Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Borgmästarefjärden, vore aflägse belägen och, efter all sannolikhet, icke komme att för Kronan blifva till ringaste nytta eller bruk i framliden : Och hade Förvaltningen af Sjö-ärendena, som härefter öfverlemnat frågan till E. K.
Majit, med hänseende till såväl de af Befälhafvande Amiralen anförda omständigheter, som det ända - Evpeditions-Ulskoltets Förslag lill undevi/.
Skrifvelse, JS:o 7. 15 mål, hvartill ifrågavarande kronotomt skulle af landstinget användas, hemställt om dess alyttrande till landstinget emot den derför erbjudna köpeskillingen.
Med anledning häraf hade E. K. Maj:t funnit godt i nåder uppdraga ål Förvaltningen af Sjö-ärendena att låta verkställa behörig värdering af merberörda tomt samt med instrumentet deröfver inkomma, till följd hvaraf sådan besigtning och värdering af utsedda värderingsman blifvit anställd ; dervid desse, med hänsyn lill såväl den afkastning, största, hittills utarrenderade delen af tomten lemnat, som densammas belägenhet i en aflägsen del af staden, och enär dessutom tomten, såsom mycket sidländ och bestående af lerjord, i anseende till gränserna icke syntes vara lämplig att särskildt bebyggas, ansett densamma i värde ej skäligen kunna antagas till högre belopp än hvad Blekinge läns landsting derför i köpeskilling erbjudit, eller 189 R:dr R:ml.
Vid sålunda upplysla förhållanden och med hänsigt till det med ifrågavarande tomt afsedda allmännyttiga ändamål, har E. K.
Majit, för sin del, funnit skäl antaga den af Blekinge läns landsting för densamma erbjudna köpeskilling lill ett jemnadt belopp af 190 R:dr R:mt, samt föreslagit Rikets Ständer att härtill jemväl för deras del lemna bifall; Och hafva Rikets Ständer, med afseende å hvad i saken förekommit, funnit sig böra denna E. K.
Maj:ts nådiga framställning bifalla.
Uppläst och godkändt hos Kidd- och Adeln den 5 Jan. 186 6.
Preste-Ståndet den 10 — — Borgare-Ståndet den 10 — — Bonde-Ståndet den 17 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående befrielse från rotering för hemmanet Fångåmon N:o i i Jemtlands län.
(Stats-Utskottets Utlåtande N:o 17.) S. A. K.
Sedan Rikets Ständer med anledning af en under sislförflutna riksdag gjord framställning, att hemmanet Fångåmon N:o 1 om } mantal i Undersåkers socken af 16 KxuediUons-L Inko!teln Förslag lill underd.
N:o 7. Jemtlands län. i anseende tili sin ofruktbara jordman och särdeles svaga beskaffenhet, måtte varda från åsatt rotering befriad!, uti underdånig skrifvelse den 16
Maj 1863 anhållit, att E. K
Majit, efter verkställd undersökning och derest skäl dertill förefunnes. täcktes till Rikets näst sammanträdande Ständer aflåta nådig
Proposition om hemmanets befrielse från rotering, hade E. K.
Majit, enligt hvad den nu i detta ämne den 27 Oktober sistlidna år aflåtna nådiga Propositionen innehåller, anbefallt Krigs- och Kammar-kollegierna att låta verkställa den ifrågasätta undersökningen samt derefter med underdånigt utlåtande i ämnet till E. K.
Majit inkomma; och hade bemälda Kollegier, i följd häraf, underdånigst anmält, att undersökning å hemmanet den 18 Juli 1864 blifvit af landtmätare med gode mäns biträde förrättad, hvarvid inhemt ;ts i att å åkerjorden, sorn innehölle 3 qvadratrefvar 15 qvadratslänger och beslode af sandblandad hvitmjunejord med frostigasle läge, endast kunde utsås 9 kappar korn, som lemnade andra kornets afkastning; att ängsafkastningen, efter länets skattläggningsmetbod reducerad till första klassen, uppginge till 12 lass å 50 lispund lassel; att betesmarken till större delen vore af sämsta beskaffenhet, men till någon del försvarlig, och gifvande tillräckligt bete för de kreatur, som å hemmanet kunde vinterfödas; alt skogen, ehuru tillräcklig för hemmanets behof, likväl vid den år 1830 verkställda gradering, som legat till grund lör hemmanets skattläggning, blifvit alltför högt taxerad och kunde anses till allenast en fjerdedel duglig, men till återstoden oduglig; och att fiske efter öling och rör funnes till en afkastning af omkring 6 å 8 lispund; på grund af hvilka förhållanden förrätlningsmännen, såsom vilkor för hemmanets bestånd, ansett detsamma böra, i likhet med angränsande hemmanet Wallbo, lill lappmarkshemman hänföras.
