Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I följd häraf och enär Konungens Befallningshafvande, för de jemförelsevis sällsynta fall, då tillfälle icke gifves att genom Postkontoren expediera bref direkte till vederbörande Länsmän, eger ut Bih. till B.
Brot. 1859 & 1860. 5 Sami. 2 Afd. 5 Uäft, 2 Sammanfalla Bevillnings- sami Allm. Besv.- o. Ekon.-Utslc:s Betänkande N:o 8. vägen att genom kronobrefbäringen låta fortskaffa brefven omedelbart till Länsmännen, hemställer Utskottet, att, till förekommande af ofvan omförmälde olägenheter, Rikets Ständer ville hos Kongl.
Majit i underdånighet anhålla, att vederbörande Läns-styrelser måtte förständigas att, derest sådant kan lända till lättnad för de brefbärings-skyldige eller postens skyndsammare befordran, expediera den så kallade kyrkoposten direkte till Länsmännen.
I:o 8, Ank. till Exp.-Utsk. den 27 April 1860, kl. 8 e. m.
Betänkande, i anledning af väckt motion angående förändrad grund för uppskattning af bränvins värde vid partihandel.
Med förmälan, hurusom vid sista riksdag beslöts, att bränvin borde tullbehandlas efter dess halt af alkohol och att allt inom riket tillverkadt bränvin skulle beskattas efter en normalstyrka af 30 procent alkoholhalt, har Prosten Sondén uti en hos Högvördiga Preste-Ståndet väckt motion anfört, att syftemålet med berörda beslut varit, att partihandeln med bränvin skulle foga sig efter dessa lika rigtiga som enkla bestämmelser.
Detta syftemål hade likväl icke vunnits.
Enligt den å landsbygden gällande usansen begagnade man den gamla profvarens gradtal till och med utan beräkning af den större sprithalt vid lägre temperatur, som erfordrades, för att få ett bestämdt gradtal fullt.
Enligt den usans, som i Stockholm gjort sig gällande, toges val temperaturen i beräkning, men, i stället att begagna den med tabellers tillhjelp både enkla och säkra reduktionen till en viss procent, t. ex. 50, användes den gamla felaktiga methoden att för hvarje af den gamla profvarens gradtal, hvarmed varan öfverstege gradtalet 6, tillägga 5 procent af dess funna kannetal.
Härigenom förorsakades tillverkaren vid varans försäljning en förlust, hvars orsak denne hade svårt att inse, då varan vore af Kronans kontrollör både mätt och afprofvad.
Då nu den förlust, som uppkomme för säljaren genom felaktig profning och räkning vid försäljningen, utgjorde köparens vinst, så skulle den origtiga usansen komma att fortfara, derest lagstiftaren icke här, likasom vid bestämmande af andra varors verkliga qvantitet, trädde emellan och meddelade noggranna, på vetenskapliga grunder byggda, föreskrifter.
I detta afseende har motionären föreslagit, att vid Sammansatta Bevillnings- samt Allm.
Besv- o. Ekon. fJtsk:s Betänkande N:o 8. 3 bränvinsförsäljning i parti en normalstyrka af 30 procent alkoholhalt må läggas till grund; att intet mäklareslut efter annan grund må ega förbindande kraft, samt att efter år 1863, då de öfriga nya mått, mål och vigter skola till ovilkorligt bruk antagas, ingen annan bränvinsprofvare må ega vitsord än den, som utvisar alkoholhalten i procent af varans volum.
Vid behandling af denna fråga har Utskottet inhemtat, att, på sätt motionären uppgifvit, i olika delar af riket olika bruk äro gällande i afseende å sättet att bestämma bränvinets värde vid partihandel.
Då man t. ex. i Stockholm och vissa landsorter vid sådan handel fäster vederbörligt afseende å temperaturen hos såväl det tagna profvet, som det i kärlen förvarade bränvinet, tager man i andra landsorter, särdeles i södra Sverige, endast den förra i beräkning.
