Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
När Bewillnings - Utskottet a den ena sidan,' efter de underrättelser och uppgifter, som blifwit meddelade, om Statens behof uti desi flere delar, grundade pä Rikets närwarande belägenhet, utgifterneS vumgängelighet, samt omständigheternes stränga kraf, alltsammans af Riksens Ständer redan genom tagne besiut. icke mindre wid de sist hällne 2:ne Riksdagar, än den närwarande, gvdkändt och faststäldt, erfarit, att, hwad under namn af Bewillning nu mäste utgöras, wida öfwerstiger uti beloppet, allt hwad någonsin tillförene, under lika egenskap blifwit ätaqit, och Bewillnings - Utskottet a den ankra sidan förnummit, huruledes grunderna, som wid sistledne Riksdag till den dä ätagne Bewillningcns ut - SI04 Den zo Juli,. görande blffwit lagde, men i synnerhet tillämpnin gen af den da utfärdade Förordning wallat följder, som icke smara t mot Riksens Ständers förmodan, att derigenom erhålla hwad väräknat dliswit, utan att enligt den erfarenhet som Bewillnings-Taxeringarne för ar i8>o kunnat lemna, en brist uppstått, hwars fyllande eller ersättande utgjort ett ämnestör Riksens Högloft.
Ständers strffildta uppmärksamhet, och sa, ledes mast inga uti Bewillnings - Utskottets härmed i sammanhang stående omtänksamma betragtelser; sa lära Högloft.
Ständer finna, sa wäl alt Utffottets tid för arbetets stuteliga fullbordande wa, rit nog inffrankt, dä Riksens Ständers bcstut, om werkcliga beloppet ej kommit Utffottet tillhanda förr än den 26:re i denne manad, som ock, att Utffottets arbete warit i samma mohn mödosamt och bekymmerfull^ som
Utffottet sett sig föranlätit icke allenast söka andra Bewillnings-grunder, än de närwarande, innebärande mera säkerhet i beräkningen och en större wiHet, att denna beräkning icke matte utfalla kill en för Statens upprättande wädelig brist, ulan derjemte utsträcka alla BewillningenS Artiklar till ett sa högt belopp, att de sammankagne swara emot, hwad Riksens Högloft.
Stander uti deras redan fattade beslut faststäldt, böra af Riket utgä.
Uti detta ändamål, har Bewillnings - Utffottet icke allenast pä satt Utskottet redan haft den aran hos Riksens Högloft.
Stander anmäla, ansett nödwändigt öfwerse Författningen om stämplade pap, pers-afMen, samt deruti förestå sadan förhöjning, som beskaffenheten af denne Bewillnings-artikel, förder riärwaranbe kan anses medgifwa, utan afwcn i afseende pa rättigheten att fä tillwerka och försälja Bränwin, Hwilken rättighet alltid tillförene, med afgift, såsom Den zo Julii. 2125 willning, warit belagd, tillstyrka sadant förökande uti denne afgift, som åtminstone för det närwarande kan anses antingen billig till befi grund, eller medförande sa liten känning för Landet, som med oinstandigheterne i det hela närmast star att förena; Hwarjemte Bewillningö - Utffottet, enär detsamma icke trvdt sig kunna tillstyrka, de afffaffade Landttullarnes återställande, ansett en mot Landt - tulls uppbärande, för Stats-Werket erforderlig ersättning, pa sätt wid 1809 och i8io arens Riksdag blifwit bestutadt, genom en serskild Bewillnings åtagande af Städer och Land, äfwen nu böra såsom oundwikelig aga rum. Hwad Bewillnings - Utffottet uti defie delar trodt sig böra Riksens Högloft.
Ständer förestå, sä wäl i afseende till beloppet af förenämnde BewilluingS, Artiklar, som de deraf uppkommande afgifters beräknande, fördelande eller Utgörande, innefattas uti de serffildte wördsamma utlätanden hwilka Bewillnings - Utffottet haft den äran, dels redan framlägga, dels nu öfwerlemna till Riksens Högloftige
Ständers närmare upplysta granskning och bepröfwande.
