Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Lag blir gjord, att hvarje allmänt och verkeligt behof blir iakttagit, har Utlkottet fmickrat hg att genom en fådan åtgärdernes fördelning vid Lagen» görande, ändamålet få mycket redigare fkulle vinnas.
Utlkottet' har förefiäilt fig, att den magt forn får hg uppdragit att föreflå Lagen, ehuru inlkränkt till blott denna befattning, blir alltid igenom denfamma ganlka betydlig, och blir det ännu mera i mon forn def* Förflag rättfärdigas, genom klokheten eller nyttan af deras föremål; och Utlkottet har fåledes förmodat , att denna del af Lagfiiftande Corpfen deruti Ikulle äga, både en källa till anfeende och ett band på litt förhållande.
Deremot har Utlkottet anlett den magt forn Ikulle befluta Lagen, föranledd igenom litt interesfe att icke antaga fkadeliga eller öfveiflödiga förflag, återigen igenom lin Hällning och litt behof af allmänna omdömets bifall vara nödfakad att icke afflå 'något fiadgande, forn allmänna opinionen» fordringar eller ett verkligt behof påkallat.
Utur Hand att vinna popularitet utan genom visheten af lina beflut, Ikulle denna Corps i fjelfva inlktänktheten af lin befattning finna en anledning mera att med noggrannhet afväga både litt bifall och litt afflag.
Det borde likväl vara denna Corps tillåtit, att inom fig öfverlägga, att uppgifva Ikälsn till .fina beflut, reen det Ikulle icke vara honom tillåtit att ytterligare beledfaga dem med någon contrapfopolition eller egentligt Förflag, och intet beflut inom denfamma finge taga» utan igenom votering; ty Lagen bör göras med befiämdt uttryckt vilja.
Denna Corps, fåfom mindre talrik och fåfom emottagande redan beredda och utarbetade mål, fkulle icke behöfva att, annorlunda än efter defs egit godtfinnande, låta dem af något litt Utlkott vidare öfverfes.
Deremot Ikulle alla förflag forn hos den föteflående delen af Lagftiftningen framlfältes, innan de kunde komma under vidare pröfning, (få framt de anfågos värda uppmäikfamhet) alltid förut af ett Utlkott granlkas och beredas.
Ett tillfälle gifves likväl, då denna , emellan della båda delar af Lagftiftande Corpfen, fåledes ftadgade ordning borde helt och hållit omvändas, och det är vid frågan om befkattningen.
Det vore orätt, om den minil talrika delen af Nationen fkulle befluta den • det vore vådligt om de minil förmögne Ikulle uppgöra den.
Här fordrar naturen af fåken att förflaget dertill bör af de förra granlkas, och igenom dem framllällas men endall af de fenare b eli ut as.
Jemte det, att rättvifan ligger deruti, att hvad forn igenom de flefla bidrag, ehuru kan hända i oändligt fmå delar för hvar och en, Ikall utgöra den flörfla Summan, blir af dem läftftäldt forn förellälla den talrika11 e delen af Nationen, Ikall ockfå denna rättig* het att enläm befluta besättningen, gifva mera vigt åt de Förflag forn af lamma gren af Lagftdtningen framllällas och gifva denfamma den conttolierande eller återhållande kraft forn vi antagit böra vara en af Lagftiftande Magtens hufvud tillhörigheter,och hvilken fåledes. genom den enås rättighet att framftälla be/kaltnings projectet och den andras att be/luta derom, vore båda delarne af Lagftiftningen förbehållen.
Hufvudgrunden för deffa bida Corpfers inbördes förhållanden , /kulle fåledes ligga uti bibehållande af fkiljaktiga befattningar dem emellan, men uti omvändt förhållande i anfeende till Lag/tiltning och Bef kat t ning.
Ut/kottet tror deffa 2:ne grundfat/er förtjena uppmärklamhet och af framtida Lagftiftare icke utan noga pröfning böra förkaftas.
Förhållandet i anfeende till medlens redovisning /kulle likväl ej tili alla delar derefter lämpas.
