Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Gefle Blekinge Skaraborgs läns Christianstads Sundsvalls Hudiksvalls Lunds Calmar Helsingborgs Westerbottens läns Carlshamns Orebro läns Uddevalla Wisby Borås Hernösands Nyköpings Östersunds Summa 1852 1852 1852 1852 1855 1855 1855 1858 1858 1858 1858 1858 1858 1858 1858 1858 1858 1859 1,000,000 840.000 900.000 1,000,000 1,000,000 750.000 1,000,000 968.000 500.000 750.000 750.000 788.800 576.000 314,500 560.800 500.000 594.000 344,675 600,000 420.000 450.000 500.000 500,100 200.000 500.000 435.000 250.000 375.000 260.000 260,000 280,000 60,000 250.000 230.000 250.000 200.000 150.000 210.000 225.000 250.000 249,900 100.000 250.000 217.500 125.000 187.500 130.000 130.000 140.000 30,000 125.000 115.000 125.000 100.000 Skånes Wermlands Stora Kopparbergs Östgöta ' Smålands Örebro Mälareprovinsernas Göteborgs Stockholms Norrköpings Wadstena Hallands Summa 1830 1832 1835 1837 1837 1837 1847 1847 1856 1856 1856 1857 1.950.000 2,000,100 1.404.000 1.494.000 3.000.000 2.250.000 3,897,800 5.000.000 1.000.000 1,000,000 1,000,000 1,000,000 4.532.126.50 2.679.777.50 1.249.755.50 1,635,928 3.355.242.50 2.586.636.50 4,997,970 4,648,810 1,557,115 921,140 920,210 1,134,680 3,000,968,02 604.356.32 385,106,71 306.887.32 933,733,13 741,786,7? 791,328,78 1,411,607,91 1,792,650,23 592,375,82 438,828,38 370,922,90 13,136,775 6,020,100 2,859,900 24.995,900 30.219,391,50 11,370,552,29 Anm.
Filialbankerna i Wenersborg och Jönköping, oktrojerade år 1858, samt Filialbanken i Luleå, oktrojerad 1860, hade ännu ej vid periodens slut trädt i verksamhet.
Då Bankernes räkenskapsår äro olika, angifvet’ teckningssumman i sjelfva verket tillståndet vid olika tidpunkter. 1. 2. | 3. 4. 5.
C) flyiiothekslnrättningar.
Stiftelse- år.
Värde af jord- egendom, hvar- för inträde vunnits.
Rrdr Runt.
Af delegare ut- tagne amorte- ringslån till belopp af R:dr Runt. 1836 1845 1846 1847 1849 1850 1851 2,640 2,910 1,998 1,197 4,505 47,203,391,03 48.665.276.16 16.069.870.16 14,700,428,7 5 26,269,689 12,626,143,73 18,135,350 . 16,691,903,25 3,816,150 7,174,090 5,997,045 11,341,775 Elfsborgs läns, Dalslands, Göteborgs och Bohus Summa 75,782,456,98 Anmärkningar: 1) Hypoteksföreningen å Gotland, som erhållit reglemente år 1853, var vid periodens slut ännu ej i verksamhet. 2) Då Hypothekskassan för Bruksägare, stiftad år 1833, är fotad på helt andra grunder än ofvanstående Hypotheksinrättningar, har den ej ansetts böra i tabellen upptagas. 3) Enligt den af Finans-Komitén gjorda beräkning (1859), skulle det skuldbelopp, som då tyngde den Svenska jorden, uppgå till omkring 280 millioner R:dr.
79 till jordbrukets och näringarnes förkofran.
En annan verkan af berörde låneanstalter visar sig i stegrade egendomspriser, ökad konsumtion och en lifligare företagsamhet i flere rigtningar, ej minst bland den jordbrukande klassen, samt deraf föranledd stegring i behofvet å arbetskrafter, i priset å arbete och dymedelst afven en stor förbättring i arbetsklassens vilkor.
