Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
A f m o d e t s, o m g i f n i n g e n s o c h v ä n n e r s in- flytanden, s o m röra vårt h e m, v å g a r j a g p å s t å, att i d e flesta f a l l s t ö r s t a t r e f n a d e n å s t a d k o m m e s g e n o m att l y s s n a till d e t in- flytande m a k e n s åsikt härvidlag utöfvar.
» D e t u » s k o l a j u i alla fall v a r a ett, o c h då h o n e n g å n g s o m u n g k ä n d e sig d r a g e n till h a n s p e r s o n o c h i n t r e s s e n, a n t a r j a g, a t t h v a d d å så o b e m ä r k t m e n s ä k e r t s l o g r o t i h e n n e s själ, allt m e r a u t v e c k l a s till ett h a r m o n i s k t b e g r e p p o m h v a d s o m g ö r d e t g e m e n s a m m a b o e t till e n h a m n o c h till- flyktsort för båda.
» Hela ansvaret för kvinnans utveckling hvilar p å d e n s o m älskar h e n n e » (Michelet).
I e t t h e m, u t s t y r d t efter alla m o d e t s f o r d r i n g a r, d ä r k o m f o r t o c h l y x t a l a u r alla hörn, känns det d o c k s t u n d o m kyligt, m a n saknar något.
V i d en större festlighet, där m å n g a m ä n n i s k o r v o r o s a m l a d e i e n af o t a - l i g a, e l e k t r i s k a l a m p o r u p p l y s t sal, fick m a n se en liten herre m e d lykta lysa o m k r i n g bland gästerna.
P å fråga o m h v a d han s ö k t e, s v a r a d e h a n till a l l m ä n t j u b e l: » E n u p p a s s a r e.
» O m d e n lille s k ä m t s a m m e g u b - b e n m e d sin D i o g e n e s l y k t a n å g o n g å n g b e - t r ä d d e ett o f v a n å s y f t a d t h e m, s k u l l e h a n på frågan h v a d han sökte säkert svara: » Minnen ».
H v a d är ett h e m u t a n m i n n e n!
D e ä r o ej till k ö p s o c h d e k u n n a ej e r s ä t t a s, där- för äro d e värdefulla o c h g ö r a ditt h e m värdefullt.
D e gifva det prägel o c h karaktär.
Vid bosättningen är ett g o d t r å d j u all.
IDUN 308 tid beaktansvärdt, m e n äro d e u n g a tu e n i g a o m h v a r s k å p e t skall stå, b ö r a d e ej u n d e r - kasta sig andras t y c k e n o c h s m a k; det s k u l l e å s t a d k o m m a o r o o c h v i l l r å d i g h e t, för- orsaka m y c k e n m ö d a o c h stort besvär s a m t störa d e n tjusande idyllen.
O m fru A.
t y c k e r s k å p e t m å s t e flyttas hit, t y c k e r fru O.
d e t b o r d e s ä t t a s d i t o c h fru.
X, att d e t ej alls b o r d e finnas — e r g o l å t s k å p e t stå.
Ett e g e t litet v ä l l y c k a d t arrangement, h u r u t r a l l a n d e g l a d k a n d e t ej g ö r a e n u n g k v i n n a; m e n får h o n v i d s å d a n t tillfälle d e n frågan, hvar såg d u detta, h v e m gaf dig d e n i d é n, s å blir h e n n e s m i n n å g o t m u l e n — t y det k ä n n s l i k s o m litet nedsättande, att ej v a r a b e t r o d d o m e g e t i n i t i a t i v.
M e n v i ä g a ej n å g o n t a l a n g f ö r att å s t a d - k o m m a extravaganser i n o m h e m m e t!
Nåväl — den inneboende kvinnliga instinkten gör oss s n a r t u p p m ä r k s a m m a p å, h v a d s o m b e - h ö f s, f ö r att v i o c h h e m m e t m å k o m m a i samklang m e d hvarandra.
E n Z o r n s villa täljer o m M o r a g o s s e n, s o m blef konstnär.
Karl Larssons stuga röjer mästarens konstnärliga uppfattning.
Folkets s m a k har vunnit inträde i m å n g e t h e m, y p p a n d e sig i h v a r j e h a n d a slöjd.
