Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Rådhus-rätterne hvarje halfår och häradshöfdingarne efter hvarje slutadt lagtima ting; alt, sedan häradsskrifvarne eller de tjenstemän, sorn kunde komma att öfvertaga deras befattningar, samt vederbörandei städerne verkställt debiteringen af karte-rekoguitionen, i öfverensstämmelse med gällande förordning, kronofogdarne och städernes uppbördsmän ålåge att emot qvitto h handlingen eller, om den förkommit eller icke kunde företes, emot annat qvitto uppbära samma afgift antingen gemensamt med öfriga kronoutskylderna, i händelse förstnämnde tid för förteckuingarnes aflemnande fastställdes, eller ock, med antagande af den sistnämnde tiden, i mån som förteckningarne inkomme; att uppbördsmän— nens redogörelse skulle afleinnas på samma gång med summariska räkningarne till landskontoren, samt domstolarnes meddelade förteckningar tjena till verifikationer derstädes samt i Kammar-rätten; samt att debiterings- och uppbördsmänuen i ersättning för deras härigenom ökade arbete, skulle ega att af redovisningssumman afdra - Beviilnings-Ulslwttets Betänkande, N:o 6. 3 ga för debiteringen 3, och för uppbörden 2 af de 5 procent, som af karte-sigillatemedlen annars tillfalla försäljningsmännen, hvarjemte landskontoren och ränterierna i samma ändamål borde bibehållas vid den dessa embetsverk tillagda procent af medlen, och af det lill de serskilda kontrollörerne i Hof-rätterne nu anvisade arfvode så stor del tillfalla vederbörande tjenstemän i Kammar-rätten, sorn kunde motsvara deras genom den föreslagna uppbörden ökade granskningsbestyr; b) att försäljningen och uppbörden af stämpladt papper skulle emot gällande arfvode öfverlemnas åt serskilde, i hvarje ort af Kongl, Maj:ts befallningshafvande dertill förordnade, personer, eller, der sådana icke vore att tillgå, åt kronobetjeningen å landet samt uppbördsmännen eller fiskalerne i städerne, med bemyndigande derjemte för dessa försäljningsman, att såsom allmänna åklagare vaka öfver kartesigillate-förordningens efterlefnad; att det skulle åligga underdomarne, vid ansvar för underlåtenhet deraf såsom för annat embetsfel, att å handlingen teckna beloppet af det bilagda stämplade papperet och tillse riktigheten af beloppets uträkning; samt att i följd häraf domaren vid enahanda ansvar icke skulle ega att sjelf eller genom andra taga någon befattning med karta-sigillata-försäljningen, de kartor undantagna, hvarå expeditionerna skrifvits, men icke heller borde vara åtal underkastad för försummelse i ofvanberörde kontroll-åtgärd för längre tid än 2 år från deu dag, handlingen blifvit till parten utlemnad.
I afseende å förevarande motion yttrade rikets sednast församlade ständers Beviilnings-utskott, att, enär de framställda förslagen åsyftade dels att, genom stämplade pappersafgiftens erläggande i penningar, återinföra hvad under namn af karlasigillata-rekognition redan blifvit, såsom olämpligt och stridande mot nämnde afgifts egentliga ändamål, för längre tid tillbaka afskaffadt, dels ock att på kronans uppbördsmän öfverflytta den betydliga uppbörden af karta-sigillata-medlen, hvilket syntes så mycket mindre välbetänkt, som dessa medel, hvilka under alla tider af året inflöte, skulle bidraga att för bemälde uppbördsman underlätta fördöljandet af möjligen åsamkade balanser; så och då de öfverklagade föreskrifterna icke, enligt Utskottets öfvertygelse, mer än andra kontroller, hvilka statens embetsmän vore underkastade, kunde anses innebära någon förutsättning om oredlighet eller vårdslöshet, men väl skydda den redbare domaren för de misstankar, som förut någon gång, med stöd al uppdagade missbruk, kunde mot honom framkastas; samt då de af mo - 4 Eevillnings-Vtskottets Betänkande, [tig 6. tionären till stöd för sitt yrkande i öfrigt anförda skäl icke heller syntes vara af den beskaffenhet, att de borde föranleda till någon ändring i de kontroll-föreskrifter för karteringen af ofvanberörde handlingar, hvilka Kongl.
