Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
G:te punkten, angående ett äskadt lån af allmänna medel till egarne af Skönviks Glasbruk, har af Preste-Ståndet blifvit lernnart utan anmärkning, hvaremot ledamöter af Bor gare-Stånd ed talat för bifall till det sökte lånet, med afseende å de af egarne nedlagde betydliga kostnader för Brukets förbättrande och införande derstädes af inrättningar, sorn för landets industri voro af obestridlig nytta.
Då Utlåtandet i denna punkt blifvit af tvänne Riks-Slånd bifallet och af ett annat lemnadt utan anmärkning, har Utskottet, under åberopande af de skäl, hvarpå det förra afstyrkandefc sig grundar, ansett sig böra detsamma vidblifva.
7:de punkten, angående utbetalning på en gång till Landlbruks-Academien af det byggnads-capital, som Academien haft hos Stats-Verket inneståendej har äfvenledes blifvit af Preste-Ståndet lemnad utan anmärkning, hvaremot inom Bor gare-Ståndli blifvit erinradt: att Utskottet nog Blh, till Fi, S.
Fröt. 10/fo och 1841..
4 Sami 1 Afd* 3 Band,'6 Haft. 4 20 Sia's-Utskottets Utlåtande, N:o 4-35.
F. summariskt behandlat denna fråga, samt att yttrandet i Utlåtandet N:o 61, angående reglering af egde Hufvud-titeln, icke stod i rigtig öfverensstämmelse med den härom i samma ämne gjorde framställning, hvadan Utskottet blifvit anmodadt att meddela Rikets Ständer fullständiga upplysningar rörande förhållandet med det till utbetalning tillstyrkte byggnadsanslaget.
Utskottet anser sig, i anledning häraf, böra erinra, att, då uti Utlåtandet N:o 61 tinnes ulredt, att Landtbruks-Academien å Riks-Statens p de Hufvud-titel år 1819 erhållit ett byggnads-anslag, som likväl ännu icke till fullo utgått, och alt Stats-Verket, i följd häraf, erlägger ränta å det återstående beloppet, hvilket vid sistlidet års slut uppgått lill io,o36 R:dr 8 sk. 8 rst., Utskottet genom dess tillstyrkan i nu förevarande punkt af Utlåtandet N:o 354, Litt. F., åsyftat, att, genom utbetalning på en gång af det återstående capitalet, till hvars utbekommande Landtbruks-Academien har en obestridlig rätt, befria Stats-Yerket från ytterligare ränte betalning; och då vid detta förhållande angeläget är, att beloppet ju förr desto heldre må utgå, har Utskottet, med vidblifvande af sitt förra yttrande; endast velat tillstyrka det tillägg dervid, att Rikets Ständer måtte förordna, att medlen böra utbetalas sist 3:ne månader efter det Rikets Ständers beslut blifvit fatladt och skrifvelse derom meddelad Fulhnägtige i Riksgälds-Contoret, men äfven tidigare, om Landtbruks-Academien skulle finnas hågad att desamma förr emottaga.
Stockholm den i5 Februari 184 * - STOCKHOLM, Elméus och Granbergs Tryckeri. 1841. lior till Stats-Ut slottets Utlåtande, N :o 435.
Vid Utlåtandet i allmänhet. ”Af Herr Moberg:
Vid beslutens fattande om extra Stats-regleringen, har jag uti nedanstående ämnen varit utaf olika mening med pluraliteten.
B} 6 mom.
Vattenledningen i Carlskrona.
Jag har trott det icke vara lämpligt att yttra något om dervarande jernrörs försäljning, utan att med afgörandet derom bör anstå, intilldess att resultaten af nu föreslagne åtgärder kunna nästkommande Ständer föreläggas.
Förlusten af i a 2 års ränta, då värdet af jernrören vid en försäljning troligtvis icke uppgår öfver tackjernspris, är efter min åsigt af mindre betydenhet, än den, som skulle uppkomma genom en förtidig brådstörtad realisation.
Cj 11 mom.
Uppmuddring af Norrtelje å.
