Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Beträffande åter den sednare utaf ifrågavarande löne-innehållningar, nådårsbesparing eller begrafningshjelp, så hafva Rikets Ständer visserligen funnit de till stöd för nådårs- och begrafningshjelps-besparingars upphörande i högstberörda nådiga proposition åberopade grunder vara giltiga och förtjena synnerlig uppmärksamhet; men då statsverkets nuvarande inskränkta tillgångar icke medgifva anvisandet af de betydliga statsanslag, hvilka, på sätt ofvanföre blifvit utredt, skulle erfordras såsom godtgörelse för de årliga inkomster, vederbörande pensions-kassor, enligt gällande författningar, ega att af nämnda besparingar uppbära, hafva Rikets Ständer för närvarande funnit sig förhindrade att till E. K.
M:s nådiga proposition, i hvad den afser upphörandet af de under namn af nådårs- och begrafningshjelps-besparing föreskrifna löne-innehållningar samt beviljandet af ersättningsanslag åt pensions-kassorna, lemna bifall.
M:s högstberörda nådiga proposition, Rikets Ständer få i underdånighet anmäla.
N:o 98. tSxpeéitions-UtskolMs Förslag till und Skrifvelse, !V.-o q8.
> CJppläjt och godkändt hos Ridd. och Adeln deri 3i Maj 1848.
Preste-ståndet den 3l — — Borgare-ståndet den 3l — — Bonde-ståndet den a Juni — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående Assessor en J. A
Törnenians berättigande att å allmänna indragnings sta ten bibehålla inneha/vande kommissarie-lön (Stats-utsk. Uti., N:o 165.) S. A. K. Då E. K.
M:s vid sistlidne riksdag gjorda nådiga Framställning, angående rälligliet för kommissarien i revisions-kontoret för allmänna magazins-ärendenas utredning, assessoren J. A Törnemans att å allmänna indragningsstaten fortfarande bibehålla den lön, 777 r:dr med derunder inbegripna 74 tunnor spänmål, hvilken han i och för nämnda kommissarie-tjenst uppburit, endast i så måtto blifvit af Rikets Ständer bifallen, att assessoren Törneman förklarats berättigad att, från den tid, hans tjenstgöring vid berörda kontor komine att upphöra, å allmänna indragningsstaten åtnjuta 426 r:dr 32 sk. årligen, har has Rikets nu församlade Ständer väckts fråga derom, huruvida icke, med afseende å den långa tjenstetid af 36 år, som Törneman inora magasins direktionen tiilbragt samt de maktpåliggande och ansvarsfulla befattningar, han så väl dervid sorn i utrednings-kontoret innehaft, sistnämnda summa finge från och med år 1850 förhöjas med 350 ndr 16 sk. årligen, eller till ett e-raot kommissarie-lönen svarande belopp.
Af förlrandlingarne vid föregångna riksdagar, äfvensom af de för frågans sålunda påkallade pröfning hos Rikets
Ständer företedde handlingar har blifvit upplyst, att, enligt Rikets Ständers år 1823 fattade beslut om allmänna magazins-direktionens upplösning m. in. samt E. K.
M:s derpå grundade nådiga bref af den 17 Mars 1824, de fleste vid nämnda verk anställde embetsock tjenstemän, ehuruväl endast försedde med konstitutorialer och änskönt visse af dem innehade ijenster vid andra verk, blifvit uppförde å expeklänsstat till åtnjutande af de löne-belopp, som efter deras olika tjenstegrader af magazins-inrättningens fond utgingo, dock utan förhöjning för lönespanmålen och med förbindelse för desse tjenstemän att, 0111 och när så påfordrades, inl ih. lill F. St.
Proh 1847 oc,‘ 18481 10 Sami. 1 A/d. 21 162 Experions- Utskottets Förslag till tind.
Skrifvelse, JV.o gS. gå i tjenstgöring i kontoret för raagazins-ärendenas utredning samt under vilkor, att, om de genom befordran till lediga tjenster i allmänna verk erliölle ökad löne-inkomst, de af dem innehafde expetans-löner skulle i förhållande dertill minskas eller indragas; att assessoren Törneman, som år 1824 hos allmänna magazins-direktionen innehade kammarförvandts-tjenst, med årlig lön af 426 r:dr 32 sk., under sedermera fortsatt oafbruten tjenstgöring dels lios den serskilda styrelse, som öfvertag magazins-ärendenas utredning, dels uti det under Kammar-rätten lydande revisions-kontor för dessa ärendens slutliga utredning, blifvit af sistbemälde embetsverk förordnad till kommissarie vid nämnde kontor, hvilken åtgärd jemväl erhållit E. K.