Majit och Rikets Ständer nyligen efter sorgfällig pröfning funnit vara, med hänsigt till så väl statens förde! sorn kontrollens, enkelhet, de mest ändamålsenliga, och sorn; endast-varit under den korta tiden af omkring ett år tillämpade, till följd hvaraf påståendet om deras olämplighet icke syntes kunna vara af någon fullständig erfarenhet bekräftadt,.ansågc Utskottet förenämnde motion icke förtjena afseende.
Utskottet, sorn till alla delar instämmer i hvad sålunda blifvit anfördt saint derjemte anser ändamålsenligheten af de ifrågavarande kontroll-föreskrifterna ieke hafva blifvit under den tid, som sedan nästlidne riksdag förötitit, af erfarenheten motsagd, får alltså vördsamt tillstyrka att herr Wetterbergs ifrågavarande motion må lemnäs utan afseende.
Utskottet öfvergår nu till framställningen af de anmärkningar, sorn vid granskningen af 1848 års Kongl, kungörelse angående stämplade pappers-afgiften förekommit, dervid Utskottet, till undvikande af onödig vidlyftighet,.anser det vara lämpligast att dels bifoga förslag till förnyad författning endast i de delar, hvari ändring funnits böra ega rum, dels ock i afseende å sådana obetydligare rättelser i redaktionen, hvilka icke medföra någon förändring i sak,, blott hänvisa till berörda förslag, uti hvilket dessa rättelser jemte öfriga föreslagna förändringar, äro med kursiv stil. utmärkta.. § 2.
Inom Hedervärda Bönde-ståndet har Erik Eriksson från Gefleborgs lån, utiväckt motion, framställt det yrkande, att, sorn, enligt motionärens förmenande, omkostnaderna för tillverkning, stämpling och transporter af skrifkartorna å 3j 4 och 6: sk. valöreriie för Stats-verket skulle medfört förlust, dylika, kartor icke vidare måtte Utgifvas, utan expeditioner från Under domsto,larne i stället skrifvas få ostäm pia dt papper, samt vederbörande expeditionsliafvande af staten erhålla en viss summa såsom ersättning för åtgående papper eller ock berättig; s att af rättsökande derför uppbära godtgöielse med, t. ex. 1. sk. banko, för arket,, och .hafva, uti. berörde yrkanr Bevillnings-Utskotlefs Betänkande, IS:o 6. 5 de Johan Westermark från Westerbottens län, Nils Jeppsson och Johannes Nilsson från Malmöhus samt Pehr Nilsson och Pehr Pålsson från Christianstads län instämt; den sistnämnde likväl med det förbehåll, att någon ersättning till vederbörande expeditionshafvande för papperet icke måtte ega rnm, enär dem tillkommande lösen för expeditionerna förmenades vara tillräcklig att äfven beläcka papperskostnaden.
Med anledning af förestående motion har Utskottet från vederbörande embetsverk förskaffat sig de lill upplysning om förhållandet med kostnadernc för berörde kartcvalörer nödige uppgifter, hvaraf inhemtats, att under åren 1845—1850 blifvit af Kongl. Stats-kontoret från Rikets Ständers bank reqvirerade 3,554,000 stycken skrifkartor å 3 sk., för hvilka en bruttoinkomst af 225,125 r:dr skulle uppkomma, och att, då härifrån dragas kostnaderna för tillverkning, stämpling och transport, äfvensom försäljningsprovision, approximativt beräknade lill 130,234 r:dr, en behållning för Stats-verket af omkring* 82,’89#’ r:dr skulle återstå.
