Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Enligt 55 och 70 §§ Regeringsformen samt 31 § Riksdagsordningen är det nu Bevillnings-Utskottet ålagdt, att opåmindt vid hvarje riksdag uppgifva de allmänna grunderna för bevillningens fördelning och derefter utarbeta förslag till dess utgörande.
I anledning häraf har Bevillnings-Utskottet ansett sig vid hvarje riksdag böra genomgå författningarne icke allenast om allmänna bevillningen, utan ock om tullafgifterna, stämpelpappers-afgiften, bränvinsbrännings-afgiften m, m., äfven om icke någon motion om ändringar derutinnan blifvit väckt.
Följden häraf är, att vid hvarje riksdag ånyo bringas under handläggning så väl grunderna för berörde afgifter och bevillningar, som alla dithörande detalj-frågor jemte alla deras utgreuingar, och att de vidlyftiga diskussioner, till hvilka allt detta föranleder först uti Utskottet, derefter i stånden, sedan åter i Utskottet och derefter ånyo i stånden, stundom till och med i flera än två omgångar, samt slutligen icke sällan i förstärkt Utskott, ofta nog angående temmeligen obetydliga omständigheter, förorsaka dryg tidspillan utan egentlig vinst.
Detta kunde dock undvikas genom noggrannare bestämning af Bevillnings-Utskottets åligganden och någon inskränkning af dess förslagsrätt.
Då hvarken af riksdagsmän förslag till ändring i grunderna för bevillningen blifvit väckta, eller Utskottet, för sin del, finner rättvist, billigt eller nyttigt, att i afseende å dem föreslå någon sådan, synes ingen anledning vara för handen att angående dem för hvarje riksdag ingå uti en så omständlig granskning, som nu sker, och framkalla det myckna arbete, som i följd deraf måste uppkomma.
Serskildt, hvad tullafgifterna angår, uppstår genom det nu iakttagna förfarandet den på den allmänna rörelsen menligt verkande följden, att, då dessa afgifter sålunda nödvändigt äro utsatte för möjligheten af täta förändringar, den säkerhet och stadga, som för kommerciella företag äro af så stor vigt, icke kan påräknas. Konstitutions-Utskottets Memorial, iV:o 16.
5 Lämpligare torde det fördenskull vara, att Bevillnings-Utskottets åligganden inskränktes till att bereda alla bevillningen rörande frågor och förslag, alt afgifva förslag till beräkning af bevillningstitlarnes serskilda belopp, och att, då förändring deruti är ifrågasatt, eller rikets behof deruti påkallar ökning eller medgifver nedsättning, äfvenså föreslå sättet för bevillningens speciella fördelning.
Skulle Utskottet, för egen del anse nyttigt att väcka förslag om en eller annan ändring i grunderna för bevillningen eller annan dermed sammanhängande omständighet, må det ock dertill vara berättigadt.
I sammanhang härmed står frågan om sättet, huruledes enhet skall åstadkommas i de händelser, då betänkligheter eller skiljaktigheter bland riksstånden uppstå om statens reglerande, bevillningens grunder, dessa grunders tillämpning och bevillningens fördelning till utgörande, m. m.
De kommunikationer och jemkningsförsök emellan stånden, samt hänskjutningar till Bevillnings-Utskottet, som nu, enligt 71 §, jemförd med 69 g Regeringsformen, i sådana frågor bör ega rum, synas så mycket hellre kunna, som öfverllödiga, åsidosättas, som den form, enligt hvilken det slutliga resultatet ytterst skall bestämmas, väl torde innebära allt hvad tillbörligt är för ömsesidiga rättigheters bevarande och fyllande af statens oeftergilliga behof; och den förenkling uti behandlingen af dessa ärenden, som derigenom skulle vinnas, vore alltså ock i sin mån ett medel till riks— dagarnes förkortande.
