Hypotheks-förening, sorn creditiv erhållit, att, sex månader efter erhållen del af ett sådant Rikets Ständers beslut, hafva sin skuld till Banken inbetalt.” ”Morn. 3.
Uppsa ges Hypotheks-förening' meddeladt Cassa-creditvv af B'aneo-fullmägtige, emedan de finna Bankens ställning det fördra, leder sådant till den påföljd, att skulden senast inom nio månader derefter skall varda till Banken liqviderad ; men sker uppsägning ur det skäl, att creclilivet blifvit af Hypotheks-föreningen missbrukadt, skall detsamma sex månader efter uppsägningen vara till fullo inbetaldt; oell kan ej någon Hypotheks-förening, hvilken sålunda gjort sig creditiv-rättigheten förlustig* nytt creditiv undfå, utan Rikets Ständers eget ompröfvande och bifall;’’ Så svnes det Utskottet, som billigheten talade för den förändring uti desse föreskrifter, att tiden, inom hvilken Hypotheks-förening bör återbetala den å crediti vet d ragne summa, borde vara lika i de begge fall, då antingen kommande Ständer besluta upphörandet af ett erhållet creditiv, eller Btinco-fullmägtige uppsäga detsamma, emedan Bankens ställning det fordrar; och då uti denna senare händelse tiden, inom hvilken återbetalningen af skulden bör vara verkställd, är bestämd till nio månader,, tror Utskottet, att tiden för en sådan återbetalning i förra fallet, bör dertill utsträckas.
Deremot har Utskottet icke funnit skäl för borttagande eller förändring af aldra' alternativet i 3:dje momentet.
Slutligen och i afseende på motionärens förslag, att de säkerhetsbandlingar, sorn af Skånska Hypotheks-föreningen afiemnas för beviljadt Cassa-creditiv, mätte få i Rikets Ständers Låne-Contoir i Malmö deponeras,, har Utskottet icke kunnat detsamma understödja, enär Banco-fullmägtige, hvilkas utlåtande häröfver Utskottet infordrat, hos Utskottet förmält,, det de ieke funné lämpligt, att
Bunco-styrelsen från sig öfverläte vården oeb förvarandet af säkerhetsbandlingarne för de lane- eller creditiv-förstraekningar, sorn af Bankens egne medel utgå; samt att dessutom mot förslaget forekomme, att granskningen utaf handlingar af ifrågavarande beskaffenhet. Banco-Utshottets Utlåtande N:o 9 4. samt den i samband dermed varande bevakning, i fall sådan skulle erfordras, icke kunde anförlros ensamt åt Banco-Ombudet vid Låne-Contoirel, och att Directionens öfrige
Ledamöter icke gerna kunde besvaras med detta serskilda, från deras egentliga befattning alldeles skiljda, uppdrag, utan vore det med Bankens säkerhet närmast förenligt, att sådane handlingar granskades af de tjenstemän inom Banco-Verket, hvilka hafva till daglig sysselsättning att granska lika beskaffade handlingar och deruti måste anses ega nödiga insigter och bepröfvad erfarenhet.
På grund af hvad Utskottet sålunda anfört, får Utskottet afstyrka bifall till Herr C.
Hallenborgs ofvanberörde motion; men, af anledning, Utskottet bär ofvan uppgifvit, har Utskottet, i sammanhang härmed och med föranledande af nämnde motion, velat hos Ilikets Ständer hemställa, att tiden, inom hvilken Hypotheks-förening, som creditiv erhållit, skall till Banken inbetala sin skuld, måtte i det fall, som omförmäles uti ofvanåberopade mom. 2 af Banco Reglementets 208 §., utsträckas från sex, såsom nu stadgadt är, till nio månader, efter erhållen del af det Rikets Ständers beslut, sorn innefattar upphörandet af dess erhållne Cassacreditiv.
'Ank. till Exp, Utsk, den 17 September, il. ; 2 .e, m..
Utlåtande, i anledning af Herr Rosenblads, B., motion om Creditiv från Rikets Ständers Bank ät PrivatB anker.
Uti en af Herr Rosenblad, B., väckt, samt af Högloft.