Då Stats-verket således redan på skrifkartorna å 3 sk. haft icke obetydligt öfverskott och behållningen å de högre kartevalörerna måste äfven i förhållande till tillverknings- och försälj— ningskostuaderne vara ännu betydligare, samt den af motionären föreslagna åtgärd, om ock möjligen ledande till, större vinst af stämplade pappersafgiften, i stället skulle antingen för Stats-verket medföra en utgift till expeditionshafvande för skrifmaterialier, hvaraf åtgången svårligen kunde kontrolleras, eller ock lända till rättsökandes.
, betungande med serskild afgift för papperet, hvarå expeditionerne voro skrifna, finner Utskottet sig, jemväl med afseende å företrädet af den kontroll öfver karte-sigillate-afgiftens behöriga utgörande,, som innefattas i skrifkartors användande, böra. tillstyrka,, att något, afseende å förenämnde motion, icke. må fästas.. § 4.
Q.å’Bergs!ings-rätter,.enligt Kungl, förordningen den 5 Juni 1850, med innevarande års slut kom.rne att upphöra, samt Kärn ners-, Lagmans- och Riddaresyne-rätter, . på grund af Kongl.
Kungörelsen den 18 April 1849, redan upphört, auser Utskottet dessa vid ifrågavarande §:s lista morn. under första, andra och sjette afdelningarne. uppräknade embetsmyndigheter böra ur författningen uteslutas.. 6 Bevillnings-Utskotlets Betänkande, iV:o 6.
Ridderskapet och Adeln remitterad motion, liar herr grefve Mörner Larl G. anfört, att det i ofvannämnde §, punkten 3:o, förekommande stadgande, rörande kartering af bouppteckningar, genom siw otydlighet gifvit anledning till en i så måtto oriktig tillämpning, att beräkningen af stämplade papperet för en boupptecknings-summa af t. ex. 10,000 r:dr, icke verkställts efter en stigande skala sålunda, att för hvarje fulla 100 r:dr till och med 5,000 r.dr beräknats 8 sk., samt för hvarje fulla 100 r:dr, derutöfver till och med 10,000 r:dr, 12 sk.; utan att denna beräkning skett efter 12 sk. för hvarje fulla 100 r:dr af hela summan, 10,000 r:dr, hvarigenom beloppet af kartan uppgått till 25 r:dr i stället för 20 r:dr 40 sk.; med anledning hvaraf motionären, som ansett det förstnämnda beräkningssättet vara med rättsgrunder mera öfverensstämmande, yrkat, att ett förtydligande af berörde stadgande måtte, i enlighet dermed, ega rum.
Utskottet, som anser motionärens uppfattning af beräknings-sättet för bouppteckningars kartering vara med författningens mening öfverensstämmande, får till förtydligande af ifrågavarande stadgande tillstyrka att den redaktions-förändring, bilagde förslag innehåller, må godkännas.
En annan omständighet har vid granskning af ofvanberörde moment blifvit af Utskottet anmärkt.
Vid det förhållande, nemligen, att afliden person på flera orter efterlemnat egendom, hvaröfver serskilda bouppteckningar blifvit upprättade, saknar gällande författning allt stadgande om hvad med behållna samman bör förstås, antingen sammanräknade behållningen eller den serskilda, enligt hvarje bouppteckning.
Till undvikande af villrådighet vid författningens tillämpning, synes det emedlertid vara af vigt, att bestämd föreskrift för omförmälde fall varder meddelad; och då, enligt Utskottets tanke, förstnämnde beräknings-sättet öfverensstämmer med både rättvisa och författningens mening, föreslår Utskottet, att ett nytt moment, innefattande stadgande i enlighet härmed, må, på sätt förslaget innehåller, uti 3:e punkten af ofvanberörde § införas.
