Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Så vidt af de till Hushållnings-sällskapet för uppgift till Finans-Kornitén från socknarne aflemnade förteckningar, hvilka Hushållnings-sällskapet tillhandahållit, kan inhemtas, utgjorde, då berörde förteckningar upprättades, i 64 socknar geometriska tunnlandtalet af den odlade jorden 11,344 af god, 61,402 af medelmåttig och 20,813 af svag beskaffenhet, samt naturlig äng 1,824 af god, 31,591 af medelmåttig och 37,770 af svag beskaffenhet.
Från öfriga socknarne saknas i detta hänseende all upplysning, som ock lärer vara svår att för närvarande vinna, då jorden icke någonsin varit uppmätt.
Till städerna höra 3,136 tunnland åker, 1,447 tunnland äng och 2,006 tunnland skog och betesmark.
Der vexelbruk är infördt, såsom å de större egendomarne och jemväl hos åtskilliga af allmogen, är detsamma hufvudsakligen sjuårigt, så att f af den odlade jorden årligen användas till produktion af säd och rotfrukter.
För öfrigt finnes ej något allmänt brukningssätt, utan förekommer både tvåskiftes- och enskiftesbruk; äfvensom på en del ställen all den odlade jorden årligen besås; dock synes öfvergången till ett ordnadt vexelbruk vara i tilltagande.
Af blandsäd användes hufvudsakligen vårråg och hafre, korn och hafre, samt trindsäd och hafre.
De särskilda årliga berättelserna angående skörden visa, hurusom de hufvudsakliga sädesslagen ansetts gifva i korn tal: år 1856: hvete 6:e ä 12:e, råg 6:e å 9:e, vårsäd, bestående af råg, korn och hafre, 5:e å 7:e, bönor 8:e och ärter 8:e å 9:e, utom i Warbergs fögderi, hvarest endast 3:e kornet af ärter kunnat påräknas, samt po tates i Fjäre fögderi 6:e, i Warbergs 8:e, i Halmstads 8:e å 9:e och i Laholms 10:e å 15:e; år 1857: vinterhvete 5:e till 7:e högst 8:e och i nordligaste delen af länet endast 3:e å 4:e, vårhvete, som egentligen endast förekommer i Fjäre och Warbergs fögderier, 6:e å 8:e i det förra och 4:e i det senare fögderiet, vårråg, korn, blandsäd och hafre 6:e å 8:e i Fjäre, 4:e i Warbergs, 3:e å 5:e i Halmstads och 5:e ä 6:e i Laholms fögderi, bönor och ärter, som endast i Halmstads fögderi lemnat anmärkningsvärd afkastning, 5:e å 8:e, samt potates 5:e å 10:e; Hallands län.
Mejerier.
Holländerier m. m. 3 är 1858: vinterhvete 7:e k 10:e i Fjäre, 7:e i Warbergs, 6:e ä 7:e i Halmstads och 8:e i Laholms fögderi, råg enahanda afkastning utom i Laholms fögderi, der blott 4:e kornet varit att påräkna, vårhvete, vårråg, korn, blandsäd och hafre, i Fjäre 5:e å 9:e, i Warbergs 6:e k 7:e, i Halmstads 5:e k 6:e och i Laholms 4:e k 5:e, bönor och ärter 3:e å 6:e och på några ställen 6:e å 8:e, samt potates, i Fjäre 7:e k 8:e, i Warbergs 8:e, i Halmstads 7:e ä 9:e och i Laholms fögderi 6:e; är 1859: vintersädet hvete och råg 6:e å 10:e, vårhvete, vårråg, korn och hafre, i Fjäre 4:e k 6:e, i Warbergs 3:e, i Halmstads 3:e k 5:e och i Laholms fögderi 4:de, samt potates 7:e å 10:e; är 1860: vintersädet hvete och råg 7:e å 9:e utom i södra delen af länet, der endast 4:e kornet påräknats, vårhvete 3:e k 7:e, vårråg 3:e å 6:e, korn, i Fjäre 3:e å 5:e, i Warbergs 2:a, i Halmstads 2:a k 3:e och i Laholms fögderi 5:e, blandsäd och hafre 5:e ä 7:e, bönor och ärter 2:a k 3:e och derutöfver, samt potates 3:e å 6:e.
