Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad slutligen vidkommer den hos Borgare-ståndet framställda begära» «m närmare bestämning af rätta meningen med de i början af 108 § förekommande orden: rims å lägenheter och lust-ställen på städernas grund», så hafva Preste- och Bonde-stånden godkänt liela 108 §, samt Ridderskapet och Adeln [emmit densamma i nu omförmälda del utan anmärkning; och lärer således icke heller nämnde begäran, hvilken endast afser en redaktions-förändring uti ett reglementarisk t ämne, emot tre Stånds sammanstämmande beslut,- föranleda till någon åtgärd. g§ 73, 74, 75 och 76.
Ridderskapet och Adeln hav återremitterat alla dessa §§, Presle-xtindet, den första af dem. samt lior gare-,ståndet 73 och 74 §§.
Såsom skäl till »tossa återremisser har anförts: dels hos samtliga nyssnämnda Stånden, att Be - 24 Bevillning t- Utah vettets Vilh!ande.
N:o 21. villnings-Utskottét borde afgifva något utlåtande öfver Kongl. Maj:t'< franvdiillning i Dess Nådigå proposition, angående Statsverkets tillstånd och behof, derom att en lindring uti beskattningen å stångjerns-smidet och jern-manufaktur-verken borde beredas genom förminskning i den denna näringsgren för närvarande ålagda bevillning, och att derföre, vid pröfningen af grunderna för sådan bevillning, dessa måtte bestämmas på ett sätt, som för närings-idkarne blefve mindre betungande än det närvarande; dels hos Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet, att frågan om berörde lindring i brukens och bergverkens bevillning borde hållas öppen, till dess Rikets Ständer fattat definitivt beslut öfver det af Stats-Utskottet, uti dess Utlåtande N:o 64. litt. C., i anledning af väckta frågor om förändring uti' beskattningen å tackjerns-tillverkningen och stångjernssmidet, framställda förslag, att hammar-skatten och den afgift, som vid vi<sa verk i stället för hammar-skatten utgår, må från och-med år 1855 nedsättas till hälf■ ten af hvad de nu utgöra; dels ock hos Ridderskapet och Adeln samt Borgareståndet, att de nu i Bevillnings-förordningen bestämda grunder för bruks-handteringens beskattning, hvilka vore oriktiga ej mindre derigenom, att ortens hammarskatts-pris, och ej det gångbara priset, skall läggas till grund för brukens uppskattning, än äfven genom bestämmelsen om ett minimum, hvilket ett bruks behållning aldrig får anses understiga, måtte uppliäfvas, och nämnde beskattning »tällås i likhet med hvad som eger rum för andra näringar.
Jern-handteringen liar på sednare tider, och, äfven vid sistlidrie riksdag latt tillgodonjuta flera skatte-nedsättningar, hvarigenom dess allmänna bördor blifvit i betydlig grad lättade; och då, genom antagandet af den utaf Utskottet här ofvan föreslagna nedsättning i afgifts-procenten för rörelse och, näring samt fast egendom, ytterligare lindring skulle jern-handteringen beredas, anser Utskottet det icke vara skäl att, såsom Kongl. Majit uti dess Nådiga proposition föreslagit och hos Ridderskapet och Adeln samt Borgare-ståndet blifvit äskadt, genom ändring uti de för stångjerns-smidets och jern-manufakturverkens bevillning stadgade grunder, än vidare åstadkomma nedsättning uti denna bevillning. §§ 88. 80, 92 och 119.
Ridderskapet och st deln har-återremitterat Utskottets vid dessa §§. sid. 23, afgifna yttranden och förslag, till följe af framställda yrkanden derom, att Utskottet skulle till förnyad pröfning företaga herr Flachs motion, att antalet af le damöter uti städernas Taxerings-kominittéer måtte för framtiden bestämmas lika af hvarje i nämnde §§ uppräknadt Riks-stånd, äfvensom af ofrälse ståndspersoner, lirvillni» stt-l teketfrfo Itlålande, jT:o 21. »hi'.
eMcr embets- och tjenstemän, samt tillse, huruvida ej något afseende å »amma motion hörde fästas.
