Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Riks-banken får högst betydliga summor på denna räkning äfven till en lägre ränta, sedan det medgifvits kassor m. fl. att begagna denna beqvämlighet.
Lika säkert är att Riks-banken i delta, som i de Hesta andra fall, bestämmer räntan, som gifves eller tages af de enskilda bankerne, af hvilka likväl en och annan redan nedsatt upp- och afskrifnings-räntan till två procent.
Jag hemställer derföre vördsamt, att upp- och afskrifnings-räntan må bestämmas till högst två procent.»
Vid 43:dje punkten 1 morn., angående företrädesrätt till erhållande af lån frän Allmänna Diskont-fonden mot hypothek af inteckning i fast egendom: af Herr Doktor Sandberg: »Hittills har denna lånefond varit öppen för alla samhällsklasser, hvilkas medlemmar kunnat vara hulpne med lån till lägre belopp.
Egare af små jordlotter, af stort antal i vårt land, — handtverkare och mindre industri-idkare, — lägre tjenstemän med knappa löner m. fl. hafva härigenom kunnat få hjelp i nödens stund.
Ja, jag vet mången Studerande, särdeles inom »6 Banko-Utskottets Betänkande M 25, Läkarekorpsen, dur kursen är lång och kostsam, sorn hafi välkända vänner och slägtingar och, genom deras förbindelser för dylika lån, beredt sig en framtid.
Genom detta nya stadgande, som man nu vill tillägga, blir förhållandet i väsendtlig mån förändradt, och en stor del af landets innevånare blifva helt och hållet uteslutne från möjligheten att någonsin erhålla nugot län uti Rikets Bank.
Den första olägenheten häraf blir att ingen jordbrukare kan någonsin blifva delaktig af ett hjelplån på kort tid, utan att förut hafva skaffat sig en inteckning, som betydligt ökar kostnaden för ett sådant lån, och denna inteckning måste ock, sedan en större del af skulden genom halfårs-inbetalningarne är liqviderad, qvarligga i Diskonten till dess sista skillingen blir betalad.
Vidare: när nu äfven inteckning i stadsfastighet tillägges enahanda företräde lill låns erhållande, så är det sannolikt under närvarande penningebehof, att husegare i Stockholm och i flere andra städer och köpingar inkomma med en mängd inteckningar för att erhålla lån till det högsta medgifna beloppet af 6,000 R:dr, så att den redan nu otillräckliga fonden blir helt och hållet medtagen.
Och den slutliga följden af detta stadgande blir ovedersägligen, att sedermera ingen af landets innevånare kan få hjelp af något lån i Allmänna Diskonten, äfven emot den aldrasäkraste borgen, så snart han icke har en inteckning att erbjuda.
Fördenskull, och då, enligt den upplysning, som i Betänkandet meddelas, pröfningen af en sådan myckenhet intecknings-handlingar icke kan verkställas med Diskont-direktionernes nuvarande sammansättning, utan att dertill fordras en tillökning i tjenstemanna-personalen, så hemställer jag vördsamt, att det må förblifva vid hvad som nu finnes stadgadt i gällande Banko-reglemente, § 171 mom. 1, eller att utlåning från denna fond sker mot lånsökandens förbindelse, försedd med borgen eller åtföljd af hypothek, bestående af enskildes skuldsedlar af löpande egenskap.
Uti denna föreskrift innehålles också rättigheten för en lånsökande, att, i stället för borgen, bilägga den löpande förskrifningen med en inteckning såsom säkerhet, utan att denna likväl erhåller en företrädesrätt, som skulle uttränga alla andra lånebehöfvande, och utan att erfordra någon större förvaltningskostnad i Banken.» af Herr G.
Vid 46 punkten 1 morn., angående försträcknings meddelande till Filial-banker endast i form af kreditiv: af Herr Doktor Björkman: »Det förslag, som af Kansli- och Finans-afdelningen först uppgjordes och som hufvudsakligen öfverensstämmer med hittills gällande stadganden för Filial-banker, vill synas mig vida förmånligare för dessa Banker, än det af Höglofl.
