Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Försäljning af ek till skeppsvirke och tunn-stäfver har blifvit en inkomstkälla för allmogen, sedan den fått tillösa sig skogen; .men denna källa begagnas så flitigt, att den för de flestå inom kort torde vara uttorkad.
Sedan sista berättelsen har ekeskog inlösts på 36jH£dels hemman för en summa af 873 R:dr 22 sk. 11 rst.
Att bkogstillgångarne småningom minskas är ögonskenligt; orsakerna härtill äro, utom hvad redan omnämnts, ufven den tilltagande folkmängdens större behof af bränsle och verkställde odlingar i skogarna, allmogens behof af kontant i skogstrakterna, kalkbruken och bränvinsbrännerierne, samt i sm mån det sig förökande behofvet af gärdsle för den alltjemnt tilltagande inhägnaden af utmarken, likasom i följd af hemmansklyfning och jordafsöndring af hvarje jordlotts enskilda område.
Gärdesgårdarne på Gottland, redan af Linné berömda uti dess från trycket ut gifna beskrifning öfver sin resa till Öland och Gottland, hafva, ehuru skogsödande, genom deras byggnadssätt stora företräden framför dem, som vanligen brukas på fasta landet, med afseende på styrka och varaktighet; stenmurar i stället för gärdesgårdar användas allmänneligast endast i det skoglösa Hoburgs Ting.
Afven på Wisby stads vidlyftiga ägor, der stenbrott äro nära till hands, får man icke se annat än vanliga gärdesgårdar, ehuru numera nästan all gärdsel måste inköpas.
Skogsbesparing befrämjas på ön egentligen ännu icke af annat än stenhusbyggnader, hvilka uppföras af kalk-r sten, så val till bonings- sorn uthus, samt derigenom att allmogen börjar begagna kakelugnar i stället för de förut allestädes brukade spisarne utan spjell, i hvilka en ständig eld underhålles vintern om, äfvensom anläggning af tegelbruk på ön bidragit att de skogsödande brädtaken numera börjat utbytas emot tegeltak.
Bränntorf finnes i myrerne och försök med dess begagnande har lyckats; men ännu har icke bristen på ved gjort dess användande behöfligt.
Den enda rörelse som kan hitföras är kalktillverkningen, hvilken förut drifvits vid 39 privilegierade kalkugnar, samt af allmogen till husbehof vid så kallade kalkmilor; men genom Eders Maj:ts nådiga Bref af den I4:de Juli 1845 lem nats fri för jordägare, sorn dertill har. materialier, från 1847 års början.
Inskränkt afsättning gör att tillverkningen icke derigenom ökats och sedan sista Berättelsen hafva 13 nya kalkugnar blifvit anmälde, troligen mest beräknade för behofvet inom orten.
Den i Wisby stad privilegierade kalkugnen, hvartill 271^ kastar kronans ränte - 13 ved äro anslagne, att in natura levereras, bär ännu namn af Kronougnen, ehuru den, med ofvannämnde rättighet till ränteved, till privata blifvit såld, sedan der för kronans räkning till kalk blifvit förbränd, all den huggna sten, hvaraf Wisborgs Slott var bygdt.
Kalkbränningen vid samtlige kalkugnarne sysselsätter 72 derför mantalsskrifne personer, men vid de flesta finnas ej särskilda kalkugnskarl anställde, utan verkställes insättningen i ugnen och bränningen dels af tjenstehjon och till stor del af närboende allmoge pä beting.
Beloppet af utskeppad kalk under loppet af de sednaste fem åren kan icke här uppgifvas, enär sammandragen öfver utskeppningen icke uppgöres af Tullkammaren i Wisby och således härstädes icke stått att erhålla.
Fabriker, Bruk och öfrige Näringar.
Vattensågarnes antal utgjorde vid sista Berättelsens afgifvande 223 och Mjölqvarnarnes 615.
Vid 1855 års slut uppgick antalet af Sågar till 232 och Mjölqvarnar till 623.
Flera husbehofs-sågqvarnar hafva tillkommit, men då, enligt 1828 och 1835 årens författningar, husbehofs-såg- och mjölqvarnar, som numera anläggas, endast behöfva hos Konungens Befallningshafvande till annotation i Landskontoret anmälas, möter svårighet att, Om anmälan underlåtes, kontrollera anläggningen.
Ilästqvarnar i förening med tröskverken hafva till betydligt antal blifvit inrättade och strax utanför Wisby har uppbygts en större väderqvarn, som, om den rätt skötes, bör blifva af mycken nytta för orten.
