Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Både den method, som hittills blifvit följd, och den som blifvit af förre Ständer föreslagen, uppfylla ej det förstnämnde och tillika vigtigaste ändamålet, Stats-Utskottets Betänkanden. 49^ och dä Skogen, i hvilketdera af desse begge fall, som för framtiden antages, icke kan finna den vård, som försäkrar dess varaktighet och bestånd, må man icke tveka, att fästa uppmärksamheten på en annan utväg, nemi. den: ”att bringa de ifrågavarande Skogarne under en cir o o dilation af hyggen, afpassad efter vidden och återväxten, derigenom en årlig utdelning af Skogseffecter vinnes, och Mulbetes rättigheten för öfrigt icke upphäfves.
” ”Utan sjelfva fördelen af ett sådant Skogarnes behandlingssätt, skulle nästan Ci O ' aila de svårigheter, som möta vid verkställigheten af det i Utskottens förra
Be tänkande tillstyrkta Förslag derigenom försvinna.
Häribland förekommer bibehållandet af mulbetet, hvilket genom afstängningen i små lotter, tillhörige aflägsne Heinmansåboer, skulle för många blifva utan gagn, och dessutom föranleda till talrika tvister.
Deremot kunde det efter nyssnämnde Hushållningssätt fortfara nästan sorn förut, endast den delen af Skogen, som stod under återväxt blef för någon viss tid undantagen.
’’En annan icke mindre svårighet vid verkställigheten af hvad Kongl. Majus Nådiga Proposition innehåller, visar sig /j(ji Stat Sr- Ut skottets Betänk andert. i afgörandet af en oräknelig mängd frågor angående enskilda rättigheter, jemnförda med Statens; om utbyten och om fördelning
Hemmansegare emellan ; hvilket allt ofta icke kan afgöras utan vidlöftige undersökningar om uråldriga förhållanden.
Man kan .med skäl föreställa sig, att första följden af det förr uppgifna Förslagets verkställighet, skulle blifva en mängd af Rättegångar uti särskilda delar af Riket, der ej allenast den ena medborgaren skulle tvista med den andre, men alla gemensamt med kronan; och alla desse tvister, sedan de tilläfventyrs varat i menniskoåldrar, skulle sluteligen endast leda till delning af sjelfva jorden, emedan Skogen under tiden visserligen vore sköflad och försvunnen.
Ett upplysande bevis för denna förmodan kan redan hemtas från de olika anspråk, sora blifvit gjorde af Hedervärda Bonde-Ståndets medlemmar, hvilka yrkat Skogarnes delning, och hvilka nästan alla haft olika meningarom de inbördes rättigheterna och deras tillfredsställande.
”Alla desse tvister kunna ej uppkomma, om man antager den sats, att: ”Jorden må vara hvilkens tillhörighet sora häldst, omsorgen af dess afkastning tillhör Staten, meri sjelfva afkastningen Siats-Utskottets Betänkanden.
4.95 innebyggarne, om Skogen är Allmänning, och Kronan, om den är Kronopark.
” ”Hvad åter kostnaden i afseende på afkastningen i det hela angar, så synes äfven här fördelen vara större efter nu föreslagna behandlingssätt, än efter något af de öfrige.
Då det måste vara obestridligt, att de som draga hela nyttan af Skogen, äfven böra bidraga till kostnaden för dess fredande och iordninghållande , så synes ock, att den kostnad, som derföre erfordras och utgår endast i arbete, måste blifva föga betungande, i jemnförelse med den, som troligtvis på mångfalldigt sätt skulle uppkomma; derest Skogen skulle så utdelas, som tillförene föreslaget blifvit.
Stängselkostnaden skulle jemnväl nu blifva mindre, emedan hvarje år endast fordrades en tillökning i hvad som de föregående åren blifvit tillgjordt, och äfven för de följande kunde begagnas.
