Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständerne ansågo be’’mälde stadga vara af en så öm ”beskaffenhet , ait den icke kunde ”rubbas utan att tillika röra Pre?» ”sterskapets privilegier;” och enär deruti icke tillägges Presterskapet någon ny och ovanlig rättighet, hvilket deraf upplyses, att Allmogen , enligt stadgans 5 §„ lofvar att derefter, såsom dittills af ålder brukligt varit, utgöra till Presterskapet Tionde af land och strand, hvaraf följer, att grunden till samma Tionde icke först blef lagd med Cort» ventionsstadgans upprättande, utan 4 Ålim'.
Uti, N:o i58. att den redan utgjordes långt före den tid, då Gottland , genom freden i Brömsebro år 1645, åter biel med Sveriges krona införlifvadt; så anser Utskottet, på dessa skäl,' sig icke kunna tillstyrka bifall till Motionairernes begäran, afl , med upphäfvande af den förut gällande ordning , endast Tertial - Tionde matte till Presterskapet på Gottland erläggas , då dermed åsyftas en rubbning af samma Presterskaps privilegier och rättigheter.
Vidkommande åter det af Motionairerna föreslagna alternativ , att Pastoraten på Gottland måtte blifva sammanslagne , hvarigenom Allmogens Tionde-afgifter till hälften skulle kunna nedsättas; finner äfven Utskottet, att en sådan åtgärd, om den än kunde med-’ föra någon lindring för Allmogen , mötes af många och stora svårigheter, genom den dervid oundvikliga förändring af nu bestående Ecclesiastiqua Inrättningar, Lagar och Författningar.
Men då Utskottet har sig bekant, att^ till följd af Kongl.
Maj;ts Nådiga Skrifvelse Allni. Besv.o. Oec. Vtsk.
N:o i58. 5 den 23 Februarii 182.3, under påföljande år försök till Reglering af Tionde-Conventioner, emellan Lärare och åhörare , blifvit, inom alla Stiftets församlingar, i öfverensstämmelse med de uti Kongl. Kungörelsen den 3 April 1816 meddelade föreskrifter; ehuru med ringa framgång, gjorde; äfvensom att Gottländska Presterskapets Tionde-sättningsanbud å ena sidan, och Allmogens å den andra, jemte Konungens Befallningshafvandes och DomCapitlets i Wisby underdå-: niga förslag i denna fråga blifvit till Kongl. Maj;t ölverlemnade; anser Utskottet sig bora tillstyrka framförande af den underdåniga anhållan, att Kongl. Majit täcktes, med anledning af de inkomne Handlingarne, besluta de ytterligare föreskrifter och åtgärder, sorn kunde i Nåder anses lämplige, att,' med bibehållande af Presterskapets och Bonde-Ståndets fri- och rättigheter, bringa detta ärende till ett önskadt slut.
En Ledamots Reservation i ämnet bi-; fogas.
Stockholm den 24 Qctober 1823, 6 Bil. lill Allm.
Reser va tion af Friherre Cederström, Jacob : Då Utskotten, uti den tillstyrkta underdåniga Skrifvelsen, icke utmärkt det lämpligaste medel för Reglering af Presterskapets löner på Gottland, nemligen sammanslagning af Pastorat, har jag ansett mig böra tillkännagifva , att dessa Pastorat, från 9 till några och 30 mantal, äro försedde medi allmänhet så stora kyrkor, alt sammanslagning af Pastoraten , till nära hälften af nu varande antalet, kari verkställas, utan någon ombyggnad af Kyrkorne, och utan att någon hemmansegare derigenom får längre kyrkoväg än högst en mil.
Den directa vinst,allmänheten derigenom skulle vinna, vore att slippa underhållet af onödiga kyrkor, hvilkas antal på 1098 mantal är 92.
