Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Rikets Ständer finna väl de sålunda anförda omständigheterna fortfarande utgöra giltigt hinder för ett enkelt bifall till den nu påyrkade lagförändringen, men anse likväl tiden vara inne för åstadkommandet af sådana åtgärder, sorn, enligt hvad antydt blifvit, synas böra förutgå en ny författning i ämnet.
Jemnandet af rättigheter och skyldigheter emellan städernas innevånare synes nemligen kräfva likställighet jemväl i nu ifrågavarande hänseende.
Och enär för frågans lösning nödiga förberedelser säkrast och snabbast kunna vinnas, derest E. K. Maj:t med anlitande af de utvägar, som stå regeringsmagten till buds, vidtager åtgärder ttll beredande af ersättning åt städernas
Magistrater för ifrågavarande sportler; så och då Rikets Ständer, i enlighet härmed, för sin del anse den Borgmästare och Råd nu tillkommande rätt, att, när ej annorlunda stadgadt är, nämna Gode män att förrätta bouppteckning och arfskifte samt derför uppbära visst arfvode, böra försvinna, få Rikets Ständer hos E. K. Maj:t i underdånighet anhålla, det E. K.
Majit täcktes vidtaga åtgärder lill beredande af ersättning åt vederbörande städers Magistrater för den sportelinkomst, de genom en sådan anordning kunna förlora, äfvensom att E. K.
Majit täcktes lill Rikets nästsaminanträdande Ständer framställa nådig Proposition om den förändring i allmän lag, sorn för omförmälda ändamål varder nödig.
Stockholm den 18 Februari 1863. 22 Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 35. %:0 35.
Preste-Ståndet den 11 — — Borgare-Ståndet den 14 — — Bonde-Ståndet den 18 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående meddelande aj nödiga Jöreskrifter till förekommande aj sjukdomen Fosfornékros.
Betänkande N:o 32.) S. A. K.
Hos Rikets Ständer har blifvit anfördt, hurusom till nya företag af praktisk vigt, hvilka under de sednare decennierna blifvit föremål för industrien, med skäl måste hänföras tillverkningen af fosfortändstickor.
Fabrikerna för dessa tillverkningar hade under de sednare åren så tillvext, att antalet deraf, som år 1850 utgjorde 6 med 287 arbetare, år 1860 uppgick till 14 med en arbetsstyrka af tillsammans 1,167 personer.
Men jemte de ökade näringsutvägar, som den nja industrien sålunda skapat, hade densamma älven medfört ett ondt af betänklig art.
Man hade nemligen iakttagit, att bland de arbetare, som dagligen vore sysselsatta med denna tillverkning och ständigt blottställda för inandningen af fosforångor, yppat sig en förut okänd sjukdom, hvilken fått benämningen Fosfornekros.
Denna sjukdom, enligt deröfver meddelad beskrifning uti en år 1855 från trycket utkommen akademisk afhandling, karakteriserades af ett på inandning af fosforgaser beroende sjukdomstillstånd i käkbenen, tenderande till desammas försättande utom delaktighet af den organiska lifsprocessen, och hade i flera Europas länder ådragit sig en väl förtjent uppmärksamhet, såväl derför att den inom pathologien framstode såsom ett egendomligt, nytt, knappt tvänne tiotal af år gammalt fenomen, som ock emedan den förorsakade svåra lidanden, hvilka ofta nog haft en olycklig utgång för de individer, som af densamma blifvit angripna; och hade, oaktadt alla bemö danden å fysiologiens, kemiens och den praktiska läkarekonstens sida, i ändamål att, om ej fullkomligt förebygga, åtminstone inskränka och förmildra det onda, detta hitintills i flertalet af fall, der ej en förtidig död hindrat hvarje kurativt åtgörande, blott kunnat afhjeipas genom ett lika djerft som ingripande förfarande af kirurgien.
