Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Banken panträtt sedan 1751 för ett lån, stort 9,000 daler kopparmynt; och då, år 1807, hvarken föreskrifven kapital- och ränte-betalning erlades, eller återstående skulden, i kapital omkring 290 r:dr banko specie, godvilligt betaides, måste panten, på grund af gällande författningar, å Banko-auktion försäljas.
Uppå anhållan af egendomens dåvarande innehafvare, under-stallmästaren, friherre Anders Cederström, medgaf Bankens kommissariat, att Eketorp, Samuelsås och Sadelmakarekrogen, hvilka af domhafvanden, lagmannen Erland Junbeck jemväl blifvit uti värderings-instrumentet intagne och i ett sammanhang med Bankens pant, efter Banko-mcthod. uppskattade samt uppgåfvos vara i sambruk med Bankens pant, fingo med denna uti ett köp och under samma utrop försäljas.
Före auktionen tillkännagafs likväl uttryckligen, att Banken frånsade sig förbindelsen att stånda hemul för sistnämnde trenne fastigheter, uti hvilka Banken icke hade panträtt, och om hvilka nu endast är fråga.
Hela egendomen inropades afförbemälde under-stallmästares broder, hr friherre Jacob Cederström.
Uti det af kommissariatet den 20
Maj 1809 utfärdade köpebref upptogs anledningen dertill, att sistnämnde fastigheter kommit att, jemte den förpantade egendomen, å auktion försäljas, med följande dervid gjorda ordagranna förklarande: »Utfä stande sig Banken att, likmätigt innehållet af Kongl, förordningen den 30 Maj 1781, stånda laga hemul för denna egendom, sä vidt den vant till Banken förpantad, och hvarå, i anseende till dermed verkställd lagfart, vederbörande domhafvande behagade för köparen, dåvarande löjtnanten friherre Cederström laga fasta utfärda.» Svartlösa Härads-rätt beviljade häruppå nyssberörde dag, den 20 Maj 1809, i enlighet med kommissariatets sålunda gifna anmodan, fasta å den del af egendomen, som varit för Bankens räkning lagfaren, eller Norra och Södra Lisma jemte Frälsehemmanet Upsala, hvarjemte Sotholms Ilärads-rätt samma dag, uppå anhållan af friherre ■/.
Cederström, meddelade honom laga uppbud, l:sta gången, å fastigheterne Eketorp, Samuelsås och Sadelmakarekrogen, hvilka derefter, genom ytterligare, hvart elter annat, lagfarna köp, öfverlåtits till öfversten, hr friherre Carl Otto Mörner, förre juveleraren Friberg och kaptenen Erik Skotte, hvilken sistnämnde för dessa fastigheter erlagt 20,002 r:dr banko.
Genom testamente öfverlemnade kapten Skotte, vid sin död 1831, egendomen till sina 2:ne söner och hushållerskan Blom.
Sedan understallmästaren, friherre Cederström år 1832 aflidit, och hans son, friherre Anders Cederström på Beatelund, under åberopande af det utaf understallmästaren, friher - Bih. till R.
Prot. 1853 # 1854. 6 Sami.
1 Afd 7 Haft. 3 18 Banko-Utskottets Utlåtande} N:o 24. re Ceder ströms fader, kaptenen, friherre A. Cederström och hans hustru Hedvig Antoinette von Menius upprättade samt af deras arfvingar och sterbhusdelegare, genom arfförening den 14 September 1793 godkända testamentariska förordnande, att, bland annan deras fasta egendom, Säterien Norra och Södra Lisma, med underlydande lägenheter, såsom Samuelsås och Eketorps säteri samt frälsehemmanen Upsala Och Sadelmakarekrogen med tillhörigheter, skulle i everldeliga tider förblifva lindoi fideikommiss-natur, med vilkor att aldrig kunna abalieneras, förbytas, förminskas eiler graveras, framställt yrkande att komma i besittning af de till Banken icke förpantade eller med någon inteckning besvärade fastigheterna Eketorp, Samuelsås och Sadelmakarekrogen, förklarade Kongl. Majit., genom dom den 30
Maj 1843, med bifall härtill, kapten Skottes sterbhusdelegare skyldige att till friherre Anders Cederström på Beatelund, midfastan den 14 Mars 1844, dessa fastigheter utan lösen eller ersättning afträda, derest sådant icke förut skett.
