Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
De sålunda till ifrågavarande rörelse anvisade medel ega vederbörande Styrelser att, enligt af Fullmägtige meddelade allmänna föreskrifter, förvalta och utlåna, på sätt Styrelserne, efter eget bepröfvande och med rättvist afseende å de olika lånebehofven, finna för orternas rö - Jemf. § 151 mom. 1.
D. uppgifna föremål är anvisad en gemensam fond af 11,325,000 R:dr Riksmynt, hvilken fond, benämnd Handels- och Närings-diskont-fonden, antages böra i allmänhet på de särskilda
Diskont-verken fördelas sålunda, att deraf tillhandahållas Banko-diskon t-verket .
R:dr 6,700,000.
Låne-kontoret i Göteborg „ 3,250,000.
D:o i Malmö . „ 1,150,000.
D:o i Wisby . „ 225,000.
Fullmägtige dock förbehållet att, efter sig företeende omständigheter, kunna dessa summor mellan Diskont-verken annorlunda fördela.
Jemt. § 150 litt. E.
Medels emottagande på upp- och afskrifnings- samt deposit-räkning, mot ränta.
Jemf. § 151 mom. 2, så lydande:
De till Handels- och Närings-diskontfonden anvisade medel ega Diskont-direktionerna att, under Fullmägtiges tillsyn och kontroll samt enligt af dem meddelade allmänna föreskrifter, förvalta och utlåna, på sätt Direktionerna, efter eget bepröfvande och med rättvist afseende å de olika lånebehofven, finna för orternas rörelse mest gagneligt, dock under iakt relse - Banko-Utskottets Betänkande N:o 35. 33 reise mest gagueligt, doek under iakttagande deraf, att utlåning mot pant af vågförda effekter och vexel-diskontering sker företrädesvis framför annan utlåning samt att i någon betydligare del af utlåningstillgångarne kreditiv beviljas till det belopp, Styrelserna bestämma.
I tagande deraf, att vexel-diskontering sker företrädesvis framför utlåning mot hypothek af löpande förskrifning eller accepterad invisning, samt att å någon betydligare del af Fondens tillgångar kassakreditiv alltid beviljas till det belopp, Direktionerna bestämma.
1 9 § af den under N:o 7 till Rikets Ständer afgifna berättelse har Utskottet förmält sig gilla Fullmägtiges sätt för tillämpning af stadgandet i Reglementets 152 §, med förklarande att
Utskottet ej skulle underlåta att vid granskning af Banko-reglementet föreslå den förändring i hithörande föreskrifter, som må anses erforderlig.
Under åberopande häraf, tillstyrker Utskottet att det § 152 motsvarande stadgande må erhålla denna uppställning: 27:o.
Vid användandet af de på uppoch afskrifnings- samt deposit-räkning influtna medel iakttages att deraf i kassa eller på räkning bibehålies det belopp, som för skeende uttag må anses erforderligt och att, om vid något tillfälle uttagningarne skulle öfverstiga nyssberörda belopp, vederbörande Diskont- eller Lånekontor må för det bristande beloppet undfå förstärkning från Bankens Reserv-fond, hvilken förstärkning, så fort sig göra låter, återbetalas genom innohållning af de i diskonterings-, utlånings- och kreditiv-rörelsen inflytande medel.
Jemf. § 152, så lydande:
I den rörelse, som med Handelsoch Närings-diskont-fonden bedrifves, ega
Diskont-direktionerna jemväl att, på sätt och med vilkor nästföregående § mom. 2 ömförmäler, använda de medel, som på upp- och afskrifnings- samt deposit- räkning mot ränta vid kvartdera Diskontverket inflyta, börande härvid iakttagas att af de influtna medlen i kassa eller på räkning bibehålles det belopp, som för skeende uttagningar må anses erforderligt, och att, om vid något tillfälle uttagningarna skulle öfverstiga nyssberörda belopp, vederbörande
Diskont-direktion må för det bristande beloppet afgifva anvisning på Bankens reservfond, hvilken brist, så fort sig göra låter, fylles genom innehållning af de i Diskonterings-, låne- och kreditiv-rörelsen inflytande medel.
