Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sttrs bifall hemställa: att afgifterna till Kronan för Bruks- och Bergsliandteringen må bestämmas efter enahanda grund eller till hvart 3o:de, ehvad rudimaterien hemtas ä Frälse- eller Krono- och Kronoskatte-jord, som de med nämnde handteringar förenade förlags- och bruknings-kostnader äro af jordens natur oberoende.
— Och torde, i händelse af bifall till Utskottets hemställan, uuderd. atimälan i ämnet hos K.
M:t göras.
Den 34 Jan. 182g.
N:o 44. "9 Utlåtande i anledning af ifrågaställd förändring i tiden för lefvereringen af KronoArrenden. (i.-A.( 1\.. M:t, sorn, med anledning af R.
St:rs, uti skrifvelse den 23 October 1823, gjorda underd. hemställan och sedan K. Krigs- och K.
KammarGollegierne samt K.
StatsContoiret och K.
KammarRätten blifvit i ämnet hörde, under d. i5 October sisth år utfärdat allmän Kungörelse ang:de åtskilliga förändringar vid Uppbörds- och RedogörelseVerket, ledande till både lättnad för de skattskyldiga och större enkelhet samt säkrare controll vid LandtOppbörden, har till Utskottets kännedom täckts öfverlemna handlingarne i detta mål, och derjemte fästat Utskottets uppmärksamhet på lämpligheten deraf, att alla KronoArrende-afgifter, äfven då de ej äro utsatte i Spanmål eller Hö, varda bestämda till lefverering årligen i den för all annan grundskatt föreskrifna ordning.
Och anser Utskottet, som i målets öfriga delar framdeles kommer att meddela yttrande, sig böra serskildt till R.
Strrs bepröfvande anmäla frågan ang. tiden för Krono-Arrendenas lefverering.
— Förhållandet härmed är följande:
Flere Kongsgårdar och Kronolägenheter äro bortarrenderade under vilkor, att en del af arrendet bör prenumerationsvis före den i4 Mars årligen i contant erläggas.
Det åligger väl K. M:ts Bef:h:de och, under dem, Kronofogdarnc att vaka olver ett noggrant upp - 120 Stats-Utskottets fyllande af Arrendatorernes skyldigheter, men det har likväl ej varit utan exempel, att en och annan Arrendator sitt åliggande i denna del utan åtal försummat, så att lefvereringen skett långt efter den föreskrifna tiden.
Om vid sådana tillfällen medlen ej af Arrendatorerne directe utan genom Kronofogdarne blifvit till LandtRänterierne inlefvererade, hafva de en längre tid kunnat förblifva i dessa Uppbördsmäns händer.
Utom osäkerhet i controllen, kan äfven härvid uppkomma sammanblandning af tvenne års afgifter.
Då, t. ex., 1827 års skatter böra uti summariska räkningen vid uppbörds-årets slut d. 1 Maji 1828, redovisas, har redan arrende-afgift för detta år bordt vara lefvererad.
Har denna lefverering redan då, såsom sig bör, blifvit verkställd, underlåter ej en noggrann redogörare att densamma i sin summariska räkning för år 1827 upptaga.
Är afgiften åter ej lefvererad kan den, utan att det så noga märkes, ur samma räkning uteslutas och den förekommer ej då till redovisning i räkenskap förr än ett helt år derefter och mer än ett år efter den tid, då den bort vara lefvererad.
Till vinnande af reda och ordning härutinnan, har blifvit föreslagit, att alla sådana prenumerations-arrenden der de hittills ägt rum, må debiteras i räkenskaperna för det näst föregående året och, såsom hörande till dess skatter och afgifter, anses, då de äfven kunna vid den i Februari eller
Mars månader inträffande andra årliga Uppbördsslärnman erläggas, eller, i annat fall, såsom rester, indrifvas före uppbördsårets utgång.
Vid öfvervägande af detta förslag har Utskottet Bet änkan den. 121 i öfrigt inhemtat, att den i ItiksStaten årligen påräknade sammanlagda summan af contanta arrenden utgör 32,ooo R:dr; att denna summa ej hel och hållen består af prenumerations-arrenden, men att, om äfven fallet vore sådant, det för StatsVerket ej vore af serdeles vigt om med incasseringen deraf till de vanliga uppbördstiderna årligen fördröjdes.
