Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Om de rika fröjder, som iakttagandet af de flitiga och renliga bien skänker, om de dagliga öfverrask- ningar, hvilka den djupare inblicken i deras under- bara samhällslif och konstskicklighet som byggmästare för med sig, skall jag kanske en annan gång tala, men vill dock nu ytterligare framhålla, hurusom vid sysslandet med bien vår syn, hörsel och lukt betyd- ligt skärpas.
För platsen, på hvilken man uppställer sina bin, behöfver man ej ha stort bekymmer; mången, som saknar trädgård, t. ex. i större städer, låter sina bin flyga ut från ett vindsfönster eller från taket.
Bäst egnar sig naturligtvis ett lugnt hörn i trädgården dertill.
Kan man inrätta det så, att man från sina fönster kan ha ögonen på sin bikoloni, äfven då man är upptagen af sina sysslor inom hus, är det bra, då biens skötsel ej drar mycken tid, om man blott passar på rätta ögonblicket för ingripande, hvilket ögonblick i en hel del fall gör sig kunnigt genom biens yttre beteende.
Början gör man bäst med att köpa sig en god sort bin i en ny kupa af bästa konstruktion med rörligt innanrede samt tillegna sig den nödiga insig- ten om deras behandling genom någon god lärobok, af hvilka flere finnas alt välja på i hvarje bokhandel.
Hvilka varmt intresserade väninnor biafveln mån- genstädes i utlandet redan förvärfvat sig, framgår i hvarje nummer af den tyska bi tidning (» Deutsche illustrirte Bienenzeitung »), hvilken nu ligger framför mig.
Der läsa vi t. ex. om en fru Hartmann, hvars man är banvaktare i Vienenburg vid Harz, hvilken sköter sina 50 — 60 bikupor med rent mästerskap, om donna Bertha Wilhelmi de Danila i Granada i Spanien, hvilken för sina stora förtjenster om rationel biodling i sitt hemland nyligen invaldes till heders- ledamot i landtbruksakademien.
Körande är fröken Jenny B:s berättelse.
Hon skrifver: » Min kärlek till den ädla biodlingen är så stor, att jag på intet vis kunnat afskräckas af enstaka missöden.
I de förhållanden, i hvilka jag lefver, finns intet, som gör mig större tillfredsställelse än sysslandet med mina bin, ehuru antalet af mina kupor går upp till mellan 40 och 50 stycken, hvilka under den brådaste tiden helt och hållet ta mina krafter i anspråk.
' Biodlingen är ett upplyftande och vederq vickande arbete, hvilket ingen vill öfvergifva, som blott en gång med lif och lust egnat sig deråt.
Hvarför skulle för öfrigt en fru eller en gammal fröken sådan som jag, icke unna sig denna förströ- else?
I sexton år har jag undervisat mina mycket yngre systrar och under dessa år på mina fristunder gerna sysslat i trädgården.
En vän till mina för- äldrar fäste sig dervid och skänkte mig en bikupa med orden: » min vän, jag tänker, att bien kunna göra dig glädje. » Och detta ha de ock gjort.
En särskild gjädje har jag haft af de utställningar, i hvilka jag deltog och som jag besökte.
Mina biprodukter blefvo alla gångerna prisbelönade: två gånger i Königsberg och en gång i Tilsit. » Kunde jag med ofvanstående rader gifva svenska systrar ett uppslag till en angenäm och gifvande sysselsättning, skulle jag dermed känna mig mycket lycklig.
Fru Franziska.
Idun bör ej saknas i något hem; den vill för alla vara en god tomte, en tillförlitlig råd- gifvare. '
B e r ä t t e l s e för » Idun af Johan plordling.
(Forts.) IXÄedan Karl Vrede upprörd väntar nere * ^ i portierens rum, stiger Klara, åtföljd af tjenstflickan, tvänne trappor upp och knackar sakta på den anvisade dörren.
En medel-
ManusKi-ipl, som e] a n t a g e s till Införande, återsändes, såvldaporto b l.
f o g a s.
ålders man med stränga, allvarliga drag öpp- nar den.
