Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Oell har motionären sedermera till Utskottet aflemnnt ett skriftligt anförande lill närmare utveckling af motionen, äfvensom ålskillige sifferuppgifter till upplysningar i ämnet, hvaraf hufvudsakligen inhemtas: att i riket skulle befinnas 218 Kyrkoherdar af första kl ssen, 606 dito af andra dito, 406 dito af tredje dito och 25 dito ej 'klassificerade, eller tillhopa 1,255, samt Komministrar till ett antal af 1,000, deribland inberäknade Kapells- Stads- samt Tredje och Fjerde predikanter äfvensom vice Pastorer och Pastorsadjunkter, som vid taxering upptagits såsom egande ordinarie inkomst; att Paslorernes och Komministrarnes nuvarande samtlige lön-inkomster,, med inräknande af boställenas afkastning, enligt taxerings-längderne, skulle uppgå till 1,901,444 t:dr banko, och enligt Forsells Statistik till 1,649,155 r:dr samma mynt, men af motionären ansågos böra beräknas på följande sätt, nemligen :
Afkastning af de till boställen åt Presterskapet anslagne cirka 2,023 mantal å 600 r:dr årligen R:gs R:dr 1,213,800:
Spanmåls-afgifter af 63,675 mantal på landet å 2£ tunnor spanmå! efter 11 r:dr tunnan 1,751,062:
— Dito af cirka 12,000 par ”Mjölqvarnslenar”, 3,000 Sågqvarnar och 2,000 Fiskerier cirka 50,000:
Smör-, Lin-, Ost- och QWck-tionde å 8 r:dr 509,400:
Jura Stola: å 150 r:dr i hvarje pastorat 188,250:
Städers, Bruks och Fabrikers bidrag . ... , 100,000:
Komministrarnes löneinkomster af 63,675 mantal å 12 r:dr ....
764,000:
Summa R:gs R:dr 4,576,512: ; att utaf Kyrkoherdarne 11 uppbära inkomster till högre belopp än 4,000 r:dr, 22 till bé lopp - Allm.
Besvärs- och Ekon.-Ilsk.
Utlåtande, N:o 44. 9 lopp emellan 3,000 och 4,000 r:dr, 98 till dito emellan 2,000 och 3,000 r:dr, 664 till dito emellan 1,000 och 2,000 r:dr, 425 till dito emellan 500 och 1,000 r:dr samt 35 till dito under 500 r:dr allt banko, så att omkring af rikets Pastorer erhöllo så ringa aflöning , att de svårligen kunde undgå att nedtryckas af ekonomiska bekymmer, under det ett ungefärligen lika antal hade rikliga, nästan öfverflödiga, inkomster för nära nog lika tjensteåligganden; att, enligt motionärens tanka, medel till de kontanta tillskott, hvilka, efter uppskattning och taxering af boställenas afkastning, skulle till fyllnad i ofvan beräknade aflöningsbelopp Pastorer och Komministrar tillkomma, borde beredas sålunda att: l:o alla hemman på landet skulle till Presterskapets aflöning kontant bidraga i mån af innehalvande inegor, så att af ett hemman med 30 tunneland åker och deremot svarande artificiel eller naturlig äng skulle utgå 20 r:dr riksgäldssedlar, motsvarande 5 r:dr i silfver; af ett hemman om 30 till 50 tunneland åker med motsvarande äng 30 r:dr riksgäldssedlar, eller 7^ r:dr i silfver; och af ett hemman om mer än 50 tunneland åker med motsvarande äng 40 r:dr riksgäldssedlar, eller 10 r:dr i silfver; dock med rättighet för hemmansinnehafvarne att, efter skedd uppsägning, erlägga afgiften i spanmål af § råg och | korn, i hvilket fall 10 r:dr riksgäldssedlar skulle anses motsvara en tunna deraf, jemte skyldighet att forsla spanmålen 2 å 3 mil; 2:o af mjölqvarnar med ständig vattentillgång, beräknade till cirka 5,000, oskattlagde dito, beräknade till omkring 7,000, samt sågqvarnar och fiskerier skulle utgöras en årlig afgift, nemligen från mjölqvarnar med ständig vattentillgång 5 r:dr och från öfrige nämnde lägenheter 3 r:dr, allt riksgäldssedlar; 3:o af taxerade värdet å hus och jord i städerne, beräknadt till mera än 100 millioner r:dr, skulle erläggas i afgift procent; 4:o fabriker, verk och inrättningar för slöjder och näringar af alla slag, grufvor, verkstäder för bearbetning af metaller samt öfriga svenska produkter borde bidraga till presterskapets aflöning med £ procent af behållna inkomsten eller ock ^ procent af tillverkningsvärdet ; 5:o för alla skattlagda lägenheter, utjordar, torp och nybyggen m. m. skulle betalas -j1^ procent af taxeringsvärdet;
6:o en personel afgift skulle utgöras af hvarje mantalsskrifven person från dess 15:de år med 36 sk. riksgäldssedlar; Bih. till B.