Ridderskapet och Adeln till Utskottets behandling remitterad motion, har Herr Rosenblad, uppå anförde skäl, föreslagit, att under för öfrigt samma vilkor, som uti 2o5, 206, 207 och 208 §§. af 1835 års Banco-Reglemente för Ilypotheks-föreningar äro föreskrifne, Banco-Fullmägtige må berättigas att åt PrivatBanker bevilja creditiv, dock icke åt någon Privat-Bank till större be - Banco-Utslcottes Utlåtande N:o c)4> lopp, än högst 3oo,ooo R:dr Banco, samt under iakttagande af följande serskildta vilkor, nemligen: 1:0 att creditivet beviljas för högst ett år, dock med rätt för Bancofullmägtige att kunna det förnya; 2:0 att det åligger den Privat-Bank, som sig af en sådan creditiv1 ätt begagnar att, så snart anvisning derå drages, under hvarje påföljande månad och intilldess det begagnade creditivet blifvit till fullo godtgjordt, minska sin lånerörelse med minst en tiondedel af det begagnade creditivets belopp; 3:o att den Privat-Bank, som erhåller creditiv-rätt i Rikets Ständers Bank, förbinder sig att hvarje vecka meddela den Afdelning af RiketsStänders Banks Discontrörelse, till hvilken den ort hörer, inom hvilken PrivatBankens egentliga lånerörelse eger rum, underrättelse om alla beviljade, omsatte eller infriade lån, hvaremot samma Privat-Bank, om den så önskar, berättigas att erhålla ett lika meddelande från vederbörande BancoBiscont eller Låne-Contoir, dock under vilkor, att Privat-Bank-Directionen, i afseende på desse meddelanden eller adviseringar, underkastar sig och Privat-Bankernes tjenstemän samma skyldighet till tystlåtenhet, som åligger Banco-Discont- och Låne-Contoirs-Directionerne.
I anledning af denna motion, är, vid remissen deraf, inom Höglofl.
Ridderskapet och Adeln, anmärkt, att den grundsatis, som vid 1828— i83o årens Riksdag gjorde sig gällande, eller att, i samma nion, man vore angelägen att göra Stats-Banken, i afseende på dess sedelutgifning, så säker som möjligt, man äfven borde förekomma dess inblandning med credit-systemet i Riket, komme att öfvergifvas för den händelse, PrivatBankerne erhölle rättighet att i Stats-Banken undfå Cassa-creditiv; att, sedan Stats-Banken, trötts all den farhåga, som egde rum före år i83o, visat sig kunna vidmagthålla myntet vid sitt värde, Rikets Ständer icke borde antaga något nytt förslag, som kunde i ringaste mon rubba delta tillstånd; att sinnena borde lemnäs i fred, åtminstone en Riksdag, så att man måtte blifva fullkomligt säker, att den realisation, som blifvit gjord, kan ega bestånd; samt att Priyat-Bankernes
Directioner icke skulle, utan högsta nödfall, begagna sig af ett sådant bistånd, Herr Rosenblad uti berörde motion föreslagit, i synnerhet med det dervid fästade vilkor, att nemligen indraga 10 proc. af deras lånerörelse, hvilket förbehåll vore alltför svårt, då den Privat-Bank, som på sådane vilkor begagnade creditiv i Banken, skulle i och med detsamma förlora crediten.
JBanco-TJtsTcotlets Utlåtande Nio g 5.
Utskottet, som helt och hållet instämmer i åtskillige af de emot ifrågavarande förslag framstaild-e anmärkningar, anser, äfven för sin del, Rikets Ständer, serdeles under nuvarande förhållanden, höra, så vidt möjligt är, förekomma all sammanblandning af Rikets Ständers Banks och de enskilde Bankernes penninge-rörelse.
Framför allt synes Rikets Ständer böra sorgfälligt undvika säd ane åtgärder och beslut, till följd hvaraf sistnämnde Banker skulle, till större eller mindre de), komma alt grunda sin rörelse på låne-understöd från Rikets Ständers Bank.
Utskottet förmodar för öfrigt, att, så vida de enskilde Bankerne hädanefter komma att förvaitas med samma försigtighet och omsorg som hitintills, desamma kunna umbära allt serskildt biträde från Stats-Bankens sida, helst de derförutan förmått ej allenast bilda sig och bereda icke obetydlig vinst åt vederbörande delegare, utan äfven förvärfva ett tilltagande allmänt förtroende.
