Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Samma föresats har äfven tillförene vid hvarje tillfälle, då någon plundring af Banken varit i fråga, blifvit af Rikets Ständer offentligen uttalad.
Till godtgörande af de Stals-Verket utaf
Banken lemnade försträckningar, anslogo visserligen Rikets år 1809 församlade, i många fall verkligen ärliga Ständer, ganska betydliga skattebidrag i förhållande lill Fäderneslandets dåvarande högst betryckta och utblottade belägenhet.
Men sedan Sveriges fortfarande sjelfständighet var fullkomligen betryggad samt freden å alla sidor återställd, och sedan Rikets hela utländska skuld blifvit dels afskrifven och dels på annat sätt liqviderad, funno Rikets Ständer vid 1817 och 1818 årens Riksdag öfverflödigt att vidare bekymra sig om den, uti Regeringsformens 66 dem ålagda skyldighet att bibehålla och vårda Rikets credit.
I sammanhang med öfriga financiela beslut, hvarigenom sistnämnde Riksdag på ett så ofördelaktigt sätt blifvit utmärkt, stadgades derföre då, att den årliga afbelalnings-summan å Stats-Verkets skuld till Banken skulle nedsättas från 720,000 till 5oo,ooo R:dr.
Denna summa minskades ytterligare vid derpåföljde Riksdag till 15o,000 R:dr, hvilket belopp, ehuru detsamma årligen afbetaltes å Stats-Verkets skuld, dock ieke kom Banken lill godo, utan disponerades af Riksgälds-Contoret för derå anvisade utgifter.
Främtiden kommer naturligtvis att ådagalägga, huruvida den nu utlofvade betalningen af den ifrågaslällde nya skulden varder verkställd på enahanda sätt, som Statens äldre skulder till Banken blifvit liqviderade.
Emedlertid anser jag mig böra, för min enskilda del, förklara, att, om någon likhet i detta fall skulle komma att ega rum emellan resultaten af den nya och den gamla sammanblandningen af Staten och Banken, sådant ingalunda skall förefalla mig oväntadt.
Banco-Utskottet har, bland annat, föreslagit, att Riksgälds-Contoret måtte, i likhet med enskilda Verk, åläggas aflemna säkerhetshandlingar för det Cassacreditiv, som varder beviljadt.
I anledning häraf, anser jag mig böra meddela några upplysningar om beskaffenheten af de säkerhetshandlingar, nämnde Verk kan för detta ändamål erbjuda.
Enligt Rikets Ständers vid denna Riksdag fattade beslut, skola Riks11 ihan g till R.
Prof. tS34 och i83S. 6 SamL 1 Afd.. 3 Bandet 1 3:dje Häftet.
IO Banco-VlsköUéts Fel',lakande N:o i3o. gälds-Contorets fordringar af städerna Malmö och Ystad öfverlemnas lill Kongl.
Majit Gon!orets egande inteckningar för utlånta medel af Lappmarks Ecclesiastikfonden, Bergs-Collegii f. d.
Cassa samt f. d. allmänua Hingstmedels- och Skånska Hingstprasmie-Cassorna ega Fullmägtige att serskildt disponera, i öfverensstämmelse med Stats-Utskottets af R.
St. gillade Betänkande N:o 4°8- Efter afdrag af berörde tillgångar, uppgå RiksgäldsContorets återstående räntebärande fordringar för närvarande icke till 4oo,ooo Rldr, deraf största delen är utlånad emot 3 prccents ränta och 3 procents årlig capital-afbetalniug.
Då härtill derjemte kommer, att dessa fordringar icke äro uppsägbara å Riksgälds-Contorets eller dess rätts-innebafvares sida, och att frågor om desammas afskrifning, eller åtminstone om lindring i betalnings- och räntevilkoren, vid hvarje Riksdag förekomma, torde en hvar således lättligen inse, huru föga antagliga och lämpliga de derför utgifna skuldförbindelser äro att såsom hypothek begagnas.
