Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Siats-Kontorets förvaltning ställda Sönder och kassor: Noréns/ca Tealaments-fonden, f. d. Kansli-styrelsens handkassa, uppkomna besparingar å anslaget till pensioner för blesserade officerare och underofficerare, anslaget lill Lappmarks ektesiastik-verk samt skogsplantering åkasson, hafva Revisoren.e, som, i saknad af fullständiga redogörelser för nämnda kassor och fonder, icke kunnat, utan vidlyftiga omslut, om deras ställning i sin helhet erhålla kännedom, af sådan anledning hemställt, att, till vinnande af lätt öfversigt af förhållandet med dessa kassor, särskilda hufvudräkningar för dem borde årligen uppgöras.
I afseende härå har Utskottet inhemta!, dels, hvad angår förstnämnde fyra kassor och fonder, att desamma uti den för år 1854 efter nytt formulär afslulade rikshufvudboken blifvit uti särskilda, med ali erforderlig fullständighet uppgjorda räkningar redovisade, och dels, beträffande skogsplanteringskassan, att Kongl. Sta t sKontoret, jemlikt 3 § 8 mom. af Kongl.
Majlis för delta Embetsverk under den 16
Maj innevarande år utfärdade nådiga instruktion, lått sig åläg dt att, jemte annan Kongl. Stats-Konloret tillkommande redovisning, Öfver sistnämnda kassa upprätta särskild hufvudbok; — och torde vid nu upplysta förhållanden och dä rättelse i de anmärkta omständigheterna redan är vidtagen, Rikets Ständer finna ofvanberöide
Revisorernes framställning icke föranleda til! vidare åtgärd. § 8.
(Rev.-ber. pag. 47.
Förkl. pag. 246.)
Uti f. d. Allmänna Magasins-fondens räkenskaper har, enligt livad Revisorerne omförmäit, under många år fortfarande bainncerats en skuld till Rikets Ständers Bank, under revisionsåren til! belopp af 880,000 R:dr, utgörande den ännu oguldna återstoden af medel, som för längre lid tillbaka f. d.
Allmänna Magasins-Direktionen genom begagnande af erhållen krediti vrätt i Ranken lyftal i och för undsättningar ål behöfvande i missväxtår.
Å denna skuld, som år 1823 utgjort 2,258,465 R:dr 32 sk. 1 rst., men vid slutet af 1843 nedgått tili 925,000 R:dr, hade under de följande åren, sednast 1851, afbetalningar lid efter annan egt rum med tillhopa 45,000 R:dr, så att vid 1853 års utgång den återstående skuldeu utgjorde förstnämnde belopp 880,000 R:dr.
Vid samma tid hade fondens tillgångar och fordringar efter afräkning af värdet af inventarier, uppgått till eli sammanlagdt belopp af 16,396 R:dr 2 sk. 1 rst., deraf 1,151 R:dr 21 sk. kontant behållning, hvilken efter revisionsåren ökats till 1,573 R:dr 30 sk. och vore den enda tillgång, förutom möjligen inflytande belopp af fondens fordringar, Sorn till liqviderände af ofvannämnda skuld till Ranken kunde användas.
Vid sådant förhållande och då ifrågavarande skuld, i enlighet med Rikets Ständers beslut, redan blifvit i Bankens räkenskaper förd inom linien, hafva Revisorerne funnit sig föraniåtne Slats-Utskottels Utlåtande N:o IS - IS till den, af Kongl. Stats-Kontoret uti (less underdåniga förklaring biträdda hemställan, att förenämnde belopp 880,000
R:dr, finge äfven i Stats-Verkets räkenskaper föras inom linien.
