Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Majds.
Nådiga Propositionj, rörande j örmons rätt för Upsala Academie hos dess Uppbördsman i afseende å medel, som af dem för Academiens räkning blif vit uppburna eller förvaltade, m. m. S. A. K. Sedan Consistorium Academicum i Upsala lms E. K. M., genom Academiens Canceller, under t i i I k ä n u'a gifva n d e, att, vid tid efter annan hos Academiens Uppbördsman och Redogörare yppade balancer och deraf följande Concurser, någon förmånsrätt, i afseende på deras uppbörds» skuider icke blifvit Academien tillerkänd, på den grund, att någon sådan rätt icke vore genom gällande
Lag uttryckligen bestämd, i underdånighet anhållit, att en Författning måtte V utfärdas, hvarigenom stadgades, att Academien, hos dess Uppbördsman och Redogörare för Academiens uti deras händer komne medel, bör åtnjuta lika företrädesrätt, som blifvit Kronan m. fl. uti 17 Cap. 8 §.
HandelsBalken tillagd; Så och enär till E. K.
Maj:ts kunskap kommit, 446 Exp. Utah.
JN:o 184.
I att, under nu påstående Riksmöte, fråga hos R.
St. vore väckt och till deras LagUtskotts behandling öfv.erlemnad, angående stadgande i allmänhet af alla de serskilda förmonsrätter, som i Concurser höra cga rum, i afseende på fordringar af olika beskaffenhet, har E. K. M., af denna anledning, efter att hafva hört Dess StatsRåd och Högsta Domstol, genom Nådig Proposition af den 27 sisth Mars, föreslagit R.
Sl. att, vid uppgörandet af Lagförslag, angående förmonsrätter i allmänhet, jemväl taga omförmälde af Consistorium Academicum i Upsala väckta fråga i betraktande, så att Academien måtte blifva tillerkänd den förmonsrätt till betalning utur dess Uppbördsmäns tillgångar, som, på de flere af Consistorium anförde skäl, syntes böra Academien tillkomma.
Med anledning af högstberörde Nådiga Proposition, har hos R.
St. jemväl blifvit framställd den önskan, att de stadganden, R.
St. i detta hänseende kunde finna lämpligt att i underdånighet tillstyrka, äfven måtte blifva gällande för Lunds Academie, helst, vid nu uppgifna förhållande, den enhet i likartade inrättningars organisation och styrelse-former, som äfven i andra fall vid bägge Aeademierne blifvit yrkad och tillvägabragt, icke borde saknas.
I sammanhang med dessa frågor, hafva R.
St. äfven till pröfning förehaft én hos dem väckt Motion, att, enär Kongl. Brefvet den 1 Junii 1791, bland annat, stadgar, alt CönsistoriiNotarier må antagas på Conslitutorial, med förbindelse, att för uppbörden, såsom Uppbörds - Exp. Utsk.
Skrif v. N:o 184.
447 män ansvara, hvarvid det likväl Consistorierne ålåge att, efter deras embetspligt, derå hafva den nogaste tillsyn, att redovisning för medlen alla år sker på rätt tid, DomCapitlen, i följd deraf, så vidt de i sin tillsyn icke brustit, vid yppad Cassa-balance, alltid måtte förmonsrält, framför enskilda fordringsegare åtnjuta; hvarvid hos R.
St. förekommit, att Consistorii-Notaries upphörd utgöres af medel, hvilka tillhöra allmänna Verk och Inrättningar, såsom Collect-, Stamboks- och Lazarettsmedel, afgifter vid ecclesiastirpia befordringar, nemligen:
Krigsmanshus afgift, Cancelli-gebuhr och dylikt; dc till serskilda publika Cassör ingående inkomster af lediga Pastorat, Vederlag och Prost-tunnor, samt i allmänhet räntor å alla under Consistorii vård ställda Fonder för fromma stiftelser, hvilkas rätt Consistorii-Notarien åligger att, genom inteckningars tagande och förnyande m. m., förvara och bevaka; att dessa medel, med lika skäl, som Kronans samt Kyrko- och Fattig-Cassors, böra tryggas emot förskingring; att Consistorii Ledamöter, äfven med iakttagande af den dem åliggande tillsyn, icke kunna förekomma, att, emellan de årliga revisionerna, uppbörds-medel af Consistorii-Notarien obehörigt användas, eller genom hans vårdslöshet, eller försummelse, förfaras, eller förloras; och att, då Consistorii-Notaries person redan är, i afseende på den honom anförtrodda uppbörd, ställd i lika belägen» hel med Krono-Uppbördsmans samt Kyrko - och Fattigföreståndares, Lagens fordran på enhet och likstämmighet bjuder, att äfven dess egen - / 448 JExp.
