Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Prop. JYi 47. 300,000 specier, Storthinget år 1860 ställde lill Kongl. Maj:ts disposition för a^t användas till påbörjande af en jernvägsanläggning från Kongsvinger till riksgränsen mot Sverige, under vilkor att arbetet icke finge begynna innan rigtningen af en derintill stötande svensk jernbana blifvit slutligen bestämd, ej kunnat begagnas, enär å Sveriges sida beslut i berörda afseende ej blifvit fattadt, eller medel beviljats för anläggande af en jernväg från vestra stambanan till Norrige, Departementet vore betänkt att underställa Kongl. Maj:ts nådiga pröfning frågan huruvida icke förnyadt anvisande al ofvanberörda anslag borde af Norriges detta år sammanträdande Storting äskas, hvarjemte
Departementet anhållit att för den händelse utsigt icke vöre för handen att jernvägen på Svenska sidan om riksgränsen kunde komma att under nästa statsregleringsperiod påbörjas, Departementet åtminstone måtte sättas i kännedom om den punkt på riksgränsen, der de båda banorna kunde komma att sammanbindas, helst det icke vore att betvifla, att Storthinget, allenast denna punkt vore slutligen bestämd, skulle förnya sitt förra beslut om medels anvisande till Kongsvinger-banans utsträckning till riksgränsen; b) en från ofvannämnda Kongl. Norska Regerings-departement den 8 sistlidne September till Civil-departementet aflåten skrilvelse, deruti Departementet ölverlemnat afskrift utaf den af Norske Ingeniören C.
Pihl till Departementet aflemnade rapport rörande resultaten af de utaf honom, enligt Departementets uppdrag, verkställde undersökningar angående lämpligheten af två ifrågakomne aIternativlinier för jernvägen mellan Kongsvinger och riksgränsen; af hvilken berättelse inhemtas, att berörde alternativlinier, enligt hvilka jernbanan skulle från Kongsvinger dragas till sjön Mökern och derifrån fortsättas till gränsen antingen vid Warildssjön eller vid Utgårdssjöu (i riglning mot Mitandersforss), skulle möta en särdeles ogynnsam terräng, der mycket kostsamma arbeten måste verkställas för banans utläggning, hvarjemte, i anseende till flera förekommande starka stigningar af ända till 1 på 60, hvilka icke kunde undvikas, ej blott trafiksäkerheten skulle å en efter någondera af dessa linier anlagd bana blifva i hög grad vansklig, utan äfven fördelarne af de gynnsamma Iutningsförhållandeua pä den redan anlagda Kongsvinger-banan väsendtligen förringas, hvadan den redan af Svenske och Norske ingeniörer gemensamt utstakade linien från Kongsvinger till Magnor vore i alla alseenden att föredraga; c) en af Bruksegarne C. G. Uggla, G. Wahlund och C.
Hammarhjelm undertecknad skrift, hvarmed, jemlikt dertill erhållet uppdrag, öfverlemnats särskilda, utål ett större antal bruks- och jordegare jemte andre innevånare i Wermland undertecknade petitioner, deruti sökanderne, med framställning om det mägtiga inflytande på de interuationela förhållandenas utveckling, som en jernvägskommunikation mellan de förenade rikena skulle utöfva, samt af provinsens behof af lättade kommunikationer för den betydliga rörelsen och varuomsättningen derstädes, i underdånighet anhållit, det Kongl. Maj:t måtte till Rikets Ständer aflåta nådig Proposition om anslag Kongl. Majus Nåd.
Prop. NI 47.