Med anledning häraf, och ehuru med nu omförmälda framställning icke afselts att åstadkomma någon begränsning i tändstieksfabrikationens frihet, eller uppställa några svårig - Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 55.
23 heter och hinder för dess utöfvande, har, med fästadt afseende derå, alt nämnda handtering hufvudsakligen sysselsatte minderåriga personer och att angeläget vore att tillse, det den yngre arbetande klassen ej i förtid uppoffrades, Rikets Ständers uppmärksamhet blifvit fästad på behofvet af en allvarligare och noggrannare uppsigt öfver helsotillståndet vid tändsticksfabrikerna samt iakttagande af alla de försigtighetsmått, medelst luftvexling m. m., som kunde bidraga till inskränkande af förenämnda sjukdom; i hvilket afseende ansetts ändamålsenligt, om
Sundhets-kollegium erhölle nådig befallning att förständiga underlydande stads- och provincialläkare att månadtligen eller oftare, om så påfordrades, undersöka helsotillslåndet i fosforständsticksfabriker samt att deröfver till Kollegium afgifva rapport, på det åtgärder i lid måtte kunna vidtagas till förhindrande af sjukdomens framsteg.
Ständer hafva tagit ifrågavarande framställning i öfvervägande och genom inhemtade upplysningar erfarit, att under de sednast förflutna fem åren på Kongl.
Serafimer-lasarettet i Stockholm behandlats 13 fall af sjukdomen, utaf hvilka 7 från Finland, 5 från Slockholm och 1 frän Orebro stad.
Dessa sjukdomar hafva förekommit bland olika åldrar, och hafva äldre personer i allmänhet ej förr än efter längre tids, 8 å 9 års, arbete med tändstickstillverkning, men barn efter 2 å 3 år, af sjukdomen angripits.
Af dessa anförda förhållauden synes visserligen, att sjukdomen är temligen sällsynt och att tändstickstillverkningen således ej torde böra blifva föremål för särskild lagstiftning mera än andra handteringar, såsom blyhvitts-, svafvelsyre- och tapelfabrikation samt andra handtverk, der arsenik och qvicksilfver till ej obetydlig del ingå bland råämnena; men, med afseende å sjukdomens förstörande inflytande på dem, som för densamma blifvit offer, hafva Rikets Ständer likväl ansett förevarande framställning ej böra helt och hållet lemnäs utan afseende.
Om ej det skadliga inflytandet af fosforgaserna kan fullkomligt förebyggas, skulle detsamma åtminstoue i många fall genom ändamålsenliga åtgärder kunna i betydlig mån inskränkas och mildras.
Sålunda skall erfarenheten hafva visat, att en längre tid af åtminstone ett par år åtgår, innan en för inandningen af de skadliga gaserna ständigt utsatt individ af sjukdomen angripes.
En preventiv åtgärd vore derföre, att ingen oafbrutet sysselsattes Längre tid än t. ex. 3 ä 4 månader med sådant arbete, vid hvilket fosforgaser utvecklas, utan efter nämnda tid användas till andra för helsan ej menliga göromål.
Likaledes har det visat sig, att barn äro mera blottställda för sjukdomen, än fullvexta personer.
— Det torde väl i allmänhet få antagas, att hvarje fabriksidkare skall ej mindre anse såsom en moralisk pligt än äfven finna förenligt med sitt eget intresse att hafva en noggrann vård om sina fabriksarbetares helsotillstånd; men å andra sidan torde, der underlåtenhet i sådant afseende visar sig, det vara ur synpunkten al' allmänt väl angeläget, att härom meddelas nödiga föreskrifter.
Rikets Ständer hafva äfven tillförene, i anledning af väckt förslag vid 1856—1858 årens riksdag angående vidtagande af åtgärder för befordrande af den allmänna sundheten, ansett en omfattande lagstiftning, rörande sundhetspolis m. m., vara af behofvet påkallad och för sådant ändamål, i underdånig skrifvelse den 9 Mars 1858, anhållit, att E. K.