Utffottet inskränker sig af sadan anledning nu endast till det wördsamma anmälande, att sedan allt hwad i ofwanföre omnämnde Bewillnings-Artiklar ar paräknadt, blifwit frändragit det sammantagne Statsbehof, som enligt Riksens Högl»flige Ständers bestut, genom ytterligare Bewilkning mäste fyllas, utgör det återstående beloppet, hwilket torde kunna benämnas för allman Bewillning, en Summa af 2,652,000 R:dr Banco. Wid bestammandet af grunderne för detta Bewillningö belopp och sättet till desi fördelande har Ut - ,re>6 Den zo Julik.
Utssottets ögnamärke warit fästadt derwid, att det ena och andra, mätte innefatta billigytt, säkerhet, och det möieligen minsta betungande.
För att, sa wida det siar i mensklig förmåga kunna vin icke winna, åtminstone i det närmaste nalkas deste, bade för Stat, och hwarje Statens medlem sa högst wigtiga föremal, samt att med iakttagande af all den omtanka, som harwid erfor? draö, söka förekomma de wadeliga följder, som fran en stor miffeäkning uti det paräknade beloppet aro vskiljaktiae och för Styrelsen mäste leda till de mest bekymmersamma omsorger, har Bewillnmgs-Utssottet trott sig böra, för denna allmänna Bewillnings utgörande' i synnerhet hämta det säkraste stöd, dels af en allman och pa alla Rikets skattskyldige Innebyggare lika fördelad afgift, och dels af den inkomst, som hwars och ens synbara förmögenhet efter föregångne uppskattning, och werkstäldt bedömmande, kunde anses uppkomma.
Den förstnämnde afaiften, upptagen uti den föresiagne Bewillnings-Stadgans första Artikel, skulle således i händelse af Riksens Ständers bifall härtill, komma att erläggas till lika belopp, af alla ffattskyldige i Riket, såsom en följd af det lika skydd, hwar och en rik eller fattig i högre eller lägre elaff, eller ehwad belägenhet som hälst i kraft af den allmänna Samhälls - ordningen sjelf astundar njuta af Slaten, och Staten ar skyldig för hwar och en befordra, och pa det denne afgift, med afseende pa dest lika fördelning pa alla, icke matte falla tungt pa de mindre förmögne, har Utskottet krvdt sig böra föreslå densamma till det lägsta belopp, som wid allmmna beräkningen af behofwets total Summa, warit möjelig.
Den zo Julii. 2127 Wid afgiftens beräknande af inkomst och sonbar förmögenhet, hwarom andra Artikeln as den föresiagne Bewillnings-Stadgan handlar, har Utskottet ansett säkerheten uti beräkning göra onmgängelig nödigt, att något afdrag för skuld icke sär äga rum.
Erfarenheten har wisat bade wid den nu gällande Bewillnings - Författningen, och wid de föregående händelser, da fraga warit viri allmänna betydelkgare bidrag till Rikets allmänna tarfwor, till, lateisen för de skattskyldige, att wid bestämmandet af deras förmögenhet, aga rättighet göra afdrag för skulder eller deraf löpande räntor, boredt en osäkerhet uti beräkningen, af hwad som kunde blitwa ater? stoden, och hwaraf afgift skulle aga rum, som genom intet medel kunnat förekommers, eller rättelser till förebyggande af mindre paliteliga uppgifter, kunnat widtagas, om icke deffe skolat blifwa af den art och beskaffenhet, som näppeliaen warit förenlige, med bibehållande af det enskildta förtroendet, emellan Medborgare, eller den rättighet hwar och en synes böra åtnjuta, att icke se sitt tillstånd underkastadt en för Wida sträckt undersökning och granskning.
