Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
December 1703 * som derom stadgar, icke funnes vid ifrågavarande repartitions upprättande iakttaget i någon annan omständighet, än hvad angick Läkarevården ; Och rörande Ramströms förmente fel emot 2 Cap. i5 //. uti Kongl.
KrigsArtiklarne, att med sin klagan hafva förbigått Chefen vid den Corps, der han tjenar, så vore Fält-Läkare-Corpsen genom Kongl. Brefvet den 19 Junii 1810, hvad RegementsLäkare angår, ställd under Kongl.
SundhelsCollegii lydnad , och BataiilonsLäkare åter under de förres, enligt aldra Afdelningen 3 mom. uti Reglementet fös Fält-Läkare Corpsen, hvarförutan 2 Cap. 12 och 20 §§. uti KrigsArtiklarne, jemförue med Kongl.
Circulairet den 2 2 November >793, icke föran-, leda, det de vid Krigsmagten anställde Civile Embetsman och Betjente stå till vederbörande sina förmän i andra förhållanden , än som röra de dem i och för tjensten antingen åliggande, eller anbefallde skyldigheter, hvarunder en på eget äfventyr inlem. nåd skrift ej kunde hänföras och hvarken Regeringsformen , eller Justitia?Ombudsmannens
Instruction i öfrigt föreskrefvo några serskilda omvägar för dem > som funno sig be - jR.
Omb. Emi. Ber. d. 4 Nott.
18 a8* 17 befogade att påkalla nämnde Embetsman» uppmärksamhet i anseende till livad de ansågo sig hafva för när skett.
Efter af BataillonsLäkaren Doctor Ramström. emot KrigsHofRättens ofvan be rör r'.e
Utslag anfördg underdåniga besvär, hade målet, den 11 October 1826, uti Kongl. Majlis
Högste Domstol förekommit, då Högste Domstolen ansett Klaganden icke hafva gjort sig skyldig till ansvar efter 16 §. a Cap.
KrigsArtiklarne, men som 15 §. uti samma Capitel uttryckligen föreskrifver, att icke någon må med ansökningar eller klagomål, som på ett eller annat sätt röra tjensten, gå förbi Befälhafvaren vid den Corps, der han tjenar, så framt icke klagan emot honom är ställd, vid äfventyr för den det gör, att straffas, Officer med två till tre månaders arrest, samt Underofficer och Manskap extra judicialiter; alltså och emedan Klagandens fullföljde yrkande, att nyssomförmäldte
Lagrum icke voro till honom såsom BataillonsLäkare lämpligt, desto mindre förtjenade afseende, sorn dels 12 §. uti åberopade 2 Cap. af KrigsArtiklarne t^mt 8 §. 5 Mom. uti 2 .Cap. Första delen af TjenstgöringsReelementet för Arméen den 1 Martii 1819» tydligen visa,det MedicinalStatens Embetsman och Betjente inom hvarje Bih. till Riks. St, Pr«t, 1818-1529. » Sami. 2 a 8 K- St. Just, Omb.
Emb. Ber. d. 4 Nov. 1828.'
Regemente och Corps , likasom egentlige jVlilitaire personer, äro skyldige Befälhafvaren och vederbörande sina förmän vördnad ocii lydnad, hvarmed 1 Art. 2 §. af Reglementet för FältLäkareCorpsen af den 9 Junii 1812 jemväl instämde, dels af stadgandet uti 14 Cap. 67 §.
KrigsArtiklarne, det alla förbrytelser, hvarå KrigsArtiklarne utsätta degradation för Officer eller Underofficer, böra hos andre till KrigsStaten hörande Embetsoch Tjenstemän beläggas med annan der omnämnd bestraffning, måste följa, att, ined nyssnämnde undantag, förbrytelser i allmänhet, der ej olika påföljd finnes serskildt bestämd, böra lika bestraffas i hvad de föröfvas af egentlige Militaire personer, eller under till KrigsStaten hörande Embets- och Tjenstemän ; ty och då Bataillons - Läkaren Ramström vid ifrågavarande till Rikets Ständers Justitise Ombudsman ställde Klagoskrift , emot nu mera Landshöfdingen Peijron, för det han, i egenskap af Chef vid GeneralAdjutantsExpeditionen för Arméen, skall vålla t
Ra nist röms betungande med strängare tjenstgöring än, efter hans förmenande, honom tillhört, gått förbi Befälhafvaien för Helsinge Regemente, vid hvilket Ramström tjenar; pröfvade Högste
Domstolen rättvist i så måtto fastställa KrigsHotRättens Utslag, det skulle Ramström, for ofvannämnde felagtiga förhållande, i förmågo af åberopade 15 §. a Cap.
