Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Likväl hade, uppå bemälda Kollegiers år 1819 till samtlige Länsstyrelserne aflåtne förnyade uppmaning i ämnet, Kongl. Majtts Befallningshafvande i Upsala län den 30 November 1821 till Kollegierne afgifvit ett tionde-förslag för hela länet, sedan både tionde-tagare och tionde-gifvare skriftligen förklarat sig dermed nöjde samt
Landshöfdingeembetet tillstyrkt detsammas stadfästande.
I följd deraf att, såsom nämndt blifvit, berörde tionde-förslag icke vunnit fastställelse, vore en hvar tionde-gifvare i länet underkastad möjligheten att Kongl. Kammar-kollegii Kungörelse af den 18 Augusti 1823, angående sättet för Kronotiondes bestämmande för hemman och lägenheter i de orter af Riket, der ständiga tiondesättningar ännu icke blifvit fastställde, skulle kunna på honom tillämpas, hvaraf åter kunde följa Kronotiondens uppdrifvande till mer än dubbelt af dess nuvarande belopp, likasom det under nuvarande obestämda förhållande blefve svårt, om icke omöjligt, att tillämpa den enligt sistlidne Biksdagsbeslut utfärdade Författning, som berättigar tiondegifvare att få lösa sin Kronotionde-spanmål efter de sednaste tio årens medel-markegångspris, enär sjelfva tiondebeloppet ännu icke blifvit faststäldt; Och har motionären, på grund häraf, föreslagit, det Bikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att det Allm.
Besvärs- och Ekon.-XJtsk.
Betänkande M 40. 7 tionde-förslag för Upsala län, som med parternes ömsesidiga bifall ingått till ofvanbemälde
Kollegier under den 30 November 1821, måtte för framtiden i Nåder fastställas.
Enligt hvad för Utskottet blifvit uppgifvet och inledningen uti motionen jemväl antyder, lärer det derstädes åberopade, af Konungens Befallningshafvande i Upsala län afgifna förslag rörande Kronotionden inom länet, endast afse anslag eller fördelning af densamma; hvadan det anmärkta dröjsmålet med ärendets afgörande icke, såsom motionären förutsatt, kan hafva någon inverkan på beloppet af den tionde, som bör från hvarje hemman utgå.
Med afseende härå och då för öfrigt den, som anser obehörigt uppskof med ifrågavarande särskilda ärendes handläggning hafva egt rum, har sig öppet att derom hos vederbörlig
Embetsmyndighet göra anmälan; hemställer Utskottet, att någon åtgärd i anledning af motionen ej må af Rikets Ständer vidtagas.
Ant. till Exp.-Utsk. d. 4 Februari 1857, kl. 12 m.
Betänkande, i anledning af väckt förslag om nedsättande af en kommitté för beredande af en jemnare fördelning af skallerne inom Wesslands socken af Upsala lån.
Uti en inom Hedervärda Bonde-ståndet väckt, till Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottet remitterad, motion har Riksdagsmannen Samuel Ödmann från Upsala län, fästat Rikets Ständers uppmärksamhet på de uti en, motionen bifogad skrift af hemmansegare i Snatra, Nötte och Stafs byar uti Wesslands socken af nämnde län öfverklagade förhållanden beträffande dessa byars höga beskattning i jemförelse med öfriga byar inom samma socken; Och har motionären, med anledning häraf, föreslagit, att Rikets Ständer måtte ingå till Kongl. Majit med underdånig anhållan, det en kommitté må varda nedsatt till reglerande och jemkande af skatterna inom meranämnde socken, så att hela tyngden af skattebördorna måtte hvila med jemnvigt på hela den skattskyldiga jorden inom församlingen, såväl byarne emellan, som emellan hemmanen i hvarje by, efter öretal och egornas god - 8 Ålim.
Besvärs- och Ekon.-Utslc.
Betänkande M 41. het, ej mindre hvad ordinarie- och hemmans-räntan beträffar, utan äfven i afseende pä andra onera och utskylder.
