Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Emedlertid hade majoren G. Odencrantz, å Bidderstolpeska sterbhusdelegarnes vägnar, uti en till Enkhusdirektionen ingifven och redan den 5 Juli 1846 föredragen skrift, anhållit, att meranämnde inteckning måtte af sterbhusdelegarne få inlösas eller ock emot annan lemnad och af direktionen godkänd inteckning öfvertagas.
Uppå derom, inför fullmäktige vid köpekontraktets afslutande den 13 September sagde år, gjord förfrågan, upplyste sterbhusdelegarnes dåvarande ombud, öfverpostdirektören friherre H.
Hamilton, »att han ännu icke kunnat erhålla enkhusdirektio»nens resolution» å berörde ansökning, »rnen friherren förmodade, att denna resolu»tion skulle med det första kunna utbekommas, hvarefter friherren ville meddela »underrättelse om densammas innehåll».
Beträffande ifrågavarande inteckning stadgades i 3:dje punkten af det emellan merbemälde sterbhusdelegare och riksgäldskontoret upprättade köpekontrakt, att köparen borde öfvertaga och ansvara för denna inteckning; dock skulle säljarne betala all för det intecknade skuldkapitalet redan upplupen och till den 1 påföljde Oktober vidare upplöpande ränta.
— Sedan fullmäktige nyssnämnde dag emottagit köpebrefvet, förordnade fullmäktige, alt den del af köpeskillingen, som motsvarade kapitalbeloppet af den i egendomen befintliga inteckning, borde bland Riksgäldskontorets skulder i detta verks räkenskaper upptagas; hvarjemte fullmäktige förklarade, att fullmäktige, efter ernottagandet af enkhusdirektionens förväntade resolution uppå Ridderslolpeska sterbhusdelegarnes ansökning, ville meddela sitt beslut i afseende på det intecknade kapitalbeloppets och den derefter upplöpande räntans liqviderande.
Sedermera förekommer uti fullmäktiges protokoll icke något angående förevarande fråga förrän den 23 Januari 1846, då fullmäktiges sekreterare anmälde, att han, efter flerfaldiga påminnelser, omsider fått emottaga enkhusdirektionens, redan genom protokollsutdrag af den 20 Augusti 1846, meddelade resolution, angående inteckningens inlösande eller utbytande; hvilken resolution var af följande innehåll: »ehuru, enligt inteckningsreversens lydelse, Stats-Utskottets Utlåta/ide, N:o 78. 37 »berörde kapital skulle i alla tider blifva uti den intecknade egendomen innestå^ »ende, fann direktionen likväl, med föranledande af den utaf aflidne grosshandlaren »Nicol.
Pauli den 3 Juli 1781 utfärdade instruktion, något hinder icke möta för »bifall derlill, att, till beredande af det åsyftade ändamålet, omförmälde inteckning »å 11,600 r;dr banko må af herr hofmarskalken, friherre Ridderstolpes sterbhus»deiegare öfvertagas, så vida de deremot till direktionen aflemna en eller flere in«teckningar uti andra fastigheter här i staden å ett sammanräknadt lika kapitalbelopp «och i öfrigt af sådan beskaffenhet, som direktionen finnér antaglig».
Efter erhållen kännedom om denna resolution, förständigande fullmäktige genast ombudsmannen att af friherre Hamilton göra sig underrättad, huruvida Ridderstolpcska sterbhusdelegarne gått eller ämnade gå i författning om inteckningens utbytande på sätt enkhusdirektionen medgifvit, hvarefter ombudsmannen borde till fullmäktige inkomma med yttrande angående den eller de åtgärder, som å Riksgäldskontorets sida kunde erfordras, för att, så fort sig göra lät, få den genom kontoret inköpta egendom befriad från ifrågavarande gravation.
