Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Betdnkanden. kan anvisa, men ej bekosta den slags ali. manna barn-undervisning, som tillhör föcaldra-pligten eller är betingad af ett från Statens tjenst afskildt syfte; Då undervisningen på landsbygden upplåtes åt Klockare och på något enda ställe, der det icke kan ske, eller icke är tillräckligt, åt studerande, som icke kommit fram på tjensteväg* eller åt andre skicklige personer, är det troligt, vid den belåtenhet* sorn alltid utmärkt så beskaffade barn-lärare, att kostnaden blir ringa, heldst när Vexel-uhdervisningen fått inskränka Scholbehöret och förkorta lärotiden.
Sättet* att utgöra lärpenningen, bör naturligtvis bero af de bidragandes pröfning af behofvet.
Långväga, elier genom ingrepp i andra förhållanden, behöfvor det icke sökas.
Kyrkans eller någon särskild för afgigter samlad bassa gifve en årlig mindre lön, som bör fästa Läraren vid stället och vara vedergällning för de fattiga barnens undervisning; de icke fattige föräldrarne gifve hädanefter såsom hittills en veckpenning för de sinas.
Att med Friherre Palmstjerna härtill använda åtskillige utan särdeles nytta gjorde private anslag, är endast så vida medgifvet, som icke dessa af gifvaren fått en bestämd annan disposition, den man alltid hålle i helgd.
Att, enligt Friherrens förslag, minska några Prestlägenheter, för att af tionden afsätta visst till SchoMärarnes aflöning* Besv. och Ekon.
Betcinkanden. 705 Vöre ock, utom intrånget i de Preste-Ståndet försäkrade rättigheter, så mycket mindre billigt, som det icke lärer undfalla uppmärksamheten, att, efter de med vederlag anställde undersökningar, desamma, då da blifvit ansedde för behaglig tids förläning, merändels och äfven vid mindre vällottade Pastorat frångått Presterskapet, för att bereda fond till Läroverkets ständiga LöningsStat.
Någon ytterligare undersökning till indragning och besparing af Presterskapets inkomster anser Utskottet således icke böra ega rum, men instämmer med Friherre Palmstjerna i den åsigt, att, der, genom Kyrkors sammanbyggande, hvilket i FriherrenS hembygd, Skaraborgs län, egt rum, och äfven på ett och annat ställe i andra Landsorter kan verkställas, någon Presttjenst kan ingå, Bostället och aflöningen må användas till anställande af en Scholprest, som barn-undervisningen besörjer.
Utskottet anser sig således böra anmäla sitt vördsamma tillstyrkande, att uti den underdåniga skrifvelse, förut blifvit föreslagen, Rikets Höglofl.
Ständer tillika hos Kongl. Majtt anhålla om befallning till Consistorierne, att låta undersöka, hvilka odisponerade medel för barn-undervisningen på landsbygden kunna användas, samt att, der sammanbyggnad af Kyrkor kan verkställas, sådant tillvägabringa, på det, vid såmedelst thöjligen ledigblifvande Prestlägenheter* ef» 704 Besv. och Ekon.
Betänkanden.' ter församlingens hörande och med dess be^ gifvande, Scholprester, sedan Kongl. Maj:t dertill gifvit sitt Nådiga tillstånd, måtte anställas.
M:o 108.
Ankom den 18 jani j 823.
Yttrande, i anledning af de inom Heder v, BondeStdndet gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande, angående så kallade Planpenningars utgörande. -^iksdagsFulImägtigen Nils Håkansson frän Kronobergs
Län har vid detta Betänkande, som från Hederv.
BondeStåndet blifvit återremitteradt, erinrat, bland annat, om den olägenhet för Stamroten, som skall inträffa, då i en By eller Gård Storskifte föregått, hvarvid Soldattorpet, i egenskap af byens eller gårdens gemensamma och odelade jord, Resv. och Ekon.
705 blifvit afrösad, och åboernes skiften äro vida skilde från Soldattorpet, nemligen att den andel, som, när Torpets 23lan inskränkes, tillkommer hvarje delegare, icke kan förenas ined dess skiften, och således blir utan nytta.
