Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I följd häraf hafva mantals- eller qvarnlulls-kolen, hvilka, underkastade förändring i mån af folkökningen eller minskningen, 1843 utgjort 9,859| stigar, och som lill och med 1819 fått af bergslaget lösas efter kronovärdiet derå, 6 sk. 8 rst. per stig, allt sedermera blifvit af bergslaget allmogen godtgjorde med årliga markegångsvärdet, efter afdrag af mantalspenningarna, 8 sk. b:ko personen, som dock serskildt blifvit till kronan liqviderade; och på samma sätt har, till följd af Kongl, resolutionen den 5 Mars 1805, kolräntan från härads fjerdingen i Leksand, anslagen till konst-sta ens underhåll vid grufvan, till belopp af 1150 stigar, förut utan lösen, sedermera måst betalas efter årlig markegång, äfvensom lönings-kolen, eller de till landt- och militie-staterne i länet indelade räntekol, bestigande sig, såsom förut blifvit omnämdt, lill 89911 stigar, hvilka tillförene af bergslaget löstes Slalt-Uhkottete Utlåtande, N:o 37 Litt. A. 19 med 20 sk. per slig, hvaraf kronan erhöll kronovärdiet, 6 sk. 8 rst., och löningstagaren återstoden, 13 sk. 4 rst., på samma sätt blifvit af bergslaget indelningsliafvarne godtgjorde efter årliga markegångspriset, utan allt afdrag; hvaremot skattekulen eller de kronan behålln a h em m a ns-ränte - koij uppgående till 13,351g stigar, hvilka intill år 1805 jemväl löstes efter kronovärdi, jemlikt föreskriften uti nyssberörde nådiga resolution, sedermera blifvit betalda efter då stadgadt progressivt lösningspris, eller genom årlig förhöjning med 2 sk. uti det förut såsom lösningspris gällande kronovärdiet; utgörande alltså alla till bergslaget anslagne kolräntor 33,352 och \ stigar, Sedan, vid kommilterades sammanträde den 24 Maj 1844, deputerade för bergslaget, under yrkande om nedsättning i kopparräntan från livart 10 till h val t 30 skpd, förklarat, att, emot det kopparverket försattes i likhet med andra bergverk, så i beskattning, som andra afseenden, samt med iaktagande, alt hytte-egarnes rätt icke förnärmades, bergslaget ville medgifva allmogens befriande från kolräntornas utgörande in natura, men äfven samtyckte, att allmogen med skattekols-levereringen fortfore, om den så önskade, hafva kommilterade, vid flera hållna sammanträden med de skattskyldige, hvilka genom socknevis utsedde fullmägtige sig infunnit, serskildt tillfrågat hvarje församlings ombud, ”huruvida socknemännen i allmänhet eller ”hvilka bland dem önskade att, hädanefter som hil Lils,
äfven i händelse den ”af bergslaget medgifua inskränkning uti dess privilegier i nåder fastställdes, ”leverera deras räntekol in natura Lill Stora Kopparberget, och jemväl nianda Iskolen emot hittills åtnjuten ersättning för de sednare, eller hvilka åter ”ville för all framtid afsäga sig denna levereringsrätt, samt deremot ikläda ”sig skyldigheten att, utan uppsägningsrätt, alltid erlägga lösen efter blifvande ”i behörig ordning fastställde markegångspriser med penningar för liemmansrän”lekolen, samt att, i stället för mantals- eller qvarntulls-kolen, betala mantalspenningar lill det för denna ort stadgade belopp af 8 sk. b:ko.”
På förenämnde frågor hafva fullmägtige för Thorsångs och Stora Skedvi socknar i Kopparbergs fögderi, Rättviks cch Leksands socknar med Gopa Tunlag i Nedan-Siljans fögderi, Säthers och Gustafs socknar jemte Mockfjerds kapell under Gagnefs församling, samt dessutom af stora Tuna, uti Ofvanbron och Utombron indelade, socken, Laxjö bruk jemte byarne Långmyran, Hästberg, Smälla och Idkerberget af Brobygge fjerding inom Ofvanbron, äfvensom Silfbergs och Skärsjö fjerdingar med Grängshammar bruk samt Rärosbygden, Holmtjern och Myggsjön af Hesse fjerding inom Utombron, samt slutligen delegarne i den så kallade Vestrolen N:o 145 i Svärdsjö socken^ beståen - 20 Stäts-Utskottcls Utlåtande, N:o 37 Litt.
