Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständer vid sist— lidne riksdag anvisade för jernvägsarbetena, blifvit af Riksgälds-kontoret utbetald, och hvilken behållning beräknats till t,315,000 R:dr; dels behållna räntevinsten å slalslånefonden, hvilken behållning, enligt Rikets sednast församlade Ständers beslut, skall tillfalla Riksgälds-kontoret.
Då denna räntevinst, hvilken antagits komma att uppgå lill omkring 400,000 R:dr, egentligen uppkommit derigenom alt, sedan Riksgälds-kontoret vid 1860 års slut infriat då oguldna delen af statslånefondens utländska skuld, Banken från början af år 1861 varit be friad från ränteutgift för samma del af skulden, och tillgången följaktligen kunde anses såsom en ytterligare räntevinst på de år 1860 till jernvägsanläggningar upplånade medel, syntes den ock rätteligen böra användas till det härmed afsedda ändamålet, för så vidt samma tillgång icke vid slutlig utredning af statslånefonden beliöft anlitas för betäckande af möjligen uppkommande förluster vid indrifning af fondens återstående fordringar.
Härförutan har Kongl. Majit ansett, att Rikets Ständers Bank nu, likasom vid sistlidne riksdag, lämpligen kunde af sina vinstmedel under tiden från och med år 1863 intill slutet af nästa statsregleringsperiod till fortsättning af Statens jernvägsarbeten lemna ett bidrag, som Kongl. Majit föreslagit till 5,000,000 R:dr.
Om nu för samma ändamål derjemte upplånades 20,000,000 R:dr, så skulle tillgångarne för fortsättning af arbetena å Statens stambanor blifva: l:o Behållningen i Riksgälds-koMoret.
R:dr 1,315,000: 2:o Bidrag från Rikets Ständers Bank . . ,, 5,000,000: 5:o Statslån 20,000,000: eller tillsammans R:dr 26,315,000.
Brot. 1862 & 1863. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 4 Haft. 6 42 Stats-Utskottets Betänkande N:o 89.
Förutom det ännu ej till siffran kända, men sannolikt lill omkring 400,000 R:dr belöpande öfverskott, som vid slutlig redovisning för statslånefonden kan uppkomma; och om häraf ansloges 7J millioner för hvartdera af åren 1064, 1865 och 1866, skulle återstoden kunna användas till fyllnad i anslaget för år 1865, hvilket anslag derigenom komme att i det närmaste motsvara den summa, som från början varit afsedd för jernvägsarhetena under sistnämnde år.
Så vidt fråga vore om Statens egna stambanor, skulle således jernvägsarhetenas fortsättande intill slutet af nästa statsregleringsperiod icke påkalla större upplåning än 20,000,000 R:dr.
Men då Kongl. Majit uti särskild nådig Proposition föreslagit Rikets Ständer, alt till belopp af omkring 5,000,000 R:dr, mot 3 procent ränta och skyldighet att bestrida amorteringen efter arbetstidens slut, bevilja låneunderstöd åt bolag, som bildat sig för anläggning af bibanor, vore det nödvändigt alt, för anskaffande af denna summa, förhöja upplåningen med motsvarande belopp, eller till 25,000,000 Ridr.
Majits nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof utvisade att, sedan alla såväl ordinarie som tillfälliga anslag, hvarom Kongl. Majit i samma Proposition gjort framställning, äfvensom räntor och amorteringar å förut upptagna jernvägslån blifvit, jemte Riksgälds-kontorets öfriga utgifter, från tillgångar och inkomster afdragna, Riksgälds-kontoret likväl skulle hafva ett årligt öfverskott under nästkommande statsregleringsperiod af 1,887,000 Ridr, hvaraf ränta och amortering för elt nytt statslån kunde bestridas.
