Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
y Sami* 8 Jffd. 38 Häft. 2 IO Lag-Utskottets Betänkande, N:o i5o. liet, sora innehar publik syssla eller tjenst vid publikt Werk, eller andra sådane allmänna Inrättningar, som till Konungens, Rikets och det allmännas gagn och nytta äro vederbörligen gjorde; derifrån dock undantaget hvad, sora blifvit serskildt stadgadt, angående: 1:0 Militär-vakter, poster och patruller, uti Krigslagarne, enligt hvilka jemväl förbrytelser emot städernas Brandvakter, så väl sora Stadsvakten, när den är behörigen inrättad och bevärad, skulle anses; 2:0 Postförare och betjente uti Postordningen; 3:o Tullbetjente i författningarne om Tullverket; 4:o
Dykeri-delegare och deras betjente, uti Dykeri-reglementet af den 22 December 1802; äfvensom det 5:o skulle förblifva vid hvad* som är föreskrifvet uti 12 Cap. 3 §.
Krigs-Arti kla rne, angående ansvar för den af Krigs-Staten, som ofredar Kronobetjent under tåg; men förbrytelser vid detta tillfälle af någon utom militären skulle anses efter allmänna lagen; samt att 11 Cap. i Lag-Comiteens förslag till Straff-Balk angår brott emot offentlig myndighet och utsätter derföre straffarbete, fängelse och böter.
Efter att hafva redogjort för de lagrum och författningar, som .detta ämne angå, får Utskottet yttra: att j8o5 års Kongl. Förordning, i hvad den innefattar förhöjda straffbestämmelser för militär-personers öfverfallande, måste, såsom icke serskildt undantagen i 1807 års Kongl. Förklaring, obestridligen hänföras till de derigenom till all kraft och verkan upphäfne äldre; protectorial, hvilket jemväl instämmer med lagskipningen i de högre Domstolarne; samt att Utskottet, på grund af det i rSoy års
Förklaring anmärkta och såsom skäl för undanrödjandet af i8o5 års Förordning åberopade förhållande, att embetsmän och publike betjente i allmänhet, stadde i etnbets-ärenden, äro af allmänna lagen med skydd omfattade , anser det räke vara behöfligt att, för de i sistnämnde Författning omförmälde förbrytelser, sadga serskilda straffbestämmelser eller antaga de af Lag-Comiteen föreslagne correctionella frihets-straff, hvilkas senares införande dessutom för närvarande ej vöre verkställbart, af orsaker, dem Utskottet förut, vid behandlingen af andre likartade frågor, uppgifvit och Rikets Ständer jemväl godkänt; hvadan Utskottet vördsamt af styrker bifall ä de af sd väl Herr Grefve Anckarsvärd, som Herr af
Dahlström gjorda framställningar', men då den omständighet, att i8o5 års Förordning finnes* jeipte 1807 års Förklaring, intagen i den sistnämnde år, på Kongl. Maj:ts befallning, utkomna samling af Författningar och Stadgar, sorn ändra eller Lag-Utskottets Betänkandej N:o i5o.
11 förbina lagen i åtskillige rum, möjligen skulle kunna föranleda till ovisshet, huruvida den förra Förordningen bör anses upphäfven, eller ej; sii hemställer Utskottet, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit täcktes, genom Nådigt Circulär till Hoj-Rätterne, låta jörständiga vederbörande domarej att Kongl.
Förordningen den y October i8o5j i hvad den stadgar förhöjdt ansvar för dem, sorn öfverfalla militäre embete- och tjenstemän till följd af Kongl. Förordningen den s3 Mars iSoy, upphört att vara gällande.
Stockholm den 29 Oct. i84o. % STOCKHOLM, Elmcns och Granbergs Tryckeri. 1840. Lag-Utskottets Memorial, N;0 i5t.
1 N:o 151.
Alik. till Exp. Utsk. den 12 Nov., kl. 11 f m.