Maj:t täcktes låta utarbeta förslag till lag, rörande sundhetsförhållandenas ordnande inom riket, samt. sedan vederbörande deröfver blifvit hörda, i ämnet aflåta nådig Proposition till Rikets Ständer.
I anledning häraf har, enligt hvad Rikets Ständer inhemlat, E. K.
Maj:t för ändamålet i nåder förordnat en kommitté, som den 17 Juni 1859 afgifvit förslag lill lag i detta ämne, hvarefter, och sedan Sundhets-kollegium inkommit med infordradt utlåtande, frågan är på E. R.
— Uti nämnda förslag till sundhetslag äro i 4 Kap. intagna föreskrifter rörande handteringar, hvilka kunna vara för helsan menliga; och då Rikets Ständer funnit lämpligast, att på detta ställe blefve införda de sladganden, som i afseende å tänd - 24 Expeditions-Vtskotlets
Skrifvelse, N:o 35. sticksfabrikationen finnas erforderliga, få Rikets Ständer bos E. K. Maj:t i underdånighet hemställa, alt E. K. Maj:t, vid pröfningen af omförmälda förslag, täcktes taga i öfvervägande, hvilka föreskrifter i ändamål att förekomma sjukdomen Fosfornekros må anses böra i förenämnda lag inflyta.
M:o 3®.
Preste-Ståndet den 11 — — Borgare-Ståndet den 14 •— — Bonde-Ståndet den 18 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående åtgärders vidtagande till större säkerhet för de i lösväskor befordrade postför sändningar.
(Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 33.) S. A. K.
Med anledning af hos Rikets Ständer gjord framställning, att Postverket borae åläggas ansvara för enskilde eller kommuner tillhöriga så kallade löspostväskor, så länge dessa befunnes under de i Postverkets tjenst antagna postiljoner eller posttjenstemäns uppsigt och vård, så att, i händelse dylik väska förkomme, ersättning till visst belopp skulle dess egare af Postverket tilläggas, få Rikets Ständer, som ej funnit lämpligt att för E. K. Maj:t framlägga något särskildt förslag till vinnande af det med berörda framställning afsedda ändamål, härmed endast i underdånighet anhålla, det E. K. Maj:t täcktes i nåder anbefalla vederbörande att tillse, det åtgärder, ledande lill större säkerhet för de i lösväskor befordrade postförsändningar, än den som för närvarande kommer dessa till del, måtte, der ske kan, varda vidtagna.
Expeditions-Utskottets Förslag' tilt underd.
Skrifvelse, N:o 57. 25 NTm 3?.
Uppläst och godkändi hos Ridd. och Adeln den 11 Febr. 1865.
Preste-Ståndet den 11 — — Borgare-Ståndet den 14 — — Bonde-Ståndet den 18 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående utsträckning af tiden Jör auktioners hållande på landet.
(Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 37.) S. A. K. Hos Rikets Ständer har blifvit föreslaget, att tiden för auktioners hållande å landet måtte under hela året få utsträckas till kl. 9 på aftonen och ej, såsom nu, enligt Kongl. Förordningen den 22 September 1848, från den 15 Oktober till den 1 Mars vara inskränkt till kl. 7 e. m.
Såsom skäl härför har blifvit anfördt, att någon våda för denna förändring numera icke förefunnes, då spirituosa vid auktioner ej få försäljas, samt denna anledning till oordningars framkallande, sedan mörker inbrutit, således vore undanröjd.
Det vöre allmänt kändt, att allmogen, mån om sin arbetstid, icke infunne sig vid en auktion förr än på eftermiddagen; och tiden för auktionen, när densamma skulle aflysas kl. 7 på aftonen, vore alltså knappare, än att äfven en mindre auktion derunder kunde hinna afslutas.
