Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Äfven sistbemälde motionär har åberopat
Stamholländeri-styrelsens ofvanberörda yttrande samt till stöd för sin motion vidare framhållit dels den omständigheten, att uti samtliga de Norrländska länen blott funues ett enda holländeri, då deremot nästan alla de öfriga länen hade hvart sitt, dels ock nödvändigheten att genom boskapsskötselns uppdrifvande inom de
Norrländska länen bereda dessas innevånare en behöflig inkomstkälla under år, då sädesproduktionen, såsom ofta inträffade, till följd af missgynnsamma förhållanden, icke lemnade innevånarne tillräckliga medel till utkomst.
Enligt hvad af Statsråds-protokollet inhemtas, hade Kongl.
Maj:t, med afseende å rådande stridiga åsigter om företrädet emellan de utländska racer, som för boskapsafvelns förbättrande inom landets särskilda delar lämpligast borde användas, icke bifallit
Stamholländeri-styrelsens förslag om äskande af medel till inköpande af afvelsdjur för det af motionärerne afsedda ändamål.
Biträdande denna åsigt, har
Utskottet ansett att några medel för anskaffande af afvelsdjur af nötboskapsracer icke böra, utöfver hvad Utskottet i föregående puukt tillstyrkt, för närvarande anvisas; hemställande alltså Utskottet, att ifrågavarande tvänne motioner icke måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. 44:o.
Uti särskilda inom de olika Riks-Stånden väckta och till Utskottet remitterade motioner hafva, hos Ridderskapet och Adeln Herr Lagercrantz, G. G. (motionen N:o 18), hos Preste-Ståndet Kyrkoherden J. A. Englund (motionen N:o 59), hos Borgare-Ståndet Herr G.
Hallström, (motionen N:o 94) och hos BondeStåndet Riksdagsfullmägtigen Erih Ersson från Jemtlands län (motionen N:o 197) anfört, hurusom ett al Jemtlands vigtigare behof vore det af en förbättrad hästoch fårafvel.
Jemtlands afvel af arbetshästar hade haft och hade väl ännu ett godt rykte om sig.
Intresset för densamma vore väl ock bland allmogen mera allmänt, än i de flesta af rikets öfriga landskap; men det vore dock naturligt, att i ett land, der jordbruket icke ännu nått stön^e utveckling än i Jemtland, och der större jordegendomar, för såvidt storleken mätes af odlingen, icke funnes, jordegaren ej mägtade underkasta sig den uppoffring, som anskaffning af för afveln fullt lämpliga hingstar betingade.
Det syntes derföre motionärerne, att till vidmagthållande och utbildande af Jemtlands, för jordbruket väl passande hästrace nödigt vöre att genom allmän försorg fuligoda beskällare uppköptes och å lämpliga ställen i landet stationerades, under vilkor, som betryggade såväl deras ändamålsenliga vård och skötsel, som ock allmänhetens i orten gagn af dem för stobetäckning.
Gagnet af en sådan åtgärd skulle dock icke inskränka sig till provinsen, utan så mycket säkrare spridas äfven till andra orter, som Jemtländuingen af ålder idkat handel med hästar, af hvilka han årligen tillförde andra landsorter ett icke obetydligt antal.
Väl hade motionärerne sig bekant, att fråga om allmänna åtgärder för hästafvelns förbättring, till vinnande af goda arbetshästar i alla delar af landet, blifvit vid ett allmänt landtbruksmöte väckt och framställningen härom af Landtbruks-akademien understödd, men af Kongl. Maj:t, då åtgärder i sådant syfte på sina ställen redan kunnat af Hushållningssällskaperna eller genom enskildes försorg vidtagas, icke funnit frågan i dess föreslagna utsträckning för det Bih. till Ii.
4 Sami. 1 Afd. 27 Haft. 5 34 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 60. närvarande böra föranleda äskande af det betydliga anslagsbelopp, som härtill skulle erfordras; men dä motionärerne, med kännedom derom, dock önskade påkalla Rikets Ständers uppmärksamhet på Jemtlands behof i detta afseende, skedde det i förhoppning att Jemtland skulle anses vara bland de provinser, der företrädesvis en sådan åtgärd af omständigheterna påkallades.
