Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Emedlertid och då frågan både nu och för framtiden är af den högsta vigt, ansåg jag de af Herr Biskopen Doctor Hedrén och Riksdagsmannen Bengt Gudmundsson i detta ämne väckte motioner hafva påkallat en närmare pröfning, än den, som Utskotten åt dem egnat; och denna min åsigt har jag trott mig böra hos Rikets Ständer vördsamt anmäla. 22 Banco- och Lag-UtsJcotlens Betänkande, N:o i.
Den stränghet i bestämmelser, särdeles i afseende på ansvarigheten för enskild Banks creditsedlar, man velat tinna i Utskottens Lagförslag, torde vara nödvändig, då man varit föranlåten medgifva fortfarandet af dessa Bankers nu egande privilegier att utgifva egna sedlar; och jag har således i denna del instämt i förslaget; men ehuru jag för öfrigt erkänt de många och stora olägenheter, Privatbankernes småsedlar medföra, derigenom att de, såsom allt sämre mynt, tränga utur den allmännare rörelsen det bättre myntet eller Riksbankens sedlar, hvilka, jemte silfver, utgöra landets enda lagliga Jiqvidationsmedel, och jag således ansett Privatbankerne ej böra tillstädjas att hädanefter utgifva så små sedlar, som på 3 l/3 R:dr Banco och derunder; har jag dock varit skilaktig från Utskottets förslag i afseende på minsta sedel-valören, hvilken jag, lika med Utskottens Afdelning, ansett böra bestämmas till 5 R:dr 16 sk.
Banco, motsvarande 2 R:dr i silfver.
Med en sådan minimivalör skulle, å ena sidan, Riksbankens 2 R:drs-sedlar kunna bibehålla hela den circulation, sorn för allmänhetens beqvämlighet är oundviklig, och, å den andra, Privatbankerne åtnjuta den förmån att för sina sedlar hafva en minimi-valör, hvilken ej motsvarades af Banco-sedlarnes, och som följaktligen kunde göra Privatbankernes sedlar i rörelsen mera begärliga; — en förmån, hvilken ej bordt dessa inrättningar betagas, då deras sedel-emission, i afseende på valörerne, måste bringas inom trångare gränsor.” Af Herr Professoren Doctor Bexell: ”Instämmande med Herr Assessor Lagergrens ofvanstående reservation, reserverar äfven jag mig emot enskilte Bankers framtida rättighet att utgifva egna credit-sedlar.” I Herr Lagergrens reservation, så vidt den afser enskilde Bankers rättighet att utgifva egne credit-sedlar, hafva jemväl Herr Bildt, Herr Doctor Säve.
Pehr Sahlström, Johan Fredrik Dahllöf, Pehr Pålsson, Johannes Andersson, Fredrik von Zweigbergk, Johan August Zetterberg och Carl Ersson instämt.
Herr Friherre Stjernstedt, Thsom ej gillat de uti premisserne till Utskottens beslut uttalade åsigter, har i nämnde hänseende emot Betänkandet sig reserverat.
Af Herr C, D.
Skogman: vJag anhåller att få anmäla min reservation emot de sammansatta Banco- och Lag-Utskottenas beslut i 8 § af Förslaget till Lag för enskilda Banker, att ett minimium må bestämmas för sådane Bankers sedlar och detta fastställas till 6 R:dr 32 sk. B:co. Baneo- och Lag Vtikottens Betänkande, N:o 1. 23 Bestämmandet af ett minimum för enskild
Banks sedel-valör anser jag vara ett ämne af financiel beskaffenhet, icke tillhörande Lagen, hvilken egentligen borde innehålla endast allmänna grunder för enskilda Bankers verksamhet och delegarnes juridiska ansvar.
Det vore således, efter min mening, tillfyllestgörande, att i Lagen infördes föreskrift, det enskild Bank ej må utgifva sedlar på andra valörer eller i annan form, än som i dess octroy stadgas.
Men då sammansatta Utskotten ansett sedelvalörens minimum böra bestämmas och föreslagit 6 R:dr 32 sk.
