Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ank. till Exp. Utsk. den i3 Dec.j kl. 11 f, m. Kongl. Maj:ts Nådiga skrifvelse till Rikets Ständer, i fråga om förre Lands-kamererarens Kammarrätts~rådet G.
Sylvanders underdåniga ansökningj rörande eftergift af ett honom till ersättning ådömdt belopp; gifven Stockholms Slott den 8 Oktober 1847•
Ar 1819 blef Rättaren John Ohlsson, genom transport, innehafvare af ett år 1815 med annor man afslutadt arrende af båtsmans-kompagnichefs-bobemmanet N:o 30 Ramdala i Blekinge län, sedan lian ställt behörig borgen för arrendevilkorens fullgörande under 5 år; men då han sedermera år 1826 nödgades afstå sin egendom till sina kreditorers förnöjande, hade den ingångna borgensansvarigheten 2:ne år förut upphört, utan att någon förnyelse deraf egt rum, hvarigenom Kongl. Maj:t och kronan tillskyndats en förlust af 605 r:dr 30 sk.^7 r:st banko.
Fråga uppstod då, från flottans advokatfiskals-embetes sida, om ansvarstalan för kronans skadeslöshållande, men, innan sådant kom till verkställighet afgick dåvarande advokatfiskaien med döden; och genom resolution den 17 Oktober 1834 förklarade befälhafvande amiralen i Carlskrona, att någon talan för försummelse i afseende på den underlåtna borgensförbindelsen dåmera icke kunde väckas emot någon af flottans tjenstemän, så mycket mindre, som, om ock skäl till sådan anmärkning möjligen funnits, densamma likväl numera icke kunde medföra någon verkan i ersättningsväg, enär aila de personer, sora med ifrågavarande mål haft befattning, nemligen sjömiiitie-kommissarien och flottans advokatfiskal, aflidit, samt deras efterlefvande arfvingar, emot författningarne, icke kunde tilltalas för de aflidnas i lifstiden möjligen begångna embetsfel, hvaröfver de icke varit hörde och fått förklara sig; af hvilka, med flera skäl, befälhafvande amiralen förordnade, att kronans fordran skulle ur räkenskaperna afskrifvas.
I anledning af förenämnde, kammarrättens pröfning underställde, resolu - Bih.
Fröt. 1847 och 1848, 1 Sami. 1 Afd. 7 Haft. 1 o Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse, N.o 27. tion, väckte samma rätts advokaifiskal ersättningstalan emot befälhafvande amiralerna i Carlskrona, friherrarne Lagerstråle och Lagerbjelke, hvilka det, enligt advokatfiskalens förmenande, skulle ålegat påminna Kongl.
Majtts vederbörande befallningshafvande om borgensförbindelsen, men frika 1 la de kammarrätten bemälde embetsman från ersättningskrafvet, hufvudsakligen på den grund, att påminnelse-skyldigheten var befälhafvande amiralsembetet ålagd först efter det tiden för den presterade borgesansvarigheten ullupit, eller genom Kongl, brefvet den 5 December 1829, hvilket icke kunde tilläggas retroaktiv verkan; samt att det dessutom varit befälhafvande amiralens underlydandes skyldighet att hos honom i ämnet först göra anmälan; och då detta kammarrättens beslut under den 29 November 1838 af Kongl. Maj:t i nåder stadfästades, vände advokatfiskalen sig med sin embetstalan emot kamman ätts-rådet G Sylvander, som innehade landskamererare-tjensten i Blekinge län vid den tidpunkt, då den lemnade borgensförbindelsen upphörde.
Genom kammar-rättens utslag af den 14 Mars 1842, blef kammarrättsrådet Sylvander skyldig känd att hålla Kongl. Magt och kronan skadeslös för den åbragte omförmälde förlusten, hvilket beslut, efter deröfver anförda underdåniga besvär, af Kongl.