Banko-Utskottet nu antagna.
Det förra befrämjar, efter mitt förmenande, bättre Filial-bankers uppkomst, fortfarande bestånd och nyttiga verksamhet, Banko-Utskottets Betänkande M 25. 87 iin det sednare.
Filial-banker erhålla af Riks-banken mot 3 procent en låneförsträckning af ända till 800,000 R:dr och derjemte krediliv-rättighet för 280,000
R:dr, men den förra af dessa förmåner skulle, enligt Höglofl.
Utskottets förslag, hädanefter för alla nya eller ny oktroj sökande dylika Banker ovilkorlig! upphöra och endast kreditiv dem beviljas mot 4 procent för hvad å kreditivet lyftes; dock så, att Riksbankens ränte-inkomst af hela kreditiv-beloppet skulle bestämmas till minst 2 procent.
Den, som verkligen vill befrämja landsorternas fördel och således önskar Filial-banker spridda till alla från Riks-banken och dess Låne-kontor mera aflägsna provinser, samt dervid icke förnämligast vill gynna Privat-bankerna, bör, såsom mig synes, ingalunda beröfva Filial-bankerna den dem hittills beviljade rättigheten till låneförsträckningar mot billig ränta.
Att de behöfva äfven ett sådant understöd, åtminstone i alla provinser t. ex. Norrbotten m. fl. med ringare kapital-tillgångar, bevisas deraf, att af de många redan oktrojerade
Filial-bankerna endast en enda kunnat nöja sig allenast med af Riks-banken beviljadt kreditiv.
Alt de till Filialbankers understöd af Höglofl.
Utskottet föreslagne 10 millioner böra kunna fylla alla för landet behöfliga Filial-bankers rättmätiga anspråk på både låne- och kreditivförsträckningar, synes mig också ovedersägligt.
Äfven torde böra erinras, att Riksbanken för ifrågavarande låneunderstöd, hvilka, efter behörig uppsägning, kunna, då så erfordras, af Riks-banken småningom indragas, aldrig äfventyrar några förluster eller några afdrag för lånerörelsens bedrifvande; och att Riks-banken således bör vara fullt belåten med 3 procent säker ränte-inkomst af de lån, som bäst befordra hela landets förkofran och förebygga ocker och obilliga intressens beräknande enskilde emellan.
(Se 1668 års Banko-ordning, § 84 och följande.) Det af Höglofl. Banko-Utskottets Kansli- och Finans-aldelning uppgjorda, af mig härmed förordade, förslag lyder sålunda: Mom. 1.
Bolag, som genom aktieteckning i stad bildas, för att, utan rätt till utgifvande af egna tryckta eller graverade kreditsedlar, eller andra, såsom mynt, löpande förbindelser, bedrifva bankrörelse, vare sig till ersättande af upphörd Privat-bank, eller för att eljest underlätta allmänna rörelsen i någon ort, samt under namn af Filial-bank utgöres af minst tretio personer, hvilka, en för alla och alle för en, ansvara för Filial-bankens förbindelser, må kunna från Rikets Ständers
Bank undfå försträckning till nedan upptagna belopp, under följande dervid fästade vilkor och förbehåll, nemligen: a)
Af tecknings-summan erlägges minst en fjerdedel, eller 23 procent, i rikets gällande mynt.
För den del af tecknings-summan, som icke utgöres af rikets gällande mynt, afgifve delegarne en till Filial-banken eller order ställd förbindelse, betalbar efter sex månaders uppsägning samt ut - Banko-Utskottets Betänkande M 25. följd af hypothek, bestående af myntadt eller kontrolleradt guld eller silfver, eller publika papper, beräknade till det värde, hvartill de i Rikets Ständers Bank belånas, eller inteckningar inom 1850 års taxeringsvärde i fastighet å landet och sjelfegande stadsjord, eller inom två tredjedelar af brandförsäkrings-värdet å fastighet i stad.