En allmännelig Pionde-reglering, efter de grun. der, som under Konung Carl Xl'.s tid i öfrige Provincerna af Riket fastställts, bör och kan, jemväl på Gottland, i sådant fall tillvägabringas.
Att; utan en sådan sammanslagning at Pastoraten , nedsätta Tionde-afgifterne till likhet med hvad de i öfriga Provincerna af Riket utgöra, är omöjligt i hän* seende till det öfverflödiga antalet Prester och bibehållen utkomst för dem.
Jag tillstyrker alltså, ali Rikets Ständer måtte, bland Allm.
TJtl, N.-o 15g. 7 medlen för reglering af Tiondens utgörande på Gottland, inför Konungen yttra det af Pastoratens sammanslående till ett färre antal.
Ankom till Exp, Utsk, den 28 Oclober 1829.
Utlåtande, i anledning af gjorda an« märkningar vid Utskottets Betänkande N:o £4, rörande Kyrkors sammanbyggnad, XJtskotiets Betänkande , N:o a4 , rörande sammanbyggnad af kyrkor, som af Höglofl.
Ridderskapet och Adeln samt Välloflige BorgareStåndet blifvit bifallet, har deremot af Högvördige PresteStåndel samt Hedervärda BondeStåndet blifvit återremitteradl, från det sistnämnde med en enda, från det förstnämnde åter med flere anmärkningar, Väsendtliga innehållet af dessa anmärkningar synes , hvad sjelfva hufvudfrågan angår, i korthet vara följande: att Utskottets förslag hade en rättvis grund endast i den händelse, att tvänne för - 8 Allm, Bi»v. o. Oec. Utsk.
N;o i59. samlingar, sorn skulle förenas, egde lika hemmantal ; i annat fall åter, som är det vanligaste, vore det stridande mot rättvisa , att den större församlingen tvingade den mindre, hvilkens rätt mest vore ifrågasatt ; att följaktligen församlingarnes bifall borde inhemlas, icke genom pluralitet af bäggesocknarnes sammanräknade röstetal, utan genom hvardera socknens pluralitet, som serskildt inom sig omröstat; och slutligen att det före-, folie sårande för känslan, att > en fråga, rörande den religieusa culten, minoritetens tanka skulle omintetgöras genom pluralitetens beslut.
I anledning häraf får Utskottet anföra alf, vid sakens närmare öfvervägande och med erkännande af vigten af de skäl, som för den sålunda gjorda anmärkningen ligga till grund Utskottet funnit sig föranlåtet att frånträda sin förut yttrade tanka i denna fråga och att deremot tillstyrka: att bland vilkoren för kyrkors sammanbyggnad må stadgas, att der-- till fordras bägge församlingarnes bifall genom hvardera socknens plu-; ralitet, som serskildt inom sig om-j röstat, Likaledes erkänner Utskottet rigtigheten af den inora Högvördiga PresterStåndeS Allm.
N:o i5g. g gjorda anmärkning, att nemligen uppmärksamheten äfven bordt lästås vid det förhållande, att en mindre kyrka, t. ex. ett Annex kan vara förfallen , der localen ganska väl kunde medgifva förening med den rymligare och ännu brukbara Moderkyrkan- I sådant fall vore otvifvelaktig! nyttigt , om föreningen kunde, i brist på frivilligt begifvande , tillvägabringas efter ofvan antydda grunder.
Men då här icke är fråga om sammanbyggnad, utan om förflyttning af den ena församlingen till den andras Moderkyrka, har Utskottet tvekat att, utöfver Motionens innehåll, detta förslag tillstyrka.
För att undanrödja ett vanligt inkast mot kyrkors sammanbyggnad hade Utskottet tillstyrkt, att den socken , hvars kyrka genom sammanbyggnaden försvinner, skulle; i fall den så önskar, ega rätt att bibehålla sin gamla begrafningsplats, Häremot hat blifvit anmärkt, att en sådan rättighet svårligen kunde begagnas, emedan en sådan församling , då afståndet mellan den raserade kyrkan och den bibehållna ofta kunde utgöra en half mil och derutöfver, ej skulle kun- ' na efter vanlig god sed, kort löre Gudstjenstens början, begrafva sina döda, utan antingen nödgas först föra liken till kyrkan, och sedan till begrafningsplatsen , eller ock måste begrafva liken pågon söckendag, i hvilket io Allm.
