Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Af Grefve Posse, Arvid, angående godtgörande af Herr Land/marskalkens och Herrar Talmuns riksdagskostnader.
Då den ersättning för de ökade riksdagskostnader, som Herr Landtmarskalken och Herrar Talmän få vidkännas i och för utöfningen af sina magtpåliggande befattningar såsom Riks-Ståndens ordförande, vid föregående riksdagar blifvit af Stats-Ut skottet föreslagen till följd af derom inom Riks-Stånden väckta motioner, får jag, med anledning häraf, vördsammast hemställa, det Ridderskapet och Adeln behagade, i öfverensstämmelse med hvad vid sed naste riksdag skett, förelägga Stats-Utskottet att uppgöra ett för närvarande riksmöte lämpligt förslag till sådan ersättnings utgående till Herr Landtmarskalken och de öfriga Riks-Ståndens Herrar Talmän.
N:o 22. 47 N:o 22.
Af Friherre Sköldebrand, Knut Erik, angående beviljande af anslag för byggande af en stambana emellan Wexiö samt Calmar och Carlskrona.
Till följd af ett å allmänt möte i Calmar den 7 Oktober 1 863 faltadt beslut af kommunal-ombud och enskilda personer från Kronobergs, Blekinge och Calmar län har, på bekostnad af kommuner och korporationer inom dessa tre län, verkställts fullständig undersökning samt uppgjorts plan och kostnadsförslag för en jernvägsanlägg ning, åsyftande att med Wexiö stad, dit bredspårig jernbana under tiden blifvit från södra stambanan vid Alfvestad utlagd, sammanbinda de begge kuststäderne Carlskrona och Calmar.
Denna föreslagna jernväg skulle från Wexiö sträcka sig i ostlig rigtning till en punkt norr om och nära intill Emmaboda gästgifvaregård, samt der utgrena sig dels åt Carlskrona och dels åt Calmar; varande jernvägens längd från utgreningspunk ten omkring o å 5j-:dels mil till hvardera af de tre nämnda städerne samt hela kost naden beräknad till något mera än '10 millioner Riksdaler Riksmynt.
På ett nytt allmänt möte i Wexiö den 16 sistlidne Juni gillades och godkändes ej allenast den ifrågasatta jernbanans föreslagna rigtning, utan äfven det af utsedde komiterade uppgjorda förslag, enligt hvilket ansökning skulle göras om denna jernvägs byggande såsom stambana på Statens bekostnad, emot det att de i företaget intre serade orternas befolkning åtog sig, att dels genom kontanta bidrag och dels genom jord- och fastighets-expropriationers öfvertagande tillskjuta tillhopa en million Riksdaler af den i förslaget upptagna anläggningskostnaden.
I afseende på de flera giltiga skäl, som tala för bifall till en sådan ansökning, får jag, till undvikande af onödig vidlyftighet, vördsamt åberopa hvad derom blifvit anfördt uti den af komiterade vid nämnda möte afgifna berättelse, som under JVs 1 finnes intagen uti bilugda tryckta handlingar.
Endast några få omständigheter torde här böra särskildt framhållas.
Södra stambanan, som från Malmö sträcker sig genom Skåne och mediersta delen af Småland upp till Jönköping och vidare till vestra stambanan vid Falköping, är en vigtig och välgörande pulsåder för näringslifvet i södra delen af Sverige; men för att den skall kunna fullständigt uppfylla sin bestämmelse fordras onekligen ett väl ordnadt system af utgreningar till de förnämsta kustorterne.
Sådana utgreningar, redan åstad komna i den bördiga och rika provinsen Skåne, saknas dock under banans sträckning genom det jemförelsevis fattiga och hjelpbehöfvande landskapet Småland.
En början 48 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1865.
N:o 22. dertill är gjord genom enskild jernvägsanläggning från banstationen Alfvestad till Wexiö.
Men denna korta jernväg, ehuru den tagit i anspråk de största ansträngningar inom den trakt, der den framgår, är likväl icke af någon allmännare fördel, utan inskränker sig till att tillfredsställa ett partielt ort-interesse.
