Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid innevarande riksmöte har ett stort antal motioner blifvit väckta, sorn afse detta ämne, och genom hvilka blifvit framställda förslag till åtgärder och anslag, som af motionärerne ansetts medelbarligen eller omedelbarligen verka till förbättrande af folkskoleväsendet.
Bland dessa motioner, deraf de flesta reda» blifvit behandlade af andra Utskott, och synnerligast af Stats-Utskottet uti dess Utlåtande N:o 139 angående regleringen af utgifterna under Riks-statens åttonde Hufvudtitel, återstå nu till Sammansatta Utskottets handläggning de, hvilka inom Hedervärda Bonde-Ståndet blifvit väckta af Sven Heurlin från Kronobergs län (N:o 502) Ola Olsson från Blekinge län (N:o 178) samme Ola Olsson (N:o 180), samt Jonas Christoffersson från Wermlands län (N:o 341).
Sven Heurlin har blott i korthet tillkännagifvit att han, vid innevarande riksmöte, såsom sin motion väckte hvad som innefattades uti en af honom bifogad tryckt skrift, författad af enskild person och kallad: ”Motion i folkskolefrågan till behjertande för Rikets Ständer, af Pehr Thomasson.”
Vid granskning af berörda skrifts innehåll, synes den deruti framställda plan till folkskoleväsendets förbättrande kunna sammanfattas uti här nedan anförda sju hufvudpunkter: l:o Större materiela hjelpmedel.
I sådant afseende har författaren föreslagit ett anslag af satnmanräknadt 2,800,000 R.dr R:mt; beräknande författaren de förut till folkundervisningen Uih. till R.
Prot. 1862 fr 1863. 4 Sami. 2 Afd. 17 Häfl. 1 2 Santmans.
Best- och Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 46. utgående |:delar af personliga skyddsafgiften att utgöra ett belopp af 800,000 R:dr, så att den erforderliga tillökningen i anslag sålunda uppginge blott till en jemn summa af 2,000,000 R:dr. 2:o.
An dam åls e n lig ar e skolorganisation.
Författaren har, under åberopande af förhållandena i våra flesta landsbygder, såsom regel uppställt:
En småskola för 50 barn; En fast sockenskola för 7 5 barn; En högre folkskola för 50 barn.
Och borde, enligt författarens beräkning, samt under antagande af kommunens befolkning till jemnade belopp och Rikets folkmängd till 4 millioner, uti riket finnas:
Högre folkskolor 1 på 4,000 invånare 1,000.
Fasta sockenskolor, 2 på 4,000 invånare 2,000 Småskolor, 4 på 4,000 invånare 4,000.
Den första klassen af dessa skolor borde ledas af en examinerad lärare, som med heder genomgått sin lärokurs; borde tillika utgöra ett trappsteg för befordran, och borde lönen för denne lärare bestämmas till minst 1,000 R:dr.
Den andra klassen borde ledas af examinerad lärare eller lärarinna, och borde lönen här bestämmas till minst 500 R:dr.
Småskolorna kunde ledas af oexaminerade, dock af skolstyrelserna godkända lärarinnor, eller, i särskilda fall, lärare, och borde minsta lönen här vara 200 R:dr, Härförutan borde samtlige lärare och lärarinnor hafva fri bostad.
Härmed sammanhänga de i Ola Olssons förut omförmälda motion, N:o 180. framställda förslag, att l:o.
Hela landsorten, oberoende af sockne-indelningen, indelas i skoldistrikter, med hvardera 1,500 till 3,000 invånare, efter befolkningens täthet; 2:o.
I hvarje sådant skoldistrikt väljes en skolstyrelse, som det tillkommer att tillsätta skollärare, och vaka öfver att desse fullgöra sin skyldighet; 3:o.
I hvarje skoldistrikt skall, utom nödiga småskolor, vara en lägre folkskola, med 2:ne lärare, en öfver- och en underlärare
Båda desse lärare böra hafva tagit skollärare-examen, till hvilken fordringarne böra betydligt höjas emot hvad de nu äro, och öfverläraren dessutom fullständig student-examen, med minst betyget smed beröm godkänd» i kristendom och lefvande språk, samt »godkänd» i arithinetik, naturvetenskaper, historia och geografi.
Söker prestman eller promoverad magister sådan befattning, vare fri från vidare kunskapsprof; Sammans.
Stals- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskollels Betänkande N:o 46. 3 4:o. öfverläraren i lägre folkskolan erhåller ruin i skolhuset, vissa fatnnar ved eller torf årligen, samt en trädgårdstäppa hvartill hör minst ett tunnland väl odlad jord.
