Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
En väl vitsordad Mejerist från Holstein antogs till föreståndare för mejeriet och förestod detsamma under ifrågavarande räkenskapsår.
Som han dock ingalunda svarade mot hvad man af honom skäligen kunnat förvänta, och hela mejerihushållningen under honom gick ingenting mindre än väl, så afskedades lian genast efter första årets förlopp, och Styrelsen har sålunda redan långt före detta afhjelpt de menliga förhållanden, som mot mejeriet under dess första år med skäl kunde anmärkas.
Också har mejeriet, med den hushållning, som vid detsamma sedan införts, och under ledning af den förestånderska, som nu handhafver detsamma, lemnat helt andra resultater, än under dess förste föreståndares tid. 3:o Beträffande
Schäferiets konto och den å detsamma anmärkta förlusten, så härrör denna från räkenskapsårets låga ullpriser.
För ullen från Institutets schäferi erhölls detta år endast 1 R:dr 66| öre per skålpund bundt-u|'l och 83j öre per skålpund — 329 — styck- och lamm-ull.
Under föregående och efterföljande åren med högre ullpriser, då såsom t. ex. innevarande år ullen kunnat försäljas till 2 R:dr 16^ öre per skålpund, har förhållandet med behållningen af schäferiet varit helt annan.
Revisorerne hafva särskildt anmärkt omkostnaden för ullens försäljning, 72 R:dr 29 öre.
Styrelsen får härvid erinra, att ullen från Institutets schäferi har årligen försålts å Norrköpings ullmarknad.
Att härvid för ullen måst betalas fraktkostnad per ångbåt från Ultuna till Norrköping, att en person till marknaden måst medfölja för att försälja ullen, och att för denne person måst bestås passagerare-biljett fram och åter jemte nödig lefnadskostnad under tiden, torde vara en så klar och vanlig sak, att den väl ej bordt lemna skäl till anmärkning.
I sammanhang med frågan om afkastningen af fåren vid Ultuna, så utbeder sig Styrelsen att särskildt få erinra, att de till största delen utgöras af ett Staten tillhörigt stam-schäferi af elektoral-race, samt att Institutet betalar till Staten årligt arrende för detta schäferi, som dock aldrig kan lemna någon synnerlig behållning, alldenstund fären af denna race hafva ett underordnadt värde såsom slagtdjur och icke heller kunna genom sin ull så synnerligen betala fodret, då den högfina ullen så ansenligen fallit i pris, emot hvad t. ex. på 1820- och 30-talet var händelsen.
Styrelsen har derföre hos Eders Kongl.
Maj:t långt för detta anmält det ofördelaktiga uti att underhålla ett schäferi af elektoral-får och hoppas, så fort som möjligt, blifva i tillfälle att utbyta detsamma. 4:o Vid Svinhusets konto har den anmärkta förlusten uppstått dels derigenom, att slösäd oeh åtskilliga andra affall, som användts till utfodring, ej dervid realiserats till dem äsatte priser, dels beror den deraf, att af de störtade djuren hafva åtta varit äldre, och behållningen sålunda minskats med de summor, som för dem måst afskrifvas.
Beträffande vidare anmärkningen, rörande de under året störtade grisarne, så torde det vara tillfyllest att erinra, huruledes det för de flesta enskilde hushållare rätt ofta plägar inträffa, att några grisar gå förlorade genom att mödrarna dels ligga ihjäl, dels någon gång äta upp sin afkomma, samt att det icke heller plägar vara ovanligt, att svinkreatur, mera än andra husdjur, gå förlorade genom sjukdomsfall.
Båda dessa händelser måste blifva vanligare, ju större den svinahjord iir, som vid en egendom underhålles.
Yid Ultuna har dels för Institutets eget hushåll, dels till afsalu för spridande af bättre afvelsdjur, uppfödts ett icke obetydligt antal grisar, och till upplysning uti ifrågavarande fall torde det tillåtas att ur journalen för räkenskapsåret, som omfattar tiden från den 14 Mars 1858 till samma dag 1859, meddela följande: 1858.
