Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Aftonens orkesternummer utgjordes af Mendelssohn-Bart- holdys uvertyr till » En midsommarnattsdröm » o c h Beethovens glädtiga och humoristiska åtton- de symfoni i f dur, båda briljant föredragna af k. hofkapellet under förste hofkapellmästaren Nordqvists säkra ledning.
Bland den fulltaliga o c h animerade publiken märktes konungen, her- tiginnan af Dalarne samt prins Carl m e d gemål.
Dramatiska teatern gaf i tisdags afton för första gången » Den beryktade fru E b b s m i t h », skådespel i 4 akter af Arthur W.
Pinero, öfver- sättning från engelskan.
Lukas Cleeve har an- sett sig äga skäl att öfvergifva sin hustru o c h lef ver i ett olagligt äktenskap m e d » den beryk- tade fru E b b s m i t h », hvilken visserligen är m y c - ket bättre än sitt rykte, till och m e d en i grun- den ganska hederlig kvinna, m e n m y c k e t öfver- spänd o c h s o m anser sig, o m ock dunkelt, ha en mission att uppfylla.
Den mycket uttänjda, föga intressanta, men så mycket mera krystade handlingen rör sig om- förhållandet mellan Cleeve o c h hans älskarinna samt något o m den förres förhållande till hans öfvergifna hustru.
Slutligen infinner sig den öf- vergifna hustrun och öfveröser mannens älska- rinna med förebråelser.
Den senare har d o c k redan beslutit att bryta förhållandet till Cleeve, ehuru h o n varmt älskar h o n o m, och så far hela sällskapet till England — platsen har förut va- rit Venedig — men Cleeve o c h hans älskarinna äro för alltid skilda.
Framställningen var i det hela erkännansvärd.
Främst sätta vi fru Fahlmans framställning af titelrollen, som präglades af m y c k e n glöd o c h kraft, i några moment kanske till o c h m e d för m y c k e n.
Vidare gaf hr Lindberg en förträfflig tolkning ' af en cynisk gammal roué, o c h i sin korta roll som den öfvergifna hustrun i sista akten gjorde fröken Janzon ett vinnande intryck.
Trots detta var bifallet föga lifligt, o c h » Den beryktade fru Ebbsmiths » dagar i Stockholm torde snart vara räknade.
Fru Anna Bendixson, elev af Signe H e b b e, fru Falck-Hofer och madame Artöt, gaf i tisdags af- ton m e d biträde af konsertmästaren herr Tor Aulin o c h herr " Wilhelm Stenhammar konsert i Vetenskapsakademiens hörsal tor en talrik o c h intresserad publik.
Konsertgifvarinnan, som m e d en stark, klangfull och omfångsrik, ehuru ej fullt behärskad stämma förenar en aktningsvärd tek- nik, föredrog till herr Stenhammars fulländade ackompagnemang arian » A h, P e r f i d o!
» af Beetho- ven, en aria af Händel samt romanser af Brahms, Jensen, Sjögren, Stenhammar o c h Grieg.
Den kyla, som, måhända förorsakad af rädsla, karak- täriserade den unga sångerskans föredrag, v e k i vissa m o m e n t, så i Stenhammars hänförande ro- mans » Du hade mig k ä r », för en värma o c h in- nerlighet, s o m ryckte åhörarne m e d sig.
IDUN 1897 Aulin och Steuhammar utförde tillsammans m e d sin vanliga gedigenhet o c h elegans suite af Sin- ding o c h fantasistycken af Schumann.
Hr Albert Friedenthal från Berlin hade gjort sig den m ö d a n att resa långa vägar f ö r att i mån- dags gifva en pianoafton f ö r den otacksamma Stockholmspubliken.
H a n kunde förvisso ha b e - sparat både sig o c h oss detta besvär.
E j ett ögon- blick under det ganska långa o c h skiftande pro- grammet t o g han sina åhörare m e d sig.
Det var en briljant, m e n t o m virtuosmässighet, sådan den n u för tiden för rödan guld kan köpas nä- stan i instrumenthandeln, i alla händelser v i d hvarje hyggligare konservatorium.
O m han spelte Beethoven, Schubert eller Chopin, kunde där- vid naturligen kvitta lika; tämligen lidlig blef m a n n e n, först när han k o m in p å Btilow o c h Liszt.
Hälften af publiken — den förståndigaste — hade aldrig infunnit sig.