Beträffande denna fråga har Utskottet af äldre riksdagshandlingar och räkenskaper inhemlat, att det af Revisorerne omförmälda belopp 880,000 B:dr, egentligen utgör tvänne särskilda skulder, af hvilka den ena, tillkommen'genom Magasinsinrättningen under åren 1812—1823 beviljad invisningsrält hos Mikels Ständers Bank för behöfvandes undsättning i inissvextår, jemlikt Rikets Ständers beslut vid 1828—1830 års riksdag, blef uti 1820 års Banko-räkenskaper förd inom linien lil! belopp af 1,800,000 Hulr, hvarefter denna summa genom gjorda inbetalningar vid 1853 års slut nedgått lill 800,000 R:dr; samt att den andra skulden, sorn uppkommit genom begagnadt kreditiv till uppköp af myntbara metaller, likaledes förts inom linien vid 1829 års bokslut, dä denna skuld utgjorde 302,213 R:dr40sk., hvilket belopp sedermera genom efter hand skedda afbelalningar nedgått lill 80,000 R:dr; —och får Utskottet, med tilläggande af denna upplysning, tillstyrka, ali, vid nästskeende bokslut, de ännu återstående oguldna beloppen af ofvannämnda f. d. Allmänna Magasins-fondens 2:ne skulder till Rikets Ständers Bank må uti Stats-verkets räkenskaper föras inom linien; och torde, i händelse af bifall lili denna framställning.
Rikets Ständers blifvande beslut hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmälas.
Mynt-verkel. § 9.
(Rev.-ber. pag. 53.
Förkl. pag. 218.)
Med anledning af de anmärkningar Revisorerne framställt i afseende å detta embetsverks för revisionsåren lemnade redogörelser, har Ofver-direktören för Mynt- och Kontroll-verken, uti sin afgifna förklaring, bland annai, upplyst, alt följande föreskrifter numera blifvit vederbörande räkenskapsförare till iakttagande meddelade; nemligen: alt vid Mynt- verkets hufvudböcker, register öfver der lorkommande Ronti hädanefter bifogas; all slutsummorna af dukater och silfverspecies i kapitalräkningen utföras uti bankomynt, så väl i debet som i kredit; att räkningen öfver omkostnader för nybyggnader och ordnandet af den Mynt-verket tillhöriga f. d. Owenska tomten afdelas på sådant sätt alt kostnaden för hvart och ett utförd! arbete deraf kati inhemtas; alt vid ulbalancerandet af värdet å Mynt-veikets fasta egendom särskildt upptages, huru stor summa af dertill anslagne statsmedel för samma egendoms inköp och bebyggande blifvit använd, och särskildt huru stort belopp af Mynt-verkets egna tillgångar, i enlighet med Kongl. Maj:ts Nådiga beslut, för samma ändamål åtgått; samt att verkets machinerier och verktyg, i öfverensstämmelse tned Riks-httfvudboken, till ett värde af 50,000 R:dr i räkenskapen upptages; hvarjemte nämnde utlåtande innehåller en, enligt Utskottets åsigt, nöjaktig förklaring öfver hvad Revisorerne anmärkt derom att räkenskaperna icke utvisade, luiru en uti kostnaderne för de vid Mynt-verket anställde nybyggnader uppkommen brist 41,934 R:dr 9 rst. blifvit godlgjord.
Vid nu anförda förhållanden och då de af Revisorerne åsyftade rättelser redan blifvit vederbörande till iakttagande för framliden medelta, torde 16 Ståts-Utskottets Utlåtande N:o 48. någon åtgärd å Rikets Ständers sida i anledning af ofvanberörde anraärkningspunkter icke erfordras.
.§ io.
I sammanhang med nyss omfönnälde anmärkningar hafva revisorerne förnyat de vid flere föregående slats-revisioner framställda erinringar i afseende å den mindre ändamålsenliga method, som iakttagits sid Myntverkets räkenskaper, hvilka icke öfverensstämde med öfriga statsräkenskaper och i uppställningen äfven skilide sig från de tabellariska redogörelserna i Ofver-direktörens för Mynt- och Kontroll-verken afgifna underdåniga berättelse, hvarföre summorna ej kunnat utan särskilda omslut kontrolleras.