I April månad födde grisar 49 stycken, störtade dito 4 stycken.
» Maj » J uni 11 . 12 » Augusti 45 » September 12 » Oktober 11 » December » Januari — Summa födde 140.
Summa döde 22, it — 330 Om de 8, som af sjukdom afgingo i Juli, December och Januari afdragas, återstå 14 vid eller Straxt efter födseln förlorade grisar af födde 140, eller jemt 10 procent, hvilket val icke är något så särdeles ovanligt, att det såsom sådant förtjenar att anmärkas. 5:o Förlusten å Gödoxarnes konto finnes endast på papperet och beroende deraf, att dé för året till gödning uppställda oxarne utgjordes af sådana, sorn utgallrats såsom icke vidare för åkerbruket lämpliga, och hvilka icke återgifvit både den summa, tor hvilken de såsom dragare inköpts, samt gÖdningskostnaden.
Bokföringssättet angifven nu huru mycket för hvarje oxe bordt afskrifvas, innan densamme uppställdes till gödning, och genom en omforing häraf kommer detta konto ej att utvisa någon förlust, Detta utvisar det egentligen icke heller nu, utan endast huru mycket hvarje dragoxe efter vissa år försämrats under den tid han användts i arbete för åkerbruket — och i detta fall är detta konto nu ganska upplysande och lärorikt, likasom hvarje konto, der förlust uppstår, om män inser orsaken till och förhållandet med förlusten. 6:o Vid Institutets konto må särskildt erinras, att Institutet för året kostat Staten icke 38,603 R:dr 30 öre, såsom Revisorerne upptagit, utan endast 19,730 R:dr 62 öre, nemligen:
Det uppburna stats-anslaget 12,000: — Egendomens afkastning 5,685: 62.
Den utgifna fyllnadssumman 2,045: — Summa Runt 19,730: 62. ty att bland Statens omkostnader för Institutet inberäkna de betalande elevernas års afgifter 16,725: — samt de af landtegendomen till Institutet godtgjorde lärlings-dagsverkena .... 2,135: 67. Summa Runt 18,860: 67. är alldeles orätt, då Staten till sistnämnde summa ej bidragit med ett öre.
De betalande elevernas afgift, 600 R.dr R:mt för året, är så låg, att Institutet derpå icke har ringaste behållning, utan tvärtom förlust, såsom ock synes af årsräkenskapen, då posterna för kost och lyshållning, ved och laboratorii-omkostnader m. fl. utgifter för eleverna sammanräknas, hvilka utgifter med 2,822 R:dr öfverstigit beloppet af hvad eleverna för sig betalt, och hvilken betalning ställts så lag, att den ej Öfverstiger hvad en yngling såsom betalande landtbrukselev vanligen får erlägga, då iian inackorderar sig hos en inspektor eller landtbrukare, såsom nu ofta sker, för att derigenom vinna förberedning till inträde vid Institutet.
Af de betalande eleverna har Institutet sålunda ingen behållning, och det är lika orätt att i Statens utgiftssumma för Institutet inberäkna de betalande elevernas lefnadskostnad med mera, som det vore orätt att till exempel i utgiftsstaten för Upsala eller Lunds Akademier inberäkna studenternas lefnadskostnad.
Hvad lärlings-dagsverkena åter angår, så hafva de bokförts till 33 j öre per stycke, och högre kunna de icke tagas, ty dels äro de flesta lärlingarne ovana vid flera förefallande arbeten då de komma till Institutet, dels måste mycket af deras tid användas till sådant, som ej inbringar något åt landtbruket, såsom skrifning, räkning, linearteckning, undervisning i landtmäteri med mera.