J)u. emellertid Utskottets berörde yttranden och förslag, hvilka afse endast reglementarisk» ämnen, blifvit af do tre öfriga Riks-stånden godkända, »A lärer Ridderskapct och Adelns återremise j denna del icke föranleda till någon åtgärd. § 91- Denna g har blifvit återremitterad af Riddershapet och Adeln, för att densamma, då gymnasierna numera skulle på de flesta ställen blifvit samman»lagna med skolorna till ett gemensamt, så kalladt fullständigt elementar-läroverk, matte erhålla en efter detta nya förhållande lämpad redaktion; samt från Ifirgare-standet i ändamål att det i §:n förekommande stadgande ina utsträckas till alla städer, i hvilka element ar-läroverk finnas.
Som likväl förevarande g blifvit af två Stånd godkänd, oeh de äskad# färihidringftrne icke synas vara af bchofvet pakallade, får Utskottet vidhålla sitt förslag till lydelse af 0 X g' ■ g 104.
Utskottets, i anledning af herr Lundhs motion, framställda förslag om »- lorand# i denna § af ett stadgande derom, att handtverkare, sorn utan mä»t«r*kaps eller burskaps förvärfvande, erhållit tillstånd att såsom försörjninggwndel åstadkomma handtverkeri-arbeten, skall till taxerings-kommittéen uppgifva *in handtering oeh den inkomst han deraf njuter, har blifvit återremitteradt af B omar t-s landel, som ansett herr Lundhs motion böra ogillas. ifrågavarande §, hvilken är af helt oell hållet reglementarisk beskaffenhet, är emellertid godkänd af de tre öfriga Kiks-stånden; och lärer följaktligen läargare-stindets iterremiss icka kunna föranleda till någon åtgärd |§116 och 125.
Utskottets, under dessa §§ afgifna, yttrande i anledning af herr Ulachs motion derom, att Utskottet måtte förelägga Rikets Ständer förslag till betryggande kontroller emot osannfärdiga taxerings-uppgifter, har blifvit återremittewdt af Riddershapet och Adeln, för att Utskottet måtte ånyo taga denna vigtig a fr å ira i öfvervägande.
Men som Utskottets berörda yttrande, i före - Uih. till Ii. *7. Fröt. 1853 § 1854. 5 Sami. 1 Afd. 13 Höft. 4:. 26 Betillnings- Utskottets Ulla/ande, N:o 21. varande ämne af reglementarisk beskaffenhet, är vordet af de tre öfriga Riksstånden bifallet, så har Utskottet, endast att detta förhållande anmäla. § 137.
Borgare-ständet har återremitterat denna §, emedan dess lydelse vore beroende på utgången af frågan om gesällers befriande från bevillning.
Men då 137
Éj, hvilken är af reglementarisk! innehåll, blifvit af de tre öfrige Riks-sfåhden godkänd, så får Utskottet detta förhållande tillkännagifva. § 145.
Vid denna § har Utskottet emottagit återremisser i följande afseenden. nemligen : a) från Ridder skåpet och Adeln, med förslag derom, att Fiirfaltarearfvoden måtte upptagas såsom från bevillning befriade.
Då det likväl icke förefinnes något skäl, hvarför den inkomst, som hemtas från författare-verksamhet skulle vara från bevillning fri, medan den inkomst, som vinnes genom annat intellektuel! arbete, nödgas bära en sådan, hemställer Utskottet, att ifrågakomne förslag må lemnäs utan afseende. b) från Ridderskapet och Adeln samt Bonde-ständet. till följd af framställningar derom att, då den s. k. begrafnings-hjelpen numera skulle upphört, det icke vidare måtte uti Bevillnings-förordningen stadgas, att det afdrag, sorn, då embets- och tjensteman tillträder lön, innehälles under namn af begrafnings-hjelp, skall vara fritaget från bevillning.