Sädesproduktionen har icke allenast varit tillräcklig för länet, utan ock lemnat icke obetydligt öfverskott så väl för fyllande af angränsande orters behof som ock till export.
Handelspriserna å de hufvudsakligaste sädesslagen jemte potates inhemtas af nedanstående tab. Litt.
A. Tab.
Understöd af allmänna medel har blifvit beviljadt, enligt Kongl. Brefvet den 1 December 1859, till belopp af 600
R:dr att såsom räntefritt lån, i mån af behof, utlemnas till åtskillige, i följd af samma år felslagen skörd, nödställde hemmansåboer inom Drängsereds socken, emot låntagarnes gemensamma ansvarighet för medlens återbetalning med hälften vid hvardera af uppbördsstämmorna för 1860 och 1861 årens kronoutskylder; hvarjemte 1860 års skörd inom Wärö, Stråvalla och Hunestads socknar så slagit fel, att understöd af allmänna medel följande året blef behöfligt och jemväl i nåder beviljades.
Af nya sädesslag är endast att bemärka raps, som med framgång odlats på Lynga och Sannarps straxt söder om Falkenberg belägna egendomar, hvarest den icke allenast visat sig emotstå frost och andra menliga klimatiska inflytanden, utan ock gifvit lika goda skördar, som i Skåne och Danmark.
Utom på de större egendomarne har befolkningen icke åt trädgärdsskötseln och fruktträdsodlingen egnat önskvärd omtanka; dock torde ett bättre förhållande kunna motses, helst Hushållnings-sällskapet till sitt förfogande äger medel, afscdda till belöningar för sådan odling.
Höskörden och inhöstningen af andra foderväxter hafva i allmänhet inedgifvit tillökning af kreaturs-antalet; och anses afkastningen af ladugården genom försäljning till andra orter hafva lemnat öfverskott utöfver länets egen förbrukning.
På många ställen äro så kallade mejerier och holländerier inrättade, hvarest ändamålsenlig smör- och ostberedning äger rum.
Priset på kreatur och ladugårdsprodukter under ifrågavarande fem år kan antagas hafva varit för hästar 100 k 450 R:dr stycket, oxar 166,07 å 300
R:dr paret, kor 30 ä 90 R:dr, svin 20 å 36 R:dr stycket, Tab. Litt.
A. Handelspriser. 1856. 1857. 1858. 1859. 1860.
Hvete per tunna 18 4 30 20 4 26 17 4 22 16 4 21 20 4 24 Råg 15 i 20 14 4 17 12 4 16,50 12 4 16,50 14 4 18 Korn 11 4 18,50 10 4 15,50 8 4 12,50 10 4 12,50 10 4 14 Hafre 6 4 10 7 4 9 7 4 9 7 4 9 8 4 10 Blandsäd 7 4 11,50 8 4 10 8 4 10,50 8,50 4 10 8,50 4 11,75 Arter dito 18 a 24 20 4 22,50 16 4 24 16 4 22 18 Bönor 14,50 4 20 15 4 18 13 4 16 13 4 18 15 4 18 Vicker 15 22,50 15 15 15 Potates 3 4 8 3 4 6 4 4 5 3 4 6 3 4 7 4 Hallands län.
Dagsverkspriser. får 3 å 7 R:clr 50 öre stycket, gäss 1,50 ä 2 R:dr stycket, 1 Ltt fläsk 4 k 6 R:dr, 1 dito kött 2 å 4 R:dr, 1 dito talg 9 å 12 R:dr, 1 dito smör 9 k 15 R:dr, 1 dito ost 5 k 9 R:dr, en kanna mjölk 25 öre, ett tjog ägg 37 å 75 öre och ett £b ull 1 R:dr å 1 R:dr 50 öre.
Inom länet har bildats en så kallad hingstförening, genom hvars försorg hingstar blifvit anskaffade från Ottenby stuteri, äfvensom tillgång finnes på beskällare af utländskt ursprung.
Alla dessa tillitas i icke ringa grad, hvarföre hästafveln årligen förbättras.
Utom det att åren 1856 och 1857 rots yppades inom några socknar i södra delen af länet, i följd hvaraf omkring 30 af nämnda sjukdom angripne hästar dödades, har icke någon farsot under åren 1856—1860 visat sig bland hästarne.