Den verkliga omtanka, Höglofl.
Utskottet uti flera fall visat, att genom anslag söka under lätta både allmänna och communalt nyttiga företag, synes mig icke vara iagttagen vid pröfningen af denna fråga.
Uti N:o 354 Utskottets Utlåtanden, antogs till grund för afslaget, att Utskottet icke kände, i hvad. mon staden ville till verkslällighelen bidraga.
Nu deremot är upplyst, att staden icke blott redan uppoffrat kostnader vid företaget, utan äfven är villig att dermed än vidare fortfara, så att Staten endast skulle komma att bekosta S:delar af det belopp, förslaget innehåller.
Ehuru jag ej bestämdt känner localförhållandena, synes mig dock företagets nytta både förstaden och orten vara ådagalagd af den uppoffring, detta mindre samhälle redan gjort och ytterligare vill vidkännas, hvadan min tanke varit och är, det Staten borde biträda med en rund summa af 6,ooo R:dr Banco, emot det att staden tillförbunde sig, så väl att, enligt uppgjorda planen, bekosta hvad, som vidare erfordrades, ehvad det ock öfversteg förslaget, som ock att alltid vidmagtkålla uppmuddringen, sedan den en gång vore fullbordad.
Litt. C, i5 mom.
Strömsholms Canal.
På grund af erhållne upplysningar, efter det Utlåtandet, N:o 354, afgafs, har Höglofl.
Utskottet ansett sig böra för Strömsholms Canal tillstyrka ett anslag af ^5o,ooo R:dr B:co, att utgå i i5 år, med 5o,ooo R:dr årligen, samt föreslagit, att af Bancovinsten och behållningen i Riksgälds-Contoiret skulle afsättas och utlånas ett capital, stort i,25o,ooo R:dr B:co, hvaraf årliga räntan komme att till berörde anslag användas.
Då jag för min del anser den tillstyrkta summan, såsom anslag betraktad, vara för högt tilltagen, har jag i stallet velat föreslå, att sjelfva anslaget skulle minskas till 5oo,ooo R:dr, och Bih. till R.
4 Sami. 1 Afd, 3 Band. 4 Häjtei. 1 2 Mot till Slat s-Utsl ottel s Utlåtande, JS:o 435. a5o,GOo R:dr lemnäs såsom ett räntefritt lån, att utgå i i5 år, hvaraf väl följer, att 5o,ooo R:dr komme att, på sätt Utskottet föreslagit, årligen tillskjutas, men att endast |:delar blefve anslag, och den öfrige en tredjedelen ett lån, som efter de 15 årens förlopp borde till Staten återgäldas med årlig afbetalning af ses procent, deraf 2 eller 3 procent afskrefvos såsom amortissement.
I fråga om sättet att anskaffa bidraget, kan jag ej eller instämma med Utskottets pluralitet, att det skulle åstadkommas genom utlåning af i,260,000 R:dr B:co.
Efter min åsigt vore det rättare, att, i öfverensstämmelse med Afdelningens förslag, endast afsätles 600,000 R:dr, som med ränta fullkomligen motsvarar och lemnar öfverskott till det årliga bidraget af 00,000 R:dr, och i hvilket fall de överskjutande 65o,ooo R:dr genast kunde till andra allmänt nyttiga ändamål disponeras.
Ville man ock tills vidare reservera och utlåna denna fond, så blifver det resultat, att, med ränta på ränta å 5 procent i i5 år, en behållning eller capitalets förstorande uppgår till omkring i,34o,ooo R:dr B:co, i stället att efter Utskottets bestämmande, vid dessa årens förlopp, man tyckes åsyfta endast vilja bevara primitiva capitalet, i,25o,ooo R-.dr, orubbadt.
Genom att frångå Afdelningens förslag och afsätta utöfver behofvet 65o,ooo R:dr, åstadkommes således ingen fördel, oberäknadt, att Rikets
Ständer betagit sig tillfälle att under i5 års tid kunna för varande eller inträffande behof, om också högst nyttiga, begagna denna betydliga summa.