Jemtlandshästen hade väl redan tillvunnit sig ett godt rykte för styrka, uthållighet, oömhet och lättföddhet, hvilka egenskaper ännu gjorde honom såsom arbetshäst begärlig och den framställning, som, efter hvad nämndt blifvit, nyligen utgjort föremål för Kongl. Maj:ts pröfning, afsåge just att taga bättre vara på Norrlands för landtbruket passande hästrace och göra den landet till godo; men långt ifrån att i denna omständighet se ett skäl för att sätta Jemtland tillbaka för andra, i afseende å arbetshästar mindre väl lottade orter, syntes motionärerne fastheldi-e, intill dess omständigheterna kunde föranleda några allmännare åtgärder till hästafvelns förbättring, den provins redan nu förtjena att med en sådan åtgärd gynnas, hvarest nämnda afvel med ett allmänt intresse omfattades, hvarest passande betesmarker ymnigt förefunnos, hvarest hästen framför andra husdjur med omsorg uppföddes och vårdades, hvarifrån hästhandeln redan tagit vägen åt andra orter och hvarest det alltså läge så mycket större vigt uppå, att den inhemska racens goda egenskaper icke förspilldes eller försämrades genom bristen på några goda och för ändamålet passande afvelsdjur, hvilka det dock för den mindre jordbrukaren — och andra funnos icke i Jemtland — mötte svårigheter att anskaffa, liksom en sådan åtgärd äfven öfverstege Jemtlands Hushållningssällskaps krafter.
Hvad fårafveln i Jemtland beträffade, så stöde den icke högt, och detta vore, enligt motionärernes åsigt, så mycket mera att beklaga, som landet erbjöde rika. utvägar för framfödande af detta djurslag, utan synnerligt intrång på öfriga kreatursstocken, och sorn produktionen af ull och kött, om blott en för landet passande fårrace blefve införd, skulle gifva en väl behöflig förstärkning åt ortens export, dess husslöjd och dess fabriksnäring.
Af får funnes väl inom Jemtland olika slag, men de voro med alltför enstaka undantag icke af god beskaffenhet, hvarken i ena eller andra hänseendet.
Uppmärksamheten hade deremot blifvit rigtad på den skottska s. k. “Blackface“-racen, hvilken, efter samstämmiga omdömen af dem, som kände naturen både af Jemtland och af denna fårrace, skulle vara för detta land företrädesvis lämplig.
Motionärerne lemmide detta derhän, men antoge såsom gifvet, att en för Jemtland fullt passande fårrace lätteligen stöde att finna, likasom ock att det till befrämjande af insteg och spridning i landet af en sådan race skulle vara af väsendtligt gagn, om mindre stammar deraf kunde på några få dertill lämpliga ställen utstationeras.
Då motionärerne sålunda ansåge det vara af synnerlig vigt för jordbrukets och landets förkofran, att åtgärder vidtogos för anskaffning och spridning af en för Jemtland passande fårrace; då de åtgärder, som af Staten till fårafvelns förbättring vidtagits och den hjelp, som till följd deraf för sådant ändamål äfven stöde enskilda orter till buds, icke kunde lända Jemtland till gagn, alldenstund de racer, öfver hvilka Staten för närvarande disponerade, icke vore för Jemtland passande; då likvisst detta landskaps beskaffenhet gåfve en stor betydelse åt fårafvelns förbättring derstädes och då den enskilda eller kommunala omtankan, hvilken under andra förhållanden väl skulle kunna umbära Statens mellankomst för ett sådant behof, dock i Jemtland framför de flesta andra orter, enligt motionärernes tanke, påkallade och försenade en sådan hjelp; hemställde motionärerne, att äfven fårafvelns förbättring i Jemtland måtte i någon mån genom anslag af allmänna medel befrämjas; och Stats-Utskottets Utlåtande N:o 60 35 hafva motionärerne, på gruud af hvad sålunda blifvit anfördt, framställt det förslag, att till Kongl. Majits disposition måtte anvisas dels 5,000 Ridr till inköp af 4 stycken hingstar, hvilka, till befrämjande af en god afvel arbetshästar, borde stationeras å lämpliga ställen i Jemtlands län, för att till stobetäckning användas, dels ock 5,000 R:dr, till uppköp af tackor och baggar af en för Jemtland passande race, att till fårafvelns förbättring likaledes uppsättas å passande ställen i nämnda län, allt på sätt samt under de vilkor och kontroller, som Kongl.
Majit, för de afsedda ändamålens vinnande, kunde finna för godt bestämma.
