Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Majits Befallningshafvande i Stockholms län med anbefallda utlåtanden i ämnet inkommit, och hvar för sig samma underdåniga framställning till nådigt bifall förordat, deruti Kommitterade för förvaltningen af länets kurhusmedel, hvilka jemväl blifvit hörde, sig förenat, med förbehåll att billig ersättning för tomten med derå befintliga byggnader erholles, samt Stockholms
Län af den vederlagssumrna, som kunde komma att bestämmas, finge sig tillerkänd en anpart, motsvarande den genom Rikets Ständers skrifvelse af den 27 Juli 1815 länet tillagda andel i ineranämnda egendom, sådan denna vid öfverlåtelse!) befanns.
Med anledning häraf och då i Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den 27 Juli 1815 väl är bestämdt, att den ifrågavarande egendomen blifvit upplåten »till begagnande för den gemensamma Kurhus-inrättningen för Stockholms stad och län», hvaraf måste följa, att staden och länet till densamma ega lika rätt, men i samma skrifvelse ej är nedlagd någon rättighet för dem, att egendomen på annat sätt använda eller till annan person eller inrättning öfverlåta, samt. då i öfrigt af handlingarne upplyses, att tomten, ehuru för en sjukvårdsanstalt väl belägen, är af en för Kurhus-inrättningen öfverflödig storlek, så att, genom dess upplåtande mot skälig ersättning till Barnhus-inrättningen, en större fördel skulle så väl det allmänna som Stockholms stad och län beredas, vill Kongl. Majit härmed föreslå Rikets Ständer, att derest öfverenskommelse om vilkoren i öfrigt kan mellan Direktionen för Barnhus-inrättningen samt Stockholms stads och läns för ändamålet utsedde
Deputerade träffas rörande öfverlåtelse!!
Proposition N:o 6. 27 af ofvan omförmälda tomt jemte derå vid upplåtelsen befintliga byggnader, och en sådan öfverenskommelse varder af Kongl.
Majit i nåder gillad, Rikets Ständer för sin del må förklara hinder icke möta för densammas afslutande och framtida kraft, såsom hade berörda tomt och byggnader varit
Kurhus-inrättningen med full eganderätt tillerkända.
De till detta ärende hörande handlingar skola tillhandahållas det Rikets Ständers Utskott, till hvars behandling frågan varder öfverlemnad.
Hewling Hamilton.
Utdrag af Protokollet öfver Ecklesiastik-Ärenden, hållet inför Hans Majit Konungen i Stats-Rådet å Stockholms Slott den °2 / Oktober 1859.
Närvarandei Hans Excellens »Tustitire-Stats-Ministern, Herr Friherre De Geer.
Hans Excel. Stats-Ministern för Utrikes-Arenderne, Herr Frih, Manderström.
Statsråden $Vallens teen, Gripenstedt, Almqvist, Elmemark, Herr Grefve Hamilton, Lagerstråle, Björnstjerna och palmsten.
Statsrådet Herr Grefve Hamilton föredrog vidaret 28 Kongl. Maj'.ls Nåd.
Proposition N:o 7. 9:o Underdånigt förslag till den af Kongl. Majit beslutade nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående öfverlåtelse till Allmänna Barnhusinrätiningen i Stockholm af en utaf Stockholms stads och läns Kurhus å Kungsholmen r *- begagnad tomt.
Ö o
Statsrådet tillstyrkte i underdånighet, att Kongl. Majit täcktes berörda förslag i nåder gilla samt i enlighet dermed låta nådig proposition, sådan den finnes detta protokoll, bilagan N:o 5, vidfogad, till Rikets Ständer afgå.
Hvad Statsrådet beträffande de under förestående 29 punkten upptagna mål underdånigst yttrat och tillstyrkt behagade Kongl. Majit till alla delar i nåder gilla och bifalla.
