Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utfket - tets närmare upplyfta ompröfvande öfverlemna, med anhållan, att örn det anförda lkulle förtjena något affeende, de mätte fa. i Protocollet intagas; och då Rikfens Hcgl.
Ständer redan vid Regerings - Formens raftftäilande, äfven hafva bifallit fjelfva frågan om de oreprefenterade
Ståndsperfonemes inträde och rölfrättighet vid allmänna Riksmöten; men verftällighetqn deraf förutfätter en be tydell g förändring uti nu varande R:ksftänds organisation; få vågar jag .ock oförgripeligen tro, att den andra lika hufvudfakeliga frågan, om förändring ifrån 4 till endaft 2:ne Stånd, nu bör komma under en afgörande pröfning och beredning, till antagande och iaftftällande vid näfta Riksdag, famt att emedlertid Rikfens Högloft.
Ständer denna gång hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmäler, att oreprefenterade Jordbrukare, Brukspatroner, Jcrnmanufacturiftcr och Större Fabriksidkare, efter den grund forn fäftftälles, måtte till näfta Riksdag blifva kallade att inträda uti åtnjutandet af deras på rättvifa lig grundade Riksdagsmanna - rätt.
Sv. Stockenström.
Lades på Bordet, Ut fupra.
Ex Protocolto D. Walerius, Utdrag af Rikfens Högk Ständers Conftitutions Utfivotts.Pro - tocoll ck 22 Dec. 1809.
S. D. J“lerr Lagmannen Silfusrfparre uppläfte och inlemnade till Protocollet följande Anförande angående Reprefentations frågan; Då detta ämne redan vid Riksdagens början hos de refpective
Stånden förehades, blef det behandlat på ett fatt, forn ingalunda motfade den allmänna röften, hvilken ifrån längre tid tillbakas och i fynnerhet f a väl nyfs före forn under loppet af denna Riksdag, tillerkänt våra hitintills oreprefenterade Medborgare rättighet till deltagande uti Rikets Lagftiftande magt.
I fammanhang härmed har på ett oemotffåndligt öfvertygande fatt blifvit ådagalagdt behofvet och nödvändigheten äf’ en få. dan National - reprefentationens organifation, lorn kan gifva åt allmänna fakernas gång en bättre riktning, än forn med grundadt hopp ftår att förvänta, få länge olika mångfaldigt delade intereffen ofta kunna vända Lagffiftarens uppmärkfamhet helt och hållet ifrån det, forn borde vara egenteliga föremålet för deras befattning.
Endaft ftora och ovanliga händelfer kunna för ett ögonblick gifva utfeende af enhet åt deffa efter fakens natur eljeft hvarannan behändigt motarbetande delar, hvaraf Folk - reprefentationen hos ofs beftår.
Den utgöres icke af en verkande och en motverkande kraft till upprätthållande af det hela.
Den är fnarare att anfe forn en ofattltnanhängande hopa» fogning, .'om uti fig innefattar ämnet till fjell» förftöring, få lnart den lemnäs åt fin egen. verkan, och icke genom någon Våld farn yttre kraft fammanhålles.
Så hafva defle oiägenhe» ter varit mindre märkbara de tider, då FoD kets Reprefentanter föga varit annat an medel, hvaraf ftundom Envåldsmagteit betjenat fig efter godtycko, ftundom utländlka Magter un» eter frihetens larf, till utförande af fine aflig» ter; men nu, då man fäkert utan öfverdrift kan låga, att Folkets Reprefentanter ärö mera ärt någonfin fig fjelf lemnade, utan all ladan in* flytelfe, vifar fig ock briftfälligheterna i den» na organifation tydligare.
