Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Tjenstehjons-Stadgan ega rum, angående rättighet för husbonde, att sig till godo beräkna afdrag å legohjons lön för den tid, det af sjukdom varit urståndsatt att förrätta sina sysslor, innefattade en obillighet, som stundom kunde för tjenstehjonet vara ganska tryckande.
Ett sådant stadgande funnes icke i förra Lego-Stadgan annorlunda, än för de händelser, då tjenstehjon icke i och för tjensten och utan eget förvållande skada tagit, hvadan uti den nya Stadgan föreskriften, i öfverensstämmelse med allmänna Lagen i 14 Cap. g §.
Då husbonde för öfrigt kan i städslobeviset betinga sig det afdrag , han för tjenstehjons försummelse under dess tjenstetid önskar, vore en sådan La»- samt Allm. Besv.- och Oecon.
Utlåtande lY.o 35.
O 3 utväg tillräcklig.
Dessutom skulle Utskottens förslag, hvars afsigt vore att bereda husbonden en fördel, någon gång gifva anledning till förlust, emedan kostnaderne till läkare och läkemedel kunde öfverstiga lönen för sjukdomstiden, för hvilken skilnad husbonde likväl icke finge någon ersättning; 2:0 att nu gällande flyttningstid, hvars oförändrade bibehållande Utskotten tillstyrkt, vore olämplig, och borde utsättas till någon annan lid af året, såsom, efter åtskillige Ledamöters inom Preste- och Borgare-Stånden tanka, till Midsommar, efter andras förmenande, till den 1 October, och efter någras önskan till den i4 Mars, då laga fardag å landet inträffar; varandes för yrkandet om förändring hufvudsakligen de skäl åberopade, som Herr Doctor Hasselroth uti dess motion anfört.
Derjemte är föreslaget, att olika flyttningslider kunde bestämmas för södrä delen af Riket intill
Dalelfven och för de norra orterne; 3:o att Rikets Ständer borde förnya sin, den 12 December ]8a3, hos Kongl. Maj:t gjorde underdåniga anhållan om handtverksgesällers ställande under Lego-Stadgan.
Hvad först beträffar den obillighet man velat finna i det föreslagna stadgandet om husbondes rätt, att af tjenstehjons lön göra afdrag för den lid tjenstehjon varit af sjukdom hindradt att sina sysslor förrätta, hafva Utskotten icke kunnat inse, hvaruti denna obillighet egentligen skulle bestå.
Ty då legoaftal innefattar ett contract om husbondes och tjenstehjons ömsesidiga rättigheter och skyldigheter, lärer det svårligen kunna påstås, att icke den enes oförmåga att fullgöra sina åligganden bör frikalla den andre från fullgörande af sina förbindelser.
Och då i öfrigt tjenstehjon kan betinga sig den förmon att, ulan afseende på inträffande sjukdomshändelse, oafkortadt få sin lön tillgodonjuta, hemställa Utskotten, alt ifrågavarande anmärkning må förfalla.
Deremot torde det böra medgifvas, att sista punkten i förslaget innebär en föreskrift, som någon gång kunde föranleda förlust för husbonde, och då detta icke varit Utskottens afsigt, synes redactionen böra ändras och rättas på följande sätt:
Sjuknar tjenstehjon, bör husbonde låta det sköta och vårda, håfve dock rätt, om han vill, att å lönen afräkna, ej al lenast hvad deraf belöper för den tid, tjenstelijonet varit 4 Lag- samt Allm. Besv.- och Oecon.-Utsk.
Utlåtande N.-o 35. urståndsatt att sina sysslor förrätta, utan ock för hvad han till läkare och läkemedel utgifvit.
Det skulle emedlertid, efter Utskottens tanka, vara betänkligt, att söka afhjelpa de partiela olägenheterna af en allmän bestämning härom, genom antagande af serskilda flyllningstider för olika orter inom Riket, emedan sådant skulle minska utvägarne till näringsfång för den arbetande classen, samt hindra spridandet af insigter i landtmannayrken från en ort lill annan.