— Då deremot för Arrendatorerna, som vid tillträdet mäste vidkännas andra dryga utgifter till inventarier m. m., det ofta måste blifva känbart att på förhand erlägga någon del af arrendet, hvartill de skola hemta tillgång af årsafkastningen och då godkänd borgen för arrendets utgörande i allt fall bör presteras, hvadan det ej eller, i afseende på säkerheten, är för StatsVerket nödigt att upptaga det på förhand; så och i betraktande tillika deraf, att ett sådant arrende-vilkor dels verkar till nedsättning i arrende-anbud och dels, både till allmän och enskild skada, derifrån afskräcker mången skicklig jordbrukare, som ej kan af egna medel åstadkomma betydligare förskott eller genom lån dertill förskaffa sig tillgång, tillstyrker Utskottet: att denna inrättning för framtiden må helt och hållet afskaffas och alla arrenden, äfven då de ej, till följd af K.
Kungörelsen d. 3 Dec. 1810 äro utsatta i Spanmål och Hö, må bestämmas till lefverering årligen i den för all annan grundskatt föreskrifna ordning.
— Hvarom, i händelse R.
St:r härtill lemna bifall, underd. anmälan hos K.
M:t torde göras.
Den 24 Jan. 1829. 122 Stats- Utskottets N:o 45- Utlåtande, angående understöd af Allmänna Medel för Arwika Köping.
(U.-A.) Ifrån Hederv.
BondeStåndet har Utskottet emottagit ett Protocolls Utdrag af den 18 nästlidne December, innefattande Olof Olofssons ifrån Carlstads Län hemställan, att, i anseende till Arwika så kallade Stads Innevånares medellösa belägenhet, vållad af den allmänt öfverklagade Penningebristen och handelns tröga gång, nämnde Stad af StatsMedlen måtte beviljas ett Anslag af 2000 R:dr, såsom bidrag till anstalters vidtagande för Stadens förskönande och behof såsom stenläggning af Torg och Gator rn. m., till nytta ej mindre för Staden an dem som besöka densamma; hvilken hemställan Vice Talmannen Jon Jonsson från Blekinge och Eric Andersson från Westerås Län bestridt på den grund, att i händelse innevånarne i Arwika ej mägtade att utvidga och försköna anläggningen, samma Stad eller Köping, i anseende till förut varande mångå små och fattiga Städer, som af sig sjelfve icke kunna bestå, måtte, med afstående från sina Stadsprivilegier, återgå till dess fordna egenskap af By; hvaremot Motionären anmärkt, att saknad och förlust skulle uppkomma för orten, derest Arwika, i brist af Medel för dess vidmakthållande, icke kunde i dess nuvarande egenskap bibehållas.
Utskottet anser meddelandet af så beskaffad! understöd, af Statens Medel, som det Olof Olofsson för B e t ä n k a n d e n.
I 23 Arwika yrkat, oförenligt med StatsVerks-Förvaltningen i det liela och kan således ej till II.
H. St:rs bifall understödja förrberörde Motion.
Den 24 Januarii 1829.
Utlåtande, i fråga om uppresandet af en Minnesvård vid Lutzen, der Konung Gustaf II gelbert, motion väckt om uppförande, på Statens bekostnad, af ett Monument på det ställe vid stora Landsvägen emellan Städerne Leipzig och Liitzen, hvarest Konung Gustaf II Adolf år 1602 stupade i striden för Protestantiska Religionen och Tysklands frihet, hvilket ställe nu utvisades blott af en, under namn af Schwedenstein, derstädes upprest vanlig gråsten, som fordom omslutits af Poppelträn, men hvilka i sista kriget med Fransmännen år i8i3 nedhuggits; tillstyrkande Motionären, att, om något afseende å Förslaget af R.
Strr fästes, underd. anhållan hos K.
M:t måtte göras, att genom Dess Minister vid Kongl, Preussiska och Sachsiska Hofven få upplyst, huru och på hvad sätt verkställigheten kunde tillvägabringas.
