Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Skrifvelsej Tö o 253. 5(35 utfordras, erlägga lösen derför med en fjerdedel af Länets markegångs-pvis å drängedagsverke»!.
Rikets Ständer framhärdar &c. Stockholm den 1 Mars 1841.
Uppläst och återremitteradt hos Ridd. och Adeln den 27 Febr. i84ii Preste-Standet den 3 Mars — Borgare-Ståndet den 6 —- — Bonde-Ståndet den 6 — >— (Se Expedilions-Utskottets Memorial N:ris 37 och 39, samt här nedanföre upptagne förslag till underdånig skrifvelse N:o 269.)
N:o 254.’
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 1 Mars r84** Preste-Ståndet den 1 — — Borgare-Ståndet den 3 — — Bonde-Ståndet den 3 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse angående förändring i Consulad-afgifters beräkning, m. m.
N:o 99, äfvensom samma Utskotts i förening med Stats-Utsk., afgifna Uti. N:o 127.) S. A. K.
Vid det förhållande, att en del Consuler, i kraft af äldre förordnanden, fåll sig tillagde mer eller mindre hetydliga inkomster af Svenska ankomman - 566 Expeditions-Utskottels Förslag till lind.
IV.-o ?54- de faltyg och deras laddningar, men deremot andre Consulat bestridas utan annan inkomst af Svenska fartyg, än hvad lösen för til fäjiigtvis erforderliga documenter kunde inbringa, har E. K. M., genom Nådigt Bref af den 29 Juni 1833, behagal förklara, att Svenske oell Norrske Consulerne må äga alt af Svenska skepp uppbära en lika afgift, sorn af de Norrska erlägges, eller Jx:dels Species per läst, så vida fartyget å den ort, hvarest Consul eller Vice-Consul är anställd, antingen lossar eller intager last, hvilken beräkning dock ej komme att ulsräckas till de Consuler, som vid sin tillsättning fått sig en högre Consulad-afgift beviljad, och hvilka under sin tjenstetid borde dervid bibehållas.
De fördelar, som härigenom skolat för den Svenska sjöf ar ten beredas, hafva likväl, enligt hvad Rikets Ständer inhemtat, icke i någon betydligare nion kommit densamma till godo, dels emedan Svenska fartyg å de orter, der Consulad-afgift förut icke egt rum, kommit att få densamma erlägga i likhet med de Norrska, och derjemte fortfarande betungats med lösen och expedilions-afgifter, sorn af de Norrska icke erläggas, dels i följd deraf, att nyssberörde Nådiga Förordnande icke blifvit bragt i verkställighet å de orter, der de drygaste afgifterne utgått, hvadan ock inträffat, det Svenska fartyg ej kunna med fördel täfla om fragt på sådane orter med de Norrska.
Med föranledande häraf och då derförutan icke allenast handeln och sjöfarten synas böra tillgodonjuta antingen lindring eller fullkomlig befrielse från Consulad-afgifter å de orter, der Consuler redan äro med löner å Stat försedde, utan äfven den till Consulatet i Helsingör undantagsvis utgående afgift af 2 Kalr för däckadt oell 1 R:dr Banco för odäckadt fartyg, oaktadt detsamma derstädes hvarken lossar eiler intager last, icke eller bör belasta de Svenska fartygen, då de Norrska icke äro densamma underkastade, få Rikets Ständer hos E. K. M. i underdånighet anhålla. l:o att E. K. M. måtte i Nåder anbefalla Consulad-afgifternes uppbärande å alla orter i fullkomligaste likhet för Svenska och Norrska fartyg, så att för Svenska fartyg, sorn betala Consulad-afgift, ingen lösen eller expedilionsafgift för erforderliga documenter derjemte må få uppbäras, samt den hitintills i Helsingör utgående serskilda afgift af 2
R:dr för däckade och 1 R:dr Banco för odäckade fartyg komma att alldeles upphöra; 2:o att, der löner på Stat äro för Consulerne anvisade, Consulad-afgiflerne måtte komma att, i nion derefter, antingen nedsättas eller alldeles upphöra.