Jag förmodar, att dessa omständigheter må anses förtjena att af Rikets Högloft.
Ständer tagas under ett närmare betragtande, innan det ifrågavarande anslaget kommer att bestämmas. Litt, C, s5 morn.
Götheborgs hamn.
Att vid Sveriges i:sta handelsstad hafva en så dålig hamn, att ankommande fartyg icke kunna der ligga med säkerhet, och att ut- och inlastningar måste ske med pråmar, hvarigenom betydliga kostnader och understundom förluster uppstå, bör val väcka synnerlig uppmärksamhet, aldrahelst då ett annat förhållande med allmän belåtenhet lättligen kan tillvägabringas.
Ett samhälle, som årligen till Staten inbringar omkring En Million uti tullintrader samt /jo * 5o,ooo R:dr i ordinarie skatter, och hvars LåneContoir lemnar en räntevinst af circa 100,000 R:dr, allt B:eo, tyckes väl, om icke företrädesvis, åtminstone med allt skäl kunna fordra samma välvilja från Ständernes sida, som andra städer.
KostnadsförsJaget för att lior till Slats*UtsloUet$ Utlåtande, IV:o 455. 3 fullkomligt uppmuddra hamnen och anlägga quaier, att fartyg dervid land* fast kunna lossa och lasta, uppgår till omkring 5oo,ooo R:dr.
Om det medgifves, att detta är en betydlig summa, så kan väl ej elier nekas, att företaget är af stort värde i commerciell afseende.
Hvar och en affärsman, som haft handel på Götheborg, känner nog tillräckligt de förluster och kostnader, sorn uppstå genom lasternes transporterande | mil till och från fartyget, utom det äfventyr, sjelfva fartyget är underkastadt, för att dessa olägenheter skulle behöfva vidare beskrifvas.
Det är icke Götheborgs handlande ensamme, som härigenom iida.
Marknadsplats både för spanmål och salt med flere articlar, och derjemte transito-plats för de fleste varor, som passera Trollhätte och Götha canaler, eger Götheborg ett stort intresse icke allenast för de betydligaste affärer inom Riket, utan äfven för flere utländska handelsorter.
Vid betraktande af hvad jag nu anfört, kan jag icke anse Högloft.
Utskottets beslut förenligt med det allmännas rättsenliga önskan.
Hufvudsakliga skälet, hvarföre Utskottet afslog medel till detta, efter min åsigt, Riksnyttiga företag, var, att man icke med visshet kände, i hvad vidd staden sjelf ville dervid biträda.
Likväl har jag upplyst, det staden åtagit sig att underhålla hamnen och canalen för den mindre rörelsen och afstå muddringsmedlen omkring .
B:co R:dr 17,000: — — samt anslå af Tolagsmedlen ,, 7,000: — —* och för hvarje år tillskjuta „ 10,000: — •— eller årligen tillsammans B:co R:dr 3/(>ooo: — — emot det att Staten jemväl årligen bidrager med en lika summa.
Vidare har staden velat förbinda sig alt, efter arbetets fullbordande, ensamt underhålla hamnen vid sitt fulla djup.
Öfvertygad, att Götheborgs samhälle uppfyller, hvad det utfäsler, kan jag för min del icke annat än tillstyrka Rikets Högloft.
Ständer att bifalla ett årligt anslag af förutnämnde 34,000 R:dr B:co, tills hamnen, enligt uppgjord plan, blifvit fullbordad, dock med det förbehåll, att, om arbetet öfverstiger den kalkylerade summan, en sådan tillökad kostnad af staden ensamt bestrides, ulan att för detta ändamål vidare tillskott från Statens sida må komma i fråga.” Af Anders Andersson från Skaraborgs Län: ”Då jag hyllar den åsigt, alt de samlade tillgångar, hvilka af Siats-Utskottet i dess Utlåtande, angående den så kallade extra Sats-regleringen, blifvit tagne i beräkning, höra i främsta rummet användas till lindring för de skattdragande, på 4 Hör tilt Stats-Viskottets Utlåtande, N-o 435- hvilkas bekostnad närande tillgångar blifvit samlade, och att följaktligen dessa medel bordt anslås till minskande af Statsbrist-summan och nedsättning i den allmänna bevillningen, får jag, som på sådan grund och då flere af de föremål, för hvilka anslag ifrågakommit, synas mig vara af vida mindre vigt, inom Utskottet i åtskilliga delar tillhört minoriteten, härmedelst afgifva min reservation emot följande punkter af Utlåtandet: Litt. B, 5 punkten, angående anslag till Dockbyggnaden i Carlskrona, hvarigenom Statsverket skulle komma att få vidkännas en fortfarande betydlig utgift årligen, utan att nyttan af företaget synes mig tillfyllest ådagalagd.
