Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Vi hafva tillsammans med Wetterstedts besett Catedralkyrkan liarstädes, soni är stor och märkvärdigt vacker.
Dar finnes en miingd reliker, hvaribland jag niasle iiämna uigra, t. ex. Kristi skarp, jungfrii Naria skärp, en af spikarna, några taggar af törnekronan och m. s.
J a a förstår ej att de vilja inbilla folket allt detta; sjalfva tro de ej mycket därpå, ty jag hörde en katolik berätta följande anekdot.
IlIan hade utspridt ryktet, att ett lrelpons (jag tror $: t Angelikas) tand skulle bota ' lla sorters tandplågor, om man blott fick viili.öra den.
Tanden fanns blott i en kyrka, hvarför en massa folk strömmade dit.
För att hindra denna rörelse anskaffades Sngelikas tänder i alla k p - kor.
&gt;Ian omtalade då för påfien detta rnissbrnk, lirarpi han be- fallde att alla 8: t Angelikas tänder skulle föras till Rom, och det be- fanns, att de voro en hel korg f~ill, iirigefiir 2,000 tänder; SA narrar man det fattiga folket!
- - Vi hafra iifren varit vid synålsfabri- ken, där ja.g köpte 1,000 synålar för 3 Rmt B.
De flesta fabriker ligga ' 14 mil från Aix i en liten stad, där finnes en ' rarin kalla dar man kokar ägg och strax bredvid flyter en å med kallt vat- ten.
Trakten omkring Aix är oändli&amp; vacker.
Fransoserna liafva gjort mycket för promenaderna och förskönat dem, men preussarna liafva ej fortsatt därmed.
Evad handeln beträffar hafva de förlorat darpå, ty nu måste de betala bög tull p&amp; alla fransyska varor, sb jag tror ej de tyckt om förändriken.
Har finnes mycket vackra saker, men de äro dyra.
Jag har ändå m&amp;st köpa en kapott; den gr ganska simpel, af gros de Naples, mycket racker färg, ungefiir olivgrönt.
Den ar modern efter de fransyska damernas, ingenting omkring den, endast ett snöre insydt i kanten, ingenting kring armarna; tre peleri- ner på hvarandra och mycket l&amp;ngt lif; den knäppes med ett stil- spänne och s&amp; ar hela redingoten beskrifren.
I går var har bal för kronprinsen uti nya redoutten.
Dar var som på alla baler mycket varmt och tring-t, men afven mycket roligt.
J a g kände ' ej de tyska danserna, nien soin man sade, att de vor0 lika våra, vågade jag mig på första d s e n.
J a g dansade med grefre Gyldenstolpe.
I början gick det rätt bra, men midt i valseii började de spela sauteuse och ingendera af oss kiiude vi till den, s i det ma- f ' ste sett komiskt ut, men vi tröstade oss nied, att det inte gick bättre föï de andra svenskarna.
Vi roro ej dar liingre an l1h timme, inen det var i alla fall roligt att se hur det gick till.
Passej ur liar och har gifvit en vacker konsert.
De flesta af kronprinsens svit l a n g h liärifrhn.
J a g tror att kronprinsen skall invänta grefre Posses ater- koinst, men det torde nog dröja en 14 dagar iinnu.
J a g hoppas han
201 '.
iiu läimat eder initt lilla paket.
Excellensen Wetterstedt liar s % niånga gånger bedt ' mig halsa pappa.
Han iir, så hygglig.
H: an säger så ofta: jag håller så my+et af baron Wirsdii.
Mycket beklagade lian, att pappa fick så mycket att göra med penningar för eldsvådans skull.
På allt vis talar lian sh val om pappa, soin lian intresserar sig .s5 mycket för.
Och (1st ar så roligt att höra.
Vi amim resa .oui tisdag till 81iaa.
Trakten däromkring skall vara ' mycket vacker; själfva staden helt liten, nästan blott en by, hvad man p6 tyska kallar » ein Flecken)).
Det ar blott 1 2 mil dit, en liten dagsresa.
: J a g har liar haft en tysk språkihiistare.
