Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då Utlåtandet sålunda blifvit, med ofvanberörde ändring i redaktion, af Ridderskapet och Adeln samt Preste- och Borgare-stånden gilladt, samt, i frågor af före varande beskaffenhet, 3:ne Riks-stånds sammanstämmande mening utgör Rikets Ständers beslut, kan Bonde-ståndets återremiss icke föranleda till någon åtgärd från Utskottets sida; och torde, med anledning af den beslutade redaktions-förändringen, ifrågavarande punkt af Utlåtandet komma att undfå följande lydelse: att, så snart på fullt säker hand aftal om lånet eller kreditivet blifvit träffadt, Rikets Ständers Bank må, efter behof och en ligt Fullmäktiges bepröfvande, genast utgifva ett deremot svarande belopp i sedlar; hvarefter genom lånets eller kreditivets indragning, på sätt Fullmäktige finna lämpligast, den metalliska kas - Banko-Utskottets Memorial X 69.
11 san skall beredas en mot den ökade sedel-utgifningen svarande förstärkning, allt under vilkor, att Banken för härvid tilläfventyrs uppkommande förluster varder af Staten till fullo godtgjord.
Stockholm deri 23 December 1857.
STOCKHOLM, tryckt hos Eric Westrell. 1857.
Banho-Ulskoltels Utlåtande M 70. i JK 70.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 14 Jan. 1858, kl. 3 e. nu Utlåtande, t fråga om saltet får användande af de medel, som, enligt Kongl. Maj:ts och Rikets Stånders beslut, skola, till allmänna rörelsens underlättande, å utrikes ort upplånas.
I anledning af Kongl. Maj:ts den 14 December nästlidet år till Rikets Ständer aflåtna Nådiga Proposition om åtjjärders vidtagande för att underlätta penningeställningen och rörelsen inom landet, hafva, uppå Utskottets i Utlåtandet J\l 66 och Memorialet M 69 gjorda framställningar, Rikets Ständer, med bifall till Kongl. Maj:ts derom afgifna förslag, för sin del beslutat, att ett lån eller kreditiv till belopp, motsvarande 3 millioner R:dr Silfver, skall å utrikes ort skyndsamt upptagas, i ändamål att, genom utlåning från Rikets Ständers Bank, bereda en af behofvet påkallad'tillfällig förökning i förlags-kapitalet för handel och näringar, samt att berörde lån eller kreditiv skall vara till fullo slutligen liqvideradt sednast inom slutet af år 1860; och hafva Rikets Ständer i sådant afseende hos Kongl. Majit i underdånighet anhållit, att Kongl. Majit täcktes under den form, som för ändamålet kan finnas mest lämplig, och på de vilkor, som kunna betingas, för Svenska statens räkning upptaga ifrågavarande lån eller kreditiv samt ställa detsamma till Fullmäktiges i Rikets Ständers Bank disposition, att af dem användas och inom ofvanuppgifna tid liqvideras i enlighet med de föreskrifter, som af Rikets Ständer vid innevarande Riksdag varda meddelade; hvarförutan Rikets Ständer förordnat, att, så snart på fullt säker hand aftal om lånet eller kreditivet blifvit träffadt, Rikets Ständers Bank må, efter behof och enligt Fullmäktiges bepröfvande, genast utgifva ett deremot svarande belopp i sedlar, hvarefter genom lånets eller kreditivets indragning, på sätt Fullmäktige finna lämpligast, den metalliska kassan skall beredas en mot den ökade sedel-utgifningen svarande förstärkning, allt under vilkor, att Banken för härvid tilläfventyrs uppkommande förluster varder af Staten till fullo godtgjord.
6 Sami.
I Afd. 32 Håft. 4 !)anko-Utskollel* Utlåtande M 70.
Utskottet, som nu mera till pröfning förehaft äfven den del af Kongl. Majits ofvanbprörda Nådiga Proposition, som angår sättet för de upplånade medlens användande, får i afseende derå, efter Banko-fullmäktiges hörande, vördsamt anföra följande:
Då de medel, som äro i fråga att utomlands anskaffas, möjligen måste betingas på drygare vilkor, än som motsvaras af här gällande laglig ränta, har Kongl. Maj:t trott det både kunna och böra stadgas att, vid utlåning af samma medel, en lämplig provision afdrages, hvarigenom Banken hålles skadeslös för dess omkostnader, samt på grund deraf föreslagit, att af den beredda tillgången måtte bildas en särskild diskonterings- och utlånings-fond, och att, jemte ränta för de å denna fond beviljade lån, må erläggas en provision till det belopp, som Banko-fullmäktige, efter sig företeende omständigheter och behof, finna skäligt att bestämma, och som vid lånens meddelande förskottsvis afdrages.
