Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Län lydande Lappmarker, förstnämnde Lappmarker, jemlikt Eders Kongl. Maj:ts nådiga Bref den 10 Februari 1837, blifvit lagda till Luleå fögderi och den under nämnde fögderi förut hörande Jockmocks Lappmark sammanlagts med Calix fögderi samt att, jemlikt Eders Kongl. Maj:ts nådiga Bref den 21 Juli 1854, förberedande åtgärder blifvit vidtagne för bildande af en särskild kapellförsamling utaf åtskillige till Öfver-Calix, Pajala och Öfver-Torneå socknar hörande, nära intill hvarandra gränsande men aflägse från nämnde socknars kyrkor belägne byar och hemman, för vinnande af hvilket ändamål Rikets Ständer anslagit dels 3,000 R:dr till kyrkbyggnad och dels 2,000 R:dr banko till inköp af boställe åt kapell-predikanten.
I afseende å Länets kommunikations-anstalter hafva dels omläggning af vägen emellan Rånbyn och Töre, hvartill anslag af allmänna medel till belopp af 8,566 R:dr 32 sk. beviljats, år 1854 blifvit fullbordad, dels väg uppbrutits från Neder-Calix kyrka på östra sidan af Calix eif till ÖfverMorjerfsby, der denna väg sammanträffar med den från Töre gästgifvaregård på vestra sidan af Calix eif till Öfver-Calix kyrka gående och redan fullbordade vägen, dels ock anläggning börjats af ny väg emellan Bodens och Bredåkers byar i Öfver-Luleå socken i fortsättning af vägen från JNeder-Luleå kyrka lill nämnde Bodens by; varande för desse sistnämnde väganläggningar anslag af allmänna medel beviljade, år 1851 för den förra, lill belopp af 7,000 R:dr och år 1855 för den sednare med 5,425 R:dr banko.
Expcditions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelsej N.o 222, 5gg Stads- och Warnums landsförsamlingar måtte, för ombyggandet af deras gemensamma, ytterst förfallna Kyrka erhålla ett lånebiträde af Staten, batva Rikets Ständer för omförmälda Kyrkobyggnad beviljat nämnde Stadsoch Landsförsamlingar ett låneunderstöd af 25,000 R:dr B;co att, emot 3 procents ränta och 2 procents årlig capital-afbetalning, af allmänna medel utgå, i mån af Kyrkobyggnadens fortgång och sedan försainlingarnes egna, härtill disponibla tillgångar först blifvit använda.
Hvilket Rikets Ständer få hos E. K. M. i underdånighet anmäla; framhärdande &c.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 21 Maj 1845.
Preste-Slåndet den 21 — — Borgare-Ståndet den 21 — — Bonde-Slåndel dea 22 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse^ orri en gratification åt Academie-Adjunden Ramström för genom inrättandet och vidmagthållandet af Stockholms Lyceum ädagalagde förtjenster om ungdomens bildande.
(Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-CJtskms Ull., N;ris 69 och 117, samt Först.
Vid pröfning af hos Rikets
Sländer gjord framställning om årligt anslag till en i hufvudsladen belintlig enskild läro-inrättning, kallad Stockholms Lyceum, hafva Rikets Ständer vunnit kännedom derom, alt berörde, af Academie-Adjuncten C. O. Ramström inrättade undervisnings-anstalt från början utgjort en experimental-skola, hvaruti föreståndaren sökt bringa till förening äldre och nyare skolmelhoder, genom begagnande af de fördelar, 600 Expedilions-Uskot-ets Forslag till and.