I afseende på den föregifna ovilkorliga nödvändighfien för RiksgäldsContoret, att erhålla det föreslagna Creditivet, hyser jag jemväl en med Utskottets majoritet skiljaktig åsigt.
Under förutsättning, att endast halfva beloppet af det beviljade Creditivet för cholera-farsoten, och icke något i afräkning å mindre Creditivet dessförinnan varder lyltadt, tror jng mig nu mera kunna såsom sannolikt antaga, alt de Riksgälds-Contoret åliggande utgifter, intill början af nästkommande September månad, då den redan medgifna creditiv-räfligheten i Banken å nyo får begagnas, icke komma ätt öfverstiga Contorels påräknade och förväntade inkomster med mer än 5 a 6oo,ooo Rldr.
Ätt i låneyäg af allmänheten erhålla detta belopp, torde väl icke möta synnerlig svårighet, helst om långifvarne blifva berättigade att, efter 3 ä 6 månaders uppsägning, återfå sina, Riksgälds-Contoret försträckta medel.
För att kunna medgifva en sådan uppsägningsrätt å lån, icke öfversligande berörde summa, lär visserligen icke heller något serskildt Greditiv å Banken vara ett oundgängligt vilkor.
Efter vunnen kännedom om det icke obetydliga anslag, utgörande, utom alla tillfälliga inkomster, en half million R:dr årligen, som, vid denna Riksdag, blifvit beviljadt till liquidernnde af Riksgälds-Contorets skulder, skall allmänheten, så snart den är förvissad, att de härom fattade besluten icke, under Rikets Ständers sammanvaro, varda ändrade eller upphäfna, säkerligen icke komma att hysa något tvifvelsmål i afseende på detta Verks förmåga alt kunna behörigen fullgöra sina ingångna förbindelser.
Under mellantiden intill nästa Riksdag blifva förmodligen, så vida icke krig eller andra oförutsedda händelser derunder inträffa, de förstå månaderna af nästkommande år, då Banco-Uttkollets Betänkande N.o i3o. nära goo.ooo R:dr af Riksgälds-Conlorets utelöpande obligationer förfalla till betalning, den för Contoret mest brydsamma tidpunkt.
Men derest innehafvarne af dessa obligationer dessförinnan icke få några serskilda anledningar att betvifla myntvärdets fortfarande upprätthållande och Riks-'**4 gälds-Contorets noggrannhet vid liquiderandet af dess skulder, så är jag öfvertygad, att obligalions-innehafvarne i allmänhet skola komma att visa vida större benägenhet att få sina fordringar omsatta än inlösta.
För den olyckliga händelsen åter, att Rikets Ständers beslut skulle föranleda något allmännare misstroende i det ena eller andra hänseendet, torde det nu ifrågavarande Credilivet, äfven om detsamma fördubblades, blifva otillräckligt för upprätthållandet af Riksgälds-Contorets credit.
Så vida Rikets SLänder skulle vilja, i annan väg, än medelst ökade anslag, underlätta meranämnde Contors låne-operationer, hvilket jag för min del visserligen icke anser oundgängligen nödvändigt, finnes för sådant ändamål troligen icke någon, med beståndet af realisationen och de i afseende derpå redan fattade beslut Öfveiensslämmande, mera lämplig åtgärd att vidtaga, än den Herr Nordenankar, uti sin motion, föreslagit, med de modificalioner, sorn äro uppgifna uti den, Banco-Utskottets
Betänkande derom bifogade reservation.
Sedan berörde motion blifvit af Utskottet helt och hållet afstyrkt, på skäl, ojemförligt mindre tillämpliga, i afseende på den föreslagna, med Rikets Sunders beslut icke oförenliga dispositionen af den behållna räntevinst, som icke kan på annat sätt med fördel afBaricoStyrelsen användas, än i afseende på den nu ifrågavarande, emot både meningen och ordalydelsen af samma beslut uppenbarligen stridande emission af nya sedlar; så har det i sanning förefallit mig i högsta grad oförväntadt och obegripligt, att Utskottet, genom det ifrågaställa Creditivets tillstyrkande, velat göra sig skyldigt till en så obestridlig motsägelse, som ' förefinnes uti dess yttranden rörande dessa bägge frågor.
