Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Flottans personal skulle icke allenast, med en knapp besoldning, födas: men sådant kunde icke ske sa, som man föder en garnison, innesluten i en fästning; ställets läge, dess ojemnförliga hamn, med ett större och 2ne mindre utlopp, framställde på en gång fyllnaden af det militäriska krafvet och åsigten af mercantila fördelar.
I båda afseendena fordrades en stad, ett handlande borgerskap.
Man egde då inom få mils afstånd 2:ne städer, nämligen Carlshamn och Ronneby och dessutom 2:ne köpingar.
Carlshamn med ett ganska förmånligt handelsläge begagnade ett sådant genom betydligen utvidgad inoch utrikes handel.
Ronneby deremot, belägen i en bördig däld, som genomskäres af en, med 4 fots djupgående jagter, farbar å, hvars utlopp vid Skärgårdsstranden befinnes aflägsnad ifrån då varande staden vid pass ■§- mil, hade ännu icke förmått upparbeta sig öfver den ringare klassen af vära städer; likvisst med den local - Besv. och Ekon.
Bethnkanden.
1189 förmån, att ega några förmånliga manufacturverk, hvilka också ännu i denna stund bibehålla sig under bolag i Carlskrona och Carlshamn, hvaribland må nämnas ett mycket utvidgadt sockerbruk, såpbruk o. s. v., och synas anvisa egentliga gränsen för detta ställets, såsom köping eller stad betraktadt, mest naturliga företag; men för öfrigt, i saknad af hvad för en utvidgad sjöhandel erfordras, nämligen en förmånlig och beqväm hamn; en sådan måste på afstånd från ämynningen sökas, heldst den så kallade Ronneby redd väl bjuder ankarsättning för ordinärt 6tora fartyg, men dess anlöpande är vådligt och i hårdt väder icke utan stor risquekan sökas, hvarom hosfogade utdrag a£ charteverket öfver Östersjö-kusterna när» mare upplyser.
> Med dessa omständigheter, lärer val icke heller undfallit den vise anläggaren ac Carlskrona, att städers förhållande till omgifvande landsorten befordrar den allmänna trefnaden och industrien, mindre i anseende till städernas antal än till deras stor» lek och utvidgade verkningskrets; varande» £olknumn:ern, som ökar behofven, utvidgar omtankan och inverkar pä både Stads- och iLandtmanna-rörelsen.
Jag har sagt, att örlogsflottans etablerande fordrade en stad och ett handlande borgerskap, förssddt med sådana förmåner och rättigheter, som ä ena sidan satts de Jlpo Besu. och Ekon, Ut sk.
Betånkanåén. handlande i tillfälle att vid hastigt påkommande behof fournera flottan med åtskilliga nödvändigheter, å den andra, att genom i möjligaste måtto utvidgad sjöhandel bereda en, i första hand, tillgång på öf» vadt sjöfolk, äfvensom att genom ett väl fourneradt coopvaerdievarf, i brådskans stund, bispringa med materialier och timmermän (och kan jag i parenthes tillägga, att ett sådant i denna stund förefinnes i Carlskrona, der de fleste och bäste handelsfartyg i hela Riket byggas), och ändtligen, att åt landets producter bereda en i större scala ordnad afsättning; dessa villkor kunde icke förenas med ömsesidig förmån — att således bibehålla Ronneby, blef i denna plan icke möjligt, och magtspråket, som den tiden var lag, under en må hända härd, men rätt styrande spira, godtgjorde uppoffringen åt det allmänna, genom concessioner och nya rättigheter, under det att den enskilda fria viljan dtffvades, och den lilla obetydliga staden Ronneby flyttades till Carlskrona, utan mistning likvisst af de localfÖrmoner, sorn, i förening med Carlskronas handelsinrättningar, utgjorde villkoret för den nya anläggningens uppkomst, fork of. rån och bestånd.
Ronneby blef således handelsköping under Carlskrona stad, men I öfrigt ställd under landsrätt.
Detta ville med andra ord säga: att Ronneby borgerskap, bosatt i Carlskrona, handlade, mann - Bern. och Ekon.
1191 facturiserade och idkade handtverkerier par convenance, så väl på ena, som på andra stället, och Carlskrona har uppstigit bland. i:a rangen af Rikets städer, under det att Ronneby, med i sednare tider för köpingar ovanligt utvidgade rättigheter, tillaggt ett förträffligt åkerbruk, en högt drifven brännvinsbränning, samt ganska otvungen och liflig inhemsk handel, uppstigit till jemnare välmåga än hvad den någonsin som stad egt, eller troligen någonsin, äter gjord till stad, lärer förtoå öfverskrida.
