Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan Stats-rådet och Högsta Domstolen häröfver blifvit hörde, har Kongl. Majit tagit Rikets Ständers berörda förslag i öfvervägande; men enär deremot blifvit anmärkt, att de föreski iller, Förordningen den 20 November 1845 innefattar, icke lemna anvisning till mätande och fastställande af ett lagligt och billigt skadestånd, då fråga är om skyldighet att fördraga last och mehn eller intrång för en längre eller kortare obestämd tid eller för alltid, i hvilka läll, på det ej intrånget måtte qvarstå såsom en tunga på jorden i blifvande egares hand, utan bidrag till dem för utgörande af grundränta och andra allmänna skyldigheter, ersättningen borde utgå, ej, såsom i nämnde Förordning finnes stadgadt, med en viss summa i penningar, erlagd på en gång och i ett för allt, ulan genom årligt skadestånd, icke allenast till den', sorn egde jorden, då intrånget toge sin början, utan äfven till blifvande jordegare, så länge det fortfore, samt dessutom förekomme, alt ersättningen, bestämd på det sätt Rikets Ständer föreslagit, skulle blifva för hög i den säkerligen icke sällan inträffande händelse, att ett intrång, i afseende hvarå icke kunde förutses om och när det upphörde, och hvilket således måste beräknas så, sorn skulle det för alltid fortfara, komrne att förr eller sednare försvinna, samt följaktligen både jordegares och det allmännas rätt fordrade, alt andra grunder stadgades för skadeståndets mätande, dertill kurn me, att uppställningen af den föreslagna författningen derjemte kunde lägga hinder för Kongl. Majit att, utan Rikets Ständers medverkan, i mån af möjligen inträffande behof förändra administrativa föreskrifter för ärenden, som efter ifrågavarande lagförslag skulle behandlas, har Kongl. Majit, på grund af hvad sålunda förekommit, funnit sig förhindrad att samma 12 Kongl. Maj:ls Nåd. Skrifvelse,.
JU 24. förslag i det skick, det blifvit framstäldt, bifalla; men tillika anbefallt, att nytt förslag till författning i detta ämne skulle uppgöras och Rikets Ständer föreläggas.
Rikets Ständer bade, uti skrifvelse den SO Juli 1831, gifvil tillkänna, att de, för deras del, angående sättet för fullföljd af mindre brottmål, som med tvistemål ega nära gemenskap, eller deraf härflyta, beslutat en förordning af den lydelse, nämnde skrifvelse upptager.
Majit, som funnit ett lagstadgande i detta ämne af behofvet påkalladt och derför vid sistförllutna riksdag framlagt ett sådant, hvilket dock ej blifvit af Rikets Ständer antaget, har väl ansett, att hvad i Rikets Ständers förslag förekommer derom, att den ändringssökande, i händelse han i brottmålet blifvit till böter eller särskild ersättning dömd, borde fullgöra hvad oin nedsättning deraf, ställande af borgen, eller företeende af fattigdomsbevis funnes föreskrifvet, kunde, ehuru ej af behofvet påkalladt, dock utan särdeles olägenhet antagas för de fall, då det brottmål, som i tvistemålet kommit, icke med detta hade omedelbart och oskiljaktigt sammanhang; men då, på sätt i Slals-rådet och Högsta Domstolen blifvit anmärkt, förhållandet vid andra tillfällen kunde vara, att det yrkade kriminela ansvaret egde sin grund i det civila käromålet och i sådant fall, vid målets fullföljd, den kriminela delen icke kunde från det civila hufvudmålet skiljas på sådant sätt, att bötesansvaret qvarstode, sedan det civila domslutet, tili följd hvaraf böterna voro ådömda, blifvit ändradt, och ett stadgande, hvarigenom i dylika mål borgens ställande för böterna gjordes till vilkor för rättigheten att i högre
Rätt söka befrielse derifrån, skulle leda derhän, att äfven det civila hufvudmålets pröfning i Ofver-rätt komme att af samma prestandtim bero, hvilket ej kan stå tillsammans med den frihet för doms fullgörande i andra instansen, som, enligt Rätlegångs-ordningen för civila mål, i allmänhet gäller, har Kongl. Majit ansett sig böra vägra bifall till Rikets Ständers ifrågavarande förslag.