Härjemte hade förbemälda Kollegier meddelat i att krononybygget Fångåmon, som vore upptaget i Wägdalens afradsland, efter föregången afvittringsberedning, blifvit af Kongl.
Majits Befallningshafvande genom utslag den 17 Mars 1831 faststäldt till 1^ tunnland med 2 Ridr 24 skilling Banko grundränta, alt, efter åtnjutna 25 frihetsår, räknade frän och med år 1831, till Kronan utgöras, dock till hälften sedan tre fjerdedelar af frihetstiden tilländagått; saint alt uti det af Kongl. Majit i nådigt Bref den 8 Oktober 1851 för provinsen Jemtland fastställda roteringsverk hemmanet, efter uppskattning af berörda dess skattelal till 1 tunnland, blifvit jemte hemmanen Niis 1 och 2 Björnänge indeladt till hel rote under
Nio 897 lör erläggande tillsvidare af rotevakansafgift, hvilken afgift dock upphört att utgå, sedan, i följd af den, jemlikt nyssberörda nådiga Bref, med intressenterna i Gustafs och Carlbergs kopparverk träffade öfverenskommelse, hemmanet inträdt i effektiv rotering.
I anledning af hvad sålunda blifvit upplyst och då, beträffande den ifrågasatta befrielsen för hemmanet från berörda rotering, af ofvan omförmälda undersökning, jemförd med hvad Bikets Ständers undeidåniga skrifvelse i ämnet innehölle, tydligen ädagalades, att hemmanet, med afseende å dess svaga egolormåner och synnerligast i betraktande deraf, att något egentligt åkerbruk icke der kunde idkas, ej vöre att anse förmånligare än lappmarkshemman i Jemtland, hvilka, enligt Kongl. Brefvet den 26 Januari 1847, vore från deltagande i ro.tering befriade, har E. K.
Majit, i öfverensstämmelse med hvad Krigs- och Kammar-kollegierna hemställt, föreslagit, att hemmanet Fångåmon ej allenast måtte blifva befriadt från den detsamma åsätta rotering, så snart lämpligt hemman kunde denna rotering öfvertaga, utan äfven, såväl för den förflutna tiden, hvarunder roteringen af hemmansinnehafvaren utgjorts, som hädanefter intilldess roteringsbesvärel kan varda derifrån flytladt, få tillgodonjuta ersättning för roteringskostnaden på sätt, som, enligt 5 § 3 mom. i Kongl.
Instruktionen för roterings-kommis sionen - Expeditions-Viskottets Förslag lili underd.
Skrifvelse, N:o 8. il sionen i Jemtland den 22 Maj 1846, tillkommer hemman, hvilka, ehuru innehafvande frihetsår, likväl åtagit sig alt under tiden i rotering ingå.
Efter tagen kännedom af de till denna nådiga framställning hörande handlingar, hafva Rikets Ständer, med afseende å hvad i frågan förekommit, funnit sig böra bifalla hvad E. K.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 2 0 Jan. 1866.
Preste-Ståndet den 24 — — Borgare-Ståndet den 2 4 — — Bonde-Ståndet den 31 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, avgående öfverlåtelse till Westerbottens läns innevånare naden i Umeå med tomt.
(Stats-Utskottets Utlåtande N:o 12.) S. A. K.
Sedan ett nytt cellfängelse för Westerbottens län blifvit uppfördt i Umeå och till begagnande upplåtet, samt Kongl. Fångvårdsstyrelsen, i anledning af väckt fråga om försäljning för Kronans räkning af det derstädes befintliga gamla länshäktet, begärt E. K. Majits Befailningshafvandes i länet yttrande och förslag i fråga om och på hvad sätt nämnda byggnad kunde på förmånligaste vilkor föryttras samt — efter behörig utredning af eganderälten till gamla länshäktets tomt — utlåtande rörande densammas användande; så hade, på sätt E. K.
Majit uti nådig Proposition af den 31 Bih. till B.
Prut. 1865 <$■ 1866. 10 Sami. 1 Afd. 1 Höft. 3 f gamla liinsfängelsebygg - 18 Expedlions-Utskottets Förslag tilt underd.