Gran/kningen af deras Förvaltning borde göras af ett gemenfawt Utskott ifrån bå. da Corpferne, med ett efter deras talrikhet läm padt antal af Ledamöter, men någon anklagelfe endall kunna göras hos den forn har rättigheten att befluta öfver be/kattningen, då deremot denna anklagelfes förvandlande till beflut, /kulle enda/l bero af den andra grenen af Lagfiiftningen, forn torde kunna utmärkag med namn af den Öfra Kammaren.
Det är att vänta mera uppmärkfambet och mera luft att gran/ka hos den mäft talrika Corpfen , då deremot hos den andra det torde vara alt hoppas mera varfamhet vid be/lutet och mera ansvarighet der. före inför opinionen.
Hård att dölja fa cta, /kulle denna Corps endaft lufva rtt pröfva verkligheten deraf och befkaftenheten af deras förhållande till Lagens ftadganden.
För' att fiuta beftämmandet af hvad forn härer till den Lagftiftande Corpfens organifation , torde böra tilläggas, att den talrikafte delen deraf borde hvartannat år till en tredjedel om bytas* men den andra elier den öfra kammaren, i moa forn den tillmer eller mindre del heliod af ijelfkallade Ledamöter, endal! till en femte eller fjettedel hvart tredje eller fjerde år.
Det ikulle äfven i Utikottets tanka icke vara vådligt om denna lidllnämnde till någon mindre del beliode af fjelfkallade Ledamöter, vare lig i kraft af Födfeln eller af deras Embetsbefattning.
Men Utlkottet anfer att något beliämdt om fördelarne eller olägenheterne deraf fvårligen torde kunna fägas, förrän allmänna opinion i detta affeende blifvit fcadgad och lällt Sitt Domflut.
Deremot anfer Utlkottet det vara enligt med den nu föredagne organifation af Lagftiftande Corpfen, att den årligen minil i 6 veckor Ikulle vara tillfammans.
Utlkottet tror, att periodilka men långt ifrån hvarannan Ikiljda fammankomfler, Ikulle under en fådan den Lag. fliftande Magtens författning, antingen göta den till intet, eller till en af delia nyheter forn båda Ikakningar inom Samhället- då deremot vanligheten af defs tillvarelfe
Ikulle minfka både uppmärkfamhet hos Allmänheten och luften för nya förfök hos den Lagftiftande Corpfen.
Sedan dennas inbördes förhållanden
,få lode» äro utftakade, återliår att nämna några ord om dem forn ikulle gifvas emellan denfaroma och den verkliällaude magten.
Tom af den nu föreflagne fördelning af den Lagftiftande Magten fkulle kunna befaras, vöre kan hända, att de båda Corpferne kunde förena fig. den ena för att föreflå, den andra för att befluta författningar, forn fkulle infkränka eller till intet göra den verkftällande
Magten» rättigheter eller verknings - förmåga.
Ehuru föga fannolik en fådan förening ockfå kan lynäs, bör likväl ett medel deremot gifvas, och detta fkall lätteligen finnas uti det uppehållande veto, forn fkulle vara det enda hvilket fkulle tillkomma den verkftällande Magten, I kraft af detfamma fkulle denna gren af Samhällsmagten hafva rättigheten att göra föreftällningar emot ett den Lagftiftande
Corpfens beflut och att uppfkjuta verkftäliigheten deraf, till defs den talrikafte delen af Lagftiftningen blifvit till två tredjedelar och den Lagftiftande
Corpfen till 3 femtedelar eller 4 fjettedelar förnyad.
Detta vore ett fatt att vädja till Nationens röft, utan att förändra hvarken den Lagftiftande magtens rättigheter eller förhållanden.
Men vid frågan om Samhällets allmänna behof, är det ej blott folket forn känner dem, forn har fordringar att anföra eller olägenheter att begära afhulpne, det är kan hända ännu oftare och fäkeriigen med mera kännedom forn deffa behof eller olägenheter infes och bedömmas af den Magt, fora har den dagliga vården af Samhällets allmänna ärender.