Pappersbruket vid Lummelund, hvars vattentillgång betydligt minskats genom utdikningen af Martebomyr, har i produkternes fullkomnande icke fortskridit.
Yid bruket sysselsättas nu 4 arbetare.
Antalet af valkar till vadmalsberedning har icke blifvit ökadt; arbetet vid dem verkställcs såsom vid qvarnar och sågar af allmogen sjelf, som vill hafva arbetet uträttadt.
Det å Ekholmen i Weskinde socken anlagde Tegelbruk fortgår och utgör tillverkningen dervid något öfver 100,000, hvaraf fyra femtedelar taktegel.
Den förslår på långt när icke för ortens behof, utan införas, så väl till Wisby som landthamnarne, stora qvantiteter så väl tak- som murtegel.
Vid Klintehamn är ett privilegieradt Skeppsbyggeri, dock utan särskildt skattskrifne arbetare, och hvarvid år 1852 ett fartyg nybyggts.
Vid de öfrige landtham - 14 aarne repareras stundom fartyg, men endast vid Kapellshamn har nybyggnad skett af tvänne fartyg.
I första rummet af dessa står fisket, som idkas ständigt vid Wisby stad och landthamnarne samt å några få andra ställen af kusten, då väderleken det medgifver; derförutan på särskilda tider i betydlig mån på längre från stranden belägna grund från fiskelägen, der allmogen har fiskbodar uppbyggda; äfvenledes uti de i myrerne befintlige träsk.
Vid fiskelägena, synnerligen i Södra delen af ön, aflåtes fisk mindre mot kontant betalning än i utbyte mot andra varor; ofta nog sker tillbytet af fisk endast mot traktering med öl, bränvin, kalfe, hvetebrödskakor m. m.; några oordningar dervid äro dock högst sällsynta.
De sednare åren har strömmingfisket varit ovanligt ringa, hvilket vållat införskrifning af stora qvantiteter fisk, uppgående förlidet år till öfver 10.000 tunnor.
De af Eders Majit nådigst anslagne 2000 R:dr till fiskets upphjelpande hafva af Hushållnings-Sällskapet användts till bestämmande af grund och bankar omkring ön samt anställande af fiskeriförsök derå.
Allmogen föredrager i allmänhet strömming framför sill; också är den strömming, som fångas vid öns kuster, af särdeles god beskaffenhet.
Fjällfisk fångas äfven icke obetydligt i hafvet, synnerligen på Ostra kusten och införes under lindrigare vintrar och om våren, lefvande i vattenkärl, till afsalu i Wisby.
Wadmal tillverkas icke allenast till provinsens behof, utan äfven till afsalu, till ett ungefärligt belopp af 13,000 alnar; den uppköpes ovalkad och utföres till största delen af gårdfarihandlande; äfvensom något ull; deremot dessa handlande ofta i utbyte återgifva Gottländskt vadmal efter undergången beredning och färgning; men deras af salu i- öfrigt består allt fortfarande hufvudsakligen uti det myckna annat kram de medföra, för hvilkets betalande lagsökningar nu mindre ofta äga rum.
Kunskap i dubbelspinning af så väl lin sorn ull är nu temmeligen allmänt spridd.
Jagt af skjälar, egentligen på nordligaste kusten af Fårön och Södra udden af Näs socken, är icke obetydlig, och lemnar årligen export af skjälspäck och hudar till ett värde af omkring 3,000 R:dr.
Jagt af sjöfogel idkas uti myrerna och vid de flesta stränder, förmånligast vid utanför belägna holmar; men det gamla skadliga bruket af äggning eller äggens bort - 1 15 tagande har icke kunnat utrotas, helst sådant, fast sparsamt, i Jagtstadgan är tillåtet.
Den öfriga jagten idkas mest såsom nöje; men i afseende på fogel kunde jagten blifva en binäring för allmogen, om espriten att dermed förnuftsenligt förfara står att införa.
Genom mera återhållsamhet med skyttet under förbuden tid af året samt genom räfvens betydliga förminskning, tillvägabragt genom de premier, som härför utgå så väl ifrån den allmänna Jagt-kassan, bildad af bidrag från socknarne, som ifrån Gottlands Skarpskytte- och Jägare-gilles enskilda kassa, har under de sednare åren nyttigt villebråd blifvit betydligt förökadt på ön.