Att förändra den nu gällande allmänna bestämmelsen, skulle, efter Utskottens tanka, för vissa landsorter medföra betydande olägenheter, och då det dessutom tages i betraktande, att täta ombyten i oeconomiska sladganden merendels äro skadlige, få Utskotten tillkännagifva, att Utskotten af de gjorde anmärkningarne icke ansett sig föranlåtne att frånträda sin i detta ämne förut yttrade mening.
Hvad slutligen vidkommer yrkandet, att handtverksgesäller borde ställas under Lego-Stadgan, få Utskotten vördsamt upplysa, att Utskotten, uti afgifvet Betänkande, N:o 33, angående utvidgad näringsfrihet, tillstyrkt Rikets Ständer, att hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det täcktes Kongl.
Majit, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med de grunder, hvarå de vid 1823 års Riksdag i underdånighet öfverlemnade förslag till Författningar om näringarne hvila, i Nåder utfärda, jemte Författning om gerningsmäns antagande på landet och Handels-ordning, en Förordning om handtverkerien, hvilken, på sätt förut är vordet anmärkt, uti 3 Art. 3 §. skulle komma att innehålla, att gesäller, så vida ej genom serskildt aftal annorlunda öfverenskommes, skola lyda under Lego-Stadgan; vid hvilket förhållande någon serskild åtgärd för ernående af detta ändamål icke lärer vara af nöden.
Stockholm den 27 December 1834- Lag- samt Allm. Besv.- och Öecon.-Utsk.
Utlåtande N.o 36.
5 N:o 36, Åokoin till Exp.-Utsk, den 27 December.
Utlåtande, öfver gjorde anmärkningar vid Utskottens Betänkande N:o 10, i anledning af väckta motioner om nedsättning* ändring och förklaring i Kongl. Maj:ts förnyade Nådiga Taxa på Expeditionslösen den i5 Maji 1821.
Della Betänkande, hvilket Högvörd.
Bon de-Ståndet bifallit, hafva Höglofl.
Ridderskapet och Adeln samt Vällofl. Borgare-Ståndet till Utskotten återförvisat, på grund af dessa anmärkningar: 1:0 att en annan beräkningsgrund, än den nu gällande, för lösen af gravationsbevis i stad borde antagas, emedan, på sätt Herr Santesson i sin motion och Herr Leffler i sin Betänkandet vidfogade reservation antydt, lösen för sådant bevis vore för mycket betungande, då tomter elice jordlotter i stad äro i mindre delar styckade; hvarförutan det borde tagas i betraktande, att beräkningen efter numer icke kunde användas i afseende på sådane lägenheter, som icke hade någon numer sig åsatt.
Den lämp ligaste beräkningsgrunden vore deremot egendomens uppskaltningsvärde,. hvilket, i brist af annan upplysning derom, linge med taxeringsbetyg styrkas.
Ett minimibelopp af r eller, efter en annan mening, af 3 till 2i R:dr kunde utsättas såsom lösen för gravationsbevis för mindre fastigheter,, samt ett maximibelopp bestämmas tilläfventyrs något högre, än sona Utskotten föreslagit; 2:0 att hvad Utskotten, i anledning af Jacob Kihlbloms motion, tillstyrkt i afseende på uppbördsmäns befrielse från erläggande af lösen för Kammar-Rättens Utslag i sådana mål, deri åtal för tjenstefel icke är anställdt, vore öfverflödigt, helst lösen aldrig i andra än sistnämnde fall finge hos uppbördsman uttagas: varandes till stöd för denna uppgift bestyrkte afskrifter af två från Kongl. Maj:t till Kammar-Rätten den 38 October 1807 och den 3 October i8i5 aflåtna Nådiga Skrifvelse!- åberopade och till Utskotten öfverlemnade.
