Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Brot. 184.0. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. i5\te Haft. 2 10 Siats-Utskottets Utlåtande, IV.-o 282. icke må vara berättigad att erhålla annan pension, än den, hvarå han, för sin före utnämningen innehafde tjenst, egt lagligt anspråk.
1 afseende på motionärens förslag, huru förhållas bör med pensionering af Föredragande, som i följd af vägrad contrasignation nedlägger sitt embete, får Utskottet, med hänvisning till hvad Regerings-Formen ali dess 38 §. innehåller, angående ett sådant förutsatt fall, hemställa, att berörde förslag ej må till någon pröfning upptagas.
Vidkommande frågan om pensionsrätt för Ledamöter af Stats-Rådet, hvilka från embetet resignera, då kraftlösheten af fortsatta underdåniga föreställningar i Stats-Rådet dertill föranleder, så enär Utskottet, uti dess afgifne Utlåtande, N:o 80, redan meddeladt yttrande, i fråga om pensionsrätt för Stats-Råds-ledamot, ej mindre uti nyssnämnde, utan äfven det förutsatte fall, att Stats-Råds-ledamot, före den i Lag stadgade ålder, blir genom sjukdom och bräcklighet oförmögen att embetet förvalta, samt dervid afslyrkt förslaget att, till utvidgande af nämnde embetsmäns pensions-i ätt, för närvarande vidtaga någon förändring uti de redan för embets- och tjenstemäns pensionerande i allmänhet gällande Författningar; hvilket Utlåtande blifvit af samtlige Riks-Stånden, enligt ankomne Protocolls-utdrag, gilladt, finnér Utskottet denna del af motionen ej kunna lill någon åtgärd föranleda.
Hvad slutligen angår förslaget, huru med pensionering af Stats-Rådsledamot, som, efter uppnådd 65 års ålder, blifvit till embetet utnämnd, bör förhållas, så har Utskottet icke förbisett, att sådane redan pensionsberättigade personers inträde i Stats-Rådet, för alt efter en kort tids embels-utöfning varda uppförde å Allmänna lndragnings-staten med bibehållande af lönen såsom pension, skulle kunna komma att för Stals-Verket medföra högst betydliga utgifter; men då obilligt vöre att, genom ett allmänt stadgande i den syftning, motionären föreslagit, betaga en eljest förtjent embetsman en rättighet, som honom uti lag är förvarad, för det alt han först vid högre ålder blifvit använd på en af Statens första platser, har Utskottet icke ansett sig kunna tillstyrka bifall till hvad motionären föreslagit; men hemställer deremot, till förekommande af de utaf motionären antydde olägenheter, att för ledamöter af Konungens Stats-Råd måtte,, utom hvad Forfattningarne i allmänhet stadga, angående civile embets- och tjenstemäns rätt till pension, jemväl meddelas den föreskrift,, att de: Stats-U tskollets Utlåtande, N:o 283.
11 ej ega alt Stats-Råds-lön såsom pension bibehålla, förr ändesamma embete under minst fern års tid förvaltat; dock att, för det fall, alt Stats-Råds-lön ej får såsom pension bibehållas, ej må betagas dem rättigheten att, derest pensions-författningarne i öfrigt dertill föranleda, såsom pension åtnjuta den lön, som åtföljt förut innehafd tjenst.
Stockholm den 6 Augusti i84°* N:o 283.
Utlåtande, i anledning af Herr Hjertås motion, angående ersättning för proviantering och fouragering åt tågande trupper. (U. A.) Uti en inom Höglofl.
