Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Memorial, i anledning af Herr Dalmans, TV. F, motion om beviljan de af ett anslag åt Sjömanna-Sällskapet till befordrande af de med Sällskapet af sedda ändamål. (U. A.) Sedan Stats-Utskoltet, medelst Utlåtande N:o 116, som trenne Riks-Stånd bifallit, afstyrkt Herr Dalmans, TV- F., motion, angående subscription af Rikets Ständer för bildandet af en uppfostrings-anstalt för fattige sjömäns söner, har Herr Dalman, vid föredragning af detta Utlåtande, hos Ridderskapet och Adeln väckt en till Utskottet äfvenledes remitterad motion, deruti han, under förmodan, att Utskottet, såsom skäl för afslag å den först väckte motionen, fästat sig vid motionens, forn», begärt, att Rikets Ständer måtte åt Sjömanna-Säliskapet bevilja ett anslag för en gång af 4,000 R;dr Banco, att användas på det sätt, som Sällskapet kunde finna ledande till det ändamål, för hvilket detta Sällskap var inrättadt.
Dä emedlertid denj af Herr Dalman först väckte motion afsett en subscription af Rikets Ständer till förmon för den efter Louis de Geer uppkallade Uppfost«TCgs-anstalt för fattige sjömäns söner, har Utskottet ej kunnat finna annat, än att 4 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 2 54. den nu ifrågavarande motionen ora ett anslag till Sjömanna-Sällskapet innefattar ett nytt ämne, som ej varit omedelbarligen föranledt af Utskottets Utlåtande, i anledning af den först omförmälde motionen; i följd hvaraf Utskottet, med stöd af 56 Riksdags-Ordningen , hemställer, att den nu väckte frågan icke må af Rikets Ständer vid denna Riksdag till pröfning upptagas.
Af Herr Grefve Horn, som åberopade sin vid Betänkandet N:o 201 afgifne reservation.
Häruti instämde Herrar Friherrar Oxenstjerna och Leyonhufvud, Herr af Harmens, Herr Biskop Hedrén, Prostarne Stenhammar och Hallbeck samt Herr Helsingius.
N:o 204* Ank. till Exp. Utsk. den 25 Juli, kl. 2 e. m.
Utlåtande, i anledning af väckt motion om nedsättning i arrendet för Militice-bostället Boda. (I. A.) Hos Hedervärda Bonde-Ståndet har, uti afgifvet memorial, sora till StatsUtskottets handläggning blifvit remitteradt, Riksdags-Fullmägtigen Anders Anderssen från Skaraborgs Län andragit, att, ehuru uti det af Kongl. Kammar-Collegium den 32 Januari 1838 utfärdade contract, hvarigenom till Statsverket indragna Cornettshoställtt vid Lif-regementets Hussar-eorps, Krono-säteriet Boda N;o jr ett mantal, med derunder lydande rå- och rörs-hemman ii mantal samt torp, inom Fägereds socken, Wadsbo härad af ofvannämnde
Län, blifvit på 3o års tid, räknad från ifidB års midfasta, till Regements-Skrifvareu G. E. Erasmi på arrende upplåtet- emot en årlig Stats-Utskottcts Utlåtande, N:o 2 54* 5 årlig arrende-afgift af i84 tunnor 16 kappar, hälften råg och hälften korn, den vid berörde boställe med tillhörande lägenheter befintliga öppna åkerjord funnes, i Öfverensstämmelse med cn af vederbörande Landtmätare upprättad beskrifning, upptagen till 102 tunnland i kappland, på grund af hvilken beräkning arrende-summan jemväl blifvit bestämd; så hade likväl vid en , på arrendatorns föranstaltande, af samma Landtmätare den i3 November i83Q å Boda boställe anställd besigtning blifvit ådagalagdt, att från ofvanberörde såsom öppen åker upptagne areal rättligen borde afdragas tillsammans 38 tunnland 2! kappland, utgörande dels träd- och kälgårds-jord samt ängsmark, dels vattensjuka åkrar och stenbunden mark, dels sådane jordstycken, som till backstugu-sittare blifvit upplåtne, hvadan boställets dugliga åkerjord icke uppginge till mera än I 13 tunnland 3o
Då Utskottet, i saknad af Utlåtanden i ämnet, från de auctorileters sida, hvilka hafva sig anförtrodd förvaltningen af Kronans fasta egendomar, icke kunnat af de utaf motionären anförde omständigheter hemta den fullständiga kännedom af förevarande fråga, som erfordras för ett tillförlitligt bedömande, huruvida den sökte ncdsättningen i arrendet för Boda boställe må vara af rättvisa och billighet påkallad, samt då det i öfrigt är Erasmi obetaget att emot Kongl. Majtt och Kronan i rätts - 6 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 155- väg fullfölja den talan, hvartill i ofvanberörde afseende befogenhet må förefinnas, har Utskottet ansett sig böra hemställa, att Anders Anderssons ifrågavarande motion må lemnäs utan afseende.
