Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Institutet har ock tvänne gånger,< på anmodan af denna sin öfverstyrelse, nemligen åren '1836 och 1856, afgifvit förslag till nytt reglemente för ordnande af sin verksamhet i öfverensstämmelse med sina ökade resurser och den medicinska bildningens behof, men begge gångerna utan att vinna regeringens sanktion, oaktadt förslagen alltid strängt hållit sig till gällande författningar och icke berört universiteternas företrädesrättigheter.
Utom att ofvannämnde löneanslag till nye lärare vid Institutet utgjort föremål för Rikets Ständers öfverläggningar, hafva under tiden uppstått åtskilliga andra anledningar för Rikets Ständer att uttala sig rörande Carolinska Institutets ställning.
Då vid riksdagen år 1840 Rikets
Ständer beslöto en förhöjning i lönerna för lärarne vid Institutet, så fästade Rikets Ständer vid denna förhöjning "det vilkor, att nämnda Institut” — — — ”hvilket utöfvat ett väsendtligt inflytande på den medicinska undervisningen ”inom fäderneslandet” — — — ”i öfverensstämmelse med Kongl. Reglementet af den ”11 December 1822, erhåller en sådan organisation, att pålitlige och tillvande praktiske ”läkare för alla grenar af medicinalverket till Statens tjenst derstädes kunna danas.” (Rikets Ständers Skrifvelse af den 23 December 1840).
Den af Rikets Ständer här påpekade och till rättelse åsyftade bristen i organisationen låg ensamt deruti, att de af Institutet examinerade
Kirurgie-magistrar saknade en till alla grenar af medicinalverket utsträckt kompetensrätt, till följd hvaraf blott få elever genomgingo alla examina vid Institutet.
Vid Riksdagen 1847—48 begärde Rikets Ständer, på grund af enskild motion, hos Kongl. Majt, att en kommitté af sakkunige män måtte blifva nedsatt med uppdrag att utarbeta förslag till den medicinska undervisningens ordnande samt att Kongl. Maj:t derefter täcktes vidtaga de åtgärder, hvartill detta förslag kunde föranleda, och hvilka kunde anses för ändamålet tjenliga.
(Underdånig skrifvelse af den 19 Augusti 1848).
Vid 1856—58 årens riksdag förekommo flera enskilda motioner, angående den medicinska undervisningens förbättring.
Med anledning af dessa och med en serdeles utförlig, för Institutet högeligen hedrande, motivering, föreslog Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet, ”att Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t måtte i underdåninghet anhålla om åtgärders vidtagande till beredande af den vid Universitet i Upsala nuvarande Medicinska fakultets förening med Carolinska Medico-kirurgiska Institutet till ”ett Medicinskt undervisningsverk i Stockholm”, samt likaledes i underdåninghet anhålla, ”att intilldess denna föreslagna förening blifvit verkställd, de personer, hvilka vid Institutet genomgått fullständig examen, må på grund af denna förklaras för Medicine ”och Kirurgie-doktorer med samma rätt till anställning i Statens tjenst, som åtnjutes ”af de från Universiteternas fakulteter utgångna Medicinae Doctorer, hvilka tillika äro ”Kirurgie magistrar”.
(Den 20 Juni 1857).
Rikets Ständer, som ansågo det vara af vigt, att en så fullständig läkarebildning som möjligt måtte kunna åvägabringas, men icke vore i tillfälle att föreslå sättet härför, anhöllo (den 10 December 1857) i underdånighet, ”att Kongl. Maj:t måfte täckas ”genom en kommitté af sakkunnige män låta uppgöra förslag till den medicinska un - I Motioner i Borgnre-Ståndet 1862.
,JVs 58.
