Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Regements-officerare af andra klassen i general-staben ndre Majorer vid regementen och corpser, Regementsofficerare af tredje klassen i general-staben, Majorer vid ari...,rict och ingeniör-corpsen, Majorer vid husar-regememet Konung Carl XV samt Majoren och Chefen för Jemtlands hästjiigare-corps redje Majorer aptener och Ryttmästare, Regements-qvartermästare, Officerare af fjerde klassen i general-staben egements-stailmästare örste löjtnanter och förste Regements-adjutanter . . . ndre Löjtnanter ndrf- Regements-adjutanter öjtnanter kare, Under-officerare af första klassen i generai, oen, Styckjunkare, Konduktörer, Tyg-under-officerare örste Sergenter, Under-officerare af andra klassen i generaltaben, Under-konduktörer, af första klassen, Rataljonsitanter, Regements-väblar, Regements-trumpetare och gements-trumslagare (förste Hornblåsare) nu.e Sergenter, Under-konduktörer af andra klassen, Di visions-trumpetare urirer, tredje Sergenter, Fältmusikanter, förste Trumpetare och Batteri-trumpetare evärs- och Pistol-smeder, Sadelmakare Förslag till pensioas-stat för Gotlands Nationalbevärings befäl. italjons-chef jpten fg-officer ijtnant ider-löjtnant yckjunkare (vid stamtruppen) rgent » » Landförsvarskomit.
Berättigade till full pension i tjenstegraden.
Berättigade att taga afsked med afkortad pension.
Skyldige att ur tjensten afgå efter P?
Hej 2.
Os r-s o- Vid in- del da ar-
Vid den öfriga arméen Vid deida in- ar-
Vid den öfriga arméen fyllda lef- nadsår o-. g
Oj a* a CD CD méen och Werm- lands fält- Pensio- méen och Werm- ands fält- Pensio o O <J a- 2. o-» <3 B »§ s M> P •—'
P '"'•.ct- jag.-corps jag.-corps nens g: ^ 3 P- 1’å.s CD CD CD CD belopp. CD CD CD CD belopp. ? B 1: S s
Äif:
Fter fylh lefnadsåi a ” co n po ZZl CD a* ^ a-C?
co >1* po 1 ' § ® po 'r^1 CD «rt-s -rj CD a p po cd"
CD S- *-}5 CD *-< Po £2 a 1-1 o-C? co po i—.
"CD* 2 3 ^ n po r-r ° a „ .q o- » o » 2 co g S s S 21 D. oq‘ p i§ £ t» P p P Rdr. P P p P Rdr. ' P r-j 65 6,000 60 4,500 , 60 30 60 30 3,600 — 1 55 1 50 30 30 53 48 25 25 2,400 1,200 — | 65 65 65 55 30 53 25 2,400 — 50 30 48 25 1,200 — 60 58 65 55 30 53 25 2,000 50 30 48 25 1,200 60 58 65 55 30 53 25 1,600 — 50 30 48 25 1,200 — 60 58 65 52 30 50 25 1,500 — 50 30 48 25 1,200 55 53 60 uppbär pension i den tjenstegrad, han njuter Ion, och på deri gällande pensionsvilkor. 50 30 48 25 750 — 50 48 60 50 30 48 25 600 — — — — — — 50 48 60 50 30 48 25 450 — — — — — — 50 48 60 50 30 48 25 400 — — — — — — — 50 48 60 50 30 48 25 600 55 53 60 50 30 48 25 450 50 48 60 50 30 48 25 375 — — — — — — — 50 48 60 50 30 48 25 275 — 50 48 60 60 30 60 30 150 - — 55 50 30 30 1,50(1 800 — — — — — — — — — — 50 30 500 — — — — ___ — — 50 30 500 — — — — — z 50 50 30 30 400 501 — — — — — 1 60 30 375 — — — — — — — — 17 130 Bil.