Af hornboskapen förekomma på flere egendomar korthorns- och Ayreshiresracer, hvilka äfven påträffas hos åtskillige af allmogen; hvaremot det i länet befintliga stamholländeriet af Pembrokeshireracen icke tillvunnit sig förtroende eller inverkat på kreatursafvelns förbättring.
I September månad 1860 utbröt å ett o hemman inom
Abilds socken i Årstads härad bland hornboskapen en sjukdom, som af tillkallad Veterinärläkare ansågs vara »elakartad katarralfeber», af hvilken sjukdom fem djur inom kort afledo och åtta så svårt angrepos, att de måste nedslagtas.
Eljest är ingen boskapssjuka att anmärka.
Ät fårafvelns förbättring har egnats mycken uppmärksamhet.
De hufvudsakligaste förädlade racerna äro Cheviot och Southdown, af hvilka den förra visat sig särdeles lämplig för kroisering med allmogens grofulliga får.
Biskötseln har ej blifvit omfattad med något större intresse; dock bör anmärkas, att Kyrkoherden Ekman i Snöstorp inrättat bihus efter Dzirzonska methoden och erbjudit sig att å vissa bestämda dagar kost nadsfritt meddela undervisning i biskötsel.
Fjäderfän hafva varit de vanliga, såsom gäss, ankor, kalkoner och höns, bland hvilka sistnämnde på sina ställen förekomma exemplar af Cochinchina-arten.
Ett vaknadt industrielt lif och en ökad landtmannabildning, hvaraf härflutit praktiska föredömen, samt den nyttiga verksamhet
Hushållningssällskapet med dess filialafdelning ar utvecklat hafva bidragit till jordbrukets utvidgning och förbättring.
Sedan Hushållnings-sällskapets kassa genom erhållande af andel i bränvinsutskänkningsafgifterna vunnit en högst betydlig tillökning, har Sällskapet årligen kunnat använda större belopp till premier vid allmänna och enskilda landtbruksmöten inom länet, äfvensom
Sällskapet med belöningar utmärkt framstående odlingsflit.
I följd af ingångna föreningar om vallning och tjudring af kreatur, har i södra delen af länet stängseln å slättbygden försvunnit utom på några få ställen i gränsen mellan särskilda byar, der till hägnad vanligen användes sten.
Äfven i mellersta och norra delarne försvinna hägnader allt mer och mer.
Der de finnas bestå de hufvudsakligen af sten och jordvallar samt endast i skogstrakterna af träd.
Belåtenheten med verkningarne af Kongl. Förordningen den 21 December 1857 har varit allmän, om ock i vissa fall svårighet att kunna eller vilja förstå samma förordning sig yppat.
Ehuru en stor del af befolkningen i kustorterna idka sjömansyrket, har dock funnits full tillgång på arbetare för jordbrukets behof.
Sättet för dessas anskaffande har varit det vanliga, nemligen antagande af dels torpare, hvilka fått jord åt sig upplåten mot dagsverksskyldighet, dels tjenare i husbondens bröd enligt tjenstehj onsstadgan, dels ock tillfälliga arbetare för dag, vecka eller månad.
Stattorparesystemet är inom länet i ganska ringa utsträckning tillämpadt.
Enligt meddelade uppgifter har under åren 1856—1860 ingen anmärkningsvärd förändring sig företett i afseende på dagsverkspriserna, hvilka sålunda blifvit antydda: för mansdagsverke under sommarmånaderna 1 R:dr å 1,83 och den öfriga tiden 67 å 80 öre, samt qvinsdagsverken omkring hälften af nämnde belopp.
För ökedagsverke med två dragare och en körare har betingats, sommartiden 2,75 ä 3,50, samt under höstoch vintermånaderne 2 R:dr ä 2,50.
Hallands län.
Vattenaftappning.
Priser å skogsprodukter.
Den i sista femårsberättelsen omförmälda sänkning af Ramsjön i närheten af Falkenberg har blifvit fullbordad; äfvensom upprensning af Tvååkers-ån försiggått, hvarmedelst 1,300 tunnland vattendränkt mark af god beskaffenhet inom Tvååkers och Spannarps socknar kommit i odlingsbart skick.
Detta företag skall kostat 55,532 R:dr, hvaraf utgått från Statsverket sammanlagdt 23,500
R:dr, och jordägarne tillskjutit 32,032 R:dr.
