Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
B cl ankan dej N:0 4U 7 .Nådiga förordnanden tills vidare, icke skall kunnat undgå att medföra en vacklande och osa nuna »hängande behandling af allmänna ärenden, Konungen icke måtte förordna någon person till bestridande af en syssla på obestämd tid utöfver ett halft år, hvarunder tillräcklig erfarenhet förmodas säkerligen kunna inhemtas, huruvida samma person besitter alla nödiga egenskaper att till Kongl. Maj:ts och Rikets sannskylldiga båtnad uppfylla sina vigtiga åligganden; af Herr Bagge, som, med föranledande af Herr Ekholms ofvannämnde motion, yttrat, ali han ansåg upphofvet till det klandrade befordringssättet i de högre graderne, böra sökas uti den låga ståndpunkt, hvarpå den civila tjenstemanna-personalen i allmänhet* i förhållande till den militära och hofvets, blifvit satt, dertill Rikets Ständers njugghet emot den förstnämnda äfven skall bidragit, hvarföre han föreslagit, att Rikets Ständer, med anslående af erforderlige löner till de civile tjenstemännen, hvilkas antal bör inskränkas till hvad, sorn för Statens administration är behöfligt, göra underdånig anhållan, det Kongl. Maj:t i Nåder täckes genom författning bestämma den värdighet, sorn bör åtfölja civila, militära och ecclesiastik» embeten och tjenster, i förhållande till den vigt, som deras verksamhet bör hafva för Staten, och hvarvid ådagalagd lärdom äfven syntes böra komma i beräkning, äfvensom den Kongl.
Hofvets icke tjenstgörande embetsman åtföljande värdighet syntes böra begränsas inom Hofvets område, hvaröfver, det tillkommer Konungen att enskildt förordna, och ej sträckas derutom till landsorten, samt att titlars medelande måtte upphöra och hvarje em-bets- och tjensteman inträda i den värdighet, som hans innehafvande befattning blifvit tillagd, så länge den af honom innehafves, utan afseende derpå, att han förut innehaft någon högre; af Herr Petré> att Rikets Ständer måge hos Kongl.
Maj:t anhålla, att sådane personer, som å Hofstaten innehafva tjenster och embeten, vare sig i ett eller annat afseende, icke måtte befordras i Statens tjenst, hvarken till civila eller militära befattningar; Från Bonde-Ståndet af Ephraim Larsson från Elfsborgs Län, hvilken föreslagit, att, i anseende till de flera olägenheter, som skola uppstått deraf, att lediga embeten icke blifvit tillsatte med ordinarie embetsman, utan varit förvaltade efter förordnande tills vidare, det må stadgas, att intet embete må blifva otillsatt och förvaltas efter förordnande längre, än någon viss kort tid, t ex. ett halft år, ifrån det Regeringen kommit lagligen i tillfälle att tillsätta det, nemligen ifrån ledigheten i fråga om sådana tjenster, hvartill förslag icke upprättas., eller 8 Allm.
Betänkande, N:o 41- ifrån förslagets corn pietter ing, der sådant eger ruin, dels att, på det nit och skicklighet inom embetsverken må uppmuntras, det må föreskrifvas, att ingen skall kunna erhålla en civil befattning, hvartill han icke undergått vederbörlig examen eller annars, genom längre och godkänd tjenstgöring vid samma administrations-gren, visat sig ega skicklighet; af Nils Jeppsson från Malmöhus Län, att, då bitti Is de bättre lönade befattningarne vid Tull- och Postverken vanligtvis skola blifvit anförtrodde at militärer, till förfång för de tjenstemän, som från yngre åren tjenstgjort inom samma Verk, emot ringa löneförmoner, ett sådant befordringssätt ina ändras sålunda, att ingen tjensteman inom de nämnde Verken må förbigås, då iian med giltiga bevis styrkt sig ega skicklighet till den plats, han söker.