Utskottet, hwilket, det härwid icke kunnat undfalla, att den gäldbundne, pa sadant salt kommer stt betala afgift för hwad den werkeligen icke äger, har trodt detta onda eller den mindre billighet, ett sadant stadgande kan anses innebära, lampeligast un. danrödjas, och liksom lemnäs emellan ffyldige och fordringsägare, att de förre undfar rättighet af de sednare innehalla och afdraga hwad de således för Borgenären erlägga af hwad den sednare för dest förmögenhet borde till Staten utgöra-, men som detta billiga ändamål med all sorgfällighet bör sökas
LiO8 Den zo Julik. och befrämjas, sa anhaller Utskottet wördsammeligen att Riksens Ständer hos Kongl. Maj:t täckes faresta det stadgande, af dea Borgenär, svin med stikt godtgörande sig undandrager, bör widkännas enahanda answar med den, som tager högre an 6 proCents ränta.
Swarigheten, om icke omöjeligheten, att pa am nät sätt, elier i annan wäg, med någon liknelse af framgång åtkomma den sa kallade Penningemannen eller Capitalisten, har dessutom utgjort ett stort skäl för det af Utskottet förestagna sätt i denna del, sa mycket mera i Utskottets kanka nödwändigt, som nästan i alla länder, der fräga warit, eller ar om beskattning pa Capitalisten, men förgäfwes sökt ett härtill bidragande direct medel, utan att blottställa sig antingen för felstagne beräkningar eller andre icke mindre, dels obehageltge och ffadelige föl,der.
IWottets önskan hade warit upfylld, och dess arbete stutadt, med större tillfridsställelse, om Utskottet wid Bewillningens fördelande, kunnat stadna wid, hwad afgisterne uri de omnämnde usta och 2idra Artiklar synas i producterna böra lofwa, men behofwens utsträckta kraf, har icke tillåtit Utskottet att inskränka sig blott inom desse gränsor.
Det har således blifwit nödwändigt, att till erhållande af den erforderliga Bewillnings-Summan påtänka ytterligare uttvägar, och derwid har en pro, gressive afgift af förmögenhet och dess afkomst, samlad i en nians hand mast intaga färsta rummet Skälen och anledningen till denna utwägs widtagande framställa sig lätt för Riksens Hög!.
Ständers skarpsynt bedömmande, enär den allmänna grundsats, äfwen här mäste galla, att den som messa äger, den som drager den största fördel af fm ,Eco - Den zo Julik. 2i2Z Ekonomiska belägenhet, och den som följakteligen har största behof, af ett i jemförelse härmed större beskydd af Staten, och är lika som mera interesserad uti allt hwad kill dess upprätthållande, och allmänna säkerhetens befästande, den ma wara inom Landet eller äga afseende pa främmande inflytelse, mäste widhästa den skyldighet att uti ett utwidgadt förhållande deltaga uti de allmänna bördor, som Statens betryggande, emot inwertes »ordningar, eller andra Staters försök till störande af sällhet och lugn göra oundwikelige Ä-wen i afseende pa denna progressiva afgift, har Utskottet den aldrig med nog warsamhct betraktade säkerhet i beräkningen af Utstyldernes belopp, kunna medgifwa afdrag för skuld eller räntor dera.
Om sadant wid första påseendet, skulle mcdfö- ' ra intryck om en fortsatt obillighet mot den gäldbundne, sa förmodar Utskottet, dessa intryck böra mildras wid de betraktelser, som derwid icke lara utedlifwa, att denne obillighet icke träffar magdén, af de skattskyldige, således icke dem, som med ett märkbart ledande draga densamma; utan endast faller pa de förmögnaste, hwilka, enär den progressiva afgiften blifwit afmätt uti ett skäligt förhållande till wärdet af den egendom de besitta och innehafwa, icke hwarken kan störa någon del af deras wälfärd, eller borttaga bctydeligt af hwad deras lefnadsbehof fordrar; men hwilket allt skulle inträffa, om större tyngder, än de som blifwit föresiagne falla pa de fattigare, eller mindre förmögne folkclasser.