Skottes sterbhusdelegare anställde derefter hemulstalan emot föregående egare, hvilka, genom Stockholms Kämners-rätts laga kraftvunna dom den 14 Maj 1844, förpligtades att till sterbhusdelegarne återbetala de 20,002 r:dr banko, Skotte i lifstiden såsom köpeskilling för fastigheterna Eketorp, Samuelsås och Sadelmakarekrogen till Fribergs konkursmassa erlagt; men då hvarken Friberg eller Mörner eller J.
Cederström, enligt hvad styrkt blifvit, egde tillgång till gäldande af hvad dem sålunda ålagts, instämdes af kapten Skottes sterbhusdelegare Banken år 1846 till Kongl.
Svea Hofrätt, med yrkande om Bankens förpligtande att till fidio ersätta sterbhusdelegarne all den skada och förlust, som i följd af ofvanbcrörde förhållanden uppkommit; i anledning hvaraf Kongl, llof-rätten, med ogillande af käromålet, pröfvaderättvist att Banken från all ersättningsskyldighet befria.
Elter det Skottes sterbhusdelegare, kammarskrifvaren Conrad Erik Skotte, underlöjtnanten Ebbe Ckristian Skotte och ekonomi-direktören Johan Godlund, den sistnämnde i egenskap af syssloman i aflidne jungfru Carolina Christina Bloms gäidhundna bo, målet hos Kongl. Majit i underdånighet fullföljt, samt dervid sökt visa att Bankens kommissariat, medelst dess åtgärder, varit vållande till den förlust, bemälde sterbhusdelegare fått vidkännas, hade Kongl. Majit, uti dom den 7 Mars 1849, i öfverensstämmelse med den af Högsta
Domstolens liesta ledamöter yttrade mening, funnit, att hvarken den omständighet, att, vid den för Bankens räkning verkställda värderingen, omförmähla fastigheter blifvit i ett sammanhang med Bankens pant värderade, och att desamma uti den om Bankoauktionen utfärdade kungörelse jemväl vore upptagna, utan något urskiljande i afseende å den särskilda anledningen till deras försäljande, kunnat köparen om rätta förhållandet härmed missleda, eller auktionsåtgärden bordt gifva köparen, lika litet som vederbörande Ilärads-rätt anledning att antaga, det vidare uppysning om säljarens åtkomst till dessa fastigheter icke erfordrades, innan å dem Banko-Utskottets Utlåtande>, N:o 24.
1» fasta söktes och meddelades, hvadan underlåtenheten af en sådan upplysnings påkallande samt Härads-rättens förfarande att fästebrefvet ändock utfärda, men icke kommissariernes ofvan omförmälda tillgörande måste anses hafva vållat,, att de sednare köparne och deribland slutligen kaptenen Skotte förlitat sig på behörigheten af de med fastigheterna förefallna särskilda försäljningarna; i följd hvaraf och då, i förevarande fall, kommissarierne icke varit att betrakta annorlunda, än såsom ombud för säljaren, samt deraf, att de 4 första momenterne i 4 § af Kongl, resolutionen den 30 April 1689 endast handla om bortauktionerande af Bankens panter, följde att stadgandet i o:te eller sista momentet af samma §, att
Banken skall vara vederredo hemula hvar och en allt hvad sorn under auktion sälje», icke afsåge annan försäljning, än af sådana panter, hvarföre ock nämnda stadgande, fastän kommissarierne i salubrefvet, der de iklädt sig hemul, så vidt den sålda egendomen varit till Banken förpantad, ej uttryckligen förbehållit sig befrielse från sådan förbindelse i fråga om Eketorp, Samuelsås och Sadelmakarekrogen, icke kunde, i detta mål tillämpas, pröfvade Kongl.
Maj:t rättvist att fastställa Hof-rättens dom.
