Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I fråga om landtmannabyggnaders uppförande och inrättande, så att de utan särdeles tillökning i kost naden med ett inbjudande utseende förena ändamålsenlighet och beqvämlighet, har en af länets innevånare, Possessionaten Charles Emil Löwenskiöld, så väl medelst ritningar och skrifter som genom praktisk verksamhet inlagt icke ringa förtjenst, hvilken ock väckt uppmärksamhet hos Kongl. Landtbruks-akademien, sorn nyligen låtit till bevis på sitt erkännande tilldela honom ett exemplar af sin mindre skådepenning i guld.
Jemförelse mellan folJcmängdstillväxt och från mantalspenningar befriade.
Tillökning i an- Folkökningens talet från man- totalbelopp. talspenningar frie.
År 1856 2,735 2 089 » 1857 694 2 399 ,, 1858 2,057 3,430 » 1859 3,959 3,183 » 1860 4,369 3,182 Summa 13,814 14,283 6 Skaraborgs län.
Bran vins—bruk.
Några administrativa förfoganden för innevånare, sorn tala främmande språk, hafva icke påkallats.
Högst få utrikes födde män hafva varit i länet bosatte och de flesta af dem hafva erhållit Svensk medborgarerätt.
Annan schismatisk rörelse än det vanliga så kallade läseriet har icke försports, och några särskilda församlingar af olika tänkande i religionssaker hafva icke bildats.
Folket rättfärdigar fortfarande det omdöme, som uti senaste femårsberättelsen blifvit om detsamma uttaladt, att det nemligen är arbetsamt och fredligt.
Dess klädedrägt närmar sig allt mera den snitt, som allmänt begagnas af ståndspersonsklassen, och all egendomlighet i detta hänseende har nära nog försvunnit.
Fallenhet för öfverflöd och lyx i mat och kläder förekommer på några ställen i länet, särdeles hos den förmögnare allmogen, bland hvilka männen i åtskilliga orter till högtidsdrägt nyttja finare kläden och qvinnorna siden.
Den fattiga befolkningens näringsmedel utgöres till icke ringa del af potates.
I öfrigt är icke något anmärkningsvärdt att iakttaga i afseende å födoämnena.
Fyllerilasten har i ganska betydlig grad aftagit.
Sällan ser man på landet någon öfverlastad af rusgifvande drycker, vid andra tillfällen än marknader, auktioner och återresor från städerna på torgdagar och vid andra besök derstädes.
I ersättning för bränvinet begagnar allmogen nu kaffe och öl, hvilket senare försäljes mångenstädes i stugor, belägne nära allmän väg. o Tab. Litt. c. A landet idkades år 1860 bränvinsutskänkning vid endast 10 gästgifveri er; minutering srörelse på 5 stäl ^ o len, deraf 4 i Skara och 1 i Leckö fögderi, samt utskänkning på 2 ställen.
Ar 1855 utskänktes ännu bränvin vid 46 gästgifverier å landet.
Rättigheten hade sålunda förstnämnde år upphört vid icke mindre än 36 gästgifvaregård ar, allestädes genom frivillig afsägelse, en följd af den högre beskattningen.
I städerna har bränvinsförsäljning utöfvats å det antal ställen, sorn nedanstående tab. Litt.
C utvisar.
Uti detta antal utskänkningsställen å landet och i städerna äro dock icke inbegripne de ställen (helsobrunnar, passagerareångfartyg m. ti.), hvarest af hvarjehanda anledningar utskänkningsrättigheter varit beviljade under kortare tid än år.
För fylleri hafva blifvit bötfällde följande antal personer: år 1856 i städerna 306 och å landsbygden 36, » 1857 » » 225 » » » 61, » 1858 » » 293 » » » 29, » 1859 » » 361 » » » 37, » 1860 » » 287 » » » 48.
För oloflig bränvinstillverkuing hafva blifvit sakfällde: i städerna ingen, och å landsbygden år 1856: 130, 1857: 85, 1858: 23, 1859: 11 och 1860, 11.