Oktober sistlidna år behagat gifva Rikets Ständer tillkänna, E. K. Majits Befallningshafvande dels hos Fångvårdsstyrelsen föreslagit, att byggnaden, sorn befunnes i mycket bristfälligt skick samt, enligt deröfver upprältadt besigtningsinstrument, ansetts, äfven om den finge på sin nuvarande plats qvarstå, icke kunna jemte tillhörande uthus och plank värderas högre än till 948 R:dr R:mt, måtte å auktion försäljas, med skyldighet för köparen att bortflytta byggnaden, äfvensom att tomten, enär någon utred ning om eganderätten till densamma icke kunnat vinnas, måtte återfalla till staden, af hvars mark den vore omgifven, dels ock hos E. K. Maj:t i underdånighet anhållit, att som Westerbottens läns innevånare bidragit med mer än halfva kostnaden till uppförande af ifrågavarande gamla häkte, den blifvande köpeskillingen, i händelse byggnaden komme att försäljas, måtte varda öfverlemnad till och fä användas af länets hushållningssällskap för ändamål, som med dess verksamhet vore afsedda.
Med anledning häraf hade Fångvårds-styrelsen upplyst, dels, i afseende på eganderätten till sjelfva tomten, att den under år 1840 upprättade och från Kammarkollegium till Styrelsen öfverlemnade s. k. liggare öfver Kongl.
Majits och Kronans hus och byggnader innebölle, att köpebref om tomten den 26 Juni 1818 blifvit upprättadt med Landskamereraren C- M. Thalin, men att Magistraten i Umeå förklarat sig hvarken kunna lemna afskrift af nämnda köpebref eller uppgifva tiden, när uppbud och fasta å tomten må hafva meddelats, emedan intet derom förekommer i Rådstufvurättens ofullständiga protokoll för åren 1818—1824, samt att icke heller någon upplysning i detta hänseende kunnat inhemtas af de hos Svea Hofrätt befintliga laglärtsprotokoll från Umeå Rådstufvurätt, hvilka jemväl befunnits ofullständiga, men att dock ingen anledning syntes förefinnas dertill att sjelfva tomten skulle tillhöra Kronan, dels, i afseende på förhållandet med eganderätten till gamla fängelsebyggnaden, att, sedan innevånarne i Westerbottens län, hvilka från längre tider tillbaka och innan länsindelningen verkställdes, gemensamt med innevånarne i Norrbottens län uppbyggt ett länshäkte i Piteå, i anseende till detta fängelses aflägsenhet från Umeå af icke mindre än 23 mil, öfverenskommit att på egen bekostnad låta uti Umeå uppbygga ett nytt länshäkte, men detta genom en i Februari månad år 1818 uppkommen eldsvåda alldeles nedbrunnit, och Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i länet, med anmälan att länsinnevånarne saknade medel till uppförande af nytt länshäkte, hos Kongl.
Majit anhållit om anslag af allmänna medel till ny fängelsebyggnads uppförande, så hade Kongl. Majit genom nådigt Bref den 23 Januari 1819 förklarat, alt, ehuru genom Kongl. Bref den 29 Juni 1814, i anledning af länets innevånares då gjorda erbjudande att vid Landshöfdingeresidenset i Umeå låta uppföra ett nytt fängelse, samma erbjudande blifvit antaget och faststäldt, och Kongl.
Majit uti nådigt Bref den 9 Juli 1816 yttrat, att vid denna åtagna och fastställda skyldighet, som innevånarne äfven dittills uppfyllt, borde för blifva, med iakttagande af hvad förrberörda nådiga Bref stadgade och föreskrefve, nemligen alt innevånarne vore förbundne att det lillämnade nya fängelset äfven framgent underhålla, Kongl. Majit likväl, i anseende till de särskilda omständigheter, som härvid förekomme, att nemligen länets i allmänhet mindre bemedlade innevånare varit föranlåtne att så nyligen uppföra ett alldeles nytt länshäkte, som genom olyckshändelse gått förloradt, och då åter skulle bestå kostnaden till en annan fängelsebyggnad, funne skäligt i nåder bevilja dem såsom bidrag till kostnadens bestridande hälften af den summa, som i upprättadt kostnadsförslag funnes upptagen, att med 1,514 Ridr 7 sk. 5 rst.
Banko utgå af de till allmänna byggnader i landsorten på stat anslagna medel för samma år, hvilken summa Stals-kontöret erhållit bemyndigande att utbetala; och hade, efter användande af detta statsbidrag, återstoden af byggnadskostnaden, som på det hela utgjort 3,150 Ridr Banko, utgått från länet.