I kontant lön åtnjuter han 1,000 till 1,200 R:dr Runt.
Underläraren har ett ruui, vedbrand samt 600 R:dr årlig lön.
Der ej jord är möjlig att anskaffa, bör öfverläraren njuta passande ersättning; 5:o.
I hvart tionde skoldistrikt, det vill säga för 15,000 till 30,000 invånare, upprättas en högre folkskola med likaledes två lärare: en öfverlärare och en underlärare.
Öfverläraren i dessa skolor bör vara antingen promoverad magister, i hvilket fall pedagogiska examen vore öfverflödig, eller ock prestvigd och hafva genomgått denna examen.
Der ej så qvalificerad förste lärare kan erhållas, utnämnes han endast tills vidare, och tjensten anslås hvarje år ledig till ny ansökning.
Underläraren bör hafva genomgått samma kurs, som förste läraren i lägre folkskolan.
Öfverläraren har, jemte bostad och vedbrand, 1,200 till 1,500 R:dr årlig lön med passande ålderstillägg; underläraren 750 till 1,000 R:dr; G:o.
Lärarne i så väl lägre som högre folkskolorna vare skyldige att ordna undervisningen ambulatoriskt, der skolstyrelsen sä aktar; 7:o.
Der stad eller köping anses utgöra medelpunkt för skoldistrikt bör högre folkskolan der förläggas.
Dock anses den obehöflig, der förut finnes elementarskola eller pedagogi; 8:o. Lärarne vid högre folkskolorna tillsättas af ombud för alla tio skoldistrikten; och 9:o.
En pensionsanstalt stiftas för skollärarne.
Med föranledande af allt hvad sålunda blifvit föreslaget vill Utskottet till en början erinra att Rikets Ständer, vid pröfning af 69:de punkten i Stats-Utskottets Utlåtande N:o 139, under denna riksdag bifallit, bland annat, följande af sagda Utskott gjorda framställningar:
Litt. h) att till understöd för högre folkskolor för nästkommande år anvisa ett årligt belopp af 6,000 R:dr, att å Riksgälds-kontoret anvisas; Litt. k) att till utgående från Riksgälds-kontoret under näst ingående statsregleringsperiod anvisa ett årligt belopp af 75,000 R:dr, för att användas till folkskoleväsendets utveckling och förbättring i allmänhet uti de församlingar, hvilka till lärares eller lärarinnors aflöning redan tillskjutit eller åtaga sig att tillskjuta lika stort bolopp, som den till församlingen öfverlåtna andel af personliga skyddsafgiften utgör; Litt. n) att lönen för en examinerad lärare, vare sig vid fast eller ambulatorisk folkskola, utom husrum, vedbrand och kofoder, bör vara minst 400 R:dr samt att ställa till Kongl.
Maj:ts disposition en summa af 120,000 R:dr att ä 4 Santmans.
Stais- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Ulskotlels Betänkande N:o 46. åttonde Hufvudtitelns ordinarie stat uppföras, för att åt de församlingar, som fullgjort eller åtaga sig att fullgöra de Litt. k. föreskrifna vilkor och som förbundit sig att till hälften fylla hvad som brister i ofvansagda minimibelopp, såsom statsbidrag tilldela den motsvarande hälften af denna brist; Litt. o) att till Kongl. Maj:ts disposition ställa en å Riksgälds-kontoret anvisad anslagssumma af dO.OOO R:dr årligen under nu ingående statsreglerings period för att, i mån af behof, användas på det sätt att de församligar, hvilkas folkskolelärare redan i lön åtnjuta 400 Ridr eller derutöfver, förbinda sig att höja lönen utöfver nu utgående belopp, ett statsbidrag till lika belopp med iorsamlingarnes sålunda lemnade ytterligare tillskott, må, efter Kongl.
Majit» nådiga pröfning, anvisas; dock att
Statens bidrag för detta ändamål icke må öfverstiga 50 R:dr årligen för hvarje lärare; Litt. a) att deremot, enär nu mera vissa statsinkomster icice anvisas för vissa bestämda utgifter, hvad af Kongl.