Uppgift å antalet officerare och under-officerare af alla grader vid indelda och värtvade arméen samt Gotlands national-beväring, hvilka, enligt
Landförsvars-komitéens förslag till pensionsgrunder, skulle varit berättigade till full pension i sin grad under loppet af år 1863, samt uträkning å pensionernes belopp:
Indelda och vårfvade arméen:
Med pension af:
Officerare . 11 3,600 — 39,600 — 19 2,400 — 45,600 — 14 2,000 — 28,000 — 3 1,600 — 4,800 — 59 1,500 — 88,500 — Under-officerare 56 600 — 33,600 — 41 450 — 18,450 — 1 375 — 375 — 32 275 — 8,800 — 267,725 — Gotlands National-beväring:
Officerare 1 1,500 — 1,500 — 5 800 — 4,000 — 5,500 — Summa 273,225 — Bil. C. Tabell utvisande antalet af det från Wadstena krigsmanshus-kassa pensionerade manskapet af arméen samt pensionssumman i hvarje klass under åren 1855—1864.
Ar 1855 »1856 »1857 » 1858 I medeltal om året . . .
Ar 1859 »1860 »1861 »1862 ...... »1863 » 1864 I medeltal om året . . .
|Tredje klassen.
Fjerde klassen.
Summa. 54 Itdr. 36 Rdr. 18 Rdr. 12 Rdr. med för- höjning.
Rdr. 12 12 12 12 545 545 545 545 42 56 60 55 2,268 3,024 3,240 2,970 984 1,067 1,117 1,143 35,424 38,412 40,212 41,148 5,813 5,853 5,753 5,619 104,634 105,354 103,554 101,142 3,436 3,367 3,321 3,185 41,232 40,404 39,852 38.220 10,287 10,355 10,263 10,014 184,103 187,739 187,403 184,025 12 545 53 2,875 1,078 38,799 5,759 103,671 3,328 39,927 10,218 185,272 72 Rdr. 48 Rdr. 24 Rdr. 15 Rdr. 10,204 10,213 10,172 10,262 10,395 10,388 250,167 252,045 251,933 257,717 263,599 265,745 7 7 6 6 8 9 660 660 560 560 760 860 62 64 65 64 65 70 4,464 4-608 4.680 4,608 4.680 5,040 1,223 1,265 1,316 1,448 1,560 1,653 58,704 '60,720 63,168 69,504 74,880 79,344 5,851 5,878 5,750 5,765 5,761 5,629 140,424 141,072 138,000 138,360 138,264 125,096 3,061 2,999 3,035 2,979 3,001 3,027 45,915 44,985 45,525 44,685 45,015 45,405 7 677 65 4,680 1,411 67,720 5,772 138,536 3,017|45,255 10,272 256,868 INNEHÅLL:
Arméens aflöning:
Indelda arméen s>d- 3.
Värfvade arméen » 76.
Officerares och under-officerares »109.
Manskapets »121.
UNDERDÅNIGT BETÄNKANDE, ANGÅENDE LANDFÖRSVARET, AFGIFVET DEN 12 MAJ 1865 AF DERTILL I NÅDER FÖRORDNADE KOMMITTERADE.
IV. STOCKHOLM, FKYCKT HOS JOH. BECKMAN, 1865. 11.
INTENDENTS VÄSENDET.
Bland de frägor, som blifvit kommitterade till besvarande förelagda, är äfven den om intendentsväsendets ordnande.
Arméens fältförvaltnings-reglemente af §r 1774 har redan länge ansetts föräldradt och i (lere delar icke motsvarande sitt ändamål.
År 1808 utfärdades en ny fältallönings - stat och under Sverges senaste krig 1813 och 1814 ordnades förvaltningen vid trupperna till stor del genom särskilda generalordres och föreskrifter.
Med anledning af dessa förhållanden hafva tid efter annan förslag till nytt fältförvaltnings-reglemente blifvit utarbetade, dock utan att, såsom det vill synas, frågan blifvit på ett tillfredställande sätt löst.
Senast behagade Eders Kongl. Maj:t genom nådigt bref af den 10 April 1830 uppdraga åt dåvarande t. f. presidenten i krigskollegium att, med biträde af general-intendenten _i samma kollegium och tillkallade sakkunnige personer, utarbeta ett förnyadt förslag till fältförvaltnings-reglemente.