Sedan derefter vid 1828—1830 årens Expedition v- UIskaHets Förslag till underd.
19 riksdag fråga blifvit väckt om länsfängeisernas i Wester-Norrlands samt Wester- och Norrbottens län öfvertagande af Staten, emot befrielse för länets innevånare från byggnadernas framtida underhållande, hade Kongl. Majit genom nådigt Bref den 31 Oktober 1829, i enlighet med Rikets Ständers i ämnet gjorda hemställan, förordnat, att, under vilkor det. allt anspråk på vidare ersättning för sjelfva längelsebvggnaden förfölle och hvarken då eller framdeles finge väckas, Staten skulle underhållet af ifrågavarande fängelsebyggnad ensam bekosta.
Efter meddelande af dessa upplysningar hade
Fångvårdsstyrelsen — enär anledning icka vore för handen att, efter det nuvarande nya länscellfängelse blifvit till begagnande upplåtet, gamla länshäktesbyggnaden i Umeå vidare kunde behöfva användas till förvarande af länets fångar, hvartill det dessutom vore olämpligt, samt E. K.
Majit i Bref den 31 Januari 1860 medgifvil all gamla länshäktet i Piteå finge till Norrbottens läns hushållningssällskap upplåtas, för att af detsamma användas på sätt, som för befrämjande af sällskapets ändamål lämpligast syntes — i underdånighet hemställt, huruvida ifrågavarande gamla länshäklesbyggnad måtte lill Westerbottens läns innevånares disposition afträdas eller huru med samma byggnad eljest måtte förhållas.
Justitiekanslers-embelel, hvars underdåniga utlåtande i ämnet derefter blifvit infordradt, hade bland annat anfort, att då båda Slalsmagterna befriat de norra länens innevånare från den dem förut ålagda skyldighet att bygga och underhålla länshäkten, endast med uttryckligt vilkor, det något anspråk på ersättning för sjelfva fängelsebyggnaden hvarken då eller framdeles finge väckas; då, om äfven innevånarne i Westerbottens län icke veterligen genom något öppet förklarande ingått på detta vilkor, de likväl borde anses hafva lemnat ett tyst bifall dertill, enär de under en tidsföljd af öfver 30 år begagnat sig af den endast under berörda vilkor dem förunnade fördel; då statsmedel äfven blifvit använda för fängelsets uppförande och fullbordande ; samt då det icke kunde medgilvas, att ett för allmänt ändamål, om ock genom tillskott eller biträde af innevånarne i orten, uppfördt hus borde helt och hållet, eller i mån af utgjordt biträde eller annat bidrag, anses tillhöra dem, som bidragen lemnat; hade Justiliekanslers-embetet funnit sig böra i underdånighet afstyrka bifall till Fångvårds-slyrelsens och E. K. Majits Befallningshafvandes ifrågavarande hemställanden och förslag; men med afseende derå att Westerbottens läns innevånare otvifvelaktigt sednare, än i de flesta län, lemnat ett ej obetydligt tillskott för uppförande af länsfängele, hvilket nu vore för fångvården umbärligt, hade Justitiekanslers-embetet hemställt, om icke E. K.
Majit skulle läckas göra frågan om öfverlåtande till Westerbottens läns innevånare af nämnda byggnader och tomt, med den rätt statsverket dertill egde, till föremål för nådig Proposition till Rikets Ständer.
Vid förehafd pröfning af detta ärende den 17 Maj 1864 hade E. K.
Majit, med afseende å hvad beträffande frågan om eganderätten till ifrågavarande fängelsebyggnad blifvit upplyst, väl förklarat den gjorda framställningen om afträdande af samma byggnad jemte uthus och plank samt den tomt, hvarå dessa byggnader äro uppförda, icke kunna, uti ärendets dåvarande skick, bifallas; men på de af Justitiekanslers-embetet anförda skäl har E. K.
Majit nu föreslagit Rikets Ständer, att nämnda byggnader och tomt, med den rätt statsverket dertill eger, måtte öfverlåtas till Westerbottens läns innevånare; och har E. K.
Majit emellertid tillåtit länets landsting att byggnaderna för länets innevånares räkning begagna tillsvidare och intilldess Rikets Ständer i ämnet sig yttrat.
Rikets Ständer hafva i öfvervägande tagit denna E. K.
