Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Till amanuens i matematik vid Stockholms högskola, med hvilken plats är förenadt hållandet af före läsningar, h a r ussetts fil.
kand. Annette Vedel, dotter af danska geheimelegationsrådet Vedel.
JEn rival till kaffebönan.
Eli nytt kaffe- surrogat, benämndt Kathreiners Kneipp maltkaffe, har nyligen ulsändts i den svenska marknaden.
Det tillverkas vid fabriker i, utom vårt eget land.
Tyskland, Österrike, Schweiz, Italien, Frankrike och Finland, hvarjämte i ännu flere länder malt- kaffefabriker äro under anläggning.
Detta tyder j u på, att det n y a surrogatet måtte äga värdefulla egenskaper, och det h a r äfven blifvit prisadt af auktoriteter, icke blott utomlands, utan äfven hos oss.
Det förekomma * i handeln omalet samt be- står hufvudsakligast af fint och väl rostadt malt, men är därjämte impregneradt med ett extrakt af den verkliga kaffebönans skal.
Det nya fabrika- tet skall härigenom ganska nära efterlikna lukten och smaken hos veritabelt kaffe.
Den förtjänsten har detta surrogat odisputabelt, att det är billigt samt uppger sig icke alt vara annat än hvad det är, hvadan det förefaller ganska troligt, att det med framgång skolie kunna täfla med de miss- tänkta drycker, som stundom serveras såsom » ädelt kaffe ».
Ansiktet och dess värd är i allmänhet en sak, åt hvilken ägnas alltför liten uppmärksamhet.
Landsmoderlig omtanke.
Af det nya, nu Oafsedt den sanitära synpunkten gör det emeller- så mycket omtalade medlet mot difteri, antidifteri- tid naturligen ett bra mycket angenämare intryck serum, h a r epidemisjukhuset i Stockholm genom att se ett ansikte med mjuk och klar hy mot att drottningens bemedling från 1 ' Institut Pasteur i se den sträf och skrynklig med finnar, fräknar i Paris erhållit en mindre kvantitet.
Tillrednin- och pormaskar.
I Amerika h a r man för länge sedan insett detta, gen af antidifteriserum är en synnerligen grann- laga operation, som tager månader i anspråk, och och man h a r därför sett personer särskildt utbilda då efterfrågan därå allt sedan läkarekongressen i sig till s. k.
» face masseuses », som haft till upp Budapest i september varit mycket stor, är det för gift att på lämpligt sätt aflägsna från aiisiktshu närvarande synnerligen svårt att erhålla medlet, som den alla för densamma skadliga beståndsdelar hittills beredts endast i Berlin och Paris.
Tack och därigenom försköna ansiktet.
Från Amerika vare drottningens städse vakna intresse för allt har metoden spridt sig vidare, och i dagarna har, hvad till sjukvård hör, h a r n u emellertid första som synes af annons i dagens n:r, Stockholm fått steget kunnat tagas till det nya medlets pröfvande sin första » face masseuse », fröken Annie Petters son, som vistats i Amerika och där studerat äfven h ä r i landet.
konsten Den nya metoden består i, att sedan ansiktet Kronprinsessan lider ej af lungsot.
1 uppmjukats med Cold cream, hålles det öfver ett kronprinsessans hälsotillstånd har inträdt ett stille- fat kokhett vatten, i hvilket lagts vissa ingredien- stånd och därmed en tids relativt välbefinnande.
ser, ångan från vattnet upphettar ansiktet och Länge h a läkarne varit villrådiga om sjukdomens öppnar porerna, hvilka därigenom befrias från art; nu äro de eniga därom, att det icke är en pormaskarna.
Därefter vidtager ånyo ingnidning hals- eller bröstsjukdom, utan blodbrist, som man af Cold cream och välluktande — samt naturligt- hittills ej lyckats häfva.
Beroende på om vintern vis för huden absolut oskadliga — salvor, hvar-
IDUN 1894 efter följer den nästan viktigaste proceduren, an- siktsmassagen, som uppfriskar ansiktsmusklerna och sätter blodet i omlopp.
