Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad fångsten af skogsfogel angår, och hvarvid snara mest begagnas, har densamma aftagit i den mån skogarnc blifvit uppsökta för afverkning af skogsprodukter, emedan fogeln af det dervid åtföljande buller bortskrämmes.
De partier fogel, som kunna här fångas, uppköpas ock vanligen af landthandlare för afyttring i Stockholm och några andra orter, hvarvid resultatet af spekulationen är beroende af en mängd tillfälligheter, hvilka också just derför göra hela näringsfånget till ett slags hazard.
Till följd af länets läge invid hafvet, äfvensom att betydligare elfvar genomskära detsamma, utgör fisket en af de vigtigare binäringarna.
Hvad hafs- och strömmingsfisket angår, utöfvas detsamma förnämligast af fiskare från Gefle och Hernösand äfvensom af efter kusten bosatte s. k. strandfiskare samt till en del äfven af den vid hafvet boende jordbrukande allmogen.
Hvad beträffande laxfisket är nämndt i sista Femårs-berättelsen äger fortfarande sin tillämpning; och är anledning att hoppas, att, sedan de deri omförmälda undersökningarna vid domstol ägt rum, och Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, genom formliga beslut, som blifvit underställde Kammar-kollegii pröfning, meddelat ändamålsenliga föreskrifter beträffande fiskebragdernas inrättande och andra försigtighetsmått, i ändamål att undanrödja hindren för laxens uppgående i elfven samt att freda laxynglet, laxfisket skall kunna i någon mån upphjelpas.
Saltpeter-tillverlcningen, i allmänhet af underordnad betydenhet inom detta län, har dock i så måtto visat ett stigande, att, då saltpeter-intägten 21 År 1844 utgjorde 26 Lisp:d 6 skålp:d, 1845 endast 14 „ 4 „ samt 1846 22 „ 17 „ den år 1847 uppgick till 63 „ 6 ,, eller till un gefär lika qvantitet som år 1843 levererades.
Såvidt här menas så kallad handel å landet med landtmanna-produkter, kan den visserligen sägas utgöra en icke alldeles ovigtig binäring.
Hvad åter angår handel å landet med köpmannavaror och hvilken äfven i någon mån här idkas, så hafva åsigterna ur stats-ekonomisk synpunkt om densammas fördelagtiga eller menliga inflytande på en orts välstånd likväl ägt många stadier och understundom visat sig vara hvarandra rakt motsatta.
Med tillämpning på detta län och i synnerhet Norra Ångermanlands fögderi, der allmogen sedan längre tider tillbaka företrädesvis omfattat handeln med förkärlek och gjort den till ett yrke, har sista Femårs-berättelsen lemnat en framställning om åtskilliga olägenheter i ekonomiskt och moraliskt hänseende, för hvilkas afhjelpande blifvit antydt behofvet af åtgärder i restriktiv rigtning, hvilka åter, såsom stående i strid med allmänna föreställningssättet om det rätta, uti ifrågavarande hänseende ansetts icke kunna leda till något önskvärdt resultat.
Denna ur liera hänseenden beklagansvärda konflikt emellan allmänna tänkesättet och lagstiftningens positiva bud har fått en den lyckligaste lösning genom den af Eders Kongl. Maj:t den 22 December 1846 fastställda Handelsordning, hvilken genom de deri uttalade principer ostridigt innefattar en gärd åt ett i förnuftsenlig rigtning utveckladt rättsbegrepp, till hvars försvar man knappast behöfver annat än framställa det onaturliga derutinnan, att, för det att ödet försatt min bostad t. ex. tjugo mil oflägsnad från närmaste stad, jag skall nödgas sjelf eller genom ombud infinna mig der för att kunna förse mig med en del artiklar, som numera höra till de oumbärligaste lefnadsbehofven. §■ »■ Politisk förjattnimf.
Å den vidfogade tabellen för landet finnes upptagen naturen och hemmantalet af de inom länet befintliga hemman och andra lägenheter.