Härigenom inträffar ofta vintertiden, då temperaturen lätt faller ned mot fryspunkten, att köparen gör en vinst på säljarens bekostnad.
Vid vanlig styrka hos bränvinet kan denna vinst, som blif ver större, ju starkare och kallare bränvinet i kärlen är, under nämnde årstid uppgå ända till 10 å 12 kannor på tusendet eller 1 å 1,2 procent samt för starkare spritsorter till 1,5 procent.
Men äfven i ett annat f afseende vålla de olika bruken ett origtigt bestämmande af bränvinets värde.
Det är nemligen endast undantagsvis man i partihandel med bränvin afslutar köp efter visst åsatt pris å kannan bränvin af den normalstyrka, efter hvilken vid brännerierna tillverkningsafgiften är bestämd att utgå, utan man bestämmer vanligen, enligt gammalt bruk, priset efter en styrka hos bränvinet, hvilken på somliga orter är antagen till 6 grader (49 proc.) och å andra till 7 grader (31£ proc.).
Då nu bränvinet, såsom oftast är fallet, har större styrka, uppskattas värdet sålunda, att man ökar det för 6 eller 7 graders styrka bestämda priset med 5 procent för hvarje profvaregrad, som bränvinet håller öfver 6 eller 7, hvarigenom säljaren förlorar och köparen vinner destomera, ju större styrka bränvinet har, eller, i rundt tal, 1 kanna på 1,000 för hvarje öfverskjutande grad, och således vid 16 graders, eller 74 procents styrka, 10 kannor på 1,000 eller 1 procent.
Bränvinstillverkarne, hvilka vid varans försäljning erhålla betalning för mindre qvantitet än den, för hvilken de, om bränvinet är tillverkadt vid större bränneri, erlagt afgift, inse oftast så mycket mindre orsaken till den förlust, som sålunda drabbar dem, som de omförmälda bruken hafva för sig gammal häfd, utan tillskrifva nämnda orsak felaktigt förfarande af bränneri-kontrollcrerna.
Utskottet anser, i likhet med motionären, någon annan utväg att afhjelpa des sa olägenheter icke finnas, än att lagstiftaren söker bryta de omförmälda bruken, hvilka ej obetydligt afvika från den på fullt vetenskapliga grunder stödda method för uträknande af bränvinets värde, som vid de större brännerierna användes och hvilken lagstiftaren erkänt vara den rigtiga, nemligen efter bränvinets halt af absolut alkohol.
Någon svårighet vid denna methods användande möter ej heller, ty en reduktion till 30 procents stjrka vid -j- 150 Celsu låter sig med lätthet verkställa; hvarvid en 4 Sammansatta Bevillnings- samt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:s Betänkande N:o 8. af Chefen för bränvinstillverknings-konlrollen, på Kongl. Maj:ts befallning af trycket utgifven afhandling om bränvinsprolvaren med dervid fogade tabeller kan användas.
På grund häraf får Utskottet hemställa, att Rikets Ständer måtte i underdånig skrifvelse hos Kongl.
Maj:t anhålla, det täcktes Kongl. Maj:t genom allmän författning föreskrifva: l:o) att efter slutet af år 1862, då, jemlikt Kongl. Förordningen den 51 Januari 1855, nya mått, mål och vigter skola antagas till allmänt bruk, endast behörigen justerade samt med procentskala försedda bränvinsprofvare måtte varda vid bandel och leverering af bränvin tillåtna, och 2:o) att vid mäklareslut angående bränvin priset skall bestämmas efter kanna af 50 procents styrka vid 15 graders värme, samt att vid all partihandel med bränvin reduktion till denna styrka skall ega rum efter de vid de större brännerierna följda grunder.
Becillnings-} Lag- samt Allm.
Bese. och Ekon.-Vtsk.
N:o 9. 1 ilV© 9.
Maj 1860, kl. 7 e. m.
Utlåtande, i anledning af dels gjo da anmärkningar emot vissa delar, dels ock It iks-S!andens skiljaktiga beslut i afseende å andra delar af Betänkandet JS:o 4, angående vilkoren för bränvinstillverkning.