N:o 2 5 5.
Ank. lill Ex.
Ulsk. den 25 Juli, kl. 2 e. m.
Utlåtande, i anledning af väckt fråga om upphörande af Skinskattebergs Bergslag s-privilegier. (I. A.) Sedan, i anledning af Rikets år 1818 församlade Ständers gjorda underdåniga förslag om
Bergslags-privilegiernes indragning för de orter, der Bergsmanna-yrket icke såsom tillförne idkades, fråga uppstått om Skinskattebergs i Westmanlands Län Belägna Bergslags utläggande till Landslag, samt efter det vederbörande blifvit hörde, Kongl. Majit till Rikets Ständer vid (828—i83o årens Riksdag i Nådei öfverlemnat handlingarne rörande detta ärende, för att i ämnet inhemta Rikets Ständers underdåniga yttrande, så hafva Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse den 3o November 182Q, Nio 252, sig utlåtit, att, då, hvad först anginge de ifrågavarande Bergslag tillydande Gunnilbo och Heds socknar, Bergslags-privilegier icke finge begagnas för stångjerns-tillverkning, och några tackjerns-hyttor hvarken då funnes eller tillförne varit anlagde i dessa socknar, hvilka således icke i någon måtto uppfyllde eller fullgjorde den med Bergslags-pr i v i I egiers åtnjutande förenade skyldighet, Rikets Ständer för deras del funnit, att, derest nämnde 2:ne socknar icke skulle inom någon viss af Kongl. Maj;t förelagd tid fullgöra den med Bergslags-privilegiers åtnjutande förenade skyldighet till tackjerns-blåsning, till sådant belopp, som motsvarade den derföre förunnade lindring i skattebidrag, privilegierna borde upphöra och socknarne öfvergå till Landslag med alla dervid förbundna utskylder och onera, men med rättighet likväl för socknarne till befrielse från de afgifter och besvär, de hittills i egenskap af Bergslag fått vidkännas; för hvilket tilltsyrkande Rikets Ständer jemväl hemtat stöd deraf, att Gunnarskogs Bergslag i Wermland, der förhållandet St ats-Ut skottets Utlåtande, N:o a55. 7 varit ma Ii an fia som uti Gunnilbo och Heds socknar, blifvit, i följd äf Kongl. Maj:ts Nådiga Beslut den i3 December i8a5, till Landslag utlagd, samt att, vidkommande derefter Skinskattebergs socken, hvarest tack jerns-blåsning är 16P6 idkats med iS hyttor och tillverkningen uppgått till /|,38a skeppund i3 lispund, men hvars hela tack jerns-production numera vore inskränkt till allenast en hytta, och, efter medium af de tio sist fortin tne arén, endast utgjort ^5 skeppund i 3 lispund, sä, ehuru häraf ville synas, att Staten af den tionde, som erhålles utaf detta obetydliga tackjerns-qvantum, undfinge sä ringa ersättning för de till bergsbrukets befrämjande uppoffrade hemmans-räntor till belopp af 1,787 R;dr il sk. 2 r st. årligen, att privi legiernc för en med sådan förlust för Staten idkad handtering borde äfven för Skinskattebergs socken indragas;