Ridderskapet och Adeln väckt samt till SlatsUtskoltet remitterad motion, har Herr Hjerta, L. J., framställt angelägenheten deraf, att, sedan Rikets Ständer, vid Irenne på hvarandra följande Riksdagar och senast i underdånig skrifvelse af den 24 Juli 1834, hos Kongl. Maj:t anhållit, att den ersättning, som lemnäs för proviantering och fouragering åt lågande trupper, måtte jemnkas till ett belopp, som närmast svarar emot de inqvarterings-skyldiges olägenheter och kostnader, samt att Deputerade vid de årliga markegångs-taxornes upprättande må i taxan uppföra värdet i rund summa af dagportioner och ralioner, utan rättighet för Kammar-Collegium att nedsätta detta värde, men Kongl. Maj:t, enligt meddelad Nådig Resolution af den 18 Februari i83S, förklarat
Sig ej kunna denna Rikets Ständers önskan bifalla, af orsak, att den tillökning i betalningen, som skulle tjena till afhjelpande af förenämnde olägenhet, skulle tagas utur Passevolans-cassan, som dertill ej lemnade tillgång, Rikets Ständer måtte vid innevarande Riksdag å nyo aflåta en underdånig skrifvelse af samma innehåll, helst motionären ej tviflade, att en så billig och så ofta förnyad önskan, hvars rättmätighet i hufvudsaken ej kunnat af den andra Stals-magten förnekas, älven slutligen måste vinna afseende. 12 Sluts-Utskottets Utlåtande, JN.O 284- I anledning häraf får Utskottet meddela, att som icke allenast Slatsoch Ekonomi-Utskotten, uti deras gemensamt afgifne Utlåtande N:o 3, tillstyrkt Rikets Ständer alt hos Kongl. Maj:t förnya deras vid sista Riksdagen gjorda hemställan i berörde afseende, utan äfven Stals-Utskottet enskildt, uti dess Utlåtande N:o 202, föreslagit, alt ett anslag, stort 9,000 R:dr, måtte å Tredje Hufvud-Titeln uppföras, lill ersättning åt inqvarteringsgifvande för skillnaden emellan det belopp, som, enligt markegångssättning, af Passevolans-medlen utgår till dag-portioner vid Indeldta Armeens marcher till och ifrån mölen, och det pris af 12 sk.
Banco, hvartill Utskottet ansett kostnaden böra beräknas, Utskottet finnér Herr Hjettas motion jemväl vara besvarad, i följd hvaraf Utskottet hemställer, att nämnde motion ej må till serskild åtgärd föranleda.
Utlåtande, i anledning af Herr von Hartmansdorffs, A., motion, att, i händelse nu gällande skjutslega blifver förhöjd, vissa embets- och tjenstemän måtte erhålla löne-tillökning. (U. A.)
Med föranledande af den förhöjning uti skjuts-legan, som vid innevarande Riksdag blifvit föreslagen, har Herr von Hartmansdorff, A., uti en hos Ridderskapet och Adeln vackt och lill Utskottet remitterad motion, yrkat, att i händelse en sådan förhöjning skulle komma att ega rum, en allmän förhöjning i lönerne för alla sådane embets- och tjenstemän, sorn äro skyldige att utan ersättning, d» v. s. för deras nuvarande löner,, göra embets-resor, äfven måtte beviljas.
Då emedlertid en slik löne-förhöjning icke blifvit ifrågasatt, i anledning af de tillökningar i skjuts-legan, som vid föregående Riksdagar blifvit Stals-Ulslottets Utlåtande, N.o 285.
13 beslutade, oell dessutom beloppet af de til lök ta utgifter, sorn genom den högre skjuts-legan skulle komma att ifrågavarande embets- och tjenstemän tillskyndas, hvarken af motionären kunnat uppgifvas, eller kan af Utskottet beräknas, hemställer Utskottet, att motionen må lemnäs utan afseende.
Stockholm den 6 Augusti i84o.
Ank. till Exp. IJtsk. den 7 Augusti, kl. 6 e. na.