Att summan för lärlinge-dagsverkena förts jordbruket till last och Institutet till godo, har skett och sker för att visa, huru Institutet och jordbruket hvar för sig bära sig, och då Ultuna landtegendom godtgjort Institutet för lärlinge-dagsverkena under året med en summa af 2,135 R:dr 67 öre, så är detta icke heller någon utgift för Staten, och dessa dagsverken äro, af ofvanuppgitne med flera skäl, på långt när icke till så stor fromma, som man förmodar, för Institutets landtbruk.
Att detta sednare åter med sin årliga afkast - — 331 — ning skall bidraga till Institutets underhåll, är ju en gifven sak, då Ultuna kungsladugårds afkastning just är härtill disponerad.
Det är sannt, att utgående balansen, jemförd med den ingående, utvisar, såsom Revisorerne anmärkt, en minskning i tillgångarna med 2,045 R:dr 1 öre, men denna minskning är endast skenbar, och uppkommen deraf, att vid räkenskapsårets början den 14 Mars 1858 öfverfördes inneliggande spanmål till högre priser, än densamma sedermera kunde afyttras.
Tillgångarne vid årets början upptogos sålunda till högre värde, än det de sedermera visade sig äga.
Prisskillnaden i detta fall blef icke mindre än 3,342 R:dr 56 öre, hvaraf salunda visar sig, att ingående balansen för räkenskapsåret varit upptagen just så mycket för högt, relativt till hvad sädesprisen sedan blefvo.
Hade den från 1857 inneliggande spanmålen kommit att upptagas till samma priser, hvartill den våren 1858 realiserades, så hade sålunda den påpekade bristen icke förefunnits, utan i stället ett öfverskott af 1,297 R:dr 55 öre.
Då det emellertid är omöjligt att på förhand kunna veta, huru spanmålsprisen skola komma att gestalta sig, så skall det alltid komma att inträffa, att en landtegendom på den från ett föregående är inneliggande skörden kan komma att göra en förlust, likasom den åter ett annat år kan komma att göra en vinst.
Ett landtbruks-institut, som är förenadt med ett större jordbruk, kan i detta fall icke utgöra något undantag från det, som är gemensamt för alla landtegendomar.
Då Styrelsen sålunda härhos haft nåden visa, att den ofvannämnde bristen, som Rikets Ständers Herrar Revisorer ansett sig böra till Eders Kongl. Majit anmäla, endast varit tillfällig och skenbar, och då vidare
Institutet under året med förhanden varande tillgångar icke blott behörigen fortgått, utan äfven kunnat till Kongl.
Stats-kontoret godtgöra den löpande afbetalningen, 3,000 R:dr Runt, ä Institutets skuld till Kongl. Majit och Kronan, så torde det häraf visa sig, att
Institutets förvaltning härutinnan icke torde kunna anses lemnat skälig anledning till någon anmärkning.
Ilerrar
Revisorers beräkning af de medel, Institutet bekommit, för dess organisation, är i flera hänseenden oriktig och felaktig.
De från den 14 Mars 1841 till den 14 Mars 1848 samlade arrende-medeln med upplupne räntor utgjorde icke, såsom Revisorerne antagit, 63,000 Ridr, utan understego denna summa med icke mindre än 11,661 Ridr 27 öre.
De uppburna arrendemedeln för 7 år, ä 6,000
Ridr per år, stego till 42,000:
— Den upplupna räntan utgjorde för 1842 342: ■— Dito dito » 1843 684:
— Dito dito » 1844 1,013: 18.
Dito dito » 1845 1,406: 47.
Dito dito » 1846 2,277: 44.
Dito dito » 1847 2,443: 11.
Dito dito » 1848 till den 14 Mars .... 1,172: 53. g ggg.
Summa arrendemedel och upplupne räntor R:dr Ruut 51,338: 73, sorn utgjorde den grundfond, hvarmed Institutets organisation, uppsättning af inventarier för landtegendomen och de i första hand nödigaste byggnader skulle bestridas.