Icke eller synes någon svårighet uppkomma emot det nu ifrågavarande Förslaget, genom Skogarnes olika natur, ty behandling borde vara lika för dem alla, endast med den skilnad, som föranledes af Trädslagens olikhet, hvaraf skiftenas eller hyggenas antal och beskaffenhet bero; alltid under förutsättande* 4g6 Stats-Utskottets Betänkande!'.. ”att på de Skogar, till hvilka Kronan har både egande och nyttjande ratt försäljes det bestämda hygget årligen, då deremot det man betalning kommer att utdelas åt delegarne af de Skogar, hvilka endast stå under Kronans öfverstyrelse.” ”Härigenom skall hela hushållningen reduceras till en enkelhet, som redan är ett bevis på dess företräde framför hittills i allmänhet vanlige utsynings- och gallringsmethoder, som förstör Skogen, orri den skötes illa, och, om den skall skötas rätt, fordrar mångdubbladt arbete och kostnad, och hvarest endock återstår en nästan omöjlig uppsigt och controll. ’’Det måste vara klart, att om den nu föreslagna methoden till Skogsliushåll O O ning antages, skall hvarken Kronan eller den enskilde sakna, på Krono-Parker och Allmänningar, moget timmer, emedan sådant beror på den en gång gjorda indelningen af Skogen, då deremot enligt utsynings och gallrings-methoden, man borthugger de bästa träden, ehvar de må finnas, så att han på det hela genast blifver försatt i ett för afkastningen oförmånligt skick; en erfarenhet, som redan i de fleste Skogs-Provincer är bevisad, Stats-Ut skottets
Bet änkai ulen.
407 bevisad, men sorn i synnerhet, de arén, då Utlänningen starkt efterfrågade Timmer och Bjelkar af stora dimensioner visade sig på ett afgörande sätt.
Det syncS icke vara något tvifvel underkastadt, att en förändrad Skogshushållning, jemte det den i sjelfva verket, relativt till afkastningen, skulle vara mindre kostsam, ju äfven skulle lemna vida större årlig in-' o • komst at Kronan, ännu erhålles , hvilken i det närmaste lärer vara ingen,äfvensom det med största sannolikhet kan förmodas, att den Allmänna försäljning
Utskotten förut föreslagit, skulle inbringa en obetydlig inkomst.
Detta måste vara tydligt af flere skäl; om man exempelvis antager, att Skögseffecterne på liundradedeien af älla Krono-Parker kunna på Auction årligen föfsäljas, så måste en vida större peningesutnma derföre inflyta, än på det sätt, som sker, om ett Träd hår och der utsynes, bortskänkes eller försäljes endast för halfva Marke*- gångs-priset, hvaraf också endast en högst obetydlig Cassa kunnat, formeras, Under en sådan förmodan af betydeligare inkomst vill det och väl synas vara föranånligast och mest ändamålsenligt, om den Cassa, som på detta sätt uppkommer 5a 498 Stats-Utskottcts Betänkatiden. och förökas, skulle användas, dels Lill återplantering af Skog, i de af SkogsbristallLför mycket lidande Provincer,på sådane KronoAllmänningar, hvilka hafva ofruktbar jordmån och lemna ett magert och föga gifvande bete, dels till förbättring af Skogs-Betjeningens eller JägeriStatens Löner i den mån Kongl. Majit i Nåder pröfvar, att de der anställde Tjenstemän genom flit och skicklighet deraf gjort sig förtjente, och hvilken uppmuntran destomera synes vara af nödvändigheten påkallad, som aflöning för Jägeri-Staten, hvilken lärer bestå af emellan 2 a 3oo personer, Kongl.
Majits Stat, som i Stats-Contoiret är att tillgå, icke utgör mera, än Indeld Lön R;dr 1,295 21 sk. 4 r.