Och hafva uti motionen instämt Herr Rosenblad, Bernhard, samt Herr Friherre Boije, Ludvig, den förre med til g lägg: att, då troligen den — November 1802 före nästa l8 Riksmöte inträffade, Rikets nu församlade
Ständer borde besluta firandet af den Andra SccularFesten af den - N:o 46.
Adolf stupade. (U. A.) Hallencreutz, Sten En - 124 Stats-Utskottets na dag genom ofvannämnde Minnesvårds uppresande (af Svensk Granit eller Porphyr) dertill kostnaden kunde lämpas efter den för Minnesvården på Qvidinge Hed åt Högts.
KronPrinsen Carl August: att omkring monumentet måtte inköpas ett stycke jord, att öfverlemnas till en Svensk Invalid, emot skyldighet att detsamma vårda: att, när invigningen deraf komme att för sig gå nyssberörde dag, en Deputation af R.
St:r borde vara närvarande: kostnaden så väl härtill som till sjelfva Minnesvården utgå af RiksgäldsContoirets behållningar å Öfverskotten , dels å Allmänna Bevillningen dels å af StatsVerket inbetaide öfverskotts- och besparings-mede!: från och med år i832j; 100 R.
Preussisk Cour:t eller motsvarande summa i Svenska Bancosedlar uppföras å RiksgäldsContoirets
Stat till lön för den Svenska Invaliden som erhölle vården öfver ifrågavarande Monument; samt, i fall af bifall till motionen, R.
St:rs beslut anmälas hos K. M:t i underd., med anhållan om dess nådiga godkännande, äfven som att K.
M:t täcktes anbefalla dess Beskickning vid Kongl. Preussiska hofvet att vidtaga alla de åtgärder, som i och för verkställigheten häraf kunde blifva erforderlige.
I följd af erhållen remiss så väl härå som å de serskilde anföranden Grefvarne Frölich, David och Spens, Carl Gustaf samt Herrar Hjerta, Guslaf; Aneka rsvärd, August; Cederschöld, Pehr Gustaf och von Hartmansdorff, August, i ämnet afgifvit, har Utskottet funnit sig böra vördsamt andraga, att Utskottet, vid bedömmandet af denna motion mindre åsett StatsVer - Betänkande n. ia5 kets närvarande tillgångar, än sin öfvertygelse att det gifves ett annat sätt att uppfylla Motionärens aktningsvärda afsigt.
Att mot stora och af Fäderneslandet fört jente
Regen ter uttrycka folkets vördnad och tacksamhet eller bevara dyrbara Historiska minnen ifrån efterverldens glömska, dertill kan ingen Nation sakna medel och utvägar, och det gifves säkert ingen Svensk man, som icke för helgden af Gustaf II Adolfs minne villigt skulle göra någon uppoffring.
Men det föreslagna Monumentet, upprest i ett främmande land och icke nog betryggadt för framtida förfall eller förstöring, åsyftar egenteligen att hos främmande Nationer bibehålla minnet af Gustaf II Adolphs Krigsbragder.
Guslaf Adolphs strider och segrar äro likväl af den beskaffenhet, att de alldrig kunna glömmas.
Han stridde och dog för mensklighetens heligaste rättigheter och så länge icke känslan af mennisko-värdet, så länge icke sinnet för Politisk och Religieus frihet ibland Nationerna utdött, skall efterverlden aldrig förgäta en hjelte, som så kraftigt och så lyckligt försvarade mensklighetens dyrbaraste egendom.
Den enkla sten, som utvisar stället, der den segrande hjelten tidigt slutade sin bana, skall kraftigt tala till hvarje ädelt hjerta och det dyrbaraste Monument skulle icke förmå uppväcka den kalla och för mensklighetens högre väl känslolöse.
Konung Gustaf II Adolphs krigiska bana, hans lysande segrar och ärofulla död utgöra ock blott den ena stora sidan af dess ovanliga egenskaper.
Stor van Gustaf II Adolph som krigare, större genom målet för 126 Stats-Utskottets sina segrar, men lika stor var ock Gustaf II Adolph sorn Regent och vårdare af ett älskad t Fäderneslands inre angelägenheter.
