Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta beskattnings-sätt är väl ej tillämpligt på den bränvins-bränning, som med mindre pannor utöfvas, i anseende till svårigheten att kunna controlera de dertill begagnade kar3 men vid alla Brännerier äfven för enkla pannor, der bränningen drifves i något större scala, torde det kunna användasj och i händelse Kongl. Majit skulle i nåder finna för godt att tillåta, det bränvins-bränning med konst-apparater äfven hädanefter får fortfara, så anser jag, så vida afgiften för dessa skall beräknas efter den tillverkning, sorn med dem åstadkommes oundgängligt att dessa blifva beskattade efter rymden af de till mäskningskar, som ör dem begagnas, emedan dessa konstapparater kunna på ett så mångfalldigt sätt modifieras, att det torde vara hardt nära omöjligt, dels att uppgifva några säkra och för dem, sorn skola controlera författningen om bränvins-bränningen, fattliga kännetecken, hvarigenom de serskilda arterna af dessa konst-apparater kunna skiljas ifrån hvarannan, dels att bestämma, huru mycket bränvin med hvarje serskild art af dessa apparater inom en gifven tid kan tillverkas.”
Med Herr Prosten Nibelius förenade sig Herrar Prostarue Svedelius och Bergqvist, den sistnämnde, med tillägg, att som det förekom honom högst obilligt, att, för samma kannerymd, lika afgift skulle erläggas då 10 gånger större qvantitet bränvin tillverkades med lika stora pannor af olika 43 Sevillu.- och Oecon,~ Utsk.
Betänkande N:o 3. bränvins-brännare, ansåg han den princip, att skatten skulle utgå i proportion efter den råmateria, sorn afverkades, vara den enda rättvisa li:o af Hr Prosten Lignell: ”Det hade varit mer än önskligt, att bränvins-brännings-frågan blifvit behandlad af orne serskilda, ej sammansatta, Utskott, — den ceconomiska delen af Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Ut_skottet, och först derefter beskattnings-frågan af Bevillnings-Utskottet.
Ärendets förra del är ett önskningsmål, som måste underställas Kongl. Majrts
Nådiga pröfning och bifall3 den senare deremot, eller Bevillningen, tillhör Rikets Ständer allena.
Det synes mig innefatta en oformlighet och strida emot Riksdags-Ordningens gi och 34 §.
§. att i ett sammanhang, på en gång, företaga dessa till afgörande.
Det kunde nemligen hända att Rikets Ständer i den ceconomiska delen föreslogo sådane stadgar, dem Kongl.
Maj:t i sin vishet icke funne skäligt godkänna, men hvilka hade ett väsendtligt inflytande på beskattningen: och det är icke osannolikt att sådane just i förevarande betänkande förekomma.
Beskattnings-åtgärden vore i sådant fall tillintetgjord och måste föranleda till ny öfverläggning och tidsutdrägt.
Mig synes äfven hvartdera af Utskotten vara manstarkt nog för att, utan förstärkning, kunna uppgöra och till Ständerne inkomma med förslag i dessa ämnen.” ”Hvad angår sjelfva förslagen i förevarande betänkande, så synas de mig i sitt sammanhang vara sådane, att de omöjligen kunna af Rikets Ständer godkännas, och det skulle till och med icke förefalla mig underligt) om de sammansatta Utskottens alla 96 Ledamöter, hvar och en för sig, afletnnade en reservation.
För min del kan jag icke annat än förklara mig emot Betänkandet i dess helhet, samt önskar en total omarbetning deraf, hvarvid man, med iakttagande af rättvisa och billighet emot alla och en hvar, bör, mer än som nu skett, söka fördyra och derigenom minska förbrukningen af en vara, som visat sig så skadlig för nationens moraliska och ceconomiska välstånd.” Med Hr Prosten Lignell förenade sig Hrr Prostarne Rosén, Bruzelius, och Bolander, samt Ht Comminister Dahlgren; äfvensom Hr Friherre Wrede och Hr Friherre Hermelin instämde i den af Hr Prosten Lignell yttrade åsigt om målets behandling. 12:o af Hr Doctor Grevillius: ”Emot sammansatta Utskottens beslut, att till bränvins-bränning helt förbjuda begagnandet af konstapparater reserverar jag mig3 dels emedan jag ansett den stats-ceconomiska nytta, i besparing af tid, ved och arbete, äfvensom i ökad product, genom sådane apparater vinnes, icke böra alldeles förbises3 dels emedan jag fruktar, det Beviiln.' och Oecon.-Utsk.