Ex protocollo A. J. Olde. m-.o Alik. till Exp.-Utsk. den 7 No v. 1859, kl. 2 e. m. KONGL. MAJiTS Nådiga Proposition till Pikets Stunder, angående upphörande af de inom Lappmarkerna i Norrbottens och Westerbottens län under namn af Domare- och Tingstolk-näster utgående af gifter; Gifven Stockholms Slolt den SI Oktober 4859.
Sedan äldre tider tillbaka har af allmogen inom Lappmarkerne i Norrbottens och Vesterbottens län till
Domhafvanderne derstädes utgjorts en afgift, ander namn af näst, motsvarande ett slags kosthållning åt Domhafvanderne under Kongl. Maj.ls Nåd.
Proposition N:o 7. 29 deras vistande i Lappmarkerne för ordinarie Tingshållande och bestående till större delen af matvaror, såsom renstekar och rentungor, men äfven till en del af penningar; hvarjemte
Lappmarkernes innevånare dessutom varit pligtige att fortskaffa
Domhafvanderne under deras resor i Lappmarkerne för nyssnämnde ändamål, hvilken skyldighet, förut fullgjord på det sätt, att allmogen tillhandahållit ett visst antal renar, i sednare tider förvandlat sig till en stående afgäld eller skjutsersättning i penningar.
Likaledes har till ersättning åt de till allmogens biträde anställda tings-tolkar utgått en särskild afgift kallad tolknäst: denna sednare näst har dock numera upphört inom Westerbottens län, sedan lappallmogen der på sednare tiden börjat tala och förstå Svenska språket, men utgöres fortfarande af lappallmogen inom Norrbottens län och utgår i ett visst antal rentungor.
Grunden för ifrågavarande utgifter äfvensom tiden då de först börjat utgöras har väl icke med fullkomlig visshet kunnat bestämmas, men sannolikt synes vara att då till lättnad för lappmarkernes innevånare, hvilka i äldsta tider mäste färdas derifrån till kustlandet för att vid dess Domstolar få sina tvister afgjorda, för omkring två århundraden tillbaka den förändring vidtogs, att ting skulle hållas nppe i de särskilde lappmarkerne, innebyggarne derstädes fått sig ålagdt att till
Domarncs underhåll under tingen erlägga en viss afgift, eller så kallad näst, samt kostnadsfritt fortskaffa dem under deras för sådant ändamål företagna resor, Ilurtivida tolknästen, som nu särskildt debiteras och uppbäres, ursprungligen utgjordt en del af domarenästen eller redan löre denne haft sin tillvaro synes ovisst, men att ingendera af dessa afgifter och ej heller skjutsersättningen till Domrarne vid skattläggningar inom lappmarkerne tagits i beräkning torde desto hellre kunna antagas, som något stadgande derom icke igenfinnes hvarken uti Kongl. Resolutionen den 24 November 1749, för dem som bygga och bo uti Lappmarken eller uti Instruktionen för fogdarne derstädes af den o
Augusti 1760, hvilka äro de enda intill sednare tider gällande författningar, som innehålla föreskrifter om skattläggning i Lappmarkerne, och enligt den år 1850 utfärdade stadga angående afvikning och skattläggning i Luleå lappmark liar ej heller domarenästen tagits i betraktande vid hemmanens skattläggning.
Maj:ts Befallningshafvande i Norrbottens län, med åberopande ibland annat deraf, att otnförtnälde afgifter som af Lapp-allmogen inom länet utgjordes till domhafvanderne, voro de enda i sitt slag i riket och jemväl föranledt klagan från allmogens sida, i underdånighet hemställt huruvida icke, sedan lagmans- och häradshöfdinge-räntan jemte tingsgästnings-penningarne, hvilka syntes närmast motsvara domarenästen, blifvit uti det öfriga riket afskaffade och tingsgästningen i stället å stat uppförd, äfven ifrågavarande till domhafvanderne i länets Lappmarker utgående näst- och skjuts-ersättning kunde upphöra och domhafvanderne på annat sätt beredas godtgörelse för den 30 Kungl. Maj:ts Nåd.
