Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
— » H o n bad mig draga så långt vägen räcker — o c h det skall jag också, det skall Så brast m e d ens hela Tatjanas själfbehärsk- ning.
H o n kröp ihop till en liten svart boll, som skakades af snyftningar.
Herr Birger var ej alls van att handskas m e d fruntimmer, allra minst m e d gråtande fruntimmer.
H a n skrufvade ner- vöst på lampans skruf, upp o c h ned.
» Fröken Tatjana! » Den lilla svarta bollen tycktes ej lystra till namnet.
Utifrån skyltmålarens ljöd vaggvisan: » Stackars, värnlös, liten sparf.
» » Tatjana — stackars lilla Tatjana! » — Herr Birger sträckte försiktigt ut handen o c h strök tafatt öfver den lilla svarta bollen, lätt o c h tve- kande såsom den, hvilken aldrig själf blifvit smekt.
» Ni kan ej bli sittande här i trappan hela natten, vill ni ej k o m m a in till m i g?
kanske ni ändå skulle vilja.
H ö r ni Tatjana?
Där hos mig är det också fattigt, m e n ändå bättre än här i trappan. » — Herr Birger har öppnat dörren till sitt rum.
Tatjana tar ett par dröjande steg o c h blir ståen- a j g. » Ahjo, de på tröskeln m e d den nötta fiollådan i ena handen, det blå knytet i den andra — ögonen nedslagna.
Herr Birger placerade lampan upp på byrån, sköt samman manuskripten på skrifbor- det och såg tafatt bort till henne, som ej ännu lämnat tröskeln o c h fortsatte att stirra m o t golf- vet med sina förgråtna ögon.
Så hostade han till, drog ett tag i rocken, gick fram till Tatjana o c h tog fiollådan o c h knytet ur hennes händer, som slappt öppnade sig, samt ställde d e m på den ena af rummets tvänne stolar.
» Vill inte fröken vara god o c h sitta n e d?
» sade han slut ligen efter en lång paus.
» Tack! » Tatjana satte sig ytterst på soffkan- ten m e d händerna stelt slutna o m hvarandra.
Så lägrade sig åter den tryckande tystnaden öfver rummet.
Det susade endast svagt i lamp- veken.
Herr Birger hade satt sig ned på rummets an- dra stol, men som rummet var så litet, k o m han, att nästan snudda vid hennes knän.
Där ute i trappan, när h o n grät, hade h o n synts h o n o m s o m ett barn, så liten och värnlös, o c h han hade kallat henne » Tatjana, stackars lilla Tatjana! » Ja, hans hand hade till o c h m e d smekande vid- rört henne.
M e n här, här inne, där tystnaden låg emellan d e m o c h dörren var stängd, här vå- gade han ej kalla henne annat än fröken, o c h blotta tanken på en smekning k o m h o n o m att rodna o c h draga.sig så m y c k e t som möjligt intill väggen.
Där hon nu satt framför h o n o m, svart- klädd o c h allvarlig, tycktes h o n h o n o m som en ung dam.
Och han förblef stum, plågad af sin egen modlöshet.
När ' en man o c h en kvinna tiga, blir det alltid hon, s o m först tager till ordet.
» Ni är då så snäll ni, herr Birger, » sade Tatja- na ödmjukt.
» A h, för all del! » Herr Birger såg förläget förbi Tatjanas svarta ögon.
» Joo, det är ni! » fortsatte; Tatjana » alla de andra voro så ovänliga, m e n då k o m ni o c h lät mig k o m m a in i ert varma rum.
Jag kände mig så ensam o c h öfvergifven där ute i trappan, o c h jag frös så. » H o n lutade sig fram m o t h o n o m o c h hviskade det till honom, o c h åter k o m det barnsliga, hjälplösa uttrycket öfver henne.
Därmed återvann äfven han sin säkerhet.
» Kan- ske ni inte ätit kväll än o c h är hungrig? » frå- gade han.
» Jag har hvarken ätit frukost eller middag eller kväll.
Så n o g är jag hungrig alltid, » svarade Tatjana m e d en liten rysning af välbehag vid blotta tanken på att få äta sig mätt.
Herr Birger hade ej tänkt äta något den kväl- len.
Egentligen tillät h o n o m ej hans kassa att äta kvällsvard hvarje dag.
Ja, en språklärare får endast äta sig mätt hvarannan dag o c h en liten obemärkt litteratör möjligen hvar tredje.