25 anslag till påbörjande af den nordvestra stambanan från lämplig punkt på den vestra stambanan samt fullbordande, så långt som medel kunde hercdas och mod rikets fördel vore förenligt; varande tillika bifogade skriftliga förklaranden af ett större antal jordegare, hvilka, under förutsättning att jernvägen till Christinehamn komine alt anläggas i den af Jernvägskommittén föreslagna sträckning, utläst sig att utan ersättning afstå dem tillhörig, för banan erforderlig mark; d) Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes i Wermlands län skrifvelse af den 10 Juli innevarande år, med öfverlemnande af ett större antal genom
Hushållnings-sällskapet i länet samlade petitioner, jemväl åsyftande alt framhålla vigten af nordvestra stambanans snara utförande, e) en af Kushålinings-sällskapet i Orebro län gjord underdånig framställning, hvaruti Sällskapet, med åberopande af de väsendlliga fördelar, sorn genom en jernvägsanläggning i den för nordvestra stambanan föreslagna sträckning skulle beredas ortens jernindustri och den lilliga varuforslingen emellan Werndand och Nerike, i underdånighet anhållit, det Kongl. Majit malte till Rikets Ständer aflåta nådig
Proposition om anvisande af medel till nämnda stambanas byggande, til! den utsträckning
Statens tillgångar för närvarande kunde medgifva; samt f) en af bruksegarne H. O. Falk, O. Örn, C. F. Uggla och J. F. Geijer, med flere, undertecknad skrift, innefattande anhållan alt, innan stambanans sträckning från Christinehamn mot Norska gränsen definitivt bestämdes samt beslut fattades om anläggande af linien mellan riksgränsen och Arvika, ytterligare undersökningar först måtte anställas för utredande, huvuvida icke banan, till större fördel för såväl det allmänna, som rörelsen inom provinsen, borde dragas mera genom det inre af länet, i stället för att, på sätt Kommittén föreslagit, anläggas utmed stranden af sjön Wenern till Carlstad, hvarigenom, enligt sökandernes förmenande, bergslagens behof af lättare kommunikationer icke skulle vinna tillbörligt afseende.
Åstadkommandet af en jernvägsförbindelse mellan de förenade rikenas hufvudstäder utgör en vigtig länk i kedjan af det Svenska jérnvägssystemet och innefattar ett för de begge folken eftersträfvansvärdt mål.
Genom en sådan förbindelses tillvägabringande skulle icke blott vigtiga fördelar i militäriskt afseende vinnas och varuutbytena mellan de båda rikena väsendtligen underlättas, utan ock utvecklingen af de unionela förhållandena mellan brödrafolken på ett kraftigt sätt befrämjas.
Sedan numera vestra stambanan hunnit fullbordas och, inom Norrige, jernbanan till Kongs vinger äfven blifvit för allmänna rörelsen öppnad, synes tiden vara inne alt begynna arbetena å den nordvestra stambanan.
Då likväl stridiga åsigter inom Wermland uttalat sig angående ändamålsenligheten af den för ifrågavarande stambana ut Bih. till B.
Prof. 1862 & 1863. 1 Sami. 1 Afd. 2 Band. 3 Haft. 4 20 Kongl. Maj:(s Nåd.
Prop. JW 47. stakade sträckning från Christinehamn till det inre af provinsen, anser Kongl. Maj:l stambanans rigtning från dess utgångspunkt å vestra stambanan nu icke böra fastställas längre än till nämnde stad; dock som angeläget är, att banans ändpunkt mot Norrige jemväl varder bestämd, och i sådant afseende förekommer, att de ytterligare undersökningar, hvilka, enligt hvad ofvan finnes omförmäldt, inom Norrige nyligen egt rum för utrönande af tjenligasle stället för sammanbindning af de Norska och de Svenska jernvägslinierna, bekräftat lämpligheten af det primitivt föreslagna i närheten af Eda glasbruk; samt Arvika, dit segelled med liflig rörelse och ordnad ångbåtsfart redan finnes, måste anses vara en punkt, som i alla händelser bör af stambanan beröras, har Kongl. Maj:t funnit linien emellan riksgränsen och Arvika nu äfven böra definitivt antagas; och vill Kongl. Maj:t härmed föreslå Rikets Ständer att, af anslagen för Statens jernvägsbyggnader under nästa statsregleringsperiod, anvisa för arbetena å linien från Porla öfver Degerforss till Christinehamn R:dr 2,410,000: — med hvilket belopp, sedan en betydlig del af den för banan erforderliga rr.ark varder utan ersättning afträdd, jernvägen ifrån stambanan till Degerforss bör, enligt uppgjord beräkning, kunna utföras; samt, — under förutsättning att medel för Kongsvinger-banans utsträckning mot riksgränsen af Norska Storthinget beviljas, — till påbörjande af de arbeten å sträckan mellan Arvika och riksgränsen, som fordra längre tid för deras fulländning ....