4g speculationen på vinst af brän vins-till verkning skall nedflyttas till de mindre pannorne och husbehofs-bränningen sålunda urarta till små bränvinsfabriker, hvilka, drifne i hvarje bondstuga, om än med skenbar vinst, skola sprida förderf öfver både jordbruket och jordbrukaren; dels ändtligen emedan jag anser stridande emot rättvisa och billighet, att med ett penndrag tillintetgöra en näring, på hvilken medborgare, under förlitande på beståndet af Rikets Ständers beslut, nedlagt, om ej hela sin förmögenhet, dock betydliga capital, hvilka på en gång skulle gå förlorade.” ”Det åsyftade ändamålet, bränvinets fördyrande och en deraf följande minskad consumtion, har jag trott böra sökas, ej allenast genom hög beskattning, utan ock genom inskränkning i tiden för bränvins-brännings-rättighetens utöfning; hvarföre jag äfven reserverar mig emot beslutet att derföre bestämma 6 månader; och anser för min del 4 månader vara ganska tillräcklige för producerandet af hvad som kan fordras till behofvets fyllande.” 13:0 af Hr Lands-Secreteraren Halling: ”Då jag icke mer än uti 2:ne punkter instämt med pluraliteten inom sammansatte Utskotten i frågan om grunderne för bränvins-bränningen, får jag, i följd af derom serskildt gjorde förbehåll, emot
Betänkandet i sin helhet anmäla min reservation, och det uppå de skäl jag går att framlägga.” ”Bränvins-bränningen i Sverige har beständigt utgjort ämne för många tvister och ofta satt stridiga interessen i rörelse.” ”Tankarne hafva ock i allmänhet varit, såsom de ock nu äro, mycket delade derom, hvilka som egenteligen borde vara dem, de der egde att åtnjuta de så högt beprisade fördelarne af sjelfva näringen.
Man kallar denna ännu för husbehofs-bränvins-bränning, under det man likväl enhälligt erkänner en enda sats, nemligen den, att bränvins-bränningen längesedan tagit en sådan öfverhand, att producten utgör en betydlig handelsartikel öfver hela landet.
Att nu återföra fabrikationen och consumtionen till måtta och det på en enda väg genom en författning, torde vara för mycket hegardt.
Emedlertid utgör möjligheten att inskränka och fördyra varan ett säkert steg till minskning uti dess omåttliga förbrukning och detta vinnes, efter min tanka, genom förkortning af tiden för bränningen och dess så höga beskattning, att den måste hafva ovilkorligt inflytande på priset, eller ock genom den utväg att förvandla hela handteringen till en fabriksnäring, på hvilken man, med full säkerhet om utfåendet och utan fara för följderne, kunde välta en betydlig del af beskattningen, som nu hvilar tungt och således nedtrycker många andra mera uppinuiltransvärda 50 Bcvilln.- och Oecon.-Utsk. Betänkande N:o 3, näringar.
Med fästad uppmärksamhet å det starka motstånd utvecklingen af denna senare idée mött inom de sammansatta Utskotten, leder jag mig till den slutsats, att tiden ännu icke är inne att tillvägabringa en så ingripande förändring, som, obegripligt nog, till och med betraktas som vore den ett ingrepp uti häfdvunna rättigheter.
