Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet har väl lemnat honom öppen väg utan penningar till uppbördsstället, för ali berätta, det han ej kan betala, och såmedelst befrias från böter, men hvad mera är dermed vunnet, än att den skattskyldige förlorat 1, 2 å 3 dagar, sorn för sin och de sinas lifnäring är oundgängliga.
Det har blifvit anfördt att sådana böter äro nödvändiga, för att kunna inbringa Kronans inkomster, ty i annat fall skulle Kronobetjeningen blifva urståndsatt, att densamma indrifva; men jag kan svårligen låta inbilla mig, att den fattige får större sedelbok genom det att han skall plikta, och således torde Kronobetjeningens besvär icke minskas, då den först skall indrifva utskylderna och sedan böterna.”
Med Anders Olofsson och Eric Pehrsson instämde Herr Friherre Kantzow Herrar Stedt, Klingvall och Winblad, Anders Mårtensson från Jemtlands Län, Eric Norberg från Westerås Län samt Bengt Ericsson från Wermlands Län. Af Pehr Jönsson från Christianstads Län, som reserverade sig på den grund, att, då andra Krono-uppbördsstämman vanligen kommer tidigt på året, någon påföljd för uteblifvande derifrån icke borde ega rum.
Af Anders Ericsson från Örebro Län, som ansåg att de föreslagne böterne skulle komma att drabba den fattiga delen af de skaltskyldige, som ieke var i tillfälle att kunna betala vid uppbördsstämman.
STOCKHOLM, Ecksteinska Tryckeriet, i834» BtvUIningt-JJis\-« ,*/ Bet. N:i 8, ( N;o 8.
Ankom till Exp. Utsk. den I Maji kl. 11 f. m.
Betänkande, i anledning af, så väl Kongl. Maj.ts Nådiga Proposition, angående Curhus-aj giftens förfarande, sorn åt skill i ge i ämnet väckte motioner.
Genom Nådig Proposition af den 18 nasti.
Januarii,, (införd i rist» Satnl. i:sta Afdel. under N:o 5,) hvilken ifrån samtlige Riks-Stånden blifvit till Bevillnings-Utskoltet remitterad, har Kongl. Maj:t, jemte tillkännagifrande, att, i anledning af Rikets Ständers vid sista Riksdag fattade Be•lut, att den till veneriska smittans hämmande bestämda afgift af minst i och högst 5 sk.
Banco af hvarje person, som betalar mantalspenningar, skulle, ifrån och med år i83o, till och med det år, då påföljande Riksdag slutades, fortfarande utgöras, Kongl. Maj:t om verkställigheten af detta Rikets Ständers Beslut, under den 9 Julii i83o, utfärdat Nådig Kungörelse, tillika meddelat: att då Rikets Ständer syntes hafva åsyftat, att, ifrån Curhusens styrelse och förvaltningen af deras medel, alldeles afskilja Lazarettens, Seraphimer-Ordens-Gillet, till följd af Kongl. Majrts Nådiga Befallning infordrat och, jemte eget underdånigt yttrande, lill Kongl. Maj:t insändt samtlige
Landshöfdingarnes underdåniga förslag till reglering af Lasarettens framtida underhåll och styrelse, hvilka hufvudsakligen instämt deri, att Lazaretten omöjligen kunde ega bestånd utan understöd, samt att för dem och Curhusen vore förmonligast, om deras styrelse blefve gemensam, utom på de ställen, hvarest deras afskiljda läge fordrade att den äfven åtskiljdes; alt Seraphimer-Ordens-Gillet, som uppgifvit, att, enligt sammandrag af Länens Curhus- och Lazarettsräkenskaper för år i83o, Curhusafgiften för samma år utgjort 92,804 R:dr 15 sk. 2 r:st., samt öfrige inkomster vid Lazaretten 28,824 R:dr J4 sk- ii r:st., eller tillhopa 121,328 R:dr 3o sk. 1 r:st., hvaremot utgiflerne för Curhus och Lazarett under samma år uppgått till 119,758 R:dr 44 sk- U nst, ansett Curhusafgitens fortfarande således nödigt äfven för Lazareltens underhåll, hvartill utväg genom bidrag af Hospilalsfönden för närvarande saknades; att Lazaretten från början aldrig haft någon rättighet till understöd af HospitaIsfonden; att Kongl. Maj:t den 10 Oct. 1765 uttryckligen stadgat, det Lazaretten skulle anläggas och underhållas på Länens egen bekostnad, men att, då Lazarett sedermera blefBihang till R.