Derförutan har, hos Ridderskapet och Adeln, blifvit anmärkt, att i författningen borde uttryckligen nämnas, att begrafnings-hjelpen, då den utfaller till sterbhus efter i tjensten aflidne tjenstemän, vore frän bevillning fri.
Efter hvad Utskottet inheintat, eger det förhållande inom åtskilligar tjenstemanna-korpser ännu rum, att begrafnings-hjelp vid tjensternas tillträdande aftjenas; hvarföre stadgandet om frihet från bevillning för sådan begrafningshjelp ock torde böra i författningen qvarstå.
Och hvad angår det förslag, att begrafnings-hjelpen uttryckligen skulle i Bevillnings-förordningen nämnas såsom fri från bevillning, äfven då den, efter tjenstemannens död, utfaller till hans sterbhus-delegare, . så synes det lig - tieriUnings- U/skottets Uttalande, N:o 21. 27 ga i sakens natur, utan något särskildt stadgande derom, att denna begrafningshjelp så mycket mindre kan beläggas med bevillning, som den i sjelfva verket icke är annat än en del af tjenstcmannens qvarlåtenskap, samt redan var fritagen derifrån, dä den intjenades och utgjorde en del af hans lön för året; och som, så vidt Utskottet har sig bekant, något försök aldrig blifvit gjordt, att belägga den efter en tjenstemans död till hans sterbhus utfallande begrafningshjelp med bevillning, torde det ifrågasatta stadgandet äfven af detta skäl vara obehöiligt; hvadan Utskottet hemställer, att det, inom endast ett Riks-stånd härom framställda, förslag icke måtte föranleda till någon åtgärd; samt c) från Borgareståndet,- till följd af anmärkning derom, att, i fall gesäller blefve befriade från- bevillning, den af Utskottet, i anledning afherrLundhs motion i 2 mom. vidtagna redaktions-förändring, vore obehöflig.
Denna redaktions-förändring har blifvit afslagen af Ridderskap et och Adeln, som ansett 2 mom. böra bibehålla dess nu varande lydelse; men om bevillningen för gesäller, såsom Utskottet föreslagit, kommer att fortfara, tord# den gjorda, och af två stånd godkända, redaktions-förändringen vara af bekiofvet påkallad, hvadan Utskottet vidhåller sitt derom afgifna förslag.
Förslag till lydelse ai 25 § i Be\illnings-förordningen.
Öfriga verk och inrättningar, som till beskaffenhet, rörelse och inkomst 4ro skiljaktige från de förra, utgöra bevillning efter följande grunder: Ash-Calciner-bruk, i tre klasser:
Första klassen B:ko R:dr 12: — — Andra dito » » 7:16.— Tredje dito » » 3: — —- De som endast förrätta raffinering, äro från bevillning frie. 88 Becillnings-Utskottets Utlåtande, N:o 21.
Fjerdeparts-delegare deri betala tre procent af förra årets behållning, hvilken afgift innehålles vid årliga utdelningar och af Bergslagen godtgöres, hvaremot de verk, af hvilka denna inkomst utgår, icke skola med särskild afgift efter denna artikel beläggas, eller till värde upptagas. Grufvor och Grufvc-lotter, utur hvilka malm, af hvad art som helst, till afsalu brytes, taxeras till två och en half procent af dett behållna inkomst, de anses gifva.
Kimröks-bruk, i två klasser:
Första klassen . « . . ; » . .
B:ko Kalr 5: ■ Andra dito » » 2: 24.
,*— i tilinge- och Bajonelts-smidcn, i två klasser:
Första klassen B:ko R:dr 15: — — Andra dito ........ » n 10: — «*-•
Silfver-verk erlägga bevillning med tre procent af förra årets behållning, hvilken afgift af verkets disponent, vid årliga utdelningen, innehålles och till vederbörande uppbördsman aflemnas, på lika sätt och med lika vilkor, som förut om Fahlu grufvor stadgadt, finnes.