De olika framställningar, som hvardera af dessa motioner innehåller, kunna sammanföras till följande serskilda förslag, hvaröfver Utskottet också serskildt skall yttra sig, nemligen: l:o om vilkor för befordran tili högre civila embeten, såsom civila StåtsRåds-, Presidents- och Landshöfdinge-platser.
Dessa embeten tillsättas af Kongl. Maj:t utan förslag eller föregången ansökning, och Kongl. Majjts så beskaffade omedelbara val af embetsmännen förutsätter, att de ådagalagt sig ega de för tjensten erforderliga egenskaper, och att desse äro af Kongl. Maj:t direct kände.
Om det likväl, under tjenste-utöfningen, skulle visa sig, att de icke motsvara, hvad af dem varit vänladt, eger Kongl. Majit deremot, enligt 35 §.
Regerings-förmen, att dem genast från sina embeten skilja, så vida de icke innehafva domare-embeten.
För det grannlaga och med Rikets sannskyldiga nytta enliga handhafvandet af dessa Kongl. Maj:ts prerogativ, äro Kongl. Maj:ts Rådgifvare lagligen ansvarige, och detta är, hvad embetens tillsättande beträffar, den säkerhet för Statsförvaltningens behöriga gång, som genom Grundlagen är stadgad. och som utgör sjelfva grunden för det närvarande Statsskicket.
Det tillkommer icke detta Utskott att ingå i något yttrande om det verkligen inträffat, hvad i motionerne är uppgifvet, att vid befordingar icke alltid varit fä sta dt afseende å förtjenst och skicklighet, utan oskickligheten vid många fall undanträngt förtjensten.
— För undersökning derom och utkräfvaude af ansvar derföre, är annan ordning i Grundlagen föreskrif ven, och den åberopade säkerheten må icke anses förfelad, om också afvikelser egt ruin, så länge rät - Allm. B civ. och Ekon. ZJlsk Betänkande
N-0 41- 9 ge råi tulsen beror endast på anlitande af det skydd, som genom Grundlagen är anvisadt.
De nu föreslagne viikoren för befordran tili ifrågavarande embeten äro deremot alldeles otillräckliga och skulle i mångå fall verka emot sill ändamål.
De för inträde vid Embetsverken föreskrifna kunskapsprof innebära i och för sig sjelfva ingen säkerhet om embetsmanna-skickligbet.
De förutsätta endast en kunskapsgrad, den man i allmänhet anser nödvändig, såsom vilkor för förvärfvande af embetsmanna-förmåga och dess utveckling.
Den skicklighet, som ådagalägges under utöfning af underordnade em betsbefattningar, är icke alltid och kanske sällan förenad med de serskilda anlag och den mera omfattande förmåga, som ovilkorligen erfordras för de högre embetsbestyren eller egentliga Chefs-platser och hvilka oftare utbildas under en annan art af verksamhet med mera tillfälle till mångsidig erfarenhet, än den oafbrutna tjenstgöringen inom ett serskildt Embetsverk medgifver.
De, som besitta dessa egenskaper och denna förmåga, och för dem tillvunnit sig Konungens och nationens förtroende, måste således anses mest behörige att anlitas för Statsförvaltningen, utan afseende å hvad bana de förut beträdt, och det himler derföre, som skulle uppställas genom en förut gifven bestämmelse, i enlighet med hvad nu är föreslaget, kunde på det mest eftertänkliga sätt verka menligt på denna förvaltning.
På dessa skäl anser Utskottet sig böra tillstyrka, att förslaget om vilkor för befordran till högre civila embeten icke må föranleda till någon Rikets Högloft.
Ständers åtgärd; 2:o att vid befordringar i allmänhet må iagttagas, att de, som längre tid oförvitligen tjenstgjort inom ett embetsverk, måga, vid yppade ledigheter, i sin tour komma i åtanka till befordran och icke af personer, som ej förut beträdt samma bana, utestängas, på sätt som hittills skall skett, genom militärers befordran till bättre lönade befattningar vid Tull- och Postverken.