Hvad sålunda blifvit yrkadt hafva Utskotten tagit i öfvervägande och få, hvad angår yrkad nedsättning i lösen för gravationsbevis i stad, med erinran derom, att Rikets Ständer redan vid två föregående Riksdagar till Kongl. Maj:t hemställt, om icke berörde lösen kunde i vissa fall nedsättas, samt att Kongl. Maj:t i Nåder öfverlernnat den underdåniga skrifvelsen i ämnet till en Comité, sorn erhållit: befallning alt utarbeta förslag till för - 6 Lag- samt Allm. Besv.- och Oecon-Utsk.
Betänkande N.O 3 7. nyad Taxa på Expeditionslösen hos samtlige Domstolar och Embetsverk, vördsamt åberopa det yttrande, sorn i Betänkandet är vordet afgifvet, hvilket yttrande Utskotten icke funnit skäl att frångå.
Hvad åter beträffar framställningen derom, att ytterligare stadgande om uppbördsmäns frikallelse från erläggande af lösen uti så kallade anmärkningsmål icke erfordras, så och enär Utskotten vunnit den upplysning, att genom Kongl. Maj:ts ofvannämnde Nådiga Skrifvelser redan är vordet förordnad!: alt Utslag öfver af Revisions-Contoren gjorde anmärkningar aldrig hos Kammar-Rätten böra utfärdas, derest icke de personer, mot hvilka ansvarsoch ersättningspåstående blifvit väckt, finnas skyldige och följaktligen blifva ålagde att medel inbetala, samt att icke andra, ära verkligen betalnings- och ansvars-skyldige böra med lösen för Utslag besväras, anse Utskotten sig böra, med frånträdande af sitt i detta hänseende afgifna Utlåtande, hemställa, om icke Jacob Kihlbloms motion, i hvad den af ser utfärdande af ett dylikt stadgande, må förfalla.
December 1834- N:o 37.
Betänkande, om utfärdande af ett allmänt stadgandej angående val till organist.
‘ Uti ett hos Högvörd.
Preste-Ståndet afgifvet, lill Lag-Utskottets behandling öfverlemnadt anförande, har Herr Doctor Svedelius andragit, huruspm brist på bestämd föreskrift om sättet för val af organist, då bans sysslä icke är förenad med klockare-beställning, ofta medförde tvister och obehagligheter.
Det enda stadgande, sorn i detta ämne funnes, vore 24 Cap. 3o §.
Kyrko-Lagen, sorn innehöll, att Pastor och församlingen derom må öfverenskomma, men detta stadgande vore otillräckligt, emedan stridigheterna mellan församlings-innevånarne sjelfve ofta tillintetgjorde verkan af en sådan öfverenskommelse.
Motionairen har emedlertid trott dessa olägenheter kunna afhjejpas, om det stadgades, att organister böra tillsättas på samma sätt som klockare, likväl med undantag af Pastors röstberäkning, som, i afseende på organister, endast för hans boställe borde honom tillkomma» Lag- samt Allm. Best.- och Oecon.-Utsk.
Detta förslag, sora ansetts tillhöra Utskottens gemensamma handläggning, hafva Utskotten i öfvervägande tagit; och som, på sätt Motionairen jemväl anmärkt, annan bestämmelse om sättet alt tillsätta organist-syssla, då denna är skiljd från klockarebeställning, icke finnes, än den hänvisning till serskild öfverenskommelse emellan Pastor och församlingen, som i Kyrkolagen meddelas, samt då den utväg, som till afhjelpande af denna brist på bestämdt stadgande i ämnet, blifvit föreslagen, i alla hänseenden synes lämplig, anse
Utskotten sig böra motionen understödja och föreslå alltså, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om utfärdande af en allmän Författnings hvarigenom skulle förordnas: att vid tillsättning af organist sy slör bör förhållas på enahanda sätts sorn vid tillsättande af lediga klockare-beställningar eger rum; dock att Pastor, der organist genom val utses, icke må ega annan rösträtt> än den honom för dess boställe tillkommer.
December 1834* N:o 38.
4 Betänkande, i anledning af väckt motion, om upplifvande af 2 Cap. 8 §. * Kongl•
Fiskeri-Stadgan, den if Novemblb' ij66.