Är nu detta förhållande rigtigt, hvarom jag sjelf är öfvertygad, och stadsprivilegier, beviljade åt Ronneby, ovillkorligen skulle ytterligare afsöndra Carlskrona från åtskilliga dermed i förening stående, pä dess fundament och dess bestånd grundade förmoner och rättigheter, så kan jag icke fatta annat än, att den begärda stadsrättigheten för Ronneby bör afstyrkas, såsom efter min tanka mera ensidig än byggd pä allmänt gagnande åsigter.
Stadsrättighetens, för Ronneby, inflytande på omkring liggande allmoge skulla blifva föga eller intet mera verksamt; handeln med qvarlefvorna af kringliggande skogars halfraogna virke, ty föga annat finnes, har länge haft och har ännu all den liflighet, hvartill den troligen kan uppkomma, och visserligen redan vida öfver måttet af en klok och sansfull skogshusfaålR 1192 BesVé och Ekon. XJtsk.
Betänkanden. »ing. —•
Jag talar härom icke utan kän nedom, sedan jag med uppmärksamhet genomvandrat den skogsbygd, så väl inom Blekingska som Småländska gränsen, hvarifrån man vill påräkna så stora tillgångar.
— Hvad är det då man vill?
Jo, af en florerande köping göra en liten ömklig
Stad och detta till prejudice
För en störres inbyggare, hvilkas derigenom småningom frånryckta rättigheter repetera till någon del ett redan mot deras förfäder begånget våld, och som visserligen i i sin mån inverkar mot rättfärdiggörelsen af det först begångna: nämligen den enskilda påtvungna uppoffringen för allmänt interesse — detta är örlogsflottans etablissement.
Skulle allt detta oagtadt motionairens önskan blifva tillstyrkt, och slutligen under en framställd åsigt, som skulle Ronneby^ utvidgade privilegier kunna hänföra densamma till en högre grad af välmåga» Kongl. Maj:ts stadfästelse derpå följa, så, på det att saken, hvad Carlskronas förnärmande angår, måtte blifva consequent, torde man äfven böra tillstyrka ett förbud för Carlskronas borgerskap, att någonsin återflytta till dess fädernegrundj emedan det annars lattligen skulle kunna inträffa, att detta borgerskap, allt mer och mer inskränkt i sina rättigheter, återsökte dem på den ort, som deraf kommit i besittning.
Carlskrona, på så sätt frånlockad sina mest Besv. och Ekon.
1195 verksamma handlande, med en aftynande rörelse och minskad närande personal, skulle öfvergå till en usel hökeri-, krog- och marquetenteri- trafique, och staden, tillkommen genom stora uppoffringer af staten pä en klippa, der naturen med njugghet räknar till och med den färska vattudroppen, skulle snart, beröfvad sina yttre förmåner, falla, fortare eller långsammare må vara än den stigit, och man torde ändtligen hänföras till den partiella följd, att äfven för östra delen af länet åter upprätta köpingen Ghristianopels förlorade stadsprivilegier.
Uti delta anförande instämde H:r Friherre Ridderstolpe, Herr Professor Bexell, samt Herrar Huldberg och Lundman.
Ex Protocollo. A, Fryxell. 1194 Besv, o&h Ekon.
Utsk, Betäukanden, N:o 171.
Ankom den 29 Aug, 1823.
Utlåtande, i anledning af väckt fråga, otti glas- och porcellaines förares, samt smide shandlares och lumpsamlares obehvriga kringstrykande, samt om til• låtelse för allmogen, att under deras resor afyttra förenämnde varor, sorn de af Bruksegare kunna sig tillhandla, Vä,,.* ige Borgare Ståndet har till detta Utskotts åtgärd remitterat ett memorial, af Herr Cederborg, som, jemte en allmän erinran om olägenheten af förpassade tiggares och lättingars samt från allmänna arbetsinrättningar permitterade arrestanters kringstrykande, särskildt anfört, att det med Kongl.