163 ”dervisningens ordnande samt efter nådig pröfning deraf, vidtaga de åtgärder, som för "vinnande af detta ändamål finnas lämpligast”. ”1 sammanhang härmed och då, enligt hvad Rikets Ständer inhemtat,de läkare, ,’som genomgått lärokursen vid Carolinska Institutet, icke äro tillerkända enahanda ”kompetens till läkaretjenster, som de, hvilka vid Universiteten blifvit examinerade, få ”Rikets Ständer, enär den vid bemälda Institut meddelade undervisning måste anses, ”icke allenast motsvarande, utan ock i flera delar fullständigare, än den, som vid Universitetens Medicinska fakulteter kan åstadkommas, i underdånighet hemställa, att de ”läkare, hvilka genomgått alla vid Institutet föreskrifna examina, måtte tillerkännas ”lika befordringsrätt med dem, som efter aflagd Medicine licentiatexamen vid ettdera ”Universitetet undergått den så kallade operationsexamen och erhållit Kirurgie magi”sterdiplom.
Med anledning af denna Rikets Ständers skrifvelse, nedsatte Kongl. Maj:t den 4 Februari 1859 en kommitté, bestående af en professor från hvartdera af de tre Medicinska läroverken samt två praktiska läkare, under ordförande af dåvarande Chefen för Ecklesiastik-departementet.
Denna kommitté af sakkunnige män afgaf deu 30 Juni samma år ett underdånigt Betänkande, hvaruti fyra af de kommitterade föreslogO: ”att med indragande af såväl ”de vid Universiteterna i Upsala och Lund befintliga Medicinska fakulteter, som af ”Kongl.
Carolinska Medico-kirurgiska Institutet, ett enda medicinskt läroverk inrättas ”i Stockholm, för hvars behof således alla de vid ofvannämnde undervisningsanstalter ”befintliga inrättningar och materiella hjelpmedel, så vidt möjligt är, skulle komma att ”användas.”
Jemte detta hufvudförslag och ”med afseende på de möjliga svårigheter ”eller oförutsedda hinder, som kunde komma att verka fördröjande på verkställigheten af detsamma”," framställ de kommitterade ett interimsingalunda ett ”alternativt”, förslag, enligt; hvilket kommitterade ansågo medicinska undervisningen, ”så godt sig göra "låter, om ock ofullkomligt, genom att förena de tre befintliga medicinska läroverken ”till enig och^ordnad samverkan”, kunna provisoriskt ordnas för tillfället och intilldess kommitterades förutnämnda hufvudförslag, hvilket kommitterade framställt ”såsom otvif”velaktigt det enda rätta, hvarigenom medicinska undervisningen i vårt land på ett fullt ”ändamålsenligt -sätt kan ordnas”, blefve till verkställighet befordradt.
Sundhetskollegium, hörd öfver kommitterades Betänkande afstyrkte hufvudförslaget, samt yttrade, efter en utförlig kritik af interimsförslaget, såsom sin öfvertygelse ”att det vore bättre att förkasta hela förslaget och lemna alla de befintliga läroanstalternas organisation och verksamhet hufvudsakligen oförändrad, med bibehållande ”af den samverkan, som redan dem emellan eger rum genom den, fakulteternas aluroner ”ålagda tjenstgöringsskyldighet vid de med Carolinska Institutet förenade kliniker, på ”ett lämpligare sätt än hittills bestämma läroverkens inbördes förhållande och rättigheter, samt ordna Härokurser och pröfniugar så, att de i möjlig mån må blifva pä en ”gång fullständigare och enklare.”
I sådant afseende föreslog derföre Kongl. Sundhetskollegium i underdånighet ”följande grunder för den medicinska undervisningens ordnande:” ”1:0.
Samtliga nu befintliga undervisningsanstalter för läkare bibehållas vid hufvudsakligen enahanda organisation som hittills, med den tillökning i lärarekrafter, som ”Kongl.
Maj:t, efter sig företeende omständigheter, vid den ena eller andra bland dem ”pröfvar nödig”; ”2:0.