OindeldDio 1,407 5r eller tillsammans 2,702 Ridr 21 sk. ”Vid allt detta, liar det icke elier undgått uppmärksamhet, att alle sådane afskiljde Skogsdelar, som, under namn af Jagbackar, Parker eller Allmänningar, antingen tillhöra Kronan eller stå under dess vård, men äro af mindre rymd, icke kunna antingen med samma lätthet bevakas eller med samma fördel bibehållas, som de, hvilka äro af Stats-Ut,skottets Betänkanden. 499 Större rymd, och tror derföre, att Staten till den enskildes förmån, eller åtminstone utan skada för det allmänna, kan sig en sådan disposition undandraga.
— Vilkoren vid ett sådant abalienerande skulle så mycket heldre kunna helt och hållet bestämmas genom bifall till Konungens Nådiga Proposition, som Kongl. Maj:t ej kan blifva i saknad af de noggranna underrättelser om alla de speciela och locala omständigheter, som dervid förekomma, och hvilka blifva R.
Ständer omöjlige att fullständigt förese eller bestämma , titan fara att ingripa i de enskildes rättigheter.
Hvad likväl tvifvelsutan skulle vara vigtigt att härvid fästa såsom förbehåll, vore att de Skogstrakter, sorn sålunda åt enskilda försäljas eller öfverlemnas, icke få öfverstiga 200 Tunnlands rymd, så vida de icke sammanhänga eller äro nära belägna vid någon större Krono-Park eller Allmänning, så att bevakningen derigenom lättas; och borde detta sistnämnde äfven gälla i afseende på sådanc trakter, der Skog icke för närvarande linnes, ty många af de Allmänningar, som nu tili en stor del endast framvisa nakna Hedar,, böra genom ett nytt lmshållningssätt kunna återbringas m i&s» 5oo Stats-Utskottets Betänkunden. till skogväxt, och sättas i förening med circuiationen af dea öfriga mera skogbeyäxta delen deraf.
”Efter denna utveckling af ämnet, tillstyrkas R.
Ständer, att, i underd.
Svar på den Köngl.
Propositionen, anhålla : 1:0
Att försäljandet af Kronans Skogar och Parker, samt öfverlemnandet till enskilda af Läns- och Härads-Allmänningar, måtte uppskjutas, intill dess en fullständig undersökning genom vederbörande Konungens Befallningshafvandes försorg, kan söder om Dahl-Elfven hinna verkställas, och dervid blifvit utredc vidden och beskaffenheten af den mark och Skog, Kronan eger att disponera äfvensom hvad rymd i och för enskildas tillhörigheter dessa Skogar skulle n f o lranga. 2:0 Att Hans Kongl.
Majit i Nåder behagade nedsätta en Commité af Ledamöter , som med nit för saken förenade grundelig kännedom af ifrågavarande ämne, och hvilken skulle hafva sig uppdraget att emottaga alla de underrättelser, som de i föregående Moment tillstyrkte Local-undersökningar afse; äfvensom att, Ståts-Utskottets Betänkanden.
5oi i anledning af dem granska närvarande förhållande , och bedöma samt till Kongl.
Maj:t uppgifva hvad verkan vår hittills förda Hushållning haft på Skogarnes bibehållande eller förstöring; och vidare, att efter gjorde beräkningar upplysa huru stor afkastning och behållning, kunde anses blifva af dem, då de behandlas efter den method, som i andra Länder bruklig är, jemnförelsevis med den som härstädes hittills varit använd. 5:o
Att efter verkställigheten af förenämnde undersökningar, samt utan hieder af ännu livilande odlings ansökningar, Kongl. Maj:t skulle täckas låta på öppen Auction åt den mestbjudande till Skatte försälja alla sådane Krono-Skogar, vare sig Jagbackar eller Parker, Söder om Dal-Elfven, hvilka äro under 200 Tunnlands vidd, äfvensom att till delegarne öfverlemna alla sådane Läns- och Härads-Allmänningar , som icke öfverstiga nyssnämnde rymd, allt under de vilkor, som Hans Kongl. Maj:t i dessa fall funnit lämplige. 4:o Att lians Kongl. Maj:t i Nåder behagade anbefalla Vederbörande , att, så fort sig göra låter, inrätta, uppå alla 5o2 * Stats-Vt skottets Betänkariden.