Tab. Litt. d.
Lönkrögeriet har äfvenledes aftagit, på sätt som kan inhemtas af å följande sida stående uppgift (tabell Litt.
D) å antalet för oloflig bränvinsförsäljning vid domstolarne i länet bötfällde, eller i medeltal 265 personer årligen.
Näst förutgångna femårsperiod utgjorde medeltalet af de för ifrågavarande förbrytelse sakfällde 475 och således omkring
Adelar mera än för den tid denna berättelse omfattar.
Känslan af den moraliska förnedring, som är fyllerilastens följeslagare, och öfvertygelsen örn det förderf, den hopar öfver menskligheten, Tab. Litt.
C. Bränvinsminutering och utskänkning i städerna.
Utminuteri n g s s t allen.
Utsk > n k i i ngsställen.
Hjo. Falköping.
År 1856 10 8 15 5 1 2 7 5 12 6 3 4 » 1857 10 8 15 5 1 2 7 5 12 5 3 4 » 1858 1 2 2 2 2 2 6 5 10 3 3 5 » 1859 1 2 6 2 2 2 6 5 10 5 3 5 » 1860 1 2 6 2 2 2 6 5 10 5 3 5 Skaraborgs län.
Fångantal.
Sockenbibliotheker. 7 har allt lifligare vaknat och utbildat sig hos den tänkande delen af befolkningen samt kraftigt bidragit ej mindre att hämma superiet, än äfven att minska lönkrogarnes antal.
I sin mån har ock den genom gällande bränvinslagstiftning förorsakade svårighet att å landet få tillgång till rusgifvande drycker bidragit till nykterheten bland allmogen, äfvensom mången lönkrog försvunnit till följd af kronobetjeningens uppmärksamhet och nitiska bemödanden.
Enligt de vid härvarande länshäkte förda journaler, har förhållandet med der förvarade fångar Tab. Litt. varit det i nedanstående tabell Litt. E uppgifna.
Fångantalet har således nedgått ifrån 1,275 till 699 årligen i medeltal räknadt, till hvilket lyckliga resultat ej mindre den under tidens lopp förändrade brottmålslagstiftningen, särdeles i fråga om brott emot äganderätten, än äfven utvidgade tillfällen till arbetsförtjenst hufvudsakligen bidragit.
Folkets nöjen bestå uteslutande i dansgillen, lekstugor och marknadsbesök.
Några egentligen betecknande folknöjen finnas icke att omförmäla.
Sockenbibliotheker äro inrättade i 60 socknar, deraf 12 i Norra Wadsbo fögderi, 13 i Södra Wadsbo, 1 i Höjentorps, 9 i Wartofta och 25 i Leckö.
I Skara fögderi finnes, enligt Kronofogdens uppgift, icke något socken bibliothek.
Antal för oloflig bränvinsfor säljning bötfallde. 1856. 1857. 1858. 1859. 1860.
Mariestad 2 .—. 3 1 — — 1 3 5 3 Lidköping ^ 1 — 1 12 9 3 2 2 — — 2 — 1 Falköping 3 1 1 — 1 Norra Wadsbo fögderi 46 38 51 30 36 Södra Wadsbo d:o 42 44 51 30 51 Höjentorps d:o 66 5 21 25 16 Skara d:o 71 51 68 47 40 Wartofta d:o 51 53 60 50 39 Leckö d:o 47 35 38 50 17 Summa 332 230 299 250 215 Tab.
Litt. E. Fångantal å länshäktet.
Kansakningsfångar.
Straffångar för undergående af Lösdrif- By- satte.
Barn, som åtföljt sine mö- drar.
Summa i läns- häktet förva- rade perso- För hvar- jehanda grofva brott.
För stöld.
För andra förbry- telser. dödsstraff. straff- arbete. fängelse vid vatten och bröd. enkelt fängelse. vare eller försvars- löse. port fån- gar.
