Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Egodelnings-Rätten öfverlémr.as; roen dB Riksens Ständer hysa den grundsatts, att egande-rättens helgd bör, såsom ett af samhälls-fördragets huf* vudsakligaste vilkor, i första rummet afses, och att derefter fördelen af den Oeconomiska anstalten först får komma i beräkning, hafva Riksens Stander funnit, att Enskiftes-mål, der aamma egande-räte hvarje ögonbiick måste komma i fråga, i anseende till sin natur, af sig sjelfva classificera sig under Rubriquen af rätts-frågor, och att de således bora af Domaren handläggas och pröfvas.
Hvarje sammanblandning af den Judiciela och den Administrativa Siagten.ocb af de Arender, som dit höra, bör, enligt Riksens Ständers omdöme, så mycket, som möjligt i en väl organ!*' serad Stat undvikas, helst då gränsorne äro så tydeligen bestämde, som 1 förevarande fall; och afsbiljandet af .desse olikartade ärender, harder^ före älven utgjort en väsendtlig förberedande åtgärd vid utarbetandet af de förslag, som blifvit afgifne till Styrelse-Werkens förbättrade organisation.
Desse vigtiga skäl hade redan varit tillräckliga, att bestämma Riksens Ständers öfvertygelse, rörande ifrågavarande omständighet; men äfven härförutan tillkommer, att E. K. M:
Befallningshafvande, i anseende till si ne inånga och flerfalldiga göromål, ofta äro hindrade, att sjelfve bivista de syner, hvilka understundom äro alldeles oundviklige för en säker pröfning af Enskiftes-förrättningarne, och hvarvid omkostnaderne, om ock Landshöfdingarnes öfrige göromål tilläto deras närvaro, skulle, syn - Underdåniga Skrifv elstri 19 herligen i händelse af Enskiftets aflägsenhet från Landshöfdinge-Residencet, blifva ganska betydlige.
Riksens Ständer, som, uppl desse ytterligare grunder trott sig böra förblifva vid 1818 ars Ständers förslag, att Enskiftes-Arenders behandling bör åt särskildt tillförordnade Egodelnings* Rätter uppdragas, anse jemväl frågor angående Storskifte och allt hvad dermed eger gemenskap, hädanefter destoheldre böra till Egodelnings-Rätters upptagande och afgörande öfverlemnäs, sorn derigenom skulle vinnas enhet i behandlingen af dylika frågor och ett närmande till den, i Riksens Ständers tanka, nyttiga Författning, att Stadgarne om Enskifte och Storskifte sammanfördes till en enda allmän SkiftesFörordning.
Uti Skiftes-frågor, hvilka till sin natur äro af delad Oeconomisk och Juridisk beskaffenhet, fordras hos Domaren ej mindre Qeconomiska, än Juridiska insigter.
De förstnämnde äro onekligen de hufvudsakligaste, och vid sådant förhållande syhas de .Ledamöter, som skola anses e~ gentligen besitta de Oeconotniska insigterne i ämnet, bora ega åtminstone lika rösträttighet, som Ordföranden, hvilken vakar deröfver, att Juridiska former ej blifva åsidosatte; Och sorn detta tillika står i öfverensstämmelse med den princip, Born fordrar, att Oeconomiakt sakkunnige män och ej ensamt Jurister böra vara Domare iden Rätt, sorn behandlar egodelnings-tvister, hafva Rikseps Sfän* deransett Egodelningc-RättensLedamöter böra hvar för sig ega lika röst-rättighet med Ordföranden, Underdåniga Skrivelser.
Om Dom haf vanden i Härads-Räft derjemte blifver Ordförande i Egodelnings-Rätt, upphörer dermed den fruktan, man hyst, att, i brist på nödige Löne-anslag, nämnde
Ordförande-beställningar ej skulle kunna med värdige personer besättas.