A. dc af Öfver- och Ytter-Tenger, Lamborns samt Björnåsens byar,enstammigtgif■vit det svar, att de skattskyldige i nu uppräknade socknar, socknedelar ellerserskilde byar önskade för ali framtid blifva befriade från så väl ränte- som raantalskolens utgörande in natura, samt berättigade förklarade att, på föreslaget sätt, liqvidera ränlekolen efter årligt markegångspris och mantals-penningarne äfven kontant till det för orten stadgade belopp; hvartill såsom skäl blifvit anförde: af Thorsångs fullmägtige: den inom socknen varande knappa skogstillgång, som nu mera icke ens vore tillräcklig till husbehofven; af ombuden för Säthers och Gustafs socknar, dels hemskogarnes medtagna tillstånd, dels ock utskogarnes alltför stora aflägsenhet från Kopparberget, för att kunna deras å samma skogar tillverkade kol, utan kännbaraste Lunga, till Fahlun afiora, hvilket sednare förhållande jemväl skulle ega rum för de mera aflägsna trakterna och byalagen inom Tuna socken, hvilka önskat blifva från kol-leverering befriade, men i ännu högre grad inträffa med Leksands och Rättviks på än längre afstånd ifrån Kopparberget belägna socknar; hvaremot "VYika, Sundborns, Svärdsjö, Bjursås, Gagnefs, utom Mockfjerds kapell, Tulia, med undantag af ofvannämnde delar och byar deraf, samt Husby socknemän, förklarat sig hädanefter som hittills vilja vid Stora Kopparberget in natura leverera deras såväl ränte- som mantals-kol, men Åhls sockneboer åter önskat att endast utgöra ränte-kolen in natura, men deremot albörda sig ortens manlals-afgift med penningar; lill hvilket förklarande de fleste sockne-ombuden tillagt, att allmogen merändels vore i behof att inspara sina kontanta utgifter, till hvilka lönande penninge-förtjenst icke alltid vore att tillgå, samt ombuden och jordegarne från Husby församling, att, ehuru hemmansskogarne derstädes voro på så betydliga afstånd från Fahlun belägna, att skatte-kol, å nämnde skogar tillverkade, icke utan största förlust för allmogen kunde vid Kopparberget levereras, hvadan kolprestationen hittills måst med köpta kol af de skattskyldige i allmänhet fullgöras, hade dock den erfarenhet, som genom de sednare årens markegångs-sättningar vunnits om kolprisernas oafbrutna uppstegrande öfver ortens gångbara pris å denna räntepersedel, injagat en så allmän fruktan, afl detta förhållande än vidare kunde komma alt fortfara, att socknemännen icke vågade afsäga sig rättigheten lill kol-levereringen in natura, utan önskade att i stadgad ordning utgöra både ränte- och manlals-kolen, oaktadt dermed förenade olägenheter.
I öfverensstämmelse med de skallskyldiges framställningar, skulle förhållandet blifva följande: Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 37, Litt.
A. 21 i afseende på hemmans-ränte- Till lösen gen elter af allmo marke- Tilt leverering in natura vid Stora kolen: gång.
Kopparberget.
Summa Indelte på Kong!.
Maj:t Indeltp, lö- Oindelte, lö- Laudt-staten. oell kronan behållne. sen elter 1 markegång, j sen efter pro- gressiv för- höjning.
