Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
R:dr och, uti 3:dje punkten, något undantag icke medgifves, hvarken för arfvingar i rätt upp- och nedstigande led, eller för andre arfvingars laga arfslotter, eller för capilal-summor, understigande 300 R:dr, samt dessa stadganden föranleda skil jagtiga tillämpningar och följagtligen olikhet i de testamentstagare, för alldeles enahanda förmon, r/åfcrde afgifter, motsvarande föreskrifter i den nya Bevilhungc-I örordningen måtte varda mera bestämda och sinsemellan öfverensstämmande: 5:o att, i likhet med hvad för gåfva och testamente är medgifvet, jemväl arf, enligt 4:de punkten, sorn. understiger 300 R:dr, mätte varda undantaget, i afseende på den för arfsmedel stadgade bevillning; S:o att bevillningsafgiften för lösören må beräknas efter det desamma vid bouppteckningen åsätta värde; och 7:o att den i 39 § åberopade Kongl. Kungörelsen mätte förklaras gällande, endast till dess Kongl.
Majrt, sedan Fullmägtige i Siksgälds-Contoret med underdånigt förslag i detta afseende inkommit, i Nåder täckes utfärda en ny För - 16 Bevillnings-Utskottets Betänkande , N\o 12. ordning, angående hvad som vid uppbörden af och controllen å ifrågavarande bevillning, bör iagttagas.
Med afseende på hvad motionären sålunda och i öfrigt härvid anfört, har Utskottet funnit skäligt tillstyrka de förändrade föreskrifter, som Utskottets förslag i 36 § utvisar.
Då den uti 3 Art.
40 § för caractersfullmagter stadgade afgift icke synes hafva nog kraftigt medverkat till det dermed åsyftade ändamålet att minska begäret efter titlar, har Utskottet funnit skäligt, att berörde afgift förhöjdes, hvarföre Utskottet får tillstyrka den förändrade föreskrift i berörde afseende, som Utskottets förslag uti 37 § innehåller.
Då vid mantalsskrifningar ofta yppas skiljagtighet i meningar, såväl om det ställe inom socknen, der personer skola skattskrifvas, som ock huruvida någon ,är så fattig elier oförmögen att förvärfva sin bergning, att skäl vore befria honom från Krono-utskylders erläggande, och det för dylika fall icke varit bestämdt, antingen Mantals- och Skattskrifvaren eller Landshöfdingens Ombud är den, som det tillhör att afgöra frågan, eller på hvad annat sätt beslut skulle till vägabringas; så, ehuru Skattskrifvaren bör anses hafva noggran kännedom af Bevillnings-Stadgan, jemte öfrige till ämnet hörande Författningar, kan likväl icke antagas, att han eger den närmare kunskap om locala och personliga förhållanden, hvarpå en rigtig tillämpning i väsendtlig mon beror, och sådan kunskap ej eller alltid kan förutsättas hos Landshöfdingens Ombud; hvadan Utskottet, som ansett att ändamålet, — en billig och rättvis tillämpning af hvad författningarne om mantalsskrifning stadga — säkrast skulle kunna vinnas, om församlingen på socknestämma utser 2:ne Ombud, hvilka, vid förrättningen tillstädes, icke blott tillhandagå med upplysningar, utan ock i besluten deltaga; äfvensom, att genom en sålunda sammansatt Mantalsskrifnings-Comite både Kronans och Communernas fördel blifvit afsedd och bevakad, funnit sig böra vördsamt tillstyrka de förändrade stadganden, som i Utskottets förslag 39 § förekomma.
I fråga om den ålder, vid hvilken alla i mantal skattskrifvas, enligt 42 § i nu gällande Bevillnings-Stadga, har, enär Stats-Utskottet föreslagit förändring i tiden, från hvilken mantalspenningarne böra utgå, Utskottet, under af vak tan af Rikets Höglofl.