Dä Banken sålunda blifvit från ali hemuls-skyldighet frikänd, och någon rättighet till ersättning från Banken, i följd deraf, icke förefinnes; så och enär de skäl, hvarpå Utskottet vid föregående riksdag grundat dess då gjorda framställning om beviljande af någon ersättning åt kapten Skottes sterbhusdelegare för den lidna förlusten icke blifvit af Rikets Ständer gillade, samt det jemväl torde vara att befara, att beviljandet af en sådan ersättning möjligen komme att framkalla likartade anspråk på statens eller det allmännas deltagande till godtgörande af enskilda förluster, tillstyrker Utskottet, att nu föreslagna ersättning icke må varda af Rikets Ständer beviljad.
. Stockholm den 24 Februari 1854.
Emot detta beslut hafva reservationer blifvit anmälde af hr Bogeman, (7. A. och hr doktor A. Nordström.
Schultze's Boktryckeri 1854.
Banko-Utsk' litt* Utlåtande, .A? 25.
I .T2 2a.
Anli. lil! Eip.-Utsk. <S. 3 Slars 18J54. kl. 12 ro. Utlåtande, i anledning af vackt motion om inrättandet af Vex lings-kontor i hvarje län, för af hjelpande af bristen på småmynt.
Uti en hos Höglodige Riddcrskapet och Adeln väckt, till Utskottet remitterad, motion har Friherre Raab, Carl Adam, med afseende å den förlägenhet i allmänna' rörelsen, som skall hafva uppstått genom brist på småmynt och ytterligare ökats i samma mån„ som Riks- och Pri.vat-Bankernas småsedlar blifvit, de förra invexlade mot silfver och de sednare indragne, samt då, enligt motionärens förmenande, i hela riket, utom Stockholm, Götheborg och Malmö, inga Vexlingskontor finnas genom Banko-styrelsens försorg ordnade, ehuru nyttan och behofvet deraf vore obestridliga, föreslagit, att Riks-Banken måtte åläggas ombestyra nödige Vexlings-konlor efter länens omfång, 2, 3 eller 4 i hvarje Ian.
I anledning häraf får Utskottet fästa uppmärksamhet derå, alt, till befordrande af utbyte i landsorterne af förslitna Bankosedlar från och med 3 B.dr till och med 8 sk. mot silfvermynt af */,« och V8
R:drs valör samt nya sedlar å 32 sk. och 2 R:dr, Banken, jemlikt 138 § af sednaste Banko-reglemente, meddelar förskott icke allenast till Låne-kontoren i Götheborg, Malmö och Wisbv. utan äfven till vederbörligen antagne serskilde vexlingsförrättare inom länen, under iakttagande att totala förskottsbeloppet, som af något län på en gång begagnas, icke får öfverstiga SOOO R:ur B:ko.
För öfrigt och enär genom Kongl. Maj:ts nådiga bref till Kongl. Stats-kontoret den 22 Maj 1819. i fråga om vidtagande af åtgärder til! befrämjande af förslitne smärre Bankosedlars in vexling: och nyas kringspridande i landsorterna, blifvit bland annai förordnadt, »att nva smärre Bankosedlar böra från Kongl. Stats-kontoret vid de till orterna skeende remisser utspridas», samt att »det åligger Konungens Befallningshafvande att genom successiv omvexling, med biträde af Kongl.
Stats-kontoret, ständigt uti Landtränteriet hålla tillgängliga för allmänheten Ett å Två Tusen R:dr i nya Bankosedlar, att emot gamla och förslitna utbytas», torde det af motionären uppgifna behof af anstalter för utvexling i landsorterne af silfvermynt och småsedlar redan vara till väsendtlig del afhulpet; Och då detta behof dessutom, i mån af silfver— Bih. till R.