Sluteligen har Utskottet af sammanträngande srsaker, som uppkomma af Bewillnings-Summans höga belopp, sett sig föranlatit i den föresiagne
Be will - sno
Den zo Julik. willnings, Stadgans 4 Artikel upptaga afgift för öfwerftöd, och deraf beräkna en lämpelig pälaga.
Utskottet har derwich fästat dest egenteliga uppmärksamhet pä sädane Ofwerflöds - Artiklar, som uppkomma genom bruket af det, hwilket uti Landet icke tillwerkas, utan mäste frän Utrikes orter införskaffas och således uti mer än ett afseende kan anses wara för det allmänna skadelig; hwaremot
Utskottet trodt sig böra utesiuta frän afgift de Artiklar, bwilka, ehuru allmänneligen betraktade såsom luxe, likwäl lnom Riket kunna ästadkommaS, och hwilkas beläggande med afgift, icke skulle stä i sammanhang med de uppmuntringar, sim alltid böra lemnäs den i hemska industrien, att kunna utwidgas och sig förkofra, äfwen som i de delar, ber Utskottet icke kunnat tillämpa deste grundsatser, såsom i fräsan om afgift för sä kallad öfwerflödig betjening, samt Bewillning för Spelkort, Utskottet i det förra fästat afseende pä den allmänna skada, som beredeS deraf, att ifrän Jordbruket och andra nyttiga Näringar, borttages arbetsföre personer, som merendels genom onytta och maklighet blifwa kärande medlemmar i Slaten, och i anseende til! bet sednare ansett en beskattning lika sä billig, som omärkbar wid dest utgörande.
Huru Utssottet ansett resultatet af Bewillniugens hela belopp, efter deste grunder täckes Riksens Högloft.
Ständer af bilagde calcul inhämta, lika som, att i densamma till ett belopp af l R-dr blifwit päräknadt sä wäl hwad förr uti Bevillning inftutit, wid stom Sjötullen af Säcker och Alun, som hwad efter 1809 och r8io ärens Stanbernes beslut, af ersättningen för Landt-Tullarne utgjorts genom förhöjning i Sjötullen pä wista Artiklar, Den zo Julik. sm kar, och hwilka bada siags afgifter Riksens Högloft.
Ständer torde hos Kongl.
Maj:t anhalla matte hädanefter directe fä komma Sjötullen lill gedo.
Sadane äro i korthet att omnämna de grun der pä hwilka Utskottet fotadt dest arbete, och de synpuncter till hwilka desamma blifwit riktade.
Ullkottet skall anse sig mera lyckligt, än det ens tvägar hoppas, om det uti ett ärende, af sä grannlaga bestaffenhet som detta, kunnat åtminstone närma sig lill, hwad Riksens Högl.
Ständer äga rätt, i kraft af dest Utstottet gifne förtroende fordra till befrämjande af de högst wignga afsigtcr, som ifrån Riksens Högloft.
StanderS fattade beslut äro oskiljaktige
Utskottet förutser att delade menningar och olika begrepp om det werkeligen nyttiga, och om dek ofelbara sanna och rätta, nödwändigt mäste uppkomma uti sämnen, osta af ett starkt inflytande pä hwad som stär i sammanhang med enffildte fördelar, ofta af den inwecklade beskaffenhet att de icke lika lätt af alla fattas och utredas, och alltid af den egenskap, att något hwar torde kunna anse bättre utwägar hafwa bordt Ennas, för att winna det af alla lika gemensamt äsvftadc stora ändamål i del allmännas största fördel; Men enär hos ett fritt och sjelfständigt folk, som äger den dyrbara rättigheten att beskatta sig sjelf, och som härwid icke lemnar utur sigre, hwad klokheten efter tidens omständigheter fordrar, och öfwersigten af det helas sammanhällande till fasthet och kraft päkallar allt inflytande af främmande afsigter, eller betraktande af smä cnffildte fördelar, derest de möjeligen skulle wilja insmyga sig, mäste förswinna, och blifwa ulan all wettar,, sä är hoS hwar redligt tänkande, det hopp redan 2H2 Den zo Julik. redan stadgadt, att alla meningar stola sammanstämma uti en den mäst »välgörande föreningspunct.
