Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
B:ko eller 50 öre R:ml årligen för hvarje daler, hvaraf öfverskotts-räntan består, samt att, till betäckande dels af skillnaden emellan det belopp, ifrågavarande räntor, sammanräknade, efter berörde grund komma att utgöra, och den summa, hvartill desamma, förvandlade efter markegång, skulle uppgå, hvilken skillnad efter 3 R:dr B:ko eller 4 R:dr 50 öre R:mt för hvarje daler af den summa, 3,494 daler 4 öre silfvermvnt, hvartill merberörda räntor, enligt ett öfver dem utur 1756 års indelnings verk för Blekinge gjordt sammandrag, belöpa, uppginge lill 15,723 R:dr 56 öre R:ml, dels ock af den brist, hvilken, i följd deraf att tillskotts-ränlorna, som sammanräknade uppginge till 3,743 daler 20 öre silfvermvnt, enligt hvad ett öfver dem upprättadt sammandrag utvisade, sålunda med 248 daler 16 öre öfverslego öfverskolts-räntornas summa, kunde yppas i tillgångarne för tillskotts-räntornas utgörande, måtte på Riks-slatens femte
Hufvud-litel uppföras ett förslags-anslag till belopp af 16,000 R:dr Runt att, i mån af behof, till ofvan omförmälda ändamål användas, under vilkor deremot, ej mindre alt bland stats-inkomslerna komme att ingå så väl de af vissa hemman och lägenheter i Blekinge utgående så kallade reserv - 156 Expeditions-Utskottets Förslag till anderd.
Skrifvelse N:o 72. räntor, för sä vidt de ej till bätsmans-rusIningens upprätthållande kunde erfordras, sorn äfven vakans-afgiflerna för de derstädes tillkomna omkring 30 nya bätsmans-rotar eller rusthåll, lin oek att till Rikets Ständers Riksgälds-konlor öfverlemnades den af nvssberörde afgifter under den förflutna liden inom länet samlade och der jemväl förvaltade fond, uppgifven alt vid utgången af uppbördsåret 1854 öfverstiga 38,000 R:dr
R:ko och nu sannolikt uppgående till mera än 40,000 R:dr samina mviil, då således Slaten deruti, för nästinstundande slatsreglcrings-period, komme att ega mer än tillräcklig tillgång för den, i följd af hvad E. K.
M:t sålunda föreslagit, erforderliga nya utgift, äfvensom dess uppoffring för framtiden ej heller kunde anses blifva af någon större betydenhet, särdeles om besparingen af de utan tvifvel ganska dryga kostnaderna för tillvägabringande af den ifrågaställa hemmans- och ränfe-förmedlingen jemväl härvid loges i beräkning; och linsåge E. K.
M:t, i händelse detta förslag af Rikets Ständer bifölles, all fråga om bestämmande af lika da lerin
I för hvarje rusthåll samt om förmedling af ränte-betalande hemman derigenom förfalla, äfvensom billigheten fordra, att jemväl Blekingska reserv-räntorna, hvilka, såsom förut berördi är, skulle från och med år 1850 utgöras med förvandling efter årlig markegång, finge fortfarande erläggas såsom hittills, nemligen med 16 sk.
B:ko eller 50 öre R:mt för hvarje ränte-daler.
Hvad sålunda och i öfrigt i denna fråga förekommit hafva Rikets Ständer tagit i öfvervägande och dervid väl funnit, att det af E. K.
M:t nu i Nåder framställda förslag till slutligt afgörande af den sedan lång tid tillbaka afhandlade frågan om jeinkningar i Blekingska båtsmans-indelningen innefattar en väsentlig afvikelse från de af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer åren 1834—1835 i della afseende beslutade och fastställda grunder, enär genom 1835 års Kongl.