B:co såsom sådant, så får jag äfven reservera mig emot detta höga minimum, hvilket jag tror leda dertill att all Privatbank-rörelse med egna sedlar skall blifva omöjlig, i följd hvaraf det å Lagens stiftande nedlagda arbete vore öfverflödigt.
Jag tillstyrker, att, om en minimi-valör skaili Lagen införas, den må fastställas till 3 R:dr 16 sk.
B:co, i likhet med hvad sammansatta Banco- och Lag-Utskotten vid sista Riksdag antogo.
Till upplysning om Privatbankers sedelrörelse åberopas nedanstående uppgift om förhållandet vid en Privatbank under 2 års tid:
Deraf i omlopp. [ kassa. 100 R:dr B:co 200,000 18,000. 182,000. 25 — — 400,000 31,000. 369,000.
10 — — 340,000 232,000. 108,000. 6 2/3 —• — 266,666 2/3 220,666 2/3. 16,000. 3 — — 480,000 440,000. 36,000. 2 — — 284,000 275,000. 13,000. 1,970,666 2/3. 1,216,666 2/3. 754,000.
Med Herr Skogman förenade sig Herr Friherre Rappe, Herr Friherre Stjernstedt, L., Herr Doctor Elfström, Herr Doctor Hvasser, Herr Lector Ekstrand, Herr De Maré, Herr Thorn, Herr Falhem och Herr Eriksson samt Herr Machel i sista punkten af reservationen.
Af Herr Lector Wallman: ”Jag förenar mig med Herr Presidenten Skogman i afseende på så väl det formella af frågan om Privatbankernes sedelvalör, som bestämmandet af minimum för denna valör; och jag delar hufvudsakligen Assessor Lagergrens åsigt om företrädet af Privatbanker, som med Riksbankens sedelmynt drifva sin creditrörelse.
Jag tillåter mig i förra hänseendet serskilt en anmärkning, hvilken jag af discussionerne i ämnet funnit här vara på sin plats, att den uppgift sammansatta Utskotten företagit sig, icke är att afgöra, huruvida Rikets Ständers Bank kan eller bör öfvertaga den creditrörelse, den de enskildta Bankerne för närvarande drifva, utan att ut - 24 Banco- och Lag-Utskottens Betänkande, N:o i. arbeta en Lag för Privatbanker, gällande endast i den händelse, att Kongl.
Maj:t skulle pröfva dessa Bankinrättningar för landet fördelaktiga (_§ 1).
Skulle detta inträffa och allmänna rörelsen blifva i behof af så beskaffade creditim ätt— ningar, så måste en Lag finnas för deras verksamhet, och det vore utan tvifvel ett misstag, att i denna Lag nedlägga bestämmelser, genom hvilka Bankernas möjlighet upphäfves.
En sådan bestämmelse ligger i den af sammansatta Utskotten, i strid mot Afdelningens förslag antagna minimivalör för Privatbankernes crediisedlar.
De skäl, Utskottets pluralitet anfört för denna valör, finner jag för min del vara dels af mindre vigt, dels grundade på obestyrkta förutsättningar och kan således icke biträda dem.
Jag instämmer i Biskop Agardhs åsigt, att
Privatbankernes creditrörelse bordt till sin art närmare bestämmas; och är jag i detta afseende af reservantens mening, att de Skottska Bankerna kunnat tjena till modell.
Det är allmänt kändt, att den depositionsrörelse, som utgör deras hufvudsakliga verksamhet, öppnar tillfällen ej mindre för capitalisten, än arbetsklasserna att göra sina öfverskott räntebärande och fruktbara.
Derigenom förökas landets rörelse-capital samt beredes en lättnad för handel och näringar, som åtminstone i vårt land icke kan på andra vägar lika säkert vinnas.
Men då denna bankröifelse är mindre vinstgilvande för Bankerne sjelfva, är det mindre sannolikt,! att Privabtankerne, utan en i deras octroj och reglemente nedlagd uttrycklig föreskrift, skola deråt lemna nödig uppmärksamhet.
