Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Styrelsen öfver fängelser och arbetsinrättningar i riket att inkomma med underdånigt förslag till serskilda förbättrings- och uppfostrings-anstalter för unga personer, som saknade behörig omvårdnad af egna anhöriga och visat så elaka böjelser, att de påkallade en i viss mån korrektionel behandling.
För fullgörandet af denna nådiga föreskrift har Fdngvårds-styrelsen, efter afvaktad erfarenhet, om och i hvad mån tillämpningen af ej mindre högstberörda författning, än de nya stadgarna angående folkundervisningen och fattigvården, kunde minska eller tillintetgöra behofvet af så beskaffade anstalter, infordrat upplysningar från Kongl. Maj:ts samtlige Befallningshafvande om behölligheten och vidsträcktheten samt den ändamålsenligaste inrättningen af dylika anstalter för hvarje serskildt län.
Enligt dessa upplysningar, funnos anstalter af ifrågavarande beskaffenhet redan inom Malmöhus, Götheborgs och Bohus, Nyköpings samt Upsala län, hvilka anstalter dock inom de 3:ne sistnämnde länen ansågos behöfva utvidgas; och skulle, jemlikt Kongl. Maj:ts Befallniugshafvandes i Malmöhus län yttrande, tvänne ytterligare förbättrings-anstalter, den eria å landsbygden för manspersoner och den andra i stad för qvinnor, inom samma län erfordras.
Maj:ts Befallningshafvande i Linköpings, Stora Kopparbergs, Jemtlands och Westerbottens län förordade enahanda anstalters bildande uti dessa län.
Utaf Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Vesternorrlands län föreslogs, att i länets städer måtte inrättas ett eller två arbetshus, der sådana unga personer, hvilkas elaka böjelser gjorde korrektionel behandling nödvändig, äfven från öfriga delar af länet borde mottagas.
Inom Hallands, Kalmar och Gefleborgs län ansågos meranämnde förbättrings-anstalter för närvarande icke behöfliga.
Inom Kronobergs, Skaraborgs, Elfsborgs, Örebro och Wermlands län funnos väl föreningar redan bildade, hvilkas verksamhet hufvudsakligen inskränkte sig till att söka förbättra vanvårdade barn genom deras utackorderande bos pålitliga och välkända fosterföräldrar, men för dessa föreningars, af behofvet påkallade, utvidgade verksamhet skulle bidrag af allmänna medel vara erforderliga.
Maj:ts Befallningshafvande i de öfriga länen bade jemväl ansett ett sådant utackorderande vara 4 Stats-UIskotta Is Utlåtande, N:o 188. (let ändamålsenligasle sättet för vanvårdade barns förbättring, oell derföre hemställt, huruvida icke statsanslag härtill borde beviljas.
Uti sitt, angående detta ämne, under den 28:de
Oktober sistlidet år afgifna underdåniga utlåtande, har Fångvårds-styrelsen, efter uttalandet af den åsigt, alt vanvårdade barns intagande hos pålitliga och passande fosterföräldrar skulle inom de orter, der dylika barns antal och förderf icke vore större, än att sådant kunde verkställas, troligen vara den utväg uti ifrågavarande hänseende, hvilken med minsta kostnad förenade god förhoppning örn framgång, yttrat, att statens åtgärder för ofvanomförmälda ändamåls befrämjande syntes böra inskränkas dertill, att, under iakttagande af behörig kontroll, understödja de föreningar, som för samma ändamål inom orterna blifvit eller genom enskilda bidrag blefvo bildade, antingen dessa, såsom medel, valt barnens intingande bos fosterföräldrar, eller inrättandet af räddningshus; hvarföre Styrelsen i underdånighet hemställt, att Kongl. Maj:t måtte af Rikets Ständer, såsom kreditiv i sådant afseende, äska en lämplig summa till styrelsens disposition.