Maj:ts Högsta domstol den 25 April 1845 fastställdes; och förklarade Kongl. Majit, uppå Dess sjöförsvars-departements underdåniga föredragning, Sig under den 1 Oktober samma år icke eller hafva funnit godt i nåder bifalla den i sammanhang med besvären gjorda underdåniga ansökningen att, af gunst och nåd, varda från den ifrågavarande ersättnings-skyldigheten befriad.
Uppå ytterligare anförda skäl, har kammarrätts-rådet Sylvander sedermera hos Kongl. Majit i underdånighet anhållit, att Kongl. Majit måtte hos Rikets nästsammanträdande Ständer föreslå hans befrielse från den honom påförda ersättningen, samt i nåder tillåta, att summan, intilldes frågan blir slutligen afgjord, måtte få i räkenskaperna balanceras; och har Kongl. Majit, sedan
Dess förvaltning af sjöärenderna samt Dess och rikets kammar-rätt under 30 December 1846 underdånigt utlåtande i ämnet afgifvit, i öfverensstämmelse med hvad dessa embetsverk i undeidånighet föreslagit och hemställt, samt uppå flera i den underdåniga ansökningen förekommande ömande omständigheter, den 9 Februari innevarande år, i nåder bifallit, att, i likhet med hvad andra sökande någongång vederfarits, handlingarna i målet till Rikets Ständer öfverlemnas, för att om det kammarrådet
Sylvander ådömda beloppets afskrifning sig yttra, hvaremedlertid samma belopp tills vidare kommer att uti kronans räkenskaper balanceras; och lemnar Kongl. Majit härmedelst nu verkställighet åt förenämnda
Dess nådiga beslut, jemte det de ifrågavarande Kongl. Maj.ts Nåd.
Skrifvelse, N.o 27. 3 handlingarna härhos meddelas.
OSCAR. C. A. Gfllengranat.
Stormägtigstej Allernådigste Konung!
Hos Eders Kongl. Maj:t har förre landskamereraren, kammarrätts-rådet G.
Sylvander, uti ingifven ansökning, underdånigst anhållit, att, ehuru Edets Kongl. Majit, under den 1 Oktober 1845, i
Sig icke kunna bifalla hans då gjorda begäran om eftergift af gunst och nåd från den ersättningsskyldighet, som, i följd af försummelse att i rätt tid låta förnya afgifna arrendeborgen för båtsmans-chefsbostället Ramdala i Blekinge län, genom kammarrättens den 14 Mars 1842 meddelda och af Eders Kongl. Majit under den 25 April 1845 nådigst fastställda utslag, blifvit honom ådömd, Eders Kongl.
Majit doek, med afseende å den fullständiga utveckling af för hand varande förhållanden, hvilken sökanden nu trodde sig hafva åstadkommit, täcktes föreslå Rikets nästsammanträdande Ständer att efterskänka det sålunda ådömda beloppet 605 R:dr 30 sk. 7 rist banko, hvilka emedlertid, och intilldess frågan blifvit slutligen afgjord, kunde få med Eders Kongl. Majits nådiga tillåtelse i kronoräkenskapen balanceras.
Då Eders Kongl. Majit anbefallt förvaltningen af sjöärendena och kammarrätten att med underdånigt utlåtande häröfver inkomma, få förvaltningen och kammarrätten, jemte öfverlemnande af det yttrande i ämnet t. f. befälhafvande amiralen i Carlskrona, på gifven anledning, meddelat, för egen del i underdånighet anföra, att då, i enlighet med hvad den underdåniga ansökningen inhåller, flera ömmande omständigheter här förekomma, hvilka ock föranledt kammarrätten, att redan vid dess den 27 Juni 1843 i saken afgifna underdåniga yttrande tillstyrka, att det ådömda beloppet måtte i nåder eftergifvas, förvaltningen och kammarrätten anse sig böra i underdånighet hemställa, om icke Eders Kongl. Majit, i likhet med hvad andra sökande någongång vederfarits, skulle täckas förunna kammarrätts-rådet Sylvander den nåd, att handlingarna öfverlemnas till Rikets nästsammanträdande Ständer, för att om det ådömda beloppets afskrifning sig yttra, hvaremedlertid detta torde få uti kronans räkenskaper tills vidare balanceras.
