Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
k. man, och icke allena latit mig sil rik igen utan ock rikare än jag drog bort, i det att Gud har gifvit mig en mycket vacker ung son, medan jag har vant ute.
Den 15 kom jag med min son och man till Stockholm och fann alla d e mina vid godt tillstand, Gttdskelof, undantagandes min k. mormor, som var både död och begrafven.
Det gjorde mig mycket ondt, att jag icke ännu en g h g har fitt s e henne, iörrän hon dog.
Den 16 var jag och hälsade y8 Drottningen.
Den i g dmgo vi till Sätnna och vor0 der intill den 2 1 december, d 8 vi drogo till Tidön till min morfar och halsade honom, efter vi inte hade sett honom, sedan vi kommo hem.
Vi togo vi; lilla son med osa och voro vid Tidön intill den 10 januari 1650, d 9 vi drogo hem till Sxtuna igen.
och blefvo vi der den vintern.
I %ir afbrytes dnghoken.
Ctdmg ur Jobs bok och psaltaren följa jcmtc nlgra lösa papper med anteckningar af klnda hkta.
Ett %r af intresse och innehllller beditelsen om hennes andra sons Ridelse i Stockholm den l o aupsti.
Fru Ebba bjöds till fadder.
och gossen killades Johan.
X ä r gossen v a r t v 8 mbnader gamnial k o m fru Ebba till mig o c h fick se m i n a b5da gossar, som vor0 m y c k e t vackra, och Johan var m y c k e t hvit.
Db sade h o n: Dti h a r allt fur vackra gossar.
DS svarade jag: min frände, der ä r nit m i n a niorianer och dverjar, som I saden, att jag skulle m e n j a g sade, a t t de skulle blifva m y c k e t vackra.
Nu tackar j a g Gnd, s o m i all ting har Ibtit deras spbrlom gb tillbakal Dil sade h o n: J a g m b wuI inte tro, att di1 h a r sagt d e t t a o c h allt annat för din man.
Jag sade, a t t s0 visst som Gud lefver, h a r jag aldrig h ö r t sägas e t t ord o m honom, det j a g i c k e hm s a g t för hononi.
Blefvo vi der öfver kröningen.
Sedan tlrogo vi i de- c e m b e r hen1 till Siltnna, och g j o r d e Glid db min l y c k a sil god, a t t j a g kom hem m e d m. k. m a n och tv8 mina söner, Gud late dem lönge lefva!
För belysinde af Agnetas Lterstknde lif har det ej st$tt oss till buds mer Yn nkrn Ia hrel och handlingar.
. \ löjligen torde enskilda samlingar innehma rikare bidrag, kaniks till och med ytterligare tillligg af hennes rjclfbiograh.
S3 Isr, enligt uppgift i dclnGardicskn Arkivct del.
IX, cfter henne p8 Löberöd finnas en större snmling hrel från hcnnes senare k, som allo hXra vittne om hennes ni3Xrsvrrksnmhet och klokhet.
Vi hifvn dock ej varit i tillfälle ntt taga nagon kfinnedoni om dem.
och kunnn derfire nu endast lemna n8gm nakna fakta; i rfscrnde 8 fm Agnetns senare lefnadsöden.
Agneta erhöll ytterligare tv3 barn.
döttrarnc Britn och Anna, beggc gifta efter moderns död.
d. f. med presidenten Fnbinn \ Vrede, den senare med presi- alenten Clncs Fleming.
Sonen Johan dag rbre modern, och med hennes sldste ron Gustafs ron Jerpcr utdog friherrliga Yllen Cruur.
Lars Cmus deltog i Karl X:
I.Ion vistades i \ Varsehoii 1G56, d8 staden Btcrtogs af olockirne, och hon ntllnle med mango andra sve skar under stor fara och m e 1 förlust af alla sinn dyrbarheter fly f&amp; staden.
%crkomincn till " o m Tyskland emotlog hon den undcrrllttelsen, att 1.m~ CNUS datt under en mnrsch mellnn \ \ ' nnchiu och Thorn den 20 april 1656.
Djopr ned1 ckt nf dennn förlust fitervfide hon till Svcrigc nied sin nions lik p i sammo g x g som drottning Hedvig Eleonorn.
I dec.
begrofs hennes man i Storkyrkan i Stockholm.