St, Brot. 1850 $ 1851. 8 Sami. 7 Haft. 2 10 Allm.
Utlåtande, N:o 44. 7:o kapitalister, handlande och handtverkare skulle betala J procent af årlig inkomst; 8:o alla andra personer, som erlägga bevillning efter 2:dra artikeln, borde till Presterskapets aflöning bidraga med { af den bevillning, de till Staten utgöra; 9:o innehafvare af karaktersfullmakter, utan medföljande tjenstgöringsskyldighet eller lön, skulle erlägga från 2 till 10 r:dr rgs hvardera årligen; 10:o alla, som tillverka eller förädla bränvin eller tillverka press-jäst medelst brånvinstillverknings-apparat, borde erlägga 1 sk. för hvarje r:dr, som i skatt för tillverkningsrättig— beten utgöres; ll:o hvarje värdshus-idkare och krögare skulle erlägga från 5 till 20 r:dr rgs årligen; samt 12:o den till presterskapets aflöning nu anslagna kronotionde och vederlags-spanmål, beräknad till 10,000 tunnor, skulle till staten ingå; varande de tillgångar, sorn sålunda skulle uppkomma, af motionären beräknade på efterföljande sätt:
Afkastning af nuvarande Preste-boställen, utgörande 2,023 mantal, å 600 r;dr 1,213,800: afgifter af 63,717 mantal å 30 r:dr 1,911,510: — — d:o af sågqvarnar 53,500 r:dr och 2,000 fiskerier å 3 r:dr 6,000 r:dr 59,500: — — d:o af hus och jord i städerne ^ procent af taxeringsvärdet 100,000,000 50,000: d:o af fabriker, verk och inrättningar 25,000: — — d:o af skattlagda lägenheter 5,000: — — d:o af 1,700,000 mantalsskrifne personer å 36 sk . 1,275,000: — — d:o af kapitalister, handlande och handtverkare m. fl. £ procent af behållna inkomsten, 50,000: afgifter af personer, som erlägga bevillning efter 2:dra artikeln . . . 15,000: — — d:o af innehafvare utaf karakters-fullmakter, utan åtföljande lön, circa. 5,000: — — d:o af bränvinstillverkare 21,875: d:o af värdshusidkare och krögare 10,000: — — kronotionde och vederlag, circa 10,000 tunnor å 11 r:dr 110,000: — •— hvaraf erfordrades till:
Summa tillgång r:dr r:gs 4,751,685: — Allin.
Utlåtande, N:o 44. -1 ] 218 Pastorer af lista klassen å 4,000 r.dr . . . 606 d:o af 2:dra d:o å 3,000 r:dr . . . 406 d:o af 3:dje d:o å 2,000 r:dr . . . 25 d:o utan klassberäkning å 1,500 r:dr . . . 400
Komministrar i lista klassen å 1,200 ridr.
. 600 d:o i 2:dra d:o å 900 ridr.
Summa r;dr 4,559,500: så att ett årligt öfverskott uppkomme af ... . — 4,751,685:
Debiteringen och uppbörden af ifrågavarande medel skulle verkställas i likhet med öfriga kronoutskylder och redovisas inför Riksgälds-kontoret, under namn af Klereci-statens fond.