Men nu blef allt omändradt för den svarthåri- ga Tatjanas skull.
Öfversättningen, s o m skulle arbetas färdig i natt, låg skjuten åt sidan.
Och herr Birger själf sprang ned till hökarbutiken m e d sina hopsparade kronor i handen.
Uppe i rummet ordnade Tatjana beskäftigt till » stor supé », som hon kallade det.
Herr Birger åt vanligen ute, halfportioner på en billig matser- vering.
Han hade intet duktyg o c h hela hans servis bestod af en knif o c h gaffel, två tallrikar, några fat o c h glas.
M e n i det blå knytet hade Tatjana ett o c h annat af det, som gårdsvärdinnan lämnat kvar, af barmhärtighet, som h o n sade.
En kastrull m e d ställning fann Tatjana där.
Kastrul- len fylldes m e d vatten.
Ställningen passades in på lampglaset.
Snart kokade vattnet helt hem- trefligt.
En liten serviet, s o m äfven togs fram ur knytet, breddes ut på ett hörn af bordet.
Tallrikar o c h glas diskades o c h ställdes i rader.
Två hvita pappersark, s o m Tatjana fann bland manuskripten, brötos under hennes flinka fingrar till rosor o c h placerades vid hvart kuvert.
Knif- ven o c h gaffeln, s o m skulle bli gemensam, stacks in mellan de två tallrikarne.
Två ljusstumpar, hvilka Tatjana hittat reda på i bordslådan, tän- des o c h klämdes fast på en tallrik.
N u var bordet dukadt.
Tatjana stod midt på golfvet o c h lät sina ögon fara öfver rummet.
H o n var nöjd m e d sitt verk.
Det såg så fest- ligt och förväntansfullt ut m e d ljusen o c h de två stolarna skjutna intill bordet.
Ett hvitt förkläde o c h en hvit snibbkrage, s o m h o n tog ut ur det innehållsrika knytet, gåfvo henne själf ett hus- moderligt utseende.
F ö r rummets enda fönster hängde ingen gardin.
M e n Tatjana hade i sitt knyte några bitar tyll af en slöja.
I n o m ett ögonblick stod h o n på fönsterposten o c h draperade den m e d knappnålar öfver fönstret, allt under det h o n gladt gnolade.
IDUN 304 Så fann herr Birger henne, när han stormat uppför trappan, s o m han tagit i tre steg.
Tatjana vände sig o m, där hon stod på tåspet- sarna m e d hela munnen full af knappnålar.
Så hoppade hon lätt ned, tog paketen ur hans hän- der oeh ropade.
» Nåå!
Hvad tycks? » » Ä r detta verkligen mitt rum? » Herr Birger såg så glad o c h så förvånad ut, att Tatjana gaf till ett litet ystert glädjerop.
Saltkött, skinka, sardiner, ost, bröd, te!
Så myc- ket!
Så m y c k e t!
Storståtligt!
» Och hvad har ni där?
— i rockfickan?
E n butelj v i n!
Ä h, en butelj vin! » Tatjana måste sätta sig i förvåning öfver denna upptäckt.
» En hel butelj v i n!
Jo ni är g o d ni — en sådan storslösare! » Och herr Birger, den sparsamme herr Birger, som aldrig unnade sig själf något, han slog i ett fullt glas åt Tatjana, han log och öfver hans magra, unga ansikte låg ett skimmer af stilla lycka.
Tatjana hällde te i hans spruckna k o p p.
När han såg henne stå där m e d det lilla svarta hufvudet öfver den hvita snibbkragen sysslande, vid bordet för att göra det riktigt bekvämt för honom, greps han af en sådan lust att lägga sitt hufvud ned i hennes knä o c h låta d e m fara, alla de där b e k y m r e n o c h omsorgerna, s o m gnagde sönder hans inre, o c h känna sig lycklig, helt lycklig o c h sorglös, — smekt, omhuldad o c h för- stådd bara för en gång i sitt lif.
Innan han själf ens visste af det, hade han högt nämnt hen- nes namn.
o » Tatjana! » Tatjana vände på sitt lilla hufvud o c h såg rätt på h o n o m m e d stora ögon.
Då fann han sig m e d ens själf dum o c h barns- lig.
En främmande flicka!
Och han log ironiskt åt sig själf.
