Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:f, af den orsak, att Hospitals inrättningarne i senare tider, med åberopad, anledning af sista Bevillnings-Förordningen, fått vidkännas en dem förut okänd utgift, nemligen eganderälts Bevillning af 2 K:dr på hvarje 1000 R:dr utaf Hemmansvärdet, i Nåder till Rikets Ständer dfverlemnat, om icke barmhertighets-inrättningsrne borde från erläggande af Bevillning för deras Egendomar af både hus och jord njuta befrielse, en förmon, som dessa Inrättningar förut alltid åtnjutit och deraf de lika mycket nu sorn förr vore i behof; men Utskottet har icke ansett sig kunna, genom något undantag i ofvannämnde hänseenden, afvika från Bevilln,-Utskottets Betänkande N:o 7, 17 ka från den' här förut antagna allmänna princip för Bevillningeris utgående af Fastigheter; och far Utskottet tillika anmäla, att för öfrigt, i detta ämne, till Rikets Högloft.
Ständer afgifves ett serskildt vördsamt betänkande.
Hvad dernäst vidkommer Bevillning af Handel, Rörelse, Näringar och Konstflit, så har Utskottet ansett densamma böra beräknas efter Inkomsten, med afdrag för oundgänglige omkostnader, på sätt i 1823 års Förordning ytterligare finnes omnämndt, eller ock i nya BevillningsFörfattningen närmare kan bestämmas, hvarvid Utskottet likväl på förekomne anledningar, att Taxeringsman, i anseende till den, i vissa fall, förekommande classification af afgifter, stundom, då rätta beloppet ansetts vara någon grad emellan Classerne, stannat i villrådighet, och nödgats taxera under eller öfver det räftaj, trott
Comittéernes rättighet i detta fall böra vara mindre begränsad.
Af sådana orsaker tillstyrker Utskottet: 4:0
Bevillning af handel, rörelse, handtverk, närin• gar, fabrication, konstflit och arbetsförtjenst, i Städerne och på Bandet, utgöres med vissa Bill, till Riks.-St.
Prot. 1828 och t8z9. f:te Sami. 3 :e H;t. 2 48 Bevilln.'Vtskaitets Betänkande N:ö j, Procent af Inkomsten, efter de afdrag
Söm i ny Bevillnings-Stadga bestämmas, med iakttagande af dylike Minimi •
Summor och olika classifcationer, som finnas intagne i 1823 års Bevill nings Förordning, samt med det tillägg, att Taxeringsman md ega rättighet uppföra den Person till Bevillning emellan 2 '.ne af de stadgade Glassér, som de pröfva icke lämpligen kunna päföras afgift efter nä gr a af Glassér ne.
Du Utskottet sålunda föreslagit beskattning pä synbara förmögenheten, den ina på ett ellef annat sätt vara nedlagd i fastigheter eller använd vid handel, rörelse, fabriksinrättningar och hvarje* handa näringar, utan afseende derpå, huruvida Främmande Capital må vara deruti instuckne» följer deraf, att sådane Capitaler icke kunna ser* skildt beskattas, utan att ^Låntagare bör vara be*' rättigad, att af långifvare återfå det belopp, som för dennes räkning till Staten förskjutits.