Af ett vid motionen fogadt utdrag af de uti Upsala läns Landtmäteri-kontor förvarade kartehandlingar för Wesslands socken, synes visserligen, att åtskilliga hemman i denna socken, ehuru lika till mantal, hafva betydligt olika ego-område; men då, enligt hvad kändt är, sådana skiljaktigheter förelinnas i de liesta delar af Riket, skulle en af dylika skäl föranledd jemkning eller förändrad fördelning af särskilda hemmans grundskatter, för beredande af dessa skatters jemlika förhållande till hvarje hemmans egovälde, föranleda ny skattläggning å större delen af Rikets jord.
En dylik åtgärd, hvarigenom, i mån af nedsättning uti vissa egendomars grundskatter, dessa skatter för andra skulle komma att ökas, strider dessutom mot Kongl. Maj:ts den 23 Februari 1789 gifna försäkran, att någon förhöjning uti lagligen fastställda och gällande skattläggningar icke skall ega rum.
Under hvilka förhållanden och på hvad sätt sådane hemman, som tilläfventyrs icke kunna draga dem åsatte mantal och ränta, deremot kunna genom förmedling vinna nödig lindring, är genom särskilda författningar bestämdt.
Med afseende å allt detta tillstyrker Utskottet, att ifrågavarande motion icke måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Ank. till Exp.-Utsk. <1. 5 Februari 1857, kl. 1 c. m.
Betänkande, i anledning af väckte motioner om ändringar i Kongl. Stadgan den 43 April 4808, angående jagt och djurfång, samt Kongl. Kungörelsen den 24- Oktober 4854.
Uti två hos Höglolliga Ridderskapet och Adeln väckte, till Utskottet remitterade motioner, har Herr Grefve Lewenhaupt, Claes Magnus, anfört, att i samma mån landet blefve uppodladt och skogarne minskades vore det lättare för s. k. krypskyttar, hvilkas antal årligen ökades, att, jemte rofdjuren, förstöra det villebråd, som vårt Iand eljest i så rikt mått kunde Allm.
Besvärs- och Ékon.-Ulsk.
M 41. 9 kunde erbjuda; att emedan haren, hvilken, enligt 1 artikeln 3 § i ofvanberörde stadga, räknas bland de till lilla jagte» hörande djur, icke någon tid af året vore fredlyst, hade detta såsom födoämne nyttiga djur alla årstider blifvit förföljdt och dödadt, utan att ens den med ungar drägtiga honan skonats; att lösgående hundar, som begagnades vid jagt på hare, orri våren förorsakade stor skada å villebrådet i skogarne, samt att flera exempel visat, att i de orter, der föreskrifterna i afseende på jagt å tjäder blifvit öfverträdde och gamla tuppar undanskjutits, tjäderfågelns mängd tilltagit, hvaremot å de ställen, der jagtstadgans bud efterföljts och tjädertuppen skonats, ett motsatt förhållande egt rum, hvartill orsaken ansåges vara, att de gamla tjädertupparne, hvilka, under den för desamma tillåtna jagttid, vore nära nog oåtkomlige i de delar af landet, der ej giller och s. k. stocklallor få begagnas, af den laglydige jägaren ej kunnat undanskjutas.
Till förekommande af hvad nu, såsom menligt för jagten blifvit anmärkt, har motionären föreslagit, dels att de i 5 Art.
II § Jagt-stadgan samt Kongl. Kungörelsen den 24 Oktober 1851 stadgade böter må komma att utgå särskildt för hvarje öfverträdelse och för hvarje dödadt, fångadt eller köpt villebråd, samt vara åklagarens ensak; dels att jagt å hare ej må tillåtas från den 15 Mars till den 1 Juli; dels att 4 Art. 5 § i Jagt-stadgan måtte sålunda förändras, att vid jagt uti den för vildt i allmänhet förbudna tid, rapphönshund må få begagnas i stället för harhund; dels ock att det måtte tillåtas skjuta tjädertupp på spel efter den 1 Maj, vid hvilken tid man de flesta år kan taga för afgjordt att hönorna äro befruktade och redan ligga.