As hwad Utskottet i det föregående haft den äran andraga, lärer Högloft.
Riksens Ständer infe, akt uti beräkningen af Bewillnings-inkomsterne, icke något ingått, som kunde uppkomma af Landt - Tullarna återställande och en dermed i lampelig matto förenad Landt-tulls uppbörd, undantagande de 150,000 R:dr, hwilka såsom ersättning för denne Stats - Werkets cnjkildte inrrade, blifwit lika serskildt till utgörande antagen; men da Riksens Högloft.
Ständer i anledning af deras Bewillningsvch allmänna Beswärs - samt Economie - Utstötts gemensamma Utlåtande uppå Kongl. Masts Nådiga Proposition angående Rikets Tullwerk i allmänhet, uti giswen Remis' öfwerlemnat och uppdragit Bewillnings, Utstottct, att med en allmän öfwersigt af allt hwad, under egenstap af Bewillning borde utgå, ätwen taga under betraktande hwad inflytande Landt - Tullarnes återställande kunde anses aga pä Bewillningens större eller mindre belopp, samt med utlåtande i denne till Riksens Högloft.
Ständer inkomma, sa anser Bewillnings - Utstottet ordningen fordra, att inför Riksens Högloft.
Ständer nu anmäla den uppställning, som i det afseende, Utstottet trodt med bibehållande af den alltid nödiga säkerhet i beräkningen kunna aga rum.
Utstottet har harwid, änskönt en förnyad, och efter billiga grunder tillämpad Taxa för Landt-Tullen, stalie kunna i tet hela eller sammantagen inbringa till Staten 602,000 R:dr, likwäl i afseende pa nödwändigheten af den erforderliga Landt-TullsBerjeningcns aflöning pa ett sätt, att den icke nödgades för ett .nödtorftigt uppehälle tillgripa hwad i Kronans Den zo Ju l ii. 2 nz Kronans Casa torde inflyta, samt till bestridande af alla oundwikeliga afgifler, som rill en nödig controll, en waksam tillsyn och säker redogörelse, med de tillägg, som Tullhrss-byggnader fordrar, och hwad genom andra afdrag, förminskar Uppbördens belopp, icke ansett en större behållning än 350,000 N:dlr kunna för Staten, ber ena äret tagit uti det andra, och wid inrikes rörelsens olika stick, med tillförlitelighet paräknas.
Om denna förftagswis antagna behållning, k händelse af Landt - Tullarnes återställande, således skulle komma ait till motsvarande belopp minsta den öfriga allmänna Bewillningen, med inberäknande as den särskildt atagne Landt-Tulls-ersättningen, utgörande 2,300,000 R:dlr, sa kunde med förstnämnde Summa af 350,000 R:dlr förswinna, no. beloppet af Landt-Tulls-ersättningen 150,000 R:d-, 2:0. de 122,000 R:dlr som i 4 Art. om afgift för öfwerftöd beräknade, och z:o. de 15,490 R:dlr 24 §., svin af den förestagne Koppstatten belöpa pa gemenskapen af Indelta Armeen, enligt Ucstoltets k denne del gifne förslag; warande den återstod, af förenämnde 350,000 R:dlr, som efter denne beräkning kunde uppkomma, icke betydligare, än att den bör qwarsta wid Bewillningen till desto mera sa, kerhel,att hwad paraknadt blifwit, med all möjelig wihhet kan utgå.
Utstottet har icke nödigt harwid anmärka, att om netto behållningen, wid en Landt-Tulls-uppbörd, skulle af Riksens Stander antagas till högre belopp, an Utstottet wagat densamma betrakta, uppkommer deraf den naturliga följd, att än flere Artiklar af allmänna Bewillningen kunna antingen alldeles förswinna och utgå, eller förminstaö i mohn af Bihang.