Emot bestämmelsen i 11 § af öfverränta för lån i Privatbankerne måste jag äfven reservera mig.
Den är orättvis och efter min åsigt icke behöflig såsom tvångsmedel att förmå låntagaren till punktlighet vid inbetaliiingarne.
För den, som -kari på dagen infria sin förbindelse, är den af Bancooch Lag-Utskotten vid sistlidne Riksdag föreslagna öfverränta ett tillräckligt band och förlusten af omsättningsrätten blir alltid verksamt correctiv emot en längre tidsutdrägt.
Vid låntagarens insolvens skall deremot den stora öfverräntan blifva högst tryckande och i första rummet för borgesmännen, hvilket icke synes rättvist.
Då sammansatta Utskotten, såsom billigt är, inskränkt Privatbankers rättighet att beräkna Öfverränta inom tiden af 2:ne månader, hade samma rättvisa och billighet bordt iakttagas vid bestämmandet af Bankernas förbindelser till innehafvare af creditsedlar.
Jag kan för män del således icke biträda stadgandet i 14 §, hvilket ålägger dessa Banker skyldighet att, i händelse deras sedlar Banco- och Lag-UtshoUens Betänkande, N:o i.
25 sedlar eller invigningar ieke inlösas vid anfordran, erlägga ranta efter åtta för hundrade om året ifrån den dag, då betalning af creditsedel eller invisning vägrad blifvit, intill dess inlösningen i Banken åter vidtager.
En sådan händelse, som här förutsattes, kan, med Privatbankernas på säkra grunder stödda organisation, icke gerna inträffa, utan i följd af sådana våldsamma brytningar i hela Rikets penningeverk, hvilka af Bankförvaltningen hvarken kunnat förutses eller förekommas och under sådane förhållanden vore det visserligen orättvist att genom en hög öfverrätt ta på obestämd tid öka Bankens tillfälliga förlägenhet; äfvensom jag icke kan inse, att innehafvare af Bankernes creditsedlar halva någon i billighet grundad rätt att beräkna sig till godo högre ränta, än efter sex för hundradet.” Af Herr Nordenankar, F. fV.: ”Utskottens förslag, att icke sedlar å mindre valör än 10 R:dr R:gds må af Privatbanker utgifvas, skall troligen hindra sådana Inrättningars uppkomst eller oek skall det tvinga dem, att, på säkerhetens bekostnad, röra sig på svag cassa, och att ytterligare förkorta utlåningstiden, för att kunna hålla den hastigare ingående sedelstocken i omlopp, och på rörelsen skörda den vinst, hvarförutan ingen klok och behållen man ingår ett så äfventyrligt företag.
I England och annorstädes har man aflyst de små sedelvalörerne af tvänne skäl, det ena% emedan man ansett myntvärdet finna ett ökadt stöd i det circulerande metalliska myntet, det andra, emedan erfarenheten der visat, att innehafvare af de mindre sedlarne, vid tillfälle af eliser, visat misstroende och bestormat Bankerne.
I Sverige är det småsedlarne, som circulera jemnast.
Intet misstroende har visat sig, emedan våra Banker ej gifvit anledning dertill, och det lugn i penningerörelsen, som man i England sökt att vinna genom deras borttagande, vinnes uti Sverige genom deras bibehållande.
I England beräknas circulerande pappersmyntet till 30,000,000 L.
(Privat banks-sed larne inberäknade} och metalliska myntet i Englands Banker vanligen till 10,000,000 och i dagligt bruk till 35,000,000, således i förhållande såsom 3 till 2 mot sedlarne.
Utskottens mening att sträfr va till en efterhämtning af detta goda förhållande i landet och bringa metalliska myntet i omlopp, så borde det erforderliga silfverförrådet i första rummet anskaffas, och derefter så väl Statsbankens som Privatbankernes små valörer afskaffa®; men att blott utbyta de sednare mot de förra, dertill finnes ingen financiel anledning.
