Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
ALLMÄNNA VÄGAR, GÄSTGIFVERIER och SKJUTSNING, 1856—1860. 1. 2. 3. 4- 5. 6. | 7- 1 8. j 9. 10. 11. 12. 13.
Kostnaden o P
Pj ö t— *5 ^ -- P dq' £2
Ps <rt- CD ___ rc f-s O gi 53 för fulländade nya vägar för förbättrade vägar C2. po ^ CD i_l 00 2 Kungs- Gästgif- varje i mot- vägar. <*? 2: ” Q, o, i-j cr> Pj ” ' SS- »S . - ! » 1?
P* tl, 2. 03 £ g p g - P :n P-.
P g»r p fcj *“*5 P B gi?
cd 2 o CTi •é O P CA P B År. och krono- skjuts. och reserv- Vid periodens slut.
Under perioden.
CD P P-E B P CD P CO 2L p b c P skjuts.
Allmänna landsvägar 148H* 139tff 4# 9 9 3 2" 101,000 30,150 32,660 12,372 97 1856 Häradsvägar lilli 4611 — 31,500 29,998 9 1857 Socknevägar 66#,- 31 2f ■2U — 5,050 — 1,567 5 1858 Gästgifverier i städer 5 1859 D:o med införd skjuts-entreprenad — (9) 1860 825 26,314 Summa 326*f* 1S9*§* 6* 4RR 101,000 35,200 64,160 43,937 116 Tab. ]V:« 9.
SJÖFART och HANDEL ÅR 1860. 1. 2. ! 3. 4. 5. 6. 7. 8. 9. 10. u. 12. 13. 14. 15. 16. 17. 18. 19. 20. 21. 22. 23. 24.
S j ö f art.
H a n e 1.
Fartyg och båtar, begagnade till Gross- handlare.
Han d 1 a n d 3.
Enligt g 3 mom. 1 af Handels- Ordningen.
Qvinnor, enligt 4 § Handels- Ordningen.
Med egna tillverk- ningar. inrikes sjöfart. utrikes sjöfart.
Husbönder. ta CD ,g~t- CD* g. b’ Cjq Husbönder.
Betjening. W g CT* O: P Pj CD ►1 | Betjening.
J Skeppare. * Sjöfolk.
Landsbygden 91 2,297 91 150 - . 2 165 35 62 5 77 Uppstäderne Borås, A- lingsås och Ulricehamn 126 413 — — — — 5 — — — — — — — Sjöstaden Amål 10 337 10 26 25 18 — — — — 1 — — — — — — — Stapelstaden Wenersborg 50 2,288 53 123 — — — — — -- 48 47 — — — 4 1 Summa 51 4,922 154 299 — -- — — — — 199 478 — — — 4 9 — 165 35 62 5 77 — Anmärkning:
Dessutom finnas, här ofvan ej upptagne, Gårdfarihandlande: uti Kullings fögderi . .... 134, » Kinds dito . .... 296, 430. 40 Tabb.
Niis 10 och 11.
Tab. Y:o 10.
HEMMAN och JORDLÄGENHETER Å LANDET, TOMTER och JORDAR I STÄDERNE m. m. ÅR 1860. 1. 2. 3. 4. 5. 6. 7. 8. 1. 2. 3. 4. 5. 6. 7. 8. 9. 10. 11.
Å 1 a n d s b y g d e ii.
I städer n e. Hemman och Hemman.
Tomter, jordar Tomter.
Uppskattniugsvärde lägenheter af alla slag, vid Mantal. a cr D5 B CL. '-i och lägenheter Antal f>o >: B Oq cr S- C/7 B O s" m sista året.
R:d r Rmt. periodens slut, med specifice- rad hemmans- O pr o; B a> CL.