Konungs och Ständers förhållande till hvarannan, hvardera få» forn ett helt betraktade, är onekeligen uti vår nuvarande Statsförfattning upprättadt på grunder, vida öfvert!ättande hvad vi förut ägtj men om denna inrättning, lorn rätt fÖrftådd och rätt handhafd, lakerligen förvarar åt Folket all den frihet, förn är förenlig med tide* hvarfvets befkaffenhet, utan att Ikada den Verk* ftällande Magtens oumgängeligä kraftfullhet, Ikall lända Riket till åfyftadt gagn, böra de Drifter 1'orgfälligt botas, hvilka icke otydeligen vifa fig uti fjelfva fammanfättningert af Folk-reprefentationert, forn dels ett fordom ötatt forflått interefte, dels fördomar, kanlke toil det mälla Humpen tilldanat, forn åtminfi©* ne ~— '33 “ ne aldrig varit beräknad efter Landets behof, och alldeles icke ftår tillfamman med närvarande tidehvarfs upplysning.
Deftomera ett Folk återfått af fin tillftändiga frihet, med dello ftörre omtanka bör det löka att undanrödja de faror, lorn hota den uti inbördes mifshälligheter, hvilka direfte eller genom ariarchiéns förvillelfer eljell oundvikeligen Ikola kalla Landet åter under ett defpotifk ok.
Hvilket fält för en lagftridigt herlklylten Regering, för en Ariftocråtiik brottflig ärelyilnad hos individuer, för vinglare eller för' Demagogilke enthoufiafter, att hvardera, efter line ferikilte affigter, begagna den gamla regeln:
Di vide et t impera.
Ibland ett föndradt, och det forn ännu värre är, i fjel va fin reprefentatiöns - inrättning föndradt folk, huru lätt ville det icke blifva för deffe lyftne, deffe vinglare, deffe förförare, att till verkftällighet bringa deras brottfliga andag, de behöfde dertill hvarken genie eiler penningar; en måttlig erfarenhet ikuile
Vara en farn t tillräcklig att lära dem infe och nyttja de m del, hvilka likafom fjelfve erbjuda hg att göra dem i egne eller under länte namn till Fäderneslandets förtryckare.
, Då ingen kan neka, att vid Riksdagarne uti de mångå Stånds - afdelningarne, hvilka * Hiftorien lärer ofs hafva ofta gifvit våra farnznankpmfter ut leende af fyra mot hvarannan i ftrid varayde färlkildte Nationer, ligger ett I — 34 — oenighetsfrö, forn den illafinnade lättingen kart v begagna, atminftone till tidsutdrägt och uppmärkiamhetens vändande till olämpeliga före- * mål, derigenom den nödiga och nyttiga Verklämheten förlpilles, och intfiguen får ledighet att nyttja de för denlämma gynnande tillfällen, forn lig kunna yppa.
Da nu möjligheten af fådarte olyckor ligger för öppen dag, äf det icke äfven tid att löka hämma deras utbrott?
Jag tager fåledes för afgjordt, att en förbättrad reprefentation, och med detfamma väre hittills oreprefenterade Medborgares intagande i Lagftiftningep, utgör alla vältänkandes uppriktiga öllikan, men med fullkomligafte öfvertygelfe om nödvändigheten af en ladan forbät- 4 tring, med det llörlta nit för ernående af detta ändamål, kunna dock begrepen om medlen dertill vara ganfka ikiljaktige.
Utan att äga den förmätenheten, att tro mig uti ett få granlaga ämne kunna gifva några tillfredsftällande upplysningar, anfer jag likväl min ovilkorliga plikt vara, att, iåfom Ledamot af detta Utfkott, förlt inför detfamma och federmera inför Rikfens Höglofl.
Ständer öfver detta ämne uppgifva mina tankar.
Af hvad jag ofvanföre haft den äran att nämna ar lätt att finna, det min mening lika litet kan Vara, att de hittills oreprefenterade fkulle blifva hos de fyra Ståndet inflickade, hvilket defsutOm intetdera Ståndet torde medgifva, forn att de lkulle komma att utgöra ett femte Stånd, derigenom jagfruk- - tar, att villervallan och den redan nog Hora fvårigheten att bringa några fåker till flutligt afgörande lkulle ökas, i ftället för att m i nikas.