I förra afseendet tillhörer Gustaf II Adolph mera Verldshistorien, Han förfäcktade icke en enda Nations eller Generations enskilta interesse
— Han stridde för det, som för alla Nationer, alla generationer bör anses heligast.
Äran af denne odödlige hjelte tillhör väl närmast det land, hvarifrån han utgeck och hvars
Söner han anförde i den ädla striden, men gemensamt med oss skall hos alla upplysta Nationer och i alla tider, äfven utan väckelse af något större Monument, Gustaf II Adolphs hjelte-namn med vördnad och tacksamhet nämnas och outplånligt lefva i häfderne.
Deremot tillhöra Gustaf II Adolphs förtjenster som Regent mera enskildt Svenska Nationen.
Midt under krigets buller glömde
Han icke Sitt lands inre behof.
Han sträckte en vis omtanka till alla den inre styrelsens grenar.
Han uppmuntrade den inhemska konstfliten och sökte på allt sätt befordra Landets förkofran och välstånd.
Men i synnerhet omfattade Hail med faderlig kärlek Rikets undervisningsverk.
— Han trodde och insåg, att uppoffringar för detta vigtiga ändamål, icke voro förlorade penningar, utan dyrbara Capitalei*, som, i arf lemnade åt barn och efterkommande, skulle för dem bereda de rikaste och skönaste frukter, och derföre tvekade
Han icke att dertill uppoffra äfven
Sin enskilta egendom.
Och när Svenska Nationen med stolthet påminner sig sina segrar under den store Konungen, och sin egen, med Hans, förena - Betänkande n. 127 de ära, bör den med ännu lifligare tacksamhet ihågkomma de visa Institutioner hon ifrån Honom i arf fått emottaga och hvarigenom
Han i synnerhet gagnat och ännu fortfarande gagnar Fäderneslandet.
Att fortskrida på den bana Gustaf II Adolph anvisade, alt bibehålla de af Honom stiftade inrättningar, att upplifva och utbilda dem efter tidens klaf och en stigande upplysnings fordringar, anser
Utskottet vara det som i främsta rummet bör ligga Svenska Nationen om hjerta t, och tillika vara den värdigaste tacksamhetsgärd, sorn kan egnas åt Gustaf Adolph den Stores minne, ett offer, sorn den förklarade hjelten säkert sjelf skulle af en tacksam efterverld häldst emottaga.
Det är ur denna synpunkt Utskottet betraktat denna fråga, och på dessa grunder som Utskottet trott sig icke böra tillstyrka bifall till motionen.
Utlåtande, i anledning af K. Mits Nådiga Remiss uppå underd. ansökningar, om nedsättning i Arrendet för Hemmanen Rörby celi Barkarby. (i.-A.) Till K. M:t har, år 1823, Arrendatorn af KronoHemmanet Rörby, i Lofö Socken, under Drottningholms Kungsgård, Eric Sundblom, ingifvit underd. ansökning, bland annat, att arrendet för nämnde Hemman, bestämdt, genom Contract d. 26 Sept. i8i5, till 128 Stats-Utskottets Si T:r Spanmål, hälften Råg och hälften Korn, måtte, såsom för drygt, varda i nåder nedsatt till 4° T:r.
I afseende å hvilken ansökning KronoFogden i Orten, J.
Lagercrantz, meddelat den uppgift, att Rörby, i M:tal, skall äga, till årligt utsäde, 18 Tuni. 18 Kapi. åker, hvarå, efter ^ T:na på hvarje Tuni., ansetts kunna om året utsås i3 T:r 2g§ Kpr, hvilka, så vida ofvannämnde, nu gällande arrende-belopp, jemte 5 T:r 23tL Kpr KronoTionde- och dränge-spanmål, skulle kunna utgöras, borde gifva 6:te Kornet, då likväl någon tillgång ej blefve öfrig, till godtgörande af Clereciets rättigheter, Tjenstefolkets aflöning m. m., i synnerhet som den vid Hemmanet befintlige ängs- och betesmark vore af ringa betydenhet; i anledning hvaraf bem:te K:noFogde ansett sig böra i underd. föreslå arrendets nedsättande till 48 T:r 23|; Kpr, eller, enligt nämnde beräkning, 3J Korn af årliga utsädet.