Enligt Utskottet tillhandakomna Protokolls-utdrag hafva Riks-Stånden, vid pöfning af omförmälda Betänkande, med dervid fogadt förslag till Förordning, återremitterat vissa delar deraf samt i åtskilliga andra fattat sinsemellan och från Utskottets förslag skiljaktiga beslut; hvadan Utskottet härutinnan tagit berörda Betänkande uti förnyadt öfvervägande och får nu angående dessa delar afgifva Utlåtande.
Det ifrågavarande Betänkandet, jemte dervid logadt förslag till Förordning, har blifvit af Bonde-Ståndet återremitteradt, under förklarande, “att Ståndet godkänner samma Betänkande och förslag med de ändringar derut, som blifva en följd af Jöns Perssons från Blekinge län med llere Ståndsledamöters vid Utskottets Betänkande fogade reservation, hvilken Ståndet såsom sitt beslut antagit.“
Uti berörda reservation är föreslaget, det Rikets Ständer måtte för sin del besluta, att hittills gällande förordning angående bränvinstillverkning i mindre brännerier måtte lända till efterrättelse äfven under instundande statsreglerings-period Bih. till B.
Prot. 1859 $ 1860. 5 Sami. 2 Afd. 6 Iläjt. 2 Sammans.
Bevillnings-, Lat/- samt Allm.
Bese - och Ekon.-Utsh.
N:o 9. med den högst väsendtliga förändring likväl i afseende å de mindre pannornas alverknings förmåga, att författningens 41 § skulle, i öfverensstämmelse med Kongl. iYIajrts nådiga Proposition, erhålla följande lydelse: “Vid tillverkning af bränvin i mindre bränneri beräknas afgiften efter redskapens afverkningsförmåga och antages tillverkningen under dygn uppgå till tre gånger pannerymden, då redskap utan mäskvärmare användes sam fyra gånger pannerymden, då redskap med mäskvärmare begagnas.
“ På sätt Utskottets ifrågavarande Betänkande utvisar, föreslog Utskottet, med anledning deraf att den vid de mindre brännerierna begagnade redskapens afverkningsförmåga sannolikt vore mycket högre än den i 41 § af nu gällande Förordning påräknade samt, emedan algiftens beräkning efter pannerymden utgjorde ett i högsta grad osäkert sätt att beskatta det verkliga tillverkningsbeloppet, att vid hvarje bränneri skulle, då bränvin der tillverkades, vara anställd en edsvuren kontrollör, under hvars tillsyn allt tiilverkadt bränvin skulle i och för beskattningen uppmätas.
Detta förslag har ock blifvit af Uidderskåpet och Adeln samt Preste och Borgare-Stånden bifallet.
Då nu Bonde-Slåndets Irån de öfriga Riks-Standen skiljaktiga beslut icke angår beloppet af den afgift, som för hvarje tillverkad kanna bränvin skall erläggas, utan endast sättet att utröna den myckenhet bränvin, som tillverkas och således bör beskattas, samt denna fråga lika litet som de öfriga stadganden i nu gällande förordning, hvilka afse bränvins tillverkning i mindre brunnerier, är af bevillnings natur, utan bör hänlöras till de reglementariska föreskrifter, rörande hvilka tre Stånds beslut utgör Rikets Ständers, anser Utskottet något afseende icke kunna fästas å Bonde-Ståndets ofvanberörda, från de öfriga Riks-Stånden skiljaktiga, beslut, hvilket Utskottet skolat härmed anmäla.
Bidderskapel och Adeln har återremitterat Utskottets i Betänkandet gjorda hemställan, att art.
V. om försegling af redskap för branvinstillverkning och distillering måtte ur författningen utgå; men då berörde hemställan blifvit af Presteoch Borgare-Stånden godkänd, får Utskottet inbjuda Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet, hvilket sistnämnda Stånd i denna fråga ännu ej yttrat sig, att instämma i det beslut, hvari Preste- och Borgare-Stånden stadnat.