KrigsArlik - R.
Just, Ornb. Enib. Ber. d. 4 Nov. 1828.
19 larne och Kongl. Brefvet den 31 Martti 1798, straffas med tvänne Månaders Arrest i läst rum.
Maj:ts Nådiga Beslut, den 7 December 1816, är, i anledning af Ramströms underdåniga Nåd-ansökning, det honom ådömde ofvannäinnde straff mild rad t och förändradt till Tolf dagats fängelse i hans egna ruin.
Härvid bör jag foga den anmärkning, att frågan om den lvätydighet, hvarpå jag velat fästa Rikets Ständers uppmärksamhet, mindre rörer Lagarnes tillämpning, såsom sådane, än qvalifieationen al den handling , som varit föremål for de dommande Autoriteternas granskning, hvilket afven kan inhemtas af det yttrande Konungens Högste Domstol afgifvit.
— Att en Medborgare uti hvad ämne och hos hvilken Autoritet sorn helst, uti anständiga och oanstotliga ordalag föredrager sin klagan har, mig veterligen, utom hvad föråldrade SollicitantsPlacat derom stadga, ännu icke fått egenskap af brott; aldraminst borde väl ock en sådan egenskap, om den gifves åt en handling, som uti Allmänna omdömet syr.es oskyldig, stegras så högt, att den ej finge umgällas med mindre än Urbota StraJJ; Således galler härvid ej allenast alt förlika och sammanjemka de syn - ao R, St.
Emi. Ber. d, 4 Nov. 1828. bart stridiga Stadganderna om SundhetsCollegii och MilitaireChefs förmanskap ofver vid KrigsStaten tjenstgörande Läkare hemma i Landet, eller under fredstillstånd, utan ock att stadga den magtpåliggände grundsats för Lagstiftningen, att speciella Lagar, så vidt de innehålla qvaliftcationer af brottslighet på handlingar, hvilka väl i sin natur icke äro för Samhället skadlige eller andras rätt förnärmande, men för serskilda orsakers skull ändock måste förbjudas , ej må strida mot våra Grundlagars klart uttryckta ord och mening, rörande medborgares rättigheter och förhållanden till Styrelsens organer, samt att, der sådan stridighet förefinnes, det må vara lagskipningens åliggande att noga tillse, det Grundlagarne och de i sammanhang rned dem varande Författningar, hvilka för folkets allmänna bästa äro stiftade, ej missaktas och varda åsidosatte för serskilda ensidiga föreskrifter fran en tid, då rättsanspråken voro mindre jemnade.
Mina tryckta
Berättelser ådagalägga ätr skillige förhållanden, såsom för rättvisans och Lagens jemna skipande hinderlige uti Dornstolsväg.
Att sådane hinder äfven yppas uti den executiva, hvarigenom medborgares lagliga anspråk, af hvilken beskaffenhet, i sig R, St, Just.
Omb. Emb, Ber. d. 4 Nov'. 1828. 2 grund, de eljest ml vara, äntingen oskäligen uppehållas, eller genom
Författningars funna otydlighet till intet göras, kan genom hänJ delser visas, der all regress för klagande parten upphört, oaktadt vanliga formaliteter för ändamålets vinnande blifvit iakttagne. —■
Af sådan egenskap är den, som uti Januari! uästlidet år 1827 hos mig blifvit anmäld och. hvarvid, sedan jag derom af vederbörande infordrat nödige upplysningar , jag ansett någon annan min Embetsåtgärd ej ega rum,' an att, i afseende på tillgörande förslag, till vinnande af enhet i Lagstiftningen samt hvarje medborgares likhet, äfven inför den executiva Lagen , denna händelse hos Rikets; Höglofl.