Kungörelsen d. 9 Januari förlidet år, angående förbud för glas-och porcellainesförare samt smideshandlare, att till dylika varors försäljning uti landsorterne kriogresa, åsyftade ändamål icke blifvit vunnet, emedan nu, likasom förut, ett större antal så kallade smideshandelsbetjenter, så vid, som utom marknader, afyttra sina varor, dertill berättigade genom medhafvande pass ifrån Eskilstuna, under oberopande af denna stads privilegier, ehuru kungörelsens or - Besv. och Ekon.
1195 dalydelse till ett sådant undantag icke gifvet anledning; härförutan skall en del, sorn förut sysselsatt sig med glasförsaljning, nu vetat att förskaffa sig pass såsom lumpsamlare och fortfara, att i sådan egenskap besöka marknader, hvilket föranleder Herr Cederborg, att, under åberopande af Kongl. Brefvet d. 1 Mars 1748, föreslå, det endast sådane personer böra begagnas till lumpsamlare, som till annat arbete äro otjenlige; äfvensom att lumpsamlare icke må besöka rikets marknader.
Till Ekonomiutskottets handläggning har äfven Hedervärda BondeStåndet öfverJemnat 1:0 ett Memorial af RiksdagsFulImägtigen från Jemtlands Län Erik Andersson Bång, deruti hemställes, att, då förenämnde nådiga kungörelses 6 § förklarar det stadgade förbudet för glas-,porcellaineoch smideshandlare, att kriugresa, icke i »ågot fall 'kunna utsträckas tili allmogen, utan den hädanefter, som hittills, ega rätt att med sina egna handaslöjder till hvad ort som heldst i Riket sig begifva och dem försälja, det tillägg i denna § måtte ske, att allmogen under dess färder, dels till föryttring af egna producter, dels vid förefallande forsling af andras varor, tillätes försälja hvad den af glas, porcellaine och smideseffecter kan tillhandla sig af bruksegare; i hvilket fall dock allmogen borde n<)6 Besv. och Ekon. [/fsir.
Betänkanden. vara försedd med betyg från bruket om en sådan handel. 2:0 Memorial af RiksdagsFullmägtigen Nils Håhansson, från Kronobergs
Län, som icke anser sig våga föreslå Gårdfarihandel med glas och porcellaine, men yrkar, att hvarje välfräjdad person matte berättigas, mot erläggande contributian, vid marknader och hvar sorn heldst sälja smide.
Till detta ämnes fullständiga uttydande får Utskottet vördsamt upplysa: att, sedan Riksens Högloflige 'Ständer, vid 1815 års Riksdag, i underdånighet anmält de olägenheter, sorn glas- och porcellaine-förares samt smideshandlares kringresande tillfogat allmogen, hade Kongl. Majit, med bifall till Riksens Ständers derom gjorda underdåniga anhållan, genom Nådig kungörelse af d. 9 Januari sistl. är, behagat förordna, att den tillåtelse, desse handlande dittills egt, att under resor i landet ifrån gård till gård försälja dylika tillverkningar, skulle från d. 1 Nov. samma år upphöra, inom hvilken tid de personer, spra då med berörde handel sig försörjde, håde tillfälle, att förskaffa sig annat näringsfång; hvarjemte Kongl. Majit äfven behagat stadga, om hvad som vid handel med dessa varor på landet efter nämnde tids förlopp borde iakttagas.
Besv. och Ekon.) Utsk.
BetcinkitnHen.
1197 Sedermera, och efter det anmäldt blifvit, att Kongl. Majus Befallningshafvande ömsom tillåtit, ömsom nekat de med behöriga pass af Eskilstuna Fristads manulactur-idkare eller deras förlagshanölande utsända personer, att ä marknader försälja deras tillverkningar, har genom en på Kongl. Majus nådiga befallning af Kongl. Commerce-Collegium utfärdad kungörelse, d. 5 sistl.
Maj, blifvit förklarad!: att Kongl. Maj:t, som genom förstnämnde nådiga kungörelse icke åsyftat den i fråga ställde inskränkningen i afsättningstillfäHena för manufacturidkares i Eskilstuna tillverkningar, velat, med afseende å det särskildta förhållande, som för fristaden eger rum, i nåder tillåta bemälde idkare och deras förlagshandlande, att äfven hädanefter sjelfve, eller genom välfrejdade, hos dem skattskrifne ombud, försedde med vederbörliga pass, besöka Rikets marknader och nämnde tillverkningar der föryttra: varande det likväl, i öfverensstämmelse med ofvanåberopade kungörelse, att anse såsom förbudet för försäljningsmännen, att idka dylik försäljning under resor till och från marknader, samt att å sådane resor medföra hustru och barn; äfvensom Kongl. Mäj:t funnit godt, att, till förekommande af allt missförstånd vid tillämpningen af högstberörde kungörelse, ytterligare i nåder förklara, så väl att glas- och porcellaines- bruks, 1198 Besv. och Ekon. Zltsk.