Ej heller hade af räkenskaperna kunnat utrönas, huru mycket hvarje större detalj inom verket kostat, i följd hvaraf revisorerne varit urståndsalte att bedöma verkets gång i dess särskilda delar.
Utskottet tror sig kunna antaga, att vid uppgörande af de formulärer för samtlige de förvaltande verkens redogörelser, som till följd af rikshufvudbokens förändrade uppställning äro föreskrifna, och med hvilkas utarbetande, enligt hvad Utskottet inhemta!, en dertill af Kongl. Maj:t i nåder förordnad tjensteman från början af innevarande år varit sysselsatt, tillbörligt afseende fästas derå, att Myntverkets räkenskaper inrättas, så vidt sådant finnes lämpligt och möjligt, i öfverensstämmelse med öfriga stalsredogörelser.
Hvad åter beträffar det anmärkta förhållandet, att kostnaden för de olika delarne af verkets rörelse icke kunnat på grund af räkenskaperna bedömas, linner Utskottet, lika med Revisorerne, det vara af vigt för Rikets Ständer att erhålla, såvidt möjligt är, fullständiga upplysningar om de särskilda delarne af Myntverkets förvaltning, så att, exempelvis, kostnaderna för utmyntning af de olika myntsorterna i guld, silfver o. s. v. åtminstone efter aproximaliv beräkning uppgifvas; men dä del icke synes nödigt, att dylika uppgifter för hvarje år uti räkenskaperna införas, utan samma ändamål, enligt Utskottets tanke, lämpligare skulle vinnas derigenom, att Ofver-direktören för Mynt- och Kontroll-verkeD erhölle nådig befallning, att uti den underdåniga berättelse, som till Kongl. Maj:l före hvarje statsrevision afgifves, meddela så fullständiga uppgifter i omförmäldle hänseenden, sorn kunna åstadkommas, får Utskottet alltså tillstyrka, att, i öfverensstämmelse härmed, underdånig framställning lill Kongl. Maj:t af Rikets Ständer aflåles.
Kong l. Kontroll- Vev kel. § 11.
(Rev.-ber. pag. 55.
Förkl. pag. 249.) Revisorerne hafva omförmält en vid granskning i Kongl. Kammar-Rätten af 1853 års räkning öfver Kontrollstämplings-uppbörden i Stockholms stad förekommen och vid Revisorernes sammanträde ännu på Kammar-Rättens pröfning beroende anmärkning derå, att någon afgift för gulddragare- och guldslagare-arbelen lika litet under nyssnämnde som under föregående år blifvit debiterad och redovisad, ehuru, jemlikt Kongl. Kommers-Kollegii kungörelse den 9 Augusti 1758, grundad pä Kongl.
Maj:ts nådiga skrif - Slats-Uts ko Itets Utlåtande N.-o 48.
17 skrifvelse den 18 nästförutgångne Juli, dylika tillverkningar skola kontrollslämplas och afgift derför betalas; — och har Utskottet, i afseende å denna fråga inhemtat alt, sedan under målets behandling upplyst blifvit, dels, vidkommande guldslagare-arbeten, att dessa genom Kongl. Maj:ls Nådiga Bref den 2 November 1847 och Kommers-Kollegii derpå grundade kungörelse den 23 i samma månad, äro från probering och konlrollstämpling fritagne, och dels, hvad beträffar gulddragare-arbeten, att några sådana tillverkningar, bestående hufvudsakligen af s. k. grosstråd, allt ifrån år 1819 icke blifvit till Kontroll-verket inlemnade, ifrågavarande anmärkning, jemlikt Kammar-rättens Resolution den 8 Oktober innevarande år, funnits icke till någon åtgärd föranleda.
