Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Provianteringsdirektionerna vid åtskilliga regementen kontraherat med entreprenörer om tillhandahållande al proviant för 1848 års möten, och att, enär dessa, till följd af krigsrustningarne och truppernas sammandragning i Skåne, sedermera blifvit till större eller mindre delar inställda, provianten, såsom icke behöflig, blifvit lör Kronans räkning åter försåld, med anledning hvaraf och då tillgängliga handlingar icke upplyste, huruvida de för sådana fall i entreprenadkontrakterna stadgade besigtningar af provianten blifvit verkställda eller öfriga föreskrifter iakttagits, och dessutom, på sätt 1849 års hufvudbok utvisade, en ytterligare förlust å ifrågavarande proviantupphandling af 666 R:dr 32 sk. vid Elfsborgs regemente blifvit fonden tillskyndad, Revisorerne, utan att ingå i bedömande huruvida mötenas inställande kunnat meddelas vederbörande så tidigt, att lefveranskontrakterna om provianten kunnat annulleras, eller i hvad mån dessa kontrakter eller sättet, hvarpå de blifvit uppfyllda, utgjort laglig grund för Kronans vidkännande af dylika förluster, likväl finna anmärkningsvärdt, att proviant, upphandlad i Mars och April månader, för att lefvereras i Maj och Juni, icke kunnat under Juni, Juli och Augusti månader, då födoämnen i allmänhet äro dyrast, försäljas, utan att tillskynda Kronan en så betydlig förlust; hvilket syntes ådagalägga, att prisen vid upphandlingarne varit stegrade alltför högt, samt att \ denna del af administrationen icke iakttagits den hushållning och omtanke. som vederbordt.
Det Kongl, underhålls-reglementet af den 20 Januari 1832 bifogade formulär till entreprenadkontrakter stadgar i 7:de punkten, att, om utsatt regementsmöte, efter det den dertill utsatta tid blifvit entreprenören till efterrättelse meddelad, skulle inhiberas, vill Eders Kongl. Maj:t och Kronan hålla entreprenören skadeslös för de utgifter, han verkligen i och för detsamma redan haft, sålunda, “att han, i sådan “händelse, får ersättning för hvad han lagligen styrker redan vara upphandladt eller “af honom sjelf å mötesplatsen för påräknade behof är magasineradt", hvilket af Eders Kongl. Majit och Kronan öfvertages och disponeras.
Den af Revisorerne omförmälda besigtning af provianten, hvilken förrättning enligt hvad 3:dje punkten af formulärkontraktet bestämmer, skall ske pä sjelfva mötesplatsen och kan således blott gälla den proviant, sorn blifvit derstädes magasinerad och ej den, — 278 — som entreprenören i öfrigt “lagligen styrker vara upphandlad", hvilken vid mötets inställande ännu kan finnas i entreprenörens eller hans underlefverantörers förvar; men äfven denna proviant skall, i händelse mötet inställes, enligt nyssberörde 7:de punkt, af Kronan öfvertagas och disponeras, hvarföre besigtningen icke, på sätt Revisorerne synas förutsätta, utgör något vilkor för entreprenörens rättighet till skadestånd.
Att för öfrigt besigtning af regementenas mötesfornödenheter, om icke vid alla de regementen, som ar 1848 uppbröto för att afgå till Skåne och Fyen, åtminstone eljest under vanliga förhållanden sker, adagalägges bäst deraf, att något klagomål af manskapet öfver proviantens beskaffenhet under en mängd af år icke försports, och att antalet af proviantportioner, sorn under hvarje provianteringstermin utlefvererats, blifvit redovisadt.