Stigar Stigar Stigar Stigar Stigar Svärdsjö socken — — 1,6331 1 2 1634 d:o PV:o 145 vesl-rote — 38 — 38 Sundborns socken — — — 146 146 Wika socken — — 451 7032 746 Stora Skedvi d:o 941; 2,183| 2,278 Thorsångs d:o 29| 7091 — 739 Stora Tuna, d:6 TJtombron 1,014H — — 1014?| d:o återstod af Hesse fjer- ding .... — — 239$1 6 4 719,11 959' d:o Ofvanbron — — 96I|: 3325J 342112 d:o do Laxsjö bruk, samt byarne Långmyran, Smälla, Hästberg och Id- kerberget — 111IZ — — 111]| Gagnefs moder-församling . — — 34JJ 1622- 1657 Mockfjerds kapell-lag . — 205,1 — 265,2 Ahls socken —. — 22/3 404,2 426 H Bjursås d:o — — 117 T 6 4 *•7 5 7 64 125 Säthers d:o . . 21 5681? 5891!
Gustafs d:o . . 1,258'f — 12581!
Husby d:o — — 17412 16 539t| 714 Leksands d:o med Gopa Tunlag . . 876*» 1164 -9 2 2041,§2 ,128 Rättviks socken . 20212 6 4 845jäl — 1048j»ai Vissa socknar med indel- ning på Dal-regementet. —■ 3130 — 3130 Summa HfysTf 6 4 | 5493?! rmi | 6 4 | 22,343. 22 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 37 Litt. A.
Qvarnttills-eller Mantals-kol.
1 afseende på qvarntulls- eller man- Frångå Sto- 1 ltibehållas ra Koppar Itill levere- tal s-kolen : bergs bergs- lagoch man- talspennin- gar i stället erläggas. ring vid Sto- ra Koppar- berget.
Summa Stigar Stigar Svärdsjö socken ..... — 1229 d:o N:o 145 vest-roten 34; — Sundborns socken .... 103 Wika socken ..... . . 1711 Stora Skedvi d:o ..... 640 Thorsångs d:o ..... 2361 — Stora Tuna d:o Utorobron 195 a1 — d:o d:o återstod af Hesse fjerding 296 d:o Ofvanbron ..... - -■ 882 d:o d:o Laxsjö bruk samt bjarne Långmyran, Smälla, Hästberg oell Id- kerberget ...... 46 — Gagnefs moderförsamling 826 Mockfjerds kapell-lag ....
217 — Åhls socken ..... 304 — Bjursås d:o , . . . . — 351 Säthers d:o ..... 277i Gustafs d:o ..... 410 — Husby d:o ..... — 601 Leksands d:o ..... 16351 Bält viks d:o ..... 1403* — tillsammans | 540U | 44591 J 9859!
Stats-Ulskottets Utlåtande, N:o 37, Litt, A. 23 Och skulle alltså af hela beloppet, nemligen hemmans ränte-, konststats- och mantals-kolen, tillhopa 33,352
Hvad sålunda förekommit, samt handlingarne för öfrigt innehålla, har Utskottet tagit i noga öfvervägande; och vidkommande först förmedlingen i koppar-räntan; så, ehuru det visserligen å ena sidan måste medgifvas, alt koppartillverkningen vid Stora Kopparberget varit i ständigt aftagande ända till år 1840, då den nedgått till nära halfva beloppet af hvad densamma i början af innevarande århundrade utgjorde, och vid 1805 års förmedling för framtiden påräknades: att inkomsten af kopparverket, hvilken, under åren från och med 1801 till och med 1840, väl omväxlat, men aldrig understigit, efter 10 års medelberäkning, 25 R:dr 46 sk. 3-1(® rst, för åren 1841, 1842 och 1843 i medeltal nedsjunkit till 2 R:dr 32 sk.; att deremot uppfordrings- och grufbrylnings-kostnaderne ökat sig dubbelt, samt priset å malmen höjt sig under tiotalet emellan 1831 och 1840 med 100 procent, och å kolen ännu mera, utöfver det för decenniet 1801 och 1810 gällande; likväl och som, å den andra sidan, det icke bör lemnäs ur sigte, att