Uti den underdåniga förklaring, som Öfver-direktören för Mynt- och Kontrollverken, i anledning af Revisorernes berättelse afgifvit, är uti detta ämne, bland annat, anfördt: att probering och stämpling af grosstråd eller sådan grof silfvertråd, hvaraf den mer än hårfina tråden till galoner och dylikt utdrages, vore fullkomligt onödig, enär gulddragaren icke utan stor förlust för sig sjelf kunde ens försöka att draga så fin tråd af annat än i det närmaste alldeles rent silfver eller ock af ren och mjuk koppar, i hvilket sistnämnde hänseende jemväl anmärkts, alt oäkta gulddragare-arbeten af förgylld koppar lika litet sorn andra koppar-arbeten varit underkastade någon kontrollbehandling; alt denna kontrollering äfven vore onyttig, emedan stämpling af råämnet icke bevisade det ringaste om beskaffenheten af den färdiga varan, derå icke något spår al stämpeln möjligen kunde finnas; att ofvanberörde 1758 års kungörelse icke kunde handhafvas, enär endast tillverkaren sjelf kände, huru mycket af denna vara han för sitt behof årligen använde; samt att nämnde författning, som på nära 40 års lid icke varit tillämpad, ursprungligen tillkommit för att bereda kontrollverket en tillökning i sina dä knappa inkomster, men hvaraf detta verk sedan slämpelafgiften för guld- och silfverarbeten år 1818 blifvit förhöjd till sill nuvarande belopp, icke vidare hade behof.
På grund af dessa upplysningar och då, med afseende å utgången af omförmälde anmärkningsmål, det synes föga sannolikt alt någon tillämpning af oftanämnde 1758 års kungörelse vidare kan ifrågakomma, anser Utskottet att, derest icke andra för Utskottet okända omständigheter skulle föranleda till en motsatt åsigt, samma författning, hvilken, enligt hvad Utskottet inhemtat, tillförene gifvit anledning till dylika anmärkningar med enahanda påföljd som den nu af Kongl.
Kammar-rätten ogillade, borde formligen upphäfvas; — och på det förhållandet härmed må komma att i vederbörlig ordning utredas, får Utskottet hemställa, att hvad uti denna fråga sålunda förekommit måtte hos Kongl.
Majit af Rikets Ständer i underdånighet anmälas. § 12. (Rev.-ber. pag. 54, 55.) Vidare är af Revisorerne anmäldt, att de vid liera föregående revisionstillfällen omnämnda af Kongl. Stats-kontoret den 30 Juni 1843 till Kongl. Majit afgifna underdåniga förslag till nya reglementen för Mynt- och Kontroll-verken samt till förnyad Kontroll-stadga fortfarande vore på Kongl. Majits
Nådiga pröfning beroende; — och lärer, enligt hvad Utskottet inhemtat, Nådigt beslut i detta ämne ännu icke vara af Kongl. Majit utfärdadt.
Pro t. 4856 & 1851. 4 Sami. 1 Afå.
5 Haft. 3 18 Siats-Utskottets Utlåtande N:o 18.
Post-Verket. § 13.
(Rev.-ber. pag. 65.)
Å de tili Postverket influtne, uti räkenskaperne i särskildt konto redovisade, assuransafgifter för rekommenderade bref, af hvilka medel ersättningar utbetalts för de genom förluster af dylika bref mistade penningar, uppgående år 1852 till 3,784 R:dr 39 sk. 9 rst. och år 1853 till 5,782 R:dr 15 sk. 3 rst., hafva, enligt hvad Revisorerne funnit, betydliga behållningar uppstått, hvilka år ifrån år tillvext, så alt desamma, utgörande vid 1852 års början 45,561 R.dr 7 sk. 10 rst., uppgått vid 1853 års ingång till 69,688 R:dr 26 sk. 1 rst. och vid samma års slut lill 94,765 R:dr30sk.; — i anled ning hvaraf och med hänsigt till de under sednare åren ofta förekommande poströfverierna, Revisorerne hemställt, att de å ifrågavarande afgifter uppkommande öfverskott, för så vidt de ansåges icke behöfva för blifvande ersättningar reserveras, måtte användas till posttransporternes hetryggande.