Den tillökning uti såkallade backstugor och på viss tid från hemman söndrade lägenheter som visar sig hafva ägt rum under de sednare åren, sålunda att de förra, som uti 22 sista berättelsen upptagits till 833, nu bestiga sig till 1,433, och de sednare, utgörande 1843 4,183, nu uppgå till 4,311, har icke, så vidt
Landshöfdinge-embetet kunnat komma i tillfälle att bedöma förhållandet, verkat menligt på innehafvarnes eller i allmänhet på ortens invånares förmåga att bereda sig bergning och utkomst.
1 Skiftesverket har, på sätt förut är nämndt, fortgått till allmän nytta och belåtenhet.
Statsbidrag af alla slag af hemman och lägenheter å landet uppgå, förvandlade till penningar, enligt tabellen till 332,392 ltiksdaler 39 sk. 6 r:st., och öfverstiga således det belopp sista Femårs-berättelsen utvisar med 41,004 Riksdaler 39 sk. 4 r:st. banko.
Skjutsväsendet:
De regleringar, efter hvilka skjutsskyldigheten här i länet till förene och intill sista tiderna varit bestridd, datera sig för Medelpad ifrån år 1783, för Norra Ångermanland ifrån 1793 samt för Södra Ångermanland från 1803; och ehuru dessa regleringar för sin tid voro uppgjorda med sådana bestämmelser, att skjutsskyldigheten skulle drabba både håll-liggare och reservskjutsande lika, efter deras innehafvande skatt, har det tid efter annan visat sig, hurusom, ifrån det att de reservskjutsande de första åren efter regleringarnes fastställande sällan behöfts anlitas, så att till och med klagomål öfver uteblifna tillfällen till förtjenst genom skjutsning hos Konungens Befallningshafvande varit anförda, förhållandet småningom blifvit omvändt ända derhän, att reservbönderne måst utgöra sin skjutsningsskyldighet till flerdubbelt belopp emot de håll-liggande, hvilka sednare dessutom, i olikhet med hvad förhållandet varit med reserven, utgöra sm skjutsning på bestämda tider.
På sätt ock i sednaste Femårs-berättelsen omförmäles, företog då Rders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande för afhjelpande af detta missförhållande en reglering af skjutsningsbesväret i Medelpads fögderi, grundande sig derpå, att håll-liggandet skulle upphöra; att skjutsskyldigheten i stället skulle bestridas genom entreprenörer, samt att till dessas biträde i skjutsningen skulle, på anförda skäl, mindre reservlag bestås.
Denna reglering, som genom Utslag den 12 Juni 1844 till efterlefnad fastställdes af Eders Kongl.
Majtts Befallningshafvande, blef dock af några få dermed missnöjde öfverklagad, hvaremellertid Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande fick emottaga Eders Kongl. Maj:ts Nådiga Cirkulärbref af den 2 Aug. sistnämnde år, angående skjutsbestyrets ställande på entreprenader såsom vilkor för skjutslegans förhöjande, till underdånig åtlydnad hvaraf och sedan nödige förberedande åtgärder ägt rum, sådan reglering genast företogs med skjutslagen inom Ångermanland med den framgång, att, med undantag endast af fem skjutsstationer i de aflägsnaste dclarne af länet, der, i anseende till skjutsningens ringhet, ojemnheter i skjutsskyldighetens ut - 23 görande mindre märkbart lata erfara sig, samtlige öfrige skjutslagen i Norra och Södra Ångermanland ingått på entreprenaders inrättande, hvaremot Medelpads fögderis invånare ännu icke, i anseende till de hinder som nyssnämnde ärendes dragande under högre instancer föranledt, kommit i åtnjutande af ifrågavarande förmån, som så mycket häldre bör uppkalla den skjutsande allmogens tacksamma erkännande, som förändringen beredt den på en gång en lindring i skjutsskyldigheten och en billigare och jemnare fördelning af skjutstyngden.