Vid öfvervägande häraf och med anledning af härom väckta förslag får Ivonstitutions-Utskottet, fördenskull, till Rikets Ständers grundlagsenliga behandling vördsamt föreslå följande förändrade lydelse af:
Regeringsformen, % 53.
Ständer välje — — — —; ett Bevillnings-Utskott, att behandla bevillningsfrågor; ett Banko-Utskott — — — — deruti föreslå.
Reg ering sformen, 69.
Uppstå antingen hos Riksens Ständers plena gemensamt, eller uti något af riksstånden, betänkligheter — — — — rikgälds-kontorets styrelse och förvaltning; afgöres saken efter tre stånds beslut.
Förena sig icke lionstitulions-litskotfets Memorial, AV» 16. minst tre stånd uti sammanstämmande beslut; då skal! — — — — ouppbruten genast förstöras.
Reg ering sf or vien, § 70.
Riksens Ständers valda Bevillnings-Ulskott åligge: ali bereda alla frun Stånden remitterade frågor, som angå förändring uti föreskrifterna om bevillningens utgörande: att förslagsvis beräkna de blifvande inkomsterna enligt de serskilda bevillning arne; och att, sedan Statsverkets behof är o utredda ock bestämda, opåmint föreslå sättet för bevillningens ökande, om det erfordras, eller dess minskande, om sådant kan ega rum, och i sammanhang dermed till Riksens Ständer afgifva förslag till bevillningsstadga.
Utskottet må derjemte uti bevillningsfrägor föreslå hval det anser billigt och nyttigt.
Regeringsformen, § 71.
Förena sig icke samtlige Riksstånden om grunderna för någon bevillning, sättet för deras tillämpning, eller bevillningens fördelning till utgörande; då skall saken öfverlemnas till afgörande, på det sätt 69 § föreskrifver, åt Stats-Utskottet, förökadt — — —; förkasta de detsamma i någon sådan del, då skall det åligga Bevillnings-Utskottet att — förslag har afseende.
Riksdagsordning en, § 51, 1 morn.
Bevillnings-Utskottet skall bestå af — — —.
Detta Utskott åligge: att bereda alla från Stånden remitterade frågor, sorn angå förändring uti föreskrifterna om bevillnings utgörande: att förslagsvis beräkna de blifvande inkomsterna, enligt de serskilda bevillning arne: och att, sedan Statsverkets behof äro utredda och bestämda, opåmint föreslå sättet för bevtllningens ökande, om det erfordras, eller dess minskande, om sådant kan ega rum, och i sammanhang dermed till Riksens Ständer afgifva förslag till bevillningsstadga.
Konstilutions-Vtskottets Memorial, N:o 17, 7 Utskottet må derjemte uti bevillning sfr ägor föreslå hvad det anset billigt och nyttigt. 2 moni.
Yppar sig den i Regeringsformens 74 § omförmälda skiljaktighet; förfares så som i berörde § stadgadt är: åliggande det Bevillnings-Utskottet, då dess förslag i en eller flere delar blifvit förkastadt — — — ofvan föreskrifvet är.
För den händelse, att Kongl. Maj:ts afgifna, och af Utskottet med betänkande uti memorialet N:o 12 inbeledsagade, nådiga förslag till ny Riksdagsordning och Regeringsform å nästa riksdag blefve af Rikets Ständer antaget, får Utskottet anmärka, att dess här afgifna förslag böra anses såsom förfallne.
Reservationer anmäldes af f. d. Talman Anders Eriksson, vice Talman Nils Perhsson, f. d. vice Talman Pehr Eriksson, och Riksdagsfullmäktigen Bengt Gudmundsson.
Memorial till Rikets Ständer, med förslag till förändringar uti 53, 56 §§ R. F. och 33, 34, 49, 56 §§ R- O., angå ende motioner.
Det nu bestående obundna förhållandet med motionsrätten torde med allt skäl böra anses som en af de bidragande orsakerna till den långsamhet uti ärendenas gång vid riksdagarna, hvaröfver klagan är så allmän och hvars verkningar kännas äfven genom de dryga riksdagskostnader, hvilka deraf blifva oundvikliga.