Omförmälde motioner har Utskottet tagit i öfvervägande; och hvad först angår motionärens hemställan om tillåtelse, att vårtiden från den 1
Maj skjuta tjädertupp på spel, så ehuru Utskottet, lika med motionären, anser det vara af erfarenheten ådagalagdt, att nämnde jagt, sedan lägelns parning försiggått, icke blott är för det vildas fortplantning oskadlig, utan äfven, under vissa förhållanden, kan i nämnde afseende medföra gagn; likväl och då uppsigten öfver tjäderlekarnes fredande under den föregående tiden af våren skulle i betydlig mån försvåras, om ej helt och hållet göras omöjlig, derest nämnde villebråd finge efter den 1 Maj saklöst fällas och, i följd deraf, äfven till salu utbjudas, finnér Utskottet ej skäl, att till motionärens förslag i denna del tillstyrka bifall.
Vidkommande motionärens hemstallanden i öfrigt, så anser Utskottet det vara af erfarenheten vitsordadt, att tillgången på nyttigt villebråd med hvarje år förminskas, i följd af det lättsinniga och oförsvarliga sätt, hvarmed jagten derpå öfvas, äfven under det vildas parnings- och fortplantningstid, då djuren äro lättast åtkomlige, men dödandet af ett enda djur på samma gång förstör uppkomsten af en talrik afvel, hvilken efter kort tid skulle antingen erbjudit föremål för nyttig jagt eller i sin ordning bidragit till villebrådets förökande.
Hufvudsakligen instämmande i de af motionären uttalade åsigter, finner Utskottet sålunda de til) villebrådets fredande utgifna lagstadganden vara i vissa delar bristfälliga och icke Bih till B.
Prot. 1856 & 1857. 8 Sami. 8 Häft. 2 10 Allm.
Besvärs- ovh Ekon.-Utsk.
M dl. uppfylla sitt ändamål, samt fördenskull tarfva förändring, såsom att de på åtskilliga ställen i 1808 års Jagt-stadga förekommande bestämmelser om böter för villebråds fallande gifvit domare anledning till tvekan huruvida berörda böter böra utgå särskildt för hvarje dödadt djur eller endast för hvarje gång åtal sker, hvilken sistnämnda tolkning, som torde vara allmännast vedertagen, Utskottet anser allt för lindrig att afskräcka ifrån lagens öfverträdande; att de uti Kongl.
Kungörelsen den 24 Oktober 1851 för köpare af fredlyst vildt stadgade böter, uppgående till endast hälften af hvad som för villebrådets fällande är föreskrifvet, visat sig otillräckliga, hvadan dessa böter torde böra till sistnämnda belopp höjas; att böterna efter Jagt-stadgan, hvilka nu utgå till lika fördelning emellan åklagaren och jagtkassan, icke tillräckligen uppmuntrat vederbörandes nit att vaka öfver författningens efterlefnad, hvadan nämnde böter torde böra odelade tillfalla åklagaren; att haren, såsom obestridligen varande ett nyttigt villebråd, äfven bör, i likhet med de till lilla jagten hänförda andra djurslag, fredas under parnings- och fortplantningstiden, och således jagt å hare förbjudas från den 15 Mars till den 1 Juli; att den i 4:de art. 5 § Jagt-stadgan förekommande tillåtelse att till rofdjurs förföljande under förbuden jagttid begagna harhund eller s. k. stöfvare, föranleder till förstöring af fogelbon och späda ungar, utom annat missbruk, hvadan nämnde tillåtelse synes Utskottet böra utur författningen utgå; hvaremot och då jagt under förbuden tid är att hänföra till öfverträdelse af polisförfattning, samt oloflig jagt å annans mark, ehuru visserligen innefattande ingrepp i annans eganderätt, dock icke kan hänföras till så beskalTodt tillgrepp, som med vanfrejd är förenadt, Utskottet anser den i Jagt-stadgan föreskrifna grund för ådömda böters förvandling, eller till fängelse vid vatten och bröd, mindre lämplig, i betraktande deraf att denna bestraffning är af det allmänna tänkesättet i viss mån stämplad såsom vanhederlig, hvadan Utskottet, som befarar att bibehållande af nämnde straffart för förvandling af böter för öfverträdelse af jagtlagarne torde mer motverka än befrämja dessa lagars efterlefnad, för sin del anser lämpligt, att de på grund af Jagt-stadgan ådömda böter må, vid bristande tillgång, till fängelse förvandlas.
