Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Diskont-verkets säkerhet i öfrigt är behörigen förvarad.»
Uti 50 punkten var af Utskottet föreslaget att af Bankens sedan 1857 års början upplupna hittills icke disponerade vinst en summa af 1,000,000 R:dr R:mt må med V3 vid slutet af hvartdera året 1860, 1861 och 1862 från Banken till Riksgälds-kontoret aflernnas.
Denna puukt är bifallen af Preste- och Borgare-Stånden, men afslagen al Ridderskapet och Adeln, med föreläggande för Utskottet att inkomma med nytt förslag, angående användandet af Bankens odisponerade vinstmedel, samt återremitterad af Bonde-Ståndet på grund af anmärkningar, de der hufvudsakligen åsyfta dels att Banken borde få behålla hela sin vinst för att användas antingen omedelbart i egen utlåning eller till ytterligare försträckning åt Filial-banker, dels ock att då, oaktadt Utskottet i motiverne till sitt förslag om öfverlemnande från Banken al 1,000,000 R:dr till Riksgälds-kontoret antydt, att denna summa borde användas för att inom landet framkalla och befordra en fortgående tillverkning al jernvägsmateriel, hvilket ock, enligt de Heste Ledamöters mening, som i ämnet sig yttrat, förtjenade att medelst allmänna låneunderstöd uppmuntras, sjelfva förslaget likväl icke innefattade att omförmälda vinstmedel skulle till berörde ändamål uteslutande disponeras, så borde, till förebyggande deraf att medlen mätte dragas till andra mindre angelägna föremål, Utskottet föreslå de bestämmelser, som vid medlens utlånande genom Riksgälds-kontoret skulle tjena till efterrättelse så vida icke, elter hvad någre talare ansett, det funnes lämpligare att denna utlåning verkställdes direkte från Banken. i anledning häraf föranlåtes Utskottet erinra, hurusom Rikets Ständer vid innevarande riksdag redan förordnat, att af Bankens från 1857 års början till 1859 års slut upplupna vinst, utgörande, med tillägg af äldre odisponerade vinstmedel, 6,296,423 R:dr 59 öre, en summa af 4,000,000 R:dr skall för Bankens eget behof användas, genom anskaffande åt Banken af säkra och lätt realisabla obligationer, ställda i utländskt mynt, äfvensom att, enligt Utskottets förslag, Banken skulle komma att behålla och i sin rörelse använda jemväl den öfriga upplupna vinsten, med undantag af den million R:dr R:mt, om hvars öfverlemnande till Riksgälds - Uanko-Ulskotlets Utlåtande JYi 31. 11 kontoret Utskottet gjort framställning.
Genom sina beslut i anledning af Utskottets Betänkande JVs 25 hafva ock Rikets Ständer nu mera bestämt så väl beloppet af Bankens särskilda lånefonder, som den summa, hvilken till ytterligare försträckning åt Filial-banker får anvisas.
Till något dylikt föremål lärer ofvanberörde en million R:dr följaktligen nu icke kunna komma i fråga att disponeras, och att dessa medels reserverande i Banken till den utelöpande sedelstockens förminskande under närvarande förhållanden icke synes erfordras för att än vidare konsolidera Banken, men väl skulle på allmänna rörelsen utöfva ett ofördelaktigt inflytande, tror Utskottet sig i förenämnde Betänkande hafva tillräckligt ådagalagt.
I betraktande häraf torde något lämpligare sätt för återgifvande åt rörelsen af den hopsamlade och för Bankens eget hufvudsakliga ändamål ej behöfliga vinsten knappast förefinnas, än att öfverlemna densamma åt Riksgälds-kontoret, men i sitt förslag derom hade Utskottet emellertid tydligt angifvit, huru denna vinst, med hänseende till både Bankens och landets fördel, enligt Utskottets åsigt, skulle under för handen varande omständigheter kunna lämpligast användas, ehuru Banko-Utskottet ansett och fortfarande anser sig vara förhindradt att i afseende å detta användande föreslå några särskilda bestämmelser.