Majits nådiga framställning och dervid, efter tagen kännedom af de til) ärendet hörande handlingar, ansett 20 Expeditions-1 Isko Hets Förslug lill underd.
Skrifvelse, iS:o 9. sig, med afseende å de i den nådiga Proposition anförda förhållanden, böra bifalla hvad E. K. Maj:t i ofvanberörda hänseende behagat föreslå.
Stockholm den 31 Januari 1806. 9.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den, 2 0 Jan. 186 6.
Preste-Ståndet den 24 — — Borgare-Ståndet den 2 4 — — Bonde-Ståndet den 81 — — Bikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående öfverlåtelse till Jemtlands läns innevånare af gamla länsfängelsebyggnaden i östersund. (Stats-Utskottets Utlåtande N:o 13.) S. A. K. Sedan nytt cellfängelse för Jemtlands län blifvit uppfördt i Ostersund samt Kongl.
Fångvårds-styrelsen i fråga om dispositionen af det gamla länsfängelset anmodat E. K. Maj:ts Befallningshafvande i länet dels att, efter hållen besigtning och värdering af byggnaden, till Styrelsen med yttrande i detta hänseende inkomma, dels ock att, efter behörig utredning af frågan angående eganderätlen till den tomt, hvarå häktet är beläget, rörande densammas användande meddela det yttrande, hvartill samma utredning kunde föranleda; så hade, enligt hvad E. K. Majit uti nådig Proposition till Rikets Ständer af den 31 Oktober sistlidna år behagat meddela, Jemtlands läns landsting hos E. K.
Majit i underdånighet hemställt, att Kronans rätt till ifrågavarande gamla fängelsebyggnad måtte utan lösen till landstinget öfverlåtas, för hvilken framställning såsom grund blifvit anfördt, att byggnaden, sorn blifvit uppförd på den till Landshöfdingen anslagna löningsjord och således icke kunde jemte grunden föryttras, icke egde något synnerligt värde och vid besigtning uppskattats, för händelse af nedrifning och platsens Expeditions-lils kol te Is Förslag lill underd.
Skrifvelse, N:o 9. 21 afrödjande, till endast 150 R:dr R:mt, men, anslagen till något allmänt för orten nyttigt ändamål, kunde antagligen åtminstone tills vidare få bibehållas på sin nuvarande plats och åstadkomma ett vida högre gagn, än som motsvarade nyssnämnda ringa belopp.
Ett sådant allmänt behof vore ock för handen, i det att, då, genom aflidna Prolessoren Zetlerströms testamente, en större boksamling blifvit skänkt till den förr å Frösön varande skola, hvilken, förvandlad till fullständigt högre läroverk, numera är flyttad till Ostersund, men testamentet föreskrefve att bibliotheket skulle förvaras i stenhus och denna föreskrift hittills utgjort hinder för bibliothekels förflyttning till staden, der något dylikt för ändamålet passande hus icke varit att tillgå eller kunnat anskaffas. det deremot vore antagligt, att den gamla fängelsebyggnadeu skulle till ändamålet kunna användas; men, äfven för den händelse att byggnaden härtill icke skulle befinnas vara användbar, hade landstinget anhållit att få dispositionen af byggnaden på sig öfverlåten, på det alt länet, som till byggnadens uppförande bidragit med nära 5,400 R:dr Runt, måtte komma i tillfälle att emot den ringa godtgörelse, som kunde betingas och som skulle tillfalla landstingskassan, upplåta byggnaden till Östersunds stad för något dess allmänna behof, såsom fattighus, arbetarebostad eller dylikt; och hade beslut redan blifvit fattadt, att, derest denna hemställan i nåder bifölles, landstinget, i förstnämnda fäll utan allt anspråk på ersättning och om byggnaden komme att till staden öfverlåtas, mot uppskattningsvärdet 150 R:dr skulle afstå byggnaden.
Fångvårdsstyrelsen, hvars underdåniga utlåtande i anledning af denna ansökning blifvit infordradt, bade i afseende pä ifrågavarande fängelsebyggnads tillkomst upplyst, att, sedan Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Jemtlands län i underdånighet hemställt, att, då fängelset i Östersund genom vådeld den 1 April 1826 afbrunnit och länets innevånare af uppgifna anledningar voro oförmögne att en emot ändamålet svarande fängelsebyggnad af egna tillgångar ånyo uppbygga, ett nytt länshäkte af sten måtte få af allmänna medel uppföras, hade Kongl. Maj:t, som i ämnet hört Rikets Ständer, genom nådigt Bref den 31 Oktober 1829 dels förordnat alt ifrågavarande fängelsebyggnad för länet skulle uppföras af sten i enlighet med en dertill af Öfverintendenls-embetet uppgjord ritning, dels ock, beträffande kostnaden, uppgående enligt förslaget till 7,188 R:dr 40 sk.