Jag kan ej förehålla mig, att en lälunda farn* manfatt Corps Ikulle vara användbar till något annat, än att, utan all Hags bellutande rätt, formera ett Val-Collegium enfamt med den befattning, att hvart Stånd för fig välja ett visit antal Ledamöter, forn famlade till en enda Corps, innehade Rikfens Ständers rättigheter, hvaraf äfven följer att de fern Stånden alltid, efter förrättadt
Val, genail borde åtlkiljas.
Jag nämner detta fåfom det enda lätt, hvarå mig tyckes att fern Stånds afdelningar ikulle kunna emplojeras; men nämner det endaft fåfom i förbigående, emedan i allt fall ett fådant projeft förmodligen icke fkulle vinna bifall; defsutom vore det icke att anie annorlunda än forn ett paillatif.
Med någon lindring i fymptomerna vore fjukdomen lika fullt qvar i kroppen.
NäIlan på lamma fått anfer jag ddt förllaget, att inrätta National-Reprefentationen i trenne
Stånd i llället för fyra; föga vunnes dermed, och hvilketdera Ståndet borde väl utgå?
Medgif fjelfva Ståndsrätten fådan den nu är, och de hafva den lika helig alla fyra.
Icke annorlunda an att denna åtlkillnad vid Riksdagarna fammanfmälter i den allmänna Medborgsman* na-rätten kan denna tvift flitas och man komma till ett antagligt famt nyttigt refultat.
Skillnad emellan hög och låg, rik och fattig, lärd och olärd, m. m., hvilka fkillnader nödvändigt i alla hyffade Stater malle finnas, Ikall alltid medföra farlkildte förhållanden Medborgare emellan uti famfundslefnaden i allmänhet; m&n Stånden, i affeende på deras deltagande endaft fåfom fådane uti Lagftiftningen, måfte nödvändigt antingen alla bibehållas vid hvad de nu äro, eller alla gemensamt antaga en fä dan fonn , 1'om vifar fig närmare leda till Fäderneslandets fanna väl.
Detta kan aldrig få namn af uppoffring.
Statsförfattningar äro blott conventionella anftalter, vidtagne till befordran af det allmänna bälta, åtminftone böra de vara det.
Att loka detta ändamål är hela Samfundets rättighet, för hvilken alla tillfälliga inrättningar måfte vika och kunna ej få namn af rättigheter.
Icke fåfom fådane kunna dylike inrättningar åberopas 3 men få vidt defle conventioneila anftalter icke äro i ftrid med de moralifka begiepen om godt och ondt eller ftöra perfonlig frihet och egendomsrätt, eller innefatta betydliga hinder för allmänna fakernas gång, i hvilket fall de fkulle alldeles förfela ändamålet med famhällslifvet j är formen af en Statsförfattning, och i fynnerhet af fjelfva re-prefentationen, en näftan likgiltig fak.
Den bör ej lättfinnigt Öfverändakaftås, äfven om den Ikulle utmärkas af någre felaktigheter, titan tid och omftändigheter, böra lifvakt as, då allmän ölvertygelfe, grundad på en al.lmännai re upplysning, oundvikligen till allmänt häfta påkallar någon förändring.
Nu fynes den tidepunkt hafvå inträffat, då behofvet, underllodd af allmänna rollen, allvarligen hos ofs kräfver en fädan förbättring i fjelfva reprefentations-fättet 3 och hviU *■ ket få mycket mindre bör mota några hinder, forn det icke itår i något oJkiljaktigt famman * hang med fådane inrättningar i Staten, .forn hafva affeende på en verkelig ägande rätfe, 11* tan rörer endaft de conventiqnella aniftaitenie, forn till ftörre delen blott tillfälliga
Hände lier föranlåtit, i aaileende till iammanfättningen af Rikets Lagfliftande Corps.