Ridderskapet och Adeln har afslagit Utskottets tillstyrkande, att Rikets Ständer mätte i den skrifvelse, som komme att åtfölja det förslag till författning angående vilkoren för bränvinstillverkning, hvilket af Rikets Ständer vid denna riksdag Sammans Bevitlnings-, Lag- samt Allm. Bese.- och Efton -Utsk.
Uti X.o 9. 3 antagos, hemställa till Kongl. Mnj:t, om ej Öfverkontrollöremas såväl arfvode som resekostnadsersätlning kunde nedsättas, arfvodettill 10 R:dr om dagen och resekostnadsersällningen till skjuts efter 2 hästar; men dä berörda tillstjrkande är vordet af de öfriga Riks-Stånden godkiindt och således, i betraktande af frågans beskaffenhet, utgör Rikets Ständers beslut, lärer afseende icke böra fästas å Ridderskapet oeh Adelns skiljaktiga beslut.
De §§ af Utskottets förslag till Förordning angående ifrågavarande ämne, vid hvilka Utskottet nu har alt uppehålla sig, äro 2 § 1 och 2 mom.
Borgare- och Bonde-Stånden hafva bifallit Utskottets förslag, att bränvins tillverkning skall, så framt ej högst vigtiga omständigheter föranleda dess inställande, vara tillåten under följande lem terminer, nemligen från den 15 Januari klockan 12 pä dagen till den 15 Februari vid samma timma, från deri 15 Februari kl.
12 på dagen till den 15 Mars id samma timma, från den 15 Mars kl. 12 på dagen till den 15 April vid samma timma, från den 15 Oktober kl. 12 på dagen till den 15 November vid samma timma samt från den 15 November kl. 12 på dagen till den 15
December vid samma timma, men alt bränvinstillverkare endast må under en, två eller tre af dessa terminer handleririgen utöfva, äfvensom att en termin må vara den kortaste tid, för hvilken någon må sig till bränvinstillverkning anmäla.
Ridd er skap et och /t deln har beslutat, alt bränvinstillverkning må ega rum under de af Kongl. Majit föreslagna 7 månader Januari, Februari, Mars, April, Oktober, November och December, dock så att en månad blefve den kortaste tid, tor hvilken någon skulle ega att sig till bränvinstillverkning anmäla; hvarjemte de §§, sorn med nämnde beslut stå i oskiljaktigt sammanhang, blifvit återremitterade.
Preste-Slandet har bestämt tiden, då bränvinstillverkare må handteringen utöfva, till en eller två af de af Utskottet föreslagna fem terminer.
Då således Utskottets förslag blifvit af tvänne Riks-Stånd godkändt, anser sig Utskottet böra inbjuda Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet att biträda Utskottets af Rorgare- och Ronde-Slånden godkända förslag.
Derest denna inbjudning antages, lärer Ridderskapet och Adelns återremiss af 4 Sammans.
Berillnings-}
Lag- samt Allm. liesnärs- och Ekon.-Utsk.
N:o 9. de §§, som med Ridderskapet och Adelns ofvanberörde beslut slå i oskiljaktigt sammanhang, ej böra till någon åtgärd föranleda. 4 §•
Enär Utskottets i denna § framställda förslag om ett olika minimum af daglig tillverkning, då rättigheten att tillverka bränvin grundar sig på tillverkarens behörighet att idka fabriks!örclse och då nämnda rättighet grundar sig på egnndet eller innehafvandet af i mantal salt eiler särskildt skattlagd jord, endast blifvit bifallet af Borgare-Ståndet hvaremot R id der skåpet och /t deln samt Preste-Ståndet bestämt den minsta tillverkning på dygn, för hvilken anmälan finge ske, till 300 kannor, samt Bonde-Ståndet yrkal bibehållande af den i nu gällande författning antagna skilnad mellan större och mindre brännerier, på sött Kongl. Maj:ts nådiga Proposition innehåller; så får Utskottet, med frånträdande af sitt förra förslag, inbjuda Borgare- och Bonde-Stånden alt instämma uti Ridderskapet och Adelns samt Preste-Ståndets sammanstämmande beslut. 19 §.
