Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Under-officerare 2 Första Bataljons-adju- 4 Bataljons-adjutanter å 346: » 1,384. tanter å 346 » 692 16 Fanjunkare ä 346: » 5,536.
2 Andra dito dito . . ä 306 » 612.
1 Väbel å 206: » 206. 16 Fanjunkare ii 346 » 5,536.
Obs. att de irulragne Underc Hice- 2 Yäblar a 206 » 412. rarne äro ersatte medelst kor- 16 Fourirer a 146 » 2,336. poraler. 387 Transport R.dr 84,162. 21.
R:dr 73,561. Stats-Ulskoltets Utlåtande, M 85.
Transport R.dr 84,162.
2 Regements-trumsla gare ä 206: » 412. 16 Hautboister ä 186: » 2,976. 187 Effektive nummer. l:o.
Korporalen. 32 Distinktions-korporaler ä 110 R:dr, oberäknadt gardistun derhållet » 3,320. 64 Korporaler å 60 dito dito » 3,840. 967 2:o.
Gardister. 1,436 Gardister, underhållet oförändradt. 3:o. Spel. 32 Trumslagare å 12 R:dr oberäknadt gardisturider hållet . . . 48 Hornblåsare å 12: d:o d:o 4:o.
4 Gevärshandtverkare å 48 Rdr, oberäknadt gardistunderhållet 4 Öfverliminerinän ä 12 R:dr, oberäknadt gardistunderhållet s7~ S:a effektive nummer 1,640.
S:a kostnad B:ko R:dr 96,110.
Transport R:dr 73,561.
1 Brigad-trumslagare . å 206 R:dr 206. 8 Hautboister å 186 » 1,488. “97 Effektive nummer. 1 :o. Korporaler. 64 Distinktions-korporaler å 110 R:dr, oberäknadt gardistunderhållet ....
» 7,040. 64 Korporaler å 60: d:o d:o » 3,840. 128". 2:o. Gardister. 1,460 Gardister, underhållet oförändradt. 3:o. Spel. 32 Trumslagare å 12 R:dr, oberäknadt gardistunder bållet . . 16 Hornblåsare å 12: d:o d:o 4:o. Handtverkare.
2 Gevärshandtverkare ä48Rdr, oberäknadt gardistunderhållet 2 Öfvertimmerman å 12 R:dr, oberäknadt gardistunderhållet ~4~ S;a effektive nummer 1,640.
S:a kostnad B;ko R:dr 86,831.
S:a besparing 9,279 R:dr.
Oberäknadt denna besparing å statsmedlen, medför äfven den föreslagna förändringen en årlig besparing för Stockholms stads inqvarteringsgifvare af circa 1,600 R:dr. 384. 576. 192 48 384. 192. 96. 24. 40 Slats-Utskotlett Utlåtande, Jfé 83. Wermlands Fältjägare-Regemente.
Sedan indelda infanteriets sä val officerare sorn manskap erhållit en högst betydlig tillökning, finnes intet skäl för bibehållandet af en korps med sä defekt organisation, som Wermlands fältjägare, hvarföre detta regemente föresläs att helt och hållet indragas.
Närvarande förhällandet.
Föreslagna för häll ande t.
Wermlands fältjägare-regemente, Regementet indrages. enligt riksstaten R:dr 23,684: 16.
Besparing 25,684 R:dr 16 sk. 30 officerare; 588 effektivt manskap.
Bevar ingen. 1 :o.
Af samma skäl, som föranledt den föreslagna indragningen af Wermlands fältjägareregemente, föreslås äfven indragning af lifbevärings-regementet.
Lifbevärings-regementet, enligt Regementet indrages. riksstaten R:dr 21,174: 16.
Besparing 21,174 R:dr 16 sk. 30 officerare, 1 korporal. 2:o. Hallands Infanteri-bataljon.
Af samma skäl, som ofvan blifvit anfördt, föreslås äfven indragning af Hallands infanteri-bataljon.
Hallands infanteri-bataljon, en- Bataljonen indrages. ligt riksstaten R:dr 3,560: — Besparing 3,560 R:dr. 7 officerare. 3:o.