Utlåtande j i anledning af erhällne återremisser å Utlåtandet N:o 10g. (U. A.) Stats-Utskottets Utlåtande N:o 109, i anledning af väckta motioner om underhållande på Statens bekostnad af vissa delar utaf den sedan 1812 emellan Wermland och Jemtland anlagda nya väg; hvilket Utlåtande bifallits af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet, har deremot blifvit återremitteradt af Borgare-Ståndet j på grund af åtskillige ledamöters yrkande, att Utskottet, då Staten ansetts böra deltaga uti underhålls-skyldigheten af ifrågavarande väg, bordt tillstyrka uppförandet af ett visst årligt anslag å Nionde Hnfvud-Titeln, 1 stället att föreslå en underdånig anhållan, att Kongl. Majrt täcktes af förut anvisade medel bispringa invånarne i de orter, som vägen genomlöper, samt af B onde-Ståndet, inom Hvilket
Stånd de flesta ledamöter yrkat, att Rikets Ständer måtte förklara , det vägen, såsom icke medförande någon nytta för orten, och icke heller i militäriskt hänseende af någon vigt, sedan Norrige blifvit med Sverige under samma Konung förenadt, borde få förfalla, hvaremot andra, och deribland motionärerne samt flere ledamöter från de orter,, genom hvilka vägen är anlagd, yrkat bifall till Utlåtandet Hvad sålunda blifvit anförd t, har Utskottet tagit i öfvervägande; och som, hvad först angår anmärkningarne emot den emellan Wermland och Jemtland anlagda vägens nytta och behöflighet, denna väg, blifvit upptagen mindre med afseende på Sveriges förhållande till Norrige, än för att i det 14 Stats-Ulskottets Memorial, N.-o 286. inre af landet, emellan Rikets Norra och Södra provinser, bereda en eomrnunicalion, utom den längst Östersjö-kusten löpande väg, samt ostridigt är, att förstberörde väg i en framtid kommer att hafva ett ej obetydligt inflytande på uppodlingen och befolkningen af de orter, genom hvilka den löper, anser Utskottet sig ej kunna lästa afseende på de gjorda framställningarne, att ifrågavarande väg må lemnäs att förfalla, i följd hvaraf, och då, innan den undersökning, som Utskottet ansett vara af nöden, och hvarom Rikets Ständer blifvit tillstyrkte att göra underdånig framställning, hunnit verkställas, något anslag lill understöd för de väghållnings-skyldige ej kan till visst belopp bestämmas, Utskottet anser sig böra vidblifva det redan afgifne, af tvänne Riks-Stånd bifallne, Utlåtandet.
Stockholm den 6 Augusti i84o. }f:o 286.
Ani. till Exp. Utsk. den 7 Augusti, kl. 6 e. in.
Memorialj i anledning af återremiss å Utlåtandet N:o 140. (U. A.) Stats-Utskoltets ofvannämnde Utlåtande, i anledning af Herr von Hartmansdorff s motion om mynthusets upplåtande till embets-rum för SiatsDepartementens Expeditioner, har af Ridderskapet och Adeln blifvit återremitteradt: men som detsamma är vordet bifallet af Preste-Ståndet den 5, af Borgare-Ståndet den i3 och af Bonde-Ståndet den 3, allt uti sistlidne Juni månad, samt ärendet således, jemnlikt j5 §.
Riksdags-Ordningen, är genom 3:ne Riks-Stånds beslut afgjordt, kan Utskottet dermed icke taga vidare befattning.
Stockholm den 6 Augusti i84o. Slats-Uiskottets Utlåtande; N;0 %8j. 15 N:o 287.
Ant. till Exp. Utsk. den 6 Augusti, kl. 6 e. m.
Utlåtande , i anledning af Herr Prof essoren Gei jers motion om ett serskildt Vicarie-arfvode för Adjuncten i Historien vid Upsala Universitet, så länge han för motionären ombesörjer Examina och Tentamina,. (U. A.)
