Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
G) b) Vidkommande slutligen Riksdagsmannen Pehr Byströms motion om ökad skjutslega till de post-förings-skyldige i Herjeådalen, så är det förhållande, hvilket åberopats såsom skäl för det framställda yrkandet, ingalunda utredt eiler ådaga - Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk., N.-o 93.
\j ådagalagdt; hvadan all grund för bedömande af billigheten utaf samma yrkande saknas; och då dessutom det missförhållande, som härutinnan må kunna förefinnas. kan i administrativ väg afhjelpas, finner Utskottet sig böra hemställa. att någon åtgärd i anledning af denna motion ej må vidtagas.
\:o 9®.
Ank. till Exp. Utsk. it. 8 Maj, kl. 19 m.
Betänkande i fråga om förändrade föreskrifter rörande Prest-enkesäten.
Uti en inom Hedervärda Bonde-Ståndet väckt, till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets handläggning remitterad motion har Riksdagsfullmäktigen Tobias Lind från Götheborgs och Bohus län fästat uppmärksamheten derå, att då inom Bohus län och troligen uti de flesta orter i Riket ett större eller mindre hemman finnes i hvarje pastorat anslaget till boställe åt Kyrkoherdens enka, samt man sålunda åt dylika enkor sökt bereda nödig bergning, vore deremot Komministrarnes enkor lemnade utan allt ekonomiskt stöd; — hvadan motionären föreslagit att, då Kyrkoherde tillträder ett Pastorat, der det s. k. enke-sätet är ledigt, i anseende dertill att företrädarens enka med döden afgått, Komministerns enka finge njuta arrendet af nämnde boställe eller detsamma tillträda under ledigheten; att, i händelse, under den tid en Komministers enka innehade detta boställe, Kyrkoherden i församlingen aflede och lemnade enka efter sig, den sistnämnde borde åtnöjas med j af enke-sätets afkastning och i deraf tillfalla Komministerns enka, hvarigenom en nära jemförlig inkomst efter deras mäns innehafda Bih. till R.
Brot. 1853 A 1854. 8 Sami. 31 Haft. a 18 Allm. bcsv.- och Ekon.-Ulsls. Uelänk., JV:o 'J2. värdighet k aude anses dem tillkomma, samt att, beträffande dels de Pastorater, der inga Komministrar finnas och enke-bostället är ledigt, samt dels sadana, hvarest hvarken Pastor eller Komminister efterlemnat enka, inkomsterne af enkesäten sammanslogos till bildande af en pensionsfond för Komministers-enkor inom hvarje stift, öfver hvilka medel Konsistorierne borde hafva inseende och vård samt pensionens belopp efter omständigheterne bestämma.
Af de rörande
Prest-enke-säten utfärdade äldre författningar har Utskottet inhemtat, att.
Danske Konungen Fredrik lil under den 29 Augusti 1648 till hjelp och understöd åt Presternes enkor uti Konungariket Norrige, hvartill Bohus län vid denna tid hörde, förordnat, att af de till prestgällen hörande stomeller mensal-hemman skulle
Prest-enkorna uti deras enke-säten och sa länge de ostraffeligen lefde, åtnjuta en del af Preste-bohlcts jord fri från alla besvär; att vidare den 30 September 1761, i öfverensstämmelse med hvad förut den 11 Augusti 1751 blifvit stadgadt rörande Halland, Kongl. Maj:t stadfästa! en emellan Kyrkoherdarne i Elfsborgs division i Götheborgs stift träffad öfverenskommelse, att de stom-gårdar, större eller mindre, som vid hvart Pastorat äro, skulle under lika rätt och frihet hvarunder Kyrkoherdarne dem innehade, få nyttjas och brukas af Kyrkoherdarnes enkor, utan att de derföre i skatt betalade något till den tillträdande Kyrkoherden; samt att genom flere äldre Kongl. Författningar blifvit försäkradt, att ofvannämnde s. k. stom- eller mensal-hemman, de der af ålder lydt under Preste-bohlen, icke skulle dem undandragas.