Då nu räntan och amorteringen å de 25 millioner, som upplånades 1860, utgör 1,466,000 Ridr, och närvarande förhållanden i afseende på penningetillgång och räntefot icke gåfve anledning antaga, att de årliga utgifterna för elt under år 1865 upptaget nytt amorteringslån skulle blifva högre, utan man fastheldre hade skäl förmoda, alt lånet skulle kunna erhållas på billigare vilkor, borde årliga utgifterna för ränta och amortering af de 20,000,000 Ridr, som nu skulle erfordras för Statens stambanor, efter samma grunder beräknas till 1,172,800 Ridr.
Då vidare de bolag, som komme att erhålla låneunderstöd af Staten till anläggning af bibanor, skulle på dessa lån erlägga 5 procent ränta jemte amorterings-procenten efter arbetstidens slut, och den förlust, eller skilnaden emellan räntan å en upplåning af 5,000,000
Ridr, å ena sidan, samt ränteinkomsten från jernvägsbolagen efter 3 procent på samma belopp, å den andra, som härigenom drabbade Statsverket, följaktligen icke uppginge lill fullt 2 procent eller 100,000 Ridr; så skulle Riksgälds-kontorets hela årliga utgift för en ny upplåning af 25 millioner
Ridr, deraf 5 millioner åter utlånades till enskilda jernvägsbolag, blifva omkring 1,270,000 Ridr, med tillägg likväl för tiden då bibanorna byggas, eller under de första två åren, af amorterings-procenten för sistnämnda 5,000,000 Ridr, eller 50,000
Ridr för hvartdera året.
Sedan Riksgälds-kontoret bestridi dessa utgifter, återstode således i allt fall tillsammans för de tre åren under nästa stats - Stats-Utskottets Betänkande N:o 89.
43 regleringsperiod en summa af omkring 1,750,000 Ridr att använda lill andra statsbehof.
Beträffande sältet för anskaffande af statslånet, hade Kongl.
Majit icke förbisett den fördel, som skulle vinnas, om lånet kunde erhållas inom riket och räntan således komma alt stanna inom landet.
Denna fördel skulle emellertid icke kunna ernås under annan förutsättning, än altt obligationerna, sedan de en gång blifvit i penningemarknaden utsläppta, åtminstone lill större delén qvarstannade inom riket.
Då emellertid statsobligationer äro af sådan beskaffenhet, alt de, hvad ock erfarenheten hos oss redan visat, snart nog söka sig väg till de platser, der penningelillgången är störst och räntan följaktligen lägst, och då det vidare är nogsamt kändt, att räntefoten inom riket är högre, än på flera utländska platser, kunde icke antagas, att statsobligationerna skola qvarstanna inom landet blott derföre, att statslånet här afslutades.
Det vore visserligen sannt, att man kanske skulle kunna, åtminstone för någon lid, lyckas qvarhålla de sålda obligationerna inom riket, om Staten icke, på sätt hittills skett, afslutade kontrakt med vissa personer om hela lånet, utan sjelf öfvertoge omsorgen med deras successiva försäljande på flera spridda ställen inom landet, och obligationerna i sådant fall utställdes på jemförelsevis låga belopp.
Men då penningarne måste, för bestridande af dermed afsedda utgifter, vara att tillgå till vissa belopp på bestämda tider, skulle en sådan utväg för lånets upptagande, äfven om dervid ej mötte andra våsendtliga svårigheter och betänkligheter, icke nu kunna begagnas.
Dessutom skulle ett statslån, som afslutades inom riket och utställdes i obligationer på Svenskt mynt och språk, förmodligen blifva dyrare, bland andra orsaker derföre, alt obligationer af nyssnämnda beskaffenhet ej kunde betinga sig lika vidsträckt marknad, som andra statsobligationer; och i betraktande af allt detta, borde någon bestämd föreskrift i afseende på stället för lånets upptagande, vare sig till hela beloppet eller någon del deraf, ej meddelas, utan Riksgälds-kontorels Fullmägtige erhålla uppdrag att afsluta lånet på de för Statsverket förmånligaste vilkor, detta måtte nu ske inom eller utom riket; dock borde, i sednare händelsen, lill lättnad för de obligations-innehafvare, hvilka äro i Sverige boende och sådant åstunda, stadgas, att ränteuldelning äfvensom liqvid för amorterade obligationer vid behöriga tider skall utbetalas äfven i Biksgälds-kontoret.