Angående förhöjning i fonden för utlåning med omsättningsrätt är dels i allmänhet och dels särskildt för Låne-kontoren i Göteborg och Malmö förslag framstäldt icke allenast i motioner, väckta inom Hedervärda Bonde-Ståndet och Bih. till B.
Prot. 1862 f 1863. 6 Sami. 1 Afd. 14 Haft. 5 34 Banko-Utskottets Betänkande N:o 35. till Utskottet remitterade, af Riksdagsfullmäktige: Anders Pehrsson från Malmöhus län, N:o 75, Nils Petersson från Calmar län, N:o 96, R. F. Gross från samma län, N:o 218 och Lars Rasmusson från Göteborgs och Bohus län, N:o 411, utan äfven af Rikets Ständers nästlidet år församlade Revisorer, enligt § 56 i berättelsen, och Direktionerna öfver Låne-kontoren; hvaremot Banko-fullmägtige i den af dem afgifna berättelse, bland annat, yttrat att ifrågavarande fond, äfven under de följande åren bör kunna vidkännas årlig förminskning, derest utlåningen inskränkes till den del af allmänheten, som företrädesvis må anses vara berättigad att från samma fond få sina lånebehof tillfredställda; och har Herr A. O.
Wallenberg i en inom Yällofliga Borgare-Ståndet väckt och till Utskottet hänvisad motion, N:o 250, tillstyrkt sammanslagning af nämnde fond med såväl Handels-och Närings-diskontfonden, som andra för kreditiv- och låne-rörelsc nu anvisade medel, för att derigenom bilda en allmän utlånings-fond af 30,000,000 R:dr.
I följd af Rikets Ständers vid sednaste riksdag fattade och i 2:a momentet af Banko-reglementets 153 § intagna beslut kommer den till utlåning med omsättningsrätt anvisade fond att vid detta års utgång utgöra ett beloop af 9,600,000
R:dr, på de särskilda Diskont-inrättningarne sålunda fördeladt, att Banko-diskont verket i Stockholm komme att innehafva R:dr 5,765,000 Låne-kontoret i Göteborg . . „ 2,450,000 Nyttan och fördelen för den mindre jordbrukaren, tjenstcmannen och handtverkaren, att från denna fond kunna påräkna låneunderstöd, har ansetts utgöra välgrundade anledningar för det väckta förslaget att fonden, som under sednare åren visat sig vara otillräcklig för tillfredställandc af lånebehofvet, måtte vinna derefter afpassad förhöjning.
Utskottet nödgas likväl vidhålla den af Banko-Utskottet vid föregående riksdagar uttalade åsigt, att som låneunderstöden från ifrågavarande fond merendels icke användas i och för produktiva och industriela föremål, denna fond småningom bör förminskas, på det att deri nedlagda medel må kunna efterhand hänföras till rörelsegrenar, hvarifrån medlen, om Bankens ställning sådant påkallar, med lätthet kunna återtagas.
Det bör ej betviflas att derest genom förminskning af allmänna
Diskont-fonden, tillökning bereddes i den för handel och näringar afsedda fond, den förra af dessa fonder, som nu jemväl måste tagas i anspråk af affärsmän och industri-idkare, skall, till summan nedsatt, ändock lemna tillräckliga utvägar för tillfredställande af de lånebehöfvande, hvilka ej kunna hemta fördel af lånen från Handels- och Närings-diskont-fonden.
Men Utskottet anser att fondens förminskning bör verkställas på ett sätt, som förebygger de förluster för Banken, hvilka otvifvelaktig! skulle uppkomma, om, på en gång, detta lånetillfälle för största delen af nuvarande låntagare afstängdes.