Säkerheten pröfvas och godkännes af delegarne, jemte ett af Fullmägtige utsedt ombud, och skola förbindelserne, med åtföljande hypothek, antingen i länets ränteri eller å säkert ställe i stad, der
Tillsynen deröfver, att säkerhets-handlingarne bibehållas vid gällande kraft, åligge Direktionen. b) Försträckning från Riks-banken meddelas på en tid af högst 10 år, till belopp motsvarande den del af tecknings-summan, hvarför säkerhet blifvit ställd; dock icke någon Filial-bank till högre summa, än 750,000 R:dr R:mt. c) Å försträckningens hela belopp afgifver Filial-banken, genom dess Direktion, en till Riks-banken eller order ställd förbindelse, i hvilken, till Riksbankens säkerhet för samma försträckning, Filialbanken pantförskrifver till enahanda belopp de förbindelser, med hypothek, Filial-bankens delegare allemnat, samt jemväl underkastar sig alla de vilkor och förbehåll, som blifvit fästade vid rättigheten för Filial-bank att försträckning hos Riks-banken begagna. d)
Af försträckningen skola två tredjedelar utgå i form af lån och återstående en tredjedel såsom kreditiv; men åtriöjes Filial bank med försträckning ej öfverstigande 200,000 R:dr R:mt, må densamma till hela beloppet såsom kreditiv utgå. e) Den del af försträckningen, som meddelas i form af lån, utgifver Riks-banken på grund af reqvisition, och skall lånet ovilkorligen inom 2 år, efter det Filial-bank trädt i verksamhet, vara till hela beloppet från Riks-banken uttaget. f) På kreditivet åter eger Filial-bank att, efter behof, utfärda icke allenast till viss man eller order ställda och vid uppvisandet betalbara vexlar å 100 R:dr och derutöfver, äfven i brutna tal, utan ock assignationer å valörerne 100 R:dr, 500
R:dr och 1,000 R:dr; och gäller härvid för öfrigt till efterrättelse, att till så väl vexlar som assignationer begagnas tryckta blanketter, hvilka, uppå reqvisition Banko^Utskottels Betänkande M 25. 89 reqvisition, mot betalning frän Fullmägtige utiemnas; att vexlarne icke få in blanko transporteras, samt att, med först afgående post efter vexlarnes eller assignationernes utfärdande, förteckning å desamma, med uppgift å deras nummer, datum och summa, till Riksbanken insändes. g) Filial-bank erlägger till Riks-banken å lånet 3 procent ränta.
För de summor, som å kreditivet lyftas, vare räntan 5 procent; dock så att minsta ränte-afkomst, som Riks-banken för kreditiv påför, till en procent af kreditivets hela belopp, efter år räknadt, bestämmes. h) Filial-banks rörelse bedrifves medelst utlåning, vexel-diskontering, öppnande af upp- och afskrifnings-räkning samt beviljande af kreditiv, på sätt närmare bestämmes genom af Kongl. Majit i nåder faststäldt reglemente. i) Filial-bank lemnad försträckning skall till Riks-banken återbetalas sednast å den dag, den för Filial-banken bestämda oktroj— tid tilländagår, med Filial-bank förbehållen rätt att, under sista året af oktroj-tiden, å försträckningen göra afbetalningar.