Borgare-Ståndet har Lag-Utskottet fått emottaga ett af Herr Carl Modin till.Siandet äfgifvet memorial, af innj^iåll, att, ehuru 2 Gap. 8 §. af 1766 års Kongl. Fiskeri-Stadga medgåfve rättighet för dem, som fiska strömming-i Westerbotten, Westernorrland och Gefleborgs
Län, att få oqvalde vid öppna' hafs- skogs- bergs- och sten-stränder, utan landslolls betalande, idka med jordegarne gemensamt strömmingsfiske, sedan jord- och strandegare under fisketiden njutit sina a:he fridagar, nemligen måndagen och onsdagen, att draga det första notlrvarpet, hade denna rättighet, under åberopande af den i 6 §. nämnde Cap. stadgade landgrundsrätt, blifvit fråntagen de fiskare, som vid kusterne i norra delen af Gefleborgs
Såsom exempel härpå är anfördt, att Hudiksvalls stads fiskare måste till ega - 8 Lag- samt Allm. Besv.- och Oecon.-Utsk. Betänkande
N.-o 3p. re» af en öppen hafsstrand för fiskes-rättighet betala en ganska betydlig afgift, hvilket mot Författningen stridande missbruk föranledt Molionairen till den hemställan, att ett återupplij vande af den, uti 2 Cap. 8 af'högstberörde Nådiga Stadga, de Norrländska Länens fiskare förunnade rättighet måtte tillvägabringas, och, i förening dermed, gränsen för den uti 6 J*. omförmälda och efter godtycke utsträckta landgrundsrätt bestämdt utstakas.
Detta mål, såsom varande af oeconomisk beskaffenhet, har Lag-Utskottet ansett sig böra, i förening med Allm.
Utskottet, till pröfning företaga; och få Utskotten, i anledning deraf, meddela det yttrande, att som 2 Cap- 8 §. i Kongl.
Fiskeri-Stadgan icke genom någon senare Författning är vorden upphäfven, och Hudiksvalls stads fiskare således kunna, om de så nödigt akta, i öfverensstämmelse dermed söka göra sin rätt gällande, men frågan härom innefattar ett tvisteämne, hvars bedömande icke lärer tillhöra Rikets Ständer, tillstyrka Utskotten, att omförmälde motion må utan afseende lemnäs.
Stockholm den 27 December i834- N:o 3g.
Betänkande, öfver väckt motion, om afskaffande af så kallade handklofvar.
Ridderskapet och Adeln har till Lag-Utskottets handläggning öfverlemnat en af Herr Grefve Gustaf Löwenhielm väckt motion, deri är vordet föreslaget, att, till transporterande och förvarande af fångar, den i Dårhusen och Corrections-inrättningarne kända, så kallade, tvångströjan måtte införas, och användandet i detta ändamål af de sd kallade handklofvarnc afskajfas.
Uti ett serskildt afgifvet yttrande har Herr Grefven, såsom skäl för bifall till denna framställning anfört, att Statens rättighet emot en häktad men icke dömd person icke sträckte sig längre än till hans qvarhållande, hvartill hårdare medel icke borde användas, än som fördetta ändamål Z*g- samt Allim.
Be sv.- oth Oecon.-Utsk.
N-0 3g. g ändamål nödvändigt erfordrades.
Det vore en svår plåga för fången att resa stundom ganska lång väg med påskrufvade handklofvar, och vintertiden vore han dessutom utsatt för alla de skador förfrysning kunde medföra.
Att tillåta begagnande af vantar eller ylletyg mellan jernbojan och handen, kunde vara äfventyrlig t för fångens qvarhållande, helst honom derigenom bereddes lättare tillfälle att göra sig fri.
Men ett äa vigtigare skäl för afskaffande af detta slags fängsel vöre lättheten hvarmed detsamma kunde missbrukas till tortur, helst afsigten att plåga vore svår eller omöjlig att åtskilja från den nödiga omsorg väktaren för egen säkerhet måste använda.