likväl och som dervid förekomme, dels att åtskilliga hyttor inom denna socken, till bedrifvande af Riddarhytte koppar-verk, med behörigt tillstånd blifvit nedlagde, och dels alt, enligt det af Bergmästaren i orten hällne protocoll vid sammanträde med hemmans-egarne, så olika meningar och intressen funnits rådande, att somlige önskat, det den dittills sjelftagne friheten att sällan bläsa, mätte förvandlas till en verklig rättighet emot skatte-jerns erläggande, och andre åter, att tac k jerns-blåsningen icke mätte få nedläggas; hade Rikets Ständer ansett undersökning i orten, till vinnande af ordentlig utredning i dessa afseenden, vaia nödig, och alt föremålet för en sådan undersökning borde blifva utrönandet, hvilka af Skinskattebergs hemmans-egare Önskade att till tack jerns-blåsning blifva på hyttorne irideldte; och hvilka af dem ville från bläsnings-skyldigheten vara befriade, samt till hvad belopp tackjerns-tillverkningeri årligen kunde komma att uppgå, på det jemnföras må, hvad Staten kunde af tack jerns-blåsningen i tionde påräkna, emot hvad som då i Bergslagsfrihet af socknarne t i 1 Igodon jötes.
I öfverensstämmelse härmed, har Kongl. 3Iaj:t, uti Nådigt Bref till Bergscollegium af den 28 Januari i83o, förordnat, att, i händelse hemmans-egarne i Heds och Gunnilbo socknar, derom genom Coliegii föranstaltande hörde, skulle vilja åtaga sig att från och med. år i83a idka tackjerns-blåsning till det belopp, att kronan derigenom vunne ersättning för den dem derföre förunnade lindring i skattebidragen, Bergslags-privilegierne finge för dem bibehållas, men att, i fall hemmans-egarne deruti icke ville ingå eller ock, om de sådant sig åtogo, derutinnan brusto, nämnde privilegier dä genast borde upphöra och socknarne, med befrielse från de afgifter och besvär, de dittills i egenskap af Bergslag fått vidkännas, öfvergå till Landslag med alla dervid förbundne skyldigheter och onera, att räkna frän och medårl83o, samt, beträffande Skinskattebergs Socken, anbefallt en sådan undersökning af Bergmästaren i orten, som Rikets Ständer föreslagit, med föl bindelse lör de hemmansegare, som ville från blåsningsskyIdighcten då och i framtiilen varda befriade, att till Lands - 8 Stats-Utskottets Utlåtande, N‘.o 255* lag öfvergå oell vidkännas dermed förenade utskylder, emot befrielse från de dem i och för bergshandteringen ålagde afgifter och besvär; hvarjemte i afseende på Rikets Ständers tillika gjorde anhållan, att, derest vederbörande framdeles skulle kunntl framvisa sådana documenter, som bestyrkte deras anspråk på Bergslags-frihetens fortsatta tillgodonjutande, förhållandet dermed måtte undersökas, till utrönande, huruvida sådant kunde föranleda till någon ändring i hvad Rikets Ständer då i ämnet tillstyrkt, Kongl. Maj:t funnit det icke kunna vederbörande förnekas att de nya handlingar och bevis för Bergslags-frihetens tillgodonjutande, som de kunde erhålla, framdeles förete till den pröfning, hvartill de funnes föranleda.