Vid sådant förhållande betviflar
Utskottet så mycket mera, att de enskilda Banker, hvilka fortfarande inskränka sin rörelse och verksamhet inom den af behofvet och försigtigheten utstakade gräns, skola vilja underkasta s;g alla de vilkor och controller, hvilka måste vara oskiljagtigt förenade med försträckningar af ifrågavarande beskaffenhet, sorn det visat sig, att dylika Banker kunnat, utan svårighet, på utländsk ort erhålla creditiv-biträde.
Med afseende å hvad sålunda häremot förekommit och enär nuvarande enskilda Bankers organisation och rörelse icke grunda sig på någon i stadgad ordning tillkommen, ehuru för dem, enligt hvad Rikets Ständer vid sista Riksdag förklarade, högst nödvändig lagstiftning, finner Utskottet sig icke kunna annat än afstyrka Rikets Ständers bifall till ofvan omförmälde förslag.
Stockholm den September 1840.
N:o 05.
Ank. till Exp» Utsk. den 17 September, kl» 2 e. m.
Utlåtande öfver väckta frågor om af sättande utaf en fond i Rikets Ständers Bank, att användas till lån mot pant af ritorr Spanmål.
Tili Utskottet laar Ridderskapet och Adeln remitterat en af Friherre von Kroenter, Robert, väckt motion, deruti anföres, alt den stora olikheten - Sanco-Utsioltets Utlåtande, JY:o 96. *7 ten i prisen för spanmål af samma skörd, som skall råda på ofika lider af året, jemte den ej sällan inträffande svårigheten att för hvad pris som helst kunna afyttra sin vara, högst ofördelagtigt inverkade på jordbrukarens stallning; att den, som hade förlags-capilal, häraf ej lede, emedan han kunde upplägga sin säd och ej behöfde sälja den förr, än en gynnsam conjunctur inträffade, men alt den obemedlade jordbrukaren, som måste lefva för året, af årets tillgångar icke kunde afvakta den tjenligasle tiden för försäljningen, utan vore nödsakad att sälja på bestämd tid, när penningar behöfdes lill Krono-utskylder och andra nödvändiga utgifter, om än prisen då vore som aldra lägst, hvarigenom hans tillgångar förknappades, någon gång till den grad, att han genast på hösten måste, för att sammanbringa den behöflige summan, tillgripa äfven det spanmåls-förråd , som vore beräknadt för lifsuppehälle under året, och hvaraf följden blefve, alt bristen måste återköpas frampå sommaren, för vida högre jaris; att delta menliga förhållande väl skulle till betydlig del afhjelpas, om en oföränderlig tull bestämdes för inkommande spanmål, och till följd deraf en ordentlig spanmålshandel finge uppkomma, men att, då en sådan tull icke nu funnes, och, 0111 äfven stadgandet derom icke länge uteblefve, spanmålshandel icke genast vore med detsamma i gång, utan uppkomme blott småningom såsom en följd af ändrade förhållanden, det syntes motionären, som vore någon serskildt anstalt till hjelp för landtmannen i detta fall för närvarande af behofvet påkallad; och hade motionären fördenskull föreslagit: ”1:0
En summa af minst 5oo,ooo R:dr B:co afsättes i Rikets Ständers Bank, till lån åt jordbrukare, mot pant af spanmål och 3 procents ränta, för år räknadt. 2:0 Utlåningen och lånens indrifvande besörjes af Länens HushållningsSällskapers Förvaltnings-Utskott, hvilka ega att, mot deras Ledamöters solidariska ansvarighet, efter hand i råön af behofvet uttaga i runda summor så stor del af besagde summa, som efter en billig, en gång för alla bestämd, fördelning, kan belöpa sig på hvarje Län; äfvensom de förpligtas att sända medlen tillbaka till Banken, så snart de åter inflyta. 3:o
Den, som begär lån, bör lill Förvaltnings-Utskoltet aflemna en skriftlig försäkran af 2:ne trovärdige och vederhäftige män af sina grannar, hvilka icke allenast intyga, att han eger hos sig inneliggande det uppgifne £i/i. till R.
