Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Propositionen remitterades, och som, enär fråga ej vore om förändring i Konsistorii förhållande lill kyrkan eller skolan, i följd hvaraf ledamöterna jemväl ansågos böra, såsom hittills, tillhöra preste och skollärareståndet, då deremot en möjligen förestående förändring i Konsistorii verksamhet tilläfventyrs kunde påkalla en annan sammansättning, hufvudsakligen biträdde hvad den nådiga Propositionen innehöll angående Konsistorii sammansättning, framställde, å sin sida, tilt Rikets Ständers pröfning ett annat från den Kongl. Propositionen något afvikanöe förslag, hvari, bland annat, hemställdes, dels, huruvida icke, i öfverensstämmelse med hvad jemväl Högsta Domstolen tillstyrkt, Domkapitlet borde få vpprälta förslag till de ledamöter, hvilka komme att af Kongl. Majit förordnas, — hvilken här för första gången framträdande grundsats, under sednare förhandlingar i ämnet fått benämning af ”cooptationsprincipen” — dels att för Konsistorii domförhet skulle gälla samma regel, som sedermera genom Kongl.
Förordningen den 23 Augusti 1851 blifvit stadgad för Rikets Hof-Rätter.
Hvarken Kongl. Majits förslag eller det af Lag-Utskottet modifierade förslaget vann emellertid Rikets Ständers bifall; och Rikets Ständer, i underdånig skrifvelse den 20 Augusti 1851, uppgåfvo, såsom skäl för sitt afslag: alt de dåvarande Lektorerne, så länge de med tjenstgöring vid elementarläroverken forlfore, syntes, på grund af innehafvande fall— magter, böra såsom ledamöter af Domkapitlen qvarstå; alt, genom antagande af dels sjelfskrifne och dels förordnade ledamöter, hvarjehanda olägenheter skulle uppkomma; samt alt någon förändring med organisationen af och rättegången i Domkapitlen icke syntes vara för det då näivarande påkallad.
Det dröjde emellertid icke längre än till riksdagen 1856—'1858, innan frågan på nytt bragtes å bane, då likasom tillförene framkallad al de förändrade förhållanden, hvilka föranleddes af skolans fortsatta utbildning eller omgestaltning.
Det anmärktes af enskild motionär, alt Domkapitlens nuvarande organisation ej lemnade erforderlig säkerhet, att dessa kyrkliga myndigheter alltid utgjordes af män, hos hvilka håg och skicklighet för förvaltande af kyrkliga angelägenheter kunde förutsättas.
Så långe lärareplatserna vid elementarläroverken, genom beskaffenheten af dermed förenade lönevilkor, kunde anses såsom expeklansplatser, derifrån öfvergång ju förr desto heldre kunde ske lill mera omedelbart kyrkliga befattningar, hade man kunnat hoppas, att de, hvilka sökte anställning vid stiftens högre läroverk, från bör - 4 Sammans.
Stats- och Lag-Utskottets Betänkande N:o 35. jan bade kyrkans förhållande i sigte och således vid inträdet i Domkapitlet medförde intresse för kyrkan och någon insigt i hennes angelägenheter, men annorlunda hade förhållandet blifvit, sedan Staten börjat ställa läroverkens löningsstat i sådant skick, alt män, danade för tjenstgöring i skolorna, kunde från början vara försörjde och för framliden ega utsigt lill anständig utkomst, utan att behöfva öfvergifva den verksamhet, hvaråt de egnat sig och för hvilken de tilläfventyrs hade största fallenhet; hvartill komme, bland annat, den oformlighet, alt, enligt stadgan för elementarläroverken i riket, vissa vid desamma anställda lärare skulle hära namn af Lektorer, utan att hafva säte och stämma i Domkapitlen, ehuru deras läroämnen icke voro mera aflägsnade från den theologiska kunskapskretsen, än de lärares, hvilka borde vara ledamöter i kapitlet och såsom sådane öfver de förra utöfva uppsigt.
