Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Att den uppenbara kyrkoplikten må i dess nu varande skick och såsom straff betragtad , afskaffas, enär af verkställande magten icke beror, att den sam ma i sådan egenslcap till verkställighet befordras; men att deremot en hvar förbrytare, Sorn efter hittills gällande Lagbestämmelser skolat undergå uppenbar Kyrkoplikt, bör, då han ställes på fri fot, infinna sig hos sin Själasörjare, och dervid sö« 750 Lagutskottet sBctaaknndett. ka inhemta sådan kunskap i Christenäo* men, att Pastor på grund deraf, och vid visad förbättrad vandel kan åter intaga honom i Församlingens gemenskap, på ett sätt; ledande icke till skymf utan upprättelse; och intill dess Delinquenten sådant fullgjördt, borde han förblifva under en när-; mare uppsigt af Policen, så att Pass eller Prest.Bevis icke linge honom lemnäs till vandring åt annan ort; visitation hos honom sådan, som 52 Cap. 2 §.
Missg.Balk* föreskrifver, när som heldst vara tillåten och Husbonde eller Mästare, som honom i tjenst eller arbete antagit, vara vid visst stadgad
Bot skyldig, att hos KronoBetjeningen tillkännagifva , om och när samma tjenst eller arbete medelst flyttning, eller, afyikande upphörde.
I afseende åter på de deliquenter, sons efter utståndet kroppsstraff, torsändas till Fästning, eller annat arbete för lifstid, och således förblifva under dervarande Presterskap.
* Själavård, borde göra tillfyllest, att underrättelse om deras Brott och straff kungöres i de församlingar der Brotten blifvit bégångne. e) Att Konungens Befallningshafvande må ega rättighet, att då arrestanterne i Länshäckten i ett eller annat afseende visa vanart eller okynne eller åsidosatta den derstädes stadgade ordning, låta näpsa dem med måttelig husaga utan sammanhang med eller afräkning å den bestraffning hvartill Lag Utskottets Bttånkanden} 731 He i öfrigt kunna lagligen gjordt sig skyl» dige. /)
Att en för stöld afstrafFad person ej ma ega antaga årstjenst hos någon, som för enahanda eller svårare brott är dömd eller tilltalad, eller som derföre efter undergången ransakning, icke derifrån blifvit tillagd fullkomlig befrielse. g)
Att de, sorn för mord, rån eller tjufnader hädanefter blifva tili lifstidsfåstning dömde; måtte, på sätt Herr Friherre Sköldebrand föreslagit, till annan verldsdel
Deporteras, och ett lika förhållande ega rum i afseende på alla dem, som hittills blifvit dertill förpliktade, sä vida de sjelfva dertill lemna sitt begifvande, eller ock Kronan antingen kan anvisa dem arbete i egen Colonie, eller och vid deras öfverlemnande, till fremmande magt förbehålla sådane villkor, att de ej få vidkännas strängare straff än dem blifvit ådömt. h) Att till ytterligare befordrandet deraf att utrymmet i Länsfängelserna må blifva tillräckligt, och fångarne kunna från hvarandra åtskiljas, alla Böter och vitén, till hvilkas erläggande de sakfällde sakna tillgång måge, vid alla de tillfällen då de de icke, efter nu varande Lagbestämmelse, i Spöstraff1 förvandlas, och så vidt Fästnings- Canal- eller Väganläggning, eller annat för allmän räkning företagit arbete finnas att tillgå inom det Län; der den sak. fälde är boende eller vistande, aftjenas med arbete efter de i Kongl.
Förklaringen 7^1 Lagutskottets Bctänkanden, dee cj Martis 1807 och Kongl. Kungörelsen den 24 Augusti 1813 i afseende på vissa slags Böter redan bestämda grunder.