Carolinska Institutet, som benämnes ”Medicinska fakulteten i Stockholm”, "ställes under det för båda Universiteten gemensamma Kanslersembetets öfverstyrelse, 164 Motioner i B or gare-Ståndet 1862.
JVs 71. ”med nådigt fastställande af det år 1856 för Institutet föreslagna reglemente i alla de ”delar, hvilka ej genom här meddelade stadganden ändras eller upphäfvas”; ”3:0.
Så väl undervisningsämnen som lärokurser och examina bringas, så vidt ske ”kan, till likstämmighet vid alla undervisningsverken, och lägges kommitterades förslag ”till studiiplan i dessa afseenden till grund, i den mån lärarnes antal vid de olika läroverken det medgifver”; ”4:0.
Utom föreskrifven Medico-Filosofisk examen vid ettdera Universitetet, blifva ”de för vinnande af legitimation såsom läkare erforderliga kunskapsprof vid alla tre ”läroverken:
Medicine kandidatexamen, innefattande den theoretiska, och Licentiatexa"men den praktiska delen af lärokursen”; ”5:0.
Tredje afdelningen af Kirurgie magister-examen indrages och de dertill nu ”hörande ämnen intagas så väl vid fakulteterna som vid läroverket i Stockholm, uti Licentiatexamen, till hvilken äfven hörer genomgående af praktiska prof, under ledning ”af vederbörande professor vid det läroverk, der examen aflägges”; ”6:0.
De i Universitetsstäderna befintliga sjukvårdsinrättningar likasom allmänna ”garnisonssjukhuset i Stockholm, anlitas för tillvägabringande af förberedande klinisk ”undervisning för Medicinm studiosi, hvilka före adinission till Medicine kandidatexamen ”under bestämd tid böra vid någon af dessa kliniker hafva tjenstgjort”; ”7:o.
Den i Kongl. Majis nådiga Skrifvelse till H. K. H.
Akademikanslern den ”22 April 1853 för Medicine kandidater bestämda tjenstgöringsskyldighet vid de särskilda klinikerna i hufvudstaden blifver oförändrad,, med tillägg af skyldigheten att ”jemväl deltaga i de vid fakulteten derstädes förekommande rättsmedicinska undersök”ningar, samt ^bevista psychiatriska kliniken, och skola vederbörande lärare öfver tjenst”göringarne meddela graderade betyg, och ingen till Licentiatexamen vid någotdera undervisningsverket admitteras, sorn icke minst erhållit betyg om »godkänd flit och skicklighet»;” ”8:0.
Vid ettdera läroverket aflägd Medicine kandidatexamen må, efter vederbö”rande fakultets pröfning, antagas såsom gällande för lärokursens afslutande vid annat ”läroverk, der kandidaten för sådant ändamål sig anmäler”; *9:0.
På grund af genomgången, godkänd Licentiatexamen, eger hvart och ett af ”de frenne läroverken, att, efter aflagd läkareed, tilldela dem, sorn sålunda der blifvit ”utexaminerade, rättighet till läkarekonstens utöfning i hela dess vidd, och dem för legitimerade läkare förklara”; ”10:o.
För vinnande af kompetens till publika läkareplatser, bör Licentiat, vid ”hvilketdera undervisningsverket han än sin lärokurs afslutat, inför Medicinal-styrelsen ”aflägga"'det genom^Kongl.
Maj:ts nådiga Bref den 8 Oktober 1828 bestämda prof på ”skicklighet att i den medicinska embétsutöfuingen använda och tillämpa sin kännedom ”ijmedicinaUegalis och politia medica”; ”11:0.