Genom underdånig skrifvelse den 50 Juli 1831, hafva Rikets Ständer gifvit tillkänna, att de, hvilka ansett en förklaring af stadgandena, angående den ort, der lysning .till äktenskap rätteligen bör ske, vara af behofvet påkallad, för deras del beslutat utfärdandet af en författning derom, att dessa stadganden hafva afseende å den församling, der bruden sednast blifvit i husförhörslängd antecknad.
Då, enligt författninsarne, lysning till äktenskap bör ske der bruden har sitt rätta hemvist och är boende, samt husförhörslängden ickealltid derom lemnar säker upplysning, har Kongl. Majit, efter alt i frågan hafva inhemtat Sfats-rådets och Högsta Domstolens underdåniga yttranden, ansett sig ej kunna detta Rikets Stärders förslag antaga.
Uti skrifvelse den 23 Augusti 1831, hafva Rikets Ständer anfört, hurusom de, för deras del, beslutat ej mindre förändring utaf 1 § 50 Kap. Rättegångs-balken, så att detta lagrum skulle erhålla den lydelse, skrifvelsen omförmälde, än ock en författning, hvarigenom förklarades, att, för att hos Konungen fullfölja talan emot Hof-rätts beslut i frågor, rörande intecknings vinnande i fast egendom, nedsättning af penningar, efter thy i ofvannämnda lagrum säges, icke erfordrades.
Som det icke synts lämpligt alt i en tidpunkt, då, till följd af Lagmans- och Kämnersrätternas upphörande, antalet af till Hofrätterna fullföljda tvistemål betydligen till - Kongl. 51aj:ls Nåd.
Skrifvelse, JM 24. 13 tagit, bereda lättadt tillfälle för fullföljd af dessa mål från Hofrätt till Högsta
Domstolen genom såväl förlängning af tiden för revisions-sökande, som minskning i revisions-skillingens belopp, en minskning, som i öfrigt desto mindre kunde anses vara af behofvet påkallad, sorn revisions-skillingen vore, i följd af förändringar i myntvärde och varupriser, af betydligt lägre värde, än hvarmed den utgått vid lagens stiftande år 1754, samt ordställningen i Rikets Ständers förslag om sättet för inteckningsärendens fullföljd vore sådan, att dylika frågor skulle komma att behandlas såsom revisionssaker, med endast den skillnad, att nedsättande af revisions-skilliug icke erfordrades, derigenom ett särskildt rättegångssätt skulle uppkomma för dessa ärenden, hvilket syntes hvarken behöfligt eller lämpligt, har Kongl. Majit, efter att hafva öfver förslaget hört Dess Statsråd och Högsta Domstol, funnit sig föranlåten vägra sanktion till det af Rikets Ständer uti berörda skrifvelse framställda förslag.
Enligt underdånig skrifvelse den 28 Augusti 1851, hade Rikets Ständer, hvilka ansett åtskilliga förbättringar ej mindre i Hofrätternas arbetssätt, än ock i vissa delar af Rättegångsordningen vara af nöden och kunna bereda en i rättegångars afgörande saknad, erforderlig skyndsamhet, för deras del beslutat, i afseende på fulllöljden och behandlingen af mål i Hofrätt, en förordning af den lydelse samma skrifvelse upptager.
I anledning af detta förslag, deröfver så väl Hofrätterna, som äfven Stats-rådet och Högsta Domstolen blifvit hörde, har blifvit anmärkt, att ehuru detsamma, enligt den deråt gifna rubrik, skulle afse fullföljden och behandlingen af mål i Hofrätt, hade likväl dessa ämnen, hvarom föreskrifter funnos i flera allmänna lagens rum och särskilda författningar, icke blifvit i förslaget utförligt behandlade, utan endast vidrörde i vissa delar, hvilka icke sins emellan stodo i omedelbart sammanhang.