Betanhanäen. samt smidesverks-idkare, hädanefter sorn hittills, må sjelfve, eller genom persotter i deras tfenst och hos dem behörigen mantalsskrifne, sina tillverkningar på marknaderne i riket försälja,-sorn ock, att de x städerna bosatte glas-,porcellaine-, och smideshandlande i allmänhet böra, utan hinder af hvad i 5 § a£ ifrågavarande nådiga kungörelse är stadgadt, ega att, under iakttagande af de i författningarna föreskrifne villkor, besöka Rikets marknader utan undantag.
Vid ett sådant förhållande, som anfördt blifvit, anser
Utskottet nu desto minre anledning vara för handen, att tillstyrka någon slags inskränkning uti de, enligt med Rikets Ständers underdåniga hemställan, stadgade villkor och föreskrifter rörande glas- och porcellaine-bruks samt smidesverks idkares handelsiätiighet, som, utom det att dessa föreskrifter synas innefatta tillräckliga correctiver emot missbruk, de äro så nya, att deras verkningar och deraf uppkommande förhållanden änuu icke kunnat hinna, att med fullkomlig säkerhet, och på grund af erfarenheten, vara kände och utrönte.
B1H ANG »STOCKHOLMS HÖGSKOLAS l&HNNUKBB IBM VID Urtima Riksdagen i Stockholm År 1844. ANDRA SAMLINGEN. 3
Majlis B ef alhlin gshafvandes F'emar s-Ber ättel'set SÅN® öt>. - \3ön "'OOimoTS - : r ■’ & --- ■ - V ' .V A* ■ : ' l'A$ ' J> ■ Vuj ■ \ -i Ö f v e r-S t å t
Ii å 11 a r e-E m b e t e t s i Stockholms Stad TILL Äöiicsi. anun» I UNDERDÅNIGHET AFGIFNE FEMÅRSBERÄTTELSE för Åren 1838, 1839, 1840, 1841 och 1842.
STOCKHOLM, 1845.
P. A- Norstedt &
- Stormägligste, Allernadigste Itoiiun^! 1 följd af Eders Kongl. Maj:ts uti skrifvelse den 4 Maj 1827 meddelade Nådiga befallning, att underdånig Berättelse om Stockholms Stads tillstånd i ekonomiskt och statistiskt afseende bör till Eders Kongl. Maj:t af ÖfverSlåthållare-Embetet hvart femte år aflemnas, uppställd i enlighet med utfärdade formulärer, åligger det Öfver-Ståthållare-Embetet, hvars sednaste Öfver-Slulhu/lare-ÉmlieleLs Femurs-Beriittelse för uren i838—78 4 2 Berättelse i berörde hänseende, af den 31 December 1839, omfallande aren 1833 —1837, alt lill Eders Kongl. Majit ingå med en sådan Berättelse för de näslföljde fem åren; Och sedan de dertill infordrade uppgifter och ullåtandeu ifrån vederbörande numera inkommit, får Öfver-Ståthållare-Embetet denna Berättelse för åren 1838—1842 härmedelst i underdånighet afgifva. l:o.
Hvad härom blifvit anförd t uti Öfver-Ståthållare-Embetets förra FemårsBerättelser åberopas underdånigst, med tillägg, att jemväl under den ifrågavarande tidrymden särskilda delar af Hufvudstaden vunnit ett fördelaktigare utseende, dels i följd af verkställd nedrifning af flera förfallna trädbyggnader, dels derigenom, att 173 nya hus, hvaribland det uti sednasle Berättelsen omnämnda Hotelet vid Brunkebergs Torg, blifvit uppförde samt 140 byggnader undergått betydligare reparationer, jemte det många andra blifvit i det yttre reparerade; och med skäl kan förväntas, att den af Eders Kongl. Majit under den 5 November 1842 i Nåder utfärdade nya Byggnads-Ordning för Hufvudstaden skall, medelst de deruti gifne föreskrifter till beredande af en vackrare architektur, fördelaktigt inverka till Stadens vidareförskönande. 2:o. Innevånare.