Emedlertid har det Svenska jernvägsnätet genom denna nya maska kommit \Andels mil närmare den kuststräcka, som innefattar östra Blekinge och södra Calmar län; Och då denna kuststräcka, dertill äfven ön Öland är att hänföra, är en af rikets mest befolkade samt i afseende på produktion och varu-omsättning, handel och sjöfart, mest framstående trakter, inneslutande inom sig tvänne betydliga stapelstäder, af hvilka den ena derjemte är hufvudstation för rikets sjöförsvar, så lärer det knappast kunna bestridas, att ju befintliga förhållanden göra det i högsta måtto gagneligt och önskvärdt, ja till och med nödvändigt, att fortsätta nyssnämnde redan påbörjade jernvägsutgrening, så att den vid Wexiö, dit den redan nu sträcker sig, må sammanbinda de begge nyss antydda städerna Carlskrona och Calmar, hvilket lämpligast torde kunna ske på det nu föreslagna sättet eller så att banan, då den hunnit ungefär midten at afslåndet emellan Wexiö och kusten, delar sig i två grenar, en åt hvardera kuststaden, en anordning, hvarigenom också vunnes fördelen af en gen och beqväm jernvägskommunikation emellan de begge stapelstäderna.
Detta medgifvet, torde dock kunna sättas i fråga, huruvida icke här, såsom annorstädes, bör tillämpas den i allmänhet antagna grundsats, att sedan Staten byggt de stora, landet genomskärande jernvägs-hufvudlinierna eller de så kallade stambanorna, det må vara på de särskilda landsdelarnes befolknings egen omtanka och företagsamhet beroende att, utan Statens mellankomst med understöd i annan form än lån, bereda sig fördelarne af bibanor till sådana orter, som företrädesvis hafva behof af sammanbindning med stambanan.'
Men i afseende på den jernväg, som .nu är i fråga, förete sig exceptionela förhållanden, som icke böra förbises.
Då hittills byggda bibanor inskränkt sig till ett par eller några få mils längd och i allmänhet genomgått rika och bördiga trakte^ så har nu ifrågavarande jernväg en sammanräknad längd af '1mil, och går till stor del genom trakter, der odlingen, hämmad af bristande kommunikationer och svåra transporter, ännu icke hunnit framkalla någon allmännare välmåga eller ens väcka till lif någon omfattande håg för stora och nyttiga företag.
Två tredjedelar af denna jernväg, eller så mycket deraf, som sträcker sig emellan Wexiö och Carlskrona, afse att fylla ett oafvisligt statsbehof, nemligen att med rikets jernvägsnät förena vår förnämsta marinhamn med alla de hopade byggnader, inrättningar, skepp och förråder, af ett stort och i händelse af förlust nästan oersättligt värde för hela riket.
När Staten af nämnda skäl bygger en jernväg emellan Wexiö och Carlskrona, så vore det oklokt att icke dermed förena en af det geografiska läget erbjuden utgrening åt Calmar, som obestridligen är den förnämsta exportorten på svenska Östersjökusten söder om Stockholm, den hamn på denna kuststräcka, som redan nu har de fiffigaste och mest vidsträckta ångbåtsförbindelser med in- och Motioner hos Hidderskapet och Adeln 1865.
49 in- och utrikes orter och den plats slutligen, som genom sitt läge kan sägas med fastlandet förena den till nära 38,000 personer uppgående befolkningen på Öland, denna ö, hvarifrån i goda år afsättes nära en million kubikfot spanmål, förutom en mängd ladugårdsalster, kalkstensprodukter, alun, m. m., men som deremot behöfver ifrån fasta landet köpa skogseffekler, jern och hvarjehanda andra varor.
Staden Calmar har redan en befolkning af inemot 9,000 menniskor och omgifves på fasta landet af en synnerligen tätt befolkad samt mycket uppodlad landsbygd.
Det svenska jernvägsnätets sättande i förbindelse med en ort af den industriel och merkantila vigt som Calmar, kan således icke undgå att i väsendtlig mån bidraga till ökad rörelse å Statens öfriga jernvägar, på samma gång derigenom vunnes fördelen af en, under alla årstider och oberoende af fienders möjliga öfvervigt på hafvet, oafbrutet fortgående gemenskap med en landsort, som onekligen, i afseende på både manskap, lifsmedel och andra förnödenheter, i sig innesluter stora hjelpkällor till fäderneslandets försvar, men derjemte äfven, just i följd af sitt läge utmed en blottad kust, kan å sin sida i krigiska tider behöfva en hastig hjelp från det inre landet.