Lika med Kongl. Maj:t anser Utskottet, att af den genom det utländska lånet eller kreditivet beredda tillgång bör bildas en särskild diskonterings- och utlåningsfond.
Denna fond torde lämpligast kunna benämnas Statslåne-fondcn och till förekommande af sammanblandning med Bankens egna fonder, böra i dess räkenskaper särskildt upptagas och redovisas, enligt de vidare föreskrifter, som Fullmäktige, efter inhemtaode af vederbörandes yttrande, kunna finna skäligt att till efterrättelse meddela.
Hvad angår vilkoren för försträckningars erhållande från nyssnämnda fond, så ehuru Utskottet delar den åsigt, att för dylika försträckningar bör, jemte ränta, erläggas särskild provision, och att dennas belopp må af Fullmäktige, efter sig företeende omständigheter och behof, bestämmas, synes det likväl vara angeläget, att någon begränsning sker, hvarutöfver provisionen ej får uppgå, emedan eljeåt vilkoren möjligen kunde blifva sä betungande, att det med lånets eller kreditivets upptagande åsyftade ändamål, att bereda näringarne behöfligt understöd, skulle komma att till väsentlig del motverkas.
Att på förhand med någon säkerhet till siffran beräkna de omkostnader, som med provisionen borde betäckas, låter sig naturligtvis ej göra, aldra minst för närvarande, då vilkoren för det utländska lånets eller kreditivets erhållande äro okända.
Ibland sådana omkostnader må nämnas utgifter i och för lånets eller kreditivets kontraherande på utrikes ort och detsammas indragning, den ränta jemte provision, som för lånet eller kreditivet skall erläggas, samt de förvaltnings-kostnader, som medlens utlånande genom Banken kommer att medföra.
För sin del anser Utskottet att, om det stadgades att räntan och provisionen för försträckningar från statslåne-foriden ej finge sammanräknadt uppgå till mera än högst 2 procent, efter år räknadt, utöfver hvad som för det utländska lånet eller kreditivet kommer att erläggas i så väl årlig ränta som provision, denna sednare, fördelad på alla åren intill dess skulden, enligt Rikets Ständers beslut, skall vara återbetald; så borde, å ena sidan, den enskildes fördel i förevarande fall, så vidt densamma låter sig förena med Statens skyddande mot förlust, vara skäligen Banko-Ulskotlels Utlåtande JYi 70. 3 tillgodosedd, samt, enär berörde 2 procent synas blifva tillräckliga att betäcka ifråga kommande upplånings-, indragnings- och förvaltnings-kostnader, äfven å andra sidan det allmännas rätt att för dessa omkostnader undfå ersättning blifva fullt betryggad.
Då likväl nyssnämnde 2 procent skulle utgöra ett maximum, och utlånings-vilkoren böra betingas af den tillfälliga penninge-slälluingen samt deraf beroende ökaJt eller minskadt anlitande af fondens tillgångar, torde Fullmäktige böra få sig uppdraget att jemväl med afseende å dessa omständigheter jemka räntans och provisionens belopp inom det stadgade maximum.
Deremot synas de förluster, som på sjelfva utlåningen tilläfventyrs kunna uppstå, icke böra tagas i beräkning vid bestämmande af deu ränta jemte provision, som skall till Banken erläggas; för hvilken mening Utskottet hemtar stöd icke allenast af Rikets Ständers redan fattade beslut, att Staten skall hålla Banken skadeslös för hvad denna på låne-operationen kan komma att förlora, utan äfven deraf, att det icke vore med rättvisa och billighet öfverensstämmande, att räntan och provisionen fastställdes så högt, att derigenom den fullt säkre och vederhaftige låntagaren skulle komma att godtgöra hvad den osäkre ej mäktade att betala.