Oj å fD SV B E. f D CKJ 0 <-) CL. 1 "O . o pr1 co C Ciq o pt crq cd B af alla slag, sista året i cr CD o- V- crq g- CD a-1 *< Crq P74 CD ►-S Ciq B 0 B ^ Ba & ps B B g Oag CD B B p a Af hus och Af jordar.
R:dr Rmt. natur.
CD CL. fO Cl, cd cd hvarje stad. p-. CD crq CL. CD Tunnland. '-i CL.
SL tomter.
Krono 513}g}} 323}}} 761 1,021 748 636 1,671,775 Wenersborgs stad 32244 110} 915} 69} 985 3 1,902,953 277,637 2,180,590 3.6510» 2,man 2,454H8i l,414AVn 14,973 5,416 6,746 3,978 7135 1 124 17,740,378 298 97 559 470 1,644 861 2,673 1,500 7 1,255,210 629,688 82,050 178,462 1,337,260 808,150 Frälse 2,972 587 10,369,537 Alingsås d:o 192} 9 595 44 54 Ulricehamns d-.o. 66'- 94 70 433 1,123 1,626 5} 363,332 56,400 419,732 Åmåls d:0 1044 924 210 60 370 640 6 555,835 65,000 620,835 Summa 6,225j| 4,193f| 21,150 11,745 10,8552,297 29,781,685 983S1 3184 2,349} 1,076} 3,9987,42426} 4,707,018 659,549 5,366,567 Tab. X:o 11.
LAGA SKIFTEN m. m. ÅREN 1856-1860. 1. 2. 3. 4. 5. 6. 7. 8. 9. 10. 11.
Arfvoden till landt- mätare och Hela be- Ar.
Skiftade ägor i Qv.refvar. räknade utgifts- ersättningen. antal.
Antal. Oförmed- Förmedlade.
Afrösnings- för laga lade.
R:dr R:mt. 1856 148 84 61} 67 15,819 34,594 3,219 147,001 34,667 39,704 1857 144 76 136} 72 11,111 31,732 k"- 22,998 3,216 254,643 49,579 55,154 1858 61 107 44| 53} 10,892 3,015 99,489 33,935 41,427 1859 98 120 621! 61} 16,749 39,090 3,252 126,758 54,984 60,307 1860 137 165 61* 56} 11,606 24,834 1,864 111,114 43,805 55,108 Summa 1856—1860 588 552 366! 310* 66,177 153,248 14,566 739005 216,970 251,700 Anmärkningar:
De antecknade hemmantalen äro förmedlade, utom då fråga varit om delning af skogs- och utmarker, der oförmedlade hemmantalet utgjort delnings- grund, i hvilket fall endast detta hemmantal funnits i handlingarne antecknadt.
Vid summering af hemmantalsbråken hafva, för undvikande af mångsiffrige bråk, de samma blifvit i summorna jemnade.
Vid uppgifterne af ägarnes tunnlandstal har det, som uppgått till eller öfver ett halft, beräknats som helt och det under ett halft uteslutits.
Samma anmärkning gäller vid uppgifterne om kostnaderne för förrättningarne.
Som icke vid alla förrättningsakter uppgift på gode männens arfvode funnits, hafva dessa arfvoden blifvit utförde med ledning af skifteshandlingarne.
På några få ställen hafva jordägarne öfverenskommit att biträda hvarandra med arbete vid mindre odlingar, utan att odlingarnes storlek eller dagsver- kens antal varit i handlingarne synlige, hvarföre kostnaden för dylika odlingar icke kunnat antecknas i uppgifterne.
Slutligen antecknas att uppgifne förrättningarne omfatta endast egentliga laga skiften, hvilka blifvit under ofvannämnde år fastställda och härstädes redovisade.
N:is 12 och 13. 41 Tab. \:o 12.
SPARBANKER. 1. 2. 3. 4. 5. 6. 7. 8. 9. | 10. 11. 12. 13. 14. 1 Sparbankernes benämning och stiftelseår.
Hela kapital- tillgången R:dr Ernt.