Memorial, med förslag till sammanjemkning af de inom RiksStånden fattade skiljagtiga beslut, vid förehafvande af Utskottets genom Betänkandet N:o 66 och Utlåtandet N:o 126 framställda förslag, i anledning af väckt fråga om förtydligande af 1 Cap. 2 §. Straff-Balken och Kongl. Brefvet den 25 September 1777.
Af ankomne Protocolls-utdrag har Lag-Utskottet inhemtat: att Ilögvördige Preste-Ståndet och Vällofl. Borgare-Ståndet bifallit Utskottets genom Betänkandet N:o 6G framställda och i Utlåtandet N:o 12G vidhållna förslag, det beslutas måtte, att, genom utfärdande författning, varder, såsom ett af Kongl. Brefvet den 25 September 1777 föranledt undantag från allmänna lagens stadgande i 1 Cap. 2 §.
Straff-Balken, förordnadt, det ej någon må häktas för brott emot 5 Cap. 1 f. Missgernings-Balken, förr än efter det Kongl. Maj:t förklarat undersökningen böra fortgå; att Högloft.
Ridderskapet och Adeln, i enlighet med Herr Cederschiölds, R. T., vid förra Betänkandet fogade reservation, besluti t, att, genom utfärdande författning, varder förordnadt, det ej någon må häktas för brott emot 5 Cap. 1 Missgernings-Balken, ehvad den åtalade förbrytelsen blifvit begången genom tal, skrift eller tryck, förr än Kongl. Maj:t, i öfverensstämmelse med Dess Nådiga Bref af den z5 September 1777, förklarat undersökningen böra fortgå, hvarefter vederbörandes pröfningsrätt i fråga om den tilltalades häktande inträder; samt att Hedervärda Bohde-Ståndet sålunda bifallit Utskottets förslag, att, genom utfärdandeförfattning, varder, såsom ett af Kongl. Brefvet den 2.5
September 1777 föranledt undantag från allmänna lagens stadgande i 1 Cap. 2 §, Straff-Balken, förordnadt, det ej någon må häktas för brott emot 5 Cap. 1 Missgernings-Balken, ehvad brottet må vara föröfvadt genom tal, skrift eller tryck, förr än Kongl. Maj:t förklarat undersökningen böra fortgå, hvarefter vederbörandes pröfningsrätt i fråga om den tilltalades häktande inträder.
Samtlige Riks-Stånden hafva således ansett 1777 års Kongl. Bref böra sålunda förtydligas, alt häktande för brott emot 5 Cap. 1 §.
MissgerningsBalken ej får ega rum förr, än Kongl. Maj:t förklarat undersökningen böra Bih. till R.
Prot, lSjo. 7 Sami. 1 Jfd, 3q Haft. 1 2 Lag-Utskottets Memorial, N.-o tSt. fortgå, äfvensom tre Stånd äro ense derom, att, hvad härutinnan blifver förordnadt, skall såsom ett af nämnde Kongl. Bref föra nied t undantag från allmänna lagens stadgande i 1 Cap. 2 §.
Stral!'Balken betragtas; men två Stånd, nemligen Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet, hafva i sådan måtto varit af skil jagtig mening, som de, med någon, ehuru ej på saken inverkande, skiljaktighet i ordalagen, ansett författningen böra uttryckligen innehålla, att den vöre tillämplig, ehvad om förmälde brott blifvit begånget genom tal, skrift eller tryck, samt att vederbörandes profningsrätt, i fråga om den tilltalades häktande, skulle inträda, efter det Kongl. Majit förklarat undersökningen böra fortgå.
Utskottet föranlåtes derföre vördsamt inbjuda sistnämnde två Riks-Stånd att med PresteStåndet och Borgare-Ståndet i de skiljagtige delarne sig förena.
Derest denna inbjudning icke af någotdera Ståndet antages, men deremot Preste-Ståndet eller Borgare-Ståndet biträder de andra Ståndens mening, hemställer Utskottet, att den författning, hvarom fråga är, måtte erhålla den lydelse, som Bonde-Ståndets beslut innefattar.