N?s rzz» m 2114 Den Z° Julik. en supponerad Landt, Tulls-afgifts högre Summa, lika som i fall de af Utskottet upptagne 350,202 R:dlr, deraf ej ssulle erhallas, den päräknade ned, sättningen, uti de omnämnde Artiklar, dä till en del eller helt och hållit förswinner.
Hwad som ester Utskottets förmenande kan tjena till befordrande af en nyttig »växtlighet uti Beivillningens bestämmande wid Taxeringarne, hwilka senare till betydelig mohn grundar sig pä föregående uppskattningar och wärderingar af Fastigheter och andre Lägenheter, samt Taxeringsmännens bedömmande af hwarje skattssylldigs si-nbara förmögenhet, uppkommer af handel, eller idkande näringar och rö, reise af alla stag, har icke heller undfallit Bewillnings - Utskottets granlaga uppmärksamhet, genoin förestående af sadane föreskrifter, sadane grunder och de behandlingssätt, som ärendetS beskaffenhet fordrar, och böra tjena lill »vägledning och rättelse för tillämpningen af hwad Bewillnings-Stadgan äsyf, tar/ hwilket allt innefatta uti de färskildte föreskrifter/ regler och stadgande», som uti alle till Taxerlngarnes werkstallande, öfrverseende eller rättande, hörande nödige delar äro lämpelige och ljenlige ansedde.
Ibland de flere omständigheter, hwilka härwid kommit under betragtande, har säkerheten för en palitelig Mantalsskrifning, med allt möjeligt förekommande af understes, genom personers oratta utestutande intagit ett hufwudsakeligt rum; och da Hära''sssriswarne redan sysslosatte/ utöfwer h»vad man af en Tjensteman skäligen kan begära, blifwa genom de utwidgade Bewillnings-Artiklar, deras debiterande och uppbärande/ med allt det mera sorn härtill hörer, nu mera, äro till söromalen sä bela - Den zo Julli. sus stade, art de icke hinna, med erforderlig noggranhct, och anwandande af den tid, som härtill ätgav fortfara uti den i senare arén, med deras öfrige tjenstebefattning förenade Mantalsskrifningen, hällst desse förrättningar inträffa under samma lid af aret, som de waniige eller ordinarie Uppbördsstämmvk hällas, och hwarwid Häradsskrifwarnes närwaro icke kan umbäras; sa bar Bewillnings, Utskottet för sin del, ansell af mycken nödwändighet tillstyrka, det Riksens Höglofiige Ständer »ville hos Kongl. Maj-.t i underdånighet anhalla om sarssildte MantalSskrifwares tillsättande mot sadane löne-willtor, hwarom Utskottet har nedanföre anhaller, får desi tankar aflemna.
Till befordrande af MantalSskrifningenS fullständighet/ samt till kontroll mot MantalsikrifwarenS förfarande, hafwa de af Wördige Prästerskapet upprattade Husförhörs-Längder blifwit ansedde, såsom dels uräst ljenlige/ dels tillraekelige för änbamälet.
Under medgiswande af det förra, har Utskottet deremot i det senare trott sig sakna hwad man wäntat, enär dels Församlingarnes Pastorer icke alegat owillkorlig ffylldighet, att wid Mantalsskrifningarne wara närwarande, eller nägon annan tjenlig person dertill utse, för att nödige upplysningar meddela, och dels Husförhörs-Längderna icke warit sa inrättade, att Mantalsikrifwaren endast deraf kunnat med den lätthet, som ärendets gäng fordrar, utkomma kunskapen, om de inom hwarje Socken lwistande personer, som rätteligen böra i Manta! upptagas, och till SkattS erläggande antecknas.
För att afhjelpa desse brister, och fullkomna Mamalslkrifningarnes säkerhet, önskade Utskottet/att * * Her, rn6 Den z-> Julik.