D e n ål- driga d a m e n, s o m m y c k e t rest, f ö r s k ö n a r sitt h e m m e d I t a l i e n s k o n s t s k a t t e r o c h taflor i blått m e d söderns h i m m e l på.
Sjöman- nens hustru pryder stugan m e d snäckor, koraller, porslin o c h n i c k a n d e chineser.
Till o c h m e d e r e m i t e n g e r u t t r y c k åt sitt t a n k e - lif g e n o m att s ä t t a d ö d s k a l l e n o c h t i m g l a - s e t i sin c e l l.
H v a r o c h en vet, huru de stilla i l a n d e t b r u k a p r y d a s i n k a m m a r e.
B e t e c k n a n d e är f ö r d e m d e n t y s k a skal- dens o r d: iTJnd o b nach meiner Klause kein Mensch n o c h Bngel fragt, hab ' ich d o c h ihn i m Hause, ich bin des Herren Magd. » H u r u konstnärligt kungsfågelns b o, egen- domligt svalans, enkelt lärkans!
M e n jäm- för d e m e j, d e ä r o a f p a s s a d e f ö r h v a r s o c h ens behof o c h lefnadssätt.
Det är g e n o m att ej j ä m f ö r a, s o m e n k ä n s l a af o b e r o e n d e f y l l e r d i t t h j ä r t a, s o m förnöjsamhet och glädtighet blifva hemmets bästa tomtar.
V i s s e r l i g e n är m å n g e n k v i n n a s h a n d v i d h e m m e t s anordnande b u n d e n utaf många- h a n d a skäl.
H ä r är h o n den andra, s o m t r ä d e r ö f v e r h e m m e t s t r ö s k e l, d ä r är h o n som en stickling endast omplanterad i en god och välberedd jordmån, hvarest h o n be- h ö f v e r slå r o t f ö r att v i n n a f ä s t e, t r i f v a s och utvecklas.
Min blick dröjer v i d dessa kvinnor, — m å pietet o c h tid vara deras hjälpredor!
När l y d d e naturen m o d e t s konventionella bud?
O c h d o c k h ä n d e r d e t, att d e n b l o m - m a d u själf v å r d a t o c h ä l s k a t u p p » i n t e alls är m o d e r n ».
H v a d under d e n ena säsongen gäller v i d d u k n i n g e n af d i t t b o r d, g ä l l e r e j v i d d e n k o m m a n d e, t y o c k s å h ä r h a r m o d e t sitt i n f l y t a n d e.
M e n d u, s o m ä g e r f ö r f ä d e r s skat- ter, g u l d, s i l f v e r o c h k r i s t a l l, — d e t b e k y m - rar d i g n o g f ö g a, o m d e t står p å h ö g a eller låga fötter.
D u, s o m fick n å g o t att v å r d a från en s v u n n e n tid, för en t i d s o m k o m - m e r, v e t s ä k e r l i g e n att u p p s k a t t a d e t t a o c h att a n v ä n d a det, s a m m a n s m ä l t a n d e med nutidens s m a k o c h ditt egna hjärtas im- pulsiva idé.
P å v e r k a d e af v å r r e l i g i o n, n a t u r e n, k o n - sten, litteraturen o c h d e n e g n a inbillnings- k r a f t e n f r i g ö r a v i o s s s ä k e r l i g e n l ä t t a s t från det inflytande, förkväfver 1898 s o m alstrar s m å s i n n e kärlek och samt ödmjukhet.
Christel.
Här i all enfald vi oss säkert trodde Till närmsta grannar Venus ha och Och så en ann ' kamrat bredvid oss Som ej var presenterad alls, Mars, snodde, bevars.
Jag undrar just, hvad barnet månde heta, Som odöpt snurrar än i rymdens famn, Då det så blygsamt dolt sig, som vi veta, Det borde bära få ett kvinnligt namn.
X&lt;S är då ändtligt nya op ' ran färdig, \ J Och konsten icke längre husvill står; Man har en bostad fått, som, henne värdig, Nu räcka skall för några hundra år.
Och fast jag ej fick vara med om ståten — För småfolk var det icke lämpligt stäldt — Jag gick ändå och kände mig belåten, Och man bör tillstå, att nog var det snällt.
Jag har ej plågats alls af afunds smärta, Men fröjdats, fast jag suttit långt ifrån, Och mest af allt jag tror det gladt mitt hjärta, Att tvål och ljus ej finnas på ridån.