Hvad först angår det äskade anslaget för befrämjande i nämnda län utaf en god afvel af arbetshästar, så, enär de af motionärerne anförda omständigheter synas
Utskottet ådagalägga behofvet af ifrågavarande anslag, genom hvars beviljande fördelar skulle tillskyndas icke blott provinsen Jemtland, för hvilken hästafveln är af synnerlig vigt, utan ock för andra landskap, dit de Jemtländska hästarna genom försäljning spridas, samt det af motionärerne åsyftade ändamål synes vara af den allmännyttiga beskaffenhet, att det förtjenar med statsmedel understödjas hemställer Utskottet, a) att Rikets Ständer, till befrämjande i provinsen Jemtland af en god afvel af arbetshästar, måtte till Kongl.
Majits nådiga disposition å Riksgälds-kontoret anvisa ett belopp af 5,000 R:dr, att på det sätt och under de vilkor, Kongl. Majit kan finna lämpligt föreskrifva, för berörda ändamål användas.
Beträffande det begärda anslaget till fårafvelns förbättrande i nämnda provins, så finner väl Utskottet framställningen äfven i denna del förtjent af Rikets Ständers uppmärksamket; dock som det äskade anslaget är afsedt till inköp af både tackor och baggar af utländsk race, men erfarenheten torde hafva ådagalagt, att resultatet af utländska tackors införskrifvandc till landet i allmänhet ej utfallit särdeles fördelaktigt, anser Utskottet sig icke i vidsträcktare mån kunna understödja framställningen i denna del, än att Utskottet hemställer, b) det Rikets Ständer till förbättrande af fårafveln i Jemtland, genom inköp af baggar utaf en för detta landskap passande race och deras stationerande å lämpliga ställen i länet, måtte till Kongl. Majits disposition å Riksgälds-kontoret anvisa ett belopp al 2,500 Ridr, att på det sätt och under de vilkor, Kongl. Majit kan finna lämpligt bestämma, för ändamålet an vändas. 45:o.
Uti en hos Ridderskapet och Adeln väckt och till Utskottet remitterad motion N:o 38, har Herr Löwenborg, A., — under anförande, hurusom Gotland särdeles väl lämpade sig för fårskötseln, i det att ön, utom det att den åt njöte den stora fördelen af ett blidt klimat, som tilläte fåren att i medeltal under tio månader af året vistas ute på bete, jemväl erbjöde vidsträckta betesmarker, hvilka frambringade en för fåren begärlig samt tillika ganska kraftig föda — föreslagit, att då den enskilda företagsamheten, i anseende till bristande kapitaltillgångar, icke kunde åstadkomma hvad för utveckling af ifrågavarande näring vore af behofvet påkalladt, synnerligast som landtbrukaren på Gotland ännu hade att med stor kostnad tillgodogöra sig mångfaldiga förbättringar i jordbruket, hvaraf fastlandet redan vore i åtnjutande, Rikets Ständer måtte dervid biträda den enskilda företagsamheten och i sådant hänseende anvisa ett belopp af 6,000
Ridr, till införskrifvande och uppköp samt stationering på Gotland af 50 stycken får af 36 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 60. den s. k. “Blackfaced“-fårracen, från hvilken stam får skulle vidare å lämpliga platser på ön kringspridas.
Då åvägabringandet af en förbättrad fårskötsel pä ön Gotland, som för en sådan näring lärer vara synnerligen lämplig, synts Utskottet vara af den vigt, att Staten icke borde undandraga sig att med den enskilde dertill medverka, och nämnda ö, hvars näringar i allmänhet torde från Statens sida hafva erhållit jemförelsevis mindre uppmuntran än fastlandets, ur billighetens synpunkt således icke saknar stöd för det anspråk, som nu blifvit väckt, får Utskottet, som emellertid icke är i tillfälle att föreslå de närmare bestämmelser, angående sättet och vilkoren för medlens ändamålsenliga användande, hvilka tvifvelsutan erfordras, hemställa, att Rikets Ständer måtte till Kongl. Maj:ts nådiga disposition å Riksgälds-kontoret anvisa ett belopp af 6,000 R:dr, att på det sätt och under de vilkor, Kongl. Majit, efter vederbörandes hörande, kan finna lämpligt bestämma, för berörda ändamål användas. 46:o.
På sätt af Statsråds-protokollet inhemtas, hade Chefen för de geologiska under sökning arne i riket i underdånigt memorial af den 10 Juli nästlidet år afgifvit förslag till stat öfver de för berörda undersökningar nödvändiga utgifter för åren 1867—1869, enligt hvilket dessa skulle i medeltal för hvarje år uppgå till 60,000 R:dr, deruti dock ej den för år 1867 med 2,000 R:dr utgående hyran för den disponerade arbets- och samlingslokalen vore inbegripen, af orsak, att denna utgift ansetts kunna på annat sätt bestridas eller genom inkomster af blifvande försäljning af kartoverket.