Till besvarande häraf får Utskottet erinra, att, utom det denna händelse torde vara tern* meligen sällsynt, lärer icke ett sådant fall hvarken kunna eller böra leda sill förändring eller rubbning af ett ifrån längre tid tillbaka stadgadt förhållande, som stödjer sig på billighet och allmänna rättsgrunder} hvilket vördsamt an föres med tillkännagifvande, att Utskottets Betänkande blifvit af de öfriga gine BiksStånden bifallet.
Stockholm den 10 Juni 1825. fflhang till RiksSt.
Vrot. 1B23, Q: de Sami.
Is!:o 45* jo6 Beil/. och Ekon.
Betänknnåen.
N:o 10g.
Ankom den 18 Juni 1823» Utlåtande i anledning af gjorde anmärkningar vid [Jtskottets Betänkande, om upphäfvande af föreskrift erne rörande husväf naders Stämpling.
Vu detta Betänkande, hafva, inom Högv.
PrestStåndet, Herr Doctor Svedelius och Herr Prosten Thorssander erinrat, det de ansett öfverflödigt vara att, på sätt Utskottet föreslagit, hos Kongl. Maj.t i underdånighet anhålla om upphäfvande af Kongl. CornmerceCoIlegii ifrågavarande stadgande, emedan det samma redan genom någon författning blifvit upphäfvetj af hvilken anledning äfven Betänkandet blifvit af detta Stånd till Utskottets förnyade åtgärd återremitterädt.
Vid besvarandet af denna anmärkning har Utskottet trott sig böra anföra det: att det visst icke undfallit Utskottets uppmärksamhet, hurusom 3 §. 4 art- af Kongl. Maj:ts förnyade Nådiga Förordning, till förekommande af Lurendrägeri och Tullförsnillning, den 12 Februari 1820, stadgar, det såkallade husväfnader, sorn ä landet eller i Städerne åstadkommas, skola ej underkastas stämpling]i men, då detta stadgande icke bestämdt Best), och Ekon.
707 hänvisar till upphäfvande af Kongl. CommerceCollegii Kungörelse den giMars 1819, hvaiaf är en följd, att, i händelse Kongl. Förordningen till förekommande af Lurendrägeri och Tullförsnillning möjligen upphäfvas, föreskriften om Husväfnaders Stämpling skulle derigenom kunna anses återupplifvad, enär förbudet deremot icke mera är gällande, så har Utskottet trott sig hafva tillräcklig anledning att tillstyrka.ett formligt upphäfvande af mera nämnde Kungörelse, hvars tillvarelse Utskottet ansett medföra en menlig verkan i afseende på den inhemska konstflitens uppmuntran och tillväxt; hvilket Utskottet får vördsammeligen anmäla, jemte det att Betänkandet redan blifvit af de öfriga 3'.ne BiksStånden gil* ladt.
Stockholm den 10 Juni 1803. ?o$ B t sv. och Ekon.
Betänk/minn.
Antom ilen 18 Juni i8®3» Utlåtande, i anledning af Hedera.
BondeStåndets återremiss af Utskottets afgifne Betänkande, rörande yrkad skyldighet för privilegierade Hemman och Lägenheter, att i allmänna byggnaders uppförande och underhåll deltaga. « D. anmärkningar, sorn emot Utskottets Förenämnde Betänkande blifvit framställde a£ Bengt Nilsson och Anders Andersson» frän Örebro Län, Anders Danielsson, från Elfsborgs Län, Johan Longberg, från Gestrikland, och Anders Sandsten, frän Jönlöpings
Läo, och hvaruti Hederi.
BondeStåndets samtlige Ledamöter instämt, har Utskottet fått emottaga, genom utdrag af Ståndets Protocoll för den 50 April och 5 Maj sistlidne; Och befinnas desse anmärkningar hufvudsakligen innefatta: att en väsendtlig skilnad eger rum imellan skyldigheten att underhålla publike byggnader, hvaraf alla Jordegare draga lika förmån, och andre onera, såsom grundräntor, rustning m. m., hvarifrån den privilegierade jorden är befriad; att
Utskottet derföre icke bordt hvarken sammanblanda den e~ Besvt och Ekon.