Då, enligt hvad sålunda blifvit upplyst, de inom vissa delar af Riket till boställen ät Kyrkoherdarnes efterlemnade enkor eller till s. k. enke-säten anslagne hemman ursprungligen utgjort en del af den till Kyrkoherdarne npplåtne boställs-jord, och dem genom äldre privilegier vore tillförsäkradt att vid sina rättigheter o qval dt bibehållas, linner Utskottet giltig rättsgrund saknas för tillstyrkande af åtgärder, ledande till inskränkning i de Kyrkoherdarne och deras enkor af ålder tillkommande förmåner, hvadan Utskottet vördsamt hemställer, att motionen icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
STOCKHOLM, typografiska föreningens boktryckeri, I8S4.
Best - och Ekon.-UlsUottels Betänkande, N:o 93.
1 N:o 93.
Maj 1854, kl. 1 e. ra.
Betänkande, i fråga om åtgärders vidtagande till förekommande af större eldskador inom städerne.
Till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet har från högloflige Ridderskapet och Adeln blifvit remitterad en af hr Bergenstråhle, Claes Gabriel, i ofvannämnde fråga väckt motion, föranledd af dc stora förödelser, hvilka under innevarande år genom eldskador inträffat i Jönköping, Warberg och örebro.
Då erfarenheten visat, att nästan endast de städer, hvilka äro med trähus bebyggde, träffats af dylika förödelser, som icke blott inom några ögonblick förstöra frukten af enskildes mångåriga mödor och omkostnader, utan äfven medtöra nationela förluster, i anseende till de hinder för städernes industriela förkofran, hvilka af sådane olyckor äro en följd, har motionären trott bästa sättet, att för framtiden förekomma dessa, vara att befordra städernes bebyggande med hus af sten, hvilket, med afseende å trävarornes nu mera stegrade pris, förmodades icke komma att medföra någon betydligt högre kostnad, än den för uppförande af trähus erforderliga och, enligt motionärens mening, kunde befrämjas genom förmånliga byggnadslån.
I öfrigt vore det angeläget, att., till förekommande af alltför tät sammanbyggnad inom städerne, ändamålsenliga tomtregleringar lör dessa blelVo, uppgjorde, så att, då eldsvåda inträffade, äfvensom i den mån gamla hus behöfdc ombyggas, en förut uppgjord plan för hvarje stads bpbyggande vore att tillgå; varande af motionären föreslaget, att Rikets Ständer skulle i underdånighet anhålla, det Kongl.
Maj:t täcktes, utom hvad apgår Stockholm och Götheborg, låta revidera städernes byggnads- och brand-ordningar samt infordra plankartor öfver städerne och förslag till dessas framtida famtreglering; j-och att Kongl. Majit derefter, äfvensom för att befrämja det hus i allmänhet, der några större hinder icke möta, måtte uppföras af sten, i stället för af trä, Nådigst ville utfärda lämpliga och ändamålsenliga' föreskrifter Bih. tm R.
Pral. 1853 $ 1854. 8 Garni. 22 liiift. 1 9 Allm. Bese.- och Ekon.- Utskottets Betänkande, S:o 03. till förekommande af större eldskador, samt i de delar deraf, der sådant erfordras, för kommande Ständer i ämnet afgifva Nådig proposition.#
Utskottet har tagit motionen i öfvervägande; och hvad först angår motionärens förslag, att uppförande af stenhus i städerna skulle genom förmånliga stats-län uppmuntras, så har Utskottet sig bekant, att för begagnande af de byggnadslån, som beviljas städer, hvilka lidit af eldskador, sådane vilkor pläga fästas, som afse att företrädesvis befrämja uppbyggande af stenhus; hvadan och då för andre fall, eller då större eldsvåda ej timat, det icke blifvit af motionären ifrågasatt, att medel skulle anvisas, för att till dylik uppmuntran användas, Utskottet anser den uti ifrågavarande hänseende föreslagna framställning uti ena fallet vara obehöflig och i det andra icke till ändamålet ledande.
