Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
M:l lill efterrättelse utfärdade beslut, alt länsmän skulle vara berättigade att vid afskedstagande! undfå årlig pension af 200 fiidr B:ko, komma i åtnjutande af eli sålunda förhöjdt pen siön's belopp, men E. K. M:l genom nådigt bref den 16
Mars 1855 förklarat sig icke kunna bi falla berörde ansökning, enär retroaktiv tillämpning af stadgandet om förhöjning af Länsmännens pensions-rädt icke linge ega runi, så hade, enligt hvad i E. K.
Mits den 21 November 1856 lill Rikets Ständer alin tua nådiga 1’roposition omförmäles, bemälde Helleberg, uti en af Landshöfdinge-embetet i nämnda län till E. K. M:t ÖfVerleinnad, med förord beledsagad skrift, underdånigst anhållit, alt, då han, i följd af et! origlig uppfattning af E. K.
M:ls nådiga beslut, i anledning af hillis första underdåniga ansökning om afsked, påskyndat sill afskedstagande, men hans ansökning derom likväl först blifvit bifallen, sedan Rikets Ständer godkänt E. ti.
Mits nådiga framställning om Läiismanspénsionernas förhöjning, hvadan, om Helleberg endast fen månad uppskjutit att ingifva siri afskedsansökiiing, han skulle hafva kommit i åtnjutande af del nu bestämda högre pensionsbeloppet, E. K. M:t, på det sökanden, som inom kort uppnådde 70 års ålder och således efter all anledning ej länge kunde komma ali betunga Stats verket, under sina återstående dagar skulle sakna lifvets oumbärligaste förnödenheter eller fälla fattigvården till last, matte hos Rikets Ständer göra nådig framställning öm anvisande af erforderliga medel lill förhöjande af hans nuvarande pension från 100 R:dr till 200 Ridr Banko; och har, med afseende å sålunda förekommande serskilda omständigheter, E. K.
M:t nu behagat föreslå, att förre Kronolänsmannen Hellebergs pension å Allmänna lodragningsslalen må lill beloppet af nuvarande Länsinaiispensioii eller 200 Ridr Banko förhöjas5 hvilket Rikets Ständer bifallit. 45:o, Expeditionschefen vid Sjöförsvars-deparlenientets Kansli-expcdilion, Förste Expcditions-sekreteraren Carl Fredrik Melliander, hade uti en till E. K. M:t den 30 Juni 1853 ingilven skrift i underdånighet begärt, all, då han. enligt tillika företedda vederbörliga bclvg, uppnått 65 års ålder och tjena t Staten i 44 år samt icke vidare kunde med utöfningen af nämnde embete fortfara ulan alt ådraga sig obotlig sjuklighet, honom matte förunnas nådigt afsked, med rättighet alt, såsom pension å Allmänna IndragningsStaten, för sin återstående lifstid åtnjuta ett, emot ExpeditionsChefsarlvodel å stat svarande belopp af 3,000 Rulr B:ko årligen, hvarvid Mehlander, till stöd för berörde Underdåniga ansökning, bland annat, anfört, all, 0111 han blefve på nämnde stat öfverflyttad med endast sin förra Expeditions-sekretérarelön, utgörande, med tillökningen för den derunder begripna spanmål, endast 1,845 R:dr B:ko, han då skulle, oaktadt han uti nära 7 års lid dels bost ridt och dels innehaft Expeditionschefs-embete!, försättas uti långt 0 fördelaktigare belägenhet, än afskedstagande embetsman af lägre värdighet inom de Kollegier och verk, som i sednare lider kommit i åtnjutande af löneförbättring, hvilket! förmån hail förmodat snart kunna förväntas för personalen vid E. K. Mits Kansli och alltså jemväl skolat tillfalla sökanden, 0111 han qvarslannade vid Expcdilionssckreierare-tjénsteii och med dess utöfning ännu någon lid fortfore.
Efter hvad E. K.