M. Q. M. Q. M. Q. M. Q. M. Q. M. Q. M. Q. M. Q. M. Q. M. År 1856 » 1857 » 1858 ..
1859 » 1860 2 15 17 8 13 3 1 1 4 4 24 35 68 16 57 3 2 5 3 3 18 9 2 14 9 1 2 1 2 — 27 22 19 49 12 5 5 4 7 5 171 189 208 233 195 60 59 44 60 70 144 79 79 37 57 59 18 15 8 7 61 69 57 56 49 14 18 22 13 7 137 146 156 154 132 20 19 17 8 6 3 2 7 4 9 6 3 3 3 4 758 695 724 678 639 Summa 55 13 200 16 52 4 2 — 129 26 996 293 396 107 292 74 725 70 25 19 3,494 11 3 40 3 10 1 26 5 199 59 79 21 58 15 145 14 5 4 699 D:o under nästföregående 5 år 27 7 129 20 16 1 1 — 236 27 271 116 124 20 221 13 8 18 1,275 8 Skaraborgs lajl.
Förlikningsnämnder.
Ladugårdsskötsel.
Inom Bergs, Ransbergs och Mölltorps socknar af Södra Wadsbo fögderi samt Kyrkefalla pastorat i Höjentorps fögderi äro förlikningsnämnder inrättade, genom hvilkas bemedling många tvister af ringa betydenhet sammanjemkas och biläggas, för hvilkas handläggande domstolarnes åtgärd eljest skulle påkallas.
Föreningar till öfning i vapenföring hafva under perioden icke förekommit. 3.
Näringar. A) och B) Jordbruket och Boskapsskötseln, hvilka utgöra länets hufvud näringar, äro stadda i oupphörligt framåtskridande och förkofran, i följd ej mindre af enskilda landtbrukares upplysta verksamhet och nitälskan, än äfven af åtgärder å statens sida, befordrande allmän upplysning, vetenskaplighet, säkerhet i spanmålshandeln och lättade kommunikationer.
Visserligen återstår ännu mycket för att blänga jordbruket och boskapsskötseln till den grad af fullkomning, att all jord inom länet, med bibehållande eller förökande af sin växtkraft, lemnar all den afkastning, som under en fulländad kultur kan åvägabringas; men hågen att tillo-odogöra de rön och upptäckter, vetenskapen gifver vid handen, har vaknat till lif hos den tänkande delen af länets jordbrukande befolkning, och de praktiska resultaterna af deras verksamhet skola efter all anledning inom en icke så aflägsen framtid öfvervinna den ihärdighet och envishet, hvarmed den stora mängden af mindre jordbrukare gerna fasthänger vid ärfda vanor och föråldrade methoder.
En väl ordnad folkskoleundervisning skall härvid ofelbart verksamt ingripa, i det den hos menige man odlar omdörneskraften och framkallar mottaglighet för en på skäl grundad bevisning.
Denna håg, hvaraf yttringar låtit förspörja sig öfver hela riket, torde ock vara förtjent att af staten ytterligare kraftigt understödjas.
På jordbruket verkade den åren 1857 och 1858 rådande stockning i marknaden, i förening med den yrsel, som föregick och framkallade den, på det sätt ofördelaktigt, att åtskillige, i synnerhet större egendomar, hvilka betaltes med höga priser och inköptes endast för att åter afyttras, sedan köparne hvar för sig under den korta tid de innehade dem dels genom skogens nedhuggande, dels genom ett förödande brukningssätt sökt att bereda sig all möjlig vinst, sålunda sköflades och utsögos, till dess de slutligen, då penningeförlägenheten inträdde, måste afyttras af då ofta ruinerade innehafvare till vanpris, eller, såsom vanligast skedde, återtagas af de ursprunglige ägarne emot betydligt nedsatte köpeskillingar, men också i ett hvad jordens växtkraft beträffar ansenligt försämradt skick.
Emellertid är det att hoppas, att sedan penningeförhållandena reglerat sig och allmänt förtroende så småningom inträdt, förtänksamhet och varsamhet i företag skall förspörjas såsom sekundära verkningar af den rubbade jemnvigten.