Skrifvelse, N.o 222. sorn hvarje method kunnat erbjuda, samt derjemte tillämpat egna rön i denna väg; att under de flera år, Adjuncten Ramström oafbrutet, med försakande af tillfällen till befordran i lärare- eller pivsierlig väg, egnat sin verksamhet åt arbeten och forskningar, rörande uppfostringsväsendet, han efterhand lyckats gifva ifrågavarande läroinrättning den utbildning, att derifrån, efter genomgången lärocurs, utexaminerats ej allenast en mängd utmärktare lärjungar, af hvilka de, som ernat beträda den Järda eller tjenstemanna-bauan, omedelbart till Academien afgått, utan ock ynglingar, hvilka förut ansetts oläraktiga, men hvilkas anlag här blifvit framkallade och utvecklade; samt att dessa vigtiga resultat måst köpas med betydande uppoffringar af läroanstaltens stiftare, hvilken, utan allt understöd af Staten, nödgats af enskilda tillgångar bekosta sina många försök att gifva skolan den möjligaste fulländning, samt derförutan aflöna lärare och underhålla skol-inventarier; och hafva, vid dessa forhållanden, Rikets Ständer, med afseende å Adjuncten RamströmSy genom inrättande och vidmagthållande af Stockholms Lyceum, ådagalagde förtjenster om ungdomens bildande, å Riksgälds-Contoret till E. K. M:s Nådiga disposition anvisat en summa af Tre Tusende Riksdaler Banco; med anmälan hvarom Rikets Ständer få hos E. K. M. i underdånighet anhålla, att derest, elter anställande undersökning om den vid nämnde Lyceum följda läromethod och den framgång, densamma må hafva vunnit, Adjuncten Ramström skulle finnas vara förtjent af ifrågavarande uppmuntran från Statens sida, E. K.
M:t i Nåder täcktes låta berörde 3,000 R:dr B:co, såsom gratification till honom utbetalas.
Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 22 Maj 1845.
N:o 223, Expeditions-TJtskoltets Förslag lill und.
Skrifvelse, iV.-o 2u3. 6of N:o 223.
Uppläst och godkäodt hos Ridd. och Adeln den al Maj i845.
Presle-Slåndet d( n ai — — Borgare-Sliindet den ai — — Bonde-Ståndet den aa — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående ändring af 4 $ i Kongl. Förordningen den to Juni 1841, rörande by sättning.
N:o 60, Ull., N:o 95 och Mern.
N:o 116). S. A. K.
Sedan hos Rikets Ständer framställning blifvit gjord om upphäfvande af 4 § i Kongl.
Förordningen den 10 Juni 1841, hvarigenom stadgas att, för fordran, som i gäldenärens concurs blifvit bevakad, eller för hvilken lian en gång varit bysatt, bysättning ej vidare må honom åläggas, derest anledning ej är att gäldenär undandöljer tillgång, som efter concursen eller bysätlniugeu honom tillfallit, samt han ej gitter med ed styrka, att han sådan tillgång ej eger; så hafva Rikets Ständer, vid pröfning af denna (råga, funnit, att hvarken med rättsgrund, god ordning eller klokhetens fordringar vore öfverensstämmande, alt låta den omständigheten, att gäldenären en gång afträdt sin egendom till sine borgenärers förnöjande, nära nog tjena honom såsom fribref alt icke vidare behöfva betala de skulder, för hvil ka liqvid ur massans tillgångar ej kunnat erhållas.
I sjelfva verket måste nemligen hvarje gäldenär anses lika skyldig att ansvara sina borgenärer för full betalning af alla deras fordringar, ehvad de tillkommit förr än lian gjort concurs eller sedermera; men genom ifrågavarande stadgande göres en skillnad emelian gäldenärens serskilda skulder, till förmån för de senare tillkomne fordringsegarne, hvilket synes så mycket mera obilligt, som desse, hvilka anförtrott honom sitt gods, sedan hans obestånd blifvit kändt, baft större anledning att vid medlens utlemnande betinga sig erforderlig säkerhet för återbetalningen, än de, hvilka lemnat honom försträckningar under den lid, han allmänt ansetts vederhäftig.
Ifrågavarande lagbud skulle äfven kunna lemna tillfälle till flerehanda bedrägerier och derigenom förorsaka förluster, enär den, som öfvertager en annans skuldsedel, högst sällan torde vara i tillfälle att vinna fullständig kännedom om alla serskil Bih. till R.