Jag har redan inom Utskottet sökt vederlägga det påstående, hvarmed man derstädes framkommit, eller att det föreslagna Credili v-beloppet skulle, utan ökning af Bankens sedelstock, kunna genast utbetalas af odisponerade vinstmedel.
Förhållandet med dessa vinstmedel har Utskottet upplyst uti dess under N:o 82 afgifna Betänkande, i anledning äf väckta frågor om den behållna Banco-vinsteus öfverlemnande till RiksgäldsContoret.
I anseende till den nu å nyo framställda uppgiften om denna tillgång, tror jag mig dock böra meddela några upplysningar rörande densamma.
Vid sistförflulna
Riksdag anslogos, till förstärkande af Bankens metalliska fond, utom andra medel, 266,666
R:dr 3a sk. årligen utaf Banco-vinslen för 12 Banco-Utskotlels Betänkande N;o i3o. åren i83o— iS34- Detta anslag har visserligen icke, under de senare åren, kunnat, enligt dess bestämmelse, användas till upphandling af silfver; men vid silfver-utvexlingens beslutande afsågs, enligt hvad Utskottets härom afgifna Betänkanden utvisa, alt, medelst amortering af de sedlar, som utaf de för berörde ändamål anslagna vinstmedel icke blifvit utgifnp, åstadkomma den, vid realisationens början, nödvändig ansedda proportion emellan Bankens metalliska cassa och utelöpande sedelstock.
Skulle nu ett motsvarande belopp nya sedlar utfärdas, komme följaktligen denna proportion alt på ett högst betänkligt salt rubbas.
I afseende åter på öfverskottet af Bankens behållna räntevinst utöfver berörde derå anvisade anslag, beslöto Rikets sistförsamlade Ständer, att 200,000 R:dr skulle häraf förskottsvis, vid hvarje års slut, till Riksgälds-Contoret öfverlemnas.
Dock som den behållna Banco-vinsten för den sedan sista Riksdag förflutna tiden, enligt Bankens afslutade räkenskaper, vida understigit det sålunda påräknade beloppet af 466,666 R:dr 32 sk. årligen, så har RiksgäldsContoret varit nödsakadt att, i öfverensstämmelse med Rikets Ständers beslut, till Banken för hvarje år återbetala en betydlig del af det erbållna förskottet; utgörande det för år 1833 af Contoret ålerguldna belopp icke mindre än 127,000 R:dr.
Huru mycket Riksgälds-Contoret kommer att återbära af det, vid innevarande års början, emottagna förskott å räntevinsten för år 1834» kan naturligtvis icke bestämdt uppgifvas, innan Bankens räkenskaper för det sistförflutna året blifvit afslutade.
Emedlertid torde det icke vara för högt beräknadt, om man antager, att RiksgäldsContoret, utaf sistlidet års Banco-vinst, erhållit omkring 100,000 R:dr mer än Contoret slutligen tillkommer.
Yid sådant förhållande, och enär den för innevarande år redan influtna och afsatta räntevinsten lär utgöra ett föga betydligt belopp, synes »let böra vara klart för en livar, alt någon annan utväg, för att kunna inlösa de anvisningar, som å det föreslagna Creditivet skulle komma alt utfärdas, nu icke finnes, än att begagna den tillförene, då Banken måst tillskjuta medel för Statens behof, alltid anlitade sedelfabricationsmethoden.
Fullkomligt trygg, i afseende på Bankens förmåga att kunna inlösa sina redan utgifna förbindelser, vill jag äfven medgifva, att en ökad sedelskuld af en half million R:dr, i och för sig sjelf, icke borde föranleda något grundadt misstroende till realisationens bestånd.
Det är således icke beloppet af det nya Creditivet och den derigenom uppkommande nödvändigheten att öka sedelstocken, som bos mig väcker oro och fruktan för följderna af den föreslagna åtgärden.
