Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
inte läst hans plakat?
Det har kommit en reformator till sta'n!
Har ni SKOMAKAREN. SLÄGTINGEN.
Åh, det är oerhördt!
Läs sjelf!
Jag är för upprörd att läsa, läs ni!
SKOMAKAREN. SLÄGTINGEN.
"Knappt har ett fjerdedels sekel förflutit sedan borgtiga förbättring i afseende på dess gatuläggning, att han utbytte den forna sandmarken mot knottrig fältsten."
Hör ni!
Nå hör på då, hvad den uslingen skrifver:
mästar Schulze hugnade detta samhälle med den vig-
Ja jag hör, men det var ju inte farligt.
Var det inte farligt?
Kallar han inte honom SLÄGTINGEN.
borgmästar Schulze?
Man säger inte borgmästare om en död man, man säger vår store!
Skrifver inte den hans förtjenst med det? uslingen om knottrig fältsten!
Vill han inte förringa SKOMAKAREN.
han säger, att fältsten är knottrig, då den är knottrig!
Men inte kan man kalla det ett attentat, att
den är knottrig, då en stor man har gjort den!
Akta er, mäster skomakare, jag ser, att ni är en tviflare!
Akta er, ni känner följderna!
Den är knottrig, ja, men man får inte säga att
jag har ju varit här och sjungit idealik för bror Schulze.
För Guds skull, jag är visst inte någon tviflare,
kom i håg, att alla brorskålar upphäfvas med döden!
Vill ni erkänna, att det är ett attentat?
Om ni var bror med honom i lifvet så
nat!
Kan ni bevisa, att jag sagt något annat?
Ja, visst vill jag det!
Har jag sagt något an-
här på torget, klockan nio, och då skall den der reformatorn tala för sin sak.
Vet ni hvad han vill?
Nej! SKOMAKAREN. SLÄGTINGEN.
Tag er till vara då!
Vi få allmän rådstuga
med släta stenar!
Kan ni tänka er, han vill lägga om alla gatorna SKOMAKAREN.
Men det är ju ganska klokt!
för att bara tala om ert yrke, hur skall det gå med mera slita några skor?
Klokt!
Ja klokt! -- Hur skall det till exempel,
SLÄGTINGEN (skrattar bittert).
det herrliga skomakaryrket när menniskorna icke SKOMAKAREN.
Jag vill icke tänka på mitt ringa yrke,
Hvad, hvad säger ni! -- Förlåt mig, min vän!
men jag tänker på alla de stackars olyckliga arbehustrur och barn!
tare som skola mista sitt bröd, och på deras fattiga HANS (gör grimaser i fönstret för sig sjelf).
Stackars olyckliga arbetare!
vän, han!
Och han var en man, som visste hvad han gjorde!
Sen I, sen I! (pekar på statyn)
Han var de fattiges
och liktornsoperatören skola dela min mening!
Ar jag säker på det?
Ni kan vara så viss på, att både vagnmakaren
Lyckligt det folk, som vördar sina store män! (springer.)
MAKAREN och LIKTORNSOPERATÖREN. in och spela upp. sig till honom.
SLÄGTINGEN i samtal med VAGNRådstuklockan slår nio.
Trå trumpetare och en trumslagare komma
När musiken tystnat kommer PER in. GATLÄGGAREN sällar PER.
God morgon, mästare!
Hur tror ni saken går GATLÄGGAREN.
Mycket illa!
Vill inte folket ha förbättringar då?
om den store mannens rykte ni angripit!
Har jag angripit honom?
(Regnet har upphört.)
Det är inte frågan om det, utan det är fråga
GATLÄG
GAREN.
blifvit ett oqvädingsord här i sta'n; ni har sagt, att uttalat den allmänna meningen om mannen och derför är ni störtad!
Ni har kallat honom borgmästare och det har
hans gatstenar voro knottriga, ni har, med ett ord,
Det är en bra underlig verld vi lefva i!
egenheter, men försök inte hjelpa den, herre, då går det rakt åt fanders för er!
Den är både si och så och den har sina små
orsaken till missnöjet kasta de sten efter en!
Folket är missnöjdt, och när man vill upphäfva (En pojke sticker en flygskrift i utdelar sådana bland folket.)
händerna på dem och springer och PER (tittar i bladet).
jag sådan der näsa?
Åh, det är skamligt!
Man han ritat af oss!
Har GATLÄGGAREN.
jag sådana öron!