De olika meningar, som vid frågans afgörande uppstått, innefattas i det vid tillfället förda protokoll, som är bilagdt remisshaudlingarna, hvilka härjemte i underdånighet återställas.
4 Kongl. Maj.-Is Nåd.
Skrifvelse , N:o 27."
Förvaltningen af Sjöärendena och Kammar-rätten framhärda med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste, Allernådigste Konung!
Eders Kongl, Majlis underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåte Äng- von Hartmansdorff. J. Kreuger.
Chr. J.
C. Ålander. A. Wilh. Edman.
Hallström, Stockholm den 30 December 1846.
Maj:ts nådiga vilja är, att Förvaltningen af sjöärendena och Kammarrätten häröfver afgifva underdånigt utlåtande.
På nådigste befallning, W.
Eders Kongl. Maj:t har väl under den 1 Oktober 1845 i nåder förklarat, det Eders Kongl. Maj:t icke funnit godt i nåder bifalla min hos Eders Kongl. Majit i djupaste underdånighet gjorda ansökan att af gunst och nåd varda frikallad från en mig ådömd ersättning för, i följd af försummad förnyelse af ingången borgen, uteblifvet arrende af båtsmans-chefsbostället Ramdala i Blekinge län, men jag hyser den glada förhoppning, att, om jag inför Eders Kongl. Maj:t egt förmåga att rätt och fullständigt utveckla det ämne, hvarom fråga är, Eders Kongl, Maj:t af mildhet och nåd för en tjensteman, som länge och oförviteligt tjent, nådigst hade beviljat min underdåniga bönfallan, och att det således endast är ofullständigheten i min då gjorda underdåniga framställning, som vållat den för mig missgynnande utgången, Jag vänder mig derföre förtröstansfullt åter till Eders Kongl.
Majit i detta för min och min talrika familjs existens högst vigtiga ämne, anhållandes i djupaste underdånighet att få utveckla förhållandet i sin helhet, sådant de ingifna handlingarna det vitsorda.
Genom kontrakt af den 14 April 1815, utarrenderades ett af de vid båtsmanshållet varande chefsbohemman N;o JO Ramdala i Blekinge län till öfverstelöjtnanten och riddaren John Pettersson, och detta kontrakt transpor - lionel.
Maj.-ts Nådiga Skrifvelse, N.-o 27. 5 terades under den 1 September 1819 på rättaren Jon Ohlsson 3 sedan denne för arrendevilkorens fullgörande ställt vederbörlig borgen på 5 år, ingången den 5 November 1817 af stats-rådet m. m.
Grefve Cederström och assessor Crona} samt den 1 Augusti 1819 af hofrätts-rådet Trägårdh.
Under den 26 Mars 1826 underrättade Eders Kongl. Maj:ts befallningshafvande befälhafvande amiralen, att Jon Olsson nödgats afstå sin egendom till kreditorernas förnöjande; men då åtgärder till betryggande af Eders Kongl. Maj:t och Kronans säkerhet för flottans fordran i konkursen skulle vidtagas], upplystes, att borgens-ansvarigheten redan vore förfallen för stats-rådet Cederström och assessor Crona 1822 samt för hofrätts-rådet Trägårdh 1824, hvadan någon talan emot dem år 1826, då konkursen uppstod, ickej kunde anställas.
Advokatfiskal vid Eders Kongl. Maj:ts flotta förfrågade sig då, emot hvilken eller hvilka han borde rigta sin embetstalan för kronans skadeslöshållande, mea erhöll derpå, under den 9 Junii sistnämnde år, af förvaltningen af sjöärendena och Kammar-kollegium det svar, att han egde, enligt embetspligt samt likmätigt gällande lagar och författningar, hos vederbörande bevaka och utföra kronans rätt och talan.
Någon talan emot den eller dem, som försummat borgens-förnyelsen väcktes emedlertid icke af advokat-fiskalen, förmodligen derföre, att han ansåg ingen då lefvande kunna läggas försummelsea till last, eller ock, hvilket snarast är troligt, emedan det var han sjelf, sorn bordt stanna i ansvar för underlåtenheten.