Från flere håll, i synnerhet från de nordligare länen, klagas i femårsberättelserna öfver bristen på rörelsemedel; också blefvo redan första året efter ifrågavarande period eller år 1861, nådiga Reglementen utfärdade för åtskilliga nya kreditanstalter, nemligen — utom Stockholms och Göteborgs Hypothekskassor — för Allmänna Hypoteksbanken i Stockholm samt för Hypotheksföreningar mellan jordägare i Gefleborgs och Stora Kopparbergs län samt mellan jordägare i de fyra nordligaste länen, hvarjemte nytt reglemente för Gotlands Hypoteksförening s. å. meddelades.
För de med anledning af 1857 års penningekris till handelsrörelsens underlättande under qvinqvenniet tillkomne inrättningar, hvilka dock voro af en mera öfvergående beskaffenhet, redovisas i de särskilda Länsstyrelsernas berättelser.
Så bildades i hufvudstaden efter hvarandra 3:ne föreningar, Stockholms Kreditförening, Stockholms Garantiförening och Diskontföreningen i Stockholm, hvilka genom skyndsamma och kraftiga försträckningar i betydlig män afhjelpte de ögonblickliga svårigheterna och sålunda bidrogo till upphjelpande af krediten och återställande af den hämmade rörelsen; från andra håll omtalas äfven dylika tillfälliga kreditföreningar.
Omtanken att, så vidt ske kan, försäkra sig om skydd mot de förluster, som egendom och näring äro underkastade genom hvarjehanda olyckshändelser, måste växa i den mån förmögenheten och affärsverksamheten ökas.
Väl ordnade och flitigt begagnade försäkringsanstalter äro alltså redan i och för sig ett talande bevis på ekonomisk förkofran, och försäkringssummorna blifva mätare af framsteg häruti.
Här kan dock en sådan mätare ej lika lätt och fullständigt vinnas, som i länder, der t. ex. en för hela landet gemensam försäkringsanstalt obligatoriskt omfattar all egendom af visst slag, och bereder fullständig öfversigt öfver dess värde vid viss tidepunkt.
Det var ock ej heller att förvänta, att de af Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i nu afgifna femårsberättelser meddelade uppgifterna öfver hithörande förhållanden skulle utgöra ett fullt tillräckligt material till en statistik öfver Rikets försäkringsanstalter.
Dessa uppgifter, huru ofullständiga de än i många afseenden äro, ådagalägga emellertid, att ett icke ringa antal dylika inrättningar finnas i landet, samt att desamma tyckas ganska mycket anlitas.
Så vidt uppgifter öfver försäkringsbeloppen blifvit lemnade, antyda äfven dessa en icke obetydlig kapitaltillgång i ordets vidsträcktare, nationalekonomiska betydelse.
Hvad först beträffar anstalter till försäkring af egendom mot brand, finnas dels sådane, som utsträcka sin verksamhet till hela landet antingen med afseende på all slags egendom eller särskildt fast och särskildt lös, dels sådane, hvilka blifvit inrättade till försäkring endast af den inom ett visst läns, stads, härads, pastorats eller sockens område befintliga vare sig både fasta och lösa egendom eller blott ettdera af dessa slag.
Väl hafva för ett par brandstodsföreningar uppgifter blifvit lemnade å antalet delegare, försäkringsbeloppet vid periodens början och slut, särskildt för fast och lös egendom, antalet brandskador och det derför utbetalade ersättningsbeloppet, allt förhållanden af största vigt och intresse att känna, men för det stora flertalet föreningar saknas dessa data.
Den enda öfversigt, som här kan gifvas, måste derföre inskränka sig till angifvandet af försäkringsbeloppet vid periodens slut, och oaktadt för Statistiska Central-Byrån tillgängliga Revisionsberättelser dervid blifvit begagnade för att fylla de luckor, som äfven i detta afseende förefinnas i femårsberättelserna, har dock icke någon fullständig öfversigt kunnat vinnas.