Tjäru-tillverkningen är, oaktadt den minskade skogstillgången, ännu i det närmaste tillräcklig för ortens behof. Salpeter-till verkningen, som här borde med lätthet kunna drifvas och utgöra en lönande binäring, har de sednare åren mer och mer aftynat och icke ens" kunnat upphjelpas genom de åren 1845 och 1846 inträffade missväxter, som bort vända hågen åt binäringar.
Någon salpeter har icke de sednare åren blifvit kronan hembjuden.
Forlön tillflyter allmogen förnämligast genom kalkbruken så väl för sten till ugnarne, som kalk ifrån en del af dem till lastage-platserne, äfvensom för foror med varor ifrån de ofta inträffade strandningarne, synnerligast uti länets sydligaste distrikt och på Fårön, å hvilka ställen härflytande inkomster från dessa inträffande olyckshändelser utgöra en betydlig binäring.
Allmogens vinterslöjder bestå, för karlarne, förnämligast i skogshygge och trädarbeten; bland de sednare uteör förfärdigandet af tunnor till den osläckta kalken en betydlig del i vissa socknar; äfven förfärdigas af några få temligen väl arbetade möbler och andra snickare-arbeten, forslingen af skogseffekter upptager dock mesta tiden.
Qvinfolken sysselsätta sig med ullspinning och vadmalsväfning som stickning af tröjor och strumpor, äfven till afsalu.
I Oija socken af Södra- häradet finnas goda Sandstensbrott; men sockneboarne hafva funnit sin räkning vid att hellre sjelfva sysselsätta sig med jordbruket och öfverlåta, emot en billig ersättning, bearbetningen af dessa stenbrott åt sina grannar i den norr om dem belägna Fide socken.
BIHANG tili Samtlige Riks-Ståndens Protocoll, Innehållande de Handlingar-, hvilka till Riks-Stånden blifvit aflemnade, ♦ 7 såsom • ■ Konungens’ Nådiga Propositioner, Riksens Ständers Utskotts Betänkanden och Förklaringar. samt Riks-Ståndens Protocolls-Utdrag vid Lagtima Riksdagen i Stockholm 182?- Sjunde Samlingen. Lag-Utskottets Betänkanden. 2:dra Bandet, STOCKHOL RI, Tryckt hos Elmén och Granberg, J.P, Lindks Enka, F, B.
Nestius, Z, Haggström, A. E. Ortman, samt å Ecks tei/iska och Martjuardska Boktryckerierne, 1823 och 1824.
BIHANG Till Samtliga Riks-Ståndens Protocoll, Sjunde Samlingen innehållande Lag-Utskottets Betånkanden, Anärå Bandet* STOCKHOLM, 1825.
Tryckt i Ecksteisska Boktryckeris* LagUtskottets Betånkanden* N:o i26.
Ankom dL 2q julli 1823. betänkande i anledning af väckte frågor , dels om öfverseende och förbättring af KyrkoLagen och Kongl. förordningen den n Februani 16S7, angående
Rättegången i DomCapitleitj dels om bestämmande af viss tid för den offentliga Gudstjenstens början öfver hela Riket > älla tider på åreto T JL ill LagUtskottnts handläggning hafva blifvit remitterade: i;o Från Vällofl. BorgateStåndet ett Memorial al RiksdagsFulImägtigen Herr Chrish Beckman, Som andragll huruledes 1686 ars KyrkoLag, tned dertill hörande Förordning om Rättegången i DomCapitlen af den 11 Februarii 1687, dels genom åtskilliga tid efter annan utkomne Författningar blifvit väsendtligen åndrade, dels ock af tiderces ombytta skick» i vissa delar såsom t. ex.
Bannlysningen kommit LagUtskottets Betätikauden. 44 6g6 LagUtskotnts Betthikanden. med ett tyst begifvande otur Bruk; att flere Capital äro genom den nya Kyrko» Handboken redan upphäfne, andre ämnen uti allmänna Lagen upptagne, samt att ehuru en förbättrad KyrkoÖrdnicg, redan vid allmänna Lagens utgifvande 1754, var så säkert förutsedd, att den deruti åberopas, och Förslag dertill genom förordnad Committé jemväl 1736 på trycket utkom» mit, arbetet likväl dermed afstannat; a£ hvilka anledningar Herr Beckman alltså hemställt: att Riksén Ständer vid detta Riksmöte måtte foga någon anstallt, hvarigenom KyrkoOrdningen i sammanhang med den nya Civil- och CriminalLagen samt RättegångsOrdnicgen, må blifva omarbetad och förbättrad, samt att det Juridiska och
Ad» ministrativa uti KyrkoFörfaitningen vederbörligen åtskiljes, och i synnerhet det sednare ställes pä en enklare och bättre fot än för närvarande; i anledning af hvilket Memorial Herr Bagge till Yållofl. BorgareStåndets Protocoll yttrat, att ett förslag till ny KyrkoLag redan lårer vara af någon Committé utarbetadt, hvilket genom vederbörande borde infordras, och 2:0 Från HÖgv.