Revisorernes uppgift, att det synes hafva fått bero på entreprenören att, sedan mötet blifvit instäldt, bestämma hvilka qvantiteter och hvilka slag af proviant han ville aflemna, hvarefter densamma för Kronans räkning blifvit försåld, så anser Kollegium en sadan med entreprenören träffad öfverenskommelse, enär han var berättigad att för hela det upphandlade proviantpartiet erhålla godtgörelse, hafva varit mindre förlustbringande för Kronan, under förutsättning, att den proviant, som ej af entreprenören aflemnades, blifvit liqviderad efter upphandlingspriset, än att hela det upphandlade proviantpartiet, som borde af Kronan öfvertagas, blefve aflemnadt, för att sedermera för Kronans räkning försäljas.
I sammanhang härmed, kan Kollegium icke underlåta uttala sin öfvertygelse derom, att, med hänseende till det äfventyr, för hvilket proviant-entreprenören är utsatt, att få varor kasserade och att i sådant fall, eller om han eljest skulle i kontraktets uppfyllande brista, få böta sex procent a entreprenadsumman och ersätta alla kostnader, Kronan skulle svårligen kunna erhålla antagliga, än mindre billiga, anbud å proviantlefveranser, om icke entreprenören vore tillförsäkrad att för den proviant, som, i händelse af mötets inställande, olifver för truppen obehöflig, erhålla full ersättning.
Hvad angår sjelfva förlusten å 1848 års proviantupphandlingar, torde densamma svårligen hafva kunnat undvikas, om i betraktande tages, att sedan provianten blifvit upphandlad och mötena tillen del började, trupperna fingo uppbrottsordres i Maj månad, hvarföre det då ej redan åtgångna proviantupplaget, till undvikande af dess förskämning eller ökade kostnader för köttvarornas insaltning, måste utan uppehåll och på sätt i 34 §. af auktionsreglementet medgifves, utan något minimiförsälj] ungspris, till den mestbjudande föryttra.s, samt att provianten till de qvantiteter, som bär ifrågakomma, ej kunde under dessa förhållanden realiseras till sitt verkliga värde, emedan sådant skulle förutsätta antingen ett mera allmänt behof af varorna inom de orter, hvarest försäljningen försiggick, eller ock utväg för enskilda inropare att a annan ort kunna med fördel afsätta desamma, hvilka omständigheter dock ingendera blifvit uppgifna eller kunna anses sannnolika; börande Kollegium, i afseende å Revisorernes förmenande, att prisen vid upphandlingsauktionerna varit alltför högt stegrade, i underdånighet anmäla, att 15 §. af 1832 ars underhällsreglemente samt 8—14 §§. af instruktionen för Provianterings-direktionerna af den 14 december 1841 innehålla de föreskrifter, hvarefter vederbörande hafva att rätta sig vid prisbestämmelser och upphandlingar af indelta regementenas mötesfornödenheter.
Räkenskaperna för trosspassevolansfonden och Norrbottens hästjägare-sgvadrons fond hafva, enligt Revisorernes anmälan, icke till någon erinran föranledt. — 279 — 2:o.
Utrcdnings-afdelningen.
I fråga om de, vid 1849 års slut, i Afdelningens räkenskaper balanserade och i 1 §. af Revisorernes berättelse omförmälda äldre fordringar, får Kollegium, under åberopande af de upplysningar, Rikets Ständers Revisorer rörande samma fordringar meddelat, i underdånighet anmäla, att, enligt Krigskollegii in pleno fattade beslut, afskrifning blifvit beviljad, dels, under den 4 Maj 1850, för 434 R:dr 3 sk. 10 rst. förkjutna rese- och traktamentskostnader till ledamöter i blandad krigsrätt för behandlingen af en mellan Kapitenen Gyllenram och Fältkamreraren Nygren uppkommen rättegång, dels, under den 14 Januari 1851, för 132 R:dr 44 sk. 8 rst, utgörande värdet af i förrådet å Gumboda felande persedlar, för hvilka aflidne Regementsqvarterinästaren, Kapiten C. A. von Essen bordt ansvara.