Mången gång återslode endast få utrop, när auktionen mäste afbrylas, för att följande dagen afslutas, hvadan blott ett färre antal spekulanter tillstädeskomme.
Häraf vållades förlust för säljaren, dels genom de ökade kostnader auktionens utdragande till 2:ne dagar medförde, dels ock genom det lägre pris, hvartill mången gång det som å andra auklionsdagen försåldes måste afyltras.
Wid öfvervägande af denna fråga hafva Rikets Ständer inhemlat, hurusom redan förut vid flera riksdagar framställningar i likartad syftning blifvit hos Rikets Ständer gjorda; och hafva Rikets Ständer funnit dessa upprepade framställningar, rörande utsträckningen af den för auktioners hållande å landet bestämda tid, vittna, det allmogen anser en sådan utsträckning vara för sig af synnerlig vigt.
Det egentliga skälet folden inskränkning i auktionstiden, som under den mörka årstiden änuu är gällande, eller svårigheten att bibehålla ordning bland auktionsmenigheten, sedan mörker inbrutit, anse Rikets Ständer numera hufvudsakligen vara undanröjdt genom förbudet mot bränvins försäljning å auktioner.
Som genom detta förbuds tillämpning under en längre tid menigheten vant sig alt vid dylika tillfällen umbära spirituosa, lärer någon kränkning af Bill. till li.
Prut. 1862 # 1863. 10 Samt. 1 Afd. 2 Haft. 4 26 Expeditions-UIskoIlats Förslag till underd.
Skrifvelse, IS:0 38. samma förbud ej vara att i högre grad befara deraf, att tiden för auktioners hållande vinner den ifrågaställa utsträckningen.
Snarare torde då, efter hvad hos Rikets Ständer blifvit upplyst, den kortare auklionstiden å många orter vara en anledning till vid auktioner förekommande oordningar, såsom spel och dobbel.
1 glest befolkade trakter stadnar nemligen en stor del af auktionsmenigheten qvar öfver natten på auktionsslället från den ena auktionsdagen till den andra, och då all egentlig sysselsättning för menigheten upphör med auktionens aflysande, sökes mången gång tidsfördrif i skadliga och ordningen störande nöjen, hvilka icke ifrågakomma, derest auktionen fått fortgå till kl. 9 på aftonen, inom hvilken tid auktioner i de flesta fall torde hinna afslutas.
Detta förhållande lärer äfven i sin män hafva bidragit dertill, att, efter hvad kändt är, auktioner å många orter fortsättas om aftnarna utöfver den för deras afslutande bestämda tid, utan att sådant beifras; och tillämpningen af ifrågavarande förbud synes således på väg alt, till följd af sin olämplighet, af sig sjelf upphöra.
Med anledning häraf hafva Rikets Ständer ansett sig böra hos E. K.
Maj:t i un derdånighet anhålla om utfärdande af en Kungörelse, hvarigenom stadgas, att auktioner å landet få under alla tider af året fortgå till klockan 9 på aftonen.
Stockholm den 18 Februari 1863. Wto 3S.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den lt Febr. 1863.
Preste Ståndet den 11 — — Borgare-Ståndet den 14 — — Bonde-Ståndet den 18 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående rättelse i gällande föreskrifter beträdande ersättning åt läkarekorpsens medlemmar ejter rese-reglemente och för inqvartering.
Besv. och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 40.) S. A. K. Hos Rikets Ständer har förslag blifvit väckt dels att i Statens tjenst anställde, såväl militäre som civile läkare måtte i rese-reglementet uppföras i samma klass, som de Statens militäre tjenstemän, med hvilka de innehafva lika tjenstegrader, allt i öfverensstämmelse med Kongl. Brefvet den 5 Juli 1855, och med iakttagande deraf att sjuk - Expeditions-Utskottets Färsing till underd.