Utskottets i denna § framställda förslag, att bestämma afgiften för bränvinstillverkning till 60 öre för hvarje tillverkad kanna, hor af Bot gare- och BondeStånden blifvit bifallet, hvaremot Uidderskapct och Adeln samt Preste-Ståndet beslutat afgiftens förhöjning till 75 öre för hvarje kanna.
Då alltså Utskottets förslag blifvit af två Riks-Slånd godkändt, får Utskottet inbjuda Ridderskapet och Adeln samt Presle-Ståndet att med de öfriga Riks-Stånden förena sig om afgiftens bestämmande till 60 öre för hvarje kanna, bränvinet beräknadt till den styrka, som uti 4 § omförmäles. 22 § 1 mom.
Ridderskapet och Adeln har beslutat, att detta mom. skulle erhålla ena - Sammans.
Bevillning*-, Lag- sami Allm.
Besvärs- ock Ekon.-Ulsk.
Ull. N:o 9. 5 handa lydelse, som 1 mom. i 44 § af nu gällande författning; men då Utskottets förslag blifvit af de öfriga Riks-Slånden godkändt, får Utskottet inbjuda Ridderskapet och Adeln alt i de öfriga Riks-Ståndens härom fattade beslut sig förena. 22 § 4 mom. samt rubr. till art.
IV. Ridderskapet och sd deln samt Preste- och B orgar e-S länden hafva beslutat att å det lörra af dessa ställen orden: “och redskapen förseglad*' och å det sednare orden: “i större bränneri*' skola utgå; och som härutinnan tre Riks-Stånds beslut utgör Rikets Ständers, har Utskottet skolat sådant anmäla. 28 §.
Ridderskapet och sddeln har beslutat, att Kontrollörernes arfvode skall utgå med minst 5 och högst 10 R:dr; men som
Utskottets förslag om berörda arfvode* nedsättning till minst 4 och högst 8 R:dr om dagen blifvit af de öfriga RiksSlånden godkändt, lärer nämnda af Ridderskapet och Adeln fattade skiljaktiga beslut böra anses hafva förfallit. 34 §.
Ridderskapet och sddeln har beslutat att orden “på tillverkningsstället" skola utgå; men då Utskottets förslag blifvit af de öfriga Riks-Standen godkändt, torde afseende icke kunna fästas å Ridderskapet och Adelns skiljaktiga beslut. 35 § 1 mom.
Ridderskapet och sddeln har återremitterat detta morn.; men då detsamma blifvit af de öfriga Riks-Stånden godkändt, 6 Sanirtiahs.
Bémlnihgs-, Lag- sami Allm.
Besvärs- och Ékon.-UlsJc.
Ull. N:o 9. 40 §.
Riddershapel och A deln har återremitterat denna §, emedan Utskottets förslag, att, i fall lill lönbränning begagnad redskaps storlek ej skulle kunna utrönas, afgiften må fastställas efter 100 kannors tillverkning under dygn, stöde i sammanhang med Utskottets tillstyrkan, att det lägsta tillverkningsbeloppet under dygn skulle bestämmas lill 100 kannor.
Ehuru Utskottets förslag, pä sätt anmärkt blifvit, tillkommit med afseende ä det af Utskottet föreslagna minsta tillåtna tillverkningsbelopp af 100 kannor i dygnet samt Utskottet nu mera frånträdt sin mening i sistberörda hänseende, hyser Utskottet likväl den öfvertygelse, att böternas och lillvérkningsafgiftens bestämmande efter 100 kannors tillverkning under dygn utgör ett tillräckligt strängt straff för lönbränning; och då dessutom Utskottets härom framställda förslag blifvit af de öfriga Riks-Stånden godkändt, lärer detsamma böra anses såsom Rikets Ständers beslut. 46 § 1 mom.
Ridder shapet och Adeln har beslutat, att orden “eller verkställer någon distillering under tid, då sådan icke är för honom tillåten“ skola utgå; men då Utskottets förslag blifvit af de öfriga Riks-Stånden godkändt, lärer dervid böra förblifva. 72 §.
