Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Thronföljaren blifvit förklarad behörig att sådan styrelse tillträda.
Denna inskränkning vållar visserligen att lnterims-Regeringen icke undanskjutes till så få läll, som i det Kongliga förslaget; men den blir dock undanskjuten från de ej så sällan förekommande fallen, att myndig Thronföljare finnes, då Konung är sjuk eller vistas utrikes.
Regerings-Formen af den 6 Juni 1809 inrymmer icke ens åt
Thronföljaren rätt att i mellantids-styrelse deltaga.
Man har velat finna skälet härtill deruti, att vid Regerings-Formens antagande det icke fanns någon annan medlem af Konunga huset pä manslinien, än den regerande Konungen.
Det kan visserligen vara möjligt, att, om det då funnits Prinsar, utrustade med lyckliga själsgåfvor, med noggrann och vidsträckt kännedom af fäderneslandet, samt bfvade af varm och uppriktig kärlek till detsamma, delta lyckliga förhållande skulle förlamat kraften af de Skäl, sorn nu bestämde 1809 års lagstiftares åsigter.
Men säkert är att de för dessa sina åsigter hade andra skäl, än ett tillfälligt förhållande; ty ehuru dessa skäl icke blifvit genom offentlig skrift till efterkommandes kännedom bevarade, är dock traditionen derom icke helt och hållet förlorad, och den bestyrkes af den bestämdhet, hvarmed Regerings-Formen, före den sedermera verkställda förändringen ; af dess 43:dje §, från allt deltagande i Regeringsärenden utestänger Prinsar.
Af deras inblandning i dessa ärenden fruktade man nemligen att hos dem lätteligen skulle väckas den regeringslystnad, som förr så oftaj orsakat split inom Konungaslägten, söndring inom Riket, och af hvilken alltså de vådligaste följder kunde uppstå.
Man vann genom
Prinsarnes uteslutande från mellantids-styrelse äfven en viss enbet i lagbuden, ty derigenom biel' det möjligt alt vid alla de tillfällen, då mellantids-styrelse var nödig, 4 Konslilutions-Utskollets Memorial M 8. låta den af en och samma myndighet utöfvas.
Men knappast hade Riket erhållit Kronprins förr, än Konungen ansåg sig, under den då inom Europa rådande politiska förvecklingen, böra åt Rikets styrelse förvärfva stödet af Kronprinsens namn och kraftiga ombägnad, samt för detta vigtiga mål offra den bokstafliga lydnaden af en grundlag, hvilken, nyss antagen, ej ännu vunnit helgden af en långvarig häfd.
Åt Kronprinsen uppdrogs, den 17 Mars 1811, att under Konungens sjukdom öfvertaga vården af fäderneslandets angelägenheter.
Långt ifrån att denna åtgärd medförde ansvar för Rådgifvarne inför Rikets nast derefter sammanträdande Ständer, funno sig äfven de af ögonblickets tvingande kraf föranlåtna alt bekräfta den, i det de åt Kronprinsen uppdrogo alt föra Riks-styrelsen vid alla de tillfällen, då Konungen af sjukdom derifrån vore hindrad.
Kort derefter uppkommo genom Sveriges förening med Norrige nya konstitutionela förhållanden, som af 1809 års lagstiftare icke hade kunnat förutses.
Det starkaste och hufvudsakiigaste bandet i organisationen af denna förening var bandet af en gemensam Konung.
På det att föreningen ej skulle blifva så godt sorn alldeles upplöst, så ofta Konung ej kunde föra Rikenas styrelse, biel' det derföre oundgängligen nödigt att göra mellantids-styrelsen gemensam för båda Rikena.
Men svenska grundlagens bud om svenska Stats-Rådets rätt och pligt att föra mellantids-styrelse, ehuru för tillfället för ett enda läll suspenderad!, kunde dock ej utan vådlig tidsutdrägt upphäfvas, hvarföre del icke fanns någon annan utväg att bevara på en gång svenska grundlagens bud och båda Rikenas lika rätt, än att förena båda Rikenas Stats-Råd till en gemensam Mellantidsstyrelse; och sålunda uppkom genom yttre omständigheters tvång en så olämplig inrättning, sorn den svensk-norrska Interirns-Regeringen.