Enahanda motioner hafva, hvad befordringar inom Postverket beträffar, blifvit väckta vid sista Riksdagen, och Rikets Ständer hafva, i anledning deraf, uti underdånig Skrifvelse, hos Kongl. Majit (N:o 92.), anmält, att Rikets Ständer väl funnit, å ena sidan, att någon våda för det allmänna eller skälig anledning till klagan öfver vederfaren orättvisa för Postverkets extra ordinarie tjenstemän, icke kunde härledas derifrån, att sådane Stålens tjenare, hvilkas verksamhets-förmåga väl icke upphört, men som, i anseende till sjuklighet eller andra dylika orsaker, icke längre kunna fortfara med de militära eller civila tjenstebefaltningar, de förut innehaft, varda, utan att förut hafva vid Postverket tjenstgjort, till Postsysslor befordrade; men ock, å andra Bih. till R.
Prot. 184.0. 8 Sami 14 Haft. 1 10 Allm.
Etsk. Betänkande j N.o 41- sidan, att, inom Postverket, liksom andia embetsverk, en längre tids nöjaktig tjenstgöring är förtjent af uppmärksamhet och belöning; hvaraf Rikets Ständer hemtat anledning att i underdånighet anhålla, att Kongl. Majit, vid återbesättande af lediga tjenster, inom och under Postverket, täcktes fästa Nådigt afseende å långvarig, nitisk och pålitlig tjenstgöring vid samma Verk.
Hvad sålunda, serskildt om befordringar inom Post-Verket är vltradt, finner Utskottet fullt tillämpligt i allmänhet vid frågor om befordringar inoro de Verk, hvarå de nu väckta motionerne kunna anses hafva afseende, och efter den underdåniga anmälan af Rikets Ständers åsigter i detta ämne, som redan skett, torde en förnyad framställning derom synas så mycket mera öfverflödig, som den icke kan anses föranledd af sedermera inträffade tilldragelser; derföre Utskottet hemställer, att motionerne i denna del må lemnäs utan afseende.; 3;o att Kongl. Majit icke må förordna någon person till bestridande af någon syssla på obestämd tid utöfver \ år, utan, vid inträffande ledigheter, ordinarie embetsman inom denna tid utnämnas.
Till Stats-förvaltningens fullordnade skick och det grannlaga handhafvandet deraf hörer ovedersägligen i allmänhet, att, vid inträffande ledigheter, ordinarie embetsman utnämnas utan annat uppehåll, än det, som är en följd af den ordning, som för utnämningen är föreskrifven; men det gifves likväl förhållanden, då undantag härifrån äro oundvikliga, och påkallade af vården om Rikets sannskyldiga nylla.
Ett sådant förhållande af mera vidsträckt omfattning, som i synnerhet vid detta tillfälle icke bör förbises, är den förändrade reglering af Embets-verken och deras personal, som, af Rikets Ständer längesedan påyrkad, till en del är verkställd och än vidare lärer böra fortgå, synnerligen i följd af den nya organisationen på Departementet’.
Intilldess den hunnit fulländas, är det nödvändigt, att de embeten, som komma i fråga att-indragas, hållas ledige, så vida icke regleringen skall uppehållas eller
Staten belastas med fortfarande aflöning för embetsman, som icke komma att användas.
För öfrigt är det icke möjligt att förut beräkna hvarje fall, då tillsättningen må fördröjas eller icke, och ännu mindre kan tiden för dröjsmålet bestämmas, utan måste sådant bero på serskildt pröfning vid hvarje inträffande ledighet och, äfven i detta afseende, säkerheten för det grannlaga förfarandet hvila på Konungens Rådgifvares ansvarighet för sina rådslag; derföre Utskottet hemställer, att förslaget om bestämmande] af viss tid för återbesättande af lediga sysslor ej för närvarande må leda till någon Rikets Ständers åtgärd; Allm.