Mit, lili en ilen 19 December 1856 lill Rikets Ständer afbiten nådig skrifvelse förmält, hade, vid pröfning af denna fråga och sedan Statskontoret nied underdånigt utlåtande i ämnet inkommit, E. K. M:t, med afseende å de för Ertibefs- och Tjenslcmäns ölVerllytlande pä Indragningsstat gällande föreskrifter, oell enär Fxpediliotiscliéfcrne i Stals-deparleliientens expeditioner äf K. K. Mils Kansli, såsom icke thnéliåfvatide löner, utan arfvodeti på stat, ej äro berättigade att4 vid den för pensionens ferhål - 140 Expeditions-Utskotlets Färsing till underd.
Skrifvelse, N:o 229. lande stadgade lefnads- oell Ijensteålder, efter afsk edet undfå pension till högre belopp, än som motsvarar lönen för det embete oell tjenst, den afskedstagande å ordinarie stat löre Expeditionschefs-beställningens tillträdande innehaft, och hvartill han kunnat återgå, funnit godt i nåder entlediga Expeditionschefen Mehlander från hans då innehafvande Expedilionschefs-embete och derjemte beviljat honom afsked från Expedilions-sekreterarebesliillningen på stat vid samma Departements Kansli-expedition, med rättighet all derefter på Allmänna Indragningsstalen åtnjuta pension, motsvarande beloppet af den med nyssnämnda beställning förenade lön, jemte derunder inbegripen spanmål; men då billigheten lördrade, alt Mehlander, som i 7 års tid innehaft en tjenstebefattning af den mödosamma och maktpåliggande beskaffenhet, sorn Expeditionsehefs-enibelet, komme i åtnjutande af någon högre pensionsförmån, än den honom nu såsom Expeditions-sekrelerare författningsenligt tillerkända, svnnerligast om, i följd af E. K. M:ls, vid innevarande riksdag gjorda nådiga framställning om löne- och pensionsförhöjningar, högre pensionsbelopp för hädanefter afgående Expeditions-sekrelerare blefvc bestämda, har E. K.
M:t genom högstberörda nådiga skrifvelse öfverlemna! till Rikets Ständers afgörande, huruvida, med afseende å de för hemälde f. d. Expeditionschef förekommande omständigheter, sådan tillökning i den Mehlander, enligt författningarne, redan tillagda Expedilions-sekreterarepension må kunna beviljas, alt denna pension kommrr alt uppgå lill del för Expeditionssekreterare i allmänhet af E. K.
M:t vid nu pågående riksmöte föreslagna pensionsbelopp.
Med afseende å de lili den nådiga skrifvelsen anförde omständigheter, anse äfven Rikets Ständer billigt, att förre Expeditionschefen Melliander kommer i åtnjutande af någon förbättring i den pension, som honom, i egenskap af Expeditions-sekrelerare, blifvit, enligt författningarne, tillagd; och då Rikets Ständer jemväl funnit lämpligt, att pensionen bestämmes lill det belopp, sorn, i händelse Mehlander kunnat i tjenst qvarstå intill dess nu skeende
Statsreglering (rädt i verkställighet och en förbättrad pensions-stat då blifvcr gällande, skolat honom efter denna stat i sistnämnda egenskap tillfalla, hafva Rikets Ständer på del säll bifallit E. K.
Mits nådiga framställning, alt den f. d.
Expeditionschefen Mehlander å Allmänna Indragningsstalen tillagda pension må ökas lill del belopp, som, derest han först under nu ingångna Slatsreglerings-period tagit afsked, skolat honom, i egenskap af Expeditions-sekrelerare tillkomma. 4Ö:o.
Sedan äldste Premier-löjtnanterne vid Flottan Henrik Evald Albert Rundqvist, William Heykenskjöld och Friherre Ernst Sune von Vegesack, hvilka i flere års tid varit till tjenstgöring alldeles oförmögne, Rundqvist och Vegesack genom iråkadt vansinne och Heykenskjöld i anseende lill synförmågans förlust, uti ingifna skrifter, Heykenskjöld för egen del, samt Rundqvisls och von Vegesachs lagligen tillförordnade förmyndare för desse sina myndlingar, hos E. K.