Af del e g a r n e insatt belopp.
R:dr Runt. uttaget belopp.
Wenersborgs, stiftad år 1822 2,126 385,732 38,185 94,778 64,642 45,786 50,994 48,964 83,052 81,108 98,021 66,995 66,305 Borås, stiftad år 1831 1,564 179,546 20,342 27,444 24,965 18,346 26,685 28,551 16,857 25,575 23,928 17,824 21,623.
Alingsås, stiftad år 1814 705 77,902 6,372 14,250 19,363 8,875 12,147 13,019 5,625 11,102 11,006 11,962 11,766 Ulricehamns, stiftad år 1852. 523 148,142 9,675 85,104 36,486 11,429 33,237 39,486 41,181 50,109 44,756 26,296 26,435 Åmåls, stiftad år 183G 1,324 230,726 19,328 25,500 21,516 17,219 25,582 28,480 32,892 36,771 46,484 25,722 25,536 Fuxerna, stiftad år 1854 69 4.877 517 1.768 1,592 856 1,023 1,386 826 1.076 1,201 1,149 2.500 Summa 6311 1,026.925 94,419 248,844 168 564 102,511 149,668 159,886 180,433 205,741 225,398 149,948 154,165 Tab. ]V:o 13.
FATTIGVÅRD. 1. 2. 3. 4. 5. 6. 7. 8. 9. 10. 11.1 12 13. 14. 15. 16. 17. 18. 19. 20. 21. 22. 23.
Fattigvården > e sr Antal fattighjon, som erhållit full försörjning.
Fatt i g v å r d e n s ov n> 5 rr> 2 O) pso Ou n <5 2, Äldre perso- ner vårdade Barn, vårdade Summa af båda könen.
R:dr I:mt.
Samtlige utgifter _ ..
B w B » ^ B 2; 9* O: -t a P ^ 3 p, 2. pT ö 03 •—’ CD p p-, 2- ctq' tr c 03 i fat- tig- hus. på an- nat sätt. utom fattig- hus.
Summa. sr o v gr g s? * £ o " s-B !•
It cr 2 § » »oö crq b — S 7?
Ps g a 2. § „ * Summa R:dr i och för fattigför- sörjnin- gen.
P 3 -n, » E CS g 5t ", g-1*!'g t
R:drR:mt. Wenersborgs stad ... 1 1 7 10 2 11 23 39 32 60 92 12 94 106 4,816 6,000 _ _ 10,816 10,303 Borås ' dito 1 — 1 21 29 — 16 22 20 43 65 108 15 84 99 6,111 332 — — — 6,443 6,443 Alingsås dito 1 — 1 4 3 — 3 7 9 11 15 26 11 30 41 624 2,300 — — — 2,924 2,881 Ulricehamns dito ... 1 — 1 3 4 3 6 1 5 7 15 22 12 43 55 2,454 320 1,159 — 68 4,001 3,159 Åmåls dito 1 — 2 — — 5 2 8 11 13 13 26 6 25 31 936 1,300 — — — 2,236 2,086 Wäne fögderi 30 69 22 13 33 126 203 79 81 218 317 535 232 528 760 7,169 4,561 15,823 472 216 28,241 25,295 Kullings dito 1 15 51 178 405 242 436 434 353 854 1,194 2,048 1,129 2,058 3,187 47,107 10,989 18,720 1,719 837 79,372 77,636 Marks dito 18 66 13 15: 37 225 228177:193 417 458 875 432 503 935 2,711 6,019 23,090 151 1,028 32,999 32,426 Kinds dito 46 22 45 46100 134 228 127 122 307 450 757 342 584 926 6,800 4,600 21,342 — 58 32,800 32,420 Sundals dito — 25 1 2 1 — — - — — — 560 — — 1,189 — _ — — — 20,056 19,670 Wedbo dito 9 134 3 2 6 124 174 71 88 197 268 465 246 426 672 1,325 774 16,601 329 6 19,035 20,638 Summa 109 331 141 291 623*861 1 1 1,307 949921 2,099 2,855 5,514 2,437 4,375| 8,001 60,053 37,195! 96.735 2,671 2.213 238,923 232,957 Landsh.-Emb. uti Elfsborgs län und. ber. för åren 1856—1860. 6 STOCKHOLM, 1862.