Skrifvelse, N:o 38. 27 husläkare och provincialläkare komma i samma klass som regementsläkare, och dels att den fältläkare-korpsen tillkommande rätt att erhålla inqvartering i Kronans hus, efter de dess medlemmar tillagde militärgrader, måtte utsträckas jemväl till sådan inqartering, för hvilken kontant ersättning tillgodonjutes. ] afseende på ersättning för skjuts- och dagtraktamente åt läkare i allmänhet, tillämpas för närvarande Kongl.
Maj:ts förnyade Rese-reglemente af den 31 Oktober 1851, som är uppstäldt med hänsyn till den rang en hvar vid nämnda tid innehade, sålunda att t. ex. en Öfverfältläkare åtnjuter ersättning för skjuts och dagtraktamente enligt 5:te klassen, till hvilken jemväl Öfverstelöjtnanter i fråga härom hänföras.
Enligt Kongl. Brefvet den 5 Juli 1855 innebar likväl
Öfverfältläkare numera lika rang med Öfverste.
Men Öfverstar tillhöra i afseende på ifrågavarande ersättning 4:de klassen af ofvanberörda rese-reglemente.
Sammalunda åtnjuta fältläkare, enligt 6:te klassen, enahanda ersättning, som majorer, oaktadt de nu hafva Ofverstelöjtnants rang, regementsläkare med majors rang lika ersättning med kaptener, enligt 7:de klassen, o. s. v.; hvarförutan provincialläkare i rese-reglementet hänföras, lika med kaptener, under sistberörda klass.
Då det, enligt Rikets Ständers tanke, icke gifves något skäl att, i afseende på ofvanbemälda tjenstemän och deras rätt till resekostnads-ersättning, afvika från den i allmänhet följda, förut antydda grundsatsen, i fråga om beräknande af dylik ersättning, att nemligen tjenstemän af lika värdighet tillägges lika godtgörelse, och den anmärkta oegentligheten i nu omförmälda hänseende uppkommit endast deraf, att rese-reglementets bestämmelser derutinnan ej blifvit ändrade samtidigt med näeranämnde tjenstemäns uppfattning i högre tjenstegrad, få Rikets Ständer hos E. K.
Maj:t i underdånighet anhålla om utfärdande af den nådiga förklaring, att, då rese-reglementet skall i afseende på de i Statens tjenst anställde civile eller militäre läkare tillkommande resekostnadsersättning tillämpas, sådan ersättning må för en hvar af dem beräknas efter den klass i samma reglemente, enligt hvilken dylik ersättning utgår till tjenstemän, med hvilka han är i lika värdighet.
I fråga åter om inqvartering eller ersättning derför, företer sig den olikhet mellan gällande föreskrifter, att, medan, jemlikt Kongl. Brefvet den 11 Juli 1782, m. fl. författningar, inqvartering, då sådan in natura presteras, skall, medelst föreskrifvet antal rum m. m., utgöras lika lill dem, som hafva lika rang, — hvilket dels för hvarje tjenstegrad uttryckes i tariffen genom tillägg af orden ”med vederlikar”, dels särskildt stadgas genom följande bestämmelse: ”Kongl.
Fältläkare-korpsen erhåller inqvartering efter de den tillagde militärgrader”, — samt Kongl. Brefvet till Krigs-kollegium och Statskontoret, angående inqvartering i de Skånska städerna och i Göteborg den 19 Juni 1845, jemväl i öfverensstämmelse härmed innehåller, beträffande den kontanta ersättning, som i sistnämnda stad skall, i stället för inqvartering, utgifvas till der förlagda garnison, enahanda stadgande, betecknadt medelst uttrycket: ”med vederlikar”, så befinnes deremot den för Stockholms stad den 28 Februari 1856 fastställda inqvarteringsordning uti den dervid fogade ”Tariff, hvarefter inqvarteringsersättning i kontant för öfver- och underbefäl samt gemenskap, med vederlikar, årligen skall beräknas”, uppföra regementsläkare (som jemlikt ofvannämnda Kongl. Bref den 3 Juli 1855 hafva majors rang) i samma rum som kaptener, eller i 4:de klassen, med 225 R:dr ersättning, hvaremot majorer, efter en högre klass i samma tariff, uppbära 400 R:dr; och, enligt uppgift, skall jemväl regementsläkaren vid det i Göteborg förlagda Artilleri-regemente icke åtnjuta högre inqvarterings-ersättning, än i likhet med kaptener, eller 183 R:dr 75 öre, då deremot majorer, hvilkas vederlike han är, uppbära 397 R:dr 50 öre. 28 E.xp e di tio ns- lils kottets Förslag Iill underd.