den ifrågavarande räntan till sitt ursprung är att anse såsom en arrendeafgift eller ersättning, fordom vida betydligare än nu, dels för de kronan i förra tider tillhöriga, men till bergslaget, utan lösen, afstådda grufvedelar, dels för frigifvande af den indrägliga kopparhandeln, som kronan sjelf uteslutande idkat, samt dels för andra understöd och bidrag af mångfaldiga slag, hvilka kronan, allt som tid och omständigheter det fordrat, lemnat bergsmännen, — och icke en på allmänna skattläggnings-grunder byggd beskattning, uti hvilken, genom förändrade förhållanden; en i ed-iättning kan vara både billig och rättvis; att koppartillverkningen efter 1840 årligen något ökat sig och priset å malmen nedgått, oaktadt den i fyndighet tilltagit; att fjerdeparts-egarnes afkomst af grulvan betydligt stigit efter sistnämnde år, så alt den, oberäknadt inkomsten af de enskilda verken, år 1846 utgjorde 29 R:dr 8 sk. b:ko, samt priset å fjerdeparterne äfven höjt sig, hvartill såsom orsak måste antagas, att en förbättrad ställning för bergslaget numera inträdt; att så väl bergslagets förklarande, att det, för vinnande af den äskade nedsättningen i kopparräntao, ville medgifva all - 24 Stats-Utshottcts VHatande, No 37, Litt.
A. mogens befriande från skyldigheten alt erlägga ränte- oell manlals-kolen in natura, samt icke bestrida dem, som önskade med levereringen fortfara, alt vid denna rättighet bibehållas, som ock bergslagets, uti kommitterades protokoll för den 24 Maj 1844 och i deputerades påminnelse-skrift af samma år intagna, yttranden om dess beredvillighet att lill kronan afträda sina privilegier och förmåner, emot det att kopparverket försattes, så i beskattning sorn öfrige afseenden, i likhet med andra verk, äro villkorliga och obestämda; att bergslaget, under fortsättningen af sin ansökning om förmedlingen, yrkat, att inga koltärande verk måtte vidare få anläggas inom det bergslaget anslagne köpekols-distrikt, hvartill Kongl. Maj:!, såsom den nådiga propositionen utvisar, icke lemnat obetingadt bifall; att kronan, i hvad fall som helst, skulle framgent godtgöra egarne af de '71 nummer kopparhyttorne den skilnad, hvilken uppkommer emellan det progressiva losningspriset å kronans behållna räntekol och det å dem årligen bestämda markegångspris, samt då slutligen till allt detta kommer, att bergslaget under de för detsamma inträffade och, såsom skäl till koppar-räntans nedsättning åberopade, jemförelsevis onekligen missgynnande förhållanden, icke varit i svårare belägenhet, än att bergslaget mägtat, ehuru med skuldsättning, under tidrymden från 1801 Lill och med 1839, så betydligt dels förbättra, dels utvidga sina enskilda verk, dels ock, genom anläggning af nya, föröka sina jernverk, att vid dem kan af eget tackjern åstadkommas en årlig stångjerns-tillverkning af öfver 13,000 skeppund, anser Ulskottet sig icke kunna hos Rikets Ständer tillstyrka bifall å Kongl. Maj:ts nådiga proposition om nedsättning i den af Stora Kopparbergs bergslag utgående koppar-ränta från hvart 10:de till hvart 30:de skeppund af tillverkningen.