Maj:t har vidare, i afseende å fördelningen af de summor, som från den nya fonden efter behof och billighet böra såsom ökad låne—tillgång meddelas de olika rörelse-grenarne och låne-distrikten, ansett att, då fördelningen i detta afseende af den nuvarande Handels- och Närings-diskont-fonden i sista hand tillkommer Banko-fullmäktige, äfven den nu ifrågavarande fondens fördelning lämpligast kunde uppdragas åt Fullmäktige; hvadan Kongl. Maj:t hemställt, att den föreslagna nya fondens tillgångar måtte till utlåning fördelas mellan Bankens olika låne-distrikter på det sätt, som Fullmäktige, under ett samvetsgrannt afvägande af de olika orternas och näringarnes billiga anspråk och behof, kunna finna för ändamålet tjenligast.
Den frihet, hvarmed Fullmäktige, enligt detta Kongl. Maj:ts förslag, skulle ega att vid fördelningen af statslåne-londens tillgångar gå tillväga, synes Utskottet vara både nyttig och nödvändig.
Utskottet betviflar möjligheten deraf, att en fördelning af fondens tillgångar, hvarigenom vissa summor anvisades uteslutande för vissa näringar, kan på fullt rättvisa och billiga grunder uppgöras, och äfven om en sådan fördelning nu kunde åstadkommas, afpassad efter stundens fordringar och behof, skulle densamma tvifvelsutan visa sig icke vara förenlig med de förändrade förhållanden, hvilka inom en icke aflägsen tidpunkt tilläfventyrs inträffa, men nu icke kunna förutses; hvadan det alltid borde vara Fullmäktige förbehållet att annorlunda disponera de särskildt alsalia summorne, hvilket i sjelfva verket ådagalägger huru nödvändigt det är, att Fullmäktige, i afseende å medlens fördelande, må, efter bästa samvete och förstånd, få handla utan hinder af några bindande föreskrifter.
Då ändamålet med det utländska lånets eller kreditivets upptagande är att, på samma gång det bör kraftigt bidraga till återställande af det rubbade förtroendet, äfven 4 Banko-Utskottets Utlåtande M 70. underlätta penninge-ställningen och rörelsen i landet, bereda nödigt förlag åt dess hufvudnäringar, såsom jordbruket, bergshandteringen och fabriks-industrieu, samt i allmänhet befordra sådana produktiva företag, hvarigenom exporten uppmuntras och vinner tillvext, så bör ock det hulvudsakligaste syftet, vid fördelningen af fondens tillgångar, blifva att befrämja hvad sorn med låne-operationen sålunda alses.
Ett ibland de förnämsta vilkoren härför är naturligtvis att medlen må blifva spridda till alla delar af landet; och då detta bör kunna befordras derigenom att de på olika punkter inom Riket befintliga större penninge-associationer, som erbjuda fullkomlig säkerhet, beredas tillfälle att, sä vidt möjligt är, uppehålla penninge-rörelsen och i sådant afseende må kunna, vid inträffande behof, omedelbart undfå försträckning från Statslåne-fonden, för att sedermera i sin ordning inom orterne sprida de erhållna medlen, så har Utskottet ansett Fullmäktige desto hellre böra berättigas att, då de pröfva sådant "vara för ändamålet nyttigt eller nödigt, meddela dylika försträckningar åt penninge-förvaltande verk och inrättningar samt större bolag och föreningar af förenämnda beskaffenhet, som derigenom bör kunna på ett verksamt sätt förebyggas de rubbningar och omstörtningar i landets penninge- och kredit-förhållanden, hvilka eljest af den närvarande stora förlägenheten lätteligen kuuna framkallas. till oberäknelig skada för rörelsen i alla dess delar.
Denna af Utskottet yttrade mening sammanhänger med det förslag, beträffande formen lör utlåningen, som i Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition förekommer, eller att utlåningen af ifrågavarande medel, hvilka i den ordning, som af Fullmäktige närmare bestämmes, ovilkorligen skola dragas ur rörelsen inom den tid, då den utländska skulden skall återgäldas, mä, under Fullmäktiges tillsyn och kontroll samt enligt af dem meddelade föreskrifter, utan hinder af de bestämmelser, som äro gällande för andra delar af Bankens låne-rörelse, besörjas af vederbörande
Diskontdirektioner, hvilka, i den mån Fullmäktige finna sådant erforderligt, böra förstärkas med personer, kända för redbarhet och kunskap om ortens rörelse och affärsförhållanden.
Diskontdirektioner torde tili en början någon jemkning blifva af nöden med afseende derå, att, enligt Utskottets ofvan yttrade åsigt, försträckningar till vissa penninge-associationer skulle kunna af Fullmäktige från Statslåne-fonden omedelbart meddelas.