3:o att, med serskildt fästadt afseende å Svenska sjöfartens betungande å de orter, der Consulad-afgiflerne ännu beräknas efter äldre serskilda Författningar, E. K.
M. malte i Nåder anbefalla en skyndsammare, allmän verk - Expeditions-Utskollets Förslag till und.
N.-o 2S5- 567 ställighet af Kongl: Brefvet den 29 Juni 1833 och, om serskilde anslag för sådant ändamål skulle erfordras, derom till Rikets Ständer aflåta Nådig Proposition; samt 4:o att E. K.
M. täcktes i Nåder anbefalla, ej mindre nu gällande Consulad-Stadgas, än ock den för Consulerne meddelade Sportel- och ExpeditionsTaxas öfverseende och omarbetning, i de delar, der sådan här ofvan blifvit ifrågasatt eller i öfrigt kan finnas vara af behofvet påkallad.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 1 Murs 1841.
Preste-Ståndet den 1 — — Borgare-Ståndet (ien 3 — —•
Bonde-Ståndet den 3 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse} angående stämpling af spelkort samt afgiften derför. ^liev.
N:o 32 och Uti. N:o 37.) S. A. K.
Vid Öfvervägande af frågan 0111 den be vi! 1.1 i ugs-a fgift, som för spelkort erläggas bör, samt de fot ändrade controller, hvilka öfver denna afgifts ordentliga utgående kunna finnas nödige, hafva Rikets Ständer pröfvat skäligt derom besluta, på sätt som följer, nemligen: att
Bevillnings-afgiften för spelkort skall förhöjas ifrån 6 till 8 sk. för hvarje kortlek; alt coitvoluten böra vara försedde med 2:ne hulfcirkelrunda hål, hvardera så stort, att, da Bevillnings- och Hallstamplarne deröfver anbringas, halfva stämpeln flir synlig å det närmast- inuti liggande kortet; alt Riksgälds-Contoiret skall äga att om kort-convolutens försäljning i 568 Expeditions-Utskottcls Förslag till urul.
SkriJvelsej N.o nSS. hufvudstaden och, genom Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, i de orter, der kortfabriker äro eller blifva inrättade, förordna, under iagttagande af det pris, soni, enligt hvad här ofvan blifvit bestämdt, utgör den för stämpling af hvarje kortlek stadgade bevillnings-afgift; att, sedan korten blifvit i convoluten inlagde och desse igenlimmade, Bevilinings- och Hall-slämplingen bör utan någon serskild afgift verkställas i samma ordning, som nu äger rum; hvarvid dock iagttages, att dessa stämplar så anbringas, att hälften deraf blir synlig å convolutet och den andra, genom de å convoluten befintlige halfcirkelrunda hålen, å det närmast liggande kortet, hvilket för sådant ändamål bör, då fråga är örn vanliga spelkort, utgöras af Hjerter-äss, och, vid stämpling af andra sorter, vara det kortblad, sorn har den största blanka eller otryckta åtsida; samt att redan stämplade kort skola inom viss tid uti ofvanbeskrifne convolut inneslutas och ånyo siämplas, emot erläggande af endast skillnaden emellan förra stämplings-afgiften och den nu stadgade; men att, efter samma tids förlopp, äfven vid omstämpling af redan med stämpel försedda kort, hela stämpel-bevillningen bör, utan afdrag för förra kostnaden, vid erhållandet af kort-convoluten, erläggas, och inga andra kort begagnas eller lill salu hållas, än de, som äro på ofvanberörde sätt stämplade, vid ansvar, som för försäljning af ostämplade kort.