Om jag således måste gifva vika för ett sådant motstånd, kan jag likväl icke antaga den sats, som inom de sammansatta Utskotten gjort sig gällande , att bränvinsbränningen bör betraktas såsom en jordbruket uteslutande tillhörig fördelaktig rättighet, utan blir orubblig i tron, att densamma måtte i sin natur vara sådan, att dess utöfning må stå hvarje samhällsmedlem öppen, så vida han underkastar sig de skyldigheter de begge Statsmagterne, Konung och Ständer, dermed förena.
Till följe häraf och för att å ena sidan icke afskära någon fördelen af bränvinsbränningen, utöfvad i eller utan sammanhang med jordbruket och å den andra förorsaka så liten rubbning i nuvarande förhållandet som möjligt är, anser jag, i betraktande af det ändamål man söker: i:o Bränvinsbränningen böra få utöfvas uti fem månader af året med alla hittills kända apparater. 2:0
Till förekommande af alltför öfverflödig tillgång på bränvin, hittills antagna högsta pannerymden af 90 K:r böra bibehållas. 3:0 Kongl. Maj:t ega att, när landets väl det fordrar, ytterligare inskränka bränningstiden. 4:0 Beskattningen böra utgöras med 4 sk.
B:co bevillning till KonglMaj:t och Kronan för hvarje kanna bränvin, som anses kunna med hvarje slag och storlek af redskap tillverkas i öfverensstämmelse med deröfver uppgjord TarilF. 5:0
Denna beskattning böra utgöras, innan någon får sättas i utöfning af bränvinsbränningsrättigheten. 6:0
En hvar må ega att för en kortare tid af minst en månad idka bränvinsbränning, emot erläggande af bevillning i förhållande derefter. 7:0 Att, om man så vill, egandet af jord må fordras såsom vilkor för delaktighet uti bränvinsbränningen, och i sådant fall blott den inskränkning iakttagas, att 300 R:drs jordvärde är det minsta, för hvilket bränvinsbränning får verkställas, men för öfrigt den uti 3 §. af nu gällande bränvins-författning intagne tariff bibehållas} dock så, att nödig förklaring sker till förtydligande uti föreskriften uti berörde författning, angående dem, som besitta flere egendomar. Bevilln.- och Oecon.-Utsk. Betänkande N:o 3. 51 gro Nödiga föreskrifter erfordras att förebygga det icke, såsom hittills någon gång skett, idkare af ättike- och andra fabriker må kunna under tillåten eller förbuden bränvinsbränning tillvälla sig större rättigheter i afseende härpå än andra, vare sig till pannerymd eller på annat sätt.
Efter dessa hufvudgrunder, om de med mer eller mindre förändring antagas, kan, efter min tanka, det reglementariska utan serdeles svårighet uppgöras. 5.2' B evilla.- och Oecon.-Utsk. Betänkande N:o 3.
BILAGA.
Tillverkning och afgift, beräknad per månad, månaden 26 dagar, dagen 16 timmar, tillsatsen |tdelar Råg, J Malt, afkastningen i| kanna 6 gr. per Lil.; 3o kannrum i pannan intager på en gång tillsats efter 1 LH.
— Allt är beräknadt under förutsättning af lika minimi-liöjd på alla pannor, således, större och mindre, 6 tum.
— För pannor utan eller med enkel mäsk värmare, räknas 20 drankdagar och 6 klardagar, för pannor med rectificerande mäskvärmare 22 drankdagar, 4 klardagar.
— NB. de små numrorna utmärka antalet af pannor, som afgå efter 4 sk. per dag.
p 3 0 5 Enkel Panna.
' Enkel Panna med Mäsk- värmare.
Enkel Panna med rectifi- cerande Mäsk- värmare.
Panna med Mäskvärmare och enkel Rectificator.
Panna med Mäskvärmare och arne Rectificatorer.
Pistoriskt verk, hvarmed af- verkning sker utan uppehåll. p- p 3 3 0 p 3 pz 5 3* ^ >-* c/o ^ 0 . >1 P ^ 1 S s^s. 3 * p <-*■ p- Tillverk- ning.