M:s nådiga fastställelse, samt att, i afgifna underd. utlåtanden öfver assessoren Törnemans hos E. K.
M. gjorda och till högstberörda nådiga framställning föranledande undell. ansökning om kommissarie-lönens bibehållande å indragningsstat, Kammar-rätten denna anhållan understödt, deremot Stats-kontoret förklarat sig, endast af billighetsskäl, anse Törneman böra bibehållas vid den lön 426 r:dr 32 sk., deraf han vid magazins-direktionens indragning var i åtnjutande, hvilken sistnämnda mening jemväl hos Rikets Ständer vid sednast förflutna riksmöte gjort sig gällande.
Yid öfvervägande af hvad sålunda i detta ärende förekommit, hafva Rikets
Ständer väl ieke kunnat undgå att instämma i den af Rikets sednast församlade Ständer uttryckta åsigt, det kommissarien, assessoren Törneman, som i Krigs-kollegium vunnit befordran, efter det allmänna magazins-direktionen upplöstes, icke eger någon lagligen grundad rättighet att å allmänna indragningsstaten uppbära större eller mindre del af den expektans-lön, han å f. d. allmänna magazins-direktionens stat innehaft; men då, enligt hvad ofvan blifvit anfördt, Törneman genom sin, efter bemälda direktions upplösning, i mera än 20 år oafbrutet fortsatta och ännu fortfarande tjenstgöring i och för magazins-ärendenas slutliga utredning, hvilken tjenstgöring, i följd af Törnemans under tiden vunna befordran till kommissarie, blifvit mera trägen och ansvarsfull, förhindrats att odeladt egna sig åt tjenstegöromålen inom ordinarie embetsverk och såmedelst bereda sig en mera tryggad framtida utkomst, hafva Rikets Ständer i detta förhållande, jemte
Törnemans vid handläggningen af utredningens-ärendena ådagalagda, af Kammar-rätten vitsordade, nit och pålitlighet, funnit sig ega giltig anledning att, med ändring i så måtto af Rikets sednast församlade Ständers af afseende på assessoren Törnemans pensionering meddeldta beslut, berättiga Törneman att från och med år 1850 å allmänna indragniugsstaten uppbära en årlig pension af 777 r:dr, dock utan spanmålsförhöjning, med iakttagande, att, i händelse Törneman, efter pensio - Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse, N:o QQ. 163 nens tillträdande, skulle genom befordran till annan tjenst komma i åtnjutande af högre lön af allmänna medel, än som då af honom innehafves, omförmälda å indragningsstaten anvisade belopp, i mån deraf, minskas eller alldeles upphör.
Uppläst och godländt hos Ridd. och Adeln den 31 Maj 1848•
Preste-ståndet den 31 — — Borgare-ståndet den 3l — — Bonde-ståndet den 2 Juni — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse , angående tiden för nästa revision af stats-, banko- och riksgälds-verkens förvaltning och räkenskaper.
Mein., N:o 167.) S. A. K.
Till följd af stadgandet i 68 § riksdagsordningen, att Rikets Ständer skok vid hvarje riksdag utsätta tiden för nästa revision af stats-, banko- och riksgälds verkens tillstånd, styrelse och förvaltning, samt enär, hvad statsverket beträffar, afslutade räkenskaper för åren 1846 och 1847 blifva vid hösttiden nästkommande år att tillgå, hafva Rikets Ständer till den 15 September 1849 bestämt tiden för deras revisorers nästa sammanträde i ofvanbcrörde ändamål; hvilket Rikets Ständer få bos E. K. M. härmedelst i underdånighet anmäla.
Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 2 Juni 1848. 164 Expeditions Utskottets Förslag till und.
Skrif reiser, N.'0 'oo. _N :0 100.
Uppläst och godikäadt hos Ridd och Adeln den 3i Maj 184®.
Preste-slåndet den 3i — — Borgare-ståndet den 3i — — Bonde-ståndet de» 2 Juni — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående rättighet till pension för åtskillige vid fångvården antagne tjenstemän (Stats-utsk.
Uti, N:o 173.) & A. K.