Med hänsigt till hvad härvid blifvit upplyst och för öfrigt förekommit, har Kongl. Majit, uti svar till Fångvårds-styrelsen af den 4 sistlidne
December, i nåder förklarat: att då, jemlikt författningarna angående folkundervisningen och fattigvården, de serskilda församlingarna eller fattigvårds-samhällena hade sig ålagdt att för dem tillhörande yngre personer, hvilkas föräldrar eller målsmän saknade förmåga att bekosta dessas undervisning och uppfostran, icke allenast derom föranstalta, utan äfven bestrida härmed förenade kostnader samt detta åliggande i afseende å barn, som icke tillhörde visst faltigvårdssamhälle, skulle fullgöras af det, inom hvilket de vistades, emot det att utgifterna derför blefvo af Kronan ersatta; då anförtroendet åt enskilda af sådana barns vård och uppfostran, med afseende ä flera väl grundade skäl, vore att föredraga barnens sammanförande uti större, under statens tillsyn och förvaltning ställda, gemensamma uppfostrings-anstalter; då inrättandet af dylika anstalter skulle för statsverket komma alt medföra högst be-tydliga och på förband knappt beräkneliga kostnader; samt då^ i allt fall, betänkligt vore, att pä staten öfverflytta skyldigheter och utgifter, som de serskilda kommunerna rätteligen tillkommo; så och ehuru Kongl.
Majit med nådigt välbehag ansåge de omsorger och åtgärder, som på åtskilliga orter blifvit egnade åt och vidtagna för uppnåendet af det afsedda ändamålet med yngre vanvårdade personers förflyttning från den ort, der de erhållit den felaktiga riglningen i sin uppfostran, fann Kongl.
Majit likväl icke skäl att bifalla hvarken framställningarna om dylika inrättningars anläggande för statens räkning eller Fångvårds-styrelsens hemställan Slats-Utskotlels Utlåtande, N:0 188. 5 i fråga otn serskilda bidrag till de för sådant ändamål i orterna: utgående kostnader.
Hvad Kongl. Majit, med anledning af de framställda förslagen att på allmän bekostnad inrätta och underhålla vissa anstalter för uppfostrandet af vanvårdade barn, sålunda i nåder yttrat och förklarat, anser Utskottet innefatta tillfyllestgörande skäl emot beviljandet af de, uti nu förevarande motion, ifrågaställa bidrag utaf allmänna medel samt föreslagna serskilda afgifter för dylika inrättningars åstadkommande inom hvart och ett af rikets län.
Utskottet tror sig derföre, till stöd för sitt afstyrkande af Rikets Ständers bifall till motionärens framställningar härom, endast behöfva åberopa samma nådiga förklarande; och då Utskottet, ehuru det ingalunda vill förneka om förmälda inrättningars verksamhet för dermed afsedda nyttiga och välgörande ändamål, såvida de på ett härtill ledande sätt bildas samt omsorgsfullt vårdas ocb förvaltas, dock hyser den öfvertygelse!], att desamma icke böra genom statsanslag framkallas och vidmakthållas, torde det ej tillhöra detta Utskott att yttra sig, angående det af motionären uppgifna sätt för sådana anstalters organiserande samt beredandet af den dervid erforderliga sakkännedom.
Beträdande åter motionärens yttrande och hemställan i afseende på det vid Råby inrättade räddningshus, så instämmer Utskottet uti den af 1840 och 1841 års Statsutskott uttalade åsigt angående denna inrättning samt erkänner jemväl, för sin del, det hedrande föredöme, som den aktningsvärde stiftaren lemna t genom de frikostiga uppoffringar, hvarmed nämnde räddningshus blifvit grundlagdt och underhållet; men af samma skäl, på grund hvaraf Utskottet funnit sig föranlåtet afstyrka statsbidrag för dylika inrättningar inom andra län, anser sig
Utskottet ej heller kunna understödja det framställda förslaget om ett serskildt anslag för det räddningshus, som den enskilda verksamheten och välgörenheten inom Malmöhus län åstadkommit, helst genom ett sådant anslag samt de kontroller och bestämmelser, sorn vid dess beviljande ovilkorligen mäste föreskrifvas, denna välgörande inrättning, möjligen emot stiftarens afsigt och önskan, skulle komma alt förlora sin nuvarande egenskap af en helt och hållet enskild stiftelse.