Emedlertid dog advokat-fiskalen; och förklarade derefter befälhafvande amiralen, i resolution af den 17 Oktober 1834, att någon talan för försummelse i afseende på den underlåtna borgensförnyelsen då mera icke kunde väckas emot någon af flottans tjenstemän, så mycket mindre, som, om än skäl till sådan anmärkning möjligen funnits, densamma likväl numera icke kunde medföra någon verkan i ersättningsväg, enär alla de personer, som med ifrågavarande mål haft någon befattning, nemligen sjömilitie-kommissarien Nyström och advokatfiscalen Nauckhoff voro med döden afgångna, och deras efterlefvande arfvingar, emot för» fallningarne, icke kunde tilltalas för de embetsfel, de aflidne i lifstiden möjligen kunde hafva begått och hvaröfver de ej varit hörda och fått sig förklara, af hvilka alla], med flera skäl, befälhafvande amiralen förordnade, att kronans fordran skulle ur räkenskaperna afskrifvas.
I anledning af denna resolution, som, enligt 7 §. i Kongl.
Kungörelsen den 11 December 1830, underställdes Eders Kongl. Maj:t Kammar-rätts pröfning, väckte nämnde rätts; advokatfiskal ersättningstalan emot befälhafvande amiralerna, friherrarne Lagerstråle och Lagerbjelkej under förmenande, att det, i grund af Eders Kongl. Maj:ts Krigs- och Kammarkollegiers kungörelse 6 Kongl. Maj;ts Nåd.
Skrifvelse j N:0 27. af den 26 Februari 1817, hade ålegat befälhafvande amiralen att om borgensförnyelsen påminna Eders Kongl.
Majtts befallningshafvande; men Kammerrätten frikallade nämnde amiraler från ersättningskrafvet, hufvudsakligen på den grund, att påminnelseskyldieheten vore befälhafvande amirals-embetet ålagd, först efter det den af Jon Ohlsson presterade borgen utlupit, elier genom Eders Kongl.
Maj:ts nådiga bref den 5 December 1829, hvilket icke kunde tilläggas retroaktiv verkan, samt att, äfven om det antoges, att befälhafvande amiralen en sådan skyldighet ålegat, det varit hans underlydandes skyldighet att derom hos honom först göra anmälan.
Sedan detta utslag af Eders Kongl.
Maj:t under den 29 November 1838 blifvit stadfästadt, vände Kammar-rättens advokatfiskal sig med sin embetstalan emot mig, som, när borgensansvarighet slutades, innehade landskamererare-tjensten i Blekinge län, och jag ålades genom nämnde rätts utslag den 14 Mars 1842, eller omkring 20 år efter det borgensförnyelseu var försummad, att med 605 R:dr 30 sk. 7 rst. ersätta Eders Kongl. Maj:ts och kronans förlust, hvilket utslag Eders Kongl. Maj:ts Högsta domstol den 25 April 1845 fastställde.
Redan af denna sannfärdiga berättelse värdes Eders Kongl. Maj:t i nåder finna att den Eders Kongl. Maj:t och kronan tillskyndade förlust icke vållats genom uraktlåtenhet af de mig ålagda embetspligter, åtminstone icke så som dessa pligter af mig uppfattats; men hvad jag utbeder mig nåden vidare i underdånighet anföra, hoppas jag skall ytterligare styrka, huru många omständigheter, som tala tili min ursägt och befrielse, och jag vågar derjemte hysa det glada hopp, att min långa tjenstebana icke skall framvisa något spår af försummelse.
Yäl hade jag mig bekant, att arrendekontraktet den 14 April 1815 ålade landshöfdingen att hålla hand öfver borgensförnyelsen, men jag visste derjemte, att Krigs- och Kammar-kollegierna, i enlighet med Eders Kongl. Maj:ts nådiga beslut den 17 December 1816, utfärdat en allmän kungörelse af den 26 December 1817, deri det bland annat stadgades att, för de till kronan indragna boställen, Eders Kongl.