Vi brydde oss ej om liigoii för iniisiken, ty liar liar inte varit d ~ g o i i ro.
Men i Spaa, efter pappa tillåter det, skall jag piofiteia däraf.
Gud late eder alla.
f % vara friska och nigon gång få glädje af eder lilla Edla.
' Meddelanden f i k Fredrika-Bremer- Förbundet.
; ' ' D e n a f PI-ed ?-ika-B-w-Förhaet mzonhmde p-istivaqz j % barn- och zmgdoinsb.öcker har omfattats med ett ganska lifligt intresse.
deii utsatta ticleii liafva till Förlmidet iiiliiiniiats 14 tiifliiigsskrifter.
Bok-koiniths medleininar liafva under soinniarens lopp tagit del af skrifternas iniiehhll, ocli iinder september iniiiad hafva saininaiiträden ' Iiållits för att afgöra Iivilken eller Ilvilka af skrift.erna, som skulle prisbelönas.
Efter moget öfverviigaiide ' ansåg sig komitéii icke kunna ined sitt första pris utinärka någon af skrifterna i dess helhet.
priset, utgörande 100 kronor, liar komitén tilldelat.
författaren af.
skriften B Gladj ens bloinster.
» Vid, nainiisedelns öppnande befanns denna skrift vara författad, af fru Amanda Xérfstedt.
Koinith liar vid granskaiidet af ' de olika.
' skrifterna ined glädje iakttagit, att de basta af de iiis8iida skrifterna varit till sitt innehill fosterländslra, enkla och natiirtrogna.
A t t qkildra svenska hein p i landet.
ined barn af alla ildrar i med- ocli iliotgkiig, ' däri hafva vara författaïe .bast lyckats.
Men att skrifva för barn.
är en svår konst, f rain ined samma och p i barnböckeriias område mhste granskaren oväld soin på cleii öfriga litteratiirens: Ja, han måste om möjligt för- fara 8niiii strängare.
Han i-nåste besjiilas af samina ansvarskänsla, soip den rattvise lagstiftaren miste känna inför de omyndiga, för livilka lian ar satt att stifta lagar.
.Hyad ett barn laser för sitt nöjes sk1111 iitöfvar ett ej obetydligt iiiflytande på dess utveckling.
.Vi .upprepa diirföre den gaiiila satsen, att åt barnen är endast » det bästa godt nog,, och detta både hvad iniiehill.
och form betraffas.
Fredrika-Bremer-Förbiiiidet har åter genom en frikostig gåfva blifvit satt i stånd att utlysa en 1 2 2 ~ prist&amp;laiz.
FSrbiindet utfäster tvenne pris, det ena å 300 kr., det andra k 106 kr., för de bästa nöjesböcker på svenska spraket, skrifna för basn- eller ungdoin.
Vi hänvisa för öfrigt till annonsen å oinslagets sista sida.
Bok-koiiiitén hoppas att vid denna nya pristaflan få gliidjeii att kunna utdela sitt första pris.
Den vid den förra pristiifliiii tillmätta tiden har måhända af iikgra författare ansetts alltför knapp.
Vi hop- pas, att den nu ' iindligare tilli-natta tiden - 6 manader - skall vara tillräcklig för vara hugade författare att åt våra svenska barn skänka en verkligt god och rolig bok.
Fröken Mathildn Silow, sekreterare i koinitén för Predrika- Bremer-Förbundets stipendiefond, liar under Iiösten besökt Vestergöt- land och Värmland och i åtskilliga städes, inför kretsar af inbjudna personer, liimnat ineddelandeii om Fredrika-Bremer-Förbundet och dess stipendiefond.
Eli iniianesvkrd öfver C.
Svensh.
Till Förbiindet liar iii- kommit en hemstallan oin att deltaga i resandet af en ininnesvård öfver riksdagsinalinen C.
J. Svensén.
Under sin mångkriga riksdags- verksamhet h a r.
han framgångsrikt verkat för höjandet af kvinnans ställniiig och föreslagit flera viktiga reformer i detta syfte, hland hvilka må namnas: kviniians tillträde tiil vissa befattningar i statens tjänst (telegraf-, post-, klockare-, organist- och skollärarebefattningar), om giftomannarätten, om gift kvinnas iiganderätt in.
fl.l).