I öfverensstämmelse med Utskottets nu yttrade åsigter, får Utskottet alltså hemställa, att Herr Känigsjeldts motion och deruti gjord;» framställningar icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda..
Stockholm den 19 Juni 1851. 6 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 188.
Reservation af Friherre Klinkowström, Rudolf: ”Mot det beslut, Stats-utskottet fattat att afslå den, på välgrundade skäl, af Herr Königsfell gjorda hemställan om ett lämpligt anslag till understöd och uppmuntran för det genom enskild mans oegennyttiga uppoffringar inrättade räddningshus för vanvårdade barn vid Råby, får jag mig härmed reservera.
De betydliga anslag, som årligen utgå af statens medel till fångvård och dermed sammanhang egande utgifter, vitsorda tillräckligen behofvel, att vidtaga åtgärder tili förqväfvande af detta onda i dess rot.
Dessa förekommes, enligt min öfvertygelse, i väsendtlig mån derigenom, att den ungdom, som, vilseledd genom dåliga exempel, vanvård, eller i mistning af all föräldravård, löper låra att inlockas på brottets och lasternas breda väg, undanryckes denna fara och uppfostras till nyttiga medlemmar för samhället.
Delta afse räddningshusen, hvilkas välgörande verksamhet tillräckligen vitsordas i flera fremmande länder för att genom några enstaka exempel om deras olämplighet densamma skulle kunna jäfvas.
Den litteratur, som deröfver finnes, upplysande med obestridliga zifferuppgifter, talar mera för, än alla sofistiska inkast mot nämnde anstalters högst gagneliga verksamhet.
Jag tror, att staten ingalunda bör på sitt ansvar taga inrättandet och den speciella vården om så beskaffade räddningshus som de ifrågavarande; åt den enskilta menniskovännens kärlek för menskligheten, och åt hans nit och omtanka bör denna fråga öfverlemnas.
Men staten är pligtig att underlätta detta arbete för mensklighetens väl och statens bästa, och öfvervara de enskildas verksamhet.
Såsom en följd häraf anser jag vara, att, der räddningshus för vanvårdade barn förefinnas eller tillämnas, staten med allmänna medel bör understödja dessa företag, och det är af denna anledning och då räddningshuset vid Råby visat, under en följd af år, en så gagnande verksamhet, jag får vördsamt hemställa, att Rikets Ständer, med afslående af Utskottets hemställda förslag, besluta, att ett årligt anslag af 1000 R:dr banko lemnäs till det vid Råby inrättade räddningshus för vanvårdade barn, med vilkor, att det vid nämnde räddningshus för närvarande beräknade högsta antal platser ständigt må vara upptagna, att utgå så länge inrättningen fortfar i sin nuvarande gagnande verksamhet.”
Slats- Utskottets Memorial, N:o 189.
Uti denna reservation instämde Friherre Stjernstedt, August Wilhelm, Lektor Wallman samt Riksdagsfullmäktige» Christen Anderson från Malmöhus län.
Ank. till Exp. Utsk. d. 21 Juni 1851, kl. 10 f. m.
Memorial, i anledning af åter remisser å Utlåtandet N: o 112, angående ett lån för fullbordandet af Lazaretlsbyggnaden i Lund. (R:gds.-Afd.)