Ständers deröfver meddelande beslut, ansett Bevillnings-Utskoltets Betänkande j JY.-o 12. 17 ansett sig icke böra i dess förslag § 39 utsätta någon ålder i förstnämnde hänseende; hvilket Utskottet således skolat vördsamt anmäla.
Enär de i 4ö § 1 momentet, för uteblifven uppgift lill mantals- och skattskrifning, stadgade böter nu delas emellan åklagaren och socknens fattige, men Utskottet ansett billigt, att de senare deraf ensamt komma i åtnjutande, får Utskottet anmäla den deraf föranledda förändring, som i Utskottets förslag § 43 förekommer.
Ridderskapet och Adeln har Utskottet fått emottaga 2:ne motioner af Herr Grefve Spens> Carl Gustafsorn föreslagit, dels alt, uti blifvande Bevillnings-Förordniug, Berednings-Comitéerne icke må bibehållas, ulan beskattningsbestyret å landet, likasom i städerne, åt Taxerings-Comiteerne öfverlemnas, hvarvid likväl, lill förekommande af för stora taxeringsdistrict, det bör ankomma på Konungens Befallningshafvande, att med Häradets eller Häradernes bifall om districtens fördelande, enligt locala förhållanden, bestämma, samt dels, att först sammanträdande TaxeringsComiteer skola med noggranhet uppskatta hvarje jordegendom till det värde, densamma med säkerhet anses ega, hvilket värde sedermera i 5 år borde ligga till grund för afgifternes utgörande, utom i händelse någon egendoms värde genom olyckshändelser varder förringadt, då, uppå egarens derom skeende anhållan, nedsättning deruti må beviljas och, efter nämnde tids förlopp, ny uppskattning, enligt berörde grunder, anställas, till rättelse för påföljande 5 år.
Under den längre tid, som förflutit, sedan nu gällande
Bevillningssystem först infördes och tillämpades, har visserligen den närmare kunskap om detta beskattningssätt hunnit grundläggas, att en förenkling i verkställighets-åtgärderne dervid numera synes både kunna och böra ega rum, men i fråga om den förändring, som, i afseende härpå, utan olägenhet kan vidtagas, anser Utskottet hufvudsakligen böra tillses, att bevillnings-taxeringen i möjligaste måtto grundas på en tillförlitlig kännedom af de förhållanden, som rätteligen böra vägleda Taxeringsmännens omdömen.
I sådant hänseende visar sig ock nödvändigheten att företrädesvis bibehålla Berednings-Comitéerne, såsom närmast svarande mot ändamålet; hvaremot Utskottet anser Taxerings-Comitéerne på landet kunna indragas.
Derigenom vunnes likhet till formen emellan landet och städerne, utan uppoffring af den beskattningsrätt, som ytterst tillkommit och äfven framBili, till R, St, Brot, 184.0. 5 Sami, i Afd, 6 Haft, 3 18' Bevillhings-Ut skol tets Betänkande j N',o 12 gent synes böra tillkomma sjelfva socknarna eller communerne.
En dylik förändring hindrar likväl icke, att flera pastorat kunna (brena sig om en Comité, der locala förhållanden sådant medgifva, hvilket jemväl hittills flerestädes egt rum, och Utskottet är öfvertygadt, alt, ge om Taxerings-Comiteerncs upphörande, föreningar af mindre Berednings-district skola ytterligare befrämjas och bilda sig i en vida mer naturlig och ändamålsenlig ord ning, än som af en tvungen indelning uti större Taxerings-disiriet skulle kunna påräknas.