Varden koniiner att resas på S v e n s h grafplats i hans födelsebygd i Små- land.
Teckningslista finnes framlagd p&amp; Fredrika-Bremer-Förbiiiidets byrå.
--- r .. O ..
* - --- Sverige.
Pröken S e l m Giöbels Svensk Konstslöjdiitstallning i Stockholm liar under sommaren 1891 deltagit i förenihgen Gnistans koiistslöjdutstallning samt Industriutstähingen i Göteborg med en tiimligen fullständig expos6 af dess tillverkningar i träsnideri, broderi, gobelin, möbler och sådana för folkindiistrien egendomliga artiklar, hvilka för turister äro särskildt begiirliga.
Vid Industriutställningen eröfrades guldmedalj en.
l) Se Tidskrift för hemmet, Arg.
26, hiift.
F~lkslcollara~~is~~~~or~zas löner.
700 kronors lön skall, enligt se- naste ril&lt;sdageiis beslut, från ngsta års börjaii ovilliorligen tilldelas hvarj e ordinarie f olkskolläïare och f olkskollärariniia, som of örvitligt .tjänstgjort iiiiiist fein år.
Aiigheiide småskoleläramlniiornas löiief örliållaiei skrif ver w Svensk .Lararetidiiinga: Enligt en på officiella iippgif ter grundad beräkning iitgjorde för ett par Br sedan inedellönen för sni&amp;skolans lärareperso- nal 279 kr.
22 öj-e on1 Bret, förut0111 liusroin och vedbrand.
If all 111 an b10 t t tanker pk lärariiinsriia, blir inedellöiim aniiii lägre.
De snanliga siiic5; slrollärarne hafva naniligeii sallaii.
iiiider 300 kronors.
lön, ineii så mycket oftare liirariniiorila.
A t t det med iiiivarande höga lefiiadskostiiader blir en ren oinöj-.
ligliet att existera pk en.
dylik lön # r ju alldeles iippenbart.
Vi skola söka visa detta ined några siffror.
Med de stegrade kraf man iwinera ställer p i sin ås kol ep ers ona^ leiis utbildiiing, kan denna anses kosts ininst 500 kr.
Raiita och miorteriiig 1i&amp;rå iilider 10 år iitgör 64 kr.
(noga rakiiadt 6 3, ~ kr.)
~ @ igen.
Till u ii öb ler och liiisger~cl beliofver anslgs ininst 25 kr.
o111 året, hvarefter till klader ocli föda %terstår 190 kr.
Brligeii.
Vi Iiaf va varit i tillfalle att taga del af ~iågra s~nåskollarariiinors liiislihlls- koiitoii, ined lediiing livaraf vi erliållit tabli öfver ett års utgifter, sonl nppgingo till, 184 kr., eller oinkring.
Nar liärtill lägges ranta ocli ainorteïiiig kr.
64, inöbler och 1insgeri " d kr.
25, sk.
ei.liål1.e~ suniim kr.
2 73.
Aterstir shledes sex kronor till kläder! '
lKu&amp;lig lä~ * overlcsac~t1~2kt.
Domkapitlet i Liriköping har f örordoat fil.
Fredagen den 20 januari 1888.
B 8 T i d n i n g e n k o ätar star endast 1 krona för qvartalet yra: Stu.rega.tan 8 (i n g å n g från H u m l e g å r d s g.
19) A u n o u s p r i s: 25 ö r e p r p e t i t r a d (
postarvodet Redaktör och utgifvare: FRITHIOF inberäknadt.
Vänd åter till naturen!
Hvi gick du bort från Lyss på de IJufva röster, dig kulla, dit igen.
tc-lle " Vj-ncjfEivicpri, S o m Uttnnefcj tän.3 utaj; p a 6 » i o n e t i * Uåcja vttfiEo * * en.3a6tj bom.
fi^&amp;iten, — ^öt&amp;vmne-Z!
t^CuaS ät.
liätf !eJi?
uÅ,e, 9 " iåga A o m t- Alti&lt;ie.n jwfc ditt I !an3 vill It^veb veteet — •riti^atrLä / tfefe 3ot t jktSert.!