Detta utlåtande, deruti Slats-ulskottet, i anseende lill frågans outredda skick, afstyrkt bifall till Kongl. Maj:ts nådiga proposition om beviljandet af ett lån å 40,000 r:dr för det byggnadsarbetes utförande, hvilket i ofvannämnde stad företagits, för att bereda utrymme för ett
Ökadt antal sjuksängar samt nödig läkarevård för sjuke studerande och hittils saknad fullständighet i kliniska undervisningen, bar af Preste- och Borgare-stånden blifvit till Utskottet återremitteradt.
Uti de, under yrkandet af återremisserna, inom bemälde Riks-stånd afgifna yttranden, har det i nåder föreslagna lånet förordats, med åberopande af hvad Lektor Wallman, uti dess samma utlåtande bifogade reservation, upplyst och anfört.
På sätt reservanten uppgifvit, åsyftades med detta lån icke endast att derigenom kunna anskaffa ett nytt läns-lasarett, ulan hufvudsakligen att kunna utvidga och förbättra en klinisk institution, af hvars beskaffenhet den medicinska undervisningens ändamålsenlighet och fullständighet vid det ena af rikets universitet voro beroende.
Inom andra länder hade erfarenheten visat, att inga administrativa tillgöranden eller vetenskapliga bemödanden förmådde upprätthålla de medicinska undervisningsanstalterna, dä kliniska inrättningar vid desamma saknades.
På alla ställen, der läkarebildningen omsorgsfullt vårdades och befrämjades, hade derföre sådana inrätt - S/a/x-CiskoUets Memorial, N.-o 189. ilin gar blifvit ordnade samt försedda med serskilda lärare, hvilka hade sig: ålagdt att vid sjuksängarne handleda de blifvande Jäkarnc i deras studier af sjukdomsprocessen och dennas oändligen vexlande former.
Vid dessa inrättningar kunde således, under erfarne lärares ledning, den unge läkaren, utan äfventyr af vådliga experimenter och möjliga misstag, vinna den praktiska vana, som eljest blott genom en längre utöfning af bans, för menskligheten så vigtiga, yrke kunde förvärfvas.
Att den kliniska undervisningen, derest den skulle medföra åsyftade resultat, måste tidigt börja och, jemte de theoretiska studierna, fortsättas under liela den tid, läkaren erhölle sin akademiska bildning, vore af erfarenheten bekräftadt, hvarföre också ett sådant undervisningssätt utrikes iakttoges, der medicinska vetenskapernas studium hunnit någon fullkomlighet.
Deremot vore den, som bär i landet egnade sig åt läkareyrket, nödsakad afbryta undervisningen vid universiteten för alt vid hufvudstadens lasarett söka en praktisk utbildning, hvilken universitetens utmärkta lärare, i saknad af ändamålsenliga kliniska inrättningar, voro urståndsatte att meddela.
Denna utvägs begagnande vöre emedlertid, serdeles för studerande vid Lunds universitet, förenadt med alltför stora olägenheter; hvadan dessa, mången gång mäste i grannriket fullborda sin medicinska bildning.
Derjemte mäste det äfven för samtlige, från spridda landsorter anlände, studerande vid ett universitet vara af obestridlig vigt och nytta, att inom universitetsstaden finnes ett sjukhus, der de studerande, isynnerhet vid inträffande allmän sjuklighet, då sjukvård inom enskilda hus icke är att påräkna, kunna erhålla plats och erforderlig skötsel.
Behofvet af den nya och utvidgade sjukvårdsanstalt i Lund, för hvilken lån utaf allmänna medel vid 2:ne riksdagar blifvit begärdt och af Kongl. Majit förordadt, skulle således icke kunna förnekas; och då detta behof erkändes, syntes frågan icke skäligen kunna anses befinna sig i ett outredt skick, helst sedan härvid förekommande omständigheter och förhållanden förmodades vara upplysta genom åtskilliga, numera till Stats-utskottet aflemnade,. ytterligare handlingar, hvilka skulle innehålla en omständlig utredning af både ifrågavarande sjukhusinrättnings ekonomiska ställning och kostnaderne för de återstående byggnads- och inredningsarbetenas utförande samt de erforderliga inventariernas anskaffning.
