Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Motionären har derföre föreslagit, att, till förekommande af ett dylikt missförhållande, med ändring af omförmälde stadgande och dermed sammanhängande föreskrifter, lorordnas mätte, alt, dä förut skiftade eller oskiftade egor laga skifte undergå, hemmantalet alltid skall tagas till grund och måttstock för delning inom hvarje större eller mindre skifleslag, hvars egor uti gemensamt skifte med hvarandra ingå.
På det likväl icke de delegare, som förut innehade större ego vidd, än deni enligt hemmantal och uppskattning tillkomme, skulle nödgas öfver skotta ulan ersättning afträda, borde dock tillika föreskrifvas, att delegare i skif lesia g, sorn genom hemmantalets antagande lill delningsgrund, erhålla mindre egovidd, än de efter uppskattning förut innehaft, eller mista uppodlad jord, hvars uppodling ännu icke blifvit honom genom a/kastningen godtgjord, skall derföre tillgodonjuta ersättning i penningar, hvilken ersättning af landtmätare och gode män, efter anställd värdering, bestämmes, och utbetalas af de delegare, hvilkas hemman genom hemmantalets antagande lill delningsgrund, vid skifte bekommit större egovidd, än de förut innehaft, i den mån sådan tillökning dem 24 Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 15.
Framställningar om hemmantalets antagande till delningsgrund, jemväl
Tor egor, hvilka förut undergått storskifte, som blifvit fastsläldt, hafva vid flera föregående riksdagar varit gjorde och blifvit af Rikets Ständer ogillade, på tillstyrkande af Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-utskotten, som dervid yttrat, att då skifte icke kan anses såsom ett sätt att förvärfva, utan endast såsom ett medel att genom utbyte till förmånligare bruk ordna och sammandraga egor, och den egolott, en delegare fått sig tillagd genom skifte, som vunnit laga kraft, är hans lagliga egendom, hvilken icke utan kränkning af eganderätten kan honom fråntagas, han väl må kunna tvingas att ingå i nytt skifte och utbyta sin jord emot annan, om skäl dertill förekomma, men aldrig, genom minskning deraf, underkastas ingrepp i sin eganderätl.
Denna åsigt biträdes äfven nu af de förenade Utskotten, hvilka derföre vördsamt tillstyrka, att motionärens berörde framställning icke må vinna Rikets Ständers bifall. 11 Kap. 1 §. af A. IV.
Svartling, som åberopat den uti södra Sveriges Landtmäteriforenings ofvannämnde underdåniga förslag, gjorda framställning, af innehåll: att ordalydelsen i detta stadgande gifvit anledning till den uppfattning, att likasom inrösningsjorden åsältes serskilda grader, allt efter dess godhet, afrösningsjorden bör, på lika sätt, efter dess beskaffenhet, serskildt taxeras j men att då, med antagande af en sådan mening, dessa jordslag icke skulle kunna mot hvarandra jemföras eller utbytas, hvilket dock ofta måste ske, och jemväl medgifves i 12 Kap. 2 §, den förklaring borde meddelas, alt väl, på sätt 2 § bjuder, inrösningsoch afrösnings-jorden, icke må förblandas, men alla de egor, som inom skifleslag finnas, ”värderas i efter hvarannan, allt efter jordens beskaffenhet, uppstigande grader,” så att icke samma gradtal måtte, inom samma skifteslag, uttrycka tvänne sins emellan vidt åtskilda jordslag, hvilket icke allenast förhindrade byte mellan inrösnings- och afrösnings-jord samt deraf härflytande formlighet, utan ock ”förvillade Bonden, som i alla fall hade svårt nog ändå att rätt fatta graderingssättet i hela dess vidd.”