Transport 51,338: 73. — 332 — Transport 51,338: 73.
Särskilta anslaget af den 15 December 1849 var 11,758 R:dr 47 sk. 8 rst. banko, eller riksmynt 17,638: 49. hvartill kommer anslaget till ladugårds- och mejeri-byggnaderna 37,500:
— Summa uppburne organisations-medel 106,477: 22. eller 17,722 R:dr 78 öre mindre, än Herrar Revisorer angifvit, och hvarvid särskilt får erinras, att anslaget till eldrian beviljats icke till Ultuna Landtbruks-institut, utan till Upsala läns Hushållnings-sällskap, ehuru detsamma sedermera låtit uppföra denna byggnad på Ultuna ägor, samt att för Mejeri-skolan under räkenskapsåret icke uppburits något statsanslag.
Mejeri-skolan öppnades först den 24 Oktober 1859, och för de nio sista veckorna af sistnämnde år uppbars af anslaget endast 566 R:dr 67 öre, hvilken inkomst hörer till följande räkenskapsåret.
Det är först med innevarande år 1860, som anslaget till Mejeri-skolan utgått till sitt fulla belopp, men detta anslag tillfaller icke Institutet, utan den vid Ultuna upprättade Mejeri-skolan, som är en från Landtbruks-institutet helt och hållet skiljd anstalt, hvarföre ock anslaget till densamma icke heller får räknas
Institutet till godo.
Hela den beräkning, Herrar Revisorer gjort öfver hvad Institutet ko stat för det ifrågavarande räkenskapsåret, är sålunda alldeles oriktig, då, såsom ofvan visats, de direkta utgifterna för
Institutet icke varit 38,603 R:dr, utan endast 19,730 R:dr 62 öre; — och om härtill skall läggas räntan ä organisations-kostnaderna, hvilka icke uppgått till 124,200 R:dr, utan endast till 106,477 lt:dr 22 öre, så blir beloppet af hvad Institutet kostat vida under hvad Herrar Revisorer uppgifvit.
Tager man derjemte i betraktande, att om ändring under räkenskapsåret ej inträffat i spanmålsprisen, så hade behållningen af Institutets landtbruk icke endast varit ökad med den för prisskillnaden förut omnämnda afskrifna summan, 3,342 R:dr 56 öre, utan den hade varit ännu mera än dubbelt högre, om årsskörden kunnat beräknas till förut gällande priser.
Afven utan beräkning af detta sednare, utan endast med realisering af den vid räkenskapsårets början inneliggande spanmålen till priser, hvartill densamma bokförts, hade landtegendomens nettoafkastning för året stigit till 9,028
R:dr 18 öre, eller till j mera än egendomen förut gifvit i arrende, oberäknadt att under räkenskapsåret byggnads-reparationer verkställts för en summa af 3,610 R:dr 67 öre, under det att inventarierna ökats med ett värde af 4,843 R:dr 17 öre, hvilken sednare summa äfven bör inräknas uti behållningen för året.
Vid en landtegendom måste alltid afkastningen blifva mycket olika under olika år, och då somliga år gifva en större vinst, inträffa åter andra, som gifva förlust, af hvilket sistnämnde förhållande många jordbrukare haft en ganska kännbar erfarenhet under de sista, för landtbruket ogynsamma, tiderna.
Något säkert omdöme om en landtegendom och dess förvaltning kan härutinnan icke erhållas, utan genom öfverslag för en längre tidsrymd, under hvilken bättre och sämre år ingått och utjenmat ytterligheterna, så i ena som i andra fallet, Förhållandet har i detta hänseende med Ultuna varit sådant, att egendomens afkastning från Institutets början till och med ifrågavarande räkenskapsårs slut, eller för de 11 år Institutet under samma tid fortgått, i medeltal lemnat en nettobehållning af 9,745
R:dr, och har behållningen under tvenne år härvid stigit till öfver dubbla beloppet af denna summa.