Skeppsbyggeri-inrätlningar, i sex klasser:
B:ko R:dr (50: — — Andra dito ...... .. » * 40: •— — Tredje dito . . . „ ....
. » » 30: — — Fjerde dito .......... a a 20: — — Femte dito » 3 10: — Sjette dito » 3 G: — Skeppsbyggerier, som icke ega 200 r:drs inkomst, äro frie från bevillning.
Sten- samt Lerkärls-fabriker, i tre klasser:
B:ko R:dr 6: — — Andra dito a * 3: — -i— Tredje dito » 9 2: — —— Då något verk, inrättning eller rörelse, för hvilka per-mille-afgift icke är stadgad, befinnes afkasta större inkomst, än som motsvarar här ofvan stadgad* högsta klasser, bör afgiften för hela inkomsten bestämmas till tre för hundrader.
Bevillning^- LUskoUels Uilitia tide, JY ;o SI. 23, Rcservationer: l:o Herr grefve Björnstjerna, C. M., reserverade sig ernof Utskottets förslag att nedsätta bevillningen å såväl em bats- oell tjenstemäns, samt betjentes löner m. m., sorn äfven näring och rörelse, samt fast egendom; emedan han ansåg närvarande tidpunkt ej vara lämplig för dessa nedsättningar.
2:o af herr komminister Beckman: »Sedan, med anledning af återremisser ifrån de-högloflige Stånden af Bevillnings-Utskottets Betänkande N:o 4,.
Utskottet nu uti de fleste delar åter upptagit det förslag till allmän bevillning, enligt Bevillnings-stadgans 2:dra artikel för lön, egendom och rörelse m. m., hvilket dess Bevillnings-afdelning första gången tillät sig framgifva, och således, i anledning af återremissen ifrån frenne högloflige
Stånd, nedsatt bevillningen för embetsoch tjenstemän m. fl., och till följe deraf, samt med stöd af tvänne hög-respektiv»
Riks-stånd föreslagit enahanda åtgärd i afseende på bevillningen för handel, fabriker, handtverk och fastighet m. m., skulle reservanten kunna synas vara på väg att vinna något mera än det, som Yar föremålet för hans vördsamma motion, hvilken dock åsyftade en af Stats-verkcts tillstånd betingad, för alla skattskyldiga proportionerlig lindring, utan minsta rubbning al Bevillnings-grur.derne, ja, *tt vinna det mål, hvartill han efter sin ringa förmåga vid tvänne riksmöten sträfvat, eller en stark allmän sänkning af beyillnings-proeenten, för att under skärpta kontroller, så vidt ske kunde, framlocka, om icke mera sanningsenliga taxerings-uppgifter, dock mera allvarliga åtgärder inom Taxerings- och Pröfningskommittéerne, och således bereda en nu saknad rättvisa uti bevillnings-bidraget ifrån de olika väl lottade samhälisklasserne.
Ehuru han för sin ringa del icke helt och hållet gillar de, utan noggranna, undersökningar och beräkningar, samt om han så vågar uttrycka sig, endast på slump fö resi agne, skattc-lindringarne, förmenar han dock, att antagne grundsatser hade bordt på alla skattskyldige följdriktigt tillämpas, hvilket dock icke har egt rum, emedan Utskottet uti återreniiaserne dertill ansett sig hafva 'saknat anledning.
Derest Rikets högloflige Ständer gilla nedsättningen ifrån 5 till 3 procent för all borgerlig rörelse, äfvensom för fastighet, så borde rättvisligen derutaf följa, att alla minimi-afgifter uti § 9 af Bevillnings-stadgan, så ock icke blott minimi-afgifterne, utan äfven alla klass-tarifer uti §§ 10, 24, 25, 27 och 28, och i synnerhet alla för olika skattskyldige uti samma §§ bestämda belopp, som icke påkalla taxerings- utan endast dejbiterings-åtgärd, blifva i enlighet med denna nedsättning noga beräknade.