» 600,000: — jemte blifvande räntevinst å statslånefonden, beräknad till omkring 400,000 R:dr, eller tillsammans R:dr 5,010,000: — jemte förberörda vinstmedel.
Genom bifall till Kongl. Maj:ts ofvan framställda förslag komme sålunda att utgå: för södra stambanans fullbordande R:dr 10,250,000: — » östra stambanans påbörjande » 4,155,000: — » norra stambanans påbörjande » 5,850,000: — » sammanbindningsbanan genom Stockholm b 5,070,000: — b nordvestra stambanans påbörjande b 5,010,000: — jemte blifvande räntevinst å statslånefonden.
Summa R.dr 26,515,000: — jemte förenämnda räntevinst.
Enligt Rikets sednast församlade Ständers beslut skulle de 25,000,000 Riksdaler, som af Rikets Ständer anslogos till Statens jernvägsbyggnader, utgå med Kongl. Maj:ts Nåd.
Prop. M 47. 6,280,000 Riksdaler under hvart och ett af de fyra åren 1860 —1863, dock med rättighet för Kongl Majit att för hvartdera af de tre första åren, ifall omständigheterna skulle dertill föranleda, använda utöfver årsanslaget högst 800,000 Riksdaler, som komme att å sista årets anslag afräknas.
Med begagnande af denna rättighet, bar Kongl. Maj:t, uppå Chefens för jernvägsbyggnaderna förslag, för hvartder* af nämnda tre år låtit lill bemälde Chefs disposition förskottsvis anordna berörda belopp, i följd hvaraf byggnadsfonden för år 1863 minskats till 4,780,000 Riksdaler.
Men härvid förekommer tillika att, sedan det visade sig möjligt, att, genom begagnande af de under arbetenas fortgång inträdda gynsamma förhållanden, vestra stambanan kunde hinna redan ett år tidigare fullbordas, än vid sisllidne riksdag beräknades, Kongl. Maj:t, på det ali arbetena skulle kunna oafbrutet fullföljas i den utsträckning, som för vinnandet af detta vigtiga syftemål erfordrades, dessutom låtit af Statsverkets tillgångar förskjuta medel, hvilka skola af 1863 års anslag ersättas; hvarjemte ett större parti materiel m. m. redan under innevarande år anskaffats, med beräkning att af nästa års anslag betalas.
Efter fullgörandet af de härtill erforderliga liqvider, komma återstående tillgångarne för 1863 års arbeten att utgöra endast omkring 1,900,000 Riksdaler.
Med anledning häraf och då Kongl. Majit anser södra stambanans fullbordande böra, så vidt möjligt, fortskyndas, samt detta måls ernående torde kunna emotses under loppet af år 1865, derest erforderliga medel för arbetenas kraftiga bedrifvande under nästa år blifva att tillgå, vill Kongl. Majit, under åberopande af hvad i Dess denna dag genom Finans-departementet aflåtna nådiga Proposition finnes omförmäidt rörande möjligheten att, utan behof af särskild upplåning, för år 1863 bereda tillökning i byggnadsfonden, härmed i nåder föreslå Rikets Ständer att, för arbetenas forlskyndande å nämnda stambana under berörda år, af ofvanupplagna summa, 26,318,000 Riksdaler, anvisa 3,815,000 Riksdaler, samt för hvartdera al dé tre åren 1864 —1866 7,800,000 Riksdaler, dock med rättighet för Kongl. Majit att, ifall omständigheterna dertill föranleda, för hvart och ett af åren 1864 och 1865 använda utöfver årsanslaget högst 800,000 Riksdaler, sorn då komma att å sista årets anslag afräknas.