Sedan, till följd af åtskilliga binder, detta arbete icke kunnat företagas förr än under loppet af 1834, blef det under den 3 Juni 1856 afslutadt och fullständigt förslag till fältförvaltningens ordnande af lemnadt
Äfven detta förslag har hittills icke blifvit i nåder faststäldt.
Ehuru, vid jemförelse med det vidsträckta uppdrag, som i öfrigt blifvit kommitterade ålagdt, det vill synas, som kunde deras åtgärd i afseende å intendentsväsendet snarare anses inskränkt!till de hufvudgrunder, hvarefter det borde ordnas, än utsträckt till uppgörandet af fullständiga reglementariska stadganden för styrelsen, förvaltningen och redovisningen af ekonomien vid en armée i fält, har det dock ingått i kommitterades afsigt att göra ett försök till denna vigtiga frågas slutliga lösning.
I öfverensstämmelse härmed har ett förslag till nytt fältförfattnings-reglemente, med ledning af äldre förslag i detta hänseende och för andra lands arméer gällande föreskrifter, blifvit utarbctadt af komiténs ledamot, general-intendenten m. m , Sandels, med biträde af extra ledamoten, kammarskrifvaren Forssman.
Tiden har dock icke medgifvit kommitterade att fullständigt pröfva och afsluta detta lika omfattande, som grannlaga arbete, hvilket till kommitterade allemnades mot slutet af deras förra sammanträde.
Fältförvaltnings-reglementet utgör ett helt för sig, utan egentligt sammanhang med öfriga delar of kommitterades förslag, hvilka åter, såsom mer eller mindre berörande arméens organisation, äro af hvarandra beroende och derföre bordt i en följd afslutas.
Då detta nu först, oaktadt ansträngdt arbete, kunnat medhinnas, hafva kommitterade, med kännedom om Eders Kongl.
Maj:ts önskan alt snart se deras arbete fulländadt, icke trott sig böra för behandlingen af en ensam fråga, som fordrar icke obetydlig tid och ett omsorgsfullt arbete, fördröja aflemnandet af deras betänkande.
Då således nämnde förslag till nytt fältförvaltnings-reglemente i dess nuvarande skick icke kunnat för Eders Kongl. Maj:t framläggas, har det blifvit jemte öfriga kommitterades handlingar till landtförsvars-departementets kom mando expedition aflemnadt
Ett vilkor för intendenturens ändamålsenliga och hastiga ordnande vid inträffande krig är, att redan under fred en för fältförvaltningen passande personal blir bildad
Detta möter, till följd af egendomliga förhållanden, större svårigheter hos oss än i andra Iand, der arméens hushållning till stor del besörjes på enahanda sätt och genom samma personer i fred som i krig.
De enda trupper, som vi hafva i ständig tjenstgöring, äro de värfvade, men der anskaffas och underhålles beklädnad och en stor del af materielen genom passevolans Manskapets kosthåll åter besörjes af ekonomi-direktioner.
Dessa hafva visserligen en redogörare, men dennes befattning är af ganska inskränkt beskaffenhet.
Vid indelda arméen åter är förhållandet väsendtligen olika.
Vid rusthålls-regementena anskaffas och underhållas stammens persedlar hufvudsakligen genom rusthållarnes försorg.
Endast trosspersedlar och mötesörnödenheterna anskaffas för kronans räkning.
För rothålls-regementena åter bekostas alla truppens förnödenheter af kronan.
Likaså för allt beväringsmanskap.
Som emellertid dessa trupper endast en kortare tid af året äro samlade, förminskas derigenom förvaltningsbestyren, och en intendentur, närmande sig till den som i fält förekommer, blir derigenom mindre behöllig.
Det är derföre så mycket angelägnare, att den enda personal, som har vana vid förvaltningsbestyrens praktiska delar, blir användbar för intendenturen.
