Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad sistnämnde medel angår, hafva väl Fullmäktige, på sätt ofvan förmäles, i anledning af motionärens förslag, ansett desamma icke böra få användas såsom försträckning till nya Filial-banker i händelse Fullmäktige kunde finna dem vara till andra föremål behöfliga; men då ett Fullmäktige i berörde syftning lemnadt berättigande skulle innefatta, om ej förändring, åtminstone väsentlig inskränkning i Rikets Ständers beslut angående ifrågavarande medels anvisande till nya Filial-banker, derest sådana varda under tiden till nästa riksdag oktrojerade, hvilket på Kongl. Maj:ts nådiga pröfning beror; samt den af Fullmäktige, till stöd för deras åsigt-, hufvudsakligen åberopade omständighet, att de för berörda ändamål afsedda och hittills influtna medel redan blifvit af Fullmäktige öfverlemnade till vederbörande Diskont-verk, hvarifrån desamma, under närvarande förhållanden, icke utan största olägenhet för rörelsen skulle kunna återtagas, destomindre synes böra verka till hinder för tilläfventyrs uppkommande nya Filial-banker att från Riks-banken undfå försträckning, som landets näringar och industri komma att lika väl understödjas om medlen användas i Filial-banks rörelse, som i Handels- och Närings-diskontens utlåning, har Utskottet funnit skäl icke vara för handen att understödja motionärens i denna del af Fullmäktige vilkorligt biträdda framställning, såsom åsyftande rubbning i ett af Rikets Ständer vid denna riksdag redan fattadt beslut, samt får alltså vördsamt hemställa, att hvad i motionen blifvit föreslaget, rörande försträckningars meddelande till Privat- och Filial-banker, icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Stockholm den 22 Januari J858.
Prot. 1856—1858. 6 Sami. 1 Å/d. 33 Häft. 3 STOCKHOLM, tryckt hos Eric Westrell, 1858. Banko-Utskottets Memorial M 73. 1 M 75.
Ank. till Eip.-Utsk. den 1 Febr. 1838, kl. 3 e. m.
Memorial, med anmälan om Rihs-Ståndens beslut, i anledning af Utlåtandet M 70.
Detta till Rikets Stander afgifna Utlåtande i fråga om sättet för användande af de medel, som, enligt Kongl.
Majlis och Rikets Ständers beslut, skola, lill allmänna rörelsens underlättande, upplånas å utrikes ort, är, enligt Utskottet tillhanda— komna Protokolls-utdrag, under den 20 nästlid ne Januari bifallet af Högloflige Ridderskapet och Adeln, Högvördige Preste-Ståndet och Välloflige Rorgare-Ståndet, äfvensom af Hedervärda Ronde-Ståndet, utom i hvad angar Utskottets framställningar i punkterna 4, 5 och 6, hvilka punkter, på grund af deremot gjorda an märkningar, blifvit af sistnämnda Riks-Stånd återremitterade; men då, i frågor af förevarande beskaffenhet, <3:ne Riks-Sländs sammanstämmande mening utgör Rikets Ständers beslut, kan Bonde-Ståndets omförmäida återremiss icke föranleda till någon åtgärd.
Och har Utskottet härjemte skolat anmäla, att, sedan Ridderskapet och Adeln, för sin del, beslutat det tillägg till Utskottets hemställan, som Herr Mannerskantz, C. A., i sin, Utlåtandet bifogade, reservation föreslagit, eller »att Kongl. Majit må berättigas, att för hvarje Diskont-direktion tillsätta ett ombud, som skall ega deltaga i Direktionens bestyr med utlåningen af Stats-låne-fondens medel; börande det för Banko-diskont-verket i Stockholm af Kongl. Majit sålunda tillsatta Ombud jemväl erhålla rätt att yttra sig i fråga om Stats-låne-fondens fördelning samt beredas tillfälle att inhemta kännedom om de beslut och åtgärder, som vidtagas med afseende å sättet för medlens användande till näringarnes understödjande inom alla delar af landel»; samt Ridderskapet och Adeln inbjudit öfriga Riks-Stånden att i dess berörde beslut sig förena, så har, enligt ankomna Protokolls-utdrag af den Bih. till R.