Sedan ombudsmannen i början af sistlidet år blifvit erinrad om detta yttrandes ofördröjliga afgifvande, inkom detsamma omsider den 22 Februari samma år, och innehöll, bland annat, att friherre Hamilton, på ombudsmannens förfrågan, »förklarat, att sterbhusdelegarne, »sedan köpekontraktet med Riksgäldskontoret blef upprättadt, icke vidare befattat »eller ämnat befatta sig med det ifrågasatte utbytet af inteckningen i samma egen»dom, men alt friherren, ehuru dertill icke förbunden, likväl ville tillhandagå med »försök till anskaffande af annan nöjaktig inteckningssäkerhet för enkbusdirektionens »fordran».
Men efier hvad bemälde friherre sedermera vid serskilda tillfällen till— kännagifvit, hade ban häruti icke lyckats.
Likaledes hade de flere af ombudsmannen i samma hänseende gjorda försök varit fruktlösa.
Dock hemställde ombudsmannen att, enär någon vidare medverkan i detta afseende icke vore att från Ridderstolpeska sterbhusdelegarnes sida påräkna, fullmäktige måtte förordna, att genom annonsering i allmänna tidningarne ytterligare skulle försökas att erhålla en annan sådan inteckning, som direktionen för det medgifna utbytet funne antaglig; hvarefter och sedan sig visat, huruvida omförmälda ändamål härigenom kunnat vinnas eller icke, ombudsmannen skulle afgifva det vidare yttrande, som sakens dåvarande skick kunde föranleda.
Deremot beslöto fullmäktige, att det intecknade skuldebeloppet borde genom notarius publicus hos enkhusdirektionen uppsägas till inbetalning å den dag, som direktionen, inom loppet af ett år efter uppsägningens verkställande, ville bestämma, samt att ombudsmannen, ifall denna uppsägning icke af direktionen antoges, skulle medelst anställande rättegång söka att i laga ordning göra Riksgälds— kontorets rätt gällande att den intecknade skuldsedlen emot kontant betalning infria. 38 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 78.
Då nu, på sålt ombudsmannens till revisorerne afgifna berättelse innehåller, enkhusdirektionen, under åberopande af det i skuldebrefvet intagna vilkor, angående kapitalets innestående uti egendomen »i alla tider och i hvilkens hand densamma «äfven komma må», vägrat medgifva nyssberörde, den 22 April sistlidet år, verkställda, uppsägning, skulle, till följd af fullmäktiges beslut, rättegång mot direktionen anställas, då ett år från uppsägningsdagen förflutit, så vida direktionen dessförinnan icke anmäler sig vara benägen att det intecknade skuldebrefvet, emot derför erbjuden liqvid, till Riksgäldskontoret aflemna.
Hvad slutligen beträffar den i detta skuldebref, hvars lydelse revisionsberättelsen sid.
72 utvisar, föreskrifna och jemte kapitalet äfven intecknade ränta, så skulle densamma »nu (den 6 November 1794) lill en början komma att beräknas till fem »för hundra om året, men så snart pensionerna medelst en lägre ränta kunna be»stridas, skall räntan nedsättas och för alltid förblifva fyra och en half för hundra»det om året, allt i bankosedlar, som vid hvarje trenne månaders förlopp erlägges».
Såsom revisorerne jemväl upplyst, borde denna ränta, i mån af dess belopp, användas på det sätt, att, sedan lifstidspensioner å en sammanräknad summa af 311 r:dr 5 sk. 4 r:st. deraf utgått, skulle återstoden tillfalla 10 borgare- och fabrikörsenkor eller »afsigkomne» borgersman och fabrikörer, hvilkas årliga understöd, efter pensionernas upphörande, skulle ökas till 33 r:dr 16 sk. för hvardera; och finge dessutom, då pensionsfondens inkomster kunde sådant medgifva, flere pensionärer af enkhusdirektionen antagas samt ett belopp af 40 r:dr årligen såsom nådegåfvor åt fattige sjuke utdelas.