Om icke så sker, så skulle, •enom fastställd proeent-nodsättning, lindring uti bevillningen bereda» för alla so HreiUiiings- Utskottets Utlåtande, N:o 21. skattskyldige, utom för dem, sorn befinna sig uti de svagaste vilkor, en åtgärd, sorn väl ingalunda later försvara sig.
Och om, såsom man uti Utskottet har invändt, denna orättvisa kan afhjelpa^ genom den uti §§ 12 och 29 medgifna rättighet att påföra bevillning under minimi-afgifterne, hvilket dock, mödosamt för kommittéerna, tillskyndar den skattskyldige så väl besvär som förödmjukelse, så kan obilligheten ingalunda höfvas i afseende på den talrika befolkning, som, bärande bestämdt skatte-belopp, endast är föremål för debitering.
T sammanhang härmed synes proportionerlig lindring uti bevillnings-procenten rättvisligen äfven böra tillkomma alla föremål för bevillning enligt stadgans 35 och 36 §§, och således enskilda banker, aktie-bolag m. fl.
Reservanten har förmenat, att Utskottet, med anledning af den åtcrremiss, sorn skett ifrån vällofliga Borgare-ståndet, och äfven utan densamma, endast såsom nödvändig tillämpning af den sänkta bevillnings-procent, hvilken det nu funnit sig föranlåtet att antaga, hade kunnat tillåta sig underställa de högloflige
Ståndens pröfning ett fullständigt utfördt förslag uti denna syftning; och då det så icke har kommit att ske, finnér sig reservanten för sin ringa del förbunden, att vördsammast fästa högbemälde Riks-stånds uppmärksamhet på ämnet, samt får, för den händelse att nedsättningen af omförmälde bevillnings-procent gillas, lika vördsamt hemställa, huruvida det icke skulle pröfva* rättvist att besluta, det en beräkning, svarande emot nedsättningen ifrån 5 till 3 procent, skall i allmänna Bevillningen tillämpas på alia uti §§ 9, 10, 24, 25, 27, 28, 35 och 36 utsatte minimiafgifter, äfvensom både på alla der utförde tarifer, och på alla med bevillning träffade så väl enskilda personer, som bolag, inrättningar och stiftelser, dock så, att när nedsättningen icke kan utfalla uti jemnt mindre riksdaler-bråk, i stället för 2 r:dr, 1 r:dr 24 sk. och 1 r:dr utföres 1 r:dr 16 sk., 1 r:dr samt 32 sk., och att den i sådane fall blifver minst cn tredjedel (i), men icke öfver två femtedelar (f) af det nu stadgade beloppet.a 3:o al herr doktor Sandberg: ”Då Bevillnings-Utskottet frånträdt flere af de åsigter, som innehållas uti Betänkandet N:o 4 och nu ingår till Ständerna med ett i många väsendtliga punkter helt olika bevillnings-förslag, får jag dervid reservationsvis göra åtskilliga anmärkningar. l:o Enär trenne Riks-stånd lemnat frågan om personliga skydds-afgiften oafgjord och det fjerde återremitterat, så synes mig Utskottet saknat skäl att nu förklara dess mening vara att den skulle qvarstå såsom bevillnings-grund. (km minskning i bevillningen kan medgifvas, bör den väl i främsta rummet BeriUnings-Vlskollets U/låtande, N:o 21. 31 ske med flen afgift, sorn drabbar lika alla medborgare-klasser, och således till sitt liufvudsakligaste belopp utgöres af de talrikaste, som äro arbets-klasserria.
Anser man åter densamma så ringa, att den, utan att kännas tryckande, äfven kan erläggas af dessa, dä de icke äro utfattiga, så bör dep användas till uppfostran och undervisning för de barn, hvilkas föräldrar icke förmå att derom sjelfve draga försorg.
Samhället har inga farligare hender än lösdrifveriet, scdeslöshetcn och lättjan med den deraf följande fattigdomen.