Då det anmärkta stadgandet i förevarande §jemlores med föreskrifterne i 10 Kap. om urskiljandet af inrösnings- och afrösnings-jord; i 2 § af delta Kapitel, alt uti egograderings-längden inrösnings- och afrösnings-jorden, utan att på minsta sätt sammanblandas, hvar i sina kolumner upptages, samt i 12 Kap. 2 § att hvarje delegare Lag- samt Allm.
Besa. och Ekon.-U(sköttens Betänkande, N.-o 15. 25 delegare skall, så i inlösnings- som afrösnings-jorden tilläggas hvad i rymd och godhet mot hans egolott svarar, och alt delegare ej må för andel i inrösningsjorden tilläggas afrösningsjord eller tvertom, der ej sådant utbyte till beredande af formligt skifte är nödigt, samt utan hemmanets verkliga lidande ske kan, finnes samma stadgandes mening uppenbarligen vara den, alt inrösnings- och afrösningsjord skola, hvartdera egoslaget för sig, och utan afseende å det andra serskildt graderas, och att således någon jemförelse emellan inrösnings- och afrösningsjorden, såsom grund för uppskattning och gradering deraf, icke eger rum.
Lika uppenbart är ock, att, om alla egorna inom ett skifteslag och således håde inrösningsoeh afrösningsjorden skulle, pä sätt olvanberörde förslag innehåller, värderas i efter hvarannan, allt efter jordens beskaffenhet, uppstigande grader, dylik gradering måste verkställas efter enahanda grund och i ett sammanhang för håda de ifrågavarande egoslagen, hvilka i följd deraf komme att, vid uppskattning till gradering, med hvarandra jemföras.
Ett sådant graderingssätt skulle dock i de flesta läll icke blifva verkställbar^ enär, sedan, enligt föreskriften i lOkap.
1§ Skiftes-stadgan, all skifteslagets odlade eller till odling tjenliga mark blifvit bland inrösningsjorden beräknad, den derefter öfverblifva mark, eller afrösningsjorden, i allmänhet är af sådan beskaffenhet, att någon grund för dess jemförande med inrösningsjorden svårligen torde förefinnas.
1 följd häraf anse
Utskotten omförmälde förslag icke förtjena afseende.
I anledning af ofvanberörde framställning hafva Utskotten dock fästat uppmärksamhet derpå, att, ehuru utbyte af inrösnings- och afrösningsjord är uti 12 kap. 2 §, på sätt och med vilkor här ofvan förmäles, till beredande af formligt skifte medgifvet, någon föreskrift, huru i dylika fall egor af dessa olika slag böra emot hvarandra uppskattas, likväl icke finnes meddelad; och enär Utskotten, som ansett stadgande i berörde afseende erforderligt, funnit, att, då utbyte af inrösnings- och afrösningsjord skall ske, serskild jemförelse bör, på sätt hittills i dylika fall vanligen egt rum, emellan de ifrågaställa egostycken verkställas, utan att dervid afseende får fästas å den förut verkställda egograderingen, hafva Utskotten, i öfverensstämmelse dermed, lill 2 § i 12 kap. föreslagit det tillägg, som finnes här nedan vid nästföljande kapitel intaget. 12 Kap. 1 § 5 mom. af A. fV. Svartling, under åberopande af den utaf södra Sveriges Landtmäteri-förening gjorda underdåniga framställning, att enär, likasom i de Bih. till R.
St-.s Prat. 1850 & 1851. 7 Sami 2 Afd. 4 Haft. 4 26 Lag- samt Allm.
Besv. ock Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 15. norra, äfven i de södra orterna funnes skifteslag, hvilkas skogs- och utmark vore serdeles ofruktbar, så att derinom icke den ringaste inrösningsjord funnes, det i förevarande moment flir de norra orterna medgifna undanlag från det allmänna stadgande', alt all skiftes'agets mark skall i skiftet ingå, syntes lämpligen höra blifva gällande för hela riket, helst man kunde vara säker att, om alin delegare i ett skifte, lag voro ense derom, att skogs- och utmarken icke är tjenlig eller ens värd att dela, markens beskaffenhet verkligen vore sådan.