På desse skäl, och då Riksens Ständer icke torde behöfva vitsorda nyttan deraf, att Egodelnings-Rättens Ledamöter blifva valde af innevånarne i den ort* hvarest de skola utöfva deras kall, ej eller att besvär öfver Egodelnings-Rätts Beslut anföras omedelbarligen hos E. K. M., med flere Reglementarisk» Stadganden, *om här nedan skola upptagas, få Riksens Ständer till E.
K, M. framföra ilen underd. anhållan, att i den Landtmäteri1 Förordning, hvilken, enligt E. K. åSftfs, vid Riksdagens början, till Riksens Ständer afgifne Nådiga Berättelse, är under utarbetning, matte, i afseende på de Domstolar, »om med Skiftes-arenderne komma att sig befäst», stadgas följande: 1:0 alla frågor om delning af jord, så i Enskifte som Storskifte, med alia dermed gemenskap egande ämnen, såsom angående planläggningen, delnings-grunden, egornes Taxering, utflyttning, ersättning för afstådde uppodlade egor, stängsel skiftestagarne emellan, och vatten-afledningar från sådana trakter, hvilka såsom odlingsbar jord blifvit utdeldte, skola upptagas utaf Egodelnings-Rätt såsom förste Domstol. 2:0 Domhafvanden i Härads-Rätt är Ordförande i Egodelnings-Rällen.
Underdåniga &hrifvtlstr. i S 1 5:0 Till.
Ledarrtöfer väljas
Inom hvarje Härad »Mer Tingslag, Inför Härads-Rätten, genom Sorl;ne- Deputerade, utan afseende pa Stånd, Sex I lAndthuahillningen kunnige och inom Härads borste män, hvarvid rösterne efter hemman* talet beräknas; dock vare Rätten domför, da, utom Ordföranden, Tr* i Rätten sitta, och må ej flere, än sistnämnde antal tillkallas, då syri på stället ske skall. 4:0
Vid besluten ega hvarje af Ledamöterite lika röst med Ordföranden, dock blifver .haut mening, i händelse af lika röster, gällande. 5:0
Egodel ni ngs-Rätten sammanträder en girig vid hvarje Ordinarie Härads-Ting , 3 den dag, Domhafvande!! msättér, för att handlägga och afgöra alla på dess åtgärd beroende mål, hviilea utan Syn på stället kunna afgöras. 6:0 Ar Syn af nöden, förord ne Rätten deri om genast, och hålle den ofördröjligen efter slutadt Ting, eller si fort årstiden det medgifver.
Askar någon Egodelnings-Rättens sammanträde emellan de Ordinarie Tingen, må aådant ej vägras, utan varde sammanträdet, genom .
Ordförandens försorg, ofördröjligen utsatt. 7:0 I afseende på måls anhängiggörande och behandling vid Egodelnings-Rätt, galle samma ordning, som för Enskiftes-ärendemes behandling hos K. M;ts Befallningshafvande hittills varit stadgadt* Besvär öfver Rättens beslut an*, förås hos Kongl. Majit t Dess Justitiae-EevisiönsExpedition, och Besvär öfver invändningar L Rättegången må ej annorianda, ätt med hufvud»aken fullföljas.
Underdåniga Shrifvelser. 8:0
För sadane sammanträden, hvilka hallas vid de Ordinarie Tingen, njuta Egodelnings.
Bältens Ordförande och Ledamöter ingen ersätt* ning af Parterne; men då syn på stället måste gite, hafva Ordförande och Ledamöter rätt, att, så »om vid Härads Syne*Bätt, uppbära dagtraetamente och ersättning för resekostnad, och vid de Urtima sammanträden, hvarom här ofvan i 6:te puncten är nämndi, galle hvad om resekost* nåd och dagtractamente vid Urtima Härads-Ting sägdt är, 9:0 För Protocoll och Utslag ega Ordföran-> den uppbära lösen till lika belopp, som för Ha* rads Rätt finnes stadgadt, lolo Egodelnings-Rättens Ordförande och Ledamöter stånds för Tjenstefel till ansvar in-*, för Hof-Rätc, dit äfven Egodelnings-*Rättens
Dombok bör, inom den tid och vid det ansvar Härads*Rätts Dombok stadgadt finnes, insäft™ da».
