Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
De hafva derför ansett, att, hädanefter såsom hittils, den medicinska undervisningen, synnerligen den mera theoreliska, desto heldre horde meddelas vid universitet i ne, som den derigenom hlefve bibehållen i dess nödvändiga samband med den allmännare vetenskapliga bildningen, och den derstädes ingalunda vore beröfvad fördelen af praktisk tillämpning lill det mått, som erfordras för att deråt gifva lif och åskådlighet.
Slutligen hafva de trott, alt det egentliga skälet til! anmärkningen öfver hrist på enhet och sammanhang uti våra medicinska nndervisnings-anstalter vore alt uppsöka uti den felaktiga organisa!'onen af carolinska institutet, som, ifrån] början ammell alt bibringa unge läkare större färdighet uti chirurgien samt möjligen alt derutöfver bereda dem tillfälle till erhållande af en vidsträcktare klinisk undervisning uti hufvudstadens större sjuk vårds-anstalter och sålunda utgöra ett sujdemeut lill de akademiska medicinska fakulteterne, sedermera öfverski idit dessa gränsor och sökt att slå under sig delina nndervisningsgren i hela dess omfattning.
Utskottet får vidare upplysa: att, sedan nämnde institut, enligt 1815 års reglemente, blifvit försedt med sex professorer och sex adjunkter elfer ungefärligen til! antalet lika stor lärare-personal som der nu finnes, utgiltsslaten derför då utgjorde omkring 7,000 riksdaler.
Sedan nya, efter hvarannan förhöjda, stater utfärdats den 1 1 December 1822, den 3o December 1835 och den 27 Juli 1841» samt Kongl. Maj:l, genom nådigt bref den 17 Febr. i845- lill följe af Rikets Ständers bifall till gjord hemställan otn anslag af 1,600 r:dr årligen såsom arfvode för en professor i kliniken för barnsjukdomar, om en sådan profession förordnat, uppgår den nu gällande staten för Carolinska institutet till en summa af omkring 17,000 r:dr b:ko.
Vid innevarande riksdag har Kongl. Maj:t dessutom äskat ytterligare anslag för institutet, nemligen 333 r:dr 16 sk., till lön åt en chirurgiae-adjunkt samt till lön för en professor i pathologiska anatomien 1,600 r:dr årligen.
Ehuru Utskottet är fullt öfvertygadt derom, att hvarje åtgärd till befrämjande af bildningens framsteg inom landet leder till dess framtida båtnad och nytta, och att uppoffringar för detta ändamål således från statens sida ingalunda höra utaktlåtas, så anser Utskottet likväl, att behörigt afseende dervid äfven alltid bör fästas å nödvändigheten och nyttan deraf, så att krafter och medel icke fruktlöst användas.
Motionären har sökt visa, att detta likväl icke egt rum i afseende på de tid efter annan vidtagna åtgärderne till medicinal-bildningens befrämjande, och Utskottet kan icke underlåta att instämma i detta omdöme, då Utskottet tager i betraktande, att Allm.
Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande, N:o 90. 15 Carolinska institutet erhållit .allt högre anslag, under förutsättande, att detsamma i och dermed skulle sättas i tillfälle att utvidga sin verkningskrets, oten detta påräknade ändamål icke allenast icke vunnits, utan äfven genom de mått och sLeg, som blifvit för uppnåendet deraf tagna inom det medicinska läroverket, utsätts frön till missämja emellan universiteterne och institutet, hvilka alstrat menliga frukter i afseende på undervisningen och gifvit anledning till den anda af söndring, som dervid ännu är till finnande.
Utskottet tror derföre, lika med motionären, att, då ett sådant missförhållande redan länge varit insedt, åtgärder äfven bora vidtagas för afhjelpaödet deraf, och att Rikets Ständer sålunda hafva skäl alt fästa Kongl. Majrts nådiga uppmärksamhet på angelägenheten deraf, att, ju förr desto heldre, medicinal-undervisningen må regleras på ett ändamålsenligare sätt, än som nu eger rum, och får således tillstyrka, att Rikets Sländer måtte hos Kongl. Majrt i underdånighet anhålla, att en kommitté af sakkunnige män må blifva nedsatt, hvilken finge sig uppdraget alt, efter en bestämd plan, utarbeta elt förslag lill den medicinska undervisningens ordnande, samt att Kongl. Maj:t derefter täcktes vidtaga de åtgärder, hvartill detta kan föranleda, och hvilka kunna anses för ändamålet tjenliga.
