Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständers Bevillnifigs- saint allmänna Besvärs? och EconomiUtskott ankommit åtskilliga Memorial, hvaruti, så vidt'desamma röra den så kallade Panneryinds afgiften , eller den beskattning, som utgår i mån af storleken af den eller de Brännvinspannor , som vid afverkningen nyttjas , blifvit anfördt. 11 os Högloft.
Ridder slaget och Adeln ■ a:o Af Herr von Qvanten, darl, dels att på uppgifna skäl BevilInirigon fdr a|la inmurade Brännvinspannor må fastställas lika med allmänna Bevillningen, eller till 2 R:dr för iqoq R:d?
af hemmansvärdet, i enlighet med deu i nu gajlande förordning bestämde Tarix! , hvarigenom en rätt,” 45$ Bevillnings-Utskotiets Betänkanden. lindring kunde Sstad karn raas i den mi amfi tåligt höga ^evilhuBgen, hvarpå, såsom bevis aa» drages , att då 15 ]R:dr erläggas för en 60 kan., nors panna, hvarmed ^0 00 kannor Strännvin kxw>» na tillverkas , så utgör Bevi Ilningen för arnepanngr, om 9,0.. kannor hvardera , hvarmed 9,000, tannar Brännvin kunna bi annas,, icke den först, nämnde summa»; tredubblad, utan i stället %j&, B.cb ekler aderton gånger 15 R:dr-, dels a tt Bränn» ■yinsbränn ingen med, inmurade pannor ej tnå ske^ »Morlunda än efter; jordens värde, hvaruti Bruk K
Qvarnar- och Sågar ej, böra ingå eller detsamma» af egaren bestämmas, dels att afgiften för lyft» pannor må blifva oförändrad , dels ock att om Bevillningen ej kan nedsätta*, utan att tillgång dorti® mäste å annat ställe sökas r borde den» samma läggas å Brännvins, Consarntienem 2:0 Af Mern Gripensvärd ^ Fred.
Ad.', att ©rättvisan och skadan för det allmänna deraf, att skiljaktigheten i förm på Bränneri-redskapen för» aniedeE skillnad' i Beskattningen, påkallar en Hk-» het i; Beskattningen i detta afseende» 3:o- Af Herr Flwm, Wolin., Att den Be» villningsafgift, hvilken utgår då en. egare begag* nar tillåtelsen att på ett ställe bränna för arne inom en mils afstånd belägna och med egen afc vel brukade hemman, synes, så framt ej panna» ©Fvergår en viss storlek , alltför hög och obillig % hvarpå såsom exempel anföres, att om å ena hemmanet nyttjas en panna om 40 kannor och å det andra en om 50 kannor, utgörer dea förre a 5 Krdr» men om de bägge sättas på ett ställe mäste den förre erlägga yo R:dr och således lieiilli ings,Utskuttets Betänkandet*< en plikt af 75
R:dr för den, som söker att genom en förnuftig hushållning bespara husrum, verf och folk, till följd hvaraf föreslås, att med upphäfvande af dylika mot en förnuftig
N'älings-frihet lagda oskäliga band , den sorn begagnar tillåtelsen att på ett ställe bränna För S:ne särskilda hemman , ej må för den eller de pannor han dertill nyttjar åläggas högre afgift än som utgå borde, örn han med lika redskap hrände å hägge dessa ställen och att ingen må beläggas med högre afgift för Brännvins. pannans bättre eller sämre skapnad, utan densamma endast bestämmas efter pannans storlek i jemnförelse till det hemmantal, hvarföre Brännvins - brännings, rättigheten utöfvas, och Hos Valloft. BorgareSiändet. 4:0, åf Herr C- U.
Egge: att den stränga beskattning , hvilken uppkommer genom en förhöjd Bevillning, när ?:ne eller flera pannor Unnas i ett verk , borde upphöra och att vid en blifvande författning i detta ämne, ej må lemnäs rum åt den obilliga förtydning , som borde afgiften för en panna, begagnad i et t sammansatt verk blifva till högre belopp taxerad, än den som åtföljer en Brännvinspanna af lika rymd, men nyttjad på ett särskildt ställe; 1 hvilken mening Herrar Lindqvist, Naucler, Nordström och Eckhoff sig förenat.