Det bästa skydd epiot dessa fiender är att uppfostra de fattigas barn till nyttiga samfundsmedlemmar, och skydds-afgiften kan icke bättre användas än till detta ändamål. 2:o
För min del kan jag icke instämma uti deras åsigt, som anse det otillbörligt att ernbets- och tjenstemän erlägga bevillning af sin lön, eller, såsom man uttrycker sig: ”att staten med ena handen återtager en del af det den gifvit med den andra”.
Lönen förekommer mig såsom embetsmannens inkomst, den han med sitt arbete förvärfvar.
Om jag använder mina själs- och kropps-krafter i statens, i kyrkans och skolans eller i en enskild mans tjenst, eller sjelfständigt för egen räkning i handel och näringar m. m., så blir ju i alla dessa fall hvad jag förvärfvar en produkt af mitt arbete eller en inkomst, hvaraf jag är pligtig att utgöra min andel uti bidragen till samhällets bestånd och förkofran.
Och det skulle sannerligen icke göra något angenämt intryck på andra samhällsklasser, om högre tjenstemän, t. ex. en president, en general, en minister, en biskop med 4. 5 ända till 10.000 r:drs lön och derutöfver, vore för sina inkomster skattefri, under det gesällen, gerningsmannen, handsågaren m. tl. måste betala åsininstone 2 r:dr i bevillning.
Ilufvudfrågan är alltså, huruvida Stats-verkets tillgångar och behof äro sådana, att en nedsättning i allmänna bevillningen kan medgifvas, och i sådant fall bör denna nedsättning komma alla samhällsklasser till godo.
Nu framhölls det uti Bevillnings-Utskottet, med särdeles eftertryck, att den financiela ställningen i vårt land aldrig varit så lysande, som den nu är och att vi i detta afseende äro lyckligare än alla andra länder.
Vi hafva, sades det, millioner samlade i banko-vinst och millioner hopade i 11 iksgälds-kontoret såsom ölverskotts-medcl.
Aterrcinisserna från ltidderskapct och Adeln spint från Preste- och Borgare-stånden syntes ock antyda något sådant, emedan man endast på en sådan förutsättning kunde grunda en allmännare önskan om bevillningens nedsättning.
Från Stats-Utskottet, der en närmare kännedom om statens behof förefinnes, och der äfven nedsättning i flere grundskatter blifvit föreslagen, voro åtskilliga ledamöter närvarande och deltogo såsom valde suppleanter uti den votering, hvarigenom med 27 röster mot 15, ernbets-och tjenstemäns löne-bevillning nodsattes med ej mindre än * eller från 3 till 1 procent.
Jag deltog icke deruti, emedan jag icke delar öfvertygelsen om landets lyckliga penninge-ställning, och dessutom hyser den särskilda mening att, om staten kan 82 BetiNtnngs- Utskottets Utlåtande, JS:o 2i - umbära något af den hittills utgående bevillningen, bör den i första rummet afstå den personliga skydds-afgiften, hvilken, om den, såsom förut nämnd t är. användes till fattiga barns uppfostran, skulle tillskynda samhället en vida större båtnad än den nu föreslagna nedsättningen.
Emellertid, sedan embets- och tjensternäns lönebevillning blifvit så betydligen förminskad, blef deraf en nödvändig följd att bevillningen af handel och rörelse samt af fastigheter måste nedsättas åtminstone från 5 till 3 procent, och äffi någon utväg kunnat påfinnas att rigtigt och, sanningsenligt uppskatta den rörliga förmögenhets-inkomsten, så hade nedsättningen här. kanske bordt vara större, för att blifva jemlik den förra, emedan olikheten i bevillnings-procent alltid skall anses både såsom en anledning och en ursäkt för industri-idkares och fastighets-egares mindre noggranna uppgifter, då t. ex. en handtverkare med 6C r:dr 32 sk. uti uppgifven inkomst betalar lika mycket som en tjensteman med 500 r:dr i lön.
