Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
M. således, ehvad amortering såsom den lämpligaste, eller annan till ändamålet ledande utväg begagnas, i Nåder torde utfinna det sätt hvarigenom Landshöfdinge-accorder må i framtiden fullkomligen kunna upphöra; hafva Rikets Ständer, med förklarande af deras underd. tacksamhet för de af E. K.
M. lill accorders undanrödjnnde, redan träffade åtgärder, ansett sig böra frambära den underd. önskan, att E. K. M., för ifrågavarande accorders nedsättning och afskaffa lide, täckes ytterligare vidtaga de mått och steg, som i Nåder kunna fämplige finnas.
Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 17 Junii 1834- Expeclitions-Vtskotlets Förslag lill und.
Skrifvelse JY.-o 43.
SS N:o 43.
Uppläst och godkäncU hos Ridd. och Adeln den 12 Jon ii jSty.
Pieste-Slåndet den 17 — — Borgare-Slåndet den 17 — — Bonde-Ständet den 17 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse^, angående väckt fråga om ett förändradt användande af den \ niels proc. > som af Sterbhus inom Wermland erlägges. £Oeconomie-Utsk.
N:o 63.) S. A. K.
Då den, jemlikt allmänna Lagens stadgande i 17 Cap. 4 §•
Handels-Balken, vid Bouppteckningar utgående afgift, hvilken utgör de fattiges del, fyra öre af hvarje ioo:de Daler, efter egendomens värde, och hvilken afgift inom öfrige delar af Riket, med undantag af Carlstads Stift, tillfaller församlingarne, till understöd för fattigvårdens bestridande, tvärtemot delta sitt allmänna ändamål, på grund af Kongl. Rescriptet den 17 Mars 1732, blifvit uti nämnde Stift af Länshospitalet disponerad, anhöllo Rikets vid sistföi flutne Riksdag församlade Ständer, att ornförmälde procent inom hvarje församling måtte få, enligt ursprungliga bestämmelsen, användas till underhåll af församlingens fattige; och har, uppå denna underdåniga hemställan, E. K.
M. behagat i Nåder förklara, det Sterbhus-procenten inom Wermland icke kunde tillerkännas församlingarne till underhåll af deras fattige, utan borde densamma ingå till Länets Lazarett och Curhus, sedan den nu mera verkställda förflyttning af Hospitals-hjonen från Carlstad till Central-hospitalet i Wadstena medhunnits.
I anledning af hvad sålunda förekommit, har, uti en vid innevarande Riksdag vackt motion, Rikets Ständers uppmärksamhet å detta ämne å nyo blifvit fästad; och som Rikets Ständer anse det vara mindre lämpligt, att, i afseende å användandet af Sterbhus-procenten i Wermland, ett undantag eger rum ifrån hvad Lagern i allmänhet derom bestämmer, och i öfrige delar af Riket jemväl utgör förhållandet; samt så väl Carlstads Lazarett som Curhus redan äro försedde med serskilda inkomster, deribland, för det senare, den så kallade tre-skillings-afgiflen, uppgående till ett icke obetydligt belopp, hvadan desse sjuk vårds-anstalter icke kunna anses vara i behof af berörde, på bekostnad af församlingarnes 56 'Expeditions- Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse F.O 44- fattigvård, vanna tillökning i inkomster, hvilken, i händelse den varit behöflig, synes hafva bort på annat sätt beredas; alltså och då härtill äfven kommer, att, till följd af dén verkställda indragningen utaf Carlstads Hospital, det, genom högstberörde Nådiga Rescript, Hospitalet tillagde privilegium å meranämnde afgifts uppbärande synes hafva upphört, få Rikets Ständer förnya deras vid sistlidne Riksdag hos E, K.
M. gjorda underd. anhållan, att f:dels procenten af Bouppteckningar inom Wermland måtte användas till underhållande af de inom hvarje församling befintliga fattige.
Stockholm den 17 Junii i834* N:o 44.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den ta Juni! 1834.