Stockholm den 9 Maj 1848. STOCKHOLM, f. d. Schultze’s Boktryckeri, 1S48.
Allm■ Besvr och Ekon.-Utskottets Betänkande, N:o 91. . i N:o 91.
An k. till Exp.-utsk. den 16
Betänkande, i anledning af väckta förslag, rörande folkundervisningen i riket.
Allmänna Besvärs- och Ekonomi-utskottet har fått emottaga följande inom de fyra Riksstånden väckta motioner och afgifna anföranden, åsyftande ej allenast ändringar i Kongl, stadgan angående folkundervisningen af den 18 Juni 1842 och 'tillägg till densamma, utan äfven uti Kongl, förordningen den 13 Mars 1846, nemligen: af friherre Cederström, Jacob, herr Hammarhjelm, C. G., herr biskop Heurlin, herr doktor Säve, herr prosten Tranceus, herr prosten Klintberg, herr prosten Sidner, herr prosten Ljungdahl, herr prosten Berg, herr prosten Stabeck, herr prosten Lundblad, herr Guslafsson, herr Rhodin, samt af riksdagsfullmäktige Nils Strindlund från Vesternorrlands län, Olaus Eriksson, Lars Wenander och Tobias Lind från Götheborgs och Bohus län, Ola Månsson och Jöns Månsson från Malmöhus län, Per Bengtsson från Calmar län samt Anders Bengtsson från Jönköpings län.
Då Utskottet nu går att betänkande öfver dessa serskilda motioner afgifva, anser Utskottet det vara ledande lill ordning och redighet vid framställningen, att först, och så vidt de afse förändringar eller tillägg i stadgan för folkundervisningen, sammanfatta dem efter de §§ af densamma, hvartill de närmast kunna hänföras, och omedelbart, i sammanhang dermed, för hvarje § deröfver uttala sitt omdöme. § 1.
I afseende å denna § har herr doktor Säve föreslagit, att mom.
1 måtte erhålla följande förändrade lydelse: ”1 hvarje stads församling och i hvarje socken pä landet bör finnas minst en, helst fast, skola, med en eller flera lärare, af hvilka en ovilkorligen skall hafva uppfyllt de för en lärare vid folkskola här nedan stadgade fordringar, men de öfriga må kunna antagas, utan alt de uppfyllt dessa fordringar, endast de af skolstyrelsen anses till uppförande och sedlighet godkända, samt pröfvas ega förmåga att meddela undervisning, i det af 7 § stadgade minimum af kunskapsämnen•” vidare, att stadgandet i mom. 3, om lärares anskaffande och folkskolors inrättande inom fem år, från författningens utfördande i ämnet, måtte förändras derhän, ”att berörde tid för de församlingar, hvilka af giltiga skäl ej medhunnit Bih. till R.
Prot. 1847 $ 1848. 8 Sami. 22 Haft. « 2 Allm. Bese.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, iV.-o 9i. folkundervisningens fullständiga ordnande, må ytterligare utsträckas i 3:ne år eller till den 18 Juni 1850”.
Såsom skäl härför har motionären åberopat Rikets Ständers underdåniga skrifvelse af den 1 Mars 1845, i hvilken orden lyda: ”att så önskvärdt det vore om alla de, åt hvilka det anförtroddes alt undervisa landets harn, egde de kunskaper, som åro stadgade för utexaminering från folkskolelärare-seminarierna, sådant dock ej kunde vinnas förr än i en framtid, då i seminarierna hunnit hildas ett erforderligt antal skollärare och derjemte anfört, att för närvarande en ganska stor mängd skolor i riket, fastän för öfrigt ordnade, dock ligga neder samt äro overksamma af brist på vederbörligen examinerade lärare; hvilket förhållande motionären styrkt medelst konsistoriernas egna, på nådig befallning afgifna och om förhållandet den 1 Juli 1847 vittnande, berättelser; enligt hvilka icke mindre än 498 skolor, sistnämnde dag, antingen helt och hållet saknade, eller måste åtnöja sig med oexaminerade lärare.
Uti denna motion hafva herr biskop Heurlin, herr lektor Wallman, herr prosten Stabeck och herr prosten Sidner hufvudsakligen instämt, den förstnämnde med dervid fogad önskan, att, derest Rikets Ständer skulle antaga och Kongl. Maj:t i nåder gilla det af motionären yrkade anstånd med skolväsendets fullständiga ordnande, bestämmas måtte, huru förhållas bör med den folkskole-afgift, som under tiden till landtränterierna ingår; och har herr biskopen derjemte ansett nödigt, att närmare föreskrifter lemnäs, a) huruvida landshöfding och biskop ega att ålägga församlingarna serskilda bidrag till skolväsendets ordnande, der skol-afgiften ej är för ändamålet tillräckligt, b) om sådana bidrag kunna i exekutiv väg uttagas, och c) huru tvister skola slitas, der sådana uppstå emellan landshöfding och biskop å ena samt församlingen å andra sidan.