F N Agnetn ingick ej niigot ny11 Uktcnsknp och tyckes sedan egna1 sig 51 sina brrnr uppfostran och rarden af sin ej obetydliga förmögenhel.
Hon låg efter fnderns död i langa procerser med sin stylmor.
Gcnoni en sirskild handling hade dock Axel Oxcn- stiernn förriikrit hennc om hennes a r i efter niodein.
klon dog i Stockholm d s l n den i 8 mars 1671 och blcf antagligen hegrdvcn i Storkyrkan rid sidan af sin man f. '
lingnr.
Se hrel i H.
frio E. Oxenstierna i \ nrcpa ~ttiriaflor.
f. Gustaf Ilorn.
HTtteg ?mgshnnd-
' Annu en skildring af u n i v e r s i t e t s l i f v e t s skuggsidor.
Vara 6fverIiggare, akademiska studier d Thord ihndr.
med 5 1 teckningar nf Bmw Liljefors m. fl .. sam1 Ett iiniveniitet i hiifviidstaden nf 0 1 m r Svaln.
Q %dra upplagnu.
I ' rir 3.75. et s i ofta upprepade Geijersordet om en händelse, som ser ut som en tanke, besannar sig till fullo i det märkliga Tak- tum, att ofvannamda arbete af en allm %nt aktad och afhhllen ungdomens van och lärare, hvilket skildraren del af det svenska universitetslifvets faror och lyten, utkom samtidigt med G. af Geijerstams Upsalahistoria.
Amnet, som de båda forf: ne valt.
ar likartadt; men huru olika deras sätt att se och skildra!
Förfin af .Våra öfverliggare * bekräftar hvad som är sant i Erik Graiies beskyllningar mot universitetalifvet.
men lian korrigerar öker- drifterna och hätskheten i anfailen, han bestrider det osunda och korrumperade .i motiveringen, han ser skulden mera hos insti- tutionen än hos enskilde Iarare, och han försummar, i motsats till hr Geijerstam, aldrig att förlägga tyngdpunkten af skulden till den felandes egen vilja.
* Vira öfverliggare; utgöra i sjelfva verket et1 korrektiw iifI Erik Gralle, sa mycket kraftigare som det ar afsigtslöst och verkar genom blotta karaktären och andan af skildringen, tyd- ligen utan aning å förfins sida, att en annan framställare af samma ämne skulle framträda för att af s v i r a öfverliggare beslås.
Denna bokens betydelse, likasom öfverhufvud det djupare syftet med dessa lekfulla, Iiumoristiska skildringar, torde för fler- talet af våra läsare likasom för oss hafva varit en öfverrask- ning.
Utkommen bland annan julliteratur och af pressen enliäl- ligt prisad sisom det roligaste.
mest underhillande af dess alster, tedde sig arbetet för vår föreställning knappast annorlunda än som en rolighetsbok för ungdomen, på hvars genomlasandc vi ej hade rad att använda var tid.
Men annorlunda dömer nian efter att hafva last boken.
Allt det roliga, man väntade, finnes i rikt mått i framställningen af dessa zhd- ock Irnrfofuerliggnre.
* glada r~trdare * och * toddyurat.ipw .., sstoish eller: cjwiska ofwr- liaare., framtriidande i bredd med * feghets- och: IrÖg / b ' rds-o; f.cr- Iiggan~e~, m. fl.
Alla äro de tecknade med den burleska komik.
' 49 ' soiii tillhör iiiiiiet.
på saniina ghig soni de ofta genoiiiskiniras; if den humorns.
blidare belysning, som förädlar löjet och hindrar clct frhi att bli elakt.
Och ' hur mycket allvar, hur niånga in: direkta varningar göwma ' sig ej i bilderna jemte ' lustigheteril Las t. ex. skildringen af d r a, vänner fienderna * ocli deras för- Ii; ' illande till ~todclyniartyrcrii; is, dessas liclaiiden och fröjdet, den stilla hänförelse, Iivarnied de slutligen omfatta ett tillfalle till ordentligt .arbete, fjärran från sina ~väiiner~, samt den niöda en och annan klarsynt kurator gör: sig att p3 detta siitt rensa sin nation.