Bref samtlige ränte-tagare voro försäkrade om den af båda Siats-makterna till deras förmån medgifna förändring i öfverskotls-ränlornaå utgörande efter årlig markegång i stället för efter kronovärdi, men ränte-gifvarne åter ålades alt utgöra ifrågavarande utskylder efter nyssnämnde förändrade grund samt, såsom ersättning härför, tillerkändes förmånen af ränte-nedsättning eller förmedling för de hemman, som deraf funnos vara i behof; hvaremot E. K. M:t nu behagat, föreslå, alt ränte-gifvarne hädanefter skulle på samma sätt, som skett före år 1844, då omförmälde förändring sattes i verket, fä utgöra öfverskotls-räntorna efter krono-värdi utan förvandling, samt alt ränte-tagarnc skulle genom stals-medel hållas skadeslöse lör den förlust, som härigenom dem tillskyndades.
Rikets Ständer anse emellertid sådana omständigheter vara förenade med de vid 1834—1835 års
Riksdag i detta hänseende beslutade åtgärder, att Rikets Ständer, i likhet med livad E. K.
M:t i Nåder föreslagit, funnit de ränte-gifvande hemmanen böra åter inträda i samma rättigheter med afseende å öfverskotls-räntornas utgörande, som allt ifrån indelnings-verkets införande ända till år 1844 varit dem tillerkända.
De i den Kongl. Propositionen anförda förhållanden ådagalägga ock, alt den genom 1835 års Kongl.
Bref ränte-gifvarne vilkorligen tillförsäkrade förmån af en ränte-nedsättning elier förmedling ännu ej kunnat komma lill verkställighet samt måste medföra väsentliga svårigheter och betydliga kostnader; och i allt fall skulle, enligt Rikets Ständers lanke, grundade anledningar till missnöje ändock förefinnas, enär endast en del af hemmanen kunde komma i åtnjutande af ränte-nedsättning, men deremot alla mäste vidkännas förökade afgifter till följd af den förändrade grunden för räntornas utgörande.
I betraktande häraf och då de hemmans-innehafvare, som åtnjuta tillskotts-räntor, enligt Kongl. Maj:ts och Rikets Ständers föregående beslut, äro berättigade afl framgent uppbära dessa räntor efter årlig markegång, hafva Rikets Ständer funnit den af E. K.
M:t föreslagnc utväg lill frågans slutliga lösning, hvarigenom all anledning till klagan och missnöje för de skaltskyldige undanrödjes och förändringen kan utan uppskof vidtaga, böra bifallas, fastän en årlig utgift för stats-verket dermed måste blifva förenad.
Éxpedilions-UtskoUets Förslag till lindard.
Nto 72. 157 Beträffande åter beloppet af denna utgift, hafva Rikets Ständer inhemtat, att den af vakans-afgiflcn för nvroterad jord inom Blekinge samlade särskilda fond, hvilken, enligt den Kongl. Propositionen, skulle, jemte de årligen inflytande vakans-afgifterna äfvensom reserv-räntorna, lill slals-verket ingå såsom ersättning för dess ärliga utgift, enligt räkenskaperna vid 1855 års slut utgjorde 41,252 R:dr 31 sk. 7 r:st., och alt berörde vakans-afgifter under de fem åren 1851—1855 uppgått i medeltal till 2,408 R:dr 33 sk. lf r:st. årligen.
Om nu reserv-räntorna, i anseende till deras ringa belopp, härvid ej tagas i beräkning, utgöres således stats-verkets ersättning för ifrågavarande utgift af dels sistnämnde belopp 2,408 R:dr 33 sk. 1 i r:st. och dels räntan å förstnämnde fond, som efter fem procent skulle utgöra omkring 2,000 R:dr, tillsammans 4,408 R:dr 33 sk. 1$ r:st.
B:ko eller i rundt tal 6,000 R:dr R:mt; och då del erforderliga stats-anslaget är af E. K.
M:t beräknadt till 16,000 R:dr, kan således antagas, att stats-verkets årliga uppoffring på det liela ej komme att utgöra mer, än omkring 9,400 R:dr R:mt, dervid dock äfven bör lagas i betraktande, att de säkerligen ganska betydliga kostnaderna för tillvägabringande af den ifrågaställde hemmans- och ränte- förmedlingen härigenom blifvit för stats-verket inbesparade.