Beträffande dernäst sättet för utlåningen, så anser Utskottet, i öfverensstämmelse med Kongl. !VIaj:ts förslag, att Diskont-direktionerne vid förvaltningen och utlåningen af Statslåne-fondens tillgångar böra lemnäs full frihet att, efter eget bepröfvande och med rättvist afseende å de olika lånebehofven, förfara, utan att dervid vara bundna af andra än de allmänna föreskrifter, som Fullmäktige, i förut angifna syftning rörande medlens fördelande, må firma skäligt att besluta.
Likväl och då det, enligt Utskottets öfvertygelse, är af största vigt, att försträckningar från Statslåne-fonden icke meddelas utan mot fullkomlig säkerhet, har Utskottet Banko-Utskottets Utlåtande M 70. trott det vara nödigt att några särskilda bestämmelser af Rikets Ständer lemnäs i Iräga om beskaffenheten af de säkerheter, hvarå lån från ifrågavarande fond må företrädesvis utgå; och då Utskottet häribland upptagit sådana i säkert förvar nedsatta varor, som antingen äro inom landet producerade, hvarifrån Utskottet ansett undantag blott böra göras för spirituösa drycker, eller ock utgöra råämnen för den inhemska varuförädlingen, äfvensom saltupplag, torde Utskottet såsom skäl för detta sitt förslag endast behöfva anföra, att med det utländska lånets eller krediti veis upptagande just åsyftas att bereda da inhemska näriugarne allt det understöd, hvaraf de lör sitt bestånd oell ändamålsenliga utveckling under närvarande omständigheter äro i så stort behol, samt att artikeln salt, såsom utgörande en ibland de förnämsta nödvändighetsvaror och derjemte egande ett mera stadgadt pris, synts Utskottet icke skäligen böra från företrädesrätt vid beläning uteslutas.
Då Utskottet inser angelägenheten deraf, att
Diskout-direktionerne i och för utlåningen af Statslåne-fondeus till Diskont-verken ölverlemnade tillgångar må, efter Fullmäktiges bcprölvande, kunna förstärkas med personer, som, jemte redbarhet och insigt i olika yrken, ega noggrann kännedom om orternes affärs-förhållanden, har Utskottet ansett Fullmäktige böra ega att åt dessa personer anvisa lämpliga arfvoden, hvilken rättighet äfven synes böra Fullmäktige tillkomma med afseende å Diskont-direktionernes ordinarie Ledamöter, helst utlåningen al de medel, hvarom nu är fråga, kommer att ytterligare öka dessa Ledamöters göromål och ansvar, samt det härvid jemväl torde få komma i betraktande att, ehuru Rikets Ständer vid innevarande Riksdag beslutat, bland annat, att vid Banko-diskont-verket i Stockholm pröfningen af ansökningar om lån och diskontering från Handels- och Näringsdiskont-fondeii skall verkställas alla söcknedagar, hvilket förutsätter dagliga sammanträden för Direktionen, det redan förut låga arfvode! för Direktionens Ledamöter blifvit vid olörändradl belopp bibehållet.
Derjemte, och då de bestyr, som Statslåne-fondens förvaltning kommer att för Fullmäktige medföra, blifva al synnerlig vigt och omfattning, samt det, enligt Utskottets tanke, icke bör kunna annat an leda till sakens bästa om dessa bestyr till större eller mindre del förberedas och besörjas al dertill inom Fullmäktige utsedde Deputerade, dock under Fullmäktiges gemensamma ansvarighet, har Ut skottet ansett, det
Fullmäktige må bemyndigas att i berörde ändamål utse särskilde
Deputerade, emot åtnjutande af det arfvode, som Fullmäktige finna skäligt bestämma.
Med åberopande af hvad nu anfördt blifvit och Kongl. Maj:ts Proposition i öfrigt innehåller, tillstyrker Utskottet, att Rikets Stander måtte besluta: l:o att af den genom det utländska lånet eller kreditivet beredda tillgång bildas en särskild diskonterings- och utlånings-fond, hvilken i Bankens räkenskaper särskildt upptages och redovisas under benämning af »Statslåne-fonden»; « Banko-Utskottets Utlåtande Jt? 70.