M:t underdånigst anhållit 0111 nådigt afsked från innehafvande Premier-löjtnants beställningar, under förbehåll all. pensioner, motsvarande de med beställningarne förenade löneförmåner, finge af bemälde officerare åtnjutas, har E. K.
Mil, jemte tillkännägifvande att Premier-löjtnanterne Rundqvist och von Vegesack ulan framgång varit för fix vansinnighet å Wadstena Central-hospital vårdade, den förre sedan början af år 1846 och den sednare från slutet af år 1847, att Premierlöjtnanten Heykenskjöld under 7.j års lid fruktlöst användt alla kända medel för sin förlorade synförmågas återställande, saint att vederbörande Läkare ansett bemälde Officerare, hvilka äro omkring 40 år gamla och således icke till pension från Amiralitetskrigsmanskassan berättigade, efter all sannolikhet numera vara obotliga, uti nådig Proposition af den 12
Maj nästlidne år, på grund af dessa förhållanden och med anledning af Rikets Ständers vid 1854 års riksdag uti underdånig skrifvelse den 1 December samma år aflåtna svar å E. K.
Mils nådiga framställning om obotlig ansedd sinnessvag, lam eller blind tjenstemans skiljande från ordinarie beställning i rikets tjenst, föreslagit, att Premier - Eccpeditiom-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:0 229. 141 IöjlnanIerne Rundqvist, Heykenskjöld och Friherre von Vegesack malte med månaden niisl efter den, uti hvilken de kunna varda ur krigstjensten i nåder afskedade, fä på Allmänna Indragningsstaten uppföras till åtnjutande under återstående lifstiden af ärliga pensioner, hvilka E. K.
M:l ansett efter det belopp, hvartill lörsta klassens Premier-löjlnantslön, sedan afdrag skett af stadgade afgifter lill Amiraliletskrigsmanskassans pensions- och gratifikalions-fonder, ungefärligen uppgår, skäligen böra bestämmas till 400 R:dr Banko, eller 600 R:dr Riksmynt för hvardera.
M:ts vid sistlidne riksdag gjorda nådiga framställning, att den Embels- eller Tjensteman, som genom bestyrkt obotlig blindhet, lamhet eller sinnessjukdom funnes hafva under tre år oafbrutet varit oförmögen alt sin tjenst bestrida, skulle äfven före den i förf.iltningarne stadgade pensionsåldern vara både berättigad och pligtig att från tjensten afgå mot åtnjutande för sin öfriga lifstid af ett understöd, motsvarande halfva lönen, der ej serskilda omständigheter kunde, med Rikets Ständers begifvande, till en förhöjning derutöfver föranleda, förklarade Rikets Ständer sig härtill ej kunna lemna bifall, hufvudsakligen af skäl, all, ehuru olägenheterna af en lill t j enst ut ö tning oförmögen tjenstemans qvarstående på sin plats lill förfång för den i sjelfva verket tjenstförrättande i allmänhet erkändes, Rikets Ständer likväl funno betänkligt, att någon tjensteman skulle kunna endast på grund af sjukdom förbindas lill afgång, med mindre han blefve försäkrad om bibehållande af hela den lön, som hans befallning åtföljde, hvadan Rikets Ständer, sorn förutsatte, att frivillig afgång skulle ega ruin, så vida ett tillräckligt understöd för den sjukes återstående lifstid kunde af honom påräknas, ansågo lämpligast, alt frågan om slikt understöds bestämmande gjordes till föremål för serskild pröfning i hvarje lall, då ömmande omständigheter kunde sådant påkalla.