Under åberopande af Rikets Ständers vid 1840—1841 årens riksdag fattade och af E. K. M. i nåder gillade beslut, enligt hvilket de vid fångvården anställde, viti 1841) års stater för korrektions-inrättningarne upptagne tjenstemän och vaktbetjjente, med undantag af kommendanter, predikanter, läkare, orgelnister och klockare, fått sig tillerkänd rättighet att, sedan de minst tio år tienstgjjort vid nämnda inrättningar och i öfrigt under samma vilkor, som för civile ernbets- och tjenstemän voro stadgade, uppföras till pensioner a allmänna indragningsstaten, beräknade efter de uti omförmälda a&öningsstater bestämda arvodesbelopp, har E. K. M., uti en till Rikets Ständer den 9 November sistlidet år allåten nådig skrifvelse, på anförda skäl, behagat föreslå, att de vid straffa ngetser och allmänna arbetsinrättningar anställde läkare samt kommendanten vid Malmö arbets- och föstuingsfängelse, öfversten oell riddaren Carl Johan Ström måtte fö sig tillerkänd enahanda pensionsrätt, sorn, på sätt ofvailberördt är, blifvit åtskillige andre tjenstemän vid samma inrättningar tilldelad.
Hvad först angår den vid Malmö arbets- och fästningsfångelse anställde . '' O kommendant, öfverste Ström; så enär, enligt hvad dels E. K..
M:s förevarande nådiga skrifvelse upplyser, dels Rikets Ständer serskildt inberntat, bemäld® öfverste, som numera uppnått en ålder af mera än 70 år och utöfver 10 år innehaft nämnda kommendantsbeställning, genom sin långvariga och nitiska tjensteutofning gjort sig förtjent att, när ålder och helsotillstånd icke vidare medgifva tjenstens fortsatta bestridande, af staten tillgodonjuta bidrag för sitt underhåll, samt härvid jemväl förekommer det förhållande, att denne kommendant är den enda bland de å fångvårdsstaterne uppförde dylfke tjenstemän, hvilken icke med samma befattning förenar den af föreståndare vid korrektions- eller arbetsinrättning och i sistnämnde egenskap är berättigad till pension, hafva Rikets Ständer funnt sig ega skäl att medgifva, det öfverste Expeditions-Utskottets Forslag till lind.
Skrifvelse, IV.-o re». 165 Ström må, efter afskedstagande från nämnda kommendants-beställning, under sin återstående lifstid å allmänna i ndrag ni ngssta tei i uppbära det för samma tjenst i gällande stat bestämda årliga arvode trehundrade tretiutre riksdaler 1(3 sk.
Beträffande derefter pensions-rätten för de rid straffangelser och allmänna arbetsinrättningar tjenstgörande läkare, hvilka vid de olika stationerne Stockholm, Norrköping, Götheborg och Malmö, åtnjuta en aflöning af 75, 150, 25 ) å 400 r:dr, oberäknadt vissa personella arvoden, så har, såsom skäl för E. K. M:S till desse tjenstemäns förmon nu gjorda nådiga framställning, uti högstberörda skrifvelse hufvudsakligen blifvit åberopadt det ringa beloppet af de med nämnda läkarebefattningar i allmänhet förenade löneförmoner, äfvensom den trägna tjenstgöring, samma befattningar under nuvarande förhållanden, i jemförelse med hvad tillförne egt rum, för innehafvarne medföra.
Då emedlertid omsorgen för läkarevården vid berörda allmänna arbets-och straffanstalter, åtminstone på de flesta ställen, icke kan anses helt och hållet utesluta möjligheten att genom enskild praktik bereda någon tillökning i den tjensterne åtföljande aflöning, synas desse läkare, hvilka således icke torde vara nödsakade att odeladt egna sin tid åt tjenstegöromålen, följaktligen, efter Rikets Ständers tänka, ej eller ega enahanda anspråk på pensions-understöd utaf allmänna medel, sonx de vid ifrågavarande fångvårds-inrättningar anställde tjenstemän, åt hvilka en dylik förmån, pu sätt nämndt är, redan blifvit af Rikets Ständer förunnad.
Och hav det dessutom icke undfallit Rikets Ständers uppmärksamhet att, då samtlige i statens tjenst varande läkare, ined undantag allenast af proviucial-läkare, äro uteslutne från rättighet till pensions uppbärande å allmänna indragningsstaten, en sådan rättighets meddelande åt de vid fångvården anställde läkare måhända skulle kunna betraktas såsom med rättvisa och billighet icke fullt öfverensstämmande.