Utskottet förnvar således sitt, af två Riks-Stånd redan gillade tillstyrkande i2:o att af Bankens sedan 1857-års början upplupna, hittills icke disponerade vinst en summa af 1,000,000 R:dr R:mt må med V3 vid slutet af hvartdera året 1860, 1861 och 1862 från Banken till Riksgälds-kontoret allemnas.
Hvad slutligen angår 51 punkten, innefattande förslag till föreskrifter angående Bankens Reserv-fond och densamraas användande, hvilken punkt blifvit godkänd af Preste-Ståndet med den ändring allenast, som föranleddes af Ståndets afslag å Utskottets framställning om indragning å Allmänna Diskont-fonden, men af de tre öfriga Riks-Stånden återremitterad; så och då lydelsen af denna punkt är beroende, bland annat, af de beslut, Rikets Ständer komma att fatta i här förut nämnda frågor rörande dels årlig förminskning af Fastighets-lånefonden och Allmänna Diskont-fonden, dels öfverlemnande till Riksgälds-kontoret af en million R:dr af Bankens besparade vinst, förbehåller sig Utskottet att, efter erhållen del af Rikets Ständers berörde beslut, få i anledning af återremissen å 51 punkten med vidare yttrande till Rikets Ständer inkomma.
Stockholm den 19 Juli 1860 STOCKHOLM, TKYCKT HOS JOH. BECKMAN, 1860. Banko-Utskottets Memorial N:o 32. 1 N:o 32.
Ank. lill Exp.-Utsk. deri 24 Juli 1860, kl. 6 e. m.
Memorial, angående föreskrifterna i Usta,, 2:dra och i o:dje Artiklarne af Banlco-reglementet.
Vid granskning af föreskrifterna i ofvannämnda Artiklar af Banko-reglementet, omfattande, lista Artikeln, under §§ 1—30, Bankens Öfverstyrelse och några särskilda åt densamma gifna uppdrag; 2:dra Artikeln, under §§ 31—34, Bankoverkets indelning, dess Under-styrelse samt Embets- och Tjenstemännens ansvarighet, samt 3:dje Artikeln, under §§ 35—74, Banko-statens löneförmåner, grunderne för befordringar och pensionsberäkning samt ordnings-stadganden, har Utskottet ansett sig böra hos Rikets Ständer göra följande framställningar:
I enlighet med hvad Utskottet i § 1 af den vid innevarande riksdags början under N:o 6 till Rikets Ständer afgifna Berättelse, angående Bankens styrelse och förvaltning, yttrat med anledning af 1858 års Revisorers anmärkning vid Fullmägtiges åtgärd att till det särskilda Protokollet hänföra ärenden, rörande tillverkningen af Bankens nya sedlar, har Utskottet, vid granskning af föreskriften i Reglementets 12 §, ånyo tagit denna fråga i öfvervägande, och dervid funnit det vara af omständigheterna påkalladt, att Fullmägtige, genom särskildt stadgande i Reglementet, tillerkännas rättighet att, der så nödigt pröfvas, neka offentlighet af de förslag, angående tillverkning af Bank-sedlar enligt nya methoder, som till Fullmägtige ingifvas, äfvensom af deras deröfver förda protokoll, emedan i annat fall lätteligen skulle kunna inträffa att, innan ännu Fullmägtige hunnit göra sig förvissade om antagligheten af dylika förslag, enskilda personer, till skada håde för Banken och det allmänna, tillegnat sig desamma; och då 86 § Regeringsformen, jemförd med 2 § 4 mom. af Tryckfrihets-förordningen, icke synes lägga hinder i vägen för införandet i Banko-reglementet af ett dylikt stadgande, tillstyrker Utskottet, att 12 § deri, enligt hvilken till hemliga ärenden för närvarande räknas de Fullmägtiges beslut och åtgärder, som angå Bilt. till H. St.
