Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Äldste undertecknad förskrifning å hela det beviljade låne-beloppet, hvarigenom de, i stadens namn och å dess vägnar, förbinda sig, en för alla och alla för en, att ansvara för lånesummans återbetalning, jemte ränta derå, på sätt och i den ordning, här nedan finnes stadgadt; 4:o Likaledes böra, före lånets lyftning, hos Riksgälds-Contoiret uppgifvas de serskilda föremål, hvartill lånet är afsedt alt användas, äfvensom sättet för dess begagnande; 5:o Hvad, som af lånet icke är uttaget innan den 1 Juli 1841, kommer derefter icke att från Riksgälds-Contoiret utgifvas; 6:o
Såsom ränta och capital-inbetalning för det uttagna låne-beloppet, hvilket får räntefritt begagnas till 1841 års utgång, erlägges derefter inom slutet af hvarje år, från och med år 1842, Sju (7) procent, som alltid beräknas å det ursprungliga låne-capitalet och hvaraf, sedan ränta efter 4 procent årligen å det innestående capital-beloppet afgått, återstoden utgör afbetalning å lånesumman, intilldess densamma är till fullo godtgjord; 7:o Allt hvad, som sålunda bör inbetalas, må omedelbarligen från stadens Äldste till Commissarierne i Riksgälds-Contoiret insändas; och 8:o skulle lånet icke vid 1842 års slut vara lill hela det lyftade beloppet an vändt för de dermed afsedda och uppgifna ändamål, eller skulle de föreskrifna ränte- och capilal-inbetalningarne icke fullgöras, bör den utgifna lån-summan, å Riksgälds-Coptoirets sida, till återbetalning inom viss förelagd Expeditions-Utskollets Förslag till und.
Skrifvelse* N.O 6g, 107 kort tid uppsägas, i hvilket fall den stadgade räntan skall beräknas och utgöras från elen tid, låne-medlen blifvit från Riksgälds-Contoiret utbetalda.
M:s i ämnet aflåtna Nådiga Skrifvelse, härigenom i underdånighet meddela.
Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 9 September 1840.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 2 Sept. 1840.
Preste-Ståndet den 4 — — Borgare-Ståndet den 9 — — Bonde-Ståndet den 9 —
N:o 239.) S. A. K. Uti Premiss af den 4 sisllidne Maj, har E. K. M. behagat till Rikets Ständers Stals-Utskott i Nåder öfverlemna Bokhållaren vid E. K. M:s och Rikets StatsContoir Nils Arwid Stures underdåniga ansökning, att, sedan ett mångårigt sjuklighets-tillslånd icke lemnade någon vidare förhoppning för honom att återfå helsa och arbetsförmåga, hvarigenom han, som uppnått nära 60 Ars ålder och derunder på 37:de året varit ordinarie tjensteman, blifvit urståndsatt att sina tjenste-åligganden uppfylla, E. K.
M. täcktes hos Rikets nu församlade Ständer göra Nådig framställning derom, alt, ehuru några år ännu återstå, innan Sture hunnit den ålder, som, enligt gällande Författningar, berättigade honom att vid afskedstagande! uppföras på Allmänna IndragningsStaten, med bibehållande af en dess innehafvande lön motsvarande pension, Rikets Ständer likväl mätte, i belragtande af de för Sture förekommande bevekande skäl och omständigheter, äfvensom af hans under krigs-fångenskap ådragne sjuklighet, bevilja honom, som icke är delegare i Civil-Statens PensionsInrättning, samma förmon, som hade han nu fyllt 65 år.
Hvad härutinnan förekommit, hafva Rikets Ständer i öfvervägande tagit; och då Kongl. Brefvet den 12 November 1823 föreskrifver 65 års lefnadsålder, io8 Expedilions-Utskotlets Forsh" till und.