Reholvet af dess verksamhet blef likväl ännu för lång tid uppskjutet, i det svenska Ständerna den 3:le Januari 1818 uppdrogo åt dåvarande Arfprinsen att vid de tillfällen, då Konungen eller Kronprinsen af sjuklighet kunde hindras att med regerings-ärendena sig befatta, inträda i utöfningen af Konungamakten, hvilket beslut af norrska Storthinget biträddes den 4 Maj sistnämnde år.
Under vår nu regerande Konung, då behofvet af Interims-Regeringens verksamhet icke blifvit genom något personelt undantag uppskjutet, har denna verksamhet ock blifvit påkallad.
Det torde få erkännas som en stor lycka, att detta icke skett under den tid af brytning och oro, som nyligen stört Europas lugn och hotat de förenade Rikenas säkerhet.
Men sådana tider kunde återkomma.
Och då Hans Majrt på den rätta och varaktiga vägen af lagförbättring velat undanrödja de befintliga bristerne, har Utskottet deruti funnit en kraftig uppmaning att gå Hans Majrts ädla och visa afsigter till mötes.
Sedan Utskottet sålunda i korthet redogjort för frågans historiska utveckling, anser sig Utskottet böra, äfvenledes i korthet, vördsamt redogöra för de hufvudsakliga grunder, som bestämt Utskottets öfvertygelse och beslut.
Man har befarat att genom Riks-styrelsens upplåtande åt Thronföljaren stadga i regerings-systemet kunde förloras; mea denna stadga synes snarare böra väntas Konstitutions Utskottets Memorial JV$ 8, S af en Styrelse, der en person bestämmer beslutet, än af en mångtalig öfverhet, hvars beslut bestämmas genom omröstning, och der alltså en ledamots tillfälliga frånvaro kan föranleda afvikelse från eljest följda grundsatser.
— Men ej blott i jemförelse med Interims-regeringens styrelse torde Tbronföljarens befinnas förmånlig och nyttig.
Utskottet vidhåller hvad Utskottet vid sisla Riksdag i förevarande hänseende yttrat, nemligen »att
Thronföljaren städse bör förmodas hafva sin uppmärksamhet »närmare riktad åt uppfattningen af alla de förhållanden, som ligga inom verknings»krelsen för det höga kall, han är utsedd att framdeles öfvertaga, och att just i »följd af denna hans ställning hos honom kan säkrare förutsättas vilja och förmåga »att, under tillfällig utöfning af Konungamakten, så vårda ärendena att väsendtlig »rubbning af regerings-systemet icke uppstår.»
Likaledes anser sig Utskottet nu, såsom vid sista Riksdagen, böra påminna om »förmånen deraf, att Thronföljaren ge»nom Riks-styrelscus öfvertagande komme i ökadt tillfälle att småningom vidga sin »erfarenhet i ämnen, som framdeles skola blifva föremål för hans varaktigare om»vårdnad».
Af det lyckliga förhållande, som för närvarande är inom det svenska och norr ska Konungahuset rådande, anser Utskottet sig icke böra låta sig förblindas i afseende pä de vådor, som man befarat kunna i en framtid uppstå derigenom, att behörighet till Riks-styrelsens förande upplätes ål flere af de Kongl.
Utskottet anser derföre alt, med de öfrige Prinsarnes uteslutande, rätten att såsom Regent föra Riks styrelsen blott bör upplåtas åt en enda, nemligen åt den, som är till Thronföljden närmast berättigad, eller med andra ord, åt Thronföljaren.
Det har blifvit ifrågasatt att endast Kronprins skulle förklaras behörig att öfvertaga Riks-styrelsen; men hos Utskottet hafva betänkligheter yppats icke blott mot saken, ulan ock mot namnet.
Ordet Kronprins är visserligen icke för våra Grundlagar alldeles fremmande, och dess betydelse torde genom språkbruket vara bestämd och allmänt känd.