Det var läkaren.
» Fru Ritter, kan jag förstå », sade han.
Och hon böjer tyst på hufvudet till svar.
Han kommer ut och stänger med van hand dörren ljudlöst bakom sig.
» Vill ni vara god och följa mig in i rummet här bredvid; jag önskar tala ett par ord med er, innan ni träffar den sjuka », sade han.
När de kommit in, sköt han fram en puff åt Klara, men blef sjelf med händerna på ryggen stående framför henne.
» Ni är fru Kruses väninna, hör jag af er bror? » » Ja. » » Då måste ni öppet säga mig, hvad ni vet.
Det är nödvändigt, att jag känner det för att rätt kunna lämpa min behandling der- efter.
Det är tydligt, att hon genomgått våld- samma sinnesskakningar på denna sista tid.
Ni känner helt visst deras natur och orsak. » Klara tvekade ett ögonblick.
Men när hon såg upp och mötte den gråa, skarpa blicken framfor sig, som allvarsamt sökte hennes, förstod hon, att här var det hennes pligt att intet fördölja.
» A c k, det är mig allt för pinsamt att tala derom.
Men se här » — hon letade i sin ficka efter Ruths bref — » detta skall tillräckligt sätta er in i ställningen. » Men när han sträckte handen efter det, drog hon mekaniskt sin tillbaka.
» Min läkareed bör göra er lugn », sade han strängt.
Han gick fram till fönstret och läste det, långsamt och eftersinnande.
Icke ett drag i hans ansigte förändrades under hela denna tid, hvilken föreföll Klara lång som en evighet.
När han slutat, sade han: » Hon är mycket illa sjuk, fru Kruse, och jag ser af detta, att hennes nerver strängt måste ha afficierats.
Men ett förstår jag dock ej.
Hon har i yrseln ofta ropat och nämnt sin man vid namn.
Detta synes vara hennes sista och lifligaste intryck, innan hon förlorade sin sans.
Hon bönfaller, besvär, att han skall afstå från sitt beslut.
Hon reser sig häftigt upp, fattar krampaktigt om min arm med bägge händer, vrider den med våldsam kraft.
' Gif hit revolvern — gif hit! '
stammar hon, ' det är en synd för Gud; du får det ej, får ej bära hand på ditt lif!
Ännu finnes rädd- ning — räddning — '.
Och så sjunker hon magtlös tillbaka, trycker händerna i förfäran för sitt ansigte och hviskar med svikande röst: ' se blodet — b l o d e t.
Ä r hennes man i lif? » Klara har blifvit mycket blek.
Denna hemska skildring, framstäld i en torr, lugn ton, men ej utan sin dramatiska kraft, grep henne häftigt.
Hon reste sig upp och steg läkaren närmare.
» Tror doktorn, det är möjligt? » » Hvilket? » » Att hennes — att han skjutit s i g.
» » Jag vet ju intet; jag frågar er. » » Nej, ej ett ord ha vi hört härom.
Och hennes eget bref nämner det ju ej.
Det är väl — det kan väl vara endast feber- fantasier.
» » Möjligen, » svarade han.
tvifvel i tonfallet.
Men det låg I detta ögonblick knackar det häftigt på dörren, och Karl stiger in, utan att gifva sig tid att vänta på svar.
Han är upprörd, och hans hand, som håller ett papper, skälfver våldsamt.
i r- \ I U I | Lj [i I Ni Annonser mottagas endast mot kontant llqvld I förskott af 2 6 öre p r l - spalt, petitrad (
» Ett bref », säger han och vänder sig till Klara, » ett utländskt bref till Ruth. » » Hur är det möjligt », frågade läkaren; » hvem känner här hennes adress? » » Det är en ung qvinna här nere; hon är fransyska, kammarjungfru hos grefvinnan von P.
Hon säger sig vara syster till Lisette, som der ute var Ruths tjeuarinna och vår- darinna.
Ruth har i går qväll uppgifvit sin adress för henne, då hon väntade bref, som skulle förmedlas på detta sätt. » Läkaren tog brefvet och räckte det åt Klara.