Maj:ts befallningshafvande borde bevaka kronans rätt i afseende på borgensförnyelse m. m.; hvaremot för de boställen, hvilkas arrenden tillfalla några personer inom regementet,- eller ingå till regementena för att användas till regementenas behof j det bör blifva vederbörande regements-chefers eller befälhafvares skyldighet att hos landshöfdingen i behörig tid påminna.
Då nu boställsarrendena för kompagnichefsbohemmanen först tillgodonjötos af båtsmanskompagni-cheferna och sedan, i följd af Eders Kongl. Maj:ts nådiga bref den 2 November 1824, ingingo till flottans kassa, för att för flottans behof användas, ansåg jag mig hvarken å - Kongl. Maj.ts Nåd.
Skrifvelse, N.o 27. 7 ligga eller tillkomma att taga befattning med något som rörde slika boställen, annorledes än då sådant handräckningsvis hos Eders Kongl. Maj:ts befallningshafvande äskades af befälhafvande amiralen, i följd af nämnde kungörelse, deraf han i officiel väg erhållit del; och det var först efter det Jon Olssons borgen var utlupen, som tvist uppstod om författningarnas rätta förstånd, och i följd af hvilken tvist Kongl. Brefvet den 5 December 1829 emanerade.
Min åsigt, att 1817 års författning var tillämplig äfven för båtsmanschefs-bohemmanen, delades äfven af Förvaltningen af sjöärendena oeh Kammarkollegium, af Kammarrättens advokatfiskal, af befälhafvande amiralen före det ifrågavarande tillfället, af flottans advokatfiskal och sjömilitie-kontoret, på sätt de i akten befintliga, till dag och datum uppgifna, handlingar tydeligen visa.
Af alla dessa skäl och då dertill kommer, att
Kammarrättens advokatfiskal i underdånighet tillstyrkt, det Eders Kongl. Maj:t af gunst och nåd täcktes befria mig från det till återbäring ålagda belopp samt att Eders Kongl. Maj:ts och rikets Kammarrätt, uti underdånig skrifvelse af den 27 Junii 1843, hemställt, om icke de af advokatfiskalen uppgifna skäl må förtjena nådigt afseende, vågar jag ånyo, efter att mera fullständigt hafva utvecklat förhållandet, underdånigst bönfalla, det Eders Kongl. Maj:t nådigst täcktes hos Rikets näst sammanträdande
Ständer i nåder föreslå min befrielse och beloppets afskrifning, samt att Eders Kongl. Maj:t lika nådigt täckes tillåta, att summan, intilldess frågan hinner att slutligen afgöras, må i räkenskaperne få balanceras.
Värdes, Allernådigsle Konung! låta komma i nådigt öfvervägande, hurusom en i tjensten grånad embetsman, efter nära ett halft århundrades oförvitlig tjenstetid, skulle med hustru och flera barn bringas i svår belägenhet, om han skulle tvingas att afyttra det obetydliga han eger, för att godtgöra en förlust, till hvilken han åtminstone icke uppsåtligen varit vållande.
Med djupaste undersåtlig vördnad, trohet och nit farmhärdar, Stormäkligste, Allernådigste Konung!
Eders Kongl. Maj:ts underdånigste och tropligtigste tjenare och undersåte Gustaf Sylvander. 8 Kongl. Maj/is Nåd.
Skrifvelse, N.o 27.
