Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Kätt smakfull är äfven en ring, hvilken man kallat polityrbrunt, ovilkorligen kommer en att tänka på poleradt trä.
En mörk lila, hvartill användes heliotropinoaré, eller enzian- blått med gul stoffering torde ock komma att falla i smaken.
Gult är för öfrigt älsklings- \ j| färgen, då det gäller garnityr- tyg till mörka toaletter.
Syn- nerligen vackra äro ljusgula gilets, plastrons eller jabots till skotskblå toaletter.
Gula band- prydnader på svarta spets- eller tyllrober göra ock god effekt.
Det påstås med viss- het, att gul sammet kommer att mycket användas till vin- tertoaletterna, ett förhållande, hvaröfver blondinerna ej komma att ondgöras.
Som de första förebuden till ett höstmode se vi ljusa siden- och ylleväfnader med breda, brokiga randbroderier eller skot- ska ränder.
Rutiga tyger äro mindre eftersökta; fint randiga betraktas deremot som elegan- tare än förut.
För regndagar, höstens obe- hagliga följeslagare, förbereder man kautschukstoaletter, arran- gerade på engelskt sätt.
Dessa vattentäta väfnader framställas nämligen nu på så smakfullt sätt, stundom flanell-liknande, stundom sidenskimrande, stun- dom mjuka och täta som sam- met, att man frågar sig, om dessa saker skola uteslutande peppar- särdeles schatte- då den användas till regnkappor.
Hvarför ej göra en drägt deraf?
— Försök i den vägen torde dock ej vinna mycken framgång, förr än det lyckats kemien att förtaga den fatala kautschuk- lukten.
Råsiden i mörk färgskiftning förarbetas äfven ganska ofta.
Som besättning härtill väljer man då ängsgrön moaré eller plysch.
Höstjackor, res- och regnkappor torde hädan- efter åter komma att förses med vida, öppna grekiska ärmar.
Lifven med lösa framstycken hafva bibehållit sig öfver sommaren och åter- vända nu, lika friska och lika omtyckta, från bad- och brunnsorter, så att man med säkerhet kan förespå dem en lång framtid.
JEmpire- och directoire-moåema.
bibehålla äfven sin plats på scenen; dock förmoda vi, att dessa stilarter komma att mest höra hemma i salongen, tea- tern eller konsertsalen.
En promenaddrägt torde komma att sam- manställas sålunda: 1888.
En slät kjol med lång drapering samt fram- och bakvåd i ett; ett lif med lös öppen jacka och hvarunder en jabot eller crépeskjorta blir synlig.
Van-Dyke-kragarne af spetsar, hvilka varit så omtyckta, komma att ersättas af lik- nande — af tyg dock.
Äfven matros- och nedvikta kragar begagnas mycket, tills åter den kyliga vinden frambesvärjer de skyddande en- gelska kragarne.
Som vi redan nämt, kommer sammeten, så länge förbisedd, att mycket användas vid fram- ställandet af jackor och kappor.
Mörkblå, mörkgröna och mörkgrå höstjackor äro nya.
D e smyckas med svart snörmakeri- arbete eller stålsnodder.
Den elegantaste färgen för regnkappor är plommonblått.
Särdeles omtyckt är ock granat- rödt och ebenholzsvart.
Men vi hoppas, att våra uppgifter om regn- kappmodet skola visa sig onödiga ännu en tid, och att solen fortfarande må värma och glädja.
Drägt för 7 — 9 års g o s s a r.
Jackan är af mörkblått ylle.
Kantrevererna äro blå- och hvitrandigt liknande tyg, hvilket ock användes — på snedden dock — till västdelen samt prydes med hvita yllebårder.
Jackan samman- hålles nedom lifvet med ett stål- spänne.
Benkläderna af enfärgadt blått tyg äro nedom knäna kru- sade medels en inlagd gummisnodd.
Strumporna harmoniera med re- verdelarne på jackan; hattbandet prydes af instickade hvita skepps- ankaren.
, Fig. 2.
Drägt för 8 — IO års flickor.
En volang af moderödt mousseline de Laine är i breda veck ordnad öfver kjolen.
Den främre draperidelen, af créme- färgad och rödblommig foulard, är upptill och vid sidorna ordnad i veck, så att den får ett skärp- liknande utseende.