Banko, förklarat, att Kongl. Majit, på enahanda skäl, som för Westerbottens län genom nådigt Bref den 23 Januari 1819 åberopats, funnit godt tillåta, att hällten af nämnda summa, eller 3,594 Ridr 20 sk., finge af det allmänna bekostas att utgå af allmänna byggnadsanslaget för de publika husen i landsorterna; hvarjemte Kongl.
Majit, i enlighet med hvad Rikets Ständer hemställt, förordnat, att, sedan fängelsehuset blifvit behörigen uppfördt och godkändt, det framtida underhållet deraf komme att af Staten öfvertagas, med vilkor att allt anspråk på vidare ersättning för sjelfva fängelsebyggnaden för folie och hvarken då eller framdeles finge väckas, och, som anledning icke vore för handen att, sedan det nuvarande länscellfängelset i Östersund blifvit uppfördt, den gamla under åren 1832—1834 uppförda fängelsebyggnaden, som icke vore lill reservhäkte lämplig, vidare behöfde till fångars förvarande användas och E. K.
Majit efter derom gjord ansökning, enligt nådigt Bref den 31 Januari 1860, medgifvit, alt gamla länsfängelset i Piteå finge till Norrbottens läns hushållningssällskap upplåtas, för att af detsamma användas, på sätt, som för befrämjande af sällskapets ändamål lämpligast syntes, hade Fångvårds-styrelsen i underdånighet till E. K. Majits förordnande hemställt, huruvida ifrågavarande gamla länshäktesbyggnad måtte, på grund af den derom framställda anhållan, till Jemtlands läns landstings disposition öfverlemnas eller huru med byggnaden eljest måtte förhållas.
På enahanda grunder med dem, hvilka i fråga om gamla länshäktets i Umeå öfverlåtande till Westerbottens läns innevånare blifvit af Justitiekanslers-embetel an - 22 Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 9. dragna och hvilka finnas intagna i Rikets Ständers rörande detta ämne afiåtna underdåniga skrifvelse, hade bemälda embete uti infordradt underdånigt utlåtande jemväl afstyrkt bifall till nu ifrågavarande hemställan och förslag, men hade, med afseende derå att Jemtlands läns innevånare lemnal ett betydligt tillskott för uppförande af gamla länsfängelset i östersund, hvilket nu vore för fångvården umbärlig!, bland annat, hemställt, om icke E. K.
Maj:t skulle täckas göra frågan om öfverlåtande åt Jemtlands läns innevånare af nämnda byggnad, med den rätt statsverket dertill egde, till föremål för Proposition till Rikets Ständer.
Vid pröfning af delta ärende hade E. K. Maj:t med afseende å hvad rörande eganderätten till ifrågavarande byggnad blifvit upplyst, väl förklarat den gjorda framställningen om samma byggnads afträdande icke kunna i ärendets dåvarande skick bifallas, men, på de af Juslitiekanslers-embelet anförda skäl, bar E. K.
Maj:t sedermera uti ofvan omförmälda nådiga Proposition föreslagit, att nämnda byggnad mätte, med den rätt statsverket dertill eger, öfverlåtas till Jemtlands läns innevånare och har E. K. Maj:t emellertid tillåtit länets landsting att, för länsinnevånarnes räkning tillsvidare och intilldess Rikets Ständer sig i ämnet yttrat, byggnaden begagna.
Rikets Ständer hafva tagit i öfvervägande denna E. K.
Maj:ts nådiga framställning och dervid, efter tagen kännedom af de lill ärendet hörande handlingar, funnit sig, likasom i frågan om upplåtelse till Westerbottens läns innevånare af gamla länsfängelsebyggnaden i Umeå, böra bifalla hvad E. K.
Expeditions- (J t sko Itel a Förslag lill underd.
Skrifvelse, N:o 10. 23 N:o fO.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Ådeln den 20 Jan. 186 6.
Preste-St&ndet den 24 — — Borgare-Ståndet den 2 4 -— — Bonde-Ståndet den 31 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående öfverlåtelse till WesterNorrlands läns innevånare af gamla länsfängelsebyggnaden i Hernösand med tomt.
(Stats-Utskottets Utlåtande N:o 14.) S. A. K.