Betänkandej N:0 4t.
, 11 4:o alt Kongl.
Maj:t måtte återgifva åt de serskilda Embets-verken den rättighet, som i senare tider blifvit dem betagen, att förordna om åtskillige lägre tjenste-befattningars fyllande.
Så vidt af framställningen kan fattas, lärer detta förslag hafva afseende på tjenstemän, som förut varit af Collegier eller andra Embetsmyndigheter tillsätta, men nu mera af Kongl. Maj:t utnämnas, och något annat skäl till förslaget är icke uppgifvet, än att embetsverken skola vara bäst i tillfälle att bedöma de sökandes skicklighet och förtjenst.
Detta tillfälle lemnäs äfven nu icke obegagnad t, då till sådane tjenster alltid upprättas förslag af de myndigheter, hvarunder de lyda, och som för öfrigt hvarken erfarenheten lärer visat elier Utskottet kan förutse några ofördelaktiga verkningar af den numera antagna ordningen för tjensternes tillsättande, utan man tvärtom bör föreställa sig en ökad grannlagenhet uti den högre pröfning, som de sökandes förtjenst och skicklighet är underkastad, samt en större enhet i åsig— terne vid samtlige tjensternes tillsättande, kan Utskottet icke tillstyrka bifall till detta förslag; 5:o att genom författning må bestämmas den värdighet, som bör åtfölja embeten och tjenster, i förhållande till livarderas vigt och äfven med beräkning af dervid förutsatt lärdom, samt att Hof- embetsmäns rang icke må sträcka sig utom Hofvet.
Uti de bestämmelser om embetens värdighet, som den för närvarande gällande Rangordningen innehåller, förete sig ostridigt mångfaldiga missförhållanden, till följd af de förändringar i samhällsskicket, som inträdt under den mångåriga liderymd, som förflutit, sedan denna författning utfärdades.
En och annan förändring deri bar också under senare tider egt rum, men ännu saknas likväl i allmänhet en fullständigt ordnad öfverensstämmelse emellan värdigheten och vigten af hvarje embete.
Någon egentligen menlig verkan på embets-förvaltningen kan väl icke härifrån härledas, då förhållandet såsom befallande eller lydande är fullkomligt oberoende af Rang-ordningen och denna äfven, vid fråga om befordringar, föga tages i beräkning, derföre det också synes Utskottet, alt all lagstiftning i detta ämne, såsom i sig sjelf i vår tid af föga vigt, är alt betrakta såsom umbärlig, helst det anseende, som med hvarje embete bör vara förenadt, säkrast vinnes genom dess grannlaga och värdiga handhafvande och svårligen torde kunna framkallas genom ett lagbud, der dessa egenskaper saknas.
Om lagstiftningen åter anses böra qvarstå, till följd af den mångåriga häfden och de vanor, som derefter lämpat sig, anser Utskottet likväl, att den måste stödjas på riktiga grunder, om den skall bibehålla något anseende såsom lag.
Från denna synpunkt torde det anses nödigt, 12 Allm, Pesv. och Ekon. ZJtsk.
Betänkande, N.o 41, att för fattningar ne i förevarande ämne öfverses och omarbetas, hvilket lämpligast synes böra ske efter fulländandet af den för handen varande förändrade regleringen af Styrelse-verken, och Utskottet tillstyrker således vördsamligen, att Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att, sedan Statens embeten och tjern-ter blifvit ordnade, i öfverensstämmelse med den reglering, som ansetts nödig, Kongl. Maj:t täckes genom författning bestämma den hvarje embete och tjenst tillkommande värdigheten, i förhållande till dess vigt inom statsförvaltningen, samt att Kongl. Maj:t dervid täckes fästa serskildt afseende på det missförhållande, som hittills egt rum i detta fall genom den högre rang, som tillerkänts de i sig sjelf vida mindre magtpåliggande Hoftitlarne, helst då dessa ej äro förenade med någon motsvarande tjenstgöring, hvarföre Rikets Ständer för sin del i underdånighet anhålla, altantingen ingen rang må utom Hofvet tillerkännas dessa titlar, eller ock en vida lägre och emot deras verkliga vigt afpassad, än som hittills varit fallet; 6:0 alt inga caracters-fullmagter må meddelas, som lyda å annan värdighet eller tjenst, än den, som innehafvaren bestrider.