Skrifvelse , N.o 70. såsom clet vilkor, hvarunder Civile embets- och tjenstemän, hvilkas sjuklighet eller försvagade helsotillstånd genom laglig Läkare-attest bestyrkes, äro berättigade alt deras innehafvande löner, såsom pensioner å Allmänna Indragnings-Staten uppbära, hafva Rikets Ständer, som icke ansett lämpligt att härifrån medgifva något undantag för detta serskilda fall, väl ej funnit skäl bifalla, hvad Bokhållaren Sture sålunda begärt; inen som, vid det genom företedt Läkare-betyg styrkta förhållande, att Bokhållaren Sture icke vidare kan förrätta sin tjenst, angeläget är, alt för honom någon utväg beredes att kunna lemna tjensten, så att till densamma annan person må kunna lillsältas, hafva Rikets Ständer, med afseende jemväl på i öfrigt förekomne bevekande omständigheter, velat å Allmänna Indragnings-Slaten uppföra en pension, motsvarande 1 delar af Bokhållaren Stures nu innehafvande lön, 800 Pi:dr, med derunder begripne 76 tunnor spanmål, att af Sture tillträdas, så snart han från tjensten erhåller afsked.
Hvilket, till svar å högstberörde Nådiga Remiss, Rikets Ständer få hos E. K.
Preste-Ståndet den 4 — — Borgare-Ståndet den g — — Bonde-Ståndet den g — — Rikets Ständers underdåniga Skrif velseangående pension åt vi* ce Amiralen G. af Klints enka.
N.o 240.) S. A. K.
Uti Nådig Skrifvelse af den 26 sistlidne Maj, har E. K. M. behagat gifva Rikets Ständers Stals-Utskott tillkänna, att, sedan vice Amiralen och Commendören med Stora Korset af Kongl. Svärds-Orden, m. m.
Gustaf af Klint den 30 förutgångne
April med dötlen afgålt, E. K.
Sig böra fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på den nytta, bemälde vice Amiral tillskyn - Ex peil it iöns- Ut skottets Förslag lill wiel. Skrifvelse, N:0 7/. dat de förenade
Rikenas så väl örlogs- sorn handels-sjöfart, medelst det af honom, under 42 år, intill sin död, fortsatta sjö-chartae-arbete, ett verk, som gjort ioria Harens namn frejdadt bland Europas alla navigerande nationer, samt, med anledning häraf, velat föreslå Utskottet att, såsom en billig gärd af agtning för den bortgångne embelsmannens förtjenster, bos Rikets Ständer göra framställning 0111 beviljandet af en årlig pension, till belopp af 800 R:dr E:co, åt bans enka, som med elfva barn, af hvilka nio äro oförsörjda, befinner sig i mindre lyckliga omständigheter.
Och då, enligt Kongl. Reglementet lör Amiralitets-Krigsmans-cassan af den 26 Oclober 1838, det högsta belopp, som kan tillfalla enka efter afliden delegare uti densamma, utgör endast 400 R:dr B:co, hafva Rikets Ständer, med afseende å aflidne vice Amiralen G. af Klints obestridliga förtjenst af det allmänna samt de af E. K.
M. i öfrigt åberopade bevekande omständigheter, godtfunnit alt, för bemälde vice Amirals efterlemnade enka, å Allmänna Indragnings-Slaten uppföra en pension af 800 R:dr B:co, att utgå, så länge bon lefver ogift och fortfarande befinner sig i obemedlad ställning.
Hvilket Rikets Ständer få hos E. K. M., till svar å högstberörde Nådiga Skrifvelse, härigenom i underdånighet anmäla.
Pi esle-Ståndet den 4 — — Borgare-Ståndet den t) — — Bonde-Ståndet den g — — Rikets Ständers underdåniga Skrijvelse, angående pension för aflidne Agronomen Stephens enka. (Stats-Htsk.
N:o 243.) S. A. K.
Rikets Ständer hafva under öfvervägande förehaft en utaf aflidne Agronomen George Stepliens’s efterlemnade enka, Susanna Murray Stephens, Iros E. K.