Proposition N:o 7. inkomst de deraf hittills haft; samt i sammanhang dermed jemväl fråga uppstått om Lappallmogens inom
Vesterbottens län befriande från dylika afgifter, äfvensom upphörande af tingstolknästen, har Kongl. Majit den 13 Juni 1856 anbefallt Dess Befallningshafvande i Norrbottens och Vesterbottens län att infordra och till Kongl. Majit inkomma med upplysning angående beloppet af nämnde skattetitlar under de sednast förflutna fem åren; och af de, till följd häraf, insända uppgifter inhetntas, att sedan de in natura utgående persediarne blifvit i penningar förvandlade, domhafvandernes inkomst af näst- och skjuts-ersättning i medeltal uppgått för domhafvanden i Vesterbottens södra domsaga till Niohundrafyra Riksdaler fyratiofyra skillingar. för domhafvanden i Westerbottens norra domsaga till Trehundrasextioåtta Riksdaler nio skillingar sex runstycken, för domhafvanden i Norrbottens södra domsaga till Trehundraåttiofem Riksdaler och för domhafvanden i Norrbottens norra domsaga till Trehundra-aderton Riksdaler trettiotvå skillingar, allt banko, årligen; hvarjemte den inom Norrbottens län utgående tolknäst i värde uppskattats till Etthundratre Riksdaler åtta skillingar samina mynt.
Uti infordradt underdånigt utlåtande i ämnet den 31 Juli 1857 hafva Kongl. Majits och Rikets Kammar-kollegium och Stats-kontor hufvudsakligen anfört: att då tolknästen uppginge till ringa belopp och således icke för Lappallmogen vore särdeles betungande, samt det vore att förutse att, såsom i Vesterbottens län redan inträffat, i samma mån Svenska språket alltmera hunne utbreda sig inom lapp-allmogen i Norrbottens län, behofvet af tingstolkar och i följd deraf ersättning till dem äfven der komme att i en måhända icke alltför aflägsen framtid af sig sjelf upphöra, ansåges någon åtgärd för afskaffande af den till tolkarne nu utgående näst icke nödig; men dä det icke kunde anses med billighet öfverensstämma, att Lappinarkernes i allmänhet särdeles torftiga befolkning för rättvisans skipande få vidkännas en utgift, hvarifrån rikets öfriga allmoge fått njuta befrielse och som, der den utgår i persedlar, skulle i framtiden komma att kännas alltmera tryckande i samma mån dessa, för det mesta i renstekar och rentungor bestående persedlar, är efter år förekommo i mindre öfverflöd och följaktligen stego i pris, ansågo Kollegierne sig härutinnan och i de af Kongl. Majits
Befallningshafvande i Norrbottens län åberopade omständigheter, ega full anledning förorda upphörandet af den till domhafvanderne utgående näst och skjuts-ersättning; dervid dock, enär sådant svårligen kunde ske utan att en motsvarande godtgörelse derför bereddes vederbörande domare, hvilka af den vid tingen i Lappmarkerna fallande expeditionslösen torde kunna påräkna endast en ringa ersättning för sitt arbete och sina besvärliga resor i Lappmarkerna för hållande af tingen och andra der förekommande förrättningar, samt dessutom, hvad de närvarande domhafvanderne beträffar, desse vore försäkrade om ett fortfarande åtnjutande af de vid deras tillträde af tjensterna dermed Kongl. MajUs Nåd.
Proposition N:o 7. 31 förenade inkomster, Kollegierna i underdånighet hemställde, det. nådig framställning till Rikets Ständer måtte ske om beviljande för nämnde ändamål af ett nästen ooh skjuts-ersättningen motsvarande anslag af Ett tusen niohundrasjutio-sex Riksdaler tretiosju skillingar sex runstycken Banko årligen.