Likaledes har, förstberörde år, KtnoFogden Lagercrantz, för egen del, gjort underd. ansökning, att det af honom år 181g öfvertagna arrende af hemmanet Barkarby, i M:tal, äfven beläget inom Lofö Socken och under Kungsgården Drottningholm måtte, af enahanda skäl, i nåder blifva nedsatt från det, jemväl uti Contract af år 1815, fastställde belopp 76 T:r Spanmål, hälften Råg och hälften Korn, till 56 T:r årligen; till stöd för hvilken underd. anhållan Lagercrantz åter åberopat ett af frami.
Ståthållaren på Drottningholm, En af Rikets Herrar m. m.
Frih. Glaes Rålamb afgifvet yttrande, att Barkarby, under den tid Lager - B e t ä n k a n cl e n. 129 Lagercrantz deraf varit innehafvare, blifvit, genom lians omsorg, betydligen förbättradt; men alt, efter H.T Friherrens omdöme, högre arrende, än 56 T:r Spanmål, det oaktadt, icke skulle kunna för samma Hemman betalas.
Öfver desse ansökningar hördes K.
RammarCollegium tillika med K. M:ts Bef:h:de i Stockholms Län, som förenade sig i underd. hemställan, alt arrendet å Rörby måtte nedsättas till det af Kronofogden Lagercrantz föreslagne belopp eller 48 T:r 23£ kpr Spanmål, dock endast på 5 år, efter hvilken tids förlopp det, enligt KammarCollegii tanka, borde ankomma på förnyad tinderd. ansökning och närmare utredande, huruvida antingen Arrendatorn måtte vid sådan förmån bibehållas eller ock det i Contractet utsatte arrende i fastställd ordning till fulla beloppet utgöras; Äfvensom, i afseende å arrendet af Barkarby, blifvit, i anledning af de om samma hemman lemnade upplysningar, i underd. tillstyrkt, att en sådan jemkning å arrendet kunde i Nåder förordnas, sorn å ena sidan afsåge Kronans säkerhet för arrendet och å den andra möiligheten för Arrén Jatorn att äga bestånd.
Vid underd. föredragning derefter, d. 3 December 1823, har K. M:t, i anseende till då påstående Riksdags annalkande slut, ansett berörde tvänne ansökningar, så vidt desamma angingo nedsättning af de ingångne arre.nden, böra bero på anmälan hos R.
St:r vid nasta, eller nuvarande Riksdag.
Och äro ytterligare ansökningar sistlidet år 1828 ingifne af så väl Sundblom, som Lagercrantz, deruti 9 i3© S t a t s-U t s k o 11 e t s de, under åberopande, att lika beskaffad arrende-eftergift sorn den af dera i underd. sökta, redan sistförflutne Riksdag blifvit förunnad andra å Lofön belägna Kronohemman, framburit underd. anhållan, att dem, ifrån och med år 1823 och allt framgent, måtte i Nåder beviljas eftergift i deras utfästa arrenden för ofvannämnda tvänne Hemman; hvarvid Lagercrantz jemväl bifogat ett, d. 27 Julii 1826, af då tillförordnade Domhafvanden i Orten, P. J. de Laval utgifvet bevis, att Barkarby, enligt syne-instrument, som, i händelse af påfordran, vore att tillgå, funnits hafva, efter handkast, omkring 17 Tuni. väl häfdad Odal åkerjord till hvarje årgång; men att, med afseeende å jordmånens beskaffenhet och i förhållande till den afkastning af åkerjorden i Orten i allmänhet kunde påräknas, det nu stadgade arrende, jemte alla andra Hemmanet åtföljande besvär, vida öfversteg hvad detsamma, efter afdrag af kostnaderne för dess skötsel och åbyggnads underhåll lemnade i behållning.
Varande omförmälde ansökningar, genom Nådig Remiss d. i3 Nov. sisth år, till Utskottet öfverlemnade.