Vid granskningen af hvad sålunda anfördt blifvit, och då det dessutom åligger detta Utskott att bland annat uppgifva grUnderne för den Bevillning, som under namn af HusbeItofs Brännvinsbrännings-medel utgår, samt före - Bevillnipgs-UtskottBetän1[andm. §}å sättet för samma grunders tillämpning, ani ser 35eviUnings-Utskottet, ehuru Allmänna Be-» svärs- och JEkonomi-Uiskottet äfven låtit sin tanlfa derom i dess särskildt afgifne Betänkande inflyta, sig likväl pförhindradt, att med detta beskattnings ämne taga en närmare befattning.
Utskottet har dervid till en början, och i afsigt att således bereda en lättare behandling af ärendet, fästat sig vid den Tariff, hvarefter den så kallade Pannerymds-afgiften utgår.
Utskottet har funnit densamma beskyld för orättvisa och ojemnhet, samt deraf hemtat anledning att taga den i närmare skärskådande, hvaraf den öfvertygelse följt, att den hufvudsakligast tarfvar omarbetning och förbättring.
Men då Utskottet såsom ett oeftergiflig! vilkor dervid häftat den omständigheten, att den genom nämnde afgift inflytande summan, som år 1821 beräknades till 301,452 R:dr 28 sk., icke på något sätt minskades, har Utskottet ej trott sig böra föreslå qågon annan lindring eller nedsättning, än den sorn, génom jemnkning, inom de af den föfre Ta.- riffen bestämde afgiften kunde uppkomma.
Torvid har det icke undfallit Utskottet,’ huru dryga och hastiga öfvergångarne i afgif» terne äro för olika kaqnetal, hvarpå såsom exempel endast må anföras, att när afgiften för en Brännvinspanna om 60 kannors rymd utgöres med 15 Rdr, uppgår den för 61 kannor till 25 R:dr 20 sk., och för 70 kannors panna, till 29 R:dr 8 sk., men för 71 kanders panna, med 47 R:dr 16 sk.
Då anleda BetyllnwgsrUt$kaUets, Retäukanden. 4 55 bingen härtill igenfinnes i den progression,, gqm blifvit yiti 3 §>. af Kongl.
Kungörelser^ under den 6 September 3815 antagen, har Utskottet trott sig höra uppsöka en annan.
Denna liar Utskottet förmodat sig finna i en framskridande förhöjning, i samma mati., som ett okadt kannetal gaf anledning till en högre ■Vinst af inrättningen, Härvid har Utskottet antagit, att de Brännvinspannor, som finnas linder samt till och med 35 kannor, endast liinna med skäl betraktas sä.sqm tjenande till Husbehofs-Bränrtyinsbränning, samt sällan och med fä undantag begagnade för tillverkning fill afsalu.
I sådant fall synes, efter Utskottets mening, en förhöjd afgift g desse så my«- let orättvisare, som
Brännvinsbränning med detta slags pannor icke kan med fog anses lemna annan afkomst, än den sorn uppkommer genom förädlingen af egna producter till eget behof och underhållandet af de för Landtbruket nödige kreatur.
Samma förhållande hai; Utskottet ej trott ega rum med Bränvinspantior derutöfver, hvilka redan kunna begagnas, till afverkrting i stort och således närma sig egenskapen ef fabrication; afgiften för dessa har således blifvit jemnkad i samma mån sorn denna slags Brännvinsbränneri - handtering karr skäligen förmodas medföra en större afkastning.
Likväl har Utskottet trott sig vid bestämmandet af den högsta afgiften böra stanna -vid samma summa, som efter nuvarande
Börfattning utgår för deri största tillåtna panna. §ller den af 9Q kannor, antingen en egda 460 Bevillnings-Utskottets Betänkandem af nyttjas, eller oek aine i ett och samma verk Alen då den härvid under- JLitt.