Jag kan ej glömma än den gamla kända, Full med annonser målad bjärt och grann, Hur slikt i konstens tempel kunnat hända, Jag i min enfald icke fatta kan.
Men mycket hända kan i våra dagar, Som högst betänkligt och bedröfligt är, Den ädle grefve Landberg jag beklagar, Som åt sin lifvakt icke fick Till sist kanske oss skänka sitt Som Och Den binder hända kan, honom sorgligt är, om roligaste grefve, Förr togos fåglarna ibland af katten, Som låg på lur med klo i silkestass, Nu vilja vi ha vingarna i hatten, Och därför mördas de så där en masse.
Så säga karlarne, som alltid Och därutaf den slutsats dra ' Att nunnans larver na i fred De ägg, som fåglarne förtärt Ja, när oss mannen ned fräcka, till slut, få kläcka förut.
i gruset tvingar, Så får han också slå sitt eget kast, Vi ha väl fått så starkt behof af vingar, För det att vi så länge suttit fast.
sia, Snor re.
v kvar, fosterlandet mister som det har.
Han är så anspråkslös — ej utaf glansen Och äran lockas han, som man har sport, Att som de stackrame Hedin och Nansen För världen skvallra om, hvad kan har gjort.
Nej, hvad han » upptäckt » evigt skall förblifva Hans egen, djupa, stora hemlighet, Han är för nobel han som de att skrifva.
Och ingen anar hvad gref Carlo vet.
Vi kvinnor, som också ha gjort oss Att kunna tiga lika bra som han, kända Säg, borde inte vi till honom sända, Hvad icke staten honom skänka kan.
De stackars astronomerna, som På himlahvalfvet många hundra Ej förrän nu ha den planeten Som jorden ändå allra närmast skogar, fel.
brister, Sverige Vårt elfvakaffe kunde vi försaka En enda vecka, föreslå jag vill, Och kanske låta bli att småbrön Och då, försäkrar jag, det räckte » nunnorna » förstöra våra lär nu också vara kvinnans förakt.
att bandet än vid Att Det knogar, — När han sitt lif har vigt åt vetenskapen Och tappert tågar ut i öknens sand, Nog kunde några stackars gamla vapen Åt hjälten sändas från hans fosterland.
Ty annars Vi arma kvinnor!
Hur man gnor och Nog får man alltid sin beskärda del, luåt bara våra egna växa fria, Som de ha börjat nu i våra dar, Om mera » flykt » vi få, jag vågar Att nog få fåglarne ha sina kvar.
gevär.
Nu kan han inga lösa salvor skjuta Att uti öknen visa Sveriges makt, Tänk om araberna — så kan det sluta Planeten se ' n som granne visst vi ära Och hoppas, om den hyggligt blir bemött, Att den ej måtte komma oss för nära, Ty svårt det är, om jorden blef ve » stött ».
baka, Ull.
tittat år, hittat, går.
För I d u u af E.
Q. Polcker.
Herras rum.
I Jet är f ö r e n h v a r e n g a n s k a v a n l i g er- f a r e n h e t — t r o r j a g — att v i d b e s ö k i ett h e m b l i i n b j u d e n att slå s i g n e d i h e r r n s r u m: » t y d ä r är ä n d å a l l t i d t r e f l i g a s t ».
Med d e n a n o r d n i n g, s o m d e flesta n u t i d a h e m h o s o s s h a f v a, är » s a l o n g e n » eller » för- m a k e t » d e t r u m, s o m e g e n t l i g e n är a f s e d t för m o t t a g a n d e a f b e s ö k, d e t är » d e t b ä s t a r u m m e t », o c h h ä r h a r m a n s a m m a n f ö r t så m y c k e t s o m m ö j l i g t af e l e g a n t a m ö b l e r o c h » v a c k r a saker » för att g ö r a vistelsen där så a n g e n ä m s o m m ö j l i g t.
E m e l l e r t i d, — d e t är i c k e h i t m a n i n b j u d e s att slå s i g n e d, ifall m a n är v ä n i h u s e t och d e t g ä l l e r att t i l l b r i n g a e n f ö r t r o l i g s t u n d v i d b r a s a n s eller a f t o n l a m p a n s s k e n.