Den andra hälften hade galoscherna på o c h paraplyerna uppspända, redan när hr Friedenthal slutrhapsodierade sin Liszt.
Förty himmelen grät strida o c h snöbla- skiga novembertårar.
Tisdags morgon bragte våra nyhetskolleger en half korpusspalt om detta un- derbara f a k t u m; efter ett längre letande kunde man också upptäcka f e m rader petit o m hr Friedenthals pianokonst.
M e d denna valuta åter- vände han till sitt fädernesland.
Hennes allt.
Skiss h a m n, utan s m å mänskliga fågelungar, hvil- fara härifrån kas vingar växte s o m a t t l ä m n a e n liten fredlig hägn.
•f ' af Elisabeth är sade ligt trotjänarinneansikte g e n o m sängkammar- &gt;:men f r u n » Det är stationen detsamma, i tid.
brådska Så jag där vill ja vara v i d — nu haka- då det!
— H m, h m, h m, tack Emilie glömmer väl inte till j o r d g u b b a r n a, molnvägg; bakom den g ö m d e sig sorgens skuggor o c h dödsmörkret.
Fåglarösterna förstummades, vingarna mis- te sin bärkraft, skred f r a m; ma, rummen, bäddarna och hviskade något i ängder, från evig stora, sol o c h s o m - mar, ingen vet, m e n feber o c h plåga upp- hörde öfver och d e t g l e d ett sista l e e n d e bleknande läppar.
sjukdomen, dessutom ytterst ett från d e n m e n h a n blef halt o c h klen par och fru Mörk var det på ende sonen är om om för m i g h v a d några angenäma ömtålig.
år därefter blef När änka, kände till älskande den sjuka hon fetlagda mist de e n d a s t se efter, o m hatten satt r ä t t p å d e t Sofie hjälpte h e n n e u p p i å k d o n e t, h a d e gjort det ungefär nu femton i på vanor p å Brinkesta, gång numera, de många När dag och tid just allting gick sedan inga sin j ä m n a lugnet kommit efter sorgeåren.
patron flyttade samma år, m a n ä n d r a d e dit Mörk med och sin hans unga nyvunna fru lycka och sina rika vårljusa f ö r h o p p n i n g a r, h a d e kapri- folierna men blommat då hade hade doftat in glöd genom Och — Mörk icke just de haft ja, gjort något vidöppna nu- blommade nog det, de gjorde nu, berusande, sagodrömmarnas tvänne skulle som lyrik och hjärtedörrar.
de förstås, ha undrat öfver, fru o m de m e n det var länge, länge själft besparat hvem skulle o c h skötte gården o c h framför Hvarje lördag band h o n minneskransar åt de till v a r så stilla.
kära, o c h h o n hennes och Hon med hade det varma då.
det kesta, då mistat mycket, var Det gafs trångt o m utrymme de låga genljudit hjärtat.
d e n lilla f r u n gammaldags af muntra en tid, på Brin- rummen hade u n g a röster, och raska steg hade mätt d e bländhvita golfven.
I trädgården kvittrade hela sommaren i ända s m å fåglar, icke just k l ä d d a i fågla- K.
Juvelerare A N D E M 1 Jakobstorg- 1 O I det henne, vilja hade hon ofta d e t offret h a d e ödet tänkte h a n bittert, ha en sådan stackare som han.
ned m o t de gröna torfbäddarna, kunde hon har tala m e d d e m, s o m lågo där under, t y för också höll p å d e m, gäller n o g för d e m d e t kärleken g a m l a ordspråket » loin d e s y e u x loin du coenr ».
finns ingen d ö d, d e n g e r lif åt allt, k a n s k e m e s t å t m i n n e n a.
var m a r e, s o m aldrig lärt sig g å v ä r l d e n s trampade allfarväg; ömtåliga, lätt sårade skygg och naturligtvis finkänslig naturs hela hade sökt Moderns helande ö m - hålla h v a d h a n förlorat, honom skadeslös nyss bort de slå h e n n e mig, så åt inte har gosses » Ah i kväll.
Han så naivt p å, att hen- själslif låg duktigare en utbredd gå n u icke Fråga bara inte mera J a g är verkligen g a n s k a trött efter ska vi vakna i pärlhumör. » kysste h e n n e h j ä r t l i g t till Morgondagen den, som henne.
