Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
En gång var det visserligen så nära,
IDUN 220 På sällskapslifvets maskerad.
jQ| et berättas om kejsar Napoleon I, alt han en aO| gång velat inkognito bevista en maskerad- CVf bal.
Allt gick väl en stund, ingen anade, att L hans mask dolde Frankrikes fruktade impe rator.
Men så ville han taga en öfvcrblick af det hela och ställde sig ofrivilligt i sin älsklingsställ- ning med armarna korslagda öfver bröstet.
Ge- nast gick från häpna läppar en hviskning och spred sig inom ett ögonblick till alla därvarande: » kej- saren! » Han var röjd.
Som det gick med honom, så går det en hvar, som ej är världsman och likväl på en maskerad, som namnes sällskapslifvet, antagit en sådans mask.
Det han sökt dölja röjer sig snart genom en af dessa obetydliga förseelser, som äro så för- såtliga, i trots af den omsorgsfulla försiktighet, som han iakttagit.
Hos vissa personer är denna nästan obeskrifliga förmåga af älskvärdhet och fin- het så godt som medfödd, och omedvetet iakttaga de, hvad som andra, hvilka ej äga denna lyckliga egenskap, måste bemöda sig att lära.
Det torde också erkännas, att man däråt bör ägna allvarlig uppmärksamhet.
Dels fjärmar nämligen alltid obelefvenhet, dels sätter den lätt andra egenska- per i skuggan.
Den person, mot hvars rätt man kan göra befogade anmärkningar, råkar j u ofta i misskredit, och om man äfven gör hans goda sidor rättvisa, blir han dock en ej gärna sedd gäst.
Takt och världsvana äro väl också något, som hvarje moder söker gifva sina barn, enkanne- ligen sina söner, ty hos damerna måste man er- känna, att de, till dels åtminstone, äro med- födda.
Men att få pli på pojkar — det är allt ofta nog en vansklig och kinkig sak.
Själfviskhet och otymplighet måste då ge vika för uppmärksamhet mot andra och smidighet, för oaflåtligt aktgifvande på sig själf och outtröttlig höfviskhet mot andra.
Också är det just därför, som sällskapslif är så välgörande, synnerligast för ungdomen.
Den blir nödsakad att tänka på andra, att tillbakasätta sitt eget jag, och själfvisk som ungdomen ofta är, är detta särdeles nyttigt.
(Hvad man bör och icke bör i hvarje särskildt fall lär sig nog icke genast den okunnige eller tafatte.
Det är så många obetydligheter att iakttaga, att, som jag tror, endast vanan kan lära dem.
Dock är det många fel, hvilka man genom upp- märksamhet från början kan undvika.
De små / hushållspenningfrågan.
Tretusenkronorstrecket.
m. Alma Baltzer.
1803 råd, som nedan nämnas, äro därför mest afsedda för nybörjare, om än något kan förtjäna beaktas äfven af mera försigkomne.
* * * Är man bortbjuden, så bör man låta angeläget vara att icke komma för sent.
Det är en försyn- delse både mot värden och de öfriga gästerna; isynnerhet om ni är bjuden till middag, ty då förbryter ni er äfven mot maten.
Ni skulle blott känna en värdinnas kval, då hon nödgas vänta, tills hela anrättningen löper fara att af dröjsmå- let förstöras, eller veta de andra hungrande gä- sternas förtviflan, då maten dröjde och » Hvar tanke, som tänktes, tog form af ett bord, Som var dukadt » för att ej genom långsamhet vilja så tortera edra vänner.
Alltså, låtom oss komma i rattan tid.
När ni träder in, söker ni genast upp värdin- nan och värden och hälsar på dem.
Räcka de er handen, tar ni naturligtvis mot den, men för de andra gästerna är det nog att blott buga sig.
För öfrigt får ni aldrig räcka handen åt en dam, en äldre person eller en, som står öfver er i r a n g; det tillkommer dem att taga initiativet.
Skulle damer anlända senare än ni, får ni ej glömma att resa er upp, då de stiga in.
Ni bör öfver hufvud taget ej göra er brådtom med att sätta er, i allmänhet samtalar man bättre stående.