När man betraktar omständigheterna från dessa allmännare synpunkter — och derifrån böra de onekligen skådas — så kan man svårligen undgå att erkänna, det Statens jernvägsnät, för att i denna del af riket uppfylla sitt ändamål och tillfredsställa fäderneslandets stora intressen, behöfver en utsträckning öfver Wexiö åt Carlskrona, med en dermed förenad utgrening åt Calmar, och att Staten således bör besluta och företaga anläggningen af en sydöstra stambana, som från Wexiö leder österut till någon lämplig punkt och der utgrenar sig till städerna Carlskrona och Calmar; Och då denna jernvägsanläggning är af så stor nytta och nödvändighet för hela riket, så lärer icke skäligen kunna fordras, att de städer och landskommuner, hvilka i sin mån torde deraf hemta de närmaste fördelarne, skola till företagets utförande bidraga med större uppoffringar, än förslaget åsyftar och hvilka uppoffringar, om de än icke fylla mera än en ringa del af anläggningskostnaden, likväl måste anses betydliga och värderika just derföre, att de orter, som hittills hugnats med stambanor, erhållit sådana utan att nödgas underkasta sig några så beskaffade bidrag.
En å mötet i Wexiö den 16 sistlidne Juni dertill vald direktion har redan till Kongl.
Majit inlemnat underdånig ansökning i syftning, det Kongl. Maj:t måtte till Rikets Ständer aflåta nådig Proposition om ifrågavarande jernvägs byggande på Statens bekostnad, med vilkor af ofvan omförmälda bidrag från kommunerna.
Den för detta stora och vigtiga företag nitälskande befolkningen i den landsort, der det skulle utföras, hyser den förhoppning, att Kongl.
Majit skall åt berörda ansökning lemna allt det nådiga afseende, som Han finner förenligt med fäderneslandets väl och möjligheten af nödiga medels beredande; men denna befolkning har särskildt uttryckt den önskan, att dess representanter vid innevarande riksmöte måtte inom de särskilda Riks-Stånden väcka och understödja motioner i ämnet.
Af sådan anledning samt på redan anförda Bih. till K. St.
Prot. 1865 & 1866. 11 Sami. 1 Afd. 7 50 Motioner hos Eidderskapet och Adeln 1865.
N:o 23. och åberopade skal, får jag vördsamt hemställa, det måtte Rikets Höglofliga Stander dels för deras del godkänna förslaget om ifrågasatta jernvägs byggande såsom bredspårig stambana, under förbehåll likväl att orternes kommuner af anläggningskostnaden vidkännas vare sig i kontanta penningar eller genom jordinlösen så mycket, som efter kostnadsförslaget motsvarar en million Riksdaler Riksmynt, samt dels bevilja till öfriga delen af kostnaden erforderliga statsmedel.
Med tillkännagifvande att kostnadsförslaget samt plan och ritningar till denna jernvägsanläggning åtföljt den underdåniga ansökningen till Kongl. Maj:t, samt att en särskild statistisk utredning är under utarbetning, för att till Kongl. Maj:t i underdånighet ingifvas, hvarefter samtliga handlingarne torde komma att till Rikets Ständer eller vederbörande Utskott öfverlemnas, får jag anhålla om denna min framställnings remitterande till Höglofliga Stats-Utskottet.
Stockholm den 8 November 1865. K. Sköldebrand.
Af Grefve Posse, Knut, om beviljande af ett årligt anslag å 6,000 R:dr till Institutet för döfstumma i Carlskrona.
För sex år sedan inrättades i Carlskrona genom några fruntimmers bemödanden ett hem för fattiga värnlösa barn.
Bland dessa befanns ett döfstumt, hvars lyckade undervisning inom kort tid föranledde framställningar om emottagande af flera sådana vanlottade.
Föreståndarinnan nödgades härigenom att efter hand antaga för dessa lämpliga lärare och lärarinnor, menniskovänners välvilliga bidrag inflöto allt mer och döfstumma barn emottogos äfven från angränsande län, så att antalet betydligt ökades.
Den styrande stiftarinnans förklaring: »Det är omöjligt att säga nej! då bönfallandet om ett ja! står tydligt att läsa i det stumma barnets talande ögon,» kunde ej undgå att gifva anledning till förökande af lärjungarnes antal, men måste likväl snart föranleda att utgifterna icke längre kunde bestridas genom enskilda bidrag till den så kallade tysta skolan.
En värdefull lättnad i de ekonomiska bekymmer, hvilka häraf uppkommo, har Kongl. Maj:t nådigst behagat bereda, genom understöd för en gång af statsmedel med 1,500 R:dr, hvilket, enligt nådig skrifvelse af den 8 Juli 1864 till Konungens Befallningshafvande i Blekinge län, blef skolan tilldeladt.