Las oni den saktmodige, men jiittestarke Djurberg, Iivilken vid: iterkornsteii till Upsnln efter längre friiivaro pi ' r frågan, hvar lian varit, nied sitt vanliga värdiga allvar svarade: s15 de-ka- hiigs;.
som d i supbrodern tillsporde honom, om han nigonsin varit kär, p51niiite oni att dc icke koiiiiiiit tillsaininans för att prata s-t-r-a-ir-f, ocli hvars historia forfin nfsliitar med ett mildt: ypiile, hederlige Djurberg, ni8liända var ' du icke Iiitkoiiiiiien för att dricka toddy, men.
i hvilket fall soni helst skola vi ej Iangre nied onödigt prat förarga din skugga .. Las omordlekareii Kalle Spets och Ormcn Långe ocli Frisenberg, d e n underlige karlen, som aldrig nyttjade strumpon, och Wahlström, små-bestyrs-öfver- liggarcii?
med Reuterdahl .i den ena handen och stekpannan i den andra, Iiis on1 dem, och ni f % en högtid af skratt, medan dock ej sallaii en t i r af vemod skymmer ert öga.
Det är sant, f ö r h till Vira Li~i~crli&amp;are har, icke heller han, iindg5tt klander, detta delvis af s; iiiinia art, som det, Iivil- km drabbat Erik Grane.
i sista haftet af Ny svensk Ticlskrjft har niiml.
fdrebrått honom ' att ' hafvn illa ellcr orättvist förfarit nied originalen till eii ' del af sina typer.
Vi kunna ej bedönia hum härmed förhaller sig, ocli ' vi finna kritikerns öm.
t8ligliet naturlig, men på sainnia g h g ' knappast möjlig att i dylika skildringar skona.
För oinvigda röja ciiiellertid avfira öfver- liggare *, oiii ock stundom karrikerade, intet spar af de personliga elakheter, Iivilka vanställa en hel del af Erik Grancs personager.
1) essutom synes det oss, som hade förf: n, genom den.
inledande förklaringen öfver sitt s5tt att gå till väga, p i förhand brutit udden af de anmärkningar, som i detta afseende kunna göras, on1 han ock säkert sjelf är den ' första att erkanna.
hur lätt nian i ett sådant skriftställarskap öfverskrider de gränser man u p p.
, stiilt for detsain ' iiia.
.m:.
Förf % vill icke blott varnande gyckla öfver universitetlifvets lyten; han söker äfven tränga in till deras orsaker, allmänna och enskilda, och råda bot på det onda.
Orsakerna finner lian dels i institutionerna, dels hos individerna.
Bot söker han i nödig reform af bada.
Boten heter: Reform af arbetssättet och I I I I ~ ~ Y - visningsrwtodm vid de gamla unfinn ' reten samt upprRlundc af eti fidktiindigr Inrfvudstadsunivnn ' ret h72 iayan mrd de ganla och rill kowekbi ?not dess (u föriIdradc organisation.
Det senare ar en älsklingstanke hos förfin.
Sin utveckling af densamma har han gifvit formen af en särskild, till svåra öfverliggare.
bilagd skrift: still universitetsfragans belysnings.
Afvcn här har skenbart slumpen vant framme för att gifva förf: ns arbete en särskild betydelse.
Samtidigt med dess ut- gifvandc framlade nämligen en ansedd, midt i de öfverklagadc missforh~1landen; l lefvande och verkande universitetslärare.
Pro.
fessor Cleve, inför Upsala filosofiska fakultet ett forslag till re- form, hvilket väsentligen öfverensstammer med det, soni åtföljer boken om .Vara öfverliggarea, och hvilket torde ligga till grund for doktor Wretlinds motion i ämnet vid innevarande riksdag.
Författarens uttalanden i denna fråga synas oss sa vigtiga, att det måste förvåna, att de hittills endast i förbigaende u p p tagits till pröfning.
Sjelfva kanna vi oss ej mäktiga af ett mo- tiveradt omdöme i frågan och vaga deflor har endast uttala vår sympati för förfins uppfattning.
Deremot skulle vi vara synner- ligen tacksamma, om nagon sakkunnig person, med insigt om be- hofvet af en reform, ville lemna Dagny ett kort uttalande i det for hcmmet och ungdomen s8 val som för staten och folket i dess helhet sa vigtiga ämnet: 8 r Q Den.
andra reform, hvarmed vår förf.
vill råda bot p i det onda han skildrat i wVåra öfverliggare., ar en reform af ung- domens lefnads och arbetssätt.