Brot. 1856 — 1838. 6 Sami. 1 Afd. 5i Hå[t. 1 s Ranko-Ulskoltels Utlåtande M 76. 23 och 27 nästlid ne Januari, denna inbjudning blifvit af Preste-, Borgare- och Bonde-Stånden afslagen; vid hvilket förhållande Ridderskapet och Adelns ifrågavarande beslut förfallit.
M 76.
Ånk. till Esp.-Utsk. den 1 Febr. 1888, kl. S e. m.
Utlåtande, i anledning af vackt motion, alt någon viss del af Banko-vinsten må, enligt uppgifna grunder, till Bankens konsoliderande användas.
Med anledning af Rikets Sländers vid denna Riksdag fattade beslut om upptagande å utrikes ort, för Svenska Statens räkning, af ett lån eller kreditiv till belopp, motsvarande 3 millioner R:dr Silfver, i ändamål att genom utlåning från Banken bereda en af behofvet påkallad tillfällig förökning i förlags-kapitalét för handel ocb näringar, hvilket lån eller kreditiv skall ställas till Fullmäktiges i Banken disposition, att af dem, enligt meddelade föreskrifter, användas och inom 1860 års slut liqvideras, har, under åberopande af 36 § Riksdags-Ordningen, Herr Lefrén, Johan Pehr, uti en den 28 December nästlidet år inom Höglollige Ridderskapet och Adeln väckt samt till Banko-Utskottet remitterad motion, fästat uppmärksamhet derå, att, då den närvarande penoingeförlägenheten, som föranledt Rikets Ständers berörde beslut, syntes vara af allvarsammare art, än vanligt, ine» dock icke annorlunda, än som äfven framdeles kunde förväntas, det vore angeläget att sådana förfoganden i lid vidtoges, hvarigenom Rikets Ständers
DepositionsBank kunde på naturlig väg beredas en fortgående tillväxt, så att fonden slutligen fullt motsvarade värdet af Bankens hela sedelstock, samt Depositions-Banken så medelst vunne den styrka, att densamma i all framtid icke allenast bl ofve fullt oberoende af silfverutvexliogens större eller mindre belopp, utan äfven, sedan detta mål upphunnits, sattes i stånd att lemna Låne-Banken en årlig förstärkning till
Diskont-rörelsens besörjande.
En sådan lycklig ställning kunde Rikets Ständer oek Banlto-Vlskollels Utlåtande M 76. 3 bereda sin Bank genom den enkla och rättrådiga utväg att, en gång för alla, såsom orubblig grundsats bestämma att såväl Bankens hela årliga vinst på dess lånerörelse, som deu årliga afbetalning, Slats-verket gör på sin skuld till Banken, skall oförryckt användas till fortgående förstärkning af Depositions-Baokens reela fond.
Denna Bankens årliga inkomst hade emellertid, allt ifrån realisationen, användts, icke till Banko-verkets styrka och bestånd, utan dels till Diskont-rörelsens förökande, dels till understöd åt Stats-verket, med kallt åsidosättande af 'Låne Bankens främsta oafvisliga pligt att småningom afbörda sig sin skuld till Deposilions Banken och sålunda förskaffa denne metallisk valuta, fullt motsvarande hela sedelstocken.
Enligt motionärens lanke skulle omförmälda vigtiga ändamål vinnas der igenom, alt Låne-Banken öfverlemnade sin årliga behållna vinst till
DepositionsBanken; att denne för berörde vinst (i banko-sedlar) inköpte säkra vexlar på utrikes ort under de tider, då god tillgång å sådana funnes, men i motsatt fall reserverade sedlarne till lägligare tid; alt vidare Depositions-Banken med dessa vexlar uppköpte säkra utländska räntebärande Stats-papper, t. ex.
