Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I går tog jag med mig mitt lilla rosenträd — du vet det där vackra med de sköna månadsrosorna.
Du skulle sett hennes glädje!
» Det blir ett riktigt sällskap för mig, vet fröken, » utbrast hon med strålande ansikte, » och det kommer att påminna mig om fröken, och så går tiden mycket fortare.
Tänk, att Gud har skapat något så vackert!
Och så den doftar sedan! » När jag kom hem, slog det mig för första gången, hur trött mamma såg ut, och jag kom att tänka på, att hon i förmiddags lade in hela tvätten ensam, me- dan jag satt och skref i min dagbok.
På kvällen råkade jag höra ett samtal mellan småsyskonen.
Gösta kunde icke förstå sin läxa, och då Maja före- slog: » Gå och fråga syster Elin! » svarade han i en så försmädlig ton: » Jo, hon är just den rätta!
Se- dan hon blef förlo £ vad, har hon ju aldrig mer tid för någon annan än sig själf och sin Georg.
Hon bara snäser åt en.
. » Jag kände, hur sant det var, och skämdes.
Vet du, hvad jag har tänkt på, Georg?
Fru Palm har flere gånger frågat mig, om jag inte vill läsa ett par timmar om dagen med hennes små tvillingar och äfven fru Oswald har gjort mig ett liknande anbud.
Men jag svarade nej, ty jag tyckte alltid, att hvad jag gaf åt andra, det.
stal jag ifrån dig.
Men nu har jag kommit underfund med, hur oriktigt det var.
Jag tror ej, att min kärlek till dig blir sämre därigenom, att jag bryr mig om andra också.
Om jag så hade ett bestämdt arbete om da- garna och dessutom hjälpte mamma och syskonen lite mera och försökte sprida så mycken glädje och trefnad omkring mig som möjligt, så skulle bestämdt denna väntans tid förkortas betydligt — för mig åt- minstone. » » Ja, för dig, det tror jag nog, » inföll Georg med en viss bitterhet i tonen.
» Men hvad har jag för glädje af alla dessa sköna föresatser?
Icke komma de att förkorta väntetiden för mig. » » Jo, på sätt och vis, » fortsatte Elin.
» För det första behöfva vi väl icke försmå den lilla inkomst min undervisning kan inbringa mig.
Den kan ju alltid lämna ett litet bidrag till vår bosättning.
Och så tror jag, att jag blir en nöjdare och älskvärdare fästmö, när vi träffas om kvällarna efter väl för- rättadt arbete, än jag kan vara, då jag försöker för- drifva tiden bäst jag kan i afvaktan på den öfver- svinneliga lycka, som hägrar i ett aflägset fjärran.
Om du nu också kunde fatta något intresse för dina medmänniskor, vore det än bara för en enda — utom mig naturligtvis — så hade vi alltid något nytt och intressant att berätta för hvarandra, och det blefve icke jämt och ständigt ' jag och du ' och ' du och jag '. » » Hvar skall jag då leta upp denna märkvärdiga människa, som jag skall intressera mig för?
Skall jag gå ut med en lykta liksom Diogenes för att snoka upp föremålet ...
Du behöfver icke kasta en så förebrående blick på mig, Elin lilla.
Tro icke, att jag inte alls kan förstå dina tankar; jag menar bara, att det är jämförelsevis lätt för dig, som har föräldrar och syskon och hjälpgummor att ösa din älskvärdhet öfver, medan jag, under de stunder jag icke är här, blott är hänvisad till kontoret och till mitt ungkarlsrum, som visserligen, tack vare dina flitiga händer, är prydligare än de flestas.
Men dystert är det i alla fall att sitta där så ensam, när man Jcunde ha det så helt annorlunda.
Om du åtminstone någon gång kunde komma och hälsa på mig!
Men det går väl inte an? » tillade han med en granskande blick.
» Nej, det går inte an, » svarade Elin mycket be- stämdt, » icke ensam.
Men vet du, hvad jag har funderat ut, du käre?
Nästa tisdag blir det tre år, sedan vi förlofvade oss.