1 öfverensstämmelse med hvad Revisorerne sålunda yttrat, anser Utskottet det vara af vigt att åtgärder till befordrande af postföringens säkerhet vidtagas, och att
Postverkets för andra utgifter icke påräknade tillgångar i främsta rummet användas för delta ändamål; men då äfven andra oförutsedda men angelägna behof kunna yppa sig, lill hvilkas afhjelpande ifrågavarande öfverskoltsmedel behöfde anlitas, torde det icke vara lämpligt att samma medel blifva till något visst föremål ovilkorligen anvisade.
Utskottet får derföre i så måtto instämma uti Revisorernes förevarande framställning, att Utskottet tillstyrker, det Rikets Ständer måtte, uti underdånig skrifvelse, hos Kongl.
Majit anhålla om meddelande af den Nådiga föreskrift, alt de å omlörmälde assuransafgifter redan befintlige och framdeles uppkommande öfverskott, i den mån de icke för blifvande ersättningar behöfva påräknas, företrädesvis användas för vidtagande af sådane åtgärder, som lända till postföringens betryggande.
Sun dhets- Ko llegium. § 14.
(Rev.-ber. pag. 67.
Förkl. pag. 253.)
Uti detta Embelsverks räkenskaper hade, enligt hvad Revisorerne anfört, bland tillgångarne upptagits åtskilliga fordringar hos Länsstyrelserna för utlemnade förskott af anslaget till mediko-Iegala besigtningar, nemligen till belopp af 7,950 R:dr 19 sk. 9 rst. för år 1852 och 7,104 R:dr 22 sk. 10 rst. det följande året; hemställande Revisorerne att enär af dessa fordringar, hvilka uti vissa uppgifna län uppgått lill betydligare belopp, en del varit innestående sedan flera år tillbaka, åtgärder borde vidtagas för dylika äldre posters utredning och slutliga behandling;—men som, efter hvad Utskottet af den afgifna underdåniga förklaringen inhemta!, berörde förskottsmedel nu mera äro så nära redovisade atl, enligt Kollegii räkenskaper för sistlidet år, endast 702 R:dr 39 sk. då såsom oredovisade qvarstodo, samt påminnelser om redovisning af Stats-Utskottets Utlåtande N.-o 18.
19 de återstående medlen äfven blifvit af Kongl.
Sundhets-kollegium meddelade, torde, vid sådant förhållande, någon åtgärd af Rikets Ständer i detta hänseende icke erfordras. § 15- Beträffande Revisorernes anmärkning, alt, enligt verifikationerna till Kongl.
Sundhels-kollegii räkenskaper för år 1853, ett rese- och traklaments-förskott å 50
R:dr blifvit samma år utgifvet till
Djurläkaren i Jönköpings län, L. G.
Hejdenberg, utan att denna summa vore upptagen å den vid hufvudboken fogade förteckning på de under året utbetalda dylika förskott, har Utskottet inhemta!, att nämnde belopp, tillika med ett under år 1854 till samma läkare ytterligare utgifvet förskott å 33 R:dr 16 sk., blifvit uti sistnämnde års hufvudbok upptaget i en post af 83 R:dr 16 sk., som uti upprättad slutliqvid redovisats; och hemställer Utskottet, att vid hvad sålunda upplyst blifvit må bero. § 16.
(Rev.-ber. pag. 68.
Sedan, med anledning af den vid 1851 års statsrevision gjorda erinran, att, då åtskilliga af Kongl.
Kollegium till vederbörande läkare utlemnade oredovisade förskott till rese- och traktaments-kostnader icke blifvit såsom sädane i balanserna intagne, ett särskildt konto borde i räkningen uppläggas, Kongl.