A en annan sida synes det väl som skulle denna allmogen tillskyndade fördel medföra ett ökadt betungande äfvensom andra olägenheter för de resande och trafikerande; men då resande inom vårt land äro befriade från afgifter i och för vägarnas underhåll, en tribut hvarföre många skäl tala, samt det ankommer på de administrativa myndigheternas vårdnad och tillsyn, att entreprenörerna tillhandahålla fullt försvarsgoda hästar, torde skjutsbesvärets nu ifrågavarande förändrade organisation, om också partielt medförande smärre lätteligen afhjelpta olägenheter, ostridigt böra anses såsom en till allmän båtnad ledande samhällsangelägenhet.
Till vidmagthållande af allmänna ordningen och sedligheten, hafva menigheterna tid efter annan fattat beslut i sockenstämmor, hvilka, i den mån de icke verkat störande i den med statens rätt och säkerhet förenliga personliga friheten, blifvit af Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande fastställda, hvarförutan, och såvidt det ligger i bestämmelsen af kyrkoråds-, sockennämnds- och tillsyningsmäns-inrättningarna, dessa äfven i sin mån verka för det goda ändamålet.
Brandstod:
Maj:t under den 17 Oktober 1843 täcktes fastställa det af Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande uppgjorda förslag till reglemente för en brandstods-inrättning inom länet, har denna inrättning trädt i verksamhet och fortgått under ett stigande förtroende, hvarom ^nedanstående på revisionsberättelserna grundade tablå gifver vid handen.
Ansvarighetsbeloppet.
Från dess början till den l:sta
Maj 1843 B:ko lt:dr 3,357,960, — — till den Esta Maj 1846 „ 3,959,940, — — till den Irsta Maj 1847 „ 4,159,620.
Helsovården:
I afseende härå äro å landet fem provincial-läkare anställda, äf vensom i städerna, utom nödiga stadsläkare, sådane vid dervarande läns-lazaretter; och är för de sinnessjukas botande och vård nu mera uppfördt och begagnas det central-hospital för de norra länen, som i förra Femårs-berättelsen finnes omnämndt såsom varande under byggnad.
På landet inom detta län finnes ingen tillåten krog. 24 Fattigförsörjningen:
Enligt de stadganden, som före tillkomsten af Eders Kongl. Maj:ts Nådiga Förordning angående fattigvården i riket i detta ämne tillämpades, låg den omständigheten, hvarest fattighjonet sednast varit mantals- och skattskrifves förnämligast till grund för skyldigheten till ett sådant fattighjons framgena underhåll, i sammanhang hvarmed det var menigheterna vilkorligen medgifvet att vägra personers inflyttande till församlingen.
Att bevekelsegrunderna till sistberörde förfogande esomoftast hiel' farhågan, att underhållsskyldigheten för ett sådant fattighjon skulle i händelse af bifall till en inflyttning blifva hvälfd på församlingen, är lika naturligt som det i verkligheten alltför ofta inträffade, att denna rättighet hos menigheterna framkallade beslut, hvilka i så måtto voro rättsvidriga, som de på en gång likasom proskriberade den ännu arbetsföre men af fattigdomen hotade familjefadren från vissa landamären, hvarigenom han hindrades från det fria bruket af sina arbetskrafter och dymedelst ännu mera försänktes i armod, samt derförutan jemväl alltför egenmäktigt inskränkte jordbrukaren i valet af arbetare.
Detta lyte i lagstiftningen, betänkligt synnerligast derföre, att det lemnade alltför stort spelrum till den fattige arbetarens förtryck, blef på ett välsignelserikt sätt afhjelpt genom stadgandet i berörde nådiga förordning, att »ingen må i och för äfventyret af framtida fattigvårds-tunga inskränkas i rättigheten att välja vistelseort, der honom sådant af andra skäl ej lagligen kan förmenas,» likasom den nådiga förordningen i öfrigt lemnar förut saknade bestämmelser i fråga om en persons rätta fattigvårds-samhälle samt grunderna för fattigbidragens utgående m. m., från bristen på hvilka bestämmelser en stor del af de förut varande tvisterna räknade sin tillkomst; och hafva de flesta af länets församlingar, i öfverensstämmelse med denna nådiga förordnings föreskrifter, numera uppgjort reglementen i och för deras fattigvård, hvilka undergått granskning af Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, äfvensom rättelse der sådant erfordrats, hvarefter desamma blifvit till efterlefnad fastställde §• 6.