I detta jubileernas tide- hvarf — • skulle icke äfven vi kunna fira ett minia- tyr-jubileum?
Klockan sju kommer du från kontoret, och då skall du få se på något! » Det skälmska uttrycket kring den barnsliga munnen var så älsk- ligt, ögonen strålade, så att den sista återstoden af hans lilla agg försvann, och han slöt henne med större värme i sina armar än han gjort på länge.
Följande tisdags afton lämnade Georg Lindvall med en viss brådska sitt skumma kontor och gick fortare än vanligt hemåt.
En glad förväntan låg öfver hans drag, då han stormade upp för trapporna.
Hans värdinna myste så hemlighetsfullt, då hon stack ut hufvudet genom köksdörren för att för- vissa sig om, att det var han, den efterlängtade.
Hastigt ref han upp dörren och blef stående på tröskeln, nästan bländad af den ljusglans, som strå- lade honom till mötes.
Lampan med den röda skärmen spred ett varmt sken öfver rummet, på konsolen och skrifbordet voro ljusen tända, och i den öppna kaminen sprakade en präktig brasa.
Men på det aflånga divansbordet glänste en snöhvit duk; ett tekök puttrade så hemtrefligt, och alla ingredien- serna till en enkel, men smaklig aftonmåltid före- funnos.
Midt på bordet stod en liten solfjäders- palm och ökade med sin exotiska tjusning intrycket af äkta svensk hemtrefnad och prydlighet.
Iklädd sin finaste mössa satt fru Frank, Elins mor, på divanen, medan Elin själf i ett anfall af skälmak- tig uppsluppenhet gömde sig bakom en skärm.
Hon kunde dock icke länge uthärda anblicken af hans, trots all glad öfverraskning dock något besvikna min, utan uppenbarade sig med ett hjärtligt skratt och föll i hans famn.
» Elin!
Så ståtligt, » utbrast han slut- ligen, när han fått andrum.
» Så roligt att se er båda två! » » Ja, var det inte trefligt, att jag fick mamma att gå med mig och tillbringa en lugn och treflig stund hos dig undan allt bråk med småsyskonen och hushållet!
Se, Georg, denna lilla solfjäderspalm skall du ha till minne af detta vårt treårsjubileum.
Men så måste du också vårda den väl, så att den kan komma att pryda vårt eget hem.
Och med hvarje nytt blad, som skjuter fram, vet du, att vi komma närmare målet.
Jag har köpt den för mina första själfförvärfvade penningar.
Du kan inte tro, älskade, hur roligt det är med lektionerna.
De små flickorna äro så rara, och jag tror säkert, att de hålla af mig också.
Senast i går kom lilla Lotten Palm med en stor bukett hvitsippor, som hon hade plockat själf långt borta i skogen.
' Det skall fröken få, därför att fröken är så rysligt snäll ', sade hon på sitt barnsliga vis.
Det är så roligt att stu- dera de olika karaktärerna och att försöka icke blott undervisa de små, utan också uppfostra dem litet.
— Men nu får jag väl låta bli att prata och laga att vi få litet te. » » Vänta ännu ett litet ögonblick!
Jag skulle först vilja berätta dig något — eller rättare er båda.
Ja, mamma har ju inte reda på ätt mammas blida lilla dotter riktigt läxade upp mig häromdagen. » » Läxade upp oss båda, » rättade Elin.
» Åtminstone angående mig, min älskling, hade du fullkomligt rätt.
Jag ville ej tro det då, jag tyckte bara, att du var orimlig och besynnerlig.
Men i går kväll fick äfven jag mina ögon öppnade.
Då jag om kvällen satt här i mitt trefliga rum, litet missnöjd och småknotande som vanligt, knac- kade det på dörren, och in trädde den unge tekno- logen, som bor på andra sidan förstugan.
Han bad att få låna några tändstickor, då han var läns på dem och värdinnan redan lagt sig.
Jag kände honom bara helt flyktigt, men hade händelsevis en gång varit inne i hans rum, ett tråkigt kyffe utan ringaste hemtrefnad.