Bonde-ståndet, med hvilket herr doktor Säves motion blifvit kommuniserad, har Utskottet fått emottaga serskilda yttranden af riksdagsfullmäktige Nils Strindlund från Vesternorrlands län, Anders Bengtsson, Petter Persson och Petter Jönsson från Jönköpings län, Olaus Eriksson från Bohus län och Andreas Olsson från Jemtlands län, hvilka alla med motionären sig förenat.
Utskottet får härvid upplysa, att Rikets Ständer vid sistförflutna riksdag, uti skrifvelse den 1 Mars 1845, hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhöllo dels om ett sådant förtydligande af högstberörda stadgas 1 § 1 morn., som det af motionären föreslagna, dels ock att den i 3 mom. af samma § bestämda tid för lärares anskaffande och skolornas inrättande måtte förlängas till den 18 Juni innevarande år.
Maj:t har likväl förklarat sig icke finna skäl att till dessa af Rikets Ständer begärda ändringar lemna nådigt bifall.
Vid ett sådant förhållande anser Utskottet en förnyad underdånig hemställan i samma ämne så mycket mindre kunna vinna nå - Allm.
Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, N:o 91. 3 digt afseende, som folkundervisningen i de flesta af rikets församlingar numera blifvit behörigen ordnad.
De af motionären föreslagna ändringar äro också, i Utskottets tanka, mindre behölliga, enär ett tillräckligt antal från seminarierna utexaminerade lärare snart nog lärer, der de, enligt skolstadgans föreskrifter, ovilkorligen böra finnas, vara att tillgå, och i öfrigt genom föreskriften i 14 § 1 mom. af Kongl, stadgan, der orden lyda: ”Skulle å en eller annan ort serskilda hinder möta för tillämpningen af de föreskrifter, som i denna författning finnas meddelade, må dessa hinder underställas vederbörande Dom-kapitel, som, derest det anser undantag från de gifna föreskrifterna af omständigheterna påkallas, eger att derom hos Kongl. Maj:t göra underdånig anmälanen utväg blifvit öppnad att få de svårigheter häfna, som å ett eller annat ställe, vid författningens tillämpning, möjligen kunde förekomma.
Af dessa skäl lar Utskottet vördsamt tillstyrka, att doktor Säves motion icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Beträffande den af biskop Heurlin, i sammanhang med förenämnda motion, vrkade närmare bestämning, huru förhållas skall med den skol- och skydds-afgift, som, i händelse den begärda utsträckningen i tiden för skolväsendets fullkomliga ordnande bifölles, under dessa år skulle komma att ingå i landtränterierna, så lära, i händelse att Rikets Ständer gilla Utskottets afstyrkande af bifall till herr doktor Säves motion, några sådana medel icke kunna komma, utan undantagsvis, att reserveras; i hvilka fall Utskottet för hänvisa till Kongl, brefvet af den 13 Mars 1846, som bestämmer huru med sådana medel förhållas skall.
I anledning af hvad biskop Heurlin i öfrigt hemställt, så anser Utskottet lämpligast, att vederbörande ingå till Kongl. Maj:t med underdåniga förfrågningar i sådana fall, der författningen förmenas vara ofullständig eller otydlig samt med klagomål, der sådana kunna anses befogade. § 3.
Vid denna § hafva anmärkningar blifvit gjorda af Ola Månsson från Malmöhus län, som föreslagit följande förändrade lydelse deraf: ”Hvarje skoldistrikt åligge anskaffa och underhålla tjenliga rum för de folkskolor, som inom distriktet finnas eller blifva inrättade.
I kostnaden härtill skola alla inom distriktet boende deltaga efter de grunder, som, jemlikt 2 morn af 5 § i Kongl, förordningen om sockenstämmor i riket af den 29 Augusti 1843, följas i fråga om rösträtt på sockenstämma.”