Vid redogörelserna för anslaget till skrifmaterialier och expenser samt ved och ljus för Krigskollegium med flera verk hafva Revisorerne i 2 §. anmärkt, att en brist för år 1848 af 29 R:dr 12 sk. 6 rst. och för år 1849 af 186 R:dr 25 sk. 5 rst. uppstått, hvilka brister icke, i likhet med uppkomna brister i öfriga af denna Afdelning förvaltade statsanslag, blifvit i hufvudböckerna, bland andra fordringar, i afvaktan å godtgörelse balanserade.
Omförmälda med ett belopp af 3,091 R:dr 32 sk. under Kollegii disposition ställda anslag har visserligen, under en följd af år, visat sig vara otillräckligt för fyllande af de flerfaldiga behof, hvartill detta anslag skolat anlitas; men då de till beloppen obetydliga bristerna, som i anslaget uppstått, kunnat af Utredningsafdelningens öfriga tillgångar betäckas, utan åsidosättande af Kollegii åliggande att i brukbart skick vidmakthålla den del af landtförsvarets materiel, som med dessa tillgångar borde bekostas, samt för öfrigt, under antagande, att bristen alltid komme att drabba något af anslagen under 4:de hufvudtiteln, den godtgörelse, sorn med bristens balanserande kunde åsyftas, icke komme att medföra någon ökad tillgång för samma hufvudtitel, har Kollegium destomindre ansett nödigt att de för åren 1848 och 1849 uppkomna brister å ifrågavarande anslag balansera eller till ersättning i underdånighet anmäla, som enahanda förhållanden med detta anslag under föregående åren, alltsedan år 1840, icke föranledt de Rikets Ständers Revisorer, som granskat dessa årens räkenskaper, till särskild framställning härom.
Till besvarande af Revisorernes uti 3 §. gjorda anmärkning, att för begge revisionsåren förekomma, bland inkomsterna, åtskilliga, såsom betalning för Kronan tillhöriga å auktion försålda persedlar, influtna summor, utan att auktionsprotokoller och öfriga handlingar, hvarmed uppbörd af dylika medel bör till riktigheten bestyrkas, funnits räkenskaperna bilagda, såsom exempel hvarpå uppgifvits ett frånStockholms utredningsförråd år 1849 lefvereradt, belopp af 1,068 R:dr 31 sk. 6 rst.; får Kollegium i underdånighet upplysa, att, beträffande denna uppbördspost, auktionistens redogörelse för försäljningsmedlen, åtföljd af 2:ne auktionsprotokoller, Krigskassörens qvittenser och revisionens utlåtande öfver redogörelsens granskning, igenfinnes, på — 280 — sätt vederbordt, bland öfriga debetsbandlingar, i 2:dra bandet af 1849 års hufvudboks verifikationer under folierna 1,578—1,590; varande Kollegium icke i tillfälle att bedöma huruvida andra dylika inkomster ej befinnas vederbörligen verificerade, då någon uppgift å dessa icke blifvit af Revisorerne meddelad.
Med anledning af de å anslaget till rese- och traktarnentikostnader uppstådda brister, utgörande 12,466 R:dr 18 sk. 6 rst. för ar 1848 och 16,404 R:dr 25 sk. 6 rst. för år 1849, hemta Revisorerne, enligt deras yttrande i 4:de §., ytterligare stöd för den af dem, uti berättelsen om Fortifikationsafdelningen, uttalade åsigt angående beliofvet af förändringar i nu gällande resereglemente; och som Eders Kongl. Majit, under den 31 nästlidne Oktober, låtit urfärda lörnyadt nådigt rese-reglemente, anser Kollegium
Revisorernes framställning icke föranleda till annat yttrande å Kollegii sida, än att orsaken till de under förflutna åren uppstådda brister å rese- och traktaments-anslaget hufvudsakligen torde vara det allt mer och mer ökade antalet al entreprenader å skjutshållningen, hvarigenom, i anseende till skjutslegans förhöjning från 16 sk. till 24 sk. milen per häst, utgifterna för emhets- och tjenstemäns resor blifvit betydligen större.