Jag hade särde „s trefligt härinne den kvällen.
En munter brasa sprakade i kakelugnen liksom nu, och alla dina smakfulla arbeten, Elin, togo sig så bra ut i den vackra belysningen.
' Så trefligt ni har! '
utbrast han med naiv beundran.
Då fick jag plötsligt en ingifvelse.
' Vill ni inte stanna hos mig och röka en cigarr, så kunna vi spraka litet, i stället för att sitta ensamma hvar på sitt håll. '
Hans ansikte lyste upp, och han slog sig ned.
Han är en riktigt hygglig ung man, bildad och beläst.
Jag fick honom att tala om sitt hem, IDUN 1899. en prästgård högt uppe i Norrland, som han nyss lämnat och känner det tomt efter.
I Stockholm har han hvarken släktingar eller bekanta, för utelif har han inte någon smak; därför sitter han för det mesta ensam på sitt rum om kvällarna och knogar.
Han behöfver nog arbeta strängt; men en liten prat- stund då och då kunde han nog unna sig.
Då jag såg hans glädje och tacksamhet, blygdes jag nästan öfver att jag ej förr brytt mig om honom, fastän han förekommit så ensam och melankolisk.
Kära min tös, då du häromdagen uttalade den önskan, att jag skulle intressera mig för någon mer än dig och min egen värda person, nästan hånade jag dig.
Men nu har Gud själf fört en männska i min väg, som har det mycket, mycket tråkigare än jag, och mot hvilken jag kan visa någon vänlighet.
Jag känner, hvilken välsignelse som ligger däri. » Han tystnade, och Elin, som med stigande in- tresse åhört hans berättelse, tryckte tyst hans hand.
Då möttes deras ögon och — » skulle du finna det mycket tråkigt om — » » har du något emot att — — — » lät det samtidigt från deras läppar.
» Att vi be honom deltaga i vårt samkväm, » ^ full- bordade fru Frank de af brutna meningarna.
Äfven hon hade följt Georgs berättelse nied intresse.
Hen- nes moderliga hjärta hade blifvit varmt för den unge främlingen, och nu gissade hon sina barns tankar.
» Ja, gå du efter honom, Georg, medan Elin lagar teet och lägger upp småbrödet, som hon bakat högtiden till ära. » En stund senare sutto fyra lyckliga människor omkring bordet med de doftande tekopparna.
Den unge teknologen förekom något blyg, men icke tafatt, och tinade synbarligen upp alltmer.
Med kvinnlig takt förstod fru Frank att vinna hans för- troende, och snart hade hon lockat ur honom en beskrifning på hans hem, på den storslagna natu- ren där uppe och på deras sköna familjelif i den hemtrefliga prästgården.
» När jag ser fru Frank och fröken Elin, påminnes jag om min egen mor och mina systrar. » » Hvad ni är lycklig, » sade han och vände sig till Georg, » som dagligen får njuta af allt detta! » » Ja, visserligen, » svarade Georg nästan litet för- lägen, » men det är ändå bra ledsamt att gå för- lofvad så länge. » » Ledsamt! » utbrast den unge teknologen, och det var nästan harmens rodnad, som steg upp på hans kinder, » när man är så ung och har ett så härligt mål att sträfva för! » Ofrivilligt följde han Elins mjuka, behagliga rörelser, medan hon dukade af tebordet.
» Nej, att icke vara förlofvad, att träla dag efter dag utan det medvetandet, att man gör det för en älskad varelses, ett framtida hems skull, det måtte väl vara mycket, mycket värre.
Nej, med ett sådant hopp för ögonen tycker jag, att månader och år skulle förflyta som en enda dag liksom för Jakob, när han tjänade för sin Rakel. » Georg såg nästan litet skamsen ut, men Elin hörde med ett tacksamt leende på det vältaliga an- förandet.
» Er tid kommer väl också, min unge vän, » sade fru Frank blidt.