Prot. 184S. 10 Sami. t Afd. 76 602 Expeditions-Utskottets Första g till tind.
Skrifvelse, N.-o 223. da förhållanden, som dermed kunna vara förenade, och således lätteligen kunde erhålla ett document, hvilket, ehuru detsamma, enligt ordalydelsen, vore af beskaffenhet, att på grund deraf bysättningstvång borde kunna användas, likväl förlorat denna strängare executiva kraft, till följd deraf, att antingen gäldenären förut varit för samma skuld bysatt eller efter skuldsedlens utfärdande gjort concurs.
Det kan visserligen icke pekas, att sådane omständigheter kunna förekomma, hvilka göra det i hög grad billigt, alt gäldenären, sedan han redligen uppgifvit sina tillgångar till sina borgenärers förnöjande, bör sedermera befrias från äfventyret af bysättning; men att förhållandet icke är sådant med alla cessionanter, torde ej heller kunna bestridas, och den, som, efter att i många år hafva uppehållit sine fordringsegare i deras rätt, slutligen, tvungen till concurs, offentliggör sin för t viflade ställning och ådagalägger, alt han en längre tid varit på obestånd, förorsakadt genom hans egen okloka hushållning, men att han det oagtadt fortsatt rörelsens bedrifvande utan ringaste sannolikhet att derigenom kunna reda sig utur den iråkade förlägenheten, synes ej böra sättas i tillfälle att ytterligare gäcka sina borgenärer derigenom, att han, medelst cessions-ansökningen, för all framtid befriar sig från äfventyret att blifva i bysättningshäkte insatt.
Lämpligast torde således, enligt Rikets Ständers åsigt, åt Concurs-domaren böra öfvérlemnas att pröfva, huruvida en sådan förmån må gäldenär tillkomma eller ej.
På grund af dessa skäl hafva Rikets Ständer alltså, för sin del, beslutat, att omförmälde lagstadgande må erhålla följande förändrade lydelse:
Har gäldenär gjort concurs, ankomme det på Goneurs-Domaren att pröfva, huruvida för fordringar, som i concursen bevakade blifvit, bysättning å gäldenären sedermera må ega runn
Om gäldenärs skyldighet att för sin gäld svara med hvad han framdeles ärfva eiler förvärfva kan, skils i Concurs-Lagen.
Hvilket Rikets Ständer få hos E. K. M, i underdånighet anmäla.
Expedilions-TJIskallets Förslag till lind.
Skrifvelse, N.o 224' 6o3 N:o 224.
Preste-Ståndet den 21 — — Borgare-Ståndet den 21 — — Bonde-Ståndet den 22 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse,, i anledning af Kongl. Muj:ts Nådiga Propositioner, angående antagande af dels ny Strafflag, dels ock
Lag om verkställigheten af fängelsestraff'.
(Lag-Utsk:s Bet., N:ris 94 och 120). S. A. K.
Uti aQåtne Nådiga Propositioner af den 17 och 19 December nästlidet år, har E. K.
M. behagat till Rikets Ständers antagande öfverlemna Förslag dels till en förbättrad brottmålslag, under benämning af Strafflag, dels til 1° serskild lag om verkställighet af fängelsestraff; och få Rikets Ständer, till svar å Högstberörde Nådiga Propositioner, underdånigst anmäla, det Rikets Ständer väl ej medhunnit alt vid innevarande Riksmöte fullständigt granska och pröfva de af E. K. M. till Rikets Ständers antagande såmedelst öfverlemnade Nådiga Lagförslag; men att Rikets Ständer dock, med erkännande utaf behofvet af en ny brottmålslag, antagit de hufvudgrunder derför, som innefattas i 2 och 6 Capitlen af Förslaget till ny Strafflag samt i den serskilda Fängelselagen, nemligen: a) att allmänna straffarterne böra vara följande : 1.