Ladugården står väl ännu icke på alla ställen i det förhållande till landthushållningen i sin helhet, som för den sistnämndas inrättande på fullt rationelt sätt vore önskvärdt, men de större jordägarne, hvilka dels börjat inse, att ett mindre antal kreatur väl födde lemna rikare afkastning till afsalu på samma gång, som spillningen efter dem utgör ett vida värdefullare gödningsämne, än efter kreatur som erhålla magrare kost eller endast lifnäras, dels ock funnit, att utan tillräcklig ladugård jorden så småningom utmagras och skänker svaga skördar, hafva föregått med exemplet att minska kreaturens antal, på samma gång som de utvidgat odlingen af foderväxter och rotfrukter.
Exemplet har visserligen ännu, särdeles hvad rotfrukter beträffar, endast undantagsvis verkat på allmogens hushållningssätt, men då i tidernas längd de ögonskenliga fördelarne icke kunna undgå att blifva märkbara, samt ladugårdens ändamålsenliga skötsel, såsom ett oeftergifligt vilkor för ett lönande jordbruk, dels genom skrifter och dels genom Hushållningssällskapets verksamhet och landtbruksskolors lärdomar, såsom man säger, kommit i hvars mans mun och sålunda antager naturen af ett axiom, så torde på den redan beträdda vägen efter hand allt flere jordbruksidkare inledas till fördel och fromma för näringen och hela landet.
I afseende på åkerbruksförhållandena i allmänhet under hvarje år i femårsperioden, torde följande här böra anmärkas:
Årsväxt.
9 År 1856 var sommaren regnig och kall.
Vårsådden verkställdes sent och bergningen så väl af säd, som foderväxter, hvilken inträffade senare än vanligt, försvårades af fortfarande regnig väderlek, så att omkring en tredjedel af den nästan, allmänt råbergade och till en del grodda sädén inkom i ladorna i ett mot hälften af välbergad gröda svarande skick.
Fullvigtig säd af berörde års skörd var ytterst sällsynt i marknaden, och potatisen angreps på många ställen i betydlig grad af torröta.
Skörden var under medelmåttan.
o Ar 1857 var sommaren deremot mera än vanligt torr och varm.
Föregående årets höstsådd fördröjdes, till följd af ihärdigt regn, och utsädet, hvartill användes samma års illa bergade och till beskaffenheten underhaltiga säd, visade sig ock mindre fröbart.
Grödan blef åkertunn, halmen kort och afkastningen under medelmåttan.
Endast rågen i Norra Wadsbo fögderi lemnade någorlunda skörd eller åttonde kornet, utsädet inberäknadt.
Ar 1858 var sommaren rik på omvexling af nederbörd och värma.
Temperaturen var i allmänhet högre än år 1856.
Växtligheten befordrades häraf i hög grad och bergningen försiggick i allmänhet under lämplig väderlek.
Höskörden var rik och sädesgrödan ovanligt vacker, ehuru på ett och annat ställe klagan förspordes deröfver, att den icke gifvit så mycket i spann, som man af dess lofvande utsäde kunnat vänta, hvilket förhållande Hushållnings-Sällskapets Agronom velat härleda derifrån, att jorden på de ställen, der detsamma inträffat, icke blifvit genom gödsling ersatt för de ämnen, hvaraf kärnen är sammansatt och hvilka med derifrån bortförde föregående grödor blifvit jorden beröfvade.
Emellertid var skörden i allmänhet god, och detta år kan med skäl anses såsom det gynnsammaste under femårsperioden.
Sommaren år 1859 var en fullkomlig motsats till nästföregående år i afseende å nederbörd.
Lika rik på milda regn, som den senare var, lika torr och brännande visade sig den förra.
På många ställen inom länet uttorkade brunnarne och de mindre vatteritillgångarne, så att klagan var vida förspord deröfver, att landtbrukaren måste använda en stor del af dragarne att på långa afstånd hemta vatten till kreaturen.
Första höskörden var ringa, och vallarne lemnade ringa eller ingen efterskörd.