N.o i5g. fall Allmogen rycktes från sitt arbete, och Pastor hindrades i sina många öfriga embetsförräliningar; hvartill slutligen äfven skulle komma den omständighet, att, då i den raserade kyrkan ej finnas några klockor, och den bibehållna kyrkans ej kunde begagnas vid en begrafning på längre afstånd, en hel församling blefve dömd att begrafva sina döda i tysthet.
I anledning häraf får Utskottet anföra: att det icke kan inse, hvartill den omvägen skulle tjena, att först föra liket till kyrkan och sedan till begrafningsplatsen, då jordfästningen kan och bör ske på det senare stället; att begrafningar på söckendagar äro vanliga i städerna och ofta äfven pålandet; att det härigenom ökade besväret för Presterskap och menighet hvarken lär kunna bfi behöfligt eller ofta påkomma i en socken med så ringa befolkning, att dess kyrka måste sammanbyggas med en annan; att fråga om begrafning i tysthet så mycket mindre lär kunna uppstå, som hvarje kyrka plär hafva 6ina klockor, hvilka naturligtvis blefve qvar, äfven sedan kyrkan vore nedrifven; och slutligen, att Utskottet aldrig föreslagit, att den gamla begrafningsplatsen nödvändigt måste, utan endast, att den firige bibehållas , när församlingen det önskade, i hvilket lall det tycktes vara billigt, att den äfven underkastade sig de smärre olägenheter, som dervid kunna vara förenade.
Till följe häraf tillstyrker Allm.
N:o 15g. 11 Utskoltet, alt denna anmärkning måtte förfalla.
Pröfningen af skälen för och mot sammanbyggnad äfvensom sättet att fatta beslut i hufvudsalcen bar Utskottet tänkt sig under fortnen af vanlig sockenstämma vid anställd Biskopsvisitation, hvarvid beslutet likväl, innan det till verkställighet befordrades, borde Kongl.
Majds Nådiga pröfning underställas.
I stället härför har inom Högvördige PresteStåndet det förslag blifvit uppgifvet, att frågan väl borde upptagas till utredande vid en på stället hållen Biskopsvisitation , men slutligen afgöras i en Comité , som , utom Biskopen, såsom Ordförande, skulle bestå af de vid visitationen närvarande Assistenter, hvartill fyra i grannskapet varande Pastorer tillkallas, samt af hvardera församling ett visst antal, t. ex. 9 dertill utsedde fullmägtige, hvarvid det, som då genom 16 sammanstämmande röster antoges, skulle för beslut gälla, hvilket beslut borde icke allenast hos Kongl. Majd till Nådig stadfästelse anmälas, utan äfven, till följd af gifven besvärsanvisning, kunna inom trenne månader och i laglig ordning öfverklagas.
Yore ändtligen ett sådant beslut om gemensam kyrkas byggande af Kongl. Majit stadfästadt, så kunde alla frågor, som rörde verkställigheten, i händel* i2 Allm.
JJesv. o. Ofc. Ulsk.Utl.
N;o 159. se tvist derom skulle uppstå, på samma sätt upptagas, utredas och afgöras.
Utskottet erkänner väl, på ena sidan, fördelen af den större enkelhet i behandlingen, sorn otvifvelaktigt skulle vinnas derigenom, att dylika frågor afgjordes af ett inskränkt antal Fullmägtige, och icke, såsom nu, af församlingens samtlige röstegande ledamöter ; inen måste, på andra sidan, anmärka, först, att det vill synas betänkligt, att på detta sätt sammanblanda röster af Biskop och Assistenter, som borde vara Domare, med församlingarna, hvilka kunna anses för parter,och för det andra, att de föreslagna beräkningsgrunderna för pluraliteten ingalunda skulle leda till det åsyftade ändamålet.