Prot. 1810, 6 Sami. 1 Af.h 27 Haft. 3 Banco-Ut slottets Utlåtande, JY:o 96. beloppet af spanmål, utan äfven gå i borgen, för att denna spanmål, som fortfarande kommer att blifva under egarens vård, icke afyttras, utan att skulden, senast 14 dagar efter försäljningen, blir betald, vid äfventyr för borgesmännen, alt annars bäfta för lånet, såsom för egen skuld. 4:o Som Förvaltnings-Utskoltet ikläder sig bela ansvarigbeten bos Banken, så eger det också ensamt att pröfva den erbjudna borgens antaglighet. 5:o
Länen beviljas på högst 6 månader och till |:delar af spanmålens värde, men ej åt någon person till högre belopp, än som motsvarar 100 tunnor. 6:0
Räntan beräknas efter 4 procent för året, hvaraf 3 procent tillfalla Banken och en procent användes till nödiga utgifter i och för lånerörelsen, samt till fyllnad i Bankens ränta, när smärre summor blifva någon tid liggande ofrugtbara hos Förvaltnings-Ut«kottet. 7:0
För att fästa uppmärksamheten på nyttan och vigten af spanmålens torkning, hvarförutan den icke kan bli någon egentlig handelsvara, stadgas, att lånen lemnäs företrädesvis till dem, som ega rior eller på annat sätt torkad spanmål.’r Hvarförutan Utskottet från Hedervärda Bonde-Ståndet emottagit en af Riksdags-fullmägtigen Anders Larsson från Upsala Län väckt motion, innefattande det förslag, att, utur Rikets Ständers Bank, lån måtte beviljas emot 3 procents ränta samt pant af ritorr, afradsgild säd, och alt beloppet af slika lån måtte bestämmas till hälften eller högst två tredjedelar af sädens markegångsvärde; såsom skäl för hvilket förslag motionären anfört, att, genom ett slikt stadgande, en ordentlig spanmålshandel skulle kunna befrämjas samt fäderneslandet såmedelst under missväxtår blifva mindre beroende af utländningen; att bränvins-bränningen otvifvelagtigt skulle, genom de högre och jemnare prisen å spanmåten märkligen minskas samt controllen öfver denna tillverkning blifva lättare och varan fördyras till hela nationens nytta.
Utskottet har noga öfvervägat, hvad ej mindre berördemotioner, än äfven de i anledning af den förstnämnde motionen inom Ridderskapet och Ådeln afgifne, till Utskottet remitterade yttranden, innehålla; och hvad först Herr Friherre Krcemers förslag serskildt angår, så synes det Utskottet, som skulle detsamma komma att i verkställigheten möta mångfaldiga svårigheter.
Det torde nemligen kunna för gifvet antagas, att högst få, om Banco-Utskottets Utlåtande, IS:o g6. *9 ens något Hushållnings-Sällskap skulle underkasta sig en sådan ansvarighet till Banken för lånemedlens återbetalning, Hr Frihtrren föreslagit, serdeles då man besinnar, dels omöjligheten för vederbörande Hushållnings-Sällskaper, att controllera, det den belånta spanmålen icke förskingras, dels de förluster, som otvifvelagtigt skola uppstå af den försämring, sådan spanmål kommer att undergå, hvilken icke är torkad, och hvilket torde vara händelsen med större delen af den spanmål, som belånas, samt dels att den ränteskillnad, motionären ansett böra Hushållnimgs-Sallskapen tillkomma för betäckande af förvaltnings-m. fl. kostnader, icke under slike förhållanden kan för ändamålet blifva fullt tillräcklig.
Beträffande för öfrigt sjelfva bufvudfrågan, eller låneunderstöds meddelande mot pant af spanmål, anser Utskottet sig böra erinra, att Rikets Ständer vid senaste Riksdag till befordrande af spanmålshandeln, förordnade, det Cassa-creditiv borde från Rikets Ständers Bank meddelas såväl associationer, som på större handelsplatser kunna sig bilda, för att medelst upplag och belåning af Svensk spanmål samt dess vårdande och beredande till afsättlig handelsvara, underlätta och befordra afsättningen deraf, som ock de Privat-Banker, hvilka vilja i större scala sig befatta med belåning af Svensk spanmål.
I betraktande häraf och då Rikets Ständer således för det ändamål, omförmälde motioner åsyfta, redan anvisat låne-biträden på ett, enligt Utskottets åsigt, vida lämpligare sätt, än nu blifvit föreslaget; så och, enär Banken icke i något hänseende sjmes böra inblandas i serskildta handelsföretag, samt beredandet af de för ifrågavarande ändamåls vinnande erforlige låneunderstöd torde med skäl kunna räknas bland de liufvudsakligare föremålen för de i landsorlerne inrättade enskilde Bankers verksamhet, finnér Utskottet sig föranlåtet afstyrka bifall lill Herr Friherre von Kramers och Riksdags-fullmägtigen Anders Larssons från Upsala Län ofvanherörde motioner.