Beträffande åter upphörande af allmogens inom åtskilliga socknar af Stora Kopparbergs län skyldighet att in natura till bergslaget leverera sina hemmans-ränle- och mantals- eller qvarntulls-kol; så och alldenstund vid den af serskilde kommitterade häffna undersökning i ämnet en del af allmogen väl begärt att ifrån denna levererings-skyldighet varda befriad, men andra deremot önskat att med levereringen fortfara, samt beloppet af de kol, som till utgörande in natura skulle qvarstå, öfversliger qv latheten af dem, som med penningar efter markegång komrne att lösas, i följd hvaraf någon förändring i denna räntepersedel afbördande icke kan i vidsträcktare - Stats-Utskottets Utlåtande, AV o 37, Litt. A. 25 sträcktare mån ega ruin, än de skaltskyldige sjelfve det åstunda!, oell således icke komma under öfvervägande större del af merbesagde ränte-och mantals-kol, än som belöper sig på de räntegilvare, hvilka äskat alt från levererings-skyldigheten befrias; fördenskull och då emot en slik befrielse det binder möter, att Stora Kopparbergs bergslag, hvars rätt lill kolens utfordrande in natura grundar sig på privilegier, icke velat derifrån afstå under annat vilkor, än att koppar-räntan nedsättes, hvilket åter Utskottet, på sätt ofvan är vordet oinförmäldt, ausell sig icke kunna tillstyrka, hemställer Ulskottet, alt frågan otn upphörande af allmogens inom åtskilliga socknar af Slöra Kopparbergs län skyldighet att leverera sina ränte- och mantals- eller qvarntulls-kol måtte för närvarande få förfalla.
Anseende Utskottet sig härmed hafva besvarat Anders Erssons från berörde län, inom Bonde-Ståndet väckla och lill Utskottet remitterade, motion, angående befrielse för de skaltskyldige inom Stora Skedvi, Thorsångs och Vika socknar, att till Stora Kopparbergs bergslag leverera hemmansränle-kolen och rättighet alt i stället få, elier stadgadt krnno-värdi, utgöra denna ränta ispanmål, med hälften råg och hälften korn, på det sätt, att en tunna spamnål ansåges motsvara sex stigar kol. Slockholm den 31 Januari 1848. lith. till R.
Vrot. 1847 A,- IS48. 4 Sami. t Afd. 13 Haft.
S I OCK MOLM, F.M1ÉN & GRANBERGS TRYCKERI, 1848.^ Stan-Utskottet» Ulåtande, iV.-o 37.
Litt. B. 1 N:o 37.
Litt. B. Utlåtande, i anledning af väckt motion om upphörande af tiondeafgift A Alun. (I. A.) Från Borgare-ståndet har till Stats-utskottets behandling blifvit remitterad en af herr Hörnstein väckt motion, att, som svensk alun allt mer och mer utträngdes från verldsmarknaden, dels i anseende till de låga priser, hvartill denna artikel af utländsk fabrikation afyttrades, dels ock i följd af den höga införsels-tull, svensk alun vore underkastad i Ryssland, hvarest nämnde vara förnämligast afsattes, all tionde lill stats-verket för alun-tillverkning mätte eftergifvas, intilldess konjunkturerna så förändrade sig, att parlipriset å de vanliga inhemska exportvågarne för denna vara, i medeltal, ter uppginge till 16 r;dr b:co per tunna.
Jemlikt Kongl, brefvet den io Mars samt Kongl. Kammar- och Bergskollegiernes kungörelse af den 17 April 1837, beror aluntiondens belopp på det medelpris, som vid försäljningen af kronans afrads-alun det föregående året erhållits, hvarjemte, enligt Kongl, brefvet af den a3 Januari samt bemälde Kongl, kollegiers kungörelse den 3o Mars i836, beräkningen sker på det sätt: att, då priset icke uppgår till 16 r:dr tunnan, erlägges i procent af tillverkningen; då priset omvexlar emellan 16 och 18 r:dr, betalas 1 procent, samt då det stiger till och öfver 18 r:dr, utgöres full ofrad, eller hvar trettionde tunna af tillverkningen.
Enär den å berörde näringsgren åsätta beskattning, är lämpad efter det å alunen gängse pris, samt då detsamma nedgår under 16 r:dr, är så ringa, att afgiften till kronan icke bör på tillverkningen kunna utöfva något serdeles inflytande, anser Utskottet sig icke böra å ofvanberörde motion tillstyrka Rikets Ständers bifall.
Stockholm den 3i Januari 1848.
Brot. 1847 & 1848. 4 Sami. 1 Åfd. 14 Haft. 2 Sta/s-Utskottets l]tlålan4$, N:o Litt.
C. N:o 07.
Lin. C.