Holländska, Franska, Engelska, och slutligen att den ränta, omförmälda Stats-papper årligen inbringade, användes till fortsatt inköp af nya sådana Stats-papper.
På detta sätt skulle Depositions-Banken skapa sig ett räntebärande kapital å utrikes ort, hvilket när sorn helst kunde till större eller mindre del förvandlas till silfver och indragas i Biket till förstärkande af den räntelöst i Bankens hvalf liggande silfvervalutan, hvilken alltid måste, lika som nu, vara till hands för utvexling af Bankens utelöpande sedlar.
För alt åskådliggöra denna plan har motionären framlagt åtskilliga beräkningar, under antagande deraf, att en summa af 300,000 B:dr Banko årligen för ändamålet anvisades; att de utländska Stats-papper, som uppköptes, gåfve 3 procent ränta, och att inköpspriset blefve 80 procent af nominal-värdet, så att Banken för 300,000
R:dr eiholle 623,000 R:dr i dylika papper.
Jemlikt dessa beräkningar skulle Banken komma att egn, vid slutet af 23:dje året, 20,293,678
K:dr och vid 32:dra årets utgång 32,828,689 R:dr i utländska med nyssnämnda rönta löpande Stats—obligationer, hvilka, realiserade till %:delar af deras nominal-värde, motsvarade den förra summan 16,234,942 R:dr och den sednare 26,162,931 R:dr; hvadan, och om det vidare antoges, att, vid begynnelsen af planens utförande, Bankens sedelstock med 15,000,000 R:dr öfverstege den metalliska kassan, denna skillnad skulle under tiden blifva till fullo betäckt med värdet i silfver af otjiför mälde utländska Stats-papper och ett öfverskott i sådana dessutom uppkomma vid 23:dje årets slut af 1,234,942 B.dr och vid 32:dra årets utgång af 11,162,931 Rulr, hvilka öfverskott kunde användas till
Diskont-fondens förstärkande, utan rubbning af Depositions-Bankens ställning att alltid ega full reel valuta för alla sina ulgifna sedlar.
Ännu fördelaktigare skulle naturligtvis förhållandet blifva i läll större del af Banko-vinsten, än 300,000
R:dr årligen, för ändamålet afsaltes; så att, 4 Banko-Ulskollcls Ullålande Jl? 76. om dertill kunde påräknas t. ex. 1,000,000
R:dr örn året, Bankens tillgång i utländska 3 procents Stals-papper, realiserade efter förut uppgifna grund, blefve i sådant fall redan vid 15:de årets utgång 15,643,580
R:dr och vid 32:dra årets utgång 52,525.906
R:dr, hvilken sistnämnda summa öfverstege den ofvan antagna skillnaden af 15,000,000
R:dr mellan Bankens sedelstock och metalliska kassa med icke mindre än 37,525,906
R:dr, som alltså kunde under loppet af 19 år, från och med det 14:de till och med det 52:dra, genom nya sedlars utgifvande användas till förstärkning af Bankens Diskont-lönd med ett årligt medelbelopp af nära 2,000,000 R:dr Banko till stort och varaktigt gagn för landets näringar.
Under åberopande häraf och jemte särskild erinran, att det med hela planen åsyftade ändamål, eller Bankens konsoliderande, påkallade såsom grundvilkor, att Banko-viuslen komme att användas till inköp af utländska, men icke af inländska räntebärande förbindelser, emedan dessa sednare ej kunde, likasom de förra, i behofvets stund, förvandlas till silfver, har motionären föreslagit, det Rikets Ständer måtte anbefalla Banko-styrelsen att, enligt grunderna i ofvan uppgifna plan, använda såväl den del af Banko-vinsten, hvilken, jemlikt redan vidtagna beslut, är Banken förbehållen, som årliga afbetalningarna af Stats-verkets skuld till Banken, samt att hvad af dessa tillgångar icke under ett år kan, enligt planen, användas, måtte till följande år reserveras och hållas tillgängligt för det afsedda ändamålet.