Dödsstraff, 2J 3.1 4. 5./ Fängelse i sju grader, 9.
Böter; fc) att fängelsestraffen böra vara: första grad, på lifstid, andra grad, från åtta till och med tio år, 6t>4 Expeditions-Ulskotlets Förslag till und.
Skrifvelse> N.o 224. fjerde grad, från fyra till och med sex år, femte grad, från två till och med fyra år, sjette grad, från sex månader till och med två år, sjnnde grad, från och med trettio lill och med etthundraåltatio dagar, c) att fängelsestraffen skola undergås i allmänna straffanstalter, inrättade dels till ensamhetsfängelse, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med det så kallade Philadelphia-systemet, dels till gemensamhetsfängelse, i hufvudsaklig likhet med det så kallade Auburn-systemet; att till en början och i den mån tillfälle dertill gifves, ensamhetsfängelse skall begagnas för dem, som dömas till fängelse i sjunde eller sjette grad; e) att, då de i lagen bestämda fängelstraff verkställas i ensamhetsfängelse, en viss del af strafftiden skall afkortas; /) alt böter skola i allmänhet i lagen bestämmas till ett visst minsta och högsta belopp, dock med förbehåll att för serskilda fall, der så pröfvas nödigt, härifrån göra undantag; g) att böter, vid saknad tillgång till deras gäldande, skola förvandlas till fängelse, som dock bör vara af lindrigare art, än det fängelse, hvilket såsom urbota straff ådömes; K) att utom föistnärnnda allmänna straffarter, vissa brott jemväl må beläggas med den serskilda påföljd, all den dömde ej må i allmänt värf brukas; if att härförutan serskilda straff för embetsman böra vara; 1. afsättning; 2. mistning af embete; Å) att Domaren skall ega att, inom vissa i lagen utsatta gränsor, mäta straffet efter brottets beskaffenhet samt dervid förekommande mildrande eller försvårande omständigheter; att denna åt
Domaren lemnade latitud vid straffmätningen icke blott må gälla inom en viss straffart eller grad deraf, utan bör äfven, i de fall, der sådant pröfvas nödigt, i lagen utsträckas till mer än en straffart eller grad.
Expeditions-V t skottets Förslag lill u .d. Skrifvelse, N.-o n5 Go5 N» 225.
Uppläst och godkändt bos Ridd. och Adeln den 21 Maj 184S.
Preste-Ståndet den a( — — Borgare-Ståndet den 21 — —— Bonde-Ståndet den 22 — — Fikets Ständers underdåniga Skrifvelse, om förändring och tillägg uti Bank-Lagen den 1 Mars i83o.
(Banko- och L»g-Utsk:ns Bet., N:o 5.) S. A. K. Sedan Rikets Ständer under innevarande Riksmöte beslutat, alt Bankens capital-öfverskott eller grundfond må, utom beräkning al
Bankens fasta egendom och inventarier, fastställas till ett belopp af Tio millioner R;dr B;eo och att möjligen inträffande capital-förtninskning under året således skall af vinsten ersättas; så hafva Rikets Ständer, för betryggande af Bankens säkerhet, funnit det vara af vigt, att grund-fondens belopp varder uti Bank-Lagen bestämdt, hvadan Rikets Ständer, för sin del, beslutat, att, genom utfärdande allmän kungörelse, 4 § i Bank-Lagen den 1 Mars 1830 n å upphäfvas och förändras till följande lydelse: Bankens Capital-öfverskott eller Gruud-fond skall, utan beräkning af Bankens fasta egendom och inventarier, utgöra en summa af Tio millioner R;dr Banco, hvadan möjligen inträffande Capital-förmiuskniug under året af vinsten ersältes; hvilket Rikets S'änder få hos E. K. M. i underdånighet anmäla.
Rikets Ständer framhärda &c - Stockholm den 22 Maj 1845„ 6o6 Expedilions-U tskolUts Förslag lill und SkriJ velse, V.-o 226.