Häraf skulle, oberäknadt det fel, som i möjligaste måtto borde undvikas i lagstiftning, att rubrik och innehåll af förordningen icke öfverensstämde, uppstå den följd, att förordningen icke kunde tillämpas utan jemförelse med andra, på spridda ställen förekommande lagstadganden, en jemförelse, som för domaren kunde medföra svårighet och i åtskilliga fall tvekan om rätta tillämpningen, men för den icke lagfarne rättsökande ofta blefve omöjlig att åstadkomma och desto mera vådlig, som förslaget, genom inskränkning i vissa fall af de hänvisningar för talans fullföljd, hvartill den rättsökande vore berättigad, hos honom fordrade större kännedom om lag och författningar, än i dessa varit förutsatt.
I öfrigt voro vissa af de uti förslaget upptagna stadganden af den beskaffenhet, alt de, i stället att medföra den af Rikets Ständer åsyftade verkan, kunde för part, som önskade vinna tidsutdrägt, blifva en hjelp för ernående af detta mål, äfvensom åtskilliga föreskrifter, som i författningen bort finna plats, saknades, medan andra, hvilka endast hade inflytande på sjelfva arbetsordningen, der förekommo, hvarförutan stadgandena i flere hänseenden saknade erforderlig fullständighet och bestämdhet; — och har Kongl. Majit, på grund af hvad sålunda blifvit anmärkt, funnit sig förhindrad att till den af Rikets Ständer beslutade förordningen lemna bifall.
Slott den 3 November 1855.
OSCAR. G. A. Sparre. 14 Kongl. Maj:ls Nåd.
Skrifvelse, M 23.
Utdrag af Protokollet öfver Justitice-departements-ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen uti Stats-Rådet å Stockholms Slott Thorsdagen den 3 November 1853.
Hans Kongl. Höghet Kronprinsen, Hans Excellens, Herr Justitiaa-Stats-Ministern Grefve Sparre, Stats-Räden: Herr Friherre Palmstjerna, Fåhreeus, Wallensteen, Gripenstedt, Grefve Mörner, Ulner, Reuterdahl, Grefve Gyldenstolpe.
Hans Excellens Herr Justitiae-Stats-Ministern anmälde: ll:o.
Att berättelse angäende de af Rikets
Ständer vid sistförflutna riksmöte föreslagna lagförändringar, hvilka Kongl. Maj:t, efter Ständernas åtskiljande, låtit till nådig pröfning förekomma, men afslagit, är vorden, i enlighet med 87 § Regeringsformen, särskildt författad, och blef denna berältelse, som nu upplästes, af Kongl. Maj:t i nåder gillad; och skulle densamma, medelst skrifvelse, sådan den vid detta protokoll bilagd finnes, till Rikets snart sammanträdande Ständer expedieras.
Ex protocollo E. Adlerstråhle.
Ank. lill Eip.-Utsk. d. 16 Dec. 1853, kl. 10 f. m.
Maj:ts Nådiga skrifvelse till Rikets Ständer, med färslag till ändring af 7 och 17 §§ i 30 Kapitlet Rättegångs-balken; Gifven Stockholms Slott den 6 December 1853.
Till följd af Rikets Ständers, vid nästförflutna Riksdag, fattade, af Kongl.
Majit gillade, beslut om löneförhöjning för Hofrätternas ledamöter, skola de så kallade revisionsskilliogar, hvilka, enligt lydelsen i 7 och 17 §§ i 30 Kapitlet Rättegångs-balken, få af Hofrätt behållas, väl, likasom förut, emellan dessa domstolars ledamöter fördelas, men icke på Kongl. Maj:ls Nåd.
15 annat sätt dem tillgodokomma, än i afräkning å deras, af Rikets Ständer till beloppet bestämda, i öfrigt från Statsverket utgående löner.