Vid sådant förhållande och då med temmelig visshet antagas kan, alt olvanbemälde Officerare, hvilka under en längre tid, i följd af sjukdom varit till tjenstgöring oförmögne, icke vidare blifva till helsan så återställde, alt de i sina Ijenstebefaltningar, åter kunna inträda, hafva Rikets Ständer, enär det för dem föreslagna pensionsunderstöd ingalunda synes vara för högt beräknadt lör deras anständiga underhåll, bifallit, att Premicr-löjtnanterne Rundqvist, Heykenskjöld och Friherre von Vegesack må förklaras berättigade, alt, efter erhållet afsked ur krigstjensten, å Allmänna Jndragningsstalen förderas återstående lifstid uppbära en årlig pension af 600 R:dr Riksmynt hvardera. 47:o.
Jemte förmälan hurusom f. d. Premier-löjtnanten vid Arméens Flotta Laurentz Lindberg uti en till E. K.
M:t ingifven, af vederbörande militärbefäl förordad underdånig ansökning anhållit, alt hans son.
Förste Löjtnanten vid Westmanlands regemente Laurentz Georg Nicolas Lindberg, hvilken under det han åren 1847 och 1848 såsom frivillig deltog i danska kriget, lill följd af erhållen kontusion, iråkat en sinnesrubbning, som derefter tidtals visat sig, men år 1850 antagit en så våldsam beskaffenhet, alt han vid början af år 1851 mäst inlagas på Central-hospilalet i Wadstena, der han ännu vistades, måtte, då ingen förhoppning vore för handen, alt sonen kunde återvinna sina sinnens bruk, erhålla nådigt afsked ur krigstjensten, så framt han pä Indragningsstat finge bibehålla sin nu innehafvande fulla lön, har, enär genom del ansökningen bifogade läkarebetyg vöre styrkt, ali Löjtnanten vid Westmanlands regemente L. G. N. Lindberg efter all sannolikhet vore til! helsan obotlig, E. K.
M:t uti en serskild lill Rikets Ständer den 27 Mars nästiidet år allåten nådig Proposition, under åberopande af enahanda skäl, som i Irågan om pensions beviljande åt ofvanbemälde 3:ne Flottans officerare af E. K. M:t blifvit anförde, jemväl begärt, att Lindberg, som saknade enskild förmögenhet, deraf hans underhåll och vård för framtiden kunde bestridas, måtte med månaden näst efter den, i hvilken han undfår afsked ur krigstjensten, från Allmänna Indragningsstaten uppbära en årlig pension af 400 R:dr B:ko eller 600 R:dr R:mt, motsva - 142 Expeditions-Utskollets Förslug lill willérd.
Skrifvelse N-.o 229. rande fiel belopp, hvartill den behållna delen af lönen för Lindber" under de sednast för* flutna 5 åren i medeltal uppsäll.
Med afseende å hvad salunda förekommit, och på de i nästföregående punkt, anförde skäl, hafva Rikets Ständer jemväl funnit, si" böra bifalla E. K.
M:ts nådiga framställning om ärli" pension af 600 R:dr för Löjtnanten vid Westmanlands regemente Laurentz Georg Nicolas Lindberg. 48:o.
Hos E. K. M:l hade Kanslisten i Juslitierevisions-expeditionen Eberhard Liljevalch och Kopisten i samma expedition Wilhelm Norström i underdånighet anhållit, alt, enär sökanderne sedan flera år tillbaka, Liljevalch lill följd af blindhet samt Norström i anseende till iråkad, ännu fortfarande, svårare sjukdom, varit urslåndsatle alt sina tjenst er bestrida, och beskaffenheten af sökandernes sjuklighet ej lemnade dem någon förhoppning alt framdeles kunna i tjenstgöring åter inträda, E. K.
M:l måtte läckas hos Rikets
Ständer göra nådig framställning om sökandernes öfverflytt ande på Allmänna Indragningsstalen, med rättighet ali under deras återstående lifstid åtnjuta årlig pension, motsvarande den lön, sökanderne i nämnde expedition hvar för sig innehade.