Med afseende härå och då, i händelse en eller annan af sistnämnde tjenstemän skulle af förekomna anledningar finnas serdeles förtjent att af ifrågavarande pensionsrätt undantagsvis komma i åtnjutande, E. K.
M. är oförhindrad att derom till Rikets Ständer göra serskild nådig framställning, hafva Rikets Ständer ansett sig icke kunna bifalla hvad E. K.
M. uti förevarande nådiga skrifvelse föreslagit, i fråga om pensionering af de vid fångvården antagne läkare.
Hvilket, till svar å högstberörde nådiga skrifvelse, Rikets Ständer få härigenom hos E. K. M. i underdånighet anmäla.
Rikets Stander framhärda &c: Stockholm den 2 Juni 1S48. m Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse, N.o 10U N:o 101.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 3[
Preste-ståndet den 3l — — Borgare-ståndet den 31 — — Bonde-ståndet den 2 Juni — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående förklaring af 5 § i 16 kap. jorda-balken.
Bet., N:o 43.) S. A. K. Hos Rikets Ständer har i betraktande kommit, det olika åsigter vid domstolarne gjort sig gällande i frågor, huruvida den, som på arrende emottagit annans egendom, under viss i arrendekontraktet bestämd tid, är skyldig att vid denna tids slut afträda egendomen, utan föregången uppsägning; hvilken skyldighet, å ena sidan, ansetts följa på grund af af talet, enär jorda-balkens 16 kap. i 3 § stadgar, att, om städja är gifven på vissa år, ingen bafve makt landtbon, dess hustru oell harn uppsäga, så länge giftostämman varar, samt att, om den dör, som städjan gaf eller henne fick, giftostämma ändå skall slå fast för enka och barn, tills den ute är, men att jordägaren derefter sjelf tiger råda öfver sin jord, hvaremot, å andra sidan, med anledning af innehållet i 5 § samma kapitel, antagits, det skyldigheten att afträda arrenderad jord ej inträder, utan att uppsägning föregått.
Nu ehuru sistberörda § stadgar, att, om landtbo vill sig från hemman säga eller jordegare landtbo sin, det bör ske före Thomae-dag ett år förr, än giftostämma ute är, och med giftostämma, uti föregående 3 §, förstås den tid. på hvilken jord blifvit utarrenderad, förekommer likväl deremot, hurusom i kapitlets 6 § den allmänna grundsats blifvit uttalad, att, om man leger ut eller till lego tager gods och gårdar med vilkor, man å båda sidor skall rätta sig efter hvad aftaldt är.
Om således en viss tid för ett arrende-aftals bestånd blifvit öfvcrenskorumen, måste äfven denna öfverenskommelse gälla såsom lag för kontrahenterne.
Så skedde dock ej, derest aftalets bestånd skulle bero på serskild uppsägning, och det är på dessa skäl Rikets Ständer dela först omförmälda åsigt i ämnet.
Till följd häraf och då, på sätt visadt blifvit, ordalydelsen i 5 § af ifrågavarande kapitel gifver anledning till en annan tydning, samt olika meningar jemväl härutinnan, enligt hvad uppgifvet blifvit, bland domare äro rådande, Expeditions-Utskottets Förslag till lind.
Skrifvelse, N.ö 101, 167 håfva, för tillvägabringande af enhet i lagskipningen, Rikets Ständer för sin del beslutat utfärdandet af den förklaring, alt 5 § i 16 kap. jorda-balken, så vidt den angår uppsägning af utarrenderad jord, ej afser det fall, att arrendet blifvit på viss tid ingånget.
Preste-ståndet den 3t — — Borgare-ståndet den 3l — —•
Bonde-ståndet den 1 Juni •— Rikets Ständers underdåniga skrifvelsej angående inskränkning aj under domares skyldighet att renovera domböcker.
(Lag-utsk. Bet., N:o 46.) S. A. K.