Och har Herr Ehrenborg ansett, afcfc om och när sådane arbeten, äfven tili befordrande af liflighet i rörelsen, mera allmänt blifva att tillgå, skall det derigenom öppnade tillfallet till sysselsättning för näxingslöse personer, afven i sin mån bidraga att minska de dittills så talnka förbrytelseme mot Egendoms-såkerheten, samt slutligen hemställt, om icke Bikets Ständer skulle hos Kongl, Maj:t i underdånighet anhålla, det LagCommit'éen mätte, genom förstärkning af Arbetande Ledamöter eller de nu varande» befrielse från andra tjenste» göromål, sättas i tillfälle att inom 1824 års slut utgifva förslagen till Missgärningsoch StrafTBalkarne, samt att Kongl. Maj:t om desse och de redan utkomne förslagens allmännare spridande täcktes i nåder foga sådan anstallt, att de måtte blifva allmänneligen kände före nä ta Riksmöte, och dea nya så väl Tvistemåls- sorn BrottmålsLagen och Bättegåugsordningen, då kunna Riksens Ständer, till pröfning och antagande föreläggas.
Härjemte har Lagutskottet fått emottaga de särskildte yttranden innefattande anmärkningar vid Herr Friherre Sköldebrands och Herr Gripenstedt» motioner, hvilka hos Högloft.
Ridderskapet och Adela blifvit af Herr Friherre Casper Wilhelm Ehrenborg, Herr Grefve Carl Löfwenhjelm, Lagutskottet!
Bctänkanden. 753 Herr Friherre Magnus Björnstjerna, Hére Grefve Cari Henric Posse samt Herr Friherre Carl Hendric
Ankarsvärd afgifne, til* lika med eit anförande af Herr Grefve Claes Cronstedt, som har till föremål att visa, att S atens kostnad i afseende på lifstidsfångars deportation , icke för hvar och en bör kunna öfverstiga fyra gångor, hvad en sådan långe årligen kostar i underhill. 7:0 Ett Memorial af Herr Friherre jk. F, Rehbinder., som icke allenast förenar sig med Herr Thams yrkande, att Konungens Befallningshafvande må ega rättighet, att, med måttlig och efter beskaffenheten lämpad aga af prygel, hålla oregerlige och fräcke fångar inom deras skyldiga gräns, utan äfven önskar att en sådan rättighet blifvit utsträckt till
Domaren, hvilken under ransakningen får af gröfre
Brottslingar uppbära det mest oförskämda ovett; och har Herr Ludvig Sjernstam i anledning af detta Memorial skrjfteligen hos Höglofl.
Ridderskapet och Adela sig yttrat, samt ansett berörde förslag icke vara antagligt. 8:0 Af Herr C. G, Gyllenheim, som föreslår: rz)
Att ej någon innan föregången ransakning, och Dom må håktas, utan för andra resan qualificerad eller svårare stöld, jjtdje gången enkel tjufnad, samt för Rån, Mord eller annan sak som å lif går; dock att i de fall då Lagen stadgar personlig inställelse vid hemtnings påföjd, men den anklagade icke hörsammar kallelsen eller upp^ Lag Utskottess Betäukandcn. såfcligcn från Rätten sig undanhåller, Dom» maren eger förordna att en sådan person må gripaa och italias i tjenligt förvar eller fängelse.