TRYCKT HOS P. A. NORSTEDT A KONGL. BOKTRYCKARK. SÖNER, BIDRAG TILL SVERIGES OFFICIELA STATISTIK. iij Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes femårsberättelser.
LANDSHÖEDINGE-EMBETETS UTI SKARABORGS LÄN UNDERDÅNIGA BERÄTTELSE FÖR ÅREN 1856-1860. 1.
Ö Skaraborgs läns geografiska läge inträffar emellan 57° och 48' och 59° 1' nordlig bredd.
Det gränsar i norr till Wermland och Nerike samt i söder till Elfsborgs och Jönköpings län, och omslutes på sidorna af de stora sjöarne Wettern och Wenern.
Från fjellknuten öster om Ftemundsjön utgår den bergarn), som utgör vattendelaren emellan Norge och Dalarne, emellan Dalarne och Wermland, Wermland och Nerike, Nerike och Westergötland, samt inom Skaraborgs län af de vatten, hvilka löpa ut åt Wettern och Wenern; således emellan Östersjön och Kattegat.
Denna vattendelare, som vid fjellknuten står omkring 4000 fot öfver hafvet, sänker sig i sin sträckning åt söder iner och mer, så att den på sin lägsta punkt i Westergötland endast utgör en högländt sandhed, af ålder kallad Fägremo, samt varit af beskaffenhet, att kunna af Göta kanal genomskäras.
Men den höjer sig åter söderut till en höjdsträckning, som fortgår på ett mindre afstånd från Wetterns strand, hvilken den följer till Smålandsgränsen, uppstigande på vissa ställen till 800 fot öfver hafvet och mötande den höjdsträckning, som i vestlig rigtning skiljer Jönköpings och Elfsborgs län från Skaraborgs.
Uråldrig gneis är hufvud beståndsdelen i denna bergås; dock förekomma deruti större och mindre lager och gångar af de flesta andra mineralier, som vanligen åtfölja den grofva nordiska gneisen, såsom hornblendesten- och skiffer, qvarts, fältspat, hälleflinta, diorit, chloritskiffer, m. m. samt någon gång smärre kalkoch metallådror, ehuruväl icke af brytvärd beskaffenhet.
Vid Bölet i Undenäs socken hafva visserligen brunstensgrufvor någon längre tid varit bearbetade, men malmfyndigheten har så aftagit, att grufvorne nu mera icke äro brytvärda.
Gneisens strykning är från N.N.O. till S.S.O. och dess fall är mot öster.
Sjelfva höjdsträckningen löper från Tiveden i sydvestlig rigtning och utgör, jemte Wettern, så att säga länets östra ram.
Landshöfdinge-Embctels uti Skaraborgs län und. ber. för åren 1856—1860. 1 2 Skaraborgs län.
Sjöarne Skagern 232 fot öfver hafvet, Unden 393,6 fot, Wiken 308,6 fot och Örlén 334 fot öfver hafvet äro i denna höjdsträckning belägne.
Skagern utfaller omedelbart i Wenern genom Gullspångs ström, som utgör länets gräns mot Wermland.
Unden, som ligger högst, utfaller i Wiken, hvilken åter har sitt naturliga utlopp genom Bottensjön i Wettern, men lemnar jemväl slussvatten åt Göta kanal till Wenern.
En mindre sjö, vid namn Knipsjön, som förekommer vid bergåsens södra del, lemnar äfvenledes, vid flodtider, sitt öfverloppsvatten så väl åt Wettern, som åt Wenern.