Allmänna beväringsmanskapets vapenöfning ar.
Svårligen lärer någon med förhållandet pä minsta sätt förtrogen finnas, som på allvar hyser den öfvertygelsen, alt beväringsmanskapets nuvarande 12 dagars årliga exercisöfningar i någon mån uppfylla sitt afsedda ändamål, nemligen: ali bibringa beväringsmanskapet den vapenkunnighet och manöverfärdighet, att det i behofvets stund, med hopp om framgång, kan användas Slals Utskollels Utlåtande, M 85. 41 användas mot rikets fiender.
Visserligen linnas personer, sorn bemöda sig om alt få allmänheten att tro, det förenämnde öfningar, ehuru ofullständiga de än äro, likväl icke allenast borttaga fruktan för militäryrket, utan äfven gifva en moralisk lyftning och en viss tillförsigt till egne krafter åt befolkningen, samt vänjer densanuna vid lydnad för andras bud.
Ja! personer finnas till och med, som äro nog oförsynla påstå, att alla dessa egenskaper blifva eu ovillkorlig följd af blotta beväringsjackans pådragning.
Uti deras blinda ifver att försvara en felaktig institution, förglömma de dock, att, enligt historiens vittnesbörd, har ingen nation visat sig mindre frukta krigaryrket, än den Svenska, och ingen anledning finnes för den skymfinnebärande förmodan, att den närvarande generationen i delta afseende skulle vanslägtas från fräjdade förfäder; att folkets afsky för inträdet i det fordna landtvärnet—tvillingbroder till den närvarande beväringen — ingalunda föranleddes af fruktan för krigarviket, ulan endast af en naturlig motvilja för det gräsliga öde, som oskickligheten, band i hand ined förräderiet, beredde landels söner, och, hvilket Gud måtte förbjuda blifva beväringens lott, när det för densamma en gång kommer ali gälla; att vilkoret för sann moralisk lyftning och tillförsigt till egna krafter, är förvärfvandet af deremot svarande egenskaper, hvilka med hänseende till krigaren, mäste bestå uti något helt annat än det, allt värde saknande, som beväringsynglingen för del närvarande inhämtar under mötestiden; att, med högst få undantag, alla beväringsynglingar antingen äro tjenstehjon eller uti en af andra beroende samhällsställning; således att lydnaden för andras bud hvarken före eller efter vapenöfningarne blir främmande för dem; slutligen alt det värde, som uteslutande hämtar sin näring från kläderne, de må vara eller icke vara försedda med galloner, är utan ringaste betydenhet.
För min del är jag af den bestämda öfvertygelse, ali de enda påföljderne af beväringsmanskapets närvarande vapenöfningar, äro de högst betydliga utgiflerne för slaten, samt de ganska svåra olägenheterna för folket, utan att likväl i ringaste mån medföra, hvad som med desamma afses, eller åtminstone borde afses.
Under dylika förhållanden, och i betraktande synnerligast derutaf, att för den vigtiga och framförallt nödiga fordringen på en soldat, eller den att äga skjutfärdighet, ingenting åtgöres eller kan åtgöras under våra korta, men likväl kostsamma beväringsmölen, bar jag ansett mig böra bestrida allt anslag till beväringsmanskapets närvarande öfningsmölen, och i stället föreslå: att alla beväringsskyldige uti l:a klassen årligen mätte sammanträda socknevis, för att, under loppet af 6 dagar, under ledning af indelda arméens befäl och underbefäl uteslutande öfvas i laddning och målskjutning, under hvilken tid hvarje beväriogsyngling erhåller ersättning för proviant med 12 sk. per dag, samt gevär och ammunition af kronan, men ingen beklädnad eller ersättning för egna kläders begagnande.
Att under så väl de närvarande så kallade vapenöfningarne, som under de föreslagna målskjutnings-öfningarne bestå beväringen uniform, utgör, enligt min tanke, en den största misshushållning med statsmedlen.
Må man derföre lemna uniformsväsendet i denna del å sido, och i stället sysselsätta sig med reservförråders Bih. Ull R.