Att straff, med Sp<5 eller Ris såsom dödande all hederskänsla och värdighet hos den brottslige hädanefter ej må användas, ej eller fängelse vid Vatten och Bröd bibehållas, såsom icke svarande emot sitt ändamål, enär vid verkställigheten deraf, utan Controll eller offentlighet kan gifvas utrymme, antingen åt underslef eller omensklighetj och i stället användas de &£ andre Nationer redan antagne Straff Surogater, såsom Cachot eller mörkt ensligt fängelse och Correctionshus, samt för gröfre Missdådare Fästningsarbete, åtminstone så långe och intill dess utväg kan yppas till Colonie eller deportationsplats, åt desse sistnämndeJ att förvandling af EnsaksBöter och vitén, eller sådan Penningeplikt, som under lika paralel år hänförd, kunde, efter anmälan hos domstolen eller undersökning om bristande tillgångar, fastställas till arbete efter Markegingspris vid Kyrkog Publique Byggnader, Vägrödjning, Strömrensning, eller andra dylika allmänna företag i Socken eller Häradet, och förvandling af alla andre Böter från en till och med 60 daler bestämmas i mörkt häkte, efter lika beräkningsgrund, som med fängelse vid vatten och Bröd* Böter från 60 till 80 Daler, äfvensom Urbotabrott, der Lagen ej utsatt högre kroppsplikt än 10 par
Spö eller 8 Lagutskottets fieiånkanilen. 755 pär Tiis umgällas med ett halft års Corre« cuoasarbete, och så vidare i lika proportion, elter hvilket förhållande fästningstiden skulle i motsvarighet af det förut stadgade kropps, straffet för gröfre Brottslingar, jämväl okas; hvarvid det vöre högst magtpåiiggande, att de straffskyldige både å Correctionshus och Fästningar hållas till jämn sysslosättning och undfå en fjerdedel eller en femtedel af arbetsförtjensten för att lämnas dem till undsättning då de lösgifvas; i hvilket afseende inrättande af Klädes- och BuldansFabriquer anses vara lämpligast, eller, der lägenheten ej sådant medgifver, af Skräddare- och Skomakare-verkstäder, samt handsmidjor för tillverkande af sådane persedlar som kunna begagnas för Arméens beklädnad och Flottornes behof. c) Att ej mindre Kyrkoplikt ån Stockstraff för alltid må upphöra och inställas, heldst den brottslige, på sådant sätt bränmark t, snarare dermed kommer till förhärdelse ån till förbättring samt deremot i de händelser der »ådane Botoffer äro påbjudne, förbrytaren vid vite åläggas att inom 14 dagar efter beslutet dermed infinna sig hos Pastor i Församlingen till tjenlig förmanings erhållande, och deröfver emottaga hans Bevis, samt endast då den brottslige försändes till fästningsarbete tillkånnagifvande derom ske frän predikstolen. d~) Att genom Författning särskildt ansvar stadgas för den tilltalade, som med fräckhet och uppenbart gäckeri af Lagen, 755 Lagutskottets Betänkandett. digtar lögner till
Domarens förvillande och onödig utdrägt med ransakningen , gom förolämpar med ord eller gerning
Domaren, verkställande magten, eller vaktbetjent, och gom, uti fängelse eller under strafftiden uppviglar andra till oskick, laglöshet och oordning eller sjelf dermed varder befunnen; för hvilka öfverträdelser, der ej lifsstraff är i fråga, Prygelstraff bäst torde kunna tillämpas, i likhet med Kongl. Circulairet den 26 November 1812, dock aldrig utan vederbörlig undersökning och laga kraftvunnit beslut, samt ej annorlunda än offentligen inom Fänge eller Correctionsgården sättas i fullbordan ; hvaremot det borde vara Domaren ålagdt, att enär talande skäl för någon första gängen anklagad, genom dennes upprigtighet och synbare ånger sig företedde, anmäla och föreslå bos ÖfverRätfcen, som tillkomme Leuterationsrått, minskning i det af Lagen utstakade straff; äfvensom att, då någon på arbetshus insatt person visade mårkelig förbättring, och hans välkände anhörige, eller vederhäftig man inginge borgen för hans goda uppförande på visse år, Commendanten, likasom hittills skedt skulle ega göra underdånig hemställan hos Kongl.
Majit, att den ådömde Correctionstiden måtte af nåd förkortas.
Ldvarjemte Herr Gyllenbeim hemståldt om icke Lagutskottet, som med dess nu varande Ledamöter icke möjeligen kunde LagUtskottets Betånlnndtn. medhinna grankningen af det redan utkomne förslaget till CiviiLagen, mätte i sådant af-eende iörstärkas med en Deputation, som kunde fortfara äfven efter Riksdagen, och så ltnge eller intill dess samma göromål vore fulländadt, och dels om icke, sedan lagverket i Norrige nu skall vara under omarbetning, begge Rikenas vederbörande Committerade kunde genom HofCancelleren eller Regeringen till sine allmänna åsigter och Resultater med hvarannan sältas i inbördes beröring och meddelande, för att, så vidt lämpligen ske kan, befrämja enhet och öfverensstämmelse emellan a:ne Brodrafolk.
