Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Skrifvelse, M 107. båtars användande postbefordringen blifvit äfven vintertiden i möjligaste mån betryggad och på de sednare åren visat sig kunna fortgå till den grad oberoende äfven af sträng köld och mindre isar, att till och med mycket korta afbrott i postförbindelsen varit sällsporda undantag, vore den sålunda bestämda vadetiden, likasom deraf beroende besvärstiden, uppenbarligen allt för lång.
Med anledning häraf hafva Rikets Ständer funnit skäligt för sin del besluta att 9 § af 25 Kap. Rättegångsbalken skall erhålla följande förändrade lydelse: »I de saker, som genom laga vad gå till Svea Hofrätt ifrån Häradsrätt i Up land, Södermanland, Westmanland, Nerike och Gestrikland, ingifve käranden sin inlaga innan klockan tolf på den fyrationde dagen, den oräknad då Häradsrättens dom föll, eller håfve sitt vad förlorat; ifrån Häradsrätt i Kopparbergs län, Wermland, Helsingland, Jemtland, Herjeådalen, Medelpad och Ångermanland samt på Gotland på den sextionde dagen; ifrån Häradsrätt i Westerbotten på den nittionde dagen; i Göta Hofrätt från Häradsrätt i Östergötland, Calmar län, Småland, Skaraborgs och Elfsborgs län på fyrationde dagen; ifrån Häradsrätt i Halland, Dahl och Bohus län på sextionde dagen; i Hofrätten öfver Skåne och Blekinge ifrån Häradsrätt i dessa landskap på den fyrationde dagen.
I vexel- och sjörättssak vare tid hälften kortare, att fullfölja vad ifrån Häradsrätt i hvarje ort till Hofrätt».
N:o 108. Expeditions-Utskottets Förslag till Rikets Ständers underd.
Skrifvelse, M 108. 17 Ms o 108.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 20 Juni 1866. » Preste-Ståndet » 20 — » — » Borgare-Ståndet » 20 — » — » Bonde-Ståndet » 20 — » — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående föreslagen ändring i gällande stadganden om skyldighet att deltaga i kyrkobyggnad.
N:o 1 samt Mern.
N:o 17.) S. A. K. Hos Rikets
Ständer hafva särskilda förslag blifvit väckta om förändring af lagens bestämmelser om grunden för utgörande af kyrkobyggnadsskyldigheten.
Genom det i 26 Kap. 1 § Byggninga-Balken förekommande allmänna stadgande, att alla, som i socknen bo, skola kyrka och hvad dertill hörer bygga och uppehålla, har lagstiftaren tydligen uttalat den grundsats, att ifrågavarande byggnadsskyldighet borde drabba en hvar församlingens medlem, som förmådde densamma fullgöra; och då icke någon annan näring än jordbruket vid tiden för stiftandet af denna lag hunnit någon särdeles utveckling, blef hemmantalet lagdt till grund för sådant, som ansågs endast af den i ekonomiskt hänseende mera behållne kunna åstadkommas, nemligen byggnadsvirke, körslor och annan kostnad, hvaremot dagsverken skulle af samtlige socknemännen efter matlag utgöras.
I öfverensstämmelse med ofvannämnda grundsats blef ock, sedan qvarnverk och bruk blifvit allmännare anlagda, genom Kongl. Resolutionen den 1 September 1741 skyldighet för dem stadgad att i kyrkobyggnad deltaga och grunden derför bestämd.
Emellertid hafva under tidernas lopp förändrade förhållanden inträffat, hvarigenom jemväl förändring i lagstiftningen påkallas.
Hemmantalet utgör ej numera antaglig mätare af en jordbruksfastighets värde och följaktligen ej heller af den andel i allBih. till R.
Prot. 1865 & 1866. 10 Sami. 1 Afd. 14 Haft. 3 18 Expeditions-Ulskottets Förslag till Rikets Ständers underd.
Skrifvelse, JYs 108. männa utskylder, fastigheter billigtvis bör tillkomma, likasom dagsverksskyldighetens fördelning efter matlag är obillig derutinnan, att den fattige får utgöra lika många dagsverken som den i ekonomiskt hänseende bättre lottade.
Vidare och då, såsom vanligen sker, kyrkobyggnaden verkställes medelst entreprenad, kan ej med visshet utredas, huru stor del af entreprenadssumman, som belöper på den ena eller andra fördelningsgrunden.