Ett förslag framställdes, uppgjord t i hufvudsaklig öfverensstämmelse med hvad kvrkolagskomitéen föreslagit, sålunda att kapitlet, förutom biskopen, såsom ensam sjelfskrifven, skulle hafva fern valda ledamöter, af hvilka tre skulle lör sex år väljas vid prestmöte bland personer, som hodde i stiftsstaden och der tjenstgjorde vid församlingarne eller läroverket, utan alt de i sednare fället behufde vara prestmän, och de öfriga två skulle för ett år väljas bland stiftets kyrkoherdar.
Emot den af kyrkolags- komitéen antagna och genom nyssberörda förslag ånyo till tals bragte valprincipen hade emellertid redan
Domkapitlen, då dessa myndigheters yttrande öfver kyrkolagskomiléens förslag infordrades, framställt åtskilliga anmärkningar.
Dervid hade af Domkapitlen skiljaktiga meningar blifvit uttalade blott i fråga derom, huruvida ens någon ledamot borde utses genom val; hvaremot samtlige hade instämt deri, ali åtminstone ett par af ledamotsplatserna borde, såsom hittills, bindas vid vissa embeten.
Denna åsigt vann vid ifrågavarande riksmöte äfven Rikets Ständers bilall.
Rikets Ständer ansägo nemligen, att endast på sådant sätt skulle nöd ig enhet och konseqvens i Domkapitlets åtgärder med säkerhet kunna bibehalias. samt visshet vinnas, att den specialkännedom och erfarenhet, som ej kan undvaras i ett verk, hvilket har så olikartade åligganden som Domkapitlet, ej komma att saknas, hvar förutan samtlige ledamöters väljande ej skulle innebära tillförlitlig garanti derför, att i Domkapitlet bevarades det lärda element, som vore nödvändigt för den Domkapitlen åliggande examensskyldighet.
Rikets Ständer heslöto nu för sin del en förlattning angående reorganisation af Domkapitlen, hvilken så tillvida hade en större omfattning än det förslag, som innehölls i Kongl. Propositionen den 22 April 1851 att dermed alsågs äfven Domkapitlen i universitetsstäderna, och hvarigenom bestämdes, alt bland de fem ledamöter, sorn jemte Biskopen skulle utgöra kapitlet, två skulle vara sjellskrifna på grund af innehafvande embete, nemligen Domprosten, der sådan funnes, samt theologie Lektorn vid läroverket i stiftsstaden, eller, om universitet der vore, äldste theologie Professorn; men de ledamöter, som derutöfver fordrades för fyllandet af det bestämda antalet, skulle utses genom val bland Kyrkoherdar i stiftet samt Rektor och Lektorer vid nämnda läroverk, i hvilka val Sammans.
Stats- och Lag-JJtskottets Betänkande N:o 35. 5 alla ordinarie prester i stiftet samt lärare vid stiftets elementarläroverk skulle ega deltaga.
Det af Rikets Ständer beslutade författningsförslaget öfverlemnades till Kongl. Maj:t genom underdånig skrifvelse den 25 Februari 1058.
Vid jemförelse emellan delta förslag oell den Kongl.
Propositionen vid 1851 års riksdag finnér man, alt Kongl. Majit och Rikets Ständer varit ense såväl om antalet af ledamöter i kapitlen, som ock derutinnan, alt Domprost, der sådan finnes, och theologie Lektorn vid läroverket i stiftsstaden böra vara sjelfskrifne ledamöter.
Skiljaktigheten angår hufvudsakligen de öfriga ledamöternas tillsättande, i hvilket afseende Kongl.
Majit ansett lämpligt, alt de af Kongl.
Majit förordnades, men Rikets Sländer genom nvssberörde skrifvelse förklarat sig hylla valprincipen.
På denna skiljaktighet strandade äfven 1858 års förslag.