Det bör derföre vara denfamma tillåtit, att till antagande * framftälla Lagar och Författningar, att meddela dem åt den del af Lagfliftningen forn annars hade rättigheten att föreflå dem och forn, vi för ett ögonblik vilje kalla Andra Kammaren, farot att fedan, i fall de ej af denfamma gillades, låta genom Deputerade både ifrån Regeringen och Andra Kammaren, fkäien å örofe fidor inför Öfre Kammaren anfö. ras, hvilken i följe deraf, och fedan en enlkildt öfverläggning inom denfamma föregått , fkulle äga att affäga bet]utet.
På famma fatt fkulle äfven förhållas, i händelfe Regeringen hade ~ O o invändningar att göra emot något af Andra Kammaren uppgifvit förflag.
Innan ett fådant kunde till öfverläggning förekomma hos den ». O C O Ofra, fkulle det alltid förd meddelas Regeringen, forn fkulle vara berättigad att, när den få för godt funne, låta anföra fina fikä 1 för eller emot detfamma.
Utom denna fkulle Regeringen i affeende till
Lagens görande ej hafva någon vidare rättighet .än litt fufpenfiva voto.
Mera fkulle ej heller behöfvas för Nationens väl och Regeringens fäkerbet, Endal! vid Grundlagsfrågor fkulle erfordras den verkftällande Mag. tens uttryckeliga fanction, och i anfeende tili dem borde i enlighet med det fladgande i vår Conftjtution nu är infördt, noga iakttagas, att de förförda gången endafi kunde med en gillande pröfnin g af den Öfra Kammaren anfes och förd fedan den blifvit till femtedcdel r förnyad, famt den Nedre Kammaren helt och hållit omvald, borde efter å båda dallen å nyo fkedd iöredrapmino-, kunna till beflut lörvandlas. O O ^ ^ G norn ett fådant dadgande fkulle ockla möjligen afyftade inkiäktningar af den ena myndig, beten på den andras rättigheter i det närmade förekommas.
Till detta ändamåls finl - komligare vinnande återllår fedan ej mera, an att älven förja för bibehållandet af de igenom della färlkildta inrättningar åfyftade eller föreflagne forn,?r, 0<*b enligt ett kändt talefätt, det är af en liten gnilla forn ofta en lior vådeld kan uppkomma, är det lika fannt, att i Samhälls.ordningen och vid vården af defs angelägenheter, är det ofta af ett i början och till utleendet föga betydligt öfverlkridande af former, forn man fmåningom vant lig att förakta Lagarne, att fatta lig öfver deras förelkrifter.
Det Fotk forn för hvarje af delTa, äfven till deras minlla delar, har den mäll noggranna, kan hända en till och med vidlkeplig aktning, är ockfå det forn för utöfningen af fina rättigheter, för vården af enlkildtas och det allmännas läkerhet, har den fullkomligalie och oryggligalle borgen.
Att befälla en fådan aktning, och under allmänna ärendernas framlkridande gang tillfätta en väktare öfver delTa formers iakttagande, är fåledes i alla Stats-författningar af vigt, men torde vara det ännu mera i den nu föreflagna.
Svårigheten är 'en. dall deh, att finna en Corps, eller tilllkapa en myndighet, forn utan att motverka de andras lagliga åtgärder, eller ingå i deras befattning, men ägande rättigheten att bevaka formernas bibehållande, lkulle äfven kunna utverka deras iakttagande.
Inom Conllitutions.
Utfkottet har likväl al en Ledamot den förmodan blifvit väckt, att möjligheten dertill lkulle gifvas, uti en Corps, hvilken, fkilld från ali täflan med Statens öfriga myndigheter, igenom fin fammanfättning och lin befattning (kulle vara lika lkick - Jig forn danad tili väktare öfver Lagarne och Öfver bibehålla ödet af lagliga farmer.