Den blifvande räntevinslen å stalslånefonden torde dessutom, när den varder tillgänglig, få till jernvägsarbete^ använda.s Rikets
Ständer torde finna lämpligt att, på sätt hittills egt rum, åt Kongl. Majit öfverlemna att vid jernvägsarbetenas utförande närmare bestämma de oiter, som hvarje statsbana eller ban-del, hvartill anslag varder beviljad t, skall genomgå och de ställen, den bör anlöpa, äfvensom fortfarande medgifva, det Kongl. Majit må till ändamål, gemensamma för olika slamhanor, anordna medel utan omedelbart skeende fördelning emellan särskilda banor, samt att al byggnadsanslaget använda hvad som 28 Kongl.
Prop. NI 47. erfordras till anställande af undersökningar jemväl för fortsättandet af de föreslagna stambanorna inom do trakter, der yrkanden om banornas utläggning i olika rigtningar blifvit framställda, utan alt frågorna bärom vid denna riksdag komma lill afgörande.
Oaktadt det af Rikets Ständer åt Kongl. Majit lemnade bemyndigande att använda det öfverskott, sorn kan uppkomma å ett stambane-arbete, till alt fylla den brist, som å ett annat möjligen kan uppslå, hittills icke beköft begagnas och enligt hvad Chefen för Statens jernvägsbyggnader antagit, icke eller framdeles torde ifrågakomma alt begagnas, äskar dock Kongl.
Majit ett fortfarande af detta bemyndigande.
Vidare hemställer Kongl. Majit, som anser inkomster och utgifter för hvar och en för allmänna trafiken upplåten bana eller ban-del fortfarande böra särskild redovisas, att den behållning, som kan å någon sådan bana eller ban-del uppkomlma, må i första rummet få användas till bestridande af underhållskostnaderna för rörelsen å andra ban-delar, hvarest dessa underhållskostnader icke af gods- och passagerareafgifterna betäckas, roen att den derefter vid kvarje års slut möjligen återstående behållning å sammaulagda inkomsten af Statens jernvägsrörelse må till Riksgäldskontoret ingå.
Ehuru trafiken å de redan öppnade ban-de!arne visat så tillfredsställande resultat, att såsom öfverskott å rörelsen kunnat till Riksgälds-kontoret aflemnas 50,000 Riksdaler för år 1860 och 200,000 Riksdaler för år 1861, hvarjemte för innevarande år torde kunna med visshet emotses ett öfverskott af 300,000 Riksdaler, anser Kongl. Majit dock nödigt, alt Rikets Ständer fortfarande medgifva att, för den händelse utgifterna för rörelsen å Statens jernvägar och desammas underhåll icke af inkomsterna beläckas, den årligen uppkommande bristen må, sedan räkenskaperna rörande dessa medel undergått behörig granskning, uppå vederbörlig reqvisition, af Riksgälds-kontorets medel ersättas; äfvensom att de belopp, som till
Riksgäldskontoret redan ingått elier för innevarande och nästkommande år dit kunna aflemnas, fortfarande för ofvannämnda ändamål reserveras.
Vid arbetena å Statens jernvägar hafva under sednaste tiden private arbetare i allt större antal varit sysselsatte, och för innevarande år bar någon kommendering ur armén icke egt rum; men Kongl. Majit finner dock fortfarande beböfligt, att dylika kommenderingar må kunna vid jernvägsbyggnaderna användas, under de i Rikets Ständers skrifvelse den 16 September 1857 upptagna vilkor.