Sedan Högvördiga Presteståndet, som icke deltog i Rikets Ständers beslut om ifrågavarande förslag, mot detsamma hos Kongl. Majit gjort underdånig framställning, och, efter det Rikets samtlige Konsistorier afgifvet infordrade underdåniga utlåtanden, samt Högste
Domstolen, öfver förslaget hörd, mot detsamma anmärkt, att det föreslagna stadgandet, enligt hvilket hälften och på flera ställen två tredjedelar af
Domkapitlets ledamöter skulle för viss lid väljas af de kapitlet underlydande prester och skollärare, oaktadt dessa förfarande komme att vara Domkapitlets domsrätt underkastade i afseende på begångna tjenstefel, icke syntes lämpligt, att då, enligt förslaget, de Kyrkoherdar, hvilkas hemvist vore mera än fem mil från stiftsstaden aflägset, skulle ega alt undandraga sig ledamotskap i Domkapitlet, samt ej heller de, sorn på grund af val en gång fem år innehaft sådan befattning, kunde emot sin vilja återväljas, det lätt skulle kunna inträffa, att de väljande blefve vid valet inskränkta inom alltför trånga gränser, samt att, till följd al täta ombyten af Domkapitlets ledamöter, enhet i dess åtgärder och beslut kunde komma att saknas; så har Kongl. Maj:t genom nådig skrifvelse den 2 7 Oktober 1859 gifvit Rikets Ständer tillkänna, alt, med alseende å Högsta Domslolens ofvanberörda anmärkningar och enär den af Rikets Ständer föreslagna organisation af Domkapitlen, enligt hvilken till ledamöter kunde inväljas dels kyrkoherdar ulan högre lärdomsbildning, dels lektorer utan presterlig bildning och bekantskap med stiftets förhållanden, icke i högre grad än den nuvarande organisationen medförde säkerhet derom, att Domkapitlen endast komme att bestå af sådane ledamöter, som livar för sig vore skickliga att deltaga i alla de olikartade göromål, som tillhöra Domkapitlens handläggning, Kongl. Majit, efter Stats—Rådets hörande, funnit sig böra vägra nådigt bifall till Rikets Ständers ifrågavarande förslag.
Sålunda hade tvänne olika principer för tillsättande af de icke sjelfskrifna kapitel-ledamöterna blifvit efter hvarandra pröfvade och förkastade; på 1859—1860 årens riksdag uppträdde för första gången ett nytt förslag, hvilket ännu icke kan anses hafva erhållit sin fullständiga utredning, stödjande sig på ”embetsmannabefordrings-principen”, såsom grundsatsen derför då blef benämnd, och åsyftande att ledamotskap i Domkapitlet antingen skulle göras till en särskild embetsbefattning eller 6 Sammans.
Stats- och Lag-Utskottets Betänkande N:o 35. ock förenas med annan embetsutöfning, af hvilka alternativer dock del sednare, såsom medförande mindre olägenheter af förökade löneanslag, na. m.,och af såväl fäderneslandets, som främmande länders erfarenhet lill lämpligheten vitsordadt, ensamt gjorde sig gällande.
Vidare framställdes för lörsta gången den från de föregående förslagen afvikande åsigt, att ledamöternas antal kunde inskränkas till fyra, atom Biskopen.
Då i öfverensstämmelse med föregående förslag antogs, att Domprost, der sådan funnes, och theologie Lektor vid läroverket i stiftsstaden skulle vara sjelfskrilne, återstodo att fyllas i allmänhet endast två, men i de fyra stift, der Domprost ej finnes, tre platser.