Den bakre draperidelen af enfärgadt rödt tyg är lätt uppuffad.
Lifvet af samma tyg som framdraperiet är baktill åtsittande, men framtill ordnadt i blusveck.
Urringningen visar en insats af rödt siden.
Den breda, veckade gördeln och slejfen äro af samma material.
(Se mönsterbila- gan!)
Barndrägter.
Drägt för 4 — 6 å r s barn.
Drägten är af blått ylle och består af ett långt, löst lif och en 230 cm vid veckad kjol.
E n gördel med lång slejf af lik- färgade sidenband täcker förbin- delsestället mellan kjol och lif; en bred, plisserad krage omgifver halsurringningen, hvarifrån en sol- fjäderliknande jabot fortsätter till gördeln.
34 IDUNS Fig. 4.
Drägt af faille och spetsar.
Denna toalett verkar särdeles elegant.
Öfver kjolens vida grundform och den djupt veckade volangen ligger en derefter afpassad draperidel af likfärgade spetsar, hvilken, vid båda sidor veckad, verkar som ett skärp.
Kjolen har äfven baktill ett skärpliknande arrange- ment af spetsar.
Lifvet ändar med ett kort skört och har framtill en bred insättning, hvilken, som afb.
visar, i likhet med ståkragen och ärmarne, rik- ligt prydts med svarta spetsar.
Flickkappa.
Kappan är af ärtgnl och brunrutig limousine och försedd med lätt sidenfoder.
Kappskörten äro fållade på det framtill öppna lifvet, Fig. 4. af mörkblommig brokad i samma färg.
Prydnaderna på kjolen, ståkragen och ärmlinningarne äro af samma material.
Det 25 cm breda skärpet af créme- och resedafärgad tvärrandig reps omgifver lifvet och ned- hänger baktill i långa öglor.
Hatten är af créme- färgad tyll med resedafärgade noppar.
Den är gar- nerad med en bukett och en krans röda blommor.
Parasollen är resedafärgad och kantad med gula spetsar.
Drägt för unga damer.
Framvåden af kjolen täckes af en bred, veckad volang af elfenben- färgad foulard, hvars mellersta veck dock består af tyg med blommönster å la Pompadour i likhet med Drägt af faille och spetsar.
som har korta, franskantade pelerinärmar jemte en krusad insats af surah och rever af samma tyg.
En snibbgördel af stickadt siden omgifver lifvet.
Drägt för unga flickor.
Denna drägt är framstäld å la directoire.
Kjolen är af gal- och rödblommig foulard, framtill slät, men baktill tätt veckad; ett bredt rysch af samma tyg omger under- kanten.
Lifvet af röd surah har en insats, i likhet med kragen förfärdigad af spetsar.
Eeverkragen är af kjolens tyg.
Ett veckadt skärp af röd surah hör till drägten.
Drägt af Bengaline.
Insatsen i kjolen och det framtill öppna lifvet består af plisserad crémefärgad mousseline de soie.
Kjolen för öfrigt, vestdelen och ärmarne äro af resedafärgad bengaline.
Den öfriga, en jacka imiterande delen af lifvet består September 1888 MODETIDNING Fig. 5.
Krage med j a b o t.
crémefärgade spetsen är krusad med styftyll fodrad .sidenremsa, jabot dess form, så att den faller Fig. 11.
Detta af röd- och blå- rutig perkal förfärdigade förkläde är lika långt som drägten, hvilken den fullkomligt omgifver, och är derför synnerligen skyddande.
Framställningssättet synes på afb.
Languetterna vid underkanten och på ärmlinningarne lända det lilla förklädet till synnerlig prydnad.
Drägt för 11 — 13 års flickor.
Jaclc lifvet är liksom volangen öfver kjolen af brun, ran " Drägt för unga den korta paniern.
Volangen fortsattes af likfär- gade spetsar.
Den släta, enfärgade bakvåden begrän- sas på båda sidor af spetsar.
Lifvet är enfärgadt, baktill slätt, framtill veckadt på sätt afb.
In- sats, ståkrage, epåletter och ärmrever äro af blom- migt tyg.
Hatten är af fållad crépa i drägtens färg och garnerad med band och små blommor.
(Se mönsterbil.!)