För öfrigt är Utskottet af den mening, att det undantag från dylikt Bevillnings-afdrag, sorn äfven denna Riksdag af flere Motionairer varit ifrågaställdt för Capitaler, hvilka tillhöra Fromma Stiftelser, icke bör ega rum annorlunda än på det sätt 1823 års Bevillnings-Stadga innehåller för Sparbanks-inrättningame; med hvilka, i anseende till det för deras bestånd alldeles oundgängliga behofvet af en sådan lindring, är ett alde* Hevillni-Zftskottets Betänkande N:o 7. 19 )es eget, till undantag berättigande, förhållande; Å.f sådane anledningar föreslås alltså: 5:0 Snår af Fastigheter efter deras värde, samt af handel, rörelse och näring efter inkomsten, Bevillning utgår, sä komma alla utlänta Capi« täler af hvad beskaffenhet som helst icke att serskildt beskattas; men Läntagare, sorn afgiften till Staten förskjutit, är vid liqvid af ränta då densamma är förskrifven till mer än 5 Procent, berättigad att afdraga ett sädant förskott, hvarvid gälla de Controllei* i 8a 3 ärs Bevillnings-Förordning innehåller, utan annat undantag än det deruti medgifné för sä kallade Sparbanker, Utskottet hat desto mindre funnit sig borå fästa afseende vid gjorde hemställanden, att Låntagahde Embets- och Tjenstemän matte från Bevillning af deras Löneinkomster, med mera dithörande, befrias, som Utskottet ansett skäligt, att desse personer för de fördelär, sorn Samhällsinrätmingert dem lemnai, äfven böra bidra, ga till dess upprätthållande; och Utskottet hyser den öfvertygelsen, att största delen af Löntagare långt hellre än att utsätta sig för den misstydning, som ofelbart blefve en följd af denna berfrielse, efter förmåga vill dela den allmänna Skattebördan; äfvensom Utskottet icke 50 Bevilln.-Utskottets Betänkande N:d 7, kunnat gilla det förslag sorn åsyftar ett afdrag och innehåll af Bevillnings Procenten vid Lönernes utbetalande, helst mångfaldige Löner directe af Löntagare uppbäras, utan att utgå från StatsCassan, samt uppgifter i alia fall skulle meddelas af Ernbets- och Tjenstemän öfver deras sportlar och öfrige t i 11 fä 11 ige förtjenster; anseende Utskottet jemväl, att en sådan olikhet skulle medföra oreda vid controll, beräkning, uppbörd och redovisning.
Det har vidare förekommit Utskottet, att stadgandet, det alla Löner under a00 Hulr B:o äro från Bevillning frie, icke vore billigt eller med Statens fördelar förenligt, eftersom en Innehafvare af mindre
Lön, till följe afsina lefnadsomständigheter, vanligen har lika förmåga att, i sin mon, utgöra lämplig Bevillnings-afgift, som den, hvilken, med vida stötre
Lön, har deremot svarande högre förbindelser och ökade behof.
Utskottet har derföre funnit det vara rigtigt, att såsom det från Bevillning fritagne minimum af Lon stadga 50 R:dr Banco, eller samma belopp, som i fråga om Skyddsafgiften antagits till norm för dess fortfarande efter 60 års ålder; och under dessa förutsättanden föreslår Utskottet: 6.’o Bevillning utg'öres af de inkomster utöfver 50 R dr B-co, hvilka i egenskap af Lön, Arfvo - Hevilla.- Utskottets Betänkande N:ö 7. jj. den, Sportlar eller tillfälliga Förtjänster tillfalla de personer sorn äro i Kongl.
Maj:ts och Rikets eller serskilde Inrättningars tjenst.
Utskottet föreslår dernäst ytterligare: 7:0 Bevillning utgöres af de i %:dje Morn., 6 §., II Art. af 182 a års Bevillrungs-Förordning uppräknade Actie-Bolag, Societeten, Cassör, Werk och Allmänna Inrättningar, efter det närmare bestämmande, som kommer att i Författningen inflyta.
Beträffande härefter beskattning å tillfällig ge Inkomster, hvarunder räknas erhållne Testamenten, Gåfvor, Arf, Fidei-Commisser, Vinstmedel och hvarjehanda Fynd, så har det synts Utskottet, att ingen afgift, med mera lätthet och mindre grundadt skäl till klagan, bör utgöras; samt att det i dessa fall nu gällande stadgande, det Bevillning ej erlägges för någon Inkomst, som icke stiger till 300 R:dr, bur. sålunda förändras, att beloppet då Bevillning vidtager, bör nedsätf tas till fulla 50 R:dr Banco eller deremot svarande värde; hvarjemte Utskottet föreslår, att föreskriften i ycde §•
II Art. af 18-3 års Bevillnings-Förordning derom, att icke någon Be» villning erlägges för Testamenten till personer för långvarig och trogen tjenst, desto hellre bör 22 Bevilln.-Utskottets Betänkande N:o 7. försvinnaj som detta stadgande gifvit anledning till missbruk, hvarigenom Staten furlorat skälig och påräknad inkomst af Testamenten.