Kannor. ^5; D B * *-*2 ►■j P-* & ä p B ►— Ö 0^1- r* ’ • 4** •> B * S S3 *1} 4 M' s bM !*1 • 1 p cn B Pr P?. *-! > e?
P- Tillverk- ning.
Kannor. pr* B pP t ^ I-r< P X * »-5 > *+5 so. £5 P' ^ ;?
P S3 — s b' 7 o« S r- »v • P M B * P ^ P> 20 5 I 00 8 16 12 240 20 _ i5 33o 27 24 —iir~ 468 39 24 624 52 25 I 25 10 20 3oo 25 — 4oo 35 tö 5oo 4» 32 700 58 16 — — — 3o i5o 12 24 IO 3io 25 4o 12 420 35 i5 55o 45 4° 18 75o 62 2 4 . . — 35 175 i4 28 315 26 12 43o 35 4o 575 47 44 775 64 28 •— — — 40 5 200 16 32 8 320 26 32 IO 44o 36 32 12 624 52 _ 16 832 69 16 3o 156o j 3o 45 225 18 36 36o 3o — 49° 4o 4° 7°4 58 32 .93 2 77 32 1750 i45 40 5o 250 20 4o 4oo 33 16 540 45 — 784 65 .6
I o32 86 — •94° 161 32 55 275 22 44 44o 36 32 600 5o — 860 72 — I I 32 94 16 2l3o 177 24 60 5 3oo 25 _____ 8 480 4o IO 660 55 936 78 16 1248 104 3o 2840 r95 65 325 27 4 520 43 .6 7 10 5.9 8 to 16 84 32 i348 112 16 253o 210 4° 7° 35o 29 8 56o 46 32 760 63 16 I096 9' 16 >443 [20 32 2720 226 32 75 5r]5 31 12 600 5 o — 810 67 24 1176 98 — r548 1 29 — 2910 242 — 78 390 02 24 625 52 4 840 71 32 1256 104 32 1608 .34 — 3o3o 252 2 4 81 4o5 33 36 65o 54 8 870 74 8 1290 107 2 4 1668 13p — 315o 263 2 4 84 420 35 — 675 56 12 9°° 76 32 1335 111 [ 2 1738 ,44 — 3270 272 24 87 435 36 12 700 59 16 f)'Jo 79 84 8 1370 n4 8 [788 *49 — 33<)o 282 24 9° 5 450 37 24 8 720 61 — IO 99° 8 12 1404 1 ‘7 — 16 1872 [56 — 3o 35 [O 29 2 24 x- Mec ! Bevilln.- och Oecon.-Utsk.
Betänkande N:o j. 53 Med Herr Lands-Secreteraren Halling förenade sig Herr Gyllenkrook, Hr Wijk, Hr Prosten Bruzelius och Hr Kyrkoherden Bergvall, den sistnämnde endast med den skillnad, att han ansåg bränvinsbränningen böra inskränkas till 4 månader; samt Hr Gyllenhaal, med tillägg, att om något minimivärde borde finnas å jord, för att vara till bränvinsbrätining berättigad, han, lika med Hr Friherre Kantzow, ville hafva ett sådant värde tili 500 R:dr, samt att skillnad i afgiften på stora och små pannor måtte iakttagas, så att afgiften för de mindre pannorne kom att utgå efter kannerymden enligt 1830 års Förordning, och de större, från och med 50 kannor, belädes med afgift efter tillverkningen, på sätt Hr Halling föreslagit.