Flickdrägt.
Denna eleganta drägt är framstäld i redingotform.
Det framtill öppna lifvet med långt, veckadt skört är af resedafärgad limousine.
Vid de främre kanterna begränsas öfverklädningen af breda rever af likfärgadt tyg med mörka stick- ningar.
Kjol och blus, hvilka blifva synliga under den öppna öfverklädningen, äro af gul- och gråran- dig foulard.
Puffar garnera ärmarne.
Ett veckadt skärp och en hatt — se afb.
— af gasklädd foulard höra till drägten.
Den 16 cm breda och fästad vid en som ger krage och ned i solfjäderform.
dig etamine.
Baktill åtsittande, är det framtill vidt öppet och låter en lång, veckad blus af gulbrun foulard blifva synlig.
Den breda matroskragen är af brun sammet, som ock användts till rever.
Jackan prydes med snörmakeriarbeten på sätt afb.
Mellanspets.
Denna for gardiner, kuddar o. d. afsedda mellanspets arbetas längs efter, roset- ten särskildt.
En större rosett; 14 luftm.
och 1 fast m. till ringen, 4 gånger 3 stickm., 5 dubbla stickm., 3 stickm., 1 fast m.
En liten rosett: 9 luftm.
och 1 fast m. till ringen; sedan 4 gånger 2 stickm., 3 dubbla stickm., 2 stickm., 1 fast m.
Sedan man framställt tillräckligt antal rosetter, arbetar man som följer.
Första hvarfvet: stickm.
i uppkasta, m.
2: Omvexlande 3 stickm.
3: som andra.
4: stickm.
5: 1 fast m.
* 3 stickm.
i förra hv.
maska,
IDUNS September 1888 2 luftm., 3 dubbla stickm.
i förra, 3 luftm., 3 dubbla stickm.
i förra, 2 luftm., 3 stickm.
i förra, 3 luftm., 5 fasta m. från * o. s. v. 6: 3 gånger 1 stickm.
och 1 luftm., 1 stickm., 1 dubbel stickm., hvarmed man fäster den större rosetten, 1 luftm., 1 stickm.
i förra hv:s luftmaskbåge, 3 luftm., f 1 stickm.
i förra hv., 1 luftm., 1 stickm., 1 dubbel stickm., som fäster rosetten, 1 luftm., 3 gånger 1 stickm.
och 1 luftm., 1 stickm., 1 stickm.
i rosetten, 1 luftm., 1 stickm., 2 m. förbigås, 1 stickm., som slås om den föreg.
öfre del, 1 luftm., 1 stickm., 1 stickm.
i rosetten, 1 luftm., 3 gånger 1 stickm.
och 1 lnftm., 1 stickm., 1 dubbel stickm.
i rosetten, 1 luftm., 1 stickm.
i luftmaskbågen, 3 luftm., från - f- o. s. v. 7: 6 luftm., Fig. Drägt af Bengaline.
1 dubbel stickm.
i ros., 3 luftm., 1 fast m. i förra luftm - bågen, - ff 5 luftm., 1 dubbel stickm.
i ros., 7 luftm., 1 stickm.
i ros., 3 luftm., 1 stickm.
i ros., 7 luftm., 1 dubbel stickm.
i rosetten, 3 luftm., 1 fast m. i förra hv.
och sedan från •ff.
N:R 96 LÖRDAGEN (671).
» IDNNS MODETID.
» ÅR: 5: - 5: - 3: - UTGIFNINGSDAGAR: HVARJE O N S D A G OCH L Ö R D A G.
DEN 2 DECEMBER REDAKTÖR OCH FRITHIOF UTGIFVARE: HELLBERG TRÄFFAS SÄKRAST KL. REDAKTIONSSEKR.
: J O H A N 2 — 3.
RYRÅ O C H E X P E D I T I O N: N O R D L I N G.
FRÅN TEKLA TEKLA ÅHLANDER I SITT HEM.
EFTER FÖR I D U N TAGEN FOTOGRAFI AF A. BLOMBERG.
ANDRA SIDAN RAMPEN: ÅHLANDER.
T E A T E R L E G E N D E N berättar om Eugéne Seribe, att han en gång- vid bevistandet af premieren af ett af Alfred de Mussets drama- tiska stycken vände sig till denne och yttrade: » Hur bär ni er åt a t t skrifva pjeser, som alltid slå an på publiken?