Den 28 Juni. 1431 innehafvaren eller till viss man och Ordres, emar för desamma kraf icke skedt eller lagsökning icke blifvit anställd inora Sex månader efter Sedelns förfallodag, i hvilket fall en del ansett, att fordringsägaren endast förlorat den rätt till strängare expcution, som är så béskaffade skuldsedlar till aggel, men andra åter stadgat, a(t desamma ej kunde medföra vidsträcktare verkan än förskrifningar stälda till viss man, som utan gäldenärens samtycke blifvit å annan person öfverlåtne; oell 2:0
Rörande förhållandet med gäldenärens ansvars skyldighet för de på förenämnde sätt stälda bref, enär någon viss betalningstid icke är deruti bestämd.
I anledning h varaf föreslås det genara utfärdande förklaring ina stadgaB huru i dessa händelser bör förfaras, och densamma jemväl innefatta förordnande om Executions-rätten, enär förskrifningar till innehafvaren eller till viss: man och Ordres innehålla förbindelse att betala, icke å viss i Sedlen utsatt dag, inen viss tid efter uppsägningen, och denna tid, sedan uppsägning skedt, inträffar inom tolf månader efter SkuldeBrefvets dag, hvilken fråga äfven skall varit ämne för skiljaktiga meningar.
Detta allt har Utskottet tagit i Öfvervägande: och som Lagen uti 4 Capitlet 4 § UtsökningsBalken stadgar, att om förskrifning är ställd att betalas till innehafvaren eller å någon viss man, med gifvet lof att låta dea komma i annars hand, >432 Den 28 Jurth hand, denj som densamma i händer häfver, äger att njuta full utmätning, samt Kongl. Förordningen den 19
Maj 1756 blott foreskrifver den strängare ansvarighet för gäldenär i afseende å så beskaffade skuldebref, att han, vid bristande godvillig betalning, är underkastad bysattnings tvång, uti hvilket allt någon annan ändring geham Kongl.
Förordningen den 28 Juni 1798 icke blifvit gjord
,än att dels är bestämdt det skuldsedlar af ornfömätte lydelse ej få stålhås på längre tid än Tolf Månader, och dels stadgadt att Kraf eller [Lagsökning bör ske inom Sex månader efter förfallodagen; alltså anser Utskottet häraf blifva en följd,"att om fordringsägaren underlåter att iakttaga berörde tid för krafvet eller Lagsökningen, i hvilket fall sistnämnde Förordning utstakar att fordringsägaren ej har arman rätt än för andra skuldebref, någon annan tydning deraf icke kan äga. trum, än att fordringsägaren ej mot gäldenäreu kan begagna det anspråk, hvartill 1 756 års Förordning lemnar rättighet, ech att fordringsägaren blott återsättes till den rätt ofvannämnde Lagrum, jemfördt nied 2 Capitlet 4 § Ulsoknings-Balken medgifver, men att icke destomindre skuldsedeln forhlifver för innehafvaren till dess helg belopp betalnings gild, Hvad åter beträffar de förskrifningar, ställde till innehafvaren eller till viss man och Ordres, sorn ej innehålla någon viss förfallotid, finner Utskottet, att enär 1798 års Förordning ovilkorligen föreskpifver, det i dylika sedlar bestämd bstal - Den a 8 Juni, 1433 betalningstid bör vara utsatt, som ej får vara Utöfver Tolf månader från Skuldebrefvets dag, äfvensom att betalning för desamma bör fordras eller Lagsökning anställas inom Sex månader ef* ter förfallodagen, den slutföljd deraf bör hämtas, att, vid bedörnmandet af den större eller mindre executiva påföljd en sådan skuldsedel utan viss betalnings-tid kan för gäldenären medföra, grunden skall blifva att tillse, huruvida den längsta medgifna betalningstiden och derefter följande utstakade tid för kraf eller lagsökning är vorden öfverskriden , innan talan emot gäldenären är anställd, men att äfven i d.etta fall fordringsägaren icke kan vara betaget att af gäldenären blifva för förskrifningen godtgjord, på det sätt, sorn med Lagens stadgande i Utsöknings-Balken är instämmande.