Efter hvad utskottet inhemtat, hafva fullmäktige ännu icke meddelat det beslut, som, enligt protokollet för den 1 Oktober 184S och det till Riksgäldskontorets kommissariat expedierade protokollsutdrag, skulle tjena till efterrättelse vid liqviderandet af den derefter upplöpande ränta.
Sådant oaktadt och utan afseende å skuldförbindelsens vilkoriiga lydelse, har kommissariatet i början af sistlidet år låtit utbetala denna efter 5 procent beräknade ränta från sagde dag till den 1 Oktober 1846.
Med anledning af den i revisorernes berättelse förekommande anmälan om förhållandet med nu ifrågavarande gravation samt den i nästföljande punkt gjorda erinran i afseende på det inköpta husets beskaffenhet, hafva fullmäktige yttrat, att Riksgäldskontorets reglemente, till följd af hvars föreskrift huset måst ovilkorligen inom viss förelagd tid inköpas, icke inrymde åt fullmäktige någon rättighet eller ens beredde dem tillfälle att ingå i pröfning af sådana omständigheter, hvilka före köpets formliga afslutande kunde yppas och verka till rubbning i sjelfva köpet eller Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 78.
39 derför bestämda vilkor; och ansågo fullmäktige således någon uraktlåtenhet icke rättvisligen kunna läggas dem till last.
Af hvad här ofvan blifvit anfördt visar sig, alt fullmäktige, som, innan köpet afslöts, egde kännedom om beskaflfenheten af den i gravationsbeviset omförmälde inteckning, då underläto affordra säljarne eller deras ombud en bestämd förbindelse rörande den i huset befintliga, men vid dess utbjudande till försäljning icke uppgifna, gravation, samt att, till följd af denna underlåtenhet, säljarne, fastän deras alternatift gjorda anhållan om den inlecknade skuldens öfvertagande mot annan lemnad och godkänd inteckning, var af inteckningshafvaren beviljad, icke velat vidkännas skyldigheten att foga anstalt om det kort derefter försålda husets befriande från ifrågavarande gravation.
Vid sådant förhållande och då inteckningshafvaren sedermera vägrat medgifva den intecknade skuldförbindelsens uppsägning, så och under förutsättning, att fullmäktige, så vidt på dem beror och tillfälle härtill sig möjligen erbjuder, söka bereda upphörandet af oftaberörde gravation, finnér utskottet sig för närvarande icke kunna tillstyrka Rikets Ständer att någon serskild åtgärd för detta ändamål vidtaga; anseende utskottet, att bedömandet af den nu för fullständighetens skull jemväl vidrörda frågan om den från Riksgäldskontoret utbetalda räntas beräkning, samt föreslåendet af den åtgärd, hvilken häraf torde föranledas, rätteligen tillkommer revisionen af detta verks räkenskaper för den tid, då samma utbetalning verkställdes.
Hvad åter beträffar den af fullmäktige vilkorligen beslutade rättegång, för att söka i laga ordning göra Riksgäldskontorets förmenta rätt gällande att ifrågavarande skuldförbindelse medelst kontant liqvid infria, så enär, jemlikt denna förbindelses innehåll, det föreskrifna kapitalet skall i alla tider blifva innestående uti den intecknade egendomen, i hvars band den än komma måtte, synes det Utskottet vara ej allenast ändamålslöst, utan äfven olämpligt, att, å det allmännas vägnar, begynna och utföra en rättegång för inteckningshafvarens åläggande att, emot dess bestridande och skuldförbindelsens uttryckliga lydelse, samma kapital i kontant emottaga.
Utskottet anser sig derföre böra afstyrka denna rättegångs anställande. 2S:o Angående beskaffenheten af det utaf hofman skalken, friherre G.
Ridderstolpe^ arfvingar inköpta och nu till lokal för Riksarkivet begagnade hus. (1847 års revisions-berättelse, sid. 73; fullmäktiges utlåtande, sid. 97.) Efter anmälandet, att, så vidt bandlingarne upplyste, från första uppkomsten af 40 Stats- Utskottets Utlåtande.