Sina åsisigter härom uppstaller han i en serie aLrfnadsreglor och &amp; ringar, icke nyn, men iirtdti tjenlzga, den studerande ungdornen tiIlrpdca.
Det är inga djupsinniga filosofiska satser, inga hyper-idea- listiska uppmaningar, utan helt enkla praktiska råd, kryddade af förfins vanliga skamtlynne.
- Stig upp om morgonen.
ej fram p8 förmiddagen, heter der bland annat.
Tag en s. k. kall afrifning hnrje morgon, SS blir du pS .en gHng bide ren, frist och mornad.
ii51111er du lust att somna, när du vaknar, s3 betyder detta, att du om aftonen gatt för sent till sings.
Mins, att för hvarje halftimine du sofver före mid- natt, rinner (III minst en hel timme 119 morgonsidan.
Upp kl. 6, i siing kl. lo, 9r förfms regel.
Nattarbete afrades.
En timmes friskt morgon- eller förmiddags arbete ger mera verklig valuta an tre tim- mars nerröst nattarbete.
Tag en stunds rörelse i fria Iiiiten, niedaii rummet städas och viidras.
At sedan diii frukost hemnin, men rota ej sjelf med tillredningen.
LBs aldrig tidninganle om morgonen, utan ener sltitadt dags- arbete.
Skaffa dig ett krdigt middagsmal, nien undvik det inagförderf- vande och otidsenliga briinrinshoidet.
Undvik ilft,en efterniiddags- kaffet pi värdshus eller kafe, ty på dett: i följer gerna punschen och pS denna en förstörd eftermiddag.
Vidare ger förf: n rad mg.
inatordningen och klnnilrar deii svenska ~~iiddagstiinmet~, som gör vår arbetsdag tre timmar kortare i n andra 15nders.
Kök, forts8tter han, om du ej kan IBta bli det, men ur lång pilja.
Pipan iir Iiilligare och helsosamniare iiii 10-öres-cigarrerna, hvilka i regeln äro vida mer fördefiade, 511 den fröken, soni siiljer dem, hvilket icke vill siiga s i litet.
Derpi öfvergår f ö r h till studierna.
- Böja dina studier, s i snart du anlindt till universitrtet.
Tag .dig ingen hriloterniin, ty den kan blifva din ruin.
Studera planmes- sigt.
Hegiir af en äldre, erfaren kamrat en studieplan.
Bestiiin, med hjelp af en erfaren rHdgif \ .are, den tid du bör egna Iivarje Ymne en- ligt planen, och sliipp den sedan icke förr, iin du hunnit mBlct.
Mifste du taga en examen, SS tag den d fort du kan göra det utan skam, eller s i snart du tillegnat dig kursens element.
SIH dig sedan pa retenskapliga specialstudier, om du har rad och lust dertill.
Faran för ett motsatt tillvägagifende pspekas, och vilkoren för - en förnuftig examensliisning, sasom simdt förstbnd, vanliga förkun- .skaper och SS mycken viljefasthet, soin fordras för att vara flitig.
.äfven niir arbetet i början förefaller oangenämt, fraiiih~lles.
- Ar du ej af naturen ritt danad för stillasittande arbete, eller pligar och stör dig en allt för Mig inbillning, d uppsök en kamrat, .soni &amp; lugn och flitig, och inga med honom ett arbetsbolng.
- iiiinner du dig trött af ihallande examensarbete, s9 tag et1 fri- tid, dock ej öker en minad.
- Ar dti medellös, sif sök ej blott stipendier, utan sök arb.etc.
Har du kunskaper eller talenter, soni kunna omsiittas i pengar, är det lyckligt; men ett hnndtverk, b r u s utöfning Iiter förena sig med studienrl~etet,. %r I h g t i i r h ftöraktligt.
Skulle denim din Iiiniring ocksa cj leiirna dig mer iin 3-4 timmars ostörd studietid under de första studcnt- .aren, s5 blir dock vinsten stor, jemförd med penningbekymren, under hrilka du skulle ntidgas framsliipa kanske större delen af ditt.
Slutligen kommer ridgifvaren till helsan och moralen.
153 - Ar din Iielsa svag, heter det, sa sök fr5n1st boten i regelbundna lefiiatls- och arbetsranor.
Tag kammargymnastik om morgname] J; ditt mm eller begagna friskgymnastik om qvallarne.