Rikets Ständers uti underdånig skrifvelse den 6 Juni 1860 på anförde grunder gjorda anhållan, det Kongl. Majit täcktes låta utarbeta förslag till en sådan Kongl.
Prop. 47. 29 förändring af Kongl. Förordningen dun 20 November 1843 angående upplåtande af jord lill allmänt behof, alt i följd deraf, vid värdering af den mark, som för jernvägsanläggningar erfordras, malte tagas i betraktande icke blott den förlust, som derigenom tillskyndas jordegaren, utan äfven, å andra sidan, huruvida genom jcrnvägsanläggningen några fördelar uppkomma för den fastighet, från hvilken upplåtelsen sker, har, på föredragning af Justitie-Stalsdepartementet, utgjort föremål för Kongl. Maj:ts nådiga pröfning; men Kongl. Maj:t bar icke funnit giltiga skäl förekomma att, i den af Rikets Ständer afsedda syftning, framställa något förslag till ändring af ofvanberörde författning.
Uti nyssberörde skrifvelse hafva Rikets Ständer jemväl förmält, det Rikets Ständer, med hänsigt till det betydliga omfång, hvartill förvaltningen af Statens jernvägsrörelse då redan utvecklat sig, samt i betraktande jemväl af talrikheten utaf den vid jernvägarne anställda tjenstemanna- och arbetspersonal, ansåge angeläget, alt för trafiken å Statens* jernvägar en från jernvägsbyggnadsförvaltningen afskiljd styrelse blefve organiserad och på stat uppförd, men alt Rikets Ständer likväl icke tilltrodde sig att bedöma tidpunkten, när särskiljandet af de båda ifrågavarande förvaltningarne borde verkställas, hvadan Rikets Ständer anhöllo, det Kongl. Maj:t, så snart sådant lämpligen kunde ske, målte låta utarbeta och för Rikets Ständer framlägga förslag till en Ofver-stvrelse för trafiken å Statens jernvägar, jemte adöningsstat för de till Styrelsen hörande embets- och tjenstemän.
Chefen för Statens jernvägsbyggnader, som af denna Rikets Ständers framställning erhållit del, har, uti memorial den 4 nästlidne månad, i underdånighet anmält, det han, efter det reglemente och taxa för trafiken blifvit under innevarande år af Kongl. Majit utfärdade, vidtagit sådane åtgärder och anordningar, alt förvaltningen och redogörelsen för jernvögarnes byggnad och de färdiga banorna blifvit helt och hållet skiljda i af seende på så väl tjenstemän, som expeditioner, kansli och kameralverk, hvarjemte reglementet för tjenstemän och betjente vid sistnämnda banor blifvit, öfversedt och efter behof förändradt samt de sednares alla angelägenheter så ordnade, som både en god hushållning och nödig säkerhet för materielens och banornas underhåll fordra, oberoende af byggnadsförvaltningen, hvadan några hinder icke mötte för träfikförvaltningens öfvertagande af en särskild styrelse.
Derjemte har bemälde Chef, hvad angår byggnadsförvaltningen, förklarat sig beredd att till den styrelse, Kongl. Maj:t kunde finna godt förordna, i början af nästa år aflemna jernvägsarbetena med dertill hörande förråd, byggnader, kassor, jemte handlingar af alla slag.
Yid sådant förhållande har Kongl. Majit för afsigt att så ordna förvaltningen af Statens jernvägar, att, från och med nästa års ingång, den myndighet, som hittills varit förenad i nuvarande Chefens hand, kommer att upphöra och en från jernvägsbyggnadsförvaltningen afskiljd Styrelse öfvertaga befattningen med alla de ärenden, sorn afse 30 Kongl.
Prop. M 47. ordnandet af allmänna trafiken å stambanorna, vidmakthållandet af desamma, jemte dertill hörande byggnader, verkstäder och materiel, rn. m, äfvensom uppbörden och förvaltningen al inflytande medel, hvaremot de ännu pågående nybyggnadsarbetena samt dessas fortsättning, med dertill hörande tekniska detaljer, komma att särskildt handhafvas.