H a d e då ännu icke det där godhjärtade, blöd- sinta ögonblicksbarnet inom h o n o m blifvit kväfdt?
Och så sade han något helt annat, än han äm- nat, då hennes namn så obetvingligt ljöd från hans mun.
Så åto de tillsammans sin festsupé.
D e delade knif o c h gaffel.
D e drucko ur samma k o p p o c h satte sina röda, mjuka läppar på samma ställe.
De skrattade, de pratade o c h de v o r o unga.
Och Redigeras af Sophie Bidrag mottagas med Linge.
Man regelbundet mig kan hvart år Bland sommargäster få räkna.
Min bana fram genom lifvet går, Så akrobaterna blekna: Så äfventyrlig är hela stråten, Att en Blondin just må baxna å f e n, Helt afundsjuk.
Ett världsrekord kan jag säkert slå Ibland gymnasternas skara.
Fastän n o g mången skall tycka då, Det uppåt väggarne vara.
Jag fri s o m fågeln n o g synes vara, Men sväfvar d o c k i beständig fara Som fågelfri.
Det finns i världen ej predikant, Som har min väckarförmåga; Ty trots allt tal sof man helt ga- lant, Fast samvetskvalen bort plåga; Men sof man än såsom stock på stenen: En knäpp på näsan ger lif i benen, Det vet nog jag.
Bedrägerier o c h falskhet blott Jag funnit har under färden.
Ja, jag, o m någon, har skåda fått Den upp- o c h nedvända världen.
Jag kan på samvete tryggt förklara, Att intet är, hvad det synes vara, Men motsatsen.
Jag af en läckerhet, riktigt rar, K o m häromsistens att njuta — NEROTH &amp; C ».
Tekniska F a b r l k o n " G Ö T A L E J O N " • • • QÖTXZBORG.
flytta bort från Eyssland.
Visste herr Birger hvad nihilist var?
Och så pratade hon o c h så skrattade hon o c h hennes kinders matth vita hud hade fått samma fina rosafärg som hafssnäckan.
Tatjana visste inte, h v a d nihilist var.
H o n mindes inte Ryssland; när hon lämnade det, var h o n så liten.
R y s k a hade aldrig morfar talat m e d henne, m e n franska brukade de tala.
Skulle hon ha » le b e a u r e s t e » i buteljen?!
Så drack hon ut det sista.
Ä h!
Den, s o m fick dansa o c h ha ro- ligt just så här, lefva just så här!
Och hon grep hastigt fiolen o c h satte den under hakan — » just så här — » upprepade h o n o c h spelade m e d nöjeslystna, glänsande ögon.
Det började så gladt högt uppe i diskanten m e d en drillande munter ton, så en hel kaskad m e d gälla små knäppnin- gar o c h så en öfverdådig liffull dans i mazurka- takt.
Men dansen mattades.
Det var slut m e d glädjen.
Sorgesång smög sig in med gråt o c h smärta.
Stråken gled öfver g-strängen i darran- de, kvidande toner.
Tatjanas läppar lågo tätt slutna intill hvarandra.
H o n stannade midt i en passage, lade fiolen ifrån sig och brast i våldsam gråt.
Och åter blef h o n förvandlad till den stackars lilla flicka, s o m grät så öfvergifvet, hoprullad till en liten svart boll.
(Forts.) o Innehållsförteckning.
o H e d v i g H o l m s t r ö m, f ö d d N o r d s t r ö m; af Amanda Leff- ler.
— Ett fliekporträtt; af Albert Eriksson.
— E a o m h u l d a d k l e u o d; a f Emy.
— I •klädpenningfrå- gan ».
— E t t s e p t e m b e r m i n n e; / g.
A f » En svensk kvinna '.
— G e n o m fyra släktled; n å g r a s m å k u l t u r b i l d e r från S m å - l a n d, för I d u n t e c k n a d e a f L.
S — Dr notisboken.
— T a t j a n a; skiss f ö r I d u n a f Elsa Lindberg.
21 1 Nå, jag blef sjuk, så det troligt var Att mina da ' r skulle sluta.
För att då tvärt göra slut på kva- len Jag tog förgift.
— Ä n i jämmer- dalen Jag larfvar kry.
E herr Birgers ömsinta hjärtnupenhet d o g bort inför Tatjanas fladdrande pladder.
Det var lustigt, att de två sutto så här.
Tyckte han i c k e?