Man har vid detta tillfälle kallat ögat tillbaka på forntidens ftiftelfer och ibland Greklands Republiker trott fig finns der» inrättning, torn (kulle tvara emot affigten, och forn, dä den tillika införde den gradation uti befordringar, det förlängande af utfigter till belöning och anfeende, forn för Embetsmannen blefve den förfrälTligafie uppmuntran och för Samhället den fä kr atte bogen för defs välförhållande, fknlle tillika göra en ladan Corps, fammanlätt af fidaue Medi. armar, både mera Skicklig att vara de lagliga formernas bevarare och att förfä kia Samhället^ att dea ej (kulle firäcka lin åtgärd öfver fört*, malet af fm inrättning.
Det är utf Atheus ,Aréopag forn man trott tig igenfinna den fa ruma , och dä denna Corps Var fammanfatt af de Statens Styrsman, forn efter flutad befattning med vården sf defs allmänna Ärender, inträdt u» rättvifans helgedom och Domare - magtens utöfning, har man vågat hoppas, att Sveriges Höglia Domfiol, förvandlad till en Senat, ortigifven af alla hedren* och oberoendets fördelar, men infkränkt till blött Domare . befattningen , (kulle, farom» Mätt af de Statens högfia civile
Ena betsmän, forn utan anmärkning frånträdt allmänna ärenderncs förvaltning eller af de den Lsgfiiftande Corpféns förut varande Medlemmar, forn genom Medborgares förtroende blifvit 2,'ne gånger invalde uti defs föreflåendc och en gång uti dels Lsgfiiftande Förfamling, lika få väl igenom fitt Iöihållande forn fia faminanf2ttning ivsr a emot den Grekelands Damfiol, forn. annil ^ då Fofterlandet förlorat både fin frihet och fjelffiändighet, igenom fitt uppförande bibehöll fitt anfeende.
Man har förmodat, att genom ett lika enkelt forn naturligt uppdrag, denna Corps ikulle fattas i författning att bevaka formernas iakttagande, utan att kunna öfverfkrida gränfen af fina rättigheter, och man har i detta affieende föreflagit att alla publika Akter och Författningar af hvad namn forn hälft, fladie , för att blifva gällande, förft hos högfta Dom■fiolen inregiftreras, men forn icke Ikulle, ägg att yttra fig öfver deras föremål eller innehåll, utan endaft ätrde att underföka om de beböri O ge former vid deras förefiående och beflutand^ blifvit iakttagne, och forn endaft, i händelfe nå-* gon fådan form blifvit uraktlåten, Ikullé äga att dervid göra anmärkning och att neka Aktens införande uti fina Protokoll, till defs att den förfummade formaliteten blifvit i ordentlig väg återftälld och fåken fåledes kommit i fitt lagli. ga fkick, Man har uti denna inrättning trott fig finna mångå fördelar och föga olägenheter, och Conftitiuions-Utfkottet, forn icke velat helt och håliit förkafta denna, af en defs Ledamot gjorda framftällning, har anfett den förtjena att atminftone närmare fälla Allmänhetens uppmarkfamher.
Då Couftitutions .
Utfkottet nu härmed får •* fiuta fitt yttrande öfver vilkoren för en R.eprefentations-förändring, återftår för detfamma endaft att tillägga, att hvad fättet och detsljerne angår, har det ej kunnat annat än finna, att det eria malle bero af omftändigheterna och ögnablicket, och att de andra malle ankomma på en mängd, dels Statiftilka, dels Economilka och Politiska förhållanden.
Utfkottet, forn funnit detta omfatta fådane kunlkaper och underfökningar , lom ginge lika mycket öfver defs förmågä, forn gränfen af defs arbete, vågar endaft hos fina refpefliive Principaler anhålla, att defs arbete måtte bedömmas, icke efter defs värde, men efter affigten att i kraft af fitt åliggande icke fäga annat än forn var enligt med öfvertygelse och forn åtminltone för det närvarande Skulle förblifva olkadligt.