Sök att intaga en ledig ställning, men för all del, lek inte med något, för att se obesvärad ut!
Att luta sig mot stolar och svänga med dem och dy- ikt.
är fullkomligt onyttiga konststycken, som i stället för att dölja, blott visa er förlägenhet.
Sitter ni, så sitt stilla!
Dingla inte med benen, sträck inte ut dem, så att alla förbigående löpa fara att slå omkull på dem, väg ej pä stolen, låt aldrig tummarne löpa omkring h v a r a n n; en be- lefvad person rör sig lugnt och behärskadt.
Skulle ni bli anmodad företaga en presentation, så glöm icke, att det alltid är herrn, som skall föreställas för damen, och icke tvärtom.
Vid pre- sentationer herrar eller damer inbördes, skall den yngre föreställas för den äldre, den som står un- der i rang för den, som står öfver.
I konversationen skall man deltaga efter bästa förmåga.
Den, som moltiger, löper fara att vara sedd som tölp eller vid dåligt humör, i alla hän- delser som dålig sällskapsmänniska.
Förbjudet är det också att slå sig ned och börja läsa en bok, det är én grof förolämpning mot sällskapet, Kära Idun, hur skall jag kunna låta bli?
Du har ju alldeles tagit våra förhållanden till föresyn.
Min man är läroverksadjunkt, vi ha tre barn — dess- utom en hygglig flicka från landet, anställd såsom » jungfru », och den lilla trupp vi ha till vårt för- svar i kampen för tillvaron, utgöres af 3000 krigare.
Hvi skulle jag då tveka att inviga allmänheten i denna strid!
Den föres visst icke utan stor försakelse och le- der heller icke till någon glänsande seger, men vi kämpa oss fram, nöjda med ett fredsslut, när året gått till ända, där debet och kredit något så när komma öfverens.
Vi äro bosatta i Göteborg.
Jag tänker, att lef- nadsomkostnaderna där och i Stockholm äro unge- fär lika, i en B m å s t a d torde de väl falla sig billi- gare, åtminstone på en del orter.
A lifsmedlen har jag beräknat ett medelpris, ty under en del af året äro de något dyrare än hvad jag uppgifvit, men om sommaren åter billigare.
Min man uppbär sin lön hvarje månad, och då erhåller jag det belopp, hvarmed jag måste hushålla till nästa aflöningsdag.
Att jag får pengarne för månad och ej hvarje vecka som en del äkta män bruka, sätter mig i stånd att på en gång inköpa så Btor kvantitet af en del födoämnen, att det räcker för månaden.
Det blir både billigare och drygare samt sparar både tid och besvär.
Erfarenheten har ju småningom lärt mig, huru mycket vi behöfva af dessa saker; jag gör alla in- köp själf och har allt om band, så någon misshus- hållning eller något slöseri är därvidlag icke att befara.
I hyra betala vi 475 kr.
Så billig bostad erhålla vi blott i en af förstäderna.
Våra utgifter för året fördelas sålunda: och ej heller bör man ideligen se på klockan, ty det ser ut, som om man endast längtade att komma därifrån.
Man skall deltaga fritt och otvunget i samtalet och göra sitt bästa för allas trefnad.
Redan kung Gösta ställde som regel för sina hofmän: » Ungdomen bör icke vara någre oxemiklar, utan höfviske med fruntimret och med alla, » och hans ord äro ännu värda att lydas.
Särskildt må man akta sig i att brista i uppmärk- samhet mot de äldre.
Det är både grymt och taktlöst att göra narr af deras svagheter, men vi- sar en fin och ädel uppfattning att ägna dem vänlighet och uppmärksamhet.
Verkligt höfvisk ungdom skänker alltid ålderdomen sin vördnad.
Det är lika litet tillåtet stt skrika som moltiga.
Man förefaller ingalunda älskvärd genom att öf- verrösta alla andra och lägga beslag på konver- sationen.
Därför skall man ej vända sig uteslutande till en eller några få, utan söka att göra samtalet så allmänt som möjligt.