Före oktroj-tidens slut, skall försträckning, i efterföljande fyra fall, till Riks-banken återbetalas, nemligen: l:o derest Filial-bank skulle derförinnan upphöra, i hvilken händelse Filial-banken skall de af Riks-banken försträckta medel återbetala sex månader efter den dag, då Filial-banken med sin utlånings-rörelse upphört; 2:o derest Fullmägtige, i öfverensstämmelse med § US, skulle pröfva Riks-bankens säkerhet sådant fordra, då Filial-bank skall, efter 6 månaders förutgången uppsägning hos dess
Direktion, försträckningen återgälda med en femtedel hvar 6:te månad; Filialbanken dock förbehållet att, om Direktionen sådant äskar, kunna dessa inbetalningar återbekomma när Riks-bankens ställning det medgifver; 5:o derest Filial—banks-direkt ion försummar att, inom stadgad tid, fullgöra föreskrifven ränte—liqvid till Riks-banken, då Fullmägtige ega att, om de så för godt finna, försträckningen till större eller mindre del uppsäga lill återbetalning inom ett år, efter det
Direktionen derom af Fullmägtige erhållit uppsägning; och ■4:o af den anledning och i den ordning, punkten litt. ro) oroförmäler.
I Afd. 15 Haft. 12 90 Banko-Ulskottets Betänkande M 25. k) I den revision, som årligen bör förrättas öfver Filial-banks räkenskaper och förvaltning under det förutgångna året, skall ett af Fullmägtige utsedt ombud deltaga; egande Fullmägtige dessutom att när som helst genom ombud taga kännedom om Filial-banks räkenskaper och förvaltning.
Vid hvarje räkenskapsårs slut skall Filial-bank, angående sin dervid befunna ställning samt rörelse under förflutna året, till Riksbanken meddela uppgift, eldigt af Fullmägtige faststäldt formulär, hvilken uppgift genom
Fullmägtiges försorg uti officiela tidningarne meddelas. m) Iakttager ej Filiai-banks direktion af Kongl. Majit i nåder faststäldt reglemente eller de vilkor, som vid försträckningens erhållande blifvit fästade, och derom vid revisionen eller eljest göres anmärkning, som af Fullmägtige godkänues, bör rättelse i anmärkta hänseendet beredas.
Följer ej rättelse, vare Fullmägtige berättigade att uppsäga, täll större eller mindre del, den Filial-banken lemnade försträckning till inbetalning inom ett år. n) Kostnaderne för de ombud, som, enligt punkterne litt. a) och k), af Fullmägtige utses, bestridas af Riks-banken.»
Vid 40 punkten 1 mom. e) angående räntan å Filial-banks kreditiv. af Herr C. J. Kock. »Jag reserverar mig emot
Utskottets beslut att föreslå räntan för kreditiv åt Filial-banker till endast 4 procent, i stället att den, efter min mening, bort bestämmas till 3 procent.
Genom den lägre räntan kan framkallas det missbruk, att Filial-bank uttager hela kreditiv-beloppet för utlåning efter 6 procent, oberäknad! minst en half procent af dess egna krediti v—tagare, hvarigenom syftet med den i öfrigt nyttiga förändringen af Riks-bankens försträckning åt Filial-banker varder till stor del för felad t.
Afven till S procent uppstår icke ringa fördel deri genom, att Riks-banken icke beräknar ränta från vexels- eller anvisningsutgifningsdag, utan först då inlösen eger rum, under hvilken ofta långa mellantid
Filialbank har det anvisade beloppet fruktbärande, medan Riks-bankens enskilda kreditiv-tagare, hvilka dessutom erlägga kreditiv-afgift, genast påföras ränta.
Skall för Filial-banks kreditiv af Riks-banken stadgas ett ränte-minimum för år räknadt, så bör detta minimum vara 2 procent, men jag ser hellre att föreskriften derom utgår, emedan man svårligen kan befara en lägre afgäld sedan försträckning äfven i form af lån upphör.» Uti Herr Kocks reservation hafva instämt: Herr Friherre Tersmeden, IF. F., Herr Stuart, C. G., Herr af Geijerstam, C. och Herr von Ehrenheim, P. Banko-Utskottets Betänkande M 25. «)1 af Herr A. O. Wallenberg.
»Jag föreslår vördsamt att sednare delen af detta moment, innehållande: »dock så att minsta ränte-afkomst, som Riks-banken för kreditiv påför, blifver 2 procent af kreditivets hela belopp, efter år räknadt» måtte utgå.