Man har träffat oss ganska bra!
Men inte har PER.
ren för saken och i dag smädar han mig.
Men jag förstår inte detta; i går var boktryckaGATLÄGGAREN.
lade saken, men han vågade inte bryta med opinionen.
Opinionen, se!
Han sa' åt mig också, att han gil-
är då opinionen för honom?
Ett kuriöst sätt att arbeta för sin sak!
Hvem GATLÄGGAREN.
garne och magten.
Först köparne -- sedan borgmästaren -- penni-
Hvarför har han ritat af er då?
gjorde jag det derför, att jag kunde förtjena på det! dag!
Derföre att jag biträdde ert förslag; naturligtvis
Emellertid säljer han femhundra sådana här poem i (Trumpeterna och trumman; borgmästaren, rådmän och skrifvare komma ut på burspråket.)
DE FÖRRE. FOLK.
Nå, mina barn, ni har väl hört, att det har komEN AF FOLKET.
BORGMÄSTAREN.
mit en bedragare till sta'n?
Han är ingen bedragare, han är en reformator!
Nå, det kan komma på ett ut! -- Men du skall BORGMÄSTAREN.
hålla mun på dig, min gosse, du har inte rösträtt, du! -- PER.
förslag måtte komma att i oförfalskadt skick framläggas för denna ärade folkförsamling.
Herr borgmästare, jag skulle anhålla, att mitt
återstår bara, att vi yttra oss.
Jag remitterar det
Hör på den då!
Vi känna hans förslag, och det
kort och godt till dårhuset; karlen vill, kan ni tänka er, mina barn, att alla skola få gå på släta stenar.
Så länge vår Herre skapar menniskorna olika, så gon som har något att tillägga?
skall det vara olika stenar på gatorna.
Är det nåEN AF FOLKET.
niskorna olika!
Det är icke sanning!
Gud har icke skapat menBORGMÄSTAREN. EN AF FOLKET.
Hvem har gifvit dig lof att skrika?
skrika.
När vi inte få rösta, så kan vi åtminstone få BORGMÄSTAREN.
väl ingen, som har något att tillägga.
Ja, skrik ni, så sätter jag er i finkan!
Det är SLÄGTINGEN.
inte underlåta att uppträda mot det skändliga attentat, som här blifvit begånget.
Jag jäfvar slägtingen!
Herr borgmästare!
Som hederlig karl, kan jag
uttalande emedan han är befryndad med en stor
Tvärt om, jag lägger ändå större vigt vid hans
man; det är alltid samhällets bästa garantier -- -- --
Vi anse alltså förslaget förkastadt.
(Slår med klubban.)
TUPPEN (i hönsburen, utanför skomakaKuckeliku! ren).
Hvad är det för satans väsen?
Det är en röstberättigad!
Kuckeliku!
TUPPEN.
Arrestera honom! (skratt och larm.) Herr borgmästare!
EN AF FOLKET.
äfventyrare har utlåtit sig skändligt om styrelsen i det han fört lasteligt tal om stadens aflidne borgHvad anser mäster skomakare han förtjenar?
Jag röstar med styrelsen!
Tyst der borta! -- Andra punkten! -- Merbemälde
mästare! -- Vi skola höra några opartiska borgare!
Hvad säger mäster liktornsoperatören?
Vi skola hafva honom i åtanka!
-- LIKTORNSOPERATÖREN.
Och vagnmakaren?
BORGMÄSTAREN. VAGNMAKAREN.
laren!
Jag har äran instämma med den föregående taEN AF FOLKET.
De, som ha rätt att tala, de tiga!
anfördt och med stöd af fullständig bevisning dömes härmed äfventyraren med namnet Per (saknar familjenamn) att för lasteligt tal mot styrelsen stå i honom till skräck och androm till varnagel.
Herr borgmästare, bevisningen fattas!
Tyst der borta! -- På grund af hvad som är
gapstocken två timmar och sedan förvisas staden,
hvarken kunna eller behöfva bevisas!
För ut honom så länge.
(Per afföres.)
Behöfs ingen!
Axiom eller sjelfklara satser
som oförutsedda omständighet, att stadens hundar
Tredje punkten!
I anseende till den lika ledsamma
gifva ett opassande uttryck åt sin inneboende känsla för det osköna omkring sockeln till hänsofne menniskovännen Hans Schulzes staty, äskas ett anslag till jernstaket omkring den samma!
Det är väl intydlig gärd af aktning.
gen, som vill vägra en förtjent man en sådan obe-
DE RÖSTBERÄTTIGADE. EN AF FOLKET.
berättigade säga nej!
Det var första gången, man har hört de röstBORGMÄSTAREN.
sålunda med ja besvarad.
Bäää!
Sätt honom i finkan, stadstjenare.
Frågan är DE RÖSTBERÄTTIGADE.
EN AF FOLKET (bräker som ett får).
(Skratt och oväsen ett ögonblick.)
Allmän rådstuga är upplöst!
borgmästaren!
Det är en ogement ferm expeditionskarl, den SKOMAKAREN.
SLÄGTINGEN (till skomakaren).
(Trumpeter och trumma.
Derpå tyst på scen.)
litet fortare med de allmänna ärendena!
Han skulle vara i regeringen, så skulle det gå (Borgmästaren, rådet och skrifvaren gå in i rådstugan.)
TORNSOPERATÖREN, VAGNMAKAREN, SLÄGTINGEN. (GATLÄGGAREN håller sig undan.)
SKOMAKAREN (till de senare).
Folk fortfar att cirkulera på torget.
SKOMAKAREN, LIK-
ett glas öl.
Behaga inte herrarne sitta ner hos mig och dricka LIKTORNSOPERATÖREN. SKOMAKAREN. SLÄGTINGEN.
Vi tacka!
SKOMAKAREN (säger till i dörren; Hans bär ut öl).
er store frändes minnesfest i morse?
Nå, herr slägting, ni behagade inte närvara vid SLÄGTINGEN.
var ju der med föreningen.
Nej, hvad skulle jag ute i regnet att göra!
Ni, SKOMAKAREN.
Hela föreningen!
Vi voro tre stycken.
Sjöng ni då?
Ja, liten smula!
SLÄGTINGEN (skrattar).
Var det mycket folk?
Och borgmästaren?
Försof sig.
Har ni läst morgontuppen?
hyllning, som Schulze-föreningen brukar egna den på stadens torg, egde äfven i år rum i dag på mor-
Vill ni höra då?
-- Hyllning.
Den sedvanliga
SLÄGTINGEN (tar upp en ströskrift).
förtjente borgare, hvars ärevård befinner sig upprest gonen under tillopp af en ofantlig menniskomassa,
som med lifligt bifall helsade de hyllningssånger, som egnades den bortgångne stores minne.
Sångerna utfördes af den väldiga kören med vanlig ackuratess och god ensemble.
Festtalet, som var mer än van-
ligt utarbetadt, framsades med klangfull stämma af närvarande honoratiores märktes stadens borgmästare, den bortgångnes slägting m. fl. ALLA (skratta).
den förtjente skomakarmästaren Pumpen-block.
SLÄGTINGEN. ALLA.
Åh, det är kostligt!
Det der har ni skrifvit?
porträtt!
Det är verkligen utmärkt!
Nå, har ni sett reformatorns och gatläggarns SKOMAKAREN.
Men det var då väl mycket att rita af dem så SLÄGTINGEN.
förslaget, men att det skulle falla i sådana händer!
Tyst, der kommer han!
Ja, inte har någon klok menniska något mot
Folket skockar sig och pekar finger åt honom.
Skomakarens sällskap blir något generadt.
En lirspelare och en blind gumma med en målad tafla på en stång komma in.
GUMMAN (sjunger och pekar på taflan, som är målad i sex fält, ett för hvar vers).
Per införes af vakten och ställes i halsjern vid på-
Det var en fattig yngling, Som ville folkets väl.
De ädla herrar sutto * * *
Jag gör eder vägen slät; De ädle herrar tänkte * * *
Den yngling sade till folket:
Den karlen gör oss förtret.
De ädle herrar sutto
På torget och drucko öl,
De drucko för folkets bästa * *
Och drucko för allmänt väl.
Men ynglingen stod vid pålen -- Der hade han fått sin plats, Som förr i Kaifas' palats. * * * I vagnmakarns hönsbur gol hanen
De ädle herrar de vörda
Sin lag och sin öfverhet;
De stora minnen de skydda
Med stoder och jernstaket. * * *
Men folket det går med halsband
Och finner natten så lång, Det väntar till hanen galit
folket är intresseradt och lägger slantar i gummans bössa; qvinnorna äro rörda och torka sig då och då i ögonen.)
(Skomakarens sällskap gör sura miner och låtsar icke höra på;
Sin tredje och -- sista gång!
Nå, har ni mycket beställningar nu för tiden?
Åhja, så der!
Ge blinda gumman en slant!
GUMMAN (fram till bordet).
Du får inte gå och tigga!
Hon tigger inte, hon begär anslag.
Hvad pratar han för smörja?
EN AF FOLKET. SKOMAKAREN.
tyn der borta, men de stoppa penningarna i fickan och gå inte dit!
I morse var det bara tre man der!
Tänk, att de ha reda på allting också, de kaGUMMAN. SKOMAKAREN (till sitt sällskap).
Schulze-föreningen har anslag att sjunga för sta-
naljerna!
Skall man betala till, för hennes skrål?
Hon sjöng bättre än skomakaren sjöng i morse, EN AF FOLKET.
då vi stodo bakom knuten och hörde på honom.
Hon sjunger visserligen inte idealik om nejlikor och törnockså idealik.
rosblommor, men ett sant ord i rättan tid, det är SLÄGTINGEN.
Om inte gumman går, så kommer hon i finkan!
SKOMAKAREN. (Åska, blast och regn.
Uppståndelse.)
mig, go' herrar.
Så der, nu ha vi regnet här igen!
Stig in till (De bryta upp.)
vid pålen?
Skall den stackarn stå qvar i regnet, der borta, SLÄGTINGEN.
stå ute, så kan väl den der också stå der han står!
Det kyler så bra utaf sådana der reformatorer, (Snafvar och stöter tårna mot stenläggningen.) (hoppar in i huset på ett ben.)
När min slägting, som är en så stor man får
att få litet kallt vatten på sig.
De förbannade gatstenarna!
ALLA gått utom PER och GUMMAN (LISA.)
Nå, Per!
Nu har du ju blifvit en ryktbar man, GUMMAN (aflägger masken).
ditt namn lefver ju på allas läppar, din bild bäres som en reformator, är du nöjd?
omkring på alla gator och torg och folket prisar dig PER.
formator.
Ja, vet du, Lisa, nu är jag nöjd på att vara reLISA.
Vill du lemna ditt verk halffärdigt?
Ja, gubevars, bara jag kommer helskinnad från
det här, så!
Du sökte äran och ryktbarheten.
Nå, det gör väl alla!
Inte alla! -- Men du hade ju folkets bifall!
Folkets!
De ha ju ingenting att säga!
Det var de stores bifall, du ville ha; ja stå då LISA.
der också och skäms...
Du trodde inte en gång på den sak du stred för.
likgiltigt om man går på släta eller knottriga stenar...
När man går i kalfskinnsstöflar, ja, men inte PER.
Upprigtigt sagt, så tycker jag, att det är temligen
när man går barfota.
ger två strån i kors för det -- det är ju bara lögn
För öfrigt är samhället inte värdt att man läg-
allt sammans.
Det allmänna, det allmänna, ja, albästa?
Det tycks mig vara en sammanslagning af några enskildas.
drig talar man om annat.
Hvad är då det allmänna
Det skulle vara allas bästa, men det är icke
så; gör att det blir så, och det blir.
Men det skall icke vara sådana som du.
magten.
Jag vill, jag vill göra det, men jag har ju icke LISA.
Skaffa dig då, Per, och låt se om jag misstagit PER (bryter sina jern och kommer ned på scenen).
stort när jag bara får magt.
Du skall få se, Lisa, att jag skall göra något LISA.
Hvarför något stort!
Något godt är förmer!
Men du skall alltid vara vid min sida!
Lisa, LISA.
hvad var det fogeln sjöng i skogen?
Det skall jag säga dig, härnäst!
Nej nu!
Han sade: jag älskar dig!
Vill icke du älska mig, Lisa?
Jo, när du älskar mig, en gång!
Ut igen, Per, och lär dig!
Du har icke många önskningar qvar!
Den största, men farligaste står dig åter!
Magten, det är det högsta, en svag menär jordens största brottsling, ty han gör en vrång dig!
Nej, det gör du icke; ännu älskar du blott dig
niska kan få, men ve den, som missbrukar den!
Den bild af vår Herre!
Farväl, kung, din krona väntar (Försvinner.)
Och min drottning!
STIL.
DET INRE AF ETT PALATS I ORIENTALISK Till höger tronen; ett bord framför densamma med regalierna; till
venster en divan och kuddar på golfvet i en halfcirkel rundt omkring.
HOFMARSKALKEN och RIKSHERALDIKERN. RIKSHERALDIKERN (ligger på golfvet och skrifver på en pappersHOFMARSKALKEN (in).
RIKSHERALDIKERN.
HOFMARSKALKEN. rulle).
Är detta den unge kalifens stamtafla?
Ja, herr hofmarskalk!
honom till stamfader?
Den ser ganska ståtlig ut!
Hvem har ni gifvit
Kalifen Omar, naturligtvis!
Jag tycker, att Harun el Raschid hade varit
populär, men då hade inte vår nådige herre blifvit beslägtad med det gamla huset.
Det är visserligen sant, att denne var mera
vänta honom hvarje ögonblick.
Är ni i ordning snart, vi RIKSHERALDIKERN.
Har hofmarskalken sett den nye kalifen?
bara stamtaflan som skiljer honom från oss.
Ja, stamtaflan!
Ja, han ser ut som alla andra; och det är ju RIKSHERALDIKERN.
Det är en faslig bredd, ni har fått på den!
HOFMARSKALKEN (betraktar stamtaflan ånyo).
ligt ut på papperet och ger racen ett sken af styrka, som alltid smickrar!
HOFMARSKALKEN (skrattar).
Jag har måst lägga ut en sidolinie; det ser fyl-
Hvad skall kalifen Omar säga om det?
HOFPREDIKANTEN. Allah, ekbar barni!
HOFPREDIKANTEN.
Allah Eloim!
Jag tackar, förträffligt.
Är afsägelseakten utskrifven i två exemplar?
I två exemplar! -- Vill ni vara god och kollaHOFPREDIKANTEN.
tionera, så behöfver han bara skrifva under!
Om vi hinna, så är det nog bättre!
HOFMARSKALKEN (tar två papper från borlemnar det ena åt hofpredet framför tronen och dikanten).
ligt vår, den romersk-katolska religionen, och anoch de heliga skrifterna finnes determinerad".
Datum etc. Omar.
"Vi, Omar den 27:de, afsvärja härmed högtid-
taga den muhamedanska läran sådan den i Alkoran
med stamtaflan.)
VEZIREN.
RIKSHISTORIEGRAFEN (står tyst och upptecknar i en bok hvad han hör).
(Riksheraldikern springer upp från golfvet
vår och rikets heraldiker upprättat öfver dess höga ätteträd.
Behagar ers nåde granska denna stamtafla, som
annan än min far, den gamle ringaren.
Min stamtafla! -- Jag har aldrig känt någon VEZIREN (låtsar icke höra).
lifen Omar...
Den börjar med ett stort och ärofullt namn, kaPER.
Kalifen Omar?
Hvad var det för en kurre?
Det var icke någon kurre, det var en stor och PER.
VEZIREN (strängt).
ärofull regent...
och inte på någon sidolinie, go' herrar!
Ja, det må vara, men jag är född i äkta säng VEZIREN.
måste i alla afseenden offra sina enskilda intressen och tycken för folkets väl!
Det tillhör icke en regent att vara sjelfvisk; han
skall vara oäkta?
Tag hit då!
Men fordrar då folkets väl, att jag VEZIREN. PER.
RIKSHERALDIKERN (lemnar stamtaflan och en penna).
stjäla! (skrifver.)
Det börjar med att ljuga; slutar väl med att VEZIREN.
teckna detta papper!
Återstår en formalitet!
Behagar ers nåde underPER (Hofpredikanten framlemnar afsägelseakten).
det är blott pro forma!
Ers nåde behöfver icke göra sig omak att läsa; PER.
lighet!
Afsvärja mina fäders tro!
Men det är ju en skändVEZIREN.
Politiska hänsyn, folkets väl...
glas vin?
Jag skall bli muhamedan, och inte få dricka ett VEZIREN. PER.
Det fins substitut i all politik...
Kompromisser, jemkningar...
Kringgångar?
VEZIREN. PER.
Behagar ers nåde skrifva!
jag börjar med en låg handling, och folket skall ha rätt att förakta mig än mer!
Men jag skall komma att förakta mig sjelf, om
hänsyn för dess väl!
Folket fordrar, att regenten offrar alla personliga PER.
brott?
Dess väl skall då byggas på en lögn och ett VEZIREN (går till fönstret).
alltid beredvilligt att offra sin svett och sitt blod
Folket väntar på sin furste!
för fursten, derför fordrar det också, att regenten gör sina offer!
(Får papperet; tvekar) Kyrktornet, klockorna, sången, lju-
Är det sant hvad du säger?
-- Nå väl, tag hit!
sen, julen, allt drar förbi mitt öga!
Ingen julafton mer!
Lifvet är dock grymt!
Bara fordrar, men ger aldrig något!
kalifernas gamla skrud!
Kronan och spiran vänta att å nyo få bli burna af en ättelägg från det frejdade stamträdet!
PER (får syn på kronan och spiran).
Ers nåde, folket sorlar!
Det vill se sin furste i
svärja min tro?
Lagarne!
Vezir!
Hvem kan befalla mig att afVEZIREN. PER.
Hvem har stiftat lagarne?
Våra förfäder!
gör om lagarne!
De voro svaga menniskor som vi!
Nå väl, jag VEZIREN.
har icke gifvit honom lagstiftande magt!
Kalifen gör icke om lagarne, ty vår styrelseform
Hvad är det för styrelseform i detta land?
Det är konstitutionell despotism!
Är jag kalif eller inte?
Ni blir det först då ni skrifvit under!
(Kröningsceremoni, hoffolk, dans o. s. v.)
Lefve Omar den 27:e!
Behagar nu ers herrlighet bestiga tronen och börja PER.
VEZIREN. FOLKET (utanför.)
(Skrifver.)
regeringen!
folket!
Det skall bli ganska underhållande!
Släpp in VEZIREN. PER.
Folket har icke med regeringen att göra!
Nå, men jag skall väl ha någon att regera öfVEZIREN.
ver?
Det sker skriftligen! (tar fram några skrifvelser.)
Gå på då!
bördans mödor på den första dagen, ha vi bordlagt afgjordt.
För att bespara ers herrlighet den tunga regerings-
alla ärenden utom ett, som för öfrigt är mycket snart PER.
pas!
Det var dumt gjordt, men det kan nu inte hjelVEZIREN.
med hjertats bön att få öfvergå till den sunnitiska läran.
Achmed Scheik anhåller på sitt ansigte och
Hvad är den sunnitiska läran?
Det är en sekt, en farlig sekt.
hm! -- läran.
I hvad afseende skiljer den sig från den rena -- VEZIREN.
(Lägger händerna i kors öfver bröstet.)
En sann muselman helsar Allah på detta sätt!
(Knäpper sig på näsan och stoppar fingrarna i öronen.)
Nå, kan inte karlen få stoppa fingrarna i öronen!
PER (skrattar).
Men en sekterit gör så
Nej, landets lagar tillåta det icke?
Jo, för den rena bekännelsen.
Då ger jag dem religionsfrihet!
Det kan icke kalifen.
Hvem kan det då?
Endast regeringen!
Hvem är regeringen?
VEZIREN och alla närvarande lägga ett finger på munnen.
En hemlighet?
Detär den konstitutionela despotismens hemlighet.
Men jag hade ju frihet att ändra religion?
En annan sak, politiken!...
Skall jag börja min regering med att afslå en billig anhållan.
Gud bevare alla menniskor för politiken, då!
befästa rikets lagar...
Ers herrlighet kan icke börja vackrare än att PER.
Men jag skrifver aldrig under!
upplöst!
Behagar ers herrlighet aflägga sin skrud och återgå till den enskildes lif med dess små förströelser!
Herr hofmarskalk, gör er tjenst! (går.) divanen).
Det gör regeringen!
Konseljen är
(Hofmarskalken aftager kalifen kronan och spiran; leder honom till
POETEN. (Dans).
DANSERSKOR och SÅNGERSKOR.
HOFPER.
Hvad är det här för ett sällskap?
Det är hofvet!
ker inte om det der sättet!
Hvarför har man så korta klädningar!
Jag tycHOFMARSKALKEN. PER.
Det är landets sed, ers herrlighet.
Det är åtminstone inte politik alltså?
het med en idealit-sång, författad af den berömde hofpoeten Timur-Link.
Första hofsångerskan ber att få roa ers herrlig-
Var så god och roa mig då!
Men, o arme, har du styrka till att säga ett farväl?
Hvar är rimmen?
Säg farväl då åt Horaire, tåget bryter redan opp,
SÅNGERSKAN (med luta sjunger).
Det fins inga rim i den här poesin!
Det var dåligt!
Han blir inte gammal här i gården.
RIKSHERALDIKERN afsides till HISTORIEGRAFEN.
SÅNGERSKAN.
nerad i dag.
Ers herrlighet ursäktar, men jag är inte dispo-
heter bastonnad?
Hofmarskalk!
Fins det något i grundlagarne, som (Panik).
Jo, visserligen!
Fortsätt då!
PER (till sångerskan).
Hvit är pannan, yppigt håret, glänsande dess tän-
SÅNGERSKAN (sjunger).
Och hon går så lätt som gångarn, rädd om skadad PER.
ders rad, hof, i dyn.
Dyn?
Jag tycker inte om smuts i poesin!
Full om barmen, smärt om midjan, redan svällande
Är hon nära vid hvart famntag till att brytas midt PER. utaf. på nytt SÅNGERSKAN (sjunger).
Säll den man, (markerar) som, fint belefvad och af
SÅNGERSKAN (sjunger.)
Får i ljufva famnen dela hennes bädd en kulen stund!
Hvar är författaren!
vällukt genomträngd,
Ers herrlighet!
Jag har inte lärt att smickra.
Har du inte!
Det var en dålig hofpoet!
Spela HOFPOETEN. PER.
HOFPOETEN.
upp din strof då, så få vi höra om du ljuger!
Ers herrlighet.
Jag kan väl aldrig sätta i fråga...
Inte prata!
Haspla upp du bara!
Själen förlorat sig sjelf, se'n kärlekens låga den fattat, Icke den vaknat till sans, förtjust af ögonens trollMen min kärlek till hindar jag lemne....
PER. magt.
Men min kärlek till hindar jag lemne och prise en Storsint, ädel till börd, frikostig, ej fläckad af nidFursten, som jordens store besegrat, hvad helst det Stark i den rätta tron, irrlärigas fruktade gissel!
Menar du allvar eller gycklar du?
Allvar, ers herrlighet!
Hur skulle annat...
HOFMARSKALKEN. PER (rusar upp). än gälde, verk; förste,
HOFPOETEN (retad).
lingar.
Det är på allvar du prisar mina låga handHOFPOETEN.
som solen öfver en dypöl!
Ers herrlighet står så högt öfver låga handlingar PER.
Du kallar mig, som afsvurit min tro, för trons förädel börd, att jag är frikostig, som afslog den förJag känner er, ty ni finnas kring hela verlden;
Jag känner dig och ditt anhang, falskmyntare!
svarare, du säger, att jag, en klockringares son, är af sta bön man främstälde sedan jag kom på tronen!
ni lefva för tankar och tro på evigheten, säga ni;
men aldrig synas ni när en tanke skall födas, aldrig synas ni när en fråga för evigheten skall afgöras; men kring fulla fat, i medgångens och magtens solsken, der svärma ni som feta köttflugor för att sedan flyga bort och sätta svarta fläckar på dem, som
kunna låta döda sig för både tanken och evigheten!
Gå bort från mina ögon, lögnare, jag skulle låta slå mål i din tillvaro: en stackars förste tvingas af "politiska hänsyn" till så många dåliga handlingar, att han skulle förgås af blygsel om han icke hade en sådan der anstäld, som oupphörligt tystade hans samvete.
Jag vill vara ensam! hufvudet af dig, om jag icke såge en skymt af ända-
Ers herrhghet!
Det går an!
HOFMARSKALKEN. PER.
(De gå utom rikshistoriegrafen.)
RIKSHISTORIEGRAFEN.
Jag skrifver ers herrlighets historia.
Jaså, du är hofhistoriegrafen!
RiksPER.
RIKSHISTORIEGRAFEN. PER.
skrifva om; jag har ju inte fört något krig!
Det kan komma på ett ut.
Men hvad skall du RIKSHISTORIEGRAFEN.
behöfver bara vända sig till krigsministern... PER.
Det är just det jag ville tala om!
Ers herrhghet
det har han tjugo tusen sechiner för!
Så lagar han till ett!
Det är hans syssla!
Och RIKSHISTORIEGRAFEN.
Det är folken, ers herrlighet, som...
sitta hemma och ta äran -- skammen ta vi aldrig.
Utföra krigen, krigsministrarne göra dem, och vi
VEZIREN. Bruden väntar!
Bruden?
Ers herrlighets gemål!
För hit henne!