Derjemte torde få anföras, att dehär nedan upptagna beloppen dels icke afse förhållandet å en och samma dag, utan än den 31 December 1860, än någon annan dag af samma år eller under första hälften af år 1861, allt efter som de särskilda bolagens räkenskaps- och förvaltningsår äro inrättade, dels icke alltid fullt noggrannt angifva sjelfva försäkringsvärdet, hvilket i händelse af brandskada bolaget är skyldigt att ersätta, utan i icke få fall delegarnes s. k. ansvarig - 80 Brandiorsäkringsanstalter. hetssumma, efter hvilken brandstod gifves, d. v. s. uttaxeringar å delegarne i och för bolagets utgifter verkställas, och hvilken summa i de brandförsäkringsbolag, som icke äga olika premier i förhållande till det försäkrades större eller mindre eldfarliga beskaffenhet eller belägenhet, vanligen är något högre än sjelfva försäkringssumman.
Brandförsäkrings-inrättningar med en öfver hela landet utsträckt verksamhet äro:
Försäkringsbelopp vid periodens slut, i R:dr R:mt.
Försäkrings-aktiebolaget Skandia, stiftadt 1855 96,605,626,a) Allmänna Brandförsäkringsverket för byggnader å landet, stiftadt 1828 54,604,983, Städernas Allmänna Brandstodsbolag, stiftadt 1828 98,317,207, Summa R:dr Runt 249,527,816.
Härtill kommer Städernas Brandstodsbolag till försäkring af lösegendom, stiftadt år 1842, öfver hvars försäkringssumma för år 1860 uppgift likväl icke varit för Statistiska Cehtral-Byrån tillgänglig, men till FinansKomitén har, enligt hvad från nämnde Komité blifvit benäget meddeladt, densamma uppgifvits för år 1858 till 45.154,220 R:dr.
Det i nyssnämnde 4 inrättningar vid 1860 års slut inom Sverige försäkrade egendomsvärde, fast och löst, kan sålunda med visshet anses hafva uppgått till nära 300,000,000 R:dr.
Af brandstodsbolag, hvilkas verksamhet är inskränkt till visst mindre område, län, stad, härad o. s. v., och öfver hvilkas försäkrings- eller ansvarighetssummor uppgifter varit att tillgå, äro belägna inom:
Försäkrings- eller ansvarighetsbelopp Stiftelseår. vid periodens slut, i R:dr R:mt.
Stockholms stad 2 1746—1843 158,528,999, 4) Stockholms län 1 c) 1844 35,536,310, Upsala d:o 1 1844 26,264,120, Södermanlands d:o 1 1847 41,705,515, Östergötlands d:o 1 69,850,050, Jönköpings d:o 1 1848 23,928,470, Kronobergs d:o 1 d) 6,796,135, Calmar d:o 1 1841 36,848,490, Gotlands d:o 2 e) 1827—1835 17,097,867, Blekinge d:o 3 f) 1840—1856 20,672,035, Christianstads d:o 3 s) 1838—1843 32,109,150, Malmöhus d:o 6 h) 80,907,284, Hallands d:o 2 0 1841-1847 11,405,778, Göteborgs och Bohus d:o 1 k) 1845 13,854,500, a> Denna summa afser endast bolagets försäkringar mot brand inom Sverige, och belöpte sig deraf på fast egendom: 31,562,917 samt på lösegendom af alla slag: 65,042,709 R:dr.
Af denna summa belöper sig på Stockholms Stads Brandförsäkringskontor, som endast försäkrar fast egendom, 100,849,249 R:dr, och på Stockholms Stads Brandstodsbolag till försäkring af lösegendom 57,679,750 R:dr.
0 Dessutom 1 sockenbolag, för hvilket uppgift saknas.
Flera socken-brandstodsbolag finnas derjemte i länet, men uppgifter öfver deras försäkringssummor saknas.
Ett för länets norra och ett för dess södra del.
Deraf 2 sockenbolag. »1 I länet finnas ytterligare 2 bolag, stiftade 1831 och 1851, hvilka, enligt uppgifter till Finans-Koraitén, år 1858 ägde ett sammanlagdt försäkringsbelopp af 10,288,180 R:dr.
Alla brandstodsbolag i Christianstads län äro inrättade häradsvis.
O Dessa bolag äro häradsvis inrättade.