Krono-Parker, der den behållna rymden öfverstiger 200 Tunnland, Skogshushållnings utöfning, efter den förändrade methoden, som grundar sig på någon viss circulation af hyggen och med årlig försäljning af en bestämd del utaf sjelfva Skogen, med bibehållande af nödige fröträd och med iakttagande af de gjorde hyggens fredande, tills de hinna återväxa undan möjligheten af kreaturens åverkan, 5:o
Att af behållningen efter den skedda försäljningen, äfvensom genom den årliga afkastningen, en särskild Cassa kunde formeras, vid hvars användande man föreställer sig hufvudsakligaste föremålet vara bibehållandet, vården och utvidgandet af denna Hushållsgren, samt att Skogsplantering på skoglösa orter, och förbättring af sådan Skogs-Betjenings Lönevilkor, som deraf gör sig förtjent, till detta vigtiga ändamål hörer, 6:0
Att, så snart de åtgärder föregått, som i:a, 2:a och 3:e Mom. afse, alla Söder om Dal-EIfven återstående Läns- och Härads-Allmänningar, som öfverstiga 200 Tunnlands rymd, skulle försättas under samma Hushållninggsätt, Stats-Vtskottets Betänkanden. 5o3 soia för Krono-Skogarnes . bibehållande pröfvas nödigt och nyttigt i anledning af hvad derom uti 4;de Mom. föreslaget blifvit. 7:0 Att Hans Kongl. Maj:t framdeles och enär sig visat, huruledes det nu föreslagna Skogshusliållningssätt medlört de dermed åsyftade fördelar, täcktes äfvenledes sträcka sin Nådiga omtanka till de Allmänna Skogar, som äro norr om Dal-elfven belägna, på det en för desse orter lämplig hushållningsmethod jemväl derstädes må införas.”
Uti förestående anförande och reservation instämde Herrar Grefve v. Rosen, Axel, och Friherre Ridderstolpe, Fredrik, samt Herrar Dalman, af Tannström, Biskoppen af Wingård, Professorerne Agardh, och Bexell, Prostarne Grevillins och Hasselroth, äfvensom Fabrikören Lagerstrand.
Herr Friherre CederströmJacob, reserverade jemnväl dén särskilda tanka» att ett minimi pris bordt bestämmas, hvarunder ifrågavarande Skogar icke finge försäljas, samt i öfrigt, att med desse försäljningar bordt till iakttagande föreskrifvas, det Skogarne blefve i små Lot - 5o4 Stats- Utskottets Betänkanden. ter utbjadite, pä det desto flere Speeulanter mätte sig infinna, Ex ProtocoUo. /, C. Lorichs Utdrag af Protocollet, hållet uti < R.
H. Stånders Allmänna Besvärs- och Ekon omi-Utskott den 18 November 1823.
Herr af Borneman inlemnade ett skrifteligt anförande, sä lydande: ”De anmärkningar som föranledt återremissen af Högloft.
Stats- och Ekonomi-Utskottens Betänkande om KronoSkogarnes försäljning till enskild egande rätt, synas mig visserligen i flere afseenden grundade, dels på en allmänt känd Stats-Ekonomisk åsigt, dels på partiela exempel, båda innefattande en viss grad af sanning och således lemna rum åt Lagstiftarens varsamma åtgärder.
Jag delar med de Herrar, som återremissen påyrkat, den tankan:
Att om aila Sveriges Skogar, hvars grundrätt tillhörer Kronan, vöre eller kunde vara under Ståts-Utskottets Betänkatiden.
5o5 en sådan organisation och helgd sorn Dojninial-Skogarne i Tyskland och England, så vore måhända ett sådant förhållande önskningsvärdt, men ett är, att framställa vackra bilder, ett annat, att åt dem vi* sa lif och anda.
Svenska samhällets grundrättigheter äro i flere afseenden så bestämdt olika med Tysklands och Englands, att jag icke kan inse någon möjlighet, att i hela sin vidd göra desse staters Skogs-organisation till vår.