Till detta förslag har motionären funnit sig föranledd deraf, att det så kallade ypperligare frälset och de säterier i Skåne, som utgöra ordinarie rotering och åtnjuta befrielse från kyrkobyggnad, undandragit sig allt deltagande så väl vid uppbyggande 4 Allm. Besv.- och Ekon.-lltskottets Betänkande, N‘.o 9i. som underhållande af skolhus; samt att vissa af allmogen, sorn innehafva hemman af säteri natur, hvarken i godo eller genom, lag kunnat förmås att deltaga i nämnde besvär» Häruti har Nils Jeppsson från Malmohus län instämt.
Af herr Rhodin, som hemställt, att efter ordet deltaga, Och med Uteslutande al nu befintliga mening; ”efter de grunder, som inom orten följas, i fråga om kyrko byggnad, så framt ej annorlunda derom öfverenskommes,” må inflyta: ”i män af innehafvande hemman eller annan, visst taxeringsvärde åsatt, lägenhet, beroende det af etc ” Af Lars Wenander, från Bohus län, som yrkat, att en bestämd förklaring måtte varda meddelad, huruvida med den i §:en förekommande mening ”endast efter de grunder, som i orten följas,” varit afsedt att stadga, det de säterier, skattlagda utjordar, likasom en del postbönder, hvilka genom äldre privilegier äro fria från kyrkobyggnad, äfven skola vara befriade från deltagande i anskaffande och underhåll af folkskole-byggnader.
Häruti hade Lars Rasmusson från Bohus län instämt.
Utskottet har, vid öfvervägande af hvad i dessa motioner blifvit framstäldt, funnit desamma grundade på goda skäl, helst med billighet och rättvisa öfvetensstämmer att, då alla inom samma församling boende för sina barn njuta lika lördel af folkskolor, de jemväl alla böra, i mån al innehafvande hemman eller annan, visst taxeringsvärde åsatt, lägenhet, utan undantag, till desammas anskaffande och underhåll bidraga.
Utskottet får derföre vördsamt tillstyrka, att Rikets Ständer ville hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att en författning måtte blifva utfärdad, hvarigenom stadgas, att alla hemman, som, dels på grund af Kongl, resolutioner, dels på grund af privilegier, äro befriade från kyrkobyggnad, icke i fråga om skolbyggnad må få tillräkna sig samma frihet, utan tilllqrbindas att deltaga i anskaffandet och underhållandet af tjenliga rum för de folkskolor, som inom församlingen finnas eller blifva inrättade, samt att detta deltagande måtte bestämmas efter de grunder som, jemlikt 2 mom. 5 § i Kongl, förordningen den 29 Augusti 1843, följas i fråga om rösträtt vid sockenstämma. § 4.
I anledning af stadgandet i denna §, beträffande loningssättet för folkskolelärare, har Olaus Eriksson från Bohus län velat fästa Rikets Ständers Uppmärksamhet på den obillighet, sorn ligger deruti, att alla församlingar, utan afseende på dem emellan varande olikheter, måste betala lika mycket till sina skol-lärare, samt upplysningsvis anfört, att uti Sörbygdens härad finnes en socken, Sanne, hvilken utgör Allm. Bcsv.- och Ekon.-Vtskottets Betänkande, N:o 91.
18 3/8:de!s mantal, dä Krogstads socken innehåller 54 7/8:dels mantal; att i den ena af dessa socknar skol-läraren har 40 k 50 barn att årligen undervisa, hvaremot han i den andra har öfver 400 o. s. v. Till förekommande af sådana missförhållanden har motionären föreslagit, att det mätte blifva hvarje församling öppet lemnadt, att sjelf aftala med skol-läraren om dess lönevilkor, utan att någon bestämmelse må föreskrifvas, hvarken om lönens belopp eller sättet för dess utgående, hvilket allt borde öfverlemnas till skol-styrelsens afgörande inom hvarje församling.
Riksdagsfullmäktige Petter Jönsson från Jönköpings län och Sven Svensson från Elfsborgs län hafva häruti instämt.
Beträffande detta förslag, eller att folkskole-Iärarelönerna måtte få bestämmas efter öfverenskommelse emellan församlingarne och lärarne, så hyser Utskottet den farhåga att, i händelse detsamma blefve bifallet, det på flera ställen skulle kunna inträffa, att vid skollärares tillsättande mera afseende fåstades på besparing för församlingen än å lärarens behof och att således lönerna för dessa blefve mindre än uti stadgan föreskrifves.
Lärarens bergning är dock hufvudvilkoret för att hos honom må kunna påräknas duglighet, och bör hvarje skicklig lärare åtminstone blifva försedd med en tarflig utkomst.