Fabrikören Carl Antonsson hade hos tillförordnade Commendanten har i Staden^ Herr Öfversten oell Riddaren af Kongl. Svärdsorden Carl Ludvig
Daevel förgäfves begärt handräckning till verkställighet at
Öf» verStåthållareEmbetets den 11 Martil och den 27 April 1825 gifne Utslag, hvarigenom ej mindre Kammarherren och Ryttmästaren vid LifGardet till Häst, Friherre Carl Gustaf von Roxendorff och Lieutenanten vid Skånska HusarRegementet, Friherre F. JL. von Roxendorff blifvit vid bysättningstvång åläg» de att med ranta och utsökningskostnad infria en af Kammarherren och Ryttmästare» 22 R.
Otnb.
Emb. Ber. d. 4 Nov. 1828. den 30 November 1824 pä 2666 R:dr 32 sk.
Banco till sedelhafvaren utgifven skuldsedel, hvarå Lieutenanten Friherre von Roxendorff teknat proprie borgen, än ock bemälte Kammarherre sersk i Idt dömts, vid lika äfventyr, att betala 1000 R:dr med ränta och expenser, i följd af Kammarherrens och Ryttmästarens den iq Januarii 1825 till Sedelhafvaren uthändigade förskrifning, hvilka Utslag, dem Executionslletjenterne Lindståhl och Haglund erhållit befallning att verkställa, förrbemälte Friherrar von Roxendorff vägrat fullgöra och godvilligt sig underkasta.
— Antonsson hade då uti en den 13 Junii sistnämnde år afgifven , och den 29 i samma Alånad hos Kongl. KrigsHofRätten föredragen Skrift yrkat ansvar å Öfversten Daevel för tjenstefel samt ersättning för den skada, Klaganden derigenom kunde tillskyndas.
— Sedan Öfversten Dcevel deröfver blifvit hörd och KrigsFiscaisEmbetet utlåtande i målet afgifvit, hade KiigsHofRätten genom Utslag den 9 Februari 1826 förklarat på anförde skäl: att bemälte
Commendant i detta mål sig icke felagtigt förhållit, och att han förthy borde ifrån Fabrikören Antonssons påstående om ansvar och ersättning njuta befrielse; Dock som under Rättegången förekommit, att Öfversten Daevel, i egenskap af Commendant, uppå skedd anhållan om ordres till hy. sättnings verkställande, i anledning af Öfvert R.
Omb. Emb. Ber. <1. 4 Nov. 18a 8. 23 SiåthållareEmbetets Cancellies lernnade hänvisning, dylika ordres förut meddelat, och således i lika beskaffad sak rned ifrågavarande lig annorlunda förhållit; Alltså skulle Öfversten detta olika förfarande genom ÖfverCommendanten för Stockholms Garnizon förehallas, med erinran, att dädanefter, under sin tjensteutöfning för slikt handlingssätt sig tillvarataga, Deremot hade den civile och tvänne Militaire Ledamöter af Krigs HofRatten yttrat den serskilda tanka, under åberopande af g? §. i 14 Cap. sarnt 13 §. af j Cap. Kongl.
KrigsArtiklarne, jemnforde med Kongl. Förordningen den ig Maj 1756, Kongl.
Brefvet den 5 Februari 1767 , 3 Cap. 3 §.
UtsÖkningsBalken och 14 Cap. 65 §.
KrigsArtiklarne, att Öfversten Dcewel för sin underlåtenhet att lemna den äskade handräckningen, borde ej mindre på tvänne månaders tid suspenderas från sin innehafvande Commendantsbefattning med der åtföljande arfvode, än ock , i händelse Friherrarne von Roxendorff icke genast kunde inställas, så att Fabrikören Antonsson genom deras bysättande kunde vinna säkerhet för sina fordringar, sjelf godtgöra Antonsson desamma, både till capital och ränta, intill dess betalning följde, rned öppen lemnad rättighet likväl för Öfversten, alt af Friherrarne von Roxendorff,, eller de - j.j R.
