Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Banko, för Mark, skillnaden blifva sagde 12 sk. eller 2 Mark emellan Riksdaler Riksgäld och Ranko, hvarjemte, då kändt vöre, att 10 Mark utgjorde 1 Daler Riksmynt och att hvarje
Mark vore lika med 4 sk. banko, evalvationen blefve ganska lätt. af Herr Rinman, som uttalat den öfvertygelse, att det hade varit önskvärdt att i den Kongl.
Propositionen de fel blifvit rättade, som 1830 års
Ständer begingo, då de i Myntbestämningslagen icke beräknade Silfver-Specien till fullkomlig likhet med 1 R:dr Hamburger Banko, hvilket haft till följd alt den Svenska Specien, ehuru bättre än den Norska Specie-Riksdalern, som är lika med 1 R:dr Hamburger Banko, icke är gångbar i Hamburg, utan måste nedsmältas, då deremot den Norska användes i rörelsen , hvarföre och då skillnaden dem emellan vore så ringa, att den ungefärligen endast motsvarade myntskatten, Herr Rinman ansett en rättelse härutinnan lätt verkställbar och högst angelägen. 3: o) Hos B o tide-Slåndel: af förre Talmannen Nils Pehrsson, som yrkat bibehållande af nuvarande myntsystem, hufvudsakligen af skäl: att utom kostnaderna för ett nytt myntsystems införande, hvilka troligen komme att uppgå till icke ringa belopp, alla räkenskaper, afhandlingar m. m. måste undergå förändring samt präglingen af de nya mynten jemväl i sin mån bidraga att öka dessa kostnader; att villervalla i städerna och synnerligast på landet skulle uppstå i följd af förändringen, då ännu på många orter alla afhandfingar äro uppgjorda i Riksdaler, eller oftare Daler, och aer såväl köpare som säljare alltid taga lör gifvet att det är Riksgäld som menas; att folket svårligen öfvergifver gamla bruk för nya, derest icke dessa hafva den fördel med sig, att de äro lältfattligare, samt att
Decimalsystemets införande komme att medföra mycket besvär och måhända obelåtenhet hos massan af folket, isynnerhet beträffande förändringen af de 12 Banko-Ulskotlets Utlåtande, N:o Ii. små mynten; hvarförutan förre Talmannen uttryckt den önskan, att, sorn Kongl.
Maj:ts Nådiga Proposition innehölle, att Silfver-Riksdalern skulle blifva af lika halt och storlek som den hittills varit, och då kändt vore att denna Silfver-Riksdaler eger ett högre värde än Hamburger Riksdalern samt Norska och Danska Specier, och till följe deraf utgår ur landet och nedsmältes, präglingen hädanefter må verkställas så, att den Svenska Specien finge samma halt och blefve lika god med Danska, Norska Specier eller Hamburger Riksdalern. af David Andersson från Hallands Län, hvilken hemställt att
Utskottet måtte uppskjuta handläggningen af den Kongl. Propositionen, intilldess frågan angående
Decimalsystemets tillämpning jemväl på mått, mål och vigt förekomme till behandling.