Då förhållandet varit sådant, torde det ock vara för hvar och en klart, att Institutets förvaltning för ingen del gjort sig förtjent af det ogynnsamma omdöme, som Rikets Ständers Herrar Revisorer uttalat.
Hvar och en, som äger kännedom om de ringa tillgångar, hvarmed Institutet fått hjelpa sig fram, samt huru härvid den strängaste hushållning mäst iakttagas, skall ofelbart hysa en mot nämnde omdöme alldeles motsatt åsigt.
Institutets Styrelse utbeder sig ock att härvid jemväl få fästa Eders Kongl. Maj:ts nådiga uppmärksamhet derpå, att de af Eders Kongl.
Maj:t nådigst förordnade, sakkunnige Revisorer, hvilka på stället under flere dagar genomgått rä - — 333 — kenskaperna och med yttersta noggrannhet granskat alla detaljer af Institutets vidlyftiga hushållning, samt sålunda varit i tillfälle att vinna en speciel sakkännedom om Institutets förvaltning i dess helhet, afgifvit, i afseende på ifrågavarande räkenskapsår, följande utlåtande: natt Institutets Styrelse fortfarande omsorgsfullt vårdat Institutets angelägenheter, att Institutets Föreståndare och öfrige Lärare med nit och alfvar egnat sig åt fullgörandet af deras åligganden, samt att egendomens skötsel i alla delar med drift och omtanka handhafts;» — och som i öfrigt Rikets Ständers Revisorer jemväl uttryckligen förklarat, att »Institutets räkenskaper äro med ordning förda, och att mot dem till siffran icke förekommit någon anmärkning,» så torde deras anmärkningar i öfrigt, med den häröfver nu afgifna underdåniga förklaring, icke påkalla någon vidare åtgärd.
Eders Kongl. Maj:ts underdånigste och tropligtigste tjenare och undersåter, II. von KR EMER.
Ultuna den 19 December 1860.
J. Arrhenius.
Att under sommaren 1858, på min föreskrift, vattnet till arbetsfolket, som deltog i skördandet af den så kallade kungsängen vid Ultuna Landtbruks-institut, blifvit blandadt med rom, för att förekomma den starka benägenhet för diarrlieer oeh rödsot, hvilken då fanns i orten, intygas på begäran.
Upsala den 12 December 1860.
Fredr. Sundewall, Med. Doct., Professor.
På begäran, får undertecknad lemna följande upplysningar om de Ultuna Landtbruks-institut tillhörige hästar, som »störtat» under räkenskapsåret 1858—1859.
Svart sto, 15 år gammalt, framfödde i början af Maj månad 1858 ett dödt foster, samt insjuknade derefter i följd af ett samtidigt inträffadt lifmoderutfall.
Oaktadt vidtagen behandling, dog djux^et på nionde dygnet efter förlossningen.
Grå klapphingst, 19 år gammal, som utan föregånget illamående helt plötsligt störtade på landsvägen, endast ett pär minuter sedan den blifvit uttagen ur stal let, i slutet af September 1858.
Dödsorsaken befanns, vid anställd obduktion, vara bristning af ett pulsåderbråck.
N:ö 3.
Grå VaHach, omkring 20 år gammal, svårt angripen af spatt, mycket medtagen af arbete samt föga duglig till något ansträngande göromål, dödades och intogs i Anatomie-salen i Febr. 1359.
Grått sto, några och tjugo år gammalt, ännu svagare och mer medtaget än den sistnämnde, dödades oell intogs i Anatomie-salen i början af Mars 1859.
De tre sistnämnde hästarne hade såsom äldre inköpts för Institutets räkning i Februari 1848 och i elfva års tid användts till strängt arbete vid åkerbruket, och voro allesammans helt och hållet, hvad man kallar, uttjenade.
Ultuna den 15 December 1860.