Riksens ötander framhärda etc.
Underdåniga Skrif velger, 23 N:o 407.
Uppl, o, god k. bos Ridd. o. Ad, d, 15 Dec. 182$.
Preste-Siåndet d. ib — — Borgare-Ståndet d. 15 -— •— Bonde-Siandet d. 16 — — Riksens Ständers underd.
Skrif velse, i anledning af Kongl. Majds Rådiga Proposition, om ändring i nu gällande föreskrifter för j4rrende-*Spannemålens utgörande af Kungsgårdar och derunder lydande lär genheter, S. A. K, T-Jti Nådig Proposition af den 18 sistlidne Jånuarii, har E. K.
M. täckts meddela Riksens Ständer, huruledes, i anledning af de flere ansökningar, hvarmed Arrendatorer af Kungsgår-1 dar, under de senare åren, i underd. inkommit, att, emot hvad för hvarje år blifvit dem föreskrifvit, få deras Arrende-Spannemål, dels med penningar utgöra, dels in natura lefverera, E. K. Mits Nådiga uppmärksamhet blifvit fästad derå, att den rättighet, som i de utfärdade Contracterne om dessa egendomar blifvit Kronan, på grund af Författuingarne, förbehållen, att nemligen för hvarje år utfordra det bestämde Spannemåls-Arrendet in natura, eller med penningar efter markegång, hvilketdera Kronan helst 8 4 Undtrdåniga.
Skrifvtlttr. ville, icke synts vira med billighet och en nö* dig omtanka för Arrendatorernes bestånd förenlig, hvadan E. K. M. till Riksens Ständer i Noder öfverlemna!, om icke, med bibehållande i öfrigt af Kronans rätt, alt Arrende-Spannemålen af Kungsgårdar med dertill hörande hemman och lägenheter, in natura eller med penningar utfordra, nu varande och blifvande Arrendatorer deraf måtte, enär de, före Thornae-messotiden hvarje år, hos E. K.
M:ts vederbörande Befallningshafvande sig derom anmäla, lega rättighet, att sitt Spannemåls-Arrende in natura erlägga , derest sådant inom den för intägten deraf, å Kronans sida, föreskrifne tid, utaf dem fullgöresj och borde, i slikt fall, en dylik rättighet uti hädanefter tutfärdande Arrende-Contraci Arrendatorerne förbehållas.
Härvid har hos Riksens Ständer i betraktande kommit, att, enligt så väl aldre sorn senäte Författningar, det alltid varit Räntegifvare tillåtit, att nied jordens alkastning utgöra den del af sine utlagor, hvilken de för jordens begagnande skola erlägga,, samt att alltså det, på grund af Kongl. Kungörelsen den 17 December 1799, uti Arrende-Contract om Kongsgardar in* xyckte förbehåll örn options-rätt å E. K. Mits och Kronans sida i afseende på Arrende-Spannemålens utfordrande in natura eller efter markegång, utgör ett undantag från ilen allmänna föreskriften i förevarande fall, och hvilket un. dantag, enligt hvad E. K. M:ts Nådiga Proposition jemväl innehåller, synes hafva tillkommit och blifvit bibehållet, endast för att bereda K ra| Underdåniga Skrif velger. *5 iian tillfälle, att, utan omgång, få Arrendet till penningar förvandladt, då Staten ej béböfver Span. nemålen in natura, men ingalunda i afsigt attnågon särskildt vinst derigenom skulle tillskyndas Stats-Cassan på Arrendatorernes bekostnad; och som detta speciella stadgande för Kungsgårds-Arrenden haft den påföljd, att vederbörande, som härvid ålegat, atr E. K.
