Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Motionärens mening vore likväl icke att de öfrige inom länet anställde provincialläkare skulle fritagas från alla här ofvan uppräknade tjensteåligganden, dem de till större delen hvar inom silt distrikt närmast borde handhafva; men flere ibland dessa, såsom uppsigten öfver apolheken, öfver djurläkareväsendet m. m. borde tillkomma förste provincial-läkaren, hvilken föröfrigt i denna egenskap skulle åligga att, genom från vederbörande läkare infordrade upplysningar samt der Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande så nödigt pröfvade, genom undersökningar på stället, taga kännedom om den allmänna helsovården, med allt hvad dertill hörde,jj på sätt detta uti en blifvande nådig instruktion närmare kunde komma att bestämmas; och har Friherre af Ugglas på grund häraf och i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts nådiga förslag vid sistförflulna riksdag hemställt, alt Rikets Ständer måtte anslå ett belopp af 12,000 R:dr om året alt användas till arfvoden å 500 R:dr för en förste provincialläkare uti hvarje län; och har jemväl
Herr von Schéele, F. A. B., uti ett till bemälda Biles—Ständ ingifvet memorial, (N:o 58), ansett sig böra ”motionera bifall” åt det af Kongl. Sundhets-kollegium, vid flere föregående tillfällen framställda förslag om anslag till aflöning för 24 förste provincialläkare.
Uti det betänkande, som vid förra riksdagen afgafs i anledning af Kongl. Maj:ts då afgifna nådiga Proposition i delta ämne, yttrade dåvarande Stats-Utskolt, att Utskottet väl icke kunde förneka det för helsovårdens utbildande gagnande inflytande, som Kongl.
Maj:t med ifrågavarande nådiga framställning afsell att bereda, men att, Stats-Utslcottets Utlåtande N:o 139.
139 då de göromål som komme att åligga ifrågavarande tjenstemän i deras egenskap af förste provincialläkare, till större delen vore af den beskaffenhet att de redan inginge i hvarje provincialläkare-befaltning, Utskottet funnit det kunna ifrågasättas, huruvida icke det åsyftade ändamålet skulle kunna vinnas ulan några särskilda uppoffringar från Statens sida, hvadan Utskottet, i betraktande bäraf och då Utskottet dessutom föreställde sig att de för detta ändamål äskade medel skulle lämpligare kunna användas till inrättande af nya provincialläkare-beslällningar, der sådane funnes mest behöfliga, afstyrkte Rikets Ständers bifall till högstberörda nådiga Proposition.
Nuvarande Stats-Utskolt, som helt och hållet delar de åsigter, som i berörda utlåtande uttalats och icke eller, af hvad Friherre af Ugglas uti ofvanberörda motion andragit, blifvit öfvertygadt om angelägenheten deraf alt ifrågavarande förslag bringas lill verkställighet, saknar således skäl att de nu väckta motionerna understödja; och hemställer, att desamma ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. 79:o. Af Kongl. Maj:t är uti dess nådiga Proposition föreslaget, att, till löner åt 4 nya djurläkare å 500 R:dr för hvardera, mätte anvisas 2,000 R;dr årligen, att å ordinarie stat uppföras.
Rörande nu ifrågaställa anslag meddelas uti Statsråds—protokollet, att, sedan Gefleborgs läns hushållningssällskap hos Kongl. Majits Befallningshafvande anhållit, att då endast en djurläkare med lön på rikets stat funnes för nämnda län anställd, och denne, hvilken vöre stationerad i Gefle stad, föga kunde egna sin verksamhet åt Helsingland, i anseende lill stationens aflägsenhet från denna provins, der likväl en jemförelsevis betydlig boskapsskötsel och isynnerhet en icke ringa, med framgång idkad hästafvel gjorde särskild djurläkare af behofvet påkallad, helst svårare hästsjukdomar inrotat sig inom landskapet, underdånig framställning måtte hos Kongl.