Hvad angår Revisorernes anmälanden uti 5 §., i fråga om anslay et till ved och ljus för fästnings- och garnisonsorter, dels att en anslagsbrist af 8,528 R:dr 43 sk. balanseras i räkenskaperna såsom en Afdelningens fordran hos Statskontoret, dels att, utöfver den af Fortifikationsafdelningen för år 1849 redovisade hela anslagssumman, 19,000 R:dr, af Utredningsafdelningen direkte utbetalts 514 R:dr 33 sk. 10 rst., får Kollegium i underdånighet anföra, att
Utredningsafdelningens för år 1848 ägande ofvanberörde fordran blifvit af Statskontoret Kollegium ersatt, samt att å den för år 1849 utbalänserade fordran, 514 R:dr 33 sk. 10 rst., sedermera år 1851 blifvit da 465 R:dr 46 sk. 4 rst., hvaremot återstående 48 R:dr 35 sk. 6 rst. ännu äro beroende på utredning.
Uti 6 §. hafva Revisorerne, i afseende å de uti särkildt konto i Afdelningens hufvudböcker redovisade volontärvakans-ntedlen, anmält, att, för uppbörden af dessa vakansmedel, vid räkenskaperna icke finnas andra verifikationer, än uppbördsmdnnens lefvererings-reversaler, hvilken ofullständighet i redovisningssättet
Revisorerne anse böra för framtiden afhjelpa», dymedelst att verificerade specialredogörelser öfver dessa medel varda hufvudböckerna bifogade; och dä Kollegium, för sin del, ej funnit hinder möta emot iakttagandet af det fullständigare redovisningssätt, Revisorerne påyrkat, har Kollegium nu förständigat vederbörande Kammar- och Eokslutskontor att lata de från indelta regementen och corpser till Kollegium ingående volontärvakansmedels-redogörelser, med atföljande vakansförteckningar, Kollegii hufvudboks verifikationer hädanefter bifoga. — 281 — De af Revisorerne slutligen i 7 och 8 §§. gjorda framställningar, i fråga dels om volontärvakans-medel, som blifvit af Kammarrättens Öfverrevisions-departement. till betalning anmärkta, dels om de tvänne Militär-författningssamlingar, hvilkas ordnande och utgifvande varit åt särskilde redaktörer anförtrodt, erfordra å Kollegii sida icke något yttrande.
Eders Kongl. M a j: t s underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, J. P.
LEFRÉN T. W. LODE.
C. F. LAURÉN.
Stockholm den 13 Februari 1852. C. G. Bagge. N. A.
Krigskollegii Aflönings-afdelnings underdåniga utlåtande, i anledning af 1851 års Revisorers berättelse om granskningen af Militieboställs- och Krigsmanshuskassornus räkenskaper.
Stormäktigste AI lern ådig stc Konung!
Till underdånigste åtlydnad af Eders Kongl. Maj:ts nådiga befallning, genom remiss den 24 nyssförflutna Januari, åligger det Eders Kongl. Maj :ts och Rikets Krigskollegii Aflönings-afdelning att, med anledning af Rikets Ständers Revisorers, efter Förrättad granskning af 1848 och 1849 års räkenskaper, afgifna berättelse, med underdånigt utlåtande till Eders Kongl.
Vid förvaltningen och redogörelsen för Militie-boställs-, Jemtlands reservmedels- och Krigsmanshuskassorna, med hvilka kassor f. d. Indelnings- och Boställssamt Krigsmanshus-afdelningarne, eller såsom de, från 1851 års början förenade, nu mera benämnas:
Aflönings-afdelningen, under åren 1848 och 1849 ägt befattning, hafva Revisorerne, sorn vitsordat att kassornas säkerhetshandlingar befunnits i “god och behörig ordning", icke funnit skäl till någon anmärkning.
De särskilda omständigheter dessa kassor rörande, hvilka, utan att antaga egenskap af anmärkningar, blifvit af Revisorerne omförmälda, har Aflönings-afdelningen ansett sig böra, för en ytterligare utredning af forhållandet, här i underdånighet upptaga. — 282 — Militie-bnställskassan. §. 1.