PresteStåndet ett Memorial af Herr Theologia-Lectoren Doctor Hultin, deruti af anförde skål dels föreslås, att den offentliga Gudstjensten alla tider pä året kunde tjenligast börjas kl. 10, på de$ en värdig likstämmighet i Rikets Kyrkor till dea högste Gudens dyrkan och lof måtte rgda, dels yrkas att KyrkoLagen och Lagutskottet* Betänkandet, 687 Förordningen ora Rättegången i DomCapitlen måtte revideras och förbättras, samt de flere rättelser , hvilka tid efter annan blifvit gjorde vid visse Capitel och §. §. deruti, hvilka icke äro annat än tillfälliga förklaringar Och tillägg, genom ny Redaelion tili något helt och Systematiskt sammanhang uppfattas; och hafva med Remissen af detta Memorial blifvit till Utskottet öfverlemnade de deraf föranledd® hos Högv, PresteStåndet af flere dess Ledamöter afgifne yttranden, hvilka fuafvudsakiigen hafva till föremål, dels att ådagalägga aödvändigheten af en förbättrad Kyrkoordning, dels att anvisa de allmänna grunder, hvarifrån denna förbättring borde utgå; hvarförutan följande förslag blifvit framställda, af Herr Prosten Hallström, som , jemte det han utvecklat sina tankar, angående Kyrkotuckten och dervid yttrat, alt den måste utöfvas af Församlingens äldste, af ett KyrkoRad, i öfrigt yrkat: att KyrkoRåden inom Församliagarne må beifra hvarje constatersd vanart och osedlighet, genom anmaningar till förbättring i lefverne och Christendom kunskap , (örelagde vitén, sådana föreställningar och bsstiafTningar, som väcka blygsel ooh derigenom besinning, samt geuom den lastbares förvisande efter föregångne yarningsgrader till närmaste Correctionshus, hvilken sistnämnde åtgärd i närvarande tid kunde anses såsom Kyrkans stora Bann, hvaremot ett mindre Bann kunde ega rum, bestående i temporair sfskiljning från 6SS LfgVt skot tets Ettänkanden, Sacramentet och visaa andra förmånerj och skulle den, som vid verldslig
Domstol blifvit sakfälld för Brott och afstraffad, vid återkomsten till hemorten särskildt ställas under KyrkoRådets uppsigt och behandling, för att ledas till känsla och begrepp om det immoraliska i sin handling, samt till en upprigtig ånger och förbättring, efter hvilken förberedelse, Kyrkopligten , soot aldrig borde ske der brottet är begånget.
Utan der Brottslingen har sin Bostad, kunde förrättas inför KyrkoRådet, hvarest intet missljud af nyfikenhet och stoj störde den Botfärdiges känsla; men om åter den afstraffade Brottslingen vöre en lös person, borde han till Correctionshus afföras,, der Presterskap med KyrkoRåd egde, att likaledes besörja bans moraliska upplysning och förbättring, derefter han sedan Kyrksopligten blifvit undergången, skulle åter erhålla friheten, hvarjemte
Kyrkotukten i allmänhet borde sträcka sig till de olycklige, som befinna sig på Fästningar och C.orrectionshus, der Presterskapets åtgärder borde bestå mindre i egentlige Predikningar ån muntlig undervisning och Catechetik, Af Herr Kongl, ÖfverHofPredikanten Doctor Hedrén?
att sedan de fleste till DomCapitlen förr hörande ärenden nu mera rätteligen såsom blott Juridiske blifvit dragne under de vanliga Domstolarne, der åtminstone alla slags ransakningar och vittnesförhör verkställas, BättegångsOrdningen för Consistoriela göromål bör erhålla både arn Lagutskottet: Bctånkandctt.