Denna personal utgöres af indelda truppernas regements-kommissarier, hvilka, synnerligen vid de roterade regementena, hafva en ganska vidsträckt befattning med anskaffning, underhåll och redovisning af stammens och beväringsmanskapets beklädnad, utredning, proviantering m. in.
De äro dock i egenskap af förrådsuppböi dsmän, till följd af nu gällande föreskrifter, bundne vid mötesplatserna och åtfölja icke regementena då dessa i fredstid kommenderas utom sina förläggningsorter, utan förordnas då särskilde redogörare under kommenderingsliden.
Om än härigenom enhet vinnes i de vanliga förvaltningsbestyren vid regementena, enär redovisningen för tillfälliga kommenderingar lyder under särskilda myndigheter, blifva dock genom detta stadgande regements-kommissarierne oandvändbare för intendenturen, vid de enda tillfällen en sådan hos oss under fred bildas, nemligen Md öfningsläger och andra större truppsamlingar.
De blifva derigenom icke i tillfälle att vinna en erfarenhet, som för kriget kunde vara nyttig Äfven, då arméen ställes på krigsfot, förutsätter möjligheten af regements-kommissariers användande vid intendenturen en föregående fullständig afleverering af de förråd, som stå under deras uppbörd.
— Dessa förhållanden synas kommitterade böra undergå förändring och regements-kommissarierne göras mera oberoende af den omedelbara persedel-uppbörden.
Förvaltningsbestyren för truppen hafva vid indelda arméen i senare tider blifvit ansenligt utvidgade genom öfvertagandet af beväringsmanskapets beklädnad, genom förlängda vapenöfningar och genom den fullständigare utredning af alla slag, hvarmed regementena blifvit försedda.
Ännu mera skulle detta blifva en följd af de förslag, kommitterade afgifvit och om regementena skulle så förses med alla förnödenheter, att de hastigt kunde ställas på krigsfot med 2:ne fältbataljoner och en depötbataljon.
Förvaltningen hr och blir alltmera i behof af en särskild embetsman, som deråt mera odeladt kan egna sig, som under chefens och de förvaltande direktionernas öfverinseende har anskaffningen, vården och redovisningen för regementenas alla förnödenheter sig ålagda samt är redogörare för dertill afsedda medel.
Härigenom vunnes enhet vid persedelvården och redovisningen, som nu är delad mellan olika personer och direktioner, utan egentligt samband sins emellan.
Den vigt, nämnde embetsman härigenom skulle erhålla, äfvensom beskaffenheten af hans åligganden, torde göra benämningen regements-intendent för honom mera lämplig än den af regements-kommissarie, hvarjemte en förhöjning i den nu utgående aflöningen 1,000 rdr vid regemente och 600 vid corps, till motsvarande 2,000 och 1,600 rdr, blir behöflig och redan nu mäste för regements-kommissarierne ifrågasättas, sedan deras befattning mera än förut tager deras tid i anspråk.
En utväg att frigöra regements-intendenterna från den omedelbara eller åtminstone uteslutande persedeluppbörden vid regementsförråden vore att, genom förbättring i de nuvarande förrådsvaktmästarnes ställning, låta dem i egenskap af förrådsförvaltare öfvertaga den del af uppbörden, som skulle frångå intendenterna, eller om de nuvarande vaktmästarne icke dertill finnas passande antaga särskilde förrådsförvaltare Vaktmästaren åtnjuter nu endast ISO rdr.
"om inberäknas i det för regements-kommissarien bestämda arvode.
Olämpligheten af detta aflöningssätt är uppenbar och då derjemte förrådsförvaltarne skulle få uppbördsansvar, torde för dem icke kunna bestämmas ringare aflöning än äOO rdr jemte fri bostad i något kronans hus å mötesplatserna, ett nödvändigt vilkor för deras ständiga närvaro vid förrådet, och hvilket äfven nu blifvit vaktmästarne medgifvet.
Med dessa förmåner bör förrådsförvaltare-befattningen kunna eftersträfvas af pålitlige afskedade underofficerare.
I tjenst varande befäl bör deremot icke medgifvas att innehafva, vare sig intendents- eller förvaltare-befattning och derigenom minska det redan fåtaliga befälet vid trupperna.