Motioner hos Bidderskapet och Adeln 1865.
N:o 23. 51 Denna skola, alltjemnt förenad med barnhemmet, kunde dock icke längre inrymmas i detta hem, sedan inträde begärdes för än flera döfstumma, tillhörande ej allenast Blekinge, utan äfven Kronobergs, Calmar och Christianstads län.
Af denna anledning har 1864 års landsting i Blekinge län anslagit 20,000 R:dr för anskaffande af en lämplig lägenhet till ett sjelfständigt institut för döfstumma och inflyttade de döfstumma barnen tillika med 1 lärare, 4 lärarinnor, 1 trädgårdsmästare, som äfven undervisar i slöjd, 1 husmoder och 4 tjenarinnor uti det för ändamålet inköpta, tillbygda och inredda huset, den 1 :sta April innevarande år.
Då detta institut nu blifvit så utvidgadt att det icke lämpligen kunde styras af en enda person, förordnades, enligt derom gjord begäran, en styrelse, som utgöres utaf tre af Konungens Befallningshafvande och två af landstinget tillsatta personer, för hvilkas verksamhet ett reglemente blef af Konungens Befallningshafvande faststäldt och bestämdes årsafgiften för den närmaste framtiden till 125 R:dr för döfstumma från Blekinge och 150 R:dr för sådane från andra län.
Den ständiga förökningen i lärjungarnas antal, hvilket för närvarande är emellan 40 och 50, gaf anledning till infordrande af uppgifter från länets alla socknar, hvaraf utröntes att 190 af länets innevånare befinna sig i denna beklagansvärda belägenhet.
Behjertande dessa förhållanden har innevarande års landsting vidare anslagit för detta institut dels 700 R:dr till underhålls-utgifter för sjelfva fastigheten, dels 1,500 R:dr till inventarier och slutligen 2,850 R:dr till institutets upprätthållande under den närmaste framtiden, men har derjemte förklarat, att det icke kan åtaga sig ytterligare utgifter för samma inrättning, utan att derigenom för mycket förlama sin verksamhet för öfriga allmännyttiga ändamål.
Väl har Kongl. Maj:t, till följd af derom gjorda underdåniga framställningar, hvilka Konungens Befallningshafvande tillstyrkt, om nådig Proposition till Rikets Ständer om ett årligt anslag af 6,000 R:dr R:mt till understöd för institutet för döfstumma i Carlskrona, af Rikets nu församlade Ständer äskat ett årligt anslag af 15,000 R.dr till understöd för institut för döfstumma, utöfver 40,000 R:dr särskildt för institutet på Manilla, men då sju dylika institut finnas inom riket och då det knappt är troligt alt institutet i Carlskrona skulle kunna af ofvannämnda 15,000 erhålla de 6,000, som för dess betryggande af framtida bestånd erfordras, så vågar jag vördsamt föreslå och anhålla: att Rikets Höglofliga Ständer (oberoende af det beslut, som kan blifva fattadt om ofvannämnda 15,000 R:dr) behagade, till upprätthållande af institutet för döfstumma i Carlskrona, bevilja ett årligt anslag af Sextusen Riksdaler Riksmynt.
Knut Posse, 52 Motioner hos Eidderskcipet och Adeln 1865.
N-.o 24.
Åf Herr von Knorring, Erik Oscar, om utvidgning af Hudiksvalls Högre
Elementar-läroverk till fullständigt äfven på den klassiska bildningslinien och i sammanhang dermed om anslag till en lektor i klassiska språk vid nämnda läroverk.
Läroverket i Hudiksvall, sora räknar sin upprinnelse från år i650 och under 1700-talet intog en omfångsrik och aktningsbjudande ställning, blef i början af 1820- talet förvandladt till vanlig trivialskola samt derefter vid riksdagen 1856—1858 åter uppflyttadt till högre elementar-läroverk på reala linien.
Redan vid sistnämnda tidpunkt utgjorde de ynglingar vid läroverket, som läste klassiska språk, ett betydligt större antal än de, som icke läste desamma.
Och detta förhållande har sedan visat sig så varaktigt, att ingen med detsamma för ögonen och med någon kännedom om andra förhållanden i orten kan betvifla detsammas fortfarande för en mycket lång framtid.