Preste-Ståndet den 17 — — Borgare-Ståndet den 17 — Bonde-Ståndet den 17 — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående afskrifning af den summa, som af Lilla Creditivet blifvit lyft ad, i anledning af återgången handel om några försålda Krigsskepp. £Stats-Utsk.
N:o 91.) S. A. K. Sedan Rikets Ständer vid sista Riksdag beslutit, att den af Lilla Creditivet, lill liqvidation af förlusten å den år 1825 verkställda skeppshandei, lyftade och uti Rikshufvudboken ännu balancerade summa af a 11,515 Rrdr 2 sk. skulle afskrifvas, men beslutet härom icke kommit att expedieras, så få Rikets Ständer nu i underdånighet anmäla detta beslut, med anhållan, att ifrågavarande belopp måtte i vederbörlig ordning i Rikshufvudboken afföras.
Stockholm den 17 Junii 1834- N:o Expediti oris-Utskottets Förslag till tind.
Skrifvelse N.o 45. 57 N:o 45.
Uppläst rell gadkändt hos Ridd. och Adeln den 17 Juni! i834.
Preste-Sl/indrt den 17 — — Borgare Ståndet den 17 — — Bonde-Ståndet den 17 — -— Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj:s Nådiga Remiss uppå Sala Bergslags underdåniga ansökning om förändring af beräkningssättet för afgifterne å Bergslagets till f änny ritning inlemnade Silfver.
(SlatsUtsk.
JN:o q40 S. A. K. .
Sedan för de Sala Bergslag tillkommande T’-:delar af det vid Sala Silfververk tillverkade Silfver, "sorn från oell med September månad i83o och sedermera lill lörmyntuing inlevererats, Mynt-Verket, på grund af 6 i Kongl. Förordningen om myntfoten den 25 Junii nämnde år, såsom inynlskult först afdragit |:dels procent, och derefter ytterligare innehållit den, enligt 1741 års transport om Stlfver-Verket och äldre Författningar, E. K. M. och Kronan tillkommande myntare-lön, har Sala Bergslag, uti en den 3o April 1831 ingifven skrift, hos E. K. M. i underdånighet anhållit 0111 en sådan lork lii ring öfver 6 §. uti ?83o års Förordning, altden i samma §. meddelade allmänna föreskrift jemväl mätte tillämpas på B-rslaget, i afseende på dess andel, JLrdelar, al det silfver, som ifrån Sala Silfver-Verk lill Myntet aflevereras, samt att Bergslaget sålunda, emot erläggande af den för myntnings kostnaden fastställda myn Iska 11, icke blott för framliden måtte befi ias ifrån den. enligt äldre, numera förändrade Författningar, hittills beräknade och afdragna myntare-lön, utan ock erhålla restitution för hvad, efter kungörandet af den Nådiga Förordningen, blifvit utöfver den nya mynlskattens belopp vid Mynt-Verket innehållet.
Efter det så väl Mynt-Verkets ÖVer-Styrelse som E. K. M:s och Rikets KammaVsCollegium och Slals-Conlor blifvit i ämnet hörda och underd. yttranden deröfver afgifvit, lur E. K.
M. under den 8 nästlidU9 Februarii väl i Nåder ansett Sala Bergslags ifrågavarande underd.
Prat. i834~ /« Sami. 1 Afd. y 58 Expedition s-Ut i kottets Förslag till lind.
Skrifvelse N.o 45. ansökning för närvarande icke kunna bifall»*, men tillika i Nåder för™ ordnat, att handlingarne i målet skulle lill Rikets Ständers Slals-UtskoU öfverlemuas.
Rikets Ständer hafva detta ärende öfvetvägt, och dervid tillika tagit kännedom af en utaf deras Stats-Utskolt meddelad calcul öfver de förhållanden, som för Sala Bergslag skulle uppkomma genom tillämpning af gamla och nya
M y n t-ord ni ugarne hvar för sig, utvisande, att, om Bergslagets åihga silfver-lillverkning antoges lill 3 600 skälpund
Rut silfver, hvaraf, efter afdrag ef Kronans -janiel, eller 36o skålpund, Bergslagets behållna återstod uppginge till 3,24° skölp , så skulle Bergslaget uti utmyntadt silfver erhålla, efter gamla Myn Unni n ingen, i netto behållning Specie R:dr 25,634.' 3a sk. 6 rst,, hvarje Riksdaler af 534,41 ass fint silfver; men deremot skulle, efter den ny.i Mynt-ordningen, Bergslagets behållning blifva R:dr 35,634: 23 sk., lrvaije
R:dr af 53o,88 ass fint silfver, eller jemt J;dels procent sämre än de gamla Riksdalerne.