Utsi:.
Skrif v. N:o 184» dom, i fråga om ersättning för uppbördsmedel, anses oell behandlas efter enahanda grund.
I följd af nu yttrade åsigter, och då Academierna i Upsala och Lund äro väsendtligen i enahanda belägenhet och förhållande, i hänseende till sina Uppbördsman och Redogörare, * som DomCapitlen till Consistorii-Nötarierne, hafva alltså R.
St. trott sig böra hos E. K. M. i underdånighet föreslå, att genom serskildt Författning måtte varda stadgadt, som föijer: ”För medel, sorn Consistorii-Notarie, i eller för sin tjenst, till förvarande, förvaltning, eller redovisning, emottagit, ege vederbörande DomCapitel, i denna Tjenstemans egendom, enahanda förmonsrätt, som den, hvilken, efter Lag, tillkommer Uppbördsmans skuld till Kronan samt Kyrkors och Fattiginrättningars fordrin- < gar hos deras Föreståndare, så framt ej DomCapitlet brustit i den tillsyn, eller efterlåtit det lagliga förfarande, som Kongl. Brefvet den i Junii 1791 DomCapitlet ålägger.
En lika förmonsrätt tillkommer ock Academierne i Upsala och Lund hos deras Uppbördsman och Redogörare, för medel, sorn desse, i och för sina tjenster, om händer fått.” Rikets Ständer framhärda etc.
Siri fr. N:o -185. 449 N:o i85.
Uppl. o. goclk. lios Ridd. oell Adeln d. 16 Oct. 1829.
Preste-Ståndet d. 16 — — Borgare-Ståndet d. 19 — — Bonde-Ståndet d. 19 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående föreslaget stadgande, i afseende pä Auctioners förrättande ä Landet på dagar näst före Sön- eller Helgedag. S. A. K.
Viel öfvervägande af en hos R.
St. väckt fråga derom, att vederbörande mätte förbjudas hålla Auctioner på Måndagar och Lördagar, eller andra dagar, som omedelbarligen föregå eller efterfölja en Predikodag, hafva R.
St. väl ansett det icke vara med Sabbatens tillbörliga helgd oförenligt, om Auctioner förrättas näst efter en Sön- eller Helgedag, och tillika funnit uppmärksamhet höra lemnäs dels åt angelägenheten deraf, att dylika förrättningar, serdeles utmätningsauetioner, må varda talrikt besökte, dels ock åt de olägenheter och kostnader, som en vidt kringspridd Allmoge linge vidkännas, i fall den måste, för olika sammankomster, verkställa flera y serskilda resor, då ändamålen kunde, utan h varandras rubbning, på samma gång och med mindre tidspillan vinnas; men som, för religiositetens och sedlighetens vårdande, Auctioner, likasom flere andra Bihang t, R.
S:s Fröt. iO'de Sami. 57 450 Exp. Utsk.
N:o 185» för Samhällets oeconomiska behof angelägna större sammankomster, efter Rikets Ständers tanka, böra så regleras, att derigenom hvarken den Allmänna Gudstjensten varder hindrad eller andakten på Sabbatsdagarne störd; hafva R.