Men då densamma ådagalägger en Banco-Utshottets
Betänkande N-0 l3o. fortfarande benägenhet att å nyo tillvägabringa den villervalla i Rikets mynlförhållanden och de mångfaldiga financiela oredor, som, ännu icke till fullo aihjelpta, enligt min öfvertygelse, ända hitintills utgjort den förnämsta orsaken till den fattigdom och det ceconomiska betryck, hvaruti Svenska folket allmänneligen befinner sig; så kan jag icke annat än anse det af Utskottet nu tillstyrkta beslut, ur denna synpunkt betraktadt, såsom högst skadligt och olycksbådande för vårt fädernesland.
Jag har således velat offentligen protestera emot detsamma, på det att åtminstone mitt minne måtte varda fredadt från förebråelsen, att jag, med min röst, bidragit till en åtgärd, sora hotar att återkasta Svenska Nationen i dess, så nyligen undansluppna rälllöshets-tillstånd i afseende på måttstocken för alla värden och all egande-rätt, samt att, i och med detsamma, tillintetgöra all håg till förkofran och all säkerhet om oeconomiskt oberoende hos Nationen, äfvensom allt förtroende till dess Representanters löften och försäkringar.” Uti Herr Stuarts reservation hafva Herr Grefve Gyldenstolpe och Herr Doctor Engeström instämt; af Herr Doctor Lindforss: ”Jag reserverar mig emot Utskottets beslut, rörande Riksdagsfullmägtigen Herr JVosrns motion, om Creditiv i Banken för Riksgälds-Contoret å 5oo,ooo R:dr, och åberopar såsom skäl Utskottets egna motiv för afstyrkande af Herr Nordenankars motion, rörande Bankens rättighet att inlösa Riksgälds-Contorets obligationer, emedan jag anser dessa bägge motiv i grunden ega enahanda syftning.” Häruti har Herr af Rolen sig förenat; af Herr Prosten Åstrand: ”Då Banco-Utskottet väl utvecklat, att det äskade Creditivet med de af Utskottet föreskrifna vilkor hvarken strider emot andan eller bokstafven af Rikets Ständers vid denna Riksdag om Bankens rörelse fattade beslut, men underlåtit att framställa de förhållanden, hvilka göra samma Creditiv för Riksgälds-Contoret oundgängligen nödvändigt; vill jag kortligen utveckla dessa förhållanden och skäl för tillstyrkande af Creditivets beviljande.
Af Stats-Utskottets Betänkande N:o 4^0 ser man, att 3:ne Riksstånd beslutat, att Fullmägtige i Riksgälds-Contoret skola för Contorets behof företrädesvis begagna lån, betalbara vid anfordran eller på uppsägning.
Så vida nu icke Conloret skall tvingas, att ständigt hålla en ganska stor Cassa för betalning af ett större antal obligationer, som möjligtvis kunde oförmodadt presenteras till skyndsam inlösen, hvilken Cassa, upptagen genom slående lån, skulle genom den drygare räntan uppfräta hela den vinst, «4 Banco-ZJlskotttls Betänkande N.-o i3o.
Contoret af sin lånerörelse med obligationer, betalbara yid anfordran eller pä uppsägning och löpande med låg ränta, skulle erhålla, så måste Contoiet nödvändigt ega tillgång till ett Reserv-creditiv för tillfälligt begagnande, då oförmodadt en större mängd fordrings-egare anmäla sig till erhållande af liqvid.
Ått hos enskild man i Stockholm eller på så nära ort, att Contoret dermed vore fullt belåtet, erhålla ett sådant Creditiv till nog sto:t belopp, torde näppeligen låta sig göra, eller om det ock kunde ske, bléfve säkerligen vilkoren för Contoret alltför betungande.
