Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Furstenhoff under sin tjenstetid ådagalagt och då Furstenhoff, hvilken numera uppnått en ålder af 59 år, under sin långvariga tjenstetid ådragit sig ett sjuklighetstillstånd, som hindrad honom att vidare besörja något ansträngande arbete, tilldela honom - Expediticns-Vtskottets Förslag till mderd.
33 nom för hans återstående lifstid ett årligt understöd från allmänna indragningsstatec af 1,200 R:dr.
' De upplysningar, som i fråga om förre Kamereraren Furstenhoff blifvit Rikets Ständer meddelade, hafva ansetts vara af beskaffenhet att icke helt och hållet böra lemnäs utan uppmärksamhet.
Det har nemligen blifvit vitsordadt, att
Furstenhoff i ofvanuppgifne egenskap städse utvecklat mycken verksamhet och att han hufvudsakligen varit den, som under många år med särdeles nit ombesörjt den med stort besvär förenade förvaltningen af berörda inrättning, samt att han, som numera, i anseende till ålder och flerårig tilltagande sjuklighet, icke kan erhålla någon för honom lämplig befattning, är utan alla tillgångar för sitt och sin familjs uppehälle; och om än erkännas måste, att den inrättning,hvarom bär är fråga, icke varit af den art, att Staten kan anses ega någon pligt att, sedan densamma upphört, pensionera dem, som dervid varit anställde, vill det dock synas som borde, enär berörda anstalt varit för ett Statens ändamål ordnad, Rikets Ständer icke lemna helt och hållet utan afseende, eller undandraga sig att med något undestöd bispringa den man, som egnat större delen af sin bästa ålder åt handhafvandet af denna inrättnings angelägenheter, och nu med sin omgifning befinner sig i nöd.
Med anledning häraf hafva Rikets Ständer å allmänna indragningsstaten tillagt förre Kamereraren Johan August Furstenhoff för återstående lifstid en årlig pension af 800 R:dr. 55;o Genom särskilda hos Rikets Ständer gjorda framställningar har blifvit föreslaget, att Rikets Ständer måtte tillägga f. d. Ritaren vid Vetenskaps-Akademien, Kammarjunkaren Wilhelm von Wright en årlig pension af 500 R:dr.
Af företedda handlingar är vordet upplyst, dels att von Wright från och med år 1835 till och med år 1847 varit anställd såsom ritare vid Vetenskaps-akademien, före år 1841 med en aflöning af 300 R:dr Banko årligen af enskilda medel och derefter med en årslön af 500 R:dr Banko utgående af Statsmedel; dels ock att han alltsedan Oktober månad år 1855 varit sängliggande sjuk och är till allt arbete oförmögen; och hafva Rikets Ständer, i betraktande af von Wrights sålunda iråkade nödställda belägenhet samt den för vetenskapen gagneliga verksamhet, han under en lång följd af år ådagalagt, funnit skäligt tillägga Kammarjunkaren Wilhelm von Wright från ingången af nästa stats reglerings-period en årlig pension å allmänna indragnings-staten af 500 R:dr R:mt. 56:o Jemte erinran om den utmärkta förmåga och det rastlösa nit, hvarmed rektorn i Stockholms nya elementarskola och utsedde inspektorn öfver Stockholms folkskolor, P. A. Siljeström, städse vinnlagt sig om vårt undervisningsväsendes utveckling, har, uti en hos Rikets Ständer gjord framställning, blifvit anfördt, att kort efter det Siljeström emottagit sistnämnda tjenst, och sedan han uppgjort en plan för ordnandet af folkskolorna i hufvudstaden, hans försvagade helsa nödgat honom lemna denna befattning, samt att
Siljeström äfven ansåge sig nödgad att snart frånträda rektorsbefattningen vid nya elementarskolan.
Då, under sådana förhållanden, ej syntes obilligt, att ett årligt arfvode, motsvarande den lön Siljeström, anställd vid annat läroverk, enligt 71 § af Skolstadgan, skulle åtnjutit, tilldelades honom, intilldess han åter kunde inträda i tjenst, är vordet föreslaget, att Rikets Ständer måtte från nästa statsregierings-periods början åt Rektor Siljeström anslå ett årligt arfvode, motsvarande treljerdedelar af hans nuvarande lön, elier 3,000 R:dr, så länge han icke kunde inträda i någon offentlig befattning med motsvarande löneförmåner, under tillika uttryckt önskan att han, i den mån helsa och krafter det tilläte, måtte egna sig åt uppfostringsväsendet bästa.