Om den mindre församlingen antingen enhälligt eller genom sin pluralitet är emot sammanbyggnaden, så väljer den naturligtvis till fullmägtige dem, som aro at samma tanka.
Oaktadt alltså den större församlingens deputerade rösta för sammanbyggnad, och Biskop och Assistenter dermed förena sig, så för-j faller ändå frågan ; ty dessas sammanräknade röstetal utgör ej 16, utan endast i4, hvilka uppvägas af 9, — Genom denna beräknings^ grund skulle alltså emellan den största och minsta församling åstadkommas en paritet, oberoende af hemmantalet, som måste anim mera försvåra al! sammanbyggnad af Kyr3 Allm.
Besv'. o.
N:o i5 g. 15 kor, och dessutom är i fullkomlig strid med den i Utskottets tanka enda rigtiga grundsats, att i angelägenheter, sorn äro gemensamma för tvänne meniglieter, deras gemensamma och sammanräknade pluralitet bör bestämma utslaget.
På dessa skäl kan Utskottet ej tillstyrka nyssnämnde förslag.
Deremot erkänner det rigligheten af den an.] märkning, att besvärstid bär, som annorstädes, bör lemnäs öppen för den missnöjde , hvilket tillägg alltså bör i Utskottets Betänkande inflyta.
Äro nu , på sätt och tinder de vilkor Utskottet uppgifvit, tvänne kyrkor förenade, och två församlingar sammansmälts till en, så uppkommer derigenom otvifvelaktig! en betydlig lindring i det anställda Presterskapets göromål- Fråga uppstår då, huruvida denna lindring alltid och alleslädes måste föranleda till indragning af en presterlig tjenst, der nemligen dupplication ej varit nödvändig.
Detta hafva 1825 års Ständer antagit, och Utskottet ilar i sitt förra Betänkande hufvudsakligen utgått från samma förutsättning.
Mycket tyckes alltså i sanning tala för en sådan mening.
Predikoskyldigheten minskas till hälften : besväret, såsom Ordförande i Sockenstämma , KyrkoRåd och flere andra oeconomiska bestyr likaledes.
Lärarevården för en folkmängd af Allm.
N:o i5g. i5 till 1600 menniskor tyckes kunna bestridas af en enda man.
Genom indragningen kunde en tillgång beredas, dels att förbättra Pastors lönevilkor , dels till förmon för den på flera ställen försummade folkundervisningen , som också måste vara en kyrkans angelägenhet, emedan hon är det uteslutande vilkoret för möjligheten af ali verklig religieus bildning.
Scholan anses med rätta för en dotter af kyrkan , och en betydlig del af Undervisningsverkens fonder voro fordom kyrkans tillhörighet.
Det synes derföre vara i sin ordning , om den ännu för samma ändamål använder de få besparingar, den händelsevis kan göra.
Men på andra sidan hafva äfven tänkvärda anmärkningar blifvit gjorda emot denna åsigt af saken»
Det är betänkligt att utsträcka omfånget för en själasörjares verkningskrets allt för vida , då derigenom med skäl kan be "a ras , att den andeliga vård, hvarje åhörare har rätt att fordra, förslappas i den nion den utvidgas.
I fall, genom förening af Moderkyrkan och Annexets, (hvilken oftast lär komma i fråga), Sacellaniet indrages, skulle invånarne i Annexet, der Capellansbostället vanligast är beläget, nödgas afl, vid förefallande behof, vända sig till den J eller J mil, stundom ännu längre , bort boende Kyrkoherden , hvilken tilläfventyrs för dagen kan vara af andra embelsgöromål, på aflägset ställe inom Allm.