Och liafva Rikets Ständer funnit, på grund af hvad de remitterade handlingarne samt de af Stats-Utskoftet i öfrigt innehålla, det vara bestämdt 111 reel t, alt enskilde, för deras till ulmyntning inlemnade silfver, icke förr än till följd af Kongl.
Förordningen den a5 Junii i83o otn mynt-foten erlagt någon myntare-lön eller slagskatt, men att deremot Sala Bergslag en sådanafgift vidkänts, jemlikt 1664 års Mynt-ordning och 1716 års Förordning, hvilken mynlskalt således mäste tillika ega någon annan orsak för sin tillkomst, än den, alt blott utmyntnings-koslnaden dermed skulle ersättas, celi en sådan biorsak torde igenfinnas i de Sala Bergslag tillagda oell i 174[ års transport omnämnde serskilda förmoner; och ehuru Rikets Ständer finna denna sedan äldre lider till Kronan utgående afgift icke böra, utan i sammanhang med en allmän revision af Bergslagets privilegier, undergå någon förändring, dock som Rikets Ständer, vid ofvannämnda jemförelse emellan 1664 och i83o årens Mynt-ordningar, trott uppniäi ksamhet höra fästas så väl å det lidande, Bergslaget skulle komma alt vidkännas, i händelse detsamma skulle betala båda mynt-skatterne, som ock derpå, alt
Bergslaget är ålagdt alt låta mynta dess silfver; anse Rikets Ständer, för deras del, att Sala Bergslag icke bör åläggas hädanefter utgöra högre slagskatt och myntare-lön, än som före år i83o egtf^ium, och att hvad derutöfver af Bergslaget redan blifvit inbelaldt, på grund af nya Mynt-ordningen, må detsamma restituera!;.
ExpecUlions-TJtskotlrts Forslag li'/7 rrr>rå Skrifvelse 1Y:0 46. 5g Hvilket, lill svar fl högslberörde Nådiga Remiss, Rikets Ständer få tios L. K. M. i mulen! anmäl t.
Riktis Ständer framhärda &c. Slockholm dea 17 Junii i834* N:o 4 6.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Atif In dort 17 Jun i i r‘34> I>i fslr-Sl.'iiitlft den 17 — — Bni giire-Ståndet elen 17 — — Bomlt-Släiidet drn 17 — — Rikets Ständers under dan i "a Skrifvelse, angående rättighet för Nybygges sökande att mot borgen lyfta odlings-understödet , sä snart genom bevis styrkes, att odlingen blifvit verkställd.
(Stuts-Uisk.
N:o 12G.) S. A. K.
Sedan, till befordrande af landets uppodling, understol blifvit beviljudl Al deni, sorn i Norrland upptaga nyhemman, ine.I 8 tunnor spanmil, ali utgå med 3 tunnor hvartdera af de två första åren och med 3 tunnor det tredje Aret, under förbehåll, att genom syn hvarje gång skulle utredas, huruvida odlings-skyldigheten blifvit fullgjord, innan de anie sista Arens understöd kunde anordnas, Ilar hos Rikets Ständer.framställning blifvit gjord om uudanrö
Ijaude af den omgång och de hinder, som med utbekommandet af delta understöd äro förenade.