Man kallar nemligen endast i det fall Thronföljaren för Kronprins, att han genom val eller arfsrätt är till Thronföljden så nära berättigad, att han icke kan genom födelsen af annan närmare berättigad Prins komma att förlora sin Tbronföljare-egenskap.
Men förr än en bestämning af ordets verkliga betydelse blir i Grundlagarne införd, anser Utskottet ordets begag nande i förevarande hänseende möjligen kunna föranleda ovisshet.
1 afseende på sjelfva saken, så har Utskottet, då ändamålet nied den nu föreslagna Grundlagsförändringen är, att till så få tillfällen, som med Rikets väl vore förenligt, undanskjuta den olämpliga Inlerims-Regeringen, ansett det ej med detta ändamål vara sammanstämmande att inskränka Grundlags-förändringen till endast de fall, då Thronföljaren innehar egenskapen att vara Kronprins.
Yrkanden hafva blifvit framställda att Thronföljaren icke förr än han fyllt 21 år skulle förklaras behörig att såsom Interims-Regent Riks-styreiseo öfvertaga.
Nekas kau väl icke, alt Han vid 21 års ålder skulle vara »lögnare till ett så stort 6 Kunstilulions-Utskottels Memorial M 8. och högt kall, än han är vid IB år.
Men då man stadgat att Konung är myndig vid sistnämnda ålder, och man sålunda ansett vådorna och olägenheterna af en förmyndare-regering större, än vådorna och olägenheterna af en 18-årig
Konungs styrelse, så vore det en besynnerlig motsägelse att anse en Interims-Regering mindre vådlig och oläglig, än en 18-årig Thronföljares mellantids-styrelse; och motsägelsen vore så mycket besynnerligare, som å ena sidan Thronföljaren såsom Regent har mindre makt, än en Konung, men å andra sidan Förmyndare-regering, hvilken för hvarje särskildt tillfälle af svenska Ständerna och norrska Storthinget tillsattes, utan tvifvel komme att få en bättre och ändamålsenligare sammansättning än den, som för Interims-Regeringen nu är i Riks-Akten stadgad.
Också har Representationen härom cn gång uttalat en med Utskottets öfverensstämmande mening, då den, såsom här ofvan är omförmäldt, 1818 åt Arfprinsen, som då var blott 18 år gammal, uppdrog rättigheten att kunna vara Interims-Regent.
Utskottet anser sig afven böra särskildt fästa uppmärksamheten derpå, att då Utskottets nu framställda förslag om Riks-styrelsens förande i vissa fall icke kan vinna tillämpning, så vida icke i den norrska lagstiftningen motsvarande förändringar verkställas, så bör man vara angelägen att ifrågavarande
Grundlags-ändringar icke medföra nödvändigheten af sådana ändringar i den norrska lagstiftningen, hvilkas vidtagande kunde möta motstånd.
Detta kunde möjligen blifva händelsen, om den för Thronföljares behörighet att föra Riks-styrelsen erforderliga ålder bestämdes annorlunda än till 18 år.
Åtminstone hafva de norrska ledamöterne i den kommitté, som varit förordnad lili den unionela lagstiftningens öfverseende och förbättring, enhälligt antagit 18:de året såsom den ålder, dä Thronföljaren ansåges mogen att tillträda mellantids-styrelse.
Dessa skäl hafva bestämt Utskottets öfvertygelse.
Och då den, hvilken förklaras mogen att föra Riks-styrel sen, äfven i öfrigt bör vara myndig, har Utskottet föreslagit ett tillägg uti 41 § Regerings-Formon, innehållande en sådan föreskrift.
Det har synts Utskottet angeläget, att Riket icke i något ögonblick skulle sakna styrelse.
Det är likväl icke omöjligt, att, vid sådana tillfällen, då styrelsen skall af Regent eller Interims-Regering öfvertagas, detta öfvertagande icke ögonblickligen kan verkställas.
Utskottet har derföre uti 39:de §Regerings-Formen tillfogat detstadgande, att Stats-Rådet i sådan händelse skall med samma makt, som blifvit Regent tillagd, föra styrelsen tills den kan af Regenten eller Interims-Regeringen tillträdas.