Kollegium lorständigat vederbörande räkenskapsförare att för framtiden vid hufvudboken foga förteckning å dylika förskott, hvilket äfven sedermera iakttagits, så hafva sednast försandade Revisorer anmärkt, att det afsedda ändamålet härigenom icke uppnåtts, enär de ä förteckningen upptagna förskoltssummor ej återlunnos i balansen, der alla tillgångar borde vara synliga, sAvidt fullständig kännedom om verkets ställning samt behörig kontroll skulle kunna vinnas; — rnen då, enligt hvad den underdåniga förklaringen innehåller, föreskrift redan blifvit redogöraren meddelad att för framtiden iakttaga hvad Revisorerne uti omförmälde hänseende äskat, lärer denna anmärkning för närvarande icke till vidare åtgärd föranleda.
Veterinär-inrättningen i Skara. § 17. (Rev.-ber. pag. 69.)
Med föranledande af det allmänt kända förhållande, att föreståndaren för den genom enskild donation stiftade Veterinär-inrättningen i Skara under en följd af år tillika varit föreståndare för Veterinär-inrättningen i Stockholm, der han största delen af året sig uppehållit, hafva Revisorerne, efter tagen kännedom af handlingarne rörande en ny föreslagen reglering af veterinär-undervisningen och de för veterinärläkares bildande i riket befintliga läroanstalter, meddelat åtskilliga upplysningar i förevarande ämne, af hufvudsakligt innehåll, att sedan så väl Direktionen för Veterinär-inrättningen i Skara, som Kongl. Sundhets-kollegium, uti afgifna underdåniga utlåtanden 20 Stots-Uls/cottets Utlåtande N;o 18. i anledning af sagde reglering, fraraslällt olämpligheten deraf att föreståndare-befattningen för de båda från hvarandra så aflägset belägna inrättningarne innehades af samma person.
31aj:t vid utfärdandet af provisoriska reglementen för nämnde veterinärinrättningar under den 20 Juli nästlidet år i nåder föreskrifvit, att ifrågavarande läroanstalter skulle hvar för sig hafva egen föreståndare, äfvensom Kongl. Majit, beträffande Ofver-direktören m. m. S. A.
Norlings i sammanhang med denna fråga underdånigst gjorda anhållan alt fortfarande varda bibehållen vid omförmälda tvänne befattningar, förklarat sig vilja framdeles, efter vederbörandes hörande, nådigt beslut härom meddela.
Enligt hvad Utskottet i detta ämne vidare inhemta!, har Kongl. Maj.t under den 23
Maj innevarande år i nåder förklarat, att Ofver-direktören Norlings förordnande såsom Föreståndare och förste Professor vid Veterinär-inrättningen i Stockholm skulle med påföljande Juni månads utgång upphöra, hvarjemte Kongl.
Majit, i anledning af vederbörande direktioners derom gjorda hemställan, med fästadt afseende å Norlings mångåriga och utmärkta förtjenster så väl om Veterinär-inrättningen i Stockholm allt ifrån dess första grundläggning, som om djurläkare-vrkets ordnande i riket, funnit godt i nå der tillåta, att ett Norlings arfvode såsom föreståndare för berörda inrättning motsvarande belopp af 2,000 R:dr
B:ko årligen finge från ofvannämnde tid lill honom tills vidare utbetalas af dertill disponible medel å åttonde bufvudtiteln, på sätt Kongl. Majit ville framdeles förordna; — hvilket, med anledning af Revisorernes förberörda framställning, Utskottet ansett sig böra till Rikets Ständers kännedom meddela.
Stockholms J. d. Karanläns-Kommission. §. 18.
(Rev.-ber. pag. 70—71.
Förkl. pag. 255—258.)
Jemte förmälan, hurusom, sedan genom Kongl. Brefvet den 7 Februari 1852 blifvit i nåder besluladt, att dåvarande Karantäns-kommissionen i Stockholm borde upphöra samt att inseendet öfver de vid karantäns-platserna befintliga, staten tillhöriga byggnader och inventarier m. m., skulle öfvertagas* af Kongl.
Kommers-kollegium, Kongl.