Vid de Bergslags-sammankomster, som till följd häraf blifvit hällne inom Heds och Gunnilbo socknar, hvarest endast vid pass 7 hemman egas af bönder, | mantal innehafvas såsom boställen och återstående 20 hela hemman tillhöra Bernshammars, Nona Gisslarbo, Jönsarbo, Uttersbergs och Skinskattebergs bruk samt Karmansbo och Ferna verken, hafva så väl samtlige Bruksegare som allmogen protesterat emot all förändring i ortens fastställde grundränta, under bestämdt påyrkande af deras i lagarne förvarade rätt att vid Bergslags-privilegierne allt framgent varda bibehållna, dels på grund deraf, att Heds och Gunnilbo socknar, hvilka draga ordinarie rotering lika med Landslagen, ingalunda erhållit Bergslags-frihetcn fftr tackjerns-blåsningens skull, hvilken hvarken tillförne varit der utöfvad eller hädanefter kunde, i brist af nödige malm- och skogstillgångar samt tjenlig lägenhet för masugns-byggnads uppförande åstadkommas, utan för bergverkens underhållande och betjenande med kohlning, körslor och arbeten, hvilken skyldighet af socknarnes hemmans-egare ännu uppfylldes, dels ock ytterligare med stöd af ett nu företedt Kongl. Bref af den 20 November i68.5, hvarmedelst, i anledningen af en då uppkommen fråga om ängsbergnings-skyldighet på ön vid Köping, förklarats: ”att som Heds och Gunnilbo socknar i den steniga Bergslagen voro öfverlastade med arbete, kohlningar oell körslor till bergverkens underhållande och fördrifvande, utaf hvilket arbete de ock merendels hade sin föda och uppehälle, och derifrån de icke kunde hindras; alltså skulle berörde socknar båd* då och i framtiden vara förskonade från ängsbergning pä ön vid Köping, samt iclie eller tvingas till några dagsverken vid Kungsör,” genom hvilket Kongl. Bref, såsom befriande socknarne från en skyldighet, som endast tillhörde Landslagen, deras bergslagsfrihet ansetts ytterligare godkänd och försäkrad.
I afseende på frågan, huruvida hemmans-egarne ville åtaga sig tackjerns-blåsning, för att undgå Landslags-onera, har blifvit förklaradt, att något bestämdt yttrande derom icke kunde meddelas förr, än dels verkan af i685 års Kongl. Bref blifvit pröfvad, dels kändt vore, hvilken förändring i räntan eller beskattnings-grund egentligen kunde ifrågakomma, enär Lands - Stats-Utskottets Utlåtande, N'.o 2 55.
9 Landslags-onera i serskilde Härader vore ganska olika, och huruvida jordehoksräntan, hvilken i förenämnde socknar nu ulginge med 12 lill stigar kohl på mantalet och sålunda vore högre ari i Landslagen, klefve nedsatt.
Derjemte har blifvit yrkadt och anförd t, alt frågan om ortens skyldighet till blåsning eller ny skatt borde i rättegångsväg afgöras; att en partiel förändring af jords natur eller ny skatt läggning jemväl vore stridande emot t 810 års Ständers förening, innehållande, alt Bergslagerne skulle bibehålla sin natur, så länge ej all annan privilegierad jord i Riket undergått någon sådan förändring, som försatt den i lika tillstånd med skattehemman, samt att, i händelse bergslags-friheten icke kunde på annat sätt, än genom tackjerns-tillverkning, få åtnjutas, de sjelfegande bönderne i dessa socknar heldre underkastade sig hyttebruk, än en till resultatet okänd ny skattläggning och i sådant fall önskade blifva indeldte på Bastmora och Främshyttan, i förhållande till hemmanens läge och så vida vattentillgången derstädes sådarit medgåfve.