1.3t ej förts- ringen af vare sig konjak eller punsch bli ens en aftonvana, lat de gamle behalla korten och lennia förniiddagsbiljarden i t uteliggaren och snobben.
- Var kysk och SterhPlls~m, om du vill behålla din arbetskraft, ditt ungdonismod och din ynglingsfriskhet.
l i t ingen inbilla dig en sSdaii fabel, som att din kropp hlir skelettartad och din sj3l hel- eller halfgalen blott derför, att d11 varit aterhillsam i ungdonien.
En dylik bedröf \ .elsens skepnad blir du genom onaturliga utsv !Ifningar, men icke derför att du hallit det kyskhetslMte, du gifvit vare sig din nior eller dig sjelf.
- - - Sedclagarne hro lika okränkbara som naturlagarna, och vi Bro menniskor, just emedan vi inom vissa griinser f ö r d reglera de senare medelst de förra.
Vi ' anbefalla det. %terstående af detta rörtriifliga stycke tilP läsarens allvarliga behjertande och sluta här vara flygtiga utdrag.
Om man jemför de sanningar vår förf.
s.5lunda aflockat sina lustiga gubbar, öfverliggarnc, med det brer, hvarmed hr G: af Geijerstam afslutar Erik Granes ungdomshistoria, skall man Istt första var sammanställning af de båda arbetena.
Till den.
modige och varmhjertade forfattaren hembära vi en hjertlig tacksägelse för att han ej, som så nianga andra, stannat vid en blott negativ kritik, utan i, Vara öfverliggarer gifvit OSS ett korrektiv af det osunda och urartade i tidsandan, ett mot- gift, särskildt mot de af materialismens &gt;baciller.
anstuckna och forskamda lifsprinciper, i hvilka den ultra moderna literaturen så ofta utmynnar äfven då, när dess barare mena sig arbeta fir inensklighetens basta.
Till alla föräldrar, som hafva söner, anbefalla vi den har an- mälda boken som den basta kompass för de unga, hvilka skola från hemmets lugna strand kastas ut p8 studentlifvets villande]; af.
Bref till Dagny frhn Kristiania.
e stora.
snömassor, som vintern medförde, försriiina si sma- ningom, och med snön ör det ocksa förbi med skidföre och skidlöpning, rar mest omtyckta nationela idrott.
Ile Bdiga kapp- Iöpningarne, da Theledöleme kommit in och tagit de första prisen, ha varit en ' sporre för Kristianias iingdom att öka upp sig, och skidlöpames msngd och skicklighet hafva Srligen tilltagit.
stora skidlöpning, hvilkeii i Sr, soni tanligt, egde rum i Ki1sCcIda4Rc1, i närheten af Kristiania, rar, soni alltid, halfva staden pb benen.
Alla goss.skolor.
hafva lof den dagen, och ilet kan anses som en förbättring i skolflickornas rilkor, att skolorna i Sr icke förhöllo sig fiendtliga, utan tillato flickonia att försumma skolan för att bevista kapplöpningen, hrilket m h g a unga flickor och (Inniei gjorde 118 skidor.
Xigon iippn~unwan för skolflickors skidlöpning, vare sig i premier eller skollof, bestas ej.
Den tolereras, och det 31 allt.
I goss- skolorna uppmiintra 19rnrnr idrotten p9 allt satt.
Det ar en öhergbngstid, hrari qrinnoriia nu lefva, och uiaii kan jiist icke saga, att den ar Iieh~glig.
Ansprbken p5 att dc skola hjelpa sig sjelfva finnas nog, men nian gör intet för att jenina vägen för dem.
De unga flickorna m5ste taga medelskol-exanien, on1 de vilja sjelfva förtjena sitt bröd, dler taga artiuni l (enar .niedelskol- examen I J ~ ett tryckande satt göres obligatorisk i en in5ngd fall): den Sr iiödvBialig för att IX taga artiiini, och det Br allt flera och flera, soiii taga denna examen.
Men flickskolorna förbereda ej hartill p3 sainma satt, soui goss.skolorna; kursen om efterniiddagarne ar der mycket dyrare, an i högsta klasserna i goss-skolorna, och förheredelserna för flickor 11Sile till ine~lelskol-examen och artiiiiii 310 niycket mer anstr5ng~irle.