Det skulle lända så väl till reda som enkelhet i de allmänna räkenskaperna, utan all skada för Hofrätternas ledamöter, derest detta på grund af lagens stadgande i ofvannämnde §§ bibehållna sätt för användande af revisions-skillingarne blefve ändradt, så att desamma, hvilka numera i sjelfva verket utgöra en inkomst för staten, komrne att, i likhet med de kronan i öfrigt förbehållna, omedelbarligen till Statsverket utgå emot förbindelse att oafkortadt utbetala de Hofrätlsledamöterne tillförsäkrade löner.
I enlighet härmed vill Kongl. Majit, för undanrödjande af de hinder, 7 och 17 §§ i 50 Kapitlet Rättegångs-balken häremot för närvarande lägga, föreslå Rikets Ständer, att samma lagrum måtte erhålla följande förändrade lydelse: § 7- Alt hvad i thessa fall är stadgadt varde i Hofrätten fullgjordt, inom then tid, att parterne skola ställa sig hos Konungen in.
Brister någon theri; må saken ej till Konungen komma: utan stånde vid Hofrättens dom och falle the tuhundrade Daler, som i Hofrätten insatte äro, kronan till.
Ar alt rätteliga fullgjordt, sände Hofrätten inom then tid, som sagdt är, till Konungen in de skrifter, som ther inlagde äro.
Kan thet, som är i saken mundtliga taladt och svaradt af parterna i Hofrätten, med skälen till domslutet, ej vara tillika färdigt; thå skall thet utan dröjsmål försegladt insändas. § 17.
Ehvad parterna förlikas eller Konungen gillar Hofrättens dom, tillfälle kronan the tuhundrade Daler, som i Hofrätten nedsatte äro.
Ändrar Konungen Hofrättens dom, åge then, som them nedsatt, rätt att få them åter.
Majit förhlifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen.
Stockholms Slott den 6 December 1853.
OSCAR. G. A. Sparre.
Utdrag af protokollet öfver Juslilice-departementets ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Siats-Rådet å Stockholms Slott den 6 December 1853.
I närvaro af: Hans Kongl. Höghet Kronprinsen, Hans Excellens, Justitiae-Stats-Ministern, Herr Grefve Sparre, Hans Excellens, Stats-Ministern för Utrikes ärendena, Herr Friherre Stjerneld, Stats-Råden: Herr Friherre Palmstjerna, Fåhreeus, Wallensteen, Gripenstedt, Grefve Mörner, Ulner, Grefve Gyldenstolpe.
Justitiae-RSden:
Schmidt, Alexanderson. 16 Kongl. Maj:ls Nåd.
Skrifvelse, J\i 25.
Hans Excellens Herr Justitise-Stats-Ministern anmälde i underdånighet: l:o.
Att sedan Hans Excellens låtit upprätta förslag till nådig skrifvelse till Rikets Ständer om ändring af 7 och 17 §§ i 50 kap.
Rättegångs-balken, samt, vid underdånig anmälan af samma förslag i Statsrådet den 3 sistlidne November, Kongl. Maj:t, som funnit att proposition om förändrad lydelse af nämnde lagrum borde, i den ordning 87 § Regerings-formen föreskrifver, Rikets Ständer föreläggas, förordnat, att Högsta
Domstolens utlåtande öfver det uppgjorda förslaget skulle infordras; så hade, vid granskning af berörde förslag, hvars lydelse inhämtas af bilagan till detta protokoll, Högsta
Domstolen emot förslaget icke funnit något vara att erinra.
Och täcktes Kongl. Majit, enligt Stats-rådets underdåniga tillstyrkande, den föreslagna skrifvelsen i nåder gilla.
Särskildt protokoll öfver ett Justitice-ärendc, hållet uti Kongl. Maj:ls Högsta Domstol, Måndagen den 14 November 1853.
Justitiae-råden: Engelhart, Nordenstolpe, Grefve Snoilsky, Hoffstedt, Gyllenhammar, Iggeström, Qvensel. Éxpeditions-chefen
Thyselius anmälde i underdånighet, att, sedan Hans Excellens Herr Justitiae-Stats-Ministern låtit upprätta förslag till nådig skrifvelse till Rikets Ständer om ändring af 7 och 17 §§ i 30 Kapitlet Rättegångs-balken, så hade, vid underdånig anmälan af samma förslag i Stats-Rådet den 3 innevarande månad, Kongl.