St, Brot, 18 34. 5 Sant!. 1 Afdel. i 4 de Häftet.
2 Btvilluinst-Xitsktttttt Bet.
N:« 8. to på högst få sLällen inrättade, och Hospilalsfofiden haft nog betydliga tillgångar för att kunna dermed understödja Lazaretten, stadgades, genom Kgl.
Instructionen den 28 April »7,91, att bidrag till deni borde från samma fond årligen lemnäs; hvilket ock skall skett, så länge det varit möjligt, och under hvilken tid Seraphimer-Ordens-Gillet till Lazarettens byggande och underhåll gjort så betydliga utbetalningar att de, jemlikt en redan år 1828 Riket* Ständer meddelad uppgift, utgjort från och med år 1808 till och med år 1825 öfver 828,000 R:dr, hvarigenom Hospitalsfondens capital under tiden minskat# med omkring i3o,ooo Rrdr; att sedan Hospitalen i flera Län blifvit, tili följd af Rikets Ständers yttrade önskan och Kongl. Majrts Nådiga Befallning, indragna och Central-Hospital på andra ställen inrättade, kunde med öfverskottsmedel å Hospitalsfonden icke förstås den behållning, som vid ett eller annat Hospisal serskildt uppkommer, utan öfverskottet i det hela, sedan samtlige Hospitalen erhållit deras förnödenheter: att detta beräkningssStt vore desto billigare, som Hospitalens inkomster, med undantag af någre mindre betydliga enskilda donationer, hvilka ej i något Län uppgingo till årliga underhållskostnaden för dess Hospitalshjon, förnämligast bestodo i arrenden af fastigheter samt Kronotionde och räntor, som framfarne Konungar åt Hospitalen donerat, och af hvilka Kronoräntorne skolat, om också.
Hospitalen icke funnits, i alla fall utgå, samt om de ej varit dit gifna, bort utgöras lill Stats-Werket och således icke kommit något
Län enskildt, utan det allmänna till godo; att, i anseende till de betydliga utgifter, som återstå för Central-Hospitalens fullbordan, serdeles den större nybyggnad, sorn. i Upsala för sådant ändamål förehafves, Hospitalsfonden icke eger några öfverskott att till Lazarettens understöd aflåta; att Kongl. Majit fördenskull, under den 29 Oct. 1828, förklarat, det Hospitalsfonden borde, för att kunna bestrida nödiga utgifter till Hospitalens syftesenliga inrättning och vidmaglhållande, tillsvidare, och så länge behofvet fordrade, befrias från alla bidrag till Läns-Lazaretten, undantagandes dem, sorn grundade sig på jerskilde Nådige Förordnanden; att enär Lazaretten således borde af Länens invånare sjelfve underhållas och ej kunde påräkna någre understöd af Hospitalsfonden, Seraphimer-Ordens-Gillet hos Kongl. Majit anmält nödvändigheten af Curhusafgiflens fortfarande till enahanda belopp, som vid sista Riksdag bestämdes, och alt den, för hvarje Län serskildt, af dess committerade årligen fastställes sålunda, att både Lazaretten och Curhusen deraf finge full tillgång för deras utgifters bestridande; att, hvad Lazarettens styrelse beträffade, då desse hafva samma ändamål sorn Cuilius, eller sjukas återställande tili helsan, och bägge inrättningarne borde af Länen sjelfve Stvillningt-XJtihtntt Bet.