Vidare har Utskottet, genom remiss från Ridderskapet och Adeln samt BorgareSlåndet, fått emottaga följande, i förevarande ämne väckta motioner, nemligen: l:o) af Herr Stjernsvärd, G. AI., hvilken, instämmande för öfrigt i Kongl. Maj:ts nu afgiliia Nådiga Proposition, endast i afseende pä präglingen gjort den anmärkning, att, sedan nuvarande Riksgälds-Riksdaler blifvit antagen tili mynt-enhet under namn af Riksdaler Riksmynt, med sin underafdelning af öre, präglingen af andra räkne-enheter, såsom öfverafdelningarne 1 R:dr Specie, ^ R:dr Specie samt bråkpräglingarne mellan R:dr Riksmynt och Öre af k R:dr Riksmynt, \ R.dr Riksmynt och T<0- R:dr Riksmynt, blefve oegentlig och, i anseende till mångfalden af benämningar, ledande till förveckling och vidlyftighet i räkenskaper, hvarföre motionären föreslagit, alt präglingen måtte bestämmas till följande slags mynt, nemligen: af guld: lill 40 R:dr, 20 R:dr och 10 R:dr Riksmynt; af silfver: till 5 R.dr, 2 R:dr och 1 R:dr Riksmynt, samt 50 öre, 25 öre och 10 öre; af koppar: till 10 öre, 5 öre, 2 öre och 1 öre; 2:o) af Herr Lefrén, J. P., som, antagande den af Kongl. Maj:t föreslagna myntenhet och dess indelning efter tiofaldsräkningen, likväl ansett benämningen Riksdaler Riksmynt vara nog lång, och lätteligen kunna leda till förblandning med de flere slags Riksdaler, som, under namn af Silfver, Banko och Riksgäld, för det närvarande i räkning förekomma, och derföre för nämnde enhet föreslagit namnet Riksmark; hvarjemte Herr Lefrén, dels, enär det i den Kongl.
Propositionen förekommande nya silIVer-myntstycket, i värde ^ af mvnt-enheten, borde, såsom varande sjelfva ledaren eller Undervisaren om den nya indelningsgrunden, erhålla särskildt namn, såsom sådant tillstyrkt ordet Penning eller Tiling, i enlighet hvarmed det nya myntsystemet skulle erhålla följande enkla form: 1 Riksmark
Uti det åberopade, af Ofver-Direktören vid Kongl.
Mynt- och Kontroll-verken till Herr Lefrén afgifne yttrandet anföres, att legeringen af 95 delar koppar, 4 delar tenn och 1 del zink vore betydligt hårdare än vanlig koppar, eller lika hård, som 12-iödigt silfver,' hvarför skiljemynt deraf måste mycket längre motstå nötning och bibehålla sin prägel tydlig, än det af ren koppar; att Ofver-Direktören ansåge sådant mynt kunna, utan prägeln^ förnötning och otydlighet så att det behöfver ompräglas, hållas i omlopp åtminstone dubbelt så lång tid, som för öfrigt lika beskaffad! mynt af bara koppar; att utom denna hufvudsakliga fördel, legeringen hade den mindre att icke eller åtminstone i långt ringare grad gifva från sig den egna, obehagliga erglukt, som vid behandling af kopparmynt med bara händer vore sä märkbar; att han likväl icke kunde uppgifva huruvida legeringen bättre bibehölle sin färg och sitt metalliska utseende under omloppet, alldenstund endast en längre tids erfarenhet derom skulle kunna gifva utslag; att, hvad material-kostnaden beträffade, legeringen med nuvarande metallpriser Liefve i det närmaste lika dyr eller åtminstone icke dyrare än endast koppar, ty tenn vore väl af högre värde än koppar, men zink gällde deremot knappt tredjedelen af kopparens pris, hvadan en liten, men icke afsevärd vinst torde uppstå; att deremot myntningskoslnaderne biefve större om legeringen anlages, än om endast koppar myntas, samt att förhöjningen i tillverkningskostnaden kunde uppskattas till 20 procent.
Eemälde Öfver-Direktör har sedermera uti särskilda till Utskottet inlemnade skrifter uppgjort beräkning öfver kostnaderne för ommyntning af det nu gångbara kopparmyntet, enligt hvilken, med antagande af Kongl. Maj:ts förslag till utmyntningsgrund, en brist eller förlust komme att för Kongl. Myntverket uppstå; hvaremot, om Hr Lefréns förslag godkännes, vinst på ommyntningen vore för Myntverket att påräkna. 3:o) af Herr A. O. Wallenberg, hvilken ansett Sveriges nuvarande myntsystem böra bringas, till sitt korn, i närmare öfverensstämmelse med andra civiliserade nationers bruk och, till sin vigt, med den i hela den vetenskapliga verlden antagna och erkända grammvigten, och med hänseende dertill framställt följande förslag till myntsys tern : 1 §• »Det Svenska silfvermynt, som hädanefter präglas, skall innehålla 8 delar fint silfver emot 2 delar koppar.