Den hithörande
Bevillnings-grunden skuta le således få följande lydelse: 8:0 Bevillning utgår med vissa Procent af Testamen ten, Gäfvor , Fidei.Commisser, Arf, Fynd och Vinstmedel.
Frän en dylik Bevillnings-afgift ma. dock undantagas Testamenten till Fromma, Stiftelser, samt sädana dispositioner, gäfvor och inkomster, som ej i värde uppgå till 50 R:dr Banco, eller hvilka, sä väl sorn arf icke tillfalla personer i det slägtskaps-förhäll ande, sorn II Art., 7 §•
Bevil hängs-För fa 11 « ningen såsom undantag upprepar.
Enär slutligen Personer finnas med åtskih lige utvägar att sig försörja; hvilka i-cke kunna lämpligen hänföras under dessa nu uppgifne Classificationer, men skäligen böra, efter samma grund, som i allmänhet är antagen, uti BevtlU ningens utgörande deltaga, har Utskottet velat tillstyrka att sådane, på ilere ställen i 1823 års Bevillnings-Stadga uppräknade personer böra till Bevilln.-ZJiskottcts Betänkande N:o 7. J3 Bevillning anses, i hvilket ändamål Utskottet föreslår: 9:0 Bevillning utgöres efter serskilde bestämmanden af personer i Städerne och pd Landet. hvilka hafva sådant utvägar att sig försörja, som icke lampi gen kunna hänföras under ofvanuppe tagne Bevillriings-grunder, hvarvid, i afseende pd Classiftcation, gäller hvad q'de funden här ofvan innehåller.
Under öfverläggning om Grunderne för Allmänna Bevillningens utgörande, War hos Utskottet i öfvervägande kommit, ej mindre de föreskrifter hvarefter Bevillnings-Procentens beräknande af Fastighet på Landet och i Städerne, samt Bergverk, Qvarnar, med mera, hittils blifvit verkställd, än de i sådant afseende inom Resp. Riks-Stånden gjorde förslag och anmärkningar; och då detta ämne ansetts ega ett nära, om ej oskiljaktigt sammanhang med sjelfva Bevillnings grunderne, har Utskottetföljaktligentrott, att Förslag till värderings-sätten lämpligen kunde, på en gång, i etv gemensamt Betänkande till Rikets Höglofl.
Ständers skärskådande öfverlemnas, så väl för att bereda skyndsamhet, sorn på det Utskottet jnå, till efterrättelse vid Bevillning»- 24 Hevilla.'Utskottets Betänkande No 7.
Författningens utarbetande, i ett sammanhang erhålla kännedom om de, ämnet i hela dess vidd omfattande Grunder, hvilka Rikets Höglofl.
Ständer för Bevillningens utgörande bestämma.
Uti de till Utskottet remitterade Memorial, som innefatta ^framställningar om värderings sätten, hafva följande anföranden egt rumt h) 1 afseende pä Fastighets egares egne uppgifter om dessas värde hafva inom Höglöfl.