N:o 78. frågan om inköpandet af detta hus tili köpets afslulande, ingen besigtning i afseende å detsammas solidité och grund, »genom Kongl.
Ofverintendents-embetet, Embets- och »Byggningskollegium eller enskild tillitad byggmästare blifvit anbefalld eller verkställd», hafva revisorerne fästat Rikets Ständers uppmärksamhet å den nyligen genom beinälde embete förrättade årsbesigtning, deraf fullständig upplysning i dessa afseenden skulle kunna erhållas.
Utskottet, som ansett sig äfvenledes böra för Rikets Ständer fullständigt upplysa det af revisorerne, med hänsigt till beskaffenheten af ofvannämnde hus, antydda förhållande, har för sådant ändamål förskaffat sig kännedom om innehållet af alla derom både under och efter sednaste riksdag afgifna yttranden; och får Utskottet på grund häraf nu upplysningsvis anmäla.
Uti den i försäljningsanbudet åberopade beskrifning uppgafs huset vara »i slu»tet af förra århundradet uppfördt med utmärkt solid grund» samt hafva »till alla dess delar» år 1854 undergått »en fullständig reparation», »så att det kunde sä»gas vara i det mest utmärkta skick».
Enligt Stats-utskottets vid sistlidne riksdag, den 8 Maj 1845, afgifna utlåtande 511, sid. 6, hade Utskottet tagit ifrågavarande hus »i närmare ögonsigte och »sökt förskaffa sig fullständig kännedom om husets beskaffenhet», hvarvid Utskottet »funnit de i beskrifningen meddelade fördelaktiga uppgifter med verkliga förhållandet »öfverensstämmande».
Vidare innehåller samma utlåtande: att detta hus, »efter den »för icke längesedan derå verkställda både ut- och invändiga reparation, är i »mycket godt och väl underhållet skick, hvadan åtminstone under den närmaste fram»tiden ingen betydligare kostnad synes erforderlig för husets underhållande eller i»ståndsältande».
Någon egentlig besigtning å huset har dock icke blifvit anställd, innan Rikets Ständers beslut om detsammas inköpande tillstyrktes och fattades samt Kongl. Maj:ts nådiga förordnande angående husets begagnande till lokal för Riksarkivet, uti skrifvelse till fullmäktige af den 18 Juni förberörde år, meddelades.
Men då huset den lrste derpåföljde Oktober af säljarne afträddes och, enligt Kongl, Majrts nådiga föreskrift, af Kongl. Ofverintendents-embetet emottogs, verkställdes af hofarkitekten J.
Carlberg en till husets alla delar sig sträckande inventering, dervid, så vidt inventeringsinstrumeritet visar, någon erinran likväl ej gjordes i afseende på detsammas beskaffenhet eller någon uppmärksamhet fastades vid de sprickor, hvilka i murarne af detta, likasom nästan alla inom samma trakt af staden belägna hus, lära varit synliga.
Öfverintendents-embetets befallning, förrättades kort derefter, eller Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 78.
41 eller den 10 December 1843 af samma arkitekt, med biträde af tillkallade handtverksmästare »besigtning» å oftanämnde hus, hvarjemte då upprättades kostnadsförslag å nödiga befunna förändringar och reparationer, för dess apterande till lokal för riksarkivet.
Dock synes ej heller vid detta tillfälle husets och dess grunds beskaffenhet hafva ådragit sig någon närmare uppmärksamhet, enär icke något yttrande eller ens någon antydning i afseende å de åtgärder och reparationer, som häraf kunde föranledas, förekomma uti det då uppgjorda kostnadsförslaget samt det memorial, hvarigenom samma förslag, i Januari månad 1846, till Kongl.
Ofverintendentsembetet inlemnades.