Hviskning är naturligt- vis otillåtlig: hvad ni ej kan eller vill säga högt, det skall ni spara till lägligare tillfälle.
Om sig själf och sina intressen får man ej vara mångordig.
Inbilskheten risas i sällskapslifvet.
Öfver sina talanger, sina dater, sina förhoppnin- gar och planer får man ej utbreda sig för vidlyf- tigt.
Särskildt må det betonas, att man ej skall tala om sina sjukdomar eller plågor.
Sannskyl- dig plåga varder själf den, som drar upp det sam- talsämnet.
Man må känna aldrig så stor med- känsla med en lidande medmänniska, så undviker man likväl den, som jämnt för till torgs sina kval.
Talar man om andra personer, gäller det att vara försiktig.
Dels må man akta sig att baktala någon eller utsprida falska rykten, dels att und- vika att för länge uppehålla sig vid andras före- träden.
Klaffaren ses nämligen städse med miss- tro, om han än roar för stunden, och den, som för mycket rosar andra, kan lätt misstänkas för att vara missbelåten med den omgifning, hvari han för tillfället vistas.
Från alla tvister skall man söka afhålla sig, ty häftiga ordbyten orsaka gärna obehag och för stumma lätt det öfriga samtalet.
Det gäller också som okränkbar regel, att man ej får säga rakt emot någon.
Skilda åsikter finnas ju alltid, men det är både onödigt och opassande att oresonligt vidhålla en åsikt gentemot en annan medlem af sällskapet.
Tig då hellre.
Afbryt aldrig en person, då han talar.
Det är en oförlåtlig taktlöshet att falla någon i talet, en Hyra af E o m m a r b o s t a d 75: Kesor _ 20: Skolböcker och materiel till barnen 20: Terminsafgifter _ 76: Tidning (däri inberäknad prenumerations- afgift för Idun) 14; Afgift till änke- och pupillkassan 70: Summa kr.
2776: — — — — — — — Återstoden kr.
224 är min mans handkassa.
Visst är han min egen rara man och ett praktexemplar i allting, men någon gång kan väl karlen vilja ha sig en toddy eller en vira uppe i läraresällskapet.
Så kommer julen, då skall jungfrun ha sin julklapp, litet småkrafs till barnen samt » Svea » och en flaska eau-de-Oologne n:r 4711 — och det drar minsann.
Det är ju omöjligt för öfrigt att specificera alla små utgifter, som förekomma i ett hushåll, men hufvudsaken är, att de inskränkas inom denna summa.
När pappa skall ha ny öfverrock, fordras alltid ett extra tillägg till beklädnadskontot, något går till medicin, vårt linneförråd fordrar ibland tillökning och förbättring, vårt husgeråd behöfver repareras eller någon ny.
sak anskaffas, och så står pappa själf för vinkällaren, d. v. s. den hylla i salsskåpet, där punsch- och konjaksbuteljen ha sin plats — då de finnas.
Af dessa 120 kronor, som jag hvarje månad er- håller, har jag afsatt något mer än 100 kr till mat.
Det utgör pr person icke fullt 56 öre om dagen, och jag tror knappt, att det kan anses vara för myc ket.
Därför skola vi då ha 3 mål lagad mat samt kaffe 2 gånger om dagen.
Mina inköp för månaden ställa sig ungefär som följande: (Fru 3,000 Vilhelmina Anderssons funderingar angående kr:s hushållet.)
I jAm någon för ett par månader sedan sagt mig, Sk5! / att jag, den anspråkslöse adjunkt Anderssons ännu anspråkslösare hustru, skulle komma att inlåta mig på någon slags litterär täflan, så vet jag nog, hvad jag då tänkt om stackars varelsens förstånds- gåfvor.
Men ingen undgår sitt öde, heter det, och mitt tyckes nu vara gifvet.
Sedan jag i » vår egen Idun » läst alla uppsatser i hushållsfrågan, alla hart när otroliga saker inom svältkonstens svårlärda sport, har jag icke haft någon ro.