Med anledning af Slals-Utskottets Utlåtande N:o 62, angående regleringen af utgifterne under Riks-Statens Tion le Hufvud-Titel, 3:dje punkten, lit. f, deruti Utskottet tillstyrkt, att 6 arfvoden, hvaraf 4 till Lunds och 2 till Upsala Universitet, hvartdera å ett belopp af 4°° Rtdr, måtte å Allmänna Indragnings-staten uppföras,, för att, jemnte förut innehafvande löne-inkomster, tillfalla de yngre Academiske Lärare, hvilka blifva förordnade att vicariera för sådana med praebenden icke försedda Professorer, som, då de uppnått den ålder FÖrfaltningarne föreskrifva för rättighet lill pension, blifva från tjenstgörings-skyldighet befriade, har Herr Professoren Geijer, E. G., inom Preste-Ståndet väckt en till Utskottet remitterad motion, deruti Herr Professoren,, under förmälan, att,, oagtadt Professoren, för att kunna fortsätta de arbeten i Fäderneslandets Historia, hvilka han börjat och åt hvilkas fullbordande han önskade hufvudsakligen egna det återstående af en redan framskriden lefnad, vore i behof af en vicarierande Lärare för att besörja examina och tentamina, under det
Professoren icke dess mindre kunde fortfara med föreläsningars hållande, intet af de utaf Utskottet föreslagna vicarie-arfvoden, vid sådant förhållande kunde komma i fråga att disponeras till ofvanbemälde Adjunct, gjort den framställning, att, så framt Universitetens billiga anhållan, att uttjente Professorer måga på Allmänna Indragnings-staten uppföras, icke för närvarande kan bifallas, till det antal af vicarii-arfvoden, som åt Upsala Universitet komma att anslås, ett serskildt, af samma belopp, må uppföras åt Adjuncten i Historien uti Upsala, så länge han för Professoren vicarierar i examina och tentamina.
Då onekligt är, att Herr Professoren Geijer, för fullgörandet af det honom lemnade vigtiga uppdrag alt utarbeta Fäderneslandets Historia, är i 16 Siats-Utskottets Utlåtande, N.-o 287. behof af ledighet från det lika besvärliga, som tidsödande bestyret att examinera och tentera alla de ynglingar, hvilka vid Universitetet höra aflägga prof å erforderliga kunskaper i det historiska studium, och Utskottet anser Herr Professorens förutnämnda historiska arbete vara af en så stor och öfvervägande allmän vigt, att någon betänklighet ej bör uppstå för beviljandet af det anslag, Herr
Professoren ansett erforderligt för att bereda honom tillfälle att uteslutande dertill egna sin tid, tillstyrker Utskottet, att å Allmänna Indragnings-staten må för Adjuncten i Historien vid Upsala Universitet uppföras ett årligt arfvode af 400 R:dr B:co, så länge han för Professoren Geijer vicarierar i examina och tentamina.
Reservationer: Af Gustaf Apelqvist från Blekinge Län, som ansåg Utskottet hafva bordt, i likhet med hvad förut egt rum, då nya frågor, som ej varit omedelbart föranledda af redan afgifne Utlåtanden, blifvit väckta efter den i Grundlagen bestämda motions-tidens utgång, hemställa, att Rikets Ständer, på grund af 56 §.
Riksdags-Ordningen, icke måtte motionen till pröfning upptaga.
Häruti instämde Anders JSilsson från östergöthlands Län. TRYCKT HOS J. A. WALLDÉN, 18 40.
Ståts-Utskottets Utlåtande j l\7:o 288.
1 N:o 288.
Anis till Eip.
Utäk. d 19 Aug , kl. 2 e. m.
Utlåtande} i anledning af väckte motioner om upphörande af dagsverks skyldigheter till Kungsgårdar och Boställen. <1. A ) Uti ett hos Hedervärda Bonde-Ståndet afgifvet och till
St a ts-Ut skottets handläggning remitteradt memorial, har Riksdags-Fnllmägtigen Pehr Pålsson från Malmöhus
Län, med hvilken samtlige öfrige Riksdags-Fullmägtige från Skåne, samt Stephan Andersson från Stockholms Län och Hans Jansson från Elfsborgs Län sig förenat, jemte framställning af de tryckande bördor, allmogen i Skåne och åtskillige andra Provinser i Riket, sedan längre lid tillbaka, fått vidkännas, i följd af sådane hjelpedagsverken och tjensteskyldigheter lil!