Antalet af lärjungar vid detta läroverk är för närvarande visst icke så stort, men de aldra flesta ynglingar, som der inträda med bestämd föresats att genomgå läroverket till slut, utgöras af sådana, som vilja erhålla en möjligast fullständig elementarbildning, för att sedan vid universitetet fortsätta sina studier och bereda sig för inträde i statens olika embeten och tjenster, bland hvilka ännu de flesta fordra någon kännedom af klassiska språk.
De ynglingar åter, som icke vilja förskaffa sig en så kallad lärd bildning, nöja sig antingen med att genomgå folkskolan, eller, om de söka inträde vid läroverket, qvarstadna de vanligen icke längre än till den tid, då de skola beredas till sin första nattvardsgång, till följd hvaraf antalet lärjungar på real-linien, som företrädesvis begagnas af sådane ynglingar, både i allmänhet är obetydligt och särskildt i 6:le och 7:de klasserna högst ringa.
För att med siffror visa rigtigheten af detta påstående, beder jag här få uppställa en jemförelse för de sista sex åren mellan antalet af latinliniens och realliniens lärjungar, såväl från 3:dje klassen, der de båda linierna delat sig, som de båda liniernas olika lärjungeantal i 6:te och 7:de klasserna, hvilka klasser just konstituera läroverket såsom ett högre.
Motioner hos Eiddershapet och Adeln 1865.
N-.o 24. 53 Latin-liniens lärjungar Real-liniens lärjungar från 3":dje klassen. från 3:dje klassen.
Höstterminen 1861 .. 43 12.
Höstterminen 1862 . 41 11.
Höstterminen 1863 41 . 5.
Real-liniens lärjungar i 6:te och 7:de klassen. i 6:te och 7:de klassen.
Vårterminen 1861 6 ; . . , 3.
Höstterminen 1861 11 2.
Vårterminen 1862 11 2.
Höstterminen 1862 11 2.
Vårterminen 1863 11 2.
Höstterminen 1863 13 I.
Vårterminen 1864 13 1.
Höstterminen 1864 II 1.
Vårterminen 1865 10 1.
Summa 18. samt Höstterminen 1865: — 12 1.
Häraf synes hvilket öfvervägande antal latinliniens lärjungar utgöra i jemförelse med reala liniens.
Långt heldre skulle Hudiksvall kunna nöja sig med ett blott på latin-linien fullständigt. 54 Motioner hos Eidderskapet och Adeln 1865.
Faran för läroverkets fortfarande bestånd såsom ett högre, i händelse man icke på något sätt sökte gå det stora flertalets af lärjungar önskan och behof till mötes att erhålla fullständig undervisning i klassiska språk, förutsågs också redan på förhand af de med ortens förhållanden mera förtrogne, hvarföre genast vid läroverkets utvidgning till högre real-läroverk, hösten -1858, en stor mängd af stadens och ortens innevånare ingingo till Kongl. Majit med underdånig ansökan, att läroverket, mot förbindelse för staden och orten att under en tid af sex år på egen bekostnad aflöna en extra lärare, måtte få utvidga sin verksamhet derhän, att fullständig undervisning meddelades äfven på den klassiska sidan.
Majit synes ock till fullo hafva godkänt betydelsen af de i den underdåniga ansökan framlagda skäl, enär genom nådiga Brefvet af den 16 Juni 1859 till domkapitlet i Upsala förordnades, att undervisningen inom de tvänne högsta klasserna vid läroverket från början af då nästkommande läseår och tillsvidare skulle omfatta äfven de ämnen, som tillhöra den klassiska bildningen.
Huru behöflig och anlitad densamma varit torde till fullo vara ådagalagdt genom de här ofvan anförda siffer-uppgifterna, hvilka omfatta just de år, som sedan dess förflutit.
Det af sex års erfarenhet bevittnade behofvet bör vara tillräckligt, för att göra undantaget till regel.
De olägenheter, som äro förenade med nuvarande undantagsställning, och bland hvilka blott må nämnas lärjungarnes på latinlinien försändande till annat läroverk för afläggande af maturitets-examen, svårigheten att bestämma lärarnes undervisningsskyldighet, då läroverket på, papperet heter ett real-läroverk, men i verkligheten är ett humanistiskt, den möjliga tveksamheten hos föräldrar och målsmän att insätta sina söner och myndlingar i en läro-anstalt, om hvars fortfarande de icke ega tryggad visshet, — dessa olägenheter kräfva alla ett billigt och skyndsamt afhjelpande — motioner att få läroverket fullständigt äfven på den klassiska bildningslinien hafva ock vid sist hållna riksdagar varit väckta, men strandat förnämligast mot det ringa antalet af lärjungar, som då ännu icke uppgått till 100.