Skulle åter besluten ej kunna på någotdera af dessa sätt sammanjemkas, föreslår Utskottet vördsamt, att i detta ämne omröstning i Förstärkt Lag-Utskott måtte anställas efter en så lydande Voteringsproposition :
Den, som gillar Lag-Utskottets i Betänkandet N:o 66 afgifne och i Utlåtandet JV:o 126 vidhållna förslag till författning, angående häktande för brott emot 5 Cap, 1 Missgernings-Balken, röstar Ja; den det ej vill; röstar Nej; Vinner Nej, anses Rikets Ständer hafva beslutit, att, genom utfärdande författning, varder, såsom ett af Kongl. Brefvet den 2.5
September ijjj föranledt undantag från allmänna lagens stadgande i 1 Cap. 2 $.
Straff'-Balken, förordnadt, det ej någon må häktas för brott emot 5 Cap. 1 $.
Missgernings-Balken, ehvad brottet må vara föröfvadt genom tal, skrift eller tryck, förr än Kongl. Maj:t förklarat undersökningen böra fortgå, hvarefter ve - Lag-Utskottets Betänkande, N-o iS2. 3 derbörandes pröfningsrätt, i fråga om den tilltalades häktande, inträder.
Ank. till Exp. Utsk. den 12 Nov,, kl. 11 f. m.
Betänkande, i anledning af väckta motioner om ändring af 8 Cap. Handels-Balken och upphäjvande af Kongl. Förordningen den 1 October iy5z, angående straffets skärpande för Mätare, som med origtigt mätande beträdes.
Uti detta ämne har Lag-Utskottet fått till handläggning emottaga följande motioner: a) från Höglofl.
Ridderskapel och Adeln: af Herr Friherre Cederström, Anders, som ansett stadgandet i 8 Cap. 3 §. 1 mom.
Handels-Balken, enligt nu rådande åsigter om tillämpning af dödsstraff, höra mildras, samt af sådan anledning föreslagit, att nämnde moment måtte erhålla följande förändrade lydelse:
"Falskar den mått eller vigt, som är förordnad att dem rätta och märka, dömes till fästning från ett till tio år efter brottets beskaffenhet och miste äran;” b) från Vällofl. Borgare-Ståndet: af Herr Olof Wijk, som fästat uppmärksamhet derpå, att Kongl.
Förordningen den 1 October 1752, hvarigenom stadgas, ”att den Mätare, som, emot förordningen, med origtig mål och mätning beträdes, skall stå för en påle uti halsjern, med en skofvel uti handen en timma alt skämmas, och för samma påle slita 30 par spö samt arbeta 2 eljer 3 år vid Kronans fästning,” innefattade straffbestämmelser, hvilka voro stränga i vida högre grad, än beskaffenheten af sjelfva brottet fordrade; hemställande motionären, att rättelse häruti måtte beredas; c) från Hedervärda Bonde-Ståndet: af Pehr Sahlström från Stockholms Län, hvilken, med anledning af det förhållande, som på flere ställen skall ega rum, att, vid mätning af säd, förlust tillskyndas köpare eller säljare genom dels en ömsom lindrig och ömsom våldsam inskyllling af det, som skall mätas, dels bruket att, innan tunnan blifvit fylld, derutur taga fjerding el - 4 Lag-TJIskottels Betänkandej N.o 1S2. ler kappe, yrkat, att Lag-Utskottet, till förekommande af berörde oskick, måtte föreslå mera verksamma och ändamålsenliga lagbestämmelser, än de, som finnas i 8 Cap. Ilandels-Balken.
Utskottet har tagit dessa motioner i öfvervägande.
Hvad först angår Friherre Cederströms framställning, så instämmer Utskottet deruti, att det i 8 Cap. 3 §.
Ilandels-Balken, för måtts eller vigts förfalskande af den, som är förordnad att dem rätta och märka, bestämda straff af lifvets förlust, dels icke påkallas af beskaffenheten utaf sjelfva brottet, som ej är så groft och samhällsvådligt, att det icke med mindre grym påföljd må kunna försonas, dels ej eller är förenligt med de mildare grundsatser i brottmåls-lagstiftningen, som under senare tider i allmänhet gjort sig gällande.