Majit och af enskilde motionärer blifvit föreslaget i fråga om den personliga skyddsafgiftens anslående till folkundervisningens befrämjande jemväl under nästkommande statsregleringsperiod icke at Rikets Ständer gillades; Litt. p) att det väckta förslaget om meddelande af den föreskrift, att, för hvarje lOOOnie invånare i landet, vederbörande församlingar skulle vara pligt ige att upprätta en fast eller ambulatorisk folkskola, finge förfalla; Litt. r) att ett anslag till understöd för sådana församlingar, som, till följd af medellöshet, icke kunna af egna medel till erforderligt belopp bekosta aflö ning åt sin folkskolelärare, till utgående frän Riksgälds-kontoret anvisas med 20,000 R:dr årligen under nu ingående statsregleringsperiod; Litt. t) att, på sätt Kongl. Majit föreslagit, dels den ännu återstående delen af den allmänna fonden för folkskolelärares pensionerande må jemväl under nästinstundande statsregleringsperiod och under samma vilkor som hittills ställas till Kongl.
Majits disposition, och dels att till behöflig förstärkning af densamma må anvisas den slutliga besparing, hvilken under nu löpande statsregleringsperiod kan å den personliga skyddsafgiften uppkomma; Litt. u) att Rikets Ständer må hos Kongl.
Majit i underdånighet anhålla, det, på sätt Kongl. Majit lämpligast finner, må undersökas på hvilka grunder pensioneringen för folkskolelärare mest ändamålsenligt skulle kunna ordnas; Frågorna om beredande af större materiela hjelpmedel, om skyddsafgiftens särskilda användande lör ifrågavarande behof, om en ändamålsenligare skolorganisation och om pensionsanstalt för skollärare hafva sålunda redan varit föremål för Rikets Ständers pröfning vid denna riksdag; och, derest sammansatta Utskottet nu skulle i dessa ämnen föreslå nya beslut, torde sådant ej kunna af Rikets Ständer godkännas.
Det är visserligen antagligt att. om nu ifrågavarande motioner blifvit behandlade i sammanhang med öfriga folkskoleväsendet röran - Sammans.
Stals- samt Allm. liesv-, och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 46. 5 <le, och något Rikets Ständers beslut således ej emellankommit såsom hinder för ytterligare framställningar i omförmälda frågor, hvad motionärerne anfört kunnat i större eller mindre mån inverka på dessa frågors utgång hos Rikets Ständer: men för en sådan gemensam behandling af alla folkskoleväsendet rörande motioner hafva hinder mött, hvilka det ej berott på sammansatta Utskottet att undanrödja; och återstår således ej för sammansatta Utskottet annat, än att hemställa, det här ofvan omförmälda del af Sven Heurlins motion, ej mindre än Ola Olssons motion N:o 180, ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Vidare föreslår den i Sven Heurlins motion åberopade skrift: 3:o.
Förbättring af Lärare-seminarierna.
Författaren har i sådant hänseende anfort, att hvarje organisation och ali kontroll blefve fruktlösa, derest icke lärarekallet bestredes af personer, som voro uppdraget vuxna.
Derföre lage högsta vigt uppå, att de anstalter, som skola dana lärare och lärarinnor för svenska folkets barn, blefvo ordentliga, af de bästa möjliga krafter ledda läroanstalter, ej såsom tillförene provisoriska inrättningar för fabricerande af största möjliga antal lärare oeh ledda af dåligt lönta föreståndare, hvilka, förordnade af Domkapitlen, betraktat dessa vigtiga uppdrag snarare såsom trappsteg till presterlig befordran, än såsom ett sjelfständigt kall, hvilket kräfver mångsidiga pedagogiska studier och särskilda af naturen gifna undervisningsgåfvor.
Skollärare-seminariernas antal borde derföre inskränkas, men seminarierna deremot utvidgas tili omfånget, så att åtminstone tre ordinarie lärare vid hvarje seminarium blifva för olika läroämnen anställda; och föreslår författaren således att Rikets Ständer, i stället för de nuvarande anslagen till rikets folkskolelärare-seminarier, måtte bevilja ett anslag till tre seminarier för lärare, med 12,000 R:dr för hvardera 36,000. och till två seminarier för lärarinnor, med 12,000 R:dr hvardera . . 24,000.
R:dr 60,000.
Såsom egande närmaste sammanhang med detta förslag torde här böra anföras a) Jonas Christofferssons förut omförmälda motion, deruti föreslås: l:o att Rikets Ständer ville besluta, det måtte på Statens bekostnad lämpliga och stadigvarande undervisningslokaler beredas (der sådana förut icke finnas) för folkskolelärare-seminarierna i riket, i förening, så vidt möjligt är, med någon trädgårdstomt vid hvarje, äfvensom derjemte nödig undervisningsmateriel; 6 Sammans.