Rikets Ständer hafva alltså, i öfverensstämmelse med hvad E. K:
M:t behagat i Nåder föreslå, dels medgifvit, att öfverskolts-räntegifvarne i Blekinge län. från och med nästkommande år, må utgöra dessa räntor utan förvandling efter samma grunder, som före. år 1844 voro gällande, äfvensom all reserv-räntorna fortfarande må på enahanda sätt erläggas, dels oek, lill betäckande af den brist, som i följd af denna förändring måste uppstå vid liqviderande af de så kallade tillskotts-räntorna, hvilka ränte-lagarne äro berättigade alt efter ärlig markegång uppbära, beviljat och till utgående å Riksstat e n s femte Hufvud-titel anvisat ett (örslags-anslag af 16,000 R:dr R:mt, under vilkor, att de uti E. K. Mils Nådiga Proposition omförmälda, till ersättning härför afsedda medel komma att lill stats-verket och Riksgälds-kontorel, på sätt i Nåder föreslaget blifvit, inflyta.
Hvilket Rikets Ständer få i underdånighet anmäla ; framhärdande &c, Stockholm den 9 Maj 1857. 158 Expeditions-Utskotlets Förslag lill un (lerd.
\:o 73.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 9 Maj 1857.
Preste-Ståndet den 9 — — Borgare-Ständet den 9 — — Bonde-Ståndet den 9 — — Rikets Ständers Förordnanden för Riks-Arkivarien, Riddaren af Kongl.
Nordstjerne-orden, Juris Utriusque Doktorn Johan Jakob Nordström; Lektorn och Riddaren af Kongl. Nordstjerne-orden Jonas Lundstedt; Assessorn i Kongl. Svea Hoj-rätt Grefve Erik Sparre; Kongl. Vice Ribliothekarien, En af de Aderton i Svenska Akademien, Riddaren af Kongl. Nordstjerne-orden Johan Erik Ryd qvist; Riks-An tiq v ar ien, Riddaren af Kongl. Nordstjerneorden Rror Emil Hilclebrand samt Professorn, En af de Aderton i Svenska Akademien, Riddaren af Kongl. Nordstjerne-orden Lars Magnus Enberg, all vara Ledamöter i Kommittéen för Tryckfrihetens vård.
Wi efterskrifne Sveriges Rikets Ständer &c. &o. &c. gore vetterlig!: att, sedan, enligt 108 § Regerings-formen och 65 § Riksdags-ordningen, Wi, genom utsedde Elektorer, valt de män, som, jemte Wår Justitie-Ombudsman, böra vårda tryckfriheten, och dertill i laglig ordning blifvit kallad N. N., vilje Wi, i kraft häraf, hafva förordnat honom, N. N., att vara LedamoL i Kommitléen för Tryckfrihetens vård; och eger han alt, i utöfningen af denna befattning, ställa sig Tryckfrihets-förordningen samt Rikets öfrige grundlagar till efterrättelse, och för öfrigt noga iakttaga hvad, i öfverensstämmelse dermed, befrämjar allmän upplysning, under bevarande af allmänt lugn.
Till yttermera visso håfve Wi detta förordnande underskrifva och med Wära insegel bekräftat.
Expeditions-U Iskottets Förslug till underd.
Skrifvelse N:o 74. 159 \T:o Uppläst och godkändt hos Ridd. octi Adeln den 16
Preste-Ståndet den 16 — t— Borgare-Ståndet den 16 — —•
Bonde-Ståndet den 20 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående ajskrifning af en Landtbrukaren C.
, ådömd arrendeskillnads-ersättning.
(Stals-Utskis Ulbde N:o (iO).
S. A. K. lius Rikets Ständer liar blifvit omförmäldt, hurusom, vid den inför E. K.
Mils och Rikels Kammar-kollegium lill den 5 Juni 1846 utlysta auktion, till utarrenderande på 24 år af det dittills å arrende upplåtna profossboställe!
Bryntesgården Lindärfva i Kinnefjerdings härad af Skaraborgs län, sedan vederbörande skaltläggningsmän, efter hållen undersökning och med afseende å boställets öppna åkerjord, föreslagit det årliga arrende-beloppet till 30 tunnor afrads-spanmål, Landtbrukaren Claes Th.