Skrifvelse, l\.-o 39.
Om än sistberörda förhållande, efter hvad antagligt är, kan finna sin förklaring i det mellan staden Göteborg och dervarande garnison upprättade särskilda kontrakt rörande inqvartering, så att den genom 1845 års ofvanomförmälda nådiga Bref fastställda inqvarteringsersättning fortfarande beräknas, i afseende å regementsläkaren, efter den värdighet, han vid nämnda tid innehade, utan afseende derå, att han genom en sednare författning erhållit högre rang, hvilket eljest måhända icke efter vanliga tillämpningsreglor skulle alldeles öfverensstämma med den i samma nådiga Bref gifna föreskrift om lika ersättning åt vederlikar; så utvisar det anförda likväl onekligen en brist på öfverensstämmelse mellan gällande föreskrifter i likartade ämnen, hvilken det måste vara angeläget att undanrödja; och få, med anledning häraf samt på här ofvan i fråga om resekostnadsersättning angifna skäl, Rikets Ständer i underdånighet anhålla, det E. K.
Maj-.t täcktes meddela sådan rättelse i de, rörande inqvartering och kontant ersättning derför, gällande bestämmelser, att fältläkare-korpsens medlemmar komma i det ena såväl som det andra hänseendet i åtnjutande af samma rätt, som deras vederlikar i motsvarande tjenstegrader.
IViO 39.
Preste-Slåndet den il — — Borgare-Ståndet den 14 — — Bonde-Ståndet den 18 —- — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående upprättande af normalritningar m. m., att tjena till ledning vid folkskolors uppbyggande.
(Allm. Besv.- och Ekon.-Utskotlets Betänkande N:o 41.) S. A. K.
Sedan, — med hemtad anledning dels af beskaffenheten hos en del redan uppförda skolhus och till sådant ändamål använda lokaler, dels ock af de i hufvudstaden sistlidet år församlade folkskole-inspektörernas mötesbeslut, hvari uttalades den önskan, att ”skolhusens höjd horde bestämmas till minst 5 ainar och dimensionerna i öfrigt vara sådana, att minst 160 kubikfot luft komme på hvarje harn, med beräkning tillika Expeditions-Utskottets Förslag till anderd.
29 af något öfverskott af rum för den framtida tillökningen af skolbarnens antal”, — fråga blifvit hos Rikets Ständer väckt dels om upprättande af en normalritning för folkskolors uppbyggande, hvarvid, med iakttagande af den största möjliga sparsamhet, afseende borde fästas såväl på barnens helsa, som på deras undervisning, hafva Rikets Ständer vid pröfning af denna framställning, icke kunnat undgå att bemärka den fördel, som skulle vinnas deraf, att genom Statens föranstaltande normalplaner blefve upprättade och funnes tillgängliga, att tjena till ledning vid byggandet af nya skolhus, särdeles på landsbygden, der ännu icke kan anses utbredd kännedomen om lämpligaste sättet att vid skolbusbyggnad tillgodose skolungdomens behof i sanitärt hänseende och dermed förena vilkoren för ett ändamålsenligt undervisningssätt.