Öfver landskaraereraren, kammarrätts-rådet Gustaf Sylvanders underdåniga ansökning, att Kongl Maj:t täcktes nådigst hos Riksens Ständer föreslå dess befriande från ådömd ersättning af 605 r:dr 30 sk. 7 rst. banko för uraktlåtenhet att inom behörig tid bevaka förnyad borgens-förbindelse för arrendatorn af kompagnichefs-bohemmanet Ramdala i Blekinge län, Jon Ohlsson, som år 1826 gjort konkurs och ej egt tillgång att gälda ärrendet m. m. får befälhafvande amirals-embetet sig yttra, att de förhållanden, som af sökanden i dess underdåniga skrift uppgifvas, i afseende på ifrågavarande ärende, äro fullkomligt öfverensstämmande med de handlingar m. m., som här finnas i detta mål, hvadan befälhafvande amirals-embetet endast får upplysa, att, då Kongl. Brefvet den 17 December 1816 till Kongl. Krigs- och Kammarkollegierna innehåller den nådiga föreskrift, att regements-chefer och befälhafvare ålåge, att för alla boställen, som till en regementet tillhörande person eller regementet vore anslagna, till underlättande af landshöfdingarnas vaksamhet
Öfver borgensförnyelser, så tidigt erinra landshöfdingarna om sådana borgensförnyelser, att desse egde 6 månaders rådrum för deras affordrande, innan den äldre borgen för arrendet vore tilländalupen, hvaremot, för de till kronan indragna boställena, det tillhörde landshöfdingarne, att, utan erinran från chefen, hålla hand deröfver, att arrendatorernas borgen förnyades.
Enligt denna föreskrift, och då arrendena nppburos af kompagnicheferna, borde visserligen påminnelser från befälhafvande amiralen hafva skett, derom det ålåg dåvarande sjömilitie-kommissarien, sedermera kammar-rådet och riddaren Nyström,, att hos befälhafvande amiralen göra anmälan; men år 1824 förändrades förhållandet med dessa boställen, emedan, genom Kongl. Brefvet den 2 November 1824 till Kongl. Förvaltningen af sjöärendena, i nåder förordnades: ”att arrendena för de lediga och framdeles lediga blifvande boställena ”vid de indelta båtsmanskompagnierna komme att kronan besparas,” hvaremot kompagnicheferna lingö arfvoden i stat.
Efter denna tid skulle alltså den, såsom följd af Kongl. Brefvet den 17 December 1816, sjömilite-kommissarien åliggande skyldighet, att hos befälhafvande amiralen göra påminnelse om anmälan hos landshöfdinge-embetet rörande borgens-förnyelsen för arrendatorerne af kompagnichefs-bohemmanen hafva upphört, och Konungens befallningshafvande utan påminnelse åligga, att om borgensförbindelser draga försorg; men då Kongl, brefvet den 2 November 1824 egentligen rörer reglering med flottans ärenden, så torde Konungens befallningshafvande aldrig fått nå - gon Kongl. Ma/.ts Nåd.
N.-o %’j. 9 gon del deraf och derföre, såsom förut varit vanligt, afvaktat erinran från befälhafvande amiralen om borgensförnyelsen, hvaremot sjömilitias-kommissarien skäligen kunnat förmoda, att genom det förändrade förhållandet honom icke vidare någon förbindelse i detta afseende ålåge.
På delta sätt torde lättast kunna förklaras, hvarföre försummad borgensförnyelse egt rum, att man nemligen hos Konungens befallningshafvande afvaktat en påminnelse, som befälet vid flottan ansett ej vidare ifrågakomma, i följd af Kongl, brefvet den 2 November 1824, jemfördt med Kongl, brefvet den 17 December 1816, ända till dess Kongl. Maj:t, genom nådiga brefvet den 5 December 1829, ånyo och mera bestämdt ålade befälhafvande amiralen skyldigheten att påminna Konungens befallningshafvande om borgens-förnyelserna.
Af dessa anledningar »ynes dock, att Kammarrälts-rådet
Sylvander torde kunna ega skäl till den förhoppning att af gunst och nåd vinna befrielse från den honom ådömda ersättnings-skyldighet, helst förre arrendatorn John Olsson äfvenledes är dömd, enligt Kongl, kammar-rättens utslag den 12 April 1836, att med defc han framdeles kan ärfva eller förvärfva godtgöra Kongl. Maj:t och kronan sin iråkade skuld i och för arrende- och husrölebristen med 2,055 r:dr 46 sk. 7 rst. banko, och denne man ännu lefver och möjligtvis skulle kunna komma i förhållande alt sjelf betala sin skuld.