Och som Rikets Ständer instämma i den åsigt, alt de olngSngar, som iakttagas, innan odlings-undei stödet kan ut bekommas, äro för nyliemmans npptagare betungande, och att, när kostnaderne dels för sjelfva synings-löii ät tningeii, dels för ansökningen derom, afdragas, behållningen af odlings-underslödet icke sällan tolde blifva ringa eller ingen; sami Rikets
Ständer i öfrigt icke inse någon ovilkorlig nödvändighet af årl(«a besigtningar fl de måliända^ vidt ki ingspridda nybyggrs-lägenhelieterne, och Kronans ratt i afseende på den spanmål, sorn lill nybyggare ullenmas, kan, i händelse af försumlighet å nybyggarens sida, genom ställandet af borgen bevaras; hafva Rikets Ständer, för deras del, ausell:
Expedit lons- Utskottets Förslag tili ami.
Skrifvelse N.o 47* all nybyggare, som styrker, det lian verkställt den föreskriftta odlingen medelst företeende af bevis utaf vederhäftig person, hvilken tillika bör borga lör understödets återbetalning, om annat förhållande fin-* nes ega mm, må understödet utbekomma; alt detta bevis med borgen bör till Kronofogden i orten aflemnas, sora tillika eger pröfva borgerss-förbindelsens antaglighet; att å understödet må, sedan borgens-skriften och beviset blifvit till E. K. M:s Befallningshafvande insände, meddelas anordning och detsamma utlemnas vid de vanlige Uppbördssldmmorne; att, till control huruvida odlings-skyldigheten blifvit fullgjord, den syn må tjena lill grund, hvilken Kronobeljeningen är skyldig att hvart tredje år, utan åboens betungande, u krono-ny bygget förrätta; samt att, om dervid befinnes, det åboer, försummat odlings-skyldigheten, odlings-understödet bör af honom återgäldas och, i händelse han deri brister, af borgensmannen ersättas.
Och torde, i händelse E. K.
M. täckes härtill lemna Dess Nådiga bifall, nu gällande föreskrifter, rörande understöd åt nybyggare, böra derefter förändras.
Rikets Ständer framhärda &c. Slockholm den 17 Junii 1S34- N:o 4?-
Upptän och godkändt hos Ridd. och Adeln den 17 Junii i334- Presle-Sl åndet den 17 — — Borgarc-Slåndet den 17 — — Bonde-Ståndet den 17 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående Tullen ä från Finland inkommande varor.
(.Bevilln.-Utsk.
N;o 10,) S. A. K.
Vid öfvervägande af flera inom Riks-Slånden väckta^ motioner, om förhöjda Tull-afgifter å de från Finland till Sverige inkommande varor, hafva Rikets Ständer inhemtat, att den med Kejsaren af Ryssland år i8a8 afslutade Handels-convention under sisllidne Mars månad lilländalupit, samt att E. K. M., i följd deraf, och då jemväl en ny allmän Expeditions-Utskottets Förslag tilt tind Skrifvelse N.o 47.
G1 •
Tuli-taxn vöre under utarbetning, genom en under den 15 i berörde månad utfärdad Nådig
Kungörelse meddelat åtskilliga förändrade stadganden angående liandels-gemenskapen emellan Sverige saint Ryssland och Finland, alt från den 1 innevarande månad oell tills vidare lända till underdånig efterrättelse, hvarvid de flesta landlmanna-nroducter blifvit belagda med högre Tuil-afgifter, än ilen vid 1828 års Convenlion fogade Tariff bestämmer, och hvarigenom ett ökadt skydd redan lill en del blifvit beredt inhemska industrien och näringarne.
Med underd. erkännande af E. K. M:s Nådiga omtanka i denna del, äfvensom deruti, att ej, genom ett hastigt ombyte och förändring af bitLills gällande stadganden, försvåra eller afbryta en handels-gemenskap, som vanan upphöjt nära lill behof, och hvars afbrott måhända i början kunnat medföra ett mindre fördelaktigt inflytande, då Ilufvudstaden i långliga tider mera från det under ett fremmande.
Rike nu mera lydande Finland än från egna landskap hemtat vissa nöd vändigliets-behof, hafva Rikets Ständer likväl ansett sig böra taga detta angelägna ämne i närmare betraktande, och dervid, med fästadt afseende, så väl å Hufvudstadens behof och fördel af de hittills den Finska handeln förunnade förmoner, som ock å dessa formoners menliga inflytande på egna provincers landtbruk och näringar, funnit tillräckliga skäl för att hos sig stadga den öfvertygelse, att det vore nyttigast och ändamålsenligast, att den undantagslag i afseende å Tull-afgifter, Finland hittills åtnjutit, måtte upphöra.