Slats- samt Allm.
Besv-. och Ekon.-Ulsholtets Betänkande N:o 46.
2:o att lärarne vid folkskolelärare-seminarierna måtte beviljas alldeles enahanda lönetur med lärarne vid lägre elementarläroverk, ej allenast under tjenstgöring i förstnämnda egenskap, utan äfven vid transport till eller från elementarläroverk ; 3:o att vid inträffande ledighet af lärareplats vid seminarium, densamma måtte kungöras till ansökning och undervisningsprof af sökande till sådan plats afläggas, allt i motsvarighet med hvad som är föreskrifvet för lärare vid elementarläroverk; undervisningsprofvet så lämpadt, att sökandens duglighet för den ifrågavarande lärarebefattningen derigenom må kunna bedömas; 4:o att såsom vilkor för elevs inskrifning vid seminarium måtte föreskrifvas läkarebevis derom, att sökanden är frisk och helbregda, eller, med andra ord, fri från sådan invertes sjukdom eller utvertes lyte, hvarigenom han vore till folkskolelärare opassande; och 5:o att den i § 21 af Kongl. Reglementet för folkskolelärare-seminarierna i riket den 21 Mars 1862 föreskrifna a undervisningen i de hufvudsakliga reglorna för helsans bevarande» måtte utsträckas till undervisning i de vanligast förekommande hetsiga sjukdomars och yttre skadors igenkännande samt första och enklaste behandling.
Denna kunskap, som gifves efter någon enkel och lättfattlig method under en kortare lärokurs, och bör bibringas af någon läkare, helst den på stället boende provincial-läkaren, om han annars är dertill lämplig, vore särdeles nödvändig i ett sådant land, som vårt, med dess mångenstädes långa afstånd mellan läkarestationerna, som hade till följd att allmänheten, vid inträffande svårigheter för läkares anskaffande, ofta tillgriper förvända och skadliga läkemedel och behandlingssätt; samt 6:o att examina vid folkskolelärare-seminarierna måtte på förhand kungöras såsom vid elementarläroverken brukligt och föreskrifvet är. b) Ola Olssons motion N:o 178, hvaruti föreslås: l:o att seminarier för folkskolelärarinnor upprättas i hvarje stift; 2:o att tre år efter det dessa seminarier trädt i verksamhet, flickskolor med ordinarie lärarinnor efter hand inrättas i städerna och på landsbygden.
I anledning af dessa, sålunda anförda förslag, erinrar sammansatta Utskottet ytterligare att Rikets Ständer, vid pröfning af 69:de punkten i Stats-Utskottets Utlåtande N:o 139, bifallit jemväl följande af bemälda Utskott gjorda framställningar: Litt. c) att Rikets Ständer för folkskolelärare-seminarierna anvisa ett belopp af 65,000 R:dr, att såsom reservationsanslag på åttonde Hufvudtitelns ordinarie stat uppföras; och Litt. il) att Rikets Ständer, i sammanhang med anmälan om sina beslut angående folkskolelärare-seminarierna, i underdånighet hemställa om en revision af det för nämnda läroanstalter sednast utfärdade reglemente.
Stais- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Ulskoltels Betänkande N:o 46.
1 Vidare och hvad särskildt vidkommer läroanstalter för qvinnor, yttrar StåtsUtskottet, vid motiverandet af ofvananförda, af Rikets Ständer gillade punkt c, att Stats-Utskottet ansett behofvet af undervisning för qvinliga seminarii-elever kunna fyllas af en läroanstalt för hela riket, enär sammanlagda antalet åf lärjungar i de för detta behof afsedda seminarierna hittills i allmänhet icke uppgått till mera än 50 å 60.
Då detta, antal utan svårighet kunde inom en bildningsanstalt undervisas, ansågs för närvarande icke vara erforderligt att bekosta flera bildningsanstalter af detta slag.
Skulle deremot erfarenheten visa att antalet elever i framtiden tillvexer, så förmodades Staten icke undandraga sig att, i mån af det uppkommande behofvet, öka de qvinliga seminariernas antal.