Medicine och Kirurgie doktorsgrad må vid det undervisningsverk, der lä”rokursen blifvit "afslutad, tilldelas Licentiat, sedan han författat och offentligen vid samma ”läroverk^försvarat en af vederbörande fakultet godkänd, om högre lärdom vittnande af”handlingji något
Vilk läkarevetenskapen hörande ämne”; ”Skulle utdelandet af doktorsgrad betraktas såsom en endast Universiteten tilIkom”mande "rättighet, härflyter ingen särdeles olägenhet deraf, att de vid fakulteten i Stockholm utexaminerade Licentiater, vid endera fakulteten i Upsala eller Lund, densamma förvärfva, på sätt kommitterade äfven föreslagit”; ”12:0.
Medicine hch Kirurgie doktorsgrad erfordras endast för att i underdånigt ”förslag till ordinarie läraretjenst vid någotdera läroverket uppföras.” Slutligen tillägger Kongl.
Sundhets-kollegium: ”att såsom kommitterades »hufvud - Motioner i B or g are-Ståndet 1862. 71.
165 ”förslag» förutsätter indraga Universitetens Medicinska fakulteter, vore ur allmän vetenskaplig synpunkt betraktadt, ett betänkligt steg, och ett för läkarebildningen ännu betänkligare vore det, om, såsom kommitterades s. k. interimsförslag i dess oförändrade ”skick åsyftar, den enda medicinska läroanstalt i riket, som någonsin kan komma att, ”fullt oberoende af de öfriga, uppfylla alla vilkoren för en fullständig medicinsk undervisning, och som redan genom framfarna konungars nådiga omvårdnad, genom Rikets ”Ständers frikostiga understöd och genom egen vetenskaplig verksamhet, redan står nära ”detta mål, söndersplittrades för att bilda en underordnad länk i ett undervisningssystem, til hvars ändamålsenlighet det, till följd af sjelfva systemets felaktiga beskaffenhet, endast ofullkomligt kunde bidraga.”
Ofverblickar man nu alla dessa förhandlingar såväl hos Rikets Ständer som inom ofvannämnde kommitté och hos Kongl. Sundhets-kollegium, så finner man tydligen att på intet håll ifrågasattes någon inskränkning af Carolinska Institutets verksamhet, om man undantager kommittéens förslag, hvilket vill upphäfva alla tre läroverken för att låta dem samtliga ingå i ett enda nytt sådant.
Tvärtom röjer sig i dessa handlingar, att Statsmagterna konseqvent understödt och utvidgat detta läroverk, samt att den fullkomning det vunnit, blifvit på alla håll erkänd.
Ar 1815 göres Institutet till en anstalt, som har till ändamål, att dana läkare för arméen och flottorna; 1822 förklarar Kongl. Maj:t detta ändamål fyldt och organiserar läroverket for danande af läkare för alla grenar af medicinalverket, 1840 bevilja Rikets Ständer förhöjda löner åt lärarne, men med det uttryckliga vilkor, att
Institutet må sättas i tillfälle upfylla den år 1822 åt densamma gifna bestämmelse; för Institutets utveckling i samma rigtning bevilja Rikets Ständer löner, till nya lärarebefattningar vid de flesta påföljande riksdagar; 1857 finna slutligen Rikets Ständer, att den vid Institutet »meddelade undervisning måste an»ses icke allenast motsvarande, utan ock i flera delar fullständigare, än den, sora vid »Universitetens Medicinska fakulteter kan åstadkommas», och begära på grund deraf f 11 kompetensrätt för Institutets utexaminerade elever; och 1859 gifver Kongl.
Sundhetskollegium, landets högsta medicinska myndighet, ofvan intagna vackra vitsord om Institutets ställning och verksamhet, samt föreslår, att detsamma måtte blifva ett sjelfständigt läroverk vid sidan af de andra.
En syftning af helt annat slag, framträder i Regeringens beslut af den 26 April 1861 om den medicinska undervisningens ordnande, på hvilket grunda sig stadgarne för Carolinska Institutet af samma dag.
Detta beslut går uti en helt annan rigtning, än alla föregående åtgöranden från Statsmagternas sida och afviker, så vidt jag kunnat finna, från alla de förslag till medicinska undervisningens ordnande, hvilka blifvit gjorda.