Rikets Ständer hafva dock icke härvid förbisett de svårigheter, som tsrde befaras genom ett albrolt i den häfd vunna vanan, att från nämnde land ega att påräkna tillgång på största delen af Hufvudstadens nödvändighets varor, men härvid torde, jemte åberopande i underd. af det mot ett menligt hastigt afbrott tillräckligt tryggande öfvergångs-stadgande, sorn Kongl.
Kungörelsen a f den 15 Mars detta år in neli AI ler, uppmärksamhet böra fästas på det förändrade förhållande, sorn, i olikhet med hvad förr egt rum, nu förefinnes genom de inom landet underlättade vatten-eommunicationer, hvarigenom möjlighet är beredd, älven för aflägsnare provincer, lill afsättning på Ilufvudstaden, hvilket förr varit förenadt tued största svårighet och omgång, men sorn, redan börjadt, ehuru under en mindre gynsam concurrence, torde än vidare utvecklas, då producenten vet sig ega en säker afsältnings-ort, der lian kail realisera sina öfverskott.
Långt i f« å i» således alt tillförseln af nöd vänd igliets-ai ti k lar för Rikets Hufvudstad framdeles skull» förminskas genom borttagande af dessa handels-förmouer, anse Rikets Ständer alt, sedan, under skydd af § t . Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse N:0 få.
' ‘ ' 'Å ' N . lämpliga tull-a fgi fl er, Svensea land l mannen finner tillfälle för sig öppnndt, *tt kunna ingå i taflan med ett fremmande lands producenter, Slockholm skall blifva mera rikligen lörsedt, och den af sig sjelf härvid uppkommande concunence både motverka uppjagade pris å nödvändigheis-varorne, samt utgöra en verksam häfkraft lill åstadkommande af förbättring i de närings-grenar, som med landtbruket ega sammanhang.
I öfverensstämmelse med denna åsigt, och då dessutom exc^plionslagar i ett eller annat afseende betydligen försvåra det vid beskatluingens uppgörande nödvändiga beräknandet af tull-inkomsternas belopp, få Rikets Ständer hos E K.
M. i-lindard, anhålla, det hädanefter icke något serskildt undantag för Finland måtte ega rum, utan delta land Vara underkasladt samma lull-afgifter, som i allmänhet blifva af Rikets Ständer å inkommande varor bestämde.
Stockholm den 17 Junii i834- N:o 48.
Uppfäst och godkändt bos Ridd. och Adeln den 17 Jun ii |8‘'4’ Prt-sle Ståndrt dun 17 — — ru
Sia lidet elun 17 — — Bontle-Sla ndet den 17 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående Bevillning af utdelningen å Trollhätte Canal- och Sius sverks-Bolags adier.
Då, vid pröfningen af de underd. besvär, hvilka af Directionen öfver Trollhätte Canal- oell Slussverk hos E K.
M. blifvit anförde deröfver, att Eder Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-Rätt, genom Irenne serskilde Utslag, af jrlen 1.4 Fehr, 2 Äng. och 19 No v. iSÖa, förklarat, att den i 2 Art. 6 §. 3 mom. af 1823 års, samt 2 Art, 3g §. af r83o Ars Bevillning®- Förordningar stadgade, men för 1828, 1829, i83o och i83i Arens utdelning å Canal- och Slussverks-BoUgeis adier icke påförda Bevillning borde Eder Kongl. Majit och Kronan lill godo beräknas, förekommit, A ena sidan, alt ofvanburörde
Bevillnings-förordningar val 0vilkor ligen stadga, det Expeditions-Ulskottets Forsla" till tind.