I fråga jemväl om stämplade pappers-afgiften å bouppteckningar, har Johannes Nilsson från Skåne, inom Hedervärda Bondeståndet, med anledning deraf, att vackt fråga om upphörande af Ridderskapet och Adelns forum privilegiatum förfallit, uti afgifven motion anfört, hurusom ofrälsemän för bouppteckningar, enligt gällande expeditions-taxa, måste vidkännas vid Ilärads-rätter så kallad inregistrerings - Bevillnings-Ulskotlets Betänkande, A:o 6. 7 afgift, samt i städerna en viss boupptecknings-procent, uppgående från 12 sk. till flere 100:de udr, hvaremot adeliga sterbhus endast vore underkastade en protokollslösen af 24 sk. , och insinuations-penningar vid handlingarnes inlemnande af 16 sk.; och då, enligt motionärens åsigt, likhet i afgifter i detta hänseende borde mellan alla samhällsmedlemmar ega rum, samt skäl icke syntes vara för handen att tillerkänna Hof-rätternes tjenstemän någon dylik inregistrcrings-afgift för bouppteckningar i adeliga sterbhus, helst serskild fråga om förhöjning af dessa domstolars löuestater för närvarande vore på Rikets Ständers pröfning beroende, har motionären yrkat, all bouppteckningar efter frälsemän skola förses med karla sigillata utöfver det nu föreskrifna beloppet till ett, som motsvarar inregistrerings-afgiften vid andra domstolar, elier till det belopp i skilhngtal, som närmast ligger öfver nämnde afgift.
Enär den af motionären omförmälde inregistreriugs-afgift för bouppteckningar, som till Härads-rätten ingifvas, lika litet som den boupptecknings-procent, hvilken i städerna erlägges, kommer stats-verket till godo, samt adeliga sterbhus ingalunda undgå att för boupptecknings förrättande erlägga motsvarig godtgörelse tili den, som dermed anlitas, och det dessutom icke torde vara med rättvisa beskattnings-grunder förenligt att pålägga vissa samhällsklasser andra eller högre afgifter till staten, än öfriga medborgare vidkännas, anser Utskottet sig böra hemställa, alt Johannes Äiissons motion icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Vidare har af hr grefve Mörner, uti hans förut nämnde motion blifvit anmärkt, att stadgandet i ofvannämnde §, punkten 3:o, rörande fastebrefs kartering, innehölle Irenne serskilda, i tillämpningen till olika resultat ledande grunder för boräkningen af det stämplade papper, hvarmed ifrågavarande handlingar skola förses, så att, om man nemligen följde den första af dessa grunder, eller \ af hvad för köpe- och Itp tes-bref är stadgadtkartan för ett fastebref, der köpeskillingen utgjorde t. ex. 40 r:dr, skulle belöpa sig till 3 sk., och enligt andra beräkningsgrunden, eller \:dels procent af samma köpeskilling, till 4 sk. 10 rist.; hvaremot enligt tariffen en tredje bestämmelse af 6 sk. uppkomme; då i följd häraf tvekan uppstått om hvilketdera stadgandet förtjenade mesta vitsord, har motionären yrkat, att omförmälde tvetydighet måtte varda undanröjd.
8 Bevitlnings-Utsköttets Betänkande, N:o 6.
Som vid granskning^af ifrågavarande stadgande den af motionären framställde anmärkning befunnits grundad, har Utskottet-, till rättelses vinnande, ansett lämpligt, att, med bibehållande såsom allmän grund för kartcbeloppcns beräkning af gällande föreskrift, det fastebref skola förses med karta sigillata till en fjerdedel af hvad för köpe- och bytes-bref är stadgadt, den vid ifrågavarande moment befintliga tariff må erhålla en, i öfverensstämmelse med berörde allmänna grund, förändrad uppställning, på sätt författningsförslaget utvisar.
Ehuru det otifvelaktigt är med förevarande författnings mening öfverensstämmande, att testamenten af de kathcgorier, hvilka, enligt 36 §.