A bifogade Tariffen öfver kannerymds-afgiften närmare utreder detta, får Utskottet densamma vördsamt åberopa; med hänvisning till Tariffen i/itt.
B, hvilken innehåller en jemförelse emellan den förutvarande o<ih nu föreslague afgiften för Brännvinsbränningen.
Vid en jemnförelse af desse bägge handlingar, lärer det ej undfalla Riksens Höglo!!.
Ständers upplysta uppmärksamhet, att Utskottet ej kunnat föreslå den äskade lindringen för j:ne Brännvinspannor, begagnade i samma verk, eller för en enda, hvarmed Brännvinsbränning för särskilda Hemman eller Hemmansdelar verkställes.
Orsakerne härtill igenfinnas dels i den förr omförmälde grundsatsen, att ju mera Brännvinsbränningen öfvergår från en hushålls-handtering till en Fabriks-anstalf, och bildar, snart sagdt, en näringsgren, ju drygare afgifter kan den äfven vidkännas till Staten, dels ock i den nödvändighet, hvari Utskottet befinner sig, att tillse det den påräknade summan af denna Bevillnings Artikel icke undergår någon minskning.
Huruvida Utskottet häruti lyckats, kan inhemtas af dea under Titt.
C. bil-agde Uträkningen öfver afgiften för Brännvinsbränningen, enligt det af Utskottet antagne projectet.
Emedlertid har Utskottet, för att äfven i denna del bereda ali möjlig billighet, vidtagit några få jemnkningar i afgifterne för pannor utöfver 90 till och med 180 kannors rymd, Bevill nings-Ut skottets Betänkanden•
461 hvilket, till vinnande af redighet oCh lätthet vid sä val beräkningen som debiteringen, ärö 1 den först omförmälde Tariffen upptagne.
Sluteligen får Utskottet vördsamt tillkän. nagifva, att detsamma delar med Höglofl.
Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet öfver* tygelsen derom, att så kallade Skottska eller Elglundska pannorne, eller i allmänhet sådane Bränneri anstalter, som genom förbättrade uppfinningar antingen föranleda till besparing af kostnader och arbete, eller åstadkomma en större behållning af Brännvin efter en lika myckenhet Spannmål m. m., icke böra under* kastas en drygare beskattning; dock varder denna, så väl som de i öfrigt af Utskottet nu framstälde meningar, med Vördnad öfverlemna* de till Riksens Höglofl.
Ständers upplysta pröfning, med bifogande af åtskillige Ledamöters anförde Reservationer.
Stockholm den 15 September 1823* Trahsurht af Protokollet, hållet i Riksens tfiiglofl.
Ständers Bevillnings-Utskott den 6 September 1823.
JH-err Wijkblad anförde skrifteligen: "Sedan Höglofl.
Utskottet nu bestämt Tariffen för Brännvins-pannerymds-afgiften, saknar jag likväl allt yttrande, rörande förhöjde afgifter för d© slags Brännvinspannor, som af särskild form 462 BevUlnings-Utsiotteis Betankandenl och beskaffenhe! anses så val i förra Förfatfo nlngarne, som af ierfarenheten med fördel be« gagnas till högre Brännvins-productiori.
— Att :med större afgifter lägga band på industrien och att betala för sådant, hvarmed besparing af ved och tid vinnes, kah väl anses betänkligt; men ätt ifrån den allmänna principen, att Bevillning bör erläggas i man af större eller mindre rörelse och deraf uppkommande vinst, undantaga dessa slags panhbr, med hvilka af mindre kannerymd man på samma tid. kan afverka lika tillmäskning, söm med vanliga pannor af nästan dubbelt så stor rymd, finner jag i så måtto vara en skänk åt producenten på det allmännas bekostnad, sorn häraf troligen följden skall blifva den, att man mera allmänt skall förskaffa sig dylika pannor af mindre rymd, med hvilka lika restiltat i anseende till iBrännvins-tillverkningen skail erhållas, sorn med större; att således 80 och gö kannors pannor, i anseende till den högre afgiften, skola försvinna, och att 50 å 60 kati. nors pannor af Skottsk eller Elglundsk form i det stället antagas, hvilka med mer än 50 procent lägre afgift begagnas, och att således Staten skall årligen förlora i deri påräknade In. kornsten.