Skårman genom ombud och utan att i fullmakten för detsamma hafva utsatt den arrende-summa, som han högst ville erbjuda, gjort anbud å arrendet med det jemförelsevis särdeles höga beloppet al 96 tunnor 16 kappar spanmål, i öfverensstämmelse med hvilket af Kammarkollegium antagna anbud arrende-kontrakt blifvit utfärdadt för Skårman, som midfaslan år 1847 jemväl lillträdt arrendet; hvarefter Skårman nödsakats alt med stor förlust utgifva det bestämda arrendet under de första fem åren, men då lian efter nämnda tids förlopp icke kunde ställa ny godkänd borgen, vore arrende-rätten Skårman fråndömd, äfvensom honom ålagdl, att till statsverket årligen erlägga skillnaden emellan det af honom utlastade arrende-beloppet samt det, som vid en blifvande auktion kunde erhållas, och hvilket sedermera befunnits uppgå till 66 tunnor spanmål, så att skillnaden utgjorde 30 tunnor 16 kappar spanmål, med godtgörande hvaraf Skårman alltså vore för lång tid betungad, derest icke, såsom jemte berörda anmälan föreslagits, denna ersät t nings-skyldighet honom eftergåfves.
Ständer hafva till pröfning förehaft delta ärende och dervid väl funnit åläggandet för Landtbrukaren Skårman att under återstående arrende-tiden utgifva årlig 1(50 Exp editions-UtskoUets Förslag till underd.
Skrifvelse N:o l4. ersättning tili statsverket för deri förlust, detsamma genom hans förvållande tillskyndats, vara med rättvisa förenligt, enär beslutet härom blifvit i laga ordning meddeladt samt grundat sig på gällande författningar och det afslulade arrende-kontraktets imtchAll ; men •— sedan Rikets Ständer vid flera föregående tillfällen, uti liknande fall, föranlåtits ali eftergifva statsverkets lagliga anspråk, när deras fullföljande ansetts stridande emot billighetens fordringar—nu tillika tagit i öfvervägande de härutinnan förekomna bevekande omständigheter, dels att, kort efter del Landtbrukaren Skårman emot ett ulfästadt arrendebelopp, som, efter hvad vederbörande i orten upplyst, var, i förhållande till hemmanets godhet och beskaffenhet, alltför öfverdrifvet, inropade ifrågavarande arrende, en ny författning, nemligen Kongl.
Kungörelsen den 17 Juli 1847, utfärdades, angående sättet för krono-egendornars utarrendering, åsyftande all förekomma en sådan arrendenas uppstegring, hvarigenom, lill förlust för Slaten, arrendatorn blefve oförmögen att arrendevilkoren, i förening med lägenhetens behöriga bruk och skötsel, i föreskri fren ordning fullgöra och att således, om arrende-auktionen inträffat något sednare, ett så högt arrende-anbud, som del af Skårman gjorda, säkerligen ej kunnat komma att afgifvas, dels ock att
Skårman sedermera blifvit från samma arrende skiljd, hvadan del. följaktligen numera ej är för honom möjligt att genom uppodlingar och förbättringar af bostället förskaffa sig någon godlgörelsc lör de menliga följderna af det förhastade arrende-anbudet; hvarjemte Rikets Ständer ej heller lemnat utan uppmärksamhet, huruledes, i afseende på förhållandet med ifrågavarande boställe, Kronofogden i orten afgifvit det intyg alt årliga arrendet deraf under nedannämnda år utgjort följande belopp: för åren 1813—1840, 21 tunnor 6 kappar afrads-spanmål och kontant G7 R:dr B:ko, „ år 1841 ... 4 „ 16 „ \ ” ’ io«n' or ” 1o ” enahanda spanmål, „ åren 1843—1846, 25 „ 8 „ ( 1 ’ „ „ 1847—1852, 96 „ 16 „ 1 äfvensom att sistnämnda arrende-belopp, hvilket, om ändring och rättelse ej mellankommer, enligt kontraktet fortfar lill midfastan år 1871, vore, i förhållande till hemmanets mantal, egovälde och förmåner, så utomordentligt högt, att det ej kunde hafva tillkommit annorlunda än genom missförstånd eller en så beskaffad förhastad och obegränsad täflan, som genom 1847 års Kongl. Kungörelse blifvit för framliden förekommen.