Deremot hafva jordägarne låtit arbetet för sänkning af Stensån afstanna.
B) Skogshushållning jemte Ro/djurs utödande.
Utom på en del större egendomar, hvarest icke obetydlig plantering af barrträd ägt rum och en rationel skogshushållning blifvit införd, äro skogarne i högsta grad vanvårdade.
Endast i några få socknar kan allmogen anses äga skog; men äfven der anlitas den utan urskillning med beräkning af inkomst för dagen utan omtanka för framtiden.
Vid de i länet befintlige salusågar förbrukas ganska ringa virke från länets skogar, utan sker uppköp från andra orter.
Hvad af qvarvarande ek- och bokskog finnes dugligt användes till tunnstäf, hvaraf en ansenlig mängd afyttras i städerna för att sedermera exporteras.
Så hafva, enligt uppgift, stäf blifvit utförd från Halmstad 1856: 1,173,635 st. af bok och 575,961 af ek; 1857: 1,803,834 af bok och 266,481 af ek; 1858: 1,118,710 af bok och 177,910 af ek; 1859: 1,451,421 af bok och 497,140 af ek; 1860: 1,321,665 af bok och 361,360 af ek; samt från Warberg 1856: 15,568 af bok och 40,558 af ek; 1857: 13,018 af bok och 105,808 af ek; 1858: 2,990 af bok och 187,897 af ek; 1859: 2,622 af bok och 212,379 af ek; 1860: 115,708 af ek, äfvensom från Warberg under nämnde fem år utskeppats sammanlagdt 162,662 st. så kallade nedslagne tunnor af bok.
Till hvarje sådan tunna åtgå 2 bottnar och 25 stäf.
Upplysning om arealen af skogsmarken i länet har icke kunnat vinnas i vidsträcktare mån, än Tab. Litt. b. beträffande boställens, kyrkors, läroverks och fromma stiftelsers, i fråga hvarom följande tab. Litt.
B. åberopas.
Såsom ett väsentligt hinder för skogsväxten framstår, jemte obenägenhet för en ordnad vård, den ännu icke utrotade förderfliga seden att afbränna ljung för beredande af tillfälligt bete.
Maj 1856 och 1859 härjade skogseldar på tre olika ställen inom Halmstads fögderi, hvarvid flera hundra tunnland dels bok- och dels växtlig barrskog förstördes.
Orsaken till eldens uppkomst har vid hällne undersökningar icke kunnat med visshet utrönas; men anledning saknas ej till det antagande, att den vållats af minderårige vallhjon, hvilka af oförstånd och för sitt nöje här och der upptändt eld.
Atta pottaske-rajjinaderier finnas väl inom länet, men äro af ringa betydenhet.
Ehuru af de hos Konungens Befallningshafvande tillgänglige primär-uppgifter icke erhålles säker ledning för bedömandet af de åren 1856—1860 å skogsprodukter gällande priser, synas dessa dock kunna sålunda antecknas: för en famn bokved 18 ä 25 R:dr, en dito björk 18 ä 20 R:dr, en dito al 10 ä 13,50, en dito barrved 9 ä 12 R:dr, stäf per 100 st. 2 R:dr, tunnbottnar per 100 st.
1 R:dr 25 öre, 100 st. så kallade Tal). Litt. 11.
Areal å nedanstående hemmans och lägenheters skogsmark.
Skogbeväxte
Utan skog.
Tunnland. 130 Ecklesiastik-boställen 2,835 6,483 94 Kyrkohemman 1,671 5,677 3 Skolhemman 127 73 10 Hospitalshemman 533 825 24 Civilstats-boställen 1,031 2,920 2 Militie- dito 230 211 3 Kungsgårdar 962 1 Kronolägenhet 2 Summa tunnland 6,427 17,153 6 Hallands län.
Flygsandsfält.
Fabriker. bandstakar 2,50 ä 3 Ridr, byggnadstimmer 12 k 21 R:dr tolften och derutöfver, en tolft bräder 2 ä 5,40, bjelkar 3 a 5 R:dr st., sparrar 2 a 3,25 st., läckten 1,12 ä 2 R:dr tolften, och ställningsspiror 2 R:dr.