Motionsrätten är en naturlig följd af representationens ändamål och bestämmelse.
Deu är på folkombudens sida hvad propositionsrätten är på regeringsmaktens: hvardera, nemligen, medel, genom hvilka såväl regering som representation till ömsesidig kännedom, utredning, pröfning och beslut kunna bringa frågor om allmänt väl, antingen de åsyfta införande af något godt och nyttigt, som uti Statens administration och verkande krafter ännu saknas, eller förbättring, eller afskaffande af något tillvarande, som, till följd af förändrade omständigheter, icke mer motsvarar sitt ändamål, eller ock verkar menligt för det hela.
Det är då af vigt, att ingendera blifver medel för 8 Konstitutions-Utskottets Memorial, N:o 17. omogna förslag och lösa hugskott.
Grundlagarna hafva hvad propositionsrätten angår, velat förekomma detta genom bestämda stadganden om de motiver, yttranden och förslag, som böra åtfölja hvarje från regeringen till Rikets Ständer aflåten proposition.
De hafva deremot uti detta hänseende icke uppställt några vilkor och förbehåll, hvad motionsrätten vidkommer.
Motionsrätten, till hvars väsendtliga begrepp hörer, att motionärens framställningar måste tagas under något öfvervägande, står derföre bland representationens verkningsmedel alldeles obunden och tempereras, vid dess användande, endast af motionärens individuela takt, smak, insigt och förmåga.
Det är icke ens föreskrifvet, att motionen, i det ögonblick den först framställes, ovilkorligen bör vara skriftligen uppsatt, utan gifver deremot 1 mom. 49 § R.
O. anledning till, att den äfven muntligen kan framställas.
Det kan derföre icke väcka förundran, om, vid sådant förhållande, så många, så omogna, så obetydliga, ja, äfven ändamålsvidriga motioner, under en för deras afgifvande i allmänhet så rymligt tilltagen tid, på riksdagarna frambäras, som erfarenheten visat förhållandet icke sällan vara; och då härtill kommer, alt, i anseende lill den tvetydighet, som företer sig vid jemförelsen af sista perioden med den första uti 1 mom. 49 § R.
O., det förfarande med afgifna motioner vanligast iakttagits, att remiss af dem ansetts icke böra vägras, kan det än mindre väcka förundran, alt äfven i följd häraf, då hvarje, om än så obetydlig, motion, en gång remitterad, skall genomlöpa alla stadierna af behandlingens mekanism, riksdagarna blifva så långa, och en i dubbel mening dyrbar tid förspiiles, för att man slutligen må komma till en definitif förkastelsedom öfver frågor, som genast vid deras väckande hade förtjent drabbas af en sådan.
Alt vigtiga ärendens mogna pröfning till och med af ett sådant förhållande kan komma att lida, behöfver knappt anmärkas.
Lika vigtig motionsrätten är, lika angeläget synes det derföre vara, att några binder sättas för dess missbruk.
Ställes användandet af sådane hinder uti representationens egen band, kan den enskilda motionär, hvars framställningar och förslag derigenom kunde komma att genast tillbakavisas, så mycket, mindre deraf hemta skälig anledning till klagan eller förargelse, som det då blefve hans egna medbroder, hvilka derom komme att döma; och att genast kunna förkasta en motion, hvars innehåll och beskaffenhet, sedan de genom uppläsningen blifvit kända, icke anses böra komma under ytterligare åtgärd, är icke att undertrycka motionsrätten.
Också hafva derföre stater med de mest fria representativa författningar icke dragit i betänkande att på utöfningen af motionsrätten lägga vissa band, så att till och med för sjelfya rättigheten att få inlemna motion en föregående tillåtelse af den afdelning af den representerande församlingen, der man önskar väcka den, erfordras, och niotio - Konstitutions-Utskottets Memorial, N:o 17. 9 lionen icke dess mindre sedermera, utan remiss och Utskoltsberedning, vid andra uppläsningen kan förkastas.