Utskottet har öfvervägat hvad i ämnet sålunda förekommit; Och som de af Sökanderne, till stöd för deras underd. anhållan, åberopade handlingar icke lemna någon säker och fullständig kännedom om ifrågavarande tvänne Hemmans alla inkomster och utgifter, hälst af kastningen af Hemmanet Rörby ej finnes närmare bestämd, än genom det af Kronofogden Lagercrantz uppgjorde
Förslag till arrende-nedsättning för berörde Hemman, hvilket förslag åter icke lärer kunna Betänkande n. r3i tillerkännas något fullt gällande vitsord, då beraälde Kronofogde, på enahanda grunder, sökt en lika beskaffad förmån för det af honom arrenderade och jemväl under Drottningholms Kungsgård belägne Hemmanet Barkarby, samt det Synings-Instrument, t. f.
Domhafvanden åberopat, uti det af honom, rörande sistnämnde [lemman uthändigade bevis icke blifvit bifogadt; finnér Utskottet sig ej kunna tillstyrka bifall till omförmäldte ansökningar.
Den 24 Jan. 182g.
Betänkande, angående aflöningen vid innevarande Riksdag för RiksStåndens och deras UtskottsSecreterare, Canzlier samt Vaktbetjening.
(R:gs-A.) Till Utskottet har i ofvanberörde ämne inkommit följande:
Undertecknade LandtMarskalk och Talmän, jemte Utskotts Ordförande, hafva denne dag sammanträdt, för att, jemlikt 24 §•
Riksdagsordningen, till StatsUtskottct afgifva Förslag till den vedergällning, som, lämpad efter göromålens vigt och mängd, vid denna Riksdag bör tillkomma RiksStåndens och deras Utskotts Secreterare, Canzlier samt Vaktbetjening.
Hittills har Tjenstemännens aflöning utgått under 2:ne rubriker:
Arfvoden och Traktamenten.
Nu föreslås, att båda dessa rubriker måtte bibehållas, dock i3i Ståts-Utskottets så, att hvarje Tjensteman, efter göromålens beskaffenhet, må uppbära sin belöning, allenast elter endera, i likhet med hvad vid 1809, i8i5, 1818 och 1823 arens Riksdagar i Stockholm ägt rum, i följd hvaraf Arfvoden synas lämpligast för de Tjenstemän, hvilkas göromål i synnerhet fordra kunskap och skicklighet, samt Traktamenten för dera, hvilkas befattningar hufvudsakligast fordra möda; hvadan Secreterare torde böra aflönas genom Arfvoden och den öfriga CanzliBetjeningen genom Traktamenten.
För att bibehålla en hillig proportion, så att de, som erhålla Traktamenten, icke må genom Riksdagens längd bekomma en jemförelsevis större belöning, än de sorn få Arfvoden, hafva de sednare synts böra beräknas efter månad.
Då Högloft. R. o. A., i anseende till Ståndets talrikhet och organisation, alltid, i och för Riksdagen, behöfver en serskild Tjensteman, under namn af Riddarhus-Fisca!, hvilken äfven vid alla de förflutne, å annan ort än Stockholm hällne, Riksdagar undfått vedergällning af StatsVerket, håfve vi ansett denne Tjcnstemans Traktamente, vid innevarande Riksdag, icke skäligen kunna RiddarhusCassan påföras, utan i stället böra af de till Riksdagskostnaderne anslagne medel utgå.
Efter förutsättande af ofvannämnde grunder, bafve vi öfverenskommit om följande förslag till Arfvoden och Traktamenten, nemligen:
B e t ä n k a n d e n. 133 Hos HÖgloJl.
Ridder skåpet och Adeln: Arfvode för RiddarlmsSecreteraren, i månaden R:dr B:co 3oo: - Traktamente för RiddarhusFiscalen, jemte sex äldste Canzlister, eller Notarier, om dagen hvardera 4: 24'"
Dito för 2tne Ordinarie och 4 Extraordinarie Canzlister, om dagen hvardera. . . 3: — - Dito för 4 Vaktmästare, om dagen hvardera i : [6. - Hos Högv.
PrestcSländet: Arfvode för Secreteraren, i månaden . . . 3oot — - Traktamente för en Notarie 4: 24- - Dito för ?.:ne Ordinarie och 4 Extraordinarie Canzlister, om dagen hvardera ... 3: — - Dito för 4 Vaktmästare, om dagen hvardera i: i6.- Hos Vallojl. BorgareStdndet :
Arfvode för Secreteraren, i månaden .