Detta förslag, åsyftande att, medelst inköp af utländska lätt realisabla Statspapper, stärka Bankens förmåga att upprätthålla värdet å sina sedlar och derjemte, utan äfventyr för uppfyllande af denna Bankens förnämsta och oeftergifliga pligt, kunna genom en utsträckt lånerörelse i ökad mån understödja och befordra landets näringar, har Utskottet tagit i betraktande och funnit vara förtjent af all den uppmärksamhet, som sakens vigt oafvisligen kräfver.
Men med fullt erkännande af frågans stora betydelse samt den fördelaktiga verkan på Bankens ställning, som förslagets lyckliga utförande borde komma alt föranleda, anser Utskottet likväl att de af Rikets Ständer vid denna Riksdag, rörande Banko-vinstens användande, vidtagna anordningar innefatta bestämt hinder derför, att större eller mindre del af nämnda vinst för närvarande kan, på sätt motionären tillstyrkt, disponeras.
Ty den vinst å Bankens rörelse, om hvars användning
Rikets nu församlade Ständer egt att förordna, har genom särskilda beslut redan blifvit till vissa gifria föremål anslagen.
Af denna vinst skall nemligen en del, i och för Statens allmänna behof, öfverlemnas till .Riksgälds-kontoret, och beträffande den öfriga från och med 1857 års början influtna och vidare intill nästa Riksdag inflytande vinst, så är af Rikets Ständer föreskrifvet, att densamma bör ingå till Bankens reserv-fond, hvilken fond åter skall af Fullmäktige till bestämdt uppgifna ändamål användas.
Utan uppbäfvande eller ändring af Rikets Ständers sålunda meddelade förordnanden, lärer någon disposition af Banko-vinsten i den af motionären angifna syftning icke vid innevarande Riksdag - Banko-UtshoUels Memorial JYs 77. o dag kunna ega rum.
Utskottet hyser likväl den säkra föreställning, att Rikets näst sammanträdande Ständer icke skola underlåta alt åt den nu väckta frågan egna en välförtjent omsorgsfull pröfning; och då, enligt den Instruktion, som för hvarje Riksdags Banko-Utskott utfärdas, det åligger Utskottet att lill Rikets Ständer meddela yttrande om och huruvida någon del af den upplupna Banko-vinsten erfordras för Bankens konsoliderande, torde nuvarande Utskott, vid uppgörande af förslag till omförmälda Instruktion för Banko-Utskottet vid nästa Riksdag, äfven blifva i tillfälle alt deruti inlägga någon särskild bestämmelse med afseende å fullgörandet af berörde åliggande.
Emellertid har Utskottet skolat vördsamt tillkännagifva, att Utskottet af de beslut, som vid denna Riksdag redan blifvit i fråga om Bankovinstens användande meddelade, finner sig föihindradt att, i anledning af motionen, nu föreslå någon åtgärd.
Stockholm den 1 Februari 1858. JW 77. Ank. lill Exp.-Ulsk. d. 1 Febr. 1858, kl. 5 e. ni.
Memorial, angående Instruktionen Jör Rikets Ständers Revisorer öfver Ranko-diskont-verket i Slockholm och Låne-lcontoren i orterna.
Vid granskning af den för ofvannärnnde Revisorer nu gällande Instruktion har Utskottet, enär det alllid varit vanligt, att Revisorerne pröfvat och åtgjort hvilka lån äro af den osäkra beskaffenhet, alt desamma icke kunna anses innefatta någon egentlig tillgång, och följaktligen ej heller böra i Verkets kapital-summa inberäknaS, utan der ifrån afföras och å balance-extrakten för inom linien förda lån upptagas, ansett lämpligt att föreskrift härom uti Instruklionen meddelas; hvarjemte, och då, i och för pröfning af de utaf
Direktionerna öfver Låne-kontoren föreslagna afskrilningar af lån och räntor, Låne-konlorens Revisorer, bättre än Banko-Utskottet, äro i tillfälle att, genom granskning på stället af handlingarne, bedöma huruvida alla lagliga åtgärder blifvit vidtagna för indrifvande af sådane fordringar, det stadgande torde böra liih. lill R.