Ridderskapet och Adeln Herr Grefve Gyllenborg, Johan Henning, och inom Vällofl. BorgareStåndet Herr J3. H. Santesson, sammanstämt i den åsigt, att dessa egne uppgifter borde upphöra, uppå anförde skäl, af Herr Grefve Gyl* lenborg, att de voro utan ändamål, då de ej skola verka på Taxeringsmäns godtyckliga pröfning, helst de nu gällande prtesumtive värden skola vara uppfattade i en tid, då Uandt-Egendomar och deras prodoeter egde minst en tredjedels högre värde än för det närvarande; hvar. före ock deras nedsättande i samma förhållande yrkades vara en råttsfordran; och af Herr Santesson, att man just genom den i uppgifterne sökte och liemtade ledning kommit till de betydliga olikheter, som nu finnas inom hvarje ort, hvarföre grunden för värdens åsättand e borde vara en, hvilken, i Motionairens tanka, med största enhet och öfverensstämmelse skulle til - evilIn.-Utskottets Pelim kändt J&o 7. 25 lämpas, om den finge bero af xerings- och Prbfnings ■ Comitéernes bedbin. mande och jemförande af värden å Egendomar sins emellan; hvarjemte Herr Friherre Ridderstolpe, Fredrik, i denna fråga varit af den mening, att Taxeringsman borde, med det dy. ra ansvaret af afiagd Ed, ega rätt att, i förhållande till andré Egendomar inota, Districtet, nedsätta Taxeringsvärdet å den Egendom, hvars värde de finna af egare vara, utöfver verkliga förhållandet, uppgifvit, och Herr Grefve Spens, C. G., ansett otjenlig!, att Comitéer, i III Art. 2 §. 16 Mom.
Eevillnings-Fdrordriingen, förbjudas nedsätta, men tillåtas höja ett uppgifvet värde, hvarföre ock Motionairen, under anförande af åtskillige anledningar dertill, att dessa värden för högt uppgifvas, föreslagit, att Taxeringsman, då ett sådant fall inträffade, skulle i Taxerings-I.ängden anmärka det värde, de ansågo larnpligare, och att sedermera, i alla Attester om Bevillningsvärden, dessa borde på det sätt upptagas, att egarens uppgift blefve grunden för Bevillningens utgörande, men Comitéens uppskattning gällande vid alla de tillfällen, der afseende på Bevillningsvärdet vore genom Författningar och Instructioner föreskrifvit. t) De uti lil Art. 2 §., 35 och 17 Mom. af 1823 ars Bevillnings-Förordning intagne stadgauden derom, att Domare skola till Härads* ■s6 Bevilln^Vtskottets Betänkande N:o 7, Skrifvare insända förteckningar öfver försålde Fastigheter och derföre utfäste Köpeskillingar och att Köpehandling, om så fordras, bör företes, äfvensom att sådane köp borde tjena Taxeringsman till ledning och jemförelse, hafva varit föremål för anmärkningar af Herr Georg von Heyne, som sökt ådagalägga olägenheterne vid sistnämnde föreskrifts efterföljd, och under yrkande, att öfrige bestämmanden i detta fall ,voro tillräckliga för att åstadkomma en tjenlig Värdering, föreslagit uteslutandet af ofvannämni de öfverklagade st ad gändin från en blifvande Be* yillningS'Förordning. k) Allt afseende, vid värdens bestämmande, uppå Brandförsäkrade åbyggnader på Landet hafva Herr von Qvanten, Carl, och Herr B. H.
Santesson ansett böra försvinna, den förre på den grund, att sådane ej lemna sina egare hy. ra eller afkastning; i grund hvaraf Motionairen begärt den förändring af lil Art. 3 §. 16 Morn,, att åbyggnader måtte åsättas värde efter afkastning och ej efter köpeskilling eller brandfors säkring. /)
I fråga om värdering af Hus och Tom-> ter i Stdderne, har blifvit yrkadf, af Herr Gref. ,ve Cronhjelm, Otto August, det sådane Hus och Tomter böra undergå ny värdering åtminstone hvart 5:te eller 8;de år, i anseende till Bevill n.'