Denna blandning kallas Myntsilfver. 14 Banko-Utskottets Utlåtande, A':o i k. 2 §. 1 st. prägladt Myntsilfyer, vägande 10 gramm, skall vara mynt-enheten och kallas Daler — 10 Mark
Af silfvermynt präglas: dalerstycken, fem-markstycken, två-markstycken och markstycken. 4 §.
Allt silfvermynt blifver af enahanda korn, samt vigt i förhållande till mvntenhetens, på det sätt, att 2 fem-markstycken, lika så väl som 5 två-markstycken, eller 10 markstycken böra väga lika med 1 dalerstycke. 5 §.
Remedium i vigt får utgöra: på dalerstycken och 5-markstycken, 7 på tusendet och på 2-markstycken och markstycken, 10 pä tusendet, öfver eller under. 0 §.
Af koppar utmyntas skiljemynt sålunda, att 50 fem-öresstycken eller 100 tvåöresstycken eiler 200 öresstycken väga 1000 gramm. 7 §.
Enär kopparmyntet icke innebär motsvarande valuta, utan måste anses såsom skiljemynt, vare ingen pligtig att i liqvid emottaga mera än En Daler i kopparmynt 8 §.
Det i rörelsen befintliga silfver- och kopparmynt emottages fortfarande i ali Kronans uppbörd sålunda: 1 Specie Riksdaler för 32 mark, i * „ „ 16 „ in n » 8 „ in n v 4 „ T*G n n n % n 3V n n _ n 4 n Kopparmyntet å 2 skillingar för 5 öre 1 skilling „ 3 „ i n n 2 „ in n 4 „ 9 §.
Enär den nya mynt-enheten, daler, motsvarar 40 skillingar Ranko, efter hittills brukliga räknesätt, kommer Rikets Ständers Rank att fortfarande i liqvid emottaga dess sedlar, utställda å Riksdaler Ranko, efter en bestämd kurs af 40 skillingar r
Det redan slagna, i Ranken befintliga silfvermynt kommer att fortfarande utlemnas i rörelsen, intilldess det blifvit förslitet.» Banko-Ulskollels Utlåtande, N:o 44. 15 4:o) af Herr von Hartmansdorff.A., som anfört, det han ansåge borttagandet af beräkningen efter lt:dr Banko medföra litet eller intet gagn, men deremot åtskilliga olägenheter, såsom alt alla belopp af skaller, taxeringsvärden, anslag och löner, allmänna och enskilda kontrakt och räkenskaper behöfde onaskrifvas; att summorna hlefve skenhart större, hvilket utan tvifvel skulle föranleda misstag och förluster, kanske äfven högljudt missnöje, ehuru obefogadt, deröfver att skatter, statsanslag och löner blifvit höjda, emedan siffrorna förekomme större; att nuvarande B:dr Banko åtminstone vore lika med ett i verkligheten befintligt utländskt mynt, nemligen den Bhenska Gulden, som är gångbar i Holland och Rhenländerna, då deremot 1 R:dr Riksmynt endast blefve i det närmaste lika med 1 Liibsk eller Hamburger Mark kurant, som ej finnes präglad i verkligheten; alt Svenska Specie-Riksdalern emedlertid i sjelfva verket vore bättre än Hamburger Banko, enär den innehölle 530,887 ass finsilfver, men 1 R:dr Hamburger Banko endast 525,911 ass, eller 4,976 mindre än vår; att denna skillnad vore för oss i dubbelt hänseende ofördelaktig, ty dels utpräglades myntet till större innehåll af finsilfver än som funnes i 1 R:dr Hamburger Banko, utan att det i allmänhet räknades oss tillgodo, dels bidroge skillnaden dertill, att man i Hamburg nedsmälter våra SpecieRiksdalrar så snart de ditkomma; hvaraf inträffade att de sällan återvända hit, och alt nya ständigt måste präglas, till förlust för myntverket både i arbetskostnad och genom den koppar, hvarmed finsilfver uppblandas; och att om Svenska Specie-Riksdalrar, såsom de Norska, Danska och Holsteinska, vore lika med de Hamburgska, så blefve det jemväl lika