På grund häraf och då det dessutom genom 5 mom. 4 § är medgifvet den församling, som är af fattigdom urståndsatt att sjelf aflöna skol-läraren, att till Kongl. Majit ingå med underdånig ansökning om erhållande af understöd utaf de till detta ändamål anslagna statsmedel, får Utskottet vördsamt tillstyrka, att Olaus Erikssons förslag icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. § 6.
Vid denna § hafva anmärkningar blifvit gjorda: af herr Hammarhjelm, C. G., som ansett att de lärdomsstycken, uti hvilka en skol-lärare bör kunna, enligt § 6 mom. 1, med färdighet undervisa, äro alltför vidlyftiga, och derföre hemställt, att detta moment måtte förändras, så att någon inskränkning i berörda kunskapsmått blefve medgifvet; af herr prosten Traneus, som önskat fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på nödvändigheten af ett förtydlig; nde uti den i § 6 mom. 2 lemnade föreskriften, rörande folkskole-lärares tillsättande, der orden lyda: ”mellan de på förslag uppförda anställes derefter val af församlingens i sockenstämma samlade röstegande ledamöter, hvarvid rösterna beräknas likasom vid klockareval och ordförandens i skolsty reisen röst gäller likasom kyrkoherdens vid klockareval.” 6 Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, N:o 91.
På grund häraf och då kyrkoherdens ifrågavarande rösträtt, genom Kongl, resolutionen af den 20 Juni 1794, är bestämd till hälften af de närvarandes af.ifna röster, borde ordförandens i hvarje skolstyrelse, inom hela riket, rösträtt gälla lika mycket; men så vore icke förhållandet, emedan, genom 78 § i Kongl, resolutionen af den 12 December 1734, på allmogens besvär, den inskränkning gjordes i pastors rösträtt vid klockareval uti Bohus län och Halland, att allmogen i dessa provinser tilläts sjelf tillsätta sina klockare i samråd med pastor; och stadgades vidare, genom Kongl, resolutionen af den 24 Januari 1835, i anledning af de beständiga tvisterna om betydelsen af detta samråd, ”att pastor eger, att ensam upprätta klockareförslaget, men vid valet blott rösta för embetet och bostället.”
Till följd af bokstalliga ordalydelsen uti skolstadgans (i § 2 morn., jemförd med sistnämnda Kongl, resolution, skulle således i Bohus län och Halland en ordförande uti skolstyrelsen vid val till folkskole-lärare endast hafva, om han är pastor, två röster, men om han är vikarius, blott en röst, under det att sådan ordförande i öfriga 12/13:delar af riket, efter hemmantal räknadt, har halfva röstetalet af alla afgifna röster.
Till förekommande af denna afvikelse från lagens anda, ”sorn vore lika menlig för val af de skickligaste lärare, som inskränkande för ordförandens verksamhet ”har motionären föreslagit, att i 6 8 2 mom. efter orden: ”gäller likasom kyrkoherdes vid klockareval” må tilläggas:”*' enlighet med Kongl, resolutionen den 20 Juni 1794/’ af Jöns Månsson från Malmöhus län, som ansett den rösträttighet vid klockareval, hvilken, genom 6 § 2 mom. blifvit lemnad åt kyrkoherdarne i riket, med undantag af Skåne, Halland, Blekinge och Bohus län, vara alltför . vidsträckt och en allmän rättelse häri således af högsta behof påkallad, dels emedan hela tillsättningen lika gerna kunnat alldeles öfverlemnas till kyrkoherden, hvilken icke behöfver, för att utöfva densamma, mer än förskaffa sig en enda rösts biträde; dels såsom högst angelägen för de nämnda provinserna, emedan Kongl. Maj:t, genom nådig resolution af den 31 Januari 1843, förklarat presterskapets rätt i Skåne, i fråga om tillsättning af skol-lärare, vara densamma, som i den öfriga delen af riket; hvaraf följer, att vid tillsättande af gemensam klockare och skol-lärare, en söndring oftast uppstår; af Per Bengtsson från Calmar län, som ansett den pastor nu tillerkända rösträttigheten vid tillsättande af folkskole-lärare-, orgelnist- och klockare-befattningar, ej allenast olämplig, utan äfven i högsta grad skadlig och vådlig, hvadan han föreslagit, att 6 § 2 mom. måtte förändras så, ”alt pastor vid tillsättande af folkskolelärare- och orgelnist- samt klockare-beställningar må rösta på sätt skett vid komministersval, med endast tvenne tjenst er öster f’ af Ola Månsson från Malmöhus län, som yrkat följande ändring i 6 § 2 morn., ”att sökande till folkskolor icke böra få samtidigt ingifva ansökningar på flera ställen, förr än de från det först sökta förslaget äro lediga, samt att för de i detta Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, N:o 91. 7 afseende felande, Kongl, cirkulärbrefvet den 15 Juni 1833, angående ansvar för samtidigt sökande till flera klockare- och orgelnist-beställningar, må tillämpas.