Deremot och för att, om möjligt, gifva en bättre rigtning, än nu är händelsen åt utlånings-rörelseu i fråga, har Utskottet här nedan i punkten 40:o tillstyrkt, att för lån med omsättningsrätt må antagas hvarje erbjudet hypothek, som anses innefatta säkerhet för det sökta lånet, under förhoppning att, om Rikets Ständer härtill lemna bifall, nu uteslutande begagnade borgens-säkerhet skall, sedan förändringen blifvit mera allmänt känd, lemna rum för annan säkerhet.
D:o i Malmö D:o i Wisby 1,235,000 150,000 Banko-Utskottets Betänkande N:o 35. 35
På grund häraf föreslår Utskottet, att den föreskrift, som skall motsvara Reglementets 153 §, må erhålla denna lydelse: Jemf. § 153, så lydande: 28:o.
Till det i punkten 25:o under litt.
E. uppgifna föremål, eller utlåning med omsättningsrätt, är anvisad en fond af Nio millioner Sexhundra Tusen Riksdaler, under benämning af Allmänna
Diskont-fonden; och tjenar såsom grund för denna fonds fördelning på de särskilda Kontoren till efterrättelse, att
Diskont-kontoret i Stockholm tillhandahålles 5,750,000, Låne-kontoret i Göteborg . 2.450,000, d:o i Malmö . . 1,250,000, d:o i Wisby . . 150,000.
Yarande dock Eullmägtige förbehållet att, efter sig företeende omständigheter, kunna förordna om annan fördelning, Diskont- och Lånekontoren emellan, af fondens tillgångar, än den sålunda i allmänhet antagna.
Af Allmänna Diskont-fonden skola Eullmägtige, under livartdera året 1864, 1865 och 1866, innehålla Tvåhundra Tusen Riksdaler, hvilken innehållning verkställes på sätt och i den ordning, Eullmägtige lämpligast anse; dock under förbehåll, att någon minskning icke sker i den andel af fonden, som med 150,000 R:dr är för Wisby Lånekontor afsatt. Mom. 1.
Till utlåning med omsättniugsrätt är anvisad en fond af 10,200,000 R:dr Riksmynt, under benämning af Allmänna Diskont-fonden; och tjenar såsom grund för denna fonds fördelning på de särskilda
Diskont-verkeu till efterrättelse, att Banko-Diskont-verket tillhandahålles
R:dr 6,230,000, Låne-kontoret i Göteborg „ 2,550,000, Låne-kontoret i Malmö. . „ 1,270,000, Låne-kontoret i Wisby . . „ 150,000.
Yarande dock Eullmägtige förbehållet att, efter sig företeende omständigheter, kunna förordna om annan fördelning
Diskontverken emellan af fondens tillgångar, än den sålunda i allmänhet antagna.
Af Allmänna Diskont-fonden skola Eullmägtige, under hvartdera året 1861,1862 och 1863, innehålla 200,000 R:dr Runt, hvilken innehållning verkställes på sätt och i den ordning Eullmägtige lämpligast anse, doek under förbehåll, att någon minskning icke sker af den andel utaf fonden, som med 150,000 R:dr är för Wisby Låne-kontor afsatt.
På det att Riks-banken må kunna tillfälligtvis minska sin sedelstock och derigenom beredas mera lätthet att uppfylla sina förbindelser är af Herr Wallenberg, i förut omförmäld motion, N:o 250, föreslaget, att Eullmägtige må berättigas att bestämma Bankens upp- och utlånings-ränta; och om frihet för vederbörande Styrelser i bestämningen af räntefoten för utlåning och diskontering från Handelsoch Närings-diskonten, hafva Eullmägtige jemväl gjort framställning i förslaget till förändring af nu gällande Banko-reglemente; hvarförutan Rikets Ständers år 1861 församlade Revisorer i 57 § af berättelsen hemställa huruvida icke, med afseende å den stora säkerhet, pant af vågförda effekter erbjuder, det må finnas lämpligt föreskrifva, att räntan för lån mot dylik pant, hvilken, innan fonden för jernbelåning sammanfördes med Handels- och Närings-Diskont-fonden, utgjorde endast 4 36 Bariko-Utskottets Betänkande N:o 35, procent, alltid bör bestämmas till något lägre belopp, ;än som för tillfället gäller vid diskontering af vexlar och vid utlåning mot liypotb-ck al löpande förskrifningar samt aktier och publika papper.