Hr Klingvall reserverade sig emot den af Utskotten föreslagne beskattning, hvilken han trodde komma att medföra den olägenhet, att endast ganska få skulle anmäla sig till bränvinsbränning, hvarigenom minskning i Statens inkomst af denna bevillning skulle uppstå; äfvensom han ansåg, att den höga skatten skulle både åstadkomma ett vanvärde å spannemål och hafva till påföljd lurendrejeri af bränvin. 14:0 Af Herr Lefjler: ”Sorn jag icke i allo kan finna mig med någon af de nu uppläste Reservationer, icke heller kunnat gilla Utskottets Betänkande i alla dess punkter, får jag, för att undvika vidlyftighet och upprepande af hvad än i den ena än den andra Reservationen är anfördt, endast i allmänhet emot bemälde Betänkande anföra min Reservation, för att inom Borgare-Ståndet fullfölja de anmärkningar, som jag mot detsamma finner mig befogad att göra; och hvilken Reservation jag anhåller må få Betänkandet åtfölja.” Med Hr Lefjler förenade sig Hr Lector Laurenius, Hr P. Winblad och Hr Ståhl. 15:0 Af Riksdagsmännen Nils Månsson och Anders Nilsson från Malmöhus Län , Gustaf Larsson från Stockholms Län, Pehr gönsson och Pehr Nilsson från Christianstads Län, Olof Olofsson från Östergöthlands Län, Ola jeppsson från Blekinge Län, IJeter Persson från Calmar Län, Göran jonasson från Kronobergs
Län, johannes Svensson från Jönköpings Län, Anders Ericsson och Eric Olofsson från Örebro Län, Anders Mårtensson från Jemtlands Län, Eric Ersson från Gefleborgs Län, Olaus Ericsson från Bohus Län, Lars Pehrsson från Westerås Län och Lars Larsson från Skaraborgs Lån; ”Emot de sammansatte Utskottens förslag, angående bestämmandet af Bihavs till R- St.
Prat. , $Ae Sami a tära Af deln. 3'.aje Häftet. 3 54 Bevittna och Oecon.- Ut sk.
Betänkande N:o j. afgifterne för bränvins-tillverkningen, få vi, å egne och våra comittenters vägnar, på det kraftigaste protestera.” ”Vid granskning af detta förslag finnes ovedersägligt, det Utskottens pluralitet, med åsidosättande af den förut antagna grundsats, att rättigheten till bränvinsbränning vore en ”'jordbrukets förmonliga tillhörighet,” för ut■öfvandet af nämnde rättighet stadgat sådane beskattnings-villkor, i följd hvaraf en stor del af den jordbrukande classen skulle utestängas från möjligheten att, med någon förmon, idka en för husbehofvet och ladugårdsskötseln oumbärlig brån vins-tillverkning; och ehuru den uti Betänkandet antagne tariff innehåller en känbar tillökning jemväl uti nuvarande afgift för de större pannorna, har likväl den egentliga och jemförelsevis drygaste förhöjningen blifvit lagd på den mindre redskapen, serdeles å pannorna af 50 till 60 kannors rymd, hvilket förhållande synes utmärka, det beskattnings-förslaget hufvudsakligen åsyftar, att, på bekostnad af den jordbrukande mängdens och medelclassens fördel, otillbörligen gynna de stora bränneriernas skadliga öfverflöds-tillverkning.” ”De åboer, som bränna med pannor under 30 kannor och hvilkas hemmansdelar i allmänhet äro så små, att afkastningen lemnar föga tillgång för bränvins tillverkning, skulle, enligt Utskottens fastställde beskattningsgrund, för rättigheten att anställa någre få bränn till fyllande af ett inskränkt husbehof, komma att erlägga en afgift, så hög, att den nära upp* ginge till värdet af en hvars för året erforderlige qvantitet af bränvin.
Detta resultat inträffar ännu påtagligare i anseende till innehafvare af pannor emellan 30 och 60 kannor, och vi fråge, om det t. ex. är tänkbart, att en hemmansegare med någon fördel skulle kunna till husbehofsbränning begagna en 60 kannors panna, då han för densamma måste skatta lqoRtdr B:co, eller mera än sex gånger det belopp, sorn nu gällande minimi-tariff föreskrifver?
” ”Under förutseende, att ett förslag, sorn innefattar sådane bestämmelser, genast skulle röja sig såsom högst tryckande för den jordbrukande allmogen, har man, till stöd för dess antagande, åberopat åtskillige fördelar, hvilkas ernående dock ingalunda lärer få antagas såsom gifvet.” ”1 främsta rummet har man utaf den nya beskattningen väntat sig en högst ansenlig
Siats inkomst; men vi hyse den förmodan, att resultatet i detta afseende icke på långt när komme att motsvara föreställningen.