Majit göras om nådig Proposition lill Rikets Ständer om anvisande al tvänne löner, hvardera å 500 R:dr, den ena att hel och hållen tillfalla en i Jerfsö stationerad djurläkare, den andra att lika fördelas mellan två sådana läkare med stationer i Hudiksvall och Söderhamn, och Kongl. Majits bemälde Befallningshafvande, på hvars hos Sundhels-kollegium i början af sistlidet år gjorda anmälan om behofvet af biträdande djurläkare inom Helsingland, i anledning af den bland hästkrealuren derstädes då gängse springorms-sjukdomen, en sådan läkare blifvit utaf Kollegium, enligt nådig befallning, förordnad, hvilken ännu forlfore att der tjenstgöra, med vitsordande af särskild djurläkares behöflighet inom provinsen samt med upplysning, hurusom det tillförordnade biträdet genom uppburen rese- och traktamenls-ersättning förorsakat det allmänna vida större kostnad för året, än om en djurläkare med lön af 500 Ridr varit för orten på stat uppförd, i underdånighet förordat Hushållnings-sällskapets framställning på det sätt att endast anslag åt en dylik läkare för Helsingland mätte begäras, hade Sundhets-kollegium i afgifvet underdånigt utlåtande yttrat, att, då lid efter annan särskilda framställningar om behofvet af ytterligare 140 Stats-Utskottets Vflätande N:o 139. djurläkares anställande blifvit hos Kollegium gjorda af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande icke blott i Gefleborgs län, utan äfven i Wester-Norrlands, Jemtlands och Westerbottens län, och då inom dessa län en djurläkare icke förmådde, såsom vederborde, bestrida den honom åliggande sjukvård, helst en resa till de aflägsnare trakterna af bans tjenstedistrikt kunde erfordra veckor, under hvilken tid ingen djurläkarevård funnes att tillgå, Kollegium ansåge sig böra i underdånighet hemställa, att medel måtte anvisas till lön, å 500 R:dr, åt en ny djurläkare inom hvarldera af nämnda län, hvilken borde stationeras, der Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande lunne honom vara mest behöflig.
Jemte denna nådiga framställning har Utskottet från Bonde-Ståndet erhållit remiss å nedannämnda i samma ämne inom hemälda Riks-Slånd väckta motioner, nemligen: а) af Riksdagsfullmägtigen J. 0. Sutulgren från Stockholms län, som, uti en under N:o 165 afgifven motion, i hvilken Riksdagsfullmägtigen Malls Pehrsson från samma län instämt, erinrat om vigten för hvarje ort att alltid, men synnerligast, då farsoter bland kreaturen äro rådande, inom sig ega behörigen examinerade och skicklige djurläkare.
I de kring Norrtelje stad belägna härader och skeppslag hade behofvet af lättare tillgänglig djurläkarevård länge gjort sig gällande, enär i denna trakt endast funnes boende en veterinärläkare vid Skebo bruk, till hvilken flera af häradernas socknar hade 7 mils väg och hvilken tjensteman derjemte sällan vore att påräkna, då han tillika vore anställd vid Uplands dragon-regemente.
Af dessa skäl och då ortens innevånare ej kunde tillförsäkra en duglig veterinärläkare den för hans utkomst erforderliga lön, har motionären hemställt, att Rikets Ständer måtte till aflöning åt en djurläkare för Roslagen med station i Norrtelje anslå ett belopp af 750
R:dr årligen; б) af Riksdagsfullmägtigen August Carlberg från Hallands län, hvilken, uti motionen 448, förmält, att inom nämnda län visserligen funnes en af Staten aflönad djurläkare, men att, då utaf Fjäre och WTiske häradsboer, som nödgades anlita läkarens biträde, en del hade 8, andra 15 mil till Halmstad, der denne vore stationerad, nämnda härader, hvarest en betydlig boskapsafvel bedrefves, hade stort behof af ytterligare en examinerad, med lön af Staten försedd djurläkare, hvilken borde vara boende i Kongsbacka, hvadan motionären anhållit alt härtill måtte beviljas ett årligt statsanslag af 500 R:dr, att utgå månaden näst efter den en sådan person blifvit antagen; c) af Riksdagsfullmägtige J.
Bergström och Bälter Sven Ersson från Kopparbergs län, (motionerna N:ris 566 och 596), hvilka af den anledning, att allmogen i Westerdals och Neder-Siljans fögderier ganska ofta, då sjukdomar hemsökte hästar och boskapen, utgörande dess förnämsta lösegendom, finge vidkännas ganska kännbara förluster, emedan någon djurläkare ej funnes alt tillgå närmare än i den 10 å 20 mil från allmogens hemvist belägna Fahlu stad, yrkat, alt medel måtte Stats-UtsTcottets Utlåtande N:o 139.
