Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Nu är den, som jäf gör, ej beredd att sina bevis genast förete; varde oek då vittnet bordt, och lägge Rätten honom, sorn jäfvet gjort, viss tid före alt det bevisa; gitter han jäfvet med fullt Levis fästa, vare vittnesmålet ogilldt; har han ej fullt bevis, pröfve Rätten hvad verkan det cga må.” Rikets Ständer framhärda ete. 33G Exp. Utslc.
Förslag till urul, Skrif i<.
N:o i 43.
N:o if3 Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adeln d. 1 Sept. 1829.
Preste-Ståndet d. 7 — — Borgare-Ståndet d. 7 — — Bonde-Ståndet d. 10 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse , med förslag till ändring af 1G Cap. Giftermäls-Balkerij angående medgift och hemföljcl S. A. K. Rikets Ständer hafva, genom öfvcrläggningar uti en hos dem framställd fråga om ändring af 16 Cap.
Giftermåls-Balken, angående medgift och hemföljd, blifvit förde till den öfvertygelse, att nu gällande lagstadganden i detta ämne äro otillräcklige och icke nog bestämde, samt att således, till afböjande af osäkerhet och oreda härutinnan, fullständigare och tydligare föreskrifter äro af nöden.
Med anledning häraf, och som hos R.
St. i öfvervägande kommit: att, enär hemgift innebär upplåtelse af endast nyttjande-rätt, och, då fråga är örn fast egendom, någon ovisshet om egancle-rätten till det upplåtna ej kan genom hemgiften uppkomma, samt med naturen af hemgift ej vöre förenligt, att gåfvotagarens nyttjande-rätt skulle bero af något annat, än gifyarens godtfinnande, eller kunna betryggas emot de händelser, att eganderutten frånginge gifvaren, elier denne ville e gendomen - Exp. Utsk.
N:o 143- 337 gcndomen återtaga (i följd hvaraf inteckning till sakenhet för salunda upplåten nyttjande-rätt ej är lämplig), alla reglor för upplåtelse af fast egendom, i egenskap af hemgift, synäs vara öfverflödiga och utan ändamål, hvarföre ifrågavarande
Lag bör afse endast lös egendom; att, då ej allenast gifvarens och emottagarens, utan äfven tredje mans rätt beror på vissheten om hemgifts-aftals verklighet, men föreskri fterne i nu gällande Lag, att å hemgift qvittobref skall tagas, och att, der qvittobref ej linnés, hemgiften skall, med svordom ede, återbäras, långt ifrån att förebygga, fastmer vållat oreda och tvist, all anledning till tvifvel om aftalets tillvaro bör, genom deråt gifven offentlighet samt noggranna och bestämda former, förekommas1; att hemgiftsbrefs bevittnande och lagföljandfe vid Domstol, i likhet med hvad om äktenskapsförord finnes påbudet, vore ett för detta ändamål tjenlig t stadgande; att den bani ti Hägde förmon att, om de öfverlefva sina föräldrar, behålla hemgiften med samma tätt, sorn föräldrarne den haft, bör utsträckas till bemgifts-tagares bröstarfvingar, i hvad led som helst; gifvaren dock obetaget, att derom annorlunda, efter godtfinnande, förordna; att, sorn egande-ratten till egendom, den der såsom hemgift emottagen är, lil ifver qvar hos gifvaren, i följd hvaraf hemgift, sorn, vid gifvarens död, återbäres, utgör en tillgång för gifvarens borgenärer, så bör ock Lagen förordna, att återbäring af hemgift skall ske, när gifvaren under Bihang t. R. S:s Prot. 338 Exp. Utsk.
ShriJ.p, N:o 143. sin lifstid råkar i Concurs-tillstånd; att den i 8 Cap. 2 §.