Majit derefter, i anledning af Karantäns-kommissionens den 17 påföljande Juni underdånigst gjorda anmälan, alt räkenskapen för kommissionens förvaltning under den då förflutna delen af år 1852, i anseende till felande redogörelser från flottans stationer i Slockholm och Carlskrona, icke kunnat afslutas, genom nådigt bref den 15 Juni samma år, förklarat, alt dä kommissionens göromål i öfrigt vore fulländade, dess beslutade upplösning icke, i afvaktan å berörde redogörelsers insändande, behöfde vidare uppskjutas, utan borde de felande redogörelserna, äfvensom andra möjligen inkommande ärenden till Kommers-kollegii handläggning öfverlemnas, — hafva Revisorerne, såsom högst anmärkningsvärdt, fästat uppmärksamheten å det förhållande, att Kommissionens räkenskaper för år 1852 först vid slutet af år 1855 blifvit afslutade, hvarigenom inträffat att de deruti utbalanserade belopp, nemligen tillgångar 720 Ridr 46 sk. och skulder 1,755 Ridr 24 sk. 11 rst., ej, såsom af omförmälda nådiga föreskrift bordt följa, kunnat uti Kommers-kollegii redogörelse för den påföljande liden af Kollegii förvaltning till redovisning upptagas, hvilket förhållande, enligt Revisorernes tanke, skulle föranleda dertill, att en särskild redogörelse, sorn eljest kunnat undvikas, framdeles måste öfver dessa balans-poster upprättas.
Af de häröfver afgifna underdåniga förklaringarne har Utskottet inhemtat, att ifrågavarande anmärkning blifvit så förstådd, som skulle Revisorerne hafva dermed afsett, Stats-Utskottets Utlåtande N:o 18. 21 att redogörelsen för f. d. Karanläns-kommissionens förvaltning bordt helt och hållet öfvertagas af Kongl.
Kommers-kollegium, hvilket likväl desto mindre kunnat vara Revisorernes mening, som det af dem sist åberopade Kongl. Bref uttryckligen innehåller, att Kommissionens hufvudbok skulle af dess redogörare afslutas, hvarefter Kongl. Kollegium egde föranstalta om dess öfverlemnande lill Kongl. Kammar-rätten.
Enligt Utskottets uppfattning härmed denna anmärkning endast åsyftats, att afslutandet af nämnde hufvudbok icke behöft, till följd af uteblifven redovisning för de till ofvanberörde stationer lemnade förskott, under (lera år fördröjas, utan att de i Kommissionens räkenskap utbalanserade så väl fordringar som skulder hellre bordt i Kommers-kollegii räkenskap för den påföljande tiden lill vidare redovisning upptagas; hvilken emot ordalydelsen af högstberörde Kongl. Bref ingalunda stridande åsigt Utskottet jemväl för sin del biträder, enär del måste anses lämpligast, att det embetsverk, til! hvilket förvaltningen öfverlemnades, äfven emottagit redovisningen för de till följd af samma förvaltning uppkomna fordringar och skulder, i stället för att desamma nu hvarken uti Ifarantäns-kommissionens eller Kommers-kollegii räkenskaper finnas slutligen redovisade.
Dä emellertid den särskilda slutredogörelse, som lill följd häraf måst öfver ifrågavarande medel upprättas och hvilken nu blifvit inför Utskottet förevisad, enligt hvad bemälde
Kollegium uti den underdåniga förklaringen anfört, kommer att till granskning i Kongl.
Kammar-rätten i behörig ordning öfverlemnas, samt upplyst blifvit att det anmärkta förhållandet härrört endast af en från Revisorernes och Utskottets uppfattning skiljaktig tolkning af den i omförmälda hänseende meddelta nådiga föreskrift, anser Utskottet sig böra hemställa, att vid- de afgifna förklaringarne må bero.
Konvoy-Kommissariatet. § 19.
(Rev.-ber. pag. 80.
Förkl. pag. 260.)