— Tvänne dylika pannor i ett Verk ät tillsammans 90 kannors rymd, sköle närä SVarä, i anseende till äfVeiknirigen, emöt 2 ne ändra af Vanlig forin till ibo kannors belopp; fnöri för de förra betalas blott go R:dr,dåför dö sednare erlägges 230 B:dr.
Sådant kan ju leda till den nyssnämnde förlust för Staten i påräknade inkomster* BeviUnings-Utskoitets Betankahden. 463 Af Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottets i ämnet afgifne och af Riksens Höglofl.
Ständer bifallne
Betänkande, finner jag icke det aldraringaste skäl att utur Förordningen utesluta 10 Morn. af i §. om de så kallade iSkottske och Elgliindska parinornes högre afgift: tvärtom har bemälde Utskott, sorn icke kar med afgifterne att sig befatta, kvarken kunnat yttra eller verkligen yttrat annat, än att ifrågavarande parihöt ina till högst tillåtna rymd få begagnas, och att således blott den förut stadgade inskränkning i dessa panhors tillåtna rymd bör utur Författningen utgå; men att frågan om afgiften helt och hållet öfverlemnas åt BevillningsUtskottet.
Uti 5 Mom. af första Betähkandet, tillstyrker Allmänna Besvärs, beli Ekonomiutskottet, att 10 Mora. af 1 i förra Författningen må alldeles utgå.
Uetta kunde ega sin grund i och hvad pannerymden vid. kommer, men ej i anseende till afgifterne: sådant kar ej tillhört detta Utskott, sorn troligen äfven funnit sig hafva öfverskrida gränsen för sin befattning, då i 7 och 8 Morn- ytterligare säges: XJtskottet kan icke instämma i det påstående, ätt BrännvinsBevillningen skall upphöra, utan utgår ifrån den grundsats, att all Bevillning eller afgift till Staten bör erläggas i inan äf inkomsten.
Då nu dennd ökes, genom en afmätt och klokt beräknad Brännvinsbränning, så bör visserligen der. före, liksom för all annan särskild näring, 'er+ läggas afgift; att förtiga det Stateh behöfver dedi samma, och att den annars skulle falla för tungt pä andra föremål.
BevillningsUtskottet kai- derförej i mitt tali* 464 Seviltnings- Utskottets Betlinkindeni ka, icke varit bundet af Riksens Högloft.
Statt* ders bifall till EkonomiUtskottets Betänkande*
Utan tvärtom varit skyldigt och i författning att ingå i pröfning och bestämma afgifterne för dessa slags pannor; ty att rakt förbigå ett ämne af den* na vigt, anset jag så mycket mer betänkligt, som sådant eXpres synes gynna Fabriks-tillverkningen, hvilken ähnu ingen kunnat neka befrämjas genorn dessa pannof, som befordra en starkare tillverkning*
Det skäl jag hört åberopas, att dessa pannor, så väl för sin dyrhet
Som obeStånd och täta kostsamma reparationer, förbjuda sig sjelfva, ar ganska svagt; ty hvarföre hafva de då ej redan upphört.—
Man plägar väl icke.län* ge fortfara med inrättningar, hvaraf förlust upp-* kommer.
—-1 synneihet skola de Skottska pannörne alltid bibehållas.
— Jag yrkar derföre, att den omtalte §:s 10 Morn. uti nu utgående Förordning bibebålies, men så redigerad i anseende till pannerymden, som Ekonomiutskottet föreslagit och med den af mig föreslagne billiga för* höjning af a 5 procent i afgiften, hvilken hvad de Skottska pannorne vidkommer, således är 10a procent nedsatt under den, som 1815 års Författning bestämt , och således ej öfverdrifven. .—.
Då jag knappt lärer kunna påräkna Högloft.
