Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Med åberopande af allt hvad sålunda Eders Kongl. Maj:ts och rikets Krigskollegium samt Chefen för Ingenieur-korpsen i underdånigt utlåtande derefter den 30 Januari 1849 anfört emot medgifvande af de ytterligare fördelar, staden Götheborg i ofvannämnde förklaring äskat för ingående i det af Krigskollegium den 14 December 1847 föreslagna byte; och då i öfvervägande tages, att icke allenast, på sätt Eders Kongl. Majrts och rikets Krigskollegium i sina serskilda utlåtanden anfört, fördelarne af bytet äro för staden öfvervägande, emedan staden emot kronans afstådda obestridliga egendom endast återlemnar en på goda skäl bestridd och tvistig besittningsrätt till lilla Otterhällan, hvarjemte det kronans område, hvars afstående Kollegium den 14 December 1847 underdånigst tillstyrkt, eger, såsom en för staden och dess rörelse oumbärlig byggnadsplats, ett mycket högt värde, hvaremot det oländiga och till bebyggande af staden eller enskilde föga passande Otterhälleberget, oaktadt dess större vidd, inbringar egaren endast en ringa gräsafkastning och eger för kronan endast någon användbarhet i följd af kasernens grannskap, hvartill vidare kommer, att staden genom gymnastikbodens förflyttning dit, inträder i besittning af den betydliga tomt i f. d. bastionen Gustavus Magnus, boden upptagit, och dermed i tillfälle att ordna qvarteren och blifvande byggnader i denna stadsdel, utan ock att, enligt den af Magistraten och stadens Äldste åberopade 7 § i 1621 års privilegier, staden skall sig med Kongl. Majit och kronan vederbörligen affinna för de kronans egorymder, hvilka staden till hvarjehanda anläggningar behöfver, i följd hvaraf det måste vara kronan och icke staden, som eger rätt att bestämma den ersättning, staden skäligen bör erlägga; så får jag underdånigst yrka, att endast den del af kronans mark, belägen vester om Masthamnens norra mur, och hvars afträdande Eders Kongl. Majrts och rikets Krigskollegium den 14 December 1847 tillstyrkte, nu måtte till staden öfverlåtas med följande vilkor:
Då vid dessa frågors slutliga afgörande till Eders Kongl. Majrts nådiga öfvervägande förekomma skäl och uppgifter, hvilka stadens styrelse anfört, såsom talande för nådigt bifall till dess önskningar, anser jag mig här icke böra underlåta att i underdånighet fästa Eders Kongl. Majrts nådiga uppmärksamhet på oriktigheten och haltlösheten af det anförda.
Så uppgifva t. ex. sökanderne i deras sednaste utlåtande, att Eders Kongl. Majrts och rikets Krigskollegium samt Chefen för Ingeniör-korpsen hafva förklarat, att de områden, hvilkas afträdande af dem tillstyrkts, skulle vara för Eders Kongl.
Majrt och kronan, somliga dels ”numera umbärliga”, dels ”obehöfliga”, dels ”oan - 12 Stats-Utskuttets Utlåtande, N.o 103. vändbara”, ehuru något sådant förklarande ingenstädes återfinnes, hvarken i Kollegii eller Chefens för Ingeniör-korpsen underdåniga utlåtande.
Tvertom hafva dessa myndigheter städse vidhållit behöfligheten af deras bibehållande för kronans behof, och icke tillstyrkt afträdelse annorlunda, än mot ersättning, eller såsom en uppoffring för allmänt nyttiga företag, hvarigenom likväl kostnad och skada möjligen kunde i framtiden ådragas Eders Kongl. Majit och kronan för den händelse, att lämpliga tomtplatser komme att saknas för kronans egna byggnadsbehof, ett förhållande, som synes nära att inträffa vid fråga om nytt länsfängelses uppförande i S:t Eriks bastion, i fall hela marken derintill hade blifvit till staden upplåten, på sätt föreslagit varit.