Sedan Kongl. Majit derefter, på anförda skäl, yttrat den åsigt, att den summa af 5,000,000 Bidr, som under loppet af åren 1863—'1866, enligt Kongl.
Majlis förslag, skulle af Rikets Ständers Bauk tillhandahållas Biksgälds-kontoret för jernvägsarbetenas bedrifvande, ej borde utgå i form af lån, såsom vid sistförflutna riksdag egde rum, utan såsom bidrag med 1,250,000 Ridr om året, har Kongl. Majit, beträffande tiden, då statslånet behöfver anlitas, slutligen erinrat alt, ehuru de ofvan uppgifna påräknade lillgångarne för år 1863 utgjorde från Riksgälds-kontoret 1,3 15,000 Ridr och från Banken 1,250,000
Ridr, eller tillsammans endast 2,565,000
Ridr och således med 1,250,000 Ridr understiga det ytterligare anslag 3,815,000 Bidr, 44 Stats-TJtskottets Betänkande N:o 89. som förutom öfverskottet på statslånelonden, enligt Kongl. Maj:ts förslag, skulle erfordras för jernvägsarbetenas fortsättande under år 1863, skulle denna summa kunna utan svårighet förskjutas från liiksgälds—kontoret af redan influtna och framdeles inflytande öfverskott på Statsverkets inkomster eller andra disponibla tillgångar; i följd hvaraf de medel, som komme att genom lån anskaffas, icke behöfde linnas att tillgå förr än i början af år 4 864.
I sammanhang härmed har Utskottet tagit under öfvervägande följande inom Riks— Stånden väckta och till Utskottet remitterade motioner, nemligen: inom Ridder skåpet och Adeln: af Friherre Raab. C. A., som (uti motion N:o 34) yrkat, att Rikets Ständer måtte besluta, att utländska lån för jernvägsbyggnadernas fortsättande för närvarande icke må ifrågakomma, samt att ett inhemskt statslån å 50 å 50 millioner
R:dr succesive i mån af behof skall upplagas i ändamål alt dermed betacka kostnaderna intill nästa riksdag för stambanorna och tjena lill låneunderstöd för enskilda företag i denna rigtning; och har motionären vidare föreslagit, dels ali obligationerna skulle ställas i sådana mindre valörer, ända till 4 00 l\:dr, att de blelve föremål för allmänhetens ”åtrå och behof”, dels alt obligationerna, som skulle tillhandahållas vid postkontoren, Landtränterierna och hos Kronofogdarne, borde löpa med 4 pro cents ränta och 4 procents amortering och försäljas med kapitalrabatt efter omständigheterna samt af Riksgälds-kontoret hållas i kurs genom dertill anvisade anslag, dels att af tullmedlen måtte anvisas erforderliga belopp för den årliga räntans och amorteringens bestridande, och dels att, ifall upplåningen till en början icke skulle motsvara jernvägs-styrelsens behof af penningar, särskildt anslag af tullmedlen eller annan Statsverkets tillgång måtte härtill anvisas; af Friherre Tersmeden; W. F., som (uti motion N:o 4 88) föreslagit, att vederbörande Utskott må erhålla uppdrag alt, i sammanhang med frågan om ett nytt jernvägslåri, taga under öfvervägande och föreslå de åtgärder, som böra och kunna vidtagas för att i utlandet befordra Svenska Statens kredit och böja priset å kurserande Svenska obligationer, i hvilket afseende motionären exempelvis hemställt, om ej utväg lunnes, att, utan för ust, före amorteringstidens slut inlösa de många serierna af Hypolheks-löreningarnes obligationer; — om ej förvaltningen af Rikets Ständers Rank, Riksgälds-kontoret och llypolheks-banken kunde i viss mån understödja hvarandras financiela bemödanden; — om ej kännedom angående Sveriges ekonomiska och financiela förhållanden kunde på utländsk ort befrämjas; — om ej hindren mot spridning af Svenska kreditpapper till andra länder med större kapitaltillgång kunde undanrödjas genom, bland annat, utverkadt medgifvande hos vederbörande af notering å de större Börserna utaf de Svenska obligationerna, samt Stats- Utskottets Betänkande N:o 89.