Nej, d e t är i d e t trefliga h e r r u m m e t m a n helst stannar — h v a r f ö r?
Jo, j a g tror j u s t e m e d a n så m y c k e t p l ä g a r h a g j o r t s f ö r » s a - l o n g e n », så l i t e t f ö r » h e r r n s r u m ».
Allt som synes uppställdt, arrangeradt m å vara
IDUN 1898 I 309 själfva det olika är Äfven endast n i n g kan verket sålunda arter af ord- ning, som båda ska, ön- o c h att förena ligger säkert dessa inom möjlighetens område vara och bör en sam lika som digt att ömsesi- tillfredsställan- att anordna » garnityren » mässiga Till dock lig- på hans tror att jag denna har l a n d e af d e n n a tref- kan dock aldrig bli trefligt.
praktfulla dess O c h h v a d det o c h lysande i en bostads n i n g beträffar, trefnad det inred- vill j a g v å g a den satsen, att alltid blir o m v ä n d t proportio- nell m o t dessa dess egenskaper.
Jämför de öfriga eller n å g o n rik m a n s med ert gifva e g e t anspråkslösa h e m, o c h ni skall m i g rätt, ä r a d e Detta det är rum, läsarinna!
således som en anledning, plägar vara rum, men det ännu väsentligare.
ständigt finnes hvarför trefnaste också en annan o c h rum, s o m icke b e h ö f v e r v a r a o r d n a d t » till p a r a d », d ä r f ö r, i m o t s a t s till » s a l o n g » eller » f ö r - Husfruns arbeten — de s o m kunna utföras i rummen här snarare en följd af att m a n g ä r n a sitter här än systematisering, I ett själfva och ämbetsrummet för i de växlande, allt sättning; men dock böra spåras kunna spridda på en vill ej förnämsta skrifbordet.
dylik gärna m ö b e l n i ett herrum är D e t t a l i k s o m alla v å r tids m ö b - egarens storlek och Skrifbordets ställes rum o m möjligt man att från för rätta hållet, så vinnes utan tvifvel mesta u t r y m m e öfrigt.
sneda ställningen falla b ä t t r e ö f v e r ett herrum, skrifrum, som bete bedrifves detta intaga vid en behöfva ej han som skall särskildt k ä n n e t e c k n a herrummet.
Och då uppsättning ett skaffats, hans enda så äro enda verktyg.
arbetsplats hem- vet rit båda till mig ha j a g skrifver.
k o m m i t in p å d å d e t är: ett för Fruarnas tankar om o r d n i n g e n p å deras m ä n s skrifbord äro, gud- n å s, så a l l m ä n t icke bekanta här saken kan i försvar att jag m e d bästa ignorera torde dem.
emellertid allt för vanskligt, och jag nödgas ka mig försök till i samma stil.
ett i åsikter att s o m lärer v a r a husliga förklara a n l e d n i n g till tvistigheter.
o r d n i n g e n däri, För att alla det arbete, h v a r m e d h a n i närheten, att alla skrifbordet, bör dock dominerande plats, I de moderna Stock- har en dimensioner i jämförelse sal o c h s a l o n g, b l i r e n d y l i k p l a c e r i n g en än öfvervinnas värdefull i prefe- bli rence bör fortabelt.
gata vara kom- Till det obli- herrumsgarnity- så gelsk h v i l s t o l », ett bok- sysselsatt, skåp eller h y l l a bord och » spelbord » flesta D e t f e m i n i n a ordningssinnet däre- s a k är p å s i n p l a t s, en b ö c k e r n a p å sin hylla, o c h alla papperslap- byrå par men storleken.
samt ett fåtal stolar i v e d e r - börlig renässans.
s. ett Rök- mindre pläga i de fall k o m m a till, k. dokuments- anses önskvärd, ej n ö d v ä n d i g.
d o c k äfven i d ä r i g e n o m att man byggmästareslentria- b e g a g n a r ett lämpli- skrifbordet vet, huru väsentlig ett ret hör vidare en » e n - böcker, prome- l i g g a n d e i olika h ö g a r efter par ett mannen vid är som från kan i regeln H v a r o c h e n s o m t i l l b r i n g a r n å g o t af sin tid dock föga den sig mera bekväm dylik tingest hands ».
hvarje fall » panel- oundgänglig; ståtlig morier, lösa a n t e c k n i n g a r o c h dylikt äro » till att detta fångcells ha varit nästan rum, materialerna är en är herrummet allvarliga Att inskrän- om ordningen på synes uteslutande där B l a n d dessa m ö b - soffa » kan holmsvåningarna, naturligen I inskränkt ler jag ha de öfriga m ö b l e r n a va- ett v i s s t be- mera i rummets midt.
ett s å d a n t r u m an- pennan skrifbordet.
särdeles ömtåligt o m r å d e — » g a r n i t y r » eller hel för hafva mer mera rum.