2:o att för de fran denna fond beviljade försträckningar erlägges ränta och provision, som med tillsammans högst 2 procent för året må öfverstiga hvad som i ränta och provision för det utländska lånet eller kreditivet skall, efter år räknadt, betalas; börande räntan och provisionen, som vid lörsträckningarnes meddelande förskottsvis aldragas, af Fullmäktige lämpas och bestämmas med hänsigt till penniuge-elterfrågan, Statens skyddande mot förlust i och för upplånings-, indragnings- och förvaltningsomkostnader samt i öfrigt sig företeende omständigheter; 3:o att åt Fullmäktige öfverlemnas att, under ett samvetsgrant afvägande af de olika orternes och näringarnes billiga anspråk och behof, mellan Bankens olika låne-distrikter fördela fondens tillgångar ; 4:o att Fullmäktige härvid böra hufvudsakligen afse icke allenast att medlen må, så vidt ske kan, varda spridda till alla delar af landet, för att underlätta och befordra den inre rörelsen och komma landets samtliga hufvudnäringar till godo, utan ufven att genom den allmänna kreditens upprätthållande, för hela Riket eller vissa landsorter vådliga rubbningar i penninge-cirkulationens jemna gång må förekommas; egande Fullmäktige, då de finna sådant vara för det angifna hufvudsyftemåiets vinnande nyttigt eller behöfligt, att anvisa någon del af fondens tillgångar såsom omedelbar försträckning till sädane inom Riket befintliga penninge-förvaltande Verk och Inrättningar samt större bolag och föreningar, som af Fullmäktige anses erbjuda fullkomlig säkerhet; 5:o att utlåningen af samtliga de medel, hvilka icke, i stöd af nästföregående punkt, kunna varda på annat sätt af Fullmäktige omedelbart disponerade, må, under Fullmäktiges tillsyn och kontroll samt enligt af dem meddelade föreskrifter, besörjas af vederbörande Diskont-direktiouer; 6:o att vid denna utlåning må, utan hinder af de bestämmelser, som äro gällande för andra delar af Bankens låne-rörelse, ofvanberörde i 4:de punkten upptagna allmänna grunder med afseende å medlens fördelning tjena till efterrättelse, under iakttagande, att lån företrädesvis lemnäs mot säkerheter, som antingen grunda sig på inteckning i fast egendom, eller utgöras af förskrifningar, utfärdade af föreningar med solidarisk eller på annat tillförlitligt sätt garanterad gemensam ansvarighet, eller ock bestå af sådana i säkert förvar nedsatta varor, som antingen äro Banko-Utskottets Utlåtande J\t 70. 7 inom landet producerade, dock med undantag af spirituösa drycker, eller utgöra råämnen för den inhemska varuförädlingen, äfvensom salt-upplag; 7:o att Diskont-direktionerne i och för denna utlånings besörjande må,
i den mån Fullmäktige finna sådant erforderligt, förstärkas med personer, kända för redbarhet och kunskap om ortens rörelse och affärs-förhållanden; 8:0 att Fullmäktige må berättigas att anvisa lämpliga arfvoden till dels de personer, med hvilka
Diskont-direktionerne sålunda kunna varda förstärkte, dels de i dessa Direktioner deltagande ordinarie Ledamöter, för de ökade göromål, sorn genom utlåningen uppkomma, och dels äfven de Deputerade, hvilka Fullmäktige må kunna inom sig utse för att, under Fullmäktiges gemensamma ansvarighet, besörja de, i afseende å Statslåne-fondens förvaltning, åt dem uppdragne göromål och bestyr i de delar och på det sätt, som Fullmäktige finna lämpligt föreskrifva; egande Fullmäktige att jemväl anvisa de förvaltnings-utgifter i öfrigt, som i följd af ifrågavarande utlånings-rörelse blifva af nöden; och 9:o att alla ifrån Statslåne-fonden utlånade medel i den ordning, sorn af Fullmäktige närmare bestämmes, ovilkorligen skola dragas ur rörelsen inom den för det utländska lånets eller krediti vets återbetalande stadgade tid, eller 1860 års slut.