45 godkännande af dessa papper såsom säkerhet för omyndiges och allmänna inrättningars kapital; inom Bonde-Ståndet: af Per Persson från Wermlands län, som (i motion N:o 586) föreslagit, alt Rikets
Ständer mätte besluta att öka det vid sisllidne riksdag lill tre milioner beslämda kredit- eller fond-system-lånet till tio millioner, och att
Riksgålds-kontoret måtte bemyndigas låta tillverka och utgifva statsobligationer med dess och regeringens garanti å ytterligare sju millioner R:dr, på valörer af minst 40 å 50 R:dr Runt och derefter högre belopp samt löpande med olika ränta af 5, 41 eller 4 procent och lämplig kapitalrabatt i förhållande till den olika räntan; och borde vid hvarje obligation fogas tio års ränlekuponer, hvaraf en efter hvarje års förfallotid frånskiljes, och derefter såsom lagligt mynt eller mynlbevis i all Kronans uppbörd skulle emottagas, hvarförutan obligationerna, för alt blifva mera begärliga, borde kunna användas såsom grundfond vid åtskilliga banker samt ega företräde alt såsom hypothek i låneväg begagnas; samt al Anders August Andersson från Östergötlands län, som (uti motion N;o 159) yrkat: att hälften af all den för bränvinstillverkning inflytande skatt måtte uteslutande anslås till jernvägsbyggnaderna inom riket och för sådant ändamål få af Riksgäld s—kontoret disponeras, på det sått Rikets Ständer närmare bestämma.
Innan Utskottet ingår i pröfning af frågan om och till hvad belopp medel för jernvägsanläggningarne böra genom lån anskaffas, får Utskottet först till besvarande upptaga dels det af Friherre
Raab framställda förslag, att af tullmedlen måtte anvisas erforderliga belopp för bestridande af den årliga räntan å och amorteringen af de i hans motion omförmälda obligationer, samt ali, ifall upplåningen till en början icke skulle motsvara behofvet, särskildt anslag af tullmedlen eller annan Statsverkets tillgång måtte dertill användas, dels Riksdagsfullmägtigen A. A. Anderssons yrkande, alt hälften af bränvinsluånnings-medlen måtte anslås lill jernvägsbyggnaderna och för sådant ändamål få af Riksgäids-konloret disponeras.
I afseende på dessa yrkanden anser sig
Utskottet endast böra hänvisa till de skäl, som vid de tre sistförflulna riksdagarne blifvit af dåvarande Stats-Utskotl anförda mot de i enahanda syftning framställda förslag.
Sålunda erinrades, uti Stats-Utskottets den 7 Maj 1857 afgifna Utlåtande N:o 62, alt den grundsats sedan lång tid tillbaka iakttagits och, genom förändring af fordna deremot stridande förhållanden, mer 46 Stats-UtsJcottets Betänkande N:o 89. och mer tillämpats, att
Statens alla håde ordinarie och extraordinarie inkomster skola gemensamt användas för statsutgifternas samfälda bestridande; att sålunda ingen viss inkomst-titel borde anslås och utgå för ett eller annat särskildt föremål; att genom det nu iakttagna förfaringssättet ordning, reda och enkelhet uti Svenska Drätselverket i hög grad befordrats; samt att ett frånträdande af sagde grundsats i afseende på bränvinsbrännings-medlcns användande för jernvägsanläggningarne så mycket mindre kunde ega rum, som dessa medel icke kunna undvaras för de vanliga statsutgifternas bestridande.