— Tvångströjan vore deremot ett både säkrare och menskligare förvaringsmedel, som, jemte det den hölte fången bunden, lemnade honom en beqväm kroppsställning, och dessutom tjenade honom till en ofta behöflig beklädnad.
Utskottet till pröfning företaga, få Utskotten yttrat att då de så kallade handklofvarne för den fångne utan tvifvel måste vara ganska plågsamma och derjemte, serdeles vid inträffande stark köld, kunna medföra fara för hans helsa och lifsamt då ändamålet med häktning endast är den häktades förvarande, och han således icke med rättvisa kan underkastas hårdare behandling, än som lör detta ändamål nödvändigt fordras, synes i de händelser, då säkerheten för fångens fasthållande icke äfventyras, tvångströjan eller något annat lika beskaffad! förvaringsmedel böra i stället för handklofvar användas, och på grund häraf föreslå Utskotten, att Rikets Ständer må hos Kongl. Maj:t i anderd, anhålla, det täcktes Kongl. Maj:t, efter vederbörandes hörande, i nåder tillse och förordna, om och i hvilka fall de vid fångvården hittills begagnade så kallade handklofvar må kunna, med bibehållande af enahanda säkerhet för häktade personers förvarande, och utan alltför stor kostnad för det allmänna, emot något annat lämpligare fängsel utbytas.
Stockholm den 27 December 1834' Bihang till R.
Prot. 1S34- Sami. 2 Afd. ii:de Häftet.
STOCKHOLM, Ecksteinska Tryckeriet, i834.
Lag- samt Allm. Besv.- och Oecon.- Utsl-.s Betänkande N:o 4°- * N.o 4o.
Anlom till Exp.-Utsk. d. i3 Jan. i83s .
Betänkande, i anledning, af väckte motioner, om förändringar och tillägg i Kongl. Förordningen, angående.
Soclenestämmor och Kyrkoråd af den 26 Februarii 1817.
I dessa ämnen hafva till Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskottet blifvit remitterade följande motioner: från Hö"lofl. Ridderskapet och Adeln: af Friherre Hermelin, August; från Högvördige Preste-Ständet: af Prostarne J. M.
Svedelius, Mittag, P. P. Svedelius, Ined hvilken instämt Domprosten Heurlin samt Conlracts-Prostarne Hallström och örnberg, och af Kyrkoherden Bergvall, med hvilken i hufvudsaken sig förenat Biskopen Doctor Hedren, Doctor Pettersson, Prosten Lyth och Comministern Dahlgren ; från Heil lo fl.
Borgare- Ståndet : af Herr Forssberg; från Hedervärda Bonde-Ståndet: af Riksdagsfullmägtigen Johan Wiklund från Vester-.Norrlands Län, Tvänne af Motionairerne hafva anfört, att ifrågavarande Förordning redan erhållit åtskilliga förändringar och tillägg, dels genom promulgerade Författningar, dels genom Kongl. Maj:ts i serskilde mål utfärdade Nådiga Bref och Beslut; men att, det oaktadt, ytterligare rättelser och förbättringar skola vara nödige, till beredande hvaraf och på det alla gällande stadganden, rörande Socknestämmor och Kyrkoråd, må i en Författning vara att tillgå, Motionairerne föreslagit en fullständig omarbetning af Förordningen, hvilket uppdrag kunde anförtros antingen den till Kyrko-Lagcns öfverseende nedsatta Comité eller andra i ämnet kunnige och erfarne män, samt deras förslag till Kongl.
Prot. 1834 och 1835. 7-.de Sami. 2-dra Ajd. i i2-te Häftet.
3 Lag* samt Allm. Besv.- och Oecon.- Utslls Betänkande IV:o 40.
Molionerne afse i öfrigt partiela ändringar eller tillägg i Författningen och framställningarne härom kunna lämpligen upptagas i samma ordning, som de Förordningens §§., hvilkas förändring åsyftas.