Konungens och Folkets inbördes rättigheter, perfonligä friheten, de färikildte Folk-klaiTernes förhållande till hvarannan, egendomsrätten och andre allmänna eller iärfkildte förmåner efter gällande Lagar och Författningar rubbas härigenom pä intet vis, endaft att lämpligare och till ändamålet bättre tjenande Lätt för Folkreprefentationen vid Riksmöten är härvid i fråga: och med förutfättande af de hittills oreprefentera * des allmänt erkända rätt att deruti deltaga, Lör väl vid en i fammanhang dermed ound viklig förändring man hälldre vidtaga helt och hållit det medel man anfer för det häfta, än att genom, om jag få måfäga, lappverk blott tili en ringa del, kanfke ock alldeles intet vinna den förbättring, forn önfkas.
Härmed vill jag likväl ingalunda åfyfta en fådan inrättning, der hela Folkrep relen tationen fkulle beftå blott af en enda Corps. Flere Länders erfarenhet har lärt ofs, att i fådant ‘ fall denna Corps förr eller fenare gör inkräkt w ningar på executiva magtens område, hvarutaf merendels följer en ftrid, forn leder till den ena eller andra af defla- magters ftörtandc och Landets förderf.
Att förekomma detta har e - mahanda erfarenhet vifat, det hittills något kraftigare medel icke funnits än Folkreprefentationens inrättande i 2:ne äfdelningar
,■ af hvilka Ledamöterne uti den ena genom deras ålder, rikedom eller färfkildta anieendc i Staten, fkulle äga en återhållande' kraft, få fnart den andra afdelningen eller ock Regeringen iörmärkes vilja öiverlkrida gränforne af deras magt.
Med tillämpning af ofvannärhnde anmärkningar uppå förevarande fråga.vågar jag fåle. des hemilälla, om icke häfta och tilläfventyrs enda verkflällbara lattet att låta flere af varehittills oreprei en terade Medborgare komma i åtnjutande afen förmon, font, med affeende å Landets väl, tyckes Vara dem allmänneligen tillerkänd , vore det att hela Folks.reprefentationen inrättades i tvenne afdclningar.
Benämningen vöre lika mycket.
Jag vill exempelvis kalla dem öfre Och Nedre Kammaren, eller kanfke hälld re Förde och Andre Kammaren.
Denne fiftnämnde fkulle då egentligen äga Jamina befattning , forn de' fyra Riks-Stån'- den nu hafva till iirendernes utarbetande och befluts fattande, likväl att Utfkotten borde belfa af Ledamöter ur båda Kamf arne i ungefär, lig proportion af deras beffämda antal, 1'om torde blifva vid pafs Fdel eller * : del i Förila emot Andra Kammaren, Förfle
Kammarens lamtycke Ikulle fordras till utgörande af ett Rikh ns Ständers Beilut.
Inftämde den Förfle Kam. maren icke uti den Andras mening, fkulle vägrandet väl kunna beledfagas med anmärknin - gar, men icke med något nytt eller förändrat Lördag, forn endaft fkulle bero åf Andra Kammaren, och tror jag att i öfrigt Regerings-Formens och Riksdags - Ordningens fö re Av ritter, fkulle utan fvårighet kunna tillämpas vid en ladan förändring af reprelentationen och det till äfventyrs med 11 örre lätthet, än under hvad annan ikepnad de hittils, oreprefenterade uti Lägftiftrjingen blefve intagne.
Att detta flcall fee tager jag för afgjordt, då både Allmänna röften och Riks-Ståndens utlåtande fynas deruti öfverenskämma.3 men om ofvannämnde fördelning af Reprefentationen Amile vinna lika allmänt bifall, återftär dock att bedamina. fättet att utfe Ledamöterile och till huru {lort antal de böra iig vid Riksrn,öten infinna.
Om i alfeende på fiftnämnde omftändighet populationen, fåfom jag förmodar, bör tagas till grund för beftämmandet af Ledamöternes antal i Andra Kammaren, torde närmalt inftämma få väl med ändamålet forn med redan exifterande inrättningar här i Landet, att valen förrättades, genom Eleftorer, fålunda, att till exempel för hvarje gÖO.de perfoner förft valdes Socknevis en Eleftor.
En förfamling af mindre folkmängd kunde i allt fäll få välja en Eleftor.