Då nu detta arrende likväl blifvit af Landtbrukaren Skårman till bela beloppet erlagt för hvart och eli. af åren 1847—1852, och Skårman, sedan han den 19 November sistnämnda år dömts arrendet förlustig, äfven för de följande åren, åtminstone till och med år 1855, enligt hvad af tillgängliga räkenskaper inhemtats, lill statsverket inbetalt skillnaden emellan ofvanberörda 96 tunnor 16 kappar och del af nuvarande arrendatorn erlagda arrende, samt således redan lått vidkännas betydlig uppoffring i följd af ifrågavarande arreude-anbud, hafva Rikets
Ständer ansett ulkräfvandel för hela den återstående tiden till och med år 1871 af ifrågavarande arrende-skillnad, med afseende å ofvan anförda förhållanden, skäligen kunna eftergifvas, hvadan Rikets Ständer, för sin del, medgifvit, att Landtbrukaren C.
Skårman må från och med innevarande arrende-år och allt framgent befrias frän den honom enligt Kinnefjerdings Härads-rätts utslag deri 19 November 1852 åliggande skyldighet alt ersätta statsverket skillnaden emellan det genom arrende-kontrakt med Skårman af den 2 Juli 1846 af profossboställe Lindärfva N:o 3 Bryntesgården betingade årliga arrende, 96 tunnor 16 kappar spanmål, och del mindre belopp, som under återstående arrendetiden kan erhållas.
Och få Rikets Ständer det sålunda fattade beslutet hos E. K. M:t i underdånighet anmäla; framhärdande Rikets Ständer &c. Stockholm den 20 Maj 1857.
N;o Expedilions-Utskottels
För sia <j till lindard.
Skrifvelse N:o 75. 161 IiT:o W».
Uppläst och godkändi hos Ridd. och Adeln den 16
Maj 1SS7.
Presle-Ståndet den 16 — — Borgare-Ståndet deri 16 — — Bonde-Ståndet den 20 — — Ilikets Sländers underdåniga Skrifvelse, angående upp/å leise uj kronojord invid staden Eskilstuna lill hamn anläggningar m. rn.
C Stats-Ulskts S. A. K.
Enligt hvad E. K. M:t god t flin ni t i Nådig Proposition den 10 fdrlidne Januari Rikets Ständer meddela, har Fabriksidkare!!
Munktell hos E. K. M:t i underdånighet anhållit, alt, för utvidgande af den honom tillhörande mekaniska verkstad i Eskilstuna, ett stycke mark, utgörande, enligt behörigen upprättad karta med beskrifning, tre tunnland tjugusju kappland, måtte från det så kallade Norrhagsgärdet under Eskilstuna Kungsladugård, inom Klosters socken och Öster Rekarne härad af Södermanlands län, få emot den afgift, som kunde komma att bestämmas, till sökanden öfverlätas, på det han sålunda måtte vinna ej hlott erforderligt utrymme för den, i följd af ökadt förtroende, alltmer anlitade verkstaden, utan ock en högst behöflig plats till anläggning af en hamnbrvgga för inlastande å fartyg af de tyngre lokomotiver, som Munktell hade för afsigt att för de större jernbanorna i Riket leverera och för hvilkas transporterande sjöledes tillfälle kommc att beredas, när den under byggnad varande och med anslag af allmänna medel understödda kanal-anläggningen emellan Mälaren och Eskilstuna, lill hvars bekostande Munktell i väsentlig man bidragit, vunne fullbordan; hvilken anhållan vederbörande Kronofogde och Häradsskrifvare, äfvensom ej mindre E. K. M:ts Befallningshafvande i länet, än ock E. K.