Ridder skåpet och Adeln samt
Pr este-Ståndet hafva beslutat att utbyta orden “en lemledels“ mot “en ljerdedels“ förhöjning; och då, vid del förhållande att Bonde-Ståndet icke kan anses halva fattat något beslut om denna §, Utskottets lörslag endast blifvit af Borgare-Siandet godkändt, anser sig Utskottet böra inbjuda Borgare- och Bonde-Stånden att förena sig i det af Ridderskapet och Adeln samt Presle-Ståndet i denna fråga fattade beslut.
BecillningsLag- samt Allm.
Besvärs- och Ekon.-Utsk. lill.
N:o 9. 7 Reservation:
Af Riksdags-Fullmäktige Jöns Pehrsson och Sven Haraldsson frän Blekinge, A. A. Andersson frän Östergötlands, J.
Smedberg frän Elfsborgs, A. J. Sandstedt frän Jönköpings och Anders Jonsson frän Wermlands län: “För vår del anse vi, att, då ett Stånd bifallit Utskottets förslag och Bonde-Ståndet antagit Kongl. Majrls nådiga Proposition, Utskottet saknat skäl frånträda sitt förra förslag.
Att emot Kongl. Maj:ts nådiga vilja, uttalad genom den Kongl. Propositionen och omfattad af Bonde-Ståndet, samt med frånträdande af en mening, som hyllades af Borgare-Ståndet, och som ännu uppehöll åtminstone skenet af skilnad mellan fabriksbränning och i Grundlagen omtalad husbehofsbränning, för att i stället omfatta de begge privilegierade Ståndens beslut att göra all utöfning af denna lagliga industri till äfven ett privilegium endast lör de rika, som förmå på densamma vedervåga stora kapilaler, svnes oss vara för Utskottet så mycket mera olämpligt, som ett sådant beslut, gjordt till gällande lag, skall tvinga den mindre jordbrukaren att på axel forsla sina produkter långt bort från hemmet i en' så tung och voluminös form, att transportkostnaden måste uppsluka väsendtligaste delen af deras värde, på samma gång hans jord beröfvas de gödningskrafter, som kunde tillkomma densamma dels genom drankens upplodring på stället och dels ufaf den spillning, som under den långa foislingen mäste förloras på landsvägen.
Då detta sker samtidigt med fäderneslandets skuldsättande i stor skala för åstadkommandet af lättade kommunikationer, så uppenbarar sig derigenom icke blott en inkonseefvens, utan ett så öppet förbiseende af alla grundreglor för en klok hushållning, att vi anse BondeStåndet omöjligen kunna för sin del derpå ingå, utan måste finna det innebära ett i detta lagstiflningsämne tyvärr icke ovanligt försök, att, genom väld i lagstiftningen till förmån för den rike och nackdel för den obemedlade, fråntaga den mindre jordbrukaren hans till jorden, förmedelst utgifvet vederlag, inlösta och af Grundlagen såsom ett föremål för bevillning särskildt utmärkta och värnade rätt, ett försök, för hvars följder de må ansvara, som fatta beslutet derom.
“ STOCKHOLM. G. E. Ljunggbek, 1860.
Sammans. Bertlin.-, Lag- sami Allm. Bese.- och Ekon.-Utsk.-ts Memorial N:o 10. i N:o lO.
Alik. till Exp.-Utsk. ilen 9 Juni 18G0, kl. 1 e. m.
Memorial, i anledning af Riks-Ståndens olika beslut, angående vilkoren för Bränvins-tillverkning.
Vid behandling af Utskottets Utlåtande N:o 9, i anledning af dels gjorda anmärkningar emot vissa delar, dels ock Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i afseende å andra delar af Betänkandet N:o 4, angående vilkoren för bränvinstillverkning, hafva, enligt till Utskottet ankomna protokolls-utdrag, Riks-Stånden i nedan omförmälda hänseenden stadnat i olika beslut; och får Utskottet nu, i anledning af berörde skiljaktigheter, afgifva yttranden äfvensom förslag till votcringspropositioner i de delar, der, enligt grundlagens föreskrift, omröstning i förstärkt Bevillnings-Utskott bör ega rum.