» I morgon ännu blekare o c h någon hemlighet för n e j, k ä r a lilla m a m m a, h e m, m i n kära, kära gosse, N e j, d u har blifvit hufvndet?
du och oroa dig för det.
resan. » d u ser n å g o t frun!
Al- det har d u aldrig haft förr, » sade h o n brusa se p å d i g, o m eller h v a d t r o r d u?
» den gamla ängsligt.
H o n trodde igen.
» Välkommen få Tåget hade stannat för att efter e n m i n u t jag drig var det väl kaprifoliedoften, s o m kun- för men kunde den det väl?
men om o c h en född burfågel ej tillsammans, » Bo, år, h a d e h a n b l i f v i t r y c k t f r å n b a r n - ville säga.
gjort, H v a d h o n blef blek, stolthet.
S j u k l i g o c h l y t t s o m h a n v a r i t s e d a n sitt tolfte trifvas till- han var tillbakadragen m e d en jag En fångad skogsfågel n u trettiotre år, en v e k d r ö m - men godnatt.
k o m o c h flere d a g a r det var m a g r a r e, tror j a g, h v a d vill d e t säga, barn, osynlig son.
Fru Mörk anade den instinktivt; det var Han sjuk? » l o g p å sitt s j ä l f u l l a, s o r g s n a leende, borde det icke ett något i blunda för, ett sägas att B o väckte gamla om.
e n s o m m a r mörka friskare leende, » Ja, » men jag då gled det s o m en ordlös Men läppar.
h a r haft litet f e b e r, » sade h a n, d e t är ö f v e r n u, j a g skall n o g k r y a upp m i g här h e m m a, skall d u s e.
det A h, d e n står k r a f t i g, m e d s ä d e n i. å r?
tror H u r är jag. » Bo skötte egendomen själf, så mor och landtbrukare o c h tyckte, de kunde son de alltid hem frän det var kaprifoliebersån, då B o kom badresan, sade h o n smekande, ser så,, l e d s e n i på axeln: ut, o m j a g bara visste, hvad kära min Bo, d e t är åt d i g.
» » D e t v e t j a g k n a p p t själf, m a m m a.
A t t Ringar, Broscher, s o m h o n ville i hans blick, s o m hos henne, minnen d å allting v a r vackrare o c h oemotståndligare mörka ögon emot henne, tvifvel, tusen än lyste ^nnars.
dock icke det fanns tusen rädda tvekande frågor och allra l ä n g s t i n n e e n l i t e n g l i m t af h o p p.
Fru Mörk nästan skydde kaprifoliebersån Armbaud, Kedjearmband, Kedjor.
Nålar, Bref besvaras sitt: » Minns omgående.
du? » till h e n n e, o c h h o n v i l l e i c k e h ö r a p å, n e j, h o n ville Då gick hon ut till icke.
kyrkogården med sina v a c k r a kransar p å a r m e n; sedan h o n delat u t sina skatter, satte h o n sig p å d e n lilla aftonmåltiden brukade göra, det hon klappade honom » Du att h a n var utdela.
efter sutto bredvid hvarandra i som mycket det; han var både o c h intresserad underhafvande När lyckan och Bos mor och d e n n a t i d; d e t f a r s o m hade röster hviskat h a n s hälsa tillät h o n o m insiktsfull i mellan väsen, något minnen M ö r k l o g, m e n kan.
m a n tala o m smärtans bikt öfver hans vandrat sonens glädje i m e n a r m a n, a t t d e t skall r y m m a s ett sätt; skugga efter alltjämt, s o m en liten har d n varit det största b e r ö m lyckostunder.
— » D e n här s o m m a r e n har varit ungefär s o m » nästan likare än g a m l a p a t r o n », älskadt i vårens krafter, förstå, de andra, » sade han, » n å g r a n y a bekantskaper hans allt p å e t t lika de dödas stad, där sedan d e gulhvita blombladen blifvit smekta, smeker så d o c k När hon d å lutade sig såsom man hon A t t g e h o n o m åt e n a n n a n skulle vara e t t offer hon hemma ut!
andra, öfver i c k e gällde g r a n s k n i n g e n ansiktet, h o n skulle g r å n a d e, släta hennes Så länge han var min- N u slöt h o n h o n o m i sin f a m n.
fru Mörk synade s o m i fruktan g r y m t sätt, k a n s k e g r y m m a r e i h e n n e s t y c k e.