Nir de iiii iindtligeii hinna derhSii, att de skola försörja sig sjrlfva, Xro alla (pinliga tjeiister uselt betalda, hvarotn Henlers föredrag (nu tryckt i Nyt ' l ' idsskrift, i: sta haftet sid. 86) har btskilligt att förtalja.
Af I~roanstalter utanför Kristiania.
och soni icke förbereda till nSgoii offentlig esaiiien, är Nikka Voriens institut i Söndtjord det mest ansedila.
Der 5ro tre klasser för flickor niellan 15-18 ar.
Elwenia i denna skola niSste sjelfva bailda sina sangar, st3da sina rum.
tratta sina klBder, stryka och mangla (hvnrtill de harva en dag i n19naden fri fran skolan); de halva .ifven livar sin vecka att hjelpa till i hush3let.
Unrlervisningstiileii ar 5 timmar dagligen.
inbcrii4nndf musik och en lianclarl) rtsti~~iii~e Iivarje dag.
Fröken Vorren berömmes niycket bbdc som uppfostrarinna och litrariiina samt för sin sXllsynta förni5gn att vinna elevernas tillgihenhet.
r \ f flera unga flickor, som Eder korrespondent talat med, och soui mrit ett, tv8 eller tre 9r i fröken Vorrens iustitut, aro alla h51iryckta öfver sin vistelse der och icke mins1 öfver den friska, starkniide Iiifleii.
Ilet 81 icke ovanligt att föraldrar i Kristiania sanda sina döttrar efter slutad skolghg ut till Xikka Vorren pb ett # r, sSviila der är plats för dem, hrilket ar mycket osakert.
De 30 platserna ar0 upptagna hela # r i förrag.
Ut till I ' ouimern, till Stolp, skicka afven m h g a sina hillviixiia döttrar, eller till I.ausaiiiie, eller i l ~ s s e i, eller till det s i omtalade Kaisers- rerth.
Men ingen anstalt har eder korrespondent hört s8 mycket I&gt;erömmas, som Nikka Vorrens i Söndtjord.
1 Kviiidesagsforeningen höll öfverlikaren E. Bull ett mycket be- sökt och sirdeles beundrndt föredrag on1 qvinnans helsa.
Som man kunde vanta sig af en IXkare, handlade det mest om qviiiiians brist pb helsa.
Qvinnoma födas, enligt Bull, svagare, och försvagas ytter- ligare grnoni stillasittande, kammarltift, förvand uppfostran, förvand ' Examen nrtinm motsvarar rllr mogcnheisunmen.
klidedra@, för mycken Psning i skolan, pianospelning samt aktenekap vid allt för tidiea Sr.
r i l e ogyn&amp;nma IifsförhSllanden, som under tidernas lopp varit qvinnornas lott i större o c h mindre grad o c h uutr !ickning, halva efter- hand, generation efter generation, summerat ihop sina verkningar.
De klena tnödrarnes inflytande p9 sönerna neutraliseras mer eller mindre genom de btittre yttre rilkor, hvarunder dessa uppväxa; döttrarna dwemot fört~.ina under samma eller iinnu simre villor a n mödrarna o c h tillfön sina efterkommande som arf ett förökadt urartande.
: Den fordran han sttiller 115 dessa s w g a qvinnor, att de skola ställa scdIiphctpkraf \ ~et IIS d e unga mannen och derigenom bidraga till att dock det adiimmes utin f&amp;r e n af r a r a v b t a eiftkanaler .., svnes -, - ~ inne- ~~ biici d e n föruts~tkingen, att wrartandei: eTblott k o k n e r M n qrinnorna.
Emellertid öfrerlemnas de unee iniinnen till inilvtanden af siimsta slag.
Det hör till siill~~ntheternä, att i i d r e mr; eller Kristiania- familjer taga sig af d e n studerande manliga ungdomen, som hiirstiirler iir öfverlemnad Ht sig sjelf.
Att ett s l d a n t intresse a r af nöden, be- visades till e n sorglig grad af en smutsig bok &gt;Fra Christiania-Bohemen;, och i synnerhet af de diskussioner, till hvilka d e n gaf anledning.
(Forts.) ~~ Bocker ~ for barn o c h ungdom.
Att skrifva goda böcker för barn och ungdom I r ingen 11111 sak.