På dessa grunder, får Utskottet vördsamt tillstyrka, alt Taxerings-Comitéerne på landet, sådane de hittills varit, må indragas och förenas med Berednings-Comiléerne, likväl under gemensam benämning af:
Taxerings-Comilé på landet; samt de förändrade föreskrifter antagas, som Utskottet i afseende derpå föreslagit; hvaremot Utskottet for sin del icke anser lämpligt, att i en så vigtig del af Taxeringsålgärderna, som uppskattningen af fastighets- eller egendomsvärden, inskränka Comitéernas verksamhet till en sådan uppskattning endast hvarje 5:te år, enär erfarenheten ovedersägligen visat, att (lera förhållanden inträffa, som göra en årlig granskning: och jemkning af egendomsvärden både nödvändig och gagnelig, obeiäknadt den fördel, som ej eiler bör åsidosättas, att nemligen nya Taxerings-Ledamöler, hvilka årligen träda i utöfning af delta maktpåliggande värf, derigenom inhemta både kännedom och vana vid behandlingen af denna, isynnerhet på landet, serdeles vigliga angelägenhet; och får derföre afstyrka bifall till det af Ilerr Gr fve Spens i berörde afseende väckta förslag.
Inom Hedervärda Bonde-Ståndet har blifvit föreslaget: Af Matts Persson från Stockholms län, med hvilken sig förenat Stephan Andersson från samma Län, alL Pröfnings-Comiteerne inom hvarje Län, med ledning af de utaf Berednings- och Taxerings-Comitéerna hemmanen åsatte värden, måtte förklaras berättigade alt sänka minimi-summan för Länet, vissa t. ex. högst tio procent, under det stadgade beloppet, hvarigenom den ofta och med skäl öfverklagade orättvisan i närvarande Taxerings-method kunde i betydlig nion förekom mas; samt af Ephraim Larsson från Elfsborgs Län, att de beräkningar, som vid bevillningens bestämmande, under namn af minimitabell, uppgöras öfver hvarje Läns bidrag dertill, icke måtte anses såsom lindande för Taxeringsmännen; hvarmed Lindbeck från Hallands
Län sig förenat. Bevillnings-Utskottels Betänkande, IV-.o 12. 19
Då motionärernes förslag endast synas grunda sig på serskilda fall, der fastighetsvärderingen förmenas vara för högt uppdrifven, kan Utskottet deraf icke hemta anledning att föreslå nedsättning i beloppet eller afskaffande af den så kallade minimi-tarilFen för vissa Län; och får derföre vördsamt hemställa, att Matts Perssons och Ephraim Larssons ofvannämnde motioner måtte lemnäs utan afseende.
Såsom utlåtande öfver den af Herr von Hejne, Georg, hos Högloft.
Ri dderskapet och Adeln, derom väckta motion, att, då föreskrifterna i Beviilnings-Siadgan om den vägledning, taxeringsman, vid bestämmande af fastighetsvärden, kunna och böra hemta af de i orten gångbara pris, äfvensom af sisla köpesumman, äro olämpliga och missledande, hela Q\ § och den del af 66 som derpå har afseende, måtte ur den nya Bevillnings-föroidningen uteslutas, får Utskottet, jemte anmälan, alt 64 § icke finnes upptagen i Utskottets förslag, hänvisa till den förändrade redaction i ofvanberörde hänseende, som 68 § i samma förslag innehåller.
Af Petter Claesson från Elfsborgs Län har, inom Hedervärda Bondeståndet, (råga blifvit väckt om ändring af 106 och 107 §§ i Bevillningsforordningen, sorn stadga skyldighet för husbonde att jemväl häfta för dess landtbönders, torpares och andre arbetares kronoutskylder, hvilket motionären anser vara obilligt, utom hvad landtbönder beträffar; äfvensom motionären yrkat, att en torpare, när han fyllt 60 år, bör från kronoskatter vara fri; hvarmed Henric Hansson och Johannes Pettersson från samma Län, samt Petter Mårtensson från Jönköpings
Utskottel har, i anledning af förenämnde motion, ansett sig endast böia hänvisa till den förändrade redaction, i afseende på husbondes ifrågasatte ansvarighet, som Utskottets förslag i 138 § innehåller; äfvensom till 1 Art. i §, utvisande, vid hvad ålder personliga skyddsafgiften upphör att utgå.
Jemte hemställan, huruvida icke föreskriften uti 108 § af gällande Bevillningsstadga, att skattskrifvaren skall vara berättigad tili lösen för utgående årliga debetsedlar, borde, såsom varande högst obillig, förfalla, har Gustaf Bernhard Appelqvist från Blekinge Län hos Hedervärda Bondeståndet föreslagit, att de skattskyldiga måtte befrias från all lösen för Statens ifrågavarande årliga räkningar och qvittencer.