I Tyskland och England, äro skogarne endera Dominial eller Frälse; mellansorten, eller Skatte, är hvarken der eller någonstädes i Europa mig vetterligt kändt, utom i Sverige.
Denna Skatterätt, som är, så att säga, kronan af vår Samhälls-ordning, liar upplyft Svenska bonden till en verkelig Stats-borgare, och framställer i Stats-organisationen en hänvisan till undantag och jemkningar i den Ekonomiska Lagstiftningen, hvilka icke i andra land hafva kunnat komma i beräkning; men som hos oss äro och böra vara outesluteliga.
Må man betrakta skogs-omfånget i sitt hela, spridningen och stympningen af våra så kallade Krono-parker,Krono-, HäradsochSockne-allmänningar, derå under hvarjehanda vilkor till Allmogen öfverlåtne 5o6 Stats-Utskoftets Betänkcmden. rättigheten af bete och Skogs-fångst, inskärningar af Nybyggen; dessas skattläggning, flera A Utlänningar s totala brist af skog, så kan jag icke tänka mig möjeligheten af en Skogs-betjenings personal, nog tillräckelig, och nog väl lönt, för att i hela sin vidd omfatta en ändamålsenlig och för framtiden båtande Domanial Skogs-Organisation, Det är gifvet och medgifvet, att närvarande Skogs-betjenings åtgärd, med ganska få undantag, har lika mycket bidragit till skogens förstörande, som till dess vård, betjeningens ringa antal, i förhållande till deras Bevaknings-districter, dess ännu ringare lön, Skogs-lagarnes tvång mera på Pepperet än i verkställigheten, och ändteligen tidslynnets ingripande i förklaringen och tillämpningen af Natur-rätt, tillagdt det rådande moraliskt slappade begreppet om skogs-stöld eller åverkan, äro visserligen orsaken, hvarifrån utgå de öfverklagade missbruken.
En ökad bevaknings-personal, bättre organiserad och mera kunnig, än den när-, varande, skulle till stor del häfva dessa olägenheter; men kan sådant ske, utan Stats-Cassans högsta betungande, och hvar finnes de resurcer, som i sådant fallskola tillitas?
Högloft Utskottens första Be - Stats- Utskottets Betänkanden. tänkande afser visserligen de skäl, sorn grundlagt det, denna beräkning, och, för min enskilda del, hvarken tillstyrkte jag då, eller kan tillstyrka nu försäljningen, utan undantag, af alla KronoParlcer och Krono-Allmänningar, och icke eiler kan jag fatta, att Höglofl.
Utskotten en sådan försäljning, eller som det heter bortskänkrnng, ovilkorligen föreslagit.
Det är icke förenligt med det begrepp, jag fattat om dessa Skogars olika växtkraft och närvarande beskaffenhet i de n Län, jag undersökt, att en och samma grund för deras förvaltning kan med •fördel begagnas; all generalisering i princip skulle i detta fall leda till stora misstag, lika ändainålslösa för Staten som för enskildta medborgeliga interesset.
En allt för långt utsträckt Dominial-Skogsförvaltning måste försvaga dess kraft, fördjupa Staten i omkostnader och säkert kräfva de mest kännbara förskotter.
Vill man af ett exempel kullkasta dessa reflexioner i framställningen af Djurgårdens vid Stockholm förvaltning och afkastning, så, med högsta gärd af aktning för den kunnige och driftige tjensteman , som härvid så väl uppfyllt sina pligter, l<an jag likväl icke förbise de 5o8 Stats-Utskottets Betänkanden. local omständigheter, hvarmed all jemnförelse försvinner.
Att skog på dertill tjenlig mark kan uppdragas, systematiskt vårdas och förvaltas, dervid lärer ingen motsägelse kunna ega rum, men för afkastningens beräkning i smått, kan icke grunden hemtas för densamma i stort, oni icke under lika local förhållande; ingen kan högre än jag ifra för den vetenskapliga Skogsskötselns införande hos Oss, och mitt fleråriga bemödande har rigtats derpå.