Dessutom funnos 1860:
Skånska Brandförsäkrings-inrättningen för byggnader i städerna, stiftad 1828, i hvilken försäkringsbeloppet, enligt uppgift till Finans-Komitén, år 1858 uppgick till 16,205,736 R:dr, samt Skånska Städernas Brandstodsförening till försäkring af lösegendom, för hvilken uppgifter icke varit tillgängliga.
0 Femårsberättelsen för länet namngifver dessutom 15 andra bolag, livartdera omfattande en socken eller ett pastorat.
O Flera mindre föreningar för brandförsäkring finnas häradsvis.
Andra försäkringsinrättningar.
Socknemagasiner. 81 Försäkrings- eller ansvarighetsbelopp Stiftelseår. vid periodens slut, i R:dr R:int.
Elfsborgs län 1 a) 1841 40,659,150, Skaraborgs d:o 2 1841 b) 52,800,530, Wermlands d:o 1 1844 26,953,380, örebro d:o 1 1843 42,458,770, Westmanlands d:o 1 1847 31,755,250, Stora Kopparbergs d:o 1 1846 31,654,220, Gefleborgs c) d:o Wester-Norrlands d:o 1 d) 1843 17,423,200, Jemtlands d:o 1 r> 1847 4,325,425, Westerbottens d:o 2 1848 0 6,530,910, Norrbottens d:o 1 2,686,876.
Dessa bolags sammanlagda försäkrings- eller ansvarighetsbelopp utgjorde sålunda 832,752,414 R:dr, och då, enligt hvad nedanstående anmärkningar upplysa, dels 4 andra inom län, stad eller härad begränsade bolag år 1858 ansvarade för tillsammans 44,549,706 R:dr, och dels i öfrigt en hel mängd brandstodsbolag, hufvudsakligen socknevis ordnade, varit i verksamhet under perioden, men för hvilka uppgifter icke blifvit lemnade, torde på grundade skäl få antagas, att hela det i brandstodsbolag, med till visst mindre område inskränkt verksamhet, vid 1860 års utgång försäkrade egendomsvärdet belöpte sig till nära 900,000,000 R:dr, oell att försäkringsvärdet af all svensk egendom, fast och lös, som vid samma tidepunkt var mot brand försäkrad i Svenska bolag, uppgick till närmare 1,200,000,000 R:dr R:mt.
Utom inrättningar till försäkring af egendom mot brand, omnämnas i femårsberättelserna äfven andra slag af försäkringsinrättningar, såsom:
Föreningar till försäkring mot farsoter hos kreatur i Upsala, Gotlands, Blekinge, Christianstads och Westmanlands län; Sjöassuransföreningarg) i Calmar, Malmöhus, Göteborgs och Bohus, Gefleborgs och Wester-Norrlands län (den senare med en till de 3 nordligaste kustlänen utsträckt verksamhet), och voro i de 3 första och den sistnämnda föreningen år 1860 tillsammans försäkrade 501 fartyg till ett assuransbelopp af 11,719,972 R:dr; 1 Förening i Blekinge län, till försäkring af fiskredskap, som genom storm o. d. förstöres; vidare Ränte-och Kapitalförsäkrings-anstalter, af hvilka märkas:
Lifränte- och Kapitalförsäkrings-anstalten för Linköpings län och stift, Jönköpings läns Pensionsförening eller Ränteförsäkrings-anstalt, hvilken äfven omfattar Elfsborgs, Skaraborgs och Blekinge län, Lifränteanstalten i Wexiö, Ränte- och Kapitalförsäkrings-anstalten i Göteborg, Orebro läns Ränte- och Kapitalförsäkrings-bolag, samt Ränte- och Kapitalförsäkrings-anstalten i Stockholms stad samt Stockholms och Westmanlands län; och slutligen 1 Lifförsäkringsanstalt, aktiebolaget Skandia.
Den obligatoriska socknemagasins-inrättningen, framkallad af den känslighet för vexlingar i skördebeloppen, som blifver desto större ju mindre jordbruket är utbildadt och ju mera bristande kommunikationsanstalter in. m. lägga hinder i vägen för en skyndsam förflyttning af skördens öfverskott i en landsort till en annan, der brist hotar, synes allt mer och mer förlora förtroende och anses såsom obehöflig och ändamålslös.