Prat. 1850 & 1851. 4 Sami., 1 Afd., 27 Baft. 6 42 Stals-Utsknttets Utlåtande, M 83. bildande, för att, i händelse af krig, kunna bekläda och utreda arméen, utan en alltför stor och på en gång erforderlig kostnad.
De icke obetydliga besparingar ä fjerde Hufvudliteln, som genom förenämnda af mig föreslagna förändring skulle åstadkommas, synas af efterföljande.
De böra icke af lättsinne bortkastas, synnerligast som jag är öfvertygad, att hvarje, sundt omdöme ägande, sin öfvertygelse fritt och oförstäldt uttalande, person skall medgifva, att hvarje uteslutande skjutfärdighet ägande beväringsyngling har, såsom soldat i ledet, mot fienden vida högre värde, än beväringsyrigiingen på den ståndpunkt han nu efter genomgångna 12 dagars vapenöfningar sig befinner.
Det närvarande förhållandet.
Allmänna beväringsmanskapets vapenöfningar och mönstringar enligt riksslalen . . .
R:dr 120,000:
Erfarenheten har visat att detta anslag, som utgöres af ett förslagsanslag, aldrig varit tillräckligt.
För det närvarande lär det öfverskridits med icke mindre än 100,000 R:dr.
Summa förslagsanslag
Det föreslagna förhållandet.
Mönstringskoslnaderne lika med de närvarande eller . . .
R:dr 9,000: —- Provianlersältning för 20,000 man beväring under 6 dagar, å 12 sk. per man om dagen eller 1 R:dr 24 sk. » 30,000: — Ammunitionskostnader för 20,000 man, 48 skott per man, å 1 R:dr » 20,000: — Skottaflors underhåll » 1,333:
Proviantersättning för 5,000 korporaler, soldater och spel, af indelda arméen under 6 dagars skjutöfning, å 12 sk. per man dagligen eller 1 R:dr 24 sk. . . . » 7,500: 16.
B:ko R:dr 67,833: 16.
Besparing förslagsvis 52.166: 32 sk.
Materielen. l:o.
Försvarsverket i allmänhet eller Krigs-kollegii Deparlemeiter.
På grund af de i det föregående föreslagna indragningar uppstå härå följande be^- sparingar: • Stats-Utskollels Utlåtande, A?
IS3. 43 Det närvarande förhållandel.
Wermlands fältjägare-regem:e R.dr 12,780 Lifbevärings-regeinentet ...» 2,483 Hallands infanteri-bataljon . . » 1,067 Beväringsmanskapets beklädnad » 43,000 Till bär ospecificerade ändamål » 608,286 Summa B:ko R:dr 669,616
Till här ospecificerade ändamål oförändradt Rd:r 608,286: 24. 24. 24.
Summa B:ko R:dr 608,286: 24.
Besparing 61,330 R:dr.
2:o. lnqvarteringskostnader i Slockholm.
Af samma anledning, som föregående, uppstå härvid följande besparingar:
Lifbevärings-regernentet . . .
R:dr 3,600
Till här ospecificerade ändamål » 8,400 Summa B:ko R:dr 12,000 — Till här ospecificerade ändamål — oförändradt R:dr 8,400:
Summa B:ko R.dr 8,400:
Besparing 3,600 R.dr. 3:o. lnqvarteringskostnader i landsortcrne.
Af samma anledning, som föregående, uppstå härå följande besparingar:
Wermlands fältjägare-regem:c R:dr 1,300 Till här ospecificerade ändamål » 22,300 Summa B:ko R:dr 24,000 — Till här ospecificerade ändamål — oförändradt ....... .
R.dr 22,300:
Summa B:ko R:dr 22,500:
Besparing 1,500 R:dr.
Rekapitulation af besparingarne.
Generalitetel 26,500 Indelda infanteriet 79,957 D:o kavalleriet 103,185
Fotgardes-regementerue 9,279 Wermlands fältjägare-regemente 25,684 Lifbevärings-regernentet 21,174 Transport B:ko R:dr 267,779 16. 16. 32. 44 Stals-Ulskotlets Ullålande, J\t 8S.