Skall åter uppgiften om markens oanvändbarhet för kronan uppsökas i Kollegii yttrande, att marken vid Masthamnen, ehuru annars duglig, vore, med afseende på kasernens allägsenhet m. m., mindre användbar för gymnastikbodens uppsättande, än lilla Otterhällan, så är detta Kollegii yttrande så litet tvetydigt, att sökanderne synas icke skäligen kunna missförstå meningen eller gifva den en större utsträckning, än den tydligen innefattar.
Likaså synas sökanderne misstagit sig, då de förmena, att egendom, som för beqvämlighet och lättnad i stadens handelsrörelse erfordras, icke länder lill stadens enskilda nytta och vinst, och serdeles oväntadt förefaller det, att sökanderne, tili bevis för det ringa värdet af den mark de äska att Eders Kongl. Majit och kronan måtte till staden afträda, uppgifva, att kronans inkomster deraf för närvarande utgöra blott 54 Rdr 8 sk. 4 rst., då sökanderne måste hafva sig bekant, att denna arrendesumma utgår endast för det gamla vallstycket, hvilket jag i mitt underdåniga utlåtande den 26 Januari 1849 tillstyrkt måtte, ehuru i stadens begäran om upplåtelsen utelemnadt, densamma tilläggas, samt att kronan hittills af de egentliga upplandningstomterna, hvilka frågan rörer, ännu icke hemtat någon inkomst, dels emedan det ansetts billigt, att elfstyrelsen till upplag och materialgård för sina arbeten fått fritt begagna den rymd, bemälte styrelse dertill provisoriskt intagit, dels emedan det ansetts mindre lämpligt att, innan hamn- och öfriga strandförhållanden blifvit närmare bestämda, underdånigst föreslå, huru till inkomst för kronan och det allmänna denna mark bör användas.
Jag vågar härvid i underdånighet åberopa hvad jag i mina föregående underdåniga utlåtanden anfört om vigten och värdet af denna mark, när den för Eders Kongl. Majits och kronans räkning rätt behandlas, äfvensom det underdåniga förslag, jag under den 13 Januari 1847 dertill framställt, och får underdånigst anhålla, att Eders Kongl.
Majit täcktes, med nådigt bifall dertill, nu besluta och anbefalla, att den upplandningsmark, som icke kommer att till staden öfverlåtas, må genom Eders Kongl.
Majits och rikets Krigskollegii försorg uppmätas och indelas, samt till inkomst och vinst för Eders Kongl Majit Stats-Uéskottcts Utlåtande, N:o -105.
\ 5 Majit och kronan på lämpligaste sätt förvaltas, hvarvid jag, med anledning af Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes underdåniga hemställan den 24 April 1850: ”att det må på direktionen för Götheborgs hamn- och elf-arbeten få ankomma att uppgöra och Eders Kongl. Maj:ts nådiga pröfning underställa förslag till jordrymdens användande, i den mån sådant finnes erforderligt för hamnbyggnadsbehofven, som icke Iean afse annai än den quaibyggnad å jordrymdens yttre del, som kan blifva nödig för hamnanläggningens utvidgande”, får underdånigst fästa Eders Kongl. Maj:ts nådiga uppmärksamhet derpå, att nådigt medgifvande deraf, enär det, såsom anfördt blifvit, icke afser annat än quaibyggnaden å jordrymdens yttre del, icke lägger något hinder i vägen för jordrymdens bibehållande i Eders Kongl. Majits och kronans ego och förvaltning; emedan de arbeten och quaibyggnader, ofvannämnde styrelse ombesörjer, fortgå lika och under samma förhållanden, antingen marken och dess strand tillhörer Eders Kongl. Majit och kronan, staden eller privata, och kunna icke inverka på den rätt, hvarmed marken af någon innehafves”.
I detta Chefens för Ingeniör-korpsen yttrande, som äfven delvis i Utskottets utlåtande blifvit åberopadt, men hvilket jag ansett hår böra lämpligast i ett sammanhang anföras, innefattas, enligt min öfvertygelse, så klara och bindande skäl för den åsigt, att kronan icke bör afhända sig större jordrymd, än hvarför fullt vederlag lemnäs, att jag ock trott Utskottet böra härå fästa behörigt afseende.