689 nät namn och annan form: att äfven i de högst sällsynta fall, der Consistorierne nu ega döma, DomsRätten må öfverlemnas åt Statens
Domaremagt» hvilken derigenom skulle erhålla mera enhet och sammanhang, likasom
Consistorierne derigenom bragtes till den för dessa Autoriteter mest låmpliga form, den Collegiala: att då Ledamöterne i desse Collegier, genom deras Ämbeten såsom Lärare, åligga Samhällets omaste och vigtigaste pligter; torde äfven från deras Collegiala befattningar skiljas allt som onödigtvis upptager deras åt sä dyra värf egnade tiel, som i maDgä delar saknar allt förhållande till dessa värf, och dessutom i Administratif väg både bättare och beqvåmligare låter verkställa sig, samt Constorierne hädanefter såsom Collegiala Autoriteter endast sysselsätta sig med 1:0 alla Scholastiska, Gymnastiska och Akademiska ärendet-, rörande Läroverkens upprätthållande och ungdomens fortgående* bildning, hvilken omvårdnad vore både den angelägnaste och värdigaste för desse Collegier , och 21o Alla Pastorella ärender, rörande Religionens och Kyrkans vård, tillsättande af skicklige och värdige Lärare, samt tillsyn öfver deras tjenstgöring; att allt hvad i desse ärender är blott Administratift, icke borde besvära ett Collegium, aom eger för sin tid dyrbare sysselsättningar, titan det administratifva öfverlemnas åt Biskopen under vanligt Ämbetsmanna ansvar, hvarigenom ärendernes säkra , ordentliga och skynd - 690 Lagutskottet s
Ett änkan Jent samina gång icke skulle äfventyr; men Collegiales deremot ega för sina vigtigare åligganden mångå timar och många bekymmer besparde; och om derjemte det Juridiska förvistes till sin rätta plats, skulle både det Collegiala och det Administratifva i Gonsistoriernes göromål bringas till behörigt samrrianhang och conseqvens.
Herr Professoren Doctor Franzén har med anmärkande af StockstrafFets olämplighet, så vidt KyrkoRådet eger detsamma åféigga för de flere under Kyrkotukten hörande öfverträdelser, uppå flere anförde skäl ansett rättast vara, att KyrkoRådet såsom skiljilt från verldslig
Rätt, ej sträckte sia befattning längre, än att på särskildte personer offentligen tillämpa det förmanande, varnande och bestraffande ord, som från Predikstolen i allmänhet förkunnas, sedan det förut af Läraren blifvit enskildt och i tysthet, men förgäfves lagdt på de Brottsliges hjertan; men örn KyrkoRådet skall fortfara att utöfva en straffande magt, har Herr Doctorn trott både den Strafflag och den Rättegångsordning som dervid skola följas, behöfva tydligen beståmmas, vid hvilken Lagstiftning Herr Doctorn likväl önskat, att ej någon inflytelse måtte ega rum af den esprit, sorn tyckes blifva rådande i närvarande tid, att i samma mån, sorn mildhet och skonsamhet emot brottslingar vid verldslig
Rätt både yrkas och utöfvas, en allt större och med käppen i handen sig yttrande stränghet, fordras af LngUtsAottets BetåtikanUcnl 691 Religionens Lärare, oförenlig ine fl deras egentliga kall' och Herr Professoren Doctor Lundblad har framställt den önskan , att KyrkoLagen af år 1686 måtte bibehållas oförändrad, der behofvet icke desto tydli* gare påkallar förändring, samt att i sednare händelsen man ej måste låta sig hänföras af tidens benägenhet att, om ej helt och hållet förkasta, dock i nya former åtminstone omstöpa allt gammalt, utan med lugn och vishet öfverväga huruvida en ofta högt beprisad tidsanda eller opinion ännu hunnit sätta sig till något visst och pålitligt; och har Herr Professoren i öfrigt ansett bestämmandet deraf, huruvida Assessorerne jemte Biskopen eller Ordföranden böra handlägga alla DomCapitlets göromål, hädanefter såsom hittills skedt, böra få bero på det ömsesidiga förtroendet emellan Ordföranden och Assessorerne.