Majit, som funnit, att proposition om förändrad lydelse af nämnde lagrum borde, i deb ordning, 87 § Regerings-formen föreskrifver, Rikets Ständer föreläggas, förordnat, att Högsta
Domstolens utlåtande öfver det uppgjorda förslaget skulle infordras; varande berörde förslag, som nu upplästes, af den lydelse bilagda handling upptager.
Domstolen fann emot ifrågavarande förslag icke något vara att erinra.
Domstolens ledamöter åtskiljdes vid vanlig tid.
Ex protocollo
S■ Adlerstråhle.
Maj:ti Nåd.
Proportion, M 26. 17 M 26.
Ank. lill E*p.-Ulsk. d. 16 Dec. 1883, kl. 10 f. m.
Maj:ts Nådiga proposition till Rikets Ständer, angående förhöjning af lån-procenten vid inhemsk ulls belåning i Ull-diskont-fonden; Gifven Stockholms slott den 16 November 1853.
Bland åtgärder, sorn ansetts kunna Indraga till uppkomsten af en ordnad ullhandel här i landet, har hos Kongl.
Maj:t blifvit föreslaget, alt den innehafvare af inhemsk ull medgifna lånrätt i Ull-diskont-fonden, hvilken, enligt Kongl.
Kungörelsen den 14 Augusti 1841, nu utgör blott 50 procent af ullens taxerade värde, måtte förhöjas till dess förra belopp eller 75 procent af samma värde.
Vid förehafvande af denna fråga har Kongl. Majit visserligen funnit, att nämnde lånrätt icke bör bestämmas till större procent af uppskattningsvärdet å ullen, än som, med beräkning dels af en prissänkning under låntiden, dels ock af upplupen förfallo-ränta, äfvensom afgifterna till ull-kontoret och auktions-kostnaden, kan i allmänhet anses betryggande inot förlust för Ull-diskont-lönden; men då det likväl icke synes vara att befara, att under den tid af hoest elfva månader, som lån i Ull-diskonten får innehafvas, priserna å ull kunna falla ända till hälften af det värde, som vid lånets beviljande var gällande, har Kongl. Majit ansett att, under behörigt iakttagande af hvad i afseende på värdering af ull, som för belåning i Ull-diskonten inlemnas till ull-kontor, är i Kongl. Kungörelsen den 19 December 1855 föreskrifvet, det nuvarande beloppet af lån-procenten kan, utan äfventyr lör fonden, i någon mån förhöjas.
I anledning häraf, och då den genom Kongl.
Kungörelsen den 14 Augusti 1841. skedda nedsättning af berörde lån-procent egt rum i följd af Rikets Ständers vid 1840—1841 års riksdag aQåtna underdåniga skrifvelse angående ökadt kreditiv för Ull-diskont-fonden och vilkoren för användandet deraf till ull-produktionens ytterligare befrämjande, hvadan Kongl.
Majit, ehuru detta kreditiv blifvit vid sednaste riksdag åter nedsatt, ansett förhöjning af meranämnde lån-procent icke böra beviljas utan Rikets Ständers medverkan, har Kongl. Majit velat härmed föreslå Rikets Ständer, att lånprocenten i Ull-diskont-fonden må för inhemsk ull varda bestämd till högst sextiosex och tvåtredjedels procent af det värde, hvartill ullen blifvit i föreskrifven ordning uppskattad.
Datum ut supra. OSCAR. J. F. Fåhreeus.
Prot. 1853 & 1854. 1 Sami.
I Afd. 9 Haft. 3 f 8 Kongl. Maj:ts Nåd.
Proposition, Jt? 27.
Utdrag af protokollet öfver Civil-ärenden, hållet inför Hans Maj: t konungen i Stats-Rådet å Stockholms Slott den 16 November 1853.