Drifver sätt d.
s. d ä r » h e r r n s » e g e n t l i g a ar- o c h till s k r i f r u m — på det s o m skrifves.
gare ansetts » allvar », så i rummet e m e d a n d a g e r n p å så s ä t t nen hvilka ett V i d denna skrifbordets placering kan rättigande, I till ljuset k o m m e r d. v.
s. f r å n v ä n s t e r (u t o m vänsterhändta), renässansens af d e t vä- Iakttager ett former, betingas det i våra gifva lämpligt uttryck af plats i rummet tyska korrespondens hans hans inred- storleken sentligen af dettas belysning, o c h v a n l i g e n bord.
och är h a n papperet I un- arbete.
dem han be- otrefnad.
e n skrifkarl, f å t t s k a t t a åt n å g o n med o c h dess storlek k a n rättas b å d e rummets emanciperar och m o t fordrar, efter däri dessa rummets likhet m e d matsalen har skrifrummets arbete, finnas i salens o c h salongens m ö b l e m a n g e r.
föring till drag och redan e l e m e n t e n till i sin utstyrsel för består allmänna alltid, intryck.
ett praktiskt y r k e, så äro m å h ä n d a h a n s b o k - skrifbord, l i g a s t e här, n i n g h u f v u d s a k l i g e n v a r i t s t ö p t i d e n s. k.
stolar däremot — i hemmet åtminstone många blifva » h e r r n s » olika syssel- vissa återkomma Den vanligaste skrifbordstypen med Mannens arbeten motsättning efter måste allt d e r r e d e a f t v å s k å p är n o g o c k s å d e n l ä m p - den non ».
af e t t h e r r u m deras in i o m g i f n i n g e n.
något kinkig; svårigheten och trasor », taga något passa som e m o t s i n a v ä n n e r, o m g i f v e n af » l a p p a r vilja » sine qua Anordningen trefna o g e m y t l i g a att h i s t o r i s k stil, f a s t ä n k a n s k e e j i så h ö g g r a d taga damerna familjer s o m icke hafva med kontoret former och väldiga dimensioner Den ha torde dessa pjeser vara ofta n o g d e t m e d o r d n i n g s ä l s k a n d e fru Här hos oss såsom » hvardags- För men i hemmet synas tämligen mycket, en är detta r u m alla s t ä n g d a • — h a och fallen har användas vägen skrifborden af b e k v ä m l i g - af en e n d a n y c k e l.
» skräpa n e d » de och verket s å s o m ett slag den olika inventiös fullkomliga laby- rinter af lådor o c h fack, fönster.
allt m e r b ö r j a t rum », och ler har sig, att drifver tvärtom.
i amerikanska s o m äro u n d e r v e r k pläga visa, o c h när är Längst o c h i c k e d i r e k t h ö r a till köksdepartementet medföra s o m dessa rum trefnaden m a k », e t t o m i s s k ä n n e l i g t u t s e e n d e af att v a r a bebodt.
många det hvardagligen be- allt k o m m e r o m k r i n g, s å särskilda hemmets Detta till a t t de särskildt sådant o c h fasthålla v i d » s a l o n g e n » är h e r r n s i h u s e t » sanctum », får dyrbara boning tecken gagnas, k u n g l i g a g e m a k, ni tilläfventyrs v a n d r a t ige- nom, M e n härtill b i d r a g a o c k s å en mängd den ena mer kommit, s y n, till s t o r d e l b i - framkal- hvarje är f y r s i d i g t o c h het tunga d r a g e r till egentligen höjd, utfunderat af skrifbord, inom e n h u s m o d e r l i g till- aldrig så vackert, emellertid typer oöfverträffliga, af tillråd- står p å s t a d i g a f ö t t e r; u p p f i n n i n g s f ö r m å g a n » skräpighet », hållen gränserna det stil o c h s c h a b l o n - passar andra.
d e t är deras lagom moderna skrifbord, så smakfullt, skrifbord bord, s o m har de skräpigt aldrig med den rum » trefnad, enahanda.