C, angående aflöning till Styrelsen för allmänna arbeten, hvilken aflöning jag anser snarare hafva bordt nedsättas än förhöjas, emot hvad Utskottet förut tillstyrkt.
Dito, i5'.de punkten, angående Strömsholms Canal, för hvilkens omombyggnad en, i förhållande till företagets behöflighet och gagn, alltför stor del af Statens tillgångar blifvit tagen i beräkning.
Dito, 16 punkten, angående Gråda Canal, för hvilken jag anser intet anslag böra ega rum, helst ortens invånare bestrida nyttan och lämpligheten af densamma.
Dito hvarå jag åberopar Utskottets torra Utlåtande.
Dito, 33 punkten, angående hamnanläggning vid Höganäs och Svinebodan, för hvilka företag jag på det högsta bestrider allt anslag af Statens medel.
Dito, angående Chausséen emellan Fahlun och Westerås, i afseende hvarå jag åberopar min reservation vid det förra Utlåtandet.
Litt. D., 1 punkten, angående Landshöfdinge-Residens i Wexiö, för hvilket jag anser endast den mindre summan 15,ooo hafva bordt tillstyrkas.
Dito, 3 punkten, angående Riddarholms-kyrkans reparation, för hvilken jag icke kan medgifva något anslag af allmänna medell samt Litt.
Ef 1 punkten, angående byggnader vid Universiteten, i afseende hvarå jag åberopar Utskottets förra Utlåtande.
Hör till Scats-Utskottets Utlåtande, N'.o 4^5.
5 Vid Utlåtandet, Litt.
A. 8:de punkten, angående anslag för Instructions-Compagnier•
Af Friherre Lejonhufvud och Herr von Troil. Aid Utlåtandet, Litt.
C. Af Nils Strindlund från Wester-Norrlands
Län: ’’Jag har ej kunnat instämma i de beslut, Höglofl. Stats-Utskottets pluralitet fattat, i förevarande Betänkande, Litt. C, dels rörande anslående eller afsättande af i,a5o,ooo R:dr B:co, för att genom utlåning inbringa för Actie-egarne i Strömsholms Canal- och Slussverk årligen 5o,ooo R:dr i i5 år, dels rörande anslag till Forsshaga och Dejeforss canal 76,000 R:dr, tili canal emellan Venern och Erian 35,ooo R:dr, till Gråda canal 5o.ooo R:dr, till Wadstena hamn 3o,ooo R:dr, till hamnen vid Höganäs 267,000 R:dr, samt till Wisbv haran circa 76,000 R:dr, och får mot samma beslut mig reservera.
Jag erkäner visst det localt vigtiga för de serskilda orterne af alla dessa Canal- och hamn-anläggningar.
Jag erkänner också, att Rikets nu församlade
Ständer kunna ega rättighet att till enskild man eller enskilde män bortskänka alla de 7 millioner R:dr, som genom för hög beskattning af Svenska allmänheten äro uppburne sedan sista Riksdag, hvilken enorma summa sålunda är från allmänheten och ur rörelsen dragen.
Men en annan fråga är: böra Rikets Ständer göra det?
Eli despotisk
Regent kunde aldrig och skulle aldrig våga att så slumpa med Statens medel, än mindre borde väl ett Rikets Ständers Stats-Utkotts, ett Utskott, som eljest under denna Riksdag erhållit namn för en berömlig hushållnings- och sparsamhets-anda, till förmon för enskilde, fatta beslut, sådana som de ifrågavarande.