Af dessa skäl, som ådagalägga nödvändigheten att bevilja det äskade Creditivet, så vida man vill bereda Fnllmägtige i Riksgälds-Contoret en möjlighet att verkställa Rikets Ständers ofvanbesagde beslut om Contorets låne-rörelse, och sora fortfara att oupphörligen vara gällande, så länge Contoret eger någon betydligare skuld, att med en sådan lånerörelse betacka, lärer man finna, att ifråga varande Creditiv bör, så vida icke realisationens bestånd annorlunda fordrar, eller de Bankens besparda räntemedel, som för Creditivet afses, behöfva att af Banco-Fullmägtige begagnas till silfverköp, få af RiksgäldsContoret intill nästa Riksdag begagnas, dock icke så, att Contoret derå har eq ständigt stående skuld till Banken, ty hufvudsyftemålet med detta Creditiv måste, utom den lättnad Contoret deraf erhåller, att till betalning af sina lån på kort uppsägning endast behöfva bålla en måttlig Cassa, vara att stärka Contorets credit, derigenom att de, som på kort uppsägning eller lill betalning vid anfordran meddela Contoret lån, äro öfvertygade, att Contoret har förmåga att efter obligationernas lydelse fullgöra sina förbindelser; men detta ändamål kan icke vinnas, om Creditivet är hardt eller ständigt anliladt.
Följaktligen bör stadgas, att Fullmägtige i RiksgäldsContoret skola, om medel å Creditivet lyftas, söka så skyndsamt som möjligt få Creditivet åter ograveradt, hvarjemte de böra åläggas, att årligen i slutet af September, då restantierna å bevillnings-medlen inflyta, betala allt, sorn då finnes å Creditivet uttaget.
På grund häraf tillstyrker jag, att det i Utskottets förslag otydliga 5:le momentet, som lemnar obestämdt, om Riksgälds-Contoret efter den i Sept. 1887 skall ega att begagna Creditivet, eller icke,och möjligen kunde emellan Fullmägtige i Riksgälds-Contoret och Banken föranleda en obehaglig tvist om Creditivets fortfarande efter nämnde dag, må erhålla följande förändrade lydelse: ”Om
Fullmägtige i Riksgälds-Contoret nödgas för ett tillfälligt behof ”anlita Creditivet, skola de söka, så fort möjligt är, återgälda hvad å detsamma är lyftadt, och skall all skuld å Creditivet ovilkorligen hvarje år >’den 3o September vara till fullo inbetald." Banco-Utskolteis Betänkande N.-o 73o. i5 t
Ett synnerligen vigtigt skäl för Credilivets beviljande finner jag deri, att då Rikets Ständer måhända icke tillåta Riksgälds-Contoret att för sina förbindelsers uppfyllande upptaga ett utländskt lån eller införa ett fond-system, lära Conlorets Fullmägtige, om Creditivet icke erhålles och de således icke kunna upptaga lån, betalbara vid anfordran eller på kort uppsägning, snart se sig urståndsalte att fullgöra de Contoret åliggande utbetalningar.
Sker detta under Riksdagens lopp, så lära väl Ständerna, i afseende derpå, blifva inkastade i nya svåra öfverläggningar, hvilka mycket komma att förlänga denna Riksdag, som eljest synes nalkas sitt mycket efterlängtade slut.
Sker det åter efter Riksdagen, så lärer följden oundvikligen blifva ett nytt sammankallande af Rikets Ständer.
Bägge alternativen torde befinnas leda lill samma obehagliga följder: dryga kostnader och Nationens missbelåtenhet.
Jag anhåller, att, om förslaget ickeblifver af Stats- och Banco-Utskotlen, i hvad jag anlydt, ändradt, denna min reservation måtte få till RiksStånden Betänkandet åtfölja ” Uti Herr Prosten Åstrands reservation har Herr Doctor Moréa instämt; af Herr Rubin: ”Då jag nu vördsamt får anmäla min reservation emot ifrågavarande, af Höglofl.
Banco-Utskottefs pluralitet fattade beslut, utbeder jag mig alt här i korthet få redogöra för mina åsigter, hvilka jag hoppas skola, om icke helt och hållet, åtminstone tili någon del, gillas äfven af dem, hvilka för öfrigt ifra för bifall till motionen.