141 till aflöning åt 2:ne djurläkare uti nämnda fögderier beviljas och att af dessa en måtte erhålla station i Mora. d) af Riksdagsfullmägtigen Paul Andersson från Jemtlands län (motion N:o 72), som påmint om nödvändigheten deraf alt veterinärväsendet ordnades på ett mera ändamålsenligt sätt, enär inom flera landsorter nära nog veterinärläkare saknades.
Delta vore åtminstone förhållandet i Jemtland, inom hvilket län, med en areal af omkring 400 qvadratmil, funnes blott en sådan läkare, hvilken utom läns-djurläkaresysslan tillika vore anställd såsom veterinär vid Jemtlands häsljägare-korps och bosatt i närheten af Östersund.
Enär bemälde läkare till följd af sistnämnda befattning oftast vore urståndsatt alt under våren, då mötena påginge, lemna enskilde personer något biträde, hvilket likväl oftast denna årstid, då de fleste och farligaste sjukdomar ulbröto bland hästar, boskapen och renhjordarne, vore behöfligt, hade flere landlmän drabbats af högst betydliga förluster, och motionären, som ansett
Staten böra vidtaga ålgärder för afhjelpandet af dessa olägenheter, har der.öre begärt, alt till lön åt en djurläkare, med station i Oviken, måtte anslås en årlig summa af 1,200 R:dr; e) af Riksdagsfullmägtigen P. 0. Hörnfeldt från'
Wesler-Norrlands lån, som fästat uppmärksamheten derå, att boskapsskötseln och håstafveln utgjorde en särdeles vigtig näringsgren i Norrland, alt synnerligast hästracen derstädes vore särdeles god och af mycket värde, samt alt, enligt ytterst låg beräkning, endast inom Norra Ångermanland, bestående af 500 mantal, underhölles 11,254 nötkreatur, 5,564 hästar och 16,053 småkreatur, eller i medeltal på hvarje mantal 6 hästar, 22 kor och 27 småkreatur, obcräknadt omkring 400 hästar, som årligen uppföddes till af salu.
I Norra Ångermanland funnes detta oaktadt icke någon djurläkare, utan nödgades vid yppadt behof, landtmannen antingen anlita inom orten boende s. k. qvacksalvare, eller ock hemta examinerad läkare från Umeå eller Hernösand, till hvilka ställen afståndet från Örnsköldsvik, som i denna del af Ångermanland egde ett centralt läge, vore ganska stort.
Erinrande om de förluster, för hvilka allmogen till följd af dessa menliga förhållanden vore utsatt, har derföre motionären af dessa med flera anförda skäl (motionen N:o 42) hemställt, alt Rikets Ständer, i likhet med hvad för andra trakter egt rum, mätte, till aflöning åt en veterinärläkare i Norra Ångermanland, med station i Örnsköldsvik, anvisa 500 R:dr; f) af Riksdagsfullmägtige Olof Lindström och P. A. Nyström från Westerbottens län, hvilka i algifna särskilda motioner N:ris 257 och 382, enär uti nämnda län funnes anställd endast en veterinärläkare, som omöjligen, i anseende till länets vidsträckthet samt de långa och besvärliga resor ban nödgades företaga, förmådde såsom önskligt vore biträda dem, af hvilka han påkallades, föreslagit, den förre att ytterligare en läns-djurläkare måtte på Statens bekostnad antagas och erhålla station i länets mellersta domsaga inom Nysätra eller Nybyns socknar, och den sednare 142 Stats-Utslcottets Utlåtande N:o 139. alt 500 Ridr måtte anslås till aflöning åt en sådan läkare för länets norra del, hvilken borde blifva boende i Skellefteå; samt g) af Riksdagsfullmägtigen Josef Oscar Almqvist från Norrbottens län (motionen N:o 252), sorn anhållit att då den i Luleå stationerade läns-djurläkaren vore otillräcklig för nämnda läns behof, Rikets
Ständer måtte lill aflönande af ytterligare en veterinärläkare derstädes med bostad i Haparanda bevilja 500 R:dr.