Jorda-Balken uttryckta grundsatts, att, då gåfvotagare gör gifvaren orätt eller skada, det slår gifvaren fritt att gåfvan återkalla, är i synnerhet tillämplig i frågor, som röra förhållandet emellan föräldrar och harn, samt derföre bör i Lagen om hemgift upptagas; och slutligen att, till ytterligare förebyggande af ali tvist, huruvida lös egendom, som föräldrar lemliat sina harn, må anses såsom hemgift eller såsom till full ego gifven, Lagen bör uttryckligen stadga, att, om föräldrar öfverlåta lös egendom till sina barn, utan att qvittobref derå så upprättas och lagföljes, som ofvan nämndt är, den egendom skall tillhöra barnen med full eganderätt, få R.
St. alltså, i enlighet med nu anförde åsigter, till E. K. Maj:ts Nådiga pröfning i underdånighet öfverlemna följande förslag: XVI.
Om Hemgift. 1 §•
Vill fader eller moder i hemgift upplåta penningar eller annan lös egendom åt barn, vid giftermål, eller eljest, gore thet skriftligen och sätte i hemgifts-brefvet ut beloppet af penningarne och värdet af lösören.
Hemgiftstagaren skrifve qvitto therå, med dag och åratal samt ,vittnen under.
Exp. UtsiFörslag till lind.
N:o 143. 339 2 §.
Hemgiftsbref inlemne gifvaren öppet till Rätten i then ort, ther han sitt hemvist häfver, i stad, inom två månader, och å landet, sist å thet lagtima Ting, som infaller, efter en månad, sedan thet upprättadt var; och varde liemgifts-brefvet, med emottagarens therå tecknade och bevittnade qvitto, i Rättens FörordsProtocoll ordagrannt infördt. 3 §.
Dör hemgifts-tagare, utan bröstarfvinge, gånge hemgiften lill gifvaren åter; är bröstarfvinge till, behålle han hemgiften, ther ej gifvaren i hemgiftsbrcfvet annorlunda förordnat. 4 §•
Då gifvaren dör, skall hemgift till skifte återbäras. 5 §.
Afträdes gifvarens egendom till borgenärer, tå egen the återtaga then egendom, som i hemgift gifven är.
Varder hemgifts-tagarens egendom afträdd, ege ock gifvaren taga hemgiften åter. 6 §.
Gör liemgifts-lagaren gifvaren orätt’ eller skada, stånde gifvaren fritt att hemgiften äter - 340 Exp. UtsL Förslag till und.
N:o 143,144. talla, inom år och dag, sedan den pratt eller stada skedde, 7 i Äro lösören ej i behåll , tå hemgift återbäras skall; gälde heingifLstagaren thet värde, som * å thom i liemgiftsbrefvet satt är.
8 I the fall, tå hemgift går åter, varde ej then nytta räknad, sp.m hemgifts-tagaren ther-, af haft; och svare han ej eller till then för-, sam ring, som å lösören, genom thoras vanliga bruk kommit, 9, §•
Hafva föräldrar gil'vi t barn lös egendom,, utan att hemgiftsbref så upprätta dt o,ch lagföljdt ' är, som i x och 2 §§. sägs; varde then egen-, dom ansedd såsom till full ego gifven, Rikets Ständer framhärda etc. JV:o t44.
Uppl. O, godk. hos Ridd. och Adeln d, 1 Sept. 1829- Preste-Slåndet d. 7 — — Borgare-Ståndet d. 7 — — Bonde-Ståndet d. 10 — — Rikets Ständers underdåniga Skrif velse, angående ändring af 1 S- i t6 Cap.
Arfda - Exp. Utsi;.
N-o ±44. 341 Balken, sådan den, enligt Kongl.
För or dfiingert den 27 April 1810, nu lyder. S. A. K.
Sorn erfarenheten visat, att rättigheten att muntligen göra testamente, sådan den i nu gällande
Lag är stadgad, ej sällan haft den följd, alt tillfälliga yttranden, som, under samtal och utan bestämdt tillkännagifvande af stadgadt uppsåt, kommit att af någon fällas, äro vordne ansedde såsom hans yttersta vilja, och blifvit föremål för tvist, hvars utgång ofta helt och hållet hvilat på de personers samvetsgrannhet, minne och urskiljning, som dessa yttranden åhört och blifvit kallade att derom vittna; så, ehuru tillåtelsen att muntligen förordna om sin qvarlåtenskap ej bör vara någon alldeles lietagen, synes dock ett billigt afseende på lagliga arfvingars rätt, och angelägenheten att göra öfvertygelsen om testamentsgifvarens verkliga vilja och mening så litet som möjligt beroende af andras omdöme fordra, att berörde tillåtelse ej sträcker längre, än behofvet kräfver.