V e t han — herr Birger, att hon, Tatjana, haft en så gruflig respekt för h o n o m förut?
M e n det hade h o n icke alls nu mera, icke alls.
H o n var inte en gång rädd för att kalla h o n o m för Birger, bara Birger.
— Neej-då!
Och när han skrattade så där, ja, se då vågade h o n säga åt h o n o m hvad som helst.
N:r 17 (384) Fredagen den 26 april 1895.
Prenumerationspris p r Idun ensam - - Iduns Modet., fjortondagsuppl.
5: &gt; 5: &gt; 3; &gt; 3: Redaktör och utgifvare: Byra: Klara Södra Kyrkog.
16, l tr. Allm.
FRITHIOF Redaktionssekr.
Från årets fjjl e t v a r HELLBERG.
» salonger svara en tid, d å k o n s t - v e r k af e t t mer än fruntim- väckte 8:de årg.
Amioiispris: 35 öre pr nonpareillerad.
d e s i n p l a t s, fast- den platsen alltid a n v i s a s d e m af m ä n n e n.
förvå- ning.
Såsom något märk- Själfva v ä r d i g t anfördes, att A n - rätt att b e s t ä m m a n å g o t ha de ännu ej gelika K a u f m a n n i förra ö f v e r e n u t s t ä l l n i n g s an- Irhundradet täflade m e d ordnande.
m a n l i g a k o n s t n ä r e r i att som måla utmärkta porträtt.
mälda Länge betraktades i n g e n t i n g att så i vårt Rosa ock- som arbetena, sällsynt undantag, men ges ska- kvinna sig namn, ett hos oss redan som stående i ett icke hennes svenska la har under eller in- Där ha vi ännu det till dess männen sig icke längre ord henne med i men tar utställning konstverk finnas en gam- » k v i n n a n t i g e i för- neka m o t kon- en som konstförenin- H o n tiger undergifvet, årtiondena fram ut- samlingen ».
Hvar af fram- antal kvinnor senare vandrat stens således de En fördra- styrelse länge spår ringa säga.
litet i köpsnämnd.
konstnärinna, och de en lika gens europeiskt nämndes Amalia Lindegren an- ha ställningsjuryn ett d å h o n först h a d e pat nämnden, o m de k v i n n l i g m e d l e m af århundrade Bonheur I dömer att ha ett kamratlaget, under tiden h o n ihärdigt egen uppstår, anse kunna arbe- på sin konstnärliga ut- v e c k l i n g o c h d ä r m e d äf- n u m e r a a l l t i d ar- b e t e n af k v i n n l i g a k o n s t - ven idkare, ska konstens i allmänhet.
blott o c h d e täfla sinsemellan, äfven med de utställarne.
ke ej som skulptörer äro de dit.
svenska Så gäller ster och att af ej al- konst, med framgång för- dessas är det ut- konst- äfven utställningar, på som i år v i t t n a o m v å r k o n s t s närvarande konst- visa n y a svensk de Med n ä r i n n o r n a, så s n a r t d e t till ö k a otvif- närliga betydelse.
hinna komma alltidj bidrag velaktigt är i c - målet, m e n målare och heller fosterländ- ställningarna alla m å l a r i n n o r o c h skulptriser, den Hennes utan manliga Det på Clara Gerda Kallstenius.
ståndpunkt eller å t m i n s t o n e o m rikt- Löfgren.
Fanny Bråte.
ningen i våra konstnä- rers sträfvanden, t y det är svårt att afgöra o m d e t e n a eller d e t a n d r a.
Man b y g g e r i c k e upp n å g o n l y c k a g e n o m att s v i k a sina g a m l a plikter.
s Årets utställning är just enda beviset på ståndpunkten för konsten i allmänhet.
E n k o n s t n ä r k a n v a r a s v a g a r e ett år ä n ett f ö r e g å e n d e, u t a n att underlägset: * d e t hela d ä r f ö r är * Så väl Svenska koslnärernas förening som Konstnärsförbundets n u p å g å e n d e utställnin- gar äga åtskilliga kvinnliga deltagare.
Nå- g r a b l a n d d e m ha r e d a n f ö r u t föres * ällts f ö r Iduns publik.
A n d r a skola icke g l ö m m a s v i d ett k o m m a n d e tillfälle.
F ö r d a g e n ha v i n ö j e t att f r a m s t ä l l a f r ö k e n C l a r a Löf- gren samt fruarna F a n n y Bråte o c h G e r d a Roosval-Kallstenius.