Då Lunds lasarett blifvit lorsedt med flera donationer, och egde betydliga årliga inkomster, så syntes statsverkets säkerhet för den sökta lönesummans återbetalning blifva fullt betryggad genom liisarettsstyrélseiis förbindelse att ansvara för denna återbetalnings verkställande och dertill använda nyssnämnda inkomster.
För öfrigt berodde det på Rikets'Ständer att i sådant hänseende föreskrifva de vilkor, som prof - Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 189. 9 pröfvades lämpliga; kommande naturligtvis lånet icke att utbetalas förrän den derför föreskrifna säkerheten blifvit ställd och i vederbörlig ordning godkänd.
Utaf här ofvan åberopade, först efter det återremitterade Utlåtandets afgifvande, för Utskottet tillgängliga, handlingar inhemtas, bland annat, hurusom Medicinska fakulteten vid Lunds Akademi, i fråga om utvidgningen af det i samma stad befintliga lasarett, yttrat och vitsordat: att antalet af dervarande för den medicinska och kirurgiska kliniken ämnade sjuksängar voro alltför ringa för det härmed afsedda ändamål; att det skulle nästan vara omöjligt att derstädes iakttaga ett passande urval och en nödvändig fördelning af patienter; att det allmänt erkända behofvet af en god klinik för ilen Medicinska undervisningen vid alla tillfallen, som härtill erbjudit sig, blifvit af fakulteten framstäldt, samt att
Fakulteten följaktligen och i betraktande dessutom af angelägenheten att kunna å lasarettet bereda tjenlig värd för sjuke studerande, ansåg sig böra på det kraftigaste förorda Lasaretts-direktionens uti ifrågavarande hänseende tillämnade underdåniga ansökning.
Enligt hvad samma handlingar för öfrigt innehålla, bade, i anseende till saknade tillgångar, endast en våning uti den nya flygeln vid lasareltsbygg ningen kunnat inredas.
Uti denna våning måste gamla och till en stor del förslitna samt föga passande inventarier ännu begagnas.
Derest det sökta länet icke erhölles, skulle
Lasaretts-direktionen blifva ursfåndsatt att fullborda de tvänne andra våningarne uti samma flygel samt förse dessa våningar med nödig sjukattiralj; hvarefter det påräknade utrymmet för ett större antal sjuka först kunde beredas.
1 sådan händelse skulle ej heller den gamla, i sitt nuvarande skick vanprydande, lasarettsbyggnaden, hvilken hufvudsakligen komme att innehålla de för undervisningens befrämjande afsedda lokaler, kunna påbyggas och iståndsättas.
Uppförandet af vestra flygelbyggningen, för hvilken kostnadsförslaget upptog en summa af 25,448
R:dr bade, till följd af del under byggnadstiden ökade priset å dagsverken och materialier, medfört en kostnad af .....
R:dr 29,4(57. samt komme att ytterligare kosta 1,1'C2. kostnaden för gamla lasarettets påbyggnad vöre beräknad till . . . 8,229. hvarförutan till inventarier och möbler erfordrades ett belopp af . . 13,88(5. tillsammans R:dr 52,744. för bestridandet af dessa utgifter bade
Direktionen af härtill disponibla fonder kunnat användas 10,37(5. hvadan det belopp, som derutöfver behöfdes, utgjorde . . . .
R:dr 42,3(58.
B/h. lill It.
Prut. 1850 & 1851, \ Sami. 1 A/d. 2 Bandet 18 Haft. 2 10 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 189.
Att genom lån utaf enskilda personer fortfarande anskaffa denna summa skulle icke utan stor svårighet låta sig göra, emedan någon inteckningssäkerhet uti lasarcttsinrättningens, på Akademiens grund uppförda, byggnader icke kunde långifvarne meddelas.