Förvaltningen af denna fond, som ej finge användas till annat ändamål än ofvan uppgifna, skulle bestämmas af Rikets Ständer, hvilka borde pröfva, om minskning i debiteringen i följd af fondens tillgångar kunde ega rum, hvilket motionären ansett vara framdeles verkställbart, helst om reglering utaf pastorater inträffade och flera mindre dervid förenades.
Slutligen och enär ifrågavarande förslag voro af en så genomgripande art, att en grundligare undersökning och beräkning, än motionären förmått åstadkomma, vore af nöden, har han, för den händelse grunderne för förslaget gillades, hemställt, att Rikets Ständer skulle hos Kongl. Maj:t i underdånighet begära dels nedsättandet af en kommitté för utarbetande af ett på samma grunder bygdt fullständigare förslag, och dels att, vid tillsättning af pastorat eller komministers-beställning, förbehåll alltid måtte fästas, att den utnämde skulle åtnöjas med de löne-vilkor, som af ett sådant förslag komme att bestämmas. 3:o af Ledamoten utaf Högvördige Presteståndet herr Prosten Setterblad, åsyftande, att, sedan Rikets Ständer vid förra riksdagen behjertat då gjorda framställningar rörande komministrarnes ringa lönevilkor samt ansett en löneförhöjning böra desse tjenstemän beviljas, så att deras inkomster icke kommo alt understiga 45 tunnor spannemål, hälften råg och hälften korn, men något resultat häraf icke följt, en ny framställning af Rikets Ständer måtte i detta ämne till Kongl. Majit i underdånighet aflåtas; och hafva vid föredragning af denna motion i Högvördiga Presteståndet anföranden blifvit afgifna dels af herr Komminister Beckman, sorn, jemte det han förklarat sig instämma i motionärens önskan 12 Allm.
Utlåtande, N:o 44. om löneförhöjning för komministrarna, upplyst, att frågan härom vöre beroende på Kongl.
Maj:ts och Rikets Kammar-kollegii handläggning för afgifvande af infordradt underdånigt utlåtande, dels af herr prosten Wallin, som jemväl i motionärens önskan om förbättring i komministrarnes löne-vilkor instämt, och dels af herr Biskop Heurlin och herr Lektor Wallman, hvilka hufvudsakligen yttrat, att de ansågo ifrågavarande löne—förbättring serdeles behöflig och önsklig, men icke lämpligen eller billigtvis böra tillvägabringas på det af Rikets Ständer vid sednaste riksmöte föreslagna sätt, nemligen på det öfriga ordinarie presterskapets bekostnad. 4:o Af Riksdagsmannen utaf Hedervärda Bondeståndet Nils Magnusson från Calmar län, hvilken föreslagit, att den så kallade likstoien måtte, såsom olämplig och obillig, efter nuvarande pastorers afgång icke vidare få uppbäras; varande denna motion understödd af Lars Magnus Knutsson från Östergöthland. 5:o Af Ledamoten utaf Högvördiga Preste-ståndet Herr Kontrakts-prosten Holm, hvilken anfört, att, ehuru till undvikande af det obehag, som vöre förenadt med Presterskapets nuvarande aflöningssätt, det måhända vore bäst, om staten kunde öfvertaga pastorernes ordinarie inkomster, mot tilldelande af lämpliga kontanta löner, motionären likväl, enär han fann sådant föranleda en för allmogen alltför känbar tillökning i de kontanta utgifterna, ansåg ett betydligt steg vara gjordt till undanrödjande af missnöje och obehag emellan lärare och åhörare, om en författning kunde utverkas, att hvarje nuvarande pastor skulle ega rätt och hvarje blifvande pastor vara pligtig att låta genom kronofogden uppbära alla ordinarie löneinkomster mot en af Konungens Befallningshafvande bestämd procent eller provision; hvarjemte motionären ifrågaställa att med uppbörden skulle förenas skyldighet för kronofogden att å offentlig auktion försälja det, som levererats in natura.