Oml. Emb. Ber. d. \
JJov. 1828» ras löftesmän söka ersättning.
Då målet, genom Antonssons underdåniga besvär, blifvit draget under Kongl. Maj ts
Nådiga pröfning, hade väl Dess Högste Domstol, genom Ut ~ slag den 18 October 1826, ogillat det af KrigsHofRätten anförde skäl , som skulle den äskade handräckningen varit öfverflödig och olämplig derföre, att äfven Befälhafvare af vakt, enligt Författningar och ordres, hafva enahanda skyldighet sig ålaggd, enär, enligt Commendantslnstruction, Krigs Artiklar och TjenstgöringsReglemente, det tillhör Cornmendanter i allmänhet, att meddela handräckning till personers bysättning och häktande, då sådant af Konungens Befallningshafvande skrifteligen påfordras, hvadan ock vägran deraf, på den grund KrigsHofRätten anfört, ej bordt ega rum; men emedan det genom Kongl. Maj:ts, af Dess General Adjutant för Arméen den 22 Juni 1818 utfärdade, Nådiga Befallning blifvit stadgadt, att OfverCommendanten här i Staden borde ställa sig tjenstgöringsReglementet och Commendantslnstructionen J till efterrättelse, samt att han vöre den, hvilken blefve ansvarig, att vakterne genast lemnade den handräckning som äskades, till lugnets bibehållande, brottslingars arresterande, m. in,, utom att något i denna del blifvit Commendanten ålagdt, hvadan denna senare saknat bestämda föreskrifter, att, utan ordres af ÖfyetCommeadauten sig dermed befatta} R.
Ornb. Emi. Ber. d. & No v. 1828.
35 thy fann Kongl. Majit, det Öfversten Dcevel icke kunde fällas till ansvar för det han den fordrade handräckningen ej meddelat; men då Öfversten Dcevel, ehuru han, i anledning af Fabrikören Autonssons begäran om ordres till den äskade arresteringen, först deråt lemnat den uppmärksamhet , att han hänvisat Antonsson till skriftlig reqvisitions anskaffande från ÖfverStåihållareEmbetet, likväl sedermera, då sådan med samma Embetes Notorialpåskrift försedde reqvisition för Öfversten uppvistes, underlåtit om grunden för sitt vägrande att lemna handräckning, meddela sådant besked, som Öfverstens förutnämnde åtgärd och ÖfverStålhållareEmbetets hänvisning påkallat; pröfvade Kongl, Majit rättvist, det Öfversten Dcevel, som derutinnan icke rätteligen förfarit, likmätigt grunderne för 2 Cap. 13 §. i Kongl. KrigsArtiklarne, gjort sig derföre skyldig till extra judiciel bestraffning, hvilken ÖfverCommendanten ägde utsätta.
I anledning af mina derom aflåtne skrif-, velser, hafva ej mindre Herr ÖfverCommenten m. m.
Friherre Lovisin uti bref den 4 Februarii 1827 tillkännagifvit, att Öfversten Daevel den 15 nästföregångne
Januarii undergått ofvanberörde extrajudicielia bestraffning med ett dygns arrest i eget rum , likväl med tjenstskyldighet, enligt Tjenstgöj 26 R.
Just. Omb.Emb. Ber. tl. 4 Nov. 18a 8i ringsReglementets 1 Del. 13 Cap. 150 4 Morn., än ock Herr GeneralAdjutanten för Arméen m. in. Grefve Björnstjerna, jemte skrifvelse den 6 Februarii 1827, meddelt en vidimerad afskrift af ofvan omförmälda, på Kongl. Maj;ts Nådiga befallning, i Commandoväg utfärdade Instruclion af den 22 Junii 1818, för ÖfverCommendanten och Commendanten vid Stockholms Garnizon , hvarjemte Herr GeneralAdjutanten vid handen gifvit, att både tillförordnade OfverStåthållaren och Kongl.