Därmed är behandlingen afslutad, och man åter- vänder med en hy, betydligt vackrare och frai- chare än den, med hvilken man kommit.
Särskildt bland damerna torde den nya behandlingen kunna påräkna största intresse.
operan hade på sitt senaste lördagspro gram satt en konsertafdelning af mindre vanligt intresse.
Man tick där nämligen tillfälle stifta be- kantskap med en fransk violinist vid namn Henri Marteau, hvilken, ehuru föga mer än tjugu år gammal, dock redan synes hafva nått mästerska- pet.
Hr M. är en äkta konstnär, det märker man genast, och som sådan i besittning af ett det nob- laste föredrag, en ädel och klangfull ton samt den mest korrekta stråkföring.
Därjämte förstår han tydligen till fullo uppfatta den innersta me ningen i hvarje tonverk, som han föredrager.
Brahms violinkonsert (d-dur) var det nummer, hvarmed den unge mästaren introducerade sig hos vår publik, och då man betänker, att denna konsert är en af de mest svårspelta kompositio- ner, som någonsin skrifvits för violin, häp- nar man öfver den oerhörda lätthet, med hvil- ken alla svårigheter öfvervunnos, på samma gång som kompositionens karaktär kom till sin rätta tolkning.
Den store Joachim, hvilken tonsättaren tillägnat denna konsert, hade näppeligen gjort det bättre.
Synnerligen poetiskt föredrogos Griegs Vår sång och Godards » Adagio pathétique ».
Den tal- rika publiken, som i början förhöll sig något re- serverad, var redan efter adagiot i Brahms kon- sert fullständigt eröfrad, och bifallet blef för hvarje nummer allt mer entusiastiskt.
Tvänne extranummer gåfvos, nämligen en af Brahms ungerska danser och ett preludium af Bach.
Brahms violinkonsert ackompagnerades förträffligt af k. hofkapellet, de öfriga numren af hr Lang.
Hofkapellet utförde därjämte ett andantino med variationer ur Nor- mans stråkkvartett i c-dur, stämningsfullt och fint, samt uvertyren till Fidelio.
— Programmets andra afdelning upptog Glucks opera » Orfevs ».
En liknande föreställning skulle gifvas på ons dagen i denna vecka — första abonnementsafto nen — äfven då med biträde af hr Marteau samt med » Pajazzon » till efterpjäs.
» Lohengrin » gafs i tisdags för 100:de gången härstädes med hr Ödmann och fru Östberg i hufvudpartien.
Södra teatern har i Blumenthals och Kadelburgs » Panelhöns » fått ett program, som torde draga en god serie hus.
" » Panelhöns » är icke någon uppslup pen fars i den vanliga tyska stilen, utan verkar med lustspelets mera behärskade former och mer ge- nomarbetade karaktärsföring.
Det saknar emel- lertid visst icke munterhet, utan de sentimentala elementen kryddas af lämpliga doser friskt humör, och det hela blir därigenom både underhållande och uppfriskande.
Framställningen är också lof- värd, särskildt har herr Gust.
Bergström i det hederliga originalet fabrikant Wörman fått en upp- gift, som den utmärkte skådespelaren löser con amore, med en verksam blandning af tryggt god- modig komik och hjärtevinnande värma.
Bland de öfriga uppträdande kunna vi endast i all korthet framhålla hrr R. och E. Wagner samt Lambert, fruarna Lambert och Fornell och fröken Paldani för hvar i sin stad goda prestationer.
Publikens bifall har varit af det hjärtliga slag, som plägar båda långt lif åt en scenisk nyhet.
Fru Hilda Castegren, Vasateaterns hittillsvarande primadonna, afslutar med innevarande månad sitt uppträdande härstädes.
På tisdag har den upp- burna och värderade artisten sin afskedsrecett, då det populära stycket » Niobe » gifves — natur- ligtvis för fullt hus.
Fru Sterkys konsert i fredags i Musikaliska aka demien var besökt af en talrik publik, som med de fiffigaste applåder belönade den aktade och framstående sångerskan, hvilken förtjänar särskildt erkännande, för att hon å sitt program upptagit så många svenska tonsättare, både äldre och nyare.