Utsk, Bstänknnäen.
709 konomiska fräga, som ingår uti nämnde skyldighet, med rättigheter, vunna genom Privilegier, eller ifrågaställa någon ersättning för deltagandet i en sådan skyldighet, då denna ersättning redan är gifven i den åt alla upplåtne friheten, att begagna de allmänna byggnaderna — en frihet, sorn synes icke böra existera utan i förening med förbindelsen, att dela tyngderne deraf, emedan eljest en förmån skulle beredas vissa Medborgare på andra Medborgares bekostnad; att den befrielse från allmän byggnadsskyldighet, sorn privilegierad jord hittills åtnjutit, icke gerna kunnat, i anseende till dess mindre betydenhet, komma i betraktande vid köp och andra Afhandlingar om sådan jord, till köpskillingens höjande, samt att Utskottet, dä det funnit sig icke kunna tillstyrka bifall till den i ämnet väckte motion, bordt till samtlige Respective RiksStåndens egen pröfning öfverlemna BondeStåndets, uti ifrågavarande omständighet, tillkännagifne allmänna önskan; Och har, sedan fråga hos Ståndet uppstått, om ärendet antingen med de gjorde anmärkningar nu borde till Utskottet återremitteras, eller såsom en Ståndets ytterligare önskan genom ProtocollsUtdrag directe hos MedStånden till åtgärd anmälas, Ståndet, efter inhemtande deraf, att Utskottets Betänkande blifvit af de öfriga trenne Rik*- Stånden bifallet, val funnit, att målet för 710 Etsv. och Ekon.
Betänkan/Jen. det närvarande kunde anses afgjordt, men att det likväl, enligt 49 §•
Riksdagsordningen, borde tillhöra Utskottet, i händelse af återremiss, att öfver anmärkningarne inkomma med ytterligare utlåtande} Och, sorn Ståndets bifall till Betänkandet, efter den tanka Ståndet redan allmänt yttrat, icke kunde väntas, samt Ståndet ansett det vara mot Regeringsformen» 55 §. stridande, att genast utan återremiss afslå Betänkandet, och i öfrigt funnit sig vara i alla fall obetaget att sedermera, enär Utskottets svar återkomme, omfatta den utväg, att antingen anlita MedStånden om sådant directe medgifvande, som Ståndet ansett sig höra af deras välvillja och medborgerliga tänkesätt fordra och förvänta, eller ock genom underdånig ansökning hos Kongl, I\laj:t framställa ärendet till sådan bemedling, som Kongl. Maj:t i Nåder kunde finna lämpelig; Så har Ståndet beslutit att Betänkandet till Utskottet återremittera.
BondeStåndet således sjelft medgifvit, att det ämne, hvaröfver Utskottet genom Betänkande den 21 sistlidne Apr, sig utlåtit, icke kan, enär samma Betänkande vunnit Höglofl.
Ridderskapet och A<ie!ns, Högv.
PresteStåndets och Vällofl, LiorgareStåndets bifall, blifva föremål för ny öfverläggning inom Utskottet, har Utskottat likväl, utan afseende derpå, om sådant för sjelfva saken må vara af någon vigt, Bssv. och Ekon.
Bctänkanden. 711 Itnsett sig, till uppfyllande af det Hederv.