Från Hög-v, PresteStåndct. g:o Af Herr Prosten Doctor Frykstedt, som med fästad uppmärksamhet på möjligheten af en tidigare förbättring hos en brottsling än just då han är dömd, utstått sitt straff och skall undgå kyrkoplikt, föreslår , att den som bitr befunnen med snatteri eller med stöld första gången icke, utan i händelse han enständigt nekar till gärningen, skulle dragas in för rätta, 8amt utsättas för all den skymf och nesa detta behandlingssätt medförer, hvilken i ångrens och botfärdighetens ställe, som varit första känslan vid brottets npptäckt, ingifver vildhet och förbistring i sinuet och derjem - 75Ö LigUtskottets Betånhdndetté det förtviflade besiat att medelst nekande till gärningen, söka värja sig, mot den hårda medfart, ett ögonblicks svaghet att icke emotstå frestelsen, ådragit honom; att den , som första gången, merendels i ungdomsåren förråder denna vanart, om hans brott då anmäles för KyrkoRådet, der ingen fick vara tillstädes utom Målsegaren, skulle der lätt kunna förmås till bekännelse, och att en alfvarlig föreställning af Ordföranden, om den gudomliga lagens bud i samvetet och uppenbarelsen, skulle göra det intryck pä den brottslige, att han fattade det fasta beslut att aldrig mera begå gerningen ; dock vore det endast i den händelse den brottslige frivilligt bekände, och vöre hugad, att genast återställa egaren det han tagit; som han skulle slippa med en afbön på Stället, och med skyldigheten att medelst då utstakadt arbete, om han icke annorlunda förmådde, godtgöra egaren hvad han af det stulna förskingrat; hvaröfver Protocoll skulle föras uti en särskild
Bok och i händelse den brottslige andra gången begick samma gärning, meddelas Domaren eller Kronoåklagaren, för att bevisa hans andra gången föröfvade stöld. lo:o Aj Herr Prosten Hagler g, sorn yrkat, att Författningarne rörande uppenbar Kyrkoplikts verkställande, må erhålla mera bestämdhet, ån de nu ega, och således varda föreskrifvet, dels huruvida vederbörande
Presterskap bör behörigen undervisa brottslingar innan de undergå uppenbar kyr?
Lagutskottets Bttinkanden.
759 koplikt» hvilket i Kyrkohandboken valpa» bjudes, men likväl ej står att förena med Kongl.