En mängd af hemmansegare afsade sig ofelbart brännings-rättigheten; andre, Bevilln.- och Oecon.-Utsk.
N:o gg sorn nu bränna och skatta hvar för sig, begagnade tillåtelsen att ingå i förening om gemensamma verk, och likasom öfverdrifna tullafgifter framkalla lurendrejeri och tullförsnillning, skulle den oskäligt höga bran vinsskatten gifva en ökad anledning till bedrifvande af den förut nog allmänna lönnbränningen, hvaraf åter följde minskning uti Statens påräknade inkomst, beslag å otillåtne brännerier med dervid vanlige uppträden, folkets lagförande och sakfällande samt ytterligare demoralisation och fattigdom.
— I öfrigt, om ock antagas finge, att elen fastställde afgiften öfverallt fullt erlades, på sätt uti förslaget förutsättes, så hemställe vi likväl, huruvida det må vara med rättvisa och billighet öfverensstämmande, att, på det redan mer än tillräckligt betungade jordbruket, ytterligare lägga bördan af en utöfver det beräknade inkomst-beloppet sjelfmant ökad bevillning, hvar* igenom andre näringar och medborgare-classer, utan egen uppoffring, skulle komma att erfara en motsvarande lindring uti deras skattebidrag.” ”Vidare har man ock föreburit, att en hög beskattning skulle medföra minskad produetion, högre pris och i följd häraf måttligare förtärande af bränvin; men vi befäre, att man äfven härutinnan misstagit sig.
För egare af pannor ifrån minsta till och med 60 kannors rymd erbjudes blott en enda utväg att värja sig emot förlust vid bränvins-tillverkningen, den nemligen, att utvidga och forcera bränningen, idka den i ännu större scala än hittills, dertill använda både egna och köpte jordalster, samt sålunda ända till öfverflöd öka tillgången på bränvin, i följd hvaraf varans försäljningspris komme att nedsättas, men icke att förhöjas.” ”Då vi sålunda ej förmå inse någre fördelar, som kunna motväga eller rättfärdiga det öfverdrifna och ojemna uti de af Utskottens pluralitet antagne bränvinsbrännings-afgifter, håfve vi funnit nödigt, att, emot hvad Betänkandet i denna del innehåller, nedlägga vår alfvarliga reservation, i Förhoppning, att ett mera billigt och ändamålsenligt resultat skall tillvägabringas genom frågans handläggande inom Riks-Stånden, der man torde taga i öfvervägande, att all bränvinsbeskattning directe eller indirecte drabbar jordbruket, att denna näring redan är öfverhopad och nedtryckt utaf skattebördor, att i följd häraf en så dryg tillökning härutinnan, som den nu föreslagna, ofelbart skulle hos
Rikets talrika allmoge väcka ett allmänt och måhända vådligt missnöje, samt att, då beskattningsfrågan ensamt tillhörer Rikets Ständers afgörande, Ständerne äfven kommo att ansvara för en sådan missbelåtenhets följder, hvaribland vi, ingalunda till de minsj oroande, räkna en stigande ovilja emot bättre lottade medborgare - 56 Bevillnoch Oecon.-Utsk. Betänkande N--o j. classer, förakt för lagarne och benägenhet att dem öfverträda samt misstroende till den lagstiftande representationen och dess åtgärder.”
Uti denna reservation förenade sig Anders Olsson från St.
Län, Eric Ersson från Stockholms Län, Bengt Ericsson från Wermlands Län och Carl Gabrielsson från Östergöthlands Län.