Yid den ytterligare besigtning, som under höstetiden sistnämnde år verkställdes för upprättandet af 1847 års generalförslag öfver reparations- och byggnadsarbeten å kronans hus här i hufvudstaden, lärer beskaffenheten af riksarkivets hus icke hafva ansetts påkalla någon närmare undersökning eller annan åtgärd, emedan detta hus i samma förslag ej finnes omnämndt.
Deremot har ofvanbemälde arkitekt, vid den för enahanda ändamål den 17 nästlidne Oktober förrättade besigtning, funnit, att »grun»den i allmänhet är af dålig beskaffenhet, emedan husets murar och hvalf fortfarande »skadades af sättning».
Med afseende å detta, i memorial af den 31 nyssförlidne
December, anmälda förhållande och den i anledning deraf gjorda hemställan, har Kongl. Öfverintendentsembelet, vid öfverlemnandet till Kongl. Majrt af innevarande års generalförslag, rörande det hus, hvarom nu är fråga, i underdånighet yttrat sig som följer: »Riksarkivets nyligen inköpta hus har under det förflutna året (1847) gifvit Öfverintendentsembetet anledning till farhågor för dess framtida bestånd.
Redan när huset år 1846 reparerades och inreddes för sitt nuvarande ändamål, upptäcktes i murar och hvalf åtskilliga sprickor, som upphöggos och igensattes; men vid den besigtning, hvilken under sistlidne höst förrättades för generalförslagets uppgörande, visade sig, att någre af samma sprickor, synnerligast i den mot Slottsbacken belägna del af huset, ånyo öppnat sig; hvaraf måste dragas den slutsatts, att huset är underkastadt en fortfarande sättning.
Orsaken härtill kan icke vara annan, än någon felaktighet i grunden; men hvaruti detta fel egentligen består, kan icke utrönas utan en vidlyftig och kostsam undersökning, hvartill den ljusaste årstiden bör begagnas.
För anställandet af en sådan noggran undersökning, jemte provisoriskt afhjelpande af sättningsskadorne, har Öfverintendentsembetet i sitt förslag afsatt en summa af 666 r:dr 32 sk. banko.
Att deremot den mera genomgripande åtgärd, som vid undersökningen kan pröfvas nödig till sättningens förekommande för framtiden, icke är synlig i generalförslaget, har flera skäl.
Dels är kostnaden härför, Itili. till R.
4 Sami. 1 Afd. 24 Häft. 6 Sta!s-Ulskotlets Utlåtande, N:n 78. sam i värsta fall svårligen kan af det vanliga byggnadsanslaget betäckas, omöjlig att ens approximativ beräkna, innan undersökningen föregått; dels komma de arbeten, som dervid pröfvas nödvändige, troligen att förutsätta en partiell utrymning af huset, hvartill fordras längre rådrum och förberedelse, än att både grundens undersökning, liigenbeternas utrymmande och skadans fullständiga afhjelpande skulle kunna under detta års för byggnad tjenliga årstid medhinnas.
Af dessa orsaker och enär sättriingsskadorna, oaktadt sin betänkliga art, icke äro sådane, att någon egentlig fara synes hota husets bestånd under detta och närmast följande år, helst dylika remnor förefinnas i de flesta hus vid skeppsbron, har generalförslaget i detta hänseende nu blifvit inskränkt till ofvannämnde undersökning»
Efter anförandet af de upplysningar, Utskottet uti ifrågavarande hänseende kunnat inhemta, får Utskottet, såsom eget yttrande, förklara, att, enligt Utskottets åsigt, fullmäktige hvarken af reglementets föreskrift, att de borde »ofördröjligen gå i för»fattning om afslutandet af köpet om det hus, som, till följd af Rikets Ständers »fattade beslut, skulle af Riksgäldskontoret inköpas», eller af den i afseende på verkställigheten häraf serskildt meddelade authorisation, hafva egt anledning att, före köpeafhandlingens upprättande och husets afträdande till Kongl, Öfverintendentsembetet, föranstalta om någon besigtning, till utrönandet af det inköpta husets verkliga beskaffenhet.