Som Utskottet anser det vara af vigt att.
Fullmägtige må ega fria händer vid bestämmandet af räntan för försträckningar från den låne-fond, som hufvudsakligen är afsedd för den större industriela och affärs-verksamhetcn, emedan endast derigenom det kan för nämnde Styrelse blifva möjligt att åtminstone i någon mån förebygga en alltför stor utsträckning af den affärsverksamhet, som, mera skadlig än nyttig lör det allmänna, trycker å den metalliska valutan, då denna valuta redan är bårdt anlitad; har Utskottet icke tvekat att instämma i de väckta förslagen, angående mera frihet vid räntebestämningen, och har Utskottet, i ovisshet om det beslut, Rikets Ständer kunna komma att lätta i anledning af de vid denna riksdag väckta förslag, dels angående fri ränta i allmänhet och dels, i händelse detta förslag iörkastas, om rättighet för Rikets Ständers Bank att beräkna högre ränta, än den i lag bestämda, åt föreskriften gilvit härefter lämpad uppställning.
I fråga dernäst om räntan vid utlåning från Allmänna Diskont-fonden, hvilken nu af Fullmägtige bestämmes till minst Fem, högst Sex procent, är anfördt,: af Rikets Ständers år 1S61 församlade Revisorer, i 5,7 § af berättelsen, att då det syntes Revisorerne, som skulle förändringar i räntefoten vid utlåning från nämnde Fond icke lämpa sig för denna rörelse, hvilken både till sin natur och beskaffenhet vore så väsendtligen olika den, som med Handels- och Näriugs-Diskontfonden bedrifves, nämnde ränta måtte såsom tillförene bestämmas till fern procent; af Rikets Ständers år 1862 församlade Revisorer, hvilka, enligt 57 § af berättelsen instämt i berörda åsigt, samt af Riksdagsfullmägtigen Nils Petersson från Calmar län, N:o 96, att ifrågavarande ränta borde utgöra forn procent.
Ehuru lånen från Allmänna Diskont-fonden, såsom ställda på successiv återbetalning under en tid af mera än 2j år och utgilna mot allenast borgens-säkerhet, icke böra utgifvas mot billigare ränta, än som bestämmes för lån på kort tid mot rea&äkerhet, förekommer likväl, i afseende å de förre särskilda omständigheter, hvilka tala för räntans sättande till ett bestämdt, jemförelsevis lågt belopp.
Från ifrågavarande fond utgifvas lån i allmänhet till personer, hvilka icke kunna, såsom affärsmannen och industri-idkaren, å do låntagua medlen bereda sig en inkomst., öfverstigande den erlagda räntan, hvilken deremot i de flesta fall utgör en ren förlust.
Erhållandet af dessa lån är dessutom nästan ; oskiljaktigt förenadt med omkostnader, hvilka för lån, i synnerhet i små belopp, uppgå till en procent och derutöfver å hela lånesumman, hvadan dessa lån för de lånsökande ofta falla sig dyrare, än lånen från Bankens öfriga fonder.
Yid förhöjning af räntan möta i tillämpningen svårigheter, medförande för låntagarne skada och förlust, och Diskont-inrättningarne utsättas vid sådana tillfällen jemväl för förluster, emedan för ringa insänd räntebetalning föranleder lånens utlemnande till indrifning, som medför obestånd för de betalningsskyldig^, hvilket kunnat undvikas, om lånen fått, genom omsättning, liqvideras.
Utskottet tror det alltså vara lämpligast, att räntan för dessa lån bestämmes till oföränderligt belopp af fem procent.
Beträffande slutligen frågan om räntan för kassa-kreditiv, får Utskottet anföra: Som
Riksgälds-kontoret å sina utlåningar i allmänhet torde beräkna högre ränta än fyra procent, har Utskottet funnit nämnda belopp lämpligen kunna be - Sanko-Utskottets Betänkande N:o 35. 37 stammas för de summor, Riksgälds-kontoret kan komma att i kreditivet uttaga.