CE Modern, AcM AOWI i j^p, t, a|!
l / tp&amp;a, tttj-cflt * £atefc Uatnet tM 0 Amätta, aj; laEäcjfa, 6i&lt;tt rvj-etta!
Vårt hem.
^årt hem är sådant, som vi göra det.
* » j ty alla, som tillhöra hemmet, hafva sin del i arbetet, och ingen får anse sig befriad.
Det är må hända mången gång derpå det beror, att hemmet icke är, som det bör vara, derpå, att vi ej förstå, huru- ledes det åligger oss alla HELLBERG.
att bidraga till trefnaden der.
Mannen litar på hustrun, hustrun skyller på mannen, barnen på för- äldrarna, dessa på barnen och på tjenst- folket.
Rätta förhållandet är nog, att de äro felaktiga allesamman — att inom famil- jen saknas harmoni.
Man och hustru — ty på dem beror saken naturligtvis i första rummet — skulle framför allt ständigt besinna detta, att vårt hem är sådant, som vi sjelfva göra det.
De skulle då helt säkert mera taga hänsyn till den verkan på hemmets trefnad, som den?
U t g i v n i n g s t i d: TTtgifi hvarje helgfri fredag.
Sista numret i hvarje m å n a d innehåller en fullständig m o d e - o.
Prenumeration sker: I I landsorten: å postanstalterua.
S t o c k h o l m: hos redaktionen, å Stads- postens hufvudkontor, i de större b o k - lådorna samt å tidningskontoren.
Sälj ej för ytans skimmer din fromma barnalott; Ty aok, den högsta visdom är högsta oskuld blott!
deras sätt, deras ord och handlingar utöfva.
Man skulle då må hända mera sällan höra talas om » dåligt humör », » nervositet », häf- tighet och dylikt, som man » ej rår för ».
Kanske skulle man återhålla ett ovänligt ord, ett skarpt svar, om man tänkte på att trefnaden derigenom skulle störas, och hvad värre är, att trefnaden och husfreden i all- mänhet icke tåla vid att många gånger rubbas.
Äfven om grunden är fast och säker, torde den ej motstå upprepade anfall, och sjelfva byggnaden, den, som man dag- ligen och stundligen bygger på — eller borde bygga på — den dagliga hemtrefna- den och kärleken till hemmet, blir dock alltid lidande derpå.
Unga förlofvade tala så ofta med hvar andra om, huru de framdeles skola möblera sina rum, sköta sina nöjen, indela sin tid.
Det vore kanske inte så illa, om de också något litet talade om, huru de skulle kunna arbeta på trefnaden och den husliga lyckan.
Kanske skulle under förlofningstiden om den saken vexlade ord och löften sedermera komma dem i tankarne och förhindra månget obehagligt och störande uppträde.
Då föräldrar förmana sina barn till lyd- nad och godt uppförande i hemmet, borde de också göra barnen klart, att äfven de äro pligtiga att bidraga till hemmets trefnad, och att deras uppförande kan störa lugnet i hemmet.
Äfven tjenstfolket skulle kunna bibringas samma åsigt, men så borde de också sjelfva känna sig såsom » barn i huset ».
Att betrakta hemmet såsom ett helt, en Ijuf- lig fristad, till hvars lugn och till hvars för- skönande hvar och en af medlemmarne är pligtig att bidraga i utbyte mot rättigheten att få åtnjuta dess fördelar — detta vore något att lära, som kanske kunde uppväga åtskilliga ofruktbara » talanger », på hvilka dock offras så mycken tid, så mycket arbete och så många tankar!
Apropos pianospelning.
ina nådiga fruar och husmödrar, hafven I någonsin tänkt på den onyttiga plåga, som I bereden edra arma med- menniskor, när I låten edra omusikaliska döttrar timvis göra öronförderfvande fingeröfningar på det bullrande tortyrredskapet piano.
Ja, mina fruar, hafven I någonsin betänkt detta?