Lagutskottet, som i anledning ef Herr Bagges ofvananmårkte yttrande sökt och erhållit den upplysning, att något förslag till ny KyrkoLag icke i sednare tider blifvit af någon dertill utsedd Committé utarbetadt, har tagit i öfvervägande hvad de remitterade motionerne innehålla, och instämmer med Motionairerne deruti, att en Revision af KyrkoLagen och de sedermera utkomne författningar, hvilka densamma i visse delar ändra och förklara, är af hehofvet påkallad j men då de af Motionairerne härutinnan föreslagne förändringar skulle, om de antoges, verka till betydliga motsvarande för - égz Lagutskottets Betänkanden, ändringar i allmänna Lagen, hvilka Utskotet anser nu icke böra partielt vidtaga.?, enär dröjsmålet dermed intill dess förändringarna kunna ske i sammanhang med antagandet af den nya Lagen i det hela, icke synes medföra uågon synnerligen menlig verkan, hvaremot enhet i Lagstiftningen skulle vinnas, om både Allmänna Lagen och KyrkoLagen, i ett sammanhang, utarbetades, eldst all Lagstiftning b >r utgå från lika grunder; så finner Utskottet sig i denna fråga ej kunna annat tillgöra an tillstyrka Riksens H glofl Ständer, att uti underdånig skrifvelse framställa den anhållan att Kongl, Maj:ts sammanhang med granskningen af allmänna Lagen, eller sedan densamma af Kongl, Lag Committéen blifvit fulländad, i nåder täcktes förordna om uppgörande af förslag till en förbättrad
Kyrko* Lag, på det så väl Civil- och Criminal, som KvrkoLagen må i ett sammanhang komma under Rikgens Siänders pröfning.
Hvad åter Rättegångs ordningen vid.
D omGapitlen angår och de förändringar som deri blifvit föreslagne; så jemte det Utskottet tillsyrker, att anhållan om granskning äfven af denna del af KyrkoLagstiftningen måtte innefattas i den underdåniga Skrifvelse till Kongl. Maj;t, som här ofvan blifvit föreslagen, får Utskottet yttra dea tankan, att med afgörandet af frågan huruvida all Domsrätt bör Consijtorierne fråntagas och om vissa ärender såsom blott Administratifva böra åt Biskopens enskiltda LtiglJtskottets Eetdnkanden. fg5 afgörande öfverlemnas, torde brira anstå tills den i sammanhang med Kyrkof.agens granskning i det hela framdeles kan komma under pröfning, Vidkommande dernest Herr Lectoren Doctor Hultins förslag till det stadgande, att allmänna Gudstjensten öfver hela Riket måtte alla tider på året vid en och samma timma taga sin början.
Så anser Utskottet dels de emellan Stads- och Landskyrkorne förefallande dupplicationer, dels ock olika localförhållande inom landtförjamlingarne, i anseende till längre och kortare väg till kyrkan, och församlingarnas mer och mindre vidsträckthet, lägga flera svårigheter i vägen för antagandet af detta förslag; utan tror Utskottet sig deremot böra tillstyrka Riksens Höglofl.
Ständer, till den underdåniga anhållan hos Kongl, Majrt, att
Utan hinder af hvad KyrkoLagan och Särskildta författningar i detta ämne föreskrifva, det må blifva färsamlingarne tillåtit, att med deras Kyrkoherdar öfverenskomma om den tid för allmänna GudstjenStens början, som för hvarje ort efter loCala omständigheter kan finnas mest tienlig och lämplig^ dock att sådane överenskommelser icke blifva gällande till efterrättelser förr, ån de af vederbörande Consistorier blifvit pröfvade och faststälde; äfvensom i händelse stridigheter inom församlingarne i dylika frågor sig yppa, desamma till ConStstoriernes afgörande böra öfverlemnas.
Dock varder detta vördsamligen hem* 6g4 LagUtskottets Letänkanicn, ställdt Riksens Höglofl.
Ständers vidale pröfning, med tillkäncagifvande att Utskottet, öfver den af Herr Prosten hallström föreslagne förändring i afseende på kyrko, pligten, kommer att utlåta sig i ett sam. mamhang med de flere till Utskottet remitterade motioner, angående föreslagna ändringar i BrottmålsLagstiftningen.
Stockholm den 8 Joli» 1823.
Ankom den a9 Julii I823.
Betänkande ofver R i k s dags Fu llmag tigen Herr P. Winbladhy Memorial, angående bestämdt stadgande, dels huruvida Löftesman bör erhålla särskild nppsagelse, nar Gäldenär uti Skuldebrefvet förbihåttit viss uppsågelsetid, dels och huruvida Revers Innehafvares försummelse, att bevaka sin fordran i Galdenärs Concurs, må medföra befrielse för Löftesmannen från betalningsansvar.
RorgareSråndet ingifvit Memorial, har RiksdagsFullmägtigeu för Stockholms Stad, Herr P. Winbladh andragit, huruledes, i ändamål att vinna tid