Ehuru allmänna lagen uti 2, 3, 5 och 6 kap. rättegångs-balken stadgar, att renskrifna exemplar af under-rätternas eller härads-, lagmans-, kämnersoch rådstufvu-rätts domböcker skola för hvart år, inom vissa bestämda tider året derefter, till vederbörande Hofrätt insändas, har det likväl, jemlikt Kongl, brefvet den 6 November 1712, varit tillåtet under-domare att ur omförmäida exemplar utesluta ransakningar och utslag i brottmål, som blifvit
Hofrätten underställda5 hvarefter, genom Kongl, förordningen den 18 December 1823, förklarades, att äfven undersökningar i alla andra brottmål få vid utskrifningen af under-rätts allmänna sak-protokoll och dombok, som till Hofrätt insändes, uteslutas, men att i stället en kort rubrik samt utslaget i sådant mål bör införas.
Ytterligare inskränkning i berörde skyldighet hafva Rikets nu församlade
Ständer ansett kunna och böra ega rum.
Då nemligen renovationen påböds, åsyftades dermed, att öfver-rätten skulle årligen öfverse alla under-rätternes domar.
Sådant låter sig likväl numera icke göra, sedan öfver-rätterne knap - 168 Expeditions-Utskottets Förslag till und.
N.o /oa. pist medhinna handläggningen och pröfningen af de saker, som der fullföljas.
För bibehållande af ifrågaställa skyldighet, kunde deremot åberopas, dels att underrätternas domböcker innefatta liera vigtiga tvister och ärenden, om hvilka upplysning efter längre tid kan erfordras, hvadan det ock vore angeläget, att dessa handlingar förvaras på mer än ett ställe, på det de ej matte gå förlorade, hvilket lätteligen kunde inträffa, derest de förvarades endast i under-rätternes arkiver, dels ock att öfver-rätterna derigenom lomme i tillfälle att utöfva en kontrol deröfver, att underrätternas domböcker varda ordentligen uppsatta och kompletterade.
Hvad denna sednare omständighet angår, synes den ej innefatta tillfyllestgörande anledning för ett fortfarande renovations-besvär.
Kontrollen deröfver, att domare och embetsman fullgöra sina skyldigheter, måste utöfvas genom andra åtgärder än de, hvilka öka skvldigheterne och dermed försvåra deras fullgörande; och i förevarande hänseende saknas ej eller kontroller af annan beskaffenhet, hvilka för ändamålet torde vara tillräckliga.
Men deremot hafva Rikets
Ständer funnit det andra skälet vara af mera betydenhet.
Het är nemligen ostridigt af allmän nytta, att protokoll och domar, som angå vissa vigti ga re rättsförhållanden, förvaras på flera än ett ställe, emedan, om dessa handlingar förkomma, upplysningar gå förlorade, på hvilka mångens väl beror.
Men häraf följer dock, att, om än renovations-skyldigheten ej må upphöra, densanjima likväl kan inskränkas till sådana mål och ärenden, hvilka äro af den ark. att de i allmänhet grundlägga eller hafva inflytande på framtida rättsförhållanden, samt således till upplysning derom erfordras.
Rikets Ständer hafva, med anledning häraf, ansett mål och ärenden af berörda art endast vara sådana, som angå fast egendom, ari’ och testamenten samt att en derutöfver sträckt renovations-skyldighet, icke gagnande det allmänna, snarare verkar motsattsen, enär genom den tillökning i under-domares göromål, sorn deraf föranledes, de ofta kunna hindras att egna en omsorgsfulla re uppmärksamhet åt de egentliga och vigtiga angelägenheter, som tillhöra deras befattningar.
Denna Rikets Ständers åsigt har jemväl gjort sig gällande hos lag-kommitten, vid utarbetandet af förslag till rättegångs-balk; och den synes äfven, ligga till grund för högstberörda nådiga förordning och således redan vara af lagstiftande makten godkänd.
Rikets Ständer hafva alltså för sin del beslutat utfärdande af en författning, hvarigenom stadgas, att i det exemplar af underrätts allmänna sak-prolokoll och dombok, som, enligt lag, skall till vederbörande Hofrätt insändas, hädan - Expeditions-Utskottets Forslag till und.
Skrifvelse, N.o io3.
169 hädanefter endast bör införas de mål och ärenden, som angå egande- eller nyttjande-rätt till fast egendom, ego-skillnad, delning af jord, arf eller testamenten.
N:o 103. i848 den 3i Maj anmäldt hos Högloft.
Den 7 Juni ånyo föredraget och, på grund af gjorda anmärkningar, af Ridderskapet och Adeln återremitteradt. i848 den 14 Juni ånyo föredraget och godkändt hos Högv.
1848 den 14 Juni godkändt af Vällofl. Borgare-ståndet.