Beträffande de geologiska undersökningarne, har Chefen för desamma upplyst, att undersökningarne i öfverensstämmelse med stadgad plan fortgått såväl inom Mälareprovinserna som inom Elfsborgs län och Dalsland, hvarje år i fullkomligt samband med de förut på trakten började arbetena.
Sammanlagda arealen af de landdelar, som hittills blifvit undersökta, uppginge ungefärligen till 155 qvadratmil.
Ofver 75 qvadratmil deraf vore 13 kartblad upprättade och till allmänheten utlemnade.
Fern nya blad, omfattande en ytvidd af ungefär 30 qvadratmil, skulle ytterligare utkomma inom 1865 års slut, hvarföre det kartlagda ytområdet, åskådliggjordt på 18 särskilda blad, i sjelfva verket kunde sägas utgöra 105 qvadratmil.
De biträdande rokognoscörernes antal hade under de sednare åren utgjort nio, hvarförutom en särskild afvägare fortfarande vore anställd.
Enligt hittills vunnen erfarenhet uppginge tryckningskostnaden i ett för allt för hvarje kartblad med tillhörande beskrifning, profiler och träsnitt, i medeltal till 2,500 R:dr.
Under de sista tre åren hade årligen fem kartor blifvit tryckta, ett antal, som också ungefärligen svarade mot det, som hvarje år hunnit färdigrekognosceras, så att tryckning och rekognoscering sålunda äfven hädanefter kunde hålla jemna steg mod hvarandra; och skulle hvarje års karttryckningskostnad således stiga till 12,500 R:dr.
I anledning af det nu ifrågasatta högre anslaget har blifvit erinradt, att aflöningen åt medkjelparne vid förevarande undersökningar under de sex första åren ökas gradvis för hvarje år från 600 till 2,000 R:dr; att med år 1867 alla dessa medhjelpare uppnått högsta lönegraden, samt att dagtraktamente och skjutsersättning under resorna något förhöjas i mån af längre tjenstgöring; och har Kongl. Majit, som i anledning af Che - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 60. 37 fens underdåniga hemställan, ansett nödigt, att ett arfvode al minst 500 R:dr redan under år 1867 göres tillgängligt för Chefen att disponera till den af dessa medhjelpare, som kunde finnas innehafva egenskaper att blifva Chefen ett biträde i den nödiga kontrollen öfver de under sommaren i olika delar af landet stationerade mcdarbetarne, äfvensom i andra hänseenden, samt att. kunna, vid möjligen inträffande förfall för Chefen, förordnas att provisoriskt leda undersökningarne, äskat att, till fortsättande af de geologiska undersökningarne inom riket, med tillämpning dervid af ofvan omlörmälda grunder för aflöningen, samt utgifvande af geologiska kartor, måtte för 1867 anvisas ett belopp af 60,000 R:dr.
Då Utskottet, som för sin del i allo biträder de af Rikets Ständer vid sednast förflutna trenne riksmöten uttalade åsigter om de geologiska undersökningarnes vigt och betydelse ej blott i vetenskapligt hänseende, utan äfven för jordbrukets och många andra näringars utveckling och förkofran, funnit det för ändamålet nu äskade förhöjda anslag, med afseende å hvad i frågan blifvit upplyst, vara af oundgängligt behof påkalladt, hemställer Utskottet, att Rikets Ständer, till fortsättande af de geologiska undersökningarne inom riket samt utgifvande af geologiska kartor, måtte för år 1867 till Kongl. Maj:ts nådiga disposition anvisa ett extra anslag af 60,000 R:dr, att från Riksgälds-kontoret utgå. 47:o.
Enär, enligt hvad Chefen för de geologiska undersökningarne i sitt uti föregående punkt omförmälda memorial vidare anmält, den nya för slöjdskolan i Stockholm afsedda byggnad, uti hvilken, enligt Kongl. Maj:ts medgifvande, äfven det geologiska undersökningsverket komme att inrymmas, under loppet af år 1867 hunne så fullbordas, att inflyttning derstädes då kunde ega rum, har Kongl. Maj:t med anledning af bemälde Chefs derom gjorda hemställan, nu föreslagit Rikets Ständer, att för inredande af den åt geologiska byrån uti slöjdskolans nya hus anvisade arbets- och samlingslokal m. m. måtte beviljas ett extra anslag för år 1867 af 18,000 R:dr.