Brefvet den 24 September 1817, som stadgar, att uppskof i verkställandet af ådömd Kyrkoplikt icke får ega rum för bristande Christendomskunskap, dels på hvad sätt K/rkoplikten skall verkställas, huruvida brottslingen bör stå, sitta eller knäböja å pliktpallen, derom Författningarna ej eller skola lemna bestämd underrättelse. 11:0 Af Herr Prosten Almgren, sorn tillstyrker dels, att Domstolarne borde lemna vederbörande FånghusPredikant underrättelse när någon arrestant blifvit dömd att undergå uppenbar Kyrkoplikt, derefter bemälde Predikant skulle under loppet af fatalietideD , dageiigen anställa religiösa sam» tal med brottslingen och om hans sinnesförfattning meddela bevis till den Prest, som sedermera komme att verkställa Kyrkoplikten, och hvilken ytterligare, samt med hämtad anledning af nämnde bevis, kort, men ömt och kraftigt borde förmana brottslingen innan han inställes i Kyrkan för att undergå Kyrkoplikten; dels att föreslagen förändring borde ske uti det i Kyrkohandboken intagne formulair för Kyrkopliktens meddelande, samt att brottslingen, om han med nej besvarade den till honom af Presten framstälde fråga, borde undergå det i Författningarne stadgade straff och derefter ytterligare undervisas och varnasj niea att han, om han vidare, andra och 760 Lagutskottets Betänkanden. tredje gången svarade nej borde behandlas^ såsom en affälling från den heliga Gudaläran , på sått KyrkoCrdningen i Cap. 2 §. stadgar. 12:0 Af Herr Biskopen Doctor Alm. qvistj hvilken af anförde skål tillstyrkt, att Kyrkopbkten, så vidt åen består uti brottslingens framställande till sin egen skam och andras varnagel inför Församlingen (derest denna tillökning i det redan undergångna straffet annu aktas nödig) må genast och första söndagen, efter bestrsffniogen verkställas; men att deremot den andra delen af Kyrkopbkten, som är ett benificium, nemligen intagandet i Församlingen och tillåtelsen, att annamma nattvarden ej bör ega rum, förr ån vederbörande Prestman funnit brottslingen ega den upplysning och Christiina sinnesförfattning, som för en verkelig Christen år nödvändig*, och uti detta yttrande hafva flere af Bögv.
PresteSiåndets Ledamöter inssåmt; äfvensom Herr Comministern Flodin förklarat sig icke finna formulairet för offentlig
Kyrkoplikt passande för enskildt skrift och aflösning, det åter Herr Prosten Anjou förmenat, under medgifvande likväl att ändringar, hvar till omständigheterna kunde föranleda borde iaktegas.
T2:0 Af Herr B.
Santesson > som föreslår att VitesBöter af dea arbetsföre må Lag UtskottetsBetänkande».
761 försonas med arbete; och den orkeslöäe, och utan all tillgång varande, hos hvilken Staten synes hafva förlorat sin rått, att något utbekomma, icke beläggas med neslige och pinlige straff, hvilka både förstöra hans öfriga lilla kraft, och synas oforenlige med den mensklighet, som utmärker hyfsade nationer.
Trän Hederv.
BondcStändet. 14:0 Åf RiksdagsFulImägtigen Carl Henriksson Bergman från Gefleborgs Län, som efter framställande af behofvet, att straffen för stölder skärpas, yrkar opphäfvande af Spå- och Ris straffen såsom icke afskräckande, af Wattin- och Brödstraffet, såsom hälsan förstörande, och onaturligt, af Pennin ge
Böter hvilka icke skola Con igera hvarken de- förmögne ej eiler dem, sorn inge penningar ega, till hvilken chss de egenteligen så kallade tjufvarne höra, af fängelse utan arbete, som icke anses för något straff, samt af uppenbara Kyrkoplikt ten j hvilken såsom en Schavott i Gudahus ej borde få rum; samt föreslår i stället ä) att om skilnad i ansvaret för snatteri och stöld skall bibehållas åtminstone snatteri andra resan må anses för stöld, samt högsta beloppet af vårdet för skafferi tio daler Siifvermynt rättas efter förändrade myntvärdet till vissa lod Silfver, af denan - 762 Lagutskottets Btt'dnkanåtnl het Controllen fordrar b): att straffet för snatteri blefve
Ett års arbete vid allmänt Arbetshus, c')
För första Resan stöld Stockstraff och arbete vid Kronans häkte under loppet af ett år. d) Att om snatteri vare förofvadt med inbrott, ansvaret bör ökas med Stockstraff och för inbrottsstöld med skampåle e') för andra resan stöld, den brottslige straffas med skampåle och g års arbete i Kronans häkte, sa^it för 4:de resan med skampåle och FästningsArbete för all sin tid^ y) att för allt snatteri och tjufnad, den brottslige tillika bör undergå hemlig skrift, och om tillgång finnes, det snattade eller stulna eller dess värde fullt återställas, samt g) att straffen för hus och nidiDgs stölder samt andre
Tjufcader af svårare beskaffenhet borde ökas med arbete i halsjern på längre eller kortare tid. 15:0 Af RiksdagsFullmägtigen från Wartofta och Frökinda Härader Anders. son j som yrkat, att 5 §. uti 4.0 Cap, och 8 §• 4» Cap. MissgerningsBalken uti 1734 års
Lag måtte efter sin ordalydelse återvinna fullkomlig laga kraft: samt i följd deraf, den del af Kongl. Förordningen den so Januarii 1779, som mildrar, och ändrar de uti nämnde §.