Sjöstedt. G. W., Veterinair-Läkare, Lärare vid Ultuna Landtbruks-institut.
Maj:ts Befalliiirigsliafvandes i Westerbottens län underdåniga utlåtande ötver de af Rikets Ständers Revisorer år 1860 gjorda anmärkningar vid redogörelsen tor skiftes- och afvittrings-verket inom nämnde län.
Efter det Eders Kongl. Majit, genom nådig remiss den 23 sistlidne November, behagat lenina mig del af Rikets Ständers till granskning af stats-verkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under år 1858 utsedde Revisorers den 15 Oktober förlidet år afgifna underdåniga berättelse, i livad den innefattar anmärkningar vid redogörelsen för skiftes- och afvittrings-verket inom det mig nådigst anförtrodda län, får, hvad först angår det af Revisorerne anmärkta förhållande, att berörda redogörelse upptager i debet, uti en summa sammanförda, alla utgifter, utan angifvande af deras beskaffenhet och med upptagande såväl af anslag som förskotter, samt i credit Landtmätarnes återlevereringar, då skillnaden upptagits såsom dit egentliga utgiftsbeloppet, hvarigenom inträffade, det redogörelsen till formen omfattar jemväl en del af år 1859; att den bilagde särskilda förteckningen å utgifterne utgör hufvudsakligen en namnlista öfver dem, sorn uppburit penningarne, hvadan man måste bland verifikationerna uppsöka beskaffenheten af de särskilda utgifterna; samt att bland dessa verifikationer saknas nästan alla de hufvudsakligaste, eller Landtmätarnes redovisningar öfver de särskilda förskotten, hvarigenom
Revisorerne satts ur tillfälle granska utgifternas befogenhet; — jag i underdånighet anföra, att 1858 års redogörelse för skiftes- och afvittrings-verket inom Westerbottens län är upprättad efter enahanda formulär och hufvudsakligen verificerad på lika sätt som de i omförmälte afseende afgifna redogörelserna för åren 1856 och 1857; och då desse sistnämnde redogörelser undergått granskning ej mindre uti Eders Kongl.
Maj:ts och Rikets Kammar-rätt, än äfven hos Rikets Ständers Revisorer, utan att, så vidt jag har mig bekant, någon anmärkning, vare sig — 335 — i afseende på formen och uppställningen eller för felande verifikationer, emot desamma förekommit, har anledning icke ansetts vara för handen, att vid afgifvande af den nu ifrågavarande redogörelsen för år 1858 afvika från de grunder, som i såväl ena som andra afseendet varit följde vid upprättandet af de föregående årens lika beskaffade redogörelser, skolande, med anledning af hvad Rikets Ständers Revisorer nu anmärkt, för framtiden iakttagas, icke blott att redogörelserna för afvittrings- och skiftesverket inom detta län varda upprättade på lika sätt och efter enahanda formulär, som för dylika redogörelser från de öfriga länen begagnas, utan ock att desamma åtföljas af alla de verifikationer, som för redogörelsernas fullständiga bestyrkande samt deras noggranna granskning kunna finnas erforderliga.
Vidkommande derefter anmärkningen, att förskott utgifvits utan att förut erhållna förskott redovisats, hvarigenom åter skall hafva inträffat, att flere månader efter ett sednare förskotts utanordnande hela detta, tillika med en del af det äldre förskottet, måst återlevereras; så har det sålunda anmärkta förhållandet sin grund deruti, att Landtmätarne, hvilka under sommaren och intill sent på hösten varit sysselsatte med arbete ute pä marken, oftast på betydligt afstånd från residensstaden, efter deras hemkomst till stationerna, varit nödsakade att, på det afbrott i de vigtiga afvittrings-göromålens skyndsamma gång ej måtte uppkomma, i första rummet upprätta de kartor och andra handlingar, som skola grundas på de under den föregående sommaren å marken verkställda undersökningar och hvarigenom deras tid stundom så upptagits, att dröjsmål med afgifvande af redovisning för erhållna förskott, de der likväl icke dem meddelats annorlunda än emot ställd borgen, någon gång kommit att äga rum.