Med afseende å det förhållande, att innevånarne i Halmstads, Tönnersjö och Höks härader hade skyldighet att hägna och vidmakthålla de derstädes befintliga vidsträckta flygsandsfälten, utan att dessa häradsboer, med undantag af de, å hvilkas ägor fälten vore belägne, kunde påräkna att draga nytta af den å nämnde fält skeende skogsodling, anhöllo Rikets åren 1857 och 1858 församlade Ständer i underdånig skrifvelse den 16 Februari 1858, att Kongl. Majit måtte i nåder låta anställa undersökning och utredning, huruvida det vore lämpligt att ifrågavarande fält öfvertoges af Staten och i sammanhang dermed om och på hvad vilkor vederbörande kunde finnas villige att jorden åt Staten afstå eller i motsatt fall vidkännas skyldigheten att stängselåliggandet sjelfve fullgöra; i anledning hvaraf Kongl. Majit, efter det en sådan undersökning blifvit verkställd, genom nådigt Bref den 27 Juli 1860, beslutit, och förordnat, att de flygsandsfält, hvilka ägarne icke velat till Kronan afstå, finge af dem behållas, med vilkor att de ställde sig till efterrättelse de föreskrifter för fältens begagnande, som af Kongl. Majits Befallningshafvande eller vederbörande skogsbetjente blefve lemnade, att någon ersättning för stängseln, enligt Kongl.
Brefvet den 16 Juni 1847, icke vidare kommc i fråga och att allt deltagande med jordägarne i stängselskyldigheten upphörde för alla andra, än grannar, som kunde dertill enligt lag förpligtas, samt att de fält, som jordägarne velat till Kronan upplåta under full äganderätt, skulle af Kronan emottagas, dock att ett sådant endast delvis erbjudet upplåtande, hvarigenom gemensamhet i ett fält mellan Staten och enskilde uppkomme, och hvilket lätteligen medförde tvistigheter, icke borde antagas.
De åtgärder, hvilka blifvit en följd af berörde nådiga Bref, hafva vidtagits under år 1861 och utgöra således icke föremål för denna berättelse.
Endast å de närmast hafvet belägne sandtrakter samt en och annan större drifva erfordras något egentligt arbete för hämmande af flygsand.
De öfrige fälten äro till större delen läkta med tjenliga gräsväxter och skyddade af fredsstängsel.
Skogskulturen har, i följd af hvarjehanda stridigheter angående jordäganderätten, under nu ifrågavarande femårsperiod icke vunnit någon anmärkningsvärd utveckling.
Enligt hvad Öfverjägaren i länet anmält, utgör arealen af flygsandsfälten, likmätigt den år 1819 upprättade geometriska karta, 6,194 tunnland.
Jägeristatens antal och kontanta årliga aflöning vid 1860 års slut utgjorde: en Öfverjägare, förordnad den 14 September samma år, 1,000 Ridr, en sandplantör 1,000
Ridr och två planteringsvaktare 500 Ridr.
Rofdjur hafva blifvit dödade till det antal som tab.
Nio 5 upptager.
Angående antalet af de utaf rofdjur dödade husdjur har upplysning kunnat erhållas endast för år 1860, då utgörande 18 nötkreatur, 6 svin, 13 getter, 630 får, 2 kalkoner, 282 gäss, 14 ankor och 436 höns.
Till rofdjurs utödande hafva inga andra åtgärder vidtagits, än de skallgångar, som understundom ägt rum.
Inom Halmstads och Årstads härader är för hvartdera bildad jagtkassa, från hvilken utgå belöningar, nemligen i o det förra för fullvuxen varg 5
Ridr och för unge 2 Ridr 50 öre, samt i Årstads härad för fullvuxen varg, då den fälles vid skallgång 5 Ridr och för unge 2 Ridr 50 öre, samt eljest 15 Ridr för fullvuxen och 10 Ridr för unge, äfvensom för fullvuxen räf 1 Ridr 50 öre och för unge 1 Ridr, till hvilket sistnämnda belopp belöning ock utdelas för dödade mindre rofdjur i allmänhet.
Tab. N:o 7. C) Fabriker, Manufakturer och Handtverk.
Härom upplyser tab.
Nio 7.
Såsom egentliga fabriker förekomma endast Anderstorps mekaniska bomullsspinneri i Lindome socken, Fjäre härad, och en klädesfabrik å stadslägenheten Slottsmöllan vid Halmstad.