§. stadgade straff varda upphäfven; att till befordrandet af skyndsam ransakning och Dom öfver en Tjuf, det må anses innefatta nog Bevis, då ett trovärdigt vittne edeligen intygar den tilltalades Brott, och detta vitnes uppgifter öfverensstämma med LxgUtskottetf RetänkattdeH, 764 sned Målsegandens, eller ock andra anledningar öka vittnets på Ed afgifne Berättelse j ett tiar Tjuf vid gripandet erkannec Brottet i vederbörandes närvaro, han sedermera ej må ega, att inför
Domaren sådan bekännelse återkalla, utan bör på den redan gjorde bekännelsen fällas till ansvar, om den af öfrige omständigheter styrkes. 16:0
Af RikedagsFuilmägtigen Nil.S Hakansson från Kronobergs
Lån , som föreelsgit: att Kong!.
Förklaringen den 2o:de Januarii 1779, * afseende på 4O Cap. 2 §.
Missg.Bilk. måtte upphafvas, så, att vid sistnämnde Lagrum oförändradt förblifver; att 10 Cap. ax §.
Råtteg.Balkea ändras, så att Tjuf, så 6nart han å ett ställe år ont, Brottet öfvertygad, bör genast dömas och strsffag utan afseende derå, om han Uppgifver sig hafva Stölder a andra örter föröfva!, samt att för (tredje resan Stöld, riste Mom. s ö ef 40 Cap. Missg.Balk. måtte tillämpas; hvarjemte Nils Håkansson anmärkt, alt de lindrige Böter ef endast 6 Iltdr 52 sk. hvilka åläggas dem , som handla varor af misstänkte och okände personer, mer än ofta gifvit anledning till Tjuf vara och deras anhängares befrielse från straff. 17:0 Af KiksdagsFullmägtigen Nih Pehrsson fran Malmöhus
Län, som förslagit de stadganden, att den, som stjäl andra gången skall utöfver det straff Lagen för sådana brott bestämmer, arbeta, uti nä - Lagutskottet t Betänk/indin, 49 Lagutskottets Betånkanden. gon Kronans Fästning eller annat häkte, minst 3 år; att den som stjäl g:dje resan bör, om det stulnas värde uppgår till 8 Rjdr 16 sk.
Banco, utan afseeode på kön, varda hängd; men om värdet understiger detta belopp, dömas till arbete uti något kronans häkte får lifstiden; hvarjemte Nils Perhsson instämt uti den af Nils Håkansson, från Kronobergs
Län, fareslagne ändring Uti lo Cap. a t §•
Rätteg.Balken. 18:0 Af RiksdagsFulImågiigarne Péhr Andersson > Olof Larssosi j Eric Larsson , Eric Broberg och G.