Uti Skinskattebergs socken, hvarest största antalet hemman, eller något öfver 38' mantiil, af säteri-, frälse— och skattenatur, tillhöra Skinnskattebergs, Baggå, Utterbergs och Ferna bruks samt Riddarhytte kopparverksegare, 2' mantal utgöra boställen, och återstoden, omkring 7* mantal, innehafves af egentliga Bergsmän, hafva vid det, i följd af ofvan berörde Kongl Bref, hällne sammanträde, samtlige Bruksegare bestridt Bergslagens förvandling till Landslag, samt till stöd för deras yrkande att vid Bergslags-privilegierne oförkränkt varda bi Delia 11 ne, åberopat dels gällande Förfall — ringar, dels de vid ål sk i ll ige mellan Kronan och Bruks-egarne verkställde liera ma nsbyten stadgade serskilde vill 1 kor, dels de til! förmon för Riddarhyttans kopparverk, utfärdade Resolutioner, dels slutligen redan åtagen skattejerns-afgift eller ännu fortfarande tackjerrisblåsning.—Endast egaren af Skinskattebergs bruk har för de honom tillhörige, inom socknen belägne, nära skattehemman medgifvit att idka tackjernstillverkning uti sin på gränsen egande Billsjö masugn.
Bland Bergs-allmogen hafva blott egarnc till 4* hemman bestämdt förklarat sig vilja återuppbygga Främshytte förfallne masugn och der idka blåsning, hvaremot de öfrige Bergsmännen endast, sä vida de icke på andra villkor eller mot skattejerus utgörande, kunde undgå ny skattläggning enligt Landslag, ville indelas till blåsning uti Jerdsjöbo, Billsjö eller Bastmora hyttor.
Jemte öfverlemnande af protocollen öfver omförmälde sammanträden, har Bergmästaren i Öster och Wester Bergslagens Berginästaredöme, uti ett lill Kongl.
Bergs-Collegiuin afgifvet utlåtande tillstyrkt, att Bergslags-privilegierne för Heds och Gunni.bo socknar mätte otubbade bibehållas och sådant desto heldre, som dessa socknar befunne sig uti enahanda ställning och derlill fullkomligt lika berättigade Bi/i. till B.
Brot. 1840.
4 Band. 1 f/d. 2 Baud. 1 1 Haft. 2 10 Stats-Utskottets Utlåtande, ,N:o 255.
Sorti Nyeds Bergslag i Wermland, hvars privilegier blifvit af Kong!', Majit i Nåder stadfästade.
Med afseende åter å Skinskattebergs socken, hvilken, för så vidt dervarande hemman icke blifvit från skyldigheten att blåsa tackjern befriade, både kunde och borde fullgöra den derstädes i allmänhet gällande förbindelse att drifva tackjerns-blåsning, eller i annat fall genom skattejerns-afgifts utgörande ersätta Staten den genom blåsningens nedläggande föranledde minskning uti påräknadt tionde-tack jern, liar Bergmästaren, under förutsättande af Bergslags-naturens och nuvarande skattläggnings bibehållande, äfven uti denna socken, ansett samtlige der befintlige hemman böra indelas i 2lne serskilde classer, lill den första hvaraf blifvit hänförde de hemman, hvilka borde så väl ifrån tackjerns-blåsning, som från ali förändring uti redan bestående skatter befrias, dels till följd af säteri- och bostälis-natur, dels i stöd af med Kronan ingångne byten, dels såsom underlagde Riddarhytte kopparverk, dels på grund af redan före är l6SS frivilligt åtagen skattejerns-afgift, dels i anseende dertill, att de verkligen användas för tackjerns-tillvei kning och dels slutligen för så vidt deras skogar utgöra grund för urgamla smiden eller ock äro, genom Kongl.
Confirmation af år i6y5 och enligt j686 års Relation, bestämdt anslagne för stångjernssmidet, samt lill andra classen åter de hemman, hvilka borde till tackjerns-blåsnings idkande på vissa hyttor behörigen indelas, så framt icke hemmansegarne häldre åtogo sig erläggandet af en bestämd årlig skattejerns-afgift.