När jag utar- betar ett stycke, sker det i den bestämda afsikten a t t roa och intressera åskådarne, men likafullt kan det hända, a t t jag miss- lyckas.
Hur går ni tillväga? » » Jag skrifver för a t t roa mig själf, » sva- rade Mus set.
Den enkla anekdoten — den må nu vara sann eller ej — ger en träffande bild af de båda dramaturgernas skaplynnen: Seribe, faiseuren, effektsökaren, och Musset, den borne skalden, som, föraktande hvarje c o u p d e t h é a t r e, skref direkte ut af sin inspiration.
Bland den sceniska konstens utöfvare träffa vi också den effektsökande faiseuren, som ej begär bättre än a t t fånga publiken med sina tekniska knep, bredvid den all- varligt arbetande konstnären, för hvilken uppgiften är det förnämsta och applåderna och berömmet af sekundär betydelse.
Den sceniska artist, hvars bild inleder Iduns dagsnummer, har sedan många år do- kumenterat sig hos vår teaterpublik som en konstnärspersonlighet af det äkta slaget, hvilken ej nöjer sig med lättköpta segrar, utan oafbrutet kämpar sig framåt och upp- åt under trägna lifsstudier och en aldrig hvilande sträfvan a t t vidga sin andliga synkrets.
Om man skulle spörja fröken Ahlander huru hon går tillväga a t t alltid glädja och värma åskådarne med sin konst, blefve hen- nes svar förvisso: » Jag arbetar för a t t glädja m i g själf. » Ty så är det.
Hon har fått arbetsglädjens dyrbara gåfva, hvilken för hvarje yrkes- utöfvare är en nödvändig häfstång, men kanske allra oumbärligast för konstnären.
Det är henne en njutning a t t studera in en ny karaktärsroll, hvari hon riktigt får fördjupa sig, och där hennes artistintelli- gens blir i tillfälle a t t mejsla ut dessa verk- lighetstrogna detaljer, som förläna bilden, då den slutligen kommer i rampljuset, den r ä t t a prägeln af lif och sanning.
Och hon har skänkt vår publik många så- dana gestalter under det nu tilländalupna
— 2 — kvartsekel, som hon verkat vid Dramatiska föras till operationsbordet, efter att, ord- teatern och där hon i nästa vecka på sin ningsmänniska som hon är, noggrannt ha recett- och jubileumskväll ämnar visa sig beställt om sitt hus.
i en af sina komiska glansrollcr, fru Boni- Efteråt, när hon ånyo fått riktigt fot- vard i det franska lustspelet » Duvals skils- fäste i lifvet och hon första gången trädde mässa. » utom sjukrummets väggar, möttes hennes Fröken Ahlanders teaterbana har städse öga af den nyss framsprungna sommaren kännetecknats af en mindre vanlig helgju- — det var i juni månad — och det tycktes tenhet, emedan hon redan tidigt blef flyt- henne, som om natur och människor, luft tad in i det rollfack, hvartill hennes begåf- och skyar tedde sig i ett ljus, klarare och ning afgjordt hänvisade henne: äldre, ko- skönare än någonsin tillförene.
miska och ampra kvinnor, från den respekt- Vänners röster nådde åter hennes öra, ingifvande snabbtalningsmaskin, SOM heter och helsad af deras handtryckningar, gick svärmor, och så hela skalan igenom ned till hon ånyo ut i lifvet, tacksam och glad, med.
den trälande tjänstekvinnan med sin bittra skärpt andlig syn och hörsel, som stundom och drastiska syn på lifvet.
Bredvid dessa den får, hvilken känt luftdraget från dö- figurer har hon äfven a t t framvisa ett gal- dens vinge.
leri af älskvärda gamla kvinnor, varma och Det blir ett utslag af hennes egen inne- blida som mild höstsol, där de med bind- boende lifsglädje och käckhet, då hon i mössa på det hvita håret OCH stickstrum- nästa vecka på sin recettafton visar sig för pa i handen se på lifsföreteelserna med den teatervännerna, dels som den dråpliga fru fridsälla ålderdomens optimism.