M. framställd och genom Nådig Remiss lill Rikets Ständers pröfning ® Ilo Expeditions-Utskottets Förslag till uriel Skrifvelsej N:o 72. öfverlemnad underdånig ansökning om pension, till understöd för sig och fem harn; men då härvid förekommit, att bemälde Susanna Murray 3 under flera år före Stephens’s inträffade död, lefvat från honom skiljd, och de barn, hon med honom haft, antingen redan uppnått eller äro nära den ålder, att de böra kunna sig sjelfva försörja, hafva Rikets Ständer icke funnit skäl tili den sökta pensionen lemna bifall.
Hvilket Rikets Ständer få härmed , till svar å högstberörde Nådiga Remiss, hos E. K. M. i underdånighet anmäla.
Presle-Ståndet den 4 — — Borgare-Ståndet den g — — Bonde-Ståndet den g — — Rikets Stcinclers underdåniga Skrifvelse, angående förre HäradsSkrifvaren S. F.
N:ris 142 och 249.) S. A. K. Till Rikets Ständers Stats-Utskott har E. K. M., medelst Remiss den 24 sist— lidne Mars, i Nåder öfverlemnat en af förre Härads-Skrifvaren i Wikbolands fögderi af Linköpings Län S. F.
Hagelin gjord underdånig anhållan, att, sedan han, som år 1836 erhållit afsked från sin förenämnde Ilärads-Skrifvarebefattning, i sammanhang dermed, jemväl framställt begäran, att, efter då uppnådde 66 lefnadsår, derunder 48 år i Statens tjenst, med den i Kongl.
Brefvet deu 12 November 1823 civile embets- och tjenstemän i allmänhet tillagde rättighet, komma i åtnjutande af pension till fulla beloppet af förut innehafde lönen; men, i följd af Kongl. Brefvet den 25 Juni 1818 och Kongl. Kammar-Collegii Circulaire-Bref den 11 October 1819, ansetts ej kunna komma i åtjntande af högre pension, än den, hvilken motsvarade Kammar-Skrifyare-lön, eller 264 R:dr 8 sk., med deri inbegripne 25 tunnor spanmål, E. Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Skr ij velse N.-o rj3. lil K.
M. likväl måtte täckas till Rikets nu församlade Ständer framställa Nådig Proposition derom, att, i likhet med hvad Rikets Ständer vid senaste Riksdag under enahanda förhållanden beviljat Kronofogden Hollsténs sökanden kunde anses berättigad till åtnjutande af pension, svarande mot sin förut innehafde Härads-Skrifvare-lön, hvilken i medeltal för åren 1827—.1836 uppgått till 378 R:dr 26 sk. 9 r:sl. årligen, utom boställs-afkastningen och resepenningar.
Men som Häradskrifvare!!
Hagelin^ hvilken, enligt 1770 och 1778 årens Pensions-författningar, om desamma vid hans afskedstagande funnits gällande, icke egt att pension åtnjuta, ingalunda erhållit ringare pension, än hvartill han, enligt sedermera utfärdade Författningar, var berättigad, samt den Kronofogden Hollstén af Rikets Ständer medgifne förmon att få, såsom pension, behålla hela sin innehafde indeldta lön, icke varit grundad på någon laglig rättighet, utan blifvit honom tillerkänd, med afseende på serskildt förekom ne ömmande omständigheter, hafva Rikets Ständer ieke funnit skäl bifalla den af Härads-skrifvarén Hagelin sökte högre pension.
Hvilket, med anledning af E. K.
M:s ofvanhögstberörde Nådiga Remiss, Rikets Ständer få i underdånighet meddela.
Rikets Ständer framhärda &:c. Stockholm den 9 September 1840.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 2 Sept. lSzfo; J Presle-Ståndet den 4 — — Borgare-Ståndet den g — — Bonde-Ståndet den g — — Rikets Ständers underdåniga) Skrifvelse , angående ändring i 24 Cap. 8 §:n samt 34 Cap. Missgernings-Balken.
N:ris 46 och 76.) S. A. K.
Hos Rikets Ständer har framställning blifvit gjord om otillräckligheten af det i allmänna lagen lemnade skydd emot misshandel å person; i hvilket af - Expeditions-Ulskottcts Förslug lill lind.