Hans Excellens, Justitiae-Statsministern, Herr Grefve Sparre, Hans Excellens, Statsministern för Utrikes ärendena, Herr Friherre Stjerneld, Stats-råden: Herr Friherre Palmstjerna, Fåhreeus, Wallensteen, Gripenstedt, Grefve Mörner, Ulner, Reuterdahl och Grefve Gyldenstolpe.
Departements-chefen, Stats-rådet Fähraeus, uppläste slutligen till justering frenne särskilda, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts förut fattade nådiga beslut uppsatta förslag till Kongl. Maj-.ts nådiga propositioner till Rikets Ständer i följande ämnen, nemligen: 4:o angående förhöjning af lån-procenten vid inhemsk ulls belåning i Ull-diskonten; Och täcktes Kongl. Maj:t, jemlikt Stats-rådets underdåniga tillstyrkande, berörde förslag i nåder gilla, samt befallte att, i enlighet dermed, nådiga propositioner, sådane de finnas detta protokoll bilagde, skulle till Rikets Ständer afgå.
Ank. till Eip.-Utsk. d. 16 Dec. 1883, kl. 10 f. m.
Nådiga proposition till Rikets Ständer angående beviljandet af ett lån för verkställande af tomt-regleringen i den afbrända gamla stadsdelen af Lidköping, mot ansvarighet af tomt-egarne i nämnde stadsdel; Gifven Stockholms Slott den 16 November 1853.
I anledning af Kongl. Maj:ts under den 20
December 1830 till Rikets Ständer aflåtna nådiga proposition om beviljandet åt staden Lidköping af ett låne-understöd å 13,533 R:dr 16 sk., såsom bidrag till bestridande af kostnaderna för tomt-regleringen efter den i staden år 1849 timade eldsvåda, hvarvid den så kallade gamla staden derstädes till större Kongl. MajUs Nåd.
Proposition, M 27. 1!) delen nedbrunnit, tillkännagåtvo Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse den 6 Augusti 1851, det Rikets Ständer funnit skäligt att för sagda ändamål bevilja staden Lidköping ett lån af ofvanberörde belopp, tinder vilkor att stadens
Drätsel-kommission, efter dertill i vederbörlig ordning erhållet uppdrag, i stadens namn och å dess vägnar, afgåfve en till Riksgälds-kontorel, eller ordres, ställd skuldförbindelse å lånesumman, innefattande de för länets användande och återbetalning stadgade vilkor; att hvad af samma lån icke blefve uttaget löre slutet af år 1851 ej finge lillgodonjutas; att det lyflade låne-beloppet skulle, utan ränta och kapital-albetalning, få innehafvas till 1854 års slut, hvarefter, och intilldess lånet vore till fullo godtgjordt, sex procent af dess ursprungliga belopp borde till Riksgälds-kontoret årligen inbetalas, deraf ränta eller fyra för hundra å det oguldna kapitalet först skulle beräknas och afgå, och öfversköttet utgöra kapital-afbetalning; samt att ifrågavarande räntench kapital-afbetalning borde vid hvart års slut verkställas, dock att, derest inbetalningsbeloppet före den 16 Januari nästföljande är till Riksgälds-kontoret inkomme, samma betalning skulle anses vara inom behörig tid verkställd, hvadan, i sådant fall, den sedan nyssnämnde månads början å k a pita 1-a fbeta I nings-beloppet ytterligare upplupna ränta skulle eitergifvas.