Uppläst och godkändt hos Ridd och Adeln den 11 Maj 1845.
Preste-Slåndet den 21 — — Borgare-Ståndet den 21 — — Bonde-Ståndet den 22 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse > angående ny Ansvarighets* Lag för Rikets Ständers Fullmägtige i Banken.
(Banko- och I/tg-Ulsk:ns Mern.
N:o 6). S. A. K.
Nådig kungörelse af den 10 Juni 1841 har Kongl. Maj:t förordnat, alt 2 § uli Ansvai ighets-Lagen för Rikets Ständers Fullmägtige i Banken af den 12 Mars 1830, angående utbetalning af större och mindre Creditiven, hvilken upphört att ega tillämpning, sedan berörde Crediliv blifvit anvisade på Rikgälds-Contoret, skall från samma Ansvarighets-Lag utgå; men då 4 § i nämnde
Lag hänvisar till den straffbestämning, 1 mom. af 2 § innefattar, hafva Rikets Ständer för sin del beslutat och få hos E. K. M:t iiTunderdånighet anhålla, alt en i omförmälde hänseenden förändrad Ansvarighets-Lag för Rikets Ständers Fullmägtige i Banken må blifva utfärdad, så lydande:
,§1- Underlåta Fullmägtige att, vid det tillfälle, då, enligt Regerings-Fermens 50 §, Konungen, i samråd med dem och med Fullmägtige i Riksgälds-Contoret, annan Riksdagsort än Hufvudstaden utsätter, noga iagttaga och tillstyrka hvad de för det allmänua finna mest. lämpligt och nyttigt, ankomme det på de sammankommande Rikets Ständer alt pröfva, huravida Fullmägtige, en eller flere, gjort sig oförtjenle af Rikets Ständers förtroende, eller böra under ransakning till laga ansvar ställas. § 2* Beträdes Fullmägtig att af försummelse eller egennytta hafva underlåtit, öfverskridit eller afvikit från de föreskrifter, som Banco-Utskottet ellef Revisorer enligt 72 § Regerings-Formen och 70 § Riksdags-Ordningea meddelat, eller i gällande Banco-Ordningar till bestämd åtlydnad stadgade äro, må målet genast hos Rikets Ständers Justilie-Ombudsman anmälas, Expedilions-Utskoilets Förslag lill tind.
Skrifvelset N-o 226. hvilken åligger, alt detsamma skyndsamt hos Kongl. Maj;l och Rikets Svea Jlof-Rätt åklaga.
Skulle, efter anställd laga undersökning, den anklagade befinnas brottslig, fälles han, utom i de fall denna Lag serskildt uppgifver, lill ansvar och ersättning efter omständigheterne, enligt 18 Cap. Ilandels-Balken. § 3.'
Beträdes en eller flere af Fullmägtige att, i hvad till Bankens angelägenheter hörer, hafva emottagit och åtlydt någon annan befallning eller föreskrift ifrån eho det vara må, än af Rikets Ständer, deras Banco-Utskott, eller, med de i Riksdags-Ordningen och Instructioner utstakade villkor, af Rikets Ständers Revisorer, utan atL deremot hafva gjort alla de föreställningar och protester, det af Banco-Utskottet vid 1809 och 1810 årens Riksdag för Fullmägtige utfärdade Reglemente föreskrifver, vare den eller de, sora till beslutet bidragit, förlustige så väl Rikets Ständers, som ock annat allmänt medborgerligt förtroende.
Tillskyndas, genom Fullmägtiges förhållande, härvid Banken eller dess credit något lidande, skola den eller de brottslige, jemte skadeersättning, dömas till fästning på två till högst fem^ år, efter omständighelerna, dock utan arbete. § 4.