Då hittills aflöningen för regementenas förvaltnings-personal, eller kommissarien och vaktmästaren, utgått i form af arvode från mötesanslaget och de öfriga fonder, för hvilka de hafva uppbörd och redo - visning, så synes detta äfven framdeles kunna ega rum och har vid de särskilda kostnads-beräkningarne blifvit iakttaget, med den här ifrågasatte höjda aflöningen.
Regements-intendentens och förrådsförvaltarens ställning till hvarandra och persedel-förrådet synes lämpligast kunna ordnas efter förhållandet med intendenten och förvaltaren vid arméens utrednings-förråd.
I öfverensstämmelse härmed få kommitterade föreslå : att förvaltnings personalen vid de indelda trupperna må utgöras af en regements-intendent med arvode af 2,000 rdr vid regemente och 1,600 rdr vid corps, samt en förråds-förvaltare med arvode af 500 till 600 rdr efter förrådens betydenhet.
Som på krigsfot bataljonen är den taktiska enheten, bör den ock vara det i afseende å förvaltning och redovisning, hvarigenom såväl tillfälliga detacheringar som förflyttningar från en brigad till annan underlättas
Af denna anledning har i förslaget till infanteriets organisation en underofficer vid hvarje bataljon blifvit beräknad såsom redogörare, och företrädesvis hafva bataljons-adjutanterne ansetts dertill kunna användas.
De böra derföre redan under fred biträda vid redogörelse-verket, och fördelaktigt vore om under vapenöfningarne eller åtminstone under öfningsläger hushållningen, hvad mötesförnödenheterna beträffar, inom regementena ställdes bataljonsvis, hvarigenom likhet vunnes med fältfoten, och bataljonsbefälet vandes vid då inträdande förhållanden
Vid artilleriet och kavalleriet utgör batteriet och sqvadronen den egentliga taktiska enheten och är det redan i ekonomiskt hänseende, likasom kompaniet inom infanteri-bataljonen.
Vid dessa mindre enheter besörjes redovisningen af ett underbefäl under batteri-, sqvadrons- eller kompani-chefens inseende.
Afven vid ingeniörtrupperna torde i fält förvaltningen böra ordnas kompanivis. 12.
SJUKVÅRDEN. Då kommitterade gå att. underdånigst framställa hvad de anse ett ändamålsenligt ordnande af arméens sjukvårdsangelägenheter fordra, hafva de trott sig i främsta rummet böra utreda, huru stort antal läkare, som Svenska arméens krigsbehof kräfver, i fall dess stridskrafter ordnas på sätt kommitterade föreslagit.
Sedan skall närmare redogöras för de utvägar, kommitterade anse böra vidtagas, i ändamål att åt arméens krigsfot bereda tillgång på ett större antal läkare, än det otillräckliga, som för det närvarande finnes vid arméen.
Slutligen skola kommitterade yttra sig om fältläkare-corpsens organisation, dess aflönings- och pensionsförhållanden, samt redogöra för den sjukvårdsmateriel, som dels är i arméens förråd befintlig, dels till arméens fredsbehof utlemnad.
Till första frågans utredande hafva kommitterade upprättat följande öfversigt, (Bil. A.), upptagande på ena spalten så väl arméen i fält, som dess depöter med erforderliga sjukhus, och på den andra spalten det erforderliga antalet läkare enligt de genom kongl, förordningen den 13 Juni 1853 bestämda grunder.
Denna öfversigt är uppgjord under tvenne olika förutsättningar: den ena af er» mindre krigsfot med omkring 50,000 man i fält och 20 till 24,000 man i reserv eller depöter; den andra af en större krigsfot med omkring 70,000 man i fält och 15,000 i depöter.
För arméen i fält har fullt antal läkare blifvit beräknadt, men för depötcrna endast ett mindre antal.
Dock hafva vid den mindre krigsfoten infanteriets depötbataljoner, och vid så väl den mindre som den större krigsfoten depötbatterierna, hvilka antagits vara fullständigare organiserade och böra i mån af behof kunna gå i fält, blifvit något fullständigare försedde med läkare än de öfriga, endast till manskaps bildande afsedde depöter.