Sedan härefter vederbörande domhafvande leinnats tillfälle att, i afseende å tingstolkarne och den till dem utgående näst, afgifva underdåniga yttranden, samt dessa icke föranledde till antagande deraf att, på sätt Kollegierna förutsatt, samma näst sannolikt skulle komma att. af sig sjelf upphöra, utan fastmera gåfvo vid handen, att, i framtiden skulle uppstå svårigheter att. erhålla nödigt, antal tolkar, derest icke högre aflöning, än den nuvarande nästen, åt dem bereddes; har Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Norrbottens län blifvit anbefalldt, att i fråga om upphörande af denna nast afgifva underdånigt utlåtande samt inkomma med förslag till tolkarnes aflönande från Statsverket till det antal och med de belopp, som för ändamålet kunde erfordras; till fullgörande hvaraf Landshöfdinge-embetet i nämnde län, efter vederbörande domhafvandes hörande, i underdånig skrifvelse den 7 sistlidne Juli upplyst, att inom länet finnes sex Lappmarker, nemligen Arvidsjaur och shjeplou", i judicielt hänseende lydande under Vesterbottens norra domsaga, Jockmock (med kapellaget Qvickjock) och Gellivare, hörande till Norrbottens södra domsaga saint Juckasjärvi och Enontekis, lydande under Norrbottens norra domsaga; att tolkarnes aflöning hittills bestridts af Lappmarkernas innevånare sjelfva och utgått i rentungor; att deraf, enligt de år 1856 infordrade, och afgifna uppgifter, under nämnde är erlades till tolken i Arvidsjaur åttio, i Arjeplougs nittiosju, i Jockmocks och Qvickjocks sjutiofem, i Gellivare sextiofyra, i Juckasjärvi etthundratjugo och i Enontekis nittioen stycken rentungor; men att, enligt grunderna för aflöningens utgörande, denna ökas i mån af befolkningens tillväxt i hvarje lappmark; och ehuru denna aflöning, förvandlad i penningar efter nu gängse pris, aderton å högst tjugofem öre för hvarje rentunga, ej uppginge till särdeles högt belopp för hvarje Lappmark, ansåge likväl, vid betraktande deraf att oaktadt aflöningens årliga förhöjning genom folkmängdens till vext, svårigheter redan skola mött att erhålla pålitliga tingstolkar; att till dessa befattningar böra väljas personer, som med sakkännedom och godt omdöme, jemte förmåga af en redig och obehindrad tolkning, förena ett sådant uppförande att de njuta, såväl domhafvandens, som vederbörande parters falla förtroende för redbarhet och oveld, samt att. tolkarne, derest deras biträde erfordras vid förrättningar utom tings-stället i orten, böra med hänsyn till Lappmarkernas stora vidsträckthet,
derigenom förrättningsresorna väsendtligen fördyras, få njuta rätt till godtgörelse för rese- och traktamentskostnader enligt gällande resereglemente, Landshöfdinge-embetet sig, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med domhafvandernes uttalade åsigter, böra föreslå: att inom hvarje af Norrbottens läns Lappmarker må, på Statens bekostnad, anställas en tingstolk, med skyldighet att tillhandagå Kongl. Majus Nåd.
Proposition N:o 7. med tolkning uti finska oell lappska språken, såväl vid de, pn gång om året derstädes inträffande ordinarie tingen, sorn oek vid deremellan förefallande urtima ting och förrättningar, och med rättighet att i årligt arfvode derför af Statsverket uppbära femtio Riksdaler Riksmynt, jemte skjuts- och traktaments-ersättning, beräknad efter gällande resereglemente, från tings-stället i orten och dit åter för biträde vid alla de extra förrättningar, som ej å vanliga tingstället ega rum, äfvensom att tolkbefattningen uti de till samma domsaga hörande Lappmarker må, derest sådant finnes utan olägenhet kunna ega rum, förenas i en hand, dock sä, att der resekostnads-ersättning för extra förrättningar ilrågakommer, sådan ersättning ej må beräknas annorlunda än från tings-stället i den lappmark, hvarinom förrättningen eger rum och åter till samma ställe, men ej från tingstolkens hemvist.