Till den ena af dessa platser föreslogs Rektor vid läroverket i stiftsstaden, deis med afseende på häfdens vittnesbörd, enligt, hvilket Rektor Schola} af ålder varit kapitularis, dels ock emedan, så«om af en motionär vid innevarande riksdag blifvit närmare utveckladt, det nära samband, som, oaktadt alla skedda förändringar, fortfarande förenar kyrkan och skolan, och i följd hvaraf prof till läraresysslor inför
Domkapitlet aflägges samt af detsamma bedömas, äfvensom utnämningsrält till sådana sysslor tillkommer Domkapitlet, hvilket ock deltager i vården af stiftets samtliga läroverk, det syntes nu liksom förr, vara håde rätt och nyttigt, alt, om hädanefter icke alla lektorer vid läroverket i stiftsstaden skulle förblifva kapituiares, åtminstone den främste af lärarne vid detta läroverk, hvilken efter regeln måste vara en utmärkt insigtsfull och praktiskt duglig man, mätte såsom ledamot i Domkapitlet qvarstå.
I fråga åter om den femte leda— motsplatsen och den fjerde i de stift, der domprost ej finnes, ansåg man sig höra framför allt aktgifva på häfden, hvilken i delta läll intygade ,alt af de fordna canonici, som tillika vore kapituiares, flere innehade pastorat i eller nära stiftsstaden, hvilket förhållande äfven forllor efter reformationen.
Med ledning häraf föreslogs, alt ett, eller i stift, der domprost ej finnes, två, nära stiftsstaden belägna, pastorat måtte af Konungen bestämmas till, hvad sam kunde benämnas, hapitelpastorat, hvilka borde sökas och tillsättas enligt deras beskaffenhet såsom regala eller konsistoriel, dock med några särskilda vilkor för kompetens, t. ex. desamma som för första klassens pastorat, med tillägg af fordran på pastoral-erfarenhet, och med skyldighet för dess innehafvare att tjenstgöra såsom Domkapitels-ledamöler, för hvilken tjenstgöring de borde hugnas med särskildt arfvode.
Detta förslag korn emellertid icke att å sist— hällne riksdag undergå fullständig granskning och utredning, dels emedan inom Högvördiga Preste-Ståndet och särskildt af ordförande i åtskilliga
Domkapitel den åsigt yttrades, alt en förändring i ifrågavarande hänseende vore mindre behöflig, dels ock i anseende dertill alt, då väsendtligen skiljaktiga åsigter i fråga om hufvudgrunden lör densamma nyligen försports hos Kongl. Maj:t, å ena, och Rikets Ständer å den andra sidan, tiden syntes böra jemna meningarne, innan en tillfredsställande reform på delta fält kunde vinnas.
Någon lagstiftningsåtgärd i ämnet blef följaktligen ej heller på denna riksdag af Rikets Ständer vidtagen.
Nu hafva vid innevarande riksdag motioner i ämnet ånyo blifvit väckta inom Högvördiga Preste-Ståndet af Biskop Björck (N:o 113) och Domprosten Sundberg Sammans.
Stats- och Lag-Utslcotteis Betänkande Lko 35. 7 (N:o 115) samt inom Väilofliga Borgare-Ståndet af Herr P. G. Alander (N:o 39), hvilka motioner, efter remiss lill Lag-Utskottet, jemlikt 43 § Biksdags-ordningen behandlats af Sammansatt Stats- och Lag-Utskott, som jemväl fått emottaga protokollen öfver den diskussion, som inom Högvördiga Presle-Ståndet förekommit vid remitterandet af Herrar Björcks och Sundbergs motioner.
Särskilda anledningar till missnöje med den beslående ordningen hafva sedan sednaste riksdagen tillkommit, nu såsom förut beroende af förhållandet mellan kyrkan och skolan.
Kyrkans män hafva klagat öfver det inflytande inom Domkapitlen, som är inrymdt åt de verldslige Lektorerne, och desse å sin sida hafva beklagat sig väl icke öfver något förtryck från kyrkans sida, men så mycket mer öTver tungan af de konsistoriela göromålen och det hinder dessa utgöra för deras egentliga kall såsom lärare.