Transport B.kn R:dr 267,779: 32.
Hallands Infanteri-bataljon 3,360: — Beväringsmanskapets vapenöfningar 52,166: 32.
Försvarsverket i allmänhet eller Krigs-Kollegii Departementer . 61,330: — Inqvarteringskostnader i Stockholm . . . 3,600: — Dito i Landsorterne . . . 1,500: — Summa B:ko R:dr 389,936: 16; Vid 3 punkten:
Af Herr Waern.
Vid 6 punkten: Af Herr von Troil, S. G. Af Friherre Stjernstedt, A. W.: »Mot det af Stats-Utskottet fattade beslut, att afstyrka Rikets Ständers bifall till det af Kongl. Maj:t för bildande och underhållande af en särskild ingeniörtrupp äskade anslag, äfvensom mot de skäl, hvarpå Utskottet grundar nämnde afslytkande, får jag, med hufvudsaklig ledning af den utaf Chefen för lngeniör-korpsen afgifna, Utskottet delgifna, promemoria, rörande uppsättandet af en Ingeniörtrupp, mig härmed reservera: l:o Emedan den fortgående behandlingen af frågan, såsom icke ny, utan under snart ett hundrade år föremål lör statsmakternas pröfning, hvarvid mångfaldiga försök blifvit gjorda alt afgöra densamma i enlighet med hvad nu sednast af Kongl. Maj:t blifvit föreslaget, bäst visar hvad vigt dervid varit och fortfarande är fästad t; 2:o emedan alla på europeiskt sätt organiserade krigshärar, med undanlag af Sverige oell Norrige, sedan lång lid tillbaka, ega särskildt bildade och i egna korpser förenade Ingcniörtrupper; 3:o emedan föreställningen att den indelta arméens manskap, jemte de vid de flesta regemenler anställde så kallade timmermän, skulle, vid krigs utbrott, kunna sammandragas och då ersätta heisten af en under freden särskildt bildad Ingeniörtrupp, enligt min öfvertygelse är en irring, uppkommen af obekantskap om den verksamhet, sorn i fäll är ifrågavarande trupp tilldelad; och slutligen 4:o emedan all krigserfarenhet och krigens historia varnande framställer de vådor, som skulle blifva en ovilkorlig följd af underlåtenhet, att under freden hilda ifrågavarande trupp, och att det silfver, man så girigt i detta afseende insparar under freden, måste vid utbrytande krig af landets i striden utgående söner liqvideras, jemte hög ränta, med blod, och kanske med förlorade provinser.
Stats-Ulskottels Utlåtande, Jfö 85. 45 Behofvet för Svenska Arméen af Ingeniörtrupper och deni tillhörande broslagnings-materiel bar redan under århundraden gjort sig gällande och delvis blifvit afhulpet.
Gustaf den II Adolf förde med arméen i Tyskland rörliga pontoner, för att hastigt bereda arméens öfvergång öfver floderne.
Ofta betjenade han sig af lätta båtar i denna afsigt och lät vid Stettin bygga sådana.
Under Carl XII:s krig medfördes stundom pontoner, och då ingen broslagningstross var för handen fick arméen dyrt plikta derföre.
Under den tid, då maktegande Ständer hushållade ensamt med Statens medel, ansågos ifrågavarande trupper så vigtiga, att man ej ville undandraga arméen fördelen af deras egande.
Bevis derpå finnas förvarade på flera ställen i Sekreta Ut^ skottets protokoller, hvaribland endast må tillåtas mig få nämna 1747 års Sekreta Utskotts svar på Konungens proposition i krigsärender, deri det heter all: »För »öfrigt lärer ock Eders Kongl.
Maj:t i nåder täckas anbefalla vederbörande alt om »Sappörers inrättande vid artilleriet på det sätt besörja, som Sekrela Utskottet un»der den 9 Juni sistlidet år tillstyrkt, på det en så angelägen inrättning, hvilken »aldrig uti Svenska arméen varit införd, mätte komma i gång till Bikets nytta vid »förefallande tillfällen.»