Bonivard i » Duvals skilsmässa », dels som E t t talande bevis på smidigheten i hen- den hurtiga och hjärtcgoda fru Monika i nes konstnärsnaturell äro de vidt skilda ty- » Evas systrar ».
Utan risk a t t spå orätt kan per, hon under de senaste åren framställt.
man förutsäga, a t t publiken då skall ägna Där möta oss gumman Berfelt i Anna Wah- Tekla Ahlander en entusiastisk hyllning lenbergs skådespel » Lönndörren », Frosine i för allt, hvad hon under sin tillryggalagda » Den girige », fru Ström i » Blommor i drif- teaterbana skänkt af gedigen och frisk bänk », Nille i » Erasmus Montanus », fru konst och därjämte en uppriktig tillönskan, Lyders i » Guldkarossen », fröken Häger i a t t ännu många lifstyper måtte genom hen- » Oegentligheter », fru Kanrowa i Turgen- ne taga gestalt på » de bräder, som föreställa jews lustspel » Arfskiftet », gumman Fadette världen. » i det föråldrade sensationsdramat » Syrsan », E R N S T HÖGMAN.
den döfva gamla frun i Geijerstams » Svär- far » samt den ampra svärmodern i » Min sonhustru », många andra roller a t t förtiga.
S Å N G E N S VÅR.
Och nu, efter tjugufem års oafbruten verksamhet i Thalias TJÄNST, står fröken ris eder, toner, som vingat AHLANDER mer KONSTNÄRLIGT stark ÄN nå- vår känsla i unga å r!
gonsin och med en sinnets spänstighet och I eder vår lifsfröjd klingat, friskhet, som om de många åldriga kvinno- vår klagan vid vänners bår, skepnader, hon SKÄNKT lif och karaktär på hvad skärast vi drömt och dikta t scenen, föryngrat henne.
I skönhetsskrud hafven skänkt, När man ser henne i hennes hem, hvars hvad bäst vi velat I biktat, ordnade och smakfulla prägel vittnar om, I tolkat hvad högst vi tänkt.
a t t den talangfulla artisten äfven besitter husliga intressen, och man där hör henne tala, än om scenisk konst, än med värme Men aldrig makten hos eder och sakkännedom fördjupande sig i spörs- så djupt och så fullt jag känt, mål af allmängiltig art, har man nyckeln som när i de ungas leder till hennes andliga friskhet gifven.
Det äx jag stod, en sorglös student.
hennes kärlek till lifvet i dess mångfald af Om öfver min vårdags gamman former och yttringar; lifvet väcker hennes en vemodsskugga sig bredt, varma sympati, dess skuggor och dagrar I smälten harmoniskt samman framkalla hennes medkänsla eller glädje, min fröjd och mitt ve till ett.
och om dess löjliga svagheter ovillkorligen fresta hennes ironi till anlopp, blir denna ironi aldrig skarpare, än a t t konstnärin- Se ' n dess I ständigt mig följen, nans egen optimistiska lifsuppfattning så glada som lärkors skri, förmår klinga igenom.
när vågen sprängt sina höljen Däraf det artistiskt vederhäftiga i hen- och sorlar jublande fri; nes konst och det sunda och helgjutna i och aldrig varder mitt sinne hennes personlighet.
så åldradt, a t t jag ej har Hennes lifskärlek tog sig särskildt ett för eder en sträng där inne, vackert uttryck, då hon vid ett tillfälle be- som dallrar till återsvar.
rättade om den sjukdom, som i våras var nära a t t bryta hennes krafter och för hvil- kens häfvande en operation blef nödvändig.
Ty sjunker dagen så mulen När läkaren för henne förklarat, hur sa- och tyngande hvardagsgrå, ken stod och hon måste besluta sig för det, a t t knappt en solglimt förstulen som var oundvikligt a t t genomgå, såvida på skuggorna mäktar rå, hon skulle ha någon utsikt a t t återvinna än kunnen I minnen locka, hälsan, genomkämpade hon med sig själf så soliga, för min syn, ett kvalfullt dygn, ty operationen kunde a t t molnen, som t ä t t sig skocka, likaväl bringa död som lif.
Aldrig tillf orene med ens förjagas från skyn.
hade behofvet a t t lefva känts henne star- kare, och hon tyckte, a t t det ännu fanns så mycket, som hon kunde och borde u t r ä t t a Jag ser, hur eldarne glimma i lifvet.