Stockholm den 14 September 1840. 20 Banco-Utslottets Utlåtande, IV:o 96.
Utslc. den 17 September, 1,1. 2 e, m.
Utlåtande öfver Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angdie nde sökt Creditiv-rätt i Rikets Ständers Rank för Stockholms stads Drätsel-Commission.
Genom Nådig Proposition af den 2 nästlidne Mars, införd iBihanget till Piiks-Ståndens Protocoll 1 Sami. t Afd., under N:o 38, har Kongl. Majit, med anledning af derom hos Kongl. Majit gjord underdånig framställning, till Rikets Ständer öfverlemnat alt, i förening med öfrige, i afseende på Bankens lånerörelse vid denna Riksdag vidtagande beslut, jemväl tillse, huruvida Stockholms stads Drätsel-Commission må kunna beviljas ett creditiv i Rikets Ständers Bank, å Två Hundra Tusen Ridr, mot erläggande af fyra procents ränta derå, i den mon credilivet begagnas samt mot den säkerhet, som Commissionen a stadens vägnar egde erbjuda.
I anledning af samtlige Riks-Slåndens remiss å förevarande Nådiga Proposition, får Utskottet anföra, att, då, efter hvad kändt är, Stockholms stads Drätsel-Commission eger så betydliga tillgångar och så stadgad credit, att Commissionen, åtminstone för närvarande, icke bör befinna sig uti förlägenhet, i afseende på sine förbindelsers uppfyllande, Utskottet icke ian inse det uppgifna, men icke på något sätt utredda, behofvet af ifrågavarande creditiv.
Tvärtom tror Utskottet sig icke sakna anledning till den förmodan, att, om det sökta credilivet blefve Drätsel-Commissionen beviljadt emot de vilkor, Bankens fördel och säkerhet fordra, detsamma komme att i högst ringa mon anlitas, och i hvilket fall alltså de härtill afsedda medlen blefve, till förlust både för Banken och industrien, undanhållne allmänna rörelsen.
Och då Utskottet dessutom befarar, att beviljandet af den nu för Stockholms stad äskade förmon, sannolikt skulle komma att från andra städer och corporationer framkalla mångfaldiga, måhända mera grundade, anspråk på åtnjutandet af enahanda allmänna understöd, finner Utskottet icke skäl tillstyrka bifall till ifrågavarande framställning ora creditiv-rätt i Banken för Stockholms stads Drätsel-Commission.
Banco-UlsTcottets Utlåtande, JV:o 97, 21 N:o 97.
Anie. till Exp. Utsk. den 19 September, kl. 12 midd.
Utlåtande, i' anledning af Kongl. May.ts Nådiga Proj)osition, angående rättighet för Directionen af Arméens Pensions-Cassa till ett räntebärande Creditiv i Pikets Ständers Bank.
Till Banco-Utskottet hafva samtlige Riks-Stånden remitterat den uti irsta Sami., irsta Afd. af Bihanget till Riks-Ståndens Protocoll, under Nro 3g införde, Kongl.
Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, så lydande: ”Uti .en till Kongl.
Majrt ingifven skrift, hafva Arméens sisth år församlade Fullmagtige, med anmälan, hurusom Armeens Pensions-Cassas delegare, utan något Statsbidrag, förbundit sig till amortering af accorden inom Armeen, uti hvilkas tillkomst de nu tjenande lika litet hade del, sora de af accordens försvinnande kunde njuta någon egentlig förmon oell huruledes denna, för Armeens OiFicerare kännbara uppoffring, hufvudsakligen afseende efterkommandes, som ville säga det allmännas, fördel, syntes förtjent af deltagande från Statens sida, i underdånighet anhållit, att Nådig framställning till Rikets Ständer måtte göras om beviljande åt Directionen öfver Armeens Pensions-Cassa af ett crediliv å Rikets Ständers Bank, stort Trehundra Tusen (3oo,ooo} Riksdaler, att, emot af Rikets
Ständer bestämmande säkerhet och för lägsta ränta, som medgifvas kan, begagnas, i den händelse bemälde
Direction funne anledning utgifva Obligationer med så låg ränta, att crediten skulle fördra ett slikt understöd; och vill Kongl. Majit, med förordande af Arméens Fullmägliges anhållan om rättighet för Directionen öfver Arméens Pensions-Cassa att, i ofvan uppgifna fall, emot ställande vederbörlig säkerhet och erläggande af den ränta, Rikets Ständer kunna finna lämpligt bestämma, åtnjuta förrberörde credit-rätt i Rikets Ständers Bank, samma anhållan härmedelst till Rikets Ständers ompröfning öfverlemna.”