Utskottet tvekar derföre icke att tillstyrka, att, i detta fall, dödsstraffet må upphöra och i stället väljas bestraffning med ärelöshet och fästnings-arbete under vissa år, såsom närmare öfverensstämmande med de grunder, lagstiftaren ej mindre i öfrige delar af nyssnämnde Cap. i Ilandels-Balken, än ock i MissgerningsBalkens 8 Cap. följt vid utsättande af straff för andra förfalsknings-brott af gröfre art.
Beträffande Herr TKijks motion; så anser Utskottet likaledes, att ofvanberörde förordning af år 1752 bör helt och hållet upphäfvas, till stöd för hvilken åsigt Ulskottet får åberopa, dels hvad Utskottet i dess förut afgifna Utlåtanden, i fråga om inskränkning i spö- och risstraffens användande samt om’ uppenbara kyrkopliktens och stockstraffets afskaffande, anfört rörande olämpligheten och skadligheten af skamstraff, samt vanärande och ytterst stränga kroppsstraff, dels att allmänna lagen i 4 §. af förenämnde Cap. i Handels-Balken, jemte tio dalers böter och ersättnings-skyldigliet för den, som i mätande eller vägande gör orätt, ändå alt han rätt krönt mått eller vigt dervid brukar, stadgar endast embetets förlust och dubbla böter för sådant brott af Kronans uppbördsmän, med hvilka Mätare i detta afseende kunna. jemföras.
Med undanrödjande af 1752 års Förordning, synes derföre till denna §. böra göras ett tillägg', hvarigenom utr ifrågavarande fall bestämmes samma ansvar för edsvuren Mätare, som för Kronans Uppbördsman; och lärer det ändamål, som Riksdags-fullmägtigen Sahlström med sin motion åsyft it|, jemväl medelst ett sådant tillägg vinnas.
I följd af sådant allt, föreslår Utskottet vördsamt: att Bikets Ständer måtte för deras del besluta, att Kongl. För~ ordningen den 1 October iy5s, angående straffets skärpande för Mätare_, som med origtigt mätande beträdes, upphört att vara gällande; samt Lag-Utskottels Betänkande, IV.-o iS3. 5 att 3 och 4 SS- i 8 Cap. Handels-Balken skola erhålla följande förändrade lydelse: 3 S Falskar den mått eller vigt; som är förordnad att dem rätta och märka; arbete å fästning i tre är.
Varder annan man tillvunnen att hafva satt Kronans märke å mått eller vigt; bote Hundrade daler.
Andrar någon krönt mätt eller vigt; bote Femtio daler.
I alla dessa mål varde ock den brottslige dömd att mista äran.
4 S Gör någon i mätande eller vägande orätt, ändå att han rätt krönt mått eller vigt dervid brukar; bote Tio daler och åter skadan.
Bryter Kronans Uppbördsman eller edsvuren Mätare häremot; miste Embetet och bote dubbelt.
Utsk. den 12 Nov.j kl. ti f. in.
Betänkandej i anledning af väckt motion om bestämmandet af rätt
Domstol för upptagande af åtal emot Öfver-Stäthållaren för fel i Embetet.
Högloflige Ridderskapet och Adeln har till Lag-Utskottets handläggning Öfverlemnat en af Herr Rosenqvist af Åkershult3 Fredric Leonardj väckt motion, hvaruti anföres, att fråga skall uppstått derom, huruvida Öfver-Ståthållaren, för fel i Embetet, borde af Hof-Rätt dömas, eller om han derför, till följd af den för honom den 25 Augusti 1791 utfärdade Instruction, endast vore Konungen ansvarig; och då förra meningen, såsom grundad på allmänna lagens stadganden, borde anses för den rätta; samt nödigt vore, att all osäkerhet i berörde afseende upphörde, hemställde motionären, såsom orden lyda, ”att sådana åtgärder må af Rikets Ständer vidtagas, att endast Sveriges Rikes laga stadgar, men icke några af Konungen enskildt beslutade eller andra under en suverän styrelse tillkomne och från den tidens Konungar 6 Lag-UtskoUets Betänkande, N.o iS4- enskildt emanerade Instructioner eller Rescript måge hädanefter få gälla, i afseende på Öfver-Ståthållarens, det är Konungens
Be fal 1 ni ngs li a f v a 11 des i Stockholm, skyldighet att inför Hof-Rällen svara och ansvara, då han anklagas eller tilltalas för embelsfel eller andra olagligheter under embetets utöfning”.