Utlåtande, i fråga om upphörande af de bland Stats-verkets ordinarie inkomster upptagne gerningsören.
I anledning af vid sednaste Riksdag väckt fråga derom, att de bland stats-verkets ordinarie inkomster upptagpe så kallade gerningsören, förslagsvis beräknade till 1,700 r:dr b:co och ifrån äldre tider erlagde med 16 sk. b:co af hvarje å landet bosatt gerningsman eller sockenhandtverkare, måtie, till beredande af lättnad vid uppbörden och förenkling i räkenskaperne, Irån ordinarie inkomstberäkningen uteslutas och stats-verket för derigenom qppkommande förlust godtgöras medelst förhöjning uti den al bemäldte handtverkare utgående bevillning, funno Rikets Ständer, med antagande, att det otvifvelaktigt skulle leda till ordning och förenkling uti uppbörds- och redovisuings-väsendet samt tillika medföra en säkrare kontroll å skattemedlens behöriga ingående, derest ifrågavarande gerningsören, i stället atL upptagas under serskild rubrik ibland statens ordinarie inkomster, blefve debiterade och uppburne i sammanhang med de bevillningsafgifter, handtverkare å landet i allt fall voro underkastade, hinder emot verkställigheten af en sådan åtgärd likväl förete sig i den omständighet, att vissa städer, på grund af privilegier, hade rättighet att åtnjuta serskilda andelar af berörde gerningsören, hvilka å somliga orter lillfölle städerna odeladt, å andra åter skihades emellan kronan och staden samt på några ställen ingingo helt och hållet lill stats-verket; i anseende hvartill borttagandet, af omförmälde ordinarie inkomst-titel skulle medföra rubbning uti en del städers på privilegier grundade rätt samt meddelandet af den ersättning, hvarpå i sådant fall städerna onekligen egde giltigt anspråk, möjligen blefve med svårighet eller olägenhet förenadt, hvilket Rikets Ständer, som saknade kännedom, angående de grunder, hvarefter städernas andelar af meranämnde gerningsören beräknades och uppburos, då icke voro i tillfälle att bedöma; hvadan Rikets Ständer, genom underdånig skrifvelse den 9 November i844> hos Kongl. Majrt anhöllo, det Kongl. Maj:t täcktes, efter vederbörandes hö - Stats- Utskottets Utlåtande, Pf:o 37.
C. 3 rande och sedan i behörig ordning blifvit utredt, dels hvilka städer egde laglig rätt till uppbärande af andelar utaf de så kallade gerningsören och efter hvilka grunder dessa andelar till städerna utgingo, dds ock huruvida förevarande algifts öfverflyltande till bevillningen kunde utan olägenhet verkställas, i sådant fall tiil Rikets
Ständer aflåta nådig proposition i ämnet och dervid tillika i nåder föreslå det sätt, hvarpå, i händelse gerningsörena skulle såsom ordinarie inkomst-titel försvinna, vederbörande släder kunde hållas skadeslösa för hvad de i följd af förändringen komrne att förlora.
Med föranledande af hvad Rikets Ständer sålunda i underdånighet anhållit, har Kongl Maj:t, efter det Kammar-kollegium och Stats-kontoret blifvit hörde och gemensamt utlåtande afgifvit, uti, till rikets nu församlade Ständer aflåten nådig proposition, angående stats-verkets tillstånd och behof, behagat, med tillkännagivande, att Kongl. Majrt ansåge något hinder icke möta för de så kallade gerningsörenas öfverflyttning till allmänna bevillningen, öfverlemna till Rikets Ständer, att gerningsörena må från be räkningen af stals-verkets inkomster uteslutas, hvarjemte Kongl. Majrt, med afseende på den af vissa städer hittills åtnjutna rättigheten till uppbärande af serskilda andelar af dessa gerningsören, föreslagit, att, på sätt beinäldte Kongl, kollegier hemställt, ersättning härför måtte samma städer af statsmedlen årligen tilläggas till det belopp, hvarmed, efter medium af de tio åren från och med 1835 till och med 1844» hvarje stad sådane afgifter, enligt räkenskaperna, uppburit, och att denna ersättning afföres å riks-statens 7;de hufvud-titel till städers friheter; anseende dock Kongl. Maj:t, att endast de städer, som lill hittills uppburne gerningsören kunnat visa sig ega laglig räll, borde af ersättning derför komma i åtnjutande.