Räntan för Spar-banker är bibehållen vid fyra procent, hvaremot räntan för kreditiv åt enskilde, nu bestämd till fem procent, ansetts böra rätta sig efter penningeställniqgen; i följd hvaraf Utskottet föreslagit, att Fullmägtige må erhålla frihet att, inom lagliga gräusor, efter omständigheterna, höja eller sänka räntan å kreditiv till enskilde personer.
I öfverensstämmelse härmed får Utskottet föreslå detta stadgande: 29:o. Mom. 1.
Räntan vid diskontering och utlåning från Handels- och Närings-Diskont-fonden bestämmes af Fullmägtige inom i lag stadgade gränser, och skall rätta sig såväl efter penninge-ställningen, som de säkerheter, hvilka erbjudas; dock under vilkor, att räntan blifver lika icke allenast för lån å enahanda slags säkerhet, utan äfven för samtliga Diskont- och Låne-kontoren. Mom. 2.
Vid utlåning från Allmänna Diskont-fonden utgör räntan Fern procent. Mom. 3.
Utom vid belåning af vågförda effekter kommer räntan å penningeförsträckning från Diskoutoch Låue-kontoren att vid det beviljade beloppets ingifvande afdragas.
För de summor, som lyftas eller insättas å kassa-krediti v, beräknas å kreditiv till Riksgäldskontoret och Spar-banker fyra procent och å kreditiv till enskilde personer den ränta, som Fullmågtige, inom i lag stadgade gränser, hafva att, med afseende å penninge-ställningen, bestämma. Mom. 5.
För de lån, som ej inbetalas inom 14 dagar efter förfallodagen, denna oräknad, eller liqvideras genom omsättning, der sådan får ega rum, samt för de kassa-kreditiv, som icke betalas vid kreditiv-tidens utgång, beräknas från förfallodagen Sex procents ränta.
Jcmf. § 154, så lydande: Mom. 1.
Räntan vid diskontering och utlåning frän Handels- och NäringsDiskont-fonden utgör minst Fyra, högst Sex procent, och bestämmes af Fullmägtige med afseende å penniugeställningen och andra omständigheter, som till räntans höjning eller sänkning kunna föranleda; skolande allmänheten, genom kungörelse i tidningarne, om räntefotens förändring underrättas.
Räntan vare alltid lika vid samtliga Diskont-verken.
Vid utlåning från Allmänna Diskont-fonden bestämmes räntan af Fullmägtige, med afseende å de i föregående moment omnämnda förhållanden, till n dnst Fern, högst Sex procent.
Utom vid belåning af vågförda effekter, kommer räntan å penningeförsträckningar från
Diskont-veriten att, vid det beviljade beloppets utgifvande, afdragas.
För de summor, som å kassa-kreditiv lyftas eller insättas, beräknas å kreditiv till enskilda personer
Fem och å kreditiv till Spar-banker Fyra procents ränta.
Mom. 5, oförändradt. 38 Banko-Utslcottets Betänkande N:o 35.
Utskottet har, i enlighet med Eullmägtiges förslag, här nedan i en paragraf sammanfört alla de i särskilda paragrafer af Reglementet nu upptagna allmänna bestämmelser, som äro gemensamma för utlåningen från såväl Handels- och Närings-Diskont-fonden, som Allmänna Diskont-fonden, med uteslutning af sådana, hvilka hafva tillämplighet endast vid utlåning från sistnämnda fond.
Sålunda återfinnas: under momenterna 1, 2 och 3, föreskrifterna i 155 §; under moment 4, stadgandet i inom. 3 af 156 §; under moment 5, med något förändrad uppställning, föreskriften i 157 §; under moment 6, stadgandet i 158 § mom. 2; samt under moment 7, föreskriften i 161 § af Reglementet I enlighet härmed skulle denna paragraf komma att lyda sålunda: 30:o. Mom. 1.