N-.o 8. 3 underhållas och på de fleste ställen äfven äro anlagde i elt och samma hus, snint enär ofelbart vore, att det medförde betydlig tillökning i utgifterna, ora desse inrättningar skulle förses med serskilda Tjenstemän och betjente, hvilka ej utan aflöning kunde erhållas, och det på somliga ställen torde blifva svårt att bilda tvännc serskilda Directioner, Seraphimer-Ordens-Gillet, Ajreslngil, att Styrelsen ;f Lazarett och Cralius matte i hvarje Län blifva gemensam, der icke locala binder eller andra orsaker deremot förekomme, såsom i Stockholms, Östergöthlands, Södermanlands,^Wermlands och Gefleborgs Län, dock att livard ra iniättningens utgifter skulle noga urskiljas, hvilket vunnes genom efterföljd af det formulaire, som redan vore till efterrättelse för redovisningen meddeladl; i anledning hvaraf Kongl. Majrt, efter att hafva öfver detta ämne bort Sundhets-Collegium, som biträdt Sernphimer-Ordens-Gilléts underdåniga framställningar, uppå de af dessa Werk anförda grunder, och då bolandet af andra sjukdomar, än den veneriska, jemväl vore angeläget, bos Rikets Ständer föreslagit följande beslut: a) att Curhusafgiflen fortfarai de skall utgöras intill utgången af det år, då nästa Riksdag slutas, och inom hvarje Län af dess Cömmitterade bestämmas till det belopp, alt erforderlig tillgång vinnes både leir Lazarettens och CurUusens behof; samt b~) alt styrelsen och förvaltningen af Laznrelten och Curhusen inom hvarje Län, må, på sätt och med de förbehåll Seraphimer-Ordens-Gillet uppgifvit, blifva gemensam.
Härförutan hafva till Utskottet blifvit remitterade nedannämnde, ine oin Hedervärda Bonde-Ståndet väckta motioner, rörande ifrågavarande afgift, nemligen: af Eric Nilsson och Anders Mårtensson ifrån Jemtland, som anfört, att, då Jemtlands invånare åtogo sig den såkallade Curhusafgiften, det endast varit till utrotande af den veneriska smittan, men att, enär denna sjukdom, enligt Motionairernes förmenande, nu upphört, de alltså yrka att afgiften äfven matte upphöra, emedan allmogen i den orten icke har råd, alt genom sammanskott bilda cassör för främmande föremål eller okända behof, och det dessutom syntes vara lid nog, att göra bidrag då det baliöfdes; af Sven Jonsson ifiån Herjeådalen af Jemtlands Län: att den Curhusafgift, som erlägges af Hei jeådalens fögderi, och utgår lill Curhusinrättningen i Östersund, borde inom nämnde fögderi upphöra på den grund, dels att någon venerisk smitta derstädes aldrig yppats, oell dels att afståndet ifrån Östersund är så betydligt, alt, om smittan någon gång skalle visa sig, Herjcådalsboerne likväl icke kunde draga nödig fördel af berörde Curhusinrättning, utan vore för dem lägligare alt då anlita Provincial-Läkaren inom fögderiet; af Göran Jonasson ifrån Kronobergs
Län: alt Sunnerbo Hä - 4 Bevillniitgt-Utskottets Et.
A'ro 8. radsboer måtte tillåtas, att, hvarest dc sjelfve inom Häradet finna lämpligt, med tillgångar af de Cnrhusmedel, nemligen 3 sk. person, som nu af Häradet uppbäras oell användas af Wexiö Lazaretts-Direction, uppföra och inreda en sjuk-anstallt för nämnde Härad, hvars aflägsenhet ifrån Wexiö, der Hospitalet ej eger tillräckligt utrymme för ett större antal patienter, vid inträffande farsoter, skall medföra flera olägenheter, och deribland i synnerhet, att patienter i blist af utrymme blifvit och kunna blifva återskickade; hvilken fråga Johannes Svensson ifrån Jönköpings
Län ansett vara ett enskildt önskningsmål, som ej tillhörde Bevillnings-Utskottet; deruti Peter Jönsson ifrån samma Län äfven instämt; af J.