Uertill fordras.
utom herltlarctalttng, att ega barnasinne och ungdomsfriskhel, n11 Ilska de sml och lefva sig in i d e r u unkeging samt alt halva en d och fast verlds- Lkldning.
Och ifien med alla dess.
egenskaper iir dc1 ej s t i d sogdi.
nit mm lyckas.
Desto mera gllldjande Cr det dcrföre, nIr s l verkligen sker.
Och arbetet dertill ett svenskt oripinal, förhöjcr d n i vlr tanke viirdet.
Ty nog halva vi en mlagd goda barnböcker i Ufvcnlttning.
i synnerhet ifrKn engelskan, men intill de senaste iren har en svensk hnrnhok varit en ~Kllsynthet.
Och dock huru mycket men tillulsnde - ja Ifven för fosierlandsklinslm s t i i r h d e - miste det ej vara att i den kim herllttelseboken herfinnn sin egen verld och sina egna hemscder, In en helt fdmmande omgifning.
konstiga svlnittalade namn och t. ex. vid heskrifningen d hnrnens kiiraste högtid, julen, Sankt Klaus med sin julstnimpn och julbordet med sin plum uddig i siilld för " Kr gnmla klra julgran, våra julklappar, vlr fisk och gröt o&amp; kmske friimsi af allt- var herr- liga julottn.
Boria Ur bra, men hemma iir bäst.
Af Ildm goda r v r n r h barnböcker erinra vi bland indra om MathiIda Gt- B t r ans rtrinr " SmP teckningar för barn och ungdom " (187~).
" Skildringar och berïttelser för ungdom " samt V. Rydbtrgr Lille G g g s julafton " (b % från 1874), ilfvcnsom N M w d Gustafrronr, Albrtchl Stgrrrttdtr och P.
A. Gödtdtr sagor.
Dc senaste jularnc ha gifvit oss Ananda K t r f ~ t t d l r ounnligi friska och roliga " Smii och stora " (%dra upyl.
i8841 7.
C. von Hof- sttnr f6nMign " Bilder ur barnverlden " (ISSO).
och ' Barnhistorier " IiSSq).
- r t m fina och poctiskn " Angsblommor " (1983) a m t " Vintergrllna " (18 %).
P r i n ~ ~ s ~ E.grnits ar tilltalande " Bilder mr djurens Iif " (188?
), Ltar " ' SmPherr- skap ' ' (1884) och Lotttn D:, " Vid brasan I barnkammaren ' (i88i1, h u s de se- nare furseddn med niittn teckningnr sam!
roliga vener.
PI (Lmst bland alla böcker iör mycket sml barn miste vi dock siitta 7 t n n y Nysfrömr " Barnkammarens bok ".
h v m utmllrkto, fint kolorerade plinscher och gamla vlllklnda rim l m en oot- iömlig kiilla till iörnöjelse för z- P 6-Krinpr och en oskattbar resurs för mlngcn -
nervtrött mnnima, d l hon velat finna p5 en utviig alt för cn stund locka sina s m l .hollerhnsnr.
frin mera öronansträngande leksr till stillhet och ro.
För äldre barn h i vi haft.
utom S f d &amp; h m ckrt Iiista medeltidsroma- ner, Lodbrok ' ' De fem frivillige ", " FYnrik?
l i n i s minnen ", " Nybygget p3 vargkullen " m.
ii., iifvensam ltskilligi romantiserade skildringar af If.
of Troll *, af hvilka likviil nlgrn Kro för iihen) - rIiga att olietingndt kunna rckonimenderar.
Den högt värderade barnivännen r ?.
Tjcoprlii " Llaning i ö r barn ".
" Vin- terqvïliar ".
" P2lbkXrna b c r l t t e h e r " m.iii.
&amp; o rd ej svrnsh.
men dockpB ' c Be I&gt;chöfvn ej heller enr nit nsmnns; num minnes och filsknr dein ändB.
Af de till sistlidne jul utkomnn bnrnböckcrna vilja ii dcnnn @ ?ng endast p3.p~ka: Ny Samling Barnhistorler.
dcräftodt nf 7.
C von I / # t.vt.
med teck- ningar d rrnn?
r~wfr.öix.
Oscar Lamm.
I ' ris: 2: S a E n Liten verld bland ijellen, ki.ätalrr f+ bom n / Lnnir Pitinghofl.
med teckningar nf 7 t n Xy$trln.
~ ~ Lars Iiökcrhcrg.