Leffe Eleftorer fammänträdde derefter Häradsvis, och valde till exempel för hvarje 2000:de perfoner. en Eleftor.
Utaf deffe Härads-Eleftorer valdes åter famlade inom hvarje Län vid Landshöfdinge-Reiidencet, Ledamöter till Andre Kammaren en för hvarje 3 å lOOCO:de perfoner.
Härvid anmärkes, att inom Socknarna fkulle få välja hvar och en deritädes boende och mantalsfjcrifven Mansperfon, till myndige år kommen, forn utan att vara flat-eller legohjon , eller eljeft uti privat tjenff, äro fjelfve Jordägare eller ock Innehafvare af Jordbruk eller annat ljelfberoende Näringsfång, enär derföre enligt debetfedel betalas lika mycket Krono-atfkylder loin för ett fjerdedels mantal: krögeri - och värdshus-idkande famt brännevins brännerier under ofvannämnde näringsfång icke innebegripnej men ej borde väljas på någon, forn icke vox-e jordägare och boende inom förfamlingen, och åtminftone en vara af BondeStåndet, få vidt någon jordägande Bonde inom Socknen funnes.
Hvad Städerne i allmänhet beträffar, läi er väl någon färfkildt förefkrift i öfverensftämmelfe .med ofvannämnde principer böra lemnäs.
Städerne Stockholm, Götheborg och Carlscrona, famt hvar och en annan Stad, lorn har 3 å 10,ODO Innevånare, torde böra njuta egen valrätt till Ledamöter i Andra Kammaren, i proportion af folkmängden, famt Stockholm och Götheborg anfes i affeende på val af Ledamöter till Förde Kammaren forn tvenne lärlkillde Län, Sockne - Eleclorerne lkulle till Härads - Electorerne ej få välja någon, fern, enligt Bevillnings - taxeringen, icke kunde vifas hafva värdet af 200:de tunnor fpannemål uti inkomft till döt minda, dock torde någon jemnkning böra äga rum i anfcende till de norra Provincerna. jag anfer för vigtigt, att deffe Härads-Elcftorer, hvilka fkulle förrätta valen till National-Reprefentan. terne, innehafva en vifs betydligare förmögen, het.
Deremot tror jag vara ofkadligt, att i allmänhet lladga ett fådant vilkor för rättigheten att blifva Ledamot af Andra Kammaren3 likväl torde ena hälften eller kanlke något mera bland dem ovilkorligen böra vara Jordägare , famt ibland dem tagas i vjfs proportion eller åtminftone alltid en af hvardera utaf de fyra Stånden, men den andra hälften borde kunna väljas utan åtlkillnad af Stånd, Adelsman, Ståndsperfon, Prell, Borgare eller Bonde, och, utan afseende på förmögenhet, endall efter Electorernes förtroende.
Hvad åter angår tillfättandet af Ledamöter uti Förila Kammaren, få här jag ofvanföre nämnt någre af de Ikäl, hvarföre jag tror den böra hafva förnämligalt en återhållande kraft, och den egenteligen riktad emot förfök af ingrep uti verkltäifande magtens rättigheter.
Denna magt bör derföre äfven här äga direct inllytelfe.
För att likväl gifva Förila Kammaren en vils grad af oafhängighet, anfer jag Ledamöterne deraf böra innehafva deras platser för lifstiden, åtminllone de , forn Konungen utnämner.
Tillfättandet torde kunna förellås Ulunda, att Konungen utnämner af Rikets Herrar eller Högre Embetsman ett lika antal forn Bilkoparne utgöra, hvilka alltid Ikulle vara Ledamöter af Förila Kammaren.
De öfrige väljas af Härads-Electorerne 2:ne eller g:ne i hvarje
Län, med en inkomll af minil 400 tunnor fpannernåls värde, dock något mindre för de norra Provincerne, hvilket utrönes af Bevillnings-taxeringarne, med tilläggning af föregående årets Markegångs räknevärde; Vid hvarje val till Riksmöte underföker Electorer- „ ■ ne om de talslkrifne inom
Länet och att kunna anfes till p > nyfsnämnde förmögenhet j i hvilket fall de, få r länge fig få förhåller varda bibehållne, men i , annan händelfe förrättas nytt val.