St. alltså ansett sig böra hos E. K. M. i underdånighet anhålla, det till vederbörandes efterrättelse måtte i Nåder * stadgas, att på dagar näst före en Sön- eller Helgedag några AucLioner å Landet ej må begynnas, men väl förut började fortsättas, dock ej senare än till kl. 6 e. m., med iakttagande för öfrigt af hvad Författningarne i detta hänseende föreskrifva; hvilket sålunda i underdånighet föreslagna stadgande, i händelse E. I\.
M. skulle till detsammas meddelande i Nåder samtycka, icke torde böra tillämpas och blifva gällande för de Sex Nordligaste Länen af Riket, nemligen Gefleborgs, St.
Kopparbergs, WesterNorrlands, Jemtlands, samt Wester- och Norrbottens, uti hvilka Län, i anseende lill serskilda förhållanden så väl af localer sorn af tid oell sätt för Auctioners förrättande, dessa, utan minsta rubbning af Sabbatens tillbörliga helgd, kunna efter förra vanligheten verkställas, och någon förändring derutinnan icke utan väsendtliga olägenheter i oecouomiskt afseende ega rum.
Rikets Ständer framhärda etc. f Exp. Ut sk.
Skrif o. N-o 18fi. 451 JV:o 186.
Uppl. o. godk. lios Ridd. och Adela d. 16 Oct. 1829- Preste-Ståndet d. 16 — — Borgare-Ståndet d. 19 — — Bonde-Ståndet d. 19 — — Rikets Stänclers underdåniga Skrif velse _, an-, gående rättighet för Kronohemmans- och Nybygges-Aboer i de Norra Provincerne, att till Tjärubränning använda stubbar och rötter, m. rn. S. A. K.
Med anledning af inom RiksSlånden väckta Motioner och gjorda framställningar vid innevarande Riksmöte, samt lill undanrödjande af de hinder, hvilka för ett friare begagnande af Tjämbränning, såsom en för Rikets Norra Provincer angelägen binäring, genom de, i afseende derå, nu gällande Stadganden, ligga i vägen, hafva R.
St. anÅelt sig böra hos E. K.
M. härmed i underdånighet hemställa, det Kronohemmans- och Nybygges-Åboer i de Norra Länen må erhålla rättighet att, utan föregången ansökning och anställande syn, samt utan all slags afgift, få till Tjärubränning använda de å nämnde hemmans och nybyggens områden befintliga stubbar, rötter och vindfällen, der dessa områden äro genom afvittring bestämda och afrösade; men att, der någon afvittring ännu icke för sig gått och intilldess sådan blifvit verkställd, 452 Exp. Utsh.
N-.o 186,187. enahanda rättighet må Kronohemmans- och Nybygges-Åboer tillkomma å de lill deras lägenheter angränsande , ännu ofördelade marker, till så stor vidd, som, beräknad efter hvarje lägenhets, vid skattläggning stadgade, eller, i brist deraf, vid lägenhetens första utsyning och beviljande provisionelt föreslagna och antagna hemmantal eller storlek, är för orten, enligt AfvittringsStadgan, tillåten, och hvilken vidd E, K. Maj:ls Befallningshafvande eger, i afseende på nu ifrågavarande rättighet, att, utan all kostnad å Ivronohemmans- eller Nybygges-Åboers sida, för hvarje lägenhet, efter denna grund, provisionelt stadga, intilldess afvittring å lägenheten för sig gått; och må enahanda förmoner och rättigheter, som här blifvit för Kronohemmans- och Nybygges-Åboer uti de Norra Länen i underdånighet föreslagne, äfven tillkomma Skattehemmansegare derstädes, hvilkas Skogsområden icke äro afvittrade.
JY:o i8y.
Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adeln d. 16 Oct. 1829- Preste-Ståndet d. 16 •— — Borgare-Ståndet d. 19 — — Bonde-Ståndet d. 19 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse , ined förslag till förändrad lydelse af ett stad - jExp. Utsk.
Forsing till arid.
Skrif velse N:o 187.
453 gande i i8i.f års Kongl. JernvräkeriFör ordning.