N:o i5g. i5 Socknen , upptagen.
Presten , äfven der han ej predikar hvarje söndag, kan likväl i andra afseenden vara för församlingen oumbärlig , och skulle ofta illa ersättas af en Schollärare; och, enligt den grundsatis Utskottet vid flera tillfällen erkänt, måste folkundervisningen hufvudsakligen betraktas såsom en communal-angelägenhet, och anskaffandet af nödiga fonder derför öfverlemnas, hädanefter som hittills, åt församlingarnas egen omtanka och välvilja.
Under sådana förhållanden , och med erkännande af sistnämnde anmärkningars vigt, anser sig
Utskottet böra frånträda sin förut antydda mening, att sammanbyggnad af tvänne kyrkor alltid och allestädes bör medföra indragning af en Presterlig tjenst.
Utskottet löreslår alltså, att del i hvarje serskildt fall må bero på vederbörande Consistorium alt, efter förutgången pröfning af local och öfriga omständigheter, och sedan de förenade församlingarne blifvit hörde, afeller tillstyrka indragningen, hvarefter Konungen fattar sitt Nådiga beslut.
I den händelse, att detta beslut utfaller för indragningen, uppkommer till disposition en tillgång, dels i Tionde, dels i Boställsafkastning.
För detta fall har en Ledamot af Hedervärda Bonde-Ståndet yrkat, att den - 16 Allm.
Besv. o.Oes. Lhsk.
~S:o 15g, na tillgång borde oafkortad användas till folkundervisningens förkofran inom de församlingar, hvilkas kyrkor sammanbyggas.
Men då det ingalunda är billigt, att lemna utan ersättning det ökade ernbelsbesvär, Pastor får vidkännas såsom ensam Prestman i församlingar, som förut haft tvanne : då dessutom den ifrågavarande sammanbyggnaden ej kan ega rum utan i smärre församlingar, der aflöningen merendels ar svag och Pastor således i behof af tillökning ; så kan Utskottet icke frångå sin förut yttrade mening, att Consistorium bör för hvarje serskildt fall iöreslå fördelningen, med billigt afseende så på Scholans sorn Pastors behof; och hvilket förslag bör öfverlemnas till Kongl. Maj:ts prof; ning och fastställelse.
För att slutligen på ett ställe och i korthet sammanfatta resultaten så väl a£ förra Betänkandet som af det nu afgifna, till-; styrker Utskottet, livad, behandlingssättet och vilkor en för kyrkors sammanbyggnad angår: att, vid lagaullyst visitation och Soc« kenstämma, Biskop med Assistenter må , efter föregången pröfning och församl!ngarnes hörande , ega rätt alt Allm.
N.o 159.
17 att i första instans beslut om kyrkors sammanbyggnad, när a) bägge kyrkorna äro förfallna och behöfva ombyggas, eller också äro för trånga ; b) Kyrkovägen härigenom ej förlänges mer än § eller | mil lör någon by; c) Folkmängden i bägge församlingarne ej öfverstiger i5 å 1600 personer; d) Församlingarne dertill hvar för sig lemna sitt bifall genom pluralitet , utrönt genom serskild votering inom hvarje serskild församling ; e) Sådane beslut böra , innan de till verkställighet befordras , underställas Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning, med 3:ne månaders besvärstid för den missnöjde.
Hvad begrafningsplatsen angar: att den Socken, hvars kyrka efter sammanbyggnaden försvinner, må till Bih. lill Riks-St.
I8i8 »c* «8ig, 8 Sami. 1 Afi. %. t:dra B:L 5 :te H;t, lS Allm.
Besv, o.Oec- Utsk.
N:o i5g. bibehållande af gamla begrafningsplatsen ega rättighet, om den af Socknen yrkas , dock med skyldighet att begrafningsplatsen på egen bekostnad underhålla.