Skrifvelse N.o ef.3. Bevillning skall af alla Adie-bolag, Societeter, Verk oell allmänna Inrättningar erläggas med 5 procent af den utdelning, sorn icke öfversliger sex för hnndradet, samt med ro procent för hvad deröfver utdelas, men åter, å den andra, att Bolags-Directionen grundat sin underdåniga anhållan om befrielse ifrån den fordrade Bevillningen dels derpå, att någon Bevillning af Trollhätte Canal- och Slussverks-Bolag aldrig skall blifvit eri igd , förr än den, genom nu ifrågavarande Utslag, till betalande fastställdes, dels på det förmenande, att delta Bolag icke vore af sådan egenskap, som Be v i 11 - nings-förordningarue .afse med Bolag, för hvilka Bevillning utgöras hör, enär E. K. M. och Kronan, enligt det för Bolaget den i3 Dec. 1793 i Nåder utfärdade privilegium, af Bolaget åiligen erhåller en bestämd arrendesumma, och dessutom tillgodonjnter den förmon, att dess fartyg, varor och effecler, ulan afgift, få begagna .
Canalen och Slussverket, hvarigenom, efter Directionens tanka, Staten af Bolaget åtnjuter vida större inkomst, an som möjligen kunde uppkomma genom oinförmalde Bevillningsafgift; så har E K. M., som, vid sådant förhållande, funnit liågan, huruvida Bevillning för utdelningen å Trollhätte Canal- och Slussverks-Bolags adier hör ega rum, vara tvåtydig, i Nådig Skrifvelse, den 22 sisth Fehr., lill Rikets Ständer öfverlemnat, att meddela förklaring öfver Bevillnings-förordningarnes stadgande i detta afseende.
För behandlingen af detta mål hafva Rikets Ständer tagit kännedom ej mindre om det under den i'3 December 1793 för Trollhätte Canais och Slussverks fullbordande i Nåder meddelade privilegium , än ock om de lili underdånig efterrättelse fastställde Reglor i deri, samma dag, för Canalens och Slussa nies begagnande utfärdade taxa, med hvad mera ämnet rör, och dervid inhemtat, att, enligt det förra, årlig afgift, på sätt bär ofvan om för lii ales, till Staten erlägges, äfvensom att, på grund af de senare, Kronan åtnjuter den förmon, att dess fartyg och varor få passera Canalen och Slussarne utan någon afgift, men icke funnit, hvarken af privilegierne eller i öfrigt, någon, anledning till befrielse ifiån den yrkade Bevillningen, enär den afgift, Bolaget redan erlägger, tillkommit för detsamma beviljad perpetuel arrende-rättighet till afstådde slussar, lr unman och lägenheter, samt befrielsen ifrån afgift för Kronans fartyg och varor finnes vara ett vid Octrojens meddelande fästadt hufvudsakligt vilkor.
Vid detta förhållande och då föreskriften i Bevilhnngs-förordningarne ovilkorligen gäller för alla Aclie-Bolag, och således äfven bort tillämpas på det ifrågavarande, helst föreskriflerne om undantag och lindring i Bevilluiugen af allmänna Verk och Inrättningar blott omförmäla Höganäs 64 Expeditions-Utskottets Forsla* till und.
N-0 4g.
Stenkolsgruva, samt enär Bolaget synes hittills undgått alt erlägga Bevillning af utdelningarne å dess actier, endast i följd af Bevillnings-förordningarnes stadgandea, alt. sådan Bevillning borde i Riksgälds-Conloret insättas, utan att några närmare bestämmelser meddelats, hvarigenom vederbörande Tjenstemän i orten blifvit satta i tillfälle att kunna iakttaga nödig eontrol på afgiflens behöriga erläggande, hvilken omständighet minst af allt kan föranleda till befrielse, hafva Rikets Ständer ansett Trollhätte Canal- och Slussverks-Bolag icke böra undgå att, för de ifrågavarande åren, erlägga Bevillning af utdelningen å dess aclier.
Hvilket Rikets Ständer, lill svar å Eder Kongl.
Maj:ts ofvanberörda Nådiga Skrifvelse, få i underdånighet anmäla; framhärdande &c.
Stockholm den 17 Junii i834* N:o 4g.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och AdeJn der» 17 Junit i83f.