Stadgandet i i §., att i de Stadsförsamlingar, der Socknestämmor förut varit brukliga, må de ock på lika sätt hädanefter hållas; i öfverensstämmelse hvarmed man ansett sig berättigad till den slutsats, att, der Socknestämmor ej varit bruklige, de ej heller hädanefter borde hållas, skall hafva af Autoriteter blifvit olika törslådt och vid uppstådd tvist föranledt stridige beslut, tillförekommande hvaraf och då lämpligast vore, alt undantagslagar upphäfdes, det blifvit föreslaget att, likasom i Landtförsamlingar, Socknestämmor i alla Stadsförsamlingar böra hållas,när så nödigt finnes.
Vid a §. är anmärkt, alt den Pastor upplåtne pröfningsrätt af Kronobetjentes begäran örn Socknestämma förutsätter en erfarenhet och embelsvana, som hos flere yngre Pastorer måhända saknas, hvarföre det ansetts böra stadgas, att Kronobetjening antingen skall, för behörigheten af äskad Socknestämma, sjelf ansvara, eller ock, endast på Konungens Befallnings,- bafvandes befallning eller reqvisition,, vara berättigad att den erhålla.
I 3;e §. är medgifvet, att frågor , som icke tåla uppskof, må behandlas å Socknestämma samma dag den på lyses , utan alt till ledning för bedömandet det blifvit närmare bestämdt, hvilka desse frågor äro och hvilket ofta skall bero på olika åsigter.
Det har, med anledning häraf, blifvit föreslaget, att hellre, än en afvikelse från alla vanliga förmer skall ega rum, dylika frågor mätte af Församlingarnes Kyrkoråd upptagas och afgöras, eller ock behandlas af inom hvarje Församling, i förhållande till dess folkmängd, för flere år utsedde Deputerade, till hvilka beslutande rätt å Söcknemännens vägnar vöre öfverlålen.
Den i 4§. antagne grund för rösträttighet vid Socknestämma skall vid tillämpningen, serdeles i städerne och företrädesvis i hufvudstaden, vara orättvis och alldeles otjenlig, enär endast fastighetsegare äro tillagde beslutanderätt; men alla, sorn å landet lefva af capital, löneinkomster eller andra yrken än åkerbruk å egen jord , samt alla hyresman i städerne äro betagne till och med rättigheten att sig å Socknestämma infinna, aöie Cap. Byggninga-Balken stadgar dock, att alla, sorn i Socknen bo, skola Kyrka bygga och underhålla, och i städerna, åtminstone Stockholm, äro hyresmän underkastade flere lill Kyrkan utgående afgifter, hvilka vanligtvis blifvit efter bevillningen beräknade.
Förordningen dea 18 Sept. 1765 finnes erläggandet af brandvakts-afgift stadgadt såsom vilkor för hyresmans i Stockholm röstningsrätt vid Prestval och äfven, sedan 1817 Lag- samt Allm.
Bes i-’»- och Oeco/i.- Utsh:s Betänkande JV:o /fo. 3 års Förordning utkom, har man funnit sig föranlåten alt, jemväl till af Autoriteterne äskade Socknestämmor kalla hyresman, hvilka utgöra den talrikaste delen af hufvudstadens invånare, som till hvarjehanda ändamål och till ett högst betydligt belopp deltager i försarnlingarnes utgifter.
Härvid har emedlertid de största svårigheter mött alt tillvägabringa lagligen bindande beslut, utan bestämda och bindande former för omröstning.
Det har blifvit, tili afhjelpande af omförmälde missförhållanden , föreslaget: att hyresman i städerne måtte tilläggas röstnings- och beslutanderätt å Socknestämmor; att bevillningen för sistförflulna året vid röslberäkningen borde tagas till grund, och ett minimum bestämmas, för vinnande af en sådan rättighet; och att vederbörande skulle inför Pastor eller Kyrkorådet legitimera sig genom conlributions-sedlarnes uppvisande, före Socknestämman» på det voterings-längdens uppgörande ej måtte upplaga tiden för öfverläggningen.