Genom detta tillägg är den vigtiga princip, att en bank aldrig bör understödja en annan bank, annorledes än genom tillfälligt lån eller kreditiv, upphäfd.
Utskottet tvingar blifvande
Filial-bank att begagna halfva kreditivet som lån, oaktadt alia de goda skäl, som
Utskottet sjelft anfört för hela beloppets utanordnande i kreditivform.»
Vid 50 punkten, angående öfverlemnande till Riksgtilds-kontoret af 1,000,000 B:dr af Bankens odisponerade vinst. af Herr Friherre Stjernstedt, A. W., Herr af Wirsén, C. Th. och Herr Doktor Sandberg, hvilka ansett den här ifrågavarande summan icke böra till Riksgälds- kontoret allemnas, utan från Banken sjelf omedelbart utlånas för åstadkommande af inhemsk tillverkning af jernvägs-materiel. af Herr A. O. Wallenberg, som, då det, enligt hans tanke, vore alldeles olämpligt att Staten blefve förläggare för industriela företag, reserverat sig emot de motiver, som af Utskottet blifvit till stöd för förslaget anförde; och Vid 51 punkten, angående beräkningen af Bankens reserv-fond, af Herr Mannerskantz, C. A. STOCKHOLM, TltYCKT HOS JOIL BECKMAN, 1860.
Banko-Utskottets Ullålande M 26. 4 JM 26.
Ank. till Exp.-Utsk. den 29 Juni 1860, kl. 2 e. m.
IJtlälande, med förslag till vissa förändrade föreskrifter, angående Bankens vexlings-, kassa- och depositions-rörelse.
Banko-Utskottet har granskat de i 5:te Artikeln af Banko-reglementet under §§ 96 —133 intagna föreskrifter, som angå Bankens vexlings-, kassa- och depositionsrörelse, samt dervid jemväl till bepröfvande förehaft nedanomförmälda till Utskottet remitterade motioner eller eljest hos Utskottet framställda förslag, hvilka åsyfta ändring i en del af berörde föreskrifter; och får Utskottet sitt utlåtande i anledning häraf lill Bikets Ständer nu afgifva, under anmälan, att de <§§ i omförmälda 5:te Artikel af Reglementet, i afseende å hvilka Utskottet i det efterföljande icke föreslagit någon förändring, af Utskottet ansetts böra i utfärdande Banko-reglemente bibehållas vid den lydelse, dessa för närvarande ega.
1 följd af Utskottets framställningar i Utlåtandet J\s 11, punkten 3, och Memorialet M 16 hafva Rikets Ständer redan beslutat, att den § i blifvande Bankoreglemente, som kommer att motsvara § 96 i det nu varande, skall lyda sålunda:
Enligt § 1 i Lagen för Rikets Ständers Bank af den 1 Mars 1830, jemförd med §§ 1 och 2 i Lagen angående myntbestämningen af samma dag, är Banken ovilkorligen skyldig att, när så påfordras, dess sedlar med Svenskt silfvermynt inlösa efter den grund, att 128 skillingar Banko eller 4 Riksdaler Riksmynt gälla lika med En Riksdaler i silfver efter den, med afseende å slagskattens beräkning i myntet, af Kongl. Majit och Rikets Ständer förändrade 1664 års myntfot; börande Fullmägtige tillse att, så vidt ske kan, prägladt silfvermynt af alla fastställda sorter städse finnes i förråd.
Och får Utskottet, med tillkännagifvande häraf, anmäla, alt Utskottet, på grund af Rikets Ständers sålunda fattade beslut, anser en af Herr Ehrenhoff, G. IE, väckt motion, hvari föreslås, att utvexling af silfvermynt å högre valör än 50 öre bör sparsamt medgifvas samt endast i mindre poster på en gång och alltid först Bih. till 11.
Prof. 1859 & 1860. 6 Sami. 1 Afd. 14 Häft. 1 2 Banko-Utskottets Utlåtande M 26. efter i hvarje fall förutgången pröfning om ett verkligt behof i och för användande inom landet, 1 :o icke föranleda till någon vidare åtgärd.