Lika med Kammar-kollegium och Stats-kontoret och på de af bemälde Kollegier anförde skäl anser Kongl. Majit den till dornhafvanderne i Norrbottens och Vesterbottens län, på sätt ofvan förmäles, af de inom deras domsagor belägna Lappmarkers innevånare nu utgående näst och skjuts-ersättning böra upphöra, och dornhafvanderne, för ilen inkomst de af nämnde skattetitlar hittills haft, pä annat sätt beredas ersättning, hvilken, med ledning af de å samma skattetitlars belopp lemnade uppgifter, Kongl. Majit, dels för summornas jemnande och dels pä det dornhafvanderne ej må gå i mistning af den förhöjning, som genom stegrade priser ä den in natura utgående nästen på sednare tider sannolikt egt rum, anser böra bestämmas till Ett tusen fyra hundra Riksdaler
Riksmynt för domhafvanden i Vesterbottens södra domsaga och Sex hundra Riksdaler samma mynt för hvardera af dornhafvanderne i Vesterbottens norra domsaga och de båda domsagorna i Norrbotten; och som de skäl, hvilka blifvit åberopade för afskaffande af domarenästen äfven gälia i fråga om den till tingstolkarne af Lappmarkernas innebyggare i Norrbottens län utgående tolknäst, samt, enligt hvad såväl vederbörande domhafvande som Landshöfdinge-embetet upplyst, anledning ej är att antaga det behofvet af tingstolkar för Lapp-allmogen och i följd deraf jemväl ifrågavarande näst framdeles skall komma att af sig sjelf upphöra, utan fasthellre svårigheter att erhålla nödigt antal tolkar mot den nuvarande ersättningen synas vara att befara, vill Kongl. Majit förthy härigenom föreslå Rikets Ständer dels att ett ärligt anslag af Tre tusen två hundra Riksdaler Riksmynt må beviljas att uppföras under Riks-statens Andra Hufvudtitel, från och med det år, då den nya Statsregleringen träder i verkställighet, och emellan Dornhafvanderne i Norrbottens och Vesterbottens län på här ofvan uppgifne sätt fördelas, emot skyldighet å deras sida att afstå från den dem nu af Lappmarkernes innebyggare tillkommande näst och skjuts-ersättning: och dels att likaledes den af Lapp-allmogen i Norrbottens län till tingstolkarne utgående näst må upphöra från och med det år då ny Statsreglering träder i verket, samt i stället ett årligt anslag af Tre-hundra Riksdaler - Kongl. Majus Nåd.
Proposition N-.o 7. 33 (faler Riksmynt uppföras å Andra Hufvudtiteln, att utgå till arfvoden åt en tingstolk inom hvarje af Norrbottens läns sex lappmarker, nemligen Arvidsjaurs, Arjeplough, Jockmocks med Qvickjocks, Gellivare, Juckasjärvi och Enontekis, emot skyldighet för tolkarne att tillhandagå med tolkning uti finska och lappska språken, såväl vid de ordinarie tingen, sorn vid urtima ting och extra förrättningar; äfvensom att dessa tingstolkar må af Statsverket tillgodonjuta skjuts- och traktaments-ersättning efter gällande rese-reglemente i litte klassen, för biträde vid alla de förrättningar, som ej å vanliga tings-stället ega rum, dervid resan beräknas från tings-stället i orten och dit åter.
Datum ut supra. CARI, Louis De Gea-.
Transsumt af Protokollet öfver Justitie-Departements-Ärenden, /tället inför Hans Majit Konungen uti Stals-Rådet å Stockholms Slott Thor sdagen den 27 Oktober 1859, i närvaro af: Hans Excellens, Herr Justitie-Stats-Ministern, Friherre De Geer; Hans Excell. Herr Stats-Ministern för Utrikes Ärendena, Frih. Manderström; Statsråden W allens teen, Gripenstedt, Almqvist, Ehnemark, Hr Grefve Hamilton, Lagerstråle, Björnstjerna, Malmsten, Justitierådcn Alexanderson, och Cramér.