O. Dahlberg ifrån Wester-Norrland; om rättighet, att få använda den i provincen Medelpad utgående Curhusafgift lill anläggning och fortfarande underhåll af ett Curlnis i Sundsvall för nämnde proviuce, såsom talrikt befolkad, och hvaraf vissa socknar äro lill 13, i/| ä i5 mil aflägsne ifrån Hernösand, der Länets Lazarett och Curhus finnas belägne; samt af Johan Eric Jansson ifrån Wermlands Län, som föreslagit, att Curhusmedlen, ifrån Philipstads, Kroppa och Nyeds församlingar, hädanefter må för Philipstads Lazarett ensamt få användas och samma församlingar jemväl framgent få utgöra en serskild Comité, som hade att berörde afgift, så länge den utgår, årligen bestämma.
För besvarandet af ifrågavarande remisser, har Utskottet tagit kännedom så väl af de till Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition hörande handlingar, jemte de ifrån Riksgälds-Contoret Utskottet tillhandakomna berättelser om Revisionen af Curhus- och Lazaretts-räkenskaperne för Länen, som äfven af hvad uti Rikets Ständers Revisorers åren i83o och i832 afgifna berättelser derom förekommit, hvilka handlingar upplysa, att den i räken skaperne debiterade Curhus-afgiften sammanlagdt uppgått: år 1827, till ........ 105,780: 36. 3. “ 1828, io3,q86: 43. »o. “ 1829, “ 102,61g: 46. — « i83o, “ 92,804: i5. 2.
Summa R:dr 4°3>i9i: 4^- 3. hvarifrån afgå sammanlagde afkortningnrne för dessa år, med circa . i5,a34: 12. 8. då återstående behållningen alltså utgör .
R:dr 389,957: 3a. 7. eller i medeltal för ett år circa . . , R.dr 97,489: 20. 2.
BeriUnings-XJtskottett Bet.
N:o 8. 5 samt alt, enligt Sundhets-Collegii uppgifter, Curhus-inrättningarne, utom Militair-Sjukhusen, under samma tid varit begagnade af följande antal sjuka, nemligen: år 1827, af personer . . . . . . 3173 “ 1828, ........ 3720 “ 1829, ........
25a6 “ i83o, ........
25l2 Summa personer io,g3i eller, i medeltal för hvarje af förenämnde år, 2733 personer; hvaraf följaktligen visar sig, att sjukantalet under dessa år på det hela icke undergått någon serdeles betydlig minskning emot medeltalet för åren 1824. i8a5 ech 1826, som, efter afdrag för Militair-sjukhusen, utgjort omkring 3ooo personer.
Och som Utskottet dessutom, af Revisionsberättelserne ifrån Länen, inhemtat, att i allmänhet
Curhus-inrätlningarnes fonder eller behållningar äro så obetydlige, att desse inrättningar, åtminstone tills vidare, icke utan fortfarande understöd kunna vidmagthållas, oberäknad t de årliga bidrag, som Lazaretten af Curhusmedlen påkalla; så, ehuru Utskottet, för sin del, anser Curhusafgiften hvarken böra eller kunna bestämmas med hänsigt att fullt afhjelpa Curhuseus alla behof och dessutom äfven Lazarettens, enär sådant vore oförenligt med egentliga ändamålet och vilkoret för Curbusmedlens sammanskott, hvilka förutsätta, att denna afgift ej allenast borde minskas i nion af veneriska sjukdomens aftagande, utan äfven alldeles upphöra, om ock när berörde ändamål vore vunnet, och det för öfrigt ligger i sakens natur, att ingen Lazaretts-anstallt kati organiseras så fullständig, att den, vid mera utomordentliga sjukdomsfall eller uppkommande farsoter, kunde blott genom ifrågasatt större tillskott af Curhusmedlen uppfylla ändamålet, utan att antingen betalning af Lazaretlspatienterne sjelf ve erlägges, eller ock församlingarne serskildt föranstalta om erforderlige bidrag, finner Utskottet sig likväl af ofvan anförde skäl föranlåtet, att ho» Rikets Höglofl.