Då Banko-fullmägtige, enligt Utskottets tanke, höra vara oförhindrade att, om och när tillfälle dertill sig erbjuder, kunna i Banken och Låne-konloren i Göteborg och Malmö till invexling emottaga äfven andra utländska silfvermyntsorter, än de i 99 § I mom. af Banko-reglementel uppräknade, eller Holsteinska, Danska och Norrska specier, Engelska kronor, Tyska konventions-specier, Spanska piastrar eller Amerikanska dollars, Franska fem-francs-stycken.
Preussiska thaler, Ryska rubler slagne efter år 1810 samt Liineburger eller Mecklenburger Zweidritt.el-styeken; så har Utskottet ansett den i berörde § och mom. intagna specifikation å de utländska silfvermynt, hvilkas invexling nu är medgifven, böra från Reglementet uteslutas och åt
Banko-fullmägtige öfverlemnas att efter de pris, Fullmägtige, med ledning af officiela upplysningar, finna för godt bestämma, låta invexla utländska silfvermynt i allmänhet, härifrån dock undantagne skiljemyntsorter, såsom nästan alltid varande al lägre halt.
I afseende på 2:dra momentet af 99 § är af Herr Ehrenhoff, G. H, föreslaget, att förbud måtte meddelas mot försäljning i Banken af omyntadt silfver; men som, på sätt Banko-Utskottet vid sednaste riksdag, i anledning af då gjord framställning i enahanda syftning, erinrat, myntningen medför kostnader både för Statsverket och Banken, samt det dessutom sannolikt icke skulle blifva möjligt för Kongl. Myntverket att vid alla tillfällen medhinna den utmyntning af silfver, som erfordrades för vexlingens upprätthållande, så måste det leda till besparing i utgifter för det allmänna, att Banken med omyntadt silfver kan inlösa sina sedlar på samma gång som det, efter hvad erfarenheten ådagalagt, för den trafikerande utgör en fördel att kunna med dylikt silfver verkställa liqvider å utrikes ort.
Utskottet hemställer således 2:o att Rikets Ständer, med afslag å Herr Ehrenhoffs nvssberörda förslag, måtte besluta, att 99 § skall erhålla denna lydelse: Mom. 1.
Så väl i Banken, som vid Låne-kontoren i Göteborg och Malmö, invexlas mot Bankens sedlar ej mindre Svenskt silfvermynt efter den i § (96) lör utvexlingen deraf fastställda grund, utan äfven utländska silfvermyntsorter, med undantag af skiljemynt, efter de pris, som Fullmägtige, med ledning af officiela upplysningar, hafva att bestämma, samt under iakttagande i öfrigt deraf Banku-UIskottets Uttalande M 26. 5 att minsta belopp af någon utländsk myntsort, som på en gång invexla*, utgör ett skålpund. Morn. 2.
Åt Fullmägtige öfverlemnas att, uppå derom gjord anhållan och när de, efter särskild pröfning för hvarje fall, finna sådant, med afseende å förekommande omständigheter, lämpligt och för Banken fördelaktigt, kunna, i stället för Svenskt sillvermvnt, från Banken utgifva icke allenast utländska silfvermyntsorter emot det vid hvarje tillfälle af Fullmägtige fastställande utvexlingspris, utan äfven silfver- och guld-plantsar, de förre emot 57 R:dr Runt, motsvarande, efter en kurs af 4 R:dr R:mt, 27 Mark 12 skill.
Banko för hvarje mark finsilfver, Kölnisk vigt, som det omyntade sillret, enligt Hamburger-prof, innehåller, eller mot lägre pris, dock icke understigande det i Myntbestämnings-lagen för hvarje Riksdaler i silfver stadgade af 128 skill.