Men när sålunda en nedsättning blifvit iillvägabragdt uti bevillningen för embetsmännen, för större handlande och fabrikanter samt för fastighets-egarr. så qvarstå ännu uti Bevillnings-förordningen åtskilliga minimi-tarifer och bestämdu afgiftcv oförändrade, .hvilka också böra i samma mån nedsättas, om rättvisa skall iakttagas: och detta är sä mycket nödvändigare, sorn dessa niimini-tarifer och bestämda afgift er i allmänhet drabba de mindre bemedlade folkkiasscrne.
Om rättelse härutinnan icke till väg abringas, så uppkommer derigenom det förhållande. att t. ex. en tjensteman med 200 r:dr betalar 32 sk.; men gesäller, de sorn idka handtverk såsom försörjningsmedel, och flera deras vederlikar erlägga 3 gånger så mycket, eller 2 Ii:dr — o. s. v., och det kommer att synas sorn om de förmögne och bättre lottade samhällsklasserna, hvilka här hafva representanter. ville minska sina egna bördor, men icke medgifva någon lindring för de öfriga.
Det heter visserligen uti 11 och 12 samt 29 §§ att tax erings-m änne» ega bestämma Bevillnings-afgifter både emellan de föreslagna klasserna och äfven lägre än det föreslagna minimi-beloppet, men tariferne synas mig i alla fall blifva missledande, om dc qvarstå oförändrade.
De böra. efter mitt förmenande, ställas i förhållande till nedsättningen för de förmögnare, och minskas i samma proportion.
Hvad åter angar de. bestumda Bevillnings-afgifter ne, som förekomma uti 10 § 2 mom. och i 27 § 2 mom. m. m., så blifva de icke föremål för taxerings-männens pröfning, utan bero endast af en debiterings-åtgärd.
Dessa afgifter komma alltså ovilkorligen att utdebiteras och, om möjligt är, uttagas till deras nuvarande fulla belopp, så vida ieke rättelse eek ändring blifver införd Bii Bevillnings-förordningen.
I af- •
BerHllttii*<it-Ulikollr/é I'Hålund?, K:o 21. 33 I afseende, pä tarifcrna har en rättelse blifvit tillvägabragdt och de föreslagna afgiftsbeloppen blifvit i tillbörlig proportion minskade endast för de. verk och inrättningar, som bmfÖmiälas uti 25 §:n. men icke i de öfrige.
Det är denna rättelse, sorn elter min öfvertygelse bör genomföras uti alla paragrafer, der dea kan komma i fråga, och fördenskull vågar jag vördsamt föreslå, att alla minimi-tarifer minskas med -f, 0('h alla bestämda af iber minskas med i, eller åtminstone med “ af deras uti nu gällande Bevillnings-förordning utsatte belopp.
Likväl förekommer mig, vid den föreslagna nedsättningen uti embetswfejjfinens och särdeles uti industri-idkarnes bevillnings-procent, en ytterligare betänklighet. i händelse stora statsbehof skulle uppkomma, som erfordra betydligare sammanskott af landets innevånare; ty då kan man befara, att dessa ökad* irfgiftcr skola komma att med en större tyngd öfvergå på fastigheter och jord(gendomar, särdeles de mindre, hvilkas värde både lättare och säkrare kan uppskattas än den rörliga förmögenheten hos handlande och näringsidkare m. fl. Jag vet väl att talet om en progressiv beskattning anses för en vådlig kommunism.
I afseende på åtskilliga lägre tjenstemäns löne-bevillning har den likväl icke hittills'ansetts vådlig, och man kan-med skäl fråga: månne den medborgare, som har 10.000 eller 20,000 r:dr i behållen inkomst, icke med mindro kännbar afsaknad kan erlägga 5 procent i bevillning, än den som har 500 dier 1,000 r:dr kan betala 1 procent?
Och månne detta icke förtjente att lagas i öfvervägande, i den händelse utomordentliga samhällsbehof skulle erfordra ytterligare bidrag, vare sig såsom neutralitets-gärd eller krigs-gärd, eller till »Jädra högst vigtiga ändamål?