Prat. 1855 & 1854. 6 Sami. i Afd. 8 Hafi. i o Banko-Utskottets Utlåtande, J\l 26. myntets spridande i rörelsen oell förökningen samt underlättandet af kommunikations-medlen inom landet, synes komma att än vidare förminskas; så och i betraktande tillika deraf, att, i händelse Banken, utöfver sitt åliggande att befordra förslitna sedlars utbyte i landsorterna, skulle föranstalta äfven om utvexling derstädes af nya sedlar och silfvermynt mot sedlar af högre valörer — hvilket bestyr uti andra länder, hvad det metalliska myntet angår, i allmänhet utgör föremal lör enskilde personers, eller s. k. vexlares omtanke — Banken desto snarare torde komma att äfventyra förluster, som för berörde ändamål skulle från Banken påkallas förskottssummor till högre belopp, än som för bristfälliga sedlars utbyte nu meddelas; har Utskottet, i öfverensstämmelse med den af Baukofullmäktige, uti infordradt utlåtande yttrade åsigt, ansett sig böra hemställa, att någon åtgärd icke må i anledning af motionen vidtagas.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 5 Mars 1854, kl. 12 m.
Utlåtande, i anledning af f. d. Handlanden J. N. Peterssons ansökning om eftergift af öfverrdnta å 2:ne Handelsdiskont-ldn.
Sedan Rikets Ständer, vid sednasle riksdag,' med bifall till Utskottets, under N:o 16 afgifua, utlåtande öfver f. d. Handlanden J. N. Peterssons ansökning om eftergift af upplupna öfverräntan å 2:ne hos Rikets Ständers Lånekontor i Götheborg upptagna och år 1845 till betalning förfallna Haudels-diskont-lån, beslutat, att af denna öfverränta, utgörande tillsammans 4,415 R.dr 29 sk. 2 rst.
B:ko, halfva beloppet finge Petersson eftergifvas, med vilkor, att han till Lånekontoret inbetalade andra hälften inom 1852 års utgång, samt
Direktionen öfver Lånekoutoret, vid innevarande Riksdags början, hos Utskottet anmält, alt någon inbetalning i anledning af detta beslut icke tiH kontoret ingått; så har bemälde Petersson, uti en till Utskottet inlemnad skrift, under förmälan, det han knappast kunde förvärfva hvad som erfordrades för den tariligaste lifsbergning, än nfiiidre egde förmåga att fl
Diskontverkels fordran åstadkomma större eller mindre afbetalning, anhållit om befrielse från skyldigheten att ifrågavarande öfverränteskuld gälda.
Beträffande ofvanberörde lån, hvaraf det ena å 10,000 R:dr utgått till förra Grosshandelsbolaget Paul Alelin &
Son, nyot. hypothek af Peterssons revers, försedd llunko-Ulshollrls Ullålande.
As 27. 3 med borgen af Handlanden Simson Koch, och det andra å 7000 R:dr, upplaget af Petersson, mot hypothek af Landtbrukaren J. P.
Wedelius revers, med borgen af Paul Melin &
Son, får Utskottet, med åberopande af de upplysningar förenämnde utlåtande N:o 16 derom innehåller, och hvaribland jemväl förekommer, att, genom Peterssons nithilia bemödanden, återstoden af kapitalet, utgörande 5,059 R.dr 4 sk. 6 rst., blifvit, efter afslutandet af redovisningarne för samtlige gäldenärernes konkursmassor, Lönekontoret godtgjord, tillkännagifva, att, eldigt det utlåtande som från Direktionen öfver Lånekontoret blifvit i anledning af förevarande ansökning infordradt, år 1852 till kontoret influtit en icke påräknad utdelning utur urarfva-boel efter aflidne Grosshandlaren Paul Melin af 322 R:dr 10 sk. 5 rst., hvarigenom summan af oguldna öfverräntan minskats till 4,093 R:dr 18 sk. 9 rst., allt banko; Och har bemälde
Direktion, vid det förhållande, att öfrige nu qvarlefvande gäldenärerne för besagde lån, nemligen J. R.
Melin, eller andre bolagsmannen i handelsbolaget Paul Melin &
Son, hvilken, efter er hållen lejd till riket återkommit, och förre Landtbrukaren Wedelin, befinna sig, utan några tillgångar, i saknad af det nödvändigaste, samt att utsigterna för Petersson att, med en talrik familj, sig uppehålla, sedan år 1851 betydligen försämrats, till ansökningen tillstyrkt bifall.