I anledning af väckta förslag, bland annat, af en motionär, det Rikets Ständer måtte besluta en underdånig skrifvelse med anhållan att Kongl. Majit täcktes i nåder af erfarne, för undervisningen intresserade män tillsätta en komité, med åliggande att inom viss tid, efter inhemtande af utlåtande från städernas invånare, uppgöra ett fullständigt organisations- och kostnadsförslag för högre, på nyaste erfarenheten bygdå, för utveckling af själens, hjertats och kroppens krafter ändamålsenligt inrättade bildningsanstalter för qvinnor i alla de städer, hvilkas folkmängd, i förening med den omgifvande ortens, uppginge till det belopp, att en skola der borde grundas; äfvensom, af andra motionärer, att allmänna flickskolor, utan afseende å föräldrarnes stånd och vilkor, borde upprättas, och att Rikets Ständer derföre måtte, för upprättandet till en början af fyra allmänna flickskolor, bevilja 12.000 R:dr R:mt att utgå och å Riks-staten uppföras från och med året näst efter detta riksmötes slut, hvarjemte hel och half skoleafgift af 100 och 50 R:dr
R:mt årligen skulle lemnäs för de elever, som förmådde att den utgöra, då för fattiga med goda anlag begåfvade flickor undervisningen borde vara fri, och att på Kongl. Maj:ts nådiga pröfning skulle bero att låta utfärda sjelfva stadgan och att bestämma i hvilka af de städer, som ville upplåta kostnadsfria rymliga lokaler till skolorna och deras föreståndarinnor, äfvensom lemna nödiga skolinventarier, dessa allmänna flickskolor borde upprättas, — har Stats-Utskottet i sitt omförmälda Utlåtande N:o 139, punkten 67, i öfverensstämmelse med bemälda Utskotts här förut anförda åsigter, och då dessutom vid det i hufvudstaden förut befintliga seminarium för bildande af lärarinnor erfordrades en med undervisningsanstalten förenad skola, vid hvilken eleverne kunde praktiskt införas i konsten att handleda andra, derföre hemställt att Rikets Ständer måtte finna de af Stats-Utskottet omförmälda motioner ej böra till annan åtgärd föranleda, än att, för inrättande och underhåll af en med seminarium för bildande af lärarinnor förenad normalskola för flickor, borde anvisas ett årligt anslag af 5,000 R:dr; och har Stats-Utskottets omförmälda hemställan blifvit af Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet bifallen, hvaremot Borgare-Ståndet till 10,000 R:dr förhöjt det af Stats-Utskottet föreslagna anslag.
8 Sammans.
Stais- samt Allm. Besv.- och Ekan.-Utskottets Betänkande !\J:o 46.
I sammanhang härmed torde jemväl böra erinras att sedan Kongl. Majit af Rikets Ständer äskat att det till nyssomförmälda seminarium för lärarinnor uppförda anslag, 15,000 Ridr, måtte förhöjas med 5,000 R:dr, och sålunda utgöra 20,000 Ridr, samt Stats-Utskottet, sorn funnit ådagalagdt, att den begärda anslagstillökningen vore för ifrågavarande läroanstalts fullt tillfredsställande verksamhet och ändamålsenliga utveckling af behofvet påkallad, uti 66:te punkten af omförmälda Utlåtande N:o 139 hemställt att sålunda äskade 5,000 Ridr måtte af Rikets Ständer beviljas; så har denna hemställan blifvit af Rikets Ständer bifallen.
Af denna redogörelse framstår således att frågorna om förbättrande af lärareseminarierna, om särskilda seminarier för lärarinnor och om inrättande af allmänna skolor för flickor, vid denna riksdag redan varit föremål för Rikets Ständers pröfning, fastän, af här förut anförda skäl, nu ifrågavarande motioner dervid ej kunnat komma under öfverläggning.
För sammansatta Utskottet lärer således, äfven beträffande dessa frågor, ej återstå annat än att till Rikets Ständer hemställa, att här ofvan omförmälda motioner derutinnan ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Ytterligare föreslår den i Sven Heurlins motion åberopade skrift: 4:o.
Författaren anser nemligen att Staten bör till sådana kommuner, som visat sig sakna tillgångar till anskaffande af erforderliga skolhus och dithörande materiel, bevilja lån med 5 procent ränta att afbördas inom ett visst antal år mot den säkerhet och under de vilkor i öfrigt, som genom en Kongl.
Förordning i ämnet borde bestämmas.
Då emellertid sammansatta Utskottet tror den grundsatsen att kommunerna böra sjelfva bekosta sina skolhus vara rigtig, samt beviljandet af undantag från eller lättnad uti en allmän och rigtig grundsats ej annorledes än i nödfall och således så sparsamt sorn möjligt bör ifrågakomna; torde på Rikets Ständers pröfning i hvarje särskildt fall böra ankomma, huruvida något understöd genom lån eller annorledes må böra, i och för sådant ändamål, någon kommun tilläggas; och hemställer Utskottet således att nu ifrågakomne förslag ej må vinna Rikets Ständers bifall. 5:o.