med ett i verldshandel kändt och beräknadt mynt, och, såsom de Danska, förmodligen osmälta samt gångbara äfven i Hamburg och Lubeck; hvadan motionären föreslagit, alt, antingen mynt-enheten förändras eller ej, silfverhalten i Rikets Specie-mynl måtte nedsättas till fullkomlig likhet med Hamburger Banko, Holsteinska, Danska och Norska Specier; att hvad. åter beträffade tiotals-räkningens införande, i stället för det i Sverige från uräldsla tider brukliga tolftalet, motionären nödgades nu, såsom tillförene, bestrida densamma,
både ur praktiska och historiska skäl, ehuru den håde vore af Rikets Ständer begärd och af Konungen föreslagen, ty om tiotals-systemet vore beqvämligare för de stora eller vetenskapliga beräkningarna, så vore deremot tolftals-räkningen beqvämligare och fallligare för allmänheten; och allmogen, tjenstehjon, och fattigt folk i allmänhet, som icke räkna på papper, ulan i hufvudet, skulle af den genom det nya räknesättet förorsakade, ovanliga bråkräkning högeligen besväras, derpå göra misstag och förluster, samt öfver dem desto mera harmas, som något gagn af det nya påfundet ej kunde af den stora mängden inses; att, derest likväl tiotals-räkningen skulle införas och enligt den Kongl. Propositionen hal/oren präglas, sä borde äfven della minsta mynt hädanefter, likasom runstycken hittills, räknas; att under sednare åren man räknat, men icke präglat enkla runstycken; att om halfören erhölles i rörelsen, så måste de jemväl inlagas i räkenskaper och för dem öppnas en tredje kolumn, eller rättare den gamla runstyckskolumnen bibehållas; att öret, antingen 96 eller 100 dylika penningar komme alt utgöra Riksdalerns enda underafdelning, borde nämnas Jfjrk eller något dylikt, på det att vårt gamla öres värde och namn ej måtte i framtiden med det nya örets förvexlas; samt att det nya räknesättet borde träda i verkställighet, icke tinder lappet utan med början af något visst år, lill förekommande af nödvändigheten att för samma år göra 2:ne bokslut, ett för liden då den gamla och ett för återstoden då den nya penningeräkningen gällde.
Härförutan har inom Utskottet Professoren J. M. Agardh väckt en så lydande motion: »Under öfverläggningarne inom Utskott och Stånd rörande decimalsyslemets tillämpning, ha meningarne egentligen varit delade emellan hvad man borde antaga 16 Banko-Utskottets Utlåtande, Ar;o Ii. sorn enhet, hvarvid hufvudsakligen 2:ne åsigter gjort sig gällande, den ena, som uttalat sig för den af Kongl. Majit föreslagna \
Ridr silfver, den andra, som uttalat sig för den af Baron Wrede redan vid 1840 års Riksdag föreslagna ^
R:dr silfver eller 24 sk.
R:gs. Den förra har af Kongl.
Majit blifvit föreslagen att läggas till grund för det nya systemet, emedan Rikets Ständer vid 1845 års Riksdag sjeifve härom gjort hemställan, och emedan Kongl.
Majit vid föregående tillfällen sjelf förklarat sig härför.
Går man likväl tillbaka till 1845 års Riksdagshandlingar, så finner man, att Rikets Ständer vid denna Riksdag förkastade, genom Sine Stånds sammanstämmande beslut, decimal-systemets tillämpning på Rikets mynt, och bibehöllo i stället den gamla indelningen, för hvilken 1 Ridr Rigs skulle vara enhet.
Det enda Stånd, som antog den af Banko-Utskoltct föreslagna decimal-indelningen, eller Ridderskapet och Adeln, antog äfven, under benämningen Krona, 24 sk.
Rigs till enhet.