Då den af motionären ifrågasatte lösen endast afser en skälig ersättning af kostnaden för debetsedlarne, utan att kunna anses vara betungan - 20 Bevilliiings-Ut skol tets Betänkande, N',o 12. de för de skattskyldige, finnner Utskottet sig icke kunna tillstyrka bifall till det af Jppelc/vist framställda förslag.
Borgareståndet till Utskottet remitterad motion, har Herr Göran Hammar yttrat sig anse Pröfnings-Comiteerne olämplige, så organiserade, som de efter nu gällande förordning skola vara, och derföre hemställt: att, om icke dessa Comiteer kunna alldeles försvinna, hvarigenom för
Slaten skedde en icke obetydlig besparing i rese- och daglractaments-kostnader, och den, som trodde sig ega skäl till klagan öfver Taxerings-Comiteens åtgärder, kunde direele hos Konungens Befallninghafvande söka ändring, utan behof al den nu brukliga omvägen, de åtminstone måtte väljas serskildt för hvarje commune, och endast bland dess egna medlemmar, lill ett antal af 10 högst a5 Ledamöter, efter ortens storlek, samt i staden Borgmästaren och i landtförsatnlingen Pastorn föra ordet, hvilka, bättre än Landshöfdingarne böra känna lolkels vilkor och hvad en hvar skäligen i beskattnings-afseende kan och bör draga; att om Borgmästaren eller Pastorn är hindrad att taxeringen öfvervara, Comitéen gegenom val inom sig må nämna annan Ordförande, och dennes plats, såsom Ledamot, intagas af en utaf Suppleanterne, samt att denna PröfningsComité väl må ega att, på förebragte skal, lindra skattebördan, men icke att i Bevillning upphöja någon, utöfver hvad Taxerings-Comiteen den skattskyldige åsatt, med mindre Krono-Ombudet deröfver klagat och tillika styrkas han, att minst | af Taxeringsmännen röstat för en högre bevillning, än den plurali teten har bestämt.
Då motionärens förslag synes utmärka, dels en ovigtig uppfattning af Pröfnings-ComiteWnas vigtiga bestämmelse, att genom en allmän öfversigt befordra enhet och sammanhang i beskattningsförhållandet inom hvarje Län, dels ock förblandning af allmänna med communala beskattningsformer, anser Utskottet samma förslag, såsom alldeles oförenligt med nu gällande bevillningsgrunder, icke förtjena afseende; och får derföre afstyrka bifall till Herr Hammars förenämde motion.
I sammanhang härmed, och då Utskottet föreslagit Berednings- och Taxerings-Comitéernes förening, har Utskottet likväl ansett behofvel påkalla tillökning i antalet af Ledamöter uti Pröfnings-Comiteerna, hvilkas befattning, genom en sådan förändring, blifver mera både besvärlig och ansvarsfull, än hittills; och får, med afseende derpå, Utskottet vördsamt tillstyrka den förändrade redaction, som uti 113 § af Utskottets förslag förekommer.