Då lyste det upp i de annars så vemodiga ögonen, och han sade: » Ja, om Gud vill. » Innan de skildes åt, bad fru Frank den unge norrländingen att komma så ofta han hade tid där- till och kände behof efter litet familjelif.
Georg följde de båda damerna, och då han tog afsked af dem, hviskade Elin till honom: » Detta få vi göra om några gånger och med alla de nya intressen vi komma att dela med hvarandra, skola vi nog icke finna vår förlofningstid långtråkig, eller hvad tror du, min älskade? » » Säkerligen inte, min egen flicka, skulle den än vara i tre år till.
Tack skall du ha, min Elin, som lärt mig inse, att vi äro icke endast fästman och fästmö, utan framför allt — människor.
' » INCOGNITA.
" CmÅN VÅR KRONPRINSESSAS VISTELSE I ROM berättar » Oatholic Times »: Under sina besök i Rom har den svenska furstinnan förvärfvat rykte för sin stora välgörenhet, och det är med verklig kunglig gifmildhet som hon utöfvar sina barm- härtighetsverk.
Bland de anstalter, som njuta godt däraf, böra nämnas den heliga Birgittas kyrka och det därmed förenade klostret.
Den heliga Birgitta var svensk, och den skandinaviska kronprinsessan minnes detta med stolthet.
Hennes gåfvor till kyr- kan ha varit furstliga, så att hon har bidragit till att göra den heliga Birgittas tempel till en af de vackraste småkyrkor i Rom.
Likaledes visar hon det därmed förenade klostret, som hyser polska ordenssystrar, sin synnerliga bevågenhet.
STOCKHOLMS POLISMÄSTARE.
F ÅNGNA OM PRINSESSOR.
ARISTOKRATISK UPPFOSTRAN IDUN AF E.
I LITET KVINNO- KRAKAU.
FÖR WEER.
S K U L L E NI vilja veta, hur er farfarsmor hade det ställdt i denna värld, innan er farfarsfar förbarmade sig öfver henne och tog henne till äkta maka?
Res då till den gamla polska staden Krakau och skaffa er tillträde till dess aristokratiska kretsar — och er und- ran skall snart vara tillfredsställd.
Er farfars- mor hade det ganska ledsamt stäldt, men en fördel hade hon åtminstone framför sin nu lefvande medsyster där nere i Krakau: hon hade ingen aning o m, att det kunde vara an- norlunda och bättre.
Dessutom gaf henne hemmet mera arbete.
A. I.indhöbortr foto.
, G, Florm.in foto.
SEMMY V Jag ger er helt frankt det rådet att » skaffa er tillträde » till en af de mest aristokratiska samhällskretsar, som väl ännu existera i Eu- ropa — Krakaus — men j a g måste tillägga, att rådet är lättare att gifva än att följa, allra helst om ni, som jag, ej skulle råka vara något annat än en » liten bourgeoise » rätt och slätt.
RUBENSON.
I M E D D E L A I D A G porträtten af huf- vudstadens afgående polismästare Semmy Rubenson samt af hans efterträdare på den ansvarsfulla posten, Teodor Hintze.
I går, den 21 mars, fyllde hr Rubenson 60 år och in- trädde därmed i pensionsåldern.
Från och med i dag är hr Hintze Stockholms högste polischef.
THEODOR Det torde jag berättar och erfarit i slump skaffat nat ' m e d en ej vara född taxameterreformen, som är hr Hintzes verk — och skall nog snart vara en lika populär polis- chef som sin föregångare.
därför vara mera praktiskt, att er en smula om hvad j a g sett dessa kretsar, dit en ovanlig mig tillträde, och som j a g läm- känsla af djup tacksamhet att polska med anor.
Sagorna berätta o m prinsessor, som sitta fångna bakom portar m e d sju insegel och be- frias af prinsar, som få ett konungarike och ett hjärta i belöning: det är historien om Krakaus unga högadliga damer.
Sagorna idealisera na- är vårt lands förnämsta ung- domstidning.
Pris för helt år endast 3 kronor.
Semmy Rubenson föddes i Stockholm den 21 mars 1839 af föräldrarne grosshandlar Levy Rubenson och hans maka Amalia Lamm.