Stadens Folkmängd har utgjort, enligt Manlalsförteekningarne:
År 1838 Mantalsskrifne: Mankön .... 24,751 gfQvinkön .... 33,425 5g j~jq Mantalsfrie: Mankön .... 14,020 Qvinkön . . . . 11,069 25089 g3 ^ „ 1839 Mantalsskrifne: Mankön .... 24,669 Qvinkön. . » . 33,686 5g 355 Mantalsfrie: Mankön ....
13,650 Qvinkön 11,002 24,652. ggCX)7 „ 1840 Mantalsskrifne: Mankön .... 24,944 Qvinkön .... 33,946 gg ggo Mantalsfrie: Mankön .... 13,746 Qvinkön . . . . 10,993 ^739. ^ 3 Ar 1841 Mantalsskrifne.
Mankön .... 24,706 Qvinkön .... 34,097 -g gQg Mantalsfrie: Mankön .... 13,782 Qvinkön. . . . 11,570 o
23,800 Qvinkön. . . . 33,303 jqo Mantalsfrie:
Mankön ....
15,208 Qvinkön. . . . 12,869 <>o cnn v 1 28,0/7 85)180.
Under dessa fern år har alltså Innevånarnes antal, sorn år 1837 uppgick till 83,117, ökats med 2,063 personer.
Denna tillökning år uppkommen endast genom inflyttningar; ty antalet af de i Hufvudstaden födde har samma tid, såsom äfven förut vanligen ägt rum, betydligt understigit antalet af de döde.
Förhållandet dermed har nemligen varit följande:
År 1838 Mankön • . . 1,377 Qvinkön . . . 1,337 Summa 2,714, 71 1839 d:o . . . 1,287 d:o . 1,279 55 2,566. 57 1840 d:o . . . 1,394 d:o . . 1,359 55 2,753. 55 1841 d:o . . . 1,403 d:o . . . 1,240 55 2,643. 55 1842 d:o . . . 1,401 d:o . . . 1,387 5’ 2,788.
Summa 6,862 d:o 6,602 55 13,404.
Är 1838 Mankön . . . 2,443 Qvinkön . . . 1,918 Summa 4,361. 55 1839 d:o . . . 1,794 d:o . . . 1,510 55 3,304. 55 1840 d:o . . . 1,814 d:o . . . 1,505 55 3,319. 55 1841 d:o . . . 1,770 d:o . . . 1,549 5} 3,319. 55 1842 d:o . . . 1,787 d:o . 1,451 5 5 3,238.
Summa 9,608 d:o . . . 7,933 15 17,541.
I afseende på Folkets lynne, bildning, sedlighet, konst- och nårings-Jlit samt välmåga anser Öfver-Ståthållare-Embetet sig hafva anledning till det allmänna omdöme för de ifrågavarande åren, att ehuru obestridligt är, att Folkets upplysning och bildning äfven under denna tid varit med allvar omfattade och främjade, samt att konst- och näringsflit i mångå delar utvecklats, synes dock sedligheten samt aktningen för lag och ordning hafva aftagit och välmågan i allmänhet vara förminskad.
Bland den lägre folk - 4 klassen isynnerhet hafva sjelfsvåld, lät ja, sedeförderf, fattigdom och tiggeri alltmer utbredt sig; och brotten bafva beklagligen varit talrikare än tillförene.
För gröfre brott bafva i Poliskammaren varit tilltalade:
År 1838 för mord, dråp, rån, våld mot föräldrar, bedrägerier o. förfalskningar 239; för stölder o. snatterier 1,049.
„ 1839 1,097. „ 1840 . 912. „ 1841 • 1,023. „ 1842 . 953.
Summa 769 5,034. eller i medeltal om året . . . . . 154 1,007; hvilket antal är betydligt större än under åren 1833- 1837.
För fylleri äro af Poliskammaren till ansvar fällde ; för lista Ar 1838. 1839. 1840. 1841. gången 508 460 538 484 „ 2:dra d:o 46 80 79 51 „ 3:dje d:o 23 36 38 21 „ 4:de d:o . . 15 15 22 9 „ 5.te d:o 8 10 14 9 „ öde d:o 12 8 4 12 „ 7:de d:o 4 7 5 6 „ 8:de d:o 1 4 9 2 „ 9:de d:o 4 1 3 2 „ 10;de d:o 4 1 2 „ 1 lite d:o 2 1 1 „ 12:te d:o 1 3 „ 13:de d:o 1 1 1 2 „ 14:de d:o 2 1 2 „
I5:de d:o 1 „ 16:de d-o 1 Summa 622 631 720 604, oell för år 1842 var sammanlagda antalet 715.