Beträffande åter motionärens hemställan, att Rikets Ständer skulle hos Kongl. Maj:t anhålla om revision af alla de för städerne, utom Stockholm och Götheborg, gällande byggnads- och brand-ordningar, så får Utskottet upplysa, att särskilda byggnads-b rån d-ordningar för st äderne och köpingarne äro af Kongl.
Maj :t i Nåder stadfästade, äfvensom att förändringar i desamma tid efter annan vidtagits i den mån behof deraf ansetts vara för handen och blifvit hos Kongl.
Maj:t i underdånighet anmäldt; vid hvilket förhållande och då det icke blifvit ådagalagdt eller ens uppgifvet, att färre eller flere af de gällande byggnads- och brand-ordningarne äro bristfälliga och ofullständiga, samt enär hvarje kommun, i den händelse behof af ytterligare föreskrifter uti detta afseende skulle förefinnas, har sig öppet att derom hos Kongl. Maj:t göra underdånig framställning, Utskottet finner den föreslagne granskningen af byggnads- och brandordningarne icke vara af behofvet påkallad.
Vidkommande slutligen motionärens förslag, att planer för städernes bebyggande skulle uppgöras och fastställas, så har Kongl. Majit, genom ett den 1 Oktober 1828 till dess samtlige Befallningshafvande allåtet Cirkulär-bref, i Nåder föreskrifvit, dels att, efter timade större eldsvådor i städerne, ny tomtreglering för den afbrända traktens bebyggande alltid bör verkställas och plankarta deröfver upprättas, med iakttagande att gatorna erhålla minst 20 alnars bredd och att byggnadstora terne icke uti för små delar utsättas, dels ock att plankartan skall vara af Kongl. Majit fastställd, innan några byggnader fä uppföras.
För annan händelse äter, än den nyssnämnda, lärer någon byggnadsplan svårligen kunna uppgöras och tillämpas.
På grund af hvad Utskottet sålunda anfört, hemställer Utskottet. att någon åtgärd i anledning af ifrågavarande motion ej må vidtagas.
Atttn. Henr.- och Ekon.-L Iskotte/s Uttänkande, X:o 04. 3 N:o 94k Auk. till Exp.-Utsk. den 16
Maj 1854, kl. 1 e. m.
Betänkande, i anledning af vackt motion om befrielse för Jönåkers härad i Södermanland frän skyldigheten att hälla furja vid Qvarsebo.
Från hedervärda Bonde-ståndet har till Utskottet blifvit remitterad en af riksdagsfullmäktigen P. Sahlström från Stockholms län väckt motion, hvaruti blifvit anfördt, hurusom det Södermanland tillhörande Jönåkers härad, hvilket, till följd af sitt läge, vore genomskuret af flere vägar och således betungadt med en kännbar väghållnings-skyldighet, derjemte frän äldre tider, då Qvarsebo socken varit förutnämnde härad tillydande, hade sig ålagdt att underhålla en färja vid Qvarsebo inom Östkinds härad af Östergöthlands län.
Denna färja, hvilken, innan den så kallade Krokeks-vägen, vester om Bråviken, var anlagd eller fullkomligt farbar, varit för trafiken oumbärlig, kunde numera, sedan nämnde väg upptagit nästan all rörelse, så att vägen öfver Qvarsebo blott undantagsvis begagnades, elter motionärens förmenande anses mindre behöflig', helst den på södra stranden af Bråviken vid färjestaden befintliga, af Östkinds härad underhållna, färja vore tillräcklig för bestridande af öfverfarten. såvida en mindre båtfart för person-trafik och för den vid färjestaden stationerade färjans hemtande förenades med gästgifveriet vid Qvarsebo.