Förr rörde sig mina tankar i den stilla aftonstunden om möjligbeten att af pappas blå öfverrock få nya kavajer till pojkarne, om kalfsteken skulle kunna räcka till middag äfven i morgon, om manglingen kunde försiggå på tisdag, med dylika angenäma nch nyttiga saker.
Men nu på senare tiden har allt detta fått vika, och jag har disputerat och grälat (i tankarne förstås) med » Lovisa » och » erfaren husmoder » och alla dessa hushållande husmödrar, som visst aldrig sett hvad ett par hungriga pojkar behöfva, för att de skola blifva något så när mättade.
Så fylldes måttet allt mer och mer, och den droppe, som skulle få det att flöda öfver, uteblef ej heller, Den kom i form af det upprop Iduns redaktion ställde till husmödrarna, och nu tiger jag icke längre.
Nu skall min visdom i dagen.
Jag skall icke göra upp några planer eller något system, jag kan ju helt enkelt få komma med » bilder ur verklig- beten ».
flere Hushållet a 120 kr.
i månaden Hyra Skatter Premie å lifsförsäkringepolis Assuransafgift Kläder Läkare 1440: 475: 215: 50: 6: 275: 40: — — — — — — — 50 liter potatis ä, 5 öre pr liter .. 20 kilo rågmjöl a 17 öre 2 » kaffe a 2: 25 3 » hafregryn a, 30 öre 3 » risgryn ii 40 öre 5 » h vetemjöl 11 20 öre 2 tjog knäckebröd a.
1: 10 Salt sill, kabeljo eller rökt skinka 1 kilo sagogryn Russin och sviskon 1 2: 3: 4: 0 ' 1: 1: 2: 4: 0: 0: 50 40 50 90 20 — 20 — 75 75
IDUN 1893 taktlöshet, till hvilken unga personer ofta göra sig skyldiga.
Man bör ej heller svara enstafvigt och kort, det verkar frånstötande och obehagligt.
Vill man blott, kan man lätt finna ett lämpligt svar.
När andra tala, skall man ej se ouppmärksam och likgiltig ut eller visa sig otålig.
Det är en stor konst att kunna » höra pä », men är ett oef- tergifligt villkor för den, som vill anses belefvad, och är dessutom ett af de säkraste sätten att vinna personers sympati.
Näppeligen något blir så väl upptaget som denna intresserade uppmärksamhet på hvad en person har att säga.
När andra samtalsämnen tryta, plägar man ofta taga till anekdoter.
Deras användande kräfver dock varsamhet.
Man får ej upprepa samma hi- storia flere gånger, ty då blir äfven den bästa tröttande.
En viss berättareförmåga erfordras också, ty det duger ej att vara långtrådig, i oänd- lighet göra afvikelser från ämnet eller trassla in sig i biomständigheter.
Vitsar och ordlekar kunna äfven vara roande, men en oafbruten ström af slika kvickheter sätter slutligen anditoriet i för- tviflan, och den, som jämnt vaktar på tillfälle att komma fram med något kvickt, gör sig lika löjlig som den, hvilken aldrig kan få fram något roande eller kommer med det på orätta lider.
Slutligen några ord om skrattet!
Skratta ej för ofta och aldrig högt eller bullrande!
Något fånigt vidlåter alltid ett gapskratt; däremot är ett hjärt ligt skratt trefligt.
Ännu behagligare äro leenden, » ansiktets poesi » som Victor Hugo nämner dem.
Hufvudsumman af hvad ofvan har blifvit sagdt: tänk i främsta rummet, ja, nästan uteslutande på de andra medlemmarne af sällskapet, i sista på dig själf.
Vill du anses älskvärd, så är detta sättet: förmå öfvertyga andra, att de äro det.
Visa aldrig motvilja mot någon; höjden af belef- venhet är att kunna finna sig i alla förhållanden, utan att man af något skönjer, om ni knotar.
Florentin.
Sen till, att Idun med 221 Ungkarl.
Skiss för Idun af A. W — ff.
(Forts.) Snart kom A d a tillbaka, och de två pra- tade tillsaramans, eller, rättade sagdt, B o b talade och A d a hörde på.