Skrifvelse > N.o y3. seende förekomme: alt, enligt 24 Cap. 8 §:n Missgernings-Balken, kunde den, sorn, oträngd, af vredesmod dragit knif eller svärd, spännt bössa eller rest annat vapen åt annan, stungit, huggit eller skjutit ål honom, utan att skada skelt, försona sitt våldsamma och för allmänna säkerheten vådliga förfarande med eli bötesbelopp af 20 daler; alt för annans våldförande och stympning på lieie sålt, så vida ej lif spilldes, svårare påföljd ej funnes, än den i 34 Cap. samma Balk bestämda penninge-uppoffring, högst utgörande 30 daler för såramål och 50 daler i lytesbot, äfvensom att i 35 Cap. 1 §:n berörde Balk endast stadgades 10 dalers böter för den, som tillfogar annan köttsår, då benlösning eller afhugg ej sker, ulan att skilnad iagttagits för de fall, då skadan blifvit med knif tillfogad; och ehuru härvid bör i betragtande tagas den omständighet, att, då böter för lyten, sår och blånader ega rum, och det tillika inträffar, att knif eller svärd m. m. blifvit, på sätt ofvan är nänmdt, draget, den brottslige jemväl skall, enligt Kongl.
Brefvet den 20 September 1786, fällas till de i 24 Cap. 8 §:n Missgernings-Balken utsatte 20 dalers böter, hafva Rikets
Ständer likväl funnit behofvet påkalla skärpning i de straff, som äro bestämda för ifrågavarande slag af brott, hvilka i senare tider tilltagit i antal samt utvisa en hög grad af vildsinthet hos gerningsmannen och ofta lill sina följder menligt inverka på den våldfördes kroppsbeskaffenhet och helsa; i enlighet med hvilken åsigt Rikets Ständer pröfvat skäligt för deras del besluta: l:o att en Författning bör utfärdas, hvarigenom Kongl.
Brefvet den 20 September 1786 upphäfves och 24 Cap. 8 §:n Missgernings-Balken ändras på följande sätt:
Drager någon, oträngd, af vredesmod knif eller svärd, spänner bössa eller reser annat vapen åt annan, stinger, hugger, slår eller skjuter åt honom och råkar det annan, så att han får der död af; gånge derom, som om annat vilja-dråp.
Tillfogar man någon dervid lyte, sår eller blånad, ansvare derför efter lag och bote serskildt för begagnandet af lifsfarligt vapen från Tjugo till Fyratio daler till tveskiftes emellan Konungen och Häradet eller Staden.
Sker ej skada, vare ändå till samma böter förfallen; 2:o att 1, 2 och 3 §§:ne af 34 Cap. Missgernings-Balken till sin lydelse sålunda förändras: 1 §•
Hugger man annan i ansigte eller hals, eller hugger af eller förderfvar näsa, öra, hand, arm eller fot; eller slår ut öga; så att han deraf lyte får: bote Expeditions-Utskottets Förslag till tind.
Skrifvelse, W.-o 74- il3 bote i lytesbot Femtio daler, och straffes för såi’amålet med Tolf dagai’s fängelse -vid vatten och bröd.
Varda flere lemmar, än en, afhuggne eller förderfvade; skall den brottslige böta lytesbot för hvartdera och straffas för såramål med Tjugu dagai’S fängelse vid vatten och bröd.
Lytesbot njute målsesranden enskildt. 2 §.
Hugger man af annan tummelfinger, fot framom vrist, eller häl; bote Trettio daler för lytet och straffes med åtta dagars fängelse vid vatten och bröd för såramålet.
Hugger man af det, som näst är till tummelfinger; bote
Tjugu daler för lytet och sti’affes med enahanda fängelse för såramålet.
Afhugges någotdera af de andra fingren, vare lytesboten
Femtom daler och straffet för såramålet
Fyra dagai’s fängelse vid vatten och bröch Tå å fot vai’e så gild i såramål, som finger å hand, och halft mindre i lytesbot. 3 §.