Äfven såsom principfråga tror jag denna sak böra betraktas, enär åtskilliga med denna lika beskaffade frågor vid denna riksdag komma under Rikets Ständers pröfning, då det måhända blifver än större och vigtigare anspråk på åtkomst af kronans egendom, som kommer att vilja göra sig gällande, än det nu förevarande, och då det kanske, med detta förut fattade beslut såsom prejudikat, blifver svårare att bevara statens egendom för sådana ändamål, som i närmare eller fjermare framtid stå i nära gemenskap med statens möjligen egna ifrågakommande behof, för hvilkas afhjelpande, om kronan icke sjelf har mark att föreslå till utbyte, det torde hända mången gång skulle blifva staten dyrt att till sig lösa den mark, som dertill kunde erfordras.
På nu anförda skäl och enär den mark, som skulle komma att till Götheborg afträdas, i en framtid otvifvelaktigt genom dess belägenhet kommer att blifva af ojemförligt högre värde än det, den mark har eller kan få, som Götheborg deremot lemnar i stället, har jag trott mig, med fullt iakttagande af kronans rätt och bästa, icke kunna gå längre i tillstyrkande af det föreslagna utbytet, än att Rikets Ständer må, med iakttagande i öfrigt af de i den Kongl, propositionen föreslagne vilkor och deri stadgade grunder, afstå så stor del af den ifrågasatte Ttih. till R.
Prot. 1S50 Ä ISSI. -4 Sami. -I Afd. 58 Haft. o \h Stats-Utskottets Utlåtande,, N.o -t
Oo. marken, som sträcker sig i söder emellan stora liamnkanalen och en linea i norr, som delar Sand-bastionen midt itu, samt i öster har vallgrafven och i vester elfven till gränser.
Denna jordrjmd skulle utgöra omkring 45,000 qvadratalnar, eller något öfver 3 tunland, samt således i värde fullt motsvara det al staden med tvistig eganderätt hittills innehafde Otterhälleberget af 3 tuni. 28 kappland.” STOCKHOLM, 1851.
>T. A, WALLDÉN. xjnrj ö/i/er Ma 8 ilia mn i‘ii ttjJ \ f/sife vncfcr Jy//ningZiff \/arj cyi/cvés far riga /ixiy - /dyg mngesro emf/lant/ /,, Hising 071/ cty/i/ \ i * \
Srade n/ / f, ''yl dy/ÅWes/a,-, IMJ ••
r- U , ' v /J//n<r/ro£{%/i AAR7A yi JCtlta Otter K allan v/Z>7 T/o --4 .T/O'i jj/y) C-..Ti ;■ u
Jm, TiTé.yZ. Ji UeTXctiJ/. tyir il / C So7n//z&jRr-0yv&7z/y j/erUga&er /fy&is/rdniraifau /rarz/ny/zZ/fi 7zz/aZ/i/g&ng som/ s/fideTvierleJul/ii&sig. w * /y. jAyt/T-Åt^j/eC A/ éof/&7' u ■> ,Mrnzjr J^vrifö/txrittg .4, Ai/ 7caf ocÅ/Treufvätf zzzz/Ter azTeiy^eziomTirey ~
Tor ZeiZcZortf /zazrzn/- o <77 elTTrZeT/z'
Torborg.
B Tore/zia/z/crTZtjfradbe-zz/ ztjrertdz/ZZeZ yazzi yytztzle/ey eBfor znzzdcZrzjZéjf z edivon/ T.
Tiora- Zoznv ZaéZzezzozvTAegrtz//^ , -r. -,.r -n •
ITZZ <fior tiedrasereulty 7/ WaUqazzg > .
•* •* k -u/van-dzgt JE SarzeZvtevZztme7Z/ / J7 T/ora-Toyn-y/zzTZÅzzy /om/czz, j/ztz/ezz /zZZZTrzy.