Bland de nyare sångerna märktes en liten för- träfflig bit, » Réve encore », af Lago samt en an- slående ballad af Stenhammar.
Programmet ut- fylldes på ett utmärkt sätt af fröken Carlhcim- Gyllensköld och hr Tor Aulin.
X&lt;V+r&gt;a fin 347 yttrade.
Han talade icke med samma skärpa och liflighet som dagen förut, men dock tillräckligt högt, för att icke ens de med de svåraste koppar- slagare bekajade studenterna skulle kunna dåsa bort.
Ofta kastade han en blick åt Luise till.
En landsmålssoaré af mer än vanligt lockande Hon såg blek, sjuk och nedslagen ut, stackars liten.
slag ges om söndag afton uti Vetenskapsakademiens Hennes ögon voro matta och något insjunkna, och hörsal.
Den är till förmån för en behöfvande omkring hennes mun låg ett drag af smärtfull kamrat anordnad af hr K.
P. Bosén, mera bekant modlöshet.
under sitt » nom de guerre » Jödde i Göljaryd.
Själf Knorre lade märke till allt detta.
Han blef oro- uppträder han med historier och visor, hvarjämte lig, förströdd och tog mer än annars sin tillflykt hr Sibbe Malmberg biträder med sörmlanchmål till sitt koncept.
Men under det han föreläste, och Magnis på Näbben med vestgötamål.
Dess- sväfvade hans tankar åt annat håll: de sysslade utom kommer folkmusik att utföras af Josop i med den scen, som dagen förut utspelats mellan Göljaryd samt hrr Sundling och Höglund från honom och den unga flickan.
Han måste tänka Upsala.
på hennes sorgliga lefnadsöden, som hon så öppen- hjärtigt anförtrott honom.
Huru modig, verksam- hetslustig och förtröstansfull hade hon icke under förra föreläsningen blickat omkring, och huru trött, rädd och nedböjd såg hon nu icke ut efter deras samtal.
Det förekom honom, som hade han begått en einem svår orättvisa mot den ensamma, öfvergifna flic- kan, och denna tanke sammansnörde så hans Orenzboten.)
Idun strupe, att han ett par gånger hostade och kramp- aktigt måste svälja.
Då skaffade han sig luft genom ett skarpt utfall mot en annan lärd, som Julius K. hade vågat beteckna hans åsikt öfver Moliéres för- (Forts. o. slut fr. föreg.
hållande till Shakespeare såsom vanvett.
Vägen genom våra moderna lärarinne-seminarier Då han lämnade salen, såg ej fröken Schmidt går till dårhuset.
Och därtill vill ni ytterligare på honom såsom sist, och dock skulle det hafva påskynda processen genom vetenskapliga studier.
varit honom kärt, om hon gjort det.
Det är j u som att föra ett järnvägståg med full Han hade redan kommit ett stycke från univer- ånga ut på en bana utan spär.
Det måste bli en sitetet, då han plötsligen stannade.
Något tycktes katastrof. » falla honom in, han vände om, gick till vakt- » Men hvad skall jag då taga mig till, herr pro- mästaren och fick af honom en lista öfver stu- fessor? » frågade Luise nedslaget.
» Hvad skall jag dentskornas bostäder.
Därpå skyndade han hem.
På eftermiddagen satt professorn framför sitt då studera? » » Se här, » ropade professorn och kastade kok- arbetsbord och skref till sin bror i Tburingen, på hvars gods han plägade tillbringa sina ferier och boken på bordet, » studera den här! » Luise kastade en blick i den, blef purpurröd, deltaga i jakten.
När han var färdig, tog han på bet sig i underläppen och reste sig hastigt.
» Om sig en bättre rock och sade därvid till F r a n s: det blir som jag sagt, ni flyttar i höst. » Därpå detta är det enda råd ni kan ge, då har jag ingen- ting här att göra. » Därpå lämnade hon rummet, gaf han sig i väg att uppsöka fröken Schmidt.
utan att vidare skänka professorn en enda blick.