Vidkommande slutligen frågan om executiva behandlingssättet af Skuldebref till innehafvaren eller viss man och Ordres, som äro ställda att viss tid efter skeende uppsägning betalas, samt detina uppsägning skedt så tidigt, att förfallotiden inträffar innan Tolf månader från förskrifningens datum förflutit; så emedan vid denna händelse hvarken föreskiiften uti 1798 års Förordning egenteligen kan anses vara åsidosatt eller ändamålet med densamma är förfeladt, finner
Utskottet att enär ^fordringsägaren jemväl iakttager att kräfva betalningelleranställaLagsökning inom den dertill bestämdatid, efter den på omförmäldta sätt blefna förfallodag, hatt bor njuta enahanda rätt emot gäldenären, sorn. »434 Den a S Juni. som i fall förfallotiden varit uti forskrifnifigen utsatt inom Tolf månader ifrån den dag dä den samma är utgifven.
Såsom en följd af allt detta, och då det likväl icke undfallit
Utskottets uppmärksamhet att skiljaktiga omdömen i förrberörda ämnen kunna deraf uppstå, att 3 §. af oftabemälte 1793 års
Förordning icke derom meddelar nog tydligt stadgande, anser Utskottet sig' äga skäl tillstyrka, att en sådan förklaring öfver nämnde § må utfärdas, som fölordnar: att utöfver Sex månader från förfallotiden fördröjdt Kraf eller underlåten .Lagsökning för Skuldebref, skaldt till innehafvaren eller till viss man och Ordres, att inom Tolf månader infrias, icke må föranleda till annan förändring uti gäldenärens ansvars skyldighet, än att lian vid bristande godvillig betalning ej kan bysättas, och att anstånd till skuldens gälldande jemväl kan af Executorn eller
Domaren beviljas; att sålunda ställda förskrifningar, som ej innehålla viss betalningstid, böra vid fråga om deras executiva kraft behandlas efter den beräknings-gruncf förrherörde § utstakar, och att, om gäldenär för, bundit sig till betalning af sådan skuldsedel inom viss tid efter skeende uppsägning, och densamma verkställes så tidigt, att förfallotiden inträffar inom Tolf månader från den dag skuldebrefvet ar utgifvet, detsamma bör medföra enahanda verkan, som i händelse betalning varit innom bifogade tid utfäst.
Detta Den 2 3 Juni> Defta varder dork Riksens Höglofl.
Ständers vidare profning vördsamt underr.täldt.
Stockholm d. 25 Maj l b i 5, Pä Höglofl, Ridd. och Pä
Hög värdiga PrestAdelps ledamöters Ståndets Ledamöters vägoar H. F Strömfelt, vägnar Joh. Olof Wallin.
Pä Vällofl, BorgareStåndets Ledamöters vägnar D. G.
På Hedervärda Ronde» ■C Ståndets Ledamöters vägnar Petter Jernström, A, J. Wahhtjerna, Uppläst hos Höglofl.
Ridd. och Ad. d. 28 Juns. -- — Hogvörd.
Prest Ståndet d. 2 Juli. — Vällofl, Borgare-Ståndet d. 28 Juni. — — Heder v. Bonde-Ståndet d. 28 — Vördsamt Memorial! X-Iti nådig Proposition af den 19 nästlidne April till Riksens Höglofl.
Ständer, är at Kongl. Majst i Nåder ullkännagifvet, att sedan Kongl.