Med anledning af dessa underdåniga ansökningar och sedan dels vederbörande Läkare vitsordat, ali Liljevalch sedan flere år tillbaka lider af fullständig blindhet på begge ögonen, ulan hopp att återvinna synförmågan, samt alt, ingen förhoppning vöre det Norström, som i Januari månad 1853 trä lfa Is af ett slaganfall, åtföljdl. af fullständig lamhet i venstra armen och benet samt i tungan, åter skulle kunna inträda i ulöfn ingen af sina tjrnsteåligganden, dels Statskontoret blifvit i ämnet bordt, Ilar E. K. M:t, i betraktande af hvad sålunda förekommit och under åberopande af den utaf Rikets sednast församlade
Ständer uttalade åsigt beträffande dc Embets- och Tjenstemän, som till följd af iråkad obotlig sjukdom befinnas urslåndsatle alt utöfva tjernsten, uti en den 13 Januari nästlidet år lill Rikets Ständer aflätrn nådig Proposition behagat gifva tillkänna, det E. K.
M:t desto hellre ansåge sig böra hos Rikets Ständer föreslå, att.
Liljevalch och Norström linge afgå från sina i Juslitierevisions-expeditionen innehafvande befattningar med bibehållande af hittills ålnjutne löneförmåner på fndragningsstat, som det af sökanderne äskade beloppet, endast utgjorde något, mer än hälften af den lön, som E. K. M:t uti Dess till Rikets Ständer nu aflålne nådiga Proposition om
Statsverkets tillstånd och behof ansett böra för samma tjenstår bestämmas.
Ehuru med afseende A de åsigler, Rikets Ständer i fråga om sfi beskaffade sjuke tjenstemän yttrat, och då det. alltid måste betraktas såsom maktpåliggande för Staten all. söka förebygga den orättvisa, sorn uppkommer deraf, alt en tjenstebefattning under en längre lid beslrides af annan person, än den som uppbär dermed åtföljande lön, Rikets Ständer funnit sig nu böra medgifva Liljevalchs och Norströms förflyttning å Allmänna Indragningsstalen, hafva likväl, vid det förhållande, tilt, enligt hvad i den Kongl. Propositionen omlÖrmäles, icke slvrkt blifvit, det bemälde tjenstemän sakna andra utvägar lill bergning och eller vunnen upplysning att Norström jemväl innehar befallning såsom Mönsterskrifvare vid Svea Lifgarde, Rikets Ständer trott någon nedsättning skäligen kunna ega rum i de föreslagna pensionsbeloppen, eller afl dessa lämpligen skulle kunna bestämmas lill ungefärligen tre Ijerdedelar af sökandernes nu innehafvande löneförmåner, hvadan Rikets Ständer på det sätt lemna! bifall lill E. K. M:ls nådiga framställning, att Rikets Ständer medgifva, det Kanslisten Liljevalch och Kopisten Norström, när de från sina i Juslitierevisions-expeditionen nu innehafvande beställningar entledigas, må å Allmänna Indragningsstalen uppföras lill åtnjutande lör deras återstående lifstid af pension, deu förre till belopp af 900 R:dr och den sednare af 450 R:dr, allt Riksmynt årligen. 49:o.
M:t i underdånighet ingifven ansökning hade Statsrådet och Chefen för Sjöförsvar^-departementet m. ni.
Carl Hans Ulner anhållit att i nåder Expeditions-Utskottats Förslag till willérd.
143 varda frän nämnde embete entledigad, sami dervid i underdånighet antori, ali, enär han saknade enskild förmögenhet oell hade talrik familj, hvars yngre medlemmar ännu voro iniuderäriga och således fordrade uppfostran, skulle lian försällas i en högst bekymmersam ställning, derest han icke efter afskedstagande!, kunde påräkna bidrag till sin och de sinas utkomst, i anseende hvartill Statsrådet Ulner i underdånighet begärt, alt, i händelse Rikets Ständer bifnlle K. K.
Mits i Dess nådiga Proposition 0111 Statsverkets tillstånd och behof gjorda framställning, alt.