Ett medel till afböjande af omogna och ej på omsorgsfull besinning grundade motioner erbjuder sig uti antagandet af den regel, att motionär, sorn vill föreslå ändring eller upphäfvande af gällande lag eller ekonomisk förordning, eller införande af en ny sådan, blefve förbunden, ej blott att noggrannt uppgifva skäl och grunder för sitt förslag, dess ändamålsenlighet och verkställbarhet, utan ock fullständig ordalydelse för den lag eller förordning, han vill hafva antagen.
Ett stadgande i sådan syftning skulle, för ingen del, från motionsrättens utöfning utestänga, eller derifrån afhålla den, som klart vet hvad han vill; ty då han vet det, har han ock för sig klart, hvarföre han vill det och hvad han åsyftar.
Hvad man klart genomtänkt, kan man ock redigt uttrycka, och ej några vältalighetsstycken är det, man fordrar.
En på något verkligen nyttigt, på något allvarligt och bestämdt utgående motion skulle alltså härigenom icke komma att undertryckas; ej heller ens mindre moget betänkta, af individuel tycken härflytande förslag.
De lösa hugskotten deremot, ögonblickets infall, frasernas dunstbilder skulle komma att något hindras i sina fria hanor, och mera tid vinnas att ingå i mogen pröfning af det pröfningsvärda.
Motion, som ej vore uppställd i öfverensstämmelse med anförda regel, borde då, i följd deraf, sättas å sido och ej kunna föranleda till någon ytterligare åtgärd.
Samma följd tyckes ock med allt skäl kunna stadgas för motioner, som, ehuru uti formelt hänseende behörigen affattade, efter första läsningen befinnas så litet anslå det stånd, der de göras, och så litet å sig fästa uppmärksamheten, att de ej ens af några få bland närvarande medlemmar vinna understödjande.
Att, vid sådant förhållande, till Utskottets behandling likväl förvisa motionen, tyckes då vara ulan ändamål; och ett stadgande, som bestämde att en, om ock i formelt hänseende behörig, motion, som ej vid första, eller andra, läsningen vinner åtminstone några ledamöters förord, må utan remiss förfalla, skulle alltså ock i sin mån bidraga till riks— dagsarbetets förkortande.
Under förutsättning att dessa åsigter vunne godkännande, blefve ock häraf en följd, att den Lag-Utskottet samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet nu åliggande skyldighet att utarbeta de från Stånden remitterade förslag till lagar och förordningar, borde bringas i öfverensstämmelse härmed; och får Konslitutions-Utskotlet alltså, på nu anförda skäl, och i anledning af i ämnet inkomna motioner, hos Rikets Ständer vördsamt föreslå följande förändrade lydelse af: Bih. till B.
Brot. 1817 och 1848■ 3 Sami. 10 Bii fl. 2 Konstitutions-Utskottets Memorial, N:o 17.
Regeringsformen § 53.
Ständer välje — — —; ett Lag-Utskott, alt behandla de från Riksens Ständers plena remitterade förslag till Civil-, Criminal- och Kyrkolngarnes förbättring; samt ett Allmänt Resvärs- och Ekonomi-Utskott, att behandla de från Stånden remitterade frågor ock förslag, som angå de allmänna hushällningsanstalterna.
Regeringsformen % 56.
Allmänna frågor, som uti Riksens Ständers plena väckas, må ej till omedelbart bifall der upptagas, utan skola, derest de ej, såsom i Riksdagsordningen sägs, genast förfalla, öfverlemnas till behörigt Utskott, som eger att öfver dera sig yttra.
Med Utskotts-utldtande förhålles, på sätt i Riksdagsordningen föreskrifves.
Frågor om förändringar — — — ofvan sagdt är.