Bevillnings-förordningen, äro från allmän bevillning fritagna, äfven böra befrias från den för testamenten i allmänhet stadgade serskilda stämplade pappersafgift, har likväl af de skiljaktiga uttryck, dessa bägge författningar i berörde hänseende innehålla, tvekan vid tillämpningen uppstått; och får Utskottet, till undanrödjande af allt missförstånd derutinnan, hemställa, att punkten cj under rubriken testamenten må erhålla den med Bevillnings-förordningens motsvariga stadgande öfverensstämmande lydelse, förslaget utvisar. §5.
I fråga om kartering af fullmagter vid militärstäterne innehåller gällande författning, att beräkningen af kartan bör ske efter högsta lönen inom graden vid det regemente eller den korps, hvarinom befordran egt rum, antingen högre, lägre eller ingen lön erhålles; men att derefter alla transporter eller förändringar af löner inom samma grad och regemente skola expedieras genom resolutioner, som beläggas med stämpladt papper för kansligebvihr och sigillpenningar med 7 r:dr.
Berörde stadgande, som står i strid med de för fullmagters kartering i allmänhet gällande grunder och synes hafva tillkommit endast för beredande af enklare kontroll öfver ifrågavarande handlingars kartering, anser Utskottet, enär det hvarken är rättvist eller billigt att för en befordran i statens tjenst påföra afgifter, beräknade efter en inkomst, som först framdeles och stundom aldrig kommer att af den Bevillnings-Ulskottels Betänkande, N:o 6. 9 den befordrade lillgodonjutas, böra i så måtto förändras: att, om vid regemente ellet korps olika löner finnas inom samma grad, kartan till fultmagten beräknas blott efter den lön, som tillträdes; att, i händelse någon löntillökning icke eger rum, och full— magten sålunda endast medför de med högre tjenstegrad förknippade viktigare tjenstepligter, samma fullmagt bör, fika med fullmagter i arméen, beläggas med karta efter staten för Kronprinsens Ilusar-regemente; samt att, när sedermera högre lön inom samma grad erhålles, transport-resolutionen derom karteras efter beloppet af löntillökningen.
Utskottet tillstyrker alltså, att 3:dje och 5:te momenten under rubriken „Fullmagter„ samt 2:dra mom. under rubriken »Transporter och byten» uti ofvanstående § må, i enlighet härmed, erhålla den förändrade lydelse, bilagde förslag innehåller.
Uti 5:te § har till rubriken: »Justitie-kanslerens fullmagter,, äfven blifvit hänförde fullmagter för stadsfiskaler i Stockholm; men då dessa fullmakter icke af omförmälde embetsmyndighet, utan af Öfver-ståthåilare-embetet utfärdas samt således, enligt 6 §, böra med stämpladt papper till 5 procent af den tjensten åtföljande lön förses, har Utskottet ansett stadgandet om karteringen af fullmagter för stadsfiskaler i Stockholm böra ur ofvanbcrörde rubrik uteslutas. § 6.
Vid rubriken: »Konsistoriernas fullmagter å pastorat» har Utskottet, som anser nu befintliga föreskrift, att kartcafgiften skall efter hemmantalet beräknas, vara både obestämd och utan skäl afvikande från den för uppskattning af pastoratens indrägtighet i allmänhet antagna grund, trott sig böra tillstyrka, att den karta-sigillata, hvarmed ifrågavarande fullmagter skola i stället för kansli-gebuhren beläggas, bör beräknas efter pastoratens klassifikation, och föreskrift i enlighet härmed i författningen införas. § 7- Den uti denna § å flera serskilda ställen förekommande specifikation af mifitär-manskap: »Ryttare, Dragoner, Soldater, Kronans Båtsmän samt EnrolleringsBih. till R.