Ledamöter > ne i Andra Kammaren njuta refe- och dagtrak J tamente af Länet, men icke de af Förila Kam* maren.
I I öfrigt torde tillåtas mig nämna, att då jag här utfatt antal af perloner, eller belopp
I af fummor, har fådant Ikedt endall exempelvis, emedap beltämmandet deraf nu blott ungefärligen lärer kunna låta lig göra, intill dels närmare grunder kunna erhållas efter Bevillning^- v i Förordningens föranledande.
Endall vifTa all männa grunder för verkllälligheten af repre- * fentations - fättet tror jag nu kunna förefkrifvas, hvarvid torde böra förutfättas, att bela Laglliftande Corpfen tillfammantagen ej bör utgöra mindre än goo och ej utöfver 400 perfoner: att i Förila Kammaren vore Landt-Marfkalken och i Andra Kammaren en Taleman, båda efter Regerings-Formens förelkrift till fatl te, Ordförande: att i Belkattnings' - frågor, då Hamrarne voro af olika meningar, en Nämnd likaledes efter Grundlagens föranledande formerades till vederbörligt antal af Ledamöterne i båda Hamrarne uti famina proportion, * forn iakttages vid Utfkotts-valen.
Hvad mera
M af detaillerna, font i Analogie med RegeringsFormen och Riksdags-Ordningen kan behöfva proviforilkt föreiknlvas, anfer jag få mycket mindre äfventyrlig*:, att det i execution lernnas till Regeringens åtgärd, forn utom det, att alltlämman icke förr än vid Riksmötet kunde definitift för framtiden bellutas, förblifva både Konung och Folk förbundne af Grundlagarne, forn blott nu i frågan om reprefentations-iättet fordra någon färlkild tillämpning, hvilken likväl på intet vis är {hädande emot Regerings-Fonnen, ty denna förutfätter väl på några Rällen efter närvarande Ikick, men fordrar icke reprefentationens fördelning i färfkildte Stånd.
Ibland de flere och till en del vifferligen icke obetydlige anmärkningar, lorn kunna göras emot denna eller hvad hällft annan förändring af Reprelentationen, torde det tillåtas mig att här blott nämna en enda.
Den angår förvaltningen af Banken, hvilken ftälld under de lärfkillclte
Ståndens garantie och vård fynes fordra grannlaga behandlande, för att icke i en framtid, efter en förändrad Reprefentation, kunna genom mifstydning blifva anfedd fåfom en Riket tillhörig difponible egendom; men enär, efter den här föreflagne inrättning, alltid ett visft antal af de Folk - kläder, forn utgöra de fyra Riks-Stånden, måfte blifva till inträffande Riksmöten valde, 1'å kunde deffe perfoner anfes berättigade att färlkildt taga befattning med Bankens vård.
Denna inrättning bibehöll derigenom få mycket mer fin form och egenlkap af Bolag, och den vanliga nyfsnämnde benägenheten att anfe Banken låfom en för Riket efter behag difponible egen - — 44 — dom Ikulle till flor del förekommas.
Likväl ** lemnar jag derhän, om några Sörre betänklig, heter vid en ladan arrangement Amile lig yp- * pa, och hvilka jag ej förefcr, då jag nu kanjfke nog iiahigt framkallat denna idée.
Sluteligen och hvad angår tiden att bringa till verkftällighet den förändring i Reprefentationen, hvarigenom de hittills Oreprefenterade fkola komma i åtnjutande af en förmon, forn man mältan kan fäga blifvit dem högtideligen lofvad både genom den Allmän- * na rollen och Riks - Ståndens utlåtande; få anfier jag dermed icke utan en uppenbar obillig- * het kunna längre uppfkjutas.
Trenne Riksstånd hafva näftan uttryckligen beftämt en fådan rättighets åtnjutande vid näfta Riksmöte, och att det fjerde
Ståndet hyfer famina känfla för billighet och rättvifa", derom kan man ej tvifla.