Utskottet kan väl icke bestrida att djurläkare-vården inom åtskilliga orter, på sätt motionärerne jemväl förmält, är otillräcklig och att mera läkarebiträde i delta hänseende på åtskilliga ställen erfordras; men då inom hvarje län redan finnes, på Statens bekostnad, anställd en djurläkare och Utskottet föreställer sig att genom bifall till Kongl. Majits nådiga framställning om inrättande af ytterligare fyra djurläkare—beställningar det för Staten mest angelägna behofvel al denna läkarevård Olifver afhjelpt, får Utskottet, som för öfrigt hyser den åsigt att, om för framtiden tillökning i denna läkare-personal befinnes oundgängligen behöflig, det bör ankomma på vederbörande kommuner alt ordna denna angelägenhet, ulan alt någon vidare utgift för Statsverket derför må ifrågakomma, hemställa, att Rikets Ständer, utan afseende å ofvanbemälde motionärers yrkande, endast må anvisa den summa af 2,000 R:dr årligen, som Kongl. Majit för sagda ändamål äskat. 80:o.
Maj:t bar vidare äskat, att det Farmaceutiska institutet beviljade anslag, 5,750
R:dr årligen måtte med enahanda belopp och under samma vilkor som hittills, eller att Apotbekare-societeten skulle med lika belopp till Institutet årligen bidraga, fortfarande utgå.
Euligl hvad det den nådiga Propositionen bilagda Statsråds-protokoll gifver vid banden, hade Sundhets-kollegium, anbefallt att lill Kongl. Majit inkomma med förslag lill ordnande af Farmaceutiska institutet, i underdånig skrifvelse den 4 Augusti förlidet år förmält, alt, då första vilkoret för tillvägabringande af åsyftad utvidgning af förenämnda Institut vore, ali denna läroanstalt finge nödiga underhållsmedel för all framlid sig tillförsäkrade och derigenom crhölle varaktigt bestånd, Kollegium anmodat
Apothekare-societetens direktion att meddela upplysning, om och i hvad mån del af Societeten till Institutets underhåll hittills lemnade årliga bidrag kunde allt framgent påräknas, för den händelse Kongl.
Majit skulle i nåder bereda eljest erforderliga medel för Institutets framtida bestånd; men att direktionen gifvit Kollegium tillkänna, hurusom de vid Apothekare-societetens årssammankomst 1861 närvarande apothekare enhälligt förklarat, alt de ej ville ikläda sig och sina efterkommande en sådan beskattning för all framtid, men deremot vore villige att tillsvidare, på sätt hittills skett, lemna bidrag till Institutets underhåll; med anledning hvaraf direktionen begärt, det Kollegium mätte hos Kongl. Majit anhålla om nådig framställning till Rikets Ständer, alt ett årligt anslag lill nämnda Institut skulle äfven för nästa statsregleringsperiod, under lika vilkor, sorn hittills, beviljas. —■
I ofvan omnämnda Stats-UtsJcottets Utlåtande N:o 139.
143 underdåniga skrifvelse hade Sundhets-kollegium tillika anmält, att Styrelsen för Farmaceutiska institutet till Kollegium ingifvit och begärt dess underdåniga förord för ett, oberoende af Apothekare-socieletens nyssnämnda framställning, upprältadt förslag till Institutets utvidgning, innefattande, dels att denna undervisningsanstalt skulle helt och hållet blfva ett Statens läroverk och af densamma uteslutande underhållas, samt alt i följd dera! det hus, hvilket, med understöd af ett vid sednaste riksdag åt
Apothckare-socieleten heviljadt amorteringslån å 50,000 R:dr, nu för Instilulels behof vore under byggnad, skulle blifva Statens egendom genom afskrifning af delta lån och genom inköp af den tomtedel, hvarå byggnaden uppföres; dels ock alt lill lärares aflöning, undervisningsmateriel m. m. vid Institutet erfordrades ett årligt statsanslag af 20,000 R:dr; men alt Kollegium, som ansett sig icke kunna ifrågasätta, alt det vilkor, som hittills varit fästadt vid det åt oftanämnda Institut beviljade statsanslag skulle alldeles upphäfvas, trott sig endast böra öfverlemna berörda förslag till det afseende Kongl. Maj:t kunde täckas i nåder derå fästa, hvaremot Kollegium, med tillkännagifvande att Farmaceutiska Institutet under den sedan sista riksdagen förflutna lid behörigen uppfyllt sin bestämmelse och gagnat den undervisning, som utgjorde dess föremål, äfvensom att
Apolhekare-societeten icke underlåtit alt på föreskrifvet sätt till dess underhåll bidraga, i underdånighet hemställde, det Kongl. Majit, såsom Apothekare-socieletens direktion anhållit, täcktes till Rikets Ständer aflåta nådig Proposition, att meranämnda anslag för bemälda Institut måtte fortfarande och under samma vilkor som hittills få utbetalas; Och har, såsom här ofvan förmäles, då, med hänseende till de särskilda rättigheter, hvaraf apothekareyrkets idkare äro i åtnjutande, med stöd af rättvisa svårligen kunde fordras, alt Staten skulle öfvertaga hela kostnaden för det Farmaceutiska institutet, eller det vilkor, som alltifrån denna läroanstalts stiftelse varit vid det af Staten dertill lemnade anslag fästadt, upphäfvas, samt Apolhekare-societeten ej heller förklarat sig beredvillig att för
Institutets utvidgning vidkännas någon ökad uppoffring, Kongl.