Ståndets begäran, icke kunna undandraga sig att till besvarande upptaga de anmärkningar, som Betänkandet ho3 Ståndet föranleda
För fullgörandet häraf får Utskottet alltså afgifva den förklaring: att Utskottet, vid frågans förehafvande ansett alla förmåner, som med privilegierad Jordebesittning äro förenade, vara af enahanda upprinnelse och skyddade af samma helgd; Att Utskottet följaktligen icke kunnat tillstyrka någon skyldighet för privilegierade Hemman och Lägenheter, att i publike byggnaders uppförande och underhåll deltaga, utan att tillika rubba grunden för alla undantagsrättigheter, som af 6å beskaffade Hemman och Lägenheter tillgodonjutas; Att, då Utskottet yttrat, det de med Säterier 6amt åtskilige andre Hemman och Lägenheter jemte särskildta Verk och Inrättningar följaktige friheter och förmåner, blifvit vid derom slutade köp och andre afhandlingar i så måtto afsedde, som i mån af den mindre tunga, hvilken åtföljt sådane Fastigheter, i jemnförelse mot andre Hemman, ett större värde blifvit desamma åsatt, Utskottet dervid föreställt sig förhållandet sålunda, att, enär desse friheter och förmåner blifvit på det hela betraktade, äfven hvarje särskild del deraf nödvändigt måst hafva ingått i beräkning; samt slutligen, att, dä yi% Besv- och Ekon, Utsk, Betanknnden, de i ämnet väckte motioner blifvit till Utskottets utlåtande remitterade, och Utskottet således emot RegeringsFormens 5g §, icke kunnat undandraga sig att deröfver yttra sig, samt detta yttrande endast innefattar, att Utskottet, på de skal, som af detsamma blifvit anförde, funnit sig icke kunna tillstyrka bifall till den af motionärerna gjoyde framställning, Utskottet följaktligen, icke sträckt sin åtgärd längre, än. dess pligt fordrat och dess rättighet medgifvit, För Utskottet är det i öfrigt icke fattligt, att frågan, i annan ordning och på annat sätt, än. sorn skett, kunnat hos RiksStanden anmälas till pröfning, emedan 44 §•
Riksdagsordningen uttryckeligen stadgar, att frågor af allmän beskaffenhet, hvarmed förstås sådane, som kunna eller böra komma unden samtlige RiksStåndens öfverläggning, ick© må i Riksens Ständers Plena till afgörande upptagas, innan behörigt Utskotts yttrande deröfver blifvit afgjfvet; Och det är blott detta, som Utskottet iakttagit.
Stockholm den 10 Juni 1823; Besv. och Ekon. ZJtsk, Betänkttnden, 715 N:r in.
Ankom den ig Juni 1523.
Utlåtande, i anledning af Heäerv.
BondeStåndets återremiss af Utskottets afgifne Betänkande, angående f öreslagen ändring i den för Stockholms Stad gällande Hamnordning af den 23 April 1822.
RiksdagsFullmägtigen frän Norrbottens Län, Eric Mörtberg, som väckt den ar Utskottet besvarade motion, tiar, uti ett till Hederv. BondeStåndets Protocoll, för den 5 sistlidne Maj, afgifvet anförande, ytterligare sökt visa olägenheten deraf för Nordländske Invånarne, sorn med varor sjövägen ankomma till Stockholm, att, i 6 $. af Stadens Hamnordning, förbud blifvit meddeladt emot varors qvarliggande å Stadens broar under längre tid än fyra dagar, så vida icke särskildt tillstånd till denna tids öfverskridande, hvilket likväl sällan skall meddelas, blifvit af Kongl. ÖfverStåthållareÄmbetet gifvet; i anledning hvaraf BondeStåndet till Utskottet återremitterat dess i ämnet afgifne utlåtande.
Men, som, hvad Mörtberg sålunda anfört, icke innebär några nya skäl för upphäfvandet af berörde Förbud, till förmån för dem af Nordländ§ k a Invånarne, som med varor besöka Stock - 714 Besv. och Ehen.
Betånkanåen• holms hamn, utan blott ett upprepande af hvad Mörtberg förut i detta afseende an~ dragit och Utskottet förut besvarat, samt Utskottets förra Utlåtande dessutom redan blifvit af de trenne öfriga Respective RiksStånden gilladtj Ty kan Utskottet, förblifvande vid sin en gång yttrade tanka och af RiksdagsOrdningens 49 §. jemväl hindradt, att i ny öfverläggning om hagan ingå, i detta mål ej vidare tillgöra.
Stockholm den 10 Juni 1825..
N:o 112, Ankom d. 18 Juni 1323.
Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid (Jtskottets den 13 sistlidrie Mars afgifna Betänkande i frågan om upphäfvande af stadgandet i Kongl.
Kammar- och Commerce-Collegiernas Kungörelse elen 9 Febr. 1821. att, då Norrskt Lakegods utur andra hand styckevis för sälj es, vigten deraf bör å kärlet inbrännas. ^enom ProtocollsUtdrag af den 4 sistlid»e April, har Vällofl.
BorgareStåndet till Besv. och Ekon.
Betänk anden. 715 Utskottet behagat återremittera dess i ofvanbenämnde amne meddeldte Utlåtande, vid hvilket Herr Montan hufvudsakligen anmärkt, att Utskottet origtigt uppgifvit, det storleken af Norrska Silltunnor sinsimellan skall vara olika: att af Kongl. Kammar- och Commerce-Collegiernas
Kungörelse icke någon anledning kan hemtas, det en sådan olikhet föranledt det öfverklagade stadgandet: samt att genom vigtens inbränning dessutom icke någon säker upplysning vinnes om en Tunnas innehåll, emedan Säljaren, för att undgå möjligt ansvar och kostnaden af den besvärliga vägningen, vanligen åsätter Tunnan mindre vigt, än den verkliga; Och hafva flere af Yällofl. BorgareStåndets Ledamöter i de af Herr Montan gjorde anmärkningar instämt.
Om ock Utskottet, med godkännande af Herr Montans autorité, ville medgifva, att skiljaktighet imellan Norrska LakegodsTunnor icke finnes, hvilket likväl svårligen lärer kunna antagas, enär deras öfverensstämmelse med den gifna rymd, de böra ega, icke är underkastad någon controll, och Utskottet i följe deraf äfven skulle nödgas frångå den tanke, Utskottet yttrat, att Författningen om vigtens inbrännande å Norrska Tunnor, från denna skiljaktighet otvifvelaktigt ledt sin upprinnelse, står ändock qvar det hufvudsakliga skäl, som Utskottet funnit tala för bibehållandet af för* 716 Besv< och Ekon.
Uti k.
Eetiinkanden. fattningen, nämligen att, då påbudet är» det Svenska kött- och liske-Tunnor skola justeras och krönas, äfven nödigt blifver, att, i anseende till Tunnor med Norrakt Lakegods, hafva stadgat ett försigtighetsmått» med syftemål af enahanda säkerhet för Kii» pare, som genom nyssnämnde påbud är beredd; Och, då för öfrigt Herr Montans erinran, att
Säljare merändels låta inbränna vigten till mindre belopp, än Tunnan innefattar, desto mindre kan anses tillintetgöra eller försvaga denna säkerhet» som köparen» derest han endast rättar sig efter den ä tunnan utsatte vigten» vid sådan händelse i verkligheten erhåller en större quantitet af vara, än han betalar, och således gör en gifven vinst; så och i följd så väl häraf» som af hvad Utskottet i sitt först afgifna utlåtande anfört, linner Utskottet sig hafva egt fullt skäl för den mening, Utskottet yttrat i samma utlåtande, hvilket dessutom af de tvenne öfriga Fiespective RiksStånden blifvit gilladt och förty icke kan af Utkottet förändras.
Stockholm den 10 Juni 1823» $«lu. och Ekon. iJtsk.
Betänkanden• 717 N:o 113.
Ånkom den ig Juni 1823. fjtlåtandc öfver llcderv.
BondeStåndets af* gifne återremiss af (Jtskottets gifne Be* tänkande, rörande väckte motioner i af* seende på de i Riket vistande Judar, lVlea detina återremiss har Hederv.