het D e n lilla den hon koncentrerade låtit ut punkten hyste för att mista h o n o m, o m icke såsom några tearosor, vi ska lägga h a s t i g a s t a f sitt b l i d a a n s i k t e i s p e g e l n, j a, bekantskaper. » modershjärta, karta framför tillbaka. » d u roat d i g m e d, D e t v a r d e n sista f r å g a n h o n h u f v u d s a k - njutning o r d n i n g, tills v i k o m m a Kan- oss. » d u har haft bra väder, o c h o m d u gjort v i n e t, o c h d e t v a r s a n n t, l å t J a n s s o n t a af d e m i patrons smått åt » D u har j u ingenting berättat m i g, inte talat nes n u, l a g a a t t a l l t i n g är i Ja, lilla.
ske v i ska g å u p p o c h lägga d o m s f r ö j d e n o c h visste icke, h v a d u n g d o m s - Ja, adjö skeppet.
prat, m a m m a d u till o c h m e d g ä s p a r badorter, m e n när h a n blef v u x e n, stannade dit riktigt tillade han nervöst, » är d a t r ö t t?
g ä r n a s ä t t a in e n f l a s k a af d e t g a m l a p o r t - serviet.
o c h så borras ju d e r å r i g, f ö l j d e h o n h o n o m h v a r j e s o m m a r till själf det, att m a n tar miste ligast ville ha besvarad, det visste h a n.
H a n E n e n d a, lille B o, t i l l f r i s k n a d e svåra det, » barnens tusen- har sin kurs, s o m inte känner farvattnet k ö r u p p p å tror de s m å hvita en o c h styr i n m o t orätt h a m n.
sandbankarna, Jag kanske hälsade h a n d e m från blomfyllda Den när d ö d e n sakta böjde han sig n e d öfver öron; ibland händer där kom- och är å och kom- där m a n möter Hvar riktningen det s o m d e n hvilkeji måste u t till s t ö r r e f ö r h å l l a n d e n p å hafvefr, så underligt o c h det blef tyst i de m å n g a att frysa o c h så k a n h o n seglare.
om m o t en mörk Bo fast sig i spetsarna också a, j a g s ä g e r grädden inte ut men inte p å en t i m m e ä n.
» de mantiljen Sofie!
behöfver ma tals det gick frun, » det var en lång s o m m a r d a g, m e n när d e n slutligen dalade, v a r fyra Kuylen stier na.
droskan framme, tåget k o m m e r sol o c h b l å h i m m e l d e t allt s i n a g r a f v a r.
j u n g f r u Sofie o c h s t a c k i n e t t h e d e r - dörren, Så m y c k e t då fanns öfver Brinkesta, allt » jV u sig starka här i h e m m e t s h e l a sitt i n t r e s s e.
* 371 grönmålade och försjönk soffan i tankar.
vid mannens graf » H o n o m o c k s å, skall jag mista honom också, » mumlade hon mot- villigt.
» Jaså, tycker, gosses att du jag lycka.
tycker skall Ja, det, Gustaf, tänka det gör jag, m e n du, d e t är svårt, att bli alldeles Hon med vaggade det gråa långsamt hufvudet, Silfverarbeteu, Bordsilfver.
du först p å m i n ensam. » fram o c h tillbaka böjde sig sedan Modernast.
i DU N 372 ned ett det mjuka, gröna gräset; förvissnadt fick icke finnas p å » Gustafs » graf, när h o n k u n d e u n d a n r ö d j a B o.
satt SS: hi m na; fram till h o n o m, f ö r r ä n h o n h o n o m på axeln, då nickade han » Godafton O: mamma » Ja, " J B © pappa jag vänligt: och sprakat P med litet. » det än? » » Ja, " den m a n en g å n g hållit riktigt dör aldrig, det hjälper inte h v a d Qi • D e förstå O fen!
s t å n d i g t f o l k p r e d i k a r.
på kärlek då, säger j a g.
» M " OD &gt;Hm, Han d u lilla fick Hvad klappade af i aldrig spelat, tänkte han hårdt.
M ö r k lade sin h a n d på hans k n ä o c h sig intill sina små knubbiga blef med ens underligt kväfd om » jag ailtihopa förstår för mig, Bo, » nog det mesta, bli många gånger kärlek.
Hvar om, finns bad tänker aldrig lärda m e r där kunde vi kugga det hon, er » Ja är f ö r r e s t e n är n ä r d e t min gosse, jag SA tu » B 9 «5 » 09 M - 4 * * • s » t!