Om Stats-Utskottet än är på visst sätt ulmstedt med envåldsmagt i Slats-utgiftsfrågor; hvad despoten sjelf skulle tveka alt göra, borde det väl ändå knappt tillåta sig.
J11 mera magt, Rikets invånare lågt i sina Riksdagsmäns händer, desto samvetsgrannare ega de skäl att fordra, att deras rätt vårdas.
De hafva väl lemnat oss nycklarne till Rikets cassa-kista; men de fordra ock åtminstone moralisk redovisning för cassans förvaltning.
De veta, att af den höga skatt, de erlagt, ett stort öfverskott är sammanbragdt; de hafva gemensamt bidragit till dess samlande; de fordra ock gemensam nytta af dessa medels användande.
De hafva sett bushålls-anda hittills i vissa fall hafva varit hos Utskottet och Ständerne rådande.
De hafva sett till och med, att hushållningen någon gång gått för långt
Men så länge Rikets Ständer icke beträd t den gamla banan, att göra åt enskilda familjer eller dasser^avörer på det 6 lior till Stats-Ulskottets Utlåtande, JV;o 455. allmännas bekostnad, bar hushållningen i allmänhet varit gillad.
Man kan nöja sig, till och med dä hjulen gnälla under RiksvagJien, så länge Statsmedel blott icke användas att ända till öfverflöd smörja vissa favoriserade enskilda åkdon.
Nationen väntar sig att allmänt få draga någon stor, någon till alla sig sträckande, fördel af de summor, den dragit i hög såsom förskott.
Den väntar sig ej och kan ej med likgiltighet se dessa summor bortskänkas till gunstlingar och skötebarn, hade dessa än så mägtiga förespråkare.
Den har sett
Statsverket i många delar undandragas sjelfva det nödvändiga, sett luckor derinom uppstå, som ovilkorligen al nästkommande
Ständer måste fyllas, skulle det än ske genom att pålägga högre bevillning, så vida heia Statsmachinen ej skall sönderfalla.
Den har sett detta utan ogillande, emedan så troddes tillräckliga medel kunna reserveras till de vigtiga cornmunala angelägenheter, som ännu äro nära nog outbildade, men hvilkas behof lifligt kännes.
Och nu skulle dessa, Statsverket undandragna summor bortskänkas slumptals ål gynnade enskilde personer, enskilda familjer, enskilda communer, städer, samhälls-classer, som lyckats få inom Stats-Utskottet någon mägtig skyddspatron och förordare?
I sanning, man kan nästan frestas till en billig förtrytelse öfver detta förträffligt placerade hushållningssätt.
Om så tillgår, då kan det vara nästan likgiltigt, om Regeringen misshushållar eller Ständerne slösa.
Det är i båda fallen de mägtiga i landet, som gynnas elier gynna sig sjelfva på landets bekostnad, med det allmännas förbiseende.
Jag har som Stats-Ulskotts-Ledamot vägrat anslag, då Kongl. Maj:t för Statsverket begärt dem, emedan jag trott dem vara väl gagneliga., men icke bestämdt för ögonblicket påkallade af tvingande behof.
Jag skall icke eller bifalla sådane, för det vältalige enskilde Riksdagsmän framstå och begära dem för enskilda skötebarn.
Strömsholms canals Herrar Aclie-egare hafva fått oafkortadt uppbära betalning af de trafikerande, som passera deras canal och slussar, så länge dessa verk ej behöft ombyggas, repareras eller påkostas någon större summa.
De hafva uppburit den i nära ett halft sekel, hafva derunder årligen haft en icke så obetydlig capital-utdelning, och hafva det oaktadt samlat en byggnadsfond af 80,000 R:dr.