På grund häraf har motionären föreslagit, att Jönåkers härad mätte från skyldigheten att hålla färja vid Qvarsebo varda helt och hållet befriad!.
Då Utskottet icke kan ingå i bed; mande om behöfligheten af den omförmälda färjan samt förevarande fråga i allt fall är af sådan beskaffenhet, att densamma kan och bör i administrativ väg upptagas och afgöras, finner Utskottet sig böra hemställa, att någon åtgärd i anledning af motionen ej må vidtagas.
Best - och Ekon.-Ulskotlefs Betänkande.
Nu 95.
]N:o 95.
Betänkande, i anledning af' vackt motion om beviljande af steprlrätl för staden Wadstena.
Uti en inom hedervärda Bonde-ståndet väckt, till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet remitterad, motion i berörde fråga, har riksdagsfullmäktige!!
Carl Nilsson från Östergöthlands län anfört, att den i äldre tider, af dåvarande förhållanden möjligen påkallade skillnad emellan rikets städer, som innefattades i stapelstads-rätten, numera kunde anses mindre behöflig, sedan upplysning vunnits om fördelarne af handelns frihet.
Saknaden af stapel-rätt lade hinder i vägen för städerne i det inre af landet att sjelfvc direkte drifva utrikes handel, hvilkex för många af de i rikets bördigaste och folkrikaste provinser belägna städer vöre betydligt underlättad sedan Götha kanal öppnat förbindelse!! med verldshafvet, och i planen för denna kanal skall äfven hafva ingått anläggning vid Motala-elfvens utlopp af en med stapel-frihet försedd stad; men genom den inrikes kommunikationens nu vunna utsträckning hade det visat sig, att de genom denna stads anläggning åsyftade fördelar lättare skulle ernås, om en sådan rättighet beviljades staden Wadstena, hvars läge vore derföre särdeles gynnsamt, enär, utom det att densamma egde en god och på sednare tider betydligt förbättrad hamn, samt tillräckligt utrymme för de anläggningar, som kunde i och för en stapelstad framdeles behöfVas, icke allenast de närmast belägna häraderne voro särdeles folkrika, räknande inom några få mils omkrets öfver 50,000 innevånare, utan ock hela Östergöthland samt en del af Nerike och till och med af Södermanland der skulle linna en medelpunkt, så väl för afsättningen af sina för export lämpliga produkter,, sorn för anskaffande af de förnödenheter , Allm. Best.- och Ekon.-Vtskotlels Betänkande, N:o 95. 5 heter, sd från utlandet måste hemtas, utan att de dervid skulle betungas af de dryg omkostnader dem de nu måste vidkännas, i följd dels af Oresundstullen ca dels af mellanhandel!! öfver andra städer. å grund af dessa förhållanden, har motionären föreslagit: -att Rikets Stände mätte hos Kongl. Maj:t underdånigst anhålla, det Wadstena stad måtte erhåll:stapelstads-rättigheter, så vida, efter vedeibörandes hörande, staden åta^er ig uppfyllandet af de för en sådan rättighet iöreskrifna vilkor.»
Hvad sålunda blifvit framställdt har Utskottet i öfvervägande tagit; men då rttionären icke meddelat andra upplysningar, än nämndt är, oell utredning af d förhållanden i öfrigt, på hvilka frågan kan bero, icke egt rum, eller ve derhrande fått tillfälle att deröfver sig yttra, får Utskottet, enär det dessutom är Vadstena stad obetaget att hos Kongl.
Maj:t i underdånighet göra ansök ning om beviljande af den förmån, som med det väckta förslaget afses, hemstäk?
att någon åtgärd i anledning af denna motion ej ma at Rikets Ständer vidtagas.
Jlih, till R.
Prof. 1853 $ f854. 8 StwL 29 tféft - t STOCKHOLM, f. d. Schultze^ Boktryckeri 1854.
Utlåtande, N:o 96. 1 JW:© @6. Ank. till Exp.-Utsk. den 22 Maj 1854, kl. 12 m.