Man torde nemligen väl hafva t. ex. här och der hört omtalas, att så och så många kubikfot luft anses behöfliga för hvarje barn, att så och så stor fönsteryta utgör vilkor för tillräcklig dager o. s. v.; men icke mångenstädes anträffas insigt, huru vunnen erfarenhet i dessa afseenden skall med bästa framgång, men derjemte med minsta kostnad, tillgodogöras, hvadan ofta händl, alt med de bästa afsigter och med dryga utgifter icke ernåtts ett resultat, som med mindre uppoffringar kunnat vinnas.
Ständer anse fördenskull såsom en vigtig och samhällsnyttig, samt i följd deraf påkallad åtgärd, alt normalritningar eller planer för folkskolehus, jemte beskrifningar och upplysningar angående dervid följda grunder, varda, på allmän bekostnad, genom sakkunnig myndighet upprättade och vederbörande jemväl kostnadsfritt tillhandahållne ; kommande utan tvifvel dylika planer och beskrifningar att med begärlighet emottagas samt äfven tillämpas, om ock med sådana nödvändiga förändringar, som af lokala eller andra förhållanden påkallas.
I öfverensstämmelse härmed få Rikets Ständer alltså underdånigst anhålla, att E. K.
Maj:l läcktes låta genom sakkunnige upprätta och derefter vederbörande kostnadsfritt tillhandahålla normalritningar, jemte beskrifningar öfver folkskolehus af olika storlek, så af sten som af trä, hvarvid, med iakttagande af tillbörlig sparsamhet, afseende fästes såväl på barnens helsa, som på undervisningens lämpliga ordnande.
Stockholm den 18 Februari 1863. 30 Expedihons-l]Iskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 40. fto 40.
Uppläst och godkändl hos Ridd. och Adeln den 11 Febr. 1863.
Preste-Slåndet den 11 — — Borgare-Ståndet den 14 — — Bonde-Ståndet den 18 — — Rikets Ständers underdåniga Skrijvelse, angående meddelande af Jöreskrifter i afseende på sättet för postdiligensers JortskafJände.
(Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 43.) S. A. K. Hos Rikets Ständer har blifvit anfördt, att, ehuru genom (lera äldre och nyare stadganden föreskrifter vore meddelade angående den tyngd, som finge läggas efter skjutshäst, antalet personer, som dermed finge färdas, och tiden för tillryggaläggande af viss väglängd, saknades dock allt stadgande i afseende på beskaffenheten af resande tillhöriga åkdon, hvilka en skjutsande kunde åläggas fortskaffa.
Ett sådant stadgande syntes dock särdeles behöfligt, enär det vore väl bekant, att ett stort och tungt åkdon ansträngde hästarne mera än ett lämpligt lass på ett mindre och ändamålsenligt fordon.
Anmärkningen i berörda hänseende gällde hufvudsakligen de af Postverket använda nya diligenser, för hvilka, enligt E. K.
Majlis nådiga Bref den 21 Juni 1861, Poststyrelsen numera egde anlita gästgifveri-, håll- och reservskjutsen.
1 anledning af åtskilliga skjutsskyldiges hos E. K. Maj:t gjorda underdåniga framställning, att, i anseende lill de med befordrandet af de nya postdiligenserna förenade olägenheter, skjutslega för fyra hästar måtte för deras förskaffande få uppbäras, hade E. K.
Majit, i nådigt Bref till Generalpoststyrelsen, den 31 Januari sistlidet år förklarat berörda framställning icke föranleda till annan åtgärd, än att, då för diligensbefordringen anlitades gästgifveri-, håll- eller reservskjuts, skulle, i afseende på utgörandet af densamma, tillämpas de för befordran af resande i allmänhet gällande författningar, samt
Postverket följaktligen icke ega påkalla hastigare befordran än en mil på en och en half timme, men deremot de skjutsande också icke uppbära annan ersättning än vanlig skjutslega.
Å den underdåniga ansökningen om tillökning i hästantalet hade således ej kunnat fästas nådigt afseende.