KrigsExpeditionen erhållit del in extenso af berörde Instruclion , samt att Herr GeneralAdjutanten jemte JustitiaeCancelleren , genom meddelad Note utur Frotocollet öfver GeneralAuditeurs-ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i StatsRädet den 7 December 1826, erhållit Kongl. Majus Nådiga Befallning , att inkomma med förslag till närmare bestämmande af föreskrifterne för MilitaireAutoriteterne , beträffande den handräckning, som, uppå. skeende vederbörlig reqvisition, bör lemnäs i afseende d by sättning af skuldsatte personer , hvilket förslag då skulle oförtöfvadt i underdånighet öfverlemnas till Kongl. Maj;ts Nådiga pröfning och stadfästelse.
I sammanhang med framställningen om det behandlingssätt han mött för sina fördrings-anspråk här i staden emot ofvanbe - R.
Omb. Fmb. Ber. d. 4 Nov. 1838. 217 malie Friherrar von Roxendorff, hur Antonsson äfven till min Expedition inlemnat Magistratens i Götheborg Protocoll a£ den 9 och 10 November 1825, hvaraf inhemtades, att, sedan Kammarherren Friherre von Roxendorff, stadd på resan genom Götheborg, blifvit der lagsökt af ÖfverSkulten J. A.
Dahlberg för tvänne af Friherren den 1 April besagde år utgifne, till bedelhafvaren ställde, skuldsedlar, på tillsammans 2,500 R dr Banco, hvilka med ränta och expenser Herr Friherren då dömdes, vid påföljd af bysättning , genast betala , och hvilket Utslag, utan hinder af besvär deremot , borde gå i verkställighet, hade Friherren uti en till Commendanten derstädes Herr Öfversten , GeneralAdjutanten och Riddaren Edenhjelm ställd skrift, jemte anmälan, att Friherren, försedd med pass af Hans Excellence Herr StatsMinistern för Utrikes Ärendena , borde på Kongl. Ma:jts Nådiga befallning, såsom Courir ifrån Stockholm afgå med dcpecher till Norrige , begärt Commendantens snara Ernbets-handräckning till reseförbudets upphäfvande, så att, genom den ådömde bysättningens verkställighet, intet hinder: matte läggas i vägen för Friherrens afresa , hvars ändamål fordrade all skyndsamhet; och hade i anledning deraf, med bifogande af Friherre von Roxendorff* berörde skrift, Herr Öfversten och GeneralAdjutanten Edenhjelm uti 2 8 R- St.
Omb. Emb, fler. d. 4 Nov. 18 J 8•
Memorial till Magistraten anfört, det Herr Öfversten, som hade sig bekant, det Kammarherren Friherre von Roxendorff vöre befalld att såsom Courier afgå till Norrige, ansåg sig böra göra Magistraten uppmärksam uppå nödvändigheten , att icke genom tillförordnad bysättnings verkställande hindra utförandet af Friherrens uppdrag, eller föreskrifva en åtgärd, som, med afseende på ändamålet af Friherrens resa , kunde hafva lika ansvarsfulla, som eflertänkliga följder, och. hvilken åtgärd först syntes böra ega rum . när Friherre von Roxendorff fullgjort hvad honom blifvit anbefaldt- —- Efter det fordringsegaren Dahlberg, deröfver hörd , bestridt Commendantens nyssnämnde framställning, resolverades deröfver af Magistraten , med åberopande af Kongl. Förordningen den 19 Maj 175b, att Magistraten ej fann sig tillständigt innehålla med verkställigheten af beslutet rörande Herr Kammarherren och Ryttmästaren Friherre von Roxendorffs by. sättning.
Då vid dessa handlingar Fabrikören Antonsson bifogat ett af Herr Cabinetts Secreteraren Friherre Elias Lagerheim den 20 November 1826 utgifvet betyg, att Kammarherren Friherr evon Roxendorff, vid dess afresa ifrån Stockholm i November månad 1825, icke varit försedd med pass af Hans Excel; R.
Ornb.