BevillningsUtskottets allmänna bifall till denna min åsigt af detta ämne, anhåller jag att densamma, Såsom min enskilda tanka och Reservation, må få åtfölja den nu till RiksStånden utgående Tariff och derpå sig framdeles stödjande Utlåtande om Husbehofs- Brännvinsbränningen”.
Och beslöt Utskottet, på framställning ä£ Herr Grefven och Ordföranden, att föreslå, det icke någon högre skatt må läggas på förbättra* de .Brannvins-redskap af hvad namn och beskaffenhet som heldst.
Häremot reserverade sig Herr Wikblad, med åberopande af hans ofvanberörde skrifte* liga anförande.
Herr Hultin reserverade sig likaledes och instämde med Herr Wikblads reservation, äfvensom BiksdagsFullmägtigarne Eric Paulson, Xars Ericsson och Lars Andersson.
-— — — — — Ut 6upra.
Ex Protocollo C lat Livijn• N:0 40 Ankom den 20 Sept. 1823.
Biksens Högloft.
Ständers Betalnings- sami Allmänna Besvärs och EkönomiUtskotts
Utlåtande, i anledning af gjorde Motioner, om upphörande af Botes- ansvar för, de Skattskyldige, som, från Krono-uppbär ds-stämmor och af RegementsSkrif vare utsatte Uppbördsmöten, förfallolöst u*_ teblifva.
Bihang till Riks. St, Fröt. >823 5:te Sami. jo. '466 Sevillnings*Utskottels Beiänkanden.
Sedan Riksens Höglofi.
Ständers Allmänna Besvärs- och EkonorniUtskott, med anledning af RiksdagsFullmägtiges Gustafssons, från Södermanlands och Magnus Jönssons, från Kronobergs
Län, till bernalde Utskott samt RiksdagsFullmägtigen Cart Fredric Bergs till så väl detsamma som BevillningsUtskottet från Hedervärda BondeStåndet remitterade Memorial, hvaruti yrkas, del.s, ait den plikt, som genom Kongl. Majus Nådiga Kungörelse den 18 Februarii 3806 med 12 sk. utgår af hvar och en bland allmogen, sota, utan att förut hafva afbördat sig sina Kronoutskylder, från 2:dra UppbördsStämman uteblifver, borde upphöra, dels att det vite af 1 R:dr, hvartill de, sorn vid första UppbördsMötet icke till RegernentsSkrifvare betala sina Räntor, vanligen fällas, måtte försvinna, dels ock, att de här ofvan omförmälde Böter borde upphöra för dem, sorn vid 2:dra Uppbörds*.
Stämman hvarken inställa sig till erläggande af sina Kronoutskylder eller otti sin oförmögenhet dertill anmälan göra, uti afgifvet Betänkande under den 2§:de sistledne April anfort, att då ändamålet med de stadgade böterne för försummad inställelse vid Q:dra UppbördsMötet måste vara, att derigenom förmå de Skattskyldige till frivilligt afbördande af sine Utskylder , men den åsyltade verkan af desse Böter icke kan vinnas af den, som saknar tillgång till de dem påförde Skatters godtgörande, syntes all anledning saknas att utsträcka tillämpningen af den bestämda straff-påföljden till skattskyldige af sistnämnde slag, i an. seende till hvilka den gällande författningen lik» Befiillnings.Utskottets Betänkanden.
467 val icke gör något undantag; oell hvarföre äfven föreslaget blifvit, att hvar och en Skattskyldig, som vid skeende undersökning befinnes oförmögen att erlägga sina Kronoutskylder, mätte befrias från utgifvande af de genom Kongl KarnmarColIegii Kungörelse, den 18 Februarii 1806 Utsatte Böter 12 sk, derest han vid 2:dra UpbördsStämman icke anmält och styrkt denna sin oförmögenhet, samt att förty ingen åtgärd till uttagande af sådane
Böter skulle ega rum, innan ofvanberörde undersökning föregått; men att, hvad åter angick det vite af 1 B:dr, som finnes i 17 § af 1733 års BegementsSkrifvare Jnstruction , jemfördt med Kongl.