För egen del har Kongl. Bergs-Collcgium, uti betänkande af den 15 November i 83 i, i underdånighet anfört att, hvad först beträffade Heds och Gunnilbo socknar, något tvifvel numera icke furekomme, att ju desse socknar ifrån äldsta tider varit inbegripne under Skinskattebergs Bergsiags-privilegier, hvilka redan 1420 af Konung Erik stadfästade, sedermera på sätt det nu företedde i685 års Kongl. Bref utvisade, af Konung Carl XI ansetts gällande för Heds och Gunnilbo socknar, hvadan ock hemmanen i dessa socknar, icke för idkandet af tackjernsblåsning, utan, emedan deras bestånd huf vudsakligen berodde på arbete, kohlningar och körslor, till bergverkens underhållande och fortdrifvande, pröfvades böra förskonas ifrån sådane tjenstbarheter och onera, som Landslagen egentligen tillhörde,- i följd hvaraf och då härtill komme, att, enligt Riksens Ständers und. skrifvelse rörande Nyeds Bergslag af den I 1 Febr. i83o, föremålet för den af Riksens Ständer af år 1818 väckte allmänna fråga om indragning af eller jemnkning i Bergslags-privilegierne varit, att tillse, huruvida Bergslagerne uppfyldt och kunde för framtiden uppfylla sina för pri— vilegierne åliggande skyldigheter med grufbrytning och tackjerns-tillverkning, samt att endast i motsatt fall privilegierne skulle jemrikas eller indragas; att Kongl. Majit af sådan anledning och enär, i likhet med livad Rikets Ständer äfven funnit, någon direct tillämpning häraf ej kunde göras på Nyeds Bergslag, då densamma för Bergslags-privilegiernes tillgodonjutanele icke haft sådane förbindelser sig älagde och alltså Stats-Utskottcts Utlåtande, N:o 2 55. icke eller genom deras uragtlåtande kunnat anses förmoner. förlustig, uti Nådigt bref af den 6 Mars i83o, förklarat, att Nyeds Bergslag än vidare finge vid dess Bergs1 ags—privilegier bibehållas, och att slutligen, efter hvad. nu till fullo upplyst vore, förhållandet i berörde hänseende vore uti Heds och Gunnilbo socknar alldeles enahanda, som i Nyed, Collegium arisåge sig ega all anledning till underdånig hemställan derom, att, med tillämpning af de för Nyeds Bergslag gällande grunder, Heds och Gunnilbo socknar måtte befrias ifrån åläggandet af nva eller Landslags-onera, helst dessa socknar icke nu mera än förr torde kunna åtaga sig och framgent underhålla någon tackjernsliilverkning, som skulle grundas på skogstillgångar, hvilka för de i orten redan privilegierade tiilverkningarne vore påräknade ; att vidkommande sedermera frågan om Bergslags—privilegicrnes indragning i Skinskattebergs socken,
ehuru det vore ostridigt, att den hemmanen i samma socken af ålder åliggande skyldighet att blåsa tackjern blifvit af åtskillige bland dem i senare tider eftersatt, och att
Kronan derigenom gatt i mistning af större delen utaf dess förut, medelst tionde-tack jernet, af blåsningarne påräknade inkomster; likväl, och då förhållandet äfven här vore vida skiljagligt från det i Gunnarskogs socken i Wermland, hvarest bergslags-frihcten, jemnlikt Kongl. Brefvet den 10 December i8a5, redan blifvit indragen af det skäl, ”att socknen, som förut, genom Kongl. Resolutionen den i5 April 1762., blifvit vid Bergslags-privilegierne bibehållen, med villkor att idka tackjerns-tillverkning, dels sedermera under framflutne 60 år icke tillverkat något tackjern, dels icke eller vore i tillfälle att det för Bergslags-frihetcrnes åtnjutande förelagde villkor för framliden uppfylla;” då deremot, uti Skinskattebergs socken en del hemmans-egare erbjudit sig att framgent idka blåsning i serskilde hyttor, eller ock erlägga en emot tionde-jernet skäligen svarande skattejerns-afgift, under det att, å andra sidan, större delen af hem manen i socknen eller, enligt Bergmästarens beräkning, nära 3o hela hemman af