Pastor tillagda rättighet, att vid Socknestärnma föra ordet, har en Motionair ansett böra sålunda inskränkas, att i alla mål, sorn röra Prestegårds byggnad eller andra angelägenheter, af hvilka Pastor såsom boställsinnehafvare kan hemta nytta eller skada, Ordförande-befattningen måtte åt annan af Församlingen utsedd person uppdragas.
Pastor bör, efter Motionairens tanka, i dylika mål betraktas såsom part, och med det inflytande vid en M.unicipal-öfverläggning, som en Ordförande vanligtvis eger, skall det ofta vara tvifvel underkastadt, huruvida ifrågavarande ämnen blifva med tillbörlig oväld behandlade.
I cpe §. har blifvit yrkadt, dels uppliäfvande af stadgandet om Protocollets uppläsande från Predikstolen, såsom öfverflödigt, då beslutets kungörande är det egentligen maglpåliggande, dels det tillägg i afseende på rättegången i mål, som angå Socknestämmo-beslut, att den klagande må tillförbindas, ej blott att inom föreskrifven tid hos Pastor styrka, det han anmäldt missnöje behörigen fullföljt, utan ock att inom viss tid anförde besvär genom påminnelsers afgifvande slutligen utföra, saint att af Konungens Befallniiigshafvandes Utslag lenina Pastors-Embelet del genom afskrift.
Det skall nu ej vara ovanligt, att Socknestämmo-beslut flere månader, stundom hela är, sakna verkställighet, och anförde besvär pröfning, i anledning af den klagandes underlåtenhet att, sedan förklaring inkommit, densamma uttaga och besvara, eller, i anseende till Pastors bristande kännedom, om besvär verkligen blifvit anförde,'samt huru de blifvit afgjorde„ för vinnande af upplysning hvarom., Cornmissiornairer,. ofta med dryg. kostnåd, måste anlitas. .. • ^ 4 Bag- samt Allm. Besv.- och Oecbru- XJlsk'.s Betänkande N:o 4°- Emot hvad i >:e §. innehåller, om antalet af Ledamöter i Kyrkoråd och sältet för deras utväljande, har blifvit erinradt, att då Församlingarnes folklikhet är så högst olika, borde Kyrkoråds-Ledamölernes antal vara derefter lämpadt, och att i de fall, då stad och landtsockenäro förenade om en Kyrka, och således måste ega ett gemensamt Kyrkoråd, saknas föreskrift huru med Ledamöternes väljande bör förhållas.
Rättelse i dessa omständigheter har blifvit yrkad, äfvensom att i släderne KyrkorådsLedamöter borde nises vid Socknestämma , men ej af Magistraten, ellerock tillsättas på det sätt hvarje stadsförsamling vid Socknestämma kunde öfverenskomma.
Såsom en utsträckning af Kyrkoråds, i 12 §. bestämda verkningskrets, har en Motionair föreslagit, att vid de tillfällen, då till, i laga tid utlyst, Socknestämma inga,'eller färre än fyra Socknemän komma tillstä des, och utsatte mål i följd deraf måste uppskjutas till behandling vid ytterligare sammankomst, Kyrkorådet i församlingen måtte ega att dylika mål upptaga och med Socknestämmas rätt afgöra, hvarigenom uppehåll och deraf följande olägenheter skulle förekommas; dock borde med beslutet, om det ej skulle förlora sin kraft och verkan, förfaras på sätt 9 §. om Socknestämmo-protocoll och beslut föreslu ifver.
Bland de i 1 3 §. omformälde tvångsmedel, af hvilka Kyrkorådet eger sig begagna, för ali bereda hörsamhet åt sina kallelser, skola vitén vara mindre lämplige, enär de personer, hvilkas inställelse för Kyrkorådet är nödig, oftast äro både i moraliskt och ceconomiskt afseende af den art, alt de antingen förakta bötesansvaret eller ock sakna tillgång till gäldande af hvad dem ådömes, i följd hvaraf mycken tidsutdrägt och flera öfverflödiga sammanträden för Kyrkorådets, i en vidsträckt församling på långt afstånd boende och spridda Ledamöter inträffar.