Då Wenern ligger 147,7 fot öfver hafvet samt Wettern 297,6 fot, befinnes skilnaden emellan Wenerns och Wetterns ytor utgöra 149,9 fot, som alltså Wetterns yta är högre än Wenerns.
Uti samma höjdsträckning, i dess södra del, utom Skaraborgs läns gräns, upprinner i Bottnaryds socken ån Tidan, som är Skaraborgs läns längsta vattendrag.
Den genomlöper den långa sjön Stråken och följer sedan vattendelaren mot norr helt nära intill Göta kanal, då den afviker mot vester och utlöper vid Mariestad i Wenern, efter att vid sjön Östen (218 fot öfver hafvet), hafva förenat sig med ån Ösan, som upprinner inom Yllestads socken af Skaraborgs län.
Vattnet från sjön Ymsen (239 fot öfver hafvet), belägen i Wadsbo härad, upptages jemväl af Tidaån.
Afven sjön Långens vatten utfaller genom Kråft o ån i Tidan.
Vid länets södra gräns inom As och Gäseneds härader af Elfsborgs län har äfven Lidaån sina källor.
Under dess lopp mot Lidköping, der den utfaller i Wenern, upptager den från Hornborgasjön en icke obetydlig affluent genom den så kallade Idornborgaån.
En uråldrig sägen förmäler, att i gamla tider genom denna å skall funnits båtled från Wenern till granskapet af Skara; men då man vet, att Hornborgasjön ligger 180 fot öfver Wenern, synes denna sägen mindre sannolik, så framt man ej räknar grannskapet temligen vidsträckt.
Lemningar af båtar lära dock funnits i nu mera odlad mark i Skaratrakten.
En annan sägen är äfven gängse om Hornborga sjö och å, nemligen att der skall finnas spår af guld; men ingen vet att säga, när och hvar sådant blifvit funnet, ej heller huruvida någon undersökning derom varit anställd.
Nossaån upprinner också i Gäseneds härad af Elfsborgs län, fortsätter loppet mot norr i Skaraborgs, samt utlöper i Dettern, som egentligen är en vik af Wenern.
Sjön Wristulfven har sitt utlopp i Wenern genom en mindre å, kallad Wedumsån, genom hvars sänkning och rättning, hvarom fråga är väckt, kan vinnas till odling omkring 1000 tunnland utmärkt god jord.
Oanmärkte böra icke lemnäs de många småsjöarne i Walle härad, hvilkas antal skall, enligt sägen, utgöra omkring 100 stycken, äfvensom att mindre sjöar jemväl finnas ofvanpå Billingsberget, likasom på Halle- och Hunnebergen.
Alla vattendrag i Skaraborgs län, hvilka utgjuta sig i Wenern, rinna dessförinnan mer eller mindre mot norr, hvilket utmärker, att landet har sin hufvudsakliga lutning deråt, eller egentligen mot nordvest.
På östra sidan om vattendelaren deremot är lutning åt öster, och vattnen rinna följaktligen i ostlig och sydlig rigtning.
Att sluta af strändernas utseende jemte andra indicier, synes bottnen af Wenerns bassin bestå af en rödaktig gneis, och densamma torde kunna anses vara grundlagret jemväl för Skaraborgs läns fasta land; men ofvanpå detta uråldriga berglager förekommer i detta län en ganska betydlig och märkvärdig öfvergångsformation, som i flolagriga höjder, parallela med vattendelaren, sträcka sig från N.N.O. till S.S.V. Enligt Wahlenberg är, bland Sveriges alla öfvergångstrakter, Westergötlands den enda, som har alla de till en fullständig öfvergångsformation hörande olika lagren, ordentligt lagda på hvarandra.