» Ni måste bryta det », sade han, » här får ej finnas betänkligheter.
Det kan inne- hålla något af vigt. » Klara lyder mekaniskt.
Men hennes fingrar äro så maktlösa, att de intet förmå, och det faller ur hennes hän- der ned på mattan.
Karl Vrede tar upp det och sliter af kuvertet.
Det var en dålig franska, och de få raderna voro undertecknade med Lisettes namn.
I svensk öfversättning kunde de tolkas som följer: » Min älskade Fru!
Jag tackar för Edert vänliga bref och ämnade genast skrifva.
Men så kom en förfärlig händelse emellan.
Och nu är det min smärtsamma pligt att meddela er denna hemska nyhet, som kanske dock är kommen för att vara till välsignelse.
Jag fick plats här nere hos en rysk baro- nessa, sedan Ni rest, så att jag hela tiden varit qvar i Monaco.
För en vecka sedan mötte jag plötsligt herrn utanför spelbanken.
Jag blef så förskräckt, som om jag sett ett spöke.
Han hade verkligen kommit åter.
I morse spred sig i staden ryktet, att en man om natten skjutit sig i parken vid Monte Carlo.
När tidningarne så kommo, fick man bekräftelse.
Det var, den heliga jungfrun beskydde Eder, den olycklige herr Kruse sjelf, som på detta förtviflade sätt slutade sina svåra dagar.
Må Ni taga det lugnt, min kära nådiga fru, och aldrig glömma, att ni har en evigt tillgifven tjenarinna i Eder Lisette. » » Det är således sant », sade Vrede med qväfd röst och sköt brefvet öfver bordet till läkaren.
Det var i sanning egendomliga känslor, som i detta ögonblick stormade genom hans själ.
En våldsam slitning af bestörtning, af medlidande, af jublande glädje!
Glädje!
Ja, den var dock störst!
T y nu, ty nu voro ju dock hennes lidanden slut, och hon var f r i.
Fri — detta ord, hvad allt han skymtade der bakom, det kunde ej i detta den våldsamma skakningens första moment tillnärmelsevis taga tankens eller ens aningens gestalt.
Men han kände en förfarande magt inom sig, som ville tvinga honom, att midt uppe i detta sorgehus brista ut i högljudt jubel, och han måste bära det största våld på sig sjelf för att ej blotta det.
Han vände sig med hårdt sammanpressade läppar bort från de andra och gick, i ett plöts- ligt intresse för hvad som tilldrog sig på gatan, fram till fönstret.
Bakom sig hörde han läkaren med lugn, lågmäld röst läsa upp brefvet för Klara.
Han hörde systerns häftiga andedrägt.
Och när det var slut blef allt plötsligt pinsamt tyst.
D å vände han sig åter om.
Klara satt djupt nedböjd, i orörlig smärta, med händerna tryckta för sina ögon.
Läkaren kom fram till honom.
» Detta är verkligen ett synnerligen märk- ligt sammanträffande », sade han.
» Men fallet är inte enastående.
Nu ha vi den närmaste förklaringen till de oklara fantasierna i hennes yrsel, till talet om sjelfmord, skjutvapen och blod.
Helt tydligt har hon i natt, omedelbart före den häftiga svimningen och feberkrisen under en hallucination sett hela den uppska- kande tilldragelsen framför sig, tvänne dygn efter att den i verkligheten der nere passerat, men en hel dag innan underrättelsen nått hit. » » Men kan dock detta vara möjligt », ut- brister Karl; » det är j u ren öfvertro, det är spöksagor. » » Det är både möjligt och visst », svarar läkaren och svänger sig om på klacken.
» Vetenskapen i våra dagar får syssla med mycket, som man for blott 10 år sedan skulle förklarat för galenskap.
» Men nu måste jag se till den sjuka.
Skö- terskan är visserligen der inne, och fru Kruse är något lugnare nu mot qvällen.
» K o m ett ihågl Det måste dröja länge, innan hon kan få en den minsta aning om detta.