Efter i Upsala aflagd hofrättsexamen begynte han den sedvanliga banan genom » verken », men kom snart nog att uteslutande ägna sig åt polisväsendet.
A r 1872 förordnades han till polisintendent och utnämndes till polismästare i januari 1885.
Han har dessutom utöfvat en liflig verksamhet som komitéledamot, ombuds- man och sekreterare i olika uppdrag, med stats- understöd rest i utlandet för studier inom sitt fack och från trycket, utgifvit åtskilliga det- samma berörande skrifter.
V i d den i fjol i R o m afhållna internationella anarkistkongressen var han Sveriges representant.
Sedan år 1874 är han i äktenskap förenad med Jeanette Leman, med hvilken han har flere barn.
Då polismästar Rubenson nu — rikligen prydd med yttre utmärkelser af sin förtjänst i form af in- och utländska ordnar och med pension af Stockholms stad — lämnar sin post, gör han det med eftermälet att ha varit en både dugande och human polischef, under hvilkens ledning vår poliskår nått en glädjande utveckling.
Den nye polismästaren, hr Theoder Hintze, är född i Ystad den 3 april år 1855, anade hof- rättsexamen den 14 dec.
1877 och tjänstgjorde därefter i landtförsvars- och finansdeparte- menten, kammarrätten och Stockholms råd- stufvurätt.
I januari 1885 utnämndes han till polisintendent i Stockholm, förordnades till polismästare från den 16 juli 1898 och är ut- nämnd till samma befattning från den 21 i denna månad.
Äfven hr Hintze är känd och aktad som en human och tillgänglig personlighet, hvilken, länge sin företrädares närmaste man, helt visst skall veta att vårda de goda traditionerna.
Han har redan visat flere prof på praktisk blick för tidens kraf — vi erinra endast om HINTZE.
BAZAR t DE CHARITE: I TURKISKA KAFÉET.
— A. FahTstedt foto.
DROTTNING BLANKA.
A Fahlsted: foto.
EN M Å L A R E S DRÖM.
EBBA BRAHE.
BAZAR DE CHARITÉ: TABLÅERNA.
turligtvis en smula, ty konungariket får i verk- ligheten den prosaiska formen af en tryggad ekonomi, och hjärtat kommer sällan med i spelet — det lär i allmänhet efter några år skänkas bort på annat håll.
Men själfva grund- dragen äro fullt verklighetstrogna.
Det är ofantligt litet af vår värld de ha sett, dessa prinsessor, då deras prins efter några höfviska visiter i föräldrarnes salong för dem ut ur den och in i sin.
De ha sett en g o d del eleganta balsalonger, de ha sett sin fö- delsestads gator genom fönstren på sin vapen- prydda kupé, de ha sett några » goda » teater- pjäser från sin abonnerade loge — och det är i det närmaste allt.
Deras vetande är just icke mera omfattande: det har inplantats i dem, möjligen i en högaristokratisk klosterpension, ofta helt rätt och slätt af några schweiziska bonner, som utom sin franska konversation bibringa dem något af sina egna svaga be- grepp om historia och geografi.
Gränserna för det passande och tillåtna äro naturligtvis de trängsta möjliga.
De europei- ska regeringarna bevaka ej strängare sina anar- A. Fnhlstcdt foto.
kister än de polska magnaterna sina döttrar.
Hvarje minsta lilla företag å dessas sida kräf- ver en speciell tillåtelse.
En ung polska af familj får ej visa sig ensam ute på gatorna • — - i detta lilla tysta, beskedliga Krakau — hon får ej hedra dess museer, dess expositio- ner, dess konditorier med ett besök, om ej i sällskap med ett fullt sanktioneradt förkläde, hon får ej visa sig på teatern annat än i loge, hon får öfver hufvud taget ej synas annat än i skuggan af sina föräldrars vingar.
Hennes val af lektyr är underkastadt censur och hen- nes korrespondens likaså — jag känner till och med en dotter på några och trettio vårar, som fann det helt naturligt, att hvarje rad hon skref till sin väninna skulle genomläsas och censureras af familjen.