I sammanhang härmed, och då Rikets
Ständers i ämnet redan fattade beslut innehåller, bland annat, att, så snart på fullt säker hand aftal om lånet eller kreditivet blifvit träffadt, Rikets Ständers Bank må, efter behof och enligt Fullmäktiges bepröfvande, genast utgifva ett deremot svarande belopp i sedlar, hvilket förutsätter att, innan Fullmäktige ännu kommit i tillfälle att indraga någon del af omförmälda lån eller kreditiv, sedlar kunna vara utgifna, som, saknande motsvarighet i metallisk kassa, beräknad på sätt 106 § i nu gällande Banko-reglemente bestämmer, således föranleda öfverskridandet af det för Bankens sedelstock stadgade maximum, derest ej åtgärd till förekommande deraf vidtages, har Utskottet i sådant afseende och med anledning af Banko-fullmäktiges gjorda framställning, funnit sig böra hemställa, det Rikets Ständer måtte meddela följande föreskrift: att af det lån eller kreditiv, hvarom aftal på säker hand blifvit träffadt, må såsom metallisk kassa genast få beräknas så stor del, som motsvarar de, före lånets eller kreditivets indragning, från Stats— lånefonden efter hand utgifna försträckningar.
Stockholm den 13 Januari 1858. 8 Banko-Utskottets Utlåtande M 70.
Reservationer: af Herr Mannerskantz, C. A.: »Vid det förslag Höglofliga Banko-Utskottet nu afgifvit, anser jag ett högst väsentligt tillägg vara nödvändigt.
Då nemligen detta förslag afser att reglera användandet af en låne-fond, som, ehuru ämnad att ställas under Rikets Ständers Banks vård och förvaltning, dock icke kommer att bildas utaf denna Banks egna medel, utan genom en upplåning i utlandet, hvilken, enligt Rikets Ständers beslut, bör verkställas för statens räkning och på Stats-verkets risk; då det är Regerings-makten, som till Rikets Ständer gjort framställning om denna upplåning, och som derföre i främsta rummet måste uppbära ansvaret för densammas löljder; då Regerings-makten, som föreslagit det utländska lånets upptagande derföre, att den funnit landets handel och näringar behöfva med nödiga förlagsmedel understödjas, också måste antagas vara lika behörig, som Rikets Ständers delegerade, att inse och bedöma, hvarest och på hvad sätt ett dylikt understöd bäst och nyttigast bör kunna leranäs; då det måste vara tryggande för alla intressen, emot en möjligen fruktad ensidighet vid medlens fördelning och utlåning, om
Regerings-makten är i tillfälle att dervid utöfva någon inverkan eller kontroll; och då slutligen den för landet vigtiga men svåra låneoperation, som nu är i fråga, för sitt lyckliga utförande ovilkorligen påkallar begge stats-makternes samverkan, måste jag, med stöd af alla dessa skäl, för min del anse, att både omtankan för iakttagandet af en skyldig grannlagenhet af den ena stats-makten emot den andra, och en riktig uppfattning af det allmännas rätt och fördel, hade bordt föranleda Höglofliga Banko-Utskottet, att för Rikets Ständer föreslå, att, under en form eller en annan, åt Regerings-makten måtte inrymmas någon rättighet eller beredas en möjlighet att kunna vaka deröfver, att den af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer gemensamt beslutade upp- och utlånings-åtgärden må blifva, enligt afsigten dermed, för hela landet och dess inre rörelse- och näringslif till nytta utförd.
Visserligen skola många, af ömtålig skuggrädsla för hvarje Regerings-maktens inblandning, i afseende på förvaltningen af Rikets Ständers egna penningeverk, motsätta sig ett förslag af dylik syftning.
Men dels är nu icke fråga om Bankens, utan om Statens medel, och dels måste väl, genom den sednaste erfarenhetens bittra lärdomar, det hafva blifvit allt mera klart för en hvar, som med fördomsfri blick betraktar alla de förhållanden, som röra penninge-väsendet här i landet, att det icke länge kan gå an, utan att ånyo framkalla stora olyckor, att fortfarande öfverlemna den svåra ledningen af landets financiela angelägenheter åt trenne fullkomligt fristående financiela styrelser, utan att något samband dem emellan tillvägabringas.
Jag föranlåtes derföre att vördsamligen underställa Rikets
Ständers pröfning följande förslag till tillägg i de föreskrifter, som af Höglofliga Utskottet blifvit föreslagna: »Att Banko-Utskottels [Illåtande M 70. 0 »Att Kongl. Majit må berättigas, att för hvarje Diskont-Direktion tillsätta ett ombud, som skall ega deltaga i Direktionens bestyr med utlåningen af Stats—lånefondens medel; börande det för Banko-Diskont-verket i Stockholm af Kongl.