S. A. K. 1 }3land föremål för Rikets Ständers uppmärksamhet vid innevarande Riksmöte liar äfven förekommit, hurusom Tackjernets ofta försummade stämpling är ett af de väsendtligaste hinder för erhållande af tjenligt och likartadt ämnesjern, hvarförutan högst få verktyg, macliinerier eller större byggnader kunna ändamålsenligt åstadkommas; oell då tydligen sig framställer, huru vigtigt det måste vara för jernmanufacturens framsteg till en större fullkomlighet, att ämnesjern af ändamålsenliga egenskaper i och för de serskilda manufacturtillverkningarne må kunna erhållas, samt, i Rikets Ständers tanka, knappast något verksammare medel, näst kunnighet och egen omtanka hos Tillverkaren, torde finnas för förbättringar uti. den ifrågavarande af Landets dyrbaraste näringar, än ett noggrannt iakttagande af tillverkningens stämpling; hafva R.
St. ansett sig böra hos E. K. M. i underdånighet framställa behofvct af en sålunda förändrad lydelse af i mom. 4 §• i r8i4 års Kongl.
JeruvräkeriFörordning, nemligen: ”Allt Tackjern skall vara märkt med för ”hvarje Masugn tillåten stämpel, och det vid ”Rergsmanshyttor tillverkade dessutom med hvar”je Hyttegares serskilda bistämpel.
Träffas uti ”någon Tackjernspost stycken, som antingen ä”ro ostämplade, eller så otydligt och ofullkom - 454 Exp. Utsi.
Skrif t’.
N:o 187, 188 • ”ligt stämplade, att ej väl skönjas kan, hvarest ”och af hvem de tillverkade blifvit, och såda”na stycken ej utgöra mer än Sex Procent af ”liela postens vigt, vare utan åtal; men för hvad ”deröfver stiger, plikte sista innehafvaren eller ”säljaren en tredjedel af värdet, uträknadt ef”ter Kronans sist fastställda pris å Tackjern i ”den Ort, derifrån jernet afyttradt blifvit; och ”ege han att, på sätt io §. stadgar, söka full "ersättning och skadestånd af sin Fångesman.” Rikets Ständer framhärda etc.
Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adeln d. 16 Oct. 1829.
Preste-S landet d. 16 — — Borgare-Ståndet d. 19 — — Bonde-Ståndet d. 19 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelsej om åtgärders ■vidtagande till befordrande af den inhemska hästculturen , samt till lättnad nid RemoTiteringsskjldighetens fullgörande.
S. A. K. IJ ppå derom hos Rikets Ständer gjord framställning, få R.
St., till uppmuntran i allmänhet för den enskilde Medborgarens omtanka till förbättrande af Hästafveln i Riket, äfvensom serskildt lill lindring för de Rustande, härige - Exp. Utsi.
N:o 1 88, 189- 455 nom i underdånighet anhålla om E. K. Maj:ts Nådiga bifall och förordnande: att företrädesvis till en början, och derefter uteslutande, när sådant pröfvas nyttigt och möjligt, Remonter af Landets egen Hästafvel må vid Cavalleriet antagas, och alt hemma i Landet fallna, väl qvalificerade
Föl, vid fyra års ålder, ehuru de ej äro målfylliga, om de kunna påräknas blifva det, må i lediga Nummer få insättas; samt att, till undanrödjande af svårigheterne att erhålla tjenliga Racehästar för afvelns förbättrande, sådana hästar, som från Norra Tyska Orterne kunna af enskilda personer införskrifvas, må, till bestämdt antal för hvarje transport, få uppå Ångpaquelen från Greifswald till Ystad öfverföras.
N:o 18g.
Uppl. o. godk. hos Ridd. och Ädeln d. 16 Oct. 1829* Preste-Ståndet d. 16 — — Borgare-Ståndet d. 19 — — Bonde-Ståndet d. 19 — — Rikets Ständers underdåniga Skrif velse, med anhållan om en Lagförklaring, i afseende på sådana Bankens Lån, för hvilka Gäldenär erne icke af emna skuldförbindelse. S. A. K. I)å stundom inträffar, alt innehafvare af en 456 Exp. Utsk.