Majst, efter inhämtade yttranden af Dess Högsta Domstol - Dm 2 3 Juni. stol och Siats - Badet, tagit i öfvervägande det af den till Bagarnas öfverseende i Nåder fövordnade Coiriité i 'underdånighet afgifne Betänkande* hvaruti vissa bestämda grunder till förändring af de nu arjtagna Bestraffningssätt blifvit framställde, jemte uppgifvet Förslag till inrättande af Allmänna Arbets- och Corrections-hus; så liar Kongl, Maj.-t dervid i Nåder funnit, dels att de i nämnde Betänkande upptagne ämnen äro af den beskaffenhet, att de, åtskilde från det öfriga Jjagverket, kunna och böra särskildt granskas och afgöraji, dels ock, att hvad afBag-Comitéen häruti blifvit anfördt, till alla delar instämmer med hvad Kongl. Maj:t anser Bättsläran och öfriga en vis Bagstiftningsgrunder fordra, hvarföre ock Kongl. Maj:t, med antagande deraf, velat detsamma Riksens Ständer i Nåder föreslå.
Af samtliga Besnectiva Riks-Stånden är allt-' så omförpiälte Nådiga Proposition, med dervid fogade handlingar, remitterade till jBag-Utskottet, sorn i följd deraf till pröfning företagit de deruti framställda ämnen.
Dervid har Utskottet funnit, att Bag - Comltéen uti ofvan omförmälte Underdåniga Betänkande ansett beskaffenheten af de i vår nuvarande Brottsmåls-Bag antagna särskildta Straff vara sådan, att dessa stundom i sin egen art, i sättet för deras verkställighet och i sitt förhållande till de brott, sorn genom dem skola bestraffas, äro stridande emot de fordringar man är berättigad att göra sig af hvarje Strafflag, sä vida den skall upp - Den a 8 *437 uppfylla det dermed åsyftade ändamål* äfvensom att
Comitéen tillika ej mindre ådagalagt de olägenheter, som åtfölja de nu brukliga Bestraffningssätt af Penningeböter, Spö och Bis samt Fängelse vid vatten och bröd, än jemväl anfört de flera skäl och orsaker, som föranleda dertill, att dessa böra i en ny Brottmåls-Lag-stiftning dels sparsamt användas, dels inskränkas, dels ock i de flesta fall alldeles försvinna; Hvarjemte Utskottet inhämtat, att Comitéen föreslagit inrättandeaf Allmänha Arbets- och Correctionshus såsom de mest ändamåls-enliga Anstalter, för att tjena till användning för Brottmåls-Lagstiftningen, vid införande af förändrade och förbättrande Straffbestämmelser, isynnerhet å de brott, som störa ^Egendoms säkerheten, sorn innebära ett försökt våld å Lif eller Lern ech som kränka någons personliga frihet* Då Utskottet i anledning häraf 'öfverlag! till det beslut, som borde tjena till grund för det Betänkande Utskottet nu går att till Riksens Höglofl.
Ständer afgifva, har Utskottet dertill funnit en ostridig ledning af de skäl och omständigheter, hvilka af Lag-Comiteen äro framställda.
Hos Utskottet har således förekommit, att då erfarenheten länge påkallat behofvet af en hufvudsaklig förändring och förbättring af vår nu gällande så väl Civil- som Criminal-Lag , det blifyer af största vigt och angelägenhet, att nyssbemälte Comité, som med detta arbete nn är sysselsatt, må vid stiftandet af Brottmåls-Bagen lemnäs till* Den 28 Juni. tillfälle att kunna antaga saxta na Bestraffningar ä sorn instämma med närvarande tids hyfsning, och sorn, skillde frän förra tiders Barbari, aro afpassade efter en bättre bildning till upplysning, och till känsla Iros hvarje individ af dess eget värde. lin ibland de egenskaper, som caracterisera en god Lag, är ostridigt, att då den å ena sidan uppfyller ej mindre hvarje Medborgares i Staten billiga kraf, att genom Lagen njuta skydd till Person och Egendom, samt att vid kränk» liing deraf befordras till upprättelse af den förolämpade, än äfven den rättvisa fordran Staten, som genom en sådan kränkning blifvit förorättad, jemväl har, att Lagen skal! straffa Eredsförstöraren, den samma å den andra sidan bestämmer så beskaffade straff å de förbrytelser, hvarigenom förenämnde säkerhet störes, att de tjena både att förbättra Brottslingen samt bereda hans upprättelse, och att afskräcka andra frän utofvandet af brott.