Enär ej är vordet uppgifvet, mindre visadt, att Rektoren Siljeströms sjukdoms Bih. till B.
Fröt. 1862 & 1863. 10 Sami, 1 Afd. 21 Haft. 5 34 Expeditions- Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 186. tillstånd är af den beskaffenhet, att han derigenom allt framgent blifver oförmögen till tjenstgöring, utan deremot antagits möjligheten, att han kan komma att i tjenst åter inträda, hafva under sådant förhållande Rikets Ständer yäl ansett sig sakna giltig grund att bevilja det för Siljeström begärda årliga understöd; men då, efter hvad Rikets Ständer inhemtat, lärarne vid nya elementarskolan i Stockholm icke, såsom de vid rikets öfriga elementarläroverk anställde lärare, hafva fullmakt på sina beställningar, utan blott genom konstitutorial tills vidare förordnas och således kunna när som helst från tjensterna entledigas, hafva, med afseende å denna omständighet och på det att en så utmärkt och om vårt undervisningsväsende förtjent lärare, som Rektoren Siljeström, ej må allenast, till följd af hans möjligen snart öfvergående sjuklighet, från sin lärarebefattning skiljas och sålunda helt och hållet beröfvas den inkomst, han deraf påräknat, Rikets Ständer, så vidt på dem kan bero, ansett åtgärder till förekommande deraf böra vidtagas, och få, med anledning häraf, i underdånighet tillkännagifva att, i Rikets Ständers tanke ofvananförda omständighet angående antagandet och entledigandet af lärare vid nya elementarskolan i Stockholm icke bör utesluta Rektoren Siljeström från förmånen att, lika med de vid öfriga elementarläroverk anställde lärare, under sin sjukdom fortfarande åtnjuta tjenstledighet med bibehållande af |:delar af lönen; i sammanhang hvarmed Rikets Ständer i underdånighet anhålla, att de för en slik anordning tilläfventyrs erforderliga ytterligare medel till vikariens afiönande må af tillgångarne å anslaget för elementarläroverken anvisas. 57:o Uti särskilda hos Rikets Ständer gjorda framställningar har. jemte erinran hurusom aflidne Justitie-Ombudsmannen Sven Loretz Theorell under många år innehaft förtroendet att vara Rikets Ständers Justitie-Ombudsman samt huruledes Rikets Ständer vid 1856—1858 årens riksdag, såsom ett erkännande af det utmärkta sätt, hvarpå Theorell uppfyllt berörda sin befattning, tillagt honom en pension till lika belopp med Justitie-Ombudsmans-lönen, uppmärksamheten tillika fästats derå, att
Theorell endast några få år fått tillgodonjuta denna pension och vid sin död i December månad år 1861 efterlemnat en ålderstigen enka jemte fyra söner och en dotter samt att skulderna i boet öfverstigit tillgångarne; med anledning hvaraf blifvit föreslaget, att någon årlig pension för lifstiden måtte beviljas enkan Theorell; varande derjemte upplyst att hon från andra allmänna kassor uppbär pensioner till ett sammanlagdt belopp af 775 R:dr R:mt.
Med afseende å det utmärkta nit och skicklighet, hvarmed Theorell under många år bestridt Justitie-Ombudsmans-Embetet, hafva Rikets Ständer ansett det vara Statens pligt att med understöd bispringa hans i torftiga omständigheter efterlemnade enka, samt funnit skäligt, att för Justitie-Ombudsmannen Theorelia enka, Sofia Wilhelmina Theorell, född von Schwerin, på allmänna indragningsstaten uppföra en årlig pension af 1,000 R:dr, att utgå från och med början af nästa statsreglerings-period. 58:o
Uti särskilda hos Rikets Ständer gjorda framställningar har, med erinran om aflidne Biskopen Christoffer Isak Heurlins rastlösa och framgångsrika verksamhet i Skolans, Statens och Kyrkans tjenst, blifvit föreslaget, att då vid Biskop
Heurlins död hans bo var skuldsatt så att hans efterlefvande enka och dotter för betäckande af skulderna fingo afstå en del af de genom dem beviljade nådår tillfallne inkomster, Rikets Ständer måtte i årlig pension åt Biskop|Heurlins enka, Elisabeth Heurlin, född Liljevalch, anslå 800 R:dr.