Prat. 1859 & 1860. 6 Samt. 1 Jfd. 17 Haft. 1 ■> Banko-Utskottets Memorial JY:o 32. elen reela fondens vidmagthållande, måtte erhålla följande lydelse: l:o.
Till ärenden, hvilka i Banko-verket böra hemliga hållas, skola, enligt Rikets Ständers, med stöd af 86 § Regeringsformen, jemförd med 2 § 4 mom. af Tryckfrihets-förordningen den 16 Juli 1812, gifna förklarande, räknas de beslut och åtgärder, Fullmägtige fatta och vidtaga i afseende på den reela fondens vidmagthållande samt i frågor, som angå tillverkning af Banksedlar enligt nya methoder, så att Fullmägtiges öfverläggningar och beslut härom, hvilka uti särskildt protokoll upptagas, ej få yppas förr än Fullmägtige anse sådant kunna ske utan skada för Banken.
Sedan Rikets nu församlade Ständer uppå Utskottets i Memorialet N:o 18 framställda förslag, meddelat sitt beslut, angående fortsatta förvaltningen och utlåningen af de Stats-lånefonden tillhörande medel til! då återstående belopp af 9,000,000 R:dr R:mt; så har, till åtlydnad af berörde beslut, en summa af 3,000,000 R:dr blifvit å fonden indragen och vid början af nästlidne Juni månad till Rilcsgälds-kontoret levererad.
Mod iakttagande af den jemkning i Rikets Ständers beslut, som af den sålunda verkställda liqviden föranledes, hemställer Utskottet, att i blifvande Banko-reglemente måtte, i ställot för 30 § af det nu gällande, rörande Stats-lånefonden stadgas följande: 2:o. 1 afseende å det lån till belopn motsvarande 12,000,000 R:dr R:mt, som, på grund af Kongl. Maj:ts och Rikets Ständers beslut vid sednaste riksdag, blifvit i början af år 1858 för Svenska Statens räkning i Hamburg upptaget och, under benämning af Stats-lånefonden, ställd till Banko-fullmägtiges disposition i ändamål att, genom utlåning från Banken, bereda en af behofvet påkallad tillfällig förökning i förlagskapitalet for handel och näringar, hafva Rikets Ständer vid innevarande riksdag meddelat, bland annat, följande föreskrifter, nemligen : l:o att förvaltningen af Stats-låuefondens medel kommer att fortfarande besörjas af Rikets Ständers Bank, i hvars räkenskaper denna fond, såsom hittills, bör särskildt upptagas och redovisas; 2:o att ifrågavarande model må, efter sig företeende omständigheter och behof, af Fullmägtige fördelas mellan Ban - Banko-Utskottets Memorial N:o 32. o kens olika lånedistrikter till utlåning muoni dc särskilda Diskont-verken; 3:o att vid denna utlåning må, intill 1860 års slut, erläggas ränta och provision i enlighet med hvad som i 30 § 2 mom. af 1858 års Banko-reglemente fiunes stadgadt, hvaremot, från och med 1861 års början, berörde provision kommer att upphöra och för försträckningar från Stats-lånefonden att beräknas sex procent ränta, som förskottsvis afdrages; 4:o att utlåningen i öfrigt må, under Fullmägtiges tillsyn och kontroll samt enligt af dem meddelade föreskrifter, af vederbörande