Institutet ett fritt och sjelfständigt läroverk med rätt till att meddela en fullständig såväl theoretisk som praktisk medicinsk lärokurs och att genom motsvarande examina pröfva lärjungarne.
I anseende till inskränkt kompetensrätt genomgingo visserligen ganska få fullständig kurs vid Institutet, men å andra sidan undervisades vid detta läroverk fakulteternas alla lärjungar åtminstone på något, flera på alla stadier af sin studiibana.
Då den Kongl. Förordningen utgafs hade Institutet, såsom det ännu har, de största resurserna af alla svenska medicinska läroverk, så väl med afseende på materiel sorn ock i lärareantal.
Om man jemför de tre läroverkens lärarepersonal vid 1860 års slut, så finner man; 166 Motioner i Borgare-Ståndet 1862. 71.
Upsala Medicinska fakultet.
Professor i anatomi, fysiologi och medicinallagfarenhet; Professor i theoretisk och praktisk medicin; Professor i kirurgi och obstetrik; Professor i allmän pathologi, pathologisk anatomi och allmän helsö vård; Professor i medicinsk och fysiologisk kemi; Lunds Medicinska fakidtet.
Professor i anatomi; Professor i praktisk medicin; Professor i kirurgi och obstetrik; Professor i theoretisk och forensisk medicin; Professor i medicinsk kemi; Lärare i psychiatri; Adjunkt i anatomi; Adjunkt i anatomi; Adjunkt i theoretisk och prak- Adjunkt i theoretisk och praktisk medicin; tisk medicin; Adjunkt i medicinsk naturalhistoria och kemi; Adjunkt i kirurgi och obstetrik.
Professor i anatomi och fysiologi; Professor i medicin; Professor i kirurgi; Professor i obstetrik; Professor i pathologisk anatomi; Professor i kemi och farmaci; Professor i materia medica och medicinsk naturalhistoria; Professor i pediatrik; Lärare i rätts- och statsmedicin; Lärare i syfililogi; Lärare i psychiatri; Adjunkt i anatomi och fysiologi; Adjunkt i medicin; Adjunkt i kemi och farmaci; Adjunkt i materia medica och medicinsk naturalhistoria; - Adjunkt i kirurgi; Adjunkt i obstetrik; Adjunkt i pediatrik.
Carolinska Institutet 18 lärare; således Upsala 10; Lund 7; hvarjemte Bibliothekarien vid Institutet föreläser medicinens hitoria, enligt Rikets Ständers bestämmelse år 1857.
Institutet saknade således jemförelsevis intet, som för meddelande af fullständig
Medicinsk undervisning var nödvändigt, och i förhållande dertill kunde dess examina blifva omfattande och betryggande.
Det fanns blott en omständighet, som afhöll mängden af Medicinae studiosi att begagna så rika tillfällen till undervisning, den nemligen, att hvar och en, som utgick från detta läroverk fann sin kompetensrätt mera inskränkt, än deras, som utgingo från fakulteterna.
Enligt denna borttages tredje examen från Institutet, en examen, till hvilken Institutet meddelat nästan hela undervisningen och genom hvilken, med föregående klinisk tjenstgöring efter Licentiatexamen, Institutet kom i tillfälle att bedöma vederbörandes praktiska skicklighet, åtminstone i ett par ämnen.
Der betages Institutet rätt att be - Motioner i Borgare-Ståndet 1 862. ,JW 71. 167 stämma utsträckningen och formen för Licentiatexamen, — den enda examen, som, enligt 1861 års Kongl. Stadgar får vid Institutet afläggas —, ty hvad som är föreskrifvet för danna examen vid Universitetens fakulteter gäller (enligt nämnde Kongl. Stadgar) äfven för den vid Institutet, utan afseende derpå, att det sednare kan verkställa en fullständigare examen än de förra, till följd hvaraf och da Universiteternas fakulteter äro de bestämmande, denna examen, den vigtigaste för läkaren såsom praktikus och embetsman, icke kan blifva så fullständig och betryggande för det allmänna, som den vid Institutet, med dess större lärarekrafter, kunde åstadkommas.