Under vägen gick han in på järnvägsstationen, ut- Knorre gick en stund fram och tillbaka, därpå rättade där vid kassan ett ärende och gick sedan ropade han åt Frans att taga in hans rock.
Han vidare.
Fröken Schmidt bodde på en aflägsen och tem- tog den på sig och gick till sin restaurant för att äta middag.
Under vägen stannade han icke blott en ligen osnygg gata, där pojkarne ännu ostördt fingo gång, utan tre, och hvarje gång stötte han sin slåss på trottoaren, bombardera hvarandra med gatsmuts eller under stoj och larm följa de druckne, käpp med allt större häftighet i marken.
som raglade från krogarne.
Knorre kom med Restaurantens stamgäster voro redan samlade om kring det gemensamma middagsbordet: lärare, lä- några eder genom pojkhögen och trädde in i det kare, jurister och pensionerade officerare.
På de hus han sökte.
Han gick genom den illa sten- flesta, isynnerhet de yngre herrarne, knnde man lagda porten och frågade en liten pojke, som stod se, att de genomlefvat sina ungdomsår i ö v e r - där med tummen i mun, om någon fröken Schmidt bodde där.
Den lille fick på sig en ynklig min, ensstämmelse med sitt stånd.
De flesta voro flint skalliga, och ansiktsuttrycket visade hos alla ett tittade uppåt och ropade på mamma.
Då hördes drag af omisskännelig tillfredsställelse och en viss från öfversta våningen af ett hus inpå gården en skrikig kvinnoröst.
Professorn upprepade sin fråga, öfvermättnad eller angenäm förslappning.
Fackresonnemanger och politiska utläggningar och kvinnan ropade ned till honom, att han skulle voro strängt förbjudna vid bordet.
Man tyckte om komma upp, ty fröken bodde hos hennes granne.
Knorre gick in i huset och började att klättra små pikanta historier, men poängerna fingo blott antydas — denna anständighetsfordran var egen- upp för den mörka, smala trappan.
I trappan domligt nog uppställd af de medlemmar, om hvilka rådde en obehaglig lukt liksom af kokt kabeljo man visste, att de i praktiken Iefde mest undan.
och vidbränd mjölk, så att Knorre strax i första Men » alltid anständigt », det var deras valspråk; trappafsatsen stannade, tände på en cigarr och » cela se fait, mais ne se dit pas ».
För hvarje sedan höll den under näsan, då han gick vidare.
oskickligt föredragen tvätydighet måste en krona Men när han i tredje trappan snafvade öfver en betalas till en kassa, som stod midt på bordet sopkvast och i den fjärde föll omkull öfver ett och som hvarje månad användes till champagne.
skurämbar, så att detta brakande ramlade utför På detta sätt bibehölls anständighetens form.
trappstegen, då var det slut med hans tålamod.
Men några, för hvilka denna inbetalning blef för Han grälade och gormade så häftigt, att alla hyres- långtrådig, köpte sig fria genom att för hvarje gästerna förbluffade stucko ut sina hufvuden i månad betala tio kronor, och dessa behöfde då icke dörröppningarna för att se, hvem som störde de- ras idylliska lugn.
pålägga sig något tvång.
Äfven fröken Schmidt hade öppnat sin dörr, så De flesta historierna rörde sig naturligtvis om » das ewig Weibliche ».
Hvarje anekdot på detta att trappan något upplystes.
Hon igenkände genast område mottogs med tacksamt, förnämt nasalskratt.
professorn och blef af bestörtning, förlägenhet och Denna dag kom man i Knorres närvaro in på glädje alldeles röd.
kvinnofrågan, och en ung jurist behandlade ämnet Knorre trädde in i hennes rum och utropade med samma suveräna, af sakkännedom så föga förargad: » Här skall ni då icke stanna en dag grumlade omdöme, som om han haft att reglera längre, det är ju skandal att tillbringa sitt lif i en vattenflödet i en stor ström eller omgestalta en sådan håla! » — Fröken Schmidt stängde helt ängs- provins kyrkliga förhållanden.
lig dörren.