Majit, i enlighet med hvad såväl Apothekare-socieletens direktion som Sundhets-kollegium hemställt, nu endast äskat fortfarande utbetalning af det för nämnda Institut hittills beviljade årsanslag.
I sammanhang med denna nådiga framställning har Utskottet till behandling förehaft nedannämnda till Utskottet remitterade motioner, hvilka inom de särskilda Riks-Stånden blifvit väckta, hos Ridderskapet och Adeln, under N:o 152, af Herr Cederschiöld, F. A., i Presle-Ståndet, under N;o 96, af Prosten Sondén samt inom Borgare-Ståndet, under N.o 186, af Herr B. F. Ekerot.
Uti berörda, temligen vidlyftiga motioner hafva motionärerne fästat uppmärksamheten på vigten och nödvändigheten deraf alt tili apothekare anloges bildade och i deras yrke skicklige män, enär deras verksamhet merendels vore ganska omfattande, och apothekarne, utom skötseln af apolheksrörelsen, jemväl vore pligtige att, vid åtskilliga tillfällen, i rätts-medicinska fall biträda vederbörande läkare med anställande af kemiska undersökningar, m. m., 144 Stats-Utslcottets Utlåtande N:o 139. hvarjemte, och efter en kort framställning beträffande Farmaceutiska institutets uppkomst och organisation, motionärerne först erinrat om det vid 1859—1800 årens riksdag
Apothekare-societeten beviljade amorteringslån, å 50,000 R:dr, i ändamål att Societeten derigenom skulle sättas i tillfälle att uppföra en byggnad, i hvilken tillräckliga och tjenliga lokaler kunde för Farmaceutiska institutet beredas.
Denna byggnad vore nära färdig, och hade
Apothekare-societeten för inredning af det deri varande nya laboratoriet sammanskjutit några tusen R:dr, hvilka likväl ej ansåges vara för ändamålet tillräckliga.
Enligt motionärernes uppgift komme likväl Farmaceutiska institutet icke att få denna lokal för intet, ty all anledning vore alt förmoda det Apothekaresocieteten hade för afsigt att af Institutet för det nybyggda huset fordra åtminstone 5,000 R:dr i årlig hyra, för att med denna inkomst bestrida räntebetalning och amortering å det erhållna statslånet.
Till bestridande af utgifter för året hade Institutet för närvarande endast att påräkna såsom årliga tillgångar:
Statsanslag • ltdr 3,750 Bidrag af Apothekare-societeten 11 5,750 Ränta å en donation 150 Afgifter af elever ii 450 eller tillsammans
R:dr 8,100 hvaremot
Institutets utgifts-stat upptoge följande belopp: till lön åt läraren i farmaceutisk naturalhistoria och farmacognosi .
. R:dr i-a* O O „ „ „ ,, i kemi, med åliggande ali tillika undervisa i ele- menterna af geologi och mineralogi 11 1,500: ,, „ „ „ i matematik och fysik 17 400: „ „ „ laboratorn 1,200: och dessutom för åliggandet att undervisa i far- maceutisk författningskunskap 200: 11 1,400 arfvode åt en inspektor 11 200 lön åt en vaktmästare.
. . , 11 400 17 2,000 ved och lysningsämnen 1) 500 lön åt en laboratorii-dräng 400 laboratoriets underhåll, anskaffande af för laborationsöfningarne nödvän- dig materiel, samlingarnes kompletterande, inköp af för undervisnin- gen nödvändiga instrumenter, samt af böcker m. m 11 300 Summa R:dr 8,100 Vidare Stats-TJtsTiottets Utlåtande N:o 139. 145 Vidare är af motionärerne uppmärksamheten fästad å det förhållande, att sedan behofvet af en för farmaceuter särskildt afsedd och lämpad undervisningsanstalt gjort sig särdeles kraftigt gällande, apothekarne för flera tiotal af år tillbaka, ehuru de dervid voro helt och hållet hänvisade till egna resurser och för det afsedda ändamålet måste göra ganska betydliga uppoffringar, inrättat en dylik läroanstalt, hvilken de uteslutande på egen bekostnad nödgats underhålla intilldess Rikets Ständer år 1845 till densamma beviljade ett statsanslag af 1,500 R:dr, hvilket sedermera 1858 höjdes till 3,750 R:dr.