• o o nu mig vill jag, som jag vi oss i blommornas marsaga, som hägn, födes lyssnade ny hon, hade trott v å g a skaffa med osyn- mottagas med tacksamhet.
D u blyga, du strålande tärna, Du ljufvaste ros i din k n o p p, s Du vänliga tindrande stjärna, Du hemmets o c h framtidens h o p p, M å glädje få fylla ditt hjärta I rikaste, fullaste mått, Må sorger, b e k y m m e r och smärta, O m möjligt, ej blifva din lott.
Må kärlek dig lycka beskära, I prosan en skär poesi, Mitt hela som s m y c k e du bära, Symbolen af ljuf harmoni.
Då ej du blir ensam på färden, Se ' n mig s o m en prydnad du bar, D u vänder till husliga h ä r d e n; Mig blott s o m ett minne du spar.
D o c k — ljufliga minnen jag skänker, A n n u då din lock blifvit grå.
Ja, leende säkert du tänker: » H u r lycklig var jag icke d å!
» Nu småkrafs i mig lär n o g finnas, Se här h v a d jag däraf kan minnas.
Belysning eländig • E n tok så b e h ä n d i g.
H v a d s t u n d o m man har I h e m m e t i par.
E n fisk b l a n d de många Man brukar att fånga.
E n stad i vårt land.
H v a d har du i h a n d?
E n titel s o m klingar.
Ett djur klädt i vingar Musiktermer två.
spelas p å af arbetshänder, skulle uppstå, moderskärlekens glädjens tog han den H v a d här du bör få.
H v a d den häst kan göra Man ej brukar köra.
En h e l g e d o m se ' n.
H v a d kallar man den, Man räknar bland vänner?
En dylik jag känner.
H a n heter j u — h v a d?
Ä n n u finns en stad.
Ett arbet ' för händer.
En f o r m utaf bränder.
Från bibeln vi ha Två mansnamn så bra.
Hvari man kan spara Och m y c k e t förvara.
Artikel för lyx.
Ett h u n d n a m n — hva ' tycks 1 H v a d finnes i s k o g e n?
E n hamn efter krogen.
Så ha vi ett nöt.
H v a d ofta du knöt.
Ett verktyg bland andra.
H v a d brukar man klandra Som orätt m e d f o g?
H v a d var det som s l o g?
Produkt ifrån jorden.
E q gud uti norden, H v e m gör n o g den glad Som äger en — hvad?
E j mer den här gången.
Du skänkt mig en blick.
Belöning jag fick.
Moster hon stämde kvällen och Fabriksbod 9 B i b l i o t e k s g a t a n, låg en tyckte hon, och s m å n i n g o m blef det ljust ny vår kanske på Brinkesta, skulle och drilla s m å visor trädgården.
Gud välsigne min » och hans lycka! » gosse, » hviskade Gud välsigne den, som kan skapa dem godnatt Innehållsförteckning-.
af Elma B i l l i n g; a f Gurli Linder.
— Val- b o r g; ett s o m m a r m i n n e f r å n N o r g e 1897 a f Toine Tope- Uns.
— L y c k a n s b u k e t t.
— » De s t a c k a r s l a n d t f r u a r n a »; a f Lilly.
— » M å r t e n s k y c k l i n g »; e n e p i s o d a f Laura Fiting- hoff.
— E n f r u s t u g a; a f Moster Emma.
— Till damerna; e n t i l l f ä l l i g h e t s d i k t a f Karl Kullberg.
— Gossar och skjut- v a p e n; a f P.
G. H — g.
— Sagan om en t a n k e; af Karl Erik Forsslund.
(Forts, och s l u t) — U r notisboken.
Fredrika- Bremer- Forbundets rnedlemmar an- rnodas att med snaraste till byr6n, 54 Drott- ninggatan, I tr., insanda $ r s - n f i f t e r och p r e m c m e r a t i o n s a f g i t e r.
P 1897.
1: ta haft.
DAGNY TlDSKRlFT FOR SOCIALA OCH LITTERARA INTRESSEN L ~ d i a Wah,L.stviina, F r, e d r i k a B r e m e r: Studie med anledning a f S. s L-d Adlersparres och Sigrid Leijonhufvuds biografi ofver Fre- drika Bremer.
E &amp; h dmeem, Hjalphustrun.