Ständer vördsamt föreslå:
Alt en årlig afgift till veneriska smittans bolande och hämmande må fortfarande utgå lill och med det år, då nästa Riksdag slutar, med ett minimum af en skilling och ett maximum af fem skillingar för hvarje person, sora betalar mantalspenningar, med i öfrigt här nedanföre bestämde, hufvudsakligen enahanda vilkor, som vid sista Riksdag fastställdes; äfvensom, att Styrelsen och förvaltnia - I Bevillning;-XJ; skot t tts Bit.
N:« 8. gen af Lnzaretten och Curhusen, inom hvarje Län, må blifva gemensam, der icke !ocala hinder eller andre orsaker deremot förekomma, såsom uti Stockholms, Östergöthlands, Södermanlands, Wermlands och Gefleborgs Län; dock alt hvardera inrättningens inkomster och utgifter noggrannt åtskiljas, samt ovilkorligen serskildt redovisas.
Vid pröfningen af ofvan omförmälde motioner, hvilka ingendera afsa något allmänt upphörande af Curhusafgiften, har Utskottet, hvad först angår Eric Nilssons och sanders Mårtenssons motion, trott sig böra anmärka, att då, enligt sista Revisionsberättelsen för Jemtlands Län, Curlius-inrättningen i Östersand varit under ett nr begagnsd af 5^ patienter.
Motionairerne synas hafva vaiit mindre väl underrättade om forhållandet, enär de uppgifvit att veneriska smittan der i orten alldeles upphört, äfvensom, att
Utskottet anser det icke kunna förenas med en skyldig omtanka för allmänna sjukvården, att först vid påkommande behof åstadkomma bidrag, som, just i motsatts af Motionairernes åsigt, böra, jemte sjukvårdsanstalterne, vara förberedda och redan då finnas att tillgå, så vidt det dermed åsyftade ändamålet ej skall förfelas, — samt beträffande dernäst Sven Jonssons framställning, så synes den desto mindre förtjena afseende, som det för Herjeådalen hittills inträffade lyckliga förhållande, att veneriska smittan der ej skall varit gängse, otvifvelaktig!, jemväl är en följd deraf, att smittan blifvit hämmad-i angränsande orter, hvilka derför likväl icke Lilligtvis böra mera betungas än Herjeådalen, sorn deremot af nämnde förhållande kunde hemta en ytterligare anledning, att ej vilja undandraga sig en afgift, hvarmed åsyftas att befrämja en gemensam och allmän fördel; hvadan Utskottet ock anser sig böra vördsamt afstyrka Motionairernes förslag, att Curhus-afgiften inom Jemtland med Herjeådalen skulle upphöra.
Och vidkommande sedermera Göran Jonassons_, J. O. Dahlbergs samt Johan Eric Janssons motioner, så, ehuru de deri gjorda framställningar visserligen icke synas obillige, kan likväl, enär ej mindre med hittills gällande, än af Utskottet nu föreslående grunder för Curhus-äfgiftens fortfarande, öfverensstämmer, att denna afgift bör utgå lika för alla betalande inom hvarje Län, hvilken föreskrift svårligen kunde tillämpas, om någon del af afgillen på del af Motionairerne uppgifna sätt disponerades, och, enligt samma grunder, Curanstalter äfven hädanefter obehindradt få inrättas på ett eller flera ställen inom Länen, efter behof och öfverenskommelse, Bevillningt-Utskotten Bet, Ni» 8, y •arnt det sötte ändamålet, att få afgiften, i nion af livar je inrättnings behoC fördelad, säkrare vinnes genom Läns comiterades åtgärd, utan att rubb* det nödiga sammanhanget i Länens sjukvårdsanstalter, och dymedelst möjligen förorsaka, att brist yppas på ett ställe inom Länet, då deremot öfverskott förefinnes å ett annat, lill betydlig olägenhet för sjukvården på det hela, Utskottet genom sin tillstyrkan icke gifva anledning till de a £ Molionairerne föreslugne undantag ifrån de allmänna stadganden, som för Curhus-afgiftens fortsatta utgörande blifva bestämda.
Om nu Rikets Höglofl.