Och ej på vilkor förr, än jag gif vit tillstånd.
Er systers besök blir bäst att upp- skjuta till morgondagen. » Och med en afmätt bugning gick han ut.
* Ruths sjukdom blef både långvarig och kritisk.
Den häftiga febern med yrsel och vilda drömmar höll henne fjettrad i tvänne långa veckor, under hvilken tid Klara troget höll vård om henne genom dag och natt.
Flere gånger om dagen kom Karl att göra sig underrättad om sjukdomens eviga ebb och flod; han hade ej kunnat förmå sig att fara till baka ut till Klaraborg, att vara den kära sjuka så fjerran!
Och derför, äfven fastän läkaren ännu ej tillstadt honom ens att få se Ruth, hade han hyrt sig in på ett hotell i närheten för att ständigt- kunna råka åtmin- stone systern och få de mest detaljerade skil- dringar från Ruths sjukrum.
Vid hvarje besök förde han med sig en bukett doftande blommor att ställa vid Ruths bädd; oaktadt Klara försäkrade honom, att föremålet hvarken hade någon uppfattning af denna vänlighet ej heller kuude njuta deraf, ville han ej på något vilkor afstå härifrån, som ifrån en dyrbar rättighet.
Ute på Klaraborg lefde lilla Vivan ett ensligt lif tillsammans med tjenarne de långa dagarne igenom.
T y huru mycket än Klara längtade efter att åter få träffa sin dotter, vågade hon det ej under den häftigaste sjuk- domsperioden af fruktan att föra smittan med sig till sitt eget hem.
* * (Forts.) I d u n s Byrå och Expedition hållas under sommarmånaderna öppna hvarje helg- fri dag kl. 1 1 - 2.
Med Iduns expedition är förenad Iduns uträttnlngsbyrä, hvilken gratis verkställer alla uppköp åt Iduns abonnenter I landsorten samt för öfrigt För sommaren.
För att komplettera » Utilis » i n:r 24 af Idun uppgifna, i öfrigt goda recept böra dillkronor ej förglömmas vid inläggningen.
Lika- ledes är ej likgiltigt, i hvad proportio- ner kryddorna användas.
Till 100 st. jemnstora gurkor tages: alun 100 gram, salpeter 100 gram, röd vinsten 50 gräm, nejlikor 100 gram, stark- och krydd- peppar, af hvarje 100 gram.
Till salt- laken tages 2 kilo koksalt till 8 ä 10 liter brunnsvatten och 2J liter god ättika.
Syltgurkor.
Stora köttiga gurkor 10 st. skalas, kärnhusen urtagas, hvarefter de läggas i lindrigt saltvatten under 24 timmar och uppläggas pä linne att väl afrinna.
Derefter skäras gurkorna i passande bitar och inläggas i glas- burkar samt öfvergjutas med uppkokad ätliksprit 600 gram, vatten 200 gram, socker 500 gram, nejlikor 2 gram, ka- nel 1 gram, spansk peppar 2 gram.
Ättikspriten bör vara af sådan styrka, att blandad med lika delar vatten, blifver vanlig god matättika.
Burkarna öfverbindas med förut uppblödt perga- mentpapper.
För att till vinterbehof be- vara spenat så nära som möjligt lik- nande färsk, förfares på följande sätt: Spenaten rensad och rensköljd nedläg- ges som hastigast i kokande vatten, uppsamlas på ett durkslag och utkramas väl samt upplägges på linne.
I pas- sande glasburkar packas den sedan temligen fast med smörsalt emellan hvarje hvarf.
Burkarna täckas väl med flottyrbottnar och öfverbindas med pergamentpapper.
Blomkål för vinterbehof *.
Blomkålen, rensad och skuren i så stora klyftor som möjligt, nedlägges i kokande vat- ten utan salt alt uppmjukas men ej förvällas, utbredes sedan på linne att blifva kall.
I en träbytta försedd med lock och salt på botten sättes kålen så tätt som möjligt med kronorna ned- åt, och mellanrummen fyllas med salt, derpå ett nytt hvarf af kål på lika sätt.