' I anledning häraf får Utskottet vördsamt anföra, att, då lagen i 8 Cap. 2 §. 7 moni.
Rättegångs-Bulken tydligen innehåller, att Hof-Rätt eger döma öfver Konungens Befallningshafvandes embetsbrott;, då Öfver-Ståthållaren är Konungens Befallningshafvande i Stockholm, med hvilken benämning han jemväl i allmänna lagen utmärkes; och då ändring i berörde lagrum ej kan anses hafva skett genom hvad ofvanomförmälde Instruction i 32 §. innehåller derom, alt Öfver-Ståthållaren är Kongl. Maj:t allena ansvarig för stadens gubernation och styrelse; så finnér Utskottet någon lagförklaring i det af motionären antydda afseende ej vara af behofvet påkallad; hvadan Utskottet hemställer, att motionen måtte lemnäs utan afseende.
Ank. lill Exp. Utsk. den 12 Novkl. 11 f. m.
Betänkande, i anledning af väckt motion om behofvet af åtskilliga föreskrifter j rörande Polis-göromålens ordnande i Stockholm.
Högloflige Ridderskapet och Adeln har lill Lagutskottet remitterat en motion af Herr von Moltzer > A. J. F.j som, i afseende på ordningen inom Polis-Kammaren i Stockholm, anmärkt, dels att parter aldrig i behörig tid skola utbekomma de i Polis-Kammaren förda protocoll, hvilket medförde betydlig olägenhet i mål, som borde hos Kongl. Maj:l i underdånighet fullföljas, dels att stora svårigheter skola möta för återfående af stulet gods, äfven då detta funnes i Polis-Kammarens vård, emedan nödig anstallt ej vore fogad, att allt sådant gods finge beses; hemställande derföre motionären, att stadias måtte: l:o att registraturet och protocollet skola föras af serskildt tillförordnade edsvurne personer, som ej stå under Polismästarens directa ordres; Lag-Utskottets Betänkande, IV.-o )Sjf. 7 2:o att till Registrators-befaltuingen äfven skall höra att hålla förteckning öfver allt i förvar taget gods, uti hvilken bör, jemte beskrifning på hvarje persedel och uppgift på den person, hos hvilken den blifvit anhållen, m. m., noga redovisas, när'och af hvilken den blifvit uttagen; 3jo att till Notarie-befattningen skall höra skyldigheten att ovilkorligen i behörig tid utlemna begärda protocoll, vid det äfventyr, som lag stadgar; 4:o, att en serskild person bör dels hafva vården om alla anhållne och förvarade persedlar, dels öfver dem hålla förteckning, som i hvarje vecka skall jemföras med den af Registratorn förda förteckning samt bestyrkas af Notarien, dels vara skyldig att på vissa timmar hvarje söknedag uppvisa persedlarne för dem, som tro sig kunna derå göra anspråk; äfvensom att persedlarne böra vara tillgänglige att beses i en dertill utsedd local, serskildt de, som under de sista 2 eller 3 månaderne blifvit anhållne, och serskildt de, som en längre Lid varit i PolisKammarens förvar; 5:o att allt, till följd af misstanka om ovigtig åtkomst, anhållet gods skall, genom Polis-Kammarens försorg, genast kungöras i ett af annons-bladen, och att en och samma Tidning alltid bör innehålla dylika kungöranden; samt 6:o att Polis-Kammaren icke måtte ega försälja anhållet och outtaget gods, förr än 10 år förflutit, ifrån den tid, då detsamma blifvit kungjord t, och att de derför inflytande medlen skola tillfalla fattigvården inom Stockholm samt med auctions-protocoll redovisas.