Med erkännande af framlidne Biskopen Heurlins förtjenster om det allmänna hafva, vid det förhållande att den behållning Enke-Biskopinnan Heurlin vid nådårens slut ansetts ega, uppgått till endast 12,000
R:dr och detta belopp icke synes vara tillräckligt att bereda henne tillständig bergning för hennes återstående dagar, Rikets Ständer funnit sig böra på det sätt bifalla ifrågavarande framställningar, att Rikets Ständer å allmänna indi’agningsstaten låtit uppföra Biskopen Heurlins Enka, Elisabeth Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 186. 35 Heurlin, född Liljevalch, till åtnjutande för hennes återstående lifstid af en årlig pension till belopp af 500 R:dr. 59:o Hos Rikets
Ständer har framställning blifvit gjord om beviljande af pension åt aflidne f. d.
Förste Expeditions-Sekreteraren i Ecldesiastik-Departementet, Daniel Uadorphs efterlemnade enka, Lovisa Carolina Fredrika Hadorph, född Svedberg; varande till stöd härför anfördt, att Expeditions-Sekreteraren Hadorph, som den 10 Januari nästlidet år aflidit, under 44 års tjenstgöring i Kongl. Maj:ts Kansli, öfver 20 år tjenat för endast den dåvarande Kanslistlönen och att han år 1848 erhållit afsked, från Expeditions-Sekreteraretjensten; att han icke såsom delegare i Civil-Statens Pensionskassa eller annan välgörenhetsanstallt kunnat bereda de efterlefvande rätt till understöd; och att behållningen i boet efter hans död utgjort endast 54 R:dr 97 öre.
På grund af dessa förhållanden och i betraktande af den aflidnes under en ovanligt lång embetsmannabana i flerfaldiga värf ådagalagda utmärkta skicklighet och redbarhet, är vordet föreslaget, att bemälda enka måtte för sin återstående lifstid varda uppförd å allmänna indragningsstaten till åtnjutande af en årlig pension af 600 R:dr; och hafva Rikets Ständer, med afseende å härvid förekomna synnerligen ömmande omständigheter, funnit skäligt på det sätt bifalla den gjorda framställningen, ätt Expeditions-Sekreteraren Hadophs enka, Lovisa Carolina Fredrika Hadorph, född Svedberg, å allmänna indragningsstaten tillägges för sin återstående lifstid en årlig pension af 300 Riksdaler'. 60:o
Under anförande hurusom aflidne Lands-Kamereraren Lars Johan Gardell i lifstiden medelst samvetsgrannhet och rättskänsla i förening med kunskaper och skicklighet förvärfvat sig ett högt anseende både såsom embetsman och medborgare samt huruledes äfven Rikets Ständer vid sistförflutna riksdag, på Eders K.
Maj:ts derom gjorda nådiga framställning, oaktadt Cardell icke oafbrutet i Statens tjenst tillbragt den i författningarne stadgade tid af 30 år, med afseende å Gardeils utmärkta förtjenster beviljat honom en årlig pension att af honom efter erhållet afsked tillgodonjutas, har uti en hos Rikets Ständer gjord framställning blifvit föreslaget, att enär Gardell i September månad 1860 aflidit, medan han ännu qvarstod i Statens tjenst och innan han sålunda fått begagna sig af den honom tillagda pension, samt Gardell vid sin död efterlemnat en ålderstigen enka och en oförsörjd dotter i knappa omständigheter, Rikets Ständer måtte bevilja enkan Gardell en för hennes återstående lifstid utgående årlig pension å allmänna indragningsstaten af 400 R:dr.
Då Gardell i lifstiden utmärkt sig såsom en skicklig och nitisk tjensteman samt hans efterlemnade familj, enligt hvad upplyst blifvit, är i behof af understöd, hafva Rikets Ständer funnit skäligt i så måtto bifalla den gjorda framställningen, att aflidne Lands-Kamereraren Lars Johan Gardells enka, Anna Gardell, å allmänna indragningsstaten tillägges en årlig pension af 300 R:dr. 61:o
Under erinran hurusom Professor Lars Johan Cronstrand, som under en tid af 29 år varit anställd som lärare vin Krigs-Akademien å Carlberg, derstädes år 1843 afled, efterlemnande Enkan Fredrika Eleonora Cronstrand, född Landqvist, och tre minderåriga barn, en son och två döttrar, har, uti en hos Rikets Ständer gjord framställning, blifvit anfördt, att, till följd af den ringa lön, som vid den tiden tillkom en lärare vid nämnda läroverk, Professor Cronstrand icke kunnat genom afgifter till Allmänna Enke Pupill-Iiassan bereda enka och barn någon pension efter sin död, hvarföre dessa vid hans frånfälle befunnit sig i knappa omständigheter.