I likhet med hvad Kongl. Maj:t i Sin ofvanomförmälda Nådiga Proposition till Rikets sist församlade Ständer (JV2 94) föreslagit, bar äfven Utskottet ansett den inskränkning, hvilken § 39 Regerings-Formen fastställer uti Interims-Regentens och Interims-Regeringens makt att tillsätta 1 jenster, endast böra gälla i afseende på Förtroende-sysslor. [)å Interims-Regent eller Interims-Regering, till följd af stadgandena uti 91, 92, 93, 94 och 95 §§ Regerings-Formen, icke kan komma att lång tid utöfver tolf månader föra Riks-styrelsen, synes rättigheten att definitivt tillsätta Éonstitutions-Vtshottets Memorial M 8. f Embets- och Tjenstemän icke bereda ifrågavarande Styrelser något stort eiler vådligt inflytande på Rikets Embets- och Tjenstemanna-personal.
Snarare synes ett menligt inflytande kunna väntas följa af det nu gällande stadgandet.
Då det heter att »alla lediga sysslor endast tillsvidare kunna förvaltas af dem, som Regent eller In »terims-Regering dertill förordnar,» så skulle en dylik Styrelse kunna tillvälla sig rättigheten att utan ransakning och dom från sina tjenster skilja de Embelsmän, som den sjelf tillförordnat.
Detta förhållande skulle för de tillförordnade Embetsoch Tjenstemännen medföra ett beroende af Styrelsen, som icke väl står tillsamman med den i vår statsförfattning för öfrigt antagna grundsatsen af Embets- och Tjenstemäns oafsätllighet.
Dessutom lemnar lagbudets obestämda lydelse rum för olika tankar om dess rätta tillämpning och om det sätt, hvarpå de af Regent eller Interims-Regering tillförordnade Embets- och Tjenstemännen böra i sina sysslor af Konungen bekräftas.
Äfvenväl bär Utskottet upptagit de af Kongl. Maj:t föreslagna ändringar uti Regerings-Formen och Riksdags-Ordningen, hvarigenom de der förekommande stad - ganden om mellantids-styrelse, konunga- eller thronföljarevai och konunga-förmyndares tillsättande, skulle bringas till öfverensstämmelse mod Riks-Akten.
De af Konstitutions-Utskottet vid sista Riksdag för sådant ändamål föreslagne ändringar uti Successions-Ordningen äro ock nu af Utskottet framställde.
Emot lämpligheten af dylika Grundlags-ändringar har man anmärkt, alt svenska Grundlagarna icke borde sättas i något beroende af Riks-Akten, hvilken i Norrige vore af grundlags-natur och ej af svenska Statsmakten kunde ändras; det be synnerliga förhållande skulle, förmenar man, derigenom kunna uppkomma, alt Sveriges Konung och Ständer icke kunde, utan tillåtelse och bifall af norrska Storthin— get, i svenska Grundlagarnc vidtaga alla de förändringar, de kunde finna nyttiga och lämpliga.
Denna anmärkning anser Utskottet obefogad.
Då Riks-Akten innehåller aftalet om Sveriges och Norriges förening, är det klart, att den icke kan af den ena kontrahenten egenvilligt ändras.
Deruti ligger för Sverige icke något annat tvång eller beroende, än det en hvar, som ingår ett aftal, mäste underkasta sig.
Men då föreningen medfört icke obetydliga ändringar uti Sveriges konstitutionela förhållanden, och föreningen icke är tillfällig, utan ingången för everdeliga tider, så synes det vara fullkomligt i sin ordning att de lagar, som skola innefatta rättesnöret för Sveriges konstitutionela förhållanden, verkligen innefatta detta rättesnöre och icke, såsom nu är förhållandet, dels äro fremmande för de skedda förändringarne, dels äro med dem oförenliga, och derföre ej mera kunna tillämpas.