Ständer hafva vid innevarande Riksdag enhälligt varit ense och äfven beslutat derom, att Statsverket borde för alltid skiljas från Banken, och äfven motionens försvarare erkänna öppet, att Bankens egenskap såsom Bank icke bör eller Kndamålsenligt kun med Statsverket sammanblandas: att dessa Verks funclioner icke tåla någon amalgamering, och man lyckönskade sig således öfver denna tillvägabragta boskillnad.
Från andras erfarenhet jemte den jag hunnit sjelf förskaffa mig i ett ämne, som för mig hittills, jag erkänner det öppet, varit främmande, har jag emedlertid erfarit nog, för aft ej allenast glädja mig öfver denna separation, utan ock, så vidt det på mig ankommer, motsätta mig alla sådana åtgärder, hvarigenom Rikets Ständers beslut i denna del motverkas och den bana å nyo beträdes, den raan, ehuru med icke ringa uppoffring tillryggalagt, och hvarunder man strängt juridiskt kunnat tillvita Rikets Ständers
I3ank egenskapen af till det minsta en vårdslös gäldenär.
Denna tillvitelse, ehuru rättvis, mäste utan tvifvel vara föranledd icke sä mycket af Bankens egna operationer, ty desse iG Banco-Ulslottets Betänkande N.o l3o.
Lora icke kunna medföra förlust, utan helt och hållet tillskrifvas den andra Bolagsmannens obegränsade speculationer och de anordningar Rikets Ständer funnit för godt utgifva, hvilka sedermera måst till en stor del afskrifvas.
Med verklig tillfredsställelse erfor jag det öde. som träffat Herr Rjttmästaren Nordenankars motion, under den tid jag med mitt Stånds tillåtelse afhållit mig från Riksdagsgöromålen, och trodde mig i de motiv, Högloft.
Utskottet användt för afslag, se den säkraste borgen för ett conformt resultat uppå Herr Wcerns motion, hvilken, med ganska ringa modification, påtagligen är uppställd i samma syftning och skall efter min öfvertygelse leda till samma vådliga resultat.
Utgången af voteringen gäckade likväl min förhoppning, då en ringa pluralitet afgjorde frågan, och således återstår för mig endast att mot beslutet nedlägga min reservation, och vördsamt tillstyrka, ”att Herr Wcerns motion -”såsom icke allenast stridande emot ordalydelsen af Rikets Höglofl.
Stanners beslut, utan ock åsyftande inträde på en vådlig bana i framtiden, ”måtte afslås.” Herr Lake och Riksdagsfullmägtigen Swanberg hafva instämt uti sistnämnde reservation.
Herr Friherre Stiernstedt har äfven emot beslutet sig reserverat.
STOCKHOLM, Ecksteirska Tryckeriet, 1335.
Banco- Utskottets Memorial N:o i3u i N:o 131.
Ankom till Exp.-Utsl. den 17 April, Memorial, med hemställan, att i blifvande Banco-Reglemente måtte intagas ett stadgande, hvarigenom Fullmägtige berättigas att anhålla om Kongl. Maj:ts Nådiga biträde för upptagande af Utrikes Creditiv, till förstärkande af Bankens silfverfond.
J3å det torde kunna anses gifvet, att Kongl. Maj:ts garantie för begagnande af Credit eller Creditiv å utländsk ort för Bankens räkning skulle medföra större trygghet åt dem, som härom med Banken inlåta sig i transaktion, än den garantie, som finnes uti en af Rikets Ständer i Svenska fol kets namn Fullmägtige lemnad autorisation, underskrifven af Herr Grefven och Landt-Marskalken samt de öfriga respective Riks-Ståndens Talmän, finner Utskottet, efter af Herr Prosten Astrand inom detsamma väckt motion, sig böra tillstyrka Rikets Högloft.