M:ts och Kronans rätt bevaka, sällan infordrat Arrende-Spannemålen in natura; hvilket i samina mån Spannernåls-productionen inom Riket tilltagit, ökat Arrendatorernes förlägenhet, att anskaffa Conranta medel till Arrendets liqviderande, och särdeles i senare åren, då, jemte en försvårad afsättning af alla Landtmanna-varor, markegången å Spannemålen icke obetydligt öfverstigit de gällande prisen, till den grad verkat ofördelaktigt pä Arrendatorerne, att många af dem råkat i obestånd, och andra åter, till undvikande af ett lika öde, måst söka nedsättning i sine åtagne Arrenden, hafva Riksens Stander, uppå desse med flere ntl E. K. Mits Nådiga Proposition utvecklade skäl, insett billigheten deraf, att Arrendatorer af Kungsgårdar, i likhet med hvad öfrige Räntegifvare blitvit förbehållet, uti de för dem hädanefter utfärdandc\Arreride-Contract, försäkras om rättighet, att in natura erlägga sitt Spannemåls-Arrende, enär de, före Thornse-dag hvarje år, hos E. K.
Mits vederbörande Befallningshafvande sig derom anmäla, och lefvereringqn fullgöra, inom den för intägten af annan Ränte-Spannemål foreskrifne tid ; E. K. M. och Kronan likväl obetaget, att då sådan anmälan icke eger rum, Ar - 36 Undtrdclniga Skrif velser. rende-Spannemålen antingen in natura eller mert penningar utfordra,- men att ifrågavarande förmän, pä sätt E. K.. M. tillika i Häder framställt, äfven skulle utsträckas till nu varande Arrendatorer af Kungsgårdar, hafva Riksens Ständer funnit destomera betänkligt medgifva, som derigenom kunde uppstå ett vådligt prosjudicat för framtiden i fråga otn bedömandet af verkan utaf lagligen ingångne Gontract; dock hafva Riksens Ständer, med afseende å de för desse Arrendatorer förekommande omständigheter, trott sig böra i underd. hemställa, att vederbörande kunde anbefallas, att vid Arrendets utkräfvande af dem tillvägagå med ali möjlig varsamhet, på det sjelfva fältet för Arrendets utgörande icke ma blifva särskildt betungande för denna nyttiga clas* af medbor, gare.
Ständer framhärda etc. XJnderdaniga Skrifvelter. 27 N:o 408, Upp!, o, godk, hos Bidd. o. Ad. d. 15 Dec, 1823.
Preste-Ståndet d. j6 —. Borgare-Ståndet d. 1 fi — — Bonde-Ståndet d.»7 — • — Riksens S(Unders underdåniga Skrifvelse, an' gående utvidgad Handelsfrihet, S. A. K, Frågan Otn Handelsfrihetens utvidgande har, i anseende till dess stora inflytelse på allmän och enskild välmåga, utgjort ett af de vigtigaste ämnen för Riksens Ständers öfverläggningar.
Rik sens Ständer hafva härvid i betraktande tagit, så val de för denria frihet andragne skäl, som de, hvarigenom deraf förmodade vådor och menliga följder skolat bevisas.
Främst bland grunöerne för Handelsfrihetens utvidgande har denfferfarenhetssatts blifvit framställd, att det nu rådande Prohibiti v-Systémet i Handeln icke mtd ört den åsyftade nyti tan.
De, i afsigt att uppmuntra inhemska Productionen, utfärdade förbud emot Utländska varor omförmälas hafva, i förening med öfvertygelsen om främmande tillverkningars bättre beskaffenhet, snarare hindrat den Allmänna rörelsen och ledt till försämring i Nationens Caracter genom vanan, att meden viss lättsinnighet anse och behandla de Lagar, som ligga i strid med begäret efter Luxe och det allmänna Interessets tillfredsställande.
Äfven Statens pennin - Underdåniga Skrif ve! ser. ge-Werk uppgifves detta Systé.me hafva, skada?’, genom sa val undandragne Tijil-afgtfter, sorn de frir handhafvandet af Förbads-Förfat(ningarne frugtlöst förspillde kostnader.