Med anledning af Rikets Ständers, utaf Revisorerne åberopade, underdåniga skrifvelse den 20 Augusti 1851, hvarigenom Eders Kongl.
Maj:ts nådiga uppmärksamhet blifvit fästad på nödvändigheten deraf, “att förvaltningen af denna kassa varder på “det sätt ordnad, att sådana från densamma utgående kostnader, som för dess egentliga ändamål äro främmande, måtte för framtiden undvikas", har Krigskollegium, till åtlydnad af särskild nådig remiss, haft tillfälle att, under den 14 Oktober samma år, sig redan i underdånighet yttra, och dervid anfort; att
Kollegium icke kunnat inse hvilken eller hvilka af kassans nu utgående kostnader, Rikets Ständer velat beteckna såsom för kassans egentliga föremål främmande, enär kassans ärliga utgifter: till underhållande af karaktershus, till inqvarteringspenningar åt boställs-innehafvare, som äro i saknad af sådana hus å tilldelta bostadsboställen, till brandstodshjelp, till förvaltningskostnader, samt till pensioner åt kassans f. d. tjenstemän, (hvilken sistnämnde utgift, eller pensionerna, från 1852 års början blifvit till allmänna indragningsstaten öfverflyttad), alla sammanhänga med kassans föremål samt af ålder varit af kassans medel bestridda, i öfverensstämmelse med de om hennes förvaltning nadigst gifna föreskrifter. §• 2.
Enligt den för Militie-boställskassan afslutade hufvudbok, utgjorde kassans fordran hos f. d. Regeinentsskrifvaren vid Dal-regementet, Fältkamreraren P. A. Arell, vid 1850 års utgång, i kapital och upplupna räntor R:dr 4,831: 21. 9.
Och då Rikets Ständer, vid sistförflutna riksdag, bifallit, att bemälte Fältkamrerares skuld till kassan, i ett för allt, får gäldas med „ 898: — lu, kommer skillnaden banko R:dr 3,933: 20. 11, att afskrifvas och, på samina gång, med motsvarande summa förminska de tillgångar, som kassan, till betäckande af de henne ålagda förbindelser, ägt att påräkna - Revisorerne hafva, under erkännande, att Krigskollegii aflöning ej kan inskränkas inom det af Rikets Ständer beviljade stats-anslag, 24,270 Riksdaler, ansett med god ordning öfverensstämmande, att Kollegii hela aflöning, som till en del utgår fran de under Kollegii vard ställda kassor, varder på ett ställe synlig.
En lika öfvertygelse, med den af Revisorerne sålunda yttrade, har ock gifvit Krigskollegium anledning att, i underdånig skrifvelse af den 2 sistlidne December, hvarvid förslag till 1852 års aflöningsstat för Kollegium blifvit bifogadt, hos Eders Kongl. Maj:t underdånigst hemställa, att all till Kollegii embets- och tjenstemän samt betjente utgående aflöning måtte, för att på ett ställe varda synliggjord, fa genom Kollegii Aflönings-afdelning utbetalas, emot ersättning vid årets utgång afkassorna, i förhållande till de andelar uti berörde aflönings-kostnad, sorn, i öfverensstäm - — 283 — t melse med af Eders Kongl. Maj-.t redan derom gifna nådiga föreskrifter, af kassorna böra vidkännas.
Krigskollegium framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste Allernådigste Konung!
Eders Kongl. Maj:ts CARL D. FORSBERG, sitnf-khnlm flen 19 Februari 1852. underdånigste och tropligtigste tjenare och undersåter, «f. I*.
LEFRÉN. S. C. WISSER. E. Dahlqvist.
Guvemörs-embetets vid Kongl.
Krigs-akadetnien underdåniga utlåtande, i anledning af Rikets Ständers Revisorers berättelse om granskningen af Akademiens räkenskaper för åren 1848 och 1849.