I följd af stadens fördelaktiga läge vid utloppet af den 10 mil segelbara Angermanelfven, erbjudande en lätt kommunikation med det omgifvande landet, äro handel och sjöfart de näringsgrenar, hvarpå stadens bestånd hufvudsakligen hvilar. 25 Utrikes sjöfarten drifves med 21 fartyg från 46 till 278 lästers drägtighet, hvarmed utskeppning sker, förnämligast af bjelkar och bräder, smärre partier tjära samt jern; men det vigtigaste föremålet för stadens utrikes sjöfart är likväl fragthandeln, hvarföre utvecklingen eller hämmandet af denna näringsgren, eller sjöfarten, otvifvelaktig! är beroende på den större eller mindre fördel, hvarmed nämnde fragtfart kan drifvas.
Då fartygen, efter understundom liera års frånvaro, hvarunder de erhållit befragtningar, återvända till hemorten, hafva de vanligen last af salt, som afsättes dels inom länet, dels äfven å orter derutom, och blott sällan inträffar att fragt från utlandet erhålles till plats inom riket.
Utom de förenämnde har staden 27 fartyg, hvilka användas till fragtfart inrikes orter emellan, äfvensom att från Stockholm hemta de flesta handlandes köpmannavaror.
Ehuru flera nya fartyg blifvit, under den tid denria berättelse omfattar, byggda, har dock staden icke vunnit någon anmärkningsvärdare tillökning i sin handelsflotta, af skäl att de nybyggdas ungefärligen motsvarande antal fartyg blifvit såldt till spekulanter utom länet till i allmänhet fördelagtiga priser.
Inrikes handeln idkas dels med ortens produkter, såsom linneväfnader, bräder och något viktualier, dels ock med specerier och kramvaror.
Från den klass af handlande, som förnämligast sysselsätter sig med denna handel, förspörjes väl i allmänhet den klagan, att en ålit för långt utsträckt landthandel betagit denna handtering möjligheten att vinna den betydenhet, som den i annat fall, med afseende å det omgifvande landets betydliga produktion och stadens fördelagtiga läge, ofelbart skulle hafva uppnått, och de föreställa sig till och med, att det uti Eders Kongl. Maj:ts Nådiga Handels-ordning den 2 December 1846 befintliga stadgande, att äfven andra än handlande borgare få nedsätta sig å landet för idkande af handel med de förnämsta köpmannavaror, skall komma att undergräfva och småningom till en obetydlighet reducera denna handel; men om också det i viss mån äger sin rigtighet, att den genom antydda förhållande uppkomna täflan med landthandlare tili en början verkar menligt på stadens minuthandel, ett resultat, som är oskiljaktligt från hvarje öfvergång från ett system till ett annat, der fråga om exklusiva privilegiers frånträdande uppstår, torde man dock komma sanningen närmast, om man antager, att det sålunda öfverklagade onda är endast öfvergående, och att den utsträckning i handelsrättigheten å landet, som berörde Kongl. Förordning etablerar, långt ifrån att innebära fröet till undergång för handlande borgerskapet, möjligen skall komma att påskynda ett närmande till det mål, att de med sin minutrörelse förena bestämmelsen att blifva dessa landthandlares förlagsmän.
Handtverkerierna kunna, såsom endast beräknade för stadens och länets behofver, så att någon afsättning deraf till orter utom länet sällan är att påräkna, Berättelse öfver Wesfcr-Norrlands
Län för åren 1844—1847. 4 26 icke anses hafva något egentligt inflytande på ortens utveckling i industrielt hänseende.