Dessa lager äro, såsom bekant, följande nemligen:
Sandsten, som ligger underst och är utan tydliga petrifikater; Alunskiffer, med inblandade blinda petrifikater; Kalksten, med petrifikater, försedda med ögon; Lerskiffer, kallad graptolitskiffer af deri befintlige petrifikater och till skilnad från den lerskiffer, som ligger under kalken; Trapp, som alltid är utan petrifikater.
Af denna beskaffenhet äro det med sina utgreningar 5 mil långa Billingsberget, som uppstiger till 936 fot öfver hafvet; Kinnekulle, hvars högkulle eller klint ligger 941 fot öfver hafvet, och hvars längd vid foten är omkring 11 mil; samt Halle- och Hunneberg, hvilka ligga i länsgi ansen mot Elfsborgs län och hafva gemensamt ungefär samma längd, som Kinnekulle, men äro ofvanpå mera plattade och ej heller stiga till samma höjd.
Jemväl i Lugnåsberget, ett mindre berg, beläget emellan Billingen och Kinnekulle, finnas spillror af kalk, skiffer och sandsten, men i mindre regelbunden ordning sammankomne, och detta berg har sin egentliga märkvärdighet af en underliggande lös, nära glirnmerfri granit, som med synnerlig fördel och vidsträckt afsättning begagnas till qvarnstenar.
Alla dessa berg hafva mot norr, på vid pass tredjedelen af sin längd, sin högsta höjd.
De förgreningar åt söder, hvilka stå i sammanhang med Billingsberget och hvar för sig äga sin synliga trappbildning öfverst, äro flera.
De förnämsta bland dem äro följande:
Plantaberget, Kungslena- och Fårdala o eller Hvarfsberget, Gerumsberget samt Gisseberg, Alleberg och Mösseberg, hvaribland det sistnämnda kan anses vara det största.
De flesta af dessa berg antagas med sina spetsar uppstiga till omkring 930 fot öfver hafvet, som gör 783 fot öfver Wenern och 633 fot öfver Wettern.
Medelhöjden af den så kallade Falan eller det släta landet mellan bergen, som är kändt under namnet Falbygden, skulle enligt denna beräkning alltså utgöra 543 fot öfver Wenern eller 680 fot öfver hafvet.
Denna del af Skaraborgs län är således en stor högslätt, som till följd af de underliggande bergens natur, är ytterst fruktbar, men hvarå växtligheten återhålles af starka vindar samt brist på emot dem skyddande skog.
Jordmånen eller damjorden på ömse sidor om den förut omnämnde vattendelaren består till större delen af sand med blott färre fällningar af lerjord, men mot vester tilltager lerjorden iner och mer, så att den, med färre mellanliggande sandlager, kan anses utgöra betydligaste delen af den jordmån, som förefinnes i länets vestra delar.
Lerjorden, der den behörigen skötes, har i allmänhet visat sig fruktbar, och man synes med trygghet kunna antaga, att Skaraborgs läns jordmån, med undantag af de sandigaste trakterna af Wartofta härads södra del samt den nordligaste af Tiveden, ger full anledning till den förväntan, att detta län skall kunna med tiden uppnå en fördelaktig kultur saint ökadt välstånd, i den mån idoghet i förening med kunskap om jordens rätta behandling vinna insteg bland dess innebyggare.
Länet är indeladt i kyrkligt hänseende i 12 kontrakter, af hvilka Redvägs kontrakt omfattar socknar jemväl inom Jönköpings och Elfsborgs län; i judicielt hänseende i 5 domsagor och 15 härader, deraf två härader äro fördelade i tillhopa 6 tingslag; i administrativt hänseende i 6 fögderier och 27 länsmansdistrikter; kyrkosocknarnes antal är 263, fördelade på 99 pastorater.
I länet finnas sex städer, alla med egen jurisdiktion.
Specifik uppgift å de inom länet befintliga oregelbundenheterna i den administrativa indelningen finnes intagen uti tabellen N:o 6 uti andra afdelningen af Statistiska Centralbyråns underdåniga berättelse för åren 1851—1855, hvilken specifikation här allenast torde få åberopas.