Då emellertid innevånarne uti den så kallade nya staden bestridt allt deltagande i sådana kostnader, som den efter eldsvådan i gamla stadsdelen fastställda nya tomt-reglering påkallade, under förmenande, att tomt-egarne i sistnämnde stadsdel ensamt borde dem vidkännas, samt tvist derom blifvit vid domstol anhängig, hvilken ännu vore oafgjord, och innevånarne i nya staden i följd häraf förklarat sig icke vilja medgifva en sådan gemensam ansvarighet af stadens innevånare, som utgiorde vilkor för lånet, med mindre än att innevånarne i gamla stadsdelen alsade sig allt anspråk på de i nya staden boendes deltagande i lörstberörda kostnader, och ej heller ingå på ett framstäldt, af gamla stadens innevånare för deras del antaget förslag, att desse sednare skulle ensamme vidkännas all betalningsskyldighet i och för lånet, intilldess något deltagande deruti kunde blifva nya stadens innevånare i laga ordning ålagdt, hafva tomt-egarne i gamla stadsdelen, uti en genom Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande i Skaraborgs län till Kongl. Majit ingifven skrift, i underdånighet anhållit, att, då stadens innevånare sålunda icke kunnat förena sig, att, emot sådan gemensam ansvarighet, som varit föreskrifven, upptaga ifrågavarande lån, Kongl. Majit täcktes till Rikets Ständer göra lörnyad framställning derom, att tomt-egarne i Lidköpings gamla stad måtte, emot deras gemensamma ansvarighet, lå tillgodonjuta det beviljade understödet.
Vid öfverlemnande! af berörde underdåniga ansökning har Kongl. Majits Befallningshafvande, under förmälan hurusom, i följd af ofvan åberopade förhållanden, den beslutade nya tomt-regleringen, i saknad af tillgångar att bestrida dermed förenade kostnader, uppgående öfver 30,000
Ridr, till största delen ännu icke kunnat tilivägabringas, och det således vore oundgängligen af nöden att, om tomt-regleringen skulle kunna utföras, det afsedda låne-understödet blefve derför disponibelt, af sådan anledning, och enär en gemensam ansvarighet af samtlige tomt-egare i Lidköpings gamla stadsdel erbjöde fullkomlig säkerhet för medlens återbetalande, i underdånighet förordat samma ansökning.
Med afseende å hvad sålunda förekommit vill Kongl. Majit härmed i nåder föreslå Rikets Ständer, att det vid sednaste riksdag beviljade, men af ofvan uppgifne anledning icke begagnade lån för tomt-reglering i staden Lidköping må ånyo anvisas, att, mot gemensam ansvarighet af tomt-egarne i gamla stadsdelen, och i öfrigt under hufvudsakligen enahanda vilkor, som vid förra riksdagen bestämdes, till sistbemälde tomt-egare utbetalas.
OSCAR. J. F. Fåhreeus. 20 Kongl. Majtts Nåd.
Proposition, JM 87.
Utdrag af protokollet öfver Civil-ärenden, hållet inför Hans MaJ:t Konungen i Stats-Rådet å Stockholms Slott den 16 November 1853.
Hans Excellens, Justitise-Statsministern, Herr Grefve Sparre, Hans Excellens, Statsministern för Utrikes ärendena, Herr Friherre Stjerneld, Stats-råden: Herr Friherre Palmstjerna, Fåhreeus, Wallensteen, Gripenstedt, Grefve Mörner, Ulner, Reuterdahl och Grefve Gyldenstolpe.
Departements-chefen, Stats-rådet Fåhraeus, uppläste slutligen till justering trenne särskilda, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts förut fattade nådiga beslut uppsatta förslag till Kongl. Maj:ts nådiga propositioner till Rikets Ständer i följande ämnen, nemligen: 2:o angående beviljande af ett lån för verkställande af tomt-regleringen i den afbrända gamla stadsdelen af Lidköping, mot ansvarighet af tomt-egarne i nämnde stadsdel; Och täcktes Kongl. Majit, jemlikt Stats-rådets underdåniga tillstyrkande, berörde förslag i nåder gilla, samt befallte att, i enlighet dermed, nådiga propositioner, sådane de finnas detta protokoll bilagde, skulle till Rikets Ständer afgå.
Proposition, M 28. 21 M 28.
A,nk. till Exp.-Utsk. d. 16 Dec. 18S5, kl. 3 e. m. Kongl.
Maj:ts Nådiga proposition till Rikets Ständer, angående anvisande af medel till godtgörande af från Stats-kontoret, utaf andér händer hafde medel, utgifne förskott, dels till understöd utan återbetalningsskyldighet, och dels till lån åt de genom eldsvåda hemsökte innevånarne i staden Gustavia å S:t Barthelemy; Gifven Stockholms Slott den 9 December 1853.