Clara Löfgren har gjort sig m e s t k ä n d s o m porträttmålarinna.
H o n är s t o c k h o l m - ska o c h undervisades i konsten först g e n o m e n s k i l d h a n d l e d n i n g af p r o f e s s o r W i l h e l m W a l l a n d e r samt antogs sedan s o m elev v i d K o n s t a k a d e m i e n 1 8 7 0, där h o n studerade till 1 8 7 6.
R e d a n u n d e r d e s s a s t u d i e å r ut- s t ä l l d e h o n (1 8 7 3) i K o n s t f ö r e n i n g e n o c h vi- s a d e d å e n l i t e n g e n r e t a f l a, b e n ä m n d » .Ka- t e k e s l ä x a n », h v i l k e n k ö p t e s af g r a s s h a n d - laren F. Tjulander.
Aret därpå inköpte K o n s t f ö r e n i n g e n ett a n n a t g e n r e s t y c k e, kal- ladt » I tvättstugan ».
S a m m a år m å l a d e f r ö k e n L ö f g r e n ett p o r t r ä t t af p r i n s e s s a n E u g e n i e, s o m v a r d t änkedrottning Josefinas tillhörighet, men i c k e b ö r f ö r v ä x l a s m e d ett a n n a t af s a m m a prinsessa, hvilket m å l a d e s 1 8 7 9 o c h tillhör konungen.
K o n s t n ä r i n n a n har ofta anlitats f ö r att m å l a f u r s t l i g a p e r s o n e r o c h att f r a m - ställa officiela p o r t r ä t t.
Så utförde h o n 1 8 8 0 e n r e p r o d u k t i o n af d e n sist n ä m n d a b i l d e n af p r i n s e s s a n E u g e n i e, h v i l k e n b e - s t ä l l d e s af G o t l a n d s n a t i o n v i d U p s a l a uni- versitet o c h pryder stora läroverkssalen i Visby.
S a m m a l ä r o v e r k ä g e r o c k s å ett af fröken L ö f g r e n 1 8 8 7 m å l a d t p o r t r ä t t af p r i n s B e r n a d o t t e, h v i l k e t af p r i n s e n s k ä n k t s till l ä r o v e r k e t.
A f kronprinsen har h o n målat m e r än ett p o r t r ä t t, å t m i n s t o n e t v å i o r i g i n a l — d e t är e j så lätt att hålla r e d a p å C l a r a L ö f g r e n s m å n g a f u r s t l i g a b i l d e r — af h v i l - k a ett u t f ö r d e s 1 8 8 6 f ö r k r o n p r i n s e n s h u - s a r r e g e m e n t e o c h ett a n n a t 1 8 9 0 f ö r ett tyskt regemente.
Alla dessa äro originalporträtt, liksom g e n e r a l l ö j t n a n t J.
R o s e n s v ä r d s b i l d, s o m 1 8 8 5 m å l a d e s för V ä r m l a n d s r e g e m e n t e o c h d e t 1 8 9 2 u t f ö r d a f ö r s a m m a r e g e m e n t e af d e s s d å a f g å e n d e chef, ö f v e r s t e C.
D e s s u t o m h a r f r ö k e n L ö f g r e n m å l a t efter f o t o g r a f i ett p o r t r ä t t af a f l i d n e g e n e r a l m a j o r T.
W i j k a n d e r s a m t u t f ö r t k o p i o r efter ori- g i n a l p o r t r ä t t af f ö r u t aflidne c h e f e n f ö r V ä r m - lands regemente, bland hvilka Gustaf Mau- ritz A r m f e l t, s o m m å l a t s efter ett p å A r m - f e l t s k a e g e n d o m e n i F i n l a n d b e f i n t l i g t ori- ginal.
B l a n d öfriga porträtt har fröken Löfgren 1 8 8 8 m å l a t ett af r e k t o r M.
B a r k e n, ett 1 8 8 9 af h a n d l a n d e n N.
B r o a n d e r, l i k s o m 1 8 7 2 ett af - t a n d l ä k a r e n G. Larsson o c h s a m m a år af b r y g g a r e n A.
B j u r h o l m.
K o n s t - n ä r i n n a n h a r s å l e d e s m e d s i n p e n s e l fram- A. Ch.