Ett sådant behof kan åter ej antagas vara för handen, utan då någon är stadd i så svår sjukdom eller annan farlighet, att han saknar förmåga och tillfälle att skriftligt testamente upprätta.
Öfvervinner lian sjukdomen, eller räddas han ur faran, och kommer han sedan i den belägenhet, alt han kan skriftligen författa eller låta författa hvad han förut muntligen yttrat, såsom gin yttersta vilja, men ändock sådant underlå - 342 Utsi-.
Förslag till tinch Skrijv.
N:o 144. ter; så må hans vilja skäligen anses vara förändrad eller åtminstone ej häfva varit stadgad och alfvarlig.
På- dessa skäl och med anledning af hvad genom väckt motion i lika afseende yrkad t blifvit, få R.
St. hos E. K. M. i underdånighet föreslå, att i §. i 16 Cap.
ÄrfdaBalken, sådan den, enligt Kongl.
Förordningen, den 27 April 181 o, nu lyder, måtte varda ändrad och erhålla följande redaction: ”Vill någor, man eller qvinna, göra testamente; upprätte thet skrifteliga, med eller utan vilkor; varde och testamentet bestyrkt af tvänne vittnen, som skola på en gång när vara och therå teckna skrifteligt intyg, att thet testamente tå var gjordt med sundt och fullt förstånd och af fri vilja; stånde ock honom fritt, att låta vittnen veta thess innehåll, eller ej.
Äro ej vittnen att tillgå, och finnes testamentet med egen hand vara skrifvet och underskrifvet; ege ock thet laga kraft, ther ej styrkt varder, att testamentsgifvare!!, efter then tiden, haft lägenhet att vittnen anskaffa.
Råkar någor i svår sjukdom eller fara, håfve tå våld att, i vittnens närvaro, testamente munteliga göra; och gälle thet, ther the vittnen intyga, att han, med sundt förstånd och af fri vilja, förklarat sig hafva thet testamente gjort.
Bortgifver någor fast egendom, ege ej magt om vilkoren för thess förvaltning sträcka förordnandet längre, än till förste emottagarens och thess makas lifstid, eller örn eganda-rätten vidare, än till ulnämnan - Exp. Utsi-, Förslag till lind.
N-.o 144, 14-5.
343 de af testaments- eller gåfvo-tagarens nästa efterträdare, uti hvilken sistnämndes liand fastigheten ikläder sig egenskapen af arfvejord; hvarmed i allt fall, efter allmän Lag, förhålles.
Ej eller må i andra afhandlingar och contract örn fast egendom sådane vilkor inflyta, hvarigenom förvaltnings- och egande-rätten för en framtid vidare inskränkes, än nu sagdt är; men angående städja och arrende galle hvad iherom serskildt stadgadt är.
Rikets Ständer framhärda etc. N:o 145.
Uppl. 0. godk. lios Ridd. och Adela d. 1 Sept. 1829- Preste-Ståndet d. 7 — — Borgare-Ståndet d. 7 —• — Bonde-Ståndet d. 10 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse angående författande af en allmän öfversigt utaf LagComite'ns förslag till CivilLag samt af detta förslags grunder och skiljaktigheter frän nu gällande Lag. S. A. K.
Med anledning af hvad, uti väckt motion, yrkadt blifvit, i afseende på angelägenheten deraf, att en allmän öfversigt utaf LagComitens förslag till Civil-Lag samt af detta förslags grunder och skiljaktigheter från nu gällande Lag 344 Exp. Utslc.
Ako l45< måtte varda författad, för alt R. St., vid nästa Riksdag, i serskildt uppgifvet ändamål, föreläggas, få R.