Då nuvarande Stats-Utskoltet till alla delar instämmer i dessa åsigter, hvilka ock af Rikets Ständer under de sednaste riksdagarne blifvit gillade, anser sig Ut skottet böra hemställa: l:o alt de uti ofvanberörda hänseende framställda yrkanden och förslag icke må af Rikets Ständer bifallas.
Utskottet öfvergår nu till utredning af frågan om det belopp, som må afses alt under innevarande och hvarldera af de derpå följande 5 åren utgå till fortsättande af jernvägsbyggnaderna.
I sådant alseende får Utskottet hänvisa lill sin uti Utlåtandet N:o 87 gjorda hemställan, dels att för fortsättande af arbetena å södra stambanan skulle, utöfver de vid sistförflutna riksdag dertill anslagna medel, under innevarande år få användas R:dr 5,815,000: — dels alt lill förberedande arbeten å de nya jeruvägsstambanor, till hvilkas påbörjande anslag vid denna riksdag varda anvisade, må under innevarande år utgå ” 750,000: —■ eller tillhopa R:dr 4,565,000: — samt att för hvarldera af åren 1864, 1865 och 1866 må utbetalas 7,107,666| R:dr, eller tillhopa R:dr 21,523,000: — förutom blifvande vinsten å statslånefonden; utgörande således tillhopa R;dr 25,888,000: — hvarjemte Utskottet hemställt, att Kongl.
Maj:t må ega, ifall omständigheterna dertill föranleda, för hvart och ett af åren 1864 och 1865, utöfver de för hvarldera året bestämda anslag, använda högst En Million R:dr, som i sådant fall komma att å 1866 års anslag afräknas.
Härförulan har Utskottet uti Utlåtandet N;o 88 hemställt, att åtskilliga, deri omföimälda, enskilda jernvägsanläggningar måtte understödjas med lån lill ett sam manråknadt belopp af R:dr 7,559,000: — Transport l\:dr 7,559,000: — Stats-UtsJcotiets Betänkande N:o 89. 47 Transport R:dr 7,559,000: — och då härtill lägges ofvanstående R:dr 25,888,000: — visar sig alltså att den summa, som
Utskottet hemställt mätte till jernvägsanläggningar anvisas, oberåknadt blifvande räntevinslen å stalslånefonden, uppgår till R:dr 33,447,000: — af hvilken summa blifvit anvisade: för Statens egna jernvägsbyggnader . . . 24,708,000 R:dr samt såsom lönebidrag för enskilda jernvägsanläggningars utförande (med inberäkning af lånet för jernvägsanläggningen emellan [Kålhammar och Upsala 8,739,000 R:dr 33,447^000 R:dr.
Då Kongl. Maj:t föreslagit, alt till fortsättning af jernvägsarbetena å Statens stambanor malte anvisas
R:dr 26,315,000: — men härtill, enligt Utskottets förslag, endast skulle användas " 24,708,000: — understiger följaktligen denna sednare summa Kongl. Maj:ts förslag med R:dr 1,607,000: — Deremot har Utskottet hemställt, att såsom lån för enskilda bibanor mätte få användas 3,759,000 ll:dr utöfver de 5,000,000 R:dr, som Kongl.
Maj t för sådant ändamål afsett.
Summan af de medel, Utskottet ansett böra dels för Statens jernvägsbyggnader, dels såsom lån till enskilda jernvägsanläggningar användas, uppgår alltså till 2,132,000 Il:dr utöfver den summa af 31,315,000 R:dr, som uti Kongl. Maj:ts nådiga Proposition N:o 46 blifvit för jernvägsbyggnaderna äskad.
Vidkommande de tillgångar, som härtill må vara att påräkna, har Utskottet uti sitt nyssnämnda Utlåtande N:o 87 redan hemställt, alt blifvande räntevinsten å stats— lånefonden, af Kongl. Majit beräknad till omkring 400,000 R.dr, mätte, alltefter som densamma till Riksgälds-kontoret inflyter, få, i mån af behof, utaf Kongl. Majit disponeras för påbörjande af arbetena å nordvestra stambanan från riksgränsen; i följd hvaraf något vidare yttrande derom från Utskottets sida nu icke är behöfligt.