Genom sättet att utdela detta slags nåde-bevisningar, måste de anses hafva i det närmaste förfelat det dermed åsyftade ändamålet att uppmuntra embetsmanna-nitet och belöna förtjensten.
Den flärdfria förtjensten finnér föga deri någon belöning, hvaremot utmärkelserna utgöra en lockelse för fåfängan och ytligheten, så mycket mera förderflig, i den nion den leder tillen yppighet i lefnadssättet, som störer det ekonomiska sjelfbeståndet.
Denna missrigtning är alt anse såsom slutligen stadfästad genom den dryga beskattning, som är förenad med caracters-fullmagter, dels vid deras emottagande, dels sedermera genom årliga afgifter, hvaraf följden nödvändigt är, att den med knappa löne-förmoner försedde obemedlade tjenstemannen måste antingen låta påbörda sig kostnader, som hans vilkor icke medgifva, eller ock underkasta sig att, endast för undvikande deraf, se sig i yttre värdighet eftersatt dem, som i verklig förtjenst äro honom jemlika eller underlägsna.
I anledning häraf anser sig Utskottet böra vördsamt tillstyrka, att Rikets Höglollige Ständer, med framställning af detta förhållande, hos Kongl. Maj:t anmäla den underdåniga önskan, att fullmagter å namn heder och värdighet, utan verklig tjenste-befattning icke måga meddelas; Ilo Allm.
Betänkandej N-o 41' 7:o alt Hof-Embetsmän icke måga till några statens embeten befordras.
Några skäl för detta förslag äro icke af motionären uppgifne och Utskottet har icke eiler kunnat igenfinna några sådane, utan synes det snarare, som om förslaget strider emot 28 §. Regerings-Formen, som stadgar, att, vid befordringar, endast skall hafvas afseende å förtjenst och skicklighet; och får Utskoltet således tillstyrka, att detta förslag lemnäs utan afseende.
STOCKHOLM, ecksteihska boktryckeriet 1840.
. .. ********* i. i '1 -i' .ti f'l - * ' • - •* -■ ■••'' o t a Allm. Besv.- och Ekon.-Vtskottets Betänkande, N:o 42. 1 N:o 42.
Ank. till Exp. Utsk. den 3 Juni, kl. 4 «• Bl.
Betänkande, angående föreslagen förändring af Förfaitningarne om grunderne för befordran till civile Embeten och Tjenster.
.Genom motion hos Högloft Ridderskapet och Adeln, har Herr von Moltzer påkallat uppmärksamhet å olägenheterne af de obestämda, under olika styrelseformer utkomne, Författningar, sorn nu skola tjena lill ledning vid behandling af civila befordringsmål och å behofvet af en Författning, hvilken, med lika ordning och fullständighet, sorn det till närvarande Statsskick mindre lämpliga Tjenste-Belänkandet af år 1756, innefattar alla i detta afseende nödiga föreskrifter, hvarföre dr föreslaget, antingen att grunderne för en Befordrings-lag uppgifvas och af Rikets Ständer pröfvas, eller ock att Rikets Ständer förnya den underdåniga anmälan hos Kongl. Maj:t, som vid iS3o års Riksdag blifvit i della ämne gjord.