Med afseende på hvad ofvan är anfördt, får Utskottet således vördsamt föreslå, det Rikets Ständer behagade till Kongl. Majit aflåta underdånig skrifvelse, med anhållan det Kongl. Majit täcktes vidtaga erforderliga åtgärder, att 1808 års Jagt-stadga samt Kongl. Kungörelsen den 24 Oktober 1851 må uti de af Utskottet antydda omständigheter varda öfversedda och ändrade.
Reservation af Grefve Lewenhaupt, Claes Magnus, emot Utskottets beslut, så vidt föreslagen tillåtelse att under vårtiden från den 1
Maj skjuta tjädertupp på spel derigenom blifvit afstyrkt.
Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Memorial N:o 42 och 43. 1 N:o 43.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 16 Febr. 1857, kl. l e. m.
Memorial, i anledning aj å/erremiss utaf Utskottets Betänkande N:o 20.
Det af Utskottet under ofvanstående nummer afgifna Betänkande i fråga om upphörande af håfgång, samt offer- och kollekt-medels insamlande i kyrkorna m. m., har väl af Hedervärda Bonde-ståndet blifvit återremitteradt i afseende å Utskottets hemställanden rörande håfgång, kollekter och de s. k. vaxljus-penningarne; men som de öfriga Riks-Stånden Betänkandet i sin helhet bifallit, kan återremissen icke föranleda till någon vidare åtgärd.
I¥:o 43.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 16 Febr. 1857, kl. l e. m. Memorial, i anledning af ålerremiss utaf Betänkandet N:o 26.
Hedervärda Bonde-ståndet har återremitterat Utskottets Betänkande N:o 26, om indragning af kronofogde-tjensten i Herjeådalens fögderi; men som de öfriga Riks-Stånden Betänkandet bifallit, kan återremjssen icke föranleda till någon vidare åtgärd.
Prot. 4856 & 4857. 8 Sami. 9 Höft. 1 2 Allm.
Besvärs- o. Ekonomi-Utskottets Memorial N:o 44 och Betänkande N:o 45. ]%:« 44.
Ank. till Exp^-Ulsk. den is Febr. 1387, kl. 1 e. m.
Memorial, i anledning af ålerremisser utaf Betänkandet N:o 21, om ändring aj Rese-reglemeniel den 51 Oktober -1851.
Delta Betänkande har blifvit af Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet bifallet och af Borgare- och Bonde-stånden återremitteradt; men då Utskottets afslyrkande å den väckta motionen är af de öfriga två Riks-stånden gilladt, och frågan alltså förfallit, lära återremisserna icke kunna leda lill någon vidare åtgärd.
M:® 45.
Ank. till Exp.-Utsk. den 16 Febr. 1887, kl. l e. ni.
Betänkande, i anledning af väckt motion om permission för hälften af armeen emellan mötestiderna och då annan aktiv tjenstgöring icke ijrågakommer, m. m.