Ed-gren.
ställt p e r s o n e r ur o l i k a s a m h ä l l s k l a s s e r o c h äfven alltid lyckats karaktärisera de olika individerna.
Förnämligast har h o n målat m a n l i g a p o r t r ä t t, h v i l k e t v i s a r, att ä f v e n e n k v i n n l i g h a n d f ö r m å r g i f v a b e h ö r i g t ut- t r y c k åt b i l d e r af d e t m o t s a t t a k ö n e t, t y h e n n e s p o r t r ä t t h a v u n n i t bifall h v a r d e gjort sig kända.
H e n n e s eget k ö n har d o c k, o m o c k s å i r i n g a r e a n t a l, g j o r t s till före- mål för hennes konst.
Bland de mera be- kanta fruntimmersporträtten är, förutom p r i n s e s s a n E u g e n i e s här o f v a n o m n ä m n d a, O l g a B j ö r k e g r e n s (n u fru Fåhraeus), h v i l k e t väckte uppseende 1 8 8 2, då det framställdes i O d e t t e s roll, h v a r u t i d e n t a l a n g f u l l a skå- despelerskan g j o r d e så s t o r l y c k a.
På Svenska konstnärernas förenings utställning i år är f r ö k e n L ö f g r e n r e p r e s e n t e r a d af ett p o r t r ä t t af ett u n g t f r u n t i m m e r, h v i l k e n b i l d har m å n g a g o d a egenskaper, m e n s o m ej k a n g ö r a s i g rätt g ä l l a n d e i a n s e e n d e till o f ö r d e l a k t i g p l a t s, s a m t ett a n n a t af e n u n g flicka, h v i l k e t fått e n f ö r d e l a k t i g a r e placering.
På porträttområdet g ö r Clara L ö f g r e n s konst sig i synnerhet gällande, m e n mån- g e n liten nätt g e n r e har h o n äfven målat u n d e r å r e n s l o p p, t. e x.
h e n n e s i F i l a d e l f i a 1 8 7 6 u t s t ä l l d a » S o r g » o c h d e n af K o n s t f ö r - eningen 1 8 7 9 inköpta » L ä g g ut dina nät f ö r s i k t i g t » s a m t af s a m m a f ö r e n i n g 1 8 8 2 förvärfvade » Madelaine » och 1888 » Från ä n g e n », h v i l k e n s e n a r e n u m e r a är t i l l h ö r i g hofapotekaren W.
Sebardt.
F r ö k e n L ö f g r e n u t ö f v a r sin flitiga t a l a n g i konstnärshuset vid Näekströmsgatan, det af b i l d h u g g a r e n M o l i n u p p f ö r d a, d ä r så m å n g a målare o c h bildhuggare förvärfvat ett a k t a d t n a m n o c h d ä r k o n s t n ä r i n n a n se- d a n m å n g a år h a r s i n atelier, m e n d å o c h d å f l y g e r h o n u t i v ä r l d e n i ö r att skaffa sig n y a i n t r y c k.
H o n h a r o c k s å i d k a t all- varliga studier i Paris, där h o n uppehållit sig flere g å n g e r u n d e r å r e n 1 8 7 1, 8 1, 8 5 o c h 9 1, l i k s o m h o n rest i Holland, Belgien och Italien.
R e d a n 1 8 8 2 d e l t o g h o n i pa- rissalongen, då h o n utställde » Sommarstu- dier i D a l a r n e », s e d a n k ö p t af K o n s t f ö r e - ningen, o c h 1 8 8 5 uppträdde h o n där m e d » Österåkerskulla » samt vardt fördelaktigt bedömd.
O m v i s k u l l e f ö l j a m e d fru B r å t e p å hen- nes » S e g e l t u r »?
Så heter d e n förtjänstfulla tafla, m e d h v i l k e n h o n i år d e l t a g e r i S v e n - ska konstnärernas kappsegling, och det går i a l l m ä n h e t friskt u n d a n f ö r d e n n a k o n s t - n ä r i n n a, m e n så s k ö t e r h o n o c k s å s k o t e n p å k o n s t f ö r f a r e t sätt, u t a n r ä d d h å g a, m e n ej h e l l e r m e d n å g o t ö f v e r d å d.
Fanny Bråte, f ö d d E k h o l m, är o c k s å ett s t o c k h o l m s b a r n, n u n ä t t o c h j ä m n t 3 4 år.