Tillverkningen vid Anderstorp är sålunda anmäld: år 1856: 94,460 bundtar garn med ett tillverkningsvärde af 728,850 Ridr Runt, » 1857: 63,150 » » » » » » 562,692 » » , » 1858: 37,800 » » » » » » 303,592 » » , Hallands län.
Husslöjd. 7 år 1859: 43,700 bundtar garn med ett tillverkningsvärde af 338,687 R:dr Runt, » 1860: 50,900 » » » » » » 399,890 » » .
Vid fabriken å Slottsmöllan skall 1860 tillverkats 31,912 fot kläde, doffel, korderoj, boj, vadmal, flanell oell yllefoder, samt 423 st. filtar, alltsammans uppskattadt i värde till 477,151 R:dr.
Bränvinsbränning har bedrifvits år 1856 i 19 större och 112 mindre, 1857 i 17 större och 126 mindre, 1858 i 15 större och 12 mindre, 1859 i 16 större och 16 mindre, samt 1860 i 12 större och 19 mindre brännerier.
Kronans inkomst af denna näring upptages här nedan bland öfrige intrader.
Bränvinet har funnit afsättning dels i tillverkningsorten, dels i städerna, dels ock genom transport till andra län.
Att den i senare tider förändrade bränvinslagstiftningen välgörande inverkat på befolkningens såväl moraliska som ekonomiska ställning är så uppenbart, att förhållandet derutinnan icke lärer af någon rättsinnig medborgare förnekas.
Möbeltillverkning, som fortfarande med framgång bedrifvits i Lindome socken, och förfärdigandet inom Elfsåkers socken, Fjäre härad, af hvarjehanda smiden, såsom liar, skärknifvar och skäror, hafva medfört icke obetydlig inkomst.
De vanliga afsättningsorterna äro Göteborg, Warberg och Borås.
I Warbergs fögderi är husslöjden af mycken betydenhet.
Förbrukning af bomull har under de senare åren ökats.
Dock intager ännu tillverkning af ylle- och linneväfnader främsta rummet.
Härför användas hufvudsakligen ortens produkter.
Omkring 4,000 skålp.
Islands- och gröfre
Svensk ull hafva likväl årligen blifvit inköpte dels från städerna, dels ock från trakter af Westergötland och Småland.
Den till försäljning årligen afsedda tillverkningen förmenas kunna i värde uppskattas: 80,000 fot vadmal till 30,000
R:dr, golfmattor och hästtäcken till 3,000
R:dr, hvarjehanda hel- och half-linneväfnader till 21,000 R:dr, samt säckar och så kallad entränning till 4,500 R:dr.
Häraf afsättes det hufvudsakliga i Warberg, hvarifrån det vidare sprides kring hela landet.
En del afyttra varutillverkarne sjelfve i Göteborg och en annan del, synnerligast yllevaror, uppköpes af handlande från Borås och Rikets nordvestra orter.
Så väl af egna och från städerna uppköpta, som ock af handlande till förädling utlemnade råämnen har en del innevånare inom Halmstads fögderi förfärdigat vadmal, golfmattor, nöthårstäcken och så kallade ryor eller hästtäcken af nöthår med fasoneringar af bomull, hvilka produkter afyttrats till krämare från Borås och gårdfarihandlande, för vidare afsättning på aflägsna orter; och ehuru denna näringsgren i så måtto lidit af den i penningemarknaden åren 1857 och 1858 inträffade stockning, att förläggare hållit sig tillbaka, har dock ett bättre förhållande sedermera inträdt.
Ärliga tillverkningen lärer med säkerhet kunna antagas till minst 18 å 20,000 fot vadmal, 12 å 15,000 fot golfmattor samt 2,500 å 3,000 st. täcken.
Priserna hafva varit å vadmal 50 å 75 öre foten, golfmattor 12 å 17 öre foten och å täcken 1,50 å 2 R:dr stycket.