St., sorn anse det ej allenast nyttigt, utan äfven oundgängligen nödigt, att en lätt åskådlig allmän öfversigt af liela Lagförslaget eller en kort uppställning af den plan, efter hvilken arbetet blifvit utfördt, jemte uppgift af de grundsattser och åsigter, från hvilka La-gComiten utgått, förbereder, leder och sammanhåller granskningen af detailerne, hos E. K. M. i underdånighet anhålla, att bemälde Comité kunde få sig uppdraget att, sedan hela Lag-förslaget blifvit färdigt och kommit uti det skick, i hvilket E. K. M., efter StatsRådets och Högsta Domstolens hörande, finner detsamma böra, genom Nådig Proposition, till Rikets Ständers pröfning öfverlemnas, författa och, i god tid, före nästa Riksdags början, från trycket utgifva en ty^dlig^ och lätt
Öfverskådlig framställning af arbetets plan samt allmänna grundsattser och motiver, tillika med uppgift och jemförelse af de väsendtligaste skiljaktigheterne emellan den nu gällande Lagens stadganden oeh dem, som till antagande föreslås, jemte skälen till dessa senares afvikelser från de förra, så att denna framställning, under fortgången af Rikets Ständers gransknings-avbete, ehvad det kommer att å en eller flere Riksdagar för sig gå, må kunna tjena till stödjepunkt, ledning och rättelse.
Rikets Ständer framhärda etc. IV; o jExp. TJtsh.
N:o 146- 345 N:o Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adeln d. 1 Sept. 1829.
Prés te-Ståndet d. 7 — — Borgare-Ståndet d. 7 — — Bonde-Ståndet d. 10 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse angående dels Professoren Doctor N. Akerman tillagd Gratification och dels heviljadt understöd för Ortopediska Institutet i Stockholm. S. A. K. Hos Rikets Ständer har fråga blifvit väckt om understöds beviljande af allmänna medel för det i Hufvudstad en af Professoren, Doctor Nils Åkerman stiftade Ortopediska Institut, som, med Nådigt tillstånd, bär namn af Josephinas Institut, och hvars föremål är att återställa kroppsbildning , helsa och växtlighet hos lytta, vanskapliga och sjukliga barn; i hvilket afseende tillika blifvit föreslaget, dels att af allmänna medel en lämplig gratification mätte tilläggas
Doctor Åkermanj såsom ersättning ej mindre för dess gjorda uppoffring af egna medel och en lönande praktik, i ändamål att inom Fäderneslandet tillvägabringa denna Inrättning, än äfven för den förlust, han fått vidkännas, i afseende på ett inskränkt antal patienter det första året, dels ock, att 3 till 4°°° Rd. Banco åvBihang t. R.
S:s Prof. tQ:de Sami. 44 346 Exp. Etsk.
Skrif v. N:o 146. ligen måtte intill nästa Riksdag anslås till bemälde Professors disposition och emot förbindelse, å lians sida, att, till nämnde tid, icke allenast, på sätt hittills skett, oberoende af ett större eller mindre antal betalande patienter, upprätthålla och ändamålsenligt fullkomna Institutet, utan äfven att dervid oafbrutet, utan serskild betalning, underhålla och vårda ett visst antal fattiga barn, som behöfde genomgå en sådan cur.
’ Detta, med hvad, under målets handläggning af vederbörande Utskott, ytterligare anmäldt och upplyst blifvit, hafva R.
St. tagit i öfvervägande; och som, äfven oaktadt betydliga enskilda uppoffringar å Grundläggarens sida, endast genom de af Actie-tagare meddelade förskott, det varit för honom möjligt, att lill närvarande tid upprätthålla meranämnde Inrättning, hvilken, såsom afseende ett ibland de mest välgörande ändamål, hvars befordrande må anses lika myeket tillhöra Staten, som den enskilde, bör på sådan grund åtnjuta något allmänt understöd , intilldess densamma hunnit blifva mera känd och begagnad samt vunnit det vidsträcktare förtroende, att den kan af egna inkomster vidmagthållas och utvidgas; alltså och till vidare uppmuntran af det nit för Inrättningens framgång och stadga, som Professoren, Doctor Akerman ådagalagt, samt för att sätta Inrättningen i tillfälle att emottaga och vårda några fattiga kostnadsfritt, eller några mindre bemedlade , emot en efter deras förmåga lämpad lägre afgift, hafva R. St., enär Statsverkets tillgån - Exp. Utsi.