H a n hade aldrig vetat, hur vältalig han var, förrän han såg A d a s ifriga ansikte, då han berättade den ena anekdoten efter den andra från N i l s ' skoltid, och hur alla hade hållit af den öppenhjärtige, begåfvade gossen.
Sedan skulle de ut och ro, och B o b låg i aktern med lilla Maja, medan systrarna rodde.
R u t h isynnerhet rodde väl, och B o b såg med välbehag, hur den smidiga gestalten böjde sig öfver åran.
Omedvetet betraktade han forskande hennes ansikte och undrade, om hon ej ändå var vacker, när allt kom omkring.
Ansiktet hade ett så växlande ut- tryck, och då hon log, framträdde de mest retsamma gropar i kinderna.
Men när båt färden var förbi, var han lika tvehågsen som förut, och han var glad, då N i l s kom hem och befriade honom från hans drömmerier.
» Så trefligt vi haft i dag, » sade N i l s, då de på aftonen skildes åt i rökrummet, » jag önskar, du ville gifta dig och slå dig ner i villan här strax bredvid. » » Min snälle vän, » svarade B o b, » försök ej att locka mig i fördärfvet; min kallelse är att förblifva ungkarl och farbror åt dina blif- vande telningar, och får j a g lika mycket be- svär med dem som med dig, får j a g fullt upp att göra, och därmed godnatt! » Modetidning * * finnes hos alla edra bekanta!
Tre veckor hade förflutit, och B o b var fortfarande kvar i villan, » men nu var tiden 8 liter ärter a, 20 öre 4 kilo raffinadsocker a 71 öre 4 » pudersocker a 60 öre Ättika och kryddor Polersaker, blanksvärta o. d Såpa, soda, blåelse och stärkelse 1: 2: 2: 0: 0: 2: Kronor 31: 60 84 40 75 75 — 54 Naturligtvis rätta sig mina inköp efter förhållan- dena i öfrigt, beroende dels på hvad som finnes kvar från föregående månad, dels på priset, dels på det som passar för årstiden.
Med stor sparsamhet och omtanke räcker det till, och jag har då 68 kr.
46 öre att använda till de öfriga behofven.
Detta blir pr vecka, om man an- tager en månad till jämt 4 veckor 17 kr.
12 öre, och vill jag nu anföra en veckas inköp såsom exempel.
Mjölk och grädde ... 2 kilo smör a, 2 kr.
3 » högref ä, 75 öre 1 » biffkött Färsk fisk 1 » kilo fläsk K 1 kr Mjukt bröd Skorpor och småbröd 1 ' jog ägg Sopprötter, pepparrot m. m.
Te eller chokolad 01, dricka, grönsaker m. m 3: 4: 2: 1: 0: 1: 0: 1: 1: _ 0: 0: 1:.
Kronor 17: — — 25 — 50 50 75 — — 25 35 52 12 Med dessa inköp jämte de förråd jag äger från må- nadens början, hmhållar jag på följande sätt: Sönd.
Frukost: Kaffe, ägg, 6 m ö r och bröd.
Midd.
: Biff och potatis, chokoladpudJing.
Kväll: Te, smörgåsbord.
Frukost: Kaffe, smörgås, stekt fläsk o. äggröra.
: Buljong, peppari otf köl t och potatis.
Kväll: Rågmjölsgröt och mjölk.
Frukost: Kafle m. m., sill och potatis.
: Buljong, uppstekt kött.
Kväll: Tunna pannkakor, Onsd.
Frukost: Bräckt skinka och äggröra.
: Färsk fisk, sagosoppa.
Kväll: Hafregrynsgröt.
Frukost:_ Stekt kall fisk.
: Ärter och fläsk, plättar.
Kväll: Sill och potatis.
Frukost: Kallt fläsk, stekt potatis.
: Fiskpudding af kabeljo och risgryn, ärtsoppa.
Kväll: Stekt hafregrynsgröt.
Frukost: Uppstekt fiskpudding.
: Färsk fisk, ölsupa.
Kväll: Risgrynsgröt.
Om morgnarne dricka min man och jag kaffe med skorpor, barnen få hvar sin kopp hafresoppa.