N ä r h o n v a r n i t t o n, a n t o g s h o n till e l e v v i d k o n s t a k a d e m i e n, där h o n sedan stude- r a d e m e d flit o c h f r a m g å n g i s e x år, v a n n flere u t m ä r k e l s e r o c h b e l ö n a d e s r e d a n v i d 2 4 års å l d e r m e d h ö g s t a priset, k u n g l i g a m e d a l j e n, f ö r e n m y c k e t l o f v a n d e tafla, » K o n s t v ä n n e n », hvilken väckte de verkliga konstnärernas uppmärksamhet och enhälliga loford.
Samtidigt visade Fanny Ekholm sin m o d e r s p o r t r ä t t, s o m g e n o m sin akt- n i n g s v ä r d a ä r l i g h e t i u p p f a t t n i n g o c h en- kelt tilltalande framställningskonst gjorde ett m y c k e t f ö r d e l a k t i g t i n t r y c k.
I den unga konstnärinnans målningssätt v i s a d e s i g r e n o c h o f ö r f a l s k a d n a t u r, åter- gifven m e d konstens bästa m e d e l och upp- fattad m e d ett allvar, s o m g j o r d e den a k t a d o c h o m t y c k t af h v a r j e s a n n k o n s t - älskare.
F ö r h v a r j e n y tafla af d e n n a då e j ' fullt u t v e c k l a d e, m e n m e d o m i s s k ä n l i g talang b e g å f v a d e målarinna k ä n d e m a n sig allt m e r a t i l l f r e d s s t ä l l d.
U n g e f ä r s a m t i d i g t eller å t m i n s t o n e u n d e r s a m m a år s o m h o n vann kungliga medaljen målade h o n genre- s t y c k e t » P å v ä g från s k o l a n » o c h året där- på, 1 8 8 6, » E n j u l i d a g », f r a m s t ä l l a n d e s m å flickor s o m p l o c k a s m u l t r o n, e n k e l t oeli hjärtligt återgifvet, kan m a n säga, m e n utan n å g o n sentimentalitet.
Det året erhöll h o n ett s t i p e n d i u m, s o m s a t t e h e n n e i till- fälle att tillfredsställa d e n liffigå åstim- d a n att f ö r e t a g a e n r e s a till P a r i s.
Där v i s t a d e s h o n o c k s å f ö r r a h ä l f t e n af 1 8 8 7 o c h a r b e t a d e flitigt p å C o l a r o s s i s atelier s a m t h e m f ö r d e därifrån v i d g a d s y n k r e t s o c h uppöfvad teknik.
M e n så g i f t e k o n s t n ä r i n n a n s i g.
Konst- v ä n n e r n a s å g o b e t ä n k s a m m a u t o c h befa- r a d e, att d e t v o r e slut m e d F a n n y E k h o l m s målning.
I c k e k a n e n gift k v i n n a, e n m a - k a o c h h u s m o d e r, h v i l k e n h a r så m y c k e t att s k ö t a o c h v a k a ö f v e r, få t i d, e j e n s l u s t att v i d a r e t ä n k a p å k o n s t e n, å t m i n - s t o n e i c k e att d ä r å t ä g n a all d e n k ä r l e k s - fulla o m v å r d n a d, s o m d e n k r ä f v e r, d e t n i t och det intresse, hvarpå den g ö r anspråk.
K o n s t e n är e n f o r d r i n g s f u l l h ä r s k a r e o c h en n å g o t p o c k a n d e älskare, h v i l k e n icke lider n å g o n medtäflare.
F a n n y E k h o l m eller, s å s o m h o n efter sitt giftermål m e d lektorn Erik Bråte heter, F a n n y B r å t e h a r d o c k v i s a t, att o m ä f v e n k o n s t e n får f ö r n å g o n t i d l ä m n a f ö r s t e g e t åt d e n h u s l i g a l y c k a n, d e n d o c k i c k e b e - h ö f v e r r y m m a fältet.
Å f v e n s å s o m fru B r å t e h a r F a n n y E k h o l m m å l a t förträffliga taflor o c h h a r å d a g a l a g t, att p å s t å e n d e t o m gifta konstnärinnors o m ö j l i g h e t för k o n s t e n i n g a l u n d a är tillförlitligt.
Detta kan ju m y c k e t b e r o.
p å o l i k a i n d i v i d e r s o l i k a för- m å g a, m e n s å s o m r e g e l h a r p å s t å e n d e t in- gen giltighet.