Hvad indragning af Presterlig tjenst angår.- alt vederbörande Consistorium, i hvarje serskildt fall, efter föregången pröfning af local och öfrige omständigheter och församJingarnes hörande, yttrar sig öfver indragningen , hvarefter Konungen fattar Sitt Nådiga beslut.
Hvad fördelning af den lediga lönen angar', att Consistorium likaledes för hvarje serskildt fall löreslår fördelningen , med billigt afseende så på Scholans som Pastors behof, hvilket förslag öfverlemnas till Kongl.
Hvad Öfrige reglementariska frågor, t. ex. om Kyrko Cassonias jemning efter hemmantalet o, s. v. angarl att Consistorium äfven här uppgif-' ver förslag, som på samma sått af Kongl. Maj:t granskas och afgöres / Bil. t.
Al!m.Besv.Ö.Öee.Utsk.‘Utl.N:oi5<3. ig n » Åtskilliga Ledamöters reservation i ätn» net, bifogas.
Stockholm den 24 October 182g.
Rese rvation af Biskop Tegnér :
Med förändring a£ sitt förra beslut, har Utskottet antagit, att vid frågan om kyrkors sammanbyggnad, pluraliteten bör beräknas inom hvarje församling serskildt.
De skäl, som härför blifvit anförda, innefattas väsendtligen deruti, att det skulle vara orättvist, om den större församlingen kunde tvinga den mindre till sammanJ byggnad, och att det är sårande för känslan att, i en fråga rörande den religieusa culten; minoritetens tanka skulle omintetgöras genom pluralitetens beslut.
Härvid får jag till cn början anmärka, att, i fall det anses för rätisstridigt, att rösternas sammanräknade flertal bestämmer utslaget inom församlingarne, borde de i denna fråga yrkade omröstningarne, serskildt inom hvarje socken, äfven på samma grund ogillas ; ty det är klart, att äfven här, och just i en fråga, sorn anses röra den religieusa culten, minoritetens tanka kan om» go Bil. t. Allm. Be$v. o. Oec. Vtsk.
N:o 159. intetgöras af pluralitetens beslut.
Vår nu gällande Ecclesiastika Lagstiftning har likväl icke gjort sig dessa betänkligheter.
Valet af Kyrkoherde måste otvifvelaktigt vara en mera både vigtig och ömtålig angelägenhet inom församlingen, än valet af en kyrkoplats; och ändock bestämmes detta val just af socknarnes sammanräknade pluralitet inom Pastoratet.
Den mindre församling, som enhälligt önskar en annan själasörjare, måste likväl emottaga den, som blifvit vald af den talrikare.
Det tvång , som här öfverklagas , förefinnes således redan, stadgadt af Lag, endast i en mera betydande och grannlaga fråga; och det tyckes ej vara följdriktigt, att i en jemförelsevis obetydlig communal-angelägenhet yrka en rättighet, som saknas i en vigtigare.
Men dessutom äro de vilkor, hvarunder Utskottet tillstyrkt sammanbyggnaden, sådana, att, der de alla inträffa, en dylik åtgärd onekligen är nyttig så väl för menigheten som för Presterskapet.
Om de likafullt bestridas, så kan detta ej ske på några giltiga skäl, utan af fördom eller oförstånd, eller falsk hederskänsla eller en blott nyck , för hvilka allmänt gagn ej bör vika.
Ingen förändring, vore dess nytta än så uppenbar, kan åstadkommas, utan alt förnärma något enskildt interesse, eller motsägas af någons egensinnighet; och i sådant fall synes mig genom lagstiftningen en möjlighet böra vara Bil. t. Allm. Besv. o. Otc.
Umk.
N:o i5g. 21 gilven att för det helas fördel visa egennyttan tillbaka och bryta egensinnet.
Det tvång, sorn för ett sådant ändamål användes, synes mig både lofligt och helsosamt.