Banko eller 4 R:dr R:mt, med tillägg af slagskatten, % procent, samt de sednare eller guldplantsar efter det vid utvexlingen gällande pris å dukater, likaledes med tillägg af slagskatten, 3/10 procent.
Genom 109 § i Banko-reglementet äro Fullmägtige, för bibehållande och förstärkning af Bankens metalliska kassa, bemyndigade att af välkända och solida trassenter eller endossenter, efter en kurs af 4 R:dr R:mt eller derunder för hvarje Riksdaler Ha mburger Banko, å Stockholms och Göteborgs Börser låta uppköpa vexlar, dragna på 90 dagar eller kortare lid, i Hamburg eller Altona betalbara; hvarjemte Fullmägtige, på sätt åbeiopade § närmare bestämmer, ega alt i Stockholm och Göteborg afgifva vexlar å Bunkens i Hamburg eller Altona innestående behållning.
Denna rättighet att i rikets 2:ne förnämsta städer för Bankens räkning köpa och försälja vexlar hafva Fullmägtige ansett böra utsträckas äfven till staden Malmö.
Uti den framställning, Fullmägtige den 15 nästlidne Mars till Utskottet härom algil vit, hur, med hemtad anledning af den betydliga skeppning af spanmål, som under fortidet års höst egt rum frän Skånes hamnar till utrikes orter, och då enahanda för hållande äfven framgent kunde vara att emotse, blifvit anfördt, hurusom den redan verkställda skeppningen, utom andra fördelar, som mera uteslutande kommit provinsen Skåne tili godo, beredt tillgång på vexlar, af hvilka en del, ehuru på omvägar, af Banken uppköpts och ökat dess metalliska valuta.
Nämnde omvägar, föranledda deraf att, då exportören icke kunde på stället afyttra sin utländska fordran, han måste begagna ombud för att annorstädes få densamma i Svenskt mynt förvandlad, medförde för spanmåls-producenten olägenheterna af fördröjd afsättning Banko-Utskottets Utlåtande M 26. och nedtryckta pris, såsom följd af dels den tidsförlust, dels den uppoffring i kurs, provision, ränta m. m., som exportören finge vidkännas för fordringarnes förvandling frän utländskt till Svenskt mynt.
Dessa hinder och olägenheter kunde undvikas, derest i någon ort inom Skåne tillfälle alltid funnes att sälja utländsk vexelfordran, och ett sådant tillfälle syntes bäst och lämpligast kunna beredas om Direktionen öfver Låne-kontoret i Malmö, som, jemlikt Banko-reglementets föreskrift, sammanträder två gånger i veckan för låne-ärendens pröfning, finge för Bankens räkning köpa vexlar, hvarigenom det för exportören blefve möjligt att, utan kostnad och tidsförlust, för sin utländska fordran undfå Svenska penningar för att dermed verkställa ytterligare spanmålsköp till export.
I Malmö funnes väl icke Börs, men sådant borde ej utgöra hinder att för Bankens räkning derstädes köpa och försälja vexlar, enär i begge fallen kursen skulle bestämmas af Fullmägtige, och gällande vexel-lag medgåfve köp och försäljning af vexlar när och hvar som helst, med eller utan mäklares biträde.
Delande den åsigt alt en utsträckning till staden Malmö af Bankens hittills besörjda vexelrörelse bör komma att medföra väsendtlig fördel för en provins, hvars i allmänhet betydliga skeppning af spanmål till utrikes orter sistlidet år visat sig vara i märkbart stigande och i följd deraf framkallat en liflig; omsättning, har Utskottet ansett sig böra omförmälda förslag biträda och får sålunda tillstyrka, 3:o det Fullmägtige må berättigas att äfven i staden Malmö genom Läoekontors-direktionen derstädes, för Bankens räkning, köpa och försälja vexlar å Hamburger Banko.
Inom Utskottet har derjemte förslag blifvit väckt om bemyndigande för Fullmägtigc att uppköpa vexlar å Preussiska Thaler, betalbara i Berlin, Hamburg eller Allona.