Ständer läckas gilla de af Utskottet, för Curhnsafgiftens utgående uppgifne förenämnde hufvudgrunder, torde,, i svar å Kongl. Majrts Nådiga Proposition, jemväl lillkännagifvas, det Rikets Ständer funnit lämpligt, att, i och för verkställigheten, bestämma följande allmänna stadganden, nemligen: 1:0
Till veneriska smittans hämmande och utrotande utgöres årligen,' ifrån och med år i835 till och med det år, då nästa Riksdag slutar, af hvarje person, sorn betalar mantalspenningar, en Curhusafgift med ett minimum af en skilling och ett maximum af fem skillingar
Banco,- lika för alla betalande inom hvarje Län, efter dess behof; börande afgiften bestämmas antingen till ettdera af dessa belopp, eller deremellan, men må icke, utan vid serdeles tvingande omständigheter, fastställas lill det högsta; 2:0
Denna afgift skall utgå, användas och redovisas inom hvarje Läll serskildt, så att den blifver alldeles skiljd ifrån Hospitalens och Lazaretten* fonder, samt räkenskaperne deröfver, med förbehåll att de härigenom inflytande medel icke begagnas till andra ändamål, än Curanslallerne, efter, behof och öfverenskommelse inrättade på elt eller flere ställen inom Länen, så framt nämnde medel icke skulle för veneriska smittans hämmande till fulla beloppet åtgå, då öfverskotta får, efter bestämmande af de i 3:dje punkten omförmälde comilerade, undei nedannämnde Läns-Direclioners inseende, användas för allmänna helsovården inom Länet, serdeles lill Lazarettet allmänna utgifter i och för svårare yttre skador och sädane sjukdomstillfallen, sorn påfordra chirurgisk behandling. 3:o Ofördröjligen efter Riksdags-Beslutets kungörande bör, genom utsedde Sockenfullmägtige, hvilka sammankallas af Kronofogden, inom hvarje Tingslag väljas en Deputerad, samt af Borgerskapet inför Magistraten likaledes en, hvilka Deputerade sammanträda på den tid oeh det ställe, Konungens Befallningshafvande utsätta, för att, under Landshöfdingens ordförande, besluta, genom öfverenskommelse eller rotering per capita, deruti 8 Bcvillningt-TJtsfottets Btt.
Landshöfdingen eger deltaga, om sammansättningen till form och personer af den Comité med nödige Suppleanter, som skall, årligen intill nästa Riksdag, så väl revidera och granska räkenskaperne, jemte styrelsen och förvaltningen af Curhus-inrällningen, som ock derefter ej mindre till beloppet bestämma bidraget till Lazarettet af tilläfventyrs varande Öfverskott, än stadga för följande året den afgift, som kan erfordras; hvilka befattningar, om Deputerade så för godt finna, äfven kunna till Pröfnings-comiteen öfverlemnas.
Städerne Stockholm och Götheborg anses likväl i dessa hänseenden såsom serskilda Län; 4:o De ifrån Hospitals- och Lazaretts-fonderne inom hvarje Län skiljda Curhusmedlen användas af en, jemlikt Kongl. Maj:ts Nådiga Instruction för Cuihus- och Lazaretls-inrättningarne, af den 17 December 1817, tillförordnad Direclion, och redovisas årligen inför de, enligt 3:dje punkten, utsedde Comiterade, hvilka, om de tillika äro Ledamöter af Pröfningscomiteen, i de, rörande deras sammanträden utfärdade allmänna Kungörelser, förut erinras om detta deras serskilda ofvanomförmälde åliggande.
Börande ej allenast en serskild berättelse om nämnde revision årligen tryckas, utan ock, genom Läns-styrelsens försorg, ett exemplar deraf till hvarje Kyrka sändas, att från predikstolarne kungöras, samt Serafimer-OrdensGillet, Sundhets-Collegium och Riksgälds-Conloret deraf undfå hvar sitt exemplar, det sistnämnde, för att Rikets Ständers Revisorer och Bevillningsutskott tillhandahållas, och skall i dessa tryckta berättelser äfven utsätta* till hvad belopp
Comiterade bestämt afgiflen för det följande året, livarefter debitering och uppbörd af oftanämnde afgift kommer att, på förr vanligt
Sätt, tillika med de öfriga Krono-Utskylderne verkställas; 5:o Räkenskaperne öfver Curhusmedlen skola upprättas, i enlighet med det härjemte bifogade formulaire, men må icke afslutas förr, än Comiterade, på ofvannämnde sätt, bestämt det bidrag, som må kunna lemnäs till öfriga helsovården.