Den förstnämnda af molionärerne anmärker, att den allmänna grundsatsen af kyrkans berättigande till större säkerhet, än den nu eger, att icke besväras af okyrkliga eller kristendoms-fiendtliga elementer inom sjelfva kyrkostyrelsen, genom sednare tiders sorgliga erfarenhet vunnit förökade anspråk på uppmärksamhet, hvilket, enligt hvad motionärens yttrande till Högvördiga Ståndets protokoll vid motionens remitterande gifver vid handen, särskildt lärer syfta på kända förhållanden inom Göteborgs Domkapitel.
Ehuru det medgifves, att den närvarande tiden, särdeles i fråga om nya organisationer inom det kyrkliga området, erbjuder allt för många outvecklade och i jäsning stadda förhållanden för att på detta fält någon varaktig byggnad skulle kunna åstadkommas, så har det dock ansetts, alt i en sådan upprörd och i många hänseenden mot kyrkan fiendtlig tid, vår evangeliska kyrka eger rättmätiga kraf på alla möjliga bemödanden från dem, som åtagit sig vara hennes målsmän, alt afvärja och, så vidt ske kan, för framtiden förekomma inflytelsen inom sjelfva kyrkans sköte, af för kyrkan upplösande tendenser.
Med erkännande af vigten och lämpligheten deraf, att bland ledamöterna i Domkapitlen finnas män med dokumenterad allmän lärdom och med skicklighet att biträda vid examina, dispulationer, m. m., hvilka inför
Domkapitlet anställas, hafva derföre röster höjt sig, som icke funnit det vara rådligt, att Lektorer vid stiftsstadens elementarläroverk skola i kraft af sin lärarebeställning ovilkorligen berättigas lill ledamotskap i konsistorierna.
Från läroverkens sida åler har blifvit anmärkt, att Lektorernas lid och krafter i allmänhet äro så strängt tagna i anspråk af undervisningen, alt man icke utan obillighet kan ytterligare ålägga dem göromål så främmande för deras egentliga kall, som de konsistoriela, hvilket äfven syntes så mycket obilligare, som två Lektorer vid de i stiftsläderna belägna läroverk och samtlige Lektorerne vid de öfriga läroverken, under del de åtnjuta lika inkomster med de i domkapitels-göromålen deltagande Lektorerna, äro från sådana göromål helt och hållet frie, ett missförhållande, hvilket desto mindre afhjelpes af stadgandet derom, att de Lektorer, som äro ledamöter af
Domkapitel få räkna sig till godo två timmars minskning i hvarje veckas undervisnings-skyldighet, som de konsistoriela göromålen vanligen för hvarje 8 Sammans.
Stats- och Lag- Utskottets Betänkande N:o 35. ledamot upptaga vida större lid under hvarje vecka, och dessutom fortfara äfven under ferierna, då alla andra lärare njuta ledighet och nödig vederqvickelse.
Ofvananmärkta förhållanden hafva synts påkalla, dels den förändring i Domkapitlens organisation, hvarom så många gånger varit fråga, dels, med uteslutande afseende å läroverkens bästa, en reform allenast i Domkapitlens arbetssätt.
Herrar Björcks och Sundbergs förslag afse den mera omfattande reformen, Herr Manders den inskränktare.
Biskop Björck föreslår: att Rikets Ständer för sin del besluta de ändringar i Kongl. Förordningen af den H Februari 1G87, angående rättegång i Domkapitlen, som följa af ett antagande af en förändrad organisation af Domkapitlen i följande syltning: l:o hvad angår Stockholms stads Konsistorium äfvensom Hofkonsistorium samt Konsistorierna i Upsala och Lund, borde deras sammansättning förblifva hädanefter densamma som hittills; hvilket ock gäller om det så kallade Fältkonsistorium, 2:o i de öfriga Konsistorierna i riket skulle utom Biskopen, Domprost, der sådan finnes, äfvensom
Lektorn i theologi vid det högre elementarläroverket i den stad, som är biskopssäte, vara sjelfskrifne ledamöter af Domkapitlet, med särskildt tillägg hvad Konsistorium i Göteborg angår, att de vid dervarande Christinae församling anställde pastorer äfven för framtiden bibehållas vid det ledamotskap i Domkapitlet, som blifvit dem uti nämnda församlings privilegier af Kongl. Majit tiller— kändt.