Under de tjugo år, som derefter förflutit, hade de efterlefvande endast med träget arbete kunnat förskaffa sig nödigt lifsuppehälle, men då enkan nu uppnått en ålder af 69 år och den yngre dottrens krafter voro försvagade af 17 års barnaundervisning, emotsåge de en bekymmersam framtid.
Med anledning häraf och med hänsigt till det stora nit, Professor Cronstrand under sin lifstid ådagalagt dels såsom lärare vid Krigs-Akademien 3S Expedilions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse,'N:o 186. dels genom läroböckers utgifvande, är vordet föreslaget, att Rikets Ständer måtte meddela enkan Fredrika Eleonora Cronstrand en årlig pension af 400 R:dr.
Med afseende å Professor Cronstrands förtjenster såsom lärare vid Carlberg oell då de ringa löneinkomster, som under lians tjugonioåriga tjenstetid voro med nämnda befattning förenade, ej beredt honom tillfälle att sörja för sin familjs framtida bergning, hafva Rikets Ständer ansett billigt att Cronstrands i torftiga omständigheter efterlemnade åldriga enka hugnas med något understöd af allmänna medel och funnit skäligt att på allmänna indragningsstaten för Professor Cronstrands enka, Fredrika Eleonora Cronstrand, född Landqvist, låta uppföra en årlig pension å 300 R:dr. 62:o
Uti särskilda hos Rikets
Ständer gjorda framställningar är vordet erinradt, hurusom Kyrkoherden i Tillinge och Svinnegarns församlingar af Upsala stift, Professor Sven P. Agren, hvilken år 1861 aflidit vid en ålder af 74 år, af denna tid tillbragt mera än hälften vid Kongl. Krigs-Akademien, såsom lärare i lefvande språk, historia och geografi, samt att lian år 1825 kallad att vara ledamot i den Komité, som fick sig uppdraget att granska tillståndet af rikets undervisningsverk och deri föreslå behöfliga förbättringar, verksamt bidragit till genomförandet af nyare tiders skolsystem.
Då emellertid nu hans efterlemnade enka, vid en ålder af 66 år, med tre fader- och moderlösa minderåriga dotterbarn befunne sig i en bekymmersam ekonomisk ställning, har, med jemväl fästadt afseende å det stora gagn Professor
Ågren i lifstiden gjort sitt fädernesland under en långvarig och rastlös lärarebana, blifvit föreslaget, att Ågrens enka, Märtha Christina Ågren, måtte tilldelas någon årlig pension ; och hafva Rikets Ständer, som inhemtat att Professoren Ågrens bo, enligt bouppteckning, vid hans död häftade i skuld för ett belopp af 5,813 R:dr 51 öre, funnit skäligt att å Allmänna Indragningsstaten låta uppföra Professoren Sven Petter Ågrens enka, Märtha Christina Ågren, till åtnjutande för återstående lifstid af en årlig pension af 500 R:dr. 63:o
I ändamål att bereda understöd åt Majoren C. A. Fahlstedts enka är vordet hos Rikets Ständer anfördt, att Majoren Fahlstedt, hvilken år 1793 blifvit antagen till volontär vid f. d. Björneborgs regemente, under fälttåget 1808, då han tjenstgjorde såsom Adjutant åt General Sandels, vid stormningen af Wirta bro blifvit svårt blesserad i venstra armen och ena skulderbladet, hvaraf han hela sin återstående lifstid varit lidande; att han detta oaktadt deltagit uti 1813 och 1814 års fälttåg mot Norrige, hvarunder han tjenstgjorde som place-major i Fredriksstads fästning; att han sedermera varit adjutant i krigs-kollegium och ledamot i direktionen för Arméens pensions-kassa, och erhållit nådigt afsked 1834; samt att han, vid sin den 24 Juli 1841 inträffade död, ingenting efterlemuat åt enka och minderåriga barn.