Storm äktigste Allernådigste Konung!
Maj:t har, genom nådig remiss af den 24 nyssförflutna Januari, behagat anbefalla Guvernörs-embetet vid Dess Krigs-akademi att, i anledning af bifogadt utdrag af Rikets Ständers Revisorers berättelse om verkställd granskning, bland annat, af Krigs-akademiens räkenskaper för åren 1848 och 1849, med underdånigt utlåtande till Eders Kongl. Maj:t inkomma.
Återställande härhos de med Guvernörs-embetet communicerade handlingar, hvari Revisorerne förklara sin belåtenhet med den enkla och rediga method, efter hvilken räkenskaperna blifvit uppställda, får Guvernörs-embetet, med anledning af Revisorernes erinran, att å flera ställen i dessa räkenskaper raderingar ägt rum, underdånigst förklara: att då verifikationerna för begge redogörelseåren innefattas i åtta folieband, samt dä Revisorerne icke uppgifvit de ställen, hvarå raderingar skolat anträffas, än mindre påstått, att någon oriktighet derigenom blifvit befrämjad, som till rättelse eller ansvar bordt föranleda; Guvernörs-embetet, såsom följd af denna obestämdhet i Revisorernes anmärkning, ser sig förhindradt att något annat yttrande inför Eders Kongl. Maj-.t i underdånighet framlägga, än att undertecknad, Guvernör, som under de ifrågavarande tvänne redogörelse-åren icke haft befattning med Krigs-akademiens styrelse och förvaltning, skall, i hvad pä honom ankommer, vaka deröfver, att stadgandet i 75 §. af Kongl, reglementet af den 8 April 1799, — 284 — lika nied öfriga föreskrifter som för Krigs-akademien äro gällande, nu och framgent med sorgfällighet iakttagas.
Slutligen och hvad beträffar den af Revisorerne i 3:dje §. omförmälda, för f. d. kadetten C. W. Bergenstråhle obetalda pensionsafgift, som med 91 R:dr 22 sk. 6 rst. banko i räkenskaperna balanseras, har Guvernörs-embetet skolat underdånigst anmäla, att Eders Kongl. Maj:ts och Rikets Kammarrätt, genom beslut af den 17 sistlidne November, som blifvit Guvernörs-embetet meddeladt, förordnat, att berörde pensionsafgift, för hvars erläggande all tillgång hos vederbörande saknats, må ur räkenskaperna afskrifvas.
Guvernörs-embetet framhärdar med djupaste undersåtlig vördnad, trohet och nit?
Eders Kongl. Maj:ts underdanigste och tropligtigste tjenare och undersåte, M. THULSTRUP.
Slott den 2 Februari 1852.
C. J. E. Wennberg. F. d. Direktionens öfver Invalidinrättningen underdåniga utlåtande, i anledning af Rikets Ständers Revisorers berättelse om granskningen af invalidbusfondens räkenskaper för åren 1818 och 1849.
All er n å d i gste Konung!
Till underdånig åtlydnad af Eders Kongl. Maj:ts nådiga befallning uti remiss den 24 sistlidne Januari, får f. d.
Direktionen öfver Invalidinrättningen i anledning af Rikets Ständers Revisorers berättelse om verkställd granskning af statsverkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning för åren 1848 och 1849, i hvad densamma angår invalidhusfonden, anbefaldt utlåtande i djupaste underdånighet härmed afgifva.
Det till f. d.
Direktionen nådigst öfverlemnade transsumt af berörde berättelse innehaller uti 2:dra §., i afseende a invalidbusfondens säkerhetshandlingar, att de vid granskning väl befunnits i behörig ordning, men att dervid förekommit: “att för en af Ryttmästare!» C. W. Hammarsköld utgifven skuldsedel å 4,900 R:dr banko icke finnes annan säkerhet, än tvänne såsom hypothek lemnade reverser, hvardera å 1,090 Riksdaler, af hvilka den ena, utfärdad af gäldenären, är försedd med borgen af Kapitenen P. Hammarsköld oell Ryttmästare!» F. Björkenstam, och — 2S5 — den andra är, under gemensam ansvarighet, utgifven af Ryttmästaren Hammarsköld, Kapitenen von Ehrenheim och Ryttmästaren Björkenstam, hvilka alla befinna sig i konkurstillstånd.