Det skäl, som af Utskottet vid föregående riksdag blifvit, emot ett obetingadt bifall till ansökningen anfördt, eller att icke, genom för långt sträckt efterlåtenhet, gifva anledning till obetänksamheten att ingå äfventyrliga borgensförbindelser, föranlåter Utskottet att ej eller till den nu gjorda ansökningen i vidsträcktare mån tillstyrka bifall, än att Utskottet, för att åt Petersson bereda en möjlighet att, genom omtanka och sparsamhet, tillgodogöra sig den fördel, honom vid sednaste riksdag förunnades, hos Rikets Ständer hemställer, att halfva beloppet af den å förenämnde 2:ne lån oguldna öfverränta må f. d. Handlanden Petersson eftergifvas, under vilkor, att han. till Lånekontoret inbetalar andra hälften inom 1855 års utgång.
Arik. lill Eip.-lItäU. <1. 5 Mars 18S4, lil., te m.
Memorial, med hemställan om afskrifning af 11 från Banken utgifna odlingslån.
Rankeus Fiskals-embete har, uti dess till Utskottet afgifna berättelse, angående af bcmälda embete handlagda ärenden, hemställt att åtskilliga, såsom osäkra, k Banko-Utskottets Utlåtande, JYt li7, mom linien förda och af Fiskals-embetet i två serskilda klasser upptagna odlingsiän mlitte till återstående belopp fä afskrifvås, nemligen: I: st a Klass ed:
Lån för hvilka någon ytterligare godlgörelse ej kan erhållas: N:o 908 P. O.
Hallander, Namndeman, » 1100.
J. Ahlenius, Häradsskrifvare, och » 1055. A. J. Lindqvist, Handlande; 2:dra klassen:
Län, för hvilka godlgörelse ej rimligen är att påräkna: N:o 410.
Jöns Jonsson i Skörsemo, )) 926.
Olof Eriksson i Ödeborgs stom. )) 978.
Olof Pehrsson i Stomperud, )) 810.
Johansson, Regementsskrifvare, » 951.
Johannes Larsson i Karson, » 1126.
Lars Jönsson i Norra Hult, » 1147. L. W. Dassau, Landtbrukare, och )) 1087. J. Bergelin, Apothekare.
Utskottet har i anledning häraf infordrat utlåtande af Banko-Fullmäktige, hvilka, efter Kommissarierues i Läne-Kansliet hörande, meddelat följande upplysningar: l:o angående lånet N:o 968: alt lagsökning anställdes redan den 11 September 1827 för indrifvande af lånets hela primitiva belopp 669 R:dr, jemte ränta; hvarpå sedermera influtit 62 R:dr 6 sk.; att låntagaren, Nämndemannen P. O.
Hallander gjort cession och allidit före utredningen af hans massa, som ej lemnat ringaste godlgörelse; att af löftes— männen den ene, Hökaren A. Holmgren, som jemväl afträd t sin egendom till borgenärer, allidit år 1851, såsom Fång-gevaldiger, i största fattigdom, och att den andre, Landtbrukaren D. Ii.
Björnberg, som för begånget dråp varit dömd till arbete å Malmö fästning, allidit år 1844, utan att efterlemna några tillgångar; 2:o angående lånet N:o 1100, att lagsökningen började den 11 Mars 1853 för hela primitiva lånesumman 2400 R:dr med ränta; att derå sedermera till Banken ingått tillsammans 1273 R:dr 44 sk. 11 rst.; att låntagaren, Häradsskrifvare!) J. Ahlenius, var död redan vid lagsökningstiden och att, genom bevakning och utredning i hans konkurs, en del af nämnde afbetalning erhållits, samt att återstoden deraf inllutit medelst de hos löf— tesmännen, Krono-länsmannen C.