(7. ^ifayi/zazzzzf-zay a/Tcon^BTiaf
Tz naz/or zt/?y?7aT>2//z7Z y/at/ezMTzzz rZzé,p0jz/zo7z//z77zZty'sd.- jior 771- a/‘7e-rz7zZzZl vartmtZe /af/ nz-ny,ez'(cZZ sezzz/ToT ezv/iZZa/rtzzat/ Ti/ierz/- Jami daT/i/tt/j zzT raZZzzzzzy ZeTzzzzzcs e-rTorTerZy. 77 (>BBezyZaTf zZeraTezz/c&Tzctyor&f aTdlXaTJfrritjfj BoTZ. ZzZZ sZatdczz/ zzp/tZzt/yze- /oaz/jiziaTzr- Az/az'77T yZtzz/ezz Zz/TAo/ii^ema/yrtzyZlo/az
(To ztppZordc/ I //ZcyagnatZ/zZzz/e. 77: TaT/iy/erjeyTTtyymraJ/TZVzzt/ezzs Zzzae Bill/tor JZecZr* ZZZfZzeZ/eZf zz/Za/azztdty <7? /(?£ 4/072/.
ST/zZ.Z-iZTi/JrdB Stats-Utskottets Utlåtande, N:o -104. 4 N:o 104.
Ank. till Exp.-Utsk. den 4 April 4854, kl. 4 e. m.
Utlåtande, i anledning af väckta frågor om Rilcsgäldssedlars inlösande, oaktadt den derför fastställda preskriptionstid tilländagått.
(Rgs Afd.) Inom Borgare-Ståndet hafva Herrar C. J. Ek, P. O. Norin, M. W. Collén och P.
Berg samt inom Bonde-Ståndet Riksdagsfullmäktige, förre Talmannen Anders Eriksson och A. W.
Uhr från Örebro län, Oscar Carlsson från Elfsborgs samt Bengt Gudmundsson från Hallands län, under innevarande riksdag, väckt serskilda motioner om beviljandet af inlösen utaf åtskilliga, motionerna bifogade, riksgäldssedel', hvilka af okunnighet, missförstånd eller andra orsaker icke kommit att hos Riksgäldskontoret företes inom den, genom Kongl. Kungörelsen den 14 Februari 1835, bestämda och vid 18(45 års slut tiiländagangna preskriptionstid.
Jemte dessa, till Stats-utskottet remitterade motioner och deruti omförmälda sedlar, utgörande ett antal af 126 st. och lydande å ett sammanlagdt belopp af 381 Rdr 16 sk., har Utskottet, genom Fullmäktige i Riksgäldskontoret, emottagit 957 st. dylika sedlar å tillsammans 1120 Rdr 32 sk., om hvilka sistnämnda sedlars inlösning utan hinder af preskriptionstidens förlopp serskilda till Utskottet jemväl öfvcrlemnade, ansökningar och framställningar, efter denna riksdags början, blifvit till Fullmäktige ingifne.
På sätt Stats-Utskottet vid riksdagen åren 1834 och 1835, uti sitt utlåtande N:o 380, uttryckligen förklarade, skulle med den då föreslagna och af Rikets Ständer fastställda preskriptionstiden för det, under benämning riksgäldssedlar, allt sedan början af 1790-talet, i allmänna rörelsen utgifna och begagnade sedelmynt så mycket mindre kunna afses, att härigenom åt staten bereda någon fördel på den enskilde sedelinnehafvarens bekostnad, som Rikets Ständer, i allt fall, voro ”oförhindrade att, derest enskilda bevekande omständigheter skulle sig förete, uppå skeende ansökningar, bevilja inlösen af riksgäldssedlar efter preskriptionstidens utgång”.
Ständer medgåfvo också, i anledning af derom då väckta motioner eller gjorda och genom Fullmäktige för dåvarande Stats-utskott anmälda ansökningar, att ett betydligt antal, först efter preskriptionstidens slut, hos Riksgäldskontoret till inlösen företedda dylika sedlar, oaktadt den för sådant fall stadgade påföljd, eller förlusten af ali rätt till betalning för desamma, finge utaf detta verk infrias.