Herrar Kyrkoherdar i Församlingarne wille ataga sig, att »vid Mantalsstrifningarne wara tillstädes, för att med erfvrderlige upplysningar ga Mantalsffrifwaren till handa, eller ock i händelse af hinder, utse någon annan palitelig person, att i lika andamal sig infinna; äfwcnsom Utskottet ansett af mycken nytta, om Husförhörs-Längderne inrättades i likhet med Mantals-Längderne, i afseende pa ordningen wid personernes antecknande, hwilket kunde befordras derigenom, att alle Hemman och bebodda särskildta Lägenheter inom hwarse Socken, utan afseende pa deras natur eller beskaffenhet, pasattes en witz och fortsatt nummergang fran början till sint, samt lika method iagttoges i Mantalslängden, l)w>lken method pa flere stallen i Riket redan införd och nyttjad, medförer bade redighet och ordning, samt äfwen säkerhet, att ingen som antecknas bör, warder utefluten eller förbigången.
Heinställandes Utskottet, om icke Riksens Högloflige Ständer ställe lackas hos Kongl.
Majit i underdånighet anhalla om Nådig befallning till Landshöfbingar och DomCapitel, akt werkställigheten häraf befordra i alla de orter, der sadant redan icke iagttages.
Da Utskottet bland andra grunder, som böra tjena wederbörande Taxeringsman till rättelse och ledning wid bestämmandet af Egendommars warde, ansett äfwen höra de Brandförsäkringar, som pa hus och byggnader i Städerne och pa Landet kunna wara taane, saint derwid häftat den påföljd för ägaren af Brandförfäkrade hus och åbyggnader, alt han wid timande cldstada. da ersättning af Brandskadan sökes, icke ma anses berättigad till sadan ersättning, i annat eller större förhållande, an som swarar emot det wärde, pa de Brandförfäkrade hus och Den zo Julik. 2H-7 och abyggnader, som ägaren wid Taxeringarne sjelf uppgifwit, sa har Utskottet trodt, med detta stad, gande sta i sammanhang, att Riksens Högloflige Stander behagade hos Kongl- Majit anmäla detsamma till Nådigt godkännande, samt wederbvrande Försäkrings-inrättningar derom erhålla underrättelse, för alt wid inträffande frågor om lstade-ersättningars utdelande, sadant behörigen iagttagaEnär dct alltid, da fraga är om utffyllders ast bördande till betydeligare belopp medförer en markelig lättnad, i synnerhet för den mindre bemedlade, att fä i flere afdelningar, och ester hand erlägga hwad utgå bör, hwarigenom betydeligare restantier äfwen kunna undwikas; sa hemställer Utskottet, om icke Riksens Högloflige Stander skulle anse nyttigt fastställa, bet den del af allmänna Vewillningen, som innebegripes under första Artikeln af den föreslagna Bewillnings-Stadgan, matte uppbaras i början af hwarie ar, och senast inom Martu manads utgång, saint hwad häraf inflyter, och i likhet ined allt annat, som till denna allmänna Bewillning hörer, kommer alt till Riksens Högloft.
Ständers Riksgälds - Contoir remitteras eller der insättas, derifrån aflemnas till Kongl. Stats-Contoiret, i afräkning pa den Summa, som as Bewillningen till Statsbristens fyllande blifwit af Riksens Stander, Stats-Werket anslagen, genom bwilken anställt det dubbla ändamål winnes, att Stats Merkel tidigare pa aret kan inbekomma en del af hwad till betz utgifterS bestridande är oumgängelige, men Stats-Werket, enär de ordinarie Uppbördsstämmorne icke hallas, förr än i flutet af aret ej kan utkomma, förr än i början ekler längre fram af det pasöljande, och hwarigenom Stats.-Conkoirek icke säl - -nr Den z-> Julli sällan blifwit sörfält i förlägenhet, att w>'d den titz behoswet fordrar »inna nödige tillgångar.