Likaledes hafva för depöterna sjukhusen blifvit beräknade endast till 6 för hundra af styrkan eller till likhet med första liniens sjukhus vid fältarméen, enär för trupperna i depöt icke samma anledningar till en hög sjuknummer förekomma, som för trupperna i fält, för hvilka sjukhusen i båda linierna antagas böra kunna inrymma ett sjukantal af 15 för hundra.
Oaktadt dessa beräkningsgrunder ingalunda äro höga, visar det sig dock, att läkarebehofvet skulle utgöra:
För den mindre krigsfoten:
Vid trupper och staber:
Arméen i fält ....
196 legitimerade läkare, 82 underläkare
Reserver och depöter 38 » » 34 »
Vid sjukhusen:
Arméen i fält ... 90 legitimerade läkare, 150 underläkare
Depöterna 17 » » 28 »
Vid trupperna, så i fält som i depöt . 234 legitimerade läkare, 116 underläkare
Vid sjukhusen 107 >» » 178 »
Arméen i fält . . 255 legitimerade läkare, 116 underläkare
Depöterna 24 » » 8 »
Arméen i fält. . . 124 legitimerade läkare, 210 underläkare
Depöterna II » » 18 »
» 228 »
Vid trupperna, så i fält som i depöt.
. . 279 legitimerade läkare, 124 underläkare
Vid sjukhusen 135 » » 228 »
414 » » 352 » — 766.
Vid bestämmande af detta behof har intet afseende blifvit fästadt vid den afgång, som enligt hvad erfarenheten visat under krig är jemförelsevis större bland arméens läkare, än bland dess öfrige tjenstemän, deruti inberäknade jemväl de, hvilkas bestämmelse det är att med vapen i hand möta fienden på öppna fältet.
För närvarande finnes följande antal legitimerade läkare vid arméen:
Infanteriet 27 regements-läkare, 43 bataljons-läkare
Kavalleriet 7 » 12 » — 19.
Artilleriet 3 » 9 »
Ingeniör-corpsen — » 1 »
Garnisonsläkare — » 2 »
Till antalet af de läkare, som äro för arméens behof att tillgå, höra jemväl den extra-ordinarie fältläkare-corpsens 17 pensionärer, af hvilka likväl endast 2:ne, nemligen sjukhusläkarne vid allmänna Garnisonssjukhuset, äro förpligtade att vara fullt legitimerade, under det att de öfrige 15 icke hafva allagt mera än medicinae-kandidat-examen, samt nämnde corps’ 28 stipendiater, hvilka med få undantag endast är medicinae-studiosi.
Afven om man förutsätter att i behofvets stund inga vakanser finnas, vare sig bland arméens ordinarie läkare, eller inom den extra-ordinarie fältläkare-corpsen, och att alla platser då äro med fälttjenstduglige personer försedde, hvilket, såsom redan blifvit erinradt, icke kan antagas vara förhållandet, samt att alla fältläkare-corpsens pensioner innehafvas, om än ej af legitimerade läkare, dock af personer, som i sina studier och praktiska öfningar hunnit så långt, att sjelfständig läkareverksamhet kan dem anförtros, skulle således, om man i räkningen intager garnisons-läkarne å Carlsborg och Carlsten, uppstå en brist af 220 legitimerade läkare och 266 underläkare för den mindre krigsfoten, samt af 293 legitimerade och 324 underläkare för den större.
Härvid har flottans behof af läkare icke blifvit afsedt, hvilket mångfaldigt öfverskrider den obetydliga läkaretillgång, som i fredstid der före - 8 finnes, utgörande endast en öfverfältläkare, 3 regementsläkare, 2 legitimerade och 4 icke-legitimerade bataljonsläkare samt 10 stipendiater, af hvilka ingen legitimerad.
Med tanken på det ringa antal läkare, armén under freden sålunda har att tillgå, men det stora antal sådana, som, enligt hvad det ofvan anförda utvisar, är för arméen på krigsfot behöfligt, kan emotses en invändning, som kommitterade anse sig böra vederlägga.