Emb. Ber■ d. 4 Nov. 1828- 29 lence Herr StatsMinislern för Utrikes Ärendena, har jag, till utrönande af rätta förhållandet ined Kammarherren Friherre von Roxendorffs föregifna courir-resa, hvarigenom verkan af civile Autoriteters beslut om bemälte Frilierres q varblifvande är vorden upphäfven, funnit mig föranlåten infordra Herr Öfversten och GeneralAdjutanten EdenJijelrns uppgift, på hvilken grund Herr Öfversten inför Magistraten i Götheborg anmält Ryttmästaren Friherre von Roxendorff, såsom på Cabinettspass resande Courir till Norrige , hvarpå Herr Öfversten, uti skrifvelse den 3 Marti 1827, tillsändt mig:
Bevis ifrån Götheborgs Polis-Kegistrators-Contor, att Friherre von Roxendorff der uppvist Cabinettspass, dateradt Stockholm den 2 November 1825 och stäldt till Christiania ; Utdrag af Götheborgs
Högvakts rapport-journal för den 6 till och med den 7 November nyssnämnde år, utvisande, att Friherre von Roxendorff inpasserat såsom Öourir,sarm betyg af Majoren vid Generalstaben C. Wirgin och Capitainen Th. Clancey, att de vid Friherre von Roxendorffis ankomst till Götheborg i November 1825 genomläst hans medhafvande Courirpass, meddeldt af Hans Excellence StatsMinistern för Utrikes Ärendena, och af innehåll, det Friherre von Roxen* dorff skulle såsom Courir afresa till Christiania och taga vägen genom Götheborg ■, med 30 R.
Just, Omb.Emb. Ber, d. 4 Nov. i8s8. hvilka handlingar Herr Öfversten och General Adjutanten Edenhjelm ansett sig, utan att behöfva åberopa sin enskilda kännedom om det anmäldta förhållandet, hafva ådagalagt grunden för Herr Öfverstens vid Magistraten gjorde ifrågavarande uppgift.
Cancellie-Styrelsen, Kongl.
HofCancellersEmbetet, StatsExpeditioneme i Kongl. Majus Cancellie, RiksArchivet och Kongl. Collegierne till mig inkomna och vid sistlidet Ers EmbetsBerättelse fogade uppgifter å beloppet och grunderne för beräkningssättet af Expeditions-lösen , inhemtas bland annat, att sådan lösen utgöres dels efter föreskrifter uti äldre icke allmänt tillgänglige författningar, hvilkas innehåll, hänvisande hvar ifrån annan, i anseende till senare myntförändringar är otydligt och för menige man ofattligt, dels ock på grund af Kongl.
Maj:ts Nådiga Bref och Skrifvelser till serskildta EmbetsVerk eller enskildta Embetsman samt på inför Konungen förda Protocoll, li vilka icke kommit till allmän kännedom: att äfven sådant förhållande kan inträda , då , i brist af all veterlig grund för lösens bestämmande , häfd eller gammal sedvana dertill måste åberopas: att lika beskaffade handlingar, utlärdade ifrån Konungens Cancellie, komma att bära olika lösen inom serskilda StatsExpedi - JR.
Omb. Emb. Ber. J. 4 Nov. 18a 8. 31 tioner.
Diplom å Greflig värdighet, genom Kongl. KrigsExpeditionen utfärdadt, kostar, utom Charta Sigillata, 209 R:dr, men genom Kongl.
KammarBxpeditionen blott 201 R:dr, på Friherrlig värdighet 184 R:dr vid den förre, men endast 101 R:dr vid den senare StatsExpeditionen, hvarest också för AdelsDiplom erlägges , utom Chartan, 45 R:dr 8 sk., men för lika Documeni ifrån Kongl. KrigsExpeditionen go R:dr 32; varande i öfrigt till yttermera olikhet, uti Kongl. KammarExpeditionens uppgift utförd en rund summa af 120 R:dr såsom arbetslön och kostnads-ersättning för textning, Vapnets målning, kupa, permar, snören etc. för hvardera af nyssnämnde
Diplomer, om hvil. ken fyllnads-afgift uti den rätta CancellieGe. böhrén Kongl.
KrigsExpeditionens uppgift ej något förnäler:. för Constitutorial , eller förordnanden utan arfvode eller lön, betalas uti Kongl. KammarExpeditionen hvarken stämpladt papper, eller lösen, endast en R:dr för Sigillet, hvaremot för lika handling uti Kongl.