Flera mindre föreningar för brandförsäkring finnas liäradsvis.
Det uppgifna årtalet är stiftelseåret för blott det ena oell betydligaste bolaget, eller ”Länets”. •1 Ett Brandstodsbolag för länet finnes stiftadt 1852, och dessutom flera för särskilda socknar; enligt uppgift till Finaus-Komitén uppgick år 1858 det förras försäkringssumma till 18,055,790 R:dr.
Några sockenbolag finnas äfven i länet. ”1 Ganska många socknar i länet hafva dessutom egna brandstodsföreningar.
Det uppgifna årtalet är stiftelseåret för blott det ena, det minsta bolaget, ”Skellefteå sockens”. »1 1 Stockholm funnos äfven 4 Sjöassuransföreningar, hvilka dock icke omnämnas i Ofver-Ståthållare-Embetets berättelse.
Sammandrag af K. M. Bepdes und. bet ali, för åren 1850—1800. 11 82 Sparbanker.
Då räntan måste motsvara en skälig afkastning å kapitalvärdet samt derjemte betäcka kostnaden för vård af det spanrnålsupplag, som alltid skall i magasinet finnas tillgängligt, så måste den blifva hög.
Sålunda upplyses den från Upsala och Blekinge län utgöra 4 kappar, från Westmanlands län 4—2 kappar på tunnan.
Denna höga ränta afhåller lånesökande, och de, som af nöden tvingats anlita hjelp, äro ock minst i tillfälle att återgälda.
Femårsberättelserna från Ostergötlands, Jönköpings, Kronobergs, Calmar, Christianstads, Malmöhus, Hallands, Wermlands och Gefleborgs län meddela ej om dessa inrättningar några upplysningar; deremot uppgifvas från Stockholms län i det fögderi, som har högsta antalet, år 1860 befintliga 20 magasiner med 3,919 tunnor säd och 19,296 R:drs kapital; för Gotland i samtlige socknar med 11,144 tunnor och 34,911 R:dr; för Blekinge i 3 socknar med 440 tunnor; för Göteborgs och Bolms län 11 stycken; för Elfsborgs län i 56 socknar med obetydliga fonder; för Skaraborgs län 140 stycken med 13,193 tunnor och 14,016 R:dr; för Westmanlands län 52 magasiner med 9,074 tunnor och 41,493 R:dr; för Stora Kopparbergs län 15,250 tunnor och 27,255 R:dr; för Jemtlands län 18,784 tunnor; för Westerbottens 5 magasiner med 1.634 tunnor; och för Norrbottens län en behållning i magasinerne af omkring 5,000 tunnor säd.
Från Upsala och Södermanlands län uppgifvas magasiner befintliga inom de flesta socknar, hvilkas afkastning, i sistnämnda länet ofta förvandlad i penningar, användes till hvarjehanda kommunala ändamål.
I Blekinge, Orebro, Wester-Norrlands och Jemtlands län röna socknemagasinerna ringa stöd af tänkesättet bland allmogen, som betraktar inrättningen mer såsom en börda, oaktadt de bemödanden som i det förstnämnda länet af Hushållnings-Sällskapet användts för saken.
Tab. N® 12.
Femårsberättelsen för Skaraborgs län bevarar visserligen genom uppgiften om en år 1805 å Bromö glasbruk stiftad besparingsfond för arbetarne minnet af en hedrande inrättning långt äldre än de nu s. k.
Sparbankerne.
Dessa torde dock här ej räkna sina egentliga anor längre tillbaka än till året 1820, då den första öppnades i Göteborg, hvarefter följde den i Stockholm år 1821 öppnade, samt en i Wermland år 1822 o. s. v. På sätt af tab.
N:o 12 inhemtas, är antalet af Rikets Sparbanker vid 1860 års utgång uppgifvet till 145, ett antal, som, vid öfvervägande af dessa inrättningars ändamål att oaflåtligen uppsamla och fruktbargöra veckans eller åtminstone månadens sparpenning och derigenom förebygga dennas förskingring samt i behofvets stund alltid kunna utan svårighet anlitas för uttagning, uppenbarligen är allt för litet för ett land af Sveriges vidsträckta areal och glesa befolkning.