Kungsgårdar och boställen, hvilka icke grunda sig på hemmanens skattläggning och indelnings-verket, hvaruti BondeStåndet vid flera Riksdagar frugtlöst försökt att vinna rättelse, hufvudsakligen anfört: att så beskaffade hjelpedagsverken till s'örsta delen blifvit af allmogen frivilligt åtagne under Konung Carl XH:s mångåriga krig, till afhjelpande af Kungsgårdars och boställens eljest oundvikliga vanhäfd, men sedermera förvandlats till ständige tjenste-skyldigheter; att dylika skyldigheters utgörande i Skåne icke grundar sig på Kongl. Reglementet af den 7 November 1695, angående ”de till militien anslagne hemmans häfd och nyttjande,” utan egentligen tillkommit emellan åren 1707 och 1719; att ifrågavarande dagsverks-skyldigheter oftast utan någon offentlig eller enskild handling, endast på grund af gammal häfd, blefve hemmanen fortfarande ålagde; att i vissa fall allmogen, obekant med desse tjensteskyldigheters frivilliga tillkomst och van att med svårighet kunna vinna rättelse i häfd vunna pålagor, oförsigtigt ingått på contract med vederbörande boställsinnehafvare, angående sådane skyldigheters fullgörande., hvarigenom utvägen sedermera försvårats att i laglig ordning vinna befrielse från dessa åligganden, och att stundom allmogen skall blifvit genom Collegiers och Landshöfdinge-Embelens laga kraftvunna beslut underkastade mera betungande tjenstbarheter, än sorn med rättvisa öfverensslämde..
Då emedlertid omförmälde förhållanden stöde i strid emot innehållet af 1719 års Kongl. ResoluBih. till R.
Prot, 1840 4 Sami. 1 Afd.
Q Band, 16 Haft, l 2 Stats-Utskottcts Utlåtande j N:0 288. tion, hvarigenom stadgats, att allmogen i Skåne ej må åläggas andra tjensteskyldigheter, ände, som utgjorts år 1706, äfvensom af Kongl. Resolutiouerne den 12 December 1734 och 18 Juni 1779, hvilka ytterligare försäkrade allmogen om beståndet af indelningsverket no. m., och då det syntes vara förenligt med Statens fördel, att dylika, undertidernas lopp, tillkomne orättvisor på en gång och allmänt blefve afhjelpte, utan att derigenom lidanden förorsakades nuvarande innehafvare af Kungsgårdar och boställen, har motionären föreslagit, att Rikets Ständer mätte, i berörde afseende, fatta följande beslut: 1) att alla dagsverken och tjensteskyldigheter till Kungsgårdar .och boställen, i fall ej redan befrielse derifrån är genom serskiide Resolutioner vunnen, böra ovillkorligen innan utgången af nästkommande år åter försättas i det bestämda skick, som blifvit faststäldt genom de af Konung Carl XI för hvarje serskild provins senast utfärdade allmänna Författningar eller Reglementen (hvaribland för Skåne Reglemenlet af år 1695), så att ej mindre alla sedermera af allmogen frivilligt åtagna dagsverksoch tjensteskyldigheter, än de, hvilka genom Kongl. Krigs- och KammarCollegiernes eller Konungens Befallningshafvandes Utslag efter den tiden tillkommit och öfverskrida, hvad i berörde Reglementen finnes stadgadt, komma att med samma års slut upphöra, oansedt Utslagen vunnit laga kraft; 2) att Rikets Ständer ville hos Kongl. Maj:t i underdånighet begära, det Konungens Befallningshafvande måtte anbefallas att ofördröjligen låta undersöka, hvilka dagsverks- och tjenste-skyldigheter, som utgöras dels af de till Kungsgårdar- och boställen anslagne hemman, dels af sådane hemman, hvilka icke finnas vara i laga ordning till Kungsgårdar eller bostäl len anslagne, men, tillföljd af frivilliga åtaganden, häfd eller serskilda Resulutioner, nu äro sådane skyldigheter ålagde, hvaröfver uppgift bör till Kongl.