Att då införa någon ny enhet, när man i öfrigt ville bibehålla hela den gamla indelningen, skulle vara alt alldeles onödigtvis förändra, — att förändra utan att åsyfta någon fördel med förändringen, eller att göra förändringen sjelf till ändamål.
Helt annat blir naturligtvis förhållandet om man vill antaga en ny indelningsgrund, och det derigenom blir nödvändigt ali införa ett nytt begrepp och i sammanhang dermed äfven en ny benämning för att uttrycka detta begrepp.
Då reducerar sig frågan till att afgöra huruvida det nya begreppet och den nya benämningen böra fästas vid den högre enheten eiler vid den lägre.
Svar på denna fråga får jag, om jag undersöker hvilkendera af de nya begreppen och dermed förenade nya benämningarne åstadkommer den största rubbningen i bestående förhållanden.
Skulle det vid en sådan undersökning kunna ådagaläggas alt, när en gång räknas med den högre enheten, så räknas 10 gånger med den lägre, och tillika att de, som hufvudsakligen räkna med den högre enheten, tillhöra den mera upplysta och bildade delen af folket, då deremot de, som räkna företrädesvis med den lägre, tillhöra den mindre upplysta delen, de tjenande och arbetande klasserna, eller de som ha minst lätt alt inlära sig det nya, så synes svaret på frågan böra blifva, att det är den högre enheten, som bör förändras, och icke den lägre.
Då man sålunda har att välja mellan 2ine förslag, hvaraf man i det ena, med bibehållande al en af våra gamla Riksdalrar, föreslår en ny benämning, nemligen Öre för dess 100-del, men i det andra 100-delen i det aldranärmaste motsvarar en allmänt gängse och bruklig enhet Styfver, och man lägger den nya benämningen till 100 gånger denna styfver, hvilken man föreslår att kalla Krona, så synes mig, af ofvananlörde allmänna grunder, företrädet böra lemnäs åt detta sednare förslag.
Den nya enheten är dessutom alldeles icke någon ny enhet, emedan den är lika med den i allmänna lagen förekommande
Dalem, och skulle sålunda, om man så önskar, kunna kallas Lagda/er.
Om sålunda äfven inga andra, än dessa allmänna grunder, talade till fördel för 24 skillingar framför Riksdalern Rigs såsom enhet i det nva systemet, så borde dessa, i min tanke, vara ensamt tillräckliga att fälla utslaget till förmån för den förra.
Men för denna tala dessutom flera andra, icke oväsendtliga omständigheter. lio.
Hvarje mynt är grundadt på vigten af en ädel metall.
Återstår således att tillse, i hvad förhållande de båda föreslagna enheterna stå till den allmännast begagnade vigtenheten.
Det befinnes då, alt vigten af det myntsilfver, hvars värde är lika med 24 sk.
Rigs, är precist en hundradel af 1 mark viktualievigt myntsilfver, då deremot Riksdalern Rigs är af denna vigt.
Den nya räkne-enheten passar således, efter det nya systemet, in med vigtenheten och motsvarar sålunda bättre än den föreslagna Riksdalern den af Rikets Ständer uttryckta önskan om decimal-indelningens konseqventa och vetenskapliga tillämpning.
Skulle man vilja låna namnet för den nya enheten Banko-Utskottets Utlåtande, N:o Ii. 17 enheten från denna omständighet, så ligger delta nära tillhands.
Silfvermyntmarken delas, som man vet, i 100 ort; hvarje ort blifver således lika med den nya räkneenheten för myntet, eller 24 sk.
Ville man nu genom en särskild tillsats utmärka, att det vid orten såsom mynt är värdet och icke vigten, som man hufvudsakligen fäster sig vid, sä skulle man kunna kalla den nya mynt-enheten Riksort.
Man vunne härigenom en annan fördel, den nemligen att man fick en benämning, som ännu finnes i vår grannstat Danmark, och, som jag tror, äfven i Norrige, och som uttrycker fullkomligt samma värde.
En Riksort är nemligen lika med 24 Danska skillingar, hvilka åter äro lika med 24 Svenska skillingar R:gs. 2:o.