Inrättningens tillgångar voro dock fullt tillräckliga lill bestridande af räntan och kapitalafbetalningarne å det sökta länet, äfven för det fall, alt den tiil vid pass 2,500 R:dr årligen uppgående 6:te skillingen utaf kurhusafgiflen icke skulle under en kommande tid härtill beviljas; varande slutligen af Direktionen, till säkerhet för lönesummans återbetalande, föreslaget, att Kongl. Maj:ts llefallningshafvande malte utaf kurhusmedlen årligen tillhandahålla statsverket det erforderliga ränte- och amorteringsbeloppet.
Jemlikt de lill Utskottet, bland meranämnde handlingar, aflemnade revisionsberättelser angående
Malmöhus läns lasaretts- och kurhusinrältningar för åren 1840 med 1849, hafva kurhusinrättningens inkomster för dessa 4 år i medeltal årligen utgjort
R:dr 13,052: 33.
II. och utgifterna likaledes — 10,983: 9.
5. samt det för lasarettets behof använda öfverskott . . — 1,509: 16.
5. den i länets landtränteri innestående behållning af kurhusmedlen, sorn vid 1845 års slut utgjorde . . — 11,987: 2. 9. hade vid utgången af hvart och ett af de påföljande åren något ökats, och uppgick vid 1849 års slut till — 12,527: 44.
2. läsarettsinrättningens inkomster under åren 1846 med 1849 hade utgjort ett sammanräknad t belopp af ... . — 32,341: 9. 8- samt utgifterna — 53,558: 14. 10. hvaraf för byggnaden, enligt särskild uppgift, utbetalts \ . . . . — 24,297: 18. 6. sistnämnde inrättnings fordringar för utlårita medel, hvilka vid 1845 års slut uppgingo till ... — 34,911: 5.
4. hade sedermera minskats och utgjorde vid slutet af är 1849 endast — 23,622: 10. 8. vid hvilket sednare års utgång samma inrättning för upptagna lån och erhållna förskott ådragit sig en skuld af — 9,168: 24. 8. Stats-Ulskoltets Utlåtande, N:o 189. 11 Genom de handlingar, från hvilka ofvanstående uppgifter henitats, liar Utskottet numera visserligen erhållit upplysning 0111 kostnaderna för utförandet af de återstående byggnads-osli inrednings-arbetena samt anskalfningen af de för ifrågavarande sjukhusinrättning erforderliga nya inventariepersedlar; men i öfriga hänseenden hafva de uti Utskottets förra yttrande, i fråga om oftanämnde låns beviljande, anmärkta outredda omständigheter icke blifvit vederbörligen upplysta; hvadan och då det af Utskottet härom afgifna utlåtande är vordet af 2:ne riksstånd, nemligen Biddcrskapet och Adelil samt Bondeståndet godkändt, Utskottet anser sig böra vidblifva samma utlåtande och den deruti gjorda hemställan, att Kongl. Maj:ts, angående ifrågavarande lån, aflätna nådiga proposition icke må af Rikets Ständer bifallas.
Reservationer: af Biskop Heurlin, Prosten Herlin och Lektor fValhnan, hvilken sistnämnde fiberopade sin emot utlåtandet N:o 112 afgifna reservation. 12 Sta U-lits kölle! $ Utlåtande, N:0 190.
Ank; till Exp. Etsk. dea 21 Juni 1851, kl. 10 f. m. t Utlåtande, angående öfver lein nandel lill Riksgäldskontoret af den i Statskontoret befintliga behållning utaf inlevererade depositionsmedel.