— » Och så ni ser ut!
Vill ni då nöd- För första gången kände sig professor Knorre vändigt skaffa er själf några alnar ned i jorden?
ej väl till mods i detta sällskap.
Han kunde ej Hur kan ni stå ut i en sådan luft, i en sådan låta bli att tänka på den ensamma flickan.
Han håla, dit icke en solstråle intränger! » Han såg sig hade ingen aptit och glömde också bort att för hastigt omkring i rummet.
På bordet fanns litet värdinnan hålla sin föreläsning om mayonnaise- bröd, smör och kött samt ett spritkök, bredvid låg såsen.
De vågade vitsarne voro honom annars en uppslagen bok.
» Hvad har ni där? » frågade ej oangenäma, men i dag föllo de honom ej i han.
smaken, och då en pensionerad major under säll- » Det är Beowulf, som jag försöker öfversätta, » skapets skratt förklarade skilnaden mellan ett stu- svarade Luise en smula bestört.
» Jag kan icke teri och ett universitet för kvinnor, reste sig Knorre förstå engelska språkets historia, utan att kunna full af ovilja upp och gick sin väg.
anglo-sachsiska. » » Och för den skull spärrar ni in er i den här Nästa dag voro studentskorna borta från hans föreläsningar.
Blott fröken Luise Schmidt satt på buren?
Det är verkligen ett oförstånd, som söker sin gamla plats och skref flitigt upp, hvad Knorre sin like! » MQPCQIO Fröken Alma Hulting, bekant från sitt uppträdande å k. operan förlidet spelar, gifver med benäget biträde af flere yngre förmågor konsert i Veten- skapsakademiens hörsal nästkommande tisdag.
(» Bilder aus dem Universitätsleben » von ÖfVersät n n i g för af E l ^ Ä NydaJU &amp; C:o
1894 IDUN Ö4Ö Luise ville svara, men Knorre tog ordet ifrån henne och sade: » Jag förstår I Ni vill säga, att edra medel ej räcka till.
Det är vanvett!
Ni är sjuk — säg ingenting — däremot kan ni icke in- vända någonting.
Ni är sjuk; det ser man på edra ögon och på er ansiktsfärg.
Ni har bedt mig om mitt råd, och det skall ni få.
Innan vi vidare orda om edra studier, måste ni först vara frisk, riktigt frisk.
Och för den när- maste tiden — bort med den anglo sachsiska luntan där!
Vidare måste ni bort ur den här hålan, ut på landet, i en annan luft, i sunda förhållanden, ni måste låta er hjärna och edra nerver hvila ut. » Han tog ett tag åt sin bröstficka: » Här har ni en biljett till Neudietendorf.
Där väntar er en vagn, som skall föra er till min brors landtegendom.
Där måste ni hålla ut hela sommaren inga in- vändningar — ni måste stanna!
Där har jag två rum för min räkning på gafveln åt skogen till.
I morgon bittida reser ni, klockan sex, förstår ni?
I morgon kl. sex.
Glöm icke att låta afstämpla biljetten, och därmed lycklig resa! » Professorn räckte henne handen, såg än en gång på henne under sina buskiga ögonbryn, till hälf- ten vresigt, till hälften vänligt, och försvann där- på ur rummet.
Luise stod mållös.
Hon hade under hela denna scen ej kommit ur sin förlägenhet.
På ett sådant besök var hon ej beredd.
Det såg så oordentligt ut i hennes rum; detta såg hon nu dubbelt klart, och den tanken, att professorn kunde hafva lagt märke härtill och sedan med sin hänsynslöshet skulle klandra henne därför, pinade henne.
Nu var han borta, och hon stod alltjämt med biljetten i sin hand och visste icke, hvad hon skulle tänka om denne man med det grofva sättet och det goda hjärtat.
Därpå satte hon sig i soff- hörnet och höll händerna för ansiktet.
Ödmjukhet och glädje, blyghet och hopp, trötthet och lifslust — hon kunde icke finna sig till rätta i dessa om hvarandra böljande själsstämningar.