Maj:t i underdånighet aflemnas; 3) att Rikets Ständer likaledes ville i underdånighet anhålla om Nådig föreskrift till Konungens Befallningshafvande att i underdånighet föreslå den ersättning, sorn Kungsgårds- och boställsinnehafvare böra åtnjuta för den förlust, de kunna anses lida genom minskning i påräknade biträden från alla de före år 1696 behörigen anslagne eller genom serskiide laga kraftvunna Resolutioner sedermera anslagne hemman och lägenheter m. ni.; hvilket förslag bör grunda sig på Domares och Kronofogdars intyg och värdering, allt efter orternas pris; 4) att i de fall, då de olagligen eller blott genom frivilligt åtagan - Stats-Vtshottets Ullålande, N-.o 288. 3 (le och häfd tillkomne skyldigheters afskaffande kan vålla någon så betydlig förlust för Kungsgårds-eller boslälls-innehafvaren, att Staten anses böra densamma ersätta, detta ersättningsbelopp skall på samma sätt i underdånighet uppgifvas och bestyrkas; 5) att Rikets Ständer hos Kongl. Majrt i underdånighet begära, det Kongl. Majrt täcktes, efter pröfning af förhållandet, för framtiden bestämma det efter 3:dje punkten utgående ersättningsbelopp, att af Statsverket vederbörande Kungsgårds- och boställs-innehafvare godtgöras ifrån och med år 184-2, och hvilken summa, intill nästa Riksdag, borde, uppå skeende reqvisition af Kongl. Stats-Conloiret, genom Riksgälds-Contoiret utbetalas; men att hvad angår den minskning i inkomst, som, genom afskaffandet af de i 4:de punkten omnämnde dagsverks-och tjenste-skyldigheter, för Kungsgårdar och boställen kan ifrågakomma, ersättningen endast måtte bestämmas och på enahanda sätt utbetalas för den tid, de nuvarande innehafvarne bibehålla besittningsrätten; dock att derest, till följd al ifrågaslällde åtgärder, ett eller annat boställes skötsel och vård i framtiden skulle alltför mycket försvåras, Rikets Ständer förväntade att då få emottaga Kongl. Maj:ls Nådiga Proposition, rörande den ersättning, som i sådant afseende kunde vara af verkligt behof påkallad; hvilken ersättning likväl endast kunde ifrågakomma vid de Kungsgårdar, som till boställen begagnas; och 6) att Rikets Ständer derjemte i underdånighet anhålla, att, vid nästkommande Riksdag, en fullständig utredning af omförmälde förhållanden inåtte varda till Rikets SLänder öfverlemnad, på det att Rikets Ständer, efter föregången noggrann pröfning deraf, må blifva i tillfälle att till Kongl.
Maj:ts definitiva fastställelse i underdånighet öfverlemna ersättnings-beloppen; hvarefter för hvarje
Län borde genom trycket utfärdas en fullständig uppgift på alla under Kungsgårdar och boställen anslagne hemmans-, dagsverks- och tjenste-skyldigheter, att för framtiden orubbadt gälla, sedan de vid behörig
Domstol blifvit intecknade; och har motionären slutligen hemställt, att kostnaderne för ofvan föreslagne åtgärder måtte få utgå af Statsverket emot ersättning af Riksgälds-Contoiret.
I sammanhang härmed har Utskottet jemväl förehaft: . 1) Ett af Riksdags-Fullmägtigen Sone Persson från Skåne afgifvet skriftligt anförande, deruti han, med instämmande uti de af Pehr Pålsson framställde åsigter, såsom ytterligare bevis på behofvet af en lagenlig reglering af de till Kungsgårdar och boställen utgående dagsverksskyldigheter, åberopat förhållandet med åtskilliga till Hjelmshults Kungsgård och Årups boställe anslagne arbetshemman; 4 Stats-U Iskottets Utlåtande, N'.o 288. 2) en af Lars Bengtsson frän Malmöhus-Län väckt, till Utskottet remitterad motion, deruii blifvit yrkadt, att alla dagsverks- och körselskyldigheter till Kungsgårdar och Militias-boställen, malte, såsom icke tagne i beräkning vid hemmanens skattläggning eller i skattebrefven omlörmälde, utan på olagligt sätt tillkomne, helt och hållet upphöra; samt 3) ett af Christen åndersson från samma
Län afgifvet memorial, innehållande framställning af förhållandet med en på Kongl. Majlis
Nådiga pröfning beroende tvistefråga, angående åtskilliga arbelshemmans i Skåne * skyldighet att utgöra dagsverken och körslor m. m. till ett Biskopen i Lund anslaget säteri.