“ I anledning häraf får f. d.
Direktionen underdånigst upplysa, att för ifrågavarande lån å 4,000 Riksdaler så väl den utgifna skuldsedeln som hypotheken blifvit bevakade uti f. d. Ryttmästarne Hammarskölds och Björkenstams samt Kapitenerna Hammarskölds och von Ehrenheims konkurser, men att af dessa hittills endast en, eller f. d.
Ryttmästaren Björkenstams, hunnit så afslutas, att någon utdelning af tillgångarne bland borgenärerna kunnat äga rum, och har invalidhusfonden från denna konkursmassa, i afbetalning å sin beriirde fordran, 4,000 R:dr, till denna dag uppburit 1,836 Riksdaler 45 sk. 4 rst., hvarförutan en ytterligare utdelning, fastän till mindre belopp, är att derifrån förvänta.
— De öfriga tre konkursmassornas ställning är ännu ej så utredd, att f. d.
Direktionen kan med någon tillförlitlighet beräkna beloppet af de utdelningar, som derifrån äro att förvänta, men gifver dock anledning till den förmodan, att de sammanlagdt skola till fullo eller helt nära betäcka fondens återstående fordran. F. d. Direktionen anser sig ock böra i underdånighet tillkännagifva, att säkerhetshandlingarne för ifrågavarande lån blifvit, vid föregående stats-revisioner, af Rikets Ständers Revisorer granskade och lemnade utan anmärkning.
I afseende å det i sednare punkten af förberörde 2:dra §. omförmälda lån, hvarå afbetalningarne i föreskrifven ordning fortgå, får f. d.
Direktionen underdånigst erinra, att frågan om säkerheten för detsamma har af Eders Kongl. Majit blifvit i nåder pröfvad och genom beslut den 12 Juni 1850 afgjord. F. d.
Direktionen hade visserligen kunnat inskränka sitt utlåtande till hvad sålunda blifvit i underdånighet upplyst, hvaraf det torde synas, att ingen, eller i värsta fall ringa, förlust på ifrågavarande lån lärer uppkomma; men då Rikets Ständers Revisorers förberörde framställning äfven kan leda till den förmodan, att f. d.
Direktionen ej med vederbörlig urskiljning och omtanke förfarit vid utlåningen af fondens medel, sa har f. d.
Direktionen i anledning deraf trott sig böra i underdånighet afgifva följande förklaring:
För omförmälda utlåning har f. d.
Direktionen icke emottagit några andra föreskrifter, än de af Eders Kongl. Majit under den 26 Mars 1836 i nader meddelade, eller “att, i den mån tillfälle dertill kunde yppas, Direktionen skulle af invalidhus“fondens befintliga kapitalbehållning, mot fördelaktigaste vilkor, som kunde betingas, “och största möjliga säkerhet, utlåna till en början 36,000 Riksdaler och sedermera “ytterligare hvarje år så stort kapitalbelopp, som, i förhållande mellan inkomst och “utgift, blefve till utlåning disponibelt." F. d. Direktionen har sökt att efterkomma denna nådiga befallning pä det samvetsgrannaste, i det att f. d.
Direktionen låtit sig angeläget vara att icke låta kapitalerna ligga ofruktbara och således haft all möda osparad att, då de blifvit disponibla, söka få dem utlånade, dervid, enligt berörde nådiga föreskrifter, afseende alltid mast fästas på åliggandet icke allenast att söka erhålla den största möjliga säkerhet, utan äfven att betinga de fördelaktigaste vilkor, nemligen i afseende å ränta och uppsägning m. m.