Hon var icke sentimental, utan en beslutsain, viljestark flicka, men sedan den dag, då hon förlorat sin mor, hade hon aldrig gråtit så bittert som nu.
Professor Knorre gick med lätta steg hemåt, svängande sin käpp.
Han visste icke riktigt, om han mer skulle glädja sig åt, att hans hörsal var fri från fruntimmer, eller att han bevisat en god, öfvergifven flicka en välgärning.
Efter några dagar erhöll han ett bref med Neu- dietendorfs poststämpel.
Det var från fröken Schmidt.
Professorn brummade, då han däri såg några ut- tryck af öfversvallande tacksamhet, men i djupet af sitt hjärta gladde han sig, ty skref, att landtlifvet gjorde henne godt, och att hon nog skulle trifvas.
En liten förändring komme nog att försiggå med henne.
Hans svägerska, fru Knorre, var en utmärkt fru, af ett välvilligt sinnelag och stillsamt väsen, en enkel, öppen, ärlig natur, som trots sin rikedom var fri från allt öfvermod och all själfsäkerhet, dessutom en kvinna med natur- ligt godt förstånd och riktigt omdöme, hvilkens andliga behof sträckte sig långt öfver de illustre- rade familjjournalernas område.
Men därför var det också ett nöje att följa henne i kök och käl- lare.
Sommaren förgick hastigt.
Professor Knorre gjorde under ferierna en resa och återvände därpå med fröken Schmidt till universitetsstaden.
Men nu studerade hon icke längre, utan stannade hos professorn och skötte hans hushåll, ty restaurant- lifvet hade den gamle fått nog af.
Hon hade så lefvat sig in i det praktiska arbetet, att hon alltid gick förbi de lärda arbetena med en viss rysning.
Blott Beovvulf lät hon binda in i riktigt vackert band och ställde den längst fram i sitt bokskåp.
Och då hon på lediga stunder såg de otaliga uppsatserna öfver kvinnofrågan, hvarmed alla tidningar och tidskrifter voro öfveriyllda, kände hon sig så sä ker och förnöjd som en sjöman, som genom de uppretade vågorna lyckligt fört sin lilla julle i hamn.
• Men nu måste jag, » sade hon dä ofta, » akta mig för att förfalla i genomsnittskvinnornas ego- ism och trångbröstenhet, dessa kvinnor, hvilka genom en lycklig tillfällighet eller genom en ärfd penningpåse kommit i besittning af ett eget hem, men som tillräkna sig slumpen som egen förtjänst och ingenting vilja veta om nöden i kvinnornas värld, emedan de äro för inskränkta att förstå frågan i dess helhet och för egoistiska att låta störa sig i sin kälkborgerliga lycka. » » Kvinnofrågan är dock verkligen svår att lösa, » sade hon en afton till professor Knorre, då han Luise Skola likväl alla » småord » Krånglas in på något sätt, Det blir min sak.
Din det blifve Att härmed » ta nt » dem rätt.
Redigeras af Sophie Bidrag mottagas med Unge.
tacksamhet Logogryf.
» Lyssna till den granens susning.
Vid hvars rot du har ditt bo &gt; Troget skall han dig förtälja Om din ljufva barnaro, Alla undersköna drömmar Från din ungdoms ljusa vår Uti hembygdsgranens susning Du ånyo höra får.
Granens underbara sagor Vill mitt hela uti sig Troget samla för att därmed Glädja, vederkvicka dig.
Idel ljufva hemlandstoner Bjuder det vårt öra på, Alla glada ungdomsminnen I dess famn vi återfå.
Till dess granars, till dess björkars, Till dess lindars sus då lys »!
Låt dig smekas, låt dig svalkas Af dess vindars friska kyss.
1 dess glada fågelsånger, I dess blommors doft och prakt Möter dig en vänlig hälsning Från din barndoms kära trakt.
IDUN P N D E R AVE ELLEN JOHAN (EVA VIGSTRÖM), C E C.