Samtlige de frågor, öfver hvilka Utskottet nu skall afgifva utlåtande, nemligen: dels om kontanta löner till presterskapet, med hvad mera dermed har sammanhang, såsom upphörande af likstol m. m., dels om förbättring i komministrarnes aflöning, och dels om uppbärande af presterskapets aflöning genom kronofogdarne, hafva vid sednaste riksmöte Allm.
Besvärs- ock Ekon.-Utsk.
Utlåtande, N:v 44.
I 3 varit hos Rikets Ständer väckte; och har Allmänna Besvärs- och Ekon.-Utskottet då alstyrkt så väl tillvägabringande af kontanta löner för presterskapet som införande af omförmäldte förändrade sätt för uppbörden af dess inkomster, men dels till förekommande af de olägenheter, som kunna vara en följd af de äldre författningarne i afseende på beräknandet och uppbörden af pastors löne-inkomster, dels ock för beredande af ökade lönevilkor för komministrarne, föreslagit, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla : l:o att Kongl. Maj:t täcktes anbefalla samtlige de församiingar, hvarest behörigen stadfästade konventioner ej redan äro uppgjorde, att antingen och helst under nuvarande kyrkoherdars tjenstetid eller ock sednast samt ovillkorligen vid deras afgång, under pastors-Iedigheten, uppgöra lönekonventioner, upptagande och bestämmande alla pastors ordinarie och extra ordinarie inkomster af hvad namn de vara må, eller ock dessa löneposter sammanförda, så vidt möjligt är, in natura, eller, om heldre så åsämjes, i penningar, så att derefter ingen afgift till pastorerne må åt godtycket blifva öfverlemnad, samt att, om svårigheter å endera eller å båda parternas sida skulle möta, Kongl. Maj:t ville begagna sin höga rätt att, enligt sista morn. i Kongl.
Kungörelsen den 3 April 1816, ”elter i hvar je fall förekommande omständigheter dessa konventioner i Nåder reglera och för en tid af 25 till högst 50 år fastställa2:o att, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med hvad i afseende på pastorernes aflöning sålunda blifvit föreslaget, Kongl. Maj:t måtte i Nåder anbefalla samtliga de församlingar, der ej sådana af Kongl. Majrt fastställda konventioner redan äro gällande, att på grund deraf komministerlönen uppgår åtminstone till 45 tunnor spanmål, hälften råg och hälften korn, med inberäknande af boställs-afkastningen å 4 procent å taxeringsvärdet, uppgöra dylika konventioner, så fort ske kan och sednast vid inträffande ledighet; men, i händelse löne-inkomsterna dervid icke befunnos komma att uppgå till nyssnämnde minimum, skulle antingen fyllnaden tillskjutas af pastor och församlingen, eller ock, i fall sådant icke kunde ske, underdånig anmälan i ämnet göras hos Kongl. Majit till den vidare åtgärd, som för ändamålets vinnande kunde finnas lämplig; och hafva Rikets Ständer i öfverensstämmelse härmed aflåtit underdånig skrifvelse till Kongl. Majrt, som, efter det konsistorierne blifvit i ämnet hörde och underdåniga utlåtanden afgifvit, den 27 Juli 1849 remitterat ärendet till Kammar-kollegium, på hvars handläggning det ännu är beroende.
Utskottet, som tagit förevarande ämne i öfvervägande, finnér de med Presterskapets nuvarande aflöningssätt förenade olägenheter, bestående hufvudsakligen uti det obestämda i 14 Allm.