Utskottet får, i anledning häraf, yttra, att, enligt nu gällande Expeditionstaxa, vederbörande Expeditions-hafvande bos Polis-Kammaren äro, vid ansvar, pligtige att inom tre dagar efter det beslut i ett mål blifvit afkunnadt, expeditionen utgifva; hvadan någon ytterligare föreskrift i detta hänseende ej lärer erfordras.
I öfrigt afser motionen sådana reglementariska stadganden, angående dels göiomålens fördelning inom Polis-Kammaren här i staden, dels controller öfver deras fullgörande, som ej tillhöra allmän lagstiftning, och hvilkas behöflighet
Utskottet ej är i tillfälle att bedöma.
Af dessa skäl och då Rikets Ständer redan, genom bifall till Utskottets Betänkande N:o 67, beslutit att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det förslag till ändamålsenlige arbets-ordningar för alla domstolar måtte varda upprättade och, så vidt de afse förändringar af allmänna lagen, vid nästkommande Riksdag till Rikets Ständers pröfning öfverlemnade; af hvilken underdåniga anhållan jemväl lärer följa, att, derest densamma bifalles, pröfning äfven kommer att ega rum, om, och i hvad mon förändrade föreskrifter äro nödige för ordningen inom Polis-Kammaren i hufvudstaden, hvilken i många mål utöfvar domsrätt såsom förste domstol; finnér Utskottet sig 8 Lag-TJtskoltets Betänkande, N;o 155. sakna skäl tillstyrka, att Herr von Moltzers motion må till någon åtgärd föranleda.
Arik- till Exp. Utsk. den 12 Nov., kl. v f. m.
Betänkande, i anledning af väckt motion om granskning och ändring af de lagens rum, enligt hvilka ledamöter i Krigs-Rätt dömas till ansvar för felagtiga domslut.
Ridderskapet och Adeln ingifven motion, har Herr Bildt, K., anfört, hurusom Justitise-Ombudsmannens vid denna Riksdag afgifna embets-berättelse utvisade, att Krigs-Hof-Rätten dömt en Krigs-Rätt, för felagtigt förvandlingsbeslut, att böta 150 R:dr, då deremot andra llofRätter, i anledning af åtal emot Härads- och Rämners-Rätter för lika beskaffade embetsfel, dels låtit bero vid det förklarande, att domstolen origtigt förfarit, dels fällt till mindre bötes-belopp af 16 R:dr 32 sk., eller 13 R:dr 16 sk.; och som, efter motionärens tanka, felagtiga domslut ej borde ådraga KrigsRätter högre ansvar, än som derför vanligen ålades andre.Under-Rätter, helst större lagkunskap ej kunde förutsättas hos ledamöterna i de förre, än i de senare domstolarne, hemställde motionären, att det lagrum, hvarefter KrigsRätt för embetsfel skall dömas, måtte granskas och undergå en till berörde ändamål ledande ändring.
Lag-Utskottet, till hvars behandling denna motion blifvit öfverlemnad, får vördsamt yttra, att, då ledamöter af Krigs-Rätter icke för felagtigt domslut äro underkastade någon annan lag, än den, som för Domare i allmänhet är gällande, eller 12 §. i 1 Cap.
Rättegångs-Balken, hvars innehåll linnes upprepadt i 95 §. af 14 Cap.
Krigs-Artiklarne och deruti stadgas, för vrång eller orätt dom, påföljd af lifvets eller ärans förlust, eller mistning af embete alldeles eller på viss tid, eller penninge-böter, allt efter omständiglxeterne jemte skade-ersättning; samt användandet af dessa serskilda straffarter, äfvensom deras tillämpning i strängare eller lindrigare grad, der sådan eger rum, måste i hvarje förekommande fall bero, dels på större eller mindrs brottslighet, vårdslöshet eller oförstånd, som till felagtigt domslut föranledt, dels på de följder, som af detta domslut uppstått; så lärer någon anledning O - Lag-Ulskottets Betänkandej N.-o i56. 9 ledning till förändrade stadganden i detta afseende icke kunna liemtas från det af motionären anmärkta förhållande: hvadan Utskottet tillstyrker, att ifrågavarande motion ej må till någon åtgärd föranleda.