Diskont-direktioner verkställas utan hinder af de bestämmelser, som äro gällande för andra delar af Bankens lånerörelse, likväl med iakttagande deraf, att lån företrädesvis lemnäs mot säkerheter, som antingen grunda sig på inteckning i fast egendom eller utgöras af förskrifningar, utfärdade af föreningar med solidarisk eller på annat tillförlitligt sätt garanterad gemensam ansvarighet, eller ock bestå af sådana, i säkert förvar nedsatta varor, som antingen äro inom landet producerade, dock med undantag af spirituösa drycker, eller utgöra råämnen för den inhemska varnförädlingen, äfvensom saltupplag;; 5:o att Fullmägtige berättigas anvisa de arfvoden och öfriga förvaltnings-utgifter, som i följd af ifrågavarande utlåningsrörelse blifva af nöden; 6:o att de Stats-lånefonden tillhörande medel till nu återstående belopp af 6,000,000 B:dr, i den ordning, som af Fullmägtige närmare bestämmes, skola indragas för att till Riksgäldskontoret levereras med 3,000,000 R:dr under hvartdera året 1861 och 1862 sålunda, att 750,000 R:dr, allt Riksmynt, under nyssnämnda två år till Riksgälds-kontoret aflemnas vid slutet af hvar tredje månad; dock med rättighet för Banko-fullmägtige att kunna med Fullmägtige i Riksgälds-kontoret öfverenskomma om de för hvarje år bestämda inbetalningarnes verkställande äfven å andra än förenämnde terminer, ifall sådant skulle linnas vara för båda Yerken mera fördelaktigt; allt emellertid under förutsättning deraf, att
Riksgälds-kontoret på de i kontraktet föreskrifna förfallotider tillhandahåller Banko-fullmägtige nödig valuta för fullgörande af de utländska liqvidcrna, hvilka, enligt Kongl. Maj:ts nådiga Bref den 0 Februari 1858, skola af sistbemälde Fullmägtige besörjas; och 7:o att
Stats-lånefoudens räkenskaper och förvaltning vid de särskilda
Diskont-verken skola granskas af samma Revi - 4 Sanko-Utskottets Memorial N:o 32. sorer, som årligen utses till granskning af den vanliga Diskontutlåningen.
Uti 33:dje § 2 mom. litt. e) af Banko-reglementet föreskrifves, att Okefeu och biträdande Kommissarien i Låne-afdelningen skola, under gemensamt ansvar, vårda de för Bankens räkning uppköpta, icke förfallna och remitterade vexlar, skuldförbindelserna för lån till Stora Kopparbergs bergslag på så kallade kopparsedlar, äfvensom förbindelserna för lån mot pant af vågförda effekter med de lånen tillhörande våg-attester, intill dess sistnämnda utlåning blefve till Bankodisk ont-v er ket ofverl emnad.
Då, jemlikt föreskriften i § 148 af Reglementet, den Fahlu bergslag medgifna kreditiv- eller lånerättigket i Banken å så kallade kopparsedlar redan från och med början af år 1858 upphört, och samtlige derför till flanken utgifna förbindelser blifvit under nämnde år liqviderade, samt då utlåningen mot pant af vågförda effekter, enligt Rikets Ständers beslut vid sednaste riksdag, är vorden till Banko-diskont-verket öfverflyttad, bör följaktligen hvad i ofvannämnde mom. litt. e) finnes stadgadt beträffande vården af de för dessa slags lån utfärdade skuldförbindelser utgå, och torde således Reglementet i denna del erhålla följande lydelse: 3:o.
Chefen och biträdande Kommissarien i Låue-afdeluingeu vårda, under gemensamt ansvar, de för Bankens räkning uppköpta, icke förfallna och remitterade vexlar.
Genom 35 § 4 mom. i Banko-reglementet blefvo Fullmägtige af Rikets sednast församlade Ständer bemyndigade att göra den indragning af ledigblifvande tjenster och de förflyttningar af tjenstemän från en till annan Afdelning inom Banken samt att föreskrifva de ändringar i arbets- och redovisningssätt, som Fullmägtige funno tjenliga och med Bankens fördel öfverensstämmande.