3:o beträffande öfrige ledamöter uti alla andra rikets Konsistorier än de i l:sta mom. nämnda, skulle dessa ledamöter af Kongl. Majit bland kyrkans eller skolans tjenstemän hädanefter utses och tillsättas, sedan vederbörande Konsistorium, första gången genast efter Kongl. Majlis nådiga fastställelse af den nya anordningen af Domkapitlen, och sedan vid hvarje inträffande ledighet, tiil Kongl. Majt inkommit med underdånigt förslag på den eller dem, som Konsistorium anser tjenliga lill le damotskap i Domkapitlen; och borde dervid Lektorer vid stiftstadens högre elementarläroverk vara, i kraft af sitt lärareembete, förpliglade att åtaga sig Konsisto rialkallet, enär de af Kongl.
Majit blefve dertill i nåder kallade. 4:o
För alla de i nästföregående mom. afsedda Konsistorier skulle gälla såsom regel, att utom Biskopen samtlige ledamöternas antal i Domkapitlet icke borde understiga sex, hvaremot, i afseende på Domkapitels fulltalighet vid der förekommande måls handläggning, hädanefter som hittills, skulle gälla hvad i Kongl. Brefvet af den 15 Juli 1752 och andra hithörande författningar stadgadt är. 5:o Hvar och en, som, sedan ny författning om Domkapitlens organisation vunnit fastställelse, komme alt såsom ledamot i något Domkapitel inträda eller dertill af Kongl. Maj:t i nåder utnämnas, skulle före utöfning af Konsistorialkallet, med ed förpligta sig till vår Evangeliskt-lutherska kyrkas i dess symboliska böcker uttalade bekännelse.
Enär Sammans.
Stats- och Lag-Utskottets Betänkande N:o 35.
9 Enär della förslag slödjer sig hufvudsakligen på den så kallade ”cooptationsprincipen”, hvilken, redan på riksdagen 1850—1851 af Lug-Utskollet framställd, då blef af Rikets Ständer förkastad, och Utskottet saknar anledning af sedermera inträffade förhållanden alt för närvarande antaga en förändrad åsigt hos Rikets Ständer derutinnan, finnér Utskottet sig icke behöfva ingå i någon närmare granskning deraf.
Domprosten Sundberg åter har grundat sitt förslag på den vid sistförflutna riksdag första gången framställda planen om inrättande af så kallade kapitelpastorat, och i sådan syftning hemställt: "det måtte Rikets Ständer besluta en förordning, hvarigenom med ändring af 1, 5 och 15 §§ i Kongl. Förordningen den 11 Februari 1687, angående rättegången i Domkapitlen, samt med upphäfvande af Kongl. Brefvet den 15 Juli 1752 om domfördt antal ledamöter och af Kongl. Brefvet den 15 Juli 1799, som berättigar samtlige Lektorer vid gymnasium till säte och stämma i Domkapitel, varder förordnadt som följer: § 1.
Domkapitel skall bestå af Biskop, som förer ordet, samt af fyra ledamöter’
Dessa ledamöter äro: i Domkapitlen uti Upsala och Lund
Domprosten samt de tre öfrige ordinarie Theologie Professorerna vid det i stiftsstaden varande universitetet; i öfriga stiften Domprosten, Theologie Lektorn vid läroverket i stiftsstaden, Rektorn vid samma läroverk samt Kyrkoherden i det i eller nära stiftsstaden belägna pastorat, hvilket af Konungen vid denna författnings utfärdande dertill bestämmes.
I de stift, der Domprost icke finnes, vare ännu en Kyrkoherde i sådant pastorat, som nu sagdt är, ledamot af Domkapitlet, och, der Theologie Lektorn tillika är Rektor vid läroverket i stiftsstaden, vare ännu en Lektor vid samma läroverk af Konungen förordnad att tillsvidare såsom ledamot i Domkapitlet tjenstgöra. § 2.