Till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet har blifvit remitterad en af Friherre Creuts, Stephan, väckt motion, med hemställan att Rikets Ständer måtte uti underdånig skrifvelse hos Kongl. Maj:t anhålla, att, med bibehållande af hälften eller minst en tredjedel af arméens manskap på rotarne, intet hinder må läggas för arméens be - Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 45. 3 fäi och manskap, att, emellan mötestiderna och då annan aktiv tjenstgöring icke ifrågakommer, erhålla permission för att kunna bereda sig förtjenst såsom biträdande vid Statens eller enskildas arbetsföretag; att arméens befäl mätte genom löne-fördelningar på de tjenstgörande kunna permitteras och ställas på half sold; att, hvad Indelta Arméen beträffade, endast de af befälet, hvilka, enligt 1833 års löne-reglering, äro bibehållna vid och innehafva boställen, Staber,ne oberäknade, må kunna förbindas att emellan mölen och kommenderingar hålla sig inom regementenas och kompaniernas ståndorter; samt slutligen alt expedilions-föringen på roten måtte förenklas, så att densamma utan svårighet må kunna skötas af Kompani-chefen och Fanjunkaren.
Utskottet har tagit motionen i öfvervägande; och hvad först angår förslaget om halfva indelta arméens ovilkorliga permittering emellan mötes- eller exercis-tiderna, får Utskottet anföra, att då det för fäderneslandets försvar mäste vara af största vigt att dess armée, så vidt densammas organisation iriedgifver, må kunna, så snart som möjligt, vara samlad och färdig att marschera dit omständigheterna kunna fordra, synes det vara mindre välbetänkt att förorda en så ovilkorlig och utsträckt permittering, som den af motionären åsyftade, hvilken skulle lägga ett stort hinder emot att i hast eller inom viss beräknad tid kunna sammandraga ett regemente och ännu mera mot sammandragning af arméens bela styrka.
Utskottet får dessutom meddela, att, enligt de för arméen gällande permilterings-föreskrifter i allmänhet, intet hinder möter för befäl eller manskap att erhålla tjenstledighet, då behof deraf uppstår, dock under vilkor att, hvad befälet angår, tjenstens gång inom regementet sådant medgifver, och, beträffande manskapet, alt begifvande dertill lemnäs af rust- eller rotehållare, hvilka torde skäligen böra, då soldaten ej är kommenderad, i främsta rummet kunna påräkna dennes arbetsbiträde; i öfrigt lärer, enligt hvad inom Utskottet blifvit upplyst, tjenstledighet för uppgifvet. ändamål ganska sällan af indelta arméens manskap begäras, emedan, under vanliga förhållanden, det icke möter någon svårighet för soldalen att erhålla arbetsförtjenst i hemorten, der han, vanligtvis husfader, dessutom föredrager att vistas, äfven om han å annan ort möjligen skulle kunna förtjena något mera.
Hvad vidare beträffar det af motionären framställda förslag att endast det med boställen försedda befälet skulle vara skyldigt att emellan mötena tjenstgöra och att det öfriga kompani-befälet skulle under tiden åtnjuta permission, så synes motionären härvid hafva förbisett, ej allenast all kompani-cheferne äro berättigade till s. k. semester eller möjligen kunna vara bortkommenderade, i hvilka fall någon af de med boställen icke försedda oflicerarne måste öfvertaga befälet inom kompaniet, utan ock angelägenheten deraf att suballern-officerarne erhålla vana vid tjenstgöringen på roten och sålunda danas lill dugliga kompanichefer.
På grund af allt detta och med synnerligt afseende å olämpligheten af de föreslagna åtgärderne under närvarande tidpunkt, då Rikets Ständers uppmärksamhet genom såväl regeringens som enskilda riksdagsmäns framställningar blifvit fästad pä angelägenheten att egna särskild omsorg om allt hvad till förstärkande af landets försvar kan bidraga, får Utskottet hemställa, att motionen icke måtte föranleda till någon Rikets Ständers åtgärd.
4 Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 46. mo 4<*.
Ani», lill Exp.-Utsk. den 16 Febr. 18S7, kl. 1 e. m.
Betänkande, i anledning aj väckt förslag om tillägg i Militie-BoställsOrdningen.