År 1752, vid beslutet om uppsättandet af 4,000 man värfvade trupper i Finland, förekom åter frågan om Ingeniörtruppers organisation, och i Sckreta Utskottets defensions deputatious protokoll för den 1 April nämnde år yttras: »Att i öfvervägande af pionnierers nödvändighet och nytta vid fortifikation, hemställes om icke af förenämde i Finland nödiga 4,000 man värfvade Regementer, ett
Regemente må till pionnierer inrättas och brukas.»
År 1778 uppsattes, sedan kriget med Preussen påmint om behofvet deraf, genom Furst Hessensteins försorg, en Pionnierkorps i Stralsund af 200 man med 2 öfver- och 4 underbefäl.
Bestämmelserna för denna korps innehållas i Kongl. Brefvet den 22 Januari samma år.
Nämnde trupp bibehölls till dess den, med Pommerns intagande af Fransmännen, upplöstes genom Kongl. Bref den 6 November 1807.
De få spridda öfverlefvorne deraf begagnades dock vid befästandet af Stralsund år 1813, hvarvid deras öfning och vana vid fältarbeten kom väl till nytta för vårt dervid okunniga både befäl och manskap.
Bref den 7 Augusti 1789 anbefalldes Krigs-Kollegium att låta upprätta ett
Pontonkompani och utfärda instruktion för detsamma; hvilket äfven verkställdes samma år.
På grund af Kongl. Bref af den 9 November 1791 upprättades passevolans kontrakt för uppsättandet af 150 man pionnierer å Sveaborg. 46 Stats-Ulskottets Utlåtande, M 83.
År 1794 uppsattes å samma fästning en annan ingeniörtrupp, under namn af Valldrängar, 400 man stark; men denna trupp blef, till följe af illa beräknad sammansättning, aldrig rätt duglig, och indrogs efter Irenne års förlopp.
Dä Finska kriget år 1808 utbröt, insåg man genast bebölligheten af ingeniörtrupper vid arméen och i brist af under freden bildade dylika, mäste desamma nu nydanas.
Af General-Ordres den 26 April sistnämnde år synes att Generalen Friherre Armfelt inrättat en så kallad Arbels-korps, hvilken, enligt samma GeneralOrdres, vann Kongl. Maj:ts bifall; och ville Kongl. Maj:t »framdeles i nåder för— »ordna om denna korps organisation, då underdånig rapport inkommit om den nytta »den medfört och hvad i dess sammansättning erfarenheten kunde vid handen gifva »behöfva jemkas.»
Den af General Armfelt föreslagne plan fastställdes medlertid.
Genom Kongl. Bref af den 26 April 1808, fastställdes korpsen att bestå af:
En minör- och pontonnier-korps med i Underlöjtnant, 2 Sergeanter, 4 Korporaler, 4 Arbelsmästare, 10 Minorer.
Pontonniererne skulle uttagas af matroser och sjömän, som kunna ro m. m.; 1 handtverk skompani: 1 Underlöjtnant, 2 Sergeanter, 4 Korporaler, 4 Arbetsmästare, 34 Timmermän och Snickare, 6 Smeder; 2 Sappörkompanier, hvardera af 1 Underlöjtnant, 2 Sergeanter, 4 Korporalen 44 Sappörer och Skansgräfvare; Officerarne och Underofficerarne skulle vara beridne och erhålla bäst af kronan.
Korpsen ställdes under fortifikationens befäl.
Då kriget utbröt år 1812 bemärktes bristen på ingeniörtrupper och tillhörande materiel.
Anskaffandet deraf anbefalldes och penningar felades ej heller; men det visade sig då, hvad alla lider gifvit vid handen, att sedan krigsrörelserna börjat, saknas tid och tillfälle att gifva sådana slags trupper den bildning och öfning, som ferfordras, om de skola blifva dugliga och användbara.
Också egde de till sappöroch pontonnierljenst anvisade kompanier, under otillräckligt och om deras tjenstgöring alldeles okunnigt befäl, endast ett obehörigt namn af dylika trupper och de för arméen i Tyskland af raskt och dugligt sjöfolk uppsatte tvenne pontonnierkom panier, utan militärisk bildning, utan öfning och materiel, voro alldeles icke i skick att fullgöra hvad man af detta vapenslag har rätt alt fordra.