Sin plikt likmätigt barConftitutions-Utlkottet anfett fig lkyldigt att icke undandraga Allmänheten någon af de upplysningar forn kommit till defs kunikap, och får Således jemte fitt eget yttrande, öfver de allmänna grunder forn vid eri Reprefentations-förändring borde iakttagas, härhos bifoga alla de färlkildta yttranden och förflag, forn inom.
Sjelfva Utlkottet blifvit af. gifne, och hvaröfver medföljande Protokolls Utdrag lemna tillräcklig upplysning.
Ibland delfa finnas många af verkeligt värde och många forn innehålla utförliga detaljer, hvilka åt. minftone jemnförelfevis kunna tjena till grund för ett omdöme om verkfiällighetens möjlighet.
Utikottet forn anfer lig förvilfadt, att Svenika Nationen och Rikets Ständer och Laglliftare icke igenom ett obeftämdt men ifrigt begär efter förändring, Ikola lata förleda fig, att med en brådlkande Ikyndfamhet verkllälla, hvad forn förft blir egenteligen lyckligt och nyttigt, när det utföres i följe af ett på verklig ölvertygelfe och på riktiga kundfkaper grundadt och befiämdt bifall, tror likväl, att framläggandet af alla deffa färlkildta meningar och tillfället att under en längre tiderymd granlka och jemnföra dem, dels fins emellan, dels med de nya forn deraf och under tiden kunna alfiras, fkola tjena att vägleda allmänna omdömet, och ftadga den opinion, utan hvars biftånd eller befiärad. liet alla ändringsförfök blifva antingen förtidiga eller Ikadliga.
Utikottet vågar emedlertid uppmana alla Svenika Medborgare, att under granfkningen af det närvarandes brilfer och vid upptäckten af möjliga ofullkomligheter, icke glömma farn tidens behof, icke förgäta att ‘de olägenheter, forn af förfäders inrättningar kunna härflyta, äfven af dem med tålamod burits, och att om fednare tiders mifsöden gjort bördan deraf kän. barare, är det endal! genom lamma ihärdigheti lamma National.anda, forn under ännu vadell - __ 46 — *- gare omftändigheter utmärkt Svenika Folket, forn vi kunne hoppas, att lika med våra förfä- * der öfvervinna fvårigheterne och en gång i en framtid dela deras ära.
Stockholm d. 24 Martil 1810, Claös Fleming. __ — A. J.
Silfversparre. A. G. Silfverstolpe. A. G.
Mörner. d. Pont.
Carl G. Nordin.
Sv. Wykman C:son *•
Eberstein. T. G. Gahn. C. G. Broms. J i» Anders Jansson Hyckert.
Nils Håkansson.
J/’. D. Valerius, Utdrag af Rikfens Högloft* Ständers Conftitutions-Utlkotts Protocoll den 5 Decemb* 1809* s. D. IX i anledning af åtfkilliga Remisfer, Conflitutions-Utfkottet till öfverläggning företog den redan vid Riksdagens början väckta fråga om Ofrälfe — Bruks - och Jordägares reprefentations-rätt, famt
National* reprefentationens förbättring i allmänhet, ingaf och uppläfte Herr Bergs-Rådet m. m. von Stockenftråm ett fa lydande Di&amcnt Länge hafva jordägande Ståndsperfoner, Brukspatroner famt Fabriks- och Näringsidkare på Landet, med ftörfta fkäl yrkat, att få deras Röfträttighet fåfom Medborgare gällande vid Allmänna Riksmöten, få väl till medverkan uti Lagftiftning, forn Be. fkattning, jemte andra Riksvårdande Ären* ders afgörande.
Denna vigtiga Fråga, forn man aldrig förmått med något ikäl belfrida, har dock .allt hitintills blifvit lemnad utan något bebjertat affeende.
Det fynes alltfå blifva förbehållit närvarande Ständers uppmärkfamma åtgärd och välvillja, att med uppoffrande af egen uteflutande rätt, mera grundad på häfd än billighet, mera på fordna Regenters Syftemål, än Nationens egit fria och otvungna Bell ut, antaga fig defla förorättade och lidande Jämnlikars fak, och befordra dem till en upprättelfe, värdig Tidehvarfvets framlkridande Upplysning, famt enlig med.