Pä desse skal, och -under åberopande deraf, att friheten ar handelns sanna lif, är vordet yrkade att allt borde vara till in- eller utförsel tillåtit, och således alla utländske varor till bruk och nyttjande lofgifne, men allt hvaraf införseln i Riket ej vore tillåten skalle också, utan undantag, till bruk och nyttjande förbjudas; dock att inga sådane Art‘" klar härvid kontina i fråga, vid hvilkas nyttjande missbruk kunde ega rum, äfvensom att, vid utfärdande Förfat t ni ugar i desse ämnen, skulle också noga afses deras möjliga och sältra verkställbarhet; att, vid införsel tullens stadgande, afseende måste fästas vid möjligheten för Svenska fabriquer, att täfla med Utiändningen; att, till vinnande af de från en fri handel hädly tande fördelarne, börda hos E. K. M. i underd. anhållas, det behagade E. K.
M. förunna en fri handel åt de främmande Nationerne, som erbjuda Sverige reciproque förmåner, och i samband dermed undersökas, huruvida det så kallade Product-Placatet samt öfrige tid efter annan utfärdade Forfattningar, i afseende på egne och främmande fartygs beskaffenhet, storlek och rättigheter att, med eller utan laddningar, i Svenska hamnar ut-och inlöpa, tarf» vade förändring eller rättelse; att sådane utländske tillverkningar, som ej kunna här förfärdigas, måtte antingen till bruk och nyttjande förbjudas eller ock mot en lindrig Tull-afgijt få införas; att på »1 et Svenska tillverkare ej matte, genom brådstörtande anstaiter, förstöra», borda dem för - Underdåniga Skrifvtlttr. 29 unnas, för att såmedelst kunna håna pris med Utländningen, att tullfritt införskrifva enskilde rudimaterier; att en Cornmittée matte nedsättas, for att, efter af Kramhandels- samt Fabriques Societeterne infordrade yttranden, bestämma hvilka varor böra fa införas, och att, sedan man nu, efter roo irs erfarenhet, kommit i tillfälle, att bedöma hvilka Fabriquer och Näringar här kunna kallas naturliga, såsom Jern- Ylle. och Linfahtiquer, bora dessa befrämjas; men sådane deremot, hvilkas tillverkningar ej uthärda en främmande medtäflan, ehuru skyddade med en Tull af 15 Procent, provision oberäknad, ej underlijelpas af Staten, då sålunda afgjordt är, att de ej kunna hjelpa sig sjelfva.
Deremot hafva dessa åsigter blifvit ogillade af åtskillige motionairer, som, antagand# rigtigheten »t dea grundsatts, att den fördel ett Dand hemtar af handeln icke består i en undeflättad införsel af främmande varor, utan i ert, genom den inhemska Productionens uppmuntran, tilltagande export, yrkat alt nu gällande Förbudsförfattningar, i afseende på importen af främmande varor, icke mitte till pina hufvudsakiiga grunder undergå någon förändring, helst Landet skulle, i händelse desse upph*fdes, öfversvämnias af främmande fabricater, Nationens böjelse för luxe och öfverflöd erhålla en ny näring, den unga, men lofvande inhemska konstfliten förtrampas, oVerksamhet och elände inträda i de öfvergifva fabriquernes verkstäder, Coursen lid», och omsider fittancernas, slädernes, beiolliningens och i följd deraf äfven jordbrukets samt slutligen hela landets förfall och undergång derigenom bejredasj 3° Underdåniga Skrifveher. hvarjemte anilraget blifvit, ej allenast alt, om än genom be,viljad införsel af främmande Varof mot lag Tull, Lurendräjeriet föfekommes, så yp* pas derigenom ett annat ondt, nemligen Tull» försnillning, hvilken är större och vådligare, då den är svårare att motverka, utan ock att de Lå* nebiträden, Staten lemnat fabriquerne, icke äro bortkastade, då de alltid blifvit med ränta åter» betalde, att den klandrade kustbevakningen glf— ver tillfälle till en nyttig öfning för Flottans befäl och manskap, och således midt under fredslugnet underhåller den practtska skickligheten i tjensten, och att slutligen ofta ändrade eller .omkastade Stats-Oeconomiska Systémer medföra kännbara skakningar och, förluster, så för Nationen i allmänhet, som för de Corporationer 1 synnerhet, hvilka blifvit föremål för en misslyc* kad speculations utflygter; i sammanhang hvarmed äfven blifvit hemställdt, såsom med billig» heten öfverensstämmande, att Fabfiques-Idkarne, som af i 815 och 1818 årens Ständer inbjödoä och uppmuntrades att öka och uppdrifva sini tillverkningar, borde i händelse en fri handel,’ hvarmed Fabriquernes undergång vore oundvik» ligen förknippad, skulle antagas, på något sätt hållas skadeslöse för gjorde uppoffringar och nedlagde Capital, hvaremot nödigt vore, att, t den händelse den inhemska konstfliten skulle uppmuntras och skyddas,, dels stadga billiga Lagar för att befordra de fabricationers införsel, hvil» ka ej kunna här åstadkommas, och förebygga de«* ras, som här i landet kunna tillverkas, dels ock att den Författning,
som skulle i detta afseende Underdåniga Skrifve!ser'. utgifvas, borde oåterkalleligen faststställas för en tidrymd af minst 25 å 30 år.