Angående husslöjden i Laholms fögderi har blifvit upplyst, att densamma hufvudsakligen afsett förfärdigande af yllevaror, hvaraf årliga tillverkningen uppskattats till 96,000 tröjor, 30,000 par hel- och 36,000 par halfstrumpor, 28,000 par vantar, 80,000 fot vadmal och 5,000 täcken, att priserna å dessa varor utgjort, för tröjor 2 R:dr 50 öre ä 3 R:dr 50 öre st., helstrumpor 75 öre å 1,50 paret, halfstrumpor 50 öre å 1 R:dr paret, vantar 50 öre å 1 R:dr paret, vadmal 33 öre per fot, och täcken 1 R:dr å 1,25 st., att till vadmal blifvit använd endast den ull, som i orten erhållits, att för öfrigt från Danmark årligen införskrifvits omkring 1,600 centner Islands- och Jutsk ull, som till allmogen utlemnats att i hemmen förbrukas, att nämnde varor till större delen blifvit uppköpta af handlande från Borås och trakten deromkring för vidare spridning i hela landet, att i Hishults socken tillverkats laggkärl, genom hvilkas försäljning dels i Skåne, dels i städerna Laholm och Halmstad, dels ock å marknader i orten, ansetts hafva årligen influtit en behållning till belopp af 6 å 8,000 R:dr, samt att i den delen af Knäreds socken, som gränsar intill Småland, förfärdigats väfskedar för ett värde af några hundra R:dr årligen.
8 Hallands län.
Landningsbryggor.
Saltsjöfisket, som för länet skulle kunna blifva en näringsgren af den största vigt, har icke under åren 1856—1860 vunnit önskvärd utveckling; men sedan Hushållnings-sällskapet icke allenast utgifvit räntefria lån för uppköp af fiskebåtar och redskap, utan äfven, för spridande af kännedom om fiskens behöriga saltning och beredning, ett oeftergifligt vilkor för ändamålsenligt storsjöfiske, låtit på sin bekostnad undervisa en fiskare beträffande så väl den vanliga Norska eller Bohuslänska methoden som ock den Isländska, hvilken person, enligt hvad Hushållnings-sällskapet upplyst, medfört de bästa betyg öfver förvärfvad insigt och skicklighet i yrket, hvari han kommer att meddela undervisning vid länets åtskillige fiskelägen, så torde för saltsjöfisket vara att emotse en bättre framtid. 4.
Koiniimiiikatlons-anstaltcr och varubyten.
Tab. N:o 8. a) Landskommunikationer.
Förhållandet rörande vägarnes längd, samt omlagde eller betydligt förbättrade vägar, inhemtas af bilagde tabell N:o 8.
De landsvägsstycken, som med tillhjelp af statsmedel blifvit omlagde, äro: a) den så kallade Nissastigsvägen i sträckning från Halmstad till Jönköping.
Staten bidrog med 32,025 R:dr, och kommunerna tillskjöto kontant 1,449 R:dr.
Omläggningen skedde under åren 1856 och 1857.
Vägbanan, som blifvit makadamiserad, är mil kortare än den gamla; b) Hundsvägen, sammanbindande nyssnämnde väg med den från Halmstad till Göteborg ledande.
Denna väg, som 1858 och 1859 anlades, och till hvilken Staten bidrog med 18,000 R:dr samt kommunerna tillskjöto kontant 1,382 R:dr 17 öre, har fått en jemnare och rakare sträck ning än den gamla samt vunnit en förkortning af 5,558 fot.
Afven den är makadamiserad.
De vägar, hvilka stå under Kronobetjeningens tillsyn, äro i allmänhet af oklanderlig beskaffenhet, ehuru mångenstädes tjenligt fyllnadsämne helt och hållet saknas.
Någon försummelse eller efterlåtenhet har icke kunnat med fog tillvitas Kronobetjeningen.
Inom Fjäre och Laholms fögderier har såsom fyllnadsämne blifvit använd sönderslagen sten till icke obetydlig utsträckning; hvaremot väghållare i Warbergs och Halmstads fögderier icke velat inse nyttan af ett dylikt förfarande.
Hinder derför har i sistnämnda fögderi äfven uppstått derigenom, att ny vägdelning pågått utan att hinna afslutas.
Vid 1860 års slut funnos 23 gästgifvaregårdar vid allmän landsväg, 7 vid häradsväg och en i hvardera af länets 5 städer, med införd skjutsentreprenad vid 3 gästgifvaregårdar å landet samt i städerna Halmstad, Laholm, Falkenberg och Warberg.
Någon anmärkningsvärd verkan af sådan entreprenad är ej att omnämna.