Eör mig vill det tvärtom synes vara ett lyckligt förhållande, som ej bör lemnäs obegagnadt, att Nationens vana och förtroende till pappersmyntet sätter oss i tillfälle att kunna spara silfret och hålla det lilla förrådet samladt.
Prot. i844. 6 Sml. 2 Afd. i Haft. 4 26 Banco- och Lag-Utskottens Belän&anden, N:o i.
Man anförer vidare, alt Privatbankernes småsedlar undantränga Riksmvntet, oeh att de på det högsta besvära allmänna rörelsen, då de icke äro användbare såsrm lagligt betalningsmedel eller uti Kronans uppbörd.
Att de undantränga Riken viitet, kan icke nekas, meri detta gälier tillvaron af Privatbankssedlar i allmänhet, icke blott vissa valörer deiulaf.
Om Privatbanker skola existera, så måste de ega en sedelstock, (man må unna den stor eller liten, derom handlar en serskild annan paragraf i Lagen).
Om åt alla Privatbanker tillsammans blifvit modgifven en sedelstock af t. ex. 7,000.000, under det att Riksbanken har 21,000,000, således de förra en fjerdedel af det hela, så är frågan den, om någon fördel vinnes derigenom att man tvingar Bankerna att med dessa 7,000,000 tränga endast på Riksbankens större valörer, och således bringa ett så mycket större belopp af dessa sednare ur omlopp?
Man borttager det onda i en form, utan att besinna att man återfinner det i en annan.
Vill man hafva Riksmynt af alla valörer i omlopp, så måste man ock låta Privatbankerna fördela sig på alla valörer, åtminstone till 5 R:dr, då i alla fall Statsbanken, utan intrång, finge förse allmänheten med de så väl behöflige 3 Riksdalers-sedlarne.
Om landsorternas affairsmän, brukspatroner och jordbrukare, hvilkas dagcassa Privatbankerne utgöra, ej der kunna erhålla sådane mindre sedlar, sorn till dagliga liqviderna erfordras, så förfela criditiven sitt ändamål, och creditivlagarne tvingas att reqvirera Riksmynt och således att handla såsom vore han Privatbankens fiende.
Emot Grudlagens stadgande kunna icke Privatbanks-sedlar någonsin göras till lagligt betalningsmedel, men helt annat är om administrationen förklarar att densamma, på grund af den i lagstiftningen betingade säkerhet och medgifne controll, medgifver att sedlarne få mottagas uti Kronans uppbörd, med förbehåll, att desamma af Privatbanken, vid förlust af privilegum, skola inlösas med Rikets mynt sist inom 14 dagar efter erhållen avis om beloppet.
Härigenom vore allmänhetens största olägenhet undanröjd.
Om detta förslag antages, måste likväl Privatbankerna, för att med säkerhet kunna möta den ökade invexlingen, erhålla ett creditiv å Riksbanken af t. ex. 10 procent af teckningssumman.
I fall man anser att en fullständigare controll öfver Privatbankernes sedelstock erfordras, så kan den lätt vinnas derigenom, att de åläggas att taga sina blanketter från Tumba, att dessa blanketter på Ränteriet vid Bankens hufvudcontor inläggas, och att derifrån utiemnas, dels den medgj,fna circulationsfonden, dels ett nödigt förskott till Birecteurernes underskrift och Bankens \
Banco- och Lag-Ulskollens Betänkande, N:o ii 27 cassa.
Genom af Konungens Befallningshafvande verkställd eller anbefald inventering af eassan, kan sedermera den verkligen utelöpande sedelstocken så ofta controlleras, som man finner nödigt.
Någon bestämmelse angående totalbeloppet af Privatbankssedlar, som genom beviljade octrojer må bringas uti omlopp, har icke kunnat uti Lagen för Bolagens verksamhet intagas, men då en obegränsad utvidgning af Privatbanks-rörelsen i min tanka vore för landets myntvärde vådlig, anser jag att ett yttrande derom bör inflyta uti den Skrifvelse, som, vid öfverlemnandet af förslag till Privatbanks-iag, skall till Kongl. Maj:t åtfölja.