Litteratur: A. li-dt, HelgsmHlsklockan a f Mathilda Roos; L.
D., Fantasier a f Helena Nyblom; AS * %, Anteckningar fr %n Italien a f e n svensk diplomat.
- E t t Pr i Italien.
Resekronika u r bref o c h skissbocker, upptecknade a f Gustaf Lindgren.
En kvinna i fattigvArdsstyrelse.
E n draktreform.
Meddelanden frHn Fredrika-Bremer-Fiirbundet.
F r h skilda hHll.
Pris pr Hsg ' ng: F6r F6rbundets medlernrnar kr.
2: 50. i&amp;e, medlemmar 4: 00.
Fredrika-Bremer-Forbundets adr,: Drot tninggatan 54,
SY enska Dr ' akt reformforeningens Unde&amp;liida -.
M. Lundbergs Bosittningsmagasin och Almedahls Fabriks Firsdiljningsmagasin - - - - - - -- - - - V &amp; r a underkl&amp;der- 1) vu genialiske doktor Lrthnlcrtn i Dr~sclen.
e f o m a t o r p i dietens ocll ldiladnads£r&amp;gan~ omrhde, t ' ramh8ller sit- son1 en grwliiflordran att v i r a kleder m$ste lemns fri passage db alltc de iirnnen: aom.
genom hndela .at ' siinhas, d. a. kliiderna ~ &amp; t e vnm ge~iomtriingliga.
3fen dlir- jeulte Imr hall f~uinit, n t t en ~mderdragt af glle, the11 ti&amp; den susom t. ex. den Jeger$ka i viss r n k m o t s e a r dmna fordran, likafullt iir helsoskadlig, emedan den retar Imdtw och nerrsystemet.
I dew stiille har han uppfunnit (leu s. k. Refornrbomallen, som har trikhdretens -- ah i ' ijrdelar nr an nagon af dess olsgenheter.
V&amp;€nadens losa.
t r: i n l i I~esknff enhet miijliggor en god hadntdanut - geno~n ning, or11 swt.ten uppsnges och afdunstar, u t m, att uiigon afkplniug af l n d e n eger rmn.
Reformbomllllen iSr det basta skyddmnt fiirkylning.
Den verkar mycket lugnancte ~a nervsystemet och hgrdar i hiig grad mot ain- nesrorelser.
En aiman fordt.1.
so111 reformbomullsdr~ten har franlfor ylledrggten.
b e s t b deri, att den fijrra, emedan den it-lie krymper id trditt, strdse be- \ - arar sin genomtriinglighet.
meden iifveu den b@t behandlade fl1etvac.t alltid filtar sig ll&amp;got.
Slutligen iiro .43-1.e hbllbcrr.het nch.
* Mrr * ep~.i.~biIIi~jt~et ekonolniska fiiretrihtcn 110s Ke.foi * mbolilullsdrsgten, hvilka icke hijra under- skntt as.
S. RERENDT, J: &amp; &amp;?
C: O Kongl.
Hoflwerantor Stockholm.
24 1) rottainggntan 24.
1G ' 3ti.
tel. 45 iti.
Yriwlim9 * ajcter~ ock qc.aZltkprofu~ * sctndas pK begdrran * INTPO: Siiljes hos Ymfym- oc A X E L L I T S T E ~) ~ IIduvt6 &amp;
F OP kapita.lister, sarskildt fruntiinmer, 11ar det llnge varit ett onskningsinOt1 a t t kunna ijfverlamna vHrden af sina vardepapper ocli skotseln at ' sina affarer kt nkgon person eller institution, som med absoht siikerliet fijrenade pnnktlighet och noggrannhet i utforandet af det anfortrodda uppdraget afvensom prisbillighet.
E n s %dan institution ar Stocl~holms Enslrilda Ranks Notariatafdelning (L i C z c c ATygatam 2 7, expeditionstid 70-41, so111 under g a k n t i af Stockliol~ns EnskiIda Bank Htager sig vbrd ocli forvaltning af enskilda personers och kassors vardepapper.
Exelnpel 1.
* Om en person 110s Notariatafdelllingell deponerar obligationer, inknsserar Notariatafdelningen vid forfallotiderna kupon- ger och tillhalidalibller deponenten inflntna medel.
Vidare efterser Notariatafdelningen ntlottningar aE obligatioiler ocli underrattar depo- nenten i god tid, ifall en denne tilllibrig obligation blifvit utlottad, saint 18innar forslag till ny placering af det ledigblifna kapitalet.
