Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Emellan utöfoiugen af deras embetspligt och Rikets Ständers förfoganden kan väl ingen jemförelse här ega rum ; men så mäste dock skillnaden böra vara någon annan, än den som skulle bestå deri, att Rikets Ständer ville påminna likt och olikt, utan atti ens veta ora och i hvad måtto handläggning föregått och hinder möta för slut.” ”Det heter i Utskottets Memorial , att frågan om mynt-enheten är så vigtig för hela nationen: att frågans oafgjorda skick förorsakar uppehåll i Utskottets göromål och att angplägenheten fordrar densammas ofördröjliga afgörande samt svar till Rikets Ständer, så fort Kongl. MajUs dyrbara lid medgifver.
Antingen får det antagas, alt Rikets Ständers Banco-Utskoltets Memorial N.o toi, 7 underdåniga skrifvelse af den 27 sistl.
October innebär ålit detta, eller ock står det fast,, att Sländeme redan då ansett olämpligt derom göra annani framställning än samma skrifvelse innehåller; ty icke var frågan om mynt-enheten då mindre vigtig än nu: ieke är det nu först den fått inflytande på Utskottets göromål: icke eller måtte Rikets Ständer då mindre än nu hafva varit sorgfällige, att se dessa göromål hragte tilt slut, så fort tiden rnedgaf.
Mig synes ovedersägligt, alt Rikets Ständer, sedan de uti ofvnnberörde skrifvelse anmält till Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning deras förslag till nytt system för Rikets Silfvermynt, ej allenast dermed iakttagit och fullgjort hvad på dem i frågans ännu oförändrade skick kan ankomma, utan ock beredt sig full vi9«het, att ärendets vigt icke undgår Kongl. Majds Nådiga uppmärksamhet.
Den förnyade framställningen skulle förutsätta tvifvelsmål i detta senare hänseende