Men den mest skadliga åtgärden är stadgandet, att Medicine kandidatexamen endast får afläggas vid Universiteternas Medicinska fakulteter, och det är åtminstone för mig omöjligt att härför finna något giltigt skäl.
Det är en stympning af Institutet, det är en »söndersplittring» af läroverket, för hvilken Kongl. Sundhets-kollegium så tydligen och så varmt varnar.
Derigenom blifva sex af dess lärare (3 professorer och 3 adjunkter), om icke försatta i overksamhet, åtminstone i icke ringa mån hindrade att genom sin verksamhet gagna samhället såsom de böra och kunna; och de rika resurser, hvilka stå dem till buds, förblifva till större delen utan användning.
Ifrån ett nära fullständigt medicinskt läroverk, det fullständigaste i Norden, har
Institutet blifvit i afseende på sin verksamhet reduceradt till ett hälft, och detta såsom allmänligen kändt är, icke till följd af någon försummelse å detta läroverks sida, hvilket högeligen lofordas af Konung, Rikets Ständer och Kongl.
Denna stympning kan icke heller föranledas af bristande lärareantal, ty detta antal är äfven för undervisningen, specielt till Medicine kandidatexamen, större än vid fakulteterna.
Någon vinst för fakulteterna kan icke ligga deruti; ty lärarne vid dessa måste genom denna examens uteslutande förläggande till fakulteterna få ökadt arbete och ökadt ansvar i motsats till Institutets ofvannämnde lärare, hvilka få sin verksamhet inskränkt.
Någon vinst för medicinska undervisningen erhålles icke heller, tvärtom vållas deraf en positiv skada, ty ju mera ämnen hopas på få händer, desto fullständigare måste undervisningen blifva i hvartdera ämnet.
Vid granskning af denna åtgärd framgår således ganska tydligt, att densamma, långt ifrån att medföra något godt för undervisning, lärjungar eller lärare tvärtom måste inverka hämmande på den medicinska undervisningen inom landet, då densamma beröfver det fullständigaste medicinska läroverk vi ega, möjligheten att, såsom det eljest kunnat, gagna det allmänna med samtlige sine af Staten aflönade lärare.
En sådan åtgärd, som den af regeringen vidtagna, har icke heller blifvit af någon enda auktoritet föreslagen, såsom ofvan blifvit anmärkt, och står i strid med Rikets -Ständers förut uttalade åsigter om Carolinska Institutets verksamhet och bestämmelse.
Hvad regeringen i Brefvet till Kongl. Sundhets-kollegium af den 26 April 1861 yttrar om: »de tre nuvarande medicinska läroverkens förening till enig och ordnad samverkan, » synes mig icke heller genom Kongl, beslutet af samma dag, hafva blifvit verkliggjordt, ty någon bättre samverkan kan väl det icke kallas, att Medicine kandidatexamen blott får afläggas vid Universiteterna och Licentiat-examen afläggas vid hvart och ett läroverk, oberoende af det andra.
Det enda sambandet ligger deruti, att Institutet vid sina kliniker undervisar alla till Licentiat-examen; men detta »samband» har existerat de jure sedan Institutets uppkomst, de facto sedan 1840.
Det är förnämligast med anledning af den, som mig synes, i hög grad skadliga åtgärd, att första examen — den theoretiska, motsvarande Medicine kandidat-examen blifvit från Institutet borttagen, som jag gjort denna framställning och det är hufvud sakligen deruti, som jag ville uppmana Rikets Ständer att söka skaffa rättelse.
Man torde kanske anmärka, att Institutet, i stället för denna förlust, gjort en vinst 168 Motioner i Borgare-Ståndet 1862.