— Då nu jemväl denna stötesten så tillvida bortfallit, att läroverket innevarande termin räknar 105 inskrifna lärjungar, hvaribland inom 6:te och 7ide klasserna 13, af hvilka blott en enda realist, och då den redan befintliga lärarestyrkan med afseende på det begränsade antalet af lärjungar kräfver en högst ringa och obetydlig ytterligare uppoffring från Statens sida för läroverkets försättande i fullständigt skick, tillåter jag mig ånyo framkomma med en motion i detta ämne.
Det skall ännu säkerligen invändas, att lärjungafnes antal är alltför ringa, för att kräfva läroverkets utvidgande till ett högre fullständigt; men deremot må först och främst anmärkas, att det otvifvelaktig! måste komma att utöfva ett än ofördelaktigare inflytande på tillvexten af lärjungarnes antal, om de fleste af dem i en så vigtig tidpunkt, som vid afgångsexamen, blifva betraktade såsom privatister, då naturligt är, att Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1865.
55 alla de, som hafva någon möjlighet alt välja mellan olika läroverk, föredraga ett sådant, der de veta, att de äfven hafva rättighet att aflägga sin afgångsexamen.
Dessutom är det icke lärjungeantalet ensamt, sorn bevisar ett läroverks behöflighet och värde.
Lokala, temporära och provinciela förhållanden måste ock dervid tagas i betraktande.
En s. k. real-bildning skulle icke här tillfredställa behofvet, och det är för långt afstånd till något annat fullständigt läroverk, för att detta skulle »kunna ersätta hvad här felas.
Afståndet från de två närmast belägna, på båda linierna fullständiga läroverket» i Gefle och Hernösand, är, åt hvilketdera hållet man vänder sig, i 4 mil, och otvifvelaktig! är, att ganska många af dem, som genom den nuvarande anordningen vid Hudiksvalls läroverk kunna erhålla en fullständig humanistisk skolbildning, skulle beröfvas denna fördel, om de för dess vinnande voro nödsakade att begifva sig till någon af ofvannämnda tvänne städer, med hvilka Hudiksvall under större delen af året blott eger en besvärlig och dyr landsvägsförbindelse.
Hvad ändtligen beträffar orsaken dertill, att läroverket ännu är jemförelsevis litet besökt, så är denna tvifvelsutan att söka deruti, att ortens befolkning till aldra största delen består af allmoge, hvilken, utom det att den ännu icke fullt kommit till insigt om värdet och betydelsen af en högre, vetenskaplig upplysning, finner äfven de »omkostnader för barnens underhåll vid läroverket alltför kännbara, sorn kanske af många andra samhällsklasser skulle anses särdeles billiga.
För att emellertid i någon mån underlätta möjligheten äfven för mindre bemedlade föräldrar att hålla sina barn vid läroverket, hafva upplysta och för provinsens både materiela och andeliga utveckling nitälskande personer på sista tiden visat en storartad frikostighet mot läroverket.
Det kan i detta hänseende vara tillräckligt att anföra, att, då läroverkets stipendii-medel år '1863, förutom en årlig ränta på 4 42R:dr 50 öre, utgjorde ett kapital af 2,700 R:dr, de för närvarande uppgå till '14,470 R:dr.
— Men skall läroverket kunna hoppas att hos allmogen väcka fullt förtroende, fordras såsom ett oeftergifligt vilkor, att det inom sig sjelft skall kunna meddela en undervisning, som i framtiden tillåter lärjungarne fritt val af vitai genus.
Den närvarande, på stat uppförda lärarepersonalen vid läroverket utgöres af rektor, sorn med dertill fulltygad kompetens undervisar i latin och grekiska inom de högsta klasserna, tvänne lektorer, den ena uti mathematik, den andra i lefvande språk, samt sju kolleger.
Med denna lärarestyrka har undervisningen under sednaste år nöjaktigt kunnat bedrifvas fullständigt på begge bildningslimerna, utan att någon öfveransträngning för lärarne behöft komma i fråga.
— Men då rektor är tillförordnad endast för en tid af fem år och hans plats icke alltid kan förutsättas erhålla en för bibringande af klassisk undervisning kompetent innehafvare, då dertill det nuvarande undantagsförhållandet i afseende på undervisningen inom de begge högsta klasserna icke längre bör 56 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1865.