Da Handeln och den derigenom uppkommande gemenskap emellan Nationerne, hvilken ingar bland vilkoren för Sarahällt-Inrättningens möjlighet och ändamål, bl ifver i samma man vigtig och nödvändig, som en Nations anslag och Förmögenheter sättas i verksamhet och utbildas, och då detta i synnerhet eger ruta hos de folk, som genom friare Stats-Författningac vinna ett tillräckligt utryrmde för sin verksamhet, finna Riksens
Ständer sig så mycket heldre böra tillstyrka en mera utvidgad handelsfrihet, som ej blott motsatsen häraf, eller tvångslagar, hejda Nationens utbildning, gifva dee enskilda Interesse! ett tillfälle, att, under utseende af nit för det Allmänna, bereda sig förbud och monopolier af alla slag, utan detta Systéme äfven blifvit inom fäderneslandet antaget under en tid, då detsamma, utarmadt af ett långvarigt krig, sökte i den inhemska produetionens förkofran och möjligheten att af en egen Skeppsfart vinna den öfvervigt i handeln, hvarigenom ersättning bereddes för lid-' ne förluster, utan att dervid alltid togs i betraktande, att desse anstalter, så goda till sitt syftemål, innebära likväl sjelfve frön till de skadliga verkningar, som utvecklat sig under deras fortgång, då man pS samma gång sökte bade befordra en liflig afsättning af de nyskapade fabriquernes produeter, och äfven uppmuntra sjöfarten och Rederiemé, men dervid förbisåg ett bland de förnämsta vilkoren för en liflig handelsrörelse, eiler ett underlättade utbyte af ömsesidiga öf« 3 a Uniltrdånign Skrifvelser. verfliitlS' och förnödenhets-varor.
Utom den Nävigstions-Act, sorn under deri i o November i 7 2$ utfärdades, känd under benämning at ProductPlacatet, hafva tid efter annan en mängd Författningar än till införsel förbudet flerfalldiga utländska varor, än åter med betydligen högre um-' gälder och Tull-afgifter besväTat utländska fartyg, så vid varors in- som utförselj allt i den omisskännaliga afsigt att befordra den activa handeln, och, med användande af det så kallad© mercantila Systemet, njuta handelns fördelar, utan att medgifva vilkoten för densamma och genom tvång skörda de frugter, som endast skänkas, genom ett friare utbyte af Nationernes producter.
Också äro vid de tvänne föregående Riksdagarne hernställningar gjorde om <1 et så kallade Product Placafets. upphafvande eller hvilande, och en lika frihet äskad för utländske som inhemske fartyg, att till Riket införa utländske och derifrån utföra Svenske producter; såsom skäl hvarföre är anfördr, att Riket befunnit sig i en tryckande urtderbalance, sorn endast kan, genom ett utvidgande af inhemska producterne och en fri afsättning af Landets tillverkningar, skyndsamt undanrödjas; att flere städer i Riket icke drifva någon activ sjöfart, och att, om utlandningar förunnas, att från sjöstäderne utföra inhemska producter, såsom Stångjern och Skogseffecter, måste
Landtmannen derigenom tillskyndas en vida högre betalning, än om städernes Handlande få åt sig öfverleronadt, att utstaka priset å dessa varor.