På grund häraf och då enkan Fahlstedt icke af staten erhållit mera än 54 R:dr i årlig pension från Arméens pensions-kassa, af hvilket obetydliga understöd hon icke kom i åtnjutande förr än flera år efter mannens död samt med kännedom om hennes nu mera försvagade synförmåga, hvarigenom hon urståndsatts att såsom hittillt förtjena sitt uppehälle med färgläggning af kartor o. a. d., har blifvit föreslaget, att Rikets Ständer måtte bevilja bemälda enka ett årligt understöd af 300 R:dr.
Med afseende derå att Major Fahlstedt med erkänd utmärkelse deltagit i tvänne fälttåg och föröfrigt under sin långvariga tjenstemanna-bana ådagalagt mycken verksamhet i statens tjenst, hafva Rikets Ständer, enär af tillgängliga handlingar styrkt är att hans enka vid uppnådda 61 år med försvagad helsa befinnes urståndsatt att sig vidare försörja, ansett staten böra lemna något understöd till hennes framtida bergning, hvadan Rikets Ständer beviljat Majoren Fahlstedts enka, Sofia Euphrosyne Fahlstedt, född Schméer, en årlig pension af 300 R:dr å allmänna indragnings-staten. 64:o
Med anledning af Postmästaren i Hjo, Majoren Pontus Lagerbergs den 17 Expeditions- Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 186. 37 November sistlidna år timade död och den särdeles torftiga belägenhet, hvaruti hans efterlefvande enka, döfstumme son och flere oförsörjda barn befinna sig, har, under åberopande af så väl den långa tid, Major Lagerberg med utmärkelse tjenat Staten, som äfven den omständigheten, att han bevistat tvänne fälttåg, blifvit föreslaget, att Rikets Ständer måtte bevilja bemälda enka, Charlotta Lilliehök, en årlig pension af 500 R:dr.
Af företedde handlingar är vordet upplyst, att Lagerberg såsom frivillig under kriget 1814 deltagit i stormningen at
Liers skans samt uti affärerna vid Medskogs kyrka och Skottruds by; att han år 1820 antagits till underofficer vid Wermlands regemente, vid hvilket han sedermera befordrats till 3:dje major; att han under kommenderingen i Schlesvig tjenstgjort som place-major i Flensburg samt enligt meddeladt intyg alltid utmärkt sig såsom en särdeles nitisk och praktiskt duglig officer.
Vid sådant förhållande och då bouppteckningen efter aflidne Major Lagerberg utvisar, att vid hans död behållningen i boet uppgått till endast 81 Rdr, samt, efter hvad Rikets Ständer inhemtat, Major Lagerbergs enka ej åtnjuter någon pension från Arméens pensions-kassa, hafva Rikets Ständer ansett henne böra tilldelas något understöd af allmänna medel och derföre uppfört Major Lagerbergs enka, Charlotta Lagerberg, född Lilliehöök, på allmänna indragnings-staten till åtnjutande af en årlig pension å 400 R:dr. 65:o Hos Rikets Ständer är vordet anfördt, hurusom Majoren Otto Gustaf Carlqvist, född i Finland 1784 och utnämnd till underofficer vid Svea Atilleri-regemente år 1806, såsom Informations-adjutant vid f. d. Finska artilleri-regementet deltagit i Finska kriget 1808—1809, derunder han illa sårades i fäktningen vid Ruona bro och hugnades med medaljen för tapperhet i fält, samt att Carlqvist efter erhållen befordran år 1811 till löjtnant och 1814 till kapiten vid Södra Skånska Infanteri-regementet, bevistat 1813 och 1814 års fälttåg i Tyskland, Nederländerna och Norrige.
Efter vidare befordran erhöll Carlqvist 1846 afsked såsom 2:dre major, efter 40 års tjenstetid, derunder han såsom kompanichef i 24 år ej åtnjutit högre lön än 700 R:dr samt såsom major till en början 900 R:dr och först de sista åren 1,100 R:dr, allt banko, utan att hafva kommit i besittning af majorsboställe.
Med dessa löneförmåner samt den särskilta pension af 300 R:dr Banko, som Major Carlqvist vid afskedet erhållit såsom blesserad officer, hade han, som haft 6 barn att uppfostra, ej kunnat göra någon besparing för sin familjs framtida bergning eller bereda någon pension åt sin enka, Anna Margaretha Carlqvist, född Klow, hvilken 61 år gammal och sjuklig, jemte 3:ne oförsörjda döttrar, befunno sig i knappa omständigheter; och har, för att i någon ringa mån betrygga dessa fyra värnlösa qvinnors framtid, blifvit föreslaget, att Rikets Ständer måtte bevilja dem en årlig pension af 300 R:dr.