Höstsädet af hvete och råg tynade af och blef tunnt samt föga gifvande.
Vårsäden led ännu mera af den ovanliga torkan och blef ovanligt litet gifvande så väl i kärna som halm.
Mångenstädes klagades till och med öfver total missväxt.
Ett dylikt missgynnande år straxt efter en tryckande penningkris kunde icke annat än hvila tungt öfver landtmannen och genom det betydliga belopp, hvarmed våra jordbruksalster nu ingå i handelsbilansen, menligt återverka på all rörelse.
— Den knappa fodertillgången förorsakade mycket bekymmer på vintren för kreaturens framfödande, och nästan öfverallt, med undantag af en och annan mönsterfarm, måste ladugårdarne minskas genom nedslagtning.
— Köttet föll derigenom hastigt i pris och beredde jordbrukaren ytterligare förlust.
Visserligen sökte Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande på hösten, att genom befqrdrande af kreatursexport till England upphjelpa kreaturspriserna, men följden visade, att endast de väl födda kreaturen vid försäljning gåfvö vinst; hvaremot flertalet djur, som i följd af knapp utfodring voro magra, måste afyttras med förlust.
Den utsigt, som härigenom yppade sig till erhållande af förmånligare priser, beredde dock en stagnation i prisernas fall och ägarne sökte att i förhoppning om gynnsammare tid, så vidt möjligt var, upprätthålla sina ladugårdar.
o Återigen inträffade år 1860 en våt sommar.
Regnet, som började redan vid vårsådden, aflöstes dock ända till medlet af Juli månad af varma och klara dagar, men efter den 15 Juli tilltog det i varaktighet och afbrotten blefvo allt mera sällsynte.
Grödan visade sig då och vidare fram i Augusti månad särdeles lofvande, förespeglande landtmannen en rik skörd, i fall gynnsamt bergningsväder inträffade.
Detta hans hopp skulle likväl till icke ringa del svikas.
Regnet föll i strömmar och försvårade bergningen, så att minst tredjedelen af den påräknade afkastningen gick förlorad, och den, som bergades undan flödena, var på många ställen af dålig beskaffenhet och ringa vigt.
Mycket af den på senhösten utestående säden aftogs grön och.
Landshöfdinge-Einbclels uli Skaraborgs län und. ber. för åren 1856—1860. 2 10 Skaraborgs län.
Odlade jordens areal. ■uppfodrades.
En del blef till och med genom vätan till foder oduglig.
Rotfrukterne ledo jemväl af väderleken, och potatisen angreps af dels torröta dels våtröta samt ruttnade på sina ställen i jorden.
Endast höskörden, som till största delen inbergades torr, var öfver medelmåttan och på några ställen ymnig.
— Emellertid skattas skörden för detta år i sin helhet inom länet såsom fullt medelmåttig och tillräcklig jemväl till afsalu, och man kan deraf göra sig en föreställning om den förlust, som af den otjenliga väderleken blef en följd.
— En af de största olägenheter, som i landtbrukaren minne förknippar sig med året 1860, var dock, att höstsådden i anseende till jordens uppmjukade tillstånd ända till den tid, då frost inträffade och gjorde all sådd omöjlig, icke kunde behörigen verkställas.
Föga råg och än mindre hvete blef utsådt, hvaraf verkningarne förspordes följande året 1861.
Maj:ts Befallningshafvande nu allmänneligen och i korthet redogjort för landthusliållningens ställning samt åkerbruksförhållandena under hvarje år i perioden inom länet, återstår nu att i enlighet med i nåder anbefalld t formulär afgifva nödige ansedda detalj uppgifter i den mån de kunnat erhållas, dervid Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i afseende på sättet för insamlandet af primäruppgifterna bör i underdånighet tillkännagifva, att enahanda förfarande ägt rum, som det i senaste femårsberättelsen omförmälda, nemligen att Länsmännen, med tillkallande af sådane om hvarje särskild orts förhållanden kunnige personer, de der för en landtbruksstatistik visat intresse (och några dylike personer finnas inom hvarje ort), uppskattat och beräknat hvarje hemmans och brukningsdels utsäde och afkastning m. m. samt aflemnat uppgifterna till vederbörande Kronofogdar, hvilka granskat desamma och öfver dem fögderivis upprättat sammandrag.