När 24-skillingen antages till enhet, kunna alla de gamla silfvermynten oförändrade bibehållas, hvarigenom man både undviker den kostnad, som är förenad med en ommyntning af de nyss i rörelsen utlemnade 6 sk.
R:gs, och tillika undviker det af Kongl. Maj:t föreslagna nya myntet på 10 öre, eller 4 sk. 9| r:st R:gs, som både lill sin halt och sin valör är så olika med de nu gångbara.
Af kopparmynten fick man ett mindre än hvad Kongl. Maj:t föreslagit, och sluppe både det stora kopparmyntet på 10 öre, och tillika ett mynt på hälften af den lägsta enheten, eller halföret, "hvilket ingalunda passar in i systemet.
Erfarenheten i sednare tider har ådagalagt att de större kopparmynten ej för allmänheten äro begärliga, utan utbytas gerna mot smärre silfvermynt.
Antages 24-skillingen till enhet, borde följande mynt af silfver och koppar präglas: A.
Ett st. af 1 R.dr silfver
Ett d:o af | „ „
„ Ett d:o af ^ „
Ranko, präglingen af halfva och fjerdedels specier kan anses vara obehöflig, enär det visat sig att dessa i rörelsen sällan förekomma och gerna utbytas mot sedlar. B.
Kopparmynt.
ä 10 styfver
Den nya räkne-enheten, eller Riksorten, förvandlas med lätthet i alla de gamla förut brukliga räkne-enheterna.
Genom multiplikation med 3 får jag Riksda lern Banko;.genom multiplikation med 2 R:dr Riksgäld; genom division med 3 får jag den nu bland allmogen i' södra Sverige brukliga Dalem silfvermynt, Och genom divi sion med 9, den i Norra Sverige ännu gängse
Dalem kopparmynt.
Prot. 18S3 & 1S5i. 6 Sami. t Afd. 6 Haft. 3 18 Banko-Utskottets Utlåtande, N:o ii. Då Kongl. Maj:ts ofvanberörda Nådiga Proposition innefattar upplysning angående det skick, hvaruti frågan om införande af en bestämd räkne-enhet för närvarande sig befinner; synes vidare utredning af denna del utaf förevarande ämne icke vara erforderlig; och Utskottet, hvilket sålunda genast öfvergår till pröfning af de särskilda förslag, som åberopade Nådiga Proposition, de i anledning deraf inom Riks-Stånden afgifna yttranden samt väckta motioner innehålla, får, beträffande först decimal-systemets tillämpning på Rikets mynt, tillkännagifva att, efter Utskottets åsigt, fördelarne af nämnde system äro så öfvervägande, alt all tvekan om detsammas företräde torde böra lemnäs å sido.
Vid sådant förhållande och under åberopande af de flerfaldiga skäl, hvilka till stöd för decimal-systemets antagande blifvit utvecklade af icke allenast Rikets Ständer sjelfva uti den af dem till Kongl. Maj:t, under den 28 Augusti 1851, i ämnet aflåtna underdåniga skrifvelse, utan äfven i Kongl.
Majlis Nådiga Proposition, har Utskottet ansett sig böra hemställa, att Rikets Ständer, med bifall till samma Nådiga Proposition, i denna del, må besluta, att decimal-systemet skall i afseende på Rikets mynt tillämpas.
Hvad dernäst angår räkne-enheten, så har Kongl. Maj:t yttrat att, i likhet med hvad Rikets Ständer år 1845 hemställt och Kongl. Maj:t vid föregående tillfällen förklarat, Kongl.
Maj:t fortfarande i Nåder ansett ^
R:dr silfver-specie, hvilken nu, kallad en Riksdaler Riksgäld, utgör, ehuru ej den lagliga, likväl den vanligaste enheten vid värdeberäkningarne i den dagliga bandel och vandel, som eger rum på torg och marknader, i bodar och mindre penningeliqvider, helst bland allmogen, vara den storhet, som är lämpligast att antaga till laglig räkne-enhet.
Dagliga erfarenheten vitsordar att Riksgälds-Riksdalern såsom enhet i den allmänna rörelsen hufvudsakligen förekommer.