Småningom återvann hon emeller- från slätten en Valborgskväll, tid sin sinnesjämnvikt och med den resig- då vi i skymningens timma nationen och modet, och lugnt lät hon sig åt ljuset ägna vårt hell; jag hör, hur sångerna klinga inunder hvita baner a t t våren en hyllning bringa, när » härligt majsol ler ».
Jag minnes, hur Odinslunden med hjältekonungens vård i mörknande aftonstunden blir » minnenas tempelgård »: då blossen flämtande glöda kring dunkel och skuggfylld gång, till » hjältar, som bedja och blöda », det höjes en samfäld sång.
J a g milda toner hör sväfva från klingande serenad, när majnattens dagrax väfva sitt flor kring slumrande stad.
Hvad vaknande kärlek skärast sig diktar i aning och dröm, hvad bäst den hoppas och kärast allt böljar ur rytmens ström.
Jatg står på de stilla gårdar, där tidigt skördade led i skygd af hägnande vårdar förtros åt hvila och fred.
När fanorna djupt sig sänka och vännerna sorgsna stå, sin tröst dem tonerna skänka och sia » ro i det blå ».
O, ljude ock vid min kista, när jag har somnat en gång, en hälsning från lifvet, en sista, i dig, du min ungdoms sång!
Det soliga ljus, som fyllde min första leende vår och mödans dagar förgyllde, låt skimra öfver min bår!
P BLAND NU BEFINTLIGA CACAOSORTER INTAGES SÄKERT FÖRNÄMSTA PLATSEN AF E.
H E.
ANDARBETETS VÄNNERS UT- STÄLLNING.
FÖR IDUN AF FOLCKER.
D E T Ä R i s a n n i n g e n för s v e n s k a k v i n n o r stolt anblick, som i dessa d a g a r erbjuder sig i k o n s t a k a d e m i e n s t r e s t o r a u t s t ä l l n i n g s - salar.
Dessa väggar, som m å n g a gånger visat oss t a l r i k a k o n s t e n s v e r k b å d e af l ä r l i n g s - o c h m ä s t a r h a n d, både från förgångna tider och från de sista d a g a r n a, h a dock aldrig ä n n u v a r i t b a k g r u n d för e n s å r i k, s å v ä x l a n d e o c h d o c k s å g e n o m g å e n d e förträfflig s a m l i n g af konstverk.
E n s t o l t h e t för k v i n n a n ä r d e t, a t t d e t ä r d e n k v i n n l i g a k o n s t f ä r d i g h e t e n, s o m h ä r en- s a m p r o d u c e r a t sig, o c h o r s a k e n till d e t v a c k r a och y p p e r l i g a r e s u l t a t e t ä r, a t t d e n n a a r b e t a t uteslutande p å sitt eget speciela och legitima område.
» Handarbetets vänners » hela verksamhet, u t t ä n k t, p å b ö r j a d o c h g e n o m f ö r d af k v i n n o r, ä r e n af v å r t l a n d s a l l r a v a c k r a s t e f ö r e t e e l s e r på det konstnärliga området, så m y c k e t mer a t t s k a t t a, d å v i i d e t t a a f s e e n d e j ä m f ö r a oss m e d m å n g a a n d r a l ä n d e r, ä f v e n d e m, s o m eljes v a r i t före o s s i a l l m ä n t k o n s t n ä r l i g u t v e c k - ling.
D å d ä r f ö r F ö r e n i n g e n n u firar sin t j u g u f e m - åriga tillvaro m e d a t t i s a m l a d g r u p p fram- v i s a a l s t r e n af d e n n a s i n l å n g a o c h f r a m - H U L T M A N S CACAO C3RXLLC3.13Cl©ÖL^lj vid 1897 års Konst- och Industriutställning i Stockholm.
— 3 — l u n d a får — såsom en o c h a n n a n möjli- g e n vill f a t t a d e t — anses för e n l i t e n elakhet mot de döda.
Samlingen är nämli- gen visst icke vald af d e t m i n s t g o d a f r å n denna förgångna pe- r i o d, u t a n » fullt r e - p r e s e n t a t i v » för s i n tid.