I städerna hafva uppskattningar och beräkningar skett af Magistraterne med biträde likaledes af derinom boende erfarne personer.
Några med verkligheten fullt instämmande uppgifter hafva, i saknad af erforderlige medel för tillförlitligt bedömande af jordarealen, dock icke kunnat anskaffas.
Emellertid vågar Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande föreställa sig, att primäruppgifterna i allmänhet äro med urskiljning insamlade och att resultatet någorlunda närmar sig verkliga förhållandet.
De afse i allmänhet och der annorlunda icke är särskildt uttryckt tillståndet år 1860 och innefatta på intet sätt någon öfverskärning af detsamma.
Hvad då först beträffar geometriska tunnlandtalet af den odlade jorden och den naturliga ängen, hafva såsom ofvan är antydt, i saknad af ett ekonomiskt karteverk med dertill hörande matrikel, uppgifter af något värde nu icke kunnat insamlas.
Majrts Befallningshafvande måste således i berörde afseende inskränka sig till de källor, sorn redan tillförene funnits, nemligen en af Landtmäteri-Direktören Friberger år 1856 uppgjord tabell öfver jordarealen inom länet, upprättad efter Topografiska Korpsens karta samt den tabell Hushållnings-Sällskapet år 1859 på anmodan af den s. k.
Finanskomitén låtit författa.
Enligt den förra skulle hela arealen utgöra 72,505 qvadratmil eller 1,677,972,79240025 tunnland, deraf 2,587 qvadratmil eller 59.8 7 0,50911875 tunnland sjöar, 22,923 qvadratmil eller 5 3 0,5 0 3,09381875 tunnland skog samt 46,995 qvadratmil eller 1.08 7,5 9 8,52940875 tunnland jord af andra slag.
Denna tabell lider dock med afseende å det ändamål, hvarom här är fråga, af den ofullständigheten att tunnlandtalet odlad jord och naturlig äng icke blifvit särskildt för sig beräknadt.
Om man emellertid för ouppodlad, men till odling tjenlig mark, mossar, berg, hedar, mindre vattendrag m. m. afräknar en fjerdedel af beloppet, hvartill de minst kunna skattas, så återstå, bråk oberäknadt, 815,699 tunnland åker och äng, och med antagande deraf att, på sätt Ordföranden i Hushållnings-Sällskapet uti en bland Sällskapets handlingar intagen uppsats rörande landtbrukets ställning i länet, grundad på egen erfarenhet och från olika delar af länet insamlade uppgifter, yttrat, arealen af ängsmark, deruti inberäknad till gräs och klöfver igensådd åker, utgör omkring tre tunnland emot fyra tunnland öppen åker, så skulle, enär åkerarealen således förhåller sig till hela arealen af åker och äng som 4 till 7, af sistnämnda summa belöpa 466,113 tunnland på åker och 349,585 tunnland på äng, uti hvilket senare belopp dock den naturliga och artificiela ängsmarken äro sammanförde.
Den sålunda beräknade totalvidden af åker och äng Skaraborgs län.
Jordens beskaffenhet, brukningssätt.
Utsäde och skörd m. ra. 11 öfverensstäinmer ock i det närmaste med Ordförandens i Hushållnings-Sällskapet pä, ett annat ställe i ofvanberörde uppsats gjorda uppgift, att i Skaraborgs län utgör åker och äng omkring 800,000 tunnland.
I uppgiften till Finans-Komitén har Hushållnings-Sällskapet upptagit åkern till 436,244 tunnland och ängen till 183,147 tunnland eller 196.307 tunnland mindre areal åker och äng, än här ofvan enligt Fribergers tabell är vordet beräknadt.