När en sammanbyggnad af kyrkor föreslås under sådane omständigheter, som Utskottet uppgifvit ; när i anledning häraf, och efter förutgången pröfning, Biskop med Assistenter, hos hvilka i sådant fall ej gerna någon partiskhet kan tänkas, dömma till sådan sammanbyggnad : när dertillined försa ml inga rnes bifall erfordras, inhemtadt efter samma röstberäkningsgrunder, som vid Pastors val, och slutligen rättigheten att anföra underdåniga klagomål, här som annorstädes, är öppen; så tyckes genom allt detta menighetens rätt vara så försäkrad, som billigheten fordrar
Det är väl sannt, att den större församlingens öfvervigt genom della röstberäkningssätt är gifven, men endast så vida den är enhällig-
Men detta torde ej alltid kunna antagas; ty den nya kyrkan kan sällan få stå på samma plats, som någon af de gamla, hvarigenom kyrkovägen förlänges äfven så lätt lör vissa trakter af den större som af den mindre socknen.
I denna händelse är det troligt, att det just blir den större församlingen , som bestrider sammanbyggnaden, hvaremot alla mot förslaget gjorda anmärkningar tyckas utgått från den förutsättning, att det nödvändigt skulle vara den mindre menigheten, som satte sig aa Bil.t.Allm.Besv.o.Oec. Utsi.
Ull. N:o j5g< deremot, och att således här ständigt vore fråga om den svagares rätt.
På dessa grunder reserverar jag mig emot Utskottets nya beslut i denna del.
Om det af Rikets Ständer gillas, så blifva troligtvis hädanefter få eller inga kyrkor sammanbyggda , ty hvar och en, som behandlat dylika frågor, vet af erfarenhet, att äfven de tydligaste skäl oftast finna blott döfva öron, och att alt öfvertalningskonst strandar mot en ihärdig fastän omotiverad vägran.
Följden häraf blef på sådane ställen , hvad sorn annars kunnat undvikas , förfallna kyrkors ständiga tiggerier genom stambok, ett utarmadt Presterskap och en vanyårdad folkundervisning.
Härmed förenade sig Herrar Friherrarne Cederström och Sprengtporten, Grefve von Fersen samt Prostarne Afzelius och Astrand, Allm. liesv.o. Oec. Vtsk, Uti. N:o 160. a3 N:o 160.
Utskottet den 28 Oct. 1823; Ytterligare Utlåtande, i frågan om sättet att framforsla kronans Eke virke. ets Betänkande N:o 42 , angående föreslagen lättnad medelst förhöjd skjutslega vid forsling af kronans Ekevirke , har vunnit bifall af Högvördige Preste-Ståndet och Välloflige Borgare - Ståndet, men blifvit af Höglollige Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda BondeStåndet återförvist, med dervid gjorda serskilda framställningar och yttrade olika åsigter.
Någre värde anmärkare hafva ansett utgörandet af Kronoskjuts till Eke-transport icke vara någon i Lag grundad skyldighet, hvilken fördenskull borde upphöra ; andre, som funnit det öfverklaga: de forslingssättet nödvändigt för kronan att bibehålla, hafva yrkadt besvärets lättande antingen derigenom, att dels högre betalning, än hvad Utskottet föreslagit, skulle till de skjutsande erläggas, dels säker controll i afseende å transportens tyngd tillvägabringas , eller ock genom transporternas besörjande , åtminstone till någon del , medelst accord med enskilde entrepreneurer, vare sig virkes iä4 Allm.
N‘.o »tio. säljarne sjelfve eller andre närboende jordegare; och flere åter hafva trott den nu öf« verklagade forslingsskyldigheten icke allenast för Kronan nödvändig, utan ock både för de skjutsande nyttigare, äfven som för det allmänna gagneligare, än om, med skyldighetens alskalfande, detta tillfälle till penninge-förtjenst för allmogen upphörde, och en annan forslings-åtgärd betungade Stats-Verket med drygare utgifter.