Hans Excellens Herr Justitie-Stats-Ministern uppläste till justering: l:o.
Förslag till Kongl. Maj:ts den 29 Juli innevarande år beslutade nåBih. lill R- St.
Brot. 1889 fy 1860. 1 Sami. 1 Afd.
8 Uäft. 5 34 Kongl. Maj:ls Nåd.
Proposition N:o 7. diga Proposition till Rikets Ständer, angående upphörande af de inom Lappmarken i Norrbottens och Westerbottens län under namn af domare- och fingstolks-näster utgående afgifter; 2:o. — — — — — — — — — — — — — — 3:o. — — — — — — — — — — — — — — Uppå Statsrådets hemställan täcktes Kongl.
Maj:t i nåder godkänna dessa förslag till nådiga Propositioner och Skrifvelse, sådana de finnas detta protokoll bilagde.
Ex protocolio Oscar David Egge. STOCKHOLM, typografiska eöreningexs boktryckeri, 1859.
Proposition Ns 8. 1 JW n.
Alik. till Exp.-Utsk. den 7 Nov. 1859, kl. 2 e. m. Kongl.
Maj: f§ Nådiga Proposition till Pikets Ständer, angående upplåtande till Norrbottens läns Hushållningssällskap af gamla länsfängelse-byggnaden i Piteå; Gifven Stockholms Slolt den 21 Oktober 1859.
Sedan nytt läncellfängelse blifvit för Norrbottens län i Luleå uppfördt och -till förvaring af fångar upplåtet, samt
Styrelsen öfver fängelser och arbetsinrättningar i riket, som, vid derefter uppkommen fråga huruvida gamla länshäktet i Piteå vidare vöre för fångvården behöfligt, ansett anledning förefinnas, att de vid samma länshäkte befintliga tyå flyglar, af hvilka den ena begagnats till bostad åt fängvaktmästaren och den andra till uthus, skulle vara länets innevånare tillhöriga, af sådan orsak infordrat upplysning huruvida dessa gjorde anspråk på eganderätten till nämnde byggnader; så hafva länets innevånare, inför Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, genom deputerade, i ämnet hörde, .enhälligt framställt anspråk ej mindre på omförinälda tvä flygelbyggnader, utan oek på sjelfva fängelsehuset, men tillika förklarat att samtliga dessa byggnader af dem upplätes ät Länets HushållningSTsällskap att för sällskapets ändamål, pä sätt lämpligast syntes, användas; och har med anmälan härom samt med tillkännagifvande derjemte att, enligt hvad Kongl. Majjts Befallningshafvande i Norrbottens län upplyst, tjenliga lokaler i Piteå och i grannskapet deraf finnas att tillgå till förvarande af såväl stadens fångar som transportfångar, sä att anledning icke vöre för handen att ifrågasätta länsfängelsebyggnadernes i Piteå användande för någotdera af dessa ändamål; Fångvårds-styrelsen i underdånighet anhållit om Kongl. Maj:ts nådiga förordnande, huruvida länsfängelsehuset i Piteå med dertill hörande flygelbyggnader må till Norrbottens läns innevånares disposition, j öfverensstämmelse med det derom framställda anspråket, afträdas, eller |iuru med meranämnde hus och byggnader eljest må förhållas.
Pik. till R.
Prat. 1850 & 1860. 1 Sami. 1 Afd. 0 Iläft, 1 2 Kongl. Magita Nåd.
Proposition Ni 8.