Slutligen hafva qvarnverk, hvilkas deltagande i kyrkobyggnader beräknats efter beloppet af åsätta räntan, blifvit frän sådan ränta befriade, och en mängd fabriker hafva uppstått, som icke uti lagen äro upptagna bland de byggnadsskyldige, men enligt dess anda böra dertill hänföras.
Att göra byggnadsskyldigheten till ett kommunalbesvär och sålunda låta hvarje person vidkännas detsamma i den mån han i allmänhet deltager i utskylderna till kommunen, skulle säkerligen ej utgöra en tillfredsställande lösning af frågan.
Kommunalförfattningar ne, ännu nya och i behof af åtskilliga jemkningar, skulle, i fråga om sådana skyldigheter som, en gång fullgjorda, först efter en lång tids förlopp återkomma och härigenom blifva då så mycket mera tryckande, icke kunna vinna full tillämpning utan att för mången förorsaka öfverdrifna kostnader.
Betraktar man blott förhållandet med einbets- och tjenstemän, hvilka icke kunna fritt välja sin boningsort och ofta endast en jemförelsevis kort tid bo inom samma församling, finnes lätt huru obilligt det vore om de vid förefallande kyrkobyggnad skulle deri deltaga för sin lön i samma förhållande som fastighetsegare för sin fastighet.
I anledning häraf anhålla Rikets Ständer i underdånighet att E. K.
Ma.j:t täcktes lata utarbeta och nästkommande
Riksdag meddela förslag till sådana förändrade stadganden angående deltagande i byggnad och underhäll af kyrka med hvad dertill hörer, äfvensom af sockenstuga och fattigstuga, att dessa åligganden blifva för medlemmarne af kommunen efter billiga grunder gemensamma.
Skrifvelse, M 109. 19 N:o 109.
Uppläst och godkändt. hos Kidd. och Adeln den 20 Juni 1866. » Preste-Ståndet » 20 — » — » Borgare-Ståndet » 20 — » — » Bonde-Ståndet » 20 — » — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående grunderna för upprättande af förslag till kyrkoher deläg enheter samt till kapellans- och andra sådana beställningar.
Besvärs- oell Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 7 och Mern.
N:o 21 sarnt Lag-Utskottets Mern.
N:o 62.) S. A. K.
Såsom en utveckling af de i Kyrkolagen gifna stadganden om grunderna för befordran till kyrkoherdebeställningar, innehåller Kongl. Brefvet den 21 Augusti 1786 att vid förslagers upprättande, utom gudsfruktan samt ett dygdigt och stadigt uppförande, endast förtjenst och skicklighet gäfve den ene sökanden företräde framför den andre, hvarvid borde skattas, såsom skicklighet, att sökanden eger lärdom och de kunskaper, sorn till sysslans fullkomliga bestridande fordras, samt såsom förtjenst, att han med kännedom, nit och försigtighet skött det kall honom varit anförtrodt och såmedelst gjort sig förtjent af vidare befordran, dock med tillåtelse för konsistorium att vid ansökningar till de minsta och svagaste pastoraten mindre strängt förfara uti de försök och förhör, som föregå förslaget, helst om i fråga vore gamla, välförtjenta kapelianer.
Ehuru dessa bestämmelser ej sedermera blifvit ändrade och således fortfarande borde utgöra den norm, sorn vid presterliga befordringar af ifrågavarande art skulle följas, har likväl den praxis utbildat sig, att vid upprättande af förslag till kyrkoherdebeställningar af tredje klassen, tjensteåldern tillägges ett afgjordt företräde framför den ådagalagda större skickligheten, hvartill anledning hemtats af sednare i ämnet utkomna författningar, särdeles Kongl. Brefvet den 24 Januari 1811, som innehåller att, då fråga icke vore om de minsta pastoraten, konsistorierna ålåge att icke ensamt fästa sig vid •20 Expeditions-Utskottets Förslag till Rikets Ständers underd.
Skrifvelse, M 109. de sökandes tjensteår, utan äfven göra ett billigt afseende å lärdom och insigter, förenade med erfarenhet och skicklighet i tjensten, dock så att på ingendera sidan företrädet utsträcktes öfver den gräns, billigheten föreskrefve.
Rikets Ständer hafva med anledning af särskilda i frågan gjorda framställningar ansett rättelse härutinnan vara af behofvet påkallad, så att de i 1686 års Kyrkolag uttalade och i 1786 års Kongl.
Bref vidare utvecklade grundsatser finge en rigtig tilllämpning.