På grund deraf, att Götheborgs stad består af nära 20,000 personer, Bevillnings-Utskoltets Betänkande , iV.-o 12. 21 hvilka lill större delen hafva sin inkomst af handel och sjöfart, och den ojemna afkastning, som dessa näringar lemna, ej rätteligen kan bedömas af andra personer, än dem, som äro uti en närmare beröring med orten, och således ej, som nu sker, utaf Länets Pröfnings-Gomitee, hvars medlemv mar, som till större delen utgöras af landtbrukare, äro beonde långt aflägse från staden, såsom varande belägen ytterst i ena ändan af det smala och nästan 20 mil långa Länet, samt således ej kunna ega den kännedom, som fordras om rörelsens afkastning, för att rätt svara mot det medborgerliga kallet; hvilket förhållande måste förorsaka, att
Staten oftast går miste 0111 hvad den rättvisligen bör tillkomma, äfvensom att den enskilde medborgaren, en och annan gång, kan blifva förnärmad, har Herr Olof Wijk, med hvilken Herr Kjellberg sig förenat, inom Vällofl. Borgare-Ståndet föreslagit, det Götheborg, lika med Stockholm, må få sin serskilda Pröfnings-Comite, att utgöras af 16 personer, nemligen 2 af Ridderskapet och Adeln, 2 af Preste-ståndet, 2 af Götheborgs Magistrat, dem Landshöfdingen utser, 8 rörelseidkande Borgare, hvaraf 2 Gross-, 2 Minuthandlande, 1 Fabrikör, 3 Handtverkare, jemte 2 Ståndspersoner, som på öfligt sätt af stadens invånare väljas; hvaröfver Herr Halling yttrat följande: ”om man, som sig bör, tager i ”betraktande egentliga bestämmelsen af en Pröfnings-Comite för hvarje Län, ”sådan den uttryckes och ännu mera antydes genom 134 § af nu gällande ”Bevillnings-stadga, måste man erkänna, att den är någotmera, än att, så”som nu ofta är fallet, pröfva skattskyldiges anförda besvär öfver Taxe”rings-Comiteernes åtgärder.
Pröfnings-Comitéen har nemligen äfven till ”föremål, att, ulan sådane besvär, vidtaga alla nödiga rättelser, det vili sä”ga, äfven af egen drift tillse, att Taxerings-Comiteerne iagttagit, hvad dem "ålegat, så att i möjligaste måtto enhet i beskattningen eger rum.
”Således kan ej bestridas, att, om Sverige icke vore ett så vidsträckt ”land, att det utan stora svårigheter kunde ske, skulle ändamålet bäst vinnas, om en enda Pröfnings-Comite för hela Riket bildades.
När likväl ”detta ej låter sig göra, anser jag det vara ganska betänkligt att inskränka Pröfnings-Comiteernas nuvarande omkrets, eller hvarje Län.
Om ”nu en serskild Pröfnirigs-Comité för Götheborg skulle införas, blefve bestämdt eli af Riks-Stånden uteslutet från deltagande deruti och afskuret "rättigheten, att bereda nödiga rättelser uti Taxerings-Comiteens arbete, och ”den så vigtiga angelägenheten, att bestämma en hvars anpart i bevillnin”gen, uteslutande lagd i händerna på Götheborgs stads egne invånare.
An”ses detta rigtigt, vet jag icke något skäl att ej med detsamma stadga, att ”alla andra, åtminstone större städer, borde ega enahanda rättighet; hvil - Bevil lili ngs-TJlskol tets Betänkande, N.o 12. ”ket jag icke gerna skulle vilja tillstyrka, och kan således ej eller anrat, ”än bestrida yrkandet om en undantagslag i delta läll för Götheborg, h\ ilsken jag ej finner så ojemförlig med andra Rikets städer, som hufvudsta”den, den der har en helt annan sammansättning, vidd och vigt.”
Då Götheborgs stad lyder under styrelsen i Götheborgs oell Bolms Län, och icke har något serskildt Uppbörds- och Redogörelseverk, såsom förhållandet är med hufvudstadcn, hvilken ock i allt öfrigt belraglas som serskildt
Län; så har, ej mindre ned afseende derpå, än med stöd af de utaf Herr Halling anförde, här -ofvan upptagne välgrundade skäl, Utskottet ansett sig böra afstyrka bifall Lill Herr Wijks förenämnde motion.
Genom seiskilde remisser från Vällofl. Borgare-Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet, har Utskottet fått till handläggning emottaga Peller Perssons lian Jönköpings Län, inom sistnämnde Riks-Stånd, väckte, till Stals-Utskottet först remitterade, men derifrån återlemnade motion, att, till förekommande af alla de obehöfliga och högst olämpliga besvär, som, genom Konungens Befallningshafvandes och Kongl.