Uti infordradt underdånigt utlåtande har Justitie-Kanslers-einbetet, med ledning af de frän Fångvärds-styrelsens insända och öfriga för bemäldta Embete tillgängliga handlingar, upplyst: att innevänarne i de norra länen af ålder bekostat byggnad och underhåll af länets fängelser; att, efter det, till följd af Kongl. Kungörelsen den 21 Maj 1810, Westerbottens län blifvit uti tvenne län fördeladt, fråga uppstått, att, i stället för det förut gemensamma, förfallna länshäktet vid Piteå, uppföra ett nytt länshäkte uti hvartdera länet; att sedan Westerbottens läns innevånare erbjudit sig att uppföra länsfängelse vid Umeå, Kongl. Majit, genom nådigt Bref den 29 Juni 1814, berörda anbud antagit; att fullmägtige för allmogen i Westerbottens och Norrbottens Län vid 1815 års riksdag, med förmälan att Rikets Ständers Justitie-Ombudsroan, under embetsresa 1814, underrättat allmogen derom, att den icke mera än i öfriga orter, der länsfängelse pä Kronans bekostnad byggdes, borde besväras med dylik byggnad och dess underhäll, hos Kongl. Majit sökt befrielse, bland annat, från uppbyggande af länsfängelset men att Kongl. Majit den 9 Juli 1810, af anförda skäl, i nåder förklarat, dels att, i afseende å Westerbottens län, borde förblifva vid hvad den 29 Juni 1814 blifvit härom stadgadt och dels att Norrbottens läns innevånare saknade skälig anledning att från ett sådant, dittills utan allt klander fullgjordt besvär, söka befrielse; att Norrbottens läns innevånare derefter gått i författning om uppförande af nytt fängelse, dertill ett belopp af 4,191 Ridr 31 sk. 8 rst.
Banko skall hafva blifvit af innevänarne sammanskjutet och att, enär. för fängelsets försättande i fullt ändamålsenligt skick ytterliga ra 2,247 Ridr 37 sk. 8 rst. nyssnämnde mynt erfordrades, Kongl. Majits Befallningshafvande i länet hos Kongl.
Majit i underdånighet anmält innevänarnes underdåniga _ anhållan att ej mindre till nyss uppgifna ändamål, än ock till fängelsets framtida underhåll, allmänna medel mätte i nåder anvisas; att sedan, vid 1828—1829 årens riksdag, denna jemte flera väckta frågor om byggnad och underhäll af häkten i de norra länen blifvit gemensamt handlagda, Rikets Ständer, i underdånig skrifvelse den 28 September 1829 yttrat, att då, med undantag endast af de norra länen, innevänarne i rikets öfriga län blifvit frän byggande och underhållande af länshäkten befriade, funno Rikets Ständer billighet och jemlikhct i rättigheter medborgare emellan påkalla, att enahanda befrielse borde de norra länens innevånare tillgodokomma och beslöto derföre, för sin del, att, emot det allt anspråk pä ersättning för uppförande af sjelfva fängelsehusen uti Westernorrlands, Westerbottens och Norrbottens län förfolle och hvarken dä eller framdeles finge väckas, Staten skulle öfvertaga och framgent ensamt bekosta underhållet af länsfängelserna i samma län, på sätt med de i rikets öfriga län varande dylika byggnader egt rum; att Kongl. Majit, i öfverensstämmelse härmed, den 31 Oktober 1829 i nåder förordnat, det Staten må öfvertaga och derefter af de medel, hvaraf kostnaderne för de öfriga fängelsernas underhåll utgå, ensamt bekosta länsfängelsernas i nyssnämnde tre län. under vilkor att något anspråk på ersättning för sjelfva fängelsehusen i dessa län icke mätte eg a rum; i följd hvaraf ock den af Norrbottens läns innevånare gjorda anhållan om godtgörande af Staten för en nyss förut å fängelset derstädes gjord reparation förklarades böra förfalla; och att, Justitie-Kanslers-embetet veterligen, Norrbottens läns innevånare derefter icke vidare befattat sig med länets fängelses fullbordan och vidmagthällande; och har Mustitie-Kanslers-embetet derjemte för sin del yttrat: att då båda Statsmagterne befriat de norra länens innevånare från den dem förut åliggande skyldighet att bygga och underhålla länshäkten, endast med uttryckligt vilkor, det något anspråk på ersättning för sjelfva fängelsehusen icke finge ega rum; då, äfven om innevänarne i Norrbottenslän, icke Kongl. Maj:ts Nåd.