Som Banco-Fullmägtige ej ega att öfverlägga i närvaro af något ombud från Konungen eller Regeringen, och det är föreskrifvet, att, derest beinälde ombud, efter derom gjord föreställning, vägrar att sig aflägsna, Fullmägtige då böra uppskjuta öfverläggningen och afsluta sessionen; hafva den eller de, som denna föreskrift brutit, förverkat Rikets Ständers förtroende; och bör en sådan förseelse af nästkommande Revisorer genast anmälas hos Rikets Ständers Justitie-Ombudsman och dermed förfaras på sätt i 2 § stadgadt är. § 5.
Underlåta Fullmägtige att vid någon fråga af vigt höra Understyrelsen, hvars skriftliga utlåtande derom bör Fullmägtiges protocoll biläggas, eller åsidosätta Fullmägtige den noga tillsyn, som dem åligger, att BancoVerket efter Banco-ordningarne och den antagna arbetsmethoden blifver för va liad t, föi hålles med deras ansvarighet, i hvarje af dessa fall, på sätt i 2 § omförniäles. § 6.
Reser Fullmägtig bort, utan behörig skedd anmälan hos OrdförandeD, 6oS Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Skrivelse, N.o aaff. eller han, eller Ordföranden, utan med öfrige Fuilmägtige gjord öfverenskommelse, och derigenom försummar sammanträde eller annorledes afhåller sig från Fullmägtiges sammankomster, ulan all ega och tillkännagifva iaggiltigt förfall, vare han för hvarje försummadt sammanträde förfallen till Tio Riksdaler Banco böter, som afdrages arfvodet och tillfaller Bankens armbösse-medél. 5 7- Fatta Fuilmägtige beslut, då icke två tredjedelar af deras fulla antal 3r närvarande, eller utan att hvar och en till protocollet kunnat, på salt 66 § af Riksdags-Ordningen föreskrifver, yttra sin mening, eller hindras någon att vid underdåniga expeditioner till Kongl. Maj:t bifoga sin serskilda mening, derest Bankens hemligheter derigenom icke röjås, ege samma ansvar rum, och förfares på sätt i 2 § stadgadt är; och skall, i dessa och alla andra fall, den, som sig icke till protocollet yttrat, anses hafva bejakat pluralitetens beslut. § 8.
Förbryter Fullmägtig sig i något af förutnämnde fall, emellan Revisionerne, eller då Rikets Ständer ej äro tillstädes, anmäles och beifras sådant af Rikets Ständers Justitie-Ombudsman; och afhålie sig tilltalad Fullmägtig från utöfningen af sin befattning intill dess han blifvit genom laga kraftvunnen dom frikänd. §9* Är den tilltalade eller åklagaren missnöjd med Hof-Rättens dom i dessa mål, ege han att deröfver, i den ordning i allmänhet för brottmål stadgadt är, anföra underdåniga besvär, hvilka hos Kongl. Maj.t, uti Dess Högsta Domstol, upptagas och profvas.
Expedit iont-Uukotlels Förslag lill und.
Skrifvelse#
N.o as7. 609 N:o 227.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 23 Maj 1845.
Preste-Ståndet den 23 — — Borgare-Ståndet den 23 — — Bonde-Ståndet den 23 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående den till skolorna i Städer inom Lunds Stift utgående Helgonskyld.