Mits och Rikets Kammar-kollegium i underdånighet tillstyrkt och förordat, enär, genom bifall derå, sökanden skulle försättas i tillfälle att åt sin mekaniska verkstad gifva en utvidgning, som blefve för det allmänna gagnelig, hvarjemte nuvarande arrendatorn af Kungsladugården, Rådmannen P. G. Schotte samtyckt till afträdande af del ifrågasatta jordstycket utaf Kungsladugårdens mark; och då Eskilstuna Bih. till B.
Pro t. 1858 & 1857. 10 Sami. 1 Afd. 21 162 Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse N:o 75. stads Magistrat, på den grund att stadens innevånare beslutat hos Rikets Ständer begära upplåtelse af samma jordrymd, ansett sig icke kuuna ansökningen understödja, hade der•einot Borgmästaren, uti skiljaktigt yttrande, anfört: att för den omförmälda utvidgningen af sökandens vrrkstad erfordrades, såsom ett oundgängligt vilkor, alt verkstadens egare jemväl innehade hamnplats, i likhet med andra dylika anläggningar inom Riket, emedan i annat fall och derest de machiner, som vid verkstaden komine att förfärdigas eller islåndsättas, skulle ut- och inlastas vid stadens blifvande hamn på vestra sidan af ån, dessa effekter mäste emellan verkstaden och hamnbrvggan, med dryga kostnader, landvågen forslas öfver alla de vid Carl Gustafs stad befintliga broar och den dam, som på Kronans och stadens bekostnad underhålles; alt dessa broar härigenom komme att hastigt förslitas och möjligen icke ens skulle bära tyngden af de grofsta lokomoliver och ångmaehiner, som uti verkstaden förfärdigas; samt att en hamnanläggning, såsom nu vore anIvdt, på östra sidan af den Eskilstuna geiiomflytande ån kunde, till följd af stadens läge, blifva fördelaktig endast för Munktell, hvars verkstad vore på denna sidan belägen, och lör egarne af de fyra mindre gårdar, hvilka nu derstädes befinnas, men i öfrigt icke lända lill stadens gagn och bästa, såvida ej den redan är 1829 åt staden upplåtna, men allt hittills i ringa män bebygda jord på östra sidan af ån skulle i en framtid mer bebyggas samt handeln och rörelsen inom denna del af staden vinna betydligare tillvext, i hvilken händelse det åter vore stadens invånare öppet att söka upplåtelse af en annan hamnplats nedanom det af Munktell nu i underdånighet begärda jordstycke.
Med fäsladt afseende å hvad vederbörande i denna fråga underdånigst yttrat, äfvensom å den gagneliga verksamhet, Fabriksidkare)!
Munktell vid dess mekaniska verkstad redan ådagalagt för stål- och jern-manufakturens fullkomnande, samt då för en ytterligare utveckling af denna industriela verksamhet erfordrades egen hamnplats jemte ökadt jordområde, har E. K.
M:t i Nåder föreslagit Rikets Ständer, alt, för deras del, medgifva, det, ofvan omförmälda jordstycke, utgörande tre tunnland tjugusju kappland af Eskilstuna Kungsladugårds mark, finge emot årlig afgäld till Kongl. Majit och Kronan, i enlighet med föreskriften uti 2 kap. 4 5 M' Kongl. Förordningen den 19 December 1827, åt Munktell och hans rätts-innehafvare för alltid upplåtas.
Härjemte har vid innevarande riksdag förekommit enskild framställning derom, huruledes Eskilstuna stads invånare af den tillämnade kanal-anläggningen från nämnda stad till Mälaren, lill hvilken Rikets Ständer lemnat statsbidrag, väntade sig stora fördelar för stadens handel och industri, men att dessa fördelar skulle fördröjas i sin utveckling, så framt uppmärksamheten icke i tid fästades på hvad som borde göras lill deras befrämjande, i hvilket afseende anläggande af en hamn borde, i främsta rummel, utgöra föremål för omtanke, hvadan ock blifvit hemstäldt, det Rikets Ständer, med afseende på behofvet för Eskilstuna stad af en tjenlig hamn med upplagsplats, jemte nödigt utrymme för magasiner och andra för den blifvande sjöfarten nödiga byggnader, beräknadt icke blott för det närvarande utan äfven för den närmaste framtiden, måtte för detta ändamål åt staden upplåta, dels, utan ersättning, tolf tunnland nio och lem tiondedels kappland jord af Gredby kronohemmans och Carl Gustafs stads egor och dels, emot årlig afgäld till Kronan, fjorton tunnland tretio och sju tiondedels kappland af Eskilstuna Kungsladugårds mark, hvilka områden voro belägna, det förra å vestra och det sednare å östra sidan om Eskilstuna-ån, med sådan sträckning, som af tillgängliga kartor och andra handlingar närmare inhemtades.