Stipendier åt folkskolelärare.
I fråga härom anför den af Sven Heurlin åberopade författare, att då en stor del af nu anställde folkskolelärare, utgångna ur de först danade bildningsanstalterna, Santmans. Siats- samt Allm. liesv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o A6. 9 anstalterna, sakna tillräckliga kunskaper för att kunna rätt fullgöra sitt kall, inen många af elem, som djupt känna sin brist, säkerligen vore hågade att söka afhjelpa densamma genom inhemtande af ett högre kunskapsmått, derest tillfälle ät dem dertill öppnades, syntes för folkundervisningen vara vigtigt, ja nödvändigt, att sådana tillfällen dem bereddes.
Sädant kunde dock svårligen ske, med mindre seminarierna tillförbundos att, under någon tid på året, emottaga sådane lärare, hvilka tillika borde uppmuntras genom stipendier, som ersatte dem åtminstone en del af de rese- och underhållskostnader, de uti nyssnämnda afsigt måste vidkännas: hvarföre författaren föreslog att Rikets Ständer måtte till Kongl. Maj:ts förfogande ställa ett reservationsanslag af 10,000 R:dr ärligen i tre år, för utdelande af stipendier åt sådane nu vid rikets folkskolor anställde examinerade lärare, som ville vid något seminarium eller annan lämplig läroanstalt föröka sitt kunskapsmått, särdeles med afseende å naturkunnighet och sådana praktiska läroämnen, som trädgårdsskötsel, bokföring, egouppmätning och dylikt.
Rikets Ständer hafva vid denna riksdag bifallit Stats-Utskottets i ofta åberopade Utlåtande N:o 139, 69:de punkten Litt. e, gjorda hemställan att till stipendier för seminarii-elever anvisa en summa af 30,000
R:dr årligen, att å Åttonde Hufvudtitelns ordinarie stat uppföras.
Härigenom hafva Rikets Ständer lemnat allt det understöd, som, enligt sammansatta Utskottets åsigt, bör för folkskolelärarne, vid studiers idkande, ifrågakomma.
De, bland redan i tjenst varande folkskolelärare, hvilka tilläfventyrs ej från början undfått all den utbildning, som för dem kan blifva behöflig, böra dock, om de sedermera samvetsgrannt och nitiskt fullgjort sitt lärarekall, derunder hafva lörvärfvat. sig många af de egenskaper, som de förut kunnat sakna: ty mycken sanning finnes i det gamla rönet, att genom andras undervisning undervisar man äfven sig sjelf.
Den, hvilken erhållit vana att bibringa andra personer undervisning, samt sjelf känner ett verkligt behof och en allvarlig böjelse att vidare utbilda sig sjelf, saknar under nuvarande tid ej utvägar dertill, utan att han derföre har behof att återvända till de för första utbildningen till yrket afsedda läroanstalter; ty i nästan hvarje kunskapsämne finnas numera afhandlingar och tidskrifter, afseende så vä! det theoretiska som det mera praktiska, för en måttlig kostnad tillgängliga, och ju mer kunskaper blifva inom alla samhällsklasser och särskildt bland de för befattning med folkundervisningen anställde personer allmänna, desto lättare blir det äfven att, jemväl inom det enskilda nmgängeslifvet, kunna inhemta ytterligare kunskaper för den, som verkligen eger ett sådant kunskapsbegär.
Att deremot genom anslående af stipendier söka locka äfven andre folkskolelärare att återvända till seminarierne, än dem, hvilka kunskapsbegäret förmått att besegra de. på sätt nämndt är, nu mera mindre betydande svårigheter, sorn för vinnande af ytterligare undervisning kunna ligga i vägen, skulle måhända snarare verka skadligt än gagnande samt sålunda uppmuntra folkskolelärare att, under förevändning af Bih. lill R.
Prot. 1862 & 1863. i Sami. 2 Afd. 17 Haft. 2 10 Sammans.
Stais- samt Allm. Ilesv.- och Ekon.-Utskotlets Betänkande N:o 46. ytterligare studier, söka undandraga sig den praktiska verksamhet, för hvilken de egentligen äro afsedde, samt att kanhända ofta nog gagnlöst fördrifva tiden vid seminarierna.
Utskottet hemställer således att Rikets Ständer må lemna detta förslag utan afseende. 6:0.