. 3oo: — - Traktamente för en Notarie, om dagen. . 4: 24- "
Dito för 2:ne Ordinarie och 4 Extraordinarie Canzlister, om dagen hvardera . . 3: — - Dito för 3 Vaktmästare, om dagen hvardera i: i6.- Hos Heder v. B ondeSt ändet : Arfvode för Secreteraren, i månaden .
. 4°<>: — - jemte serskild ersättning för dess resor till och ifrån Riksdagen, enligt Rese-Reglementel. i34 Stats-Utskottets Traktamente för a.nc Notarier, om dagen hvardera 5:
Dito för 4 Ordinarie samt 10 Extraordinarie Canzlister, om dagen hvardera . . . . 3: — - Dito för 5 Vaktmästare, om dagen hvardera i: 16.- Hos ConstitutionsUtskottet ••
Arfvode för Secreteraren, i månaden . . . 166: 3a.- Traktamente för en Notarie, om dagen. . 3: 24.
- Dito för 2:ne Canzlister, om dagen hvardera 2: 24.-
Dito för 2lne Vaktmästare, om dagen hvardera 16.- IIos StatsUtskottet:
Arfvode för Secreteraren för StatsVerkcts Ärender, i månaden 200:
Dito för Secreteraren för RiksgäldsVerkets Ärender, i månaden 166: 32.- Traktamente för arne Notarier, om dagen hvardera 4‘
Dito för 7 Canzlister, om dagen hvardera 3:
Dito för 5 Vaktmästare, om dagen hvardera 1: 16.- IIos BcvillningsUtskottet; Arfvode för Secreteraren, i månaden . . . 166: 32.- Traktamente för 3:ne Notarier, om dagen hvardera 3: 24.
- Dito för 3:ne Canzlister, om dagen hvardera 2: 24.-
Dito för 3:ne Vaktmästare, om dagen hvardera 1: 16.
- Betänkande n. 135 Hos Lagutskottet Arfvode för Secreteraren, i månaden . . 1G6: 32.- Traktamente för en Notarie, om dagen . . 3: 24.-
Dito för arne Canzlister, om dagen hvardera 2:24.-
Dito för en Vaktmästare, om dagen . . . 1: 16.
- Hos Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottet: Arfvode för Secreteraren, i månaden . . 166: 32.- Traktamente för 3 Notarier, om dagen hvardera 3 : 24.
- Dito för 5 Canzlister, om dagen hvardera . 2: 24.-
Dite för 3 Vaktmästare, om dagen hvardera 1: 16.
- Hos ExpeditionsUt skottet : Arfvode för Secreteraren, i månaden. . . 166: 32.- Traktamente för en Notarie, om dagen . 3: 24.-
Dito för en Canzlist, om dagen .... 2: 24.-
Dito för 2:ne Vaktmästare, om dagen hvardera 1: 16.
- Beräkningen af så väl Arfvoden, som Traktamenten synes oss, efter vanligheten och den verkliga arbetstiden, böra vid Ståndens Ganzlier begynnas ifrån och med 4:de dagen före Riksdagens utblåsning samt fortfara till och med 8:de dagen efter Riksdagens slut; och vid Utskotten beräknas, ifrån antagningsdagen till och med 8 dagar efter Utskottets upplösning.
Slutligen föreslås, såsom billigt, att, på dessa hade Arfvoden och Traktamenten, förskott, beiäknadt till och med den 3i:ste i denna månad, malte utbe - 136 Stats-U t skottets talas; och torde utbetalningen böra ske, i enlighet ined serskilde specifieationer på Personalen, undertecknade, i afseende på RiksStånden, af hvarje RiksSlånds
Talman och i afseende å Utskotten, af hvarje Utskotts Ordförande, samt inlemnade till RiksgäldsContoiret, hvarifrån betalningen utgår.
Utskott görotnålen skulle blifva så öfverhopande, att den antagne CanzliBetjeningen skulle behöfva hjelp vid renskrifningen, förbehålla undertecknade Utskotts Ordförande sig, att sådant framdeles till ersättning få anmäla.
Stockholm den 20 Januarii 182g.
Carl De Geer, C. t. .Rosenstein, h. t.