Uti en inom Hedervärda Bonde-ståndet väckt, till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet remitterad motion, har G.
Johansson från Kronobergs län andragit, att, enligt nu gällande Militie-boställs-ordning af den 23 Januari 183(5, egde afträdaren ej att af efterträdaren fordra någon ersättning för å bostället verkställda (örbättringar, hvilket syntes hårdt och för en indelningshafvare medförde föga uppmuntran till verkställande af några betydliga förbättringar eller större odlingar, helst han ej kunde veta huru länge han förblefve innehafvare af ett sådant boställe; och yrkade motionären derföre det tillägg uti bemälda Kongl. Förordning, att en afträdare af Militie-boslälle borde af tillträdaren tillgodonjuta ersättning efter mätismanna ordom lör uppförde stenhägnader och anlagde vägar å boställets egor.
Motionärens uppgift att någon ersättning ej tillkomme innehafvare af Militieboställe för de å bostället verkställda förbättringar, synes Utskottet härröra af misstag, enär, förutom andra i berörde afseende utfärdade bestämmelser, jemväl 43 § i den af motionären åberopade boställs-ordning tillförsäkrar boställshafvaren fördelar när betydligare odlingar blifvit verkställde.
Hvad åter vidkommer motionärens förslag att boställshafvare särskildt måtte tillförsäkras ersättning för uppförde slengärdesgårdar och anlagde vägar å boställets egor, så finner Utskottet berörde arbeten, der de till verkligt gagn för bostället lända, dock icke kunna i allmänhet anses vara af den betydenhet, att någon sådan särskild ersättning derföre synes böra ega rum; hvadan Utskottet vördsamt hemställer, att motionen ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 47. o ]V:o 47.
Ank. tilt Exp.-Utsk. den IG Febr. 1837, kl. l e. m.
Betänkande, i anledning aj vackt motion i fråga om moderförsamlings röst-rätt vid tillsättande af Komminister i annex-församling.
Uti en inom Hedervärda Bonde-ståndet af J.
Holm från Jönköpings län väckt, till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet remitterad motion, har klagan blifvit förd deröfver att, ehuru i de pastorat, der två annex-församlingar och två Komministrar funnos, lönen till hvardera Komministern utginge blott af halfva moder-församlingen samt Komministern ej vid moder-församlingen hade annan tjenstgöring än blott att derstädes hvar G:te söndag förrätta Gudstjensten, så skulle likväl hela moder-församlingen vara berättigad att vid komminister-val rösta; hvarföre motionären föreslagit att, vid sådant förhållande, som det nu omförmälda, den annex-församling, för hvilken Komminister skall tillsättas, bör först rösta, och af moder-församlingen endast den del, som i hans atlönande deltager, bör ega röst-rätt, hvarigenom således allenast den, som Komministern aflönade, finge honom välja.
Då den af motionären föreslagna röst-beräkning, såsom fullt öfverensstämmande med 8 och 16 §§ i Kongl.
Förordningen angående prest-val den 1 April 1843, lärer, enligt hvad inom Utskottet blifvit upplyst, vara den allmänt tillämpade, samt något ytterligare stadgande härom således ej torde vara behöfligt; får Utskottet vördsamt hemställa, att motionen ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Sl. Pro t. 1856 & 1851 8, Sami. 9 Haft. STOCKHOLM, Iryckt hos Isaac Marcus, 1857.
Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Memorial N.-ris 48 och 49.
1 Mfeo 48.
Alili, till Exp.-Utsk. d. 20 Febr. 1857, bl. 12 m.
Memorial i anledning af aler remiss utaf Utskottets Betänkande N:o 57.
Omförinälde Betänkande, afgifvet i anledning af väckt motion om afvittring af åtskilliga på Ockelbo Allmänning varande lägenheter, har af Hedervärda Bonde-ståndet blifvit återremilteradt; men sorn de öfriga Biks-Stånden samma Betänkande bifallit och beslut sålunda redan är faltadt, kan återremissen icke föranleda till någon vidare åtgärd.