Deremot, och enär Utskottet, lika med Kongl. Maj:t, anser, alt den uti Riksgälds-kontoret innestående behållning af de för jernvägsbyggnaderna upplånta medel bör till det uppgifna beloppet, 1,315,000 R:dr, användas för de jernvägsanläggningar, till hvilka Rikets Ständer vid denna riksdag beviljat medel, får Utskottet hemställa: 2:o alt Rikets Ständer malte till Kongl.
Majlis förslag i denna del lemna sitt bifall.
Beträffande nu bestämmandet af det belopp, som bör upplånas, får Utskottet, 48 Stats-Utskottets Betänkande N:o 89. under erinran dels att Utskottet uti ofvan åberopade Utlåtandet N:o 87 föreslagit, att, af nu i Riksgälds-kontoret inneslående samt ytterligare uppkommande behållning på trafiken, 500,000 R:dr för den förflutna tiden och 100,000 R:dr årligen under innevarande och derpå följande tre år, eller tillhopa 700,000 R:dr må användas till fortsättande af arbetena på Statens jern vägsbyggnader; dels att det icke tillkommer Utskottet alt afgifva yttrande om och lill hvad belopp samt under hvilka vilkor Rikets Ständers Bank må lemna något tillskott till jernvägsanläggningarne, vördsamt föreslå: 3:o att, sedan från sammanräknade beloppet af de anslags- och lånesummor, som vid denna riksdag varda beviljade, dels för utförande af Statens jernvägsbyggnader, dels lör understödjande af enskilda jernvägsanläggningar, afdragits följande härtill påräknade tillgångar, nemligen: a) det i Kongl. Maj:ts Proposition N:o 40 beräknade, i Riksgäldskontoret iuneståendc, öfverskollet å jernvågslånemedlen, 1,515,000 R:dr; b) det blifvande öfverskotta å stalslånefonden; c) den summa af 700,000 R:dr utaf trafik-inkomsterna, hvilken Utskottet ansett böra för jernvägsbyggnaderna användas; samt d) det bidrag från Rikets Ständers Bank, som Rikets Ständer tilläfventyrs kunna finna för godt alt, till bestridande af Statsverkets utgifter, öfverlemna, ulan återbetalningsskyldighet; återstoden bör genom lån anskaffas.
I händelse af bifall härtill skulle alltså för jernvägsanläggningarne finnas en tillgång af 2,015,000 R:dr; hvarjemte, derest det bidrag, sora från Rikets Ständers Bank kan komma att aflemnas, beräknas till det uti Kongl. Maj:ts nådiga Proposition föreslagna belopp 5,000,000
R:dr, uppkommer en tillgångssumma af 7,015,000 R:dr.
Isådant full uppginge således det belopp,som måste upplånas, till 20,452,000 R:dr.
Ruut 3374X7,000 R-dr.
Den af Kongl. Maj:t föreslagna lånesumman, 25,000,000 R:dr, skulle, efter denna beräkning och till följd af tillökningen i lånen lör enskilda jernvägsanläggningar, komma att ökas med 1,432,000 R:dr.
Som Stats-Utskottets Betänkande N:o 89. 49
Som likväl del belopp, som bör upplånas, är beroende af Rikets Sländers blifvande beslut ej mindre i fråga om de anslag och lån, som för jernvågsanläggningar varda anvisade, är ock om och lill hvad belopp samt under hvilka vilkor bidrag af Rikets Ständers Banks tillgångar dertill varder anslaget, skall Utskottet, sedan Rikets Ständers beslut i berörda hänseenden blifvit fattade, inkomma med bestämd uppgift på det belopp, som skall upplånas, samt derjemte föreslå den tid, hvarifrån den för lånets förräntning och amortering erforderliga årliga anslagssumma skall utgå.