Att, på sätt af Lag-Gomitéen är anfördt, de i vår nuvarande brottmåls-Lag oftast använde straff af Penninge-bötcr, Spö och Ilis samt Fängelse vid vatten och bröd, icke uppfylla dessa ändamål, utan snarare föranleda dertill att Brottslingen mera försämras än förbättras, och lemtia honom retelser till förnyade afsteg från -Samhällsordningen, anser Utskottet vara så tydligt och jemväl af Comitéen så fullkomligen utredt, att hvarken någon fråga derom bör uppstå eller något vidare ådagaläggande deraf kunna erfordras.
Häraf Den ?8 Juni 1439 Härafifinner Utskottet det Således blifva en följd, att vid den nya Brottmåls-jLagstiftningen. en betydlig inskränkning uti användandet af berörde Straffsätt bör äga runi; men da andra lamp.
Ilgard i stället böra antagas, liar ock vid valet af detri, som kunna betraktas såsom de mest tjen Jigä och närmast tillämpliga för alla gradationer af brott, Utskottet trott det Arbets, och Correc. tions Inrättningar äga étt i sådant afseende oemotsägligt företräde.
Till bevis derom tror Utskottet det vara tillräckligt anföra, att en Brottslings qvarhållande vid ett Arbets- och Correctionshus endast äf ett beröfvande af den frihet han ägt, men genom brortets utöfvande missbrukat och ined skäl förverkat: att då de flesta brott förtmledas af lättja samt hog för-: sysslolöshet och utBväfningar, intet sträff kari varå mera passande Kn det som betager Brottslingen tillfälle att fortsätta en sådan lefnad och tvingar honom att med arbete bidraga till sitt underhåll: att
Straf fet i sig sjelf icke medför någon vanära och betager förbrytaren all utsigt att återvända till en blifvande nyttig ’ medlem i Samhället: att lian tvärtom, afskilld från verlden, lemnäs tillfälle att utan förströelser känna den inre förebråelsen af sina begagna fel och finna följden deraf i sin förlorade frihet: att han derunder vänjes till ar* bete och ordentlighet: att verkställigheten af straffet blir för lika Brottslingar lika, utan afaSj ende på vilkor och stånd; och att, då fiihotou' är för hvarje menniska dyrbar, saknaden deraf jern; *44» Deri 28 Juni'. jemväl skall blifva ett ibland de m*st afskräc* kande Straff.
Det har dock härvid icke undfallit Utskottet, att nämnde
Inrättningar ohekligen fordra betydliga kostnader, för att sättas i sådant skick, att de i allo svara emot den nytta af dem bör väntas.
Dessa har dock Utskottet förmodat hvarken böra komma i beräkning, enär fråga nu är om stiftande af en JLag, som skall befordra icke blott närvä» rande utan förnämligast kommande Generationers väl och för secler grundlägga ordning och säkerhet i Staten, samt ej heller kunna blifva så stora, att de skola öfverstiga Statens tillgångar och föranleda till nuvarande Invånares kännbara betungande, heldst Utskottet tror, att berörde
Inrättningar småningom skola kunna beredas och fullbordas af dertill tillgängliga medel.
På dessa skäl är det således Som
Utskottet linner sig äga den mest grundade anledning att tillstyrka, det Riksens Höglofl.
Ständer må nu stadga och tillåta, att, vid den under händer varande utarbetning af förslag, till en ny oell förbättrad Brottmåls Lagstiftning, det ina blifva den Comité, somfått detta grannlaga och vigtiga värf sig anförtrodt, öppet leinnat att vid skeende Straffbestämmelser äfven deribland antaga dem af längre eller kortare tids förvarande och sysselsättning vid Arbets- och Correctionshus, samt särskilta gradationer i sältet huru Brottslingarne der bora behandlas.