Kammar-Rättens pröfningsräit, i ålskillige delar af Berednings-, Taxerings- och Pröfnings-Comiléernes beslut, vid skeende klagomål eller anmärkningar, drabba den skattskyldige, de stadganden, sorn afse denna pröfningsräit, måtte till alla delar upphäfva?..
Vid öfvervägande häraf, har förekommit, att föreskrifterne uti 147 med i5o§§ af nu gällande Bevillnings-Stadga, angående den, Kongl. Kammar-Rätten tillagde, pröfnings- och anmärkningsrätt, i vissa fall, stå i strid med lydelsen i 17b §, att Ledamöter af Berednings-, Taxerings- och Pröfnings-Comité äro att anse såsom Rikets Ständers Ombud, hvilka ega att icke allenast verkställa bestämda föreskrifter, utan ock med Rikets Ständers magt och myndighet afgöra och besluta uti frågor, der endast den enskilda kännedomen och öfvertygelsen om medborgares olika städning och förhållande måste ligga till grund för pröfningen.
Med rätta begreppet om beskaffenheten af det uppdrag, Taxeringsman sålunda ega, kan icke förenas föreställningen om rättighet för någon Embetsmyndighet alt granska och upphäfva Taxeringsmännens åtgärder och beslut.
Erfarenheten har ock visat, att denna, af Rikets Ständer, med inskränkning af deras egen beskattningsrätt, upplålne rättighet, icke ledt hvarken lill befrämjande af enhet i tillämpningen af bevillnings-beskattningsgrunderne, eller till det dermed hufvudsakligen åsyftade ändamål, alt endast verkliga misstag vid tillämpningen af dessa.grunder skulle befordras till rättelse, tneB deremot ofta blifvit utsträckt öfver sin tillbörliga gräns, så att allmänheten numera svårligen kan urskilja, i hvad nion taxeringsmanna-åtgärderne ega helgd, hvilket omsider må - Bevil/niiigs-Utskoltets Betänkandej N.-o 12'.
23 ste verka liknöjdhet och minskadt intresse för folkets urgamla och dyrbaraste rätt att sig sjelft beskatta.
Jemväl skall man, med närmare kännedom af förhållandet i förevarande fall, i öfrigt linna mindre nödigt, att Pröfnings-Comit ernes beslut få öfverklagas hos Kongl. Kammar-Rätten; ty, relativt till mängden af de besvär, som Taxerings- och Pröfnings-Comiteerne afhjelpa, dragas ganska lå sådane besvärsmål under Kongl. Kammar-Rättens pröfning, och minsta antalet deraf föranleda till någon ändring i besluten, enärr dessa i allmänhet ii ro grundade på local-kännedom och andre förhållanden i beskattning,sväg, hvilka för Öfver-Domstolen äro obekanta.
För att emedlertid sälta föreskrifterne om ändringssökande i bevil 1- ningsmål i öfverensstämmelse med både Grundlagens bud och öfriga stadganden i Bevillnings-Förordningen, har Utskottet således, med antagande, alt Kongl.
Kammar-Rätten endast skulle tillkomma pröfningsrått i frågor, hvilka angå debitering,. då någon i sådant fall vill öfverklaga Konungens
Be fa 11 n i ngsha fva nd es beslut, samt att upptaga och afgöra anmärkningar, som, vid revision af räkenskaperne, kunna förekomma emot debitering, uppbörd och redovisning af beviilningsmedlen, men att likväl den skattskyldige, då lian genom Pröfnings-Gomites beslut anser sig förnärmad, icke borde sakna utväg ali deruti söka rättelse, ansett sig böra vördsamt tillstyrka de förändrade stadganden i nämnde afseende, sorn Utskottet uti 124, 12 b och 126 §§ före lagi t.