Lärdom, långvarig tjenst, goda gåfvor och skicklighet berättiga nemligen till befordran enligt nämnda lag; men ingendera egenskapen tillerkännes något afgjordt företräde, utan hade stiftsstyrelserna att tillse, det församlingarne erhölle sådana själasörjare, hvilkas verksamhet kunde lända till försainlingarnes största förkofran.
Sådant bör ock förnämsta ändamålet med lagstiftningen i förevarande hänseende vara; och detta ändamål är tydligen uttryckt i berörda Kongl. Bref.
Afsigten dermed var nemligen att befordra sådana egenskaper hos löroståndet, som kunde göra »dess embetsåtgärd kraftigt verkande till Guds ära och det allmännas nytta».
Med en sådan afsigt skulle ej stå väl tillsammans, om lärdom och tjensteålder skulle utgöra de enda befordringsgrunderna.
Dessa egenskaper kunna visserligen ej förbises, men ingendera för sig garanterar om förmåga att rätt uppfylla själasörjarens maktpåliggande kall.
Derföre hafva de ej heller i oftaberörda Kongl. Bref erhållit någon ovilkorlig öfvervigt öfver nämnda förmåga, eller förtjensten att med kännedom, nit och försigtighet hafva skött det kall, honom varit anförtrodt och såmedelst gjort sig förtjent af vidare befordran.
Tvärtom ställer författningen denna förtjenst i första rummet.
I fråga om kapellans- och andra sådana beställningar gör 1786 års Kongl. Bref en afvikelse från ofvan omförmälda, i Kyrkolagen antagna grundsats, enär berörda Bref stadgar, att bland sökande till dylika beställningar skola de tre föreslås, hvilka hafva de flesta tjensteåren.
Någon giltig anledning, hvarför den befordringsgrund, som befunnits olämplig i fråga 0111 kyrkoherde-beställningar, skulle bibehållas för sökande till komministraturer, lärer väl vara svårt att finna.
Församlingarnes bästa borde kunna mera främjas, derest domkapitlen, äfven i fråga om förslags upprättande till lägenheter af sistnämnda art, hade att taga i betraktande, icke allenast de sökandes ålder i tjensten, utan äfven deras lärdom, goda gåfvor och skicklighet, hvilka egenskaper väl icke äro mindre önskvärda hos komministern än hos kyrkoherden.
På grund af hvad sålunda blifvit anfördt, få Rikets Ständer i underdånighet anhålla, det E. K.
Majit täcktes utfärda en författning, hvarigenom förklaras, dels att den rätt och pligt, som, enligt Kongl. Brefvet den 21 Augusti 1786, tillkommer konsistorierna i riket, att, vid upprättande af förslag till kyrkoherdelägenheter, ej allenast taga i betraktande de sökandes lärdom och tjensteålder, utan äfven göra afseende å den kännedom, försigtighet och nit, hvarmed de skött sina anförtrodda kall, ej blifvit inskränkt genom hvad sedermera i detta ämne utkomna författningar innehålla, dels ock att, med ändring af hvad berörda Bref )■ Expeditions-Utskottets Förslag till Rikets Ständers underd.
Skrifvelse, JYi 110. 21 stadgar i fråga om upprättande af förslag till kapellans- och andra sådana beställningar, enahanda rätt och pligt skall konsistorierna vid upprättande af dylikt förslag tillkomma.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 20 Juni 1866. » Preste-Ståndet » 20 — » —- » Borgare-Ståndet » 20 — » — » Bonde-Ståndet » 20 — » — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående förändring af gällande föreskrifter om tiden för fullföljande af besvär i ekonomiska och administrativa mål, (Sammans.
Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk:s Bet.
N:o 13 och Mern.
N:o 28.) S. A. K.
Sorn genom åtskilliga äldre författningar angående tiden för fullföljande af besvär i ekonomiska och administrativa mål, nämnda tid icke allenast finnes olika bestämd eftersom fullföljandet sker från olika myndigheter och från olika orter, hvarigenom oreda och osäkerhet förorsakas, utan äfven i allmänhet, till hinder för målens skyndsamma afgörande, tilltagits vida längre än som med afseende å nuvarande kommunikationsmedel erfordras, då deremot enligt sednare författningar, för deri afsedda fall, en vida kortare besvärstid ansetts tillräcklig, hafva Rikets Ständer, med anledning af derom gjorda framställningar, funnit sig föranlåtne i underdånighet anhålla, det E. K. Maj:t täcktes utfärda nådig Förordning, hvarigenom, med ändring af hvad i äldre författningar är derom bestämdt, stadgas, att tiden för fullföljande af talan mot Underrätts beslut i ekonomiska 22 Expeditiens-Utskottets Förslag till Rikets Ständers underd.