Slår man någon så, att ben bräckes eller lossas i hufvud, arm, lår eller ben, och kommer ej afhugg i; eller stinger man någon genom lif eller lem; straffes med Åtta dagars fängelse vid vatten och bröd; kommer der lyte i; bote hälften emot afhugg.
Hvilket Rikets Ständer få hos E. K. M. härmed i underdånighet anmäla.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 1 Sept. 1840.
Preste-Ståndet den 4 — — Borgare-Ståndet den g — — Bonde-Ståndet den g — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående änsvars stadgande för inslående af fenster.
N:ris 47 och 77.) S. A. K. Hos Rikets Ständer har i betragtande förekommit, att något ansvar för Bih, till R.
Prot. iS4o{ 10 Sami. 1 Afd. i5 1X4 Expeditions-TJtskotlcts Förslag tili und.
Skrifvelse, N.-o 75. fensters inslående ej finnes i allmänna lagen stadgadt i annan händelse, än den i 28 Cap. 1 §.
Missgernings-Balken omförmälda, att någon deraf ljuter döden, hvarjemte Rikets Ständer inherntat, att föreskriften i 20 Cap. 6 §:n nämnde Balk om Fem dalers böter för den, som kastar in i annan mans hus, gård eller farkost sten, slång eller annat, att dermed skada göra, hitintills vanligen blifvit, i brist af annat tjenligt lagstadgande, tillämpadt för sådana fall af förstberörde förbrytelse, då den sker af öfvex-dåd eller kittslighet, 11- tan att någon deraf får skada; men då samma lagrum icke afser nu ifrågavarande slag af brott, hvilka dessutom fordra en strängare påföljd, än den nyssnämnda, dels i anseende tillden elakhet, som ofta i hög grad derföre ligger till grund, dels ock emedan de till sina följder kunna vara vådliga, samt äro svåra att upptäcka, såsom merendels i hemlighet utförda, hafva Rikets Ständer, med ledning af hvad lagen i vissa andra fall stadgar, angående skadegörelse å egendom, funnit skäligt, för deras del, besluta utfärdandet af en författning, hvarigenom förordnas:
Den, som uppsåtligen, af ondska eller öfverdåd, slår in annans fenster, skall pligta från Sex R.dr 32 sk. till Tretton R:dr 16 sk., efter omständigheterna, ändå att icke någon deraf får skada.
Sker det mera af okynne, än ondska, vare bot Tre R:dr 16 sk.
Rikets Ständer framhäda &c. Stockholm den 9 September 1840.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 12 Sept. 1840.
Preste-Ståndet den 16 — — Borgare-Ståndet den s3 — — Bonde-Ståndet den a3 — — V\W-> Finl \ •, V • - .V'’;/l?,v. \;•. > \\
V/ \ ;ii•s- 1 i V~v '
Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse_, i fråga derom, att enskild egande-rätt bör vika för allmänna ändamål.
JNa-is 30 och 82.) S. A. K. Hos Rikets Ständer hafva motioner blifvit väckte derom, att enskild Expeditions-Utskoltets Förslag till und.
Skrifvelse j N.o 7S- ll5 man må, under vissa vilkor, kunna förpligtas att egande jord eller lägenhet till allmänt ändamål afträda; i hvilken fråga Rikets Ständer hysa den öfvertygelse, att enskild egande-rätt, ehuru helgad den bör vara, likväl måste vika för det allmänna bästa, dock att nugot lidande deraf för den enskilde ej må uppstå, med afseende å hvilken senare omständighet, Rikets Ständer trott vara tillfyllestgörande, om, vid hvarje tillfälle, då tillämpning af berörde grundsatts ifrågakommer, dels åt Kongl.
Maj:t öfverlemnas, att, efter inhemtade noggranna upplysningar, pröfva bebofvets verklighet, hvarigenom all farhåga for uppoffrandet af den enskildes rätt i oträngdt mål försvinner, dels ock, angående ersättningens bestämmande, sådane försigtighetsmått föreskrifvas, sorn afböja sjelfva möjligheten af materiel förlust för den enskilde, hvilket, efter Rikets Ständers tanka, säkrast kan tillvägabringas derigenom, att det verkliga värdet af hvad, som förloras, höjes med Femtio procent, och att, i händelse tvist derom uppstår, densammas bedömande åt Gode Män anförtros.