socknens 4 8/g mantal, antingen i stöd af gällande Författningar, emellan Kronan samt Skinskattebergs och Baggå bruksegare ingångne byten och i sammanhang dermed åtagen dryg skattejerns-afgift eller såsom Riddarhytte Koppar-verk, emot befrielse från blåsningsskyldigheten, redan underlagde, eller ock, såsom ännu för tackjerns-tillverkning använde, eller enligt 1686 års Relation för ortens gamla smiden bestämdt anslag Jie, i sjelfva verket syntes ega en gifven rätt att, utan rubbning af ortens Bergslags natur och deraf beroende skattläggning, oförkränkte bibehållas uti det skick, hvaruti de genom Regeringens vidtagne Författningar eller meddeldte serskildta Resolutioner en gång komma; alltså, och då härtill lades, att
Bergslags-friheten för dessa 3o hemman ingalunda kunde anses vara utaf hemmans-innchafvarne genom underlätet uppfyllande af åtagna förbindelser i något afseende förverkad, vore Collegium, lika sned Bergmästaren, af den tanka, att någon egentlig indragning af Bergslags-privilegierne icke eller uti Skinskattebergs socken skäligen borde ega rum, desto mindre sorn Stats-Ulshotlets Utlåtande, N:o 255. dels tackjerns-blåsningens aftagande eller uppkörande äfven för de 18' hemman, livillia dertill numera ensamt kunde skyldige anses, onekligen blifvit till någon del föranledt genom byltelagens söndring, till följd af Styrelsens före detta på olika tider vidtagne beslut om vissa bergsmans-liemmans läggande under bruken och derigenom möjlig blifven smides-tillökning i orten, samt om andra hemmans frikallelse frän bläs— nings-skvldigheten till förmon för Riddarhytte koppar-verk, som likväl genom en högre tillverkning, »ch deraf utgående koppar-afrad troligen återgäldat
Stats-verket den sålunda uppkomne minskning uti tionde-tack jernet, dels de fleste af allmogen förklarat sig villige att genast gå i författning om Främshytte masugns återuppbyggande, ecb blåsniugens igångbringande derstädes; hvaremot och enär villkoret af tackjerristil
I verk ningens fortsatta bedrifvande i och för Rergslags-privilegiernes tillgodonjutande inom Skinnskattebergs socken stöde fast, åtminstone för vid pass i8f hemman, men åläggandet af en ovillkorlig eller till visst belopp utsatt årlig tackjerns-tillverknfng, enligt Collegii tanka, icke syntes böra ega rum, emedan tack jerns-tillverkningen, såsom hvarje annan näring, måste i utöfningen vara fri, så vida den med fördel skulle kunna drifvas, hvilket, med afseende ä ti 11 ver k nings-beloppet, i synnerhet vöre nödigt i Skinnskattebergs Bergslag, sedan skogarne genom en ökad bruksrörelse blifvit medtagne, samt i öfrigt ej på alla ställen kunna med lika fördel till blåsning användas, Collegium i underdånighet hemställt, om icke, i stället för den ifrågasatta indragningen af Bergslags-privilegierne, en sådan jemnkning utaf nämnde privilegier må vidtagas, att alla i Skinnskattebergs socken varande hemman, som, till deltagande i lackjerns-blåsningen ännu vore skyldige, skulle behörigen till blåsning indelas, antingen uti Främshytte masugn, om hvars återuppbyggande en del bergsmän sig redan förenat. eller uti Jerdsjöbo, Billsjö och Bastmora hyttor, eller ock, derest belägenheten, skogstillgångarne eller andra orsaker deremot lade hinder i vägen, i annat fall, ovillkorligen borde, såsom här, äfvensom i Norbergs bergslag, tillförne skett, få sig åsatt en ständig skattejerns-afgift, men hvilken afgift dock, med lästadt afseende på hemmanens förut icke laga beskattning, och den ordinarie rotering, desamma äro underderkastade, Collegium i underdånighet ansåge icke kunna eller böra högre utsättas, än efter två skeppund tackjern för helt heminan, samt i förhållande derefter för mindre hemmans-delar.
Kamrnar-Collegiurn, som derefter erhållit