Prot. 1850 $ 1851. 5 Sami., i A/d., 7 Höjt. 2 10 Bevillnings-Vtskottets Betänkande, N:o 6. och Fördubblingsmanskap, har Utskottet funnit böra sammanfattas under följande allmännare benämning:
„Soldater och Kronans Båtsmän, med flere af gemenskapen vid militären“, och hemställer, att denna redaktions-förändring må godkännas.
Vidare och då, enligt Utskottets tanke, äfven sådane ansökningar, som hafva afseende å kommunala onera, böra från stämpladt papper befrias, tillstyrker Ut skottet, att det, i enlighet härmed, under rubriken „Ansökningar„ gjorda tillägg må vinna Rikets Ständers bifall.
„Konstitutorialer, då lön eller arfvode icke åtföljer förordnandet, föreslår Utskottet måtte sålunda närmare uttryckas:
„Konstitutorialer och Förordnanden, sä väl vid allmänna verk, som enskilda stiftelser, dä lön eller arfvode icke åtföljer äfvensom att uti rubriken:
„Sockenstämmo- och Kyrkoråds-protokoll och utdrag derut tillägg af ^Socken-nämnds„ protokoll måtte införas, samt att rubriken ”Testamenten,, må erhålla den förändrade lydelse, här ofvan under enahanda rubrik, punkten c) i 4 § blifvit föreslagen.
Hårförutan har i afseende å denna § herr P. H.
Hesselgren uti väckt motion hos Vällofl.
Borgare-ståndet yrkat, att, enär de obetydliga medel, som, enligt 48 § 2 mom. i Kongl. Fabriks- och Handtverks-ordningen samt 35 § 2 mom. i Kongl.
Handels-ordningen, tillfalla Fabriks- och Handtverks- samt Handels-föreningar, skola, efter afdrag af nödige utgifter, användas till understöd för ålderstegne, i knappa vilkor stadde, Fabriks- och Handtverks-idkare samt Handlande m. fl. uppräknade personer, dessa föreningar måtte förunnas den andra välgörenhetsanstalter, enligt förenämnde §, vid rättegångar medgifna befrielse från stämpladt papper; men då ifrågavarande föreningar egentligen icke äro att hänföra till Fattigvårds-inrättningar, finner Utskottet sig sakna skäl att å förevarande motion tillstyrka bifall.
Bevillnings■ Utskottets Betänkande, N:o 6. § 8- 11 Af herr P. H.
Hesselgren har, uti väckt motion, jemväl blifvit yrkadt, att den i 1 mom. af denna § föreskrifna kartering af arrende- och hyres-kontrakter måtte, såsom obillig och irrationell, upphöra, utom i de fall, då dessa handlingar inför domstol eller exekutiv myndighet för befordrande till laga verkställighet företes; och är till stöd härför hufvudsakligen anfördt, att genom ifrågavarande kartering en husegare, som redan erlagt bevillning efter sin egendoms taxeringsvärde, finge vidkännas en ytterligare, till ett obilligt missförhållande ledande, beskattning, enär densamma egentligen och känbarast drabbade den, som vore nödsakad att oftare ombyta hyresman, då deremot en husegare, som sjelf bebodde sitt hus, vore från denna afgift helt och hållet befriad; hvarförutan motionären ansett det icke heller vara med förnuftsgrunder öfverensstämmande, att den, som icke hade eget hus att bebo, utan måste hyra sig bostad, derföre skulle vidkännas en dylik beskattning.
Enär nu gällande föreskrift i afseende å kartering af arrende- och hyreskontrakter öfverensstämmer med de grunder, som för stämplade pappers-afgiflen i allmänhet äro fastställde, samt, hvad beträffar det af motionären antydda missförhållande i beskattningsväg, som vid tillämpningen af berörde föreskrift stundom uppkomme, denna omständighet icke är af beskaffenhet att kunna innefatta giltigt skäl till den ifrågavarande allmänna föreskriftens upphäfvande, har Utskottet trott sig böra tillstyrka, att något afseende å förevarande motion icke må fästas.