I öfverensstämmelse med dessa åsigter, vågar jag således till Rikets Ständer föreslå: l:o att minsta sedelvalören, som Privatbanker få utgifva, må bestämmas till 3 It:dr 16 sk.
B:co; 2:o att åt hvarje Privatbank, så väl de nuvarande, som åt dem, hvilka hädanefter, pä gmn,d af nya lagen, bildas, måtte beviljas ett creditiv på Ri kets Ständers Bank, motsvarande 10 procent af teckningssumman, att begagnas mot 4 procents ömsesidig ränta för hvad som uttages eller insattes ; 3:o att Privatbankssedlarne må emottagas uti ali Kronans uppbörd, med skyldighet för Bankerne, att sist 14 dagar efter derom erhållen avis återvexla de sedlar, som sålunda influtit, antingen i Läns-Ränterier eller i Stockholm; hörandes dervid det aftal Bankerne emellan uppgöras, att hvarje
Bank invexlar äfven de öfriges sedlar, som inom dess district influtit: 4:o att Privatbankerne skola begagna blanketter, som, emot betalning, tillverkas i Rikets Ständers Bank, och på Läns-Ränteriet vid Central-Contoret tillhandahålles, till erforderligt belopp, men under sådane controller, att icke mera än det i lag föreskrifne maximum må sättas uti omlopp ; 5:o att Privatbanksrörelsen tills vidare ej må utvidgas, utan bibehållas vid sitt nuvarande ungefärliga belopp, företrädesvis inom förra districter, men utan någon företrädesrätt lör förra actie-egarne vid teckning till ny octroy; derom Rikets
Ständer torde böra uttrycka sin mening uti den till Kongl. Maj:t afgående Nådiga Skrifvelse!).
Slutligen och då jag måste frukta att, i anseende till den skärpta an - 28 Banco- och Lji-Utskottens Betänkande, N.o i. svårigheten och förhöjda sedelvalören, nya Bolag icke bildas, men rörelsens indragning skulle uti landsorterne medföra olägenheter af oberäkneliga följder, föreslår jag ock 6:0 att Rikets Ständer, i skrifvelse till Kongl. Maj:t, måtte uttrycka den önskan, att i fall icke nya Bolag på grund af nya Lagen bildas.
Maj:t täcktes åt gamla Bolagen meddela så lång prolongation på octroyen, att frågan om landsorternes rörelse må kunna af nästkommande Ständer tagas under förnyad pröfning.
Alla genomgripande financiella reformer måste varsamt behandlas; minst är den närvarande tiden tjenlig dertill, då misstroendet är stegradt, då meningarne äro så delade, och riktningen af alla de förslag jag hittills sett framställda, hvila på, i min tanka, falska financiella grunder och endast åsyfta förändring, under en tid då lagstiftarens högsta bemödande bör vara, att afvisa alla anspråk på nja artificiella tillgångar, att återgifva förtroendet genom att lugna rörelsen och afvakta den utveckling till en bättre financiel ställning, hvartill bättre cursförhållanden nu gifva anledning.
Af Herr Akerman, F.: ”Utskottens förslag i 15 §, att innehafvare af ©reditsedel först sedan 1 månad förflutit efter det vägran att densamma inlösa egt mm, får emot Bankens Direction anställa lagsökning, kan jag icke biträda.
Ju strängare lagstiftningen i detta fall är, ju större garantier bereder inan ock derföre, att Bankförvaltningen skall söka förekomma Bankens oförmåga att med Riksmynt vid anfordran inlösa sina sedlar och de, såsom följd deraf för det allmänna och enskilta inträlfande olyckor.” Af Herr Grefve Mörner, C. G.: ”För min del anser jag, lika med Assessoren Lagergren. minsta sedelvalören hafv a bordt bestämmas till 5 R:dr 1§ sk.; och hvad rörer 15 § i Förslaget, är jag ense med Landshöfdingen Akerman.”