(Rgds Afd.) Enligt Kongl. Maj:ts vid innevarande riksdag aflena nådiga proposition om statsverkets tillstånd och behof, samt statskontorets afgifna och i högstberörde proposition åberopade berättelse, utgjorde behållningen af de fran landtränterierna inlevererade depositionsmedel, sedan, jemlikt Rikets sednast församlade Ständers beslut, utaf dessa medel ett belopp af 10,000 R:dr Riksgäldskontoret öfverlem nats, II:dr 795: 31. 11. och då bärtil! lades dels derefter, eller från den 1 Juli 1847 till samma dag 1850, ytterligare influtna medel .... 2,003: — 9. dels de räntor, sora å de utlånta depositionsmedlen blifvit erlagda 715: 33.
4. så uppgick det sammanräknade beloppet häraf till . .
R:dr 4,114: 18. — men från hvilket belopp måste afdragas en år 1847 lyflad depositions summa 104: 35. 8. hvadan den vid nämnde berättelses afgifvande befintliga behållning utaf ifrågavarande medel besteg sig till .
. R:dr 4,009: 30.
4. deraf ett belopp af 3000 R:dr var räntebärande efter A \ procent och återstoden i Rikets Ständers Bank innestående; jemte meddelandet af denna upplysning, har Kongl.
Maj:t (sid. 87 af ofvanåberopade nådiga proposition) föreslagit, att icke allenast nyssberörde behållning måtte till Riksgäldskontoret öfverlemnas, utan ock på enahanda sätt förfaras med den vid hvarje års slut i statskontoret befintliga behållning af ytterligare inflytande depositionsmedel, under vilkor likväl, att statskontoret skulle ega att, efter skeende reqvisitioner, återbekomma från riksgälds - Stats-Uti kotte Is Utlåtande, N:o 191.
13 kontoret livad tilläfventyrs kunde erfordras för sådana återbetalningar utaf samma medel, som i behörig ordning blifvit beviljade.
Statsutskottet, som anser sig böra tillstyrka Rikets Ständers bifall till hvad Kongl. Maj:t sålunda i nåder föreslagit, får alltså hemställa, att nuvarande, äfvensom blifvande behållning utaf meranämnde medel matte, under det af Kongl. Maj:t föreslagna vilkor, komma att från statskontoret till riksgäldskontoret öfverlemna.
Viljande Utskottet, derest denna hemställan varder af Rikets Ständer bifal len, vid uppgörandet af det nya reglementet för riksgäldskontoret, Föreslå erforderligt stadgande, i afseende på omFörmälde vilkors framtida iakttagande.
Stockholm den 19 Juni 1851. 191.
Utlåtande, i anledning af vackt fråga om den utaf lagberedningen begagnade boksamlings öfverlemnande till riksdagsarkivet.
(Hg ds Af di)
Då lagberedningen numera slutat sina arbeten och blifvit upplöst, har Herr G. F. Ekholm, uti en af Borgareståndet till Statsutskottet remitterad motion föreslagit, alt det, till begagnande vid lagförslagens utarbetning, af nämnde beredning och dess föregångare, med synnerlig omsorg och urskiljning, samlade bibliothck uti åtskilliga lagfarenhetens grenar måtte, enär dessa böcker vore med statens medel inköpta, Öfverlemnas till det i Rikets Ständers hus inrättade arkiv, för att vid förestående pröfning af de uppgjorda lagförslagen blifva att tillgå-
För såväl 14 Stats-Utskottets Utlåtande, N.-o 191.
Lagutskottet sorn
Riksståndens samtlige medlemmar, oell för alt inom samma arkiv framgent kunna behörigen vårdas och uti oförskingradl skick bibehållas.
Med anledning af denna framställning, anser sig Utskottet böra upplysa, att Kongl. Majit nyligen förordnat, att omformälde boksamling, hvilken, jemlikt deröfver upprättad och till trycket befordrad förteckning, utgör nära 400 band, skall till Justitiae-statsexpeditionen öfverlennes, för att, intill dess af Kongl.
Majit annorlunda beslutes, förvaras under föredragandens af lagfrågor serskilda tillsyn och utan sammanblandning med samma expeditions öfriga bokförråd.