Prol. J8Ö6-1858.
6 Sami. 1 Afd. 54 Hafi. 2 6 llanko-Ulskoltels Memorial J\l 77. i den nya Instruktionen intagas, att Revisorerne öfver Låne-kontoren skola öfver dylika frågor afgifva yttrande.
1 följd häraf får Utskottet hemställa, att vid 2:dra punkten af förberörde Instruktion, hvilken innefattar närmare föreskrifter angående granskningen af Yerkens räkenskaper och förvaltning, måtte få göras ett så lydande tillägg:
Revisorerne tillkommer äfven, att bestämma hvilka lån skola, såsom osäkra, inom linien föras samt, hvad Låne-kontoren angår, afgifva yttrande, angående de fordringar, som af Kontorens
Direktioner hos Banko-Utskottet föreslås lill afskrifning.
För öfrigt har Utskottet funnit annan förändring uti gällande Instruktion icke erfordras, än att det uti 7:de punkten omnämnde traktamente lör Revisorerne af 4 Riksdaler Banko om dagen, i den nya Instruktionen utföres i Riksmynt med 6 Riksdaler.
Reservation af Herr Hagströmer, J. J., som ansåg, att den uti 4:sta punkten af nu gällande Instruktion bestämda tid, inom hvilken revisions-arbetet uti Banko-diskonten bör vara verkstäldt och afsluladt, eller 4 1 månad, borde utsträckas till 2 månader, och åberopade hvad Räkenskaps-Afdelningen uti dess förslag till Memorial i detta hänseende anfört, nemligen: »Då, enligt § 2 af berörde Instruktion, det tillkommer Revisorerne, bland annat, att sorgfälligt tillse: »alt lånen blifvit inom faststälda lider antingen till fullo betalda, eller, med erläggande af föreskrifna Kapilal-afbetalningar, omsatta; samt att förskotts- och öfver-räntor, riktigt beräknade, kommit Verket till godo», och det sålunda åligger dem att verkställa en speciel och särdeles besvärlig granskning, så, och i anseende till den utvidgade verksamhet, Banko-diskont-verket på sednare tider erhållit, bar Utskottet, som genom dertill inom sig utsedde Ledamöter granskat nämnde verks räkenskaper och förvaltning för år 1856, samt dervid kommit i tillfälle att bedöma huru lång tid för verkställandet af berörda revisions-arbete erfordras, ansett tiden lör detsammas fullbordande böra utsträckas till 2 månader.» STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOH. BECKMAN, 1858. Banko-Uttkollets Memorial Jtä 78. 1 M 78.
Ank. till Exp.-Utsk. den 6 Febr. 1888, kl. 2 e. m.
Memorialmed anmälan om verkställd omröstning i förstärkt Banko-Utskott.
Sedan, med anledning af Sammansatta Stats- och Banko-Utskottets i Memorialet J\° 35 gjorda framställning rörande votering i förstärkt Sammansatt Statsocb Banko-Ulskott öfver beloppet af det Fullmäktige i Banken och Riksgälds-kontoret tillkommande honorarium, Rikets Ständer beslutat, att särskildt borde röstas öfver honorarium till Fullmäktige i Banken uti förstärkt Banko-Utskott och öfver honorarium till Fullmäktige i Biksgälds-konloret uti förstärkt Stats-Utskott, har, efter det Sammansatta Utskottets i Memorialet JVe 41 afgifna förnyade förslag till voterings-propositioner, enligt Utskottet tillhandakomna Protokolls-utdrag, blifvit af Bikets Ständer godkändi, förstärkta Banko-Utskottet denna dag anställt omröstning olver följande proposition: »Den, som bifaller Sammansatta Stats- och Banko-Utskottets, af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet gillade hemställan, alt det Fullmäktige i Rikets Ständers Bank tillkommande honorarium må, från och med år 1858, få utgå med 2,000 R:dr Biksmynt årligen till hvardera, röstar J a ; den det ej vill, röstar Nej.