Ständer, det måtte, genom ett stadgande i nu upprättande Banco-Reglemente, Fullmägtige lemnäs rättighet, att, då begagnande af Credit eller Creditiv å utrikes ort, till förstärkande af Bankens silfverfond erfordras, ingå till Kongl. Maj:t med anmälan derom, jemte underdånig anhållan, att Kongl. Majit, för afhandlingen om samma Credit eller Creditiv i Nåder täcktes lemna det biträde, som kan blifva af behofvet påkalladt.
Stockholm den if) April i835.
Emot förestående beslut hafva Herrar Stuart, Helsifigius, Valley, Lake och Falhem, samt Riksdagsfullmägtige Peter Persson, Lindbeck, Eric Pehrsson och Lars Olsson sig reserverat.
Fröt. 1834 och 1835- 6-te Sami. i:sta Äfd. 2>'d\e Band. 4:-.de Häftet. Banco-Utslcottets Memorial N:o 182.
Antom till Exp.-Utsk. d. 17 April.
Memorial, med hemställan, att Rikets Ständer, före deras åtskiljande, måtte till Kongl. Majit i underdånighet öfverlemna Stadgar och Reglemente för Bankens rörelse och förvaltning.
Efter tillkomsten af Bank-Lagen den 1 Mars i83o, hvars 7 §. förmår, att alla Stadgar och Reglementen, angående Bankens rörelse och förvaltning, skola upprättas i noggrann öfverensstämmelse med de i Lagen fastställde grunder, måste det anses oundgängligt, att Hans Majit Konungen, som enligt 87 §.
Regerings-Formen stiftat denna Lag, tillsammans med Rikets Ständer, och sålunda har att öfver densammas efterlefnad vaka, bl ifver satt i tillfälle sin Konungsliga pligt och rättighet dervid utöfva.
Med fästadt afseende härå och efter af Herr Grefve Frölich inom Utskottet väckt motion, finnér Utskottet, på grund af 3 §. i den för Utskottet gällande Instruction, sig böra tillstyrka, att Rikets Högloft.
Ständer, sedan Stadgar och Reglemente för Bankens rörelse och förvaltning hunnit fullbordas, måtte dem till Kongl. Maj:ts Nådiga kännedom i underdånighet öfverlemna, innan Rikets Ständer åtskiljas, och i vidfogad underdånig skrifvelse anhålla, det Kongl. Majit, i händelse Han finnér förenämnde Stadgar och Reglemente icke strida med de i Bank-Lagen af den r Mars i83o fastställde grunder, i Nåder täcktes desamma, i hvad de röra Allmänheten, låta på vanligt sätt kungöra.
Åtskillige Ledamöters reservationer bifogas.
Stockholm den 16 April 1835..
Reservationer: af Herr Stuart, C. G.: ”Då jag anser det vara hvarje Piepresentants »vilkorliga skyldighet att ställa sig Rikets gällande Grundlagar till efterrättelse och sorgfälligt söka afböja hvarje afvikelse derifrån, helst om densamma lätteligen kan föranleda lika obehagliga sorn skadliga stridigheter emellan de bägge Statsmagterne, så har jag röstat för afslag af Herr Grefve Bcinco-TJtshottets Memorial iV:o 132. 3 Frölichs först inom Banco-Utskottets Finance-Afdelning väckta, men der förkastade och sedermera hos Utskottet med större framgång förnyade förslag, att det Banco-Reglemente, som vid denna Riksdag bör utfärdas, måtte, för alt pröfvas och i vissa delar kungöras, varda till Kongl.
Maj:t i underdånighet öfverlemnadt. Regerings-Formens 72 §. tillerkänner Rikets
Ständer uttryckligen rättigheten att allena fastställa och utfärda de för Bankens förvaltning erforderliga stadganden och reglementen.
Så länge denna §., med sin nuvarande lydelse, deruti man förgäfves vid denna Riksdag sökt åstadkomma eller förbereda någon betydligare förändring, finnes qvar nti våra Grundlagar, lär derföre icke, utan uppenbar kränkning af desamma, omförmälde rättighet kunna Rikets Ständer, på det ena eller andra sättet, betagas.