Ehuru kriget i Tyskland, åren 1813 och 1814, fördes i ett för marscher och rörelser särdeles gynsaml land, och på ett för Svenska hären så till sägandes beqvämt sätt, måste lika fullt Svenska arméen vid alla tillfällen, der dugliga ingeniör trupper voro af nöden, läna sådana frän de förbundna härarnc.
För den Svenska hären mot Norrige, som, sammandragen åren 1813 och 1814, bade lid att bereda sig på det slutliga infallet i detta land, var tiden afven till - Sluts-Utskottets Utlåtande, M 83. 47 räcklig alt, med hufvudsakligaste afseende å Svinesunds öfvergång, upprätta en pontonniertrupp, som icke allenast tillverkade den dertill behöfliga bryggutredning, utan äfven blef fullkomligt öfvad och för sitt ändamål bildad.
Befälet hade. en i allmänhet saknad lid, att, efter krigsförklaringens afgifvande, dana och öfva denna trupp, ty Sverige var den anfallande.
Denna trupp upplöstes och försvann vid fredens afslutande.
Sådant är förhållandet och erfarenheten från föregående tidehvarf.
Ett tredjedels sekel har förflutit i djup fred, hvarunder fält-ingeniör-väsendet vid Europas alla öfriga arméer med stora steg framgått; men Sverige står, när kriget nästa gång allvarligt hotar, ännu qvar med samma brist, samma förhållanden och återvinner samma erfarenhet, som torde blifva bittrare i den mån svalget emellan fiendens och vår egen utbildning i dessa krigskonstens delar under tiden vidgats.
Då den föreställning synes hos mången fortfara, att bristen på särskild, under freden bildad och öfvad ingeniörlrupp skall vid krigets början beqvämt kunna fyllas genom regementstimmermännens sammandragande, kan icke vara olämpligt alt åter uppräkna de skäl, som tala emot denna nödfallsåtgärd.
Dessa äro: l:o Att indelda infanteriet, sorn skall i sina leder upptaga och krigsbilda beväringen, är redan dertill väl fåtaligt; alltså vore det både illa beräknadt och farligt, att just vid krigets utbrott ytterligare nedsätta dess styrka genom gamla och inöf— vade soldaters borttagande ur infanteriet, för att af dem bilda ett annat slags trupp, för hvars tjenstgöring de äro mer eller mindre rekryter. 2:o
Att timmermännen aldrig kunna erhålla tillräcklig undervisning och öfning, i följd hvaraf de, vid krigets början ännu sjelfva rekryter, saknande både begrepp och färdighet i det dem åligger, äro icke allenast för egen del föga eller intet tjenst— hare, utan äfven alldeles otjenlige till stam för den beväring de borde bland sig upptaga och vid undervisningen föregå.
Bristen på undervisning och duglighet har tvenne orsaker: först, att timmermännens sammandragande till öfningar under *'ng enior officer ares ledning, i följd af regementernes spridda lägen och stora afstånd samt deraf föranledd kostnad och andra olägenheter, svårligen lärer kunna påräknas alla år, tvertom mycket sällan; deras bildning lill ingeniörsoldater kommer således hufvudsakligen att öfverlemnas åt deras eget befäl, som dertill icke egnat sig och för sjelfva saken icke kan hafva särdeles intresse, då det sjelf icke får gagn och ära af den möda det derpå nedlägger, utan måste betrakta dessa soldater, hvilka det vid krigets utbrott mister, såsom för sig och regementet främmande, ett förhållande, som icke kan befrämja hvarken undervisningen eller tillsynen; vidare, att det är i allmänhet svårt och i de flesta fall omöjligt, alt bibringa denna spridda och 48 Stals-Utsliotlets Utlåtande, JYi 85. sällan sammandragne trupp erforderlig vana och färdighet alt handtera, vårda och föra den tjenstgöringen tillhörande materiel och utredning, hvilket likväl utgör ett hufvudsakligt vilkor för truppens tjenstbarhet. 3:o