TJlskott(ts Betänkande N'o jl 37 de betydliga förändringar, sorn under tiden inträffa; af Herr von Qvanten, Carl, att de borde uppskattas efter deras product, hyra, och att egare, sorn drifva borgerlig näring i egna hus^ borde för de sistnämnde beskattas ungefär lika med dem, som för sådan Lägenhet erhålla hyra o. s. v., samt af Herr Santesson B. H., att ingen grund för värde å Hus i Stadt på sätt 3 Art. 4:de §. 16 Moni. bjuder, hädanefter måtte få tagas af Brandförsäkringsbeloppet, utan att, till följd häraf, endast gångbara värdet måtte utgöra den rätta värderingsgrunden, som borde bemtas af samma källa, nemligen Taxeringsmäns bedörnmande; hvarom Motionairen, till Vallöf], Borgare-Ståndets Protocoll, på det sätt munteligen utvecklat sin mening, att då, numera, ett mindre antal af Städernes hus, än förr, voro försäkrade i allmänna Brandstods-Inrättningen, och många i serskilda Brandstods-Föreningar, så inom- som utomlands, svårigheter skulle möta att härom erhålla tillförlitliga uppgifter och controller; uti hvilket ämne flere vär-' de Ledamöter inom Vällofl. Borgare-Ståndet yttrat dels öfverensstämmande, och dels stridiga åsigter, men Herr Kleman, Johan Jacob, unt der anförande af hufvudsakligen samma skäl och åsigter som Herr Santesson, och med tillägg, att han ej ville bestrida flet sista Köpeskillingen eller Brandförsäkrings-värdet må tjena Taxeringsman till vägledning och jemförelse, serskildt •j8 Eevi//ft.» Utskottets Betänkande N:ö fl motionerat, att Taxeringsman i Städerne utan alla andra band än dem Ed, tamvete och öfvertygelse dlägga, md ega att bestämma hastighetsvärdet för hvarje är efter i orten gängbara pris. m.) Beträffande värdering ä Bergverken, har Herr Friherre Ridderstolpe, Fredrik, andragif, att alla Bruk i hvarje Län iiorde sättas i 3:ne Classer och derefter betala för productions.yinsf» att skatt fur Manufactur-Smiden lämpligast kun, de utgöras efter föregående årets afkastning vid denna handtering, och att, i stället för nu gällande stadgande, om serskild värdering å Masugnar, ”sd vida de ej ingått i värdet af den Egendom de tillhöra,” det senare uttrycket borde förändras till ”Masugnar som sälja sin production. ’’
Dessa anföranden hafva blifvit noga granskade vid jemförelsen med nu gällande Bevillmngs - Förordnings hithörande bestämmanden; men Utskottet tror sig icke böra föröka vidden af detta betänkande genom någon egentlig vederläggning af Motionairernas åsigter, i de fall, dessa äro från Utskottets afvikände, utan får endast med tillämpning af de framställningar, som Utskottet ansett vara användbara och nyttiga, i korrthet redogöra för de förändringar och tilllägg, Utskottet, i förevarande ämne, går att föreslå.
Bevl/ln>-Utskottets Betänkande N:o 7. 2g
Ulskoltet liar först fästat uppmärksamhet dervid, att den i berörde Stadga af år 1823 meddelade föreskrift, att Taxerings.
Comitéer ej få nedsatta ett af Fastighets.egare uppgifvet värde, icke synes i allo förenlig med den allmänna grundsats, att Taxeringsmän böra förfara efter sin, på Ed, Samvete och Sakkännedom grundade öfvertygelse, och att, då det stundom inträffar, det egare, af flere orsaker, såsom för att vinna högre Lån, eller, efter sista Bränvins.
Författning, vid Bränvins bränning, kunna begagna en större panna, uppgifva ett vida högre värde, än det verkliga, men Taxerings-Comité icke eger detsamma nedsätta; så vöre en offentlig autoritet så lill sägandes nödsakad, att bekräfta en mot sanningen stridande uppgift.
Med fästadt afseende äfven derå, att det är båda rättvist och med'Statens sanna interesse öfverensstämmande att beskattningen grundar sig på des verkliga värdet, hyser Utskottet den mening, att det bör tillkomma och åligga Taxeringsmän, när grundade skäl dertill äro för handen, så att ett uppgifvet värde å Fastighet, vid jemförelse med angränsande Egendomar inom TaxeringsDistrictet, och i betraktande af andre hithörande omständigheter, finnes vara för högt eller för lågt tilltaget, — att detta värde till det rätta och sanna förändra; hvarvid Utskottet likväl, till vinnande af nödig Controll och på det denna rättighet ej må godtyckligt begagnas, ansett att % o Beviltn,- ZJtsiötteis Betänkande Ni‘6 jl skälen härtill böra 1 Protocollet korrtligen anteknad
Men då för öfrigt ingen kan antagas säkrare känna och följaktligen bättre kunna värdera sin Egendom, än egaren sjelf, och den följd synes stå i förening med ofvannämnde förslag, att alla öfverdrifna uppgifter om
Fastighetsvärde^ såsom under ofvannämnde förutsättning ändamålslösa, innan korrt skulle upphöra, har Utskottet funnit betänkligt tillstyrka bifall ä gjorde yrkanden, att egne uppgifter skulle afskaffas, och i stället trott desamma böra upplysningsvis fortfara samt tjena till ledning och jemförelse.