Yinner Nej, kommer, enligt Bonde-Ståndets beslut, Fullmäktiges i Banken honorarium att, från och med år 1858, utgå med 1,500 R:dr Riksmynt årligen till hvardera».
Voteringen har utfallit med 7 Ja och 99 Nej; och enär Nej således vunnit, hafva Rikets Ständer beslutat i enlighet med iVe/-propositionen.
Hvilket förstärkta Utskottet skolat för Rikets Ständer tillkännagifva.
Prol. 1856—1858. 6 Sami. 1 A[d. 55 Häft. o Banko-Utskottets Utlåtande M 79. JW 79.
Ank. till Exp.-Utsk. den 6 Febr. 18S8, kl. 2 e. m.
Utlåtande ofver ett af f. d.
Krono-fogden, Assessoren A. G. Morén gjordt ackords-anbud.
Uti en till Utskottet ingifven skrift har f. d. Kronofogden, Assessoren A. G. Morén anhållit om befrielse (rån vidare betalnings-skyldighet för 3:ne af hans söner mot hans borgen hos Banko-diskont-verket upptagna lån, emot det alt han i ett för allt å skulden inbetalar 170 R:dr B:ko, samt till slöd för denna anhållan anfört, att han, som omkring 40 år varit anställd i Statens tjenst, nu vid nära 72 års ålder till sitt uppehälle icke egde annan tillgång, än hälften af en innehafvande pension, hvarmed han äfven måste understödja en afliden sons i fattigdom efterlemnade enka med 3 oförsörjda baro.
Banko-diskont-direklionen, hvars utlåtande öfver denna ansökning blifvit infordrad!, har upplyst, alt sökanden häftar i betalnings-skyldigbet lill Banko-diskontverket dels lör ett af Bokhållaren C, Morén, under JVs 14,867 mot borgen af sökanden och Löjtnanten G. E Morén upptaget och den 15 Mars 1851 tiil betalning förfallet lån å 400 R:dr och dels för ett af bemälde Löjtnant, under JVs 15,621 upptaget och dea 19 i nämnde månad och år förfallet lån, stort 420 R.dr, för hvilket sökanden och Bokhållaren Morén ingått borgen; att, sedan, kort efter för— fallotiden, 100 R:dr blifvit å det förstnämnda lånet inbetaide, Bokhållaren Morén gjort konkurs, hvartill äfven Löjtnanten Morén och sökanden, efter mot dem framställda lagsöknings- och bysätlnings-påståenden, blifvit nödsakade; att Löjtnant Moréns konkursmassa, hvari slutredovisning erhållits, lemna! såsom utdelning å det förra lånet 6 R:dr 52 sk. 6 r:st och å det sednare 20 R:dr 18 sk., derefter han allidit och urarfva-förmån hans sterbhus-delegare beviljats, hvarvid de eflerlemnade tiilgångarne icke ens varit tillräckliga att betacka begrafnings-kostnaderne; att enär Bokhållaren Moréns konkursmassa icke gifvit någon utdelning åt oprioriterade borgenärer, lian, på grund af konkurs-domen, blifvit sökt, men att säker upplysning om hans nuvarande vistelseort ej kunnat erhållas; alt sökanden af sin pension, 800 R:dr Banko, afstå 11 hälften till sina borgenärer, hvilken tillgång, jemte öfrige från hans Banko-Ulslcollels Ullålande M SO. 3 konkursmassa influtna medel, lemnat
Diskont-verket 12 procent af dess fordran eller å det ena lånet 40 R:dr 18 sk. och å det andra 56 R:dr 36 sk.; samt att, i följd af ofvanberörde afbelainingar, förstnämnda lån är vordet förminskadt till 252 R:dr 45 sk. 6 rist. och det sednare till 342 R:dr 42 sk. eller tillsammans 595 R:dr 59 sk. 6 rist.
R:ko.