Skrifvelse, N:i> lil. och administrativa mål, der den är längre än 30 dagar, förkortas till detta antal, med undantag endast för vissa orter och mål, för hvilka Eders Kongl. Maj:t, med afseende på särskilda förhållanden kan finna längre besvärstid erforderlig.
Rikets Ständer framhända etc.
\:o SII.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 20 Juni 1866. » Preste-Ståndet » 20 — » — » Borgare-Ståndet » 20 — » — » Bonde-Ståndet » 20 — » — Ilikets Ständers underdåniga Skrifvelse, om ändring af 13 § 1 mom. i Kongl.
Lag- och Ekon.-Utsk:s Bet. N:o 20.) S. A. K. Hos Rikets Ständer har förslag blifvit väckt att hos E. K.
Majit underdånig framställning måtte göras derom, att, med upphäfvande af 13 § l mom. i Landtmäteriinstruktionen den 6 Augusti 1864, häremot svarande 22 § i Landtmäteri-instruktionen den 4 Maj 1827 måtte blifva åter gällande i fråga om E. K.
Majits Befallningshafvandes tillsyn huru till Landtmäteristaten hörande tjenstemän fullgöra sina skyldigheter.
Skilnaden mellan de i omförmälda författningar uti ifrågavarande hänseende meddelade stadganden består deruti, att då E. K.
Majits Befallningshafvande, enligt den äldre Landtmäteri-instruktionen, egde rätt att vid vite förelägga landtmätare att med nödig skyndsamhet fullborda landtmäteriförrättningar af hvad slag sorn helst, denna rättighet genom Landtmäteri-instruktionen den 6 Augusti 1864 blifvit inskränkt till endast sådana förrättningar, som icke angå laga skifte. 1 fråga om fortsättning och afslutande Expeditions-Utskottets Förslag till Rikets Ständers underd.
Skrifvelse, M lil. 23 af sistnämnda slags förrättningar gäller numera endast föreskriften i 3 Kap. 15 § Skiftes-stadgan, att landtmätare, som utan skäl uppskjuter börjad förrättning, skall derför »ansvara som för tjenstefel särskildt stadgadt är, samt ersätta den kostnad och skada, delegare derigenom tillskyndas».
Skiftesdelegare, som anser att laga skifte af landtmätare onödigt uppehälles, har sålunda icke annan utväg, än att i domstolsväg söka rättelse, hvars vinnande kan af landtmätaren, genom tvistens uttänjande, i åratal fördröjas.
Då emellertid ändamålet med lagstiftningen i förevarande hänseende måste vara att, så vidt ske kan, söka förebygga obehörigt dröjsmål med skiftesförrättningars afslutande, såsom i de flesta fäll ledande till ganska kännbara förluster och kostnader för skiftesdelegarne, samt detta ändamål utan tvifvel skulle vida bättre, än på ofvan angifna sätt, främjas derest Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande egde att, der skäl förefunnes, genom vitén tillhålla vederbörande att sin pligt härutinnan fullgöra, få Rikets Ständer i underdånighet anhålla, det Eders Kongl. Maj:t täcktes, med ändring af 13 § 1 mom.
Landtmäteri-instruktioneu den 6 Augusti 1864, förordna, att E.
K- Maj:ts Befallningshafvande må, jemväl i fråga om laga skifte, genom vitén tillhålla landtmätare att förrättningen utan obehörigt dröjsmål fullborda.
Stockholm den 20 Juni 1866. 24 Expeditions-Utskottets Förslag till Rikets Ständers underd.
Skrifvelse, JH 112.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 20 Juni 1866. » Preste-Ståndet » 20 — » — » Borgare-Ståndet » 20 — » — » Bonde-Ståndet » 20 — » — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående ändring i Kongl.
Förordningen om Kyrkostämma samt Kyrkoråd och Skolråd den 21 Mars 1862.
N:o 96 ) S. A. K.
Uti en hos Rikets Ständer gjord framställning är en sådan förändring i Kongl.