, Hvarför skall en flickas uppfostran anses vara försummad, om hon ej, mer eller mindre korrekt, kan dunka basen till » An der schönen blauen Donau » eller med obligat pedaltryck exeqvera » Jungfruns b ö n »?
Jo af fåfänga!
Det är ett undantag, då man nu för tiden träffar en ung flicka, som ej spelar piano.
Hon betraktas såsom ett fenomen, såsom någonting abnormt.
Jag för min del skänker henne min odelade högaktning, ty då vet jag, att hon säkerligen har en förståndig mor, som insett det onyttiga i att plåga sin ej musikaliskt be- gåfvade dotter med själlösa och nervretande exercitier på hackbrädet — förlåt!
— pianot menade jag.
Bidraga dessa med motvilja och tårar spelade skalor och sonater till den husliga härdens trefnad?
I • store mästare, Czerny, Beethoven, Haydn och allt hvad I heten, ej trodden I, att edra storverk skulle mästras af en efterverlds omu- sikaliska själar och klåpiga fingrar samt mången gång förorsaka gråt och tandagnisslan!
Gifves det något härligare än musik?
Hafva edra döttrar af naturen utrustats med musikaliska anlag, nåväl, då bort med alla tankar på öronpinan!
Framtiden skall uti rikt mått återgälda eder, då I, mina fruar, hören dem spela med smak och känsla samt derigenom bereda sig och andra mången angenäm stund.
Men om » Dame nature » nu glömt att I edra, för öfrigt väl utrustade, döttrars själar, 1 W " Ä r a d e läsarinnor, arbeten för spridningen af eder tidning!
" " ^®
Tidningen utkommer i hufvudstaden hvarje helgfri fredag och kostar for ett qvartal endast I krona, postarvodet inberäknadt.
— Sista numret I nedlägga den musikaliska gnistan, så hvarför af fåfänga plåga dem med onyttiga pianolek- tioner.
Tänk, huru mycken tid, som bortkastas!
Kunde ej dessa förspilda timmar användas på nyttigare och mera inbringande sätt?
T. ex. att lära något bokföring, praktisk sömnad och kroppsöfningar.
— Nog vore det mera helsosamt och ändamålsenligt.
— Mina nådiga fruar och mödrar, jag ber eder noga märka, att jag ej klandrar, det I låten edra döttrar, som hafva sinne och smak för musik, åtnjuta undervisning häruti, tvärt om!
Jag ville blott påpeka de onödiga, tidsödande och plågsamma pianoöfningar, som eder fåfänga låter edra omusikaliskt anlagda döttrar komma till del, dem sjelfva ofta till stort men och er, mina fruar, och edra medmenniskor till föga båtnad.
StockJwlm i januari 1888.
E ina nyårsönskningar till dig och Iduns öfriga läsarinnor komma något sent, men äro derför ej mindre lifliga och uppriktiga.
Må året bli godt, lugnt och fruktbringande för oss alla och föra oss ett stycke framåt i sund och välsignelsebringande utveckling!
Och må vi alla vid nästa års- skifte ännu alltjemt mötas i vår Idun, lika tillfredsstälda och tacksamma för hvad hon varit för oss, som vi nu samlas kring henne i glada förhoppningar!
— Se der, min spe- ciella nyårsönskan till Iduns redan så talrika väninnekrets, Jag har tänkt, att det kunde roa dig att höra litet om ett par dramatiska arbeten, som gifvits under midvintern, och som på grund af sitt likartade grundinnehåll med för- del kunna egna sig till en inbördes jem- förelse.
Jag syftar på » Sanna qvinnor » af fru Anm Ch.
Edgren och » Francillon » af Alex.
Dumas d. y.
Här erbjuder sig osökt en jemförelse mel- lan svensk och fransk uppfattning af samma fråga, svenskt och franskt behandlingssätt och svensk uppfattning af en moralkaka ser- verad i franskt format och en serverad i svensk.
D u känner naturligtvis innehållet af » Sanna qvinnor » med dess grymma satir öfver män- nens egoism och qvinnornas svaghet — för att icke säga moraliska slapphet?