Nils Månsion tilläde serskildt: ”att som under discussionerna om bränvinstillverkningen, flere yttrat den meningen, att skatten för hvarje tillverkad kanna bränvin, som med ett forceradt verk kunde åstadkommas, skulle på förhand erläggas; så, och ehuru något beslut derom icke blifvit i Utskotten fattadt, ville han likväl deremot reservera sig, så mycket hellre, sorn hvar enda bonde vore föranlåten, att genom bränvinsbränningen förskaffa sig penningar till både denna och de öfrige skatterna.” Häruti instämde Olof Olofsson från Östergöthlands
Län och Peter Persson ifrån Calmar Län. l6:o Af Peter gönsson ifrån Jönköpings
Län: ”1 afseende på det beslut Högh Utskotten fattat i lO.'de punkten, rörande inskränkning i tiden till endast 6 månader om året, eller från den 1 November till April månads slut, nödgas jag reservera mig.
Sedan Utskotten i föregående beslut afgjort, att bränvinsbrännings-rättigheten skall, som jag anser rättvist, tillhöra jordbruket, kan jag ej annat förstå, än denne rättighet är till hälften återtagen, åtminstone Öctober månad är för min hemort den mest behöfliga för bränvinsbrännings-rättigheten både för bränvinet, som nästan alltid är slut i Augusti månad, och än mera för dranken, som begagnas till slagtboskapens gödande; och som vidare skäl vill jag blott åberopa min i Ståndet ingifna motion.
Och när härmed äfven observeras den i September månad nästan alltid infallande frost, hvarefter potatisväxten upphör, och i följd häraf potäterne upptagas, som då i October månad en de! användes till bränvin, både för husbehof och till afsalu, för att till någon del biträda till tjenstefolkets aflöning, som utgår i nämnde månad.
Landcmannen kan ej sälja hvarken säd eller potäter denna månad utan förlust, i anseende till bristande afsättning.
För inskränkning af tiden har Höglofl.
Utskottet trott sig i någon mon kunna hindra den så allmänt fyllerilasten, som äfven jag skulle hafva all möda ospard att hindra denna högst förderfliga last; men jag tror man bör först efterse i hvilken folkclass denna last mest utöfvas.
För att få säkrast underrättelse härom kan man genomse förteckningen öfver de personer, som finnas i fängelser och Bevilln- och Oecon.-Utsk.
Betänkande N:o j. 57 eorrcctionshusen i Riket.
Som det föregifves är fyllerilasten orsaken till de flesta brottens begående, hvaraf dessas antal så betydligen ökat sig under de senare åren.
Jag betviflar ej detta, men jag vill ytterligare förnya hvad jag i Utskottet framställt, att det synes för mig orättvist, att dea förståndige och laglydige jordbrukaren skall till hälften förlora sin bränvinsbrännings-rättighet för desse vanartige personers skull.
När härtill lägges den kända erfarenhet, att ganska få af dessa brottslingar varit jordbrukare, eller berättigade att tillverka bränvin, blir det mera orimligt att hela jordbruket skall beskattas för dessa personers brott.
Detta tror jag är ett främmande förhållande hos ett fritt och sjelfständigt folk, och skall förorsaka ett allmänt missnöje; ty hvar och en, som beskattas för en annans brott, lider.
När äfven här tillägges det besvär, som uppkommer med förseglingen och öppnandet af bränvinspannorna, som, om jag ej missminner mig, skola utgöra ett antal af omkring 200,000, samt den kostnad för lack m. m.
Vid hvarje föisegling, som det för mig blifvit uppgifvit, skall uppgå till omkring 10,(00 R:dr.
Af dessa sammanlagda skäl reserverar jag mig emot det beslut Höglofl.
Utskottet fattat i ofvannämnda punkt, och föreslår jag att hvarje jordbrukare må tillåtas att utöfva sin bränvinsbrännings-rättighet hela året, eller åtminstone 8 månader om året, med förbehåll att ej besväras med någon försegling af brån vins-redskapen, oftare än då missväxtår inträffar och Kongl. Majit derom serskildt påbjuder.” ”Emot det beslut, som Högh Utskottet fattat, genom votering af den 12 punkten, är jag nödsakad att reservera mig mot den öfver höfva» höga beskattning, som är mera än fyrdubbelt emot hvad den hitintills har varit.