Förordningen om kyrkostämma m. m. den 21 Mars 1862, § 9, föreslagen, att församlingens utgifts- och inkomststat för kyrkan och skolan skall bestämmas i Oktober i stället för i Maj månad; och då, enligt Kongl. Förordningen om kommunalstyrelse å landet den 21 Mars 1862, ordinarie kommunalstämma för bestämmande af kommunens inkomst- och utgifts-stat skall hållas i Oktober månad, samt de skattdragande med mera lätthet torde kunna samtidigt uppgöra staterna för såväl kyrkans och skolans som kommunens behof, hafva Rikets Ständer ansett sig böra hos E. K.
Majit i underdånighet anhålla, att 9 § i Kongl.
Förordningen om kyrkostämma samt kyrkoråd och skolråd kunde erhålla följande förändrade lydelse: »Tre ordinarie kyrkostämmor skola årligen hållas: den ena inom Maj månads utgång för besluts fattande om föregående årets räkenskaper och förvaltning; den andra i Oktober för bestämmande af församlingens utgifts- och inkomststat för kyrkan och skolan, enligt hvad i § 36 sägs; och den tredje inom utgången af December för debiteringslängdens granskning, samt för anställande af val till de befattningar, 6om höra under kyrkostämman och vid årets slut blifva lediga, äfvensom för val af revisorer.»
Och få Rikets Ständer i sammanhang härmed i underdånighet hemställa om den ändring i 37 § uti ifrågavarande Kongl. Förordning, att orden »Maj månad» utbytes emot »Oktober månad».
Skrifvelse, M 113. 25 N: o 113.
Uppläst och godkändt hos Kidd. och Adeln den 20 Juni 1866. » Preste-Ståndet » 20 — » — » Borgare-Ståndet » 20 — » — » Bonde-Ståndet » 20 — » — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående förrättad t nytt val af Suppleant för Justitie-Ombudsmannen. f S. A. K.
Sedan, enligt hvad Rikets Ständer inhemtat, E. K.
Maj:t behagat till Justitiekansler i nåder utnämna Revisions-sekreteraren och Riddaren af E. K. Majrts Nordstjerne-orden rn. m.
Arendt
Dreijer, hvilken vid innevarande likasom vid nästföregående riksdag varit utsedd till Suppleant för Rikets Ständers Justitie-ombudsman, har Advokatfiskalen i E. K. Maj:ts och Rikets Kommers-kollegium, Kommendören af Kongl. Wasaorden m. m., Carl Magnus Rydqvist, blifvit, i öfverensstämmelse med 98 § Regeringsformen och 63 § Riksdags-ordningen, i stället vald att, för de i nämnda §§ förutsatta fall, Justitie-ombudsmannen efterträda eller hans embete utöfva.
Hvilket Rikets Ständer härmed få i underdånighet anmäla; framhärdande etc.
Prot. 1865 & 1866. 10 Sami. 1 A/d. 14 Häft. 4 26 Expeditions-Utskottets Förslag till Rikets Ständers underd.
Skrifvelse, M 114.
\:o 114.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 20 Juni 1866. » Preste-Ståndet » 20 — » — » Borgare-Ståndet » 20 — » — » Bonde-Ståndet » 20 — » — Rikets Ständers Förordnande för Advokatfiskal m. m. C. M.
Rydqvist att vara Rikets Ständers Justitie-Ombudsmans Suppleant.
Vi efterskrifne Sveriges Rikets Ständer, Grefvar, Friherrar, Biskopar, Ridderskap och Adel, Presterskap, Borgerskap och Menige Allmoge, som härstädes å lagtima riksdag äro församlade, gore veterligt: att sedan vid anstäldt val, i öfverensstämmelse med § 98 Regeringsformen och § 63 Riksdags-ordningen, Vare elektorer utsett Advokatfiskalen i Kongl. Maj:ts och Rikets Kommers-kollegium, Kommendören af Kongl. Wasa-orden m. m., Carl Magnus Rydqvist, att, för de i nämnda grundlags-paragrafer förutsatta fall, Vår Justitie-ombudsman efterträda eller hans embete utöfva; så vilje Vi, i kraft häraf, hafva honom, Carl Magnus Rydqvist, härtill förordnat; och har han under tiden att ställa sig till efterrättelse hvad den för Justitie-ombudsmannen den 1 Mars 1830 utfärdade Instruktion i § 25 stadgar och förmår.
Vi detta förordnande underskrifva och med Våra insegel bekräftat; som skedde i Stockholm den 20 Juni 1866.
Skrifvelse, M 115. 27 N:o 115.