När de sedan komma hem till frukosten, dricka barnen alltid mjölk, men vi kafle för det mesta.
Till mid- dagen serveras en flaska iskällardricka.
Ol och och brännvin förekomma ytterst sällan.
Kaffe på eftermiddagen serveras bara om söndagen.
Hvarje vecka bakar jag mjukt bröd af 5 kilo groft rågmjöl, det är mycket drygare och billigare än det man köper.
Endast till frukost slå vi oss lösa på några franska bröd.
Vidare har jag att köpa ved och kol, fotogen, betala gasen — vi begagna gaskök om morgon och kväll — med 3 kr.
samt löna jung- fruns trogna tjänst med 7 kr.
Så äro mina 120 kr.
väl åtgångna, och nu torde någon anmärka, att jag icke äger ett öre till oförut- sedda utgifter.
Det är ju visst och sannt, men jag ger ju icke ut alla pengarne på en gång, jag har min summa för veckan att använda efter bästa för- måga, och det kan ju hända, att jag ibland kan göra goda affärer och spara in en eller annan krona på någon lyckad finansiell operation.
All tvätt göri ' 8 i hemmet.
Kläder för oss alla gå i medeltal till 275 kr.
pr år, och så ändras ändå alla pappas kläder till gossarne, och!
i lian fick i den gamla goda tiden två klädningar af en mammas.
Den syhjälp jag möjligen behöfver inberäknas ock här.
Under sommarferierna ha vi ej kunnat neka oss den stora vederkvickelsen att hyra oss en liten stuga på landet i någon fridfull vrå, och ha vi vanligen gifvit 75 kr.
i hyra för två rum och kök.
Resan inne att resa, » tänkte han med en suck.
D e t var inte roligt att fara hem, och hans egna hem föreföllo ej vidare trefliga, men han hade latats alltför länge, och i kväll skulle han säga åt N i l s, att han måste resa om måndag.
L i l l a Maja skulle nog bli ledsen, de hade varit så goda vänner, och R u t h — — Men här afbröt B o b sin tankegång.
D e t var na- turligtvis hans ömhet för barnet, som så ofta frammanade moderns bild; det var tid på att han gaf sig af, annars skulle han väl så små- ningom inbilla sig att han var kär.
Men inte tänkte han gå i fällan och offra sin dyr- bara frihet för ett par grå ögon och ett par kinder med gropar.
Å h nej!
— — I detsamma hörde han steg på sandgången, och en högväxt man med en sjömans lätt igenkänliga gång skyndade upp mot bygg- ningen.
Glasdörrarna på nedre botten öpp- nades hastigt och — R u t h låg sluten i främ- lingens armar.
» Älskade Georg! » hörde B o b henne utropa, » hur — — » men slutet af meningen kväf- des af den främmandes tjocka skägg.
» Rättvise himmel!
H o n låter det odjuret kyssa sig, » sade B o b, blek af raseri.
Han hade aldrig vågat trycka hennes hand en gång, och denne främling hade, helt ogeneradt kysst det ljufva ansikte, som — det kände han plötsligt — han älskade mer än allt annat i världen.
» En älskare naturligtvis; hvilken dåre j a g varit! » och B o b sjönk ner i en stol och dolde ansiktet i sina händer.
Middagsklockan ringde, och B o b klädde sig hastigt.
» J u förr det är öfver, dess bättre, » mumlade han och gick utför trappan.
I detsamma mötte han R u t h; hennes kinder voro täckta af en liflig rodnad, och hela hen- nes väsende andades en glädje, som ingaf ho- nom en gränslös svartsjuka.
» Åh, herr F a l k, » utropade hon, » vi ha haft en sådan angenäm öfverraskning — » för oss fram och tillbaka samt transport af våra sa- ker gå till 18 ä 20 kr.
Båda gossarne gå vid statens läroverk, där betala vi 14 kr.
för hvar i terminsafgift, således för året 56 kr.
Vår lilla flicka går i en flickskola här i staden, där terminsafgiften endast utgör 10 kr.
Skolböcker och materiel för barnen ha ännu ej uppgått till mer än 20 kr.
om året för dem alla tillsammans.