Utskottet får derföre, såsom en hufvudsaklig grund, att vid värdering iagttagas, föreslå: lolo Berednings,- Taxerings och ProfningsComiteerné md ega, niir grundade skäl dertill ärö för handen, att Faslighet blifvit uppgifven utöjver eller under dess verkliga värde, att detsamma nedsätta eller höja; doct böra skälen dertill i Protocollet anteknas; äfvensom det i MinimiTär jf en bestämda förhållande i allmänhet icke får understigas.
Hvad dernäst angår värdering af Fastighet d Landet, har Utskottet icke funnit skäl till någon annan hufvudsaklig förändring i stadgan, derne derom uti 1823 års BevillHings-Förord - BevillnrUtsköttets Betänkande N;o 7; jjJ 1 tung, a'n det härmed tillstyrkte uteslutandet a£ föreskriften i lytde Mom* 2 §.
III Art. af följande lydelse: ”varande det i öfrigt Comité* ”ens pligt, att på Åra och Samvete icke sätta ”någon Egendom till lägre värde än den kunde ”komma att gälla om den utan tvångsmål skulle sälj as.”
Detta stadgande är nemligen i Ut-« skottets tanka utan egentligt ändamål, samt le-j der endast till förvillande af begreppen, enär det icke lärer vara möjligt, att med visshet nå-’ got härom på förhand bestämma.
Utskottet föreslår fördenskull: i lito Mufvudsakliga Städgandernt i lil Art, 2 17, 18, ig, 20 och 22 Mom. af 1823 dra Beyillnings-Författning, om värdering af
Får stigheter pa Landet, höra bibehållas; dock med, Uteslutande af föreskriften, att icke någon cgendom far dsättas lägre värde, än den kunde komma att ega, vid försäljning utan tvångsmål.
Nu gällande grunder för värdering af fastighet i Städerne synas ändamålsenlige, när dervid endast iagttages, att ett äldre Brandförsäkrings-värde numera, efter Ver-i kets upplösning, ej kan tjena till efterrättelse vid värdering.
Utskottet har vid'are, i afseende på användbarheten af en Minimi-Tariff 3i Éevilln,-Utskottets Betänkande Nto y, för Städérnes Faslighets-vardén, funnit en sådan icke nu, mera än förut, vara lämplig eller kunna uppgöras; men deremot tror Utskottet, såsom det minsta värde, hvartill i 15randstodsBolag försäkrad Stadsegendom får uppskattas, kunna antagas det, hvarföre dyli» ka inhemska Bolag gifvit assurance; och då kändt är, att de i sådant afseende nyligen anställde värderingar i allmänhet skett efter billiga grunder, och med afseende på gäng. bära priset', har Utskottet ansett den i senaste Bevillnings - Stadgas III Art., 4 §., 16 Morn., under då gällande Brandförsäkringsvärdens belopp medgifrie nedsättning i fråga om Brandstodsvärden, för det närvarande desto mindre vara af behof påkallad, som dessa Egendomar, om olycksfall icke inträffa, ej lära undergå någon serdeles förändring innan, vid blifvande Riksdag, ny Bevillnings* Förordning utfärdas; och föreslås alltså: 1 am De i 1823 ärs Bevillnings-Förordning gifne föreskrifter om värdering af Fastighet i Stad fortfara, med den förändring, att minimum af värde är det hvartill hus blifvit i Allmänna Inhemska Brandstods-Bölag till försäkring antaget; derunder nedsättning pä intet vilkor mä ega rum.