Åldern spelar öfver hufvud taget ingen roll i detta uppfostringssystem; vare sig vår prin- sessa är femton eller tjugufem år, är hon lika fullt och i samma grad sina föräldrars privata tillhörighet, med den enda skillnaden, att hon vid femton år förvaras inom hemmets fyra väggar och vid en mera framskriden ålder dekolleteras och föres ut på baler i och för att öfvergå i andra händer.
Utom balerna existerar ännu en förströelse för den fångna prinsessan — också den na- turligtvis en brygga, som för öfver till äkten- skapets förlofvade land.
Det är de öfverallt i Polen införda mottagningsdagarna, då man samlas hos hvarandra för några timmar, då dansprogrammen fulltecknas för karnevalens alla baler, och då med jämbördiga anor som ut- gångspunkt man flirtar sig in i det heliga, äkta ståndet.
Hur de unga magnatdöttrarna för öfrigt ut- fylla sin tid är ej godt att säga, med de ytter- ligt små resurser, som stå dem till buds.
Till och med de trösterika vänskapsbanden äro dem i allmänhet förmenade, då de ej ha frihet att ogeneradt besöka hvarandra, och vänskap öfver hufvud taget anses som en onödig eller helt enkelt skadlig faktor i en ung flickas lif.
Har hon några talanger, tillätes hon kanske i nå- der odla dem, blott hon ej visar tendenser att taga saken för allvarligt, hvilket j u vore ett misstänkt symptom till emancipation.
I för- A. Blomberg foto.
I SERGELS ATELIER.
KUNG BAZAR DE CHARITÉ: TABLÅERNA.
ERIK SPELAR PÅ LUTA.
— IDUN 1899.
6 — bör ha tråkigt ».
— Skulle man spörja en af Krakaus magnater om definitionen på en ung flicka, skulle han förmodligen efter nå- got betänkande svara: » Det är något, hvar- med man kan gifta sig. » A. Blomberg foto.
BAZAR DE CHAUITE: DE FURSTLIGA äldrahemmet är och får hon endast vara en passiv lem, hvars alla rörelser regleras af vil- jan: föräldrarne.
Dessa åter lyda under den stränga disciplin, som råder inom dessa gamla aristokratiska sferer, där » les qu ' en dira-t-on » spela en afgörande roll i alla göranden och låtanden, och där alla nya idéer dömas till lifvets förlust » in contumaciam ».
Ju mera ytligt döttrarna äro anlagda, dess större är naturligtvis sannolikheten, att de skola finna denna tillvaro dräglig.
Toaletten ger j u gudskelof rätt m y c k e t att tänka på, dagens enformighet afbrytes af några visiter, ett hand- arbete måste kanske nödvändigt vara färdigt till den och den dagen, på kvällen väntar kan- ske en bal.
Men har ett ironiskt öde satt ett människohufvud och ej ett dockhufvud på hennes axlar, har hon det betänkligare stäldt.
Hon utvecklas — och rundt om henne står allt stilla, d. v. s. blir henne trängre och trängre.
Af de frukter, som fresta henne, höra de allra flesta till de förbjudna, klagar hon öfver syss- lolöshetens och ändamålslöshetens ledsnad, får hon det betecknande svaret, » att en ung flicka Och först det ma- giska vigselformuläret förvandlar den fångna prinsessan från något till någon.
Till det taga också alla, som möjligen kunna, sin tillflykt och se däri, med rätta, den för dem enda möjliga ut- vägen att få något med af lifvet.
Kärle- ken spelar mera säl- lan någon roll vid dessa förbund — det är en bekantskap, som återstår att göra — GAFVORNA.
men medför äktenska- pet också ej lycka, så medför det åtminstone en del material, hvarmed lifvet kan fyllas.
Först och främst då en mer eller mindre rund- lig hemgift, hvaröfver i motsats till hos oss hustrun ensam råder, vidare ett hem, där hon också råder, en något större frihet i valet af nöjen och sysselsättningar — möjligen moders- omsorger, sannolikt några spännande hjärte- äfventyr efter franskt mönster.