Af Kongl, kollegiernas förenämnde utlåtande har Utskottet inhemtat bland annat: att gerningsören ursprungligen utgjort en kronan ensamt förbehållen inkomst; att åtskilliga städer tid efter annan för sig utverkat rättighet att inom vissa distrikter uppbära denna afgift utaf gerningsmän på landet, under påstående, att desamma förminskade förtjensten för städernas handtverkare, hvilka förmenade sig ega exklusiv rättighet att äfven betjena landet; attj i anledning af förde klagomål,, å ena sidan af åtskillige städer, deröfver, att gerningsmännen på landet undandrogo sig att till städerna erlägga gerningsören, och å den andra sidan af en del gerningsmän deröfver, att städerna besvärade dera med för dryga afgifter, Kongl. Maj:t, genom nådigt bref af den 29 April 1725, på deri anförde skäl, förordnat, att städerna i de deni anslagna dist rikter, ej mer årligen än en daler silfvermynl hade 4 Ståts-Utskottets Utlåtande, N:o 37.
C. att fordra och att inga andra städer borde efterlåtas sådane gerningsören af embetsmännen å landet uppbära, än de, som efter vanligbeten dertill haft rättighet, samt att, enligt Kongl, kungörelsen den i g Juli 1815, blifvit stadgadt, att, enär städerne kunde förete behörige resolutioner, som berättigade dem att en slik afgift odelad uppbära, den endast till dem må utgöras, och att på de orter, der afgiften dittils varit delad emellan kronan och staden, sådant finge fortfara, om staden kunde styrka sin rättighet, hvaremot i alla andra fall afgiften tillfälle ensamt Kongl. Maj:t och kronan.
I afseende på frågan, hvilka städer tillkomma gerningsören antingen oskiftade eller blott till någon del samt medelbeloppet deraf under decenniet 1835—1844, innehålla de Utskottet tillhandakomma handlingar, att i Stockholms län åtnjuta endast Sigtuna och Södertelje gerningsören, hvilka, odelade med kronan, dem tillfallit med R:dr 17.
I Södermanlands län undfår blott Nyköping denna afgift, från vissa orter hel och hållen, från andra åter gemensamt med kronan . „ 13.
I Östergöthlands län ! erhåller Linköping gerningsörena odelade med .... „ i3.
I Calmar län hafva Calmar, Wimmerby och Borgholm uppburit gerningsörena utan delning med stats-verket till ett belopp af . „ 65. ehuru Borgholm icke kunnat styrka sin rätt dertill.
I Jönköpings län utgår afgiften skiftad emellan kronan samt städerne Jönkö • ping och Eksjö, efter städerne emellan uppgjord fördelning, och har belöpt sig till ] „ 34- I Kronobergs län tillkommer Wexiö hälften af gerningsörena med . . . , „ 4^- I Malmöhus län levereras gerningsörena oskiftade till Lands-kontoret, som Stats-Utskottets Utlåtande, N:« 37, Litt.
C. fördelar beloppet emellan länets samtlige städer, och hvilket utgjort 1 Elfsborgs län åtnjuta Alingsås och Ulricehamn, utan kronans deltagande, denna afgift, som influtit med
I Nerikes län bekomma städerna Örebro, Askersund, Nora och Linde i gerningsören, utan afdrag . . I Westmanlands län undfår endast Sala gerningsören, och hvilka bestigit sig till ‘ I Stora Kopparbergs län uppbäres meranämnde afgift af städerne Hedemora och Säther, den förra från Näsgårds läns fögderi och den sednare från Säthers läns och Yesterbergslags fögderier, hvaraf beloppet uppgått till men desse städers rättighet härtill har icke med visshet kunnat utrönas.