Jiih. till R.
Prot. 4850 & 4854.
4 Sami. 4 Afd. 59 Haft. 4 2 Stats-Utsköttets Utlåtande, N:o 494.
Enligt den sålunda, redan före preskriplionsförfattningens utfärdande, uttalade åsigt och i öfverensstämmelse med uti enahanda frågor under sistförlidne riksdag fattade beslut, torde ltikets Ständer jemväl böra medgifva, att de bland nu ifrågavarande riksgäldssedlar, som vid deraf genom
Riksgälskontorets kommissariat anställd granskning befunnits riktiga, likaledes varda utaf samma verk inlösta.
Beträdande åter den för denna sedelinlösning erforderliga tillgång, så anser sig Utskottet böra upplysa: att återstoden utaf den, för inlösandet af Riksgäldskontorets kreditsedlar och kopparskiljemyntspoletter, å nämnde kontors räkning N:o 2 i Rikets Ständers Bank afsatta fond, efter afdrag af de icke invexlade poletternas myntvärde redan år 1846 blef från denna räkning afförd och såsom Bankens tillfälliga kapitalvinst för samma år upptagen med en summa af 275,219 Rdr 14 sk. banko, motsvarande de, jemlikt Riksgäldskontorels räkenskaper, i allmänna rörelsen utgifna och vid preskriptionstidens slut utelöpande riksgäldssedlarnes belopp; hvadan Rikets vid sednaste riksdag församlade Ständer, — som för den ytterligare inlösningen af sådana sedlar icke ville anlita den innan besluten härom fattades, med bela sitt belopp till statens allmtnna behof anvisade bankovinst för åren 1845, 1846 och 1847 •— förordnade att de till nyssnämnde sedelinlösning erforderliga medel skulle utassigneras utaf den behållning, som för kopparpoletternas invexling uti Banken innestod, och hvars till nära 74,000 Rdr banko då uppgående belopp ansågs vida öfverstiga hvad som för invexlandet af sådana poletter möjligen kunde komma att utgifvas.
Till följd af delta beslut, blef således för den under sistförlidne riksdag beviljade inlösen af riksgäldssedlar, en mot det sammanräknade sedelbeloppet eller 1824 Rdr 4 sk. svarande summa, eller 1216
Rdr 2 sk. 8 rst. banko, utaf omförmälde behållning utbetald.
Då nu samma behållning, oaktadt den deraf sålunda verkställda utbetalning, vid detta års ingång blott var minskad till 72,252 Rdr 28 sk. 10 rst. banko, och då utaf merberörde, vid nuvarande århundrades början, å ej mindre jin tillsammans 114,956
Rdr 2 sk. 3 rst. rgs utgifna poletter, allenast ett belopp af 4,753 Rdr 3 sk., under hela den intill nästlidet års slut förflutna tid, blifvit till invexling företedt, kan med full säkerhet antagas, att den å Riksgäldskontorets ofvannämnde räkning i Banken ännu innestående summa är mer än tillräcklig för verkställigheten af ali hädanefter ifrågakommande invexling af detta, numera i allmänna rörelsen sällsynta, skiljemynt; och lär Utskottet alltså hemställa, att, med undantag af en sedel å 10 Rdr, hvilken vid ofvan omförmälde granskning befunnits falsk, alla öfriga Utskottet tillställda och dervid vederbörligen godkända riksgäldssedlar, nemligen, 1 å 100 Rdr, 31 å 10 Rdr, 287 å 2 Rdr, 372 å 1 Rdr, 3 å 24 sk., 393 å 16 sk. och 14 å 12 sk., eller å tillsammans 1,492 Rdr må af Riks - Stats-Utskottets Utlåtanden, A:o 40 i och 4 05. 3 gäldskonloret inlösas med motsvarande belopp i bankomynt, samt att den för sådant ändamål erforderliga summa, Niohundra Nittiofyra Riksdaler Tretiotvå skillingar banko, må på samma sätt, som vid dylika sedlars inlösning förut skett, få utassigneras utaf den å Riksgäldskontoret? räkning N:o 2 i Rikets Ständers Rank för närvarande innestående behållning.