Ständer funnit skäligt för deras del besluta, att en Författning må utfärdas, hvarigenom, med upphäfvande af de ej mindre i 25 Cap. 1 §:n Byggninga-Bälken, sådan den lyder i Kongl. Förordningen den 19 Februari 1824, än ock uti Kongl. Kungörelsea den 9 Mars samma år, i afseende på väg-anläggningar, gifna föreskrifter, stadgas:
Enskild egande-rätt vike för det allmänna bästa, der Konungen prof var nödigt, att jord eller lägenhet, som enskild man tillhörer, begagnas skall, vare sig till Rikets försvar, till allmän väg eller bro, till torg eller gata istad, lill utlappning eller sänkning af sjö, till strömrensning, farled eller annan vattenledning, till allmän byggnad eller till dylikt allmänt behof.
I alla dessa fall vare egaren pligtig att afstå, hvad af hans egendom för ändamålet fordras, emot ersättning.
Uppkommer tvist om ersättningens belopp, stämme då Kronan eller den menighet, som för allmän nytta afsöndringen äskar, egaren till vederbörlig domstol, alt taga del i sättandet af en Compromiss-Rält, för att värdet af jorden eller lägenheten utröna och bestämma samt tillika sig utlåta, om och i hvad mon dea jord eller lägenhet, som afstås, bör vidkännas andel i grundskatten å den egendom, från hvilken afsöndringen sker.
Blifver part å inställelse-dagen från
Domstolen förfallolöst ute, eller undandrager han sig att ledamöter i Compromiss-Rätten utse, välje då Domstolen i hans ställe Gode Män.
Compromiss-Rätten skall utgöras af Domstolens Ordförande samt af sex Gode Män, 116 Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse,, IV-o 76. sora ojäfvige finnas, deraf parterne, å hvar sida, ega utse tre.
Denna Compromiss-Rätt sammanträde efter Domarens kallelse å utsatt dag, då alla till frågan hörande handlingar höra till Rätten aflemnas.
Compromiss-Rätten ege, om så nödigt pröfvas, anställa syn å jorden eller lägenheten samt muntligen höra parterne, för att vinna fullständig underrättelse i saken.
Sedan skride Compromiss-Rätten, ulan dröjsmål, till frågans afgörande.
Yppas dervid olika meningar, men förena sig fem af Rättens ledamöter i samma mening, galle då den för Compromiss-Rättens beslut.
Kunna ej fem om slutet ense blifva, åligge det parterne att hvar för sig ytterligare välja tre Gode män att i pröfningen deltaga.
Undandrager sig part detta, förordne derom Domstolen, på sätt ofvan stadgadt är.
Hvad de Reste i den således förstärkta Compromiss-Rätten säga, blifve Rättens beslut, hvilket bör skriftligen alfattas, dock utan a^t skälen för beslutet uppgifvas, och derefter till parterne utfärdas.
Compromiss-Rättens beslut skall till efterrättelse lända och ändring deri må ej sökas.
Afträde ock då genast den jord eller lägenhet.
Vållas å jord eller lägenhet skada genom undersökning, som med Konungens tillstånd blifvit hållen, för att utröna behofvet af egendoms afstående för allmänt ändamål; vare egaren ock då berättigad till en, skadan motsvarande ersättning, som på enahanda sätt bestämmes.
Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 23 September 1840.
Preste-Ståndet den 4 — — Borgare-Ståndet den g — — Bonde-Ståndet den 9 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående tillägg i 17 Cap. 32 <$\
Rättegångs-Balkenj sådan den lyder i Kongl. Förordningen den 20 Jan. 177g.
(Lag-Utsb.
N:ris 22 och 83.) S. A. K.