Hvad f Bevilln.-Utskottets Betänkande N.o 7. 33 Hvad dernäst vidkommer värdering af de i lil Art» 2 §. 23 och 26 Mom. uti 1823 års Bevillnings Författning uppräknade Bruk, Bergverk och flere Bergshandteringen tillhörige samt dermed jemförlige Manufacturinrätmingar, så har, i fråga om Jernbruket!, visserligen förekommit, att ojemnhet vid Bevillning för Bruken skall derigenom inträffa,' att Comitéerna vid bestämmande af Stång* jerns-försäljningspriset kunna handla efter olika åsigter, men dä ingen serskild framställ» ning skett i detta, vid förliden Riksdag äfvenledes omtvistade, samt genom votering af. gjorda ämne, och Utskottet, vid noggrann öfverläggning derom, icke kunnat finna någon lämpligare och med de i öfrigt antagne Värderingsmethoder mera öfverensstämmande grund för Jernbrukens uppskattning, än den nu gällande, har Utskottet endast ansett, att derutöfver ett uttryckligt stadgande borde, på lämpligt ställe, intagas derom, att vid värdering af Bruk, som hafva egna Grufvor och Masugnar, dervid Malm och Tackjern, öfver eget behof, försäljes, bör afseende på ett sådant förhållande fästas, så att behållna afkastningen, genom denna försäljning, i Värderings-Summan behörigen inberäknas.
I följd häraf föreslår Utskottet t Bih. till Riks-St.
Prot. igzg och y.te Sami. 3;dje H:t. 3 34'
Jkmlln--Utskottets Betänkande, N:o 7. 13:° Att Bergve'rken, med alla derunder inbegripne och dertill räknade eller dermed jernför lige Manufocturier, Werk och Inrättningar pä Landet, böra uppskattas efter de uti 1823 ars Bevillnings-Författning stadgade grunder, med uttryckligt tillägg i afseende pä Stångjerns-Bruken, huru Jernets rätta verkliga värde hvarje ur skall bestämmas, huru uppskattning skall ske för de till Bruk hörande Masugnar och Grufvor, som ligga i Annat TaxeringsDistrict än sjelfva Bruket, samt att den afkastning af Malm och Tackjern, som vid Stångjerns-Bruk tillhörige Grufvor och Masugnar kan uppkomma, genom försäljning af den Malm och det Tackjern, som brytes eller tillverkas utöfver Brukets egna behof, behörigen beräknas vid bestämmandet af Bruks-Egendoms värde< Utskottet eger dessutom anledning till den förmodan, att missförstånd stundom in** träffat, i fråga om värdering af Masugnar på det sätt/ att sådane, som lydt under Egendom, blifvit värderade både serskildt och i sammanhang med denna Egendom.
Det är kändt, att Masugnar och Grufvor finnas, hvilka icke lyda under visst Bruk, och att dessa vanligtvis äro fördelade i lotter, hvaraf nå* Hevilla.'
Utskottets Betänkande N-o 7; 3$' gon eller någre tillhöra dels Bruk, sorn sjelf* va begagna och förädla tillverkningen, dels ock andra personer, hvilka afyttra sina erhållna Producter af Malm eller Tackjern; och Utskottet har altså ansett följande rättel-, ser och förtydligandet* böra ega runs, nemi.: a 4:0
Att, i stället för ordalydelsen i II Art., 4:dt "Masugnar, så vida de ej ingått i värdet af s>den Egendom de tillhöra,'’ det härom i nya Bevillnings-Stadgan skulle heta: ”,Masugnar' ”och andelar deruti, hvilkas tillverkning för”säljes, så vida de nemligen icke ingått i vär’det af den Egendom, hvarunder de lyda:1’ och 15:0
Att, i stallet för orden ’’Grufvor andre11 soni finnas i II Art., 4:de pag. 3 3, bör det /i«* ta: ‘1Grufvor och Grufvelotter andre.”
Utskottet har vidare öfvervigt de i nu gällande Bevillnings-Stadga tillämpade grunder