Sedan man nedlagt så mycket kål, som man önskar, öfvergjutes det hela med skummad mjölk, uppkokad och kalln ad, och pålägges en tallrik eller lindrig tyngd för att hindra kålen att flyta upp.
Byttan med sitt lock förvaras i källare eller å frostfritt ställe.
Om någon mögelpels möjligen bildas till en bör- jan, borttages den.
På detta sätt be- handlad håller sig kålen året om med bibehållen välsmak, friskhet och hvit- het, utan att blifva seg eller hård.
Sockerdricka, enkelt, billigt och väl- smakande.
Uti en stenkruka eller bleck- flaska med löst påliggande lock upplö ses 425 gram (1 SJ kross- eller puder- socker uti 8 liter (3 kannor) friskt källvatten.
Sedan sockret är löst till- sättes pressjäst, stor som en valnöt, hvarefter kärlet ställes å sido under ett dygn vid en temperatur af - f 20 ä 25 grader Cels.
och omröres en och annan gång.
Då skum börjar bildas på ytan, silas genom en ren tagelsikt, buteljeras och korkas väl.
Förvaras i källare.
Några friska citronskifvor, eller litet ingefära höjer smaken.
0m odlande af hyacinter.
Bland alla de växter, hvilka blomma om vintern, intaga hyacinterna utan tvifvel första rummet.
Deras färgers prakt och mång- fald, den ljufliga vällukt de sprida — allt bidrager att göra dessa plantor till gunstlingar hos dem, som älska blom- mor.
Om man önskar tidigt blom- mande och starka hyacinter, måste man redan under sommaren skaffa sig lökar, emedan de mot sensommaren böra plan- teras.
Önskar man få blomster sed- I | — v I I k l I L / Kj IN nare, behöfver man icke plantera dem förr än i början af oktober.
Så snart man får hem lökarne, uppackas de ge- nast och läggas på ett luftigt, skuggigt ställe att torka.
Att under några da- gar utsätta dem för en torr värme af omkring 25 — 30 grader befordrar blom- bildningen.
Skulle lökarne vid deras ankomst visa rötter, något som lätt kan hända, om de anlända sent på hösten eller hafva skickats lång väg, måste de genast planteras.
Finnas några sidolökar, borttager man dem försigtigt.
Då lökarne skola planteras, bör man naturligtvis afskilja dem, som äro sjuka eller förvuxna.
En god lök är fast, har glatt skal, fjellen tätt sam- manslutna i spetsen och en frisk rot- krans.
Hyacinterna böra planteras i krukor af 5 tums höjd och 3 | — 4 tums dia- meter.
Man kan för det vackra ut- seendets skull gerna använda glaserade krukor, dessa skada ej hyacinterna, ty de behöfva och tåla stor fuktighet under sin korta blomningstid.
Nya krukor böra läggas i vatten, innan de begagnas, för att sålunda bortskaffa under bränningen vidhäftade kalk- och askpartiklar, hvilka annars skulle döda de unga rötterna.
Jorden bör utgöra en blandning af vanlig god trädgårds- jord, som dock icke får innehålla färsk gödsel, uppblandad med ungefär J- ren sand.
Man kan ock lägga litet kali- salpeter eller vanligt koksalt till större mängd i jorden; detta befordrar ut- vecklingen af stängeln, hvilken under- stundom icke vill höja sig öfver bladen.
Sedan jorden blifvit häld i krukan, skakas den tillsammans, men hoptryckes icke.
Ofvanpå jorden som bör gå till kanten af krukan, lägges en liten hög fin flodsand, på denna sand sättes löken och nedtryckes så djupt, alt dess hals står något öfver krukans öfre kant.
För stt kunna med fördel drifvas, måste lökarne väl hafva tagit rot, nå- got som endast kan ske vid låg tem- peratur och ständig fuktighet.
Ställer man krukan der det är varmt, torkar jorden; vattnar man då, så stores rot- bildningeri.