Men oaktadt Institutets tillgångar sålunda efter hand ökats och dess verksamhet så utvidgats, att antalet studerande sistlidne hösttermin utgjorde 54, vore likväl undervisningen vid detsamma behäftad med en väsendtlig brist, utan hvars afhjelpande det ej kunde blifva hvad det borde, eller så som behöfligt vore verka för den farmaceutiska undervisningen.
Denna brist bestode, enligt motionärernes förmenande, deruti, alt Institutet, i saknad af erforderliga hjelpmedel, ej vore i tillfälle att bereda de vid detsamma studerande farmaceuter handledning i en, med afseende på apothekareyrkets behof, tillräckligt vidsträckt praktisk tillämpning af de theoretiska insigterna; och denna brist vore hufvudsakligen kännbar i den kemiska undervisningen, hvilken för den farmaceutiska bildningen vore af så framstående vigt.
Institutet egde nemligen, enligt hvad den ofvan intagna staten utvisade, för närvarande ej mer än 300 R:dr årligen att använda till laboratoriets underhåll, anskaffandet af materialier för laborationsöfningarne, drogue- och boksamlingarnes kompletterande samt till inköp af för undervisningen nödvändiga fysikaliska instrumenter m. m.
Men då inom kort hyran för Institutets nya lokal högst sannolikt komme att utgå med 3,000 Il:dr, och således med 1,000 R:dr utöfver nuvarande hyresbeloppet, medtoges häraf ej blott dessa 300 R:dr, utan komme dessutom en brist af minst 700 R:dr att uppstå.
Farmaceutiska institutet vore det för öfrigt af största vigt att vid detsamma fastades skicklige och nitiske lärare, hvarpå läroverkets framtid berodde.
Med de ringa löner, som för närvarande voro bestämde lör lärarne vid Institutet, gåfves likväl icke någon förhoppning att någon längre tid derstädes få behålla lärare af mer framstående duglighet, huru stor oegennytta man hos honom än måtte förutsätta.
Tvärtom måste emotses ett lätt ombyte af lärare eller ock alt Institutet finge åtnöja sig med lärare af mindre duglighet, det ena så väl som det andra till stor skada för läroverket.
Af hufvudsakligen ofvan anförda skäl och då den farmaceutiska undervisningens behöriga vård för det allmänna egde minst samma vigt, som den vetenskapliga grundläggningen till de industriel yrken, för hvilka tekniska samt landtbruks-skolor blifvit inrättade, och då det låge i Statens intresse att apotheksprivilegierna i en framlid måtte kunna upphöra, hafva motionärerne, ”på det alt icke eller dessa rättigheter måtte vinna ett stöd genom Apothekare-socieletens bidrag till Institutet”, och i ändamål att åt Institutet sjelft bereda den förbättrade organisation och de materiela hjelpmedel som erfordrades, så JBih. till B.
Brot. 1862 & 1863. é Sami. 1 Afd. 3 Band. 1 Eäft. 19 146 Stats- Utskottets Utlåtande N:o 139. vida Institutet skulle till fullo kunna uppfylla sin bestämmelse, föreslagit att Rikets Ständer mätte besluta att
Farmaceutiska institutet hädanefter må blifva ett Statens läroverk oell alt Apolhekare-socieletens bidrag till dess underhåll måtte upphöra, och att för nämnda läroverk beviljas ett årligt anslag, alt å Riks-statens åttonde Hufvudtitel uppföras, i enlighet med följande förslag till stat:
Till arfvode åt föreståndaren R:dr
Lön åt läraren i kemi, mineralogi och geologi „ „ „ i farmaceutisk naturalhistoria och farmacognosi.
. „ „ laboratorn „ „ läraren i apotheksförfaltningskuuskap „ „ „ i mathematik och fysik . . „ „ en amanuens 600: „ „ en andre amanuens 400: „ „ en vaktmästare Underhåll af laboratorium, anskaffande af materiel för lahorationer, drogue- och boksamlingar, inköp af fysikaliska inslrumenter.