Enär, på sätt åberopade moment innehåller, omförmälda bemyndigande blifvit
Fullmägtige gifvet endast med afseende å den förändring af göromål inom Banken, som af Rikets Ständers vid sednaste riksdag, angående Tåne- och kreditiv-rörelsen, fattade beslut blefve en följd, samt Fullmägtige redan vidtagit de åtgärder, som häraf påkallats, anser sig Utskottet höra hemställa 4:o att 4 mom. af Banko-reglementets 35 § måtte från blifvande Reglemente uteslutas. Banko-Utskottets Memorial N:o 32. 5 Sedan Rikets Ständer, med bifall till Utskottets i Memorialet N:o 7 gjorda hemställan, medgifvit, att den vid sistlörflutna riksdag intill 1859 års slut beviljade tillfälliga förhöjning i löner och arfvoden åt Bankens, Diskont-verkets i Stockholm, Låne-kontorens i "Göteborg och Malmö samt
Tumba bruks embets- och tjenstemän samt betjente finge äfven för år 1860, i öfverensstämmelse med Rikets Ständers beslut vid nämnde riksdag, få utgå, har Utskottet i sammanhang med granskningen af Banko-reglementets 36 §, som upptager Banko-statens löneförmåner, till bepröfvande förehaft
Bankens embets- och tjenstemäns samt betjentes hos Utskottet gjorda och i Fullmägtiges berättelse till Utskottet under § 7 omförmälda ansökningar att vid ofvanberörde löne- och arfvodes-förhöjning varda för framtiden bibehållne.
I anledning häraf hafva Fullmägtige uti afgifvet utlåtando erinrat, hurusom Fullmägtige i den förmodan allenast, att de orsaker, som vid sednaste riksdag föranledde då medgifna löneförhöjning, eller uppstegrade pris på lifsförnödenheter, skulle vara öfvergående, ansett denna förhöjning icke böra utgå för längre tid än till innevarande riksdag; men att det sedermera visat sig, att en fullkomlig återgång till förr gällande pris å dylika förnödenheter icke kunde vara att emotse, emedan, om äfven vissa af dessa redan något förminskade pris än vidare skulle komma att nedgå, andra deremot såsom exempelvis å hyror, arbets-biträden m. m. voro i oafbrutet stigande; vid hvilket förhållande den tillökning, som beviljades, syntes destomindrc böra anvisas att utgå blott under vissa år, som löneinkomsterne, sådana desamma med inberäkning af den tillfälliga löneförhöjningen för närvarande voro bestämda, ingalunda finge anses större än sorn, äfven under förutsättning af något sjunkande pris å de egentliga lifsmedlen, erfordrades för den del af embetsocli tjenstemanna- samt vaktbetjenings-personalen, hvilken hade familj att försörja.
Tvärtom vore det obestridligt att nämnde del af personalen icke skulle hafva sin tillräckliga utkomst af tjensten, derest ej tillfälle funnes till någon mindre inkomst utöfver lönen, för vinnande hvaraf mången gång måste användas den tid, som borde egnas åt hvilan; och då ifrågavarande tjenstemän, med få undantag, hela året igenom voro dagligen upptagna i och för tjensten, hvilket för dem försvårade möjligheten att kunna egna sig åt inkomstejfvande sysselsättningar utom Yerket, ansågo Fullmägtige dem vara förtjente af något högre löneförmåner, än som i allmänhet tillgodohommo deras vederlikar i Statens verk; tilläggande Fullmägtige att personal-förminskningen inom Banken, i följd af de tid efter annan der verkställda organisationer, aflägsnat ntsigterne till vinnande af befordran i detta Verk och tvingade extra ordinarie tjenstemannen att söka sin utkomst på annat håll, hvarigenom stundom uppstode icke ringa svårighet att erhålla lämplig vikarie för permitterad tjensteman, och att
Fullmägtige befarade att denna svårighet skulle förbytas till omöjlighet, derest de fasta lönerne i Banken sattes lägre än i Statens Verk.
Utskottet medgifver visserligen, att de förhållanden, som vid sednaste riksdag föranledde beviljande af en tillfällig löne- och arfvodes-förhöjning åt Bankons embets- och tjenstemän samt betjente, och hvilka förhållanden förmodades vara af öfvergående beskaffenhet, icke under den sedermera förflutna tiden upphört att vara gällande, utan ännu qvarstå i hufvudsakligen oförminskad kraft, och att, då do aflöningsförmåner, som vid nämnde riksdag för ifrågavarande personal bestämdes, icke kunde anses vara större än som erfordras för tarflig bergning, omständigheterna således tala derför att den då beviljade tillfälliga förhöjningen, i enlighet med hvad Fullmägtige hemställt, må på ordinarie stat uppföras.