0111 inteckningar deponeras 110s Notariatafdelningen underrattar N ~ t a r i a t a f d e l n i n ~ e giildenaren n darom a t t riintorna $, in- teckningarna skola till afdelningen inbetalas, 11varefte1- de medel, som inflytnz, till deponenten redovisas.
Vidare tillser Notariatafdelningen att inteckningarne blifva i vederborlig tid fornyade.
Om en 110s afdel- aingen deponerad inteckning genom nnclerlbten fornyelse skulle forfalla, ersiitter Stockholr~s Enskildt~ Rtl~tk darigenom nppkolmrlen skada.
Fiirvnringsrtfgift: 50 ore fiir Hr pr 1,000 kronor af deposi- tionens varde, dock ej under tvH kronor.
af ylle och bolnull, Linnegarn i f Almedalds till fabrilispris, Kostgmgsrn, Mattvarp, CsBmefargadt Fiskegarn till Gardiner; Fiskredskapsgasn, Vafske- dar m. m., allt till liigste priser AXEL HINDERSONS Garnbod.
~ y (for ~ bildnde a ush&amp;llsskolan flickor).
Forestbndarinna: Friiken H. Cronius.
N y a EEus~~llssl+olans Matsalar Vestra Tradgardsgatan 19.
Sarskild nlatsal for fruntimmer.
Skodon tillverkas for Herrar; Darner och Baro Prisbelonto af Driikt-Reformforeu.iu~en.
Skodon tillverkas Bfven efter modern fason. "
Allt nrbete atfiires noggrnrnlt och n.f blista materiel.
' w Reparationer verkstallas val och pb bestamd utlofvad tid.
liifven pemoneo *, son$ ic7i: e hhqo rnedlenmvr af- Lf16rbsm.det, ksr,nma AZ4f: un detegcwe i rle~~~samnn~cx.
Magnusson (etablerad 1860) Fors&amp;ljningslokaler: ne&amp;a botten, tvd och t9le tr. upp e92, STOCKHOLM.
Storsta laaer i Norden Iilulorta o, Svarta Yllekliidningstyger Kulorta och Svarta Sidentyger Bomulls-Tvattkladningstyger Schalar och Underkjolar m, m, Obser~era!
Genom direkta forbindelser med in- och utlandets forniimsta fabrikanter kan jag erbjnda 1 ofvannamda artiklar battre och billigare I n nigon an- nan och torde en hvar genoln besok i mina lokaler eller genom reqvisition af profver och varor latt blifva ofver- tygad om fordelen att hos mig fylla sina behof af dessa artiklar.
_ _ - -.
__ __ 0BS.r AlZn zcniUerk.joZc~~ * t$ZZverkade p$ egem fubv-ik efter nyaete fra ' y18ka och @ eka modellem-.
DAGNY I TIDSKRIFT SOCIALA OCH LITTERARA INTRESSEN UTGIPVEN Ab STOCKHOLM AFTONRI,ADETS AKTIEBOLAGS TRYCKERI 1897.
Nigra studier med anledning af S. L-d Adlersparres och Sigrid Leijonhufvuds biografi ofver Fredrika Bremer.
MAhanda hafva f i delar af den annu iamforelsevis nya och obearbetade psylcologiska vetenskayen i allmanhet blifvit s i nonchn- la&amp; och tvi3rs$ikert behandlade som frignn om kvinnans sjiilslif.
Till de miinga hithorande pistienden, hvilka tinnu tarfqa be- kraftelse, kan iifven rakna.s det, att lrvinnan har storre intresse for det personliga, det konkretn, det praktiska, an for abstrakt och teo- retisk verksamhet, hvilken diirfor borde liimnai A t mannen ensam.
Men om detta verkligen 3ir forhillandet, s i vore det Atniinstone helt naturligt; ty den, som fhtt rollen af passiv islcidare sig tilldelad, kanner sig i allmiinhet liknojdare for en salr, an den verksamme deltagaren.
Icke iil.
det underligt, om kvinnorna gaspa ofver af- handlingar, som de ddrig fktt liigga hand vid annat 8n i egenskap af renslu.ifvrw: e. Detto giiller till stor del iin i dag; bur ' mycket mera a i be- triiff ' ande en tid, som mtestangde kvinnan fr %n rnyndighet och hogre bildning!