Carlskrona den 12 December 1846.
Nordensköld. G. O. Moberg.
Protokollj hållet vid sammanträde emellan Kongl.
Maj:ts och Rikets Kammar~rätt den 3o December 1846.
Herr Presidenten och Kommendören m. m. von Hartmansdorff, Herr Chefen i Kongl.
Förvaltningen.
Kontre-amiralen och Kommendören m. m.
Kreuger, Herr Kommendören och Riddaren Blomstcdtj Herr Kammarrätts-rådet Älander> Herr Kammarrätts-rådet Edman, t. f. Amiralitets Kammar-rådet Protokolls-sekreteraren Bäckström.
Prot, 1847 oc^ 1848, t Sami. 1 d/d. 7 Haft. 2 10 Kongl.
Maj-ts Nåd.
Skrif veise, N;0 27.
S. D. Herr Kammarrätts-rådet
Älander föredrog handlingarna i mäler» angående förre Landskamererare!!, Kammarrätts-rådet G.
Sylvanders hos Kongl. Maj:t ingifna samt den 18 sistlidne September till Förvaltningens af sjöärendena och Kammar-rättens underdåniga utlåtande remitterade underdåniga ansökning, att, ehuru Kongl. Maj:t under den 1 Oktober föi lidet år i nåder förklarat
Sig icke kunna bifalla hans då gjorda begäran om eftergift af gunst och nåd från den ersättningsskyldighet, som, i följd af försummelse att i rätt tid låta förnya utgifven arrende-borgen för båtsmanschefs-bostället Ramdala i Blekinge län, genom Kammar-rättens den 14 Maj 1842 meddeidta och af Kongl. Majit den 25 April 1845 nådigst fastställda utslag, blifvit honom ådömd, Kongl. Majit dock ville föreslå Rikets näslsammanträdande Ständer att efterskänka det sålunda ådömda beloppet, utgörande 605 r:dr 30 sk. 7 rst. bauko, samt i nåder tillåta, att samma belopp emedlertid, och intilldess frågan blifvit slutligen afgjord, finge i kronans räkenskaper balanceras.
Då under öfverläggningarna i detta mål skiljaktiga meningar förspordes, skedde slutligen omröstning, hvarvid först referenten yttrade: att han, som deltagit i det af sökanden åberopade utlåtande, hvarigenom Kammar-rätten den 27 Juni 1843, hufvudsakligen på de i förevarande ansökning upprepade skäl, i underdånighet hemställt, om icke det ådömda beloppet kunde varda af gunst och nåd eftergifven fortfarande ansåge dessa skäl förtjena afseende, och då, vid besvarande af den nu erhållna nådiga remissen, något hinder att i hela dess vidd pröfva den väckta frågan, i referentens tanka, icke kunde bernias från ordalydelsen i Kongl. Majits nådiga bref af den 1 Oktober 1845, som, utan antydan om skälen dertill, endast innefattar det förklarande, att ansökningen ej kunnat i nåder bifallas, funne ock referenten, med afseende å hvad i saken förekomme, sig föranlåten att i underdånighet tillstyrka, det måtte Kammarrätts-rådet
Sylvanders i likhet med hvad andra sökande någon gång vederfarits, förunnas den nåd, alt handlingarna öfverlemnas till Rikets nästsammantiädande Ständer, för att rörande medlens afskrifning sig yttra, och beloppet emedlertid och intilldess frågan blifvit slutligen afgjord» tå i kronans räkenskaper balanceras.
T. f. Amiralitets-kammar-rådet, Protokolls-sekreteraren Bäckström förmälte, att han hufvudsakligen förenade sig i den af referenten anförda mening.
Herr kammarrätts-rådet
Edman instämde till alla delar med referenten.
Herr kommendören m. m.
Blomstedt yttrade, att, enär några nya eller andra skäl, än som funnes förhanden, då, uppå Kammarrätts-rådet
Sylvanders änderdåuiga ansökning att af gunst och nåd vinna befrielse från utgifvande Kongl.
Skrifvelse, N.-o 27.