Och som, efter hvad sålunda upplyst blifvit, någon annan tillgång till skuldens liqviderande icke finnes, än hälften af sökandens pension, och denna tillgång, i anseende till hans uppnådda höga ålder, icke kunde under någon längre tid påräknas, har Diskont-direktionen å den gjorda ansökningen tillstyrkt bifall.
Då ringa utsigt förefinnes att Diskoul-verket kan erhålla godtgörelse för hela återstoden af förenämnde 2:ne lån, har Utskottet ansett det vara med Verkets fördel, äfvensom i betraktande, bland annat, deraf, att sökandens ifrågavarande skuld uppkommit genom ingångna borgens-förbindelser för hans söner, med billighet öfverensstämmande att det gjorda ackords-anbudet antages, och får derföre hos Rikets Ständer vördsamt hemställa, att, såvida sökanden till Banko-diskont-verket inbetalar 170 R:dr inom en månad efter erhållen del af Rikets Ständers härom fattade beslut, återstoden af bans skuld för förberörde
Sine lån, 425 R:dr 39 sk. 6 r:st., allt Banko, jemte upplupen ränta, må utur räkenskaperna få afskrifvas.
Stockholm den 4 Febiuari 1858.
M 80.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 6 Febr. 1858, kl. 2 e. rn.
Utlåtande, i anledning af ett utaf Bokbindaren Carl Widman gjordt ackords-anbud.
Hos Utskottet har Bokbindaren Carl Widman, under åberopande af sin medellöshet och svårigheten för honom, att vid nära 70 års ålder kunna förskaffa sig, hustru, barn och värnlösa barnbarn en nödtorftig bergning, anhållit alt återstoden i Banko-Utskollets Ullålande JY$ 80. af hans skuld lill Banko-diskont-verket, utgörande öfver-ränta å 2:ne lån, måtte afskrifvas, under vilkor att han i början af innevarande år till Verket inbetalar 73 R:dr 16 sk.
Banko; för fullgörande af hvilken inbetalning sökanden aflemnal förbindelse, försedd med borgen af Bokbindarne F. M. Mårtensson och C. H. Widman.
I häröfver infordradt utlåtande har Banko-diskont-direktionen upplyst, att sökanden ännu häftar för återstående öfver-ränta å 2:ne hos Banko-diskont-verket upptagna och år 1839 till betalning förfallna lån, nemligen: för lånet JVs 7,835, upptaget af Brons-fabrikören B. F.
Lindroth, å 360 R:dr, mot borgen af sökanden och Möbelhandlanden O- Nordenberg, 156 R:dr 4 sk. 4 r:st., samt för lånet JVs 8,924, upptaget af sökanden, å 800 R:dr, mot borgen af Tapetseraren A G.
Berggren och bemälde Nordenberg, 205 R:dr 20 sk. 11 rist.; alt låntagare och löftesmän, med undantag af Lindroth, redan före lånens förfallotid, till borgenärers förnöjande afträd t sin egendom; att, genom utdelning i Widmans konkurs, begge lånen blifvit till kapitalet fullt betalda och i afräkning å öfver-räntan på det sednare lånet influtit 226 B:dr 32 sk. ; att Lindroth, Nordenberg och Berggren, i laga ordning ålagde att skulden betala, vid tid efter annan anställde utinätnings-försök, jemlikt exekutions-betjeningens intyg, dertill saknat all tillgång; att, enligt erhållen upplysning, Lindroth numera är blind och oförmögen att genom arbete sig försörja; alt Nordenberg, som de sednare åren varit anställd såsom bodbetjent, år 1854 aflidit; att Berggren äfven i fattigdom med döden afgått år 1843, samt att ifrågavarande lån vid 1845 års revision blifvit, såsom osäkra, inom linien förda.
Enär utsigt icke vore för handen, att högre belopp, än det nu erbjudna, kunde af sökanden, vid hans nu långt framskridna ålder och bristande arbetsförmåga erhållas, samt någon betalning af den ende utaf hans medgäldenärer, som ännu lefver, hädanefter icke rimligen vore att förvänta, har
Direktionen ansett bifall lil! ansökningen öfverensstämma med Diskont-verkets fördel.