I fråga om sättet och vilkoret) för anskaffande af den för ifrågavarande ändamål erforderliga lånesumma bar dels blifvit yrkadt, att något utländskt lån icke må ifrågakomma, utan i stället ett inhemskt statslån å 50 å 50 millioner
R:dr successive i mån af behof upptagas, dels att Riksgälds-kontoret måtte bemyndigas utlärda inhemska statsobligationer å ytterligare Sju Millioner R:dr på valörer af minst 40 å 50 R:dr R:mt samt löpande med olika ränta af 5, 4| eller 4 procent och lämplig kapitalrabatt.
Utskottet, som nogsamt inser de stora fördelar, som skulle uppkomma, om någon del af de för jernvägsanläggningarne erforderliga medel kunde inom riket upplånas, och som, med afseende å vigten deraf att ett ändamålsenligt ordnadt inhemskt stalslånesystem må komma till stånd, anser att, vid jemförelsen mellan kostnaderna för den inhemska och utländska upplåningen, fördelarne alt i svenskt mynt kunna liqvidera förfallna räntor och obligationer samt sålunda undvika kursförluster, provisioner, remiss-umgälder m. m., icke böra förbises, bar dock, vid det förhållande, alt hufvudsaklig! afseende bör fästas dervid, ali lånemedlen må erhållas mot de vilkor, som på det hela åro för Staten förmånligast, icke trott sig kunna tillstyrka, att en sådan upplåning ovilkorligen till större eller mindre del skall ske inom landet.
Utskottet är ock af den öfvertygelse, att så länge landets behof af rörelsemedel, utaf mångahanda skäl och deribland äfven i följd af den i alla rigtningar stigande industrien, fortfar att vara så betydligt, som på sednare åren varit fallet, samt så länge räntefoten inom riket är högre, än i flera andra Europeiska länder, kan man, på sätt i Kongl. Maj-.ts nådiga Proposition jemväl linnes anmärkt, icke förutsätta, ”alt statsobligationerna skola qvarstanna inom landet blott derföre, att statslånet här afslulades.
” Men ehuru Utskottet hyser denna åsigt, synes det dock antagligt att, om obligationerna utställdes äfven i Svenskt mynt, dessa kunde betinga sig lika vidsträckt marknad och lika hög kurs, som derest endast utländsk myntsort i dem finnes utsatt.
Om nemligen obligationerna voro skrifna såväl på Svenska, som på sätt hittills iakttagits i våra statsobligationer, äfven på något annat, allmänt kändt Europeiskt språk, samt i öfrigt så inrättades, alt de åskådliggjorde huru mycket en obligation, t. ex. å 100 Riksdaler Svenskt Silfver specie, vore värd i Mark Hamburger Banko eller Preussiska Thaler, efter beräkning af den vigt finsilfver, som i hvardera af Bih. till B.
Brot. 1862 & 1863. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 4 Haft. 7 50 Stats-Utskottets Betänkande N:o 89. dessa myntslag ingår, så skulle en så beskaffad obligation, enligt Utskottets förmenande, ilall den innehölle försäkran derom alt den, efter sådan beräkning, på utländsk ort hos vissa uppgifna bankirer vid förfallotiden inlöstes, och att årliga räntan på enahanda sätt godtgjordes, blifva i utlandet lika gångbar, som om obligationen vore utställd endast i någon af de ofvan uppgifna utländska myntsorterna.
Men fördelen af obligationens utställande i Svenskt myntslag vore dock obestridlig, enär densamma blefve begärligare för Svenska kapitalister, helst innehafvaren af en dylik obligation — ifall, såsom antagligt är, åtminstone någon del af obligationerna här cjvarstannade —• kunde, i händelse af behof, föryttra densamma på den utländska penningemarknaden.
Man undveke ock härigenom tväune slags Svenska statsobligationer, nemligen Svenska, så kallade inhemska, möjligen löpande med en kurs och Svenska utländska, löpande med en annan.