Den generation, som u p p v ä x t s e d a n d e s s, lär knappast k u n n a tro p å m ö j l i g h e t e n af, a t t d e t - ta en gång varit den allmänna smaken, och de, s o m voro m e d re- dan då, böra sanner- ligen glädjas, a t t d e t t a är förgånget.
Men — Gud bättre — helt förgånget är d e t ä n n u i c k e; i c k e b l o t t finnes m y c k e t af a r t e n k v a r i m å n g e t h e m från d e gamla tiderna, utan den produceras n o g a l l t j ä m t h ä r och h v a r i bygderna; i mån- gen » tappisserihandel » s ä l j a s ä n n u m ö n s t e r af d e t t a slag, o c h m å n - g a, m å n g a flitiga k v i n - noflngrar öfva allt- p å d e s s a och l i k n a n d e Blomberg foto.
HAND ARB.
VÄNNERS UTSTÄLLNING: TYSKA KYRKANS g å n g s r i k a v e r k s a m h e t, s å blir d e n n a u t s t ä l l n i n g af e t t a l l d e l e s s ä r e g e t i n t r e s s e.
D e t i n t r y c k, s o m först o c h o v i l l k o r l i g e n t r ä n - ger sig p å oss r e d a n v i d inträdet i utställ- n i n g s l o k a l e n, ä r i n t r y c k e t af e n s ä l l s y n t, n ä s t a n fulländad lycklighet i de allmänna anordnin- garna.
V a n, s o m m a n är, a t t i e n lokal så- d a n s o m d e n n a finna r a d e r eller g r u p p e r af m å l n i n g a r i förgyllda r a m a r m o t e n t ä m l i g e n i n d i f f e r e n t b a k g r u n d, t j u s a s m a n af d e n form- rikedom, d e n varma mättade färgprakt, s o m n u fyller h e l a s a l e n.
V å r n ä s t a k ä n s l a ä r b e - u n d r a n för d e n s m a k e n s o c h f ä r g s i n n e t s träff- säkerhet, s o m möjliggjort e t t sådant resultat.
M a n t a n k e s i g s v å r i g h e t e r n a a t t af d e t t a i former och färger s å.
ytterst skiftande o c h o l i k a r t a d e m a t e r i a l s a m a r b e t a e t t h e l t af s å harmonisk verkan, a t t ordna dessa hundratals färgskimrande stycken p å e t t s å d a n t sätt, a t t de t i l l s a m m a n s dock e n d a s t v e r k a färg, icke f ä r g e r: i d e a l e t för a l l f ä r g s a m m a n s ä t t n i n g.
Dock, d e t ä r j u h o s » Handarbetets vänner » v i b e f i n n a o s s, o c h v i b e h ö f v a i c k e allt för mycket förvånas, a t t d e t vi äro vana a t t d ä r finna hos hvarje särskild s a k äfven finnes hos alla t i l l s a m m a n s.
Ä n n u e n förträfflighet i d e a l l m ä n n a a n ordningarna är d e n genomförda kronologiska uppställningen, genom hvilken m a n så a t t säga s t e g för s t e g g e n o m d e t r e s a l a r n a k a n följa u t v e c k l i n g s g å n g e n af f ö r e n i n g e n s v e r k s a m h e t f r å n d e s s f ö r s t a r e f o r m a t o r i s k a försök, till d e s s nuvarande ledareställning inom v å r textila konst.
I n n a n vi börja denna ytterst lärorika o c h i n t r e s s a n t a v a n d r i n g, böra v i dock ej försum- m a tillfället a t t k a s t a e n b l i c k p å d e n t e x t i l - konst, s o m härskade d å » Handarbetets vän- ner » började sin v e r k s a m h e t och i opposition mot hvilken d e n just arbetade.
Utställningen bjuder också p å e n särskild s a m l i n g af d y l i k a f ö r e m å l a n o r d n a d e i e t t m i n d r e r u m.
D e t t a ä r e n » lycklig t a n k e », h v i l k e n i n n e b ä r e n b e r ä t t i g a d s t o l t h e t öfver r e s u l t a t e t af f ö r e n i n g e n s s t r ä f v a n d e n, m e n i n g a - T ANTEPENDIUM.
jämt sin konstfärdighet ting.