Det kunde nemligen ifrågasättas, att det sjukantal, som med ledning af gällande författning lagts till grund för beräkningarna, är för högt tilltaget, samt att erforderliga antalet läkare, jemväl på grund af gällande författning, blifvit i följd deraf också för högt angifvet.
Att erfarenheten är den domare, som tillförlitligast kan i denna sak döma, är väl obestridligt; och, för att vädja till denna, hafva kommitterade trott sig böra åberopa hvad krigshistorien har att omförmäla, rörande sjukdomsförhållandet bland trupper i fält, då de vare sig i någon högre mon mödas, eller ligga overksamma i läger eller hoppackade i trånga kantonneringsqvarter.
Till stöd för de grundsatser, Kongl.
Majit uti utfärdade föreskrifter i detta hänseende uttalat, skulle kunna anföras intyg från snart sagdt alla lands krigförande arméer, men kommitterade inskränka sig att i närlagda Bil.
B. meddela några uppgifter, dels från vår egen armée, dels från Engelska och Franska arméerna under fälttåget på Krim 1834—1836, ett fälttåg icke minst lärorikt derigenom, att det å ena sidan ådagalägger hvad en insigtsfullt uttänkt och kraftigt genomförd helsö- och sjukvård kan åstadkomma inom en armé i fält, och å den andra visar, hvilka förödelser ett obetänksamt förbiseende af denna vigtiga del af krigsförvaltningen kan framkalla.
Af denna, i bilagan lemnade, redogörelse synes, att antalet af dem, som i krig stupa för kulor och svärd, är ringa i jemförelse med deras, som förgås af sjukdom.
Sålunda stupade vid Nurnberg 1632 af Svenska hären mellan 3 och 4 för hundradet, under det att 48 för hundradet förgingos af sjukdom.
Under Carl XI:tes krig i Skåne 1676 hade från Oktober till December, då slaget vid Lund stod, Svenska hären förlorat öfver 36 för hundradet, döde och otjenstbare, utan att några större strider förefallit.
I Carl XII:tes krig uppgår de stupades antal icke till 3 för hundradet af de dödes.
Särdeles bedröfligt är förhållandet i det olyckliga kriget i Finland 1741—1743.
Efter ett års förlopp återstod af hela styrkan endast 12 för hundradet.
I kriget 1737—1761 dogo af sjukdom nära 23 för hundradet, under det att endast något öfver 1 för hundradet stupade för fienden.
Under kriget i Finland 1788—1790 förgingos öfver 33 för hundradet, hvaraf de fleste af sjukdom.
Vid slutet af 1808—1809 årens krig voro af hela den använde styrkan endast 30 för hundradet tjenstbare.
Den senaste Europeiska krigserfarenheten visar äfven, att förhållandet mellan stupade och sotdöde fortfarande är ungefärligen detsamma som i äldre tider.
Sålunda förgingos i de förbundne Franska och Engelska arméerna under kriget mot Ryssland 1834—1836 nära 17 för hundradet af sjukdom, under det att endast 3 för hundradet stupade för fienden.
Det stora behofvet af läkare för sjukvården vid en armée på krigsfot har väl aldrig varit en hemlighet för dem, som närmare sysselsatt sig med militär-sjukvård; och jemväl i vårt land har mera än en gång uppmärksamheten blifvit fästad på det stora antal läkare, som vår armée af sådan anledning, i händelse af fredsbrott, kommer att behöfva.
Doktor Zetzell, som var svenska arméens förste fältmedicus under kriget i Pommern 1757—1762, meddelade svenska Vetenskapsakademien, vid nedläggandet af presidiet derstädes 1779, en särdeles tänkvärd redogörelse för sjukdomsförhållandena under detta krig och sökte att, med ledning af der gjorda iakttagelser, bestämma medeltalet af sjuke i en krigförande här, med antydan af de lagar, efter hvilka en sådan armée under olika årstider insjuknar samt de förändringar, sjukdomarne dervid undergå.