Då emedlertid medgifvas bör, att ett så beskaffadt dröjsmål med erhållna förskotts redovisande icke är med god ordning fullt öfverensstämmande, skall jag ej underlåta att för framtiden utöfva noggrann tillsyn derå, att sådana förskott, som för bestridande af handtlangningskostnad och andra utgifter till Landtmätarne utanordnas, varda af dem ordentligen och å behörig tid redovisade.
Då Rikets Ständers Revisorer vidare anmärkt, att Kommissions- och Äfvittringslandtmätaren J. R.
Meuller uti sin för erhållna förskott afgifna redovisning tillgodofört sig ersättning för husrum, dertill han, som uppbär resepenningar å stat, icke ansetts vara berättigad, har jag från Meuller återfordrat det af honom i nämnda hänseende uppburna belopp, 11 R:dr 75 öre Rint, hvilket ock under denna dag blifvit till Landtränteriet inlevereradt; och hvad slutligen beträffar anmärkningen, att ett den 19 Februari 1856 till Styresmannen för afvittrings-verket utanordnadf. förskott, stort 75 R:dr, blifvit redovisadt först i början af år 1858, så har bemälde Styresman, hvars förklaring i detta ämne jag ansett mig böra inhemta, förmält sig icke hafva varit i tillfälle att för berörda förskott, som meddelats honom till inköp af erforderligt papper, att, i mån af behof, Afvittrings-landtmätarne tillhandahållas, afgifva redovisning förr än detsamma blifvit för ändamålet till fullo användt, hvilket skall hafva inträffat först vid sistnämnda tid eller i början af år 1858.
Med djupaste vördnad, nit och trohet framhärdar, Storm äktigste, Allernådigste Konung!
Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåte, G. L. MUNTHE.
Lands-kontoret i Umeå den 7 Januari 1861. P. Lundmark. — 336 — Kongl. Maj:ls Bcfallningsliafvandes i Östergöthlands län underdåniga utlåtande, i anledning af Rikets Ständers Revisorers anmärkning vid samma läns räkenskaper för år 1858.
Med anledning af den uti Rikets Ständers Revisorers underdåniga berättelse af den 15 sistlidne Oktober förekommande framställning derom att Revisorerne, vid verkställd granskning af stats-verkets tillstånd och förvaltning, funnit önskligt om mera verksamma åtgärder än som hittills ägt rum vidtoges för snar indrifning af de uti räkenskapen för Gullbergs, Bobergs och Walkebo häraders fögderi alltsedan år 1847 balanserade arrendemedel för till stats-verket indragne Öfverste-löjtnants-bostället Kungs-Norrby, får underdånigst Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande afgifva följande utlåtande:
Ifrågavarande, ännu oguldne arrendemedel, som uppgå till 3,312 Riksdaler 26 öre Riksmynt, hafva icke kunnat indrifvas, emedan såväl arrendatorn, numera aflidne Kronofjerdingsmannen J.
Pettersson, som ock hans löftesmän saknat tillgång och befunnit sig i konkurstillstånd, med anledning hvaraf Krono-uppbördsmännen i fögderiet, i och för bevakningen af Eders Kongl. Maj:ts och Kronans fordringsrätt, måst föra talan i åtskilliga först nu nyligen afslutade rättegångar, på sätt bemälde uppbördsmäns bilagde underdåniga förklaring närmare utvisar.
Uppbördsmännens uti berörde underdåniga förklaring omförmälde ansökning, angående förutnämnde arrendemedels afskrifning ur kronoräkenskapen, är för närvarande beroende på Konungens Befallningshafvandes pröfning, till grund hvarföre åtskilliga handlingar blifvit påfordrade, som ännu icke hunnit inkomma.