än i uppsätt- af b o n i n g s r u m, är väl trefnaden » herrns nad.
ett stå, att stereotypa få en prägel e j h å l l a fast v i d d e f ä r d i g l e v e r e r a d e egentligen vilja på- g e r däri, att Enklare herr-rum, denna i d e t t a fall, s o m i a n d r a d å d e t g ä l l e r ligt att ju tack- de uppgift.
Utan men med rummet Skrifrum.
IDUN 310 P l a n a f h e r r - r u m (arrangemang af H. Rijswjjk).
g o d s k r i f s t o l är f ö r a r b e t e t s t r e f n a d.
Den får e j v a r a f ö r m y c k e t b e k v ä m, så att d e n i n b j u d e r till h v i l a i stället f ö r a r b e t e, m e n ej h e l l e r b ö r d e n v a r a allt för stel o c h » r a k i ryggen ».
Till renässansgarnityret hör v a n - l i g e n e n k o l o s s a l p j e s, till d i m e n s i o n e r o c h u t s t y r s e l l i k e n p r e s i d e n t - eller o r d f ö r a n d e - stol, s o m h å l l e r e n f a s t i s i t t s t a d i g a f a m n - t a g, så att m a n i n t e k ä n n e r s i g s å s o m h e r r e öfver sin e g e n stol.
D e verkligt praktiska och b e k v ä m a skrifstolsformerna äro ej m å n g a, e n b l a n d d e b ä s t a är d e n f y r s i d i g a m e d r y g g s t ö d e t » ö f v e r h ö r n » p å t v å af s t o l e n s sidor, en i E n g l a n d ytterst v a n l i g form, m e n hos o s s ej ä n n u så b r u k l i g s o m d e n för- tjänar.
E n a n n a n är d e n s. k.
L u t h e r s t o - len, e n b å d e v a c k e r o c h b e k v ä m, u r s p r u n g - l i g e n g ö t i s k t y p; d e n h a r v r i d b a r sits o c h är i d e t t a fall f ö r e b i l d e n f ö r v å r t i d s » k o n - torstolar », s o m af praktiska skäl h a d e n n a anordning.
D e n engelska » Glastonburysto- l e n » m e d k o r s a d e b e n är l ä m p l i g f ö r d e m, som h a f ö r v a n a — eller s å s o m v i i v å r b a r n d o m h ö r d e d e t kallas o v a n a — att » v ä g a » på stolen.
F r a m f ö r alla i n v e n t i ö s är v ä l d e n m o d e r n a a m e r i k a n s k a skrifsto- len, s o m är s ä r s k i l d t k o n s t r u e r a d b å d e till att » v ä g a » o c h s n u r r a r u n d t.
E n annan m ö b e l i skrifrummet, nästan l i k a v i k t i g s o m s k r i f s t o l e n, är i n t e r l o k u t ö r e n s stol, d e n i h v i l k e n v ä n n e n, d e n b e s ö k a n d e tar p l a t s, d å h e r r n i h u s e t sitter v i d sitt skrifbord; d e n k u n d e o c k s å kallas » fruns s t o l », d å j a g t r o r att h u s m o d e r n v i d e n b o k eller sitt h a n d a r b e t e g ä r n a h v i l a r u t i den efter d a g e n s h u s h å l l s b e s t y r o c h d e l a r skenet ifrån m a n n e n s arbetslampa.
Denna stol b ö r v a r a f r a m f ö r allt b e k v ä m, d e s s m o d e r n a s t e f o r m är d e n e n g e l s k a h v i l s t o l e n s, bred o c h djup m e d gedigen skinnklädsel o c h n å g o t t u n g a f o r m e r, e n stol h v a r s s t o r a komfort u p p v ä g e r dess mindre vackra yttre.
E n l ä t t a r e o c h e l e g a n t a r e t y p är d e n d j u p a, l å g a k o r g s t o l e n m e d d y n a i s i t s e n o c h stor k u d d e i r y g g e n.