Torén och Hemmansägaren N. Törnstrand gjorda utmätningar, hvarefter desse personer äro, den förre år 1837 och den sistnämnde år f858, med döden afgångne uti ytterst torftiga omständigheter. Hanko-Ulskuttets Utlåtande, JY3 27. 5 3:o angående Länet N:o 1055: att låntagaren, Handlanden A. J. Lindqvist och löftesrnännen, Prosten P. E. Lundén och Kapitenen C.
Sundler, blifvit år 1833 lagsökte för hela lånesumman 1,968 R:dr tillika med ränta; att ifrån Lundéns konkursmassa samt år 1845 atlidne Sundlers urarfva bo tid efter annan å skulden blifvit godtgjorde 1,504 R:dr 26 sk. 3 r:st.; att låntagaren redan var vid lagsökningstiden från orten afviken, utan att hafva derstädes qvarlemnat tillgång och år 1843 aflidit såsom dräng å Torpet Svansta i Elfsborgs län, samt att Lundén år 1851 jemväl med döden afgått. och tillgångarne uti urarfvaboet efter honom ej varit tillräcklige ens till betäckande af kostnaderne för hans sista sjukdom och begrafning; 4:o angående Lånet N:o 410: att lagsökning blifvit år 1822 anställd för indrifvande af hela lånesumman 1000 R:dr jemte ränta; deraf hos låntagaren Jöns Jonsson genom utmätning uttagits tillhopa 450 R:dr; alt, vid mot honom sedan år 1826 tid efter annan verkställde förnyade utmätningsförsök, han fortfarande befunnits i medellös belägenhet och vistas han för det närvarande, enligt sed naste undersökningsbevis af den 11 Mars 1853, i ulblottadt tillstånd, hos sin mag, mjölnaren Cronberg, hvilken af barmhertighet lemnar honom nödigt lifsuppehälle; att ene löftesmannen Ola Jönsson i Ysane förnekat sitt namn å borgensförbindelsen och, efter fullgjord värjemålsed, blifvit, på grund deraf, från krafvet friad; att den andre löftesrnännen, Nils Jonsson i Lörby, redan innan lagsökningen hann med honom kommuniceras, från orten afvikit, hvarefter hans bo försattes i konkurstillstånd, och har han sedermera för bedrägligt förhållande blifvit insatt å Christianstads fästning, der han, enligt vederbörande preslerskaps intyg, i utfattigt tillstånd aflidit den 18 Augusti 1839; 5:o angående lånet N:o 926: att låntagaren Olof Eriksson och löftesrnännen, Bönderne Jon Amundsson i Ödeborgs slom och Lars Johansson i Lundebyn, blifvit år 1827 lagsökte för hela lånebeloppet, 300 R:dr med ränta; att desse tre personer befunnits, vid verkställande af Konungens Befallningshafvandes utslag i målet, sakna all tillgång; att låntagaren, hvilken redan år 1859 åtnjöt sitt lifsuppehälle af Ödeborgs sockens fattigvård, befann sig, enligt sednaste undersökningsbevis af den 20 April 1852, i så utfattig belägenhet, alt han icke ägde ens det nödvändiga för dagligt lifsuppehälle, samt att löftesrnännen, hvilka varit för Bankens räkning inmanade i bysättningshäkte, men sedermera derifrån frigifne, enligt inkomna bevis,
i fattigdom aflidit, Lars Johansson år 1838 och Jon Amundsson är 1848; 6 Banko-Utskottets Ullålande, Jtf 27. 6:0 angående lånet N:o 978: att lagsökning år 1827 blifvit företagen till indrifvande af lånekapitalets dåvarande återstod 248 R:dr, jemte ränta: hvarefter derå influtit 203 R:dr 6 sk.; att låntagaren Olof Persson, jemlikt sednaste undersökningsbevis af den 5 April förlidet år, befinnes i alldeles utblottad belägenhet samt numera är så gammal och orkeslös, att han ej kan med arbete sig försörja; att, enligt vederbörande presterskaps betyg, begge löftesmännen, Bönderue Jan Olof Aronsson i Hult och Anders Aronsson i Ryd, allidit, den förre år 1847 och den sistnämnde år 1839, i utfattigt tillstånd, hvadan också Rikets Ständer, vid sednaste Riksdag, uppå derom då gjord hemställan, bifallit afskrifning af ett annat inom linien fördt odlingslån, för hvilket desse två personer häftat; 7:o angående lånet N:o 810: att lagsökning är vorden år 1828 anställd för lånets dåvarande återstod 676 R:dr 21 sk., tillika med ränta, hvarpå sedermera influtit 86 R:dr 7 sk. 1 r:st.; att låntagaren, Regementsskrifvaren J.