KrigsCollegii Circulaire den 5 Februarii 1807, föreskrifvet för de Bänte-betalare, som vid första AflöningsMötet i Januari! månad årligen icke tili BegementsSkrifvare betalt eller liqviderat fulla räntan , men likväl underlåta att vid det i Februarii eller i början af Martil månad inträffande 2:dra Liquidations- eller så kallade Bestmötet sjelfve eller genom Fullmägtige tillstädeskomma och all rest afbörda» så ansågs detsamma destomindre kunna till upphäfvande föreslås, som de detsamma beträffande Bäntor, merendels äro anslagne Löntagare , hvilke icke hafva råd och tillfälle att utöfver tiden afbida deras erhållande; har samma Betänkande, som vunnit Högvördige PresteStåndets bifall, blifvit af Höglofl.
Bidderskapet och Adeln, Vallofl Bor* gareStåndet samt Hedervärda BondeStåndet återre* miltefadt.
I detta afseende ar hos Höglofl.
Bidderska* Jpet och Adeln ytlradt af Herr Grefve Gyllenborgs Bevillning^< UtsAottets Betcinlanäem J.
Hi, att Frågan om böter för de skattskyldige T som underlåta att vid a:dra UppbördsStämman sin oförmögenhet tillkännagifva, synes tillhöra Bevillnings- men icke Allmänna Besvärs- och E» konomiUtskottet, då det Förstnämnde föreslår bölter för dem som förfallolöst från Mantals-skrifningar uteblifva; Att skyldigheten till inställelse vid UppbördsStämman, der man ej är tvungen att betala, innefattar ett lika obilligt som ändamålslöst tvång, i synnerhet tryckande för den fattigare Médborgare-classen , som snarare är i behof af lindring, och hvilken dessutom ofta saknar kännedom om en mängd icke alltid på naturlig billighet grun*; dadé författningar; att erfarenheten visat det ett betydligt antal innevånare , till större delen obemedlade Torpare och Backstuguhjon, blifvit hemsökte med utmätning för uteblifvande från ett TJppbördsMöte, utan att ens ana förbindelsen att sig der inställa; att den lindring Utskottet till.' styrkt synes förknippad med allt för många svå* righeter och omgångar för att ej blifva, om icke stundom omöjlig, åtminstone mer dyrköpt, än sjelfva Böterne, och att det för uteblifvande ränteutgifvare från de af BegenaentsSkrifvare utsatte Bestmöten likaledes borde på anförde skäl försvinna; af Herr Grefve Mörner, Carl Stellan, att då nationen i allmänhet gerna uppfyller sina skyldigheter och de uteblifvande endast äro af den fattigaste classen, böra de icke åläggas vitén för att inställa sig vid UppbördsStämman, för att der tillkännagifva sin oförmögenhet, då de i alla fall straffas nog, genom den dem öfvergående pantning; och att anjedpingen till denna fonjglällning Bevillriings-Utskottets Betiinkanden.
469 var deri nödvändighet , hvaruti den värda .Ledamoten sig förlidet år befunnit , att pliktfälla öf> ver 1 oco:de Tiggare, hvilket förhållande kunde efter den nu gällande författningen ofta inträffa ; af Herr Grefve Lagerbjelke , Axel:
Att ett ämnet rörande Memorial blifvit till Bevillnings Utskottet reinitteradt, för att der handläggas; — och af Herr Tham , Wolrath .• att då Riksens Höglofl.
Ständer ej , genom åberopandet af Uppbörds för fattningarne, frånsagt sig rättigheten att sjelfve stif. ta Tagar, synes frågan tillhöra sistnämnde Utskott; hvaremot af Herr Friherre Cederström, Jacob, blifvit erindradt, att Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottet icke haft sig bekant det denna fråga jemnväl blifvit lill BevillningsUtskotiet öfverlemnad; att det ifrågavarande stadgandet i BevillningsFörordningen synes öfverflödigt , då det finnes i en allmän författning ; och att afsigten med Utskottets förslag är, att åt de torftige bereda lindring.
Inom Vällofl.