Skrif v. N:o 189.
Bankens Pantsedel å derstädes belänt Guld eller Silfver så bestämdt uppgifver både lånet och panten, att bevakning, i följd deraf, kan ega rum, och då Banken, oaktadt dess Gäldenär icke afgifvit någon Skuldförbindelse, likafullt är att betrakta såsom Långifvare, samt det icke lärer kunna såsom säkert och ovillkorligt antagas, att, vid skeende tillämpning af Allmänna Lagens föreskrift om fordringars bevakning, Banken , i sakernas närvarande skick , skulle förklaras fritagen från åliggandet att så beskaffade fordringar bevaka; hafva R.
St. funnit ett bestämdt stadgande härom vara för Bankens trygghet af behofvet påkalladt.
Då nu Bankens Pantsedlar i och för sig sjelfva icke äro att anse annorlunda än såsom löpande depositions-bevis; då bevakningen är i de flesta fall för Banken omöjlig, alldenstund Låntagaren eller Pantegaren icke är känd, samt då bevakningskostnaderne oftast komma att stå i ett högst olämpligt förhållande till hela pantens värde, och någon gång till och med kunde öfverstiga detsamma; så hafva R.
St. för deras del beslulit, och få härmedelst till E. K. Majrts Nådiga fastställelse öfverlemna : att Lagens föreskrifter om fordringars bevakande i Concurs och efter årsstä[ilning icke må lämpas till sådana, från Banken mot pant utgifne, af serskild beskaffenhet varande Lån, för hvilka Gäldenär icke afiemnar någon förbindelse, utan deremot sjelf af Banken erhåller ett bevis eller så kallad Pantsedel.
JV:o Exp. UtsL Förslag till uncl.
Skrif v. N:o i 90.
457 lY:o iQo. Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adeln d. 16 Oct. 1829* Preste-Ståndet d. 16 — — Borgare-Ståndet d. 19 — — Bonde-Ståndet d. 19 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående förändring uti hittills gällande Författningar om föryttrande af Bankens fastighetspanter genom Banco-auction. S. A. K. Sorn R. ,St., vid förehafd granskning af hittills gällande Författningar om föryttrande af Bankens panter genom Banco-auction, funnit det vara mest lämpligt och syftesenligt, att Bankens fordringar mot fast pant indrifvas i vanlig utsökningsväg, Öfverensstämmande med de Allmänna Författningarne i dessa hänseenden; så hafva R.
St., som alltså ansett serskilda Banco-auctioner böra upphöra, funnit godt, att, med upphäfvande af de serskilda Författningarne, angående sådana Auctioner å fast egendom, för deras del besluta, det Banco-Styrelsen, enär stadgad inbetalning å intecknad fordran, efter föregången anmaning, uteblifver, eger hos E. K.
M:ts vederbörande Befallningshafvande söka handräckning till den intecknade fastighetens utmätning och försäljning, på sätt Lag och Författningar i allmänhet föreskrifva; dock att, i händelse den utmätta fastigheten icke uppgår till Bankens hela Bihang t. R. S:s Brot. 10:de Sami. 58 458 Exp. Utsi'.
Sk fordran vid första eller andra Auctionen, BancoStyrelsen då må kunna bestämma, hvar ytterligare skeende Auction skall förrättas, antingen å LandsCancelliet eller å Tingsstället i det Härad eller Tingslag, hvarest egendomen är belägen; förblifvande det E. K. Maj:ts Befallningshafvandes pligt, då handräckning till fastighets-utmätning af Banken äskas, att den skyndsamt meddela ; att tillse, det Bankens säkerhet varder i allo iakttagen, och att, i enlighet med Kongl. Kungörelsen den 22 December 1818, vid dylika executiva försäljningar vid ansvar likaledes tillse, ej allenast att egendomen icke bortgår under Bankens fordran, om hvars belopp till Auctionsdagen tidig uppgift dessförinnan bör, på anfordran, från Banken meddelas, utan ock att Salubref icke utfärdas förrf än med bevis från Banken styrkes, att nämnde fordran blifvit till fullo liquiderad, eller angående Lånets omsättning på Köparens namn med Banken öfverenskommits; äfvensom E. K. Maj:ls Befallningshafvande böra, i de fall, då en å Bankens fastighetspant utlyst executi v
Auction på en eller annan grund varder af deni inställd, med näst derefter afgående Post till Banken insända Utdrag af det vid tillfället å LandsCancelliet deröfver förda Protocoll. Hvilket R.