Riksdagsordningen § 33. 1 mom. l:o Lag-Utskottet, bestående af sexton ledamöter, eger alt, jemlikt 53 och 87 §§ af Regeringsformen, behandla de från — — — meddelade Konungens propositioner och sig med till- eller afstyrkande deröfver utlåta: hörande tillika de skäl, som för Utskottets mening ligga lill grund, fullständigt anföras.
Under Civil- och Criminal-lag — Krigsstaten. 2:o Lagutskottet — — — inkomma. Riksdagsordningen §. 34 1 mom.
Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet, sammansatt af fyratioåtta medlemmar, skall, enligt 53 och 89 §§ Regeringsformen, behandla de från Stånden remitterade frågor och förslag, som röra allmänna hushållningen, eller förändring, förklaring, upphäfvande eller stiftande af dithö - Konstitutions-Utskottets Memorial, N:o 17. 11 rande lagar och författningar, eller grunderna för allmänna inrättningar af -— — — är stadgadt. 2:o Vilja Riksens Ständer — — — bör afgöras.
Riksdagsordningen § 49. 1 mom.
Hvar och en allmän fräga, som första gången i något Stånd förekommer, skall, såvida ej Ståndet enhälligt genast densamma till vederbörligt Utskott förvisar, ligga på bordet till nästa plenum, då remiss ovillkorligen hör ske, derest frågan genom Konungens proposition tillkommit.
Har frågan af någon Ståndets ledamot blifvit väckt, sålunda som i 1 mom. 51 § sägs, och under stödjes förslaget af minst fyra andra ledamöter, bör jemväl remiss dä ske.
Varder den ej sålunda understödd, skall den som förfallen anses. 2:o, 3:o, 4:o oförändrade.
Riksdagsordningen § SI, 1 mom. (nytt moment).
Hvarje motion, som åsyftar stiftande, ändring, förklaring eller upphof vande af allmän Civil-, Criminal- eller Kyrkolag, med hvad dertill hörer, eller af förordningar och stadgar, som rikets allmänna hushållning, inrättningar och förvaltning röra, skall, för att kunna under åtgärd komma, innefatta såväl bestämd ordalydelse af det eller de stadganden, motionären föreslå vill, som ock redogörelse för de grunder och skäl, på hvilka han sitt förslag stödjer.
Undantag ege rum i de fall, då motionären endast afser underdånig anhållan hos Konungen om framställning af något förslag till lag eller förordning. 2:o
I en skrift — — — angelägenheter beträffar.
Skulle, genom antagande af Kongl. Maj:ts afgifna nådiga förslag till ny Riks— degsordning, m. m., hvarom Utskottets memorial N:o 12 handlar, dessa nu motiverade förslag blifva afgjorda, kommer, i följd deraf, detta memorial att förfalla.
Stockholm den 15 Juni 1848. 12 Konslitutions-Utskotlels Memorial, N:o IS.
Reservation: af Andreas Bengtsson från Jönköpings län: »Emot det beslut Utskottet fattat om ett nytt tillägg i 51 § R.
O. får jag mig reservera, på den grund, att om ett dylikt grundlags-stadgande skulle komma att förefinnas, det skulle leda derhän att nästan ingen motion, ehuru tydlig och motiverad, skulle kunna upptagas till pröfning eller behandling på de skäl, alt den icke vore motiverad eller innehöll en så fullständig lagtext, som erfordrades; och således kunde många ekonomiska, äfvensom till allmänna inrättningar hörande, förbättringar undanhållas af den eller de stationära, som inga förändringar önskade, eller af dem sjelfva hade egna fördelar att bevaka i dylika frågor.
Jag anser derföre, alldenstund all Grundlag skall tolkas efter dess ordalydelse, att denna tolkning skulle blifva den farligaste för ulöfningen af den fria riksdagsmanna- och motionsrätten, som någonsin kunde i vår Grundlag inflyta, samt afstyrker således (ehuru kanske väl menande för tidsbesparing) detta förslags antagande».