N:o 146,147* 347 gar numera finnas för andra ändamål disponerade och några medel således icke kunna till det nu ifrågavarande på Stat uppföras, ej allenast godtfunnit bifalla, att af öfverskotlen på Statsverkets inkomster Professoren, Doctor Sikerman tilldelas en oafkortad gratiflcation af i333 Rd. 16 sk.
Banco, såsom någon ersättning för de kostnader, han enskildt vidkänts för inrättandet af det Orlopediska Institutet, utan ock trott sig böra hos E. K. M. i underdånighet anhålla, det E. K. M., af uppkommande besparingar på 2:dra IIufvudTiteln, ville, för samma Instituts vidmagthållande och utvidgande, i Nåder anvisa årligen, intill nästa Riksdag, i5oo Rd.
Banco, till redovisning af Institutets Föreståndare inför Kongl. SundhetsGollegium, som i sådant afseende torde undfå Nådig föreskrift att derefter underdånig berättelse om berörde medels användande till E. K. M. årligen afgifva.
Rikets Ständer framhärda etc. N:o i/\.y. Uppl. o. godk. lios Ridd. och Adeln d. 1 Sept. 1829- Preste-Standet d. 7 — — Borgare-Ståndet d. 7 — — Bonde-Ståndet d. 10 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse^ med anhållan om undersökning i afseende på 348 Exp. Utsk.
SlriJreise N:o 147. möjlig nedsättning af Skepp suni gä Ider ä Svenska fartyg. S. A. K.
Genom en inom Borgare-Ståndet väckt Motion har Rikets Ständers uppmärksamhet blifvit fä- ^ stad å de Författningar, som, genom handelssjöfartens för dryga beskattning, fjettra handeln, i hvilket afseende blifvit omförmäldt, huruledes, genom Sveriges med andra Stater vunna reciprocitet, väl åstadkommits nedsättning uti Svenska fartygens omkostnader i dessa länders hamnar, men hvaremot de Svenska hamnarne nu skola kunna med större fördel beseglas af främmande Nationers, än af våra egna fartyg, enär dessa senare äro belastade med följande dryga afgiftcr, nemligen:
Läste-afgiften, hvilken med i Rd. Banco per Läst, för hvarje till Medelhafvet gående, och 16 sk. för utom detsamma destineradt fartyg, serskildt för hvarje resa, erlägges, samt Lösen för Turkiska Documenter, äfvensom 8 sk. årlig bevillning per Fartygets Läst, och derjemte dryga Consulad-afgifter och Certificaters lösen, hvartill ytterligare komma de ansenligen förhöjda Lots- och Båkpenningarne; och få R.
St., på grund af detta för Sjöfarten betungande förhållande, hos E. K. M. i underdånighet anhålla, det vederbörande Collegier måtte i Nåder anbefallas undersöka, huruvida umgälderlie å Svenska Skepp någon förminskning deruti möjligtvis medgifva.
Skrif v. dsho 148- 349 JV:o if8.
Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adeln d. 1 Sept. 1829.
Preste-Ståndet d. 7 — — Borgax-e-Ståndet d. 7 — — Bonde-Ståndet d. 10 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse j angående inrättande af en Lune-anstalt till förmon för Tackjernstillverkare i Riket. S. A. K.