St. härigenom få, lill vinnande, af E. K. Maj:ts Nådiga stadfästelse, i underdånighet anmäla.
Siril v- A7:o 191. 459 JM:o 191.
Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adeln d. 16 Oct. 1829- Preste-Ständet d. 16 — — Borgare-Ståndet d. 19 — — Bonde-Ståndet d. 19 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående vidtagen jemkning uti gällande Stadgar för Rikets Discontverk, i anseende till den för Ön Gottland tidtals hämmade Postgång. S. A. K.
I anledning af gjord framställning om nödvändigheten af någon jemkning uti gällande Stadgar för Rikets Ständers BancoDiscontverk, i anseende till den emellan Ön Gottland och fasta landet, dels under vintertiden genom hamnarnes isläggning, ooh dels i andra årstider genom storm och motvind, stundom hämmade communication, hafva R.
St., som ansett BancoDiscontverkets på Gottland befintliga Gäldenärers rätt vid dylikt förhållande lämpligast iakttagas på den väg, som för bevarandet af fatalier för Rättsökande derstädes är beredd uti w Kongl. Brefvet till E. K. Maj:ts och Rikets Svea HofRält af den 8 December 1749» nemligen genom presentatum å LandsCancelliet i Wisby, fördenskull funnit godt förordna samt bland reglementariska föreskrifter för BancoStyreisen intaga: 460 Exp. Utsh, Förslag till und.
Sbrifp.
N:o 191, att de BancoDisoont verkets Gäldenärer på Gottland, som genom hämmad Postgång äro satte ur tillfälle att besörja sina Iåns omsättande, må, der ej andra omständigheter sådant hindra , varda vid omsättningsrätten bibehållne, så vida de minst 3:na veckor före respitmånader- , nes slut inlemna till LandsCancelliet i Wisby de bref till deras Ombud i Stockholm, som innehålla Lånehandlingarne, jemte afbetalningsumman samt förskotts- och öfverränta; hvarvid på enahanda sätt, som angående Rättegångsfatalier är föreskrilVet, nödiga Postpenningar skola, på förhand, till LandsCancelliet erläggas; samt att sådana Bref varda genom LandshöfdingeEmbetets försorg med först afgående Post, sedan communicationen åter blifvit öppnad, till sina adresser öfversända, med anteckning å hvarje bref af datum, då det till LandsCancelliet inlemnades; hvarjemte, vid samma tillfälle, en specificerad förteckning öfver dessa afgående bref alltid skall upprättas och till BancoDiscontverkets Direction, för vederbörlig controll, insändas.
Detta sålunda vidtagna beslut få R.
St. i underdånighet anmäla, ihed anhållan, det måt, te vederbörande, på sätt E. K. M. i Nåder finnér lämpligt, till behörig kännedom och efterrättelse härom förständisras, a 4 Rikets Ständer framhärda etc.
N:o 192. 461 N:o tga.
Preste-Ståndet d. 16 — — Borgare-Ståndet d. 19 — — Bonde-Ståndet d. 19 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse , angående ändring af slutet utaf Kongl. Förklaringen, den 14 Maji i8o5, rörande lagfart ä fast egendom, S. Å. K.
Med anledning af väckt fråga, har hos R.
St. i öfvervägande kommit, att, som -föreskriften i Kongl.
Förklaringen af den i4 Maji i8o5, att, när lagfart sökes, de handlingar, som styrka förre egarens åtkomst, ovilkorligen skola uppvisas , möjligen skulle kunna tydas till inskränk-' ning af den rätt, hvar och en hör ega, att, då åtkomst-handlingar förkommit och ej kunna åter anskaffas, genom af Lagen i allmänhet godkänd bevisning, ådagalägga sin egande-rätf, så borde rättighet till sådan bevisning uttryckligen stadgas.