Detta har ock allt mer insetts, hvaraf följden blifvit, att från Stockholms Hushållnings-Sällskap, dock efter nu ifrågavarande femårsperiods slut, utgått åtgärder för sparpenningens insamlande inom socknarne m. m., och komma nästa fem årsberättelser otvifvelaktig^ att bära vittne om de välgörande frukterna häraf.
Af ofvannämnda 145 sparbanker synas 69 vara belägna i städer och 76 på landsbygden.
Vid betraktande af landtbefolkningens vida större talrikhet har denna alltså ojemförligt större svårigheter för sparbankernes begagnande.
En del af dessa torde ock vara begränsade till emottagning endast från ett visst område.
1 flera län förekommer dock benämningen Länssparbank, hvaraf kan slutas till en mera omfattande verksamhet, sorn enligt uppgifter från åtskilliga län underlättas genom dels kommissionärer i länet, dels filialafdelningar å landsbygden, hvilka till en del medräknats i ofvanuppgifne sparbanksantal, till en del icke (såsom t. ex. 21 i Wester-Norrlands län).
Åtskilliga andra i städer belägna sparbanker hafva ock uppgifvits omfatta kringliggande härader, bergslager eller socknar till mer eller mindre vidsträckt omfång.
Dessutom omtalas i flera län befintliga så kallade Sparkassor, om hvilkas omfång och verksamhet dock närmare underrättelser saknas.
Man kan alltså ej ensamt af ofvan uppgifne antal och läge bilda sig en riktig föreställning om sparbankernas verksamhet.
Denna omfattade, såsom tabellen utvisar, i hela Riket vid 1860 års utgång 200,932 delegare och ett kapital af 29,093,260,85 R:dr R:mt, eller i medeltal på hvarje delegare 144,79 R:dr.
Detta ringa belopp af hvarje delegares andel hänvisar visserligen derpå, att det förhållande, som i några femårsberättelser uttryckligen omförmäles, nemligen att delegarne företrädesvis utgöras af den mindre bemedlade klassen, torde Helsö- och sjukvård.
Allmänna fattigvården. 83 vara timligen allmänt gällande, men otvifvelaktig! synes oek vara, att den arbetande oell tjenande klassen, särdeles under nu ifrågavarande femårsperiod, kunnat hafva tillfälle att bereda sig en vida större sparbanks behållning, derest den velat och på lämpligt sätt uppmuntrats dertill.
Den hjelp sparbankerna lernnat efter 1857 års penningkris ådagalägges tydligt af tabellens uppgifter öfver det uttagna beloppet under 1858 och följande år.
Detta belopp, jemförd t med de årliga insättningarna och hvad här ofvan i öfrigt är anfördt, synes ock ådagalägga, att krisens verkningar sträckt sig kännbart äfven utom de handlandes och fabriksägarnes klasser.
Då tabellen N:o 12 är uppställd så, att den lätt tillåter jemförelser länsvis, torde jag för undvikande af större vidlyftighet här få förbigå sådane jemförelser, men anser mig dock böra i underdånighet hänvisa till de upplysningar, som i berättelsen för Blekinge län (sid. 23) meddelats rörande bristande uppgifter för 2:ne år från sparbanken i Sölvesborg.
Sparbankernas hela öfverskott eller besparing utöfver delegarnes andel vid 1860 års utgång utgjorde 2,092.562,u R:dr; och tabellen visar de betydliga andelar af detta öfverskott, som tillkomma vissa läns sparbanker, hvarigenom dessa ock varit i tillfälle att dels lemna bidrag till hvarjehanda allmännyttiga ändamål, dels betrygga insättarne en högre ränta.
Den räntefot, efter hvilken insättarne godtgöras, är uppgifven till 5 procent från Upsala, Östergötlands, Gotlands, Blekinge, Christianstads, Malmöhus, Hallands, Elfsborgs, Skaraborgs, Örebro, Westmanlands, Jemtlands och Westerbottens län, i det sistnämnda dock blott åt insättare af allmoge och arbetsklassen, men för andra personer till endast 4J proc.