Enligt det i sådant afseende uppgjorda kostnadsförslag, af hvilket Utskottet tagit kännedom, skulle utaf hela det erforderliga beloppet, 18,000 R:dr, 12,600 R:dr användas för inköp af samlingsskåp uti den stora museisalen samt 5,400 R:dr för inredning af laboratorii-lokalen med smältugnar, kapellskåp, laboratoriibord med tillhörande skåp o. s. v.; och då Utskottet, för sin del, icke haft något att erinra mot de äskade beloppen, hemställer Utskottet, att jemväl denna Kongl. Maj:ts nådiga framställning måtte vinna Rikets Ständers bifall. 48:o.
I sammanhang med Landtbruks-akademiens hos Kongl. Maj:t gjorda, härofvan omförmälda hemställan om anslag till inredning af Akademiens lokal i slöjdskolans nya hus, för utställning af landtbruksredskap och modeller, hade Landtbruks-akademien, på sätt Statsråds-protokollet gifver vid handen, jemväl anmält behofvet af dels en uppsyningsman och förevisare för utställningen, dels ock att så väl sjelfva lokalen, som der utställda föremål städse bölles snygga och putsade, samt de sednare alltid i sådant skick, att de kunde, då omständigheterna så medgåfve, pröfvas af de besökande; och har Kongl. Maj:t, då Akademien saknade medel att sjelf bekosta de dermed förenade utgifter, i enlighet med Akademiens derom gjorda framställning, nu äskat att, till aflöning åt en uppsyningsman och förevisare vid don utställning af landtbruksredskap och modeller, som är afsedd att ega rum i Landtbruks-akademiens omförmälda lokal, äfvensom till 38 Ståts-Utskottets Utlåtande N:o 60. lokalens städning samt för putsning och vidmagthållande af expositionsartiklarne, måtte anvisas ett ordinarie anslag af 1,500 R:dr.
Under åberopande af hvad till stöd för Utskottets tillstyrkande om anslag för expositionslokalens inredning blifvit anfördt, och då, med afseende derå att den person, som till uppsyningsman och förevisare antages, bör ega de insigter och den bildning, att han, när så påfordras, kan nöjaktigt redogöra för utställningsföremålens beskaffenhet och användning, m. m., det äskade beloppet icke torde vara för högt beräknadt, hemställer Utskottet, att Rikets Ständer, med bifall till Kongl. Maj:ts förslag, måtte för ifrågavarande ändamål å ordinarie stat anvisa ett anslag af 1,500 R:dr. 49:o.
Uti en hos Bonde-Ståndet väckt, till Stats-Utskottets handläggning remitterad motion (N:o 290), i hvilken Riksdagsfullmägtige Nils Olsson från Malmöhus, C. J Svensén från Calmar och Jöns Rundbäck från Göteborgs län instämt, har Riksdagsfullmägtigen Anders Andersson från Skaraborgs län anfört, huruledes, oaktadt den svenske jordbrukaren blifvit träget uppmanad till omtanka om boskapsskötseln, denna näringsgren likväl nära nog stöde, åtminstone hos allmogen, på samma ståndpunkt som för tio år sedan.
Orsaken härtill vore, enligt motionärens åsigt, att söka uti den brist på afsättning för produkterna af en mera omfattande boskapsskötsel, som förefunnes i vårt land, der annat tillfälle ej erbjöde sig för afyttrande af kreatur samt öfriga ladugårdsprodukter, såsom smör ost, kött och fläsk, än genom försäljning i närmaste stad.
En vara, hvars produktion man ville uppmuntra, borde dock i första rummet beredas afsättning ej allenast inom landet, utan äfven på verldsmarknaden.
Först under innevarande år hade man med någon fördel kunnat till England exportera ladugårdsprodukter, och på det detta förhållande måtte alltmer och mer kunna utvecklas, ansåge motionären, det Staten icke borde underlåta att, till dess en dylik export komme i gång, räcka en hjelpsam hand.
Detta skulle, efter motionärens tanke, lämpligast ske på det sätt, att de, som ej allenast på utländska marknaden, utan äfven inom landet åtoge sig att gå svenska exportörer tillhanda, af Staten härför erhölle ersättning.