D u har naturligtvis harmats öfver denne Pontus Bark, som ty värr har så många mer eller mindre skarpt i ögonen fallande forebilder i lifvet, en » älskvärd » stackare, som är » för god », efter hvad han sjelf säger, att uthärda se tårar, i synnerhet qvinnotårar, men hvars » godhet » dock icke hindrat honom att under hela sitt äktenskap utpressa sådana och att förslösa sin hustrus arf, låta hennes fäderne- gård gå under klubban och, medan hon och barnen kämpa för dagligt bröd, spela bort summor, som han icke eger, men under allt detta i naivt sjelfförtroende låter sig beundras, vårdas och betraktas som ett högre väsen i hemmet.
Och hvem känner icke en smula förakt blandas i medlidandet för denna hustru — den » sanna qvinnan » — som ingenting, icke I p \ I L / I I M L J IN månaden meddelar en fullständig mode- och mönstertidning.
— Uppgif å närmaste postanstalt namn och adress samt erlägg en krona, så er- ens omsorgen för barnen och deras framtid, kan egga till sjelfförsvar!
Och ännu mera blandadt är medlidandet för den yngre af de båda » sanna qvinnorna » — dottreu Lissi, — hvars man efter några veckors gladt stockholmslif glömt och svikit henne.
Och då han ångerfull kommer till henne och ber att få söka återvinna hennes förverkade aktning och förtroende, kastar hon sig i hans armar, lofvande att förlåta » allt, både nu och i framtiden », bara han håller af henne; och derigenom qväfver hon för an- dra gången i sin grodd de frön till moraliskt allvar, som under ett lif af ungdomliga för- villelser legat och väntat på ans och vård för att spira upp och blifva till något.
det såsom ett tendensdrama, förlorar innan slutet, och vårt sista intryck rådighet, om vi skola kalla det, som drama, komedi eller helt enkelt en vårdslös och sjelfsvåldig förefaller ningen.
sin udd är vill- vi sett, fars, så upplös- Men du sväfvar j u ännu i okunnighet om innehållet af denna nu så länge omskrifna pjes.
Och nu måste jag gifva dig det i stör- sta korthet, efter som tiden hastar och jag knapt vet, om Idun, som har brådtom ut till sina vänner kring landet, ger sig tid att vänta på mitt opus.
Francine de Riverolles, af sin mans ung- karlsvänner helt nonchalant kallad Fran- cillon, är en innerst trofast, god och ädel Mot denna bakgrund af martyrlik upp- qvinna, fast än hennes vanor förskämts i en ofFringslusta hos den äldre och förlåtande omgifning, som är henne ovärdig, och hennes godhet hos den yngre framträder skarpt Ber- lynne blifvit retligt och nervöst genom miss- tas — den » oqvinligas » — kraf på rättvisa räkningarna i äktenskapet.
Hon älskar sin man med en innerlighet och ett allvar, som och- trohet.
Och här är det, som det franska och det göra henne icke så litet olik de damer, dem franska literaturen vanligen framvisar.
Och svenska dramat ha sin beröringspunkt.
hon ställer ett oafvisligt trohetskraf på honom I trohetskrafvet.
Den franska tendensdramaturgen ställer liksom på sig sjelf.
Hon säger honom detta, fram samma fråga till diskussion: » Har man- ber, smeker, och hotar slutligen att veder- nen rätt att fordra qvinnans öfverseende med gälla lika med lika i samma ögonblick hon får visshet.
Lika känslolös för hennes hot hans snedsprång? » Dumas fäller samhällets dom, sedan han som för hennes smekningar och böner, lägger dock tillräckligt tydligt reserverat sig mot grefven blott handen på hennes panna och den samma genom att låta sin hjeltes närma- säger: » D å en hederlig qvinna talar som du, ste omgifning, hans far och vänner, morali- har hon feber och bör lägga sig och sofva.
sera emot hans egoistiska fordran på trohet Godnatt! » Dermed går han — till klubben, af sin hustru på samma gång som han be- till operabalen och derifrån i sällskap med en i ungkarlskretsar väl känd dam till hotell gär ohämmad frihet för sig sjelf.