Väl visar sig häraf, att antalet af de i Poliskammaren till ansvar för fylleri dömde personer på det hela varit något mindre under nyssberörde lem ar, än under de nästtörulgångne; men af detta förhållande, som till en del är beroende al Polis-Betjeningens mer eller mindre nit lör dylika förbrytelsers åtalande, må man dock icke draga den slutsatis, alt fyllerilasten 5 inom Hufvudsladen verkligen minskats.
Tvertom tolde man i bran vinets tilltagande omåttliga bruk och de förderfliga följderne deraf finna en af de hufvudsakligaste anledningarne lill den redan anmärkta tillökningen af gröfre brott samt den jemväl alltmer ökade mängden af andra förbrytelser, såsom slagsmål oell våldsamheter på gatorne samt öfverträdelse!- af Polisförfattniugarne, som varit föremål för Poliskammarens handläggning. 3:o.
Beträffande de såsom föremål för Femårsberätlelscrne uppgifne frågor, på hvilka näringsfång
Hufvudstadens bestånd synnerligast grundas, ani naturen af dess handel, tillförsel af Landets öfver skottsprodukter, af sättningsorter och communication med desamma, får Öfver-Ståthållare-Embetet i underdånighet åberopa hvad dess förut afgifna Femårsberättelse!’ i dessa delar innehålla; tilläggande allenast, att de lättade communicationer, som uti sednaste Berättelsen omnämndes, blifvit ytterligare utvidgade genom tillkomsten af flera Ångfartyg, hvarmedelst de inrikes på Stockholm trafikerande Ångfartygens antal numera uppgått till 37, oberäknade 2:ne Ångfartyg, som på bestämda tider afgå emellan Stockholm och Lubeck, 2:ne Ångslupar samt tre Finska Ångfartyg.
Föi- utredning åter af den fråga, huruvida under de år, hvilka denna Berättelse omfattar, Hufvudstadens Handel och Näringar stigit eller fallit, samt hvilka gynnande eller ofördelaktiga konjunkturer förorsakat nåigotdera af dessa förhållanden, torde Öfver-Slålhållare-Embetet, på förut vanligt sätt, få i underdånighet anföra det hufvudsakligaste af de uppgifter och utlåtanden, som i detta ämne, på begäran, blifvit meddelade ej mindre af härvarande Handels-Societeter, Handtverks-Embeten samt Fabriks- och ManufaclurSocieteter, än af Borgerskapets Äldste, Hall- och Manufactur-Rätten, Tullverket och Magistraten.
Antalet af Grosshandlare i Hufvudsladen och hos dem anställde Handels-Bokhållare har varit; År 1838 . . . 190 Grosshandlare; 199 Handels-Bokhållare.
„ 1839 . . . 190 „ 1840 ... 189 „ 1841 . . . 196 ,, 1842 . . . 194 Burskap å Grosshandel har under samma år vunnits af 50 och blifvit uppsagdi af 18. d:o 215 d:o d:o d:o 194 d:o d:o d:o 206 d:o d:o d:o 198 d;o d:o har under samma år vunnits af 50 G
Af öfrige Handels-Societeter och Handtverks-Embeten, lydande dels under Slädens Handels-Collegiuiu, dels under Politie- Erabets- och ByggningsColle gium hafva funnits:
År 1838 1839. 1840. 1841. 1842. re P- 3 C
"l - “ rt UQ n' r1 T O ra u>. as 3 t si 3". -X 39 a sr o >i ° ra C- 3 ra ra *1 c rr 5\ir. 39 ca ra ra e 39 ra ö ra *i —• ra w ra C- 3 •ra ra £2 O c. ’ rt_ ~ 33 — rt c ra at r1 n. - °5 s • ra r ra ra rt r *1 C3 “ rt 30 t" s a *7 1 O rt rt" cL a ii a5. rt a- ^ rt a 'n K _- a 39 3 c a U- f EL i..
Cl ~ ?
£. rå ~ Siden- och Klädeskram- kandlare 34 28 32 28 34 34 30 35 26 25 Diversehandlare 29 18 — — 36 24 — — 40 30 — — 45 33 — — 49 38 — — Spannemåls-, Minut- o. Victualiehandlare.