I sådant syftemål har motionären föreslagit, att Rikets Ständer måtte anslå en summa af 8,000 R:dr, hvilka medel borde ställas till Landtbruks-akademiens disposition, att af donsamma, efter samråd med länens Hushållningssällskaper, för ändamålet användas.
Utan att underkänna vigten för vårt land deraf, att en dylik export kunde komma till stånd, har Utskottet likväl, i saknad af närmare utredning om medlen för densammas åvägabringande, ansett sig ej kunna motionärens framställning understödja, utan hemställer, att densamma måtte lemnäs utan afseende.
Undervisningsanstalter för slöjderna.
50:o. 1 afseende å anslaget till Teknologiska Institutet, 55,500 R:dr, hvilket för närvarande är till en del å extra stat uppfördt, har Kongl. Maj:t föreslagit Rikets Ständer, att detsamma må till hela sitt belopp uppföras å ordinarie stat, under vilkor för föreståndare och lärare att vara underkastade den förändring i tjensteåligganden, som, derest Bergsskolan i Fahlun och den undervisning, som Stats-Utskottets Utlåtande N:o 60.
39 nu vid högre artilleriläroverket å Marieberg meddelas civilingeniörn1, framdeles till institutet förflyttas, deraf må kunna blifva en följd.
Beträffande denna fråga förekommer hufvudsakligen, att sedan Kongl. Maj:t bos Rikets Ständer vid 1859—1860 årens riksdag gjort framställning, bland annat, derom, att den vid 1856—1858 årens riksdag provisoriskt beviljade förböjda anslagssumma måtte å definitiv stat uppföras, Rikets Ständer uti underdånig skrifvelse den 21 Oktober 1860 tillkännagåfvo, att betänkligheter hos dem uppstått rörande ändamålsenligheten af vissa föreskrifter uti de för institutet den 19 November 1858 utfärdade förnyade nådiga stadgar, i hvilket hänseende i första rummet anmärktes, att det syntes mindre lämpligt, att innehafvaren af den vigtiga föreståndarebefattningen icke genom att sjelf deltaga uti lärarnes åligganden erhölle det tillfälle till närmare beröring med dem och med eleverna, hvarförutan han svårligen kunde vinna noggrann kännedom om undervisningens gång och beskaffenhet eller tillförlitligen bedöma läroverkets ställning och behof, hvilket dock vore destomera angeläget, som Styrelsens öfrige ledamöter kunde stå helt och hållet utom läroverket, och institutets lärare följaktligen, om föreståndaren ej deltoge i undervisningen, saknade iillfälle till beröring med Styrelsen, hvarigenom denna åter i viss mån blefve främmande för allt hvad som afsåge sjelfva undervisningen.
Yid förlidna riksdag förnyade Kongl. Maj:t sin nådiga framställning i ämnet.
Lika med Kongl. Kommers-kollegium, som blifvit i frågan hördt, hade Kongl.
Maj:t funnit öfvervägande skäl förekomma emot att stadga undervisnings meddelande såsom en föreståndaren ovilkorligen tillhörande skyldighet; dock förklarade Kongl. Maj:t att, vid den omarbetning af institutets stadgar, som blefve nödvändig, derest Kongl. Maj:ts nådiga framställning om Fahlu bergsskolas förflyttning till hufvudstaden och förening med teknologiska institutet bifölles, Kongl. Maj:t ville tillse, att det medgåfves läroanstaltens föreståndare att, såvidt tiden sådant tilläte, deltaga i undervisningen och i dylikt fall, efter eget bepröfvande, välja läroämne.
Till svar å denna nådiga framställning meddelade Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse den 11 November 1863, att då någon definitiv reglering af nämnda undervisningsanstalt ännu icke blifvit af Kongl. Majit fastställd och, enligt hvad i den nådiga Propositionen antyddes, åtskilliga förändringar i afseende å de för institutet nu gällande stadgar ytterligare vore att emotse, hvarvid Rikets Ständers underdåniga framställning om skyldighet för institutets föreståndare att deltaga i undervisningen derstädes ånyo torde komma att tagas i förnyadt öfvervägande, Rikets
Ständer ansågo mest lämpligt att institutets anslag fortfarande blefve endast provisoriskt uppfördt.
Enligt hvad af Statsråds-protokollet (sidan 47) inhemtas, hade Departements-chefen under den 13 Oktober nästlidet år i underdånighet föredragit det af Institutets Styrelse uppgjorda förslag till nya stadgar, deruti jemväl en del förändringar i de förut gällande blifvit upptagna; och hade Kongl.