Att då regementerne icke få behålla sina timmermän under fälttågen, sådane soldater komma att dertill företrädesvis utses, som regementerne helst vilja skilja sig vid; och alt följaktligen den sålunda uppsatte ingeniörlruppen, som borde ega aktning och anseende, för att vid arbetena kunna ställas såsom passande föresyn och ledare för andra trupper, blir ett föremål för missaktning inom hela arméen, som deri endast ser samlingen af de soldater, den ratat och utgallrat. 4:o
Att, om det äfven skulle lyckas förmå regementerne alt till timmermän utse fullkomligt dugligt folk, måste dock en, från alla landskap och regementer med olika anda och vanor, under ett för och med dem obekant befäl, så sammankommen trupp, som derjemte är medveten om sin mindre färdighet i det nya yrket, befinnas i rekryt-tillstånd och fordra en längre tid att erhålla den sammanhållighet och fasthet, som den så väl hade behöft ega genast, både för alt fullgöra den mångsidiga tjenst, den åligger, och för att deri kunna nöjaktigt föregå och bilda den beväring, som ovilkorligen måste anslås till antalets fyllande äfven i detta truppslag, i synnerhet när en större del af Svenska hären sättes på krigsfot; ty om ock hvarje infanteribataljon afgifver till och med 8 timmermän, så blir det samfälda antalet, cirka 350 man, likväl alldeles otillräckligt för krigsrörelser i vidsträcktare och frånskiljda landskap. 5:o
Då på' grund af ofvan anförde skäl svårligen kan bestridas, att regementernes timmermän, äfven om de äro dugtiga soldater vid arméens sättande på krigsfot, ändå icke blifva annat än mer eller mindre duglige ingeniör-rekryter, hvilka för sin bestämmelse skola då först organiseras; och man, ibågkommande de många omsorger, hvilka krigsutredningen af ett redan under freden fullständigt utbildadl vapen påkallar, betänker att, jemte organisationen, sammanhållningen och utbildningen af denna ingeniörtrupp, materielen tillika skall utredas i krigs- och marschfärdigt stånd, samt införlifvas med den för det mesta, om icke helt och hållet, derför främmande truppen, så faller det sig temligen klart att, äfven med förutsatt särdeles förmåga hos befälet, någon färdig och duglig ingeniörtrupp icke kan påräknas vid fälttågs början, samt att en efter omständigheterne mer eller mindre lång tid derefter förlöper, innan af en sådan sammansättning pålitliga pionnierer och pontouierer kunna tillskapas, hvilket troligtvis icke heller under fälttåget medhinnes.
Ehuru det således är ett stort misstag att föreställa sig, att regementernes timmermäns sammandragande skulle vid krigets utbrott kunna fylla bristen på fullständigt uppsatte ingeniörtrupper, är dock, med vilkor att timmermännen under fälttågen - Stals-Utskotlets Ullålande, JYs 85.
49 gen stanna qvar vid regementerne, deras undervisning och handledning i fältarbeten till stor nytta och bör uppdrifvas och utsträckas så vidt ske kan.
Ty utom det gagn och biträde de vid otaliga tillfällen kunna lemna regementerne sjelfva, när dessa öro i behof af ingeniörsoldatens arbetsfärdighet, bildas de derigenom till duglige och skicklige förgångsmän för egna kamrater, när dessas handräckning vid stora arbeten tagas i anspråk, der de blifva ypperliga biträden åt ingeniörsoldaterne och förskaffa dessa ledighet att med all kraft bedrifva de arbeten, som erfordra egentlig handtverksfärdighet och större öfning.
Sverige kan derföre icke undgå att förr eller sednare anskaffa ordentliga ingeniörtrupper, hvaraf hela det militära Europa längesedan erkänt behofvet.
Med den erfarenhet 1848 års händelser efterlemnat, huru oväntadt och oberäkneligt länder kunna af krigen öfverrumplas, är det en större pligt, att icke onödigtvis längre uppskjuta anskaffningen.
Utskottet synes, i motiverne för sitt afslag, velat antyda att en värfvad ingeniörtrupp icke skulle vara af oundgängligt behof påkallad.