Preste-Slåndet den 17 — — Borgnre-Ståndet den 17 — — Bonde-Slåndet den 17 — -—•
Skrifvelse, angående verkställd omröstning öfver Högste Domstolens Ledamöter. S. A. K.
St. härigenom i underd. anmäla, att den, i öfverensstämmelse med ro3 § Regerings-Formen och 64 §•
Riksdagsordningen, af R.
St. utvalda Nämnd, medelst omröstning, förklarat Högste
Rikets Ständer framhärda &Cc.
Stockholm den 17 Junii 1834- Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse N;0 So. 65 N:o 5o.’ Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 20 Junii 1834.
Presle-Ståndet den 20 — — Borgare-Ståndet den 20 — — Bonde-Ståndet den 20 — — Rikets Ständers underd.
Skrifvelse, angående en Lagförklaring, rörande förvandling af sådane böter, sorn äro målsegandens eller angifvarens ensak.
N;o 79.) S. A. K.
Vid granskning af Rikets Ständers Justilke-Ombudsmans Embets-Berättelser för åren 1829 och iS3o, hafva Rikets Ständer, bland annat, inliemtat, att Juslitias-Ombudsmannen funnit en Lagförklaring nödig, rörande förvandling af sådane böter, sorn, enligt allmän Lag och serskilda Författningar, äro målsegandens eller angifvarens ensak; i afseende hvarpå Juslilias-Ombudsmannen anfört, att, med förvandling af dessa böter, skulle vid Domslolarne olika förfaras, i så måtto, att väl de fleste antagit samma förvandlingsgrund, som, genom 3a Cap. 2 §. Rättegångs-Balken och Kongl. Förordningen den 20 Januarii 1779, blifvit stadgad för Konungens ensaksböter, men att deremot någre
Domare ansett ofvannämnde böter, hvilka ej efter Utsöknings- och Rätlegångs-Baikarne ådömdes, i allmänhet böra, enligt de i 5 Cap. Straff-Balken lagda grunder, förvandlas, af den anledning, att förstberörde stadgande ej skulle angå andra böter och vitén, än dem som tillhört Domare och Embetsman, såsom deras ensak, och nu gå till Konungen; och då Juslitiaä-Ombudsmannen ansett den lindrigare meningen hafva sin grund deri, att det, enligt 20 Cap. 4 § Rättegångs-Balken, Kongl. Brefven den 11 Junii 1740, den 5 Febr. 1768 och den 27 Oclober 1820, merendels berodde på målseganden eller angifvaren, om han ville uttaga eller eftergifva, eller till förvandling anmäla sina ensaks-böter, emedan dessa, enligt flere åberopade Lagrum, blifvit stadgade för så- , dane fall, der målsegandens enskilda lidande, mera än allmän rätt eller säkerhet, vore i fråga; hvilket ock, hvad serskilde Författningar i Politieoch Oeconoraie-mål anginge, i det afseende vöre enahanda, att, uti böternes bestämmande till målsegandens ensak, lage antingen belöning för hans nit att förseelser upptäcka och angifva, eller ock ersättning för gjord eller åsyftad skada, hvadan med rättsgrund vore mest förenligt, att dessa böter Bihang till R.
Prot. sSöf. to Sami. 1 Afd. 9 66 Expeditions-V {skottets Förslag till und■ Skrifvelse IV:o
Sol ej egde strängare rätt, än Konungens ensaksböter, och att deras förvandling, efter io Cap. i §, Utsöknings-Balken och 8 mom. i Kongl.
Förklaringen den a3 Mars 1807, följaktligen borde iaki,tagas framför bestraffning med fängelse vid vatten och bröd, hvars allmänna olämplighet, under nuvarande förhållanden, syntes böra utesluta dess användande i andra mål, än dem, som af Lag och Författningar blifvit serskildt bestämda , eller i det fall, som Allmänna Lagen i 5 Cap. 5 §.
Straff-Balken medgifver, har Justitieombudsmannen, genom skrifvelse den 3 Julii i83o, i underd. hemställt, att E. K