Svensk medborgare, som är bosatt utrikes, får icke såsom låntagare eller löftesman antagas.
Ingen må erhålla lån af annat Diskont- eller Låne-kontor än det, inom hvars låne-distrikt han är mantalsskrifven, med undantag likväl för ledamöter i Styrelserna vid Låne-kontoren och dervarande tjenstemän, på sätt § 79 bestämmer.
Låntagare, hvilken, efter att vid ett Diskont- eller Låne-kontor hafva lån erhållit, till annat låne-distrikt utflyttat, och vid dervarande Diskonteller Låne-kontor lån upptager, må vid omsättnings-rätten bibehållas.
Vexel-, förskrifnings- eller invisnings-utgifvare, acceptant, endossent eller löftesman må kunna antagas, äfven om lian ej tillhör lånedistriktet.
En hvar, som till ena eller andra
Diskont-verket inlemnar något lånedokument, skall derå teckna sin ansvarighet för detsammas vigtighet.
Direktionen således eger att af inlemnaren fordra ersättning för hvad som utgifves å ett dokument, hvilket sedermera stvrkes vara falskt, bör likväl
Direktionen icke af förtroende till honom, hvem han än vara må, underlåta att sorgfälligt iakttaga den granskning af Jemf. § 155, så lydande: Mom. 1, oförändradt. Mom. 2.
Ingen må erhålla lån af annat Diskont-verk, än det, inom hvars låne-distrikt han är mantalsskrifven, med undantag likväl för ledamöter i Direktionerna vid Låne-kontoren och dervarande tjenstemän, på sätt § 79 bestämmer; äfvensom låntagare, hvilken, efter att vid ett Diskont-verk hafva lån erhållit, till annat låne-distrikt afflyttat och vid dervarande
Diskont-verk lån upptager, må vid omsättningsrätten bibehållas.
Morn. 3, oförändradt.
Jemf. § 156, mom. 3, oförändradt.
Banko-Utskottets Betänkande N:o 35.
39 ingifna lånehandlingar, hvarigenom både förlust för verket och andra personers oförskylda lidande säkrast förekommes. Mom. 5.
Lån må ej utgå till annan summa än den, hvarå reversalet lyder.
Diskont- och Låne-kontoren ega att af såväl Öfver-Ståthållarc-embetet i Stockholm, som samtlige Konungens Befallningshafvande och öfrige exekutorer skyndsamligen erhålla laga handräckning i alla de utsökningsmål, som af Diskont- och Låne-kontorens utlåningar härröra, med åliggande för bemälde myndigheter att, efter skuldens indrifvande, de influtna medlen ofördröjligen till Diskont- eller Lånekontoren insända. Mom. 7. Högsta tillåtna skuldsättningsbeloppet, för hvilket någon såsom låntagare och acceptant får blifva häftande, deruti ej inbegripet hvad han kan vara skyldig i egenskap af trassent, endossent, hypotheksutgifvarc eller löftesman, eller i och för kassa-kreditiv, eller mot pant af vågförda effekter, må icke öfverstiga Tvåhundra Tusen Riksdaler.
Jemf. § 157, så lydande:
Lån må ej utgå till annan eller mindre summa, än den, hvarå reversalet lyder.
Jemf. § 158 mom. 2.
Diskont-verken ega att af så väl Öfverståthållareembetet i Stockho]m, som samtlige Konungens Befallningshafvande och öfriga exekutorer skyndsamligen erhålla laga handräckning i alla do utsökningsmål, som af
Diskont-verkens utlåningar härröra, med åliggande för bemälde myndigheter att, efter skuldens indrifvande, de influtna medlen skyndsamt till Diskontverken insända.
Jemf. § 161, oförändrad.
I föreskrifterna angående diskontering hafva åtskilliga ändringar ansetts erforderliga.
På det att vederbörande icke må vara förhindrade att till diskontering antaga vexel, dragen, inom eller utom riket, af utländsk man, derigenom afkomsten af dylika vexlar må kunna befrämjas, är uppställningen af det mot § 159 mom.
1 svarande stadgande ändrad.