Nämnde enhet är följaktligen både känd och erkänd af alla folk-klasser inom landet, hvilket är af synnerlig fördel vid decimalsystemets tillämpning å myntet, enär, vid öfvergången från det gamla till det nya räknesättet, allmänheten ganska snart torde inlära sig det sednare, då så väl enheten, som hundradelen deraf, hvilken komme att i det närmaste motsvara två styfver Riksgäld, äro af alla väl bekanta värden.
I händelse deremot till räkne-enhet antoges ett värde lika med 40 sk.
Ranko eller 1 R:dr 12 sk.
Riksgäld, skulle, utan tvifvel, åtminstone den mindre bildade delen af allmänheten komma att, en längre tid efter det förändringen blifvit införd, förvilla sig vid förvandlingar från det nya till det gamla myntet, eller tvertom, hvilken omständighet, ensam för sig, utgör för Utskottet tillräcklig anledning att icke biträda detta förslag, mot hvilket dessutom förekommer, att flera af de nuvarande silfvermyntvalörerne måste ommyntas, medförande betydliga kostnader.
Att tili räkne-enhet fastställa ett värde af ^ ll:dr silfver, eller blott hälften af det, som utöfver ett halft sekel varit den allmännast begagnade mätaren af varu- och arbetsvärden, är ej heller lämpligt, särdeles som en så låg räkne-enhet skulle, åtminstone i större räkenskaper, högst betydligt öka sifferantalet.
Utskottet får, uppå ofvan anförda skäl, i enlighet med Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition tillstyrka, att räkne-enheten må fastställas till ett värde af ^ R:dr silfver, motsvarande 32 sk.
Ranko, eller En R:dr Riksgäld. Banko-Utskottets Utlåtande, N:0 ti. 19 Som Kongl. Maj:t uti den Nådiga Propositionen föreslagit att af silfver skola utmyntas, jemte andra, ett st. af En R:dr silfver-specie; så följer deraf att Kongl.
Maj:t i Nåder ansett att en särskild mynt-enhet bör för framtiden bibehållas.
Med fästadt afseendp å de anmärkningar, som häremot blifvit framställde och i öfverensstämmelse med den åsigt, Banko-Utskottet vid föregående Riksdagar uttalat, att fördelarne af ett nytt mynt-system i någon mån förfelades, derest icke samma enhet fastställes för mynt- och räkne-\ärdet, hemställer Utskottet, att mynt- och rä^«e-enheten må till enahanda värde bestämmas.
Angående enhetens benämning har Kongl. Maj:t i Nåder föreslagit: »Riksdaler Riksmynt», hvaremot inom Riks-stånden följande benämningar blifvit förordade, nemligen: »Riksdaler», »Riksmyntsdaler», »Daler,i> Wåler Riksmynt» eller »Riksmark».
Antagandet af namnet Riksdaler, utan tillägg, skulle, likasom en ny benämning, sannolikt förorsaka förblandningar och misstag, ledande till förlust för den enskilde; hvadan Utskottet funnit Kongl. Majits förslag till benämning desto heldre böra godkännas, som densamma uttrycker det värde eller Riksdaler Riksgäld, den nya enheten komme att motsvara.
Utskottet föreslår alltså, att mynt- och räfoze-enheten må benämnas: »Riksdaler Riksmynt#.
Majit bär i
Nåder antagit att enheten bör indelas i 100 lika delar; hvarvid af åtskillige ledamöter inom Riks-stånden är vordet anmärkt, att som decimal-systemet förutsätter enhetens fördelning i tiondedelar, så borde ock enheten utgöras af 10 Penning, Mark eller Tiling och hvarje Penning, Mark eller Tiling af 10 Oren eller Fyrkar.
Enär det torde vara obestridligt att flere olika benämningar för allmänheten försvåra uppfattningen af det ifrågavarande nya systemet, bär Utskottet icke kunnat instämma i den yttrade meningen om behofvet deraf att enheten fördelas i 10:de-delar.