I anledning af en motion, som i enahanda syftning varit vackt vid Riksdagen åren 182g och i83o, har Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet, genom Betänkande N:o 174, yttrat sig, att, ehuru Utskottet funnit det ofvanomförmälde Tjenste-Betänkandets återställande till kraft och verkan vara oförenligt med vår närvarande civilisation och samhällsordning, hade Utskottet dock icke kunnat förbise behofvet af en Författning, som med lika ordning och fullständighet omfattade alla till civile befordringsmål nödige föreskrifter; under hvilken sjmpunkt och då tillika olägenhe. terna af de obestämda, under skiljda styrelsesätt utkom-ne, förordningarne, sorn nu skola tjena till ledning vid sådane frågors behandling, ansågos vara allmänt kända och öfverklagade, Utskottet fann sig ega all anledning att fästa Rikets Höglofl.
Ständers uppmärksamhet på den framställda önskan om dessa Förordningars genomseende och granskning; men företagandet af ett sådant arbete under dåvarande Riksmöte ansåg dock Utskottet destomindre leda lill ändamålet, som Styrelseverkens påbörjade nya organisation, hvarefter sladgandena i den civila Befordrings-lagen, till vinnande af full practisk användbarhet, borde lämpas, då ännu ej hunnit sin fullbordan; ©ch då härtill kom , att flere hit hörande frågor i anledning af detta sammanhang, redan blifvit i Serskildta Utskottets vid 1828 års Riksdag afgifne Sitt. till R.
Prof. 1840. 8 Sami. 15 Haft. 2 Allm.
Be sv.- och Ehon.-UIsléottets Betänkande, JV:o 42. betänkande till Konungen öfverlemnade, ansåg Utskottet sig böra tillstyrka , det Rikets Ständer måtte i underdånig skrifvelse anhålla, alt Kongl. Majit ville, i sammanhang med Styrelse-verkens organisation, låta utarbeta en fullständig Författning, rörande civila befordringar och dermed omedelbart gemenskap egande fiågor.
Ständer, som godkänt detta yttrande, hafva, i enlighet dermed, bos Kongl. Majit gjort underdånig framställning, genom skrifvelse N:o 352, men någon Författning i ämnet bar likväl sedermera icke blifvit utfärdad, förmodligen af den anledning, alt den förändrade organisationen af Styrelse-verken ännu icke är fulländad.
— I samma mon organisationen fortgått, bar det, till följd af de förändrade förhållanden, som derigenom inträdt, visat sig allt mera angeläget, att en derefter lämpad Lag- om befordringar utfärdas, och denna angelägenhet har utan tvifvel tagit åt sig än ytterligare vigt, genom den vid närvarande Riksdag af Konung och Rikets Ständer antagna förändringen af Stats-Rådets organisation, då den dervid förutsatta ansvarigheten för Statsförvaltningen synes ovilkorligen påkalla närmare bestämmelser om den rätt, som tillkommer hvarje förman, i afseende på valet af underlydande tjenstemän.
Utskottet, som för öfrigt helt och hållet instämmer uti hvad Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet vid Riksdagen åren 1829 och i83o yttrat, anser sig, till följd häraf, böra tillstyrka Rikets Höglofl.
Ständer, att, med åberopande af den förut gjorda underdåniga framställningen, hos Kongl. Majit ytterligare i underdånighet anhålla, att Kongl. Majit täckes låta utfärda en, efter närvarande förhållanden lämpad, Lag om civila befordringar, hvilken tydligen bestämmer den rätt, som förmän härvid tillkommer, i afseende på dem underlydande tjenstemän, samt antyder de grunder, hvarefter sökandes befordringsanspråk böra bedömas.
Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, N:o 45. 3 N:o 43.
Ani. till Evp.
Utsi. elen 3 Juni, 11. 4 e. ni.
Betänkande, angående föreslaget förbud för Tjenstemän vid Embelsverken att på samma gång innehafva mer än en tjenst med lön på Stat.