På Underdåniga Sfoifveher, 33 På dessa skäl, hvaitill äfven kommer, dels att under krafiernes otvungna utveckling skola de tillfällen, landets läge, climat och andra lokala förhållanden medgifva, sjelfmant erbjuda sig och begagnas till utbildningen af en fri och. sjelfständig Caracter, då tvärtom tvångslagar, till* komna antingen af enskilda interessen eller af ett enskildt nit, alltid aflägsna Medborgare från de naturliga utvägar, som erbjudas, och nödsaka dem att tillgripa sådane näringsfång, som motverkas af landets läge och Nationens lynne, samt aldrig kunna till sjelfständighet utarbeta sig ur sin vanmagt, ehvad konstlade ansträngningar och uppmuntringar derpå användas; dels att detta tvångs-systéme årligen medtager en betydlig del af Tull-inkomster-j ne, som frugtlöst utgå för Tullbevakningen oell tillsynen af Författningens efterlefnad, särdeles i ett land med så öppna kuster, sorn Sverige, och som dessutom gränsar till Norrige, hvarest andra grundsatser för handeln äro rådande; dels ock, att Nationen lider en oberäknelig förlust på kraft och sedlighet, genom det från vanan, att med lättsinnighet betrakta de mot Lurendrägeri utfärdade Lagar, småningom på andra Författningar öfverflyttade lagförakt, hvilket ofta fortgår hela generationer igenom, äfven sedan dess orsaker upphört; anse Riksens Ständer, utan att likväl tillstyrka en absolut fri handel, enär den inhem*; eka produetionen, långt ifrån att handlöst lemnäs åt sitt öde, förtjenar ett billigt afseende, hvilket iakttages genom afpassade Tull-afgifter å samma produeters införsel utifrån, så alt den inhemska tillverkaren kan tafla med utländningen, si mycBihgng till Rih-St. fröt. igaj* loide Sami, z B, 1 A, 3 34 T/nderdåniga Skrifvelser - lcet mera vigtigt, att tvånget af nu gällande Förbud, såsom medförande menliga följder, upphörers att
Nationen sätte3 1 en mera obehindrad utöfning af sin verksamhets förmåga; att allmän billighet iakttages i grunderne för dess HandelsFörfattning; och' att enskilde interessen icke afses och befordras på hvarandras och det allmännas bekostnad, utan ställas i öfverensstämmelse med syftningen på det helas väl.
Men då Riksens
Ständer ej äro i tillfälle^ hvarken att med fullkomlig noggrannhet känna dén ställning, hvari handeln sig för det närvarande befinner, eller förutse de förändringar, sorn kunna deri för framtiden föranleda», samt då dertill kommer, att utsträckningen af en sådan Handels-frihet i flere hänseenden beror af särskilda öfve ren skonarn el ser med främmande Magter, hvilket allt E. K.
M. bäst förmår pröfva och öfverskåda; alltså få Riksens Ständer härmed i underdånighet frambära den önskan, att de nu gällande allmänna förbud af införsel, emot Tull, af mångfalldiga utländska varor, antingen måtte upphäfvas, med afseende å af utländske Magter medgifven reciprocitet, eller ock inskränkas till minst möjliga antal af Articlar, vid sådane tillfällen, då E. K.
M. finner detta förbud af allmänt väl nödvändigt påkallas; äfvensom Riksens Ständer derjemte i underdånighet anhålla, att E.' K. M. i Nåder täcktes låta undersöka, huruvida Product-Placatet och öfrige Författningar, angående mer eller mindre fri seglation, heleller half-frihet, Skeppsumgälder med hvad mera dertill hörer, må till landets sanna väl undergå för^ Underdåniga Skrifvelser.
33 ändring i jemförels med de mera gynnande Författningar, sorn främmande Magter torde medgifva.
Nto 409.