Möjligheten att i dessa lagar göra förändringar har visserligen genom Sveriges förening med Norrige blifvit i vissa fall minskad; men åtgärden att bringa dessa lagar i öfverensstämmelse med de antagna och erkända nya konstitutionela förhållandena, hvarken ökar eller minskar möjligheten att i lagarne göra ändring.
De grundlags-ändrings-förslag
Utskottet nu vördsamt framställer, påkalla visser - Konstitutions-Utskottets Memorial M 8. ligen endast obetydliga ändringar i Riks-Aklen och den norrska Grundlagen.
Det är likväl angeläget att sistnämnde ändringar af norrska Storthinget varda antagne samtidigt med antagandet af motsvarande ändringar i de svenska Grundlagarne.
Utskottet anser sig derföre böra fästa uppmärksamheten vid vigten deraf, all Rikets Ständer rörande förevarande ändrings-förslag fatta sitt beslut så tidigt, alt, i händelse förslagen varda af Rikets Ständer till bvilande antagne, Kongl. Maj:ts Nådiga framställning oin ändring i Riks-Akten och norrska Grundlagen, så vida Kongl. Maj:t skulle finna sådan framställning böra ske, må kunna, innan det nu församlade norrska Storthinget åtskiljes, till detsamma allåtas.
På grund af och i öfverensstämmelse med hvad här ofvan blifvit anfördt får Utskottet till grundlagsenlig behandling vördsamt anmäla följande förslag till ändringar uti Regerings-Formen: §• 39- Nili Konungen utom Sverige och Norrige resa, meddele Han Siats-Rådet in pleno denna sin föresats och inhemte dess tankar deröfver, på sätt 9 § omtalar.
Resluter Konungen derefter sådan resa och den verkställer, befatte Sig ej med Rikets styrelse eller utöfve den Konungsliga makten, så länge Han utom Sina Riken vistas, utan föres Riks-styrelsen under Hans frånvaro af den till thronföljden närmast berättigade Prins, om
Ilan styre såsom Regent med all Konungslig makt och myndighet, enligt denna RegeringsForm; dock må Han ej Adeligt stånd och värdighet förläna, eller lill Grefligt och Friherrligt stånd upphöja, eller Riddarevärdighet utdela; äfvensom alla lediga förtroendesysslor endast tills vidare kunna förvaltas af dem, som Regenten dertill förordnar.
Finnes ej Prins, som efter hvad nu bestämdt är, eger att Riks-styrelsen Öfvertaga, eller är Ilan af sjukdom eller af vistande utom Sverige och Norrige derifrån hindrad, då skall en Interims-Regering sä sammansatt, som i Riks-Akten till bestämmande af de genom föreningen emellan Sverige och Norrige uppkomne konstilutionela förhållanden är stadgadt, tillträda Riks-Styrelsen, hvilken den eger att föra med samma makt, som Regent, lnterims-Regering afträde Styrelsen, då den af Regent kan öfvertagas Inträffar det fall, att Styrelsen skall af Regent eller lnterims-Regering öfvertagas, föres den, till dess sådant kan ske, af Stats-Rädet med samma makt, sorn Regent.
Huru Konslilulions-Ulskoliels Memorial JM 8.
9 Huru förhållas skall, derest Konungen längre tid än Tolf månader ur Riket blifver, derom varder i 91 § stadgadt. §.
TO. tifil ver Konungen så sjuk, alt Han icke Regerings-ärendena vårdar, förhålles med Riksstyrelsen, som i föregående § bestämmes. §• 41.
Lag samma vare för den lill Thronföljden närmast berättigade Prins. Dör Konung innan Thronföljaren denna ålder uppnått, föres styrelsen af interims-Regering, enligt 39 §, i Konungens namn intill dess Riksens Ständer sammankomma, och den Förmyndare-Slvrelse Riksens Stan-, der, jemte Norriges Storthing, i enlighet med Riks-Akten, förordna, Riks-styrelsen tillträdt. §• 42.