Vid periodens slut qvarstodo samtlige de i berörde tabell omförmälde oregelbundenheter. 2.
Enligt den senast afgifna fem årsberättelsen utgjorde folkmängden år 1855:
Deraf voro:
Mankön Qvinkön Summa skattfrie betalande 99,869. 105,550. 205,419. 93,517, 111,902.
Folkmängds—tillväxt.
Toch Litt. a.
Under de derpå följande fem åren har folkmängden ökats, på sätt som inhemtas af bilagde tab. N:o 1. o
Ar 1860 i mantalslängderne antecknade innevånare voro mellan länets städer och fögderier fördelade, på sätt nedanstående tab. Litt.
A utvisar.
Tab. Litt. b. Sammanställer man och jemför ofvanberörde uppgifter för de sista åren i båda femårsperioderne, så visar det sig, att folkstocken inom länet sedan år 1855 ökats med inalles 13,814 personer eller något mer än 6 procent af befolkningsnummern vid näst föregående periods slut, af hvilka 7,161 äro mankön och 6,653 qvinkön; att af det tillkomna antalet belöper på landet 12,299 personer, deraf 6,458 män och 5,841 qvinnor, samt på städerna 1,515, deraf 703 män och 812 qvinnor, så att följaktligen under qvinqvenniet folkökningen vid jemförelse de båda könen emellan visat ett öfverskott på landet till männens fördel med 617 personer och i städerna å qvinnosidan med 109 personer.
Skiljer man på deni, som betala mantalspenningar och dem, hvilka derifrån äro befriade, och tillser huruvida folkökningen inträffat inom den förra eller den senare kategorien, så framträder det nedslående förhållandet, att antalet betalande sedan år 1855 icke allenast icke ökats, utan fasthellre minskats med 469 personer, hvaremot de befriades antal, som tilltagit med den ansenliga siffran 14,283, omfattar icke allenast hela folkökningens belopp, utan jemväl de ofvanomförmälde 469 personer, hvarmed den betalande folkstockens antal på de senast förflutna fem åren minskats.
Utsträcker man jemförelsen ännu längre, så befinnes det, att tillväxten af de från mantalspenningar befriade uteslutande drabbar landet, der den uppgår till 14,603 personer mera än år 1855, hvaremot i städerna de befriades antal under nu ifrågavarande femårsperiod minskats med 320 personer, ehuru folkstocken i sin helhet derstädes ökats med 1,515 personer.
Att gifva en klar öfverblick öfver folkökningens progressiva tilltagande och samtidigt dermed tillväxten af antalet från mantalspenningar befriade personer, torde motstående tabell Litt.
B kunna tjena.
Häraf synes, att det mindre fördelaktiga förhållandet emellan betalande och befriade härleder sig från åren 1857 och 1858 och torde kunna till stor del förklaras deraf, att förstnämnde år en ganska svår rödsotsepidemi härjade inom länet, hvaraf en mängd äldre personer bortrycktes.
Följderna af denna farsot låta äfven förmärka sig i befolkningsförhållandena år 1858, men sedermera äfvensom förut under qvinqvenniets första år har tillskottet i folkstocken öfverskjutit det tillkomna antalet från mantalspenningar befriade personer, särdeles år 1860, då de sistnämnde utgjorde något mindre än tre fjerdedelar af folkökningens totalbelopp.
Folkmängden år 1860 fögderivis.
Norra Wadsbo fögderi Södra Wadsbo d:o Höjentorps d:o Skara d:o Wartofta d:o Leckö d:o Summa Mariestad Skara Lidköping Sköfde Hjo Falköping t Summa Mankön.
Deraf frie från mantalspenningar.