I den förmodan att allt detta intresserar Maison d ' or för att supera.
Francine följer honom.
dig både såsom en specielt oss qvinnor an- gående fråga på dagordningen och såsom en I operans förstuga, der hon på några stegs modern literär produkt af en modern för- afstånd bevakar sin mans företaganden, fixe- fattare, dröjer jag vid ämnet och berättar dig rar hon en herre, som bjuder henne armen litet af innehållet, som är behandladt med och ledsagar henne till Maison d ' or.
den kände franske författarens vanliga spiri- Morgonen derpå berättar hon sin man, att tualitet.
hon varit på balen, och att hon — utfört sin Det är j u kändt, att skilnaden mellan ger- hämd.
Den sanning och lidelse, hvaraf hen- maniskt och galliskt och särskildt nordiskt nes bekännelse är präglad, tvingar honom att och franskt skaplynne förnämligast ligger i tro på den.
det tunga allvaret, som utmärker vår nordi- » Eländiga! » utbrister han.
Men endast ska uppfattning, en seg envishet i att vid- harmen talar i detta utrop, harmen öfver att hålla och framdrifva ett intresse, som ändt- hon gifvit hans namn till pris åt skandalen.
ligen fått makt med oss.
Icke en aning om egen skuld eller en Fransmannen fattar snabbt, eldas häftigt, känsla af medlidande tyckes få rum hos men är i hvarje ögonblick färdig att låta sin honom.
uppriktiga entusiasm falla ned i ett spiritu- Han skickar henne till hennes rum för att elt löje, ett barnsligt, sjelfsvåldigt löje, hvar- afvakta hans beslut.
Och han sätter omedel- med en nordbo skulle tro sig profanera sin bart i gång ett helt maskineri för att söka heliga sak.
bevisen för hennes brottslighet.
Tjenstfolket, Denna iakttagelse har jag också med lätt- portvakten, droskkusken, kyparen på hotellet, het tillämpat vid en jemförelse mellan de alla förhöras, och alla bekräfta de detaljer båda i någon mon beslägtade skådespelen jag af hennes berättelse, som kunnat falla inom deras synvidd.
talar om.
Fru Edgren, såsom representant för det Men trots alla skenbara bevis tror ingen äkta nordiska, konseqventa allvaret, släpper mer än mannen på möjligheten af en sådan icke ett ögonblick sitt mål ur sigte.
Hon handling af Francine, som den hon tillagt vill rycka upp, väcka till eftertanke och ger sig sjelf; ungkarlsvännerna, grefvens far och derför läsaren eller åskådaren intet enda Francines väninna taga hennes försvar, i kryphål undan hennes konseqvenser.
Han stället fördömande honom med en heder- måste gå hem med ekot af en skärande disso- lighet i åskådningen, som är ganska icke- nans ljudande i öronen och med en brodd i fransk.
minnet.
Åskådaren, som varit vitne till Francines Men Dumas?
Han harmas utan medli- stigande förtviflan och hört bekännelsen för dande eller skymt af försvar öfver den äkta mannen, såsom jag redan sagt, stämplad af mannens otrohet och hänsynslösa egoism, som den mest lidelsefulla naturlighet, är nästan gör denne stockblind för alla egna snedsprång, öfvertygad, att hon i det öfverretade till- medan den första lilla misstanke mot den stånd, hvari hon befann sig, verkstält sin under ett helt år af honom glömda och för- hämd.
summade hustrun lägger ordet » skilsmessa » Det är med en känsla af förloradt fot- på hans läppar.
fäste man erfar, att det hela blott är ett väl Men denna vredgade satir, som präglar speladt skämt af Francine, hvarmed hon velat styckets första hälft och kommer oss att se skrämma sin man och väcka hans svartsjuka.
1 hålles ett nummer veckan under hela qvartalet.
FÖr hvarje 5-tal abon- nenter, som samlas, och för hvilka afgiften insändes till Redaktionen af Konseqvensen är borta, och man har svårare att förstå ett dylikt skämt och ett dylikt spel af en qvinna med Francines naturell och i hennes sinnesförfattning, än man hade att förstå ett steg af vanvett som det andra.