Den del af stadens invånare som hafva fiske till näringsfång nödgas, i saknad af staden tillhörande fiskevatten, arrendera sådant af Kronan eller enskilde jordägare emot dryga afgifter, så mycket kännbarare, som fångsten i allmänhet icke är indrägtigare, än att den nätt och jemt bereder utvägar till fyllande af de oundgängligaste lefnadsbehofven.
Endast de år, då ymnigare fångst inträffar, kan någon afsättning af denna vara aga rum till orter utom länet, såsom Stockholm och Gefle m. fl. Stadens' jord 2Hf mantal är en donation från framfarna regenter.
Den såkallade Hafsängen äfvensom uppodlingarna af stadens utmark besås vanligeri med korn och hafra hvart 7—10 år och igenlägges sedan för höväxt.
I anseende dertill, att största delen af den odlingsbara marken är intagen till äng och beteshagar, måste boskapen för det mesta födas inne.
Allmänna inrättningar för undervisningen äro: ett Gymnasium jemte Lärdomsoch Närings-skola, ett Folkskolelärare-seminarium, en Folkskola och en högre Navigations-skola.
Här finnes äfven ett Boktryckeri, hvarifrån en tidning utgifves.
För sjukvården är en läkare anställd, som njuter lön af staden, hvarförutan Provincial-läkaren i Hernösands distrikt är stationerad i staden, hvarest det för densamma och provinsen Ångermanland gemensamma Lazarettet är beläget, der, till följd af en särskild testamentarisk disposition af en Rådman Eric Nyberg i lifstiden, staden har gratis plats för tvenne sjuka eller 2:nc såkallade sjuksängar.
Fattigförsörjningen:
Genom nämnde testamente är räntan af ett större kapi tal bestämdt till årliga pensioner åt ett visst antal borgare- och sjömansenkor jemte deras barn, hvarförutan staden har ett fattighus, der ålderstigna personer utan arbetsförmåga underhållas.
— I öfrigt bestrides försörjningen genom tilldelning af penningar eller matvaror, äfvensom, hvad beträffar barn af utfattiga föräldrar, genom utackordering hos välkända personer.
I’å förslag af Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande har Stadens Drätsel blifvit skiljd från magistraten, och ett reglemente, som lemnar de med afseende derå nödiga bestämmelser, af Eders Kongl. A1aj:t lastställdt.
I sista Femårs-berättelsen yttras, beträffande den då under byggnad varande nya kyrkan, den farhågan, att det vackra företaget ej skulle kunna fullbordas utan Statens mellankomst, sedan hoppet att få kyrkan tillerkände de s. k. domkyrkotunnorna blef sviket.
Denna angelägenhet erhöll dock en gynnsam lösning genom ett af Rikets Högloll.
Ständer beviijadt lån å 40,000 R:dr b:ko, hvilka skulle under de första fem åren få begagnas räntefritt, hvarefter amortering komme att ske medelst 3 procents kapital- och 2 procents ränte-afbetalning.
År 1846 fullbordades den nva 27 kyrkan, sorn, genom sitt fria upphöjda läge och genom sin utmärkt vackra struktur, utgör på en gång ett för sin bestämmelse värdigt samlingsrum och en prydnad för staden.
Sundsvall, anlagd på grund af konung Gustaf II Adolfs, den 15 April 1624, utfärdade privilegier, är belägen vid en fjärd af Bottniska viken, i hvilken staden äger en beqväm och säker hamn, vid inloppet hvartill Indals- och Ljunga-elfvarne, den förra på norra sidan, den sednare på södra sidan, utfalla i hafvet.
Staden, hvars folkmängd förut är uppgifven, grundar sitt bestånd hufvudsakligen på handel och sjöfart, handtverkerier, strömmingsfiske och jordbruk.