Skulle den olycka tima, att hela Konungahuset, inom hvilket Arlsrätten till Riket räknas, pä manliga sidan utginge, skall, intill dess nytt Konungahus blifvit utko radt och den valde Konungen Regeringen tillträdt, styrelsen föras af Regering, på sätt i § 39 sägs. §■ 43- Går Konungen i Fält, eller till aflägsnare inrikes orter eller till Konungariket Norrige reser, förordna Tre Ledamöter af Siats-Rådet, under den Ordförande, som Han, antingen ibland Prinsar af Sitt Hus eller ibland Stats-Rådets Ledamöter, särskildt nämner, att föra Regeringen i de mål, Konungen föreskrifver.
Hvad nu om Konung sagdt är, gälle ock i afseende pä Regenten, då Riksstyrelsen af Honom utöfvas. §. 51. 1 de lall, då Konungen, eller Regenten eller Regeringen sammankallar Riksens Ständer, fäslställes tiden till Riksdagens begynnelse efter tretionde och inom femtionde dagen från den, då Kallelsen blifvit uti Hufvudstadens kyrkor kungjord. §• 91. 1 den händelse 39 § omtalar, att Konungen efter företagen resa utöfver Tolf månader ur Riket blilver, sammankalle Regenten eller Regeringen, genom öppet Påbud, Riksens Ständer till allmän Riksdag, och läte Kallelsen inom Femton dagar efter Bih. lill R.
5 Sami. 1 Afd. 4 Raft, 2 iO Konslilulions-UtskoUets Memorial JYs 8. berörde lids förlopp uti Hufvudstadens
Kyrkor saint skyndsamligen i de öfriga delar af Riket kungöra.
Sedan Konungen derom underrättad blifvit, tnen
Han ändock icke till Riket återkommit, tage Riksens Ständer, jemte Norriges Storlhing, i öfverensstämmelse med Riks-Akten, den författning om Rikets styrelse, hvilken de nyttigast linna. §• 93.
Då Konung dör och Thronföljaren ännu omyndig är utfärde Regeringen Kallelse å Riksens Ständer, hvilken kallelse inom Femton dagar efter Konungens död skall i Hufvudstadens Kyrkor och vidare i Riket kungöras.
Riksens Ständer åge, gemensamt med Norriges Storlhing, i den ordning Riks-Akten bestämmer, att utan afseende på uågot den aflidne Konungens Testamente, angående Riks-Styrelsen, förordna en eller flere Förmyndare, som, intill dess Konungen myndig blifver, Regeringen i Dess namn, efter denna Grundlag, må utöfva. §• 94.
Skulle den olyckliga händelse inträffa, att den Konunga-Ätt, hvilken Arfsrätten till
Ständer skola då, gemensamt med Norriges Storlhing, pä sätt Riks-Akten stadgar, ett nytt Konungahus utkora, med bibehållande af denna Regerings-Form. §• 93.
Om emot förmodan Regenten eller Regeringen underläte att i de fall, föregående 91, 93 och 94 §§ omförmäla.
Ständer genast sammankalla, då åligge det ovilkorligen Riddarhus-Direktionen, Dom-Capitien i Riket, Magistraten i Hufvudstaden samt Landsböfdingarne i Länen, att. genom offentliga Kungörelser, underrättelse härom meddela, på det val af Riksdagsmän, der sådane val äga rum, genast må kunna anställas, och Riksens Ständer sammankomma, att deras och Rikets rätt iakttaga och skydda.
Sådan Riksdag öppnes å Femtionde dagen efter den, då Regenten eller Regeringen sist bordt kallelse dertill i Hufvudstadens Kyrkor låta kungöra.