Ändamålet kan derför egent- ligen vinnas endast derigenom, att kru- korna nedgräfvas på ett torrt trädgårds- land och täckas med ett 6 till 8 tums djupt jordlager.
På hösten, när det blir kallt, höljes platsen med löf eller strö, dock endast så tjockt, att kölden icke kan nå krukorna.
Den som ej har tillgång till ett trädgårdsland, fyl- ler en stor kista med jord och håller jorden fuktig genom vattnande.
I slu- tet af december, någon dag då vädret är mildt, uppgräfvas krukorna från trädgårdslandet och insättas i vinter- kvarter.
Detta anordnas bäst på föl- jande sätt: uti en frostfri källare in- sätter man en lår eller djup låda fyld med sand, hvaruti krukorna nedsättas och betäckas med ett ungefär tre tum högt lager af sand, som hålles fuktigt medelst vattning, hvilken bör verkstäl- las hvar åttonde eller fjortonde dag.
V i komma nu till den egentliga drif- ningen, hvilken sällan bör ske före jul.
Innan krukan sättes in i drifrummet, gör man den väl ren och genomvattnar den derefter med varmt vatten.
Det är nödvändigt att till en början ställa den i mörker.
Har man icke något mörkt rum, måste man ställa små kru- kor, strutar och dylikt öfver löken, till dess att stängeln höjt sig 3 — 4 tum.
Först då är det tid att ställa krukan i dagsljuset.
Tills dess att de enskilta blommorna börja utveckla sig, skall krukan stå på ett varmt ställe, derefter något svalare, men helst i solen.
Så snart blommorna börjat öppna sig, sät- tes hyacinterna kallare.
Bäst egnar sig då ett kallrum, som värmes genom kring- liggande, eldade rum.
Före och under blomningen fordra de riklig vattning.
Då blomstringstiden är förbi, minskas småningom vattningen och löken får stå i den torra jorden till nästa år, då den åter kan drifvas, ehuru den då ger dåliga blommor.
till billigaste pris och pä bästa sätt utför alla möjliga uppdrag tliltjenst för Iduns ärade läsarinnor.
Ett ord om våra köksknifvar.
Utom passande köttknifvar i olika storlekar borde i köksbordslådan äfven iitinas flere små handterliga knifvar med kort skaft och till en spets formadt blad (som på en pennknif) till att rensa grönsaker, skala frukt, potatis m. m.; — och synnerligen noga bör husmo- dern ge akt på, att den enkom för lök bestämda och den, som ärJsiMknif, bära sitt säkra märke och ej begagnas till någonting annat.
Aldrig må det till- låtas pigan att använda bordsknifvarne till köksbehof, och ej heller att köks- knifvarna begagnas vid stekning af biff, kotletter, potatis etc.; de fara rys- ligt illa af hettan; man har ju s. k. pannkaksspadar till detta ändamål.
Fiskknifvar finnas nu rätt praktiska i handeln, på ena kanten försedda med hvassa uddar till fjällning och på den andra så starka, att man med lätthet dermed kan sönderskära tjocka rygg- ben.
Att skura knifvar.
Min knifskurnings- apparat är mycket enkel.
Den består af ett smalt skärbräde, på hvars ena ända jag låtit bleckslagaren anbringa en låda, försedd med skjutlock, hvilket sitter på insidan åt brädet, så att efter begagnandet det öfverflödiga skurstens- pulfvret kan rinna till baka i lådan, då brädet hänges på sin spik.
I lådan förvaras skurstenen, yllelappen samt den i bruk varande råa potatisen.
Att doppa rå potatis i pulfvriserad skur- sten är nämligen ett utmärkt bra sätt att ögonblickligen skura anlupna och fläckiga knifvar blanka.
Man måste sedan torka dem med papper eller en linnelapp, och drar man dem derefter genom yllelappen, som upptagit litet skurpulfver i sig, så blifva de riktigt fina och blanka.
Till gaffelskurning liar jag en egen ställning i form af en knif, hvars blad består af pressadt sämskskinn, och med hvilken man be- händigt kan komma emellan » klorna ».
Majsenapudding.
J liter mjölk upp- kokas.