Nu, då väsendtlig påkänning kan komma i fråga, erbjuda de Staten öfvertagande af verket, med förbehåll alt sjelfva få behålla byggnads-fonden och slippa ifrån all förbindelse att iståndsätta det verk, hvaraf de dragit inkomsten, eller ock fordras den lilla presenten af .|:dels million i Banco på ny räkning af Statsmedel, för att försäkra dem om eyerldelig säker inkomst af Hor till Slats-Utslcottets Utlåtande, N:o 455. 7 deras canal.
De lofva visserligen Staten återbetalning, nemligen att få hvad, sorn blir öfver, sedan de betalt årets omkostnader, afsatt 5,oooR:dr årligen för en blifvande b vego a ds-fond och behållit i5,ooo R:dr årligen O j O o ° åt sig sjelfve.
I sanning! rätt lefvande vilkor!
Nuvarande canalen har, enligt Stor-Amirals-Embetets yttrande, kostat 260,000 R:dr.
De hafva under års tid, att sluta af deras egna uppgifter till Kongl.
Maj:t, uppburit en netto behållning af circa en million, och nu skulle Staten med -|;dels million träda emellan, för att skaffa dem än ytterligare tillfälle att göra sig god vinst, Canalen må visst för orten vara vigtig; men aldrig gifver jag min röst åt Statsmedels användande på detta sätt, till vinst för enskilde Bolag.
Sedan en canal väl är byggd, sparas väl Stats-cassan en tid.
Men snart komma de under tiden vinstdragande Actie-egarne, då de förmärka så mycken honung samlad i Statens bikupa, att den lönar mödan att skattas, oell fordra hjelp till reparationer.
Då prejudicatet en gång är gifvet, komma alla möjliga Bolag på en gång, och då torde väl kupan få slägtas.
Uttryck af den harm, gifna löftens svek alltid väcker, skola hvarken för Stats-Utskottet eller Ständerne uteblifva, enär både Utskottet och Ständerne med så bestämda löften gifvit folket hopp om skattenedsättning.
Fortgår Utskottet på den nu anträdda vägen, bortkastande en million bär, ett par hundratusen R:dr der, åt än det ena, än det andra local-projectet, som här kan finna en mägtig förespråkare, och gilla Ständerne Utskottets åtgärder •— och hvarföre skulle man ej tro de if Stånden alltför gerna bevilja allt, blott allmogen ej får vara med om vinsten — då får Bonde-SLåndet och sjelfva folket rätt mycket gagn af sitt besparingsnil!
Det är lätt att begripa, hvad det då blir af den så högt påkallade skattenedsättningen.
Lika lätt som det nu går an alt ösa med fulla ämbaren, lika bekymmersamt torde det blifva för nästkommande
Ständer att fylla de uttömda hallorne, som vid denna Riksdags böl jan voro bräddade till öfversta kanten, men som vid Riksdagens slut icke ega annat qvar än bottengrumlet.
Jag missunnar icke Brukspatronerne och Bergsmännen den vinst och fördel, deras handtering kan beredas genom alla möjliga communicationers öppnande.
Men jag tror ej denna icke serdelesutblottade samhälls-elass böra nästan uteslutande gynnas på alla de ofrigas bekostnad, enär de för ingen del mer bidragit till besparingsmedlens sammanbringande än de öfriga; om den ock är nog lycklig att finna talangfulla Ombud, sora förstå att göra sig inflytande till förmon för sina Committenter.
Det är mig vidrigt, sedan jag hört så kraftiga ord af dem 8 Hor till Stats-Utsloltets Utlåtande, N:o 455. om folkets nöd uttalas, att se dem vilja använda sitt såsom fosterlandsvänner vunna inflytande till att åt sina egna intressen förskaffa just desamma capital, som skulle användas för att lindra folkets nöd.
De hafva, under framhållande af folkets nöd, satt sig emot att Statsverket, som är Rikets angelägenhet, skulle erhålla mer än det aldra knappaste.
Det är med förvåning jag finner, att hvad som ej fick användas till Rikets gagn, nu skall bortgifvas för deras enskilda.
Folkets behof af lindring måtte ej vara mindre angeläget nu, ändå det t. ex. gälide anslag för rättvisans hastigare befrämjande genom ökad arbetsstyrka i Embetsverken.