Anio till Exp.-Ulsk. den 4 April 4834, kl. 4 e m.
Utlåtande, angående lyftningen af hela återstående beloppet utaf de vid sednaste riksdag beviljade tillfälliga statsanslag till försvarsverkets förbättrande.
Uti 20:de punkten af del under N:o 61 afgifna utlåtande, angående Riksgäldskontoret? förvaltning, har Stats-utskottet redan anmält, alt, oaktadt Kongl. Maj:t, med bifall till Rikets sednast församlade Ständers derom framförda underdåniga anhållan, under den 29 Maj 1848, förständigat samtliga vederbörande embetsverk, att endast i mån af behof reqvirera och lyfta de medel, som för erforderliga utgifter skola de serskilda verken tillhandahållas, hafva, under Februari månad nästlidet år, alla i Riksgäldskontoret då innestående anslagssummor för sjöförsvarets ordnande blifvit, på en gång, lyftade med tillsammans 276,260 Rdr, äfvensom, under September och November månader samma år hela återstoden, 429,530 Rdr, utaf de för försvarsverket till lands vid 1847 och 1848 års riksdag beviljade och lill utgående från sistnämnde verk anvisade anslag blifvit reqvirerad och måst utbetalas.
Sedan Utskottet numera erhållit de, enligt samma utlåtande, af Utskottet, i föreskrifven ordning, begärda upplysningar, huruvida dessa betydliga summor, då de genom Statskontoret hos Riksgäldskontoret reqvirerades och lyltades, till sitt hela eller hufvudsakligaste belopp, voro för dermed afsedda ändamål erforderliga och skulle af Krigskollegium samt Förvaltningen af Sjöärendena på stadgadt sätt utbetalas; får Utskottet härmedelst bos Rikets Ständer göra den fram - 4 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o -I05. ställning, till hvilken Utskottet funnit sig ega anledning af det uti ifrågavarande hänseende anmärkta och endast till en del nöjaktigt upplysta förhållandet.
Beträffande de, till följd af Förvaltningens af Sjöärendena reqvisition, under förstnämnde månad utbetalda anslag för försvarsverket till sjös, så har Förvaltningen upplyst, att då reqvirerade och utbekomna anslagssummorna för nya dockbyggnaden i Carlskrona, för anskaffningen af stenkol samt bombkanoner och projektiler varit för detta embetsverk behöfliga, i anseende till förestående utbetalningar och liqvider för dockbyggnadsarbetets fortsättande eller sådane upphandlingar och lefveranser, om hvilka kontrakt redan dessförinnan voro afslutade; och anser Utskottet derföre icke något vara alt erinra emot lyftningen af de för dessa föremål anslagne medel.
I afseende på de vid samma tillfälle utreqvirerade anslagen för byggandet af ångfartyg, äfvensom för gevärs reparerande och anskaffning, hvilka anslags då återstående belopp utgjorde ej mindre än 227,000 Rdr, nemligen: återstoden af 1848 jemte hela 1849 och 1850 års anslag för ångfartyg 209,500 Rdr samt större delen af gevärsanslaget för år 1849 och samma anslag för år 1850, 17,500 Rdr, ar deremot af Förvaltningen endast upplyst: att Kongl.
Maj:t under den 9 Juli 1849, anbefallt
Förvaltningen att skyndsamt inkomma med ritningar och kostnadsförslag för nybyggnaden af de 3:ne ångfartyg, som skulle utaf härtill vid sednaste riksdag anslagna medel bekostas, och hade Förvaltningen, som till följd af denna befallning, gått i författning om dylika ritningars och förslags erhållande, vid afgifvandet af ofvanberörde reqvisition, fått emottaga ritning och kostnadsförslag å ett af ångfartygen.