Med Herr Akerman förenade sig jemväl Herr Doctor Ödmann, Pehr ISahlstf örn, Johan Fredrik Dahllöf, Pehr pålsson , Johannes Andersson, Pehr Mårtensson, Henrik Andersson, Jon Olsson, Johan Andersson Lundberg, Fredrik von Zweigbergk, Johan Aug. Zetterberg och Carl Ersson.
Af Herr Doctor Ödmann: ”Emot Utskottens beslut att tillägga enskilde Banker rättighet att med 25 procent öfver teckningssummaa öka sin sedel - Banoo och Lag-Utskottens Betänkande, N:o /.
29 delemission, får jag mig reservera.
Då dessa Banker, emot en contant insatts af 25 procent och hypotheker för 75 procent, få utgifva creditsedlar å hela detta sammanlagda belopp, på samma gång de draga reveny af de hypothicerade egendomarne, kan jag icke finna annat, ån att deras vinst, den föreslagne tillökningen förutan, bör blifva tillräckligt stor.
I enlighet med denna åsigt och med hänseende till det allmännas säkerhet hafva äfven Rikets Ständer, vid de två sista Riksdagarne, då denna fråga förevarit, ansett en sådan tillökning öfver teckningssumman icke böra ega rum.
Då nu dertill kommer, att Preste- och Borgare-Stånden, hvilka vid sistlidne
Riksdag till en början medgåfvo de enskilde Bankerne en sådan rättighet, såsom vilkor derför föreskrefvo, att de säkerhetshandlingar, för Iemnade cassa-creditiv, hvarå tillökningen i sedelstocken skulle tillåtas, borde vara pröfvade af Directionen och Konungens Befallningshafvande eller, med andra ord, vara af lika beskaffenhet med grundfonds-handlingarne; men Utskotten uteslutit all föreskrift härom, anser jag den medgifna utsträckningen ännu mer äfventyrlig; hvadan jag densamma bestrider”.
I Herr Doctor Ödmanns reservation instämde Herr
Doctor Lyth, Herr
Doctor Säve, Fredrik von Zweigbergk, Carl Ersson och Johannes åndersson.
Emot Utskottens beslut i 11 <§, rörande straffränta, hafva sig reserverat Herr Bildt, Herr Doctor Säve, Pehr Sahlström, Johan Fredrik Dahllof . Pehr Pålsson, Johannes Andersson, Pehr Mårtensson, Henrik Andersson, Jon Olsson, Johan Andersson Lundberg, Fredrik von Zweigbergk, Johan Aug. Zetterberg, Nils Nilsson och Carl Ersson.
Nils Nilsson har tillkännagifvit, att han, såsom frånvarande, icke delagit i Utskottens beslut rörande sedelvalören och straffränta.
Bih. m R.
Prot. i84*.
& Sami. 2 A(d l Väft 5 STOCKHOLM, Tryck t hos W. F. DALMAN, 1845.
Banco- och Lag-Utskottens Utlåtande} N;o 3, 1 N:o 2.
Ank. till Exp.-Utsk. den 26 Mars, kl. 1 e. m.
Utlåtande9 i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottens Setänkande N:o 1, med förslag till
Lag för enskilda Banker samt vilkoren för dessas rörelse.
Enligt till Utskotten från Riks-Stånden ankomne Prolocolls-Utdrag har omförmälde Betänkande, till följd af deremot gjorde anmärkningar, blifvit återremilteradl i dess helhet af Högloft.
Ridderskapet och Adeln; hvaremot Högvördiga Preste-Siåndet vid Utskottens yttrande i afseende på Johan Olofssons från Stockholms
Län motion om Privat-Banksedlarnes emottagande i kronans uppbörd låtit bero; men återremitterat dels Utskottens hemställan rörande ifrågasatt skyldighet för enskilda Banker, att inrätta invexlings-Contor i alla Rikels Residens-Städer, dels 1 §. 1 mom. af Lagförslaget, med förklarande af Ståndets gemensamma tanka, att Bolag icke må bedrifva Bankrörelse med egne tryckte eller graverade credilsedlar, dels ock 8, 10, iij i\, 15, 16 och 17 §§. i samma Lagförslag; samt lemnat betänkandet i öfrigt utan anmärkning.