J\i‘ 71. deruti, att de af detsamma examinerade
Licentiater få samma rättigheter som fakulteternas.
Vinsten är i så fall ganska dyrköpt, då den endast erhållits genom läroverkets stympande, hvaremot den synes hafva bort vara en enkel gärd af rättvisa — en rättvisa, sorn Rikets Ständer redan längesedan både framhållit och påyrkat.
Denna vinst är dessutom ganska problematisk, ty dels är det en gammal erfarenhet, att vid detläroverk, man börjat sina examina, der fortsätter och afslutar man dem i de aldra flesta fall, och alla läkare skola nu mera aflägga sin första medicinska examen vid fakulteterna; dels torde licentiatpröfningen vid Institutet med dess större lärareantal blifva fullständigare, och derigenom svårare, än vid fakulteterna, hvilket möjligen blir en anledning för lärjungar, att icke vid förstnämnda läroverk aflägga denna examen.
Sedan den Kongl. Stadgan trädde i verket har också ingen vid Institutet aflagt Licentiat-examen.
Dessutom vinnes doktors-graden ensamt vid Universiteten och den måste nåturligen vinnas lättare af der redan kände och examinerade personer.
Möjligen skulle man kunna vilja invända, att det ännu är för tidigt att bedöma verkan af den theoretiska examens borttagande från Institutet.
Det är fullkomligen sannt att verkan icke kan visa sig fullständigt, förr än efter en längre tid, men att verksamheten för flera af Institutets lärare redan börjat inskränkas, att således verkan börjat visa sig, är kändt; man behöfver icke afvakta slutet, den för dessa lärare af Kongl. Maj:t på sätt och vis »legaliserade passiviteten».
Härom är dock ej den egentliga frågan, utan denna gäller: finnes något giltigt skäl, att från Carolinska Institutet, det såsom ofvan är visadt, fullständigaste medicinska läroverket i riket, borttaga den detsamma sedan år 1815 tillerkända första examen.
Denna fråga, tror jag, kan endast besvaras med nej, och det är derföre jag, på förut anförda grunder, nemligen att Institutet sedan 1815 egt denna examen, att Rikets
Ständer och förut äfven regeringen alltjemt velat bibehålla Institutet vid dess. egenskap af fullständigt läroverk, att det fortfarande eger i högre mått än medicinska fakulteterna de materiela resurser och de lärarekrafter, som för undervisning och pröfning till den theoretiska examen erfordras, samt att dennas borttagande från Institutet skadar den medicinska undervisningen i allmänhet — härmed vördsamt får föreslå, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla att Kongl. Maj:t, med upphäfvande och ändrande af hvad i Kongl. Stadgarne för Carolinska Medico-kirurgiska Institutet af den 26 April 1861 kan finnas deremot stridande, ville åt nämnda Institut medgifva rättigheten att, i likhet med Universiteternas medicinska fakulteter, anställa theoretisk medicinsk eller Medicine kaudidat-examen, och sålunda, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med Kongl.
Sundhets-kollegii ofvan citerade förslag, ånyo ställa Carolinska Insti tutet, såsom ett sjelfständigt läroverk i jemnbredd med de Medicinska fakulteterna vid Universiteten.
Om remiss till allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet anhålies.
Stockholm den 22 November 1862. .4 W.
Motioner i Borgare-Ståndet 1862. j\S 72. 169 Af Herr BjÖFCli!
Om eli tillägg till 2 mom. 28 § i Kongl. Förordningen den 7 December 1860, angående vilkor en för försäljning af bränvin och andra brända eller distillerade spirituosa drycker.
Genom den reform i bränvinslagstiftningen, som vid 1853—1854 årens riksdag till— vägabragtes, skedde först något allvarligt försök, att genom en ändamålsenlig beskattning å tillverkningen inskränka den länge öfverklagade konsumtionen af bränvin.