Utlåtande, N:o 44. afseende å beloppen af inkomsterna på de ställen, der så kallade konventioner icke äro träffade, samt uti olämpligheten af den form, under hvilken någre af de extra ordinarie pastors-inkomsterna och deribland likstol utgå, kunna afhjelpas enligt Rikets Ständera ofvan åberopade förslag, hvaremot för införande af de utaf två motionärer ifrågastäilda kontanta löner, som från Staten skulle utgå och hvartill bidrag skulle beredas antingen genom försäljning af nuvarande prest-boställen och prest-tiondens indragning till Statsverket, eller ock genom bibehållande af samma boställen och bestämmande af en viss utaf hvarje fastighets-innehafvare, rörelseidkare och mantalsskrifven person utgående kontant afgift, stora hinder och svårigheter möta, ehvad församlingsboernes bidrag skulle till Kronan utgå i kontanta penningar eller i nalura-persedlar, såsom i förra fallet svårigheten för allmogen alt kontant utgifva nämnde bidrag, och i det sednare oundgängliga och stora kostnader för de levererade persedlarnes förvarande och förvaltning, utom det att kronobetjeningen i båda fallen finge en betydligen ökad uppbörd; och anser Utskottet sig således icke kunna understödja hvad motionärerne i nämnde hänsende föreslagit, utan böra instämma i de af sednast församlade Ständer uttryckta åsigter, rörande sättet att undanrödja de olägenheter, som uti ifrågavarande fall förefinnas, likasom Utskottet, i fråga om förbättring af Kommibistrarnes lönevilkor, finner bemälde Ständers förslag bäst leda till målet; och enär det icke torde vara lämpligt, att Rikets Ständer skulle, innan ärendet ens hunnit till föredragning inför Kongl. Maj:t beredas, med förnyad underdånig framställning derom ingå, hemställer Utskottet, att motionerna så väl om införande af kontant aflöning åt Prester-» skåpet, som ock om afiåtande af förnyad underdånig skrifvelse, i afseende å förbättring af komministrarnes lönevilkor icke måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda; i följd hvaraf frågorna så väl om afskaffande af de så kallade jura stol® och deribland serskildt likstol eller bestämmande af taxa å dessa afgifter, som ock om nedsättande af en kommité för uppgörande af förslag till beredande af kontant aflöning åt presterskapet komma alt förfalla.
Vidkommande sedermera motionen derom, att uppbörden af Pastors ordinarie inkomster skulle genom kronobetjeningen verkställas; så, enär sådant otvifvelaktig! skulle för allmogen medföra mera obehag och olägenheter, än som nu i allmänhet ega rum inom de församlingar, der konventioner äro gällande, samt dertill kommer, att, derest indrifnin - Allm.
Utlåtande, N:o 45.
15 gen skulle ske på pastors bekostnad, såsom motionären föreslagit, ett högst känbart afdrag sålunda skulle för löntagarne uppkomma, får Utskottet, utgående från ofvan antydde åsigt, att pastoralie-konventioner böra allmänt tillvägabringas, tillstyrka, att hvad i detta afseende föreslaget blifvit ej heller må till någon åtgärd föranleda.
Stockholm den 18 Februari 1851. *:o 45.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 20 Febr. 1851 kl. 1 e. m.
Utlåtande, i anledning af vacht motion om rättighet för hvarje Socken, som kan aflöna egen Prest, att varda med en sådan försedd.
Till Utskottets handläggning har från Hedervärda Bonde-ståndet blifvit remitterad en af Jonas Christoffersson från Wermlands län väckt, af Nils Andersson från samma län understödd motion, hvari föreslås, ”att hvarje socken, som är så vidsträckt och oberoende, att densamma anständigt kan aflöna sin egen Kyrkoherde eller Sockenprest, måtte en sådan erhålla”; varande såsom skäl för denna framställning åberopadt: dels ”det obilliga i menigheternes betungande med löne-umgälder till Lärare och Prester, hvilka hvarken i afseende på själavård eller undervisning gagna dem”; dels ”den orättvisa, som ”vid ofvanberörde förhållande” tillfogas det egentligen arbetande och tjenande Presterskapet”; dels ock ”det afbräck och hinder, som nödvändigt måste uppstå i afseende på en kristlig själavård, der flera vidsträckta och från hvarandra aflägsna socknar öro sammanlänkade under ett gemensamt Prestebol.” Innan Utskottet yttrar sig i sjelfva saken, får Utskottet tillkännagifva,-att fråga om delning af de större Pastoraterne äfven vid sistlidne riksdag varit å bane, men att den då 16 Allm, Besvärs- och E/con.-Utsfc.