Utlåtande, i anledning af återremiss utaf Betänkandet IY:o 58, angående kontroll till förekommande af miss bra k utaf allmo gens rättighet att försälja sina tillverkningar.
Förenämnde Betänkande, hvari tillstyrkes underdånig hemställan hos Kongl. Maj:t om meddelande af den föreskrift, att, för erhållande af pass, för att, kringvandrande, försälja ortens slöjd-alster, skall erfordras en af vederbörande SockenNämnd utgifven förteckning å de varor, hvilka af den pass-sökande till försäljning medfördes, och att denna förteckning borde efter skedd granskning passet vidhäftas, har blifvit bifallet af Högvördigä Preste-Ständet, hvaremot Betänkandet blifvit a fs lage t af Vällofl. Borgare-Ståndet och återremitteradt af de tvä öfriga Riks-S tanden.
De till grund för återremisserne gjorda anmärkningar innehålla hufvudsakligen: dels att Utskottet, vid besvarande af motionen, ät densamma gifvit en utsträckning utöfver hvad motionären åsyftat, eller att förekomma ett inom en viss ort af Riket, eller Sunnerbo härad i Kronobergs län, bland allmogen inrotadt missbruk; dels ock att en sådan åtgärd som den Utskottet föreslagit vöre både obehöflig och skadlig såsom innebärande en inskränkning i den fria handelsrätt med Svenska produkter, som borde inom Riket finnas, emot missbruk hvaraf tillräckliga kontroller redan funnos stadgade uti de rörande ifrågavarande ämne befintlige författningar.
Prol. ISSI & /S34.
S Sami. 23 Häft. 1 2 Allm.
Best. och Elton.-Lisli.
Utlåtande, N:o 96.
Beträffande först anmärkningen att
Utskottet skulle åt förevarande fråga gifvit en af motionären icke åsyftad utsträckning, får Utskottet erinra, att ehuru motionären, till stöd för sin framställning, åberopat förhållandet inom Sunnerbo härad, hvarest de olägenheter han omförmält skola i hög grad förefinnas, har motionären dock föreslagit en allmän, för hela Riket gällande, författning till förekommande af de utaf motionären öfverklagade missbruk, eller såsom orden i motionen lyda:
•» det icke må vara tillåtet fur Landshöfdinge-Embetena att, utan vederbörande Socken-Nämnders medgifvande, utfärda passa — — &c. &c., hvaraf torde synas, att Utskottet af motionen icke saknat stöd för den framställning Betänkandet innehåller.
Hvad dernäst frågan i öfrigt vidkommer, så, enär de anmärkningar, hvilka inom Höglofl.
Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda Bonde-Ståndet 1'öranledt återremiss af Betänkandet, afse de i detsamma föreslagna kontrollers inskränkande till endast den af motionären företrädesvis uppgifna orten, finner Utskottet sig deraf uppmanadt, att i så måtto frångå sitt i Betänkandet Nio 38 framställda förslag, som Utskottet härmed vördsamt hemställer, det Rikets Ständer mätte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att Kongl. Majit täcktes vidtaga åtgärder för att förekomma de missbruk, som ega rum vid den af innevånarne i Sunnerbo härad och Kronobergs län af ålder brukade kringvandring till försäljande af ortens tillverkningar.
Stockholm den 19 Maj 1854. lieser v atio ner: Af Herr Lundh: hvilken ansåg det ej vara välbetänkt att för särskild del af landet tillstyrka inskränkning uti den allmogen tillkommande rättighet att försälja sina och grannars tillverkningar.
Härmed förenade sig Herrar Guslafsson och Wahlström.
Af Herrar Histner och Sundblad Allin/: Hest'.- och Ekon.-Lisk.
Utlåtande, N:o ä7. 3 Hf:o 97.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 9 Juni, kl. 12 m.
Memorial, i anledning af återremiss af Betänkandet N:o SO.