Slalsrådslcdainol, som uppnått 60 års ålder och varit i tjenst i 35 år, mätte, så framt han innehaft embelet minst fem år och företedde läkare betyg om fortfarande svår sjuklighet eller eljest sä lörsvagad helsa, ali lian icke för mådde embelet bestrida, kunna vid afskedstagande! erhålla pension å Allmänna Indragningsstalen till belopp af 6,000 R:dr R:ml, E. Ii.
M:t måtte täckas, sedan Rikets Ständers beslut härom ingått samt Statsrådet Ulners afskedsansökning derefter lill nådig pröfning förekomma, vid dess beviljande tilldela •Statsrådet för dess återstående lifstid omförmälde pension, men, 0111 E. K.
M:ls berörde nådiga framställning ej skulle vinna Rikets Ständers bifall, aflåta nådig Proposition till Rikets Ständer derom, all nämnde pensionsförmån mätte Statsrådet Ulner personligen förunnas med hänseende dertill, att lian, enligt ansökningen bilagde betyg och ijenstclÖrleckning, redan hunnit lill 61 års ålder, oafbrutet (jenni Staten i 45 år, innehaft Statsråds embelet i nära 6 är och genom fortfarande svår sjuklighet numera vore oförmögen all detsamma längre bestrida, oell har E. K.
M:l uti nådig skrifvelse af den 23 Oktober näsllidne är, enär E. K. M:t i ofvannämnda Proposition ansett Slatsråds-ledamol, sorn frän embelet alginge under sådana förhållanden, som de, hvilka i nyssberörde målto blifvit behörigen vitsordade, böra tilläggas pension lil! ofvanniimnde belopp, med tillika fästad! afseende å Statsrådet
Olners långvariga och förtjenst lulla verksamhet i allmänna befattningar samt å öfrige i den underdåniga ansökningen åberopade omständigheter, utan afvaklan på det beslut, sorn af Rikets Ständer kunde komma all i anledning al nämnde Proposition fattas, föreslagit Rikets Ständer att medgifva, del Statsrådet Ulner måtte, så snart afsked honom beviljades, å Allmänna lndragningsslaten uppföras, ali under sin återstående lifstid derifrån, i pension åtnjuta 6,000 R:dr R:mt årligen.
Rikets Ständer, som icke. funnit skiil lemna bifall lill E. Ii.
Mits ofvanberörde proposition i afseende på Slalsråds-lcdamols pensionering i allmänhet, anse dock, med afseende på de rörande Statsrådet Ulner förekomna särskilda omständigheter, anledning förefinnas ali bifalla E. K.
Mils nu ifrågavarande förslag.
Enär likväl, efter hvad för Rikets Ständer blifvit upplyst, Statsrådet Ulner är berättigad alt komma i åtnjutande af pension från Amiralilets-Krigsmans-kassan, anse Rikets Ständer det pensions-belopp, han Irån nämnde kassa kan komma att åtnjuta, böra aldragas Irån den pension, sorn nu beviljas, hvadan Rikets Ständer medgifvil, alt Statsrådet Ulner, då lian från statens tjenst afgår, må på Allmänna lndragningsslaten erhålla en årlig pension af 6,000 R.dr Runt, från hvilken summa dock bör afräknas den pension, han från Arn i rafflets-k rigsin ans-k assa 11 tilläfventyrs åtnjuter. 50:o. Sedan, uti en den 24 Oktober näsllidne år till E. K.
M:t ingilven skrift, Justilierådel, 111. m.
John Roy underdånigst anhållit, alt, då icke med visshet kunde bestämmas huruvida sökanden, hvilken i början af samma år angripits af sjukdom, hvarigenom han blifvit urståudsoll all lills vidare bestrida Juslilieråds-embetel, skulle kunna lill helsan fullkomligt återställas, ehuru visserligen någon förhoppning dertill förefunnes, och det således vöre möjligt att sökanden i anseende till fortfarande sjukdom, klefve försatt i nödvändighet alt framdeles söka entledigande från sitt embete, E. K. M:t mätte täckas hos Rikets Ständer göra framställning derom, att, i händelse
Roy icke inom den tid, sorn al läkare ansetts erforderlig för att kunna med större visshet bedöma sjukdo - 144 Expeditions-Utskottats Forsing till underd.