Rikets Ständer, som ofvanberörda frågor i ett sammanhang till pröfning upptagit, samt ej funnit skäl alt till den sednare, så vidt den rörcr jord, öster om ån. för en hamnanläggning, att af staden egas, fästa afseende, hafva deremot och då de uti E. K. Mits Nådiga Proposition anförda omständigheter desto hellre innefatta grundade skäl för Expeditions-Utskottets Förslag lill underd.
Skrifvelse N:o 76. 163 Rikets Ständer att bevilja den deruti ifrågaställa upplåtelse af 3 tunnland 27 kappland, öster om Eskilstuna-ån, som densamma, ulan att medföra någon egentlig uppoffring för stats-verkel, skulle bereda Fabriks-idkaren Munktell tillfälle att ytterligare utvidga den industriel» verksamhet, sorn redan visat sig vara af väsentligt gagn för det allmänna, lenina!, bifall till hvad E. K.
M:t i berörda hänseende behagat föreslå.
Vidkommande åter den särskilda hemställan, alt äfven 12 tunnland 9,5 kappland, vester om Eskilstuna-ån, mätte varda för uppgifvet ändamål lill staden upplåtna, så ehuru en hamnanläggning vid Eskilstuna, med afseende på den lillämnade kanal leden från staden till Mälaren, synes vara af behofvet påkallad, och en sådan anläggning, för alt blifva gagnelig och ändamålsenlig, efter Rikets Ständers åsigt, bör ske på vestra sidan af ån, der sjelfva staden är belägen, hafva Rikets Ständer likväl, då denna fråga ej blifvit, genom utlåtande at vederbörande administrativa myndigheter fullständigt utredd, för närvarande ej kunnat framställningen härutinnan i vidsträcktare mån bitalia, än alt Rikets Ständer velat, för att förekomma eli för staden måhända menligt dröjsmål med denna frågas afgörande, och under förutsättning att, sedan behörig undersökning oell utredning egt rum, något hinder derför icke möter, för sin del medgifva, att så stor del af ifrågavarande, vester om Eskilstuna-ån belägna jordrymd, som för den ifrågaställa Immn-anläggningen vid Eskilstuna finnes erforderlig, må till staden upplåtas i den ordning och under de vilkor, E. K.
M:t kan finna lämpligt i Nåder föreskrifva.
Hvad i förberörd» ämnen sålunda blifvit beslutadt, få Rikets Ständer hos E. K. M:l i underdånighet anmäla; framhärdande Rikets Ständer &c.
\:o 70.
Uppläst oeti godkändt hos Ridd. och Adeln den tfi Maj 1557.
Prcsle-Ståndct deri \ G — — Borgare-Ståndet den 16 — — Bonde-Ståndet den so — — fl ikels Sländers underdåniga Skrifvelse, angående afsöndring aj jord från åtskilliga kronolägenheter, för utvidgning och rötning af vattendraget invid staden Köping.
(Stats-Utsk:s S. A. K.
Uti en den 5 December förlidet år »flåten Nådig Proposition har E. K.
M:t täckts meddela Rikets Ständer, hurusom Direktionen för de rensnings-arbeten i Köpings å, till 164 E.rpeditions-Utskottets Förslag till anderd.
Skrifvelse N:o 76. hvilkas ulfö rande Rikets sednast församlade Ständer beviljat ett statsbidrag, dels såsom anslag oell dels såsom lån, af tillsammans 40,000 R:dr 11: k o, hos E. K.