Den utrikes handeln, som sysselsätter sig dels med export af .jern från närbelägna jernbruk samt trävaror, hvilka hemtas från Medelpad och några socknar inom Jemtlands län och ankomma till staden såväl landvågen som mest genom flottning å ofvanomförmälde elfvar, dels med införsel från utrikes orter af viner, specerier, medicinalier och manufaktur-varor, dels ock med fragtfart, har under den tid, som denna berättelse omfattar, varit i ett märkligt tilltagande; i sammanhang hvarmed skeppsbyggeriet jemväl varit föremål för en stigande verksamhet, så att under berörde tidrvmd å stadens skeppsvarf blifvit nybyggda 20 stycken fartyg af tillhopa 1,299 lästers drägtighet.
Sedan flera af dessa fartyg blifvit försålda till främmande rederier, utgjorde dock stadens egna fartyg vid 1847 års slut 21 stycken med en sammanräknad drägtighet af 1,286 läster, stadens skeppsrederiers andelar uti Wifsta varfs-bolag oberäknade.
Med Handtverkerierna och Strömmingsfisket är förhållandet här enahanda som beträffande Hernösand blifvit anfördt.
Sedan sista embets-berättelsen hafva å stadens område blifvit anlaggda: en fabrik för målning af färgträd och krita samt ett manufakturverk för att af såkallad »gul metall» bereda bultstänger och spik för skeppsbvggnader, hvilken sistnämnde tillverkning, som under patenträtt åstadkommits af en klockgjutare i staden, vunnit det förtroende, att dess produkter funnit en stigande afsättning till äfven aflägsna skeppsvarf inom riket.
Med afseende i synnerhet på stadens lilliga handel och sjöfart, torde derföre få antagas, att staden äger fortfarande ett fördelaktigt inflytande på landets kultur och näringar.
Stadens jord, använd medelst cirkulationsbruk för odlande af råg, korn, hafra och rotfrugter samt i synnerhet foder till ortens behofver, lemnar deremot icke någon afkastning till afsalu.
För allmänna barnaundervisningen har staden en , högre Apologist-skola med 3:ne lärare, hvarjemte en Folkskola är, enligt Kongl. Maj:ts Nådiga stadga i ämnet, organiserad och satt i verksamhet.
I 28 Grunderna för fattigförsörjningen äro äfven här författningsenligt bestämda, och har staden gemensamt med provinsen Medelpad ett särskildt Lazarett och Kurhus, hvarvid läkarevården bestrides af Stadsläkaren, utom hvilken, i och för hälsovården, Provincial-läkaren i Sundsvalls distrikt är i staden stationerad. §• 7 Köping.
Örnsköldsvik, hvars anläggning å till Norrlungångers by i Själevads socken af Norra Ångermanland hörande jord grundar sig på Eders Kongl. Majrts Nådiga Kungörelse den 6 October 1842, hörer i afseende på ordningspolis och ekonomimål under kronobetjeningen i orten jemte en numera genom val tillsatt Ordningsman samt Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i länet, i afseende på justitie-ärender under Härads-Rätten i orten, samt hvad kyrkoväsendet angår under Själevads pastorat.
I öfrigt är en af Eders Kongl.
Maj:t den 17 Augusti 1847 i nåder fastställd Byggnads- och Brand-ordning för köpingen gällande.
Hernösand å Lands-Kansliet den 30 December 1848.
Under Herr Landshöfdingens frånvaro, På Landshöfdinge-Embetets vägnar, JAC WILH.
LANGELIUS. CARL AUG. ECKHELL.
Tabell f «> r L a ii det ina m W ester- Norrlan ds liä n nå ot hemmans ränta . . krono . . krono Frälse-Säterier.
. . . Frälse-hemman . . .
Frälse-Skatte-hemman .
Krono-hemman . . .
Krono-Skatte-hemman .
Krono-nybyggen med frihetsår Ecklesiastike boställen . . .
Skattlagda bebyggda lägenheter, som ej under äro inbegripna D:o obebyggda d:o Oskattlagda bebyggda d:o båtsmans-torp .