Ank. till Exp. Vtsk. den 11 Nov. kl. 11 /. ms Betänkande j i anledning af väckt motion om ansvar s-bestämmelser för dem j som eftergöra andras arbeten i gravyr eller lithograf,.
Yällofl. Borgare-Ståndet har till Lag-Ulskottets behandling öfverlemnat en motion, hvaruti Herr A. M. Brinck fästat uppmärksamhet på behofvet af ett lagstadgande, som, i likhet med hvad till skyddande af egande- och förlags-rätten till tryckta skrifter redan funnes föreskrifvet, betryggade enahanda rätt till artistiska arbeten i gravyr och lithograf!; hemställande derföre motionären, att utgifvande och försäljning af copior utaf Svenska artisters så heskalfade arbeten måtte, vid äfventyr af upplagans confiscation och lämplige böter, förbjudas.
Utskottet, som tagit denna motion i öfvervägande, inser och erkänner väl det goda ändamål, som dermed åsyftas; men då, vid det förhållande, att arbeten i gravyr och lithografi här i landet icke i någon större mängd förfärdigas, och att den serskilda konstfärdighet, som dertill erfordras, ej eller ännu gjort betydliga framsteg, en lag af den beskaffenhet, som motionären påyrkat, dels synes för närvarande mindre behöflig, dels, om den stadgades, möjligen kunde blifva hinderlig för den täflan emelian flere, som för konstfärdighetens utveckling och fullkomnande är nödig; samt härtill jemväl kommer, 1 alt skydd uti ifrågavarande afseende icke saknas, enär, enligt Kongl.
Förordningen den 13 December 1834, patent kan erhållas på rättighet att, med andras uteslutande, under bestämd tid utöfva och begagna nya uppfinningar i slöjd och konst eller förbättringar af redan gjorda uppfinningar; anser Utskottet sig icke kunna understödja motionen, utan hemställer vördsamt, att densamma icke må till någon åtgärd föranleda.
STOCKHOLM, ecksteinska hoktryckjeuiet 1840.
JLag~V tskotlels Utlåtande, N'.o 157. 1 N:o 157. Ani., lill Exp. Ulsk. d. 17 Nov., lil 1 e. m.
Utlåtande öfver gjorda anmärkningar vid Utskottets lie! änhande A.o 113, i anledning af sä viii Konal, \faj:1s Uddiga Proposition, med f örslag till förändrade stadgande», rörande besättning, som ock serskildt i delta ämne väckta motioner.
Lag-Utskottet liar till Förnyad handläggning
Från samtlige Riks-Stånden Fått emollaga ofvanberörde Betänkande, på grund aF deremot Framställde anmärkningar, dem Utskottet nu går att besvara i den ordning, hvartill Betänkandet Föranleder.
Emot bysättnings-t vångets bibehållande är aF Herr af Grubbens, N. tU■, Herr Cederschiöld, P. G., Herr von Hauswolff, Carl Ulric, Herr Prosten Lundblad, Herr Prosten Östberg och Herr Prosten Lyth hufvudsakligen antonii: att bysättning, hvarigenom gäldenär beröfvades Friheten, i sjelfva verket utgjorde ett straff, men kunde, såsom sådant, ej Försvaras, enär inmanande i häkte ej vore en rättsenlig ålgård emot andra, än För brott tilltalade eller derom Förvunne personer; att den bysatte hindrades att, genom användandet aF sin arbetsförmåga, göra rätt
För sig; och att den credit, som bysättnings-tvånget ansetts befrämja, ingalunda vore välgörande, emedan den vanligen lemnades åt mindre ordentlige personer samt grundades, icke på möjligheten att erhålla godtgörelse af gäldenären sjelF, utan på beräkningen att aftvinga hans anhörige betalning, hvilket styrktes åf erfarenheten, som visade, att bysatte gäldenärer sällan hade egen tillgång, sorn kunde genom häktandet framkallas.
Utskottet har icke häraf
Funnit anledning frånträda sitt i denna del förut afgifna yttrande, hvilket Utskottet alltså Får åberopa.