Såsom tillägg vid 16r § af nu gällande Eevillnings-Stadga, har Utskottet ansett sig böra upptaga Studerande vid Carolinska och Elever vid Technologiska Institutet; äfvensom, enär bland allmogen personer, som beredas till Herrans Nattvard, ofta med svårighet erhålla tjenst derföre, att, oagtadl deras tid npptoges för christendomskunskapens inhemtande, husbonde vore lika pligtig ansvara för deras sorn andre tjenstehjons bevillning, Utskottet ansett befrielse från afgift efter 1 Art. böra ega rum för det året, då de beredas tili Herrans Nattvard, änskönt de fyllt 18 år; och får, med afseende derå, tillstyrka den förändring, sorn Utskottets förslag i 143 § utvisar.
Uti en hos Högvördige Preste-Ståndet väckt motion, liar Herr Doc-, tor Björkman anfört: att, enär flere Sockneskolor redan skola finnas, grundade på testamenten eller inköpta frälseräntor, hvilka användas till Skolans underhåll och aflöning åt Läraren, men, enligt Bevillnings-Stadgans 2:a Artikel, af dessa anslag ad pios usus, fordras bevillning, såväl af Skolan för eganderätten och rusttjenstmarkerne, sorn af Skolmästaren för löneinkomsten 24 Bevillnings-Utskottets Betänkande, N-o 12. så vida den öfverstiger 200 R:dr, motionären derföre ansett sig böra yrka, att sådane fromma stiftelser hädanefter må åtnjuta fullkomlig befrielse från alla afgifter efter a:a Art., och icke endast en sådan, som nu efter 163 § 6 momentet medgifves; hvaröfver Prostarne, Herrar Ödmann, Astrand, Ljtli,» Doctor Wallin, samt Contracts-Prostarne, Herrar Sylvan och Hallström sig yttrat.
Ehuru Utskottet, lika med motionären, skulle önska alt kunna medverka till den ifrågasatte befrielsen från bevillning af ofvannämnde anslag ad pios usus, har Utskottet likväl, enär densamma skulle föranleda undantag till förmon för alla fromma stiftelser och inrättningar, och dymedelst förorsaka icke blott en betydlig minskning i bevillningen, utan älven osäkerhet vid inkomst-beräkningen och redovisningen deraf, ansett sig icke böra tillstyrka bifall å Herr Doctor Björkmans ofvannämnde motion.
Utom några mindre redactionsförändringar uti i63 § af BevillningsStadgan, har Utskottet, enär bokhandeln, isynnerhet uti smärre städer, vore mindre förmonlig, funnit sig böra tillstyrka det tillägg i afseende på Bokhandlare, som Utskottet i i45 § föreslagit.
Såsom uppmuntran för nykterhet, har Herr Contracts-Prosten Doctor Agrell inom Ilögvördiga Preste-Ståndet föreslagit, att i blifvande Bevillnings-Förordning några sbillingars afkortning i krono-utskylderne må beviljas för hvar och en, som vid mantalsskrifningen afsäger sig allt bruk af starka drycker, i likhet med hvad öffigt varit för flere minderårige eller vaccinerade barn; dock att den, som sålunda sig angifvit, men befmnes under året förtära starka drycker, skulle erlägga dubbel afgift till församlingens fattige och, om han sig öfverlastar, böta efter allmän
Lag och laga tadgar; hvaruti Herr Doctor Morén och Herr Prosten Bergqvist instämt.
Och har Herr Contracts-Prosten Örnberg, uti en af honom inom samma Riks-Stånd väckt motion, om en årlig consumtions-afgift af alla, som supa bränvin, hvaröfver Utskottet serskildt betänkande afgifvit, alternativt föreslagit, att, om en sådan afgift skulle finnas motbjudande, i stället ep lindring i bevillningen af minst 8 och högst 16 skillingar banco för hvarje mantalsskrifven person, som icke förtär bränvin, måtte medgifvas.
Utan att vilja förneka den goda afsigt, som ligger till grund för motionärernes förslag, befarar dock Utskottet, att det sannolikt mindre betydliga resultat, som deraf vore att förvänta, skulle i hög grad motvägas af de Bevillnings-Utskottets Betänkande, N.-o 12.