Och då den »noggranna undersökning», som, i anledning af de först nyligen anmärkte bristfälligheterne i husets murar, blifvit i underdånighet föreslagen af den embetsmyndighet, i nder hvars tillsyn detta, likasom kronans öfrige hus, är stäldt, naturligtvis kommer att tillförlitligen ådagalägga hvad som i anseende till dessa bristfälligbeter måste tillgöras, anser Utskottet något beslut härom icke behöfva af Rikets Ständer vidtagas.
Utskottets nu meddelade utredning af de i fråga om f. d. Ridderstolpeska husets inköpande anmärkta omständigheter, anser Utskottet sig jemväl halva atgifvit sitt yttrande i anledning af riksdagsfullmäktige!! Johan Johanssons Irån Orebro län till Utskottet remitterade anförande, jemte den deraf inom Bonde-ståndet föranledde diskussion. 26:o.
Angående bristernc i de så kallade förslagsanslagen.
(1847 års revisions-berättelse, sid. 77—80.)
Då den Riksgäldskontoret åliggande skyldighet att ersätta bristerne i de utgiftssummor, som, i egenskap af förslagsanslag, finnas å riksstaten uppförda, sedan sistförtlutna riksdag behof t för 3:ne efter hvarandra följande år anlitas, och Stals-Utslottets Utlåtande, N:o 78.
43 dä denna ersättningsskyldighet haft ett väsendtligt inflytande på detta verks nuvarande ställning, samt det förhållande, som i främsta rummet härtill föranledt, onekligen förtjenade serskild uppmärksamhet vid den förestående nya statsregieringen, hafva revisorerne upplysningsvis anfört ej mindre beloppet af besagde brister, än hvad som i afseende å deras ersättande hufvudsakligen förekommit.
En ligt den af revisorerne meddelade uppgift å de summor, som Riksgäldskontoret, till följd af ifrågavarande ersättningsskyldighet, efter sednaste riksdags slut måst utbetala, hafva desamma utgjort följande belopp, nemligen: till ersättande af bristerne i förslagsanslagen, för år 1843 213,971: 41. 8. lör år 1844 470,000: hvaraf dock sedermera, enligt öfverskotts liqviden för samma år, återbekommits. . 249,697: 34. 6. ^20 302- 15 6 och för år 1843 416,000: — — Summa r:dr 850,274: 7. 2.
Men som, utöfver den af revisorerne uppgifna, för sistnämnde år förskottvis utbetalda, ersättningssumma, ett belopp af , 70,591: 4.
9. måst till godtgörande af samma års brister från Riksgäldskontoret, under sistförlidne månad, till Kongl. Statskontoret utgifvas, så utgör sammaniagde beloppet af de ersättningar förstnämnde verk, af besagde anledning, fått vidkännas, för dessa 5:ne år r:dr 920,665 11. 11.
Denna ansenliga summa understiger dock hvad såsom brist i 2:dra hufvudtitelns anslag till fångars vård och underhåll, uti ofvanberörde liqvid, blifvit Riksgäldskontoret till ersättning påfördt, emedan beloppet häraf utgjort: för år 1843. 416,425: 4. 10. för år 1844 329,500: 1. —. och för år 1845, för hvilket år detta anslag ökades med 100,000 r:dr, eller till dess nuvarande belopp, 4 5 0,0 00: 2 6 7,947: 58.
1. eller tillsammans r:dr 1,013,872: 45. 11.
Således hafva bristerne å alla de öfriga förslagsanslagen under nu ifrågavarande tiderymd mer än till fullo betäckts genom de i samma liqvider
Riks gäldskontoret tillgodoförda öfverskotter och besparingar. 44 Stcits-Utskottets Utlåtande, N:o 78.