Uti en hos Piikets Ständer väckt Motion liar blifvit framställdt, att en väsendtlig olikhet i Rikets Bruksegarcs och Bergsmäns vilkor sig företer, då de förre egde den stora fördelen att, genom JernContoirs-Inrättningen, kunna förlägga sig sjelfve med tillräckliga medel, emot högst billig ränta, men de senare icke hade annan utväg, än att för deras handtering söka förlag hos Köpmannen, hvilken ock ensam droge liufvudsakliga vinsten af Tackjerns-handeln , som af honom ofta blefve drifven för en utrikes bosatt principals räkning, till förlust således både för Bergsmannen och Bruksegaren samt i och med detsamma för hela Staten; att det för Rikets jernhand tering i allmänhet vore af vigt, att Tackjerns-tillverkaren må kunna, utan Köpmanna-interessets inblandande, stå i direct communication med Bruksegaren; samt att Bruksrörelsen nu mera vore oberoende från främmande interessen, sedan JernContoirets Lånefond, danad, lill en början, genom en viss rin - 350 Exp.
N:o i48- ga afgift för hvarje å Stapelstads våg levereradt Skeppund Stångjern, och vidare understödd genom af Konung och Ständer beviljade bidrag, vunnit, under en fortsatt klok och ändamålsenlig förvaltning, dess nu egande soliditet; på hvilka grunder, så väl hemställan blefve gjord ^ om åtgärder, som för detta ärendes beredning och afgörande borde vidtagas, som äfven förslag uppgifvet om samlande af en Lånefond till Bergsmäns understöd. R. St., som, efter öfvervägande häraf, fullkomligt gilla de skäl, som blifvit framställda för den önskan, att en ändamålsenlig
Låneunderstöds-inrättning jemväl måtte, till lättnad och uppmuntran för Bergsmans-yrket, kunna tilivägabringas, hafva alltså trott sig höra hos E. K. M. i underdånighet anhålla, det E. K.
M. täcktes låta utarbeta ett förslag eller plan till en dylik inrättning, samt sedermera, genom vederbörande Autoriteter, lemna Bergsmännen tillfälle att yttranden meddela, rörande de ämnen, deröfver sådant kan pröfvas nödigt; hvarefter förslaget, sålunda fullkomligen förberedt och utarbetadt, kunde af E. K. M. i Nåder föreläggas Rikets näst sammankommande Ständer.
Skrija.
N:o 14.9. 351 JV.-o t jg.
Preste-Ståndet d. 7 — — Borgare-Ståndet tl. 7 — — Bonde-Ståndet d. 10 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse , med anhållan, att den nu gällande Taxa för Expeditions-lösen mätte varda i allmänhet ; öfver sedd, m. m. S. A. K. Sedan Rikets senast församlade Ständer, uti Skrifvelse af den ai December i8a3, hos E. K.
M. dels i underdånighet föreslagit, att, utom hvad, till förekommande af Expeditions-lösens obehöriga stegrande genom dragen stil, förut stadgadt är, den föreskrift måtte ytterligare meddelas, att uti expeditioner, som emot lösen varda utlemnade, minst sju stafvelser höra beräknas för hvarje rad, dels anhållit om öfverseende i allmänhet af nu gällande Taxa för Expeditions-lösen, samt att E. K.
M. täcktes dervid i Nåder låta tillse, om och i hvad mon det emellan HäradsRätterne och öfrige Domstolar samt Embetsverk förut varande förhållande, i afseende på Expeditions-lösen, borde , genom jemkning i grunderne för samma lösens utgörande, varda återställdt, dels ock hemställt, att, i händelse en ny Expeditions-Taxa hlefve i Nåder utfärdad, beräkningsgrunden för 352 Exp. Vtsk.
Skri fp. A:o i 49- lösen af alla Fullmagler å Embeten och Tjenster måtte bestämmas , och', jemte lösen af alla från E. K. Maj:ts Stats-Expeditioner utgående handlingar, i samma Taxa införas; så har Rikets Ständers Justitiae-Ombudsman, uti den af honom afgifna Embetsberättelse för åren 1826 och 1827, anmält, det E. K. M., till svar ej mindre å hvad R.
St. i berörde Skrifvelse underdånigst hemställt, än ock å Justitiae-Ombudsmannens, den 28 Februarii i8a5, serskildt gjorda underdåniga framställning uti samma ämne, genom Nådigt Bref den 20 Junii 1827, förständiga t honom, bland annat, att, enär E. K. M., under den 9 nästförutgångne Februarii, i Nåder anbefallt Bess Cancellie-Styrelse att till E. K.