Till skrifbordsgruppen hör också gärna en vridbar bokhylla, också den én amerikansk uppfinning, ytterst praktisk o c h ä f v e n effektfull i r u m s a n o r d n i n g e n, d å den g e r e n h ö j d åt m ö b e l g r u p p e n, s o m är af g o d v e r k a n.
E n s å d a n h y l l a är d o c k endast afsedd för u p p s l a g s b ö c k e r n a, de lexi- kon o c h h a n d b ö c k e r, m a n vill hafva nära till h a n d s v i d a r b e t e eller s a m - språk, o c h kanske också för » favoriterna », d e b ö c k e r, m a n läser o c h l ä s e r o m i g e n.
D e t egentliga » bibliotekets » plats är p å v ä g g h y l l o r eller i s k å p.
E t t s k r i f r u m, h v a r s v ä g g a r från g o l f till t a k ä r o b e k l ä d d a m e d b ö c k e r, är m i n d r e o v a n l i g t n u ä n förr, m e n d e t är d e n d y r - baraste väggbeklädnad, som kan finnas, o c h h ö g s t sällan d e n v a c k r a s t e.
I d e flesta fall äro d o c k herr-rummets v ä g g a r t ä m l i g e n !fria från b ö c k e r, o c h d e s o m finnas, r y m m a s g o d t i ett e n d a b o k s k å p eller p å en hylla.
Ett vackert bokskåp h ö r till s ä l l s y n t h e t e r n a i v å r a dagar; så på s a m m a gång enkla, vackra o c h praktiska s o m v å r a f ä d e r s eller f a r f a d e r s raka, räta släta m a h o g n y s k å p k u n n a a l d r i g n y a r e t i d e r s för- sök i r e n ä s s a n s a n v ä n d n i n g b l i, e n d a s t d e t g a m l a s ä t t e t att b a k - 1898 hörn.
H e l a l å n g v ä g g e n upptages af en b r e d, h ö g r y g g a d soffa, flankerad a f e n s t ö r r e bokhylla u p p e m o t fönstret, en smalare på andra sidan.
V ä g g e n m i d t e m o t fönstret har en dörröppning m i d t p å m e d en lägre hylla för planschverk på hvar sida.
Nästa v ä g g h a r e n d ö r r i n till f r u n s r u m o c h e n stor b o k h y l l a m e l l a n d e n n a o c h k a k e l u g n e n.
Från pelaren mellan fönstren framspringer en två meter lång bokhylla vinkelrätt ut i rummet, o c h i den afdelning, s o m härigenom b i l d a s v i d e n a f ö n s t r e t, står s k r i f b o r d e t o m - g i f v e t a f skrifstol, f å t ö l j o c h e n h ö g k o l o n n - hylla, öfver h v i l k e n d e n stora t a k l a m p a n n e d h ä n g e r; i d e n a n d r a af d e l n i n g e n, s o m är e n s a m t a l s - o c h l ä s v r å, finns e n d j u p h v i l s t o l af k o r g, e t t t i d n i n g s b o r d af b a m b u s a m t ä n n u ett p a r m i n d r e stolar.
H e l a r u m m e t är s å l u n d a u p p d e l a d t i tre delar, h v i l k a l i k v ä l h ö r a t i l l s a m m a n s; i d e n större i n r e d e l e n från f ö n s t r e t r ä k n a d t står ett h a l f s t o r t b o r d b r e d v i d soffan s a m t ett p a r b e k v ä m a stolar.
H e l a a n o r d n i n g e n m ö j l i g - g ö r p l a c e r i n g e n af g a n s k a m å n g a m ö b l e r, u t a n att r u m m e t d ä r f ö r ser t r å n g t eller b e - l a m r a d t ut.
om glasrutorna spänna gröna sidenjalusier o c h såmedels dölja bibliotekets p r y d l i g a ryggar, förefaller oss föga tilltalande.
E n bokhylla ger visserligen icke ' s a m m a s k y d d å t b ö c k e r n a — o c h b o k d a m är s ä k e r t m å n g e n h u s f r u s v ä r s t a fiende — m e n d e n är b e k v ä m a r e, k a n o f t a g ö r a s g a n s k a p r y d l i g med enklare m e d e l o c h kan placeras o c h a n o r d n a s p å flere o l i k a s ä t t i r u m m e t.