Då de sålunda uppgifna förhållanden beträffande enkan Carlqvists nödställda belägenhet blifvit vitsordade, och då, enligt meddelad upplysning bemälda enka ej heller från Årméens pensions-inrättning uppbär något understöd, hafva, med afseende härå och mannens ådagalagda förtjenster, Rikets Ständer ansett sig böra på det sätt bifalla den gjorda framställningen, att åt Majoren O. G. Carlqvists enka, Anna Margaretha Carlqvist, född Klow, å allmänna indragnings-staten anvisas en årlig pension af 300 R:dr. 66:o
Enligt hvad uti en hos Rikets Ständer gjord framställning blifvit anfördt samt af företedda handlingar inhemtats, hade Regements-läkaren vid Helsinge Regemente, Medicine Doktorn m. m.
Nils Lorents Halmström vid sin den 29 Januari 1861 timade död i qvarlåtenskap åt sin enka efterlemnat endast 2,761 R:dr 70 öre, af hvilket kapital en ej ringa del'sedermera medtagits tili gäldande af skulder, som vid boupptecknings-tillfället ej varit kända.
Då mannen underlåtit att åt enkan bereda delaktighet i någon pensionsinrättning och hon till följd af styfhet i högra handen 38 Expeditions- Utskottets Förslag till under d. Skrifvelse, N:o 186. vore urståndsatt att i någon väsendtlig mån genom arbete bidraga till sin framtida bergning, har, med anledning af dessa omständigheter och då Doktor Rahmström tjenat Staten under 47 år, deraf han någon mindre tid varit upptagen af aktiv tjenstgöring i krig, samt derjemte utvecklat en mångsidig och gagnande medborgerlig verksamhet, blifvit föreslaget, att hans 60 åriga enka Elililia Christina Rahmström, född Fusel, måtte tillerkännas en årlig pension af 300 Riksdaler.
Med afseende å Doktor Rahmströms långvariga och för det allmänna gagneliga verksamhet samt de synnerligen ömmande omständigheter, hvari hans enka nu befinner sig, hafva Rikets Ständer medgifvit, det bemälda enka Emilia Christina Rahmström, född Kiisel, må för sin återstående lifstid från allmänna indragnings-staten erhålla en årlig pension af 300 E:dr. 67:o Vidare har hos Rikets
Ständer förslag blifvit väckt om understöd åt enkan efter aflidne Bataljons- och Stadsläkaren, Medicine Doktorn Johan Petter Högselius, hvilken, enligt hvad upplyst blifvit, vore född år 1791 och redan under krigsåren 1808—1809 tjenstgjort såsom underläkare vid flottan samt derefter fortfarande efter förordnanden bestridt militärläkarebefattningar till år 1818, då Högselius erhållit fullmakt å bataljonsläkaretjensten vid Westgötha regemente och påföljande år blifvit utnämnd till stadsläkare och vaccinatör i Skara, äfvensom att bestrida läkarevården vid dervarande läroverk, hvilka sistberörda befattningar Högselius till sin död, den 27 Juli 1858, utöfvat, hvaremot han på begäran erhållit afsked från bataljons-läkaretjensten år 1846.
Då enkan efter denne läkare, som under 50 år gagnat samhället, nu, enligt vederbörande pastorsbetyg, befunne sig jemte trenne oförsörjda döttrar i verklig nöd och brist, är vordet föreslaget, att Rikets Ständer måtte åt bemälda enka samt hennes döttrar anslå en årlig pension af 400 R:dr, att tilldelas enkan och, efter hennes död, döttrarne, samt, om någon af dem med döden afginge, till de eller den efterlefvande oafkortadt utbetalas.
Med hänseende till
Doktor Högselii långvariga verksamhet i det allmännas tjenst samt den nödställda belägenhet, hvari, enligt hvad handlingarr.e utvisa, hans enka och döttrar nu befinna sig, hafva Rikets Ständer på det sätt bifallit den gjorda framställningen, att bemälde Högselii enka, Anna Gustafva Högselius, född Dahlgren, berättigas att från ingången af nästa statsreglerings-period från allmänna indragningsstaten åtnjuta en årlig pension af 300 R:dr. 68:o