B Å Ä T H - H O L M B E R G FRIES, rHELENA M E D V E R K A N MATHILDA N|YBLOM, NORDLING MATH DANIEL BIRGER LANGLET, ILDA ROOS, LEA, ANNA FALLSTRÖM, SCHÖLDSTRÖM VILMA WAHLENBERG, GEORG m. fl.
F RITHIOF H E L L B E R G ^ S T O C K H O L M T R Y C K T HOS GERNANDTS LNDHÉ, BOKTRYCKERI-AKTIEBOLAG NORDENSVAN,
— Iduns Väl kanna äpplen, hjärtat Men ej vår kropp som man vet, ungdom skänka.
odödlighet.
Uppsatser i ämnen rörande k v i n n a n och hemmet: N:r » Lifvet är så kort »; af Mathilda Langlet 1 En i sänder; af Ave _ — 1 Våra författarinnor inför svenska akademien; en liten revy för Idun af H.
I — I I I.
1 — 3 Kvinnliga telegrafister; med anledning af En f. d. telegrafists uppsats i n:r 50 för i fjor, af.E - 1 Husmoderlig almanack; af Stenia.
Januari — december 1, 5, 9, 14, 19, 23, 27, 32, 36, 41, 46, 49 Till balsäsongen; hemgjorda kotiljongsdekora- tioner, af W — y 1 En far; af Maria Nyström 2 » Fritt vivre »; af J. D — f 2 Svartkritsporträtt; af Emil B 2 En leksaksutställning; bref till Idun från Anna Fleetvood-Derby - 2 Vrede; af Isa ._ 3 » Sotarn kommer! » Af M.
H 3 I barnens krets: Broder Jakob; af M.
3 Lycka; af Mathilda Langlet ._ _ 4 Den första fläcken; af Maria Nyström 4 Misskända vänner; en ropaudes röst af N.
S. 4 Inne och u t e; af J.
V 4 Små » Skrikhalsar »; af En barnavän 4 Själfständighet; några ord till de unga af He- lena Nyblom 5 Kökstyranner; för Idun af Maja 5 Kvinnans intressen vid den nyöppnade riks- 5 dagen; af H.
L. Victorin 5 Privat sjukvård; af J.
D — f.
5 Styrelsesättet i våra h e m; af Ellen Bergström 6, 8 Om lifräntor; af Oskar Lundgren 6 Att stå vid sitt o r d; af Anny E 6 Ett farligt system; af Frida N.
8 Frågan om kvinnans valrätt i England; i sa- longerna och i kyrkan.
Bref till Idun från Anna Fleetvood-Derby 8 Fosterlandskärlek, ammad i hemmet; af Adolf Hellander 9 Hvarlill tjäna äktenskapsförord; af Germund ... 9 Frågan &gt;fritt vivre »; af Finskan H — 9 Vacker h y; af M.
9 1 kvinnofrågan; af M.
10 Vid barnets sjukbädd; af Hanna Kamkc 10 Baby, ny svensk difiaskapparat; af d.r Carl Flensburg 10 Syskon, ett kapitel ur uppfoslringsläran 11 Husmödrar emellan; två inlägg af Aija och Amy E 11 Hemmets försvarsförbund; af Christel .. 12 Söndagsarbete; at H — na _.
12 Den svenska kvinnan på Chicagoutställningen 12, 13 Konsten alt gifva middag; för Idun af Herna 12, 13 Några drag ur svenska kvinnodräktens histo- ria; af L.
T-r .. 12 » Din pojke »; för Idun efter Frances E. Willard 13 Från kvinnans arbetsfält; studier från Stock- holms horisont af G. Gullberg: IX: Den merkantila kvinnan 13 X: Kvinnan i skilda yrken; teknisk un- dervisning åt kvinnor 37 XI: Konstnärinnor 44 I dagsmejan; af A.
13 Skyddsbestämmelser för kvinnliga arbetare; för Idun af Gregor _.
14 Kvinnofåfänga; af Marie 14 Myndighet åt gift kvinna 14 Själfbehärskning; af E.
Z _.
15 Hvem har rätt?
En fråga för våra baldrott- ningar af I. D — f.