Utskottet får, med anledning af Kongl. Majits berörde Nådiga Proposition, erinra, alt Rikets Ständer vid senaste Riksdag, med bifall till Stats-Utskottets då afgifne Utlåtande Nio 26S, beslutat, alt, i och för regleringen af Armécns accorder, Styrelsen af accords-fonden finge ytterligare begagna det vid 1828 —183-0- årens Riksdag på Riksgälds-Gontoiret anvisade erod i - Banco-Utskotlcts Utlåtande, JS:o 97, liv af högst 100,000 R:dr B:co, dock under vissa af Rikets Ständer då tillika bestämda vilkor och förbehåll; och enär således Directionen öfver Armeens Pensions-Cassa, som har sig uppdragen styrelsen af acoords-fonden, redan till följd af omförmäldte beslut eger crediliv-rält i Riksgälds— Contoiret, finner Utskottet icke skäl att derjemte tillstyrka ett serskildt creditiv å Banken för ifrågavarande accords-amortering, helst ett sådant ytterligare understöd för detta ändamål synes numera vara af behofvet mindre påka ilad t, enär, enligt hvad kändt är, accords-amorteringen, i följd af realisationen och deraf föranledde förändrade förhållanden, i senare tider kunnat fortgå och utföras på ett för lelagtigare och skyndsammare sätt, än vid dess beslutande förväntades och förutsågs.
På grund häraf och med åberopande af hvad, som blifvit anfördt uti Utskottets Utlåtande N:o 96, i anledning af väckt fråga om creditiv i Banken för Stockholms Stads Drätsel-Commission; anser sig Utskottet, under erinran om de Banken under framfarna tider tillskyndade högst kännbara förluster genom dylika för allmänna föremål beviljade Creditiv, böra hos Rikets Ständer afstyrka bifall till Kongl. Maj:ts ofvan införde Nådiga Proposition. fe Slockholm den 14 September 1840.
It eser v a t ion af Herr Friherre Stjernstedt, Th.: ”Utskottet anser sig böra afstyrka bifall å Kongl.
Maj:ts Nådiga Proposition, på grund deraf, att Rikets Stä.nder, vid senaste Riksdag, med bifall till Stats-Utskottets då afgifna Utlåtande N:o 265, beslutat, att, i och för regleringen af Armeens accorder, Styrelsen af Accords-fonden finge ytterligare begagna det, vid 1828—i83o årens Riksdag, på Riksgälds-Contoret anvisade Creditiv stort 100,000 R:dr Banco.
Detta Rikets Ständers bifall innehöll dock ett afslag å Kongl.
Maj:ts då afgifne Nådiga Proposition, hvilken åsyftade att bereda Armeens Accords-fond någon egentligare fördel af nämnde Creditiv, än den fonden nu åtnjuter, bestående endast deruti, alt, under den fortgående, men, som jag förmodar, snart afslutade regleringen, d. v. s. den jemnare oOh rättvisare fördelningen af aceordsbeloppen inom hvarje grad, kunna, vid förefallande styrkt behof, lyfta några få 1000 R:clr af den under närvarande restrieliva föreskrifter öfverflödigt stora Creditiv-summan, Banco-Utskottets Utlåtande, N'.o 97. hvilken gerna kunde nedsätlas lill en fjerdedel eller derunder, och ändå, med afseende å den medgifna nvlljande-ialten, vara fullt tillräcklig.
Det nu begärdia Creditivet alser elt helt annat behof, eller underlättandet af den amortering, sorn Armeens Pensions-Cassa söker åstadkomma i Aceordens belopp, och till hvilket ändamål det å Riksgälds-Contoret beviljade Creditivet icke kan eller får användas.
Utskottet erinrar vidare ”om de Banken under framfarna tider tillskyndade högst kännbara förluster genom dylika för allmänna föremål beviljade Creditiv,”
Della skäl lärer väl ingenting betyda, så länge Utskottet icke visat, hvad sammanhang den nu begärda Crediliv-rätten eger med den Creditiv-rätt, som Utskottet uppger hafva tillförne ådragit Banken så kännbara förluster.