Uppläst och yodkändt hos Ridd. och Adeln den 20 Juni 1866. » Preste-Ståndet » 20 — » — » Borgare-Ståndet » 20 — » — » Bonde-Ståndet » 20 — » — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående restitution af kränvinstiUverknings-afgift vid export till utrikes ort.
Stats-, Bevillms- oell Ekon.-Utsk:s Bet.
Nio 12.) S. A. K. Uti nådig Proposition af den 29 December nästlidna år har E. K. Maj:t, i sammanhang med framstäldt förslag om förhöjning till 75 öre af den för bränvinstillverkning nu bestämda afgift, föreslagit undanrödjandet af det tryckande band, som vore brännerinäringen pålagdt genom det medelbara tvånget för tillverkaren att sälja sin vara inom landet; och har E. K.
Maj:t för sådant ändamål tillstyrkt Rikets Ständer, att restitution af den afgift, som för tillverkningen blifvit erlagd, må, när varan exporteras och således icke inom landet förtäres, medgifvas, att af bränvinstillverknings-medlen utgå och af E. K.
Maj:ts vederbörande Befallningshafvande utbetalas i den ordning, som af E. K. Maj:t kan varda bestämd.
Yid detta medgifvande har E. K.
Majit dock, till förekommande af missbruk, ansett böra bestämmas: att någon restitution icke beviljas, så framt icke minst 100 kannor af normalstyrka på en gång till export angifvas och afsändas; att, i likhet med hvad som vid tullrestitution för socker är stadgadt, utförseln verificeras antingen genom intyg af Svensk konsul eller vice konsul å lossningsorten, eller, om sådan tjensteman der ej är anställd, af annan vederbörande embetsmyndighet, att varan derstädes blifvit lossad; samt att någon restitution icke eger rum vid utförsel till Norge; varande af E. K.
Majit tillika hemstäldt, att det måtte till E. K.
Majit öfverlemnas att, efter General-tullstyrelsens hörande, meddela de ytterligare föreskrifter, som för ändamålet kunde finnas nödiga. 28 Expeditions-Utskottets Förslag till Rikets Ständers underd.
Skrifvelse, M 116.
Slutligen har E. K. Maj:t, beträffande restitutionens storlek, föreslagit, att densamma måtte, under förutnämnda vilkor, få utgå med lika belopp, som tillverkningsafgiften, eller 75 öre kannan, bränvinet dervid beräknadt till 50 procents styrka vid 15 graders värme efter Celsii termometer.
Med anledning häraf hafva Rikets Ständer, — som icke funnit skäl bifalla E. K.
Maj:ts framställning om tillverkningsafgiftens förhöjning utan bibehållit densamma vid hitintills bestämda beloppet, 60 öre, — medgifvit, att under de närmare vilkor och bestämmelser, som E. K.
Majit nu i nåder föreslagit eller framdeles kan finna vara af nöden, vid utförsel af bränvin till utrikes ort må återbekommas en summa, motvarande tillverknings-afgiften till det belopp densamma blifvit af Rikets Ständer bestämd.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 20 Juni 1866. » Preste-Ståndet » 20 — » — » Borgare-Ståndet » 20 — » — » Bonde-Ståndet » 20 — » — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående upphörande i vissa fall af nu stadgade transito-afgift för transitogods.
Besv. och Eko».-Utsk:s Bet.
N:o 4.) S. A. K.
Sedan, i anledning af ett hos Rikets Ständer väckt förslag att de afgifter, som för transitorörelsen blifvit stadgade, mätte nedsättas för det fall, att godset magasinerades, men eljest afskaffas, åtskilliga upplysningar från General-tullstyrelsen infordrats; så har bemälda Styrelse i afgifvet yttrande meddelat, att transitorätten bestode deri, att inkommande utländskt gods kunde genom angifning till transitupplag på en gång ställas under tullverkets vård och förblifva till egarens disposition, utan att vara underkastadt den undersökning eller tullbehandling, som för utrönande af godsets beskaffenhet eljest Expeditions-Utskottets Förslag till Rikets Ständers underd.
Skrifvelse, M 116. 29 egde rum; att godset vid försändningar från en till annan ort inom landet, till förekommande af underslef, vanligtvis åtföljdes af tullbevakning, utom i det fall att transporten verkställdes å Statens jernvägar, då jernvägs-administrationen ansvarade för det under tullförsegling transporterade godsets rigtiga framkomst till den tullstation, dit det vore förpassadt; att undantag från stadgad transitoafgift medgafs genom Kongl.