Sedan Rikets Ständer vid 1809 och 1810 årens Riksdag beslutat, att allmogens dagsvei ks-skyldigheter till Kronan behållne Kungsgårdar och Kronolägenheter skulle upphöra att in natura utgöras, när dåvarande arrende-contract upphörde alt vara gällande, men lösen derför erläggas till Stats-verket efter markegång, hvilket beslut genom Kongl. Brefvet den 3 December 1812 bragtes till verkställighet, uppstod en skiljagtighet i dessa utskylders afbördande emellan sådaue hemman, som voro dagsverks-skyldiga till dylika Kronan behållne fasta egendomar, och dem, hvilka tili boställen eiler Indelnings-bafvare voro anslagne.
På sätt molionärerne anfört, hafva sedermera vid flere Riksdagar inom Bonde-Ståndet motioner blifvit väckta, att denna förändring i sättet för dagsverks-skyldigheternes utgörande måtte utsträckas till alla hemman, hvilka äro dylika skyldigheter underkastade, men dessa motioner hafva likväl icke blifvit bifallna.
Under sistlidne Riksdag har Bonde-Ståndet, uti underdånig skrifvelse af den 1 Maj 1835, hos Kongl. Maj:t anmält klagan Öfver den för jordbruket tryckande pålaga, som allmogens skyldighet att, utom de ordinarie och i hemmanens skatt iubegripne dagsverken, utgöra såkallade hofverier eller hjelpe-dagsverken, så väl vid Kungs- och Hof-sialls-ängars afbergande, som tili Kungsgårdar och Kronolägenheter samt vissa militära och civila boställen, äfvensom till hägnads-skyldighet vid sådana lägenheter skall medföra, och med anmälan, att olägenheterne af detta besvär icke skola blifvit afhjelpte, hvarken genom det enligt Regerings och Ständers år 1810 hyllade grundsats om jordbrukeis befriande från dylika tjenslbarheter i Kongl. Brefvel den 3 Dee. 1812 meddeldte allmänna förordnande, eller medelst Rikets Ständers vid senare Riksdagar fattade beslut, eller Kongl. Maj:ts i serskilde åberopade fall utfärdade Utslag, utan skulle ännu en olika tillämpning vid Domstolarne ega rum, så atl den partiella rät - St ali-Utskottets Utlåtande, N--0 288. telse, som man velat åstadkomma, .snarare ökat, än minskat olägenhelerne; i anseende hvartill Bonde-Ståndet, med förnyande af sina i detta ämne vid 1828 - 1830 årens Riksdag anförde underdåniga besvär, i underdånighet anhållit, att en allmän rättelse i förhållandet kunde meddelas genom utfärdandet af den Nådiga förklaring, att skyldigheten för hemmans-egare och innehafvare att utgöra hjelpe-dagsverken till Kungsgårdar, boställen m m., genast borde upphöra, då denna skyldighet icke egde sin grund i hemmanens skattläggning eller indelnings-verket, samt att, hvad de Skånska arbets-hemmanen serskildt beträffade, åboerne å de samma, i hvad händelse som helst, må blifva berättigade att med penningar eller säd lösa de dagsverken, sorn dem, till följd af Kongl.
Reglementet för Militären i Skåne af år 1695, kunde åligga att utgöra.
Med anledning häraf, har Kongl. Maj:t, sedan Kongl. Krigs- och Kammar-Collcgterne blifvit i ämnet hörde, under den 9 November 1836 meddelat det Nådiga beslut, alt, då Kongl. Maj:t, uti Nådig Skrifvelse af ilen 3 December l8l2, förklarat, alt i anseende till det olika förhållandet med ifrågavarande hjelpe-dagsverken, Kongl.