Då emellertid någon tids erfarenhet synes erforderlig, för alt kunna vidtaga en definitiv reglering af dessa båda förvaltningars ömsesidiga ställning och verksamhetsområden samt. bestämma omfånget af den för Trafik-Öfverstyrelsen erforderliga tjenstemanna-personal, hvars aflöning i allt fall lämpligast synes kunna
Utgå af inflytande trafikinkomster, anser Kongl. Majit sig för närvarande icke höra för Rikets Ständer framlägga förslag till ett definitivt ordnande af en Öfver-styrelse för trafiken å Statens jernvägar.
Med anledning af Rikets Ständers vid sistlidne riksdag framställda anhållan att fullständiga berättelser, upptagande de förhållanden, sorn med rörelsen å Statens jernvägar och förvaltningen af trafiken på dem ega sammanhang, måtte genom vederbörande Styrelsers försorg årligen afgifvas och till trycket befordras, bar Chefen för Statens jernvägsbyggnader erhållit nådig föreskrift att årligen afgifva och lill trycket befordra, för att Rikets Ständer tillhandahållas, de af Rikets Ständer sålunda äskade berättelser angående rörelsen å Statens jernbanor, hvarjemte de af Cbefen för hvarje qvartal till Kongl. Majit insände rapporter blifvit till allmänhetens kännedom offentliggjorde medelst införande i lidningarne.
Då emellertid de utförligare statistiska och finansiela redogörelser, som Rikets Ständer afsett, måste för att blifva fullständiga, grunda sig på verkliga bokslut, men 1861 års räkenskaper, enligt förut antaget bokföringssätt, icke binna afslutas förr än vid detta års utgång, kan berättelsen för nämnda år icke afgifvas förr, än under loppet af nästkommande Januari månad; men sedan, enligt hvad hos Kongl. Majit blifvit lillkännagifvet, ofvanbemälde Chef låtit vid de färdiga stambanorna så ordna bokföringen, att bokslut numera för hvarje månad upprättas, kan i följd häraf redogörelsen för innevarande års rörelse likaledes i början af nästa år allemnas.
Slutligen får Kongl. Majit gifva Rikets Ständer tillkänna, att, sedan Cbefen för Statens jernvägsbyggnader, till följd af erhållen nådig föreskrift, nu inkommit med underdånigt utlåtande i anledning af Rikets Ständers den 23 Oktober 1860 till Kongl.
Majit aflat na underdåniga skrifvelse angående åtgärder till beredande af besparing i anläggnings-, samt drift- ocb( underhålls-koslnaden för Statens jernvägar, Kongl.
Majit, i sammanhang med förslagen till jernvägsbyggnadernos fortsättning, emväl till nådig pröfning förehaft Rikets Ständers i föieuämnda afseende gjorda j Kongl. Majus Nåd.
Prop. M 47. 31 framställning; men icke funnit skäl att i det hittills vid stambanornas anläggning tillämpade byggnadssätt föreslå någon förändring; viljande Kongl. Maj:t i afseende på drift- ocb underhållskostnaden tillse, att all med trafikens ändamålsenliga ordnande och rörelsens kraf förenlig besparing varder iakttagen.
Ofvanberörde af Chefen för Statens jernvägsbyggnader afgifna utlåtande, jemte alla öfriga till ärendet hörande handlingar, komma att till Rikets Ständers Statsutskott öfverlemnas.
Utdrag af Protokollet ofver blandade Civil- och Finans-Ärenden, hållet inför Hans Maj:l Konungen i Stats-Rädet å Stockholms Slott den 21 November 1862.
» Närvarande: Hans Excellens Herr Justitie-Statsministera, Friherre De Geer, Hans Excellens Herr Statsministern för Utrikes Ärendena, Grefve Manderström, Statsråden: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen, Lagerstråle, Malmsten, Thyselius, Bredberg, Thulstrup och Reuterskiöld.