Utlåtande, N:o 45. blifvit afstyrkt och ogillad på den grund, att församlingarne, hvilkas rätt frågan ansågs närmast röra, skulle ega att sjelfva härom väcka förslag.
Beträffande derefter hufvudsaken och till en början de så kallade praebende-pastoraten, hvilka förevarande motion äfven synes åsyfta, finner Utskottet, med afseende på Stift— styrelsernas och Läroverkens nuvarande organisalion, denria del af motionen icke böra till någon åtgärd föranleda.
Hvad derefter angar motionen i öfrigt, eller så vidt den åsyftar förändring af Pastoratens indelning på grund af deras alltför stora folkrikhet eller vidd, så är detta ämne, enligt Utskottets tanka, af serdeles vigt.
Om personlig kännedom är ett vilkor för möjligheten af en verksam själavård, så måste, vid folkmängdens ständiga tillväxt, förhållanden oundvikligen inträffa, som göra denna vård omöjlig, så vida icke åtgärder för deras undanrödjande vidtagas.
Nödvändigheten af en sådan åtgärd, omfattande förhållandena i hela riket, har äfven tillförene varit af Sveriges Regering erkänd.
Under den tid, då Axel Oxenstjerna stod i spetsen för svenska styrelsen, förordnades, att ”der som öfverflödigt store församlingar funnes, borde de fördelas i tvänne eller flere prestegäll”, och för detta ändamål anbefalldes Guvernörer och Landshöfdingar samt Biskopar, ”att sådant i verket ställa”.
På grund af detta beslut blefvo äfven, under de nästföljande åren, i olika orter af Sverige, en mängd större Pastoral delade, så att t. ex. Elfkarleby skiljdes från Tierp 1641, Norrtelje från Frötuna 1643, Öfverkalix från Nederkalix 1644, Norrberke fiån Söderberke 1646, Åsele från Umeå 1648 och vidare Ofvanåker, Grythyttan, Gunnilbo, Malma, Qvistbro, Kroppa, Sundborn, Tyresjö m. fl. vid samma tid fingo egna Kyrkoherdar.
I Resolutionen på Bidderskapet och Adelns Besvär den 29 November 1680 förklarade Konung Carl XI: "Kongl. Maj:t finner det orimligt, att åtskilliga Kyrkoherdar större församlingar hafva, än de högtidligen med vanlig Gudstjenst kunna uppvakta; ville ock fördenskull låta Dess Bref till Landshöfdingarne och Biskoparne afgå, att de sig deröfver må förena, huru sådant står till att ändra".
Alt äfven sedermera samma angelägenhet varit föremål för regeringens omsorger, visar sig deraf, att i slutet af 1680-talet d. v. Kansli-Presidenten, Grefve Bengt Oxenstjerna föreslog förordnandet af en kringresande kommission, som i samråd med Biskopen i hvarje stift tillsäge, att öfverflöd iligt stora Pastorater blefve dejade.
Utlåtande, N:o 45. 17
Mer än halltannat århundrade har sedan denna lid förflutit, utan att någon mera omfattande åtgärd i nämnda afseende blifrit vidtagen.
De anmärkta missförhållandena hafva emellertid allt starkare tilltagit, isynnerhet i de mera bergiga och skogbeväxta delarne uti riket, hvarest ifrån början större rymder för sockriarrie blifvit utsedda, och inom hvilka odling och befolkning på senare tider hastigare tillväxt.
För att på ett åskådligt sätt framställa detta förhållande, sådant det på olika orter i allmänhet visar sig, meddelas nedanstående Tablå,- som utvisar, för hvart Län i Riket, Pastoraternes folkmängd i medeltal, under antagande, då bestämd uppgift å folkmängden vid 1850 års slut saknas, att befolkninjen under de 5 sistförflutna åren tilltagit med lika antal, som under de 5 nästföregående.
Länens namn.
Areal i qvadi. mil.
Folkmängd i Länet.
Amal at Pa- stora- ler Folkmängd för hvarje paslorat i medeltal.