Rikfens Ständers rättvifa och billiga tankefätt.
Af få god och ädel bevekelfegrund, har det äfven blifvit Conftitutions-Utlkottet anförtrodt, att föreftå en emot Tidens kraf och på jemnlika Rättigheter grundad Representation och det blir fåledes en plikt för mig, att med känila af Sanning och Rättvifa, efter bäfta vett och öfvertygelfe, afgifva mitt yttrande i detta grannlaga ämne» Frågans befvarande fynes innefatta 2:ne hufvud-delar: l:o.
Huruvida närvarande fammanfättning af Fyra Stånd är billig, god och fullkomlig, eller i annat fall, huru den bäll bör ändras och förbättras3 lamt 2:o. Hvilka Medborgare enligt farn-* hällsordning och en klok Ityrelfe, böra äga rättighet att deltaga vid Riksdagsmålens afgörande, famt huru en lådan rätt bäll Ikall utöfvas.
Svenika Reprefentationen, fådan den; nu befinnes, äger vifferligen flere Seclers tillvarelfe, forn talar i defs förfvar 3 men det oaktadt kan dock med Ikäl påltås, att den är i hög grad felaktig 3 och att det fåledes icke är utan grund, hvad man längs påftått:
Att de Fyra Riks-Stånden alltid varit Rikets obeltänd.
Efter fäkra hiftorilka uppgifter, hafva defla Stånd, ifrån det urgamla Odal-Stån* dets upphörande, tillkommit, till en del af fig fjelfva, utan något Svenika Folkets uppdrag, förft igenom den högre Adelens och Cathollka Prelaternes föreningar, hvilka då en tid aliena utöfvat Nationens Rättigheter* och federmera vid flutet af det Fjortonde Seculum, igenom Regenters mellankomft, forn till egna affigters befrämjande, tillökat de 2:ne öfriga Ofrälfe-Stånden.
Dervid förlorade äfven de 2:ne förftnämnde, det dem enlamt förbehållna inflytandet på Ärendet' ne, hvaremot de öfrige Stånden uppftegö med dem till lika magt och anieende.
Men ockfå Uppkom derifrån det aflägsnande Stånden emellan, grundat på flere orfaker, få* lorn olika och firidiga intereflen: olika Belkattning af Svenika Jorden: olika Perfonliga Rättigheters tillägnande, m. m., forn hvar för fig icke fällan haft uppå Statens Frihet och Välfärd, de mell ikadeliga följder.
En behändig täflan om Väldet blef en olyckelig
Värkan däraf, och utbråtten röjdes, ftundom emellan Stånden inbördes, itundom ock emellan flere eller färre däraf famt Regeringarne, hvilka dock merendels föfftodo att till flut flg däraf begagna j men emedlertid klefve ärenderne för hvar gång lidande eller författa i Ovärkfamhet, forn qväfde och återhöll de nyttigafte företag och bemödanden.
Ståndens mångtalighet och dermed förenad vidlyftighet i målens handterande, har icke eller litet föranlåtit deras långfamma gång, jemte ofta uteblifvit beflut.
Ett af Riksftåndens, åtminftone till en tid ägande mindre kännedom och ejpfarenhet i bety* deligare fåker, för att kunna med erforderlig
Ikyndfamhet och kännedom oberoende vägleda fig fjelft, har likaledes bidragit där* till* äfven forn hvarje
Stånds olika fatt att fe och betragta föremålen, deras begär att hvar för fig råda, i förening med ett enviffc förfvar af en gång fattade meningar, ej fällan haft på Rådstagens gång en både hinderlig och menlig värkan.
Således har, i Hållet för det nyttiga och goda, forn borde vinnas af en på öfver, tygelfe grundad fkiljaktighe>, icke fällan handt, att befluten endaft haft till bevekelfe-grund hämdens och mötfägelfes - andans ingifvelfer.