Jag kan icke gilia detta sätt att använda Statsmedel, ty jag kan icke erkänna, att några få socknar eller härader, der mägtiga Bruksegare finnas, snart sagdt ensamme utgöra det Svenska folket, till lindring i hvars nöd, medelst ökad beqvämlighet i trafikeringen, medlen undandrogos Statsverket.
Jag förmodar, att det icke eller skall lyckas att få dem ensamma erkände för Svenska folket.
Jag reserverar mig således emot all användning af besparingarne till de föreslagna canalernas om- eller nybyggnad.
Äro dessa så nödvändiga, som det påstås, så lära enskilda Bolag kunna bilda sig, som utföra dem, och ett på ändamålsenliga grunder bygdt fondsystem lärer kunna anskaffa tillräckliga medel, då hopp är att återbetalning så lätt kan ske, som förslagen utvisa.
Kan åter så stor vinst för orterne icke påräknas, att företagen med tiden betala sig, så inser jag ej, huru de kunna framställas såsom Statsnyttiga.
Hvad åter hamnanläggningar beträffar, så har jag intet emot principen af Statsmedels användande till deras befrämjande, då dessa icke blott för stadens, utan för Rikets handel i allmänhet kunna vara af vigt — serdeles om, såsom i Cimbritshamn, samhället är för fattigt, för att bekosta dem ensamt.
Hamnarne på en gång kunna gagna, som nöd- och militärhamnar, och orten genom den lilla uppoffringen å Statens sida kan vinna omätligt.
Det är helt annat att till sådane ändamål uppoffra 20, 3o eller 4o>ooo R:dr, än att till enskilda bolag bortskänka millioner.
Likväl kan jag ej inse, af hvad vigt det skulle vara, att
Staten bekostar en hamn åt det endast |:dels mil från Motala belägna Wadstena, en punkt, sora hvarken, såsom militärisk eller såsom förmonlig för Rikets allmänna handel, lärer knnna vinna serdeles afseende.
Jag kan icke inse, af hvad vigt utgifvandet af en betydlig summa af Statens medel skulle vara för bekostandet af en hamn i Wisby, åtminstone så länge angelägnare punkter taga Statens deltagande i anspråk.
Jag kan slutligen minst af allt inse, hvarföre 267,000 R:dr skulle utgifyas till en Tior till Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 455. 0 en hamn i Höganäs, endast för att skaffa utländska handelsfartyg en beqvärnare ankarplats än pä
Danska kusten höst- och vårtiden, befordra Helsingborgsortens ”trädgårdsodling”, och afsättning af dess victualier åt tillfälligtvis hamnsökande skeppare, serdeles då resande lära kunna, otn de behöfva ligga öfver, söka plats i Bohuslänska skärgården, och Höganäs skeppare torde kunna söka vinterläge i den endast några få mil derifrån belägna Landskrona hamn, den måhända rymligaste och berjvämaste i Sverige.
Att 267,000 R:dr af 1840 års Stats-Utskott hafva kunnat tillstyrkas åt hamnanläggning på en fläck, som ej en gång är stad, och på så lösa grunder', ådagalägger på ett sorgligt sätt, efter min öfvertygelse, huru djupt enskilda intressen hafva förmått utverka favörer, dem ej en gång Statsverkets vigtigaste angelägenheter förmådde tillvinna ens ett flygtigt deltagande.
Jag reserverar mig mot alla dessa beslut, och tror, att dessa föreslagna sammanräknade 1,783,000 R:drböra, kunna och måste användas på ett sätt, som långt allmännare motsvarar nationens önskan, än Stats-Utskottet ofvanföre beslutat.” Med Strindlund förenade sig Anders Nilsson från Östergöthlands
Län, så vidt det rörer anslagen till canalerne och Höganäs hamnbyggnad.
Af Bengt Gudmundsson från Hallands
Län: ”1 det beslut, Stats-Uu skottet fattat, att tillstyrka Riks-Stånden följande anslag, nemligen: tili Strömsholms canal B:co R ,, Horsshaga och Deyeforss „ Gråda canal . . .