Stockholm den 19 Februari 1857. 415.
Ant. lill Exp.-Utsk. d. 20 Febr. 1857, kl. 12 m.
Memorial i anledning af ålerremiss utaf Utskottets Betänkande N:o 58.
Hedervärda Bonde-ståndet har till Utskottet återremitterat Betänkandet N:o 38, i anledning af väckt motion om rättighet för frälse-räntegifvare att, i likhet med kronotionde-gifvare, lösa frälse-räntorne efter medel-markegångs-pris; men som Betänkandet är af de öfriga Biks-Stånden bifallet och beslut sålunda deröfver faltadt, föranleder återremissen icke till någon åtgärd.
Brot. 4856 & 1857. 8 Samt. 40 lliift. 1 2 Allmänna Besvärs- och Ekonomi-UIskottets Memorial N:i'is 50 och 5i.
\:o SO. Ank. lill Exp.-Utsk. den 20 Febr. 1857, kl. 12 ra.
Memorial i anledning aJ återremiss utaf Utskottets Betänkande N:o 39.
Della Betänkande, afgifvet i anledning af väckt motion om faslslällelse af kronolionde-sältning lör Upsala län, har af Hedervärda Bonde-sländet blifvit återremitteradt; men sorn Betänkandet blifvit af de öfriga Riks-Slånden bilället och beslut sålunda redan är faltadt, föranleder ålerremissen icke till någon vidare ålgärd.
Stockholm den 19 Februari 1857. XiO SI. - Arik. till Exp.-Ulsk, den 20 Febr. 1857, kl, 12 ra.
Memorial i anledning af återremiss ntaj Utskottets Betänkande N:o 41.
Högloflige Ridderskapet och Adeln bar lill Utskottet återremitterat Betänkandet N:o 41 i anledning af väckta motioner om ändringar i Kongl. Stadgan den 13 April 1808, angående jagt och djurfång, samt Kongl. Kungörelsen deri 24 Oktober 1851; men som Betänkandet är af de öfriga Riks-Slånden biiallet och beslut sålunda deröfver faltadt, föranleder ålerremissen icke till någon vidare ålgård.
Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 52. 3 Xio 59.
Arik. (ill Exp.-Ulsk. den 20 Febr. 1857, kl. 3 e. m.
Betänkande i anledning; nj väckta förslag dels om indragning af eli del Bis köps-embeten, dets om undersökning angående Biskoparnas löne-inkomster och dels om Biskops-prebendenus f örseende med särskilda Kyrkoherdar.
Ofvannämnda förslag äro afgifna: l:o inom Hedeivärda Bonde-ståndet af Riksdagsmannen Nits Hansson frän Christianstads län, som anfört, ali, dä Kongl. Majit, som i Nåder föreslagit en, såsom rättvis och behöflig allmänt erkänd förbättring i embels- och tjenste-männens löner, dervid, såsom billigt vöre, jemväl föreslagit indragning af en och annan obehöflig ansedd befallning, bade, såsom det syntes motionären, man härvid förbigått de embeten, som aldra helst kunde undvaras och hvilka, indragna, skulle lemna de största tillgångar lill löneförbätlringarne, nemligen Biskops-embetena.
Del vore i färskt minne, alt landels största Biskops-slifl, nemligen Lunds, med skäl kunde sägas halva varit ulan Biskop åtminstone i tio år, enär en innehafvare af embete! i anseende till hög åldrr saknat förmåga att något i embetet uträtta och detta efter hans afgång en längre tid stått ledigt; och då siifls-styrelsen detta oaktadt under tiden "ej gäll sämre, än vanligt”, bevisade sådant att det vore tid göra slut på en institution, hvilken egentligen vore af katolskt ursprung och inom vårt land numera endast utgjorde en dyrt lönad sinecur, hvilken jemväl i politiskt hänseende med fördel kunde umbäras.