Den tillåtelse, som uti förevarande f> moment blifvit lemnad delegare i skifteslag inom rikets norra provinser, nemligen Stora Kopparbergs, Gefleborgs, Vesternorrlands, Jemtlands, Vesterbottens och Norrbottens län, att, när skogsmarken föruticke är afmätt, lala, då de alla derom äro ense, serskildt skifta inrösningsjorden tillika med så stor del af skogsmarken, som de för sig anse nyttigt, samt alt låta den öfriga delen af denna sednare mark vara oskiftad lill gemensamt begagnande, utgör ett undantag från det för verkställighet af laga skifte i aflmänbet gällande stadgande, att all skifteslagets mark skall i skiftet ingå, och grundar sig på det förhållande, att i nämnde län skogsmarkerne i allmänhet äro myckel vidsträckta samt hafva spridda och aflägsna lägen.
Ett sådant förhållande eger deremot i allmänhet icke rum i rikets ofri a provinser, der skogsmarkerne på de flesta ställen ega sammanhang med eller omgifva hemmanens inrösningsjord, gemensamt med hvilken de ock merendels undergått storskifte.
Och dä, genom tillämpning vid skiften inom dessa orter af stadgandet att all skifteslagets mark hör i skiftet ingå, oftast kan vinnas en mera formlig och flir egornas stängsel och bruk tjenligare skiftesläggning, finna Utskotten andra undanlag från det allmänna stadgandet än de, som äro upptagna under 2, 3 och 4 mom. uti ifrågavarande §, icke böra ega rum; hvarföre Utskotten tillstyrka, att motionärens framställning icke vin rinna afseende. af P. Buström från Herjeådalen, att, enär lill hemman i Herjeådalen, hvilka i allmänhet egde ganska ringa areal af åker och äng, merändels hörde skog och utmark till tjugu ä trettiolusen tunnlands vidd, deraf egarne ej hade den ringaste inkomst, det vore flir skifteslagen inom nämnde landskap alltför betungande att för dylika gagnlösa egovidders uppmätande och skiftande erlägga arfvode: varande derföre af motionären yrkadt, all flir Herjeådalen malte utfärdas det serskilda stadgande, att sökandes r ätt tili erka Ilande af laga skifte ej ma sträckas längre, än lill skifte af inrösningsjorden och att afrösningsjorden md fÖrblifca oskiftad till gemensamt begagnande, så J) arnt ej delegarne i skiftesluget enhälligt öfoerenskomma, ali den skall i delningen inga.
Utskottens Betänkande, N:o 15. 27 Elt dylikt stadgande, hvilket skulle innefatta ett frånträdande af den i alla skiflcsföiTattningar hittills vidhållna grundsats, att, då egor äro oskiftade, den eger vitsord, sorn skifta vill, vore, enligt Utskottens åsigt, flir eganderälten förnärmande, enär det till ork med korinne att förhindra hvarje enskild delegare i skifteslag att, ulan samtlige öfriga delegares medgifvande, fa den hans hemman tillhörande skogslott serskildt utbruten.
I anledning häraf och då det dessutom ieke torde vara a'l befara, alt någon delegare i skifleslag päyrkar skifte af sådan skogs- och utmaik, som är för skifteslaget onyttig, lå Utskotten tillstyika, att berörde förslug ma lemnäs utan afseende. 2 §. af A. IV.
Svartling i så måtto, som hans här ofvan under litte kap.
I om förmalda framställning innehåller, att den omständighet, att inlösnings- och äfrö' nings-jord, hvardera för sig, serskildt graderas, och således icke kunna med hvarandra jeni föras, utgör hinder för verkställande af sådant utbyte af inrösnings- och afrösningsjord, som uti förevarande §. är medgifvet.
Under åberopande af hvad Utskotten här ofvan vid litte kap. 1 §. i nu omförmälde afseende anfört, fä Utskotten föreslå, att till sednare momentet af förevarande §, sådan den lyder i Kongl, kungörelsen den 9 Juni 1832, mätte fogas följande tillägg:
Börande, dd sådant utbyte sker, de egor, som utbytas skola, med hvarandra till godhet och värde jern Joras, samt uppskattas utun afseende å det gradtal, som, vid den förut verkställda gradering af skifteslagets mark, blifvit deni åsatt. 8 §.
1 mom. af samme motionär, som åberopat den af södra Sveriges Landtsnäteri-förening gjorda underdåniga framställning, deruti blifvit anfördi och yrkadt, att, enär delegare i by eller skifteslag ieke blifvit ålagdt, att lata verkställa laga skifte förr, än sådant inom skifteslaget begärcs, delegare inom ett och samma hemman i hy, der laga skifte verkställes, äfven må vara fritagne frän klyfning eller skifte af de hemmanen tilldelade egor, då sådan klyfning, hvilken medför ökade kostnader för delegarne i det serskilda hemmanet, af dem enhälligt bestri dcs, samt att derföre vid slutet af förevarande moment måtte göras .följande til lägg : ”men vilja åboer inom ett och samma hemman sinsemellan sjelfva dela sina genom linja skifte dem tillagda egor eller dem samfäldt nyttja, vare sadan t tillätet, så länge de alla derom åsämjas och det i öfrigt kan ske, utan någons af grunname lidande.'1'’ af Anders Persson från Östergöthlands län: att på det vid laga skifte skiftesmannen icke md vara ovilkorligen förpligtad, att, utan afseende å delegares 28 samt Allm.
Bese. och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 15. önskan, å hemmansdelars eller lägenheters storlek, eller derå, huruvida hemmansdelar och lägenheter äro bebyggda eller icke, verkställa utbrytning af så många lotter, som delegare finnas inom skifteslaget, den förändring i förevarande stadgande borde ega rum: att skifte väl må hela skifteslaget o/vcrgå, men delning verkställas endast emellan hemmanen, samt derinom varande serskildt bebyggda hemmansdelar och lägenheter, likväl med rättighet för hvarje delegare att
Jå sin del serskildt utbruten och utan hinder för de öfriga att om sambruk sig förena.
Då stadgandet, att laga skifte, som på en eller flere delegares begäran verkställes, skall hela skifteslaget öfvergå, uppenbart länder till delegarnes fördel, enär, till följd deraf, samtlige delegarne, med en högst ringa tillökning i kostnaden för skiftet, på en gång erhålla sina lotter serskildt utlagde, samt enligt Utskottens åsigt, det vore ett förbiseende af bade det enskilda och det allmännas bästa, alt medgifva förändring af berörde stadgande, genom hvilket delegare i skifteslag beredes en fördel, som de efter skiftets afslutande icke utan större kostnad kunna erhålla, tillstyrka Utskotten, att ofvanbcrörde förslag icke må bifallas. 13 Kap. 3 §. af A. IV. Svartling, att, då i denna § icke finnes föreskrifvet, huruvida kostnaden för flyttning af åbyggnader å jordtorp skall ingå i beräkning vid uppskattning af utflyttnings-kostnad, stadgande derom borde meddelas.
Enär uti 2 § föreskrifves, att, dä fråga om utflyttningsskyldighetens bestämmande uppstår, skiftesmannen skall noga och redigt upptaga beskaffenheten af hvarje delegares byggnader både till man- och uthus samt förevarande § innehåller, att vid uppskattning af utflyttnings-kostnaden afseende skall fastas å beskaffenheten äf de hus, den utflyttande lemnar, bör, enligt Utskottens åsigt, tvifvel icke uppstå derom, att kostnaden för utflyttning af åbyggnader vid de å hemmans egor anlagde jordtorp, som mäste till annat skifte förflyttas, äfven skall bland den öfriga utflyttnings-kostnaden beräknas; och då Utskotten, i följd häraf, icke finna serskildt stadgande i berörde afseende erforderligt, anse Utskotten oinförmälde anmärkning icke förtjena afseende. 13 Kap. i allmänhet: af Hennan Öbom, att, i fråga om skyldigheten att ansvara för utgifvandet af de ersättningar, sorn, i enlighet med föreskrifterne i detta kapitel, kunna vid laga skifte bestämmas, stadgas måtte: ali den, sorn vid Lag- samt Allm.
Besv. och Ekon.-Utskottens Betänkande, N.-o 15.
29 skiftes förrättnings slut innehafver jorden, alltid skall vara för dylik ersättnings ingifvande ansvarig; att den, som fått sig tillerkänd ersättning att utgå i penningar, varor, dagsverken eller genom rättighet att under viss tid begagna någon honom frånskiftad ega, skall, inom utgången af året näslefter det, då förrättningen slutades, låta sitt ersältnings-anspråk eller sin nyttjande-rätt inteckna i den fastighet, hvars innehafvare det åligger alt ersättningen lemna, och inteckningen vederbörligen förnya, såvida den till ersättning berättigade skall vara bibehållen vid sin rätt att ersättningen från fastigheten utbekomma, samt alt, i händelse ersättning icke blifvit gulden inom tio är från skiftets slut, för fordringsrättens bibehållande, kraf skall i vanlig ordning anställas.
Enligt hvad serskilde stadganden i detta kapitel innehålla, skola ifrågavarande ersättningar utgifvas af de delegare i skifteslag, hvilka vid skiftet kommit i åtnjutande af de egolotter, för hvilkas mistning ersättningen utgår.
Da således skyldigheten att ersättningen utgifva, åtföljer eganderätlen till den jord, för hvilken ersättningen skall gifvas, torde det oek utan serskildt stadgande vara klart, alt den, som innehafver jorden vid den tid, då ersättningen bör utgifvas, eller, om den icke blifvit å bestämd tid erlagd, utkräfves, skall vara derföre ansvarig.
Föreskrift om intecknande af dylikt ersättnings-anspråk eller såsom ersättning tilllagd nyttjanderätt, anse Utskotten hvarken nödig eller lämplig, enär, utan dylik åtgärd, hvilken vore betungande för den till ersättningen berättigade, då han icke hade att för kostnaden påräkna godtgörelse, hvar och en kan af skifteshandlingarne förskaffa sig underrättelse om de utgifter eller undantag af ifrågavarande beskaffenhet, hvarmed ett hemman kan vara hesväradt, samt i följd deraf vid köpslut tillse, huruvida det, som förut skolat utgifvas, blifvit erlagdt.
I anledning häraf och då serskildt stadgande derom, att dylika fordringår skola, inom den för kraf i allmänhet stadgade tid, utkräfvas, icke eller torde vara beböfligt, tillstyrka Utskotten, att o/n förmälde förslag icke må bifallas. af Per Bengtsson från Kalmar län: att i detta kapitel borde inflyta stadgande derom, att, då i by, som det åligger att gästgifveri uppehålla, utflyttning blifvit ansedd nödig, och de nya bostäderne komma att läggas så aflägse, att gästgifveriet icke lämpligen kan der hållas, skiftesmannen och gode männen skola, innan utflyttnings-skvldigheten bestämmes, i brist af godvillig öfverenskommelse mellan jordegarne, pröfva, om och huru stor ersättning bör af de utflyttande, som ifrån gästgifveriets hållande kunna befrias, till de öfrige delegarne för deras härigenom ökade besvär erläggas. 30 Bng- samt Allm.
Besa. neli Eleon.-Utskottens Betänkande, N:o 15.
Enär gästgifverihållning utgör en sadan skyldighet, hvarom, enligt 28 kap. 1 § Byggninga-balken och 1 § i Kongl.
Gäslgifveri-ordningen den 12 December 1734, Konungens Befallningshafvande eger förordna, lärer det, om ur hy eller hemman, som har gäslgifveri-skyldighet sig ålagd, någon del vid laga skifte Hyttas och lägges så aflägse från hufvudgården, att den utflyttade delen icke vidare varder för gäslgifverihållning lämplig, tillkomma Konungens Befallningshafvande att förhållandet derutinnan pröfva, samt ali meddela de föreskrifter, sorn i afseende å gästgifverihållningen kunna finnas nödiga.
I följd häraf och dä pröfningen af de ersättningsanspråk, sam i det af motionären anmärkta hänseende, tilläfventyrs ifrågakomma, i allt fall icke lämpligen kan åt skiftesman och gode män öfverlemnas, anse Utskotten motionärens ojvan berörde framställning icke börit bifallas. 14 Kap. 4 § af Johan Lekberg från Örebro län: a t det icke vore möjligt för delegare 1 skifteslag att, ulan ali hafva kai tan till ledning, bedöma, huruvida livar och en vid skifte bekommit hvad på honom belöper, och pröfva, om egograderingen i sin helhet vore riglig; all, till följd deraf, mången gång inträffade, alt emot ski le anställdes klander, sorn skulle hafva uteblifvit, om kartan varit vid skiftets afslutaiide för delegarne tillgänglig, samt att derföre, med ändring af stadgandet i 2 § af 17 kap., alt skiftesmannen försl ett är efter det skifte blifvit fästsläldt, är skyldig att till delegarne öfverlemna renoverad karta, borde loreskrifvas, att skiftesman skall vid förrättningens slut, jemte de i förevarande § omförmälde handlingar, till delegarne aflemna renoverad karla.
Utskotten anse sig böra fästa uppmärksamheten derpå, att landtmätare under den korta sommartiden, da han mäste sysselsätta sig med mätningar och arbeten ute å marken, icke, utan alt uppoffra en för honom dyrbar lid, skulle kunna företaga kartans renovering, hvilket arbete dessutom komme att föranleda dröjsmål med skiftets afslutaiide samt flir delegarne medföra ökad kostnad, enär skiftesmannen, i allt fall, vore berättigad och skyldig att, sedan skiftet blifvit faststäldt, ny karta, med bevis om fastställelse!!, delegarne mot lösen tillställa.
Och då kartans aflemnande icke ar ovilkorligen nödigt för alt sätta delegarne i tillfälle att bedöma skiftet, enär delegarne kunna vid skiftesulstakningen, genom tillgång till konceptkartan och genom de anvisningar, som af skiftesmannen dem meddelas, förskaffa sig nödig upplysning om skiftets beskaffenhet, få Utskotten hemställa, ali ifrågavarande förslag icke måtte bijallas.
Besv. och Ekon.-UtskoIteas Betänkande, N:0 15. 31 15 Kap. 1 § af sistnämnde motionär: att icke sällan inträffat, att delegare i skifleslag, enligt öfverenskommelse sig emellan, innan skifte varit faststäldt eller ens fullständigt afslnladl, tillträdt sina nya skiften efter den anvisning om deras lägen, som skiftesmannen sid den provisionel planläggningen meddelat, men att derigenom uppkommit betydliga olägenheter oell lan,rvariga rättegångar, da förrättningen blifvit, efter dess afslntande, öfverklagad oell skifte ändradt eller, till leijd af vid dess verkställande begängne felaktigheter, upphäfdl; och borde derföre, till förhindrande af dylika överenskommelser, genom tillägg till förevarande § stadgas: att del egare icke må ega tillträda sina nya skiften förr lin desamma b!/frit lagstånden.
Dä erfarenheten ådagalagt, att under den långa tid, som ofta åtgår, innan skiflesförrällning hinner till alla delar fullständigt afslutas, den jord, sorn, till följd af den verkställda skiftesläggningen, skall af dess förra innehafvare afträdas, vanligen mindre omsorgsfullt brukas oell mången gång till och med vanskötes, skulle det, enligt Inskottens åsigt, icke vara välbetänkt att förhindra öfverenskominelser om de nya skiftenas tillträdande, helst ostridigt är, att jordens öfverlemnande till den, sorn anser sig komma att densamma fortfarande hes t ta, måste för jordbruket vara fördelaktigt.
Utan att ingripa i den enskildes rätt att efter egen vilja förfoga med sin egendom, synes lagstiftaren ej heller kunna i förevarande afseende sträcka sin omtanka längre, än att förhindra, det någon delegare må mot sin vilja tvingas att sin jord afträda förr, än skiftet, vunnit laga kraft; och på delegares eget omdöme lärer det alltså böra få bero att, innan de ingå dylik öfverenskommelse, tillse, alt skiftet blifvit så verkstäldt, att icke olägenheter kunna för dem uppslå derigenom, alt lie i förtid tillträda sina skiften.
Utskotten tillstyrka derföre, att omförmälde förslag ej må bifallas. 17 Kap. 1 § af A. IV.
Svartling, med åberopande af södra Sveriges Lnndtmätcri-förenings underdåniga framställning, deruti förmäles, att då, enligt föreskrifterne i 6 kap., de vid egoskiften förekommande fiågor skola afgöras antingen genom förening, som serskildt upprättas och af alla delegarne linders k rifves, eller genom landtmätarens och gode männens set skildt författade utlåtande, protokoll öfver förrättningen vore nära nog obchöfligt och i synnerhet delegarnes underskrifter derå öfverflödiga, 32 Lf//y- samt Allm.
Besv. och Ekon.-Utskoltens Betänkande, N:o 15. helst besluten i allt fall ej finge i protokollet intagas; att derföre oell då erfarenheten gifvit vid handen, att personer af allmogen högst ogerna och alltid med misstänksamhet underteckna sina namn, och domare ej vore skyldige förse sina protokoll med parters underskrifter, delegare borde befrias frän skyldighet att underteckna annat än förening och utlåtande, samt protokollet tilläggas vitsord, sedan det blifvit uppläst och godkändt, samt af landtmätare, gode män och allmänna ombud underskrifvet.
I anledning af denna framställning, hvilken uppenbarligen ådagalägger felaktig uppfattning af föreskrifterna i denna § och 2 § i 6 kap. af Skiftes-stadgan, få Utskotten upplysa, att, enligt förstnämnde §, protokoll öfver landtmäteri-forrättning, hvari landtmätaren skall anteckna allt hvad i hvart och ett ämne anfores, af handlas och beslutes, bör för delegarne uppläsas samt med deras, landtinätarens och gode männens påskrifter förses: att delegare, om han vägrar sin underskrift, skall till protokollet uppgifva sina skäl dertill; att, om han vägrar äfven det, anteckning derom skall i protokollet göras, och att i dessa fall förrättningens fortgång ej må deraf uppehållas.
Då delegares underskrift således icke ovilkorligen erfordras, enär hans vägran att på sådant sätt protokollet godkänna, icke föranleder uppehåll i förrättningen, så vida icke denna vägran afser godkännande af landtmätares och gode mäns i protokollet intagna utlåtande i sådan fråga vid laga skifte, som före skiftet bör vara afgjord, i hvilket läll delegares vägran af underskrift, enligt (> kap. 2 anses såsom tillkännagifvande af missnöje med utlåtandet, samt så väl landtmätares och delegares ömsesidiga, som de sistnämndes inbördes säkerhet synes fordra, att delegare, genom sin underskrift, bindes vid sitt en gång afgifna godkännande af vid förrättningen vidtagna åtgärder, tillstyrka Utskotten, atl å o/»jorm alde framställning afseende icke md Jasias. 18 Ixap. 9—1.3 §§ af A. IV.