Detta fartyg hade sedermera, under sistlidet års lopp, blifvit färdigbygdt med en kostnad af omkring 80,000 Rdr, deraf 13,000 Rdr redan i slutet af Januari månad utbetalades, hvaremot, genom enskild persons förvållande, ett oförmodadt dröjsmål kom att ega rum med de ölriga ritningarnes aflemnande.
Förvaltningen trodde sig emedlertid hafva all anledning att med det snaraste förvänta dessa handlingar äfvensom den förestående utbetalningen af erforderliga förskott å entreprenadsumman och ansåg fördenskull försigtigheten fordra, att de dertill erforderliga medlen så tidigt reqvirerades, att saknaden af desamma icke lade hinder i vägen för skyndsamt afslutande af kontrakten om machinernas förfärdigande och fartygens byggnad, helst ovisst vore, huruvida dessa medel kunde snart erhållas.
Den anmärkta lyftningen af återstoden utaf anslaget till förändring och anskaffande af gevär för flottans behof föranleddes af förväntade reqvisitioner från stationerna för derstädes under vintermånaderna verkställda gevärsförändringar och reparationer; varande också en sådan reqvisition i början af April månad sistlidet år från Carlskrona station till Förvaltningen insänd.
Enligt dessa upplysningar, har således allenast en mindre del, eller 80,000 Rdr, utaf det vid sistförflutna riksdag för ångfartygs byggande beviljade anslag af Stats-Utskottets Utlåtande, N:o -105. 5 300,000 r.dr behöft från Förvaltningen af Sjöärendena under loppet af år 1850 utbetalas.
Den kort efter samma års början skedda lyftningen af hela den åter stående anslagssumman, oansedt icke ens ritningarna och kostnadsförslagen för 2:ne af de nya fartygen ännu voro uppgjorda, synes följaktligen rakt stridande emot det uti Förvaltningens skrifvelse till Utskottet anförda syftemålet med stadgandet i 1848 års Kongl.
Bref eller förekommandet af “förtidiga reqvisitioner utan nöjaktig anledning".
Vid sådant förhållande och då, så vidt af de Utskottet meddelade upplysningar kan inhemtas, endast för gevärsförändring vid en af flottans sta tioner utbetalning utaf de för ej mindre detta ändamål än gevärsanskaffning, anslagne medel under sistlidet år ifrågakommit, samt ingeri anledning förefunnits tili den af Förvaltningen yttrade ovisshet angående de reqvirerade medlens snara erhållande, anser Utskottet det i högstberörde Kongl. Bref meddelade stadgandej_ej vara vederbörligen iakttaget vid utreqvirerandet af ångfartygs- och gevärsanslagen.
Vidkommande åter de, jemlikt Krigs-kollegii reqvisitioner, hos Riksgäldskontoret under sistlidne September och November månader lyftade anslagssummor för landtförsvaret tillhörande föremål, så har bemälte kollegium, vid de utaf dess Fortifikations- och Intendents-afdelningar upplysta förhållanden, icke saknat tillfyllestgörande anledningar att reqvirera anslagen för fåstningsbyggnaderna vid Carlsborg, Waxholm, Carlsten och Carlskrona, likasom anslaget till förstärkandet af beväringsmanskapets reservförråd; hvaremot i fråga om den under förstnämnde månad skedda lyftning af 1848, 1849 och 1850 års anslag för bestyckningen af Waxholms och Carlstens fästningar, för redskaps- och stall- m. fl. persedlars anskaffning åt ett sexpundigt fältbatteri, för anskaffandet af nya gevär äfvensom reservfånghålstappar och rengörings- jemte andra verktyg för ändrade gevär samt för slagkruthufvars tillverkning, Krigs-kollegii artilleri-afdelning, genom de upplysningar, som blifvit Utskottet meddelade, icke ådagalagt behofvet af alla dessa anslagssummors utbekommande, då de med hela deras sammanräknade belopp, 214,530 r:dr på en gång från Riksgälds-kontoret reqvirerades och alltså måste derifrån utbetalas.