Å hvarje vexel komma, äfven med antagande af denna ändring, att finnas minst två inom riket bosatte Svenska undersåter, nemligen acceptanten och diskonterings-sökanden, hvilken sednare, såsom öfverlåtare, blifver för vexeln ansvarig, och dylika vexlar böra i allmänhet erbjuda större säkerhet än andra, som förekomma till diskontering, emedan de antagligen passera flera händer innan de hos Diskont- och Lånc-kontoren diskonteras.
Genom 2:a mom. af 159 § är nu stadgadt, att derest acceptanten icke är bosatt å diskonterings-orten, i accepten skall uppgifvas namnet på en derstädes boende person, hos hvilken betalningen vid förfallotiden- tillhandahålles.
I denna föreskrift, — hvilken för öfrigt torde böra bringas till närmare öfverensstämmelse med 23 § i Yexel-lagen af den 23 Augusti 1851, der det heter: är vexel ställd att betalas å annan ort, än der godkännaren hor, och har ej vexel - 40 Banko-Utskottets Betänkande N:o 35. gifvaren i vexeln utsatt, af hvem betalningen å den andra orten skall erläggas; sätte då godkännaren det ut i det godkännande, han å vexeln tecknar: gör han det icke; varde det så ansedt, som hade han å sig sjelf gifvit anvisning till vexelns inlösen å betalningsorten, — har Herr A. O. Wallenberg, i motion 215, föreslagit den förändring, hvarigenom såväl Rikets Ständers Bank, som dess Lånekontor må, utan att beräkna inkasseringsprovision, diskontera vexlar, accepterade att betalas å sådan ort, der Låne-kontor eller Filial-bank finnes.
Detta förslag innebär ett underlättande af diskonteringen och befrämjandet af fördelar för acceptant samt bör således befordra uppkomsten af vexlar.
Antagandet föranleder visserligen något ökadt besvär och en ringa portoutgift för de låneinrättningar, som diskontera och de, som infria vexlarne; men dessa omständigheter böra, hvad Rikets Ständers Bank och dess Låne-kontor angå, icke utgöra binder för förändringen.
Derest, emot förmodan, någon Filial-bank skulle vägra att, utan provision, åtaga sig inkasseringsbestyret, komme den ort, der sådan Filialbank finnes, att gå i mistning af de fördelar, som andra orter bereddes.
För öfrigt får Utskottet åberopa de skäl motionären anfört, och hvilka ådagalägga bebofvet af förändringen.
Till ytterligare befrämjande af vcxlars diskontering är minimisumman nedsatt från 250 R:dr till 200
R:dr och don bestämmelse utesluten att vexlar å kortare tid än 30 dagar ej få diskonteras.
Genom iakttagande af dessa förändringar, skulle ifrågavarande föreskrifter erhålla följande uppställning, som härmed undcrställes Rikets Ständers bepröfvande: - 31 :o. Mom. 1.
Diskontering tillätes allenast af vexel, som är ställd i Svenskt mynt på högst 6 månader, dragen på inom riket bosatt Svensk undersåte samt inrättad i enlighet med den i vexellagcn af den 23 Augusti 1851 stadgade form och behörigen accepterad.
År acceptanten icke bosatt å diskonteringsorten eller i Stockholm eller å ort, der Lånekontor eller Filial-bank, hvarmed öfverenskommelse om provisionsfri inkassering kunnat träffas, bar sitt säte, skall å vexeln uppgifvas namnet på en å diskonteringsorten boende person, bos hvilken betalningen vid förfallo tiden tillhandahålles. Mom. 3.
Diskontering af vexel å lägre belopp, än Tvåhundra Riksdaler är ej medgifven.
Jemf. § 159.
Diskontering tillätes allenast af vexel, som är ställd i Svenskt mynt på högst 6 månader, dragen af inom riket bosatt Svensk undersåte på annan inländsk man, samt inrättad i enlighet med den i vexellagen den 23 Augusti 1851 föi' inrikes vexlar staggade form och behörigen accepterad.