1848 deu i5 Juni godkändt af Hederv.
Bonde-ståndet. 1848 den 28 Juni ånyo föredraget hos Högloft.
Ridderskapet och Adelu, som dervid fann sig icke kunna godkänna detta förslag till underdånig skrifvelse.
(Frågan ansågs vara af privilegii-natur.)
Se Expeditions-Utskottets Memorial N:o 12, samt Riks-ståndens protokolls-utdrag i anledning deraf, nemligen: Ridd. och Adelns af den 26 Juli 1848.
Preste-ståndets af den 26 — — Borgare-ståndets af den 29 — — och Bonde-ståndets af den 26 — — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående skyldighet för egare eller innehafvare af säterier m. fl. slags hemman, att i fjerdingsmanna-bestyret deltaga, samt om utfärdandet af instruktion för fjerdingsman.
(Allm. Besv.- 0. Ekon.-utsk. Bet., N:o 69.) S. A. K. Som Kongl, kungörelsen den 13 Februari 1830, hvarigenom fbrordnats, att frälsehemman skola lika med krono- och krono-skattehemman i utöfninBih. till R.
Prat. 1847 oc^ ^48, to Sami. 1 Afd. 22 170 Expeditions-Utskottets Förslag till lind.
Nio io3. gen af fjerdiiigsmans-befattningen deltaga, från en sådan skyldighet undantager säterier, rå- oell rörs- samt insockne frälsehemman, så vida dessa sistnämnda icke, efter hvad dittills varit föreskrifvit, haft ett sådant bestyr sig ålagd t; men, till följd af den egare af viss slags jord sålunda förunnade befrielse, det lärer inträffat, dels att, inom socknar, hvilka endast utgöras af insockne frälsehemman, fjerdingsman icke kunnat inom socknen utses, hvadan denna tjenst måst genom person från annan socken bestridas, hvilket föranledt flera olägenheter, dels ock att, uti socknar, der större delen af hemman äro afsistomlörmälda jordnatur, de öfrige hemmansinnehafvarne alltför ofta med fjerdingsxnans-bestyret betungas; alltså och enär, enligt Rikets Ständers tanka, det är med billighet öfverensstämmande, att, med undantag af boställen, hvilkas innehafvare, till följd af den tjenst de bekläda och hvarmed utöfvande af fjerdingsmanskallet icke lärer kunna förenas, härifrån torde böra befrias, ifrågavarande befattning, af hvars tillvaro och behöriga handhafvande samtlige jordegare och hemmansinnehafvare hemta fördel, lika drabbar all slags jord, få, eldigt derom väckt förslag, Rikets Ständer i underd. anhålla, det E. K.
M. mätte täckas, genom i nåder utfärdad författning, stadga, att säterier, rå- och rörs- samt insockne-frälsehemman förpligtas att i utöfningen af fjerdingsmansbefattningen hädanefter deltaga.
I sammanhang härmed och som Rikets Ständer, dels med afseende å vigten deraf, att menigheterna, hvilka hafva fjerdingsmans-bestyret sig ålagdt, sättas i tillfälle att känna vidden och beskaffenheten af de serskilda bestyr, hvilka kunna åt dem uppdragas, dels ock tili förekommande af det missbruk, som, på sätt hos Rikets Ständer blifvit anmärkt, till följd af bristande föreskrifter rörande fierdingsmännens åligganden, lärer egt rum, att så väl kronofogdar,, som länsmän, åt fjerdingsmännen skola uppdraga bestyr, hvilka dem rätteligen icke tillhöra, anse en instruktion i detta hänseende vara af behof påkallad, fa hos E. K. M. Rikets Ständer i underdånighet framställa den önskan, att eu författning, upptagande samtliga de åligganden, hvilka af fjerdingsman eller kronorättare, i denna egenskap, skola ombesörjas, jemte uppgift så väl å de förrättningar, för hvilka rese- och traktamentskostnads-ersättning må beräknas, som å de bestyr, för hvilka dylik godtgörelse icke erhålles, måtte varda i nåder utfärdad.
Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 29 Juli 1848. Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse, IV.-o to 4- 171 N:0 104.
Uppläst och godkändt bos Ridd. och Adeln den 3i Maj 1848.
Preste-slåndet den 3i — — Borgare-ståndet den 3l — — Bonde-ståndet den 1 Juni — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, om ändring i Kongl, förordningen den 27 April 1846, angående kolhandeln.