För detta ändamål, och på det all anledning måtte saknas, att ulan nödfall begagna ifrågavarande utväg, få R.
St. alltså hos E. K. M. i underdånighet föreslå, att slutet af högstberörde Nådiga Författning matte ändras till följande -lydelse: ”alt, enär lagfart sökes, de handlingar, sein 462 Exjj. TJtsh.
Skrif v. N:o 192, 193. styrka förre egarens åtkomst, böra uppvisas, samt innehållet deraf i Lagfarts-Protocollet antecknas.
Kunna icke sådana handlingar företes, då må förre egarens åtkomst, genom annan laglig bevisning, styrkas.” Rikets Ständer framhärda etc. N:o ig3. .
Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adeln d. 16 Oct. 1829- Preste-Ståndet d. 16 — — Borgare-Ståndet d. 19 — — Bonde-Ståndet d. 19 — — Rikets Ständers underdåniga Skrif velsemed förslag till förändrad redaction af 2/ Cap. Rättegdngs-Balken.
S. A. K. R.
St. hafva till pröfning förehaft en hos dem gjord framställning, att Allmänna Lagens stadgande uti 3 §. i 31 Cap.
RättegångsBalken, i afseende på qvittning af Parters rättegångskostnad, måtte, på anförde grunder, i enlighet med det af LagComitén utarbetade Lagförslag, varda ändradt; och som R.
St. anse rättvisan fordra, att den Part, som genom slutlig
Dom vinner sin sak, och hvars talan således mäste antagas hafva varit på Lag grundad, äfven erhåller ersättning för kostnad och skada, som rättegången Exp. Utsi.
Skrif v. N:o 193.
463 honom tillskyndat, antingen saken må hafva synts mörk och tvifvelaktig, eller ej, och ehvad serskilde Domares eller Instancers begrepp derom varit sammanstämmande eller skiljaktige, från hvilken regel något undantag, efter Rikets Ständers tanka, icke 1 annat fall hör ega rum, an då kärande
Part vinner sitt påstående, eller svarande från käromål befrias, på grund af edgång i egen sak, alltså och då R.
St. jemväl hysa den Öfvertygelse, att denna regels antagande och tillämpning skulle, i betydlig mon, bidraga till onödiga rättegångars förminskande, samt härtill kommer, att den rättsfråga, som är föremål för 21 Cap. RättegångsBalken, utgör ett serskildt, af andra rättsfrågor alldeles oberoende ämne, och nämnde Capitel således kan , utan inverkan på Lagens öfrige stadganden, helt och hållet förändras, samt det af LagComitcn utarbetade Lagförslag, i fråga om rättegångskostnad och skadestånd, ej allenast hvilar på den af R.
St. här ofvan godkända grundsatts, utan ock är i sina bestämmelser sådant, att det, efter Rikets Ständers omdöme, kan, med någon förändring, såsom Lag antagas och i gamla Lagen lämpligen införas, hafva R.
St. trott sig böra, i nära likhet med hvad, vid i8a3 års Riksdag, af dåvarande Ständer framställdes, hos E. K. M. i underdånighet föreslå, att 21 Cap. RättegångsBalken måtte erhålla följande lydelse:
Hvad den, sorn saken vinner, trängd varit att å rättegången kosta, skall den, som tappar, 464 Exp. Utsi-.
Skrify. 2V;o 193, gälda honom åter.
Ej må någon från elen kostnads-ersättning befrias, utomde fall, som i 2, 3 och 4 §§• sägs, 3 §.
Har någon vunnit, derigenom att edgång blifvit honom ålagd eller tillåten; då vare Yederparten ej skyldig att hans kostnad gälda.
Lag vare, der någon vunnit befrielse, förthy att ed honom ej anförtros kunnat, då han eljest pligtig varit att den aflägga, 3 §.