Malmöhus 40 246.744 12!S 1.978 Christianstads 55 189 65 l 77 2,463 Halmstads . . . 43 105.904 41 2.406 Carlskrona 25 108,877 20 5.444 Wisby ...... 27 44,961 44 1,021 Linköpings . 96 222,631 109 2 042 Jönköpings . . 97 163,499 62 2 637 Kronobergs . 86 136,918 41 3,339 Kalmar .... 96 207,676 67 3,099 Skaraborgs . 75 197,164 89 2.282 Elfsborgs .... 1 14 247.632 57 4,314 Götheborgs . . . 43 188,418 34 5,541 Upsala .... 47 90,706 55 1,638 Stockholms . . . 66 1 16,311 67 1,747 Nyköpings 57 122,408 59 2,074 Westerås .... 60 97,206 64 1,518 Orebro ....
74 138,383 40 3,459 Stora Kopparbergs 278 153,525 37 4,150 Carlstads .... 157 223.646 29 7,712 Gefleborgs 171 122,553 35 3.501 Hernösands . . . 216 101.675 36 2,824 Östersunds . 435 52 385 14 3,742 Umeå 668 70,144 19 3,692 Piteå 751 54,413 14 3,886 Bih. till Ii.
Brot. 1850 § 1851. 8 Sami. 7 Haft. 3 4 8 Allni.
Besvärs- och Ekon-Ilsk.
Malmöhus län, som innefattar Skånes största slättbygd, har således i medeltal för hvart pastorat 1,978 innevånare.
I Christianstads län, hvilket till någon del består af skogstrakt, stiger detta antal till 2,463 och i Blekinge län, i hvars bergigare bygder odlingen hastigt tilltagit, ända till 5,444 personer.
I rikets vestra del finnér man att Skaraborgs län har i medeltal för hvarje pastorat 2,282 innevånare, då Elfsborgs län, mera genombrutet af bergstrakter, har 4,344 och Götheborgs län 5,541.
Granskar man förhållandena i mellersta delen af landet, finner man, att Upsala län, innehållande den betydligaste slätten omkring Mälaren, har i medeltal för hvarje pastorat 1,638 innevånare och Westerås län 1,518, under det att detta antal i Örebro län, till dess vidsträcktaste del bestående af skogsbygd, uppgår till 3,459 och i Dalarne till 4,150, samt slutligen i Wermland stiger till ej mindre än 7,712 personer för hvart pastorat.
Det bör anmärkas, att just i samma orter, der befolkningen på senare tider hastigt tillväxt och själavården sålunda blifvit försvårad, äro, i följd af landets mera brutna yta, afstånden i allmänhet betydliga ; hvarigenom således äfven från en annan sida svårigheter uppkomma.
1 de norra länen växa dessa sistnämnda svårigheter i högst betydlig mån, under det att folkmängden i hvart pastorat, till följe af landets vidsträckta läge, i allmänmänhet företer en något lägre siffra än i de näst förut nämnda landskaperna.
Ej i någon af rikets provinser visar sig missförhållandet emellan folkmängden för hvart pastorat och det antal af församlingsboar, hvilkas andliga vård rimligen bör antagas kunna af en kyrkoherde bestridas, så stor som i Wermland, der pastoraternas folknummer, såsom ofvan är visadt, i medeltal uppgår till nära 8,000 innevånare.
Orsakerna äro tydliga, då man besinnar, att Wermland, som år 1751, så vidt man af tillgängliga källor kan sluta, icke hade fullt 100,000 innevånare, år 1845 egde en befolkning af 209,596 personer och således på mindre än 100 år mer än fördubblat sin folkmängd, under det att pastoraternes antal förblifvit nästan oförändradt.
Om vid den förra tidpunkten, då folkmängden var i medeltal 4,000 inom pastoratet, det var för en kyrkoherde i någon mån möjligt att, på grund af personlig kännedom, egna sina sockneboar de omsorger, hans vigtiga embete kräfver, så måste detta, med en befolkning af 8,000 personer, för honom blifva förenadt med nästan oöfvervinnerliga svårigheter.