Men, enär vid innevarande riksdag särskilda förslag blifvit väckta om genomgripande förändrin - 6 Banko-Utskottets Memorial N:o 32. gar i Riks-bankeus organisation och dessa förändringar, i den män de kunna komma att af Rikets Ständer beslutas samt derefter till verkställighet befordras, sannolikt mäste föranleda indragningar af tjenster inom Banko-verket, har Utskottet af detta förhällande funnit sig förhindradt att för närvarande och intilldess omförmälda organisationsförslag blifvit af Rikets Ständer slutligen pröfvade, hvilket icke vid denna riksdag lärer komma att ega rum, understödja Fullmägtiges hemställan Hvad äter angär beloppet af de för Banko-staten nu bestämda löneförmåner har Utskottet icke funnit anledning att deruti tillstyrka någon förändring, utom beträffande de för Bankens Kassörer anslagna missräkningspenningar, hvaruti en förhöjning från 450 R:dr till 750 R:dr blifvit af bemälde tjenstemän hos Utskottet begärd.
Till stöd för denna anhållan hafva Kassörerne hufvudsakligen anfört dels att vid Banko-verkets sednaste organisation, då reglering af tjcnstemanna-personalen och dess löne vilkor uppgjordes och Bankens tjenstemän i allmänhet erhöllo förbättrade inkomster, Kassörerne icke förunnades denna förmån i lika mått som deras kamrater i samma tjenstegrad, emedan, ehuru lön och tjenstgöringspenningar bestämdes till enahanda belopp för Kamererare och Kassörer, dessa sednare vid omförmälda reglering gingo i mistning af 700 R:dr Banko, som de förut uppburit i ersättning för förlorade sportler och i missräkningspenningar samt i stället tilldelades sådana med endast 300 R:dr Banko eller 450 R:dr R:mt; dels ock att möjligheten af förluster genom missräkningar för Kassörerne i hög grad ökats sedan 1857 års riksdag till följd af penningerörelsens under de sednare åren betydliga tillvext, äfvensom derigenom att det nya sedelmyntet, hvars utgifning från Banken under år 1859 tog sin början, i anseende till så väl den stora likhet vissa valörer af de nya sedlarne sins emellan ega, som det betydliga antalet af icke mindre än 15 olika valörer, ställda dels i Banko dels i Riksmynt, förorsakade ständiga irringar och misstag hos Kassörerne, hvilka oftast voro öfverlupna af en mängd personer, som alla fordrade skyndsam expedition, hvarvid missräkningar voro oundvikliga.
Uti häröfver afgifvet utlåtande har Under-styrelsen, bland annat, förmält att, efter hvad erfarenheten ådagalagt, Bankens Kassörer, hvilka besörja all vexling och till största delen all insättning och utbetalning af penningar i Banken, oaktadt största uppmärksamhet och noggrannhet, icke kunde undvika förluster i följd at missräkningar; att Kassörernes göromål på sednare tiden mycket ökats dels derigenom att dessa tjenstemäns antal vid 1853—1854 årens riksdag blifvit förminskadt från 7 till 6, och dels i följd af sedelrörelsens betydliga utsträckning samt utgifningen från Banken af Riksmynts-sedlarne, ibland hvilka en del egde den förvillande likhet med hvarandra att, då en mängd af deni på en gång inkomme, Kassörerne lätteligen kunde misstaga sig på valören och sålunda tillskyndas stora för - tor sä vidt aen atser att ofvanberördc förhöjning i löner och arfvoden nu skulle ior sa viar, aen aiser att ot van berörd e förhöjning i löner och ari voden tilläggas egenskapen af fast aflöning, hvadan Utskottet endast tillstyrker att Bankens embets- och tjenstemän samt betjente må för åren 1861, 1862 och 1863 få bibehålla den tillfälliga löne- och arfvodes-förhöjning, som vid sistförflutna riksmöte blifvit dem beviljad. lianko-Utskottets Memorial N:o -i2. luster, hvarpå exempel icke eller saknats, samt att Kassörerne före år 1836 åtnjöto 200 R:dr Banko i missrak ni liggpenningar, ehuru då i Bankens kassor emottogos endast sedlar å 3 R:dr valör och derunder.