Jag har också starkt fästat mig vid den tanka: att det är skötslen af Statens egna Skogar, hvarifrån exemplen skola utgå lör att blifva verksamme i de enskildas.
Skulle någonsin denna idée realiseras, måste vi med känsla af vår förmåga praktiskt bedöma vårt Skogs-territorium, och icke utvidga det utöfver de medel, vi kunna åstadkomma, för att derå verkställa vår nya plan.
Min tanke är derföre: Att Staten bör, så vidt görligt är, i hvarje Län och förnämligast i dem hvilkas kustbelägenhet, eller vattencommunicationer, beredt lättade transporter, förbehålla sig vissa skogstrakter af växtlig och lofvande beskaffenhet, och det i Massa, till sådan areal, att desse till omfång och hägn kunna skötas och vårdas af en, om möjligt, mindre perso - Stats-Utskottets Betänkanden.
509 nal än den nuvarande spridde Skogs-betjeningen, och hvilken betjening derigenom kan vinna bidrag till en mera ändamålsenlig aflöning.
Sådarte undantagne parker eller trakter.
, skola skiljas från allt enskildt interesse eller inblandning af ömsesidiga rättigheter emellan Staten och enskild man, de böra för Statens räkning inhägnas, under skärpta lagar fredlysas, och ställas under en enda bestämd Öfverstyrelse, Vakt-betjeningen derefter organisseras och der bosåttas, Elever uppdragas och vetenskapeligen undervisas, för att småningom uppnå den systematiska kunskap, ett grundade Skogsväsende fordrar.
De district-Inspecteurep af Flottan, hvars Öfverinseende lärer komma att sträcka sig öfver Flottans tillämnade Eke-parker, torde äfven böra tidtals controllera berörde skogstrakters bevakning och vård.
Dessa äro grunddragen af den organisation, hvarom jag gör mig ett ändamålsenligt begrepp, och hvilken, bragt till vederbörlig verkställighet , visserligen i en framtid skulle, jemte uppfyllandet af Statens enskildta skogsbeliof, ansenligt, kunna underhjelpa Allmänheten; men för att uppnå ett så önskningsvärdt mål, synes mig, ej allenast icke skadeligt, utan äfven på - 5io Stcits-Utskottets Betänkandetu kallat, att den obestämdhet, den till tusental lagbrott ledande förblandningen af Kronans och den enskildes rätt till skogen, upphörer.
Detta kan icke ske principenligt, annorlunda, än att, sedan Staten pä ofvananförde sätt undantagit lämpelige skogstrakter, böra de öfrige till den mestbjudande försäljas och visst icke bortskänkas.
Beloppet af den samma eller ränta, som häraf uppkommer, bör blifva en fond för den systematiska regleringen och underhållet af de för Statens räkning bibehållnc Parker.
Jag ville härvid tro, att vissa modificationer vid försäljningen torde billigtvis böra ega rum i anseende till options rätt, der, synnerligen vid Sockne-Allmänningar, större anspråk af Sockneboarne kunna sig förete, men likvist bör aldrig åsidosättas Statens grundrätt.
Nyttjande rätten, är en tillfällig concession och egande grund-rätten bör tillvinnas den enskilde genom köp, i hvars vilkor synes mig böra uttryckas denna afliandlings syftning, sorn är och bör vara, Skogens bättre vård och icke dess förstöring.
Jag yttrade i denna fråga redan den 2:dre sisth Maji, att ”Sådane försålde trakter, vare sig Allmänningar, Parker, eller mindre Lägenheter, böra i fortfarande Stats-Utskottets Betänkanden.
5li till skogsväxt bibehållas oell vårdas och i sådant afseende ett bestämt vilkor i sjelfva öfverlåtnings-Acton ingå’’.
Undantaget härvid, vore endast i de fall, der localen med högsta lämplighet för Sädsodling erkändes, böra företrädesvis och efter köparens godtfinnande göras gällande.