Bes v.- och Ekon.-ULsk. Ull. N:o 120.) S. A. K. Sedan Rikets Ständer, vid sistförflutna Riksdag, uppå Kongl. Maj:ts derom aflåtna Nådiga Proposition, godtfunnit bevilja ett årligt anslag af 3,856 R:dr 45 sk. 4 r;st till Calhedral-Skolan i Lund, hvarigenom skolans behof af den Helgonskyld, 1,047 tunnor korn, som, jemlikt Kongl. Brefvet den 24 Mars 1824, borde af Klockar nes i Lunds Stift helgonskyldssäd indragas och till berörda Skolas inrättande användas, komrne att upphöra, hvarjemte Rikets Ständer beslutat, att de församlingar inom Lunds Stift, ■ f hvilkas helgonskyldskorn påräknats bidrag till meranämnde Skola, borde, så vidt de förbundo sig att uteslutande till folkundervisningens befrämjande inom församlingarne använda samma bidrag, bibehållas vid oqvald besittning deraf; så har hos Rikets nu församlade Ständer anmärkt blifvit, dels alt den rättvisa, som genom ofvanberörda åtgärd kommit de församlingar till godo, från hvilka helgonskyldskorn sålunda skulle hafva utgått till Lunds Calhedral-Skola, icke sträckt sig till eller vederfarits de församlingar inom Lunds Stift, som voro belägna inom 2;ne mil ifrån städerna, och hvilka församlingar, enligt ett af Konung Christian IV meddeladt förordnande, som genom Malmö Recess af år 1662 bekräftades, ännu måste utbetala sin helgonskyld lill städernas skolor, dels ock att dessa väl icke kunde undvara den inkomst, som den anslagna helgonskylden beredt dem, men att det likväl vore orättvist, alt kringliggande landtförsamlingar skulle löna lärare i städernas skolor, då de sjelfva voro i största behof af den utgående helgonskylden för sina egna barns undervisning, samt städernas invåna Bih. till R.
Prot. 1845. 10 Sami. 1 Afd. 77 Expeditions-Ulskotlets Förslag till und.
N.o 227. re icke iemnade något bidrag till lärares aflöning hvarken vid Lärdoms* Skolorna eller Academien.
Rikets Ständer, som tagit detta ärende under behörigt öfvervägande, hafva väl dervid icke varit i tillfälle att nog tillförlitligen och fullständigt utreda förhållandet med ifrågavarande helgonskyld eller den rätt, på grund hvaraf de inom Lunds Stift belägna Städers skolor åtnjutit och för lärares underhållande åtnjuta helgonskyldskorn från de inom 2:ne mils afstånd från samma städer varande församlingar; men som det synes billigt, att, då den helgonskyld, som af öfrige församlingar inom Stiftet, jemlikt högstberörda Kongl. Bref af den 24 Mars 1824, bort utgå till Lunds CathedralSkola, blifvit vid dessa församlingar bibehållen, under vilkor att till folkundervisningens befrämjande inom församlingarne användas, jemväl ifrågavarande inom 2:ne mil från städerna belägna landsförsamlingar finge åtnjuta enahanda förmån, få Rikets Ständer härmedelst i underdånighet anhålla, att E. K. M:t täcktes, efter anställd undeisökning, dels om den rätt, på grund hvaraf i Lunds Stift varande Städers skolor åtnjuta helgonskyldskorn af de inom 2:ne mil från städerna belägna Landtförsamlingar, och dels till huru stort belopp denna helgonskyld till skolorna utgår, låta vid nästinstundande Riksdag till Rikets Ständer öfverlemna den Nådiga Propositionen i ämnet, som E. K.
M:t kan finna vara af omständigheterna påkallad.
Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 23 Maj 1845. Expeditions-Utskoltets Förslag lill und Skrifvelssj N:0 228. 6»l N:o 228.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 23 Maj i845.
Preste-Slåndet den 23 — — Borgare-Ståndet den 23 — — Bonde-Ståndet den 23 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, om förändrad beräkningsgrund för Båtsmans-vacance afgiften af ny roterad jord inom Blekinge Län.
Besv. och Ekou.-Utsk:s Uti.
N;o 128). S. A. K. Sedan hos Rikets Ständer framställning blifvit gjord om förändrad beräkningsgrund För Båtsinansvacance-afgiflen af nyroterad jord inom Blekinge Län, så hafva Rikets Ständer i afseende härå inhemtat, hurusom, med anledning af tid efter annan väckte frågor om förändring och jemkning uti Båtsmansindelningen i samma Län, genom anställd undersökning utredt blifvit, att rättelse hufvudsakligen vore af nödenuti det olika och ojemna sätt, hvarpå rustningen af hemman utgjorts.