I detta ämne äro motioner väckte inom Ridderskapet och Adeln, a C
Her rar Palmcrantz och Reutersvärd, Pehr Adam, samt inom PresteSlåndet af Herr Prosten Ahlquist, hvilka enstämmigt framställt, huruledes, då flere tjensler i olika Embetsverk med lön på stat på en gång inneIiafvas, olägenheter deraf uppslå, dels genom göromålens mindre granlaga liandhafvande, då tjenstemannen icke skall medhinna alt åt hvarje serskild befattning egna all den tid och uppmärksamhet, som erfordras, dels genom hindret för inhemtandet af grundliga kunskaper och stadgad erfarenhet i Embets-förvaltningen, då deri emellan flere, sins emellan fremmande ämnen, delade sysslosältningen mäste verka, att skickligheten blifver ytlig i allt, dels ock derigenom, att, då flere löner sålunda upptagas af äldre tjenstemän, utsigterna till hefordran för de yngre är så aflägsen, alt de måste anses sakna den för deras nit och verksamhet nödiga uppmuntran och äro, under en mångårig lönlös tjenstgöring, underkastade uppoffringar af enskilda tillgångar, som ofta verka till förstörelse af deras ekonomiska bestånd, i anledning af hvilket allt det är föreslaget, att Rikets llöglofl.
Ständer måge till Kongl. Maj:t frambära den underdåniga önskan, att ingen må hädanefter innehafva flere än en tjenst med lön af Statsmedlen, dervid en af motionärerne likväl föreslagit det vilkor, att un dantag af denna allmänna föreskrift måtte af Kongl. Maj:t för serskilda fall kunna, på skeende underdånig ansökning , medgifvas.
Utskottet, som fullkomligt delar motionärernes åsigter om angelägenheten af den föreslagna förändringen, anser den icke kunna tillvägabringas annorlunda, än genom en sådan regler ing af Embetsverken, att hvarje tjenstebefattning gifver full sysselsättning åt sin innehafvare och deremot är förenad med sådaue löne-förrnoner, att de motsvara nödtorftig bergning, då orsaken till det öfverklagade förhållandet uppenbart igenfinnes deri, att i många fall tjensleinännens antal är större, än som för göromålen erfordras och löne-vilkoren deremot så ringa, aLl ingen kan finna sig bergad, utan alt med flere befattningar förena flere löner.
Denna angela - 4 Allm.
Be s v.- och Elon.-Utskottets .Betänkandey
N:o 44.- genhet liar också utgjort ett af de föremål, som Rikets Ständer hufvudsakligen åsyftat med de, vid flere föregående Riksdagar, hos Kongl. Maj:t gjorda underdåniga framställningar och förslag om Embetsverkens förändrade organisation, oell då den ännu icke hunnit fulländas, torde häraf till en betydlig del orsaken kunna bärledas, hvarföre det af motionären äskade och för en ordnad och ändamålsenlig förvaltning högt påkallade förbudet emot flere tjensters beklädande af en och samma person, ej blifvit utfärdadt, såsom allmänt och ovilkorligt gällande, ehuru för några Embetsverk serskilda föreskrifter äro i denna syftning meddeldte.
Angelägenheten är emedlertid af den vigt, att, i Utskottets tanka, den påkallar Rikets Höglofl.
Ständers ytterligare uppmärksamhet, och Utskottet anser sig derföre böra tillstyrka ,. att Rikets Höglofl.
Ständer bos Kongl.
Maj:t i underdånighet anhålla, alt, i den mon, genom den förändrade organisationen, den umbärliga tjenstemanna-personalen kunnat indragas och- sålunda tillfälle beredas att med hvarje befattning förena sådane löne-förmoner, som motsvara dess innehafvares behof för bergning, det må påbjudas, alt inom Embetsverkeu ingen må på en gång innehafva flere än en sådan befattning med lön på siat.
Slockholm den a Juni 184o.
N:o 44., Ant. till Exj>.