Bon* öeStåndet, genom ProtocollsUtdrag af den 21 sistlidne Maj, låtit åtfölja ett af Nils Håkansson, från Kronobergs
Län, afgifvet anförande, hvaruti Per Eriksson från sam* ma Län och Olof Månsson från Blekinge instämt, och som egenteligen innefattar anmärkningar derom, att Utskottet icke ingått i hufvudsaklig pröfning af de uppgifne omständigheter, hvarigenom, enligt deras påstående, som i ämnet väckt motioner, Judarna gjort sig skyldige till sadane öfrerträdelser, att Gontractet, imellan dem och Staten, blifvit å deras sida förverkadt: Att Utskottet bordt föreslå mer alfvarsamma påföljder, än som i Reglementet finnas stadgade, för hädanefter inträffande förbrytelser af Judarne, samt att nödvändigheten synes fordra, det Judarne ej mera förunnas rättigheten, att till sin betjening begagna endre personer, än af egen nation. yig Besv. och Ekon.
Betänkanåcn, Till svar a desse anmärkningar får Ut* kottet endast meddela:
Att Utkottets afgifne Betänkande, med uppmärksamhet granskadt, fullkomligen frikallar Utskottet från förebråelsen, att hafva underlåtit afgifva utlåtande, det enda, som kan Utskottet tillkomma, öfver något enda af de af motionairerne framställde ämnen, samt att Utskottet i samma Betänkande jemväl yttrat sig i de delar, som nu af Nils Håkansson blifvit vidrörde; Och, som Betänkandet för öfrigt vunnit de trenne öfriga Respective RiksStåndens bifall, kan frågan, som deruti afhandlas, emot 49 §• * Riksdagsordningen, icke vidare blifva föremål för Utskottets handläggning* Stockholm, den 10 Juni 1823.
Ankom d. 25 Juni ig23- Utlåtande, i anledning af Vällofl.
BorgareStåndets återremiss af Utskottets afgifne Betänkande, rörande, väckt fråga om behof af Krigs ar ticlarnas omarbetning och förbättrande.
Med den beslutna återremissen har Vällofl.
BorgareStåndet låtit åtfölja de an - Ees v, och Ekon.
719 märkningar, som dertill föranledt och blifvit framställde af Herrar Bagge och Norström, innefattande hufvudsakligen: att, då Riksens Ständer redan vid i8i2 års Riksdag anmält sin underdåniga önskan om krigsarticlarnas omarbetning och lämpande efter det förhållande, som genom Beväringens införande uppkommit, utan att någon annan väsendtlig verkan deraf följt, än att straffet af gatulopp blifvit förändradt till prygelstrafF, och det icke skall stå att förena med tidens anda, att landets söner, som tillgripa vapen, endast af pligten att försvara fosterjorden, skola lika behandlas under vapenöfningarne med den legda soldaten, det syntes vid sådant förhållande ganska lämpligt, att Riksens Ständer till Kongl. Maj:t aflat» en underdånig skrifvelse af det innehåll, som BancoFuIlmägtigen Anders Danielsson, i dess motion om nya KrigsArticlars utarbetande, föreslagit, hvarvid de önskningar tillika kunde framföras: att extra judiciella bestraffningar för Beväringsmanskapet måtta inskränkas till åläggande af arrest: att stadgandet i 8 Mom. af 14 §• och 12 Art. i 1798 års Krigsarticlar: att hvar och en utom Krigsståndet, som öfverfallet Post- eller Vaktkarl, bör derföre dömas af KrigsDomstol och efter Krigs-Lagarne, måtte, jemte allt hvad dermed eger oskiljaktigt sammanhang, ur Krigsartiklarne uteslutas, enär det skall vara hvarje civil medborga - y2o Resa. och Ekon.
ÉetånkanÄen. res rätt, att ej bunna ställas under tilltal vid andra domstolar, elior straffas efter andra lagar, än Konungen gemensamt med Riksens Ständer stiftat, samt att jemväl de vid militären anställde civile tjenstemän mätte från militärisk extrajudiciel bestraffa ning undantagas.
Då Utskottet uti sitt förra Utlåtande meddelade den upplysning, att Kongl. Ma-1 jestät, till Uppfyllande af sitt i 12 §. af Kongl.