Den 28 Juni, 1441 Huru dessa Arbets- och Correctionshus böra inrättas, huru manga sådana i Riket kunna komma att erfordras, samt hvarest de med största fördel böra anläggas, anser Utskottet utgöra ämnen, som nu icke kunna komma under pröfning.
Detta tror Utskottet icke kunna annorledes bestämmas, än dels i förening med Stiftningen af den Brottmåls-Lag, af hvilken de skola användas, dels efter det flera locala förhållanden, med många dervid förenade särskilta omständigheter blifvit utrönta; äfvensom eti på tillgängliga upplysningar grundad beräkning af antalet utaf de Förbrytare, sorn vanligtvis årligen af Domstolarna anses förvundne till så beskaffade brott, hvarå sådana antagna nya straff, som ile i fråga ställda, kunna af
Dagen stadgas, synes böra bidraga till det beslut som i berörde afseende varder fattadt; och får Utskottet allt så föreslå, att till Kongl. Majit i underdånighet m$ öfverlemnas att, sedan nödig kännedom i alla berörde ämnen blifvit inhämtade, i Kader vidtaga de anstalter hvarigenom Arbets- och Corrections.; Inrättningarne i den mån förberedas, att de, enär det nya Lag-Projectet är färdigt samt blifvit gran-' skadt och antaget, kunna, då Dagen sättes i verkställighet, vara färdiga att begagnas.
Det enda Utskottet anser sig dervid hafva att anmärka , är att nödigt lärer blifva det omförmälta Inrättningar väl icke göras för manga, som skall oundvikligen hindra, att hvar och en kan bringés till sådan fullkomlighet, som vederbör, men att d& 4:de B.
N:o 181, 182. 1-144 Den 28 Juni. de icke eller blifva så få, att Broitslingarnes forslande till Inrättningarna försvåras och de långt ifrån sina hemorter afskiljas; och tror Utskottet sig äga anledning förmoda, att det skulle medföra roycken nytta, om Arbets- och Corrections-husen funnos nära intill de ställen, der Rikets OfverRätter eller Hof-Rätter äro eller blifva stationerade, hvarigenom dessa Ofver Domstolar i egenskap af Ofver-Executorer hade tillfälle till öfverinseende å Inrättningarna, hvilka kräfva en noga och vaksam vård, samt local kännedom af dem, som derå skola äga uppsigt.
- Detta allt, jemte en Ledamots särskildta yttrande, varder dock Riksens Höglofliga Ständers vidare pröfning vördsamt underställ dt.
Stockholm den 14 Juni 1815.
Ridd. och På Högvördiga PrestAdelns Ledamöters Ståndets Ledamöters På Vällofliga Borgare- På Hedervärda Bonde - vägnar H. F. Strömfelt.
Olof Wallin. vagnar Ståndets Ledamöters vägnar Hl. G. Holm.
Ståndets Ledamöters vägnar Petter Jernström'. A. J. Wahlstjerna.
Bert 28 Juni, *448 Utdrag af Protocollet, hullet uti Riksens Högloft.
Ständers Lag-Utskott vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 14 Juni 181S.
D;i Utskottet till afgörande företog Kongl. Majas lii!
Ständer a flatna Nådiga Proposition öm förändring i nu antagna bestraffningssätt samt inrättande' af Allmänna Arbets- och Correctionshus, yttrade Herr Borgmästaren Häradshöfdingen Barthelsson: om nyttan och nödvändigheten deraf att arbetstvång och fängelse i Brottmals - Lagen anlages Sorn hufvudsakliga Straffmedel, instämmer jag till alla delar med Högloft.
Utskottets öfriga Ledamöter; varandes det afven min öfvertygelse, att de för ett sådant