Bebyggda lägenheter, afsöndrade från hemman under ständig äganderätt D:o på viss tid eller lifstid (utsäde, afkastning och underhållna kreatur upptagna under de hemman, hvartill lägenheten hör) . . .
Skattlagda Fisken af särskilda slag, som ej under något hemmans värde äro inbegripna, skatte D:o D:o D:o krono Tull-mjölqvarn, deraf 3 med 4 pär stenar, 7 med 3 par, 17 med 2 och 1 med 1 par krono Tull-sågqvarnar, grofbladiga D:o finbladiga D:o med rätt till köptimmer frän kronans skogar Husbehofs-mjölqvarnar, utan särskild i Jordeboken påförd ränta Husbehofs-sågqvarnar .
Stampar Stångjernsverk med dervid införlifvade och ej särskildt värderade ler beskattade 18 st. ämneshamrar Masugnar D:o under frihetsår . . .
Manufakturverk af särskildt slag Glasbruk Pappersbruk Tegelbruk Garfverier och Fabriker Kalkugnar Skeppsvarf Krono-parker eller Allmänningar som tillhöra kronan Krono-skogar, upplåtna mot afgift af tunnlands-rymd
Diverse personer, som ej höra till viss näring . . . Sterbhus, gåfvor, testamenten och fidei-kommisser el - Hemmantal.
Cs § O C.
P Cm 0 o? 1 Mantal. m Hil . l,514^|£gj 45M3 Mantal. 5» 3Jfå 8f 1,517 AtIstIto qaiS48S 5T55V sa: ~ CTQ 3: g
Hvete. ss C33 03 Korn.
Ärter. ►s o
Sa ro Ui Hvete. w 090 (Sq 1 Korn. | j Hafra.
Blandsäd. 1... ..
[ Potates.
Hästar. i Oxar. o Ungboskap.
Svin. i Getter.
T:a. T:r. Trr.
T:r. T:r. T:r. T:r. T:r T:r. T:r. T:r. T:r.
St. 1 2 30 3 1 3 4 30 240 24 — 5 30 20 2 38 9 34 8 13 — H 18 2 1 1 1 -2 1 10 — 18 108 10 9 6 80 8 2 40 9 60 7 12 12' 115 40 49 51, 97 — 82 595 160 110 32 400 44 15 127 21 235 43 91 51 > 504* 24 s 36i 25* 281J — 420i 1,799* 117k 150?, 1401 2,499 219 52 891 290 1,078 107 667 — 2,109 20,293 2,376 3,674 961 17,036 — 17,394 118,585 10,618 17,633 5,892 103,373 10,215 1,557 37,459 8,701 43,572 5,381 13,502 — 6 106 5 8 1 64 — 45 4?4 15 24 8 450 54 14 225 75 350 4 373 1 w 66i 607J 52 56i 1,262 3 581 k 3,520 266 2441 158k 2,853 183 33 644 146 952 137 145 — 108 1,709 — 540 20 2,110 — 1,080 7,732 — 1,720 120 11,600 322 78 4,289 933 3,625 25 3,380 — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — —■ — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — —- — •— — — — — — — — — — — — *' ’ — —■ — — —■ i — — — — — — — — — — — — — — — — — —■ —• — — — — — — — — — — — — — — — — ■ — — —. — _ — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — —• — — — — — — — — — — — — — — -— — — — — — — — — — * —- — — — — — — —• — — — — — — — — —. — —- — — —• — — — — — — — — —■ — — —•- — — — — — — — T 2,^57 23,383£ 2,502* 4,365| 1,043J 120,863^ 7 19,651 133,023 J 111,21 Oi 119,891 6,362 121,285 11,065 1,753|43,713 10,184 49,906 5,712| 18,183 O C3 o o:
- Bevillning.
Enligt Bevillnings-förordningen.
Efter 2:dra Art. 2:dra till och med 6:tc g. 19 till och med 35 g. samt 145 g. 34 till och med 38 g.
Jordeboks- och HcmmantalsRänta.
R-.dr.
Rd sk. rst.