Gustafsson frän Södermanland, hvilka yrkat, att Spöstraff helt och hållet måtte afskaffas, heldst erfarenheten visat, att sällan någon deraf förbättras, samt ingen vili antaga den i sin tjenst, som lidit detta resliga straff; att den, som första gången begår inbrottsstöld således borde få bota med penningar och Kyrkoplikt, eller i brist af Böter på viss tid arbeta på Kronans häkte, och den, som dermed e| rättas eller 6in lefnad förbättrar från samhället få skiljas, att han icke på något sått kan återkomma, för hvilket ändamål Rikets Ständer borde bos Kongl. Maj:t anhålla, att genom underhandling med de regeringar, som hafva Deportationsställen eller på hvad annat sätt Kongl, Majit tjenligast och minst kostsamt finner, afskaffa alla i Fästningarne f >r lifstid dömde grofva Brottslingar, och således sådane, som för rån och andre grofve Brott blifvit till döded dömde och benådade, samt dem, som hädan - LagVtshottets Bttånkanden, '63 efter hega andra resan inbrottsstöld, Rån eller Mord, hvilken kostnad förmenas icke blifve drygare än den Riket nu måst vidkännas till fångarnes underhall och bevakning. 19:0 Af RiksdagsFulImägtiVen från Götheborgs och Bohus Län C. F. Berg, Som af arförde skäl föreslagit den ändring liti allmänna Lagen, att Lifsarbete på Fästning må följa på §:dje resan föröfvad Stöld, heidst en så långt kommen förbrytare icke aflägger sin vanart, och det kan vara detsamma, att uppskjuta lifstidsfängelset till den fjerde Stölden , som att hänföra det till den ötde, I2:te eller eo:de; men då Kronans Fästningar med antagande af denna Lagförändring, skulle uppfyllas^ med Tjuf. var af hvilkas tvungna arbete deras under» 1 ållskostnad icke kunde ersättas, och det för Kronan skulle blifva ännu mera betungande, att för dem anlägga en fristad eller deportations• anstalt, så föreslås, att alla Brottslingar, aom äro Borgeligt döde måtte, likasom i andra Stater stundom skedt, bortläninas, till de Nationer, som vilja begagna dem till arbete i sine Collonier, eller annorstädes , då det icke skulle fela att skepp alla år från Rikets hamnar skulle afhemta aådane, utan någon kostnad för Landet, 20:0 Af RiksdagsFullmågtigen /bider!
Pålson, från Jönkopings Län, sorn i allo förenat sig med Nils Håkansson från Kronobergs
Län, med tillägg, att antalet a£ de vålds - 7§S LagVtskottits
Eetnnkändm. ' verkarej som nu hota icke allenast egande rätten, utan äfven personliga säkerheten, skulle betydligen förminskas, om all permittering från Värfvade Regementen finge upphöra. a 1:0 RiksdagsFullmägtige Jonas Håkansson och Nils Nilsson från C-almare Län, hvilka ansett nu gällande straffbestämmelse för Stöld, icke befordra ändamålet; att skärpning i straffen är nödvändig, samt att frihetens förlustår enda medlet, att så vidt möjligt är förekomma detta Brott; äfven som de anmärkt olämpligheten deraf, attén för stöld saker ansedd person, som ej eger någon tillgång, uppå egna, diktade berättelser, att hafva föröfva! lika brott å andra Orter, förvisas från den ena
Domstolen till den andra och derunder ej endast förordsakar Staten onödiga kostnader, utan och ofta banar sig väg till flyckt och undviker allt straff. a£>:o RiksdagsFullmägtigen 'Jacob Ericsson från örebro
Län, har ansett frihetens förlust vara den påföljd, sorn Brottslingen mest fruktar, och att denna borda ega rum för andra resan stöld ; men att sdan snstallt afven bör vidtagas, som kau verka till den brottsliges förbättring; hvartill vål fordras betydliga anslag till inrättande af etforderiiga Correctionshus; dock förmodar Jacob Ericsson hvarje medborgare vara benägen, att för detta nyttiga an^ damål lemna det bidrag han förmår. 33:0 RifodagsFullmägtigen Eric Pers* LngVtskottits BetånlmdtH. £67 son från Norra Helsingland, har anmärkt olämpligheten af Johan Anderssons, från Skaraborgs Län, förslag, att en tilltalad Tjuf må på ett vittnes, med Målseganden* uppgift öfverensstämmande utsaga till saken bindas, samt yrkat, att 29 och 53 §. §., 17 Cap. Råtteg.Balken må bibehållas och efterlefvas; dermed RiksdagsFullmågtigarne J.Longberg och Nils Månsson från Malmöhus