Kungörelsen den 27 October 1812, angående utskrifningssättet och inrättningen af Allmänna Beväringsmanskapet, gifna Nådiga löfte, att låta KrigsArticlarné Undergå de ändringar och jetpkningar, som tidhvarfvets lynne kunde påkalla, och bibe* hållandet af en nödig krigsdiscipline medgifva, redan nedsatt en committée till detta arbetes fullständiga företagande, ansåg sig
Utskottet icke utan skäl tillika kunna yttra den öfvertygelse, att fullbordandet a£ den länge hysta önskan om Krigslagarnas förbittrande, utöfver hvad som, i afseende på bestraffningssättet för militära förbry. telser, redan åstadkommits, genom Kongl* Maj:ts den 26 November 1812 utfärdade Nådiga Circulaire Bref till samtlige RegementsCheferne, vid sådant förhållande med säkerhet vöre att förese; och Utskottet trodde således icke, att någon anledning deref-* ter knnde qvarblifva, att i ämnet besvära Kongl. Majit med föreställningar.
Betänkanden. 721 Af hvad som innefattas uti da emot Utskottets utlåtande framställde anmärkningar har Utskottet icke heller funnit skäl kunna hemtas för ogillandet af denna tanke, hvilken, såsom af de trenne öfriga Respective Riks-Stånden bifallen, dessutom redan blifvit Riksens Ständers och således emot RiksdagsOrdningens 49 §. icke kan af Utskottet förändras.
Antom ilen 25 Juni I023* Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande, röran~ de skyldigheten att in natura leverera Hö och Halm till Kongl. Hofstallet i Stockholm. id detta Betänkande hafva anmärkningar blifvit gjorde inom Högv.
PresteStän• detl af Herr ContractsProsten Anjou, som under förmodan, det Kongl. Majit och kro Bihtng till RiksSt.
Fröt. 1823, 8:<2e <Sami.
Betänkanaen. nan icke lärer vara förbunden till sammå inskränkning i afseende pä dess Räntegifvares forselsky Idighet, ifrån den förra obestämda föreskriften inom Lagsagan, till 6 och i vissa fall 4 mil t sorn genom 1803 års Förordning och flere Stadganden gäller för de åt private anslagne räntor* yrkar, att Utskottet måtte bestämdt tillstyrka befrielse från erläggande in natura af hö och halm till Kongl.
Hof-Stallet i Stockholm för dem, som bo pä längre afstånd från hufvudstaden än det, sorn för räntepersedlars levererande in natura i allmänhet är föreskrifvet.
— Denna skilnad skulle, hvad Stockholms Län angår, lätt kunna Uppgöras efter samma grund, som redan för räntespannemälens leverering iakttages, nämligen, att en sådan befrielse komme dem till godo, hvilka äro med Spannemålen anviste, icke till Stockholm , utan till det 7 mil i Norr derifrån belägne Kronomagazinet i NoriTelje.
Häruti hafva Herr Biskop Almqvist, Herr Professor Thyselius och Herr Professor Forssel instämt, med det tillägg af den sistnämnde, att de, som aflemna spannemålen i Norr-Telje, äfven måtte få derstädes utgöra hö- och halmrentorne, hvilka derifrån , om så nödigt pröfvas, kunde genom Kronobetjeningens föranstaltande till Kongl, Hof-Stallet insändas.
Bonde-Ståndet af Riksdags-FulImägtigen från Stockholms samt Besv. och Ekon.
Betänkan den. jon Michaelsson från Upsala Län, hvilka ansett Utskottet hafva bordt utreda, huruvida allruogen har i någon lag den skyldighet sig ostridigt tillagd , att forsla samma Råntepersedlar längre väg åt kronan, än åt indelningshafvaren, samt på spridda håll åt den förra, men allenast på ett åt den sednare} i sammanhang hvarmed yrkas den tydligeörelse, att den Allmoge, hvilken nu utgör sine spannemålsi-äntor till Slotts- och Förråds-magazinet i Stockholm, äfven må fortfara att till Kongl.
Hofstallet derstädes leverera höet och halmen, men de a/lägseRäntegifvare åter, hvilka äro anslagne med sin spannemål till Kronomagazinet i Norrtelje , måtte befrias från erläggande af hö- och halmiäntorne in natura och i stället gifva löken efter markegångspris, såsom vanligt förut varit och i andre oiter skall tillgå.