I betraktande af dessa omständigheter har Under-styrelsen, ehuru under erkännaude att det i allmänhet vore med stor svårighet förenadt att någorlunda tillförlitligt kunna bestämma, huruvida ett såsom missräkningspenningar anslaget belopp må vara för ändamålet tillräckligt, likväl ansett de åt Kassörerne för närvarande anslagna missräkningspenningar icke utgöra full ersättning iör de missräkningar och förluster, för hvilka Kassörerne nu, mera än tillförene, voro blottställde och i följd deraf tillstyrkt, att det härför i stat uppförda anslag måtte för hvar och en af Bankens 6 Kassörer förhöjas med 250 R:dr till i jemn summa 700 R:dr Runt; uti hvilket tillstyrkande Banko-fullmägtige sig förenat.
För sin del finner Utskottet äfven billigheten tala för beviljande af den förhöjning i Kassörerues missräkningspenningar, som af Under-styrelsen och Fullmägtige blifvit enhälligt förordad.
Genom nämnde förhöjning skulle sammanräknade beloppet af en Kassörs lön med den derå beviljade tillfälliga förhöjning, samt tjenstgör! ngs- och missräknings-penningar komma att utgöra 4,150 R:dr R:mt om året; och detta inkomstbelopp för en dylik tjensteman synes Utskottet icke vara högre, än som skäligt är, när i betraktande tages dels tjenstens ansvarsfullhet, dels nuvarande aflöningsvilkor för likartade befattningar i andra peuningeverk och hos enskilda personer, och dels äfven den af Fullmägtige anförda omständighet, att för närvarande befordran till lägsta tjenstegrad inom
Banken i allmänhet icke vinnes förr än tjenstemaunen uppnått 40 år och att; de tjenstemän, hvilka vid blifvande ledighet till Kassörs-befattning kunna komma i fråga till erhållande af befordran, äro omkring 50 år gamla.
Utskottet hemställer såledos 6:o att det för hvar och en af Baukens sex Kassöror såsom missräkningspenningar nu bestämda anslag af 450 R:dr måtte till 700 R:dr Runt förhöjas.
Under förutsättning, att Rikets Ständer bifalla Utskottets i föregående tvänne punkter framställda förslag, torde 36 § i blifvande Banko-reglemente, hvilken upptager Banko-statens löneförmåner, böra erhålla följande lydelse: 7:o.
Lönctbrinånerne äro: å Löne-stat:
Första tjenstegraden:
För de 7 äldste Kommissarierne och Banko sekreteraren, lön å 3,300 R:dr . . . 26,400: — Tillfällig förhöjning derå å 33 £ proc. . . 8,800: — Transport 35,200: — Banko-Utskottets Memorial N:o 32.
Transport 35,200:
— För de 7 yngre Kommissarierne och Advokatfiskal, lön å 3,000 R:dr .... 24,000: — Tillfällig förhöjning derå å 331 proc. . . 8,000: — 67,200: ■ (Åtnjutande dock de Kommissarier, som tjenstgöra i Banko-diskonten, deras löner på detta Verks stat.)
Andra tjenstegraden :
För 7 Kamererare, 6 Kassörer och Sekreteraren hos Under-stvrelsen, lön å 2,250 R:dr " 31,500: — Tillfällig förhöjning derå å 33f proc. . . 10,500: — 42,000: ■ Tredje tjenstegraden :
För 14 Bokhållare, 2 Revisorer, Registratorn (tillika Aktuarie) samt 3 Notarier, lön å 1,500 R:dr 30,000: — Tillfällig förhöjning derå ä 33A proc. .
.10,000:— 40,000:
Fjerde tjenstegraden: