Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Dock, det lärer vara utan ändamål, att nu utveckla de idéer, sorn angå ett stadgadt Myntväsende, eller de Stats - ekonomiska principer , 494 Stats■ och Banko-Utskottens Betänkanden. som dermed hafva sammanhang.
Den allmänna nöden liar ännu icke stigit till den höjd, attén nyttig erforrn nu kan inträffa.
Jag mäste anse mig belåten, att, i anseende till hufvudprincipen, härmedelst få reservera min enskildta öfvertygelse, hvilken torde fä åtfölja Betänkandet till Respective Riks-Stånden.
Herj' Lagmannen.
Mannerstani:
Då jag uti de delar af Utskottens förslag till reglering af penningerörelsen och myntvärdets upprätthållande, hvarom mine åsigter , under öfverläggningärne inom Utskotten , varit ifrån pluralitetens skiljaktige, sammanfattar mina tankar, anser jag öfverflödigt, att ingå uti någon ytterligare undersökning om orsakerna till den oreda uti Rikets penninge-rörelse, som hotar att mer och mer utveckla förderfliga följder, om dessa icke motarbetas och förekommas.
Endast i förbigående nämner jag, att jag dels instämmer uti det omdöme, som blifvit yttradt, att grundorsaken till det onda ligger djupare, än Utskotten uppgifvit, dels ibland de t i 11- fällige orsaker, som beredt den allmänna förlä* genheten, näst Filial-Diskonternes för högt uppdrifne Lånerörelse och deras fall, räknaren under korrt tid för mycket utvidgad och sedan åter lika hastigt minskad handelsrörelse på några ■få punkter i Riket.
Men egentliga orsaken till nu varande penningebrist och till den allmänna och enskildta Creditens förfall är, efter min tanke, att vi icke äga något mynt med stadgadt värde.
Allt sedan tgog har sistnämnde orsak ver - Stats- och Banko-Utskottens Betankanden.
4§5 kat, och verkningarne skola fortfara lika länge med orsaken.
Hufvudföremålet vid Regleringen af Penningerörelsen bor således vara, att genom bestämmande af Mynt-representativernas värde återställa Crediten samt i naturlig ordning bereda tillgång på Rörelse-Capital för Jordbruket och Rikets öfriga producerande Näringar.
De medel, som Utskotten föreslagit , leda icke bestämdt till detta mål.
Den uppgifne planen hänvisar till framtiden och åsyftar en successiv förbättring af Mynt-representativerne, hvilken hvarken lemnar säkerhet åt den skulldsatte eller åt
Penninge-ägaren och således icke återställer förtroendet till
Mynt - representativernäs värde, hvilket jag, på sätt jag flere gånger haft tillfälle yttra, anser endast genom bestämmandet af deras Silfvervärde och utvexling deraf emot Silfver kunna stadgas och upprätthållas.
Jag befarar derföre, att, efter nämnde plan myntvärdet skall blifva lika vacklande och ombytligt, som under den sist förflutna tiden, att som en följd deraf endast de som kunna och förstå att specuiera på denna ombytlighet hämta vinst deraf, men att Rörelse-Capital skall saknas för Jordbrukaren och den inhemska Näringsidkaren.
Det hufvudsakliga hindret för beredande af en bättre ordning , som kunde och borde genast taga sin början, ligger uti 1815 års Ständers beslut, hvilka stadga förhållandet med Bankens Låne-rörelse och operationer till ock med 1820. *) *)
Desse bestå hufvudsakligen i utlåning af Bankens räntor och afbetalningen på dess fordran hos, Stats-Verket, till Fastig - 496 Stats-och BanJio-TJtsiottens Betänkandenl Jng instämmer likväl uti den tanken , att man häldre bör underkasta sig denna olägenhet, ian förändra beslut', hvarpå enskildte grundat sine beräkningar, och att nuvarande Riksens Ständer höra uppfylla löften och förbindelser, gifna af förra Ständer, för att stadga förtroendet till iftänders beslut och bereda det för sina egna åtgärder, *)
Då man således utgår ifrån den grundsatsen', att 1815 års Riksdags-Reslut å ena sidan får följas, i afseende på Bankens' utlåningar och då stadgade Utgifter, bör likväl å den andra äfyen beräkningen af Bankens och den på dess Credit löpande Riksgälds Sedelstocken grunda sig på samma Riksdags-besluf, som i bägge fallen måste anses lika förbindande.
Den tillökning af Sedelstocken , som tillkomimit genom Filial-Disconternes Creditiv^rs uttagande , kan äfven anses såsom en följd af samina beslut och torde således på samma grund beRåilas i Rörelsen, såsom motsvarande de AssigJiätioner, hvilka då voro utelöpande. liets-Lån joo,000 och uti J3yggnads-bitrå’de till Gotha Canal 3oo,ooo ärligen, hvilka summor samnumslagne följaktligen öfverstiga Statsr-Verkets årliga inbetalning, sorn uppgår till 760^000 R:d.
Om Bankens hela Fordran hos Stats-r Verköl: blifvit år 181J afskrift en och Banken befriad från ofvannämiv de arliga utbetalningar samt endast fått för upprätthållande af sin Credit begagna sine öfrige inkomster, så hade dess Credit derpå mera vunnit «an förlorat, 700,000 R:d hade årligen kunnat afskrifvas på Beviilningen om de för Statens behof varit umbärlig*;, och denna vinst hade för Landet varit den säkraste. *) Art minska Beviilningen med dsn Slamma, hvilken nu skall utgå tili Fastighets-Låu, vöre* måhända, den enda giltiga ur— sägten. om nian lämnade deras väntan , sorn anmält sig till dessa Jönn för åren 1819 gell i$20, ouppfylld.
Mitt anförande lill Utskottens
Pro to coll upptager de maximi- och mkiinii-summof, emellan hvilka Sedsistocken bordo Stais- och Banko-ZJtsKattens Bcttinlanden 497 I afseende på Bankens Lnne-rörelse , bör > efter min tanka, den grundregel antagas, att, efter 1820 års förlopp, dertill endast utgå Bankens inflytande Capitahäfbetalningar på alla andra Fordringar, än iden hos St ats-Verk^t; men att hvarken Ränta och Capital-afbetalning på sistnämnde fordran eller Bankens öfrige räntor och inkomster ater utlånas.
De inkomster, hvilka Banken icke behöfver för upprätthållande af sin Credit, böra icke utlånas, utan antingen afskrifvas på Stats-Verkets skuld och således på Bevillningen, eller ock användas till allmänt nyttiga företag.
Det är lika orimligt sorn orättvist att utan nytta för Bankens Credit och för myntvärdets upprätthållande upptaga Bevillning af Landet, för att genom Banken utlåna den» till enskildta.
Jag föreslår i följd häraf den ändring uti förra Betänkandet, att de Creditiver, som äro påräknade till Jern-Contoiret och till ManufacturFondens ökande, må tagas, icke af Bankens inkomster, utan af Riks-Banko Discontens Rörelse.
Till den för dessa Creditiver beräknade Summan, utgörande tillsammans En Million , uppkommer af Bankens inkomster egentligen icke någon tillgång före 182 >, och jag anser den, på sätt jag förut nämnt, häldre böra användas till Stats Verkets utgifter, hvarigenom en ökad Bevillning torde kunna undvikas.
Räntan på RiksBanko-Diskontens utlåningar bör också, efter min tanka, år 1821, till 5 variera; men, som publicitet af Bankens Sedels tock icke är biialien, kunna de icke liar anföras. 498 Stats- och Banka-Utsiottens Betänkunden.
Procent nedsättas.
Genom minskning i räntor och i skatter hämtar Landet en säkrare vinst och nytta af Banken, än genom erläggande af samma räntor och skatter till ökad utlåning.
Sedan Utskotten till uppmuntran af inhemska Uandtmanna-varors pioduction årligen anslagit 100,000 R:d , hvilka val använde kunna bättre än Odiings-Lån bidraga lill större odlingar, och hela Odlings-Fonden således efter 1820 års förlopp kan anses öfverstiga 300,000 R:d årligen, föreslår jag nu mera endast den tillökning i Odlings Fonden, att alla redan inkomne Lane Handlingar under 1818 års förlopp belänas, att under åren 1819 och 1820 Odlingsfonden ökas till 300,000 R:d årligen, samt att, om icke annan tillgång finnes, fyllnaden i denna summa tages af Riks-Banko-Discontens rörelse, hvilken derigenom endast obetydligen minskas.
För au bibehålla Rörelse-Capitalet vid det belopp, sorn det före Filial-Disconternes fall utgjort , och för att lätta Rörelsen i de Orter, hvilka mest tillitat desse
Disconfer, anser jag någon serskild utväg böra beredas, för 'att tillika ersätta de 3 Procents-Sedlar, hvilka ur dessa Orters rörelse försvunnit.
Behofvet och beskaffenheten deraf bero likväl hufvudsakligen på den ännu icke definitift åtgjorde frågan, om de Obligationer, hvilka Fordringsegare uti dessa Disconter erhålla, ernottagas med eller utan rabatt, vid liqvid af Skulder i samma Disconter.
Om emot förmodan Riksens Stander fastställa rabatt , så försvinna dessa Obligationer helt och hållet utur rörelsen, men i annat fall Stats- och Hanlö- Utslottens Belänkanden.
499 göra de till en stor del lika gagn , sorn penningar, och blifva i synnerhet tillgänglige och. gangbare för de personer, som uti desse Diskon, ter äro skulldsatte.
Under förmodan, att Riksens Ständer medgifva detta sednare alternativ, anser jag minskning i Rörelse-Capitalet egentligen icke uppkom, ma förr, än dessa Obligationer till betydlig del ingått.
Och, ehuru egenskapen af Disconternes 3 Procents Reversér äfven var, att kunna till en stor del och möjligtvis nästan helt och hållet ur rörelsen försvinna, i den mon de derföre insatta penningar antingen uttogos eller ock endast på afskrifnings-räkning insattes, är det likväl otvifvelaktigt , att de till en betydlig del ingått uti allmänna Rörelsen jemte öfrige Mynt - representativer, och att deras försvinnande eller obrukbarhet ökat den allmänna förlägenheten.
Om de inlösas med Banko- eller Riksgälds-Sedlar blifver nurnerairen af Rörelse-Capitalet väl ökad, men dessa Sedlars värde skall otvifvelaktigt af »amma orsak, som hittills verkat deras misscredit, ytterligare falla; möjligheten att återställa Bankens och den allmänna Crediten aflässnas, och den allmänna förlägenheten och penningebristen sktille således inom en korrt tid åter tilltaga.
Den enda utvägen, att förekomma de förstörande följder, hvilka å ena sidan indragning af Rörelse-Uapitalet och å den andra försämring af liikets Mvnt-representativer skulle medföra, torde vara, att genom samma Contoir, som skola besörja Filial Disconternes utredning, utgifva Obligationer, intecknade uti fast Egendom och lö - 5'oo Stals och Banko-Utskottens Setänkanden'. pande med Ränta.
Desse Obligationer kunde således af Fastighetsegare uttagas, räntan för desamma skulle af Iriteckningstagaren erläggas till Contoiret eller Cassan , som åter utbetalte den till innehafvaren.
Inteckningslagaren borde ärlägga 5 eller 5§ Procent och Cassan utgifva 4 eller 5.
Obligationerne kunde utfärdas på valeurer ifrån 50 till och med 1,000 R:d, och högsta inteckningssumman fastställas till 6,000 R:d, samt inteckning lemnäs till och med för Fastighetens halfva uppskattningsvärde.
Utgifningen af desse Obligationer borde taga sin början 1821, då de förrå Obligationerne till större belopp börja ur rörelsen försvinna. § eller högst ^ Million borde ärligen och efter hand utfärdas och § del årligen afbetalas på Capitalet, med rättighet för innehafvaren , att när och till hvad belopp som hälst använda dessa Obligationer till afbetalning på sin intecknade skuld till Contoiret äfvensom de åtmindstone till någon del borde uti Liqvid för Skulder till Filial-Disconterne emottagas.
De afbetalningar , som inflyta på Bankens Fordringar hos Filial-Disconterne, kunna, under Utredningsåren, begagnas af Utrednings-Contoiren , dels till utlåning i samma orter på korttid och dels såsom Fond, för att inlösa Obligationer, hvilka minst § år varit löpande och för hvilka nya kunde i sådant fall utfärdas.
Om RiksgäldsContoiret erhåller tillstånd, att emot 3 Procents ränta mottaga insättning, åtminstone af publika Cassors liggande Capitaler , så skulle äfven härigenom Fond till inlösen kunna erhållas; dessutom kati framdeles en del af Riks-RankoDiscontens Stats- och Banko-Utskottens
Bet anil anden'.
501 Rörelse-Oapital till beläning pä desse Obligationer eller till inlösen detlaf begagnas.
Jag känner, att många vigtiga inkast emot detta förslag äga rum.
De hufvudsakligaste torde vara, att en ny sort pappersmynt sålunda uppkomme, samt att desse Obligationer icke kunna hållas g&ngba-re.
I förra fallet kan svärds, att deremot 3:ne serskilda Diskonters Assignationer och 3 Procents Reverser försvinna , och i det senare, att den Ränta, desse Obligationer skulle bära, den säkerhet de, genom intekning i Fastighet, äga framför annat Pappers mynt, och möjligheten att, i mohn af Cassans contanta tillgångar, få dem inlöste, böra bibehålla dem gångbare.
Om de icke blifva det, torde deraf bäst bevisas, alt de för Penninge-rörelsen äro mindre behöflige, och att tillgång på mynt icke saknas.
De kunna dessutom när som helst inbetalas, hvilket är en uppmuntran till sparsamhet, för att äfven i mindre summor göra afbetalning på skuld, likasom det i allmänhet ar en uppmuntran för innehafvare af dylika Obligationer, att bespara mindre summor, hvilka i annat fall ofta till en öfverflödig consutntion användas.
Försöket med oftanäinnde Obligationer är icke nytt, utan verksteldt i andra Länder, fast med någon olikhet i sättet, och det har således äfven erfarenheten för sig.
Jag anser dessutom tillvarelsen af denna utväg redan vara ett hufvudsakligen Verkande medel, att förekomma speculationer på Egendomars fall af brist på Rörel»e-Cnpital, och, ehuru återgången till det förhållande, som var före Diskonternes inrättning, nemligen, att stående Lån på fast Egendom kurn» joa Stats- rich Banlto-Zhsiottens Betänkanden. de hos Enskildte erhallas , Vöre för Landet det fnrmonllgaste, tror jag, att ännu flere år fordras, för att återföra detta förhållande, och att någon utväg emedlertid är nödig, för att afhjelpa Jordägarens förlägenhet.
Sedan jag i afseende på Rörelse - Capitalet och Låne-rörelsen , yttrat mina tankar , så vidt de ifrån Utskottens äro skiljaktige, återstår endast, att tillkännagifva de medel , som jag anser leda till det ändamål, sorn försökes, nemligen stadga i mynt-värdet.
Att sätta gränsor för Bankens Sedel-urgifn-ing på dess nuvarande fond och för dess Lånerörelse, bidrager väl äfven till stadgande af Hankens Credit och dess Sedlars värde; men härvid torde böra anmärkas, att tillvext uti ett Lands Rörelse-Capital och Penninge-Lån-tillgångar bör gå i bredd med 'Landels förbättring och stigande production, och att öian således genom utsättande af gränsor för Rörelse-Capitalet likasom begränsar productionen.
Behofvet af Rörelse - Capitaiet bör af productionens och rörelsens liflighet bestämmas.
Alla försök att genom uträkningar fastställa detsamma för ett Land, hafva hittills varit fruktlösa och skola troligen alltid blifva det.
Detta behof beror dessutom hufvudsakligen på beskaffenheten af ett LandsNäringar och rörelse samt på den rnereller mindre vidsträcktaCredit, som der finnes.
Då rörelsen är liflig samt så väl enskildta , som Handels och Allmänna Crediten god, kan Penninge-tillgången vara ymnigare med en litet Rörelse-Capital, än i motsatt förhållande med ett större.
Stats- och Banko-Utskottens Betänkandeti.
503 Vi beliöfve i detta fall endast rådfråga vår egen erfarenhet.
Oaktadt Rörelse-Gapitalet, äfven då Sedlarnes värde endast beräknas efter cours , nu är betydligt större , än vid början af den period, hvarunder nästan endast Sedlar varit i rörelsen gångbare, var likväl tillgången på penningar vida ymnogare då, än nu, utan att vi kunna beräkna, att en ökad production i samma mohn gjort behofv^t af Rörelse-Capitalet större.
På »ätt jag förut yttrat, anser jag blott ett enda säkert medel finnas, att stadga inynt-representativernes värde, nemligen, att bestämma Sedlarnes förhållande till Silfver oeh, så fort det utan olägenhet kan ske, sätta Banken i tillstånd, att börja utvexling deraf.
Både vår egen erfarenhet af mynt-operationer och, så vidt jag känner, äfven historien om andra Randers Banker och Penninge-Verk besanna, att detta medel är det enda, sorn säkert uppfyller ändamålet; likasom jag är fast i den öfverlygelsen, att Crediten i allmänhet samt liflighet i Näringar och uti Penningarnes omlopp icke kunna återställas oeh bibehållas samt följakteligen Penninge-bristen icke afhjelpas utan stadga i mynt-värdet.
Jag anser alfa andra utvägar för palliativer, ledande till fortsättning af samma oreda, förlägenhet och vingleri, hvaröfver nu klagas.
Hufvud.frågan blir således, om det är möjligt, att för det närvarande besluta Silfver-ut vexling, och efter hvilket förhållande emellan Silfver och Sedlar den bör verkställas.
I förra fallet tror jag, att, om de anstalter vidtagas, som jag härefteråt föreslår, Banken snart, åtminstone inom få år, kan sättas i verksamhet, och i det 504 Stats- och Banko-Utskottens
Setänkandcnt sednare är min tanka, att Silfvervärdet på Bankens Sedlar bör bestämmas efter de priser på Fastigheter och varor, som nu äro gångbare, jern nförde med priserne under den period , då Banken sednast inlöste sina Sedlar med silfven
Med afseende så väl på denna grund, som på vårt mynts förhållande till Utländska myntsorter, torde 96 sk i 11 i rt gar Banko-Sedlar kunna antagas, såsom svarande mot En Silfver-Riksdaler.
Bgendoms-priser och varu-vardén hafva, i Banko-Sedlar beräknade, i allmänhet förmodligen icke stigit mer än 100 Procent.
Vid en närmare undersökning och jemnförele torde likväl möjligtvis en än ännu-mera rättvis grund i detta fall kunna finnas, och 96 sk. äro således endast förslagsvis upptagne; De inkast, sorn från olika synpunkter eller interessen anföras emot denna Realisations-grund, äro allmänt kände.
Man påstår å ena sidan, att Banken bör, am icke snart, åtminstone inom en längre tid fullt uppfylla sina förbindelser, och ä den andra , alt utvexling efter en vida högre Cours än 96 sk. bör verkställas.
Man säger äfven, att myntrepresentativernas värde bör genom en stigande productton förbättras; men, utom det, att productionén först då kan betydligt stiganär Credit och liflig Penninge-rörelse blifvit xterställde, anser jag att den enda rättvisa grund* satsen för alla mynt-operationer vara, att bibehålla hvar och en vid det egendotns-värde, det må bestå uti Fastighet, Varor eller Penningar, som han vid operationens företagande innehar.
All afvikelse ifrån denna grundsats är en orättvisa, Stats- och Banlto-Utslionens Betänkanden.
505’ visa, som rubbar enskiltas ägande rätt.
Denna orättvisa har Staten genom de åren 180g oell 1810 vidtagne Finance - operationer begått.
Att åter godtgöra dem, hvilka förlorat på Banko-Sed-1 Jarnes fallna värde, är omöjligt, utan att ruinera ett vida större antal och deribland ofta desamma, hvilka genom förstnämnde operation redan en gång inistat större eller mindre del af sin förmögenhet.
Mera svår att på étt tillfredsställande Satt besvara, är den frågatl, om och när Realisationen kan företagas.
Härvid bör först anmärkas, ätt, örn g6 sk. antages, såsom svarande emot En Riksdaler i Silfver, Bankens reela fond, i förhållande till Sedelstocken, är förmånligare, ätt Vid den 1800 beslutade och I803 verkställde Realisation *), Efterfrågan på Ranketls Sedlar öch behöfvet deraf för circulationen är större nu, än 1803 och.
Häst derpå följande åren; vår hufvudsäkligaste Export-vara, Jernet, är för det närvarande i högt pris, Och behöfvet af Utländsk spanmål, som förr Utgjorde den största import artikeln, minskas årligen, samt bör snart helt och hållet försvinna* Den Utländska Skuld, som vi hade under nysnämnda år, ät betald, så att räntor ellet Silfver till räntebetalning för densamma ifcke érfotBihang till Riks-St.
Fröt. 18*9—iSi8. 6:te Sami, 65, 66. *) De utgifter, Som närmare uttéclä
Och upplysa förhållandet och jemförelseti emellan Bankens Sedelstock och reela Fond, hafva inom Utskotten varit att tillgå, men kunna, så lange Bankens tillstånd ej får allmäntgöras, icke meddelas* '506 Stats- och Banko-Utskottens Betänkamlen. dräs.
Af alla dessa skäl kan jag således icke dela den farlioga, man hyser för Realisation, eller föreställa mig, att Silfver skulle mera nu, äa under nyssnämnde period, uttagas ifrån Ranken, för att till Utrikes orter försändas, i synnerhet, om slagskatt derå beräknas.
Om vår inhemska production samt var export-handel uppmuntras och lifvas, hvartill uppliäfvande af monopoliska författningar hufvudsakligast bidrager, så anser jag all våda för Silfvermyntets utförande vara försvunnen, om det ock bör medgifvas, att någon olägenhet deraf skulle Riket och allmänna Rörelsen tillskyndas.
Jag anser det på dessa grunder vara ganska troligt, att en Realisation äfven med Bankens nuvarande reela Fond skulle lyckas, men, då en sådan operation icke utan fullkomlig visshet om Utgången bör företagas, skulle jag, i fall beslut derom fattades, äfven tillstyrka, att subscription öppnades på ett Silfver-lån af s ä 3 Millioner emot 5 Procents ränta, samt att Bankens behållna inkomster, hvilka Utskotten till mynt-värdets upprätthållande anslagit, användas, antingen till Ränta och Afbetalning på detta Bån eller till uppköp af Silfver efter samma grund eller cours, sora för utvexlingen antages.
Jag delar icke den tanka man yttrat, att det misstroende, som blifvit en följd af förra åtgärder , skall hindra erhållandet af ett sådant Lån.
En Stat med representativ författning kan icke sakna Credit och förtroende ifrån den tid, då redbara åtgärder till dess upprätthållande vidtagas.
Lån böra dessutom sådane vilkor be-1 tipgas, att det antingen småningom kan återbetalas / Slats- och Banlo-TJlshottens Betänkunden'.
5075 eller ock, så framt erfarenheten skulle visa att det icke, eller endast på korrt tid behöfdes och att
Silfver-utvexlingen utom detsamma kunde fortgå och upprätthållas, hvarom jag är fullkomligt öfvertygad, hela Lånet då kunde återbetalas.'
Jag anser för min del det icke vara betänkligt, att efter rådane af Riksens Ständer fattade Beslut, likasom vid 1800 års Riksdag, uppdraga åt Riksens Ständers Fullmägtige uti Banken och EiksgäldsContoiret, att, sedan Länet blifvit fall-' teknadt och öfrige försigtighetssteg , sorn kunde anses nödige, blifvit tagne, saint under vilkor att icke någon, för missväxt eller andra serdeles vigtig ga och oförmodade hinder, som i Fullmäktiges Instruction skulle utsättas, händelse inträffat,då utvexlingen borde uppskjutas, hos Kongl. Maj:t anhålla om kungörande af tiden för Realisationens början.
Jag tror det äfven kunna åt Fullmägtige of-’ verlemnas, att, om Coursen under en längre tid hållit sig under den för Realisationen antagne grund, besluta utvexling, äfven utan afseende / derpå, om Silfver-Lånet blifvit fulltecknadt.
Sedan utvexlingen börjat, borde Banken, för! insatt Silfver efter Realisations-grund, utgifva nya sedlar.
Rörelse-Capitalet kunde sålunda i en naturlig och ordentlig väg ökas.
De öfrige omständigheter, sorn borde iakfJ tagas, så väl i afseende på Bankens Lane-rörelse, sorn för beredande af Silfver-utvexlingen, skulle, orri grunderne blefvo antagne, genom Reglementariska föreskrifter närmare bestämmas.
Den 10 Maji i8i8< Herr Stats-Secreteraren m. m.
Friherre Wirsén 1 I anledning af de gjorde aninärkningame $oS Stats- och Banko-Utskottens Betänkanden. vid det Förslag, att Banken skulle upptaga ett Län af Tre Millioner i Silfver, raedgifves, att någon anledning till klander ägt rum, likväl blott derigenom, att, som Två Stånd stannade emot Tvä Stånd, intogs uti Betänkandet egenteligen blott resultatet, utan den nödiga fullständighet i framställningen, hvilken deremot vid målets pröfning ägde rum.
Det är nemligen, i anseende till frågan om Epoken for Lånets upptagande samt om den till Två Procent utförde årliga CapitalAfbetalningen , som detta Förslag , i det skick Betänkandet innehåller, blifvit tvetydigt.
Till närmare förklaring om rätta forhållandet, intages derföre här ordagrant hvad som först i Utskotten anfördes till grund för detta Förslag, så lydande: ”1 anledning af Kongl.
Mahts
Nådiga framställning om upptagande af ett Lån till Sett ”Millioner i Sedlar på utsatte vilkor och mot 3 ”Procents Ränta i Silfver, får Beredningen yt’’tra den tanka , att, om detta Lån förvandlades ”till ett
Lån i Silfver af Tre Millioner , det i ”sinom tid skulle blifva afgörande för mynt”väsendets fullkomliga reglering.
Beredningen ”medgifver, att det nu förekommer paradoxt, att ”tala om ett Lån af Tre Millioner i Silfver, ”upptaget inom Riket; och Beredningen ärkän”ner, att behandlingen af Silfver-Sedlarne samt ”flere andra åtgärder nu motsäga all anledning ”lill framgång af ett sådant Förslag och, måhän”da, skall det hänföras till dessa fromma önsk”ningar, sorn endast genom uppsåtet fredas från ”förlöjligande; roen Beredningen saknar ändock ”icke grund för sin öfvertygelse, att i en lyck - Stats- och Banko-Utskottens Betänkanden.
509 ”ligare framlid, då redbarhet i åtgärder hunnit ”grundlägga och stadga förtroendet , en verkstäl”lighet deråt må kunna beredas.