Ä n n u ett alternativ utom äktenskapet, som står den fångna prinsessan öppet, är klostret, och det är ytterst vanligt, att döttrar af Kra- kaus mest aristokratiska familjer taga slöjan.
Af hvilka bevekelsegrunder?
Ibland kanske af kärlekssorg — en ofrälse, som vunnit ett hjärta och förgäfves bönfaller en obeveklig fader o m dit hörande hand, alldeles som i våra gamla fyrtiotalsromaner — ibland kanske helt enkelt af leda vid denna värld, ibland kanske af g o d katolsk religiositet och i tanke att det är bättre att gifva sig frivilligt fånge åt en gud, som lofvar salighet, än att nödtvunget bära bojor, som ingen nämner med detta namn, och för hvilka ingen belöning väntar.
öre till kr.
16: 4 5 från m i n a H of j u v e l e r a r e * v iMF * pr ä n g S T O C K H O L M.
k l L.
RIKS 2979.
12900. d e r!
Fjäder och Yttermans L a n d t m a n n a - &amp; Kredit- N:R Kontor Drottninggatan 70. ä STICKTÄCKEN FRÅN 5, 8, 12 Å 15 KR.
FILTAR FRÅN 5, 7, 9 Ä 12 KR.
MATTOR, AFPASSADE, 10, 25 Å 100 KR.
D.O, METERVIS, 1: 35, 2: 25 Ä 3 KR.
kassan I PARTI BILLIGAST.
1 MYNTTORGRET.
Depositionsränta Sparkasseränta FORTS. FRÅN FÖRBG.
NIR.
r ÄRJDIG, skulle han inte vara värdig mig, å, Maja, du skulle se honom, lång och smärt, med ljusa mustascher och sådana ögon 1 När han blir ond ibland, äro de nästan svarta. » » Du talar bara om utseendet, Elsi, han kanske har något karaktärsfel? » » Visst inte, » utbröt Elsi mycket häftigt, &gt;mimma och pappa ha sådana gammalmodiga åsikter, de tycka det är illa af honom, att han inte har tagit medikofilen, när han är 27 år.
Hur skall han, som är så musikalisk, kunna tänka på de där tråkiga böckerna. » » Ja, men min kusin Emil är bara 24 år och har redan tagit kandidaten. » » Kära Maja, alla människor kunna icke ha så- dana där plugghufvuden.
För öfrigt skall han re- presentera.
Han är så eftersökt på alla baler.
O, om du kunde ana, hur han dansar, jag blef kär i honom första gången, jag dansade med honom.
Det var på en bal i Upsala; vi dansade hela kvällen med hvarandra, och i kottiljongen friade han. » » Men Elsi, han kände dig ju inte. » Det prasslade till borta vid dörren, tle båda flickorna gåfvo till ett rop.
Där borta stod en hvit skepnad med utbredda armar.
Elsi tryckte sig krampaktigt intill Maja med ett uttryck af fasa i sina vidöppna ögon.
» Elsi, Elsi, lugna dig, det är bara någon, som vill skrämma oss.
Säg genast hvem det är, annars ropar jag på hjälp, » sade Maja med en röst, som hon försökte göra stadig.
Nu kunde spöket icke hålla sig allvarsamt längre, hon kastade sig tvärs öfver en stol och skrattade, så att tårarna kommo henne i ögonen.
fr. 9 0 öre — 16,45 Bal-Siden fr. 6 5 öre — 1 6,45 » 9 0 öre — 8,65 » kr.
Siden-Armures, Monopols, Cristalliques, Moire antique.
Duchesse, Princesse, Moscovite, Marcellines, siden till t ä c k e n och flaggor m. m. porto- och tullfritt till hemmet.
Siden-Fabrik, Zurich.
Sängklädersaffär, STOCKHOLM.
5 % _ 5 % A HVARJE SPARKASSEBOK KAN LYFTAS INTILL 1,000 KR.