Bonde-Ståndet har antagit Utskottets inbjudning till Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet, att, på sätt de öfriga Riks-Stånden beslutat, den i nu gällande författning angående vilkoren för bränvinstillverkning förekommande lemte artikeln om försegling af redskap för bränvinstillverkning och distillering måtte ur den blifJlih. lill R.
Prof. 1859 Sf 1860. 5 Sami. 2 Afd. 7 Bä fl. 2 Sammans, hedlin.-, Lag- samt Allm. Bese.- och Ekon.-TJtsk-.ts Memorial N:o 10. vande författningen utgå; hvaremot Ridder skåpet och Adeln afslagit Utskottets inbjudning och beslutat, att berörde stadganden fortfarande skola blifva gällande.
Då denna fråga är af reglementarisk natur, och följaktligen tre Stånds beslut utgör Rikets Ständers, lärer afseende icke kunna fästas å Ridderskapets och Adelns skiljaktiga mening. 2 § 1 och 2 mom.
Preste-S t andel har antagit Utskottets inbjudning till Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet att biträda Utskottets af Borgare- och Bonde-Stånden godkända förslag, att bränvinstillverkning skall, så framt ej högst vigtiga omständigheter föranleda dess inställande, vara tillåten under följande fem terminer, nemligen från den 15 Januari kl. 12 på dagen till den 15 Februari vid samma timma, från den 15 Februari kl. 12 på dagen till den 15 Mars vid samma timma, från den 15 Mars kl. 12 på dagen till den 15 April vid samma timma, från den 15 Oktober kl. 12 på dagen till den 15 November vid samma timma samt från den 15 No vember kl. 12 på dagen till den 15 December vid samma timma, men att bränvinstillverkare endast må under en, två eller tre af dessa terminer, handteringen utöfva, äfvensom att en termin må vara den kortaste tid, för hvilken någon må sig till bränvinstillverkning anmäla; hvaremot Ridderskapet och Adeln, med vidblifvande af sitt, vid behandling af Betänkandet N:o 4, fattade beslut, afslagit Utskottets inbjudning.
Enär denna fråga är af den beskaffenhet, att tre Stånds mening utgör Rikets Ständers beslut, lärer Ridderskapet och Adelns skiljaktiga åsigt böra anses hafva förfallit. 4 §•
Utskottets inbjudning till Borgare- och Bonde-Stånden att instämma uti Ridderskapet och Adelns samt Preste-Stfindets sammanstämmande beslut, att den minsta tillverkning på dygn, för hvilken anmälan till bränvinstillverkning finge ske, vore 300 kannor, har blifvit af Borgare-Ståndet antagen; hvaremot Bonde-Stån - Sammans. Betulin.-, Lag- samt Allm. Bese.- och Ekon.-Utshls Memorial N:o 10. 3 det med vidblifvande af sitt, vid behandling af Betänkandet N:o 4, fattade skiljaktiga beslut inbjudningen afslagit; och som äfven i denna fräga tre Stånds mening utgör Rikets Ständers beslut, har Utskottet ansett sig endast böra sådant aumäla. 19 §.
Sedan Borgare- och Bonde-Stånden bestämt afgiften för bränvinstiilverkning till 60 öre för hvarje tillverkad kanna, men Ridderskapet och Adeln samt PresteStåndet beslutat afgiftens höjning till 75 öre för hvarje kanna, hafva sistbemälde tvänne Riks-Stånd, med vidblifvande af sina förut lättade beslut, afslagit Utskottets inbjudning att med ce öfriga Riks-Ståndeu förena sig om afgiftens bestämmande till 60 öre för hvarje kanna; och sorn denna fråga är af bevillning* natur och således måste genom votering i förstärkt Utskott afgöras, får Utskottet föreslå följande voterings-proposition: