Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
»Sedan jag nu i underdånighet afgifvit förslag till krigsförstärkningens, reservens och landstormens bildande, anhåller jag i underdånighet få anföra hvad jag anser vara erforderligt för åstadkommande af den uppgifna fredsfoten till stam och de olika vapnens organisation.
Till den större krigsfoten, 70,000 man, beräknas 60,000 man infanteri, och infanteriet. uti den mindre krigsfoten, 50,000 man, ingår en infanteristyrka af 40,000 man, dé sednare alltid stridsfärdiga
Med beräkning af 800 mans bataljoner, skulle arméens infanteri, vid den större krigsfoten, utgöra 75 bataljoner; och då den 16 Bil.
N:o 5 a. till Kungl. Maj:ls Nåd.
Prog. N:o 1, om Statsverket 1865. stående arméen, med förbigående af Lifbeväringsregementet, som är under indragning, samt Hallands och Wester-Norrlands beväringsbataljoner, hvilka ännu icke ega någon stamtrupp, för närvarande har endast 49 bataljoner, deraf 6 värfvade, skulle således erfordras en tillökning i stam af 26 bataljoner.
Kostnaderna härför skulle likväl blifva alltför kännbara, och då vid de större regementena redan till en del finnes befäl, beräknadt för deras tillökning med beväring, torde stammens organisation kunna ändamålsenligt, med minsta kostnad, i samma riktning fortsättas.
— Stambataljonerna böra derföre uppbringas till 50 och hvarje bataljon erhålla befäl för 4 4, så att infanteriet på krigsfot kan uppsättas till 75 bataljoner å 800 man i ledet, bestående af stam och krigsförstärkning.
I de flesta länder är regements-indelningen antagen såsom lämplig för infanteriet, och då den i Sverige tillika är en gammal bepröfvad indelning, befrämjande så väl det helas samband, som den militäriska andan, samt den tillika medförer någon besparing i utgifter, i jemförelse med en organisation på fristående bataljoner eller korpser, så torde densamma böra lemnäs i allmänhet oförändrad samt nuvarande korpser derjemte bibehållas endast såsom undantag derifrån, föranledda af särskildt inverkande omständigheter.
I sammanhang härmed anhåller jag få fästa uppmärksamheten på Wermlands Fältjägareregemente, hvilket, endast 600 man starkt med 24 officerare och 18 underofficerare, icke kan med afseende på krigsförstärkningens införlifvande, formeras på två större bataljoner, och ännu mindre på tre, som den allmänna planen förutsätter, med mindre än att ett betydligt antal af så väl befäl som trupp uppsättes.
Då detta skulle förorsaka dryga kostnader, som icke kunna godtgöras genom minskning på annat håll, torde detta regemente, jemlikt komiténs förslag, böra försättas på 4 bataljon och förändras till korps.
Härigenom minskades visserligen stammen med en bataljon i beräkningen, men då någon del af den till flottan anslagna rotering lärer kunna öfverflyttas till arméen och derigenom en väsendtlig lucka i dess organisation skulle fyllas, i det att tvenne korpser, som nu sakna stamtrupp, erhölle en sådan, på samma gång krigsförstärkningen i dessa orter, nemligen Wester-Norrland och Halland, finge en stam att sluta sig till, så komme arméen sålunda att uppgå till de förut nämnda erforderliga 50 stambataljoner; hvartill torde framdeles böra läggas en dylik på Gotland.
Likasom tillökning af stammen är i allmänhet önskvärd för undanrödjande af de olägenheter, som uppstå, då en krigsförstärkning i densamma insättes, så påkallas den ock för att i enskilda fall gifva en del indelta regementen eller korpser en lämpligare nummerstyrka, än de nu hafva.
Sådant kan i någon mån vinnas derigenom, att soldatrotar, nu disponerade för ändamål främmande för försvarsverket, och sådana nummer, som äro indragna till aflöning åt andra än dem. som tillhöra nummerstyrkan, varda rekryterade.
För samma orsak borde den nya or - Bil.
N:o 3 a. till Kongl. Majlis Nåd.
Prog N. o 1, om Statsverket 1865.
17 ordinarie roteringen inom knektehållet, och de delar af båtsmanshållet, som till arméen öfverflyttas, fullgöra verklig rotering i stället för nu utgående vakansafgift, samt detta tillämpas öfver allt der det fordras för ordnandet af truppernas styrka.
Då det icke är möjligt att gifva alla indelta bataljoner ett lika antal rusteller rotehålls-nummer, samt anvisningen af nummer för spel och gevärshandtverkare således vid regementena inverkar olika på antalet disponibla bajonetter, torde behofvet af rust- och rotehålls-nummer för spelet och gevärshandtverkarne böra beräknas för hela infauleriet, och fördelningen på regementen och korpser ske i förhållande till deras styrka, så att de svagare finge färre eller inga och de starkare flera indragna och anslagna nummer.
Men intet regemente och ingen korps bör få flera anslagna nummer, än regementet eller korpsen bör hafva spel och gevärshandtverkare.
De öfriga blifva indragna till regementets eller korpsens lönefond, hvarigenom behofvet af kontant statsanslag der minskas, och de svagare regementena och korpserna få, till fyllande af bristen i anslagna rust- eller rotehålls-nummer för spel och gevärshandtverkare, motsvarande anslag i kontant.
— De till lönefonderna indragna nummer inberäknas i aflöningstillgångarne efter medelvärdet af befintliga vakansafgifter vid regementet eller korpsen; men ersättningen i kontant, för bristande anslagna nummer, som tillägges en del andra regementen och korpser, utgår efter medelvärdet af samtliga inom arméen sålunda till lönefonderna indragna nummer Komitéu har visserligen, i sammanhang med ordnandet af indelta arméens nummerstyrka, hemställt, att, vid bestämmandet af den inskränkning i bergslagsfriheten, som vederbörande inom bergslag, jemlikt 3 § i Kongl. Förordningen den 20 September 1859, prölvas skyldiga att vidkännas, Kongl. Maj:t täcktes taga i öfvervägande, huruvida icke bergsmansjorden numera bör rätteligen underkastas ständig eller ordinarie rotering i stället för den extra roteringsskyldighet. som af brukande bergsmän nu utgöres; men med afseende på denna frågas för närvarande outredda skick, anser jag densamma här icke böra tagas i be traktande
Med afseende å den större rörlighet, som nu hos arméer fordras, och deraf följande nödvändighet att hafva stamtruppen fullt tjenstbar, bör här i förbigående fästas uppmärksamhet på nuvarande förhållanden med indelta soldatens tjeustepligt.
Denna soldat är nemligen, sedan han tagit lega för en rote, icke berättigad til! afsked förr, än han är fullkomligt otjenstbar, så framt han icke insätter karl i sitt ställe, eller rust- eller rotehållaren godvilligt åtager sig att anskaffa annan karl.
Detta leder dertill, att arméen får behålla en mängd gamla, mindre tjenstbare soldater, staten slutligen betungas med ett större antal pensionärer, samt rustoch rotehållarne ofta besväras af flera underhållstagare, än under andra förhållanden skulle förefinnas.
Den indelta soldaten, som oftast ingår i soldattjensten vid B h. Hll It.
Pral. 1865 & 1866 1 Sami.
I Afd. 4 Haft. 3 18 Bil. N:o 3,'a. till Kongl. Majås Nåd.
Prop. N:o 1, om Statsverket 1865. 20 till 28 års ålder, är genom arbetsamhet, ordentlighet och hushållsaktighet i tillfälle att under sin kraftfullare ålder hopspara en penning, som efter hans vilkor kan bereda möjlighet att vinna en sjelfständig bergning.
Efter 16 till 20 års tjenstetid torde han ofta för sig och sin familj finna fördelaktigare att lemna soldattjensten och mera odeladt egna sig åt annat näringsyrke; men då framstår svårigheten att blifva fri från legokontraktet, som snart sagdt är stäldt på lifstid.
Att sjelf ersätta legan för annan karl, skulle medlöra olägenhet och hinder för hans framtida bergning
Han nödgas således qvarstå i nummer, och sedan han ytterligare några år med soldattjensten fortfarit, qvarstannar han der för att erhålla pension, om ock all håg för tjensten slocknat och hans fulla tjenstbarhet icke vidare kan påräknas.
— Då soldatlegan i medeltal kan uppskattas till 100 R:dr, synes den iör rust- och rotehållarne icke blifva särdeles tryckande, om deri återkommer hvart 16:de eller 20:de eller i medeltal hvart 18:de år, hvarförutan soldaten väl kan sägas hafva under denna tid aftjenat densamma.
Den borde af alla dessa skäl icke binda för längre tid, dock obetaget för hvarje soldat, som har lust och förmåga dertill, att utöfver denna tid fortfarande för numret i tjensten tills vidare förblifva.
Beträffande värfvade infanteriets nummerstyrka, torde ingen annan förändring komma i fråga, än den som blir en följd af Wermlands Fältjägare-regementes förändring till en korps.
Med undantag deraf, att
Fältmusikanter vid värfvade infanteriet icke stå i nummer, kan på detta infanteri tillämpas hvad som förut är sagdt om Spel och Gevärshandtverkare, så vidt det är förenligt med värfvade trupper.
För beredande af förbättring i Underofficers-korpsernas ställning samt af utsigt till bättre befordran, torde Sergentemas antal böra något ökas, men Furirernas deremot minskas; hvarjemte vid fotgardes-regementena, för likhets vinnande med den på samma ställe förlagda artilleri-trupp, Furirerna borde uppflyttas till Sergenter med lägre lön.
— Korporalernas antal kunde bibehållas, dock så att, i stället för nuvarande Distinktions-Korporaler, korporalsgraden delas i l:steKor~ poraler och Korporaler, samt att vice Korporaler tilldelas lön.
Med den befälspersonal, som nu tillhör regements- och korps-staberna, anser jag mig icke böra föreslå annan förändring, än att de infanteri-regementen, som icke hafva 3:dje Majorer, måtte dermed förses, i likhet med öfriga regementen, hvilka på krigsfot bilda 3 bataljoner; äfvensom att Regementsväbel måtte anställas vid alla korpser.
Vid stambataljonerna finnas soldater, afsedda för särskilda ändamål, nemligen såsom skarpskyttar, timmermän och sjukvårdssoldater; af de begge sednare slagen kunna dessa icke ökas till ett antal, som motsvarar behofvet under krig, men de måste uttagas till behöfligt antal för att tjena till ledare och förgångsrnän åt beväringsmanskap, som till pionnierarbeteu och sjukvård måste användas.
Prop. N:o 1. om Statsverket 1865. 19
Med ledning af hvad här om infanteriet blifvit anfördt, tillstyrker jag i un - derdånighet: att infanteriets staratrupper må afses att utgöra minst 50 bataljoner, och att hvarje bataljon erhåller befäl för l£ bataljon; att Wermlands Fältjägare-regemente må sättas på en bataljon, eller förändras till en korps på 4 kompanier, med tillsammans 520 man, inberäknadt spelet; att, sedan den båtsmansrotering, som för flottan kan umbäras, blifvit till armén öfverflyttad, och hvaribland torde kunna påräknas dylik i de norra och vestra provinserna samt på Gotland, af densamma tillika med ny ordinarie rotering må bildas stamtrupp för den del af beväringen, som nu icke eger sådan, och i första rummet en korps i Wester-Norrland och en korps i Halland samt en på Gotland; att 1 nummer på hvarje kompani af indelt regemente eller korps afses för Volontär, men de nummer, som nu hållas vakanta för volontär-vakansmedelsfonden, eller 1 på hvarje kompani, med soldater uppsättas; att 2 nummer vid Andra Lifgrenadier-regementet och 7 nummer vid Westgöta regemente, som nu användas till hingsthållning, samt 4 nummer vid Kronobergs regemente, nu indragna till en soldat-barnskola, till soldatnummer återgå; att vid Norrbottens Fältjägare-korps 115 rotar, som enligt kontrakt af år 1847 under en tid af 50 år, eller till år 1897, betala vakansafgift, vid vakanstidens slut återgå till hållande af soldater; att vakansafgiften för 99 af dessa rotar, hvilken nu ingår till den så kallade Norrbottens Hästjägare-sqvadronsfond och hvaraf till en del artilleri-batteriet i Hernösand underhålles, må till vakanstidens utgång, om så erfordras, användas till organisation af Norrbottens korps, äfvensom att den deraf bildade fonden må till samma ändamål användas; att Norrbottens korps, som nu har effektiva soldatnummer 325 må, i den mån hinder af gällande vakanskontrakt icke möter, rekrytera nu indragna och anslagna rotar 43 hvarigenom den intill år 1897 finge ....
368 nummer, men efter år 1897 skulle tillkomma dels de till denna tid vakanta, till lönfyllnad anslagna . . 16 dels de till Hästjägare-sqvadronsfonden anvisade 99 Korpsen, indelad på 4 kompanier af 119 man, Transport 483. 20 Bil.
N:o 3 n. till Kongl. Maj.is Nåd.
Pr»p. N:o 1, om Statsverket 18(15, Transport 483 skulle, för spel och gevärshandtverkare, erhålla anslagna 7 roter och kontant anslag för . tillsammans 497 nummer. att Westerbottens korps, som nu har effektiva soldatnummer ma, efter kontraktstidens utgång, rekrytera nu indragna och anslagna nummer ...... samt erhålla af båtsmansrotering, om sådan till arméen öfverflvttas och nyroterad jord inom håtsmanshållet 401 »9 460 4 17 477 Korpsen, indelad på 4 kompanier af 119 man, skulle för gevärshandtverkare erhålla anslagen 1 rote och kontant anslag för spel . 20 tillsammans 497 nummer. att indelta soldaten efter 18 års tjenstetid må vara berättigad till afsked, om han det önskar, men vara oförhindrad att derutöfver qvartjena, om han dertill är villig och har förmåga, för öfrigt i öfverensstämmelse med nu gällande författningar; att, vid alla regementen och korpser, så kallade nummerlöner anvisas endast till spel och gevärshandtverkare, utom till förenämnda volontärer, samt alt ingen erhåller mer än 1 nummerlön, att spelet bestämmes till 20 på bataljon, deraf 4 fältmusikanter och 16 egentliga spel eller trumslagare; att, i stället för särskilda Gevtirssmeder och Stockmakare, blott en Gevärshandtverkare antages på hvarje bataljon; att hela antalet, för spel och gevärshandtverkare behöQiga, rust- och rotehålls-nummer vid indelta infanteriet fördelas på regementen och korpser i förhållande till deras styrka, så att de svagare få färre eller inga och de starkare flera anslagna och indragna nummer; att af de starka regementena eiler korpserna, icke något regemente eller någon korps må erhålla flera anslagna nummer än för sina spel och gevärshandtverkare, eller 21 på bataljon jemte volontär-nummer, hvaremot de öfriga, sorn blifva afsedda att stå vakanta, indragas till regementets eller korpsens lönefond; att de svaga regementena och korpserna få, i stället för fullt antal rusteller rotehållsnummer till spel och gevärshandtverkare, ett motsvarande i Bil.
Prog. N:o 1. om Statsverket 1865. 21 kontant anslag att användas till kontanta numme&öner för hola eller en del af denna personal; att antalet till lönefonden indragna nummer vid en del regementen och korpser således kommer att jemnt motsvara antalet kontanta nummerlöner vid en del andra; att de till lönefonden indragna nummer inberäknas i regementets eller korpsens aflöningstillgångar, efter medelvärdet af befintliga vakansafgifter vid regementet eller korpsen, men de kontanta nummerlönerna, som tilläggas en del andra regementen och korpser, utgå efter medelvärdet af samtliga salunda till lönefonderna indragna nummer; att, med fästadt afseende derpå, att hvarje stambataljon bör hafva befäl för l£ fält bataljon, befälets antal, utom regements- eller korps-staberna, beräknas till 20 officerare och 18 underofficerare på hvarje stambataljon; att, för vinnande deraf, de större indelta regementena, hvilkas kompanibefäl redan utgöres af 56 officerare och 56 underofficerare okas med 4, subaltern officerare; att samtliga öfriga regementen få lika antal kompanibelal som förenämnda regementen, men korpserna hälften af detta antal; att underofficerarnes antal inom hvarje grad i allmänhet blir vid ett regemeute: 8 fanjunkare, 16 sergenter och 12 furirer, samt vid en korps: 4 fanjunkare, 8 sergenter och 6 furirer, men vid ett fotgardesregemente: 8 fanjunkare och 28 sergenter, dessa sednare dock delade i två lönklasser; att nuvarande distinktions- korporaler må benämnas förste korporaler och sådana förordnas till ett antal af £:del af korporalerna på bataljon. att vice korporal vid stammen må såsom sådan åtnjuta årlig lön, men att han för erhållandet deraf bör hafva genomgått Lorporalsskola eller aflagt motsvarande kunskapsprof; att med den befälspersonal, som tillhör regements- och korps-staber, ingen annan förändring vidtages, än att gardesregementena till fot erhålla tredje major i likhet med öfriga regementen, samt att Hallands, WesterNorrlands och Wermlands Fältjägare-korpser, äfvensom den tillämnade korpsen på Gotland, då de blifvit organiserade, få sina staber ordnade lika med öfriga korpser; att de korpser, som nu sakna regementsväbel, dermed förses; att civil-staten vid regementen och korpser, utom läkare och till intendenturen hörande personal, hvarom lärer få bestämmas i sammanhang med blifvande reglering af arméens sjukvård och iutendeutsväsende, må utgöras af en regementspastor, en regementsauditör och en regementsskrifvarc, hvar - 22 Bil.
N:o 3 a. till Kongl. Maj.ts Nåd.
Prop. N:o 1, om Stasverket 18t65.
Kavalleriet. förutom vid alfa regementen, utom de begge Skånska Infanteriregementena, borde bestås ett mönsterskrifvare-arvode; att skarpskyttar, som nu äro 64 på regemente, må bestämmas till 48 på stambataljon, för att blifva 52 på fältbataljon; att timmermän, som nu äro 8 på regemente, må blifva 6 på stambataljon, för att vara 4 på fältbataljon, såsom förgångsman vid en timmermansafdelning, bestående af dessa 4 timmermän och timmerraansbiträden från beväringen, hvilka alla då bära någon lämplig verklvgsutredning; och att sjukvåidssoldatei, sorn nu äro 8 på regemente, må ökas till minst 6 på bataljon.
För närvarande eger Kavalleriet en sammanlagd styrka af 4,290 man; hvilket icke motsvarar arméens behof, då derifrån skola utgå depötsqvadroner, kommenderingar till intendenturen, tross, ordonnanser vid staberna, detacheringar, bevakningstjenst, reserv, m. m.
Till Rikets senast församlade Ständer afgaf E. K. M.
Nådig proposition om kavalleriets ökande med 500 man, grundad på Landtförsvarskomiiéns förslag att låta Smålands Hussar-regemente, i likhet med Smålands Grenadierbataljon, förändras till infanteri och i stället låta det afsutna Westgöta rusthållsregementet åter uppsitta; men Rikets Ständer, ehuru erkännande behöfligheten af en tillökning i kavalleriets styrka, kunde för sin del icke godkänna förslaget, utan ansågo, att kavalleriets förstärkande genom indelt eller värfvad trupp borde kunna med största fördel åstadkommas i förening med vakans-kontrakternas förnyande vid de afsutna rusthållsregementena och vakansafgifternas förhöjande till ett belopp, närmare motsvarande värdet af den skyldighet, de äro beräknade att ersätta.
Denna kavalleriets tillökning, ehuru angelägen, lärer således icke i sin helhet kunna ifrågaställa förr än närmare den tid, då kontrakten med de afsutna rusthåiisregementena skola förnyas, då det ock visar sig, om vederbörande rusthållare äro hugade att erlägga en vakansafgift, närmare motsvarande värdet af den skyldighet, den bör ersätta, och medel derigenom kunna beredas till uppsättande af värfvadt kavalleri, eller om något regemente, hellre än att höja vakansafgilten, vill återgå till den effektiva rustningen samt kavalleri-styrkan på detta sätt kan ökas.
Under anta,-ande att rusthåilarnes fördel bäst befrämjas genom det förstnämnda sättet, synes ändamålet då kunna lämpligen vinnas derigenom: att nya värfvade sqvadroner uppsättas till den styrka, som för sqvadronsorganisationen bestämmes samt förut varande värfvade sqvadroners styrka höjes i samma mån.
Vid det indelta kavalleriet kan nummerstyrkan i någon mån höjas genom samma medel, sorn för infanteriet föreslagits, nemligen att nummer, som nu äro indragna eller anslagna till andra än nummeranter, uppsättas med ryttare.
Bil. N:o 3 a. till Kongl. Maj:ts Nåd.
Prop. N:o 1, om Statsverket 1865. 23
Af komitén uttalas den åsigt, att nuvarande sqvad roner äro för små, och enär kavalleriet icke under fred kan för sig utbilda någon verklig förstärkning af beväringsmanskapet, hvilket först vid krigsrustning kan till depöt indragas för att bildas till ryttare, på samma gång remonter dresseras, blir det af större vigt att söka ernå lämplig styrka i sqvadron såsom taktisk enhet, än att söka ett större antal cadrer för förstärkningen, hvilken hufvudsakligen kommer att utgöra ersättning för det ur ledet afgångna manskapet.
Olikheten här emellan freds- och krigs organisationen blir följaktligen ingen, och den förra måste afse den sednare.
Befälets antal, icke liimpadt efter behofvet för fält- och depöt-sqvadronerna, är ojemnt fördeladt och derigenom otillräckligt, hvilket bör ändras.
Med anledning häraf tillstyrker jag i underdånighet: att en lämplig fördelning af indelta kavalleriets sqvadoner verkställes vid slutliga organisationen af kavalleriet; att med ryttare uppsättes: l:o ett af de tvä nummer på sqvadronen, som vid de Skånska indelta kavalleri-regementena och vid Jemtlands Hästjägarekorps äro till hingsthållning anslagna; 2;o alla till musikkassan indragna nummer, med undantag af 4 nummer vid Lifregementets Dragonkorps; 3:o de till hästläkare anslagna, emot det att kronan vid krigsrustning förser hästläkarne med dugliga klippare; att, vid Lifregementets Dragonkorps, som består af 505 nummer eller 5 nummer mer än vid öfriga indelta bataljoner, de öfverskjutande 5 numren må användas, 1 att göra regementstrumpetaren beriden och 4 till musikens underhåll, emot ett vakansafgifterna motsvarande afdrag § den summa, som för detta ändamål å stat uppföres; att hvarje sqvadron, utom vid Jemtlands Hästjägarekorps, som endast har 200 nummer, skall bestå af 125 nummer; att vid hvarje kavalleri-regemente och korps anställas 2 Andre Ryttmästare på bataljonen, den ena afsedd för Depötsqvadronen och den andra för den tjenst, hvartill behofvet af befäl på bataljonen kan föranleda; att, ulom Andre Ryttmästare, sqvadronsstaten må bestå af 1 Sqvadronschef, i Förste och 1 Andre Löjtnant, 1 Under-Löjtnant, 1 Fanjunkare och 4 Sergenter; hvadan på bataljonen finnas 6 Ryttmästare, 12 Subalternofficerare och 20 Underofficerare, eller det antal befäl, bataljonen för närvarande eger; att vid hela kavalleriet må anställas på sqvadronen 4 korporaler och 4 vice korporaler; att vid Jemtlands Hästjägarekorps, som endast utgör en half bataljon, 24 Bil.
Prop. N:o 1, om Statsverket 1865 Artilleriet. regementsqv artet mästarebefattningen torde kunna indragas, samt blott I Andre Ryttmästare; och 1 Under-Löjtnant böra uppföras; att Regements-stullmästaren, med afseende på dess tjenstebefattning, må af Kongl- Majit utnämnas, på Chefens underdåniga förslag; och all Regements stallmästare, vid tjenstens tillträdande, erhåller lika lön och tillförsäkras lika pension, som Under-Löjtnant, samt derefter samtidigt med den näst före honom i tur varande officer uppgår i lön och pensionsrätt graderna igenom intill likhet med Andie Ryttmästare, dock att icke i hans lön inbegripas högre häst- och furagemedel samt kavalleri-tillägg, än som åt Under-Löjtnant bestås.
Då likväl denna organisation, så väl af infanteriet som af kavalleriet, i de flesta delar sammanhänger med en lönreglering för arméen, hvilken, i anseende till skäl, som jag anhåller här nedan få anföra, icke kan vid nu instundande riksdag till slutligt afgörande förekomma, så hemställer jag i underdånighet, att Eders Kongl. M ij:t, om den i Nåder gillas, täcktes föreslå Rikets Ständer: att godkänna grunderna för infanteriets och kavalleriets organisation, så vidt deruti förekommande frågor ej tillhöra Eders Kongl. Maj:ts pröfning och afgörande; äfvensom att indelta soldaten (ryttaren) efter 18 års tjenstetid må vara berättigad till afsked, om han det önskar, men alt han tillika må vara oförhindrad att utöfver denna tid i nummern qvarstå, om han dertill är villig och har förmåga, med tillämpning i öfrigt af de för afsked gällande författningar.
Vid afgifvande af sitt förslag till organisation af Artilleriet, yttrar komitén, att materielen för detta vapen måste först bestämmas och personalen derefter rättas.
Vid beräkning af det antal pjeser, fältartilleriet bör hafva i förhållande till arméens styrka af infanteri och kavalleri, har antagits ett visst antal pjeser på hvarje 1000:de man.
Detta är af Komitén beräknadt till 2 kanoner för infanteriet samt £:del häraf för de öfriga vapnen, eller öfver hufvud taget 2£ kanoner för hvarje lOOO:de man i arméen.
För 40,000 man skulle således fordras . . . 100 kanoner » 60,000 » 150 » » 80,000 » 200 » Artilleriets taktiska enhet är batteriet; och som dettas storlek bör lämpas efter den rörlighet, det måste ega, antages att det bör bestå af 6 i stället för, såsom nu är förhållandet, 8 pjeser