Herr borgmästaren Thorn reserverade sig mot den i 1 mom. 49 § R.
O. föreslagna förändring.
Ytterligare anmäldes reservation af: herr Billström, herr Sundler, f. d. talman Anders Eriksson, v. laiman Nils Persson, f. d. v. talman Pehr Eriksson, och riksdagsfullmäktigen Bengt Gudmundsson.
Memorial till Rikets Ständer, med förslag till ändring och ‘till lägg i 3G och 43 §§ R. O., rörande sammansatta Ut skott.
Bland de till uppehåll och långsamhet i ärendenas gång ledande olägenheter, som vidlåda det nu i Grundlagarna föreskrifna arbetsättet vid riksdagarna, torde ingen med förhållandena förtrogen riksdagsman kunna undgå att medgifva, det äfven de så kallade sammansatta Utskotten böra upptagas.
Det är väl för närvarande, enligt 43 § R. O., alternativt medgifvet, att två eller flera Utskott, antingen in plenis, eller fast hellre genom deputerade, på sätt Utskotten öfverenskomma, må sammanträda.
Men, oaktadt den anvisning, som ligger i orden, »fast hellre» hafva dock plena-sammanträden emellan Utskotten vanligen egt rum, sedan öfverläggningar genom deputerade; eller s. k. Utskotts-afdelningar, föregått.
Sålunda Konslitutions-Ulskottets Memorial, N:o IS.
13 behandlades under sednaste riksdag frågan om förändring af uppbördstiderna uti sammansatt Stats- Bevillnings- och Ekonomi-Utskott, diet är af 132 personer.
Frågan om bränvins-bränningen utgör ock vanligen föremål för öfverläggningar uti sammansatt Bevillnings- Lag- och Ekonomi-Utskott, det är af 112 personer.
Att diskussioner och omröstningar inom en så talrik personal erfordra mycket mer tid, än der personernas antal är mindre, ligger för öppen dag.
Men icke följer deraf, att öfverläggningarne måste blifva desto grundligare, utredningarne säkrare och besluten ändamålsenligare.
Icke mängden, utan sakkunskaper hos de öfverläggande, åstadkommer detta.
Tager man härvid i betraktande de grunder, efter hvilka valet af ledamöter i Utskotten förrättas, eller borde förrättas, och dervid besinnar, att det är något så när likartad sakkunskap och insigt i de ämnen, hvilka falla under de olika Utskottens serkilda behandling, som bestämmer detta personalens val, så är temmeligen uppenbart, att, i allmänhet taladt, äfven ett mindre antal väl valda ledamöter från de serskilda Utskotten kunna uti det sammansatta tillhandagå med aila de utredningar och upplysningar, sorn alla tillsamman kunde meddela.
Vill man åter icke medgifva detta, så förnekar man i och med detsamma principen för behöfligheten af olika Utskott för olika ärenden, och af olika förmågor för deras beredande.
Då likväl detta icke får antagas, måste ock af det anförda följa, att antalet af ledamöter i sammansatt Utskott kan, utan fara för ärendenas mogna pröfning, förminskas och behöfligheten af plena-sammanträden alltså förnekas.
Konstitutionsutskottet har, i betraktande häraf, trott att under vanliga förhållanden, då sammansatt Utskott af behofvet påkallas, tvenne ledamöter af hvarje stånd uti de Utskott, som gemensamt skola sammanträda, dertill kunde förordnas, samt derest, i anseende lill ärendenas mångfald och olika beskaffenhet, förstärkning ytterligare befunnes nödig, denna förstärkning då kunde bestämmas så, att från hvartdera af de sammanträdande
Utskotten till frågans behandling ytterligare tvenne ledamöter af hvart stånd dertill utses, och detta sålunda sammansatta Utskott ega att betänkande till Rikets Ständer afgifva, utan att Utskottens öfriga ledamöter deri taga del.