BorgareStåndet har åter Herr Stahle fästat uppmärksamheten å Uppbörds, mannens både rättighet och skyldighet, att genom utmätnings-tvång indrifva utlagorne hos enhvar, som sig från Uppbördsstämma afhåller, hvilken påföljd förmodats vara tillräcklig; Herr Montan åter, dels ansett
MilitaireAmbetsmän icke kunna ega bättre rätt än Kongl. Majits och Kronan, sorn sin lätt till dem endast öfverlåtit och att följagteligen Bänte-glfvare ej kunde åläggas högre bb. ter än andra uteblifvande skattskyldige, dels ock anmärkt, att det ifrågavarande Betänkandet innefattade en ny Lagtolkning, eller den att emi tillgång sakqades bords böterne få afskrifva», oansedt 47» Bevillningsutskottets Betänkandeti, Tragen eljest föreskrifver att de böter, som ej kunna utgå, skola i kroppsligt straff förvandlas; och Herr Ekelund trott meranämnde böter , så mycket mindre böra ega rum , som Staten till uppbördens handhafvande lönar särskilde Tjenstemän med åliggande, att för indrifvandet af de vid llppbördsStämman obefalde afgifter vidtaga laga åtgärder; äfvensom RiksdagsFullmägtU gen Berg , hvars yttrande Hedervärda BondeStåndet godkänt , derstädes framställt, än att stadgandet synes vara utan ändamål, då genom denna sålunda anbefalde anmälan, hvarken Kro. noUtlägornes indrifning befordras eller Uppbördsmannens besvär minskas, så vida de skattskyldig© måste i alla fall förås på Bestlängd och undersökning om befintlig tillgång eller icke företagas; än att det icke är billigt att en fattig, som vid UppbördsStämman saknat utvågars att afbörda sig sina Kronoutskylder , n.en genom ansträngd möda mägtat tills Utmätningstiden infaller, sammanskrapa hvad dertill fordras, skall, till råga på alltsammans, betala böter för det han , i stället för att gå till UppbördsStämman , häldre stadnat hemma i afsigt att genom sitt arbete förvärfva sig något till godtgörande af samma utskylder ; än åter att det ej synes Christiigt eller menskligt , att en sådan, som genom utpantning af det sista han eger, gäldat sin skatt , skall äfven gälda böter för det han är utfattig.
Efter öfvervägande af hvad sålunda an’ fördt blifvit, hafva Bevillnings- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskotten, i afseende på Bevillningg-Utskottets
Betänkimden 471 éen till dem gemensamt remitterade fråga orta, upphörandet af de genom Kongl.
Kam ma i dollegii Kungörelse den 18 Februarii 1806 stadgade böter af 12 sk. för den, sojn från 2:dra K.ronotlppbördsStämman förfallolöst uteblifva, funnit att , ehuru med förutsatt bibehållande af den grund för dessa böters tillvaro, som EkonomiUislcottet i dess förra Betänkande antagit, det skulle kunna synas, att befrielse derifrån endast borde ega ruin till förmån för dem, som icke efter BevillningsStadgan taxeras till afgifier för egendom, lön eller rörelse och i afseende på hvilka blott ett undantag från författningens stadgande kunde finnas af billigheten påkalladt; likväl och sorn emot samma grund blifvit anmärkt, att desse böter genom sin obetydlighet föga eller intet oroa den mera förmög» ne men deremot blifva känbare för den fattige, sorn, ehuru taxerad efter u
Art för näring, rörelse eller egendom , likväl kan sakna utvägar till gäldande af sine Kronoutskylder och att den föreslagne undersökningen om tillgång finnes eller ej, är åtföljd af omgångar och äfven någon gång kan öppna anledningar till chicaner och prejerier, hvaraf ett olika omdöme, emot det af Ekonomiutskottet förut enskildt yttrade-,, hos.
Utskotten föranledts; tro,Utskotten.-, sig af sådant skäl böra till Riksens Högloft.
Ständer vördsamt hemställa, att ofvannämnda böter af 18 sk. för dem, sorn försumma att sig vid 2