M. inkomma med underdånigt förslag till en närmare bestämd Taxa på Lösen för Fullmagter och andra Expeditioner inom StatsExpeditionerne af E. K. Maj:ts Gancellie, och denna Taxa, sedan den af E. K. M. blifvit i Nåder gillad, komme att från trycket utgifvas, hvarförinnan icke lämpligt vore, att den nu gällande Taxan b lefve tryckt, hade E. K.
M. funnit frågan derom då förfalla.
Jemte hvad sålunda förekommit, hafva R.
St. till granskning äfven förehaft, så väl de af JustitiaeOmbudsmannen, uti ofvannämnde afseende ytterligare framställda anmärkningar, hvilka finnas intagne uti hans, vid Riksdagens början, aflemnade allmänna redogörelse öfver förvaltningen af det honom anförtrodda Embete, som åtskilliga inom RiksStånden väckta motioner, deruti, IZxp.
Skrifv. iV:o 149- 353 deruti, dels enahanda förslag och önskningar, som Ständernes omförmälda underdåniga Skrifvelse innefattar, äro förnyade, dels ock blifvit yrkadt: att Stockholms Stads Collegier, Kämnärs-Rätterne uti Städerne i allmänhet samt de Rådstu fvuRä t ter, som tillika innefatta KämnersRätter, nemligen då mål af dem i sistnämnde egenskap varda handlagde, måtte förklaras berättigade till lika Expeditions-lösen, som vid IläradsRätterne, enligt nu gällande Taxa, är bestämd; att RådstufvuRätterne i Städerne af alla de ofrälse Sterbhus, hvarifrån Bouppteckningarne böra till dessa Domstolar inlemnas, och der desamma icke genom RådstufvuRättens egna medel blifvit förrättade, skulle ega att, för Boupptecknings inregistrerande och förvarande, jemte påskrift å det exemplar, som utlemnäs, beräkna och uppbära lika arfvode, som uti Expeditions-Taxan är Häradshöfdingarne tillagdt; att Magistrats-Secreterare och Notarier vid RådstufvuRätterne måtte, för Communications- och Remissorial-Resolutiener i enskilda mål, fa uppbära enahanda lösen, som för LandsCancellierne stadgad är; att ExecutionsGevaldiger i Städerne, utom Stockholm, kunde tillerkännas ett visst lämpligt arfvode för enskilda utmätningar, sorn af dem förrättas, hvilket arfvode , som ansetts skäligen kunna bestämmas till a4 ak.
Banco för hvarje utmätnings-förrättning, borde, i sammanhang med den till betalningådömda summan, hos Gäldenären utmätas; och att, med ändring af E. K. Maj:ts Nådiga Bref Bihang t. R. S:s Fröt. tOale Sami, 45 354 Exp. Utsh.
N:o 149 den 10 September 1828, hvarigenom Kronobe®*" tjente, för förskaffande af Kallelse-bref i Concurser, blifvit tillagd lika betalningsrätl, som. för privata utmätnings-förrättningar, Krono-betjeningens arfvode för en sådan handräckning måtte till uppgifvet belopp fastställas , samt tillika varda bestämdt om och hvad Stadsbetjente, för berörde kallelser* åtnjuta må; och alldenstund R.
St., för sin del, anse en så beskaffad granskning och jemförelse af Expeditions-Taxans serskilda stadganden, som redan vid förra Riksdagen begärdes, vara af behofvet högt påkallad, samt, vid betraktande af göromålens mängd och beskaffenhet vid UnderDomstolarne, så Väl i Städerne som pä Landet, billigheten synes fordra, att jemlikhet dem emellan, i afseende på Expeditions-lösen, bor ega rum, så att enahanda lösen vardel- bestämd vid Lagmansoch RådstufvuRätterne, samt enahanda åter vid Härads- och Kämners-Rätter, med iakttagande deraf, att lösen vid de senare, ellar Städernes Domstolar, icke må i något fall öfverstiga lösen vid de förre, eller Domstolarne på landet, hafva R.