Den Köpare af sådan Skogstrakt, som under första 20 åren uppdrog n,y, tät oell väl vårdad ungskog, borde belönas med en heders-Medail och dessutom för hvarje io:de Tunnland erhålla ett bestämdt prsemium, vare sig genom afdrag i vissa räntor eller direct betalning af Stats-Cassan.
På det^ta sätt lemnar Stats-ekonomiska Styrelsen icke handlöst åt sitt eget öde, den enskilda omtankan för skogsväsendet, men också öfvergår derigenom det så kallade
Förmyndarskapet till en med tidslynnet mera förenlig rigtning.
Jag lofvar mig väl icke häraf, sorn man säger, guld och gröna skogar; jag inser missbruk, och här och hvar vanvettigt begagnande af'egande rätten, men hvad Staten icke kan vårda, måste Staten öfverlåta; Förstörelsen deraf är gifven under närvarande Skogs Organisation; den blir, jag medgifver det, problematisk äfven under enskilda egande 512 Stats-Utskottets Betänkandett. rättens vård, när man endast fäster sig vid ett och annat framgånget exempel* Man ser fördelde Sockne-Allmänningat", tithuggne af deras egare! — ja visserligen; men månne icke sådant skelt tinder beräkningen, att lofligen eller olofiigen ersätta framtida behof från närmast belägne Krono- och Härads-Allmänning.
Så länge en sådan resonree finnes, är föga att påräkna den enskilda omhugsnaden för skogsskötseln hos dem, som af en sådan till"åii£T kunna sis? besanna. O ö D O O Herr Professor Agardh heimar till stöd för dess i flere afseenden judicieuså anmärkningar Krono-Allmänningarnes försäljning, Skånes vidsträckta slätter och vedförlägenhet.
Jag ville endast dervid göra den erindran, att ^hvad beslutet af förevarande sak än må bli, är det Skåne som derpå minst tappar eller vinner, emedan denna Province icke eger livarkeiiKronopark eller Allmänning, hvarpå Skog växer.
De under Andrarums Alunbruk lydande 2:ne så kallade Kungs Ohror, kunna upptagas i denna beräkning.
Skåne eger likvist betydelige och de vackraste Skogsparker under enskild egande rättens vård, och när mart der leder vår uppmärksamhet åt de fordom en Siats-Utskottets Betänkandeiu 513 befintlige Skogsfält, hvilka nu härjas af en ödande flygsand; framställer sig deremot en mängd exempel af dert enskildes, äfven i denna väg, framgångsfulla omtanka , sä väl i Skåne som i andra Provincer.
Hvad den Allmänna Skogs-omhugSfladen vidkommer, så är den visserligert ännu hos oss högst ringa, och beklagligen lärer det ligga i Menigheters natur* att endast af behofvet framdrifvas till omtänksamhet; ännu är tilläfventyrs vår* Skogstillgång, i tily fall, för stor, dess aftagande har endast i partiela delar försvårat åtkomsten, men ingenstädes har den totala bristen af bränsle , af byggnads ämne, framkallat det oundvikliga tilltagandet mot nödens påbud.
Der surrogater finnas af torf oell lera, väckes skogsomlulgsnadert senast, såsom är fallet på våra slättbyggder, och jag befarar att dessa Surrogater dels äro obegagnade, dels föga tillitas i alla de Orter, der Speeulation kan rigtas åt i trakten liggande Krono- och Härads-Allmänningar.
Jag vill dock icke lemna oanmärkt, att jag i flere Orter och äfven i Skogsbyggden af Skåne, här och hvar funnit en berömlig 33 5i4 Stats-Ulskottets
Ii et änkan <1 en. och klok väckelse till en stigande skogs-* omhugsnad, äfven bland Allmogen.” Munteligen tilläde Herr af Borneman, att han framför allt yrkade undantag af de Skogs-Parker och Lägenheter, hvilka Kongl. Maj:t och Kronan sjelf behöfv. er, hvarefter undersökningar sedan må ske om de öfriges försäljande.