Yällofliga Borgar-Ståndet har återremitterat, ofvannämnda betänkande så vidt väckte motioner om förändradt aflöningssätt för kyrkoherdarne samt om förbättring i komministrarnes och de e. o. prestmännens aflöning derigenom blifvit afstyrkte; men som betänkandet i sin helhet blifvit af Höglofl.
Ridderskapet och Adeln samt Högvördiga Preste-Ståndet godkändt och af Hedervärda BondeStåndet lagdt till handlingarne, så kan återremissen ej föranleda vidare handläggning af ärendet.
4 Allm lie sv.- och Elon.-Lisk.
Memorial, A:o OS. X:o »8.
Ank. till lixp.-Utsk. den !) Juni 1854, kl. 12 m.
Memorial, i anledning uf åter remiss af Betänkandet N:o 01.
Förenämnde Betänkande, hvaruti Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet afstyrkt åtskilliga motioner i fråga dels om posthemmanens befrielse frän postföringsskyldigheten och dels om åtgärder till beredande af lättnad i nämnde besvär, har blifvit återremitteradt af Vällofliga Borgare-Ståndet, beträffande 2:dra punkten mom.
B. och af Hedervärda Bonde-Ståndet, så vidt lista punkten samt momenten A., B. och G. uti andra punkten angår; men som
Betänkandet är i sin helhet bifallet af de två öfriga Riks-Stånden, kunna återremissenia icke föranleda vidare handläggning af ärendet.
Allm. Besv.- och Ekon.-ilsk.
Betänk, N:o 09. 5 A:o 99.
Ank. till Exp.-Ulsk. d. 9 Juni 1854, kl. 12 m.
Betänkande, i anledning af väckt motion, om allmänna begrafniugsplatsers begagnande för dem, hvilka i farsot afliäit.
Förenämde, till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets handläggning öfverlemnade motion, är väckt inom Högvördige Prcste-Ständet af Herr Kontraktsprosten Tegnér, som anfört att, uti detta ämne vore stadgadt, dels uti Kongl. Cirkulärbrefvet den 25 Augusti 1813, G morn., att »vid svårartade och i hög grad smittosamma farsoter bör, om sådant af omständigheterne påkallas, anstalt fogas om särskilda begrafningsplatser och deras invigande» och dels i Kongl. Kungörelsen den 9 Juli 1831, att »cholera-lik skola afföras omedelbart till den begrafningsplats, som särskildt för dem bör, så snart smitta yppas, af Sundhets-nämnden och presterskapet utses och af det sednare enligt författningarne invigas»; men att deremot den, rörande samma ämne, den 12 November 1831 utfärdade Kongl. Kungörelse, hvarest den förhoppning blifvit uttryckt, att ytterligare åtgärder,- än de emot smittosamma sjukdomar föreskrifne och dem, hvilka Kongl. Majit genom sistnämnde Kungörelse påbjöd, skulle blifva umbärlige, icke innehöll något stadgande om särskild begrafningsplats för dem, hvilka i cholera aflidit, ehuru 33 § handlade om begrafning af dylika lik; Och har motionären med uppgifne exempel sökt visa att skiljaktiga åsigter egt rum i fråga derom, huruvida stadgandet om särskilda begrafningsplatser för ifrågavarande fall verkligen vore gällande eller icke.
Då . nu begrafningar uti dylika särskilda begrafningsplatser af mängden betraktades med den fruktan och ovilja, att sådan begrafning ansåges jemförlig med den domaren pröfvat böra ske i tysthet, och denna fördom ej borde lemnäs 6 Allm. llesv.- och Ekon.-lUtlc.
IJeldnk., .Y.o 00. utan allt afseende, har motionären ansett i öfvervägande böra tagas, huruvida ej särskilda begrafningsplatser för dera, som i smittosam sjukdom afiidit, ina, synnerligast på landet, vara umbärliga, oell om ej ändamålen, som med stadgandet härom afsågos, — ökadt utrymme, förebyggande af smittans spridande och befrämjande af sundhet lika säkert på annat sätt kunde vinnas.