EcclesiastikExpeditionen uppbäres Sex R:dr i CancellieGebuhr och en R:dr för Sigillet.
— Att sådan handling derstädes äfven varder med Charta belagd, eller derå skrifven , synes vara afgjordt.
Att ej mindre alla sådane olikheter vid beräkning om lösen och sportlar inom sam - ga 12- St.
Qmb.
Emi. Ber. d, 4 Nåty. 1828- ma, ehuru af flera Departement eller Expeditioner bestående EmbetsVerk, undanrödja», utan ock bestämda föreskrifter om lösens belopp, vid förekommande fall varda meddelade, synes desto hellre vara en både bill ig och rättvis fordran af dem, hvilka sådan lösen utgifva eller mottaga, som det icke lärer förefinnas någon giltig orsak, hvarföre mindre Öppna, rediga och allmänt tillgängliga Stadgar i dessa, snart sagdt dagligen inträffande förhållanden skola ega rum, än uti dem, som röra stämplade pappersafgiften.
Hvarje Svensk inan, då han besöker eller anlitar högre eller lägre EmbetsVerk, inom hela Riket, vet genast, eller kan inom det korrta omfånget af en enda Författning snart få veta huru stor Charta Sigillata för tillfället erfordras; men för den betydligare afgiften , eller EmbetsVerkens utgifvande Expeditioner saknar han på annat sätt kännedom och egen controll, än att vägen dertill banas genom sökande uti flera strödda Förordningar, deras jemnförande sins emellan och beräknande af under tiden inträffade Mynt-valvationer ; och, sådant sökande oaktadt, skall, efter hvad här ofvan är antydt, ali hans möda i några fall ändå vara förgäfves.
Mest påfallande, till och med för endera parten skadlig, måste väl denna oreda och brist på tydlig föreskrift förekomma vid Tullverket, der, i afseende på In - R.
Omb, Emb. Ber. d. 4 Nov. 1828. 33 Inrikes Bevakningen , en af Tull Arrende» Societeiens Fullmägtige år 1804 utfärdad Taxa ännu skall vara gällande, och i allt öfrigt Sportel-beräkningen så vida rättas efter Ex» peditionsTaxan af den 6 Maji 1686, som samma Taxa kan tjena till tydning för öfverenskommelser om lösen mellan TullVerkets Tjenstemän och den trafiquerande delea af Nationen.
Ett af General-Tull-Styrelsea författadt förslag till ExpeditionsTaxa vid Tullverket skall, redan i Februarii månad år 1826, blifvit till Handels- och FinanceJ Expeditionen af Kongl. Maj.ts Cancellie ingify vet, hvaröfver vederbörande blifvit höide och General Tullstyrelsen åter meddelt utlåtande; men huruvida underdånig föredragning af detta ärende egt rum, eller Kongl. Maj:ts Nådiga Beslut deröfver blifvit fattadt, har ännu icke kommit till Allmänheten* kunskap.
ExpeditionsTaxorne, sammantagne vid alla Embets- och Tjenste-Verk, eller Sportel, väsendet på det hela, utgörande, å ena sidan, grunden för en talrik Embetsmanna-personals taxering till Bevilinings erläggande, då Statsinrättningen ännu är sådan, att Sportel in» kornsten, i vida större mon, än Ordinarie Lö'- nen, utgör grunden för dess subsistertce, omfatta tillika , å andra sidan, en icke obe« t Bihang till Rih-St, Pro t, »818—1829, a Sami, 5 34 R.
Ber. d. 4 Nov. 1828. tydlig del af Folkets indirecta utskylder, der^ uti de fleste, om ej alla Medborgare, icke blott godtyckligt oell tillfälligtvis, utan oftast, i följd af Samhälls-förhållanden oundvikligen måste deltaga, och derföre har jag ansett en utförligare framställning af detta ämne, efter den utveckling det ifrån de högsta Administrativa Instancerne ändtligen vunnit, icke oförtjent af den Lagstiftande magtens uppmärksamhet och omtanka, att deråt gifva ett bättre och mera sammanhängande, skick än det nu eger.