Motionären har härmed velat förekomma de olägenheter, hvilka inträffa derigenom, att sökande, som vinner förslag och samtidig kallelse till skol-lärare pä liera ställen, naturligtvis icke kan antaga mer än en tjenst, hvaraf äter följer, att de öfriga församlingarna änyo nödgas förklara dessa beställningar lediga; af prosten Klintberg, som hemställt, att följande tillägg mä göras till 6 §: l:o ”Folkskolelärare vare icke tillåtet söka flera skollärare-tjcnster på samma tid; sker det, vare samma lag, som för klockare i sådana fall gifven är;” 2:o folkskolelärare, som sökt och vunnit transport ege, utan skolstyrelsens bifall, icke rätt från sin innehafvande tjenst afflytta, förr än till exempel 6 månader efter den nya tjenstens erhållande, och, om läseterminen då pågår, icke förr än den är slutad;” 3:o ”vid klagomål vare han icke berättigad annan tjenst söka, innan de blifvit till slut bragta;” af Tobias Lind från Bohus län, som, på grund deraf, att de täta flyttningarna af folkskolelärare förorsaka ej allenast skol-styrelserna besvär och kostnad, utan äfven åstadkomma uppehåll och afbrott i skolans jemna gång, föreslagit följande tillägg till 6 ”att, så snart skol-lärare sökt en befattning och derå undfått vederbörande myndigheters fullmakt, bör han ovilkorligen tjensten tillträda och densamma förestå aldraminst ett år, likväl med oförändrad rättighet för skolstyrelsen, att honom dessförinnan afskeda, i fall han med oskicklighet beträdes •” vidare att, så framt nvssberörda tillägg vinner Konungs och Ständers bifall, skol-lärare hädanefter böra vid sina ansökningar, om de innehaft ordinarie befattning, bifoga ordförandens i skol styrelsen bevis, att den bestämda tjenstetiden på stället är tilländalupen; af Jöns Månsson från Malmöhus län, hvilken, på samma grunder som Tobias Lind anfört, yrkat, att ett stadgande måtte utfärdas, hvarigenom skol-lärare tillförbindes ”viss uppsägningstid, innan han får öfvergifva sin innehafvande befattning.”
Detta allt har Utskottet tagit i öfvervägande, och hvad först angår herr Hammarhjclms hemställan om inskränkning af det för folkskole-lärare bestämda kunskapsmåttet, ansett de uti 6 § mom.
1 lemnade föreskrifter i detta hänseende, såsom byggda på omsorgsfullt pröfvade grunder, böra oförändrade bibehållas, hvadan, och då motionären icke anfört några skäl till stöd för sitt berörda yrkande, Utskottet ock funnit sig böra tillstyrka, att detsamma måtte förfalla.
Vidkommande den af herr prosten Traneus föreslagna förändringen af § 6 mom. 2, hvarigenom ordförande i skolstyrelse uti Bohus län och Halland skulle, vid tillsättande af folkskolelärare-befattningar, komma att erhålla samma rösträtt, som i 8 Allm. Besv.- och Ekon.-Vtskottets Betänkande, N:o 91. dylika fall är tillerkänd sådana ordförande i rikets öfriga provinser, så kan Utskottet, enär ordförande i skolstyrelserna i Bohus län och Halland, hvad den högre upplysning, större erfarenhet och verksammare nit beträffar, som hos sadana personer böra förefinnas, icke i någon mån lära stå efter ordföranderne för skolstyrelserna i det öfriga riket, icke finna skäl till den öfverklagade inskränkningen i pastors rösträtt i berörda landskaper, vid tillsättande af ifrågavarande maktpåliggande lärarebefattningar, eller att pastorerna derstädes skola ega ojemförligt ringare inflytande på valen till folkskole-lärare, än i rikets öfriga provinser, hvadan Utskottet får vördsamt tillstyrka, "att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att pastorer inom Götheborgs stift hädanefter, vid tillsättande af folkskole-lärnre, måtte fa beräkna sin rösträtt lika med hvad i detta afseende för rikets öfriga pastorer är stadgadt.