Summa. 13,017 13,548 26,565 7,500 7,858 15,358 14,166 15,003 29,169 7,087 7,117 14,204 16,440 17,093 33,533 8,307 8,043 16,350 19,204 19,754 38,958 9,996 9,938 19,934 15,457 16,121 31,578 7,402 7,419 14,821 23,740 24,446 48,186 11,739 11,945 23,684 102,024 105,965 207.989 52,031 52,320 104,351 975 1,218 2,193 428 470 898 970 1,259 2,229 462 542 1,004 1,448 1,817 3,265 39 90 129 597 752 1,349 223 294 517 502 617 1,119 195 268 463 514 575 1,089 218 220 438 5,006 6,238 11,244 1,565 1,884 3,449 Skaraborgs län.
Inflyttningar.
Befolkningstäthet.
5 Några inflyttningar från främmande länder eller andra delar af riket af sådan betydenhet, att de kunnat verka på folkökningen, hafva icke ägt rum, utan härleder sig denna otvifvelaktigt från jordens fortgående uppodling och lättheten för menige man att synnerligast efter år 1858 skaffa sig mindre jordlägenheter å landet samt från ökade tillfällen till arbetsförtjenst, genom hvilket allt folket uppmanas till ingående af tidiga äktenskap och bosättningar, hvilka på de senare åren i icke ringa mån tilltagit, ofta nog under förhållanden, som kunna väcka bekymmer för framtiden, i händelse dyr tid skulle inträffa.
Emellertid är det att hoppas, att jordbruket skall allt framgent inom länet fortgå på den bana af utveckling och förbättring, som det redan inslagit.
För befolkningen i sin helhet bör då finnas utväg nog till bergning och välstånd, och bekymret för särskilda individers utkomst blifver under sådan förutsättning mindre.
Befolkningen är i allmänhet någorlunda jemnt fördelad i länet, talrikare på de bördigare slätterna, mindre talrik i skogsbygden, der produktionen af lifsförnödenheter är mera sparsam.
Glest befolkad kan egentligen icke någon annan del af länet anses, än Tiveds och Undenäs församlingar i Wadsbo härad.
Talrikt sammanboende befolkning förekommer icke på andra ställen, än vid de få bruksegendomarne, och icke heller der är tätheten af särdeles anmärkningsvärd beskaffenhet, jemförd med förhållandet i åtskilliga andra län.
De förut varande stora byarne äro nu till största delen skiftade, och innevånarne hafva fått sina bostäder förlagda på spridda håll hvar för sig, hvarigenom både helsotillståndet och sedligheten förbättrats.
Arbetsamhet, flit och omtanke för framtida sjelfbestånd framträda nu mera ymnigt än tillförene, då folket låg i byalag och ofta hade sina tegar så sammanblandade, att svårt var att bestämma hvad hvar och en rätteligen tillhörde, hvarjemte de i afseende å brukningssättet stodo i sådant beroende af hvarandra, att företagsamheten och framåtsträfvandet ofta hämmades eller qväfdes af lättjan och håglösheten.
Genom laga skiftena och de i sammanhang dermed stående utflyttningarne hafva ock en mängd nya åbyggnader å landet tillkommit, hvilka, i allmänhet uppförde med större omsorg än fordna tiders bondstugor, samt med den prydlighet och nätthet en under tidernas lopp mera allmänt bildad smak fordrar, på ögat göra ett mindre ogynsamt intryck.
I städerna hafva några byggnadsföretag af särdeles betydenhet icke under femårsperioden förekommit.
Vid de nybyggnader, som skett, hafva emellertid smakens fordringar och en stigande bildnings anspråk äfven derstädes i viss mån gjort sig gällande.
Städerna hafva samtlige sina byggnadsordningar, hvilkas ändamål är att trygga emot eldfara och förekomma vanprydlighet.
Byggnadsmaterialet utgöres hufvudsakligen af timmer och trädvirke, oaktadt skogarne äro hardt anlitade; och endast undantagsvis användes sten eller tegel.