Tideböckren framvifa på detta förhållande, nattan beftändiga vedermälen.
Sjelfva den få kallade frihetstiden, nemligen ifrån 1720 till 1772, innefattar en omväxlande kedja af Ut- och Inlänfk inflytelfe: af Regenters fträfvande efter mera utvidgad makt,Wfamt af Ständernes beftändigt ombytta tänkefätt och grundfatfer.
De hafva någon gång förenade, då alltid varit flärke, kraftfulle och rättvifej men delade och oenfe, forn merendels inträffat, fvage, vacklande och beroende.
Rätta föremålet för deras värkningar, forn bordt vara Frihetens förfvar, Statens lugn och en befordrad allmän fällhet, hvilken endaft kan vinnas igenom Ordning och Lagbundna rättigheters forgfälliga vård, hafva minft kommit i beräkning.
Egoismen och Sjelfvåldsandan har beklageligerv ftället få ofta fått beherrlka Sveriges Lagftiftare.
Ett lika förhållande ha» äfven utmärkt våra närmafte tider.
Regements - förändringen 1772 är ännu till fina orfaker i frilkt minne, och hvilken kan anfvara för, att den, linder ett fortfarande lika förhållande, icke ännu en gång (kulle kunna förnyas?
De påföljande
Riksdagarne hafva åtminftone icke varit lugnare, och de 3 fednafte utmärka lig i fynnerhet af ftridigheter och ett underblåft Stånds - hat.
Ibland olyckeliga värkningar däraf må endaft nämnas:
En obillig grundlags påtrugande 1789:
Defs vidare bekräftelfe igenom ett olagligt BiafIked 1792, famt Realifations - grundens förändrande af 3:ne
Stånd 1800, tvärtemot fumtelige Ständernes enhälligt antagne principe, och i likhet dermed underfkrifne Riksdagsbeflut.
Huru lkulle man äfven kunna föreftälla fig ett annat förhållande med våra närvarande
Riksftänds felaktiga famrnanfättning?
må endaft en blick kallas på fåken fådan den är, och erfarenheten för öfrigit få tala; få fkall man fnart blifva öfyertygad, att alltfammans ligger uti fakens oföränderliga natur.
Fyra aldeles främmande Folk-Claslex famlas hvarje gång. fkilljde i lefnadsfätt, näringsfång och yrken.
En olika uppfoftran, odlings-grad och fmak hos många, gör ett afftånd helt naturligt.
Det blir alltfå endaft ett fådant nedlåtande, forn Likars rätt alltid af hvar förnuftig och religieufe man kräfver, icke den jämnande förtroligheten, öfverenftämmelfens och föreningens förila och nödvändigafte vilkor, forn kan äga rum.
Däraf uppftår redan en liknöjdhet, och jag vågar tillägga en köld, forn icke kan förebyggas.
Kommer äfven härtill, hvarje Corps färfkilda Interesfe, och på huru mångfalldigt lätt är det icke modificerat, lå har man derifrån en ny hufvud orlak till kallfinnighet och tvedrägt.
Inga förelkrifter eller Lagar kunna begräntfa de affteg forn fig därifrån härleda, och om de än fkulle finnas, om de ock vifligen Ikulle omfatta hela vidden af Statens väl, hvad fvag förmåga uti värkftälligheten fkulle de icke äga, emot den Ipända kraft och omtanka lorn få mäktigt värkar till enfkillda Stånds fördelars förfvar, till egna upoffringars hindrande och tili ingågna, kanfke tvungna, men för det allmänna högfl gagneliga förbindelfers upphäfvande.
Egen förläkelfe är få fvår att underkafla fig, och vanan att endaft tänka för fig fjelf, är en medfödd fvaghet.
Däraf händer, att den individuela förmånen få ofta flår antingen i värkelig eller ock aparentlig ftrid med den allmänna, och om än vigten odh nödvän» digneten af den fednares fordringar både kan infes och medgifves, blir det dock för mängden knappt möjeligt, att åtlkilja litt egit ifrån Statens Interesfe.