Då Rikets Ständer anse rättigheten att utsöka skadestånd, som härflyter Expeditions-TJtskoltets Förslag till und.
Skrifvelse, TV.o 77. ti 7 från brott, vara en af straffs tillämpning oberoende fordran, och följagtligen böra, inom den för fordringars utkräfvaude i allmänhet föreskrifna tid, stå målseganden öppen, ändå alt straffet för någon af de i 17 Cap. 32 §.
Rättegångs-Balken, sådan den lyder i Kongl. Förordningen den 20 Januari 1779, omförmälde orsaker, förfaller; men det inträffat, att Domstolarne, ehuru, efter Rikets Ständers tanka, icke af någon gällande föreskrift hindrade att handla i öfverensstämmelse med berörde åsigt, likväl uti mål af ifrågavarande beskaffenhet på olika sätt förfarit; hafva Rikets Ständer funnit skäligt, för deras del, besluta, det nyssnämnde §. må erhålla följande tillägg:
Genom hvad sålunda blifvit stadgadt vare målsegande dock ej betaget att söka det skadestånd, hvartill han eljest kan vara berättigad.
M. härigenom i underdånighet tillkännagifva.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 2 Sept. i84o.
Preste-Såndet den 4 — — Borgare-Ståndet den 9 — — Bonde-Ståndet den 9 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående rätta grunden för förvandling till fängelse vid vatten och bröd af böter, som ådömas för sådane stölder, hvilka ligga i tväböte emot annan tjufnad.
Ret. N:o 84.) S. A. K.
Med fästad uppmärksamhet derpå, att Öfver- och Under-Rätter länge varit af skiljagtiga meningar, huru Kongl. Brefvet den 20
December 1737, som stadgar fördubbling af kroppsplikt för tjufnader, hvilka ligga i tväböte emot annan stöld, rättligen borde tillämpas, då fråga vore om böters förvandling till fängelse vid vatten och bröd, enär åtskillige
Domstolar uträknat antalet af fängelse-dagarne efter det stulnas dubbla värde, hvaremot andpa först be - Expeditions-Ulskottets Förslag till und.
Skrifvelse, N:o 77. slnmt fängelse-tiden efter stöldens enkla värde och derefter fördubblat fängelsedagarnes antal; hufva Rikets Ständer, då den brottsliges rätt och säkerhet fordra, att ifråga varande tvätydighet undanrödjes, ansett nödigt att i Grundlags-enlig ordning varder bestämdt, huru förhållas bör, vid förvandling till fängelse vid vatten och bröd af böter för tjufnader, sorn emot annan stöld ligga i tväböte; i afseende å hvilken fråga förekommit, hurusom E K. M., uti Nådig Proposition till Rikets vid 1828—1830 årens Riksdag försandade Ständer, på uppgifne skäl, till antagande föreslagit den förra be1 äknings-grunden för fängelsetidens bestämmande, enligt 5 Gap. 4 §.
StraffBalken, men att Rikets Ständer, som funno, dels att detta Nådiga förslag icke afhjelpte förut befintliga missförhållanden i straffgradationerne för ifrågavarande art af brottslighet, dels ock att den i allmänna lagen föreskrifna beräkningsgrund för böters förvandling till fängelse vid vatten och bröd vore i sig sjelf olämplig, i underdånighet förklarade sig icke kunna till den Nådiga Propositionen lemna bifall annorledes än i förening med en lagförändring, sorn stadgade en tjenligare beräkningsgrund, med hänseende hvartill Rikets Ständer jemväl i underdånighet föreslogo en sådan ändring i 5 Gap. 4:de § n StrafF-Balken, att fängelse-tiden blefve förlängd i lika jemnt arithmetiskt förhållande med bötesbeloppet; hvilken mening åter icke blef af E. K. M. i Nuder godkänd, enär afseende dervid ej vore fästadt på det i straffets natur grundade och 1734 års lagstiftare erkända förhållande, att, serdeles då fängelsetiden uppgått till en viss längre tid, hvarje dags tillökning måste i allt större nion medföra ökad svårighet att straffet uthärda.