Riksdags- Ordningen. §• *• 1 händelse Konungen, efter företagen resa, utöfver Tolf månader ur Riket blifver, sammankalle Regenten eller Regeringen, genom öppet Påbud, Riksens Ställ - Konstilulions-UlskoUcls Memorial JYg 8. 11 t!er till Allmän Riksdag, och läte kallelsen, inom Femton dagar efter berörde lids förlopp uti Hufvudstadens Kyrkor, samt skyndsamligen i de öfriga delar af Riket, kungöra. §■ 6- Då Konung dör och Tbronföljaren ännu omyndig är, utlärde Regeringen, i den omyndige Konungens namn, kallelse å Riksens Ständer, hvilken kallelse, inom Femton dagar efter Konungens död, skall i Hufvudstadens Kyrkor och sedan vidare i Riket kungöras. §. 7. Skulle den olyckliga händelse inträffa, att den Konunga-Ätt, hvilken arfsrätten till Riket varit uppdragen, på manliga sidan utginge, kalle likaledes Regeringen, inom den här ofvan stadgade tid efter den siste Konungens död, Riksens Ständer till allmän Riksdag. §• »• 1 de fall, då Konungen eller Regenten eller Regeringen sammankallar Riksens Ständer, fastställes tiden till Riksdagens begynnelse efter Tretionde och inom Femtionde dagen från den, då kallelsen blifvit i Hufvudstadens Kyrkor kungjord. §■ *0.
Om, emot förmodan, i de fall föregående 4, 6 och 7 §§ utsätta.
Ständer ej genast sammankallas, åligge det ovilkorligen Riddarbus-Direktionen, DornCapitlen i Riket, Magistraten i Hufvudstaden samt Landshöfdingatne i Länen, att, genom offentliga kungöranden ifrån Predikstolarna, underrättelse härom låta meddela, på det Riksens Ständer må sammankomma, att deras samt Rikets rätt iakttaga och skydda.
Sådan Riksdag öppnes å Femtionde dagen efter den, då Regenten eller Regeringen sist bordt kallelse dertill i Hufvudstadens Kyrkor låta kungöra. §. 11. l:o. — — — — -— — — — — — — — — — 2:o.
Om tiden för de Riksdagar, till hvilka Konungen Ständerna kallar, lärer Konungen i Nåder Hofrätterna förständiga.
Om tiden åter för sådane Riksdagar, till hvilka Regenten eller Regeringen, eller ock, enligt Regerings-Formens 95 §. de i densamma nämnde vederbörande kalla, åligge det dem att Hofrätterna underrätta. §. 23. l:o.
Samma dag, då Riks d gens öppnande kungöres, utnämne Konungen Landtmarskalk för Ridderskapet och Adeln, samt lill Talman för Preste-Ståndet
Är - Konstitulions-Vtskottets Memorial JM 8. kebiskopen, eller, om han är sjuk eller frånvarande, elier hans Embete ledigt, någon annan af Biskoparne.
Sedan Borgare- och Bonde-Stånden, hvart för sig, på behörigt sätt blifvit constituerade, hegare de hos Konungen medelst Deputationer, deras Talmän, hvilka Konungen då förordno.
Enär Landtmarskalk eller Talmän under Riksdagen af sjuklighet eller andra anmälda laga förfall hindras att föra ordet, företrädes deras ställen, hos Ridderskapet och Adeln af den främste närvarande Ledamoten, enligt Riddarhus-Ordningen, och i de öfriga Stånden af vice Talmän, hvilka likaledes, vid Riksdagens början af Konungen utnämnes.
Under det Borgare- och Bonde-Stånden samlas, och innan deras Talmän lörordnade äro, föres tillsvidare ordet: hos Borgare-Ståndet af Hufvudstadens förste Fullmäktig, och i Bonde-Ståndet af den närvarande Ledamot, som de liesta Riksmöten bivistat.
Då, i händelse af underlåten kallelse af Regenten eller Regeringen, de i 10 § nämnde vederbörande lill Riksdag kalla, åge Ridderskapet och Adeln att nämna Landtmarskalk, och Borgare- och Bonde-Stånden, hvart för sig, sina Talmän. 2:o. — — — — — — — _ 3:o. — — — — — — — — — — — — — — .§• 26.
Konungen, eller, i de fall 4, 5, 6 och 7 §§ omförmäla, Regenten eller Regeringen läte genom en Härold, under hittills olli ga ceremonier, utlysa dagen, då Ständerna, efter förrättad Gudstjenst, må sammankomma på Rikssalen.
Gudstjensten, hvartill alla Stånden bör enhälligt infinna sig, förrättes af en Biskop i Stadens Storkyrka.