. . 107 168 112 163 _ 116 161 _ 117 149 _ 114 148 Läderhandlare 17 5 — — 18 8 — — 15 9 — — 16 8 — — 16 11 — — Me ubel hand lare 1 2 — — 1 2 — — 1 2 — — 1 2 — — 1 2 — — Bokhandlare 27 21 — — 26 28 — — 20 20 — — 25 24 — — 25 24 — — Kryddkramhandlare . . 213 181 — — 220 196 — — 223 187 — — 228 196 — — 236 198 — — Tobaks-Fabriks-Idkare 12 — — 248 12 — — 259 12 — — 286 13 — — 306 15 — — 321 Tobakshandlare 50 10 — — 50 10 — — 48 10 -a- — 44 10 -- — 43 10 — — Jernkramhandlare . . . 14 20 —.
— 15 19 — — 18 21 — — 17 21 — — 17 24 — — Linkramhandlare ....
13 14 — — 13 14 — — 13 14 — — 13 14 — — 13 14 — — Hattstofferare 10 7 — — 10 7 — — 10 8 — — 10 8 — — 10 8 — — Lärftskramhandlare . . 38 32 — — 40 34 — — 34 29 — — 35 29 — — 37 32 — — Bryggare 46 32 — — 44 25 — — 45 28 — — 45 . 25 — — 40 29 — — Branvins-distillerings- Idkare 32 6 34 6 34 4 _ 34 5 _ 34 6 _ Bagare 39 — 79 80 43 — 96 101 38 — 91 86 44 — 76 75 42 — 71 73 Vinskänkar 75 123 — — 76 123 — — 75 114 — — 80 112 — 77 101 — — Skräddare 129 — 449 363 125 — 451 364 134 — 430 316 137 — 437 333 142 — 412 356 Skomakare 249 — 356 393 171 — 360 393 225 — 392 485 219 442 504 184 — 380 403 Slagtare 22 — 42 87 19 — 36 71 20 — 35 79 20 — 46 124 21 — 38 63 Gnld-o.
Silfverarbetare samt Juvelerare . . . 58 82 81 57 88 93 55 __ 98 99 54 105 99 54 ___ 104 86 Goopvaerdie-Skeppare . 115 — — — lil — — — 108 — — 105 — — — 104 — — — Hofslagare 35 — 43 *25 31 . — *0 120 31 — 49 122 29 — 39 129 27 — 38 121 7
År 1838. 1839. 1840. 1841. 1842. c. n n 35 2 -i 7 rt •-» ft St — * 00 "7 a cr m rt
Lärlingar oell .indra arbetare. cL C: 2 X ? c. -■ o “. rt CJQ ‘rt'
Kl Lärlingar och andra arbetare. rt C- 3 C: rt rt P c. rt r “ w ~ rt c »IT.
CJQ rt as c rt rt" rt Lärlingar och andra arbetare.
? i e* sr Sf cc ETC n CJQ rt cs 3 o rt v> 0J: rt" rt Lärlingar oell andra arbetare.
Bleckslagare 10 15 25 13 15 34 13 12 33 13 — 13 30 15 16 31 Tunnbindare 30 — 45 51 30 — 44 50 27 — 40 49 29 — 41 49 29 — 27 38 Fiskköpare 31 — — 53 28 — — 55 28 — — 53 30 — — 55 28 — — 55 Sejlare 5 — 11 19 5 — 10 19 5 — 11 19 5 — 13 21 5 — 12 20 Mur ro Usta re 13 — 60 20 13 — C8 24 13 — 70 30 14 — 76 38 15 — 79 22 Sockerbagare 25 — 14 39 29 — 18 41 30 — 14 48 33 — 14 4S 31 — 18 50 Gördelmakare 6 — 7 9 6 — 7 9 6 — 5 10 6 — 6 12 7 — 12 14 Foderalmakare 1 — — — 1 — — — 1 — — — 1 — — 1 — _ Bokbindare — 45 61 38 — 47 68 37 — 56 72 39 — 46 67 41 — 46 77 Stenhuggare Sämsk- och Handskma- 2 11 18 2 14 15 2 -* 13 17 o — 12 18 2 — 10 18 kare 7 — G 1 5 — 5 1 5 — 5 1 5 — 5 1 5 — 5 1 Körsnärer ........