Men fättet för en fådan förändring är ännu obellämt.
Att Rikfens Ständer vilja fullfölja hvad de på ett dem och tidehvarfvet får hedrande fatt begynt, kan väl icke fattas i «. fråga; men då alla detaillerna afkverkftällig- * heten icke lära möjligtvis på en gång kunna omfiiftas; då en mängd uppgifter och kunne - elom af färlkildte omltändigheter erfordras, hvilka vid detta Riksmöte icke lära kunna medhinnas att famla3 få förefer jag ingen annan utväg att vinna ett ändamål, forn vifat fig ligga både Rikfens Ständer och hela Svenika Allmänheten få mycket om hjertat, än att Rikfens Ständer, fedan de ftadgat deras befiut
Om grundläggningen för det fätt, hvarå i farnmanhang med ofvannänande deras yttrade öttlkan, National - Reprefentationen vid Riksdagarne inrättas, bör i underdånighet uppdraga åt Kongl. Maj:t att, i öfverensitämmelfe dermed, beförja om verkflälligheten, på fätt den, efter en fådan grundläggning forn nyfsnämndt är, lämpligalt och bält Ike kan, intill defs, enligt hvad jag äfven här frammanföre haft den äran nämna, vid då inträffande Riksmöte, att def, forn med denna angelägna och grannlaga fak gemenlkap åger, ytterligare kommer under Ikärfkådande för att vinna den flutelis-a O fanftion, forn erfordras i ett ärende, hvilket fälter hela Nationens uppmärkfamhet och Ikall uppfylla defs väntan att fe detta bevis af fann medborgerlig anda ännu närmare fammatlknyta föreningsbandet emellan alla Kläder af Medborgare, och derigenom gifva Europa ett nytt vedermäle af tänkefätt, värdige tidebvarfv^U upplysning, och af de ädelmodiga Patriotifkä kandor, loin alltid lifva Svenika Män.
Ut fupra.
Ex Protocolkj J. D. Walerius. 1'
STOCKHOLM, Tryset hys Olaf Grah*, igi», Utdrag af Riksens Höglofi.
Stånders Constitutions - Utskotts Protocoll den 6 Februarii 1810. * S. D. Fngaf Herr Kammarherren m. m.
Grefve Mörner till Protocollet ett så lydande
Didamen: (_)nekeligen år det en af de saker, som, med någon erfarenhet af Riksdags-årenders gång, falla måst i ögonen, den, att vår Representation till sin beskaffenhet och sina grunder, år felaktig.
Det år också derföre ojemnförligt låttare att iiptåcka bristerne, .och att ådagalägga de deraf hårrörande olågenheter, ån att såga, huru de ena och andra, genom en med Theorie och Nationens lynne öfverensstämmande förändring, må kunna afhjelpas. « Manga nog, hafva före mig utvecklat det orimliga i Theoden, och det skadliga i Praktiken, som hårrör deraf, att Svenska Nation alltid skall ** föreställas af fyra Stånd, och genom deras medverkan eller jämkning allena, erhålla sina lagar och riktningen för sin styrelse.
För mig skall det vara nog, att vidröra närvarande Representations beskaffenhet, endast så vida som den kan komma att ingå i dé 2:ne frågor, som vid undersökningen af detta ämne, synas mig varaafhufvudsakelig vigt att besvara, nemi.
Hvad som bör vara ändamålet med en NationalRepresentation, och Huru den till detta ändamåls vinnande bör vara beskaffad?
Sedan dessa 2:ne frågor åro i allmänhet besvarade, återstå 2:ne andra, kan hända ännu svårare, ► nemi. den, Huru dessa allmänna grunder skola låmpas på Sverige, och den, Huru i en förändring dår skall kunna verkställas1?
Kanske torde till någon del besvarandet af * dessa senare kunna låttas, om man lyckas att utreda de förra; kanske torde också, i synnerhet vid * den sista, medlen icke annars, ån igenom ognablickets mojligheter, kunna fullkomligen beråknas.