I öfverensstämmelse med den förändring i tariffen för fastebrefskartering, Utskottet här ofvan föreslagit, har den i 4:de punkten af 8 § befintliga tariff för kartering af Köpe-, Bytes- och Gåfvo-brcf ansetts böra sålunda jemkas, att det lägsta karterings-beloppet bestämmes till 12 sk. för fastighetsvärden under 50 r:dr; kommande nämnde tariff i öfrigt, såsom förslaget utvisar, att förblifva oförändrad.
Uti sin ofvan omförmälde motion har herr grefve Mörner fästat uppmärksamhet derå, att uti nu gällande Ivarte-sigillate-förordning bestämd föreskrift saknades i afseende å karteringen af sådane Köpe-, Bytes- och Gåfvo-bref å fast egendom i städerne och på landet, som blifvit af den, hvilken först genom köp 12: Bevillnings-Utskotlets Betänkande, N:o 6. byte- elier gafva bekommit fastigheten, medelst åtecknad transport öfverlåtne på annan man.
Då dessa handlingar således innefattade två öfverlåtelseaftal emellan serskilda personer, fastän afhandlingarne varit å ett och samma papper skrifne, hade, enligt hvad motionären uppgifvit, vederbörande kontrollanter yrkat och domstolarne äfven i de flesta fall förordnat, att dylika handlingar skulle förses med karta-sigillata> beräknad för hvardera köpet serskildt; men denna åsigt hade likväl icke gjort sig gällande inom Konungens Högsta domstol, som under loppet af sistförflutna år förordnat, att den lagfartssökande endast behöfde prestera karta för det sista köpet.
Med anledning häraf och då domare, enligt karte-sigillate-förordningens 14 § 2 morn., äro vid botes- och ersättnings-ansvar pligtige tillse,, det alla till dem ingifne Handlingar befinnas rigtigt karterade, har motionären föreslagit, att författningens mening uti ifrågavarande hänseende mätte varda förtydligad.
Då så beskaffade aftal, som motionären omförmält,, enligt Utskottets tanka, äro att betrakta såsom serskilda köpe-afhandlingar, anser
Utskottet dem böra hvar för sig med den för köpebref stadgade karta-sigillata beläggas,, hvadan Utskottet hemställer, att ett nytt moment, innefattande stadgande i berörde hänseende, måtte, sådant det i förslaget är upptaget, under 4:de punkten af denna § imförås. . § 10.
Vid granskningen af denna § har Utskottet till pröfning föreliaft: lio.
En hos Högloft.
Ridderskapet och Adeln af herr Printzensköld, Axel Gisottg. väckt metion om förhöjning i stämpelafgiften för tidningar, hvilken afgift motionären, med afseende å den befrielse från postporto-afgift, dessa skrifter åtnjuta, ansett lämpligen böra fördubblas och sålunda bestämmas till 2 r:st. för hvarje tid—- ningsnummer af 150 qvadrat-decimaltums innehåll samt i proportion derefter för en större areal; hvarjemte, i sammanhang med denna motion, blifvit af herr von Hartmansdorff, Aug:, yrkadt, att uttryckligt förbud måtte stadgas mot vidare portofri fortskaffning med posten af stämplad skrift, som en gång sålunda blifvit från tryckningsorten befordrad; Bevillnings-Ut skol tets Betänkande, A':o 6. 13' samt 2:o en från Hederv.
Bonde-ståndet remitterad, af Johannes Nilsson i rån1 Sif Ane väckt, motion, innefattande hemställan, att, då första punkten af ifrågavarande § innehölle, att tidningar, sorn äro med den stadgade bevillnings-stämpeln försedde, njuta befrielse från postporto, föreskrift måtte meddelas, huruledes tidningar, som icke med posten försändas, skola i afseende å stämpling behandlas.