Stora Kopparbergs läns sparbank, som förr gif vit blott 4 proc. ränta, har efter 1860 höjt den till 5, och Lidköpings sparbank ger 51 proc. ränta.
Vigten att genom en räntefot, som ej är allt för låg, locka insättare framhålles ock från några län.
Då sparbankerna för sina utlåningar, dels mot inteckningar dels mot reverser, i allmänhet kunna påräkna 6 proc. ränta, så beredes härigenom tillgång till den ringa förvaltningskostnad, sorn kan komma i fråga, då Direktionerne ej påräkna någon ersättning för sitt besvär.
Maj:ts Sundhets-Kollegium årligen i utförliga underdåniga berättelser redogör för helso och sjukvärden i Riket, och dessa berättelser för hvartdera af de år, som denna femårsperiod omfattar, redan äro offentliggjorda, så hafva Eders Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande ej haft anledning att i någon vidsträcktare mån göra detta ämne till föremål för sina berättelser.
Många bland dessa innehålla emellertid talrika upplysningar, som i flera delar, beträffande åtgärder och inrättningar, hvilka ej stå under Statens kontroll och värd, utgöra vigtiga tillägg till bemälde Kollegii berättelser, men då uppgifterna ej meddelats efter något gemensamt formulär, så egna de sig ej till någon kortfattad öfversigt, och då detta sammandrag dessutom redan vuxit till ett omfång, som ej är förenligt med vidare utdrag ur berättelserna, så torde jag i hithörande ämnen få till dessa hänvisa.
Den allmänna fattigvårdens ordnande efter de grunder, som senast blifvit fastställde genom Kongl. Tab.
N:o Förordningen af den 13 Juli 1853 med efterföljande stadganden, innebär visserligen möjligheten att ifrågasätta en tili hela landet utsträckt statistisk redogörelse öfver dess nuvarande tillstånd, men då man tager i öfvervägande villkoret för en sådan, eller uppgifter från ett antal särskilda fattigvårdssamhällen, hvilket torde ej obetydligt öfverstiga 2,000, så lärer man svårligen kunna vänta full tillförlitlighet, åtminstone första gången.
Äfven om ändamålsenliga räkenskaper allestädes blifvit förda, kunna dock dessa ej bereda säker uppgift om värdet af den hjelp, som lemnats in natura.
En mängd olikheter såväl i afseende på de särskilda irikomsttitlarne och grunderna för beräkning af verkliga fattigvårdskostnaden, som ock i sjelfva sättet, hvarpå fattigförsörjningen utföres, vexlingarne i fattighjonens antal m. m. lägga äfven stora svårigheter för upprättandet af ett tillfredsställande formulär för uppgifterna, hvilka utan ledning af något sådant skulle blifva än svårare att bearbeta.
Det formulär, som nu tjenat för de i tab.
N:o 13 sammanförda uppgifterna, synes i allmänhet ej hafva öfverskrida gränserna för hvad man varit i tillfälle att meddela, då tabellen endast för ett och annat län 84 Allmänna fattigvården. visar luckor, ehuru i afseende på några af dess rubriker uppfattningen otvifvelaktigt varit olika på olika ställen.
Hvad åter beträffar de frågor, sorn i förslaget till femårsberättelserne dessutom blifvit antydda såsom önskvärda föremål för upplysning, såsom t. ex. rörande fattighjonens civilstånd, åldrar, vexlingar i antalet under olika årstider m. m., synas i allmänhet större svårigheter hafva mött, så att härom till det mesta saknas upplysning.
Då fattigvården under olika år mycket olika anlitas, kan visserligen mot det i tabellen N:o 13 meddelade sammandraget för blott ett enda år anmärkas, att det ej är nog upplysande.
Formuläret för femårsberättelserne förutsätter ock uppgifter för hvarje år, och sådana finnas i flertalet af dessa berättelser.
När de emellertid saknas i några och antagligen till en del äro af mindre värde för de första åren, sa har jag, för att ej taga alltför stort utrymme i anspråk, inskränkt mig ensamt till äret 1860.
1 det följande torde dock blifva, tillfälle att jemväl fästa uppmärksamhet vid jemförelse med de förutgångne åren.