Med hänsigt till den ådagalagda otillräckligheten af förenämnde anslag, har Utskottet, i sitt utlåtande angående regleringen af utgilterne under riksstatens Andra hufvudtitel, redan tillstyrkt, att samma anslag förde kommande åren måtte ökas med 500,000 r:dr; hvarförutan Utskottet jemväl ansett sig böra föreslå förhöjning i några af de å 4:de hufvudtiteln uppförda enahanda anslagssummor; och skall Utskottet ej heller vid uppgörandet af dess förslag till de ännu återstående utgifts-tittlarnes reglerande, förbise den af revisorerne antydda augelägenheten deraf, att, så vida Riksgäldskontorets skuldsättande vill undvikas, förslagsanslagen i allmänhet så beräknas, att de ungefärligen motsvara dermed afsedde utgifter. 27:o Angående brist erne i det å riksstatens 8: de hufvudtitel, under benämning: lön till Biskopen pä Gottland, uppförda anslag.
(1847 års revisions-berättelse, sid. 80.) Enligt den af fullmäktige, såsom revisorerne anmält, beslutade och numera till Utskottet aflåtna skrifvelse, hafva, uti liqviderne angående öfverskotterne å Statsverkets inkomster samt besparingarne och bristerne å förslagsanslagen, blifvit till ersättning genom Riksgäldskontoret upptagne de brister, som i ofvanomförmälda löneanslag uppkommit, och hvilka brister, jemlikt rikshufvudböckerne, utgjort för år 1843 658: 53. 4 för år 1844 189: 7. 11 för år iO CO ■H 525: 43: 8 varande i anledning af härvid gjord anmärkning, följande upplysningar om förhållandet med detta anslag och grunden för den Riksgäldskontoret påförda ersättningsskyldighet, af Kongl.
Statskontoret fullmäktige meddelad:
Berörde anslags till 4,500 r:dr »på förslag» uppförda belopp vore inbegripet i 8:de hufvudtitelns anslagssumma för »kleresi-staten»; och utgjordes den lön, för hvars ersättande det blifvit beviljadt, af indelta räntor, hvilka, efter årliga markegångspriserne förvandlades och betaltes samt bland statsverkets inkomster ingingo.
Härigenom inträffade således, att den verkliga, från statsverket i kontant utgående, utgiften icke instämde med det förslagsvis'beräknade beloppet; men då denna utgift före år 1843 i räkenskaperna upptogs på samma sätt, som de öfriga indelningarne, hvarvid det indeldta beloppet af ordinarie räntan ökades med hvad indelningarne öfverstego de i riksstaten förslagsvis beräknade summor; så kunde, efter upp- och afföring af lika markegångsbelopp, hvarken brist eller öfverskott Stals-Utslottets Utlåtande, N:o 78. 45 uppkomma.
Till åstadkommande af större fullständighet, hade likväl ifrågavarande biskopslön, vid upprättandet af rikshufvudboken för sagde år, ansetts böra från de öfriga indelningarne undantagas, helst denna lön, efter serskild tillåtelse, utginge i kontant, emot härtill hörande räntors uppbärande af statsverket.
Efter den vid bokföringen af meranämnde lön sålunda vidtagna förändring, visade den sig numera till sitt verkliga belopp bland de kontanta utgifterna, och borde alltså hvad lönens årliga belopp öfverskjöte förslagsanslaget, af de kontanta inkomsterna godtgöras, helst dessa blifvit med motsvarande summa ökade; vid hvilket förhållande och då sistberörde belopp följaktligen kommit Riksgäldskontoret tillgodo, bristen eller den summa, hvarmed lönen öfversteg anslaget, enligt de allmänna statsregleringsgrunderna, blifvit Riksgäldskontoret påförd.
I afseende på liqvid— förhållandena emellan Stats- och Riksgäldskontoren uppstod följaktligen alldeles enahanda resultat af begge bokföringssätten, emedan det sednare verket icke i någotdera fallet komme att ersätta mera, än detsamma godtgjordes.