Ofvanberörde beräkning, såsom till större delen grundad endast på sannolikhetskalkyler, torde dock tåla icke obetydlig jemkning, särdeles i fråga om den andel, hvari ouppodlad jord, impedimenter och vattendrag ingå uti totalsumman af jordarealen, hvilken andel troligen utgör mera än en fjerdedel af hela beloppet.
Ehuru således, om denna förutsättning är rigtig, Hushållnings-Sällskapet i afseende på arealen synes hafva närmat sig verkliga förhållandet, torde dock öfrige till Finans-Komitén afgifna uppgifter från länet om produktion och förbrukning icke böra tillerkännas egenskapen af tillförlitliga värdemätare, att döma efter det resultat, som från desamma härflyter, eller att af spanrnålsproduktionen endast omkring 21 tunnor skulle återstå för hvar och en af länets innevånare, sedan utsädet blifvit afdraget och kreatursutfodringen ombesörjd, på sätt här nedan vidare skönjes.
Det är nemligen en känd sak, att ett icke obetydligt belopp spanmål från länet afyttras, och resultatet förefaller desto mera oväntadt, som uppgifterna till icke ringa del äro grundade på 1858 års för jordbruket särdeles gynnsamma förhållanden.
Jordens beskaffenhet i länet är af naturen i allmänhet god.
Dålig kan den sägas vara endast på Tab. Litt. f. ett och annat ställe i skogsbygden.
I Wartofta härad och nordostligare delen af Tiveden är jorden i allmänhet af svagare beskaffenhet.
För bedömande af jordarterna i åkern inom särskilda delar af länet i förhållande till arealen, har Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, med ledning af Landtmäteri-Direktören Fribergers ofvanberörde statistiska uppsats, upprättat den på följande sida intagne tabell Litt. F.
Allmänna brukning ssättet är vid större jordegendomar nästan uteslutande vexelbruk, vanligen i sju skiften; hos allmogen deremot tredings- eller fjerdingsbruk samt endast undantagsvis vexelbruk.
Arliga utsädet per tunnland af de särskilda sädesslagen, tunnlandtalet, som till odling af hvartdera Tabb.
N:o 2 sädesslaget användts, samt behofvet till utsäde år 1860, skörden uppskattad i korntal af utsädet med dettas och Litt. g. afdrag under hvartdera året 1856—1860, samt uppskattning af årliga förbrukningen inom länet af hvarje hufvudsakligt sädesslag, enligt i medeltal beräknadt behof för hvar person, inhemtas af bifogade tabb.
N:o 2 och Litt. G (sid. 13).
Inom Södra Wadsbo, Höjentorps och Wartofta fögderier har derjemte odlats lin, hvartill ansetts åtgå 549 tunnland, samt i Wartofta och Höjentorps fögderier rofvor och fodermorötter å 1071 tunnland, äfvensom i Wartofta fögderi vicker å 66 tunnland.
Hela arealen af den år 1860 till odling af säd och potates samt lin, rofvor, morötter och vicker inom länet använda jorden skulle således, enligt de genom kronobetjeningen insamlade uppgifterna, utgöra 230,452 tunnland eller 227,689 tunnland för landsbygden och 2,762 tunnland för städerna, bråktal oberäknadt.
Med beräkning deraf, att trädesjorden, såsom vanligen antages, skall motsvara en tredjedel af den sädesbärande öppna åkern, skulle således hela beloppet af den under plog varande jorden på landsbygden utgöra allenast 303,585 tunnland, en siffra, som uppenbarligen är allt för låg oell med ej mindre än 132,659 tunnland understiger åkerarealen, enligt Hushållnings-Sällskapets ofvanomförmälda till Finans-Komitén afgifna tabell.
Oaktadt tabellerna angående jordbruket från fyra fögderier blifvit till Fogdarne återremitterade, och de sistnämnde, sedan Länsmännen enligt erhållen föreskrift sökt att insamla så noggranna uppgifter, som ske kunnat, underkastat desamma sträng revision, har likväl icke annat resultat kunnat erhållas.