Johansson, som, efter det Konungens Befallningshafvande genom utslag förpligtat honom att fordringsbeloppet gälda, befanns, \id anstäldt utmätningsförsök, i saknad af all tillgång, år 1833 i häkte aflidit, utan att efterlemna större tillgång än 7 R:dr 42 sk 8 r:st; alt löftesmännen Smes Jan Jansson och Jon Anders Eriksson, begge i Ofver-Nora, förnekat deras namnteckningar och, efter pflagd värjemålsed, blifvit från krafvel befriade; att de tre personer, hvilka bevittnat skuldebrefvet, Expeditionsfogden L. J. Forssberg samt Bönderue Hemmings Jan Jansson i Öfver-Nora och Jannesses And.
Andersson i Svinö derefter väl blifvit genom Kongl. Maj:ts Nådiga Dom ålagde att gälda Bankens ifrågavarande fordran och att, på grund deraf, ofvannämnde å lånet verkställde inbetalning är vorden hos dem uttagen; men att, enligt vederbörandes intyg, af dessa tre personer Forssberg aflidit år 1842 och Hemmings Jan Jansson år 1860, utan att efterlemna några tillgångar till återstående skuldens godtgörande, samt att Jannesses And.
Andersson fortfar att befinna sig i utblottad ställning, derom sednaste undersökningsbevis är ulfärdadt den 31 Mars 1863; 8:o angående lånet N:o 961: att lagsökning för indrifvande af derå återstående 967 R:dr 43 sk. 8 r:st., jemte ränta, blifvit år 1834 anställd; att sedermera ifrån ene löftesmannens, Löjtnanten A. M. Enemans, konkursmassa ingått 663 R:dr 32 sk. 9 r:st.; att låntagaren Johannes Larsson till en början förnekade skulden, men genom Kongl. Maj:ts Nådiga Dom af den 24 Maj 1841 ålades att betala densamma; att vid år 1838 gjordt utmätningsförsök hans tillgångar ej ens förslogo att godtgöra kostnadcrne dervid; att den andre löftesmännen Koopvaerdie - Uaiiko-Uhknltels Ullålande, M 27.
Kaptenen E. Björnlund, vid hos honom anställdt dylikt försök, jemväl befunnits sakna all tillgång samt att, vid de sedermera tid efter annan och sednast år 1833 mot låntagaren och löftesmännen förordnade enahanda utmätningsförsök, de samtelige varit alldeles oförmögne att gälda större eller mindre del af skuldens återstod; uppgående kostnaderne allenast för de 2:ne sednaste utmätningsförsöken till 11 R:dr 14 sk.; 9:o angående lånet N:o 1126: att lagsökning år 1833 ågått låntagaren Lars Jansson och hans löftesmän, Bönderne Lars Andersson i Fläskerud och Jan Jansson i Godås, för då återstående lånebeloppet 316 R:dr 45 sk. 4 r:st., med ränta; att desse personer, vid utmätningsförsöket, ej ens egde tillgång till godtgörande af kostnaderne dervid; att vid sednare försök de fortfarande befunnits i alldeles medellös belägenhet; att, enligt de i April månad nästlidet år utfärdade bevis, såväl angående sednaste undersökningen, som serskildt af Presterskapets de alla äro öfver 60 år gamla och så orkeslöse, att de ej med arbete kunna sig försörja; äfvensom att kostnaderne för de sednare 2:ne undersökningame uppgå till 11 R:dr 46 sk. 3 r:st.; 10:o angående lånet N:o 1117: att låntagaren, Landtbrukaren L. W.