Sedan frågan om fullföljandet af Statens jernvägsbyggnader intill slutet af nästkommande statsregleringsperiod samt om beredandet af de för dessa arbeten erforderliga medel vid särskilda tillfällen utgjort föremål för förberedande öfverläggningar inom Stats-Rådet och inför Kongl. Majit, anböllo nu Departements-cheferne Herr 32 Kongl.
Friherre Gripenstedt och Lagerstråle att få tili slutligt nådigt afgörande anmäla denna fråga.
Härvid föredrog först Chefen för Civil-departementet, Statsrådet Lagerstråle, följande lid efter annan lill Kongl. Maj:t inkomna skrifvelser och ansökningar i ämnet, nemligen:
Chefen för Civil-departementet, Statsrådet Lagerstråle, anförde derefter i underdånighet: .
Departements-chefen sålunda yttrat och föreslagit i afseende på södra stambanans fullbordande samt anslog till östra stambanans påbörjande, och hvaruti Stats-Rådets öfrige ledamöter instämde, blef af Kongl. Maj:t lill alla delar gilladt.
Vidare anförde Statsrådet Lagerstråle beträffande Norra Stambanan: »För alt på ett fullt tillfredsställande sätt kunna tillgodose de norr om Stockholm och Mälaren liggande delar af landet skulle, enligt min åsigt, erfordras två stambanor, den ena ledande öfver Upsala norrut tili Gefle-Dala-banan vid dess östra slutpunkt, eller åtminstone i närheten dertill, och den andra öfver Sala i nordvestlig rigtning mot Siljan, eller någon närmare punkt vid Däl-elfven, under förutsättning, i sistnämnda fall, af elfvens upprensande till farbar segelled.
De dryga kostnader, hvartill dessa jernvägsbyggnader skulle uppgå, kunna emellertid svårligen ifrågasättas med mindre än att orättvisa skulle föröfvas mot den södra delen af landet, der nedanom Jönköping endast en enda stambana finnes, enligt uppgjord och hittills följd plan, vara för Statens jernvägsbyggnader afsedd.» »Då jag således anser mig böra tillstyrka, att endast en stambana ifrån Stockholm norrut må af Kongl. Maj:t föreslås, återstår frågan om bestämmandet af dess rigtning, först öster eller vester om Sigtuna-fjärden och vidare till lämplig anslutningspunkt å redan befintlig kommunikationsled i den nordligare delen af landet.
I det förra hänseendet får jag för min del, efter noggrann pröfning af förhållandena, förorda den östra sträckningen från hufvudstaden till Upsala.
Efter den utredning angående statistiska och ekonomiska förhållanden, som de i nåder tillförordnade Kommittérade meddelat, äro de områden, som den ena eller andra vägen skulle genomskära, med hvarandra i de flesta hänseenden iemförliga; men i kommunikationsmedel står det östra så väsendtligen vid jemförelsen tillbaka, att en lättnad härutinnan synes företrädesvis böra komma det till del.
Hela den trakt vester om Sigtuna-fjärden, som jernvägen skulle genomgå, omslutes nära nog af segelbara vatten, på ringa afstånd ifrån sjelfva banlinien, då deremot landet öster om samma fjärd Kongl. Maj:ls Nåd.
33 fjärd på hela sin bredd tili Östersjön endast har landväga förbindelse med hufvudstaden.
En jernväg på östra sidan skulle, utom det att densamma bör blifva gagnelig hela året om för en stor del af rörelsen från trakten omkring Eriksund vester om fjärden, tillika under vintertiden, då sjön är isbelagd, tillgodokomma mera aflägsna trakter å samma sida, hvilkas vanliga väg till hufvudstaden denna årstid, efter hvad upplyst är, redan nu går öfver Sigtuna-fjärden in på stora farleden från Upsala, norr om Rotebro.