Konstitutions-Utskottet får alltså, på dessa grunder, hos Rikets Ständer vördsamt föreslå följande lydelse af:
Riksdag s-or d n ingen. § 36. 5 mom. (nytt moment). S, 2, 3, 4 momenterna utan ändring. 14 Konstitutions-Utskottets Memorial, N:o 19- 0:0 Finner sä sammansatt Utskott, som i 43 § sägs, sig förstärkning behöfva; dä skola dertill af hvarje utaf de uti det sammansatta ingående Utskotten ytterligare tvenne ledamöter af hvart ständ utses.
Riks dags-ordningen § 45.
Varder ärende af något Riksstånd till flere Utskott remittcradt, eller anser ett Utskott nödigt att, till öfverläggning om något ärende af vigt, med annat eller andra Utskott sammanträda; då skola frän hvartdera af de Utskott, som till gemensam öfverläggning sammankomma böra, tvä ledamöter af hvarje stånd dertill utses.
Finnes förstärkning nödig, förhälles sä sorn i 5 morn. 36 § sagdt är.
Utskott ege rätt betänkande i frågan till Rikets Ständer afgifva, utan att Utskottens öfriga ledamöter deri taga del.
Finner Banko-Utskottet — — — — sammanträde rum.
Detta förslag kommer dock att förfalla, derest å nästa riksdag Kongl.
Maj:ts Nådiga förslag till ny Riksdags-ordning m. m. blifver antaget.
IST:o 19.
Memorial lill Rikets Stander, med förslag till närmare bestämning af liden för motioners afgifvande.
Fnligt 50 § R.
O. är tiden för motioners väckande nu i allmänhet bestämd till en månad sedan Konungens proposition om statsverkets tillstånd och behof blifvit till Rikets Ständer afgifven.
På grund af 26 och 27 §§ R.
O. kan åter denna propösition, under lagtima riksdag, afiemnas inom fjorton dagar, och då urtima riksdag dr sammankallad, inom en månad från den dag, då riksdagen af Konungen å rikssalen öppnades.
I följd häraf kan motionstiden i förra händelsen utsträckas till sex veckor, i den sednare till tvenne månader från riksdagens egentliga begynnelse, och motionernas tillväxt derigenom befordras på ett sätt, som icke alltid rättfärdigas af deras vigt, men deremot alltid bidrager till riksdagarnes förlängande, och således utgör en af orsakerna till detta så allmänt öf - Konslitutions-Utskottets Memorial, N:o 19. 15 verklagade förhållande.
I sammanhang med de förslag, åsyftande riksdagarnes förkortande, så vidt ske kan, hvilka Konstilutions-Utskottet uti dess memorialer N:ris 16, 17, 18, till Rikets Ständers pröfning öfverlemnat, får Utskottet derföre äfven, i afseende å ifrågavarande omständighet, hos Rikets Ständer vördsamt föreslå den ändring af motionstiden, att densamma, i hvarje händelse, skulle bestämmas till trettio dagar från den, då riksdagen å rikssalen blifvit öppnad, och följande lydelse alltså gifvas åt:
Riksdags-ordning en % 36.
Intet behörigen väckt ärende må nedläggas utan ståndets beslut.
Ej heller må, med undantag af grundlagsfrågor, nya ämnen af riksdagsman väckas, sedan trettio dagar tilländalupit från den dag, då riksdagen af Konungen å rikssalen öppnades, så vida icke sådana frågor af redan fattade beslut, eller redan upptagna ärenden, eller under riksdagen inträffade händelser, omedelbarligen föranledas.
Utskottet bör härvid likväl anmärka, att, derest Kongl. Maj:ts nådiga förslag till ny Riksdagsordning m. m., hvarom Utskottet uti memorialet N:o 12 afgifvit betänkande, blifver å nästa riksdag antaget, nu afgifna förslag må anses som förfallet.