Uällofliga BorgareStåndet åter, som gillat Utskottens hemsiällan angående enskilde Bankers ifrågaställa skyldighet att inrätta invexlings-contor i Rikets Residens Städer och lagt yttrandet rörande Privat-Banks-sedlarnes emottagande i kronans uppbörd till handlingarne, har bifallit 1 §. 1 morn., 2, 3, 4> §•> 1 mom. q, 10, 12, i3j 15, 16, 17, 19, 20 och 21 §§. i Lagförslaget och lemnat 1 §. 2 och 3 mom. 5, 6 och 7 §§. utan anmärkning; men återremitterat ej mindre 2 §. 2 mom. 11, i4 och 18 §§., än äfven Utskottens yttrande, p. 18, alt, för den händelse Kongl. Maj:t, med bifall till Rikets Ständers beslut, skulle antaga en myntenhet motsvarande Riksdaler Riksgäld, deraf skulle blifva en följd att de uti Lagen i Riksdaler Banco bestämda penningebelopp kommo att uti motsvarande Riksdaler Riksgäld utföras.
Hedervärda Bonde-Ståndet deremot har beslutat den förändring af 1 §. i Lagförslaget, att Priv al-Banker hädanefter ej må stiftas med rättighet att utfärda tryckte eller graverade credit-sedlar; men återremitterat Betänkandet i öfrige delar.
St, Prot. 184S j 6 Sami, 3 Afd, 3 Haft, 1 2 Banco- och Lag-Utskottens Utlåtande, N:o 2.
De inom Riks-Sländen framställda anmärkningar, sammanförde i momenter efter innehållet af det återremitterade betänkandet, äro hufvudsakligen följande: att Utskotten bordt utreda, huruvida förevarande
Lag skall anses vara af ekonomisk beskaffenhet eller af civil Lags natur; att antalet af nuvarande enskilde Banker ej borde få ökas och att endast i den händelse, att en Bank upphör, en ny må få inrättas; att ett visst maximi-belopp borde stadgas, utöfver hvilket alla i Riket varande enskilda Banker ej skulle ega rättighet att utfärda creditsedlar; att enskilde Banker ej borde ega rättighet utgifva egne credit-sedlar; varande i stället föreslaget: dels att de enskilda Bankerne, emot derför ställd säkerhet, skulle erhålla ett creditiv på Rikets Ständers Bank, med rättighet att inom detsamma, emot 3 procents ränta, uttaga Riksmynt för att dermed bedrifva sin rörelse; varande hufvudgrunderne till ett lagförslag, i enlighet med denna åsigt, uppgifne af Herr Friherre Baab; dels att Bankerne, emot deponerad säkerhet, skulle ega rättighet utfärda invisningar å Rikets Ständers Bank; i enlighet med hvilken mening Herr Doctor Thomander afgifvit förslag till Lag för enskilde Banker; och dels att Rikets Ständers Bank, genom filial-conlor, skulle öfvertaga den rörelse, Prival-Bankerne hittills bedrifvit; att det i 2 §. bestämda minsta antal delegare vore för stort, oell att minimi-beloppet för tecknings-summan borde nedsältas lill 200,000 R.dr Banco; att lagen i 5:le §. borde innehålla föreskrift för Bankerne att använda hälften af sitt röreise-capital till creditiv rörelse; att mom. b~) i 7 §., såsom innefattande hufvud vilkoren för Banks öppnande och trädande i verksamhet, borde framflyttas till morn. och att, beträffande sista mom. i samma §., inträffande förändringar med delegare i Bank-Bolagen ej behöfde i Tidningarne kungöras; att Kongl. Maj:ts tillstånds Resolution, jemte Bolagsreglorne och uppgift på Bolagets delegare, icke borde uti Rådstufvu-Rättens lnteckningsprotocoll, utan i dess Dombok införas; Banco och Lag-Utskottens Utlåtande, lV;o a. 3 ali ilen af Utskotten i 8 §. till 6 R:dr 3a sk.