Skrifvelse, N:o %£9. mens utgång, blefve sä återställd lill helsan, alt lian kunde inträda i embetsutöfning, utan då funne sig nödsakad alt derifrån söka afsked, honom måtte beviljas räll till erhållande af del årliga pensionsbelopp, som i allmänhet vore Justitieråd vid afskedstagande! förunnad!, samt lili stöd för bertilda anhållan åberopats eli utfärdad! läkarebelyg, hvaraf inheintals, alt Justitierådcl Roy, genom anslrängdl arbete och stillasittande lefnadssätt, ådragit sig kongestion ät hulvudel, hvilken åkomma, småningom utbildad, förlid tre vår stegrats derhän, alt sökanden då nödgades afstå från ulölningen af sitt embete ; all, ehuru tillståndet sedermera betydligt förbättrats, det likväl icke vore möjligt alt ännu med större sannolikhet afgöra, om och när han skulle kunna återtaga sin embelsvcrksamhel, men ali, då i allt fall någon helsobrunn ytterligare borde begagnas och gynnande årstid dertill måste afvaktas, tiden för möjlig tjenstbarhet ej kunde anlagas inträffa förr än eller medlet af nu ingångna års sommar, så liar, jemte öfverlemnande af ifrågavarande ansökning, E. K. M:t, uli nådig Skrifvelse af den 101 November sistlidet år, behagat tillkännagifva, all E. K.
Ahl dels med afseende derå att Juslitierådet Roy, som är född år 1802 och i Statens tjenst inträdde år 1822 samt år 1855 utnämndes till sitt nu innehafvande embete, befinner sig, eller en ansträngande och för det allmänna gagnelig verksamhet i flera särskilda domarebelältningar, uli den ekonomiska ställning, alt han, enligt hvad kändt vore, saknade enskilda tillgångar för sig och sin hustrus framlida bergning, dels ock enär det är af synnerlig vigt för ärendenas jemna gång i Högsta domstolen, alt
Justilierådet Roy, i händelse af fortfarande sjukdom bl i f ve r från einbetels vidare utöfning hindrad, sättes i tillfälle att derifrån kunna afgå, funnit sig böra, i så målto understödja den gjorda framställningen om lätt för bemälde Justitieråd alt vid afskedstagande! erhålla pension, ehuru han icke uppnått den derför i allmänhet stadgade åldern, att E. K.
M:t nu velat föreslå Rikets Ständer, del Juslitierådet Roy, i händelse han skulle fortfarande af sjukdom hindras från utökningen af Juslitierådsembetet och på sådan grund ansökning om hans entledigande göres inom den i åberopade läkarebelyg antydda lid eller början af Augusti månad år 1858, må berättigas all, efter alskedet, å Allmänna Indragningsslalcn tillgodonjuta en årlig pension af 5,000 R:dr Riksmynt.
Rikels Ständer hafva tagit detta ärende i öfvervägande och med afseende å de i den nådiga Skrifvelse!! utredda förhållanden samt på de skiil E. K. M:t behagat anföra, medgilVil, att Juslitierådet Roy. när han inom den af E. K. M:t uppgifna lid från Juslilierådsembetel erhåller nådigt afsked, må uppföras å Allmänna Indragningsslalcn lill åtnjutande lör sin återstående lifstid af 5,000 R:dr R:ml i årlig pension. 51:o.
Ahls den 30 Oktober 1856 alldina nådiga Skrifvelse, i anledning af f. d.
Myntmästaren, Assessoren J. A. Grandinsons underdåniga ansökning om ersättning för förlorade boställsrum, hafva Rikels Ständer inhemta!, att Grandinson den 19 Juli 1855 på begäran erhållit afsked från Alyntmäslareljerislen med rättighet lill pension af 1,423 R:dr Banko jemte förhöjning för derunder inbegripne 123 tunnor spanmål, men att E. K.
Ahl, beträffande tillika väckt fråga om ersättning med 400