Då begrafningsplatsen^ vid kyrkorna, särdeles de gamla, nästan utan undantag befunnits otillräckliga för den tillvexande folkmängden, hade Rikets Ständer redan vid 1812 års Riksdag till Kongl.
Majit ingått med underdånig anhållan det sådana anstalter måtte i Nåder vidtagas, att, så fort tid och omständigheter medgåfvo, alla begrafningar i kyrkan, så val i städerne som pä landet, och å kyrkogårdar i städer och i byar mätte upphöra, och i stället kyrkogårdar utom städerna och aflägse från byar vaTda anlagda; i anledning hvaraf Kongl. Majit, som funnit den af Rikets Ständer framställda önskan i full öfverensstämmelse med Kongl. Förordningen den 30 September 1783 och Kongl. Brefvet den 3 Oktober 1805, genom Nådigt Cirkulärbref den 18 Oktober 1815 anbefallt Konsistorierne i Riket, natt på tjenligt sätt och vid sig företeende omständigheter leda vederbörande pastorers och församlingars omtanka på angelägenheten för deras eget väl, att, med den skyndsamhet omständigheterne tillåta, vidtaga den anstalt Rikets Ständer sålunda åsyftat.»
Genom en allmännare efterföljd af dessa uppmaningar, genom utvidgande af de nu varande begrafningsplatserne vid kyrkorna eller anläggande af nya, der behofvet sådant fordrade, att begagna gemensamt med de förut vid kyrkan befintliga, skulle, efter motionärens mening, de ändamål vinnas, hvilka varit afsedda med förordnandet om särskilda begrafningsplatser vid inträffande farsot.
Hinder för deras afskaffando förmodades från högre ort lika litet komma att möta, som medel för beredande af en eller annan ny begrafningsplats inom ens församling korinne att från församlingens sida saknas.
Under åberopande häraf och då önskvärdt vore att enhet och öfverensstämmelse funnes emellan stadganden, som angå samma sak, har motionären föreslagit att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhållas l:o watt nu gällande föreskrifter om inrättande af särskilda begrafningsplatser för dem, som i farsot afiidit, måtte, hvad landsbygden angår, varda i Nåder upphäfne; men till följd deraf och i sammanhang dermed, 2:o att vederbörande församlingar med större folkmängd och areal uppmanas att på skäl, som i högstberörde Nådiga Cirkulärbref af den 18 Oktober Allm. llesv.- och Ekon.-Utth. ISctdnk., N:o 00.
7 1815 finnas andragne, äfvensom dem, hvilka en nyligen vunnen erfarenhet gifvit vid handen, skyndsamligen gå i författning om inrättande-af en eller flere begrafningsplatser jemte de förut vid kyrkan varande, att af församlingen begagnas efter en å sockenstämma uppgjord fördelning i distrikter; samt 3:o att Kongl.
Majit täcktes i Nåder anbefalla vederbörande embetsmyndighetcr tillse och hälla hand öfver befrämjandet af det med de nya begrafningsplatsernas inrättande afsedda ändamål och med underdånig berättelse om förloppet till Kongl. Majit årligen inkomma.»
Vid behandlingen af ifrågavarande ämne har Utskottet inhemtat att det. af motionären åberopade Nådiga Cirkulär till samtliga Landshöfdingarne och Konsistorierna i Riket af den 25 Augusti 1813 stadgar i G mom. att »vid svårartade och i högre grad smittosamma farsoter utfärda Kongl. Majits
Befallningshafvande sådane kungörelser och påbud i afseende på liks behandlande och begrafvande, som finnas nödige och tjenlige, dä äfven, om sådant af omständigheterne beklagligen skulle påkallas, anstalt bör fogas om särskilde begrafningsplatser och deras invigande»; hvilket stadgande synes vara afifattadt i så försigtiga ordalag, att