Stockholm den 36 April 1834.
Af Herr von Hohenhausen: ”Emot Utskottets beslut, att Curhusafgiften bör inom alla Län utgå med ett lika maximum af 5 skiliiaigar för hvarje betalande, reserverar jag mig Bevillning:-Ut skottets Mein.
N:o g. 9 mig i så måtto, som, då redan i några Lim afgiflen uppgått till maximi-beloppet, och svårighet ändå mött för Curhusens underhållande, samt, i händelse Rikets Ständer skulle bifalla Stats-Utskottéts förslag om manlalspenningarnes utgörande ifrån en senare ålder, än Författningarne nu föreskrifva, och i följd deraf brist uppstå i Curhus-afgiften inom vissa Län, jag anser att dessa Läns Comiterade borde ega, när behofvet så oundgängligen fordrade, förhöja denna afgift med högst en skilling utöfvar nämnde maximum.” Af Herr Klingvall: ”Jag reserverar mig emot Utskottets beslut i så målto, som jag anser det vara högst obilligt, att kust-länens invånare, såsom ständigt blottställde för veneriska smittans införande, nödgas af sådan orsak utgöra Curbusafgiften till maximi-beloppet, då andra Län åter kunna inskränka af giften ända till i ä 2 skillingar, och anser följaktligen mest lämpligt, att ett öfverslag af behofvet för alla Curbus-inrättningarne i Riket egde rum, och öfverskotta, sedan afgiflen i samtlige
Länen blifvit lika uttaxerad, kommer de Län till godo, der samma afgift finnes otillräcklig; men att, om Rikets Ständer anse sådant overkställbar!, kust-länen, i sådan händelse, må lemnäs rättighet, att, såsom enda återstående utvägen, äfven utöfver det föreslagna maximi-beloppet, höja afgiflen i nion af förefallande oundgänglige behof, så vida, hvad Gottland serskildt angår, Hospitalsfondens öfverskott derstädes, sorn vanligen af Seraphimer-Ordens-Gillet disponeras till förmon för andra Län, ej kunde för Curhusets behof få användas, hvilket i min öfvertygelse likväl vore rättvist och billigt.” Af Eric Persson ifrån Gefleborgs Län: ”Jag reserverar mig emot UtskoLtets beslut i så måtto, att jag anser den till veneriska smittans botande och hämmande fastställda afgift böra, efter indelning af Curhus-District, betalas och användas inom hvarje sådant District.” N:o p. Ankom till Exp. Utsk. den 1 Maji kl. 12.
Memorial, angående ålerlemnande af en ifrån Höglojl.
Ridderskåpet och Adeln remitterad motion af Herr Grefve Cronhjelm , rörande reglering af den till Stapel-Städerne utgående Tolag.
Till Piikets Höglofl.
Bevillnings- samt Allmänna BcsvärsBih, till R.
St, Vrot. i834- 5 So ml. 1 A jad.
Q 4-de Häftet. lo Bevillning!
-Ut skott 11!
Nio 9. och Oeconomie-Utskott har ifrån Höglofl.
Ridderskapet och Adeln blifvit remitterad en af Herr Grefve Cronhjelm Otto åugust, vackt motion, angående reglering af den till Stapel-städerne utgående Tolag, jemte flere Ledamöters, i anledning af denna motion, afgifne yttranden.
Men då Bevillnings-Utskotlet, vid föredragningen af detta ärende, funnit detsamma icke kunna hänföras till de uti Regerings-Formens 53, 60 och 70 §§. och Riksdags-Ordningens 3i §. för Bevillnings-Utskoltets behandling uppräknade ämnen , samt vidare en inom Ilöglofl.