Och så ha vi skatten, afgiften till änke- och pu- pillkassan, lifförsäkringspolis och assuranse, de kom ma igen hvarje år, orubbliga som hälleberget och oundvikliga som ödet.
Ja, nu har jag visat, huru vi efter bästa förmåga använda våra 3000 kr., men vare det långt ifrån mina tankar att framställa oss såsom något mönster, manande till efterföljd.
Människornas förmåga att hushålla är ju så ofant- ligt olika.
Jag gör, så godt jag kan, men mången gång är det svårt nog att få allting att gå ihop.
Barnen äro friska och starka, och de ha strykande aptit, det fordras ganska stora kvantiteter för att mätta dem.
Min man vill ha godt och har, som han säger, » den principen att köpa allting af bästa sort » Ja, hvem vill icke det!
Men tvingad af nöd- vändighetens kraf, får man allt emellanåt se efter det billiga i stället.
Ha vi ej kunnat spara ihop något, så ha vi ej heller några skulder, ty den principen ha vi gemen- samt, att aldrig taga något på kredit.
Om två år kommer pappa upp i högre lönegrad, då få vi 500 kr.
mer om året.
Hushålla vi då på samma sätt som hittills, kunna vi sätta in dera på sparbanken, såsom varande för tillfället obehöfliga.
Tror ni det går?
Hoppas detl Er tillgifna Wilhelmina Andersson.
1893 222 » Ja, särdeles angenäm, » af bröt B o b häf- tigt, » om man får döma af den scen j a g be- vittnade i trädgården.
J a g förmodar, att j a g får gratulera.
Glöm inte att bjuda mig på bröllopet, » och med ett sträft skratt gick han förbi henne in i förmaket.
» Nej, se Bob! » ropade N i l s, » hvar har du varit hela tiden?
L å t mig nu presentera dig för familjens ryktbaraste medlem, som just återkommit från en långresa.
Häradshöfding F a l k — min svåger, kapten Werner. » » Svåger, » stammade B o b, medan han tyckte att rummet tog valssteg, » jag visste inte — åtminstone hade j a g glömt — — » D e t var först då han satt vid middags- bordet, som Bob vågade se på Ruth, men hon var helt och hållet upptagen af sin bror.
» Naturligtvis är hon stött, » tänkte den olyck- lige B o b, » bröder borde aldrig finnas till! » Efter middagen kom lilla Maja och intog sin älsklingsplats på Bobs knä.
» Maja, » hviskade han och lutade hufvudet mot bar- nets ljusa hår, » hur gör du, då du varit stygg mot mamma, och hon är ond på dig? » » Jag kyssej henne på kinden, midt i gjo- pen, » hviskade Maja tillbaka.
» D u ha ' väl inte vajit stygg? » » Jo, förfärligt stygg, » sade B o b med en suck, » och j a g tror aldrig hon k a n förlåta mig. » Lilla Maja slog kärleksfullt sina armar om brottslingens hals.
» Jag ä ' så ledsen, fajbo ' Bob, » sade hon, » men försök att kyssa henne.
V i l l du inte det? » » Det finns ingenting jag hellre vill, » var det uppriktiga svaret, » men är du säker, att j a g törs, lilla Maja? » H ä r afbrötos deras vidare förtroenden ge- nom att alla reste sig och gingo ut i träd- gården.
» Får j a g tala med er ett ögonblick, » sade B o b med l å g röst, då R u t h ämnade följa sin syster.
» Jag vill be er om förlåtelse för mitt uppförande i d a g; j a g har burit mig åt som en tölp, men — men — sanningen är att j a g var ursinnig » här tystnade B o b förskräckt och stirrade hjälplöst på Ruths nerböjda hufvud.
» Mamma lilla, » hviskade i detsamma Majas bönfallande röst, » Bob ä ' så jysligt ledsen, att han va ' stygg mot dig.
Och han vill så gärna kyssa dig, baja du inte blij ond! » » Maja! » ropade Bob förfärad, medan Ruth leende lutade sig öfver barnet.
Men blott ett ögonblick varade hans obeslutsamhet.