En rågad matsked majsena- mjöl, ett ägg och helt litet, men god mjölk vispas till samman och afredes i den kokande mjölken.
Socker och vanilj efter smak.
Uppslås i en med matolja smord form för att kallna.
Uppstjelpes, garneras med sylt och ätes med saftsås.
1 liter mjölk uppkokas med vanilj efter smak.
8 ägg, 2 ske- dar mjöl och 1 rågad sked socker sam- manvispas och slås i den kokande mjölken under ständig vispning.
Upp- hälles genast i geléskål och ställes att kallna.
Garneras med sylt.
Utmärkt god aseptin.
8 ort krydd- nejlikor blandas med \ kanna vatten, som är kokande, ställes derefter på varmt ställe en half dag, blandas sedan med 9 ort borsyra, som iblandas me- dan satsen är varm, 7 ort glycerin samt 5 droppar pepparmyntolja och silas sedan genom filtrerpapper.
Medan satsen svalnar, bör den vara väl täckt.
Pomada, som befordrar hårväxten.
Tag hampolja, hönsister och honung, lika mycket af hvardera, slå det i en glaserad stenkruka och låt det stå på lindrig eld att koka till en salfva, hvar- under det omröres med en träspade.
Med denna salfva ingnides håret mor- gon och afton.
Ni har ett bordtäcke, en schal, kläd- ning eller dylikt, som ni vill tvätta, men är rädd, att färgen skall gå ur.
För att förekomma detta låter man plagget först ligga ett dygn i en lös- ning af 1 liter ättika och 4 liter vat- ten.
Sedan tvättas det som vanligt.
Men för att undvika s. k. vattenskrynk- lor, urkramas ej vattnet vid sista skölj- ningen, utan upphänges plagget, vått som det är, på ett luftigt ställe.
Vi måste först veta, hvarpå ert » håll » beror för att kunna gifva er råd.
Är det muskelrheuraatism, så äro kalla bad icke lämpliga.
Zara.
pm ni är fullt frisk, kunna vi ej säga er nägot » botemedel » mot detta.
Dea.
Är det ett organiskt hjertfei, hjelper detta ej; deremot kan ni möjligen vänta er nägon nytta deraf, om bjerllidandet är af nervös natur.
Hvilketdera föreligger, kunna vi naturligtvis utan undersökning ej afgöra.
— Kostnaden är naturligtvis olika efter olika förhållanden.
Karin K. ber om råd för » ondt i bröstet » och meddelar i öfrigt blott, » att hon måste ligga på rygg en stund, innan plågorna släppa ».
Hur är det möjligt att tro oss kunna utan undersökning lemna råd på grund af så knapp- händiga upplysningar?
Ingrid J.
Vi sända ej recept, hvarför ni måste vända er till närmaste läkare för re- ceptets erhållande.
Maria U.m.
1) och 3).
Tag tre gånger dagligen tre stycken Pilula Myrrhm ferratte.
Vistas så mycket som möjligt i det fria; för- tär mycket mjölk och mjölkmat.
2) Se svar till Å, T. i n:r 22.
Inquirer.
1) Då ni trots lämplig medicin ej blifvit bättre, anse vi, att ni gör klokast i att begagna sommaren till en badkur, hvar- vid en kallvattenkur torde lör er vara lämp- ligast.
2) Dessa fläckar stå ej i samband med ert andra onda, utan äro s. k. hudsvamp.
An- vänd ingnidmngar och grönsåpa, Ulls fjällning uppstår, samt bad i öppet vatten (om ni ej får tillfälle till verklig badkur).
N:r I 42.
En flicka utan bildning, som ge- nom gifte » kommit sig upp », beder vördsam- mast Iduns läsarinnor om upplysning: ' finnes det någon bok om etikettens fordringar i syn- nerhet om en värdinDas pligter, och hvad he- ter och kostar den boken?
N:r I 4 3.
En ung flicka frågar, om någon af Iduns läsarinnor skulle vilja ge henne be- skrifning på en smakfull och treflig drägt, passande till kostymering på en bazar.