Lekman, som är ledamot af Domkapitel, vare i afseende på lära och lefverne underkastad samma förpligtelse och ansvar, som för kyrkans presterskap äro stadgade. § 5.
Domkapitel må beslut fatta, der tre när äro, utom i frågor om upprättande af förslag lill embeten eller tjenster eller om tillsättande deraf, eller i mål, der Kapitlet utöfvar domsrätt.
I dessa fall må dock beslutas af fyra, der tre af dem om beslutet ense äro.
Brot. 1862 & 1863. 4 Sami. 2 Afd. 12 Haft. 2 10 Sammans.
Stais- och Lag-UtsJcottets Betänkande N:o 35. § 4.
Inträffar jäf, som i Rällegångs-Balken för domare sägs, för så månge ledamöter, alt det förthy ej domfördt är eller beslut falla kan, eller tinnes det nödigt att förordna annan ledamot i stället för den, som laga förfall fått, må Kapitlets ojäfvige eller förfallolöse ledamöter, som när äro, bland stiftets Kyrkoherdar eller Lektorer vid läroverket i sliltsstaden tillkalla så många, som erfordras alt föreskrifvet antal fylla. § 5.
Domkapitel sammanträde så ofta ärendena det fordra och minst en gång hvarannan vecka. § C. Alla från Domkapitlet utgående expeditioner skola underskrifvas af Ordföranden och kontrasigneras af Notarien. § 7. Hvad i 3, 5 och 6 §§ stadgas, gälle ock, i hvad tillämpligt är, för Konsistorierna i Stockholm, i afseende på hvilka i öfrigt förblifver vid hvad redan föreskrifvet linnes. § 8.
Denna författning skall lända till efterrättelse från den — —, dock så att stadgandet i 1 § angående der omlörmälde
Kyrkoherdar endast må tillämpas i mån af de Lektorers afgång, som för närvarande innehafva prebende-pastorat.” Skulle Rikets Ständer godkänna della författnings—förslag, torde, enligt motionärens förmenande, Kongl. Majit komma alt i nåder anbefalla Domkapitlen alt, hvart för sitt slift inkomma med förslag såväl lill lämpligaste s. k. kapitelpastorat som ock till de arfvoden, som för Ijenstgöringen i Domkapitlen möjligen kunde anses böra innehafvare af sådant pastorat tilldelas, äfvensom de befordringsgrunder, hvilka vid upprättande af förslag lill sådant pastorat borde gälla, innan Kongl. Majit i nåder fattar beslut i ämnet.
Vid remitterandet af denna motion har af Riks-arkivarien Nordström påyrkats ett förtydligande af 3 § af förslaget i den syltning alt, vid frågor om disciplinära straff för tjenstefel och särskildt om afsättning, det domföra antalet måtte bestå af det fulltaliga antalet ledamöter.
Stats- och Lag- Utskottets Betänkande N:o 35.
II Med afseende på vigten af frågans snara lösning och, enär sistberörda förslag, på sätt nämndt är, ännu icke varit en fullständig utredning och granskning underkastadt, synes detsamma vara värdi större uppmärksamhet.
Båda ofvanomförmälda förslag hafva den gemensamma alvikelsen från de föregående, att de, utom Biskopen, antaga allenast fyra ledamöter, hvilket, under förhandenvarande svårigheter att finna lämplig grund för ledamolsplatsernas besättande, synes åtminstone i någon mån underlätta frågans lösning, och, derest lämpliga stadganden om ledamöters adjungerande i händelse af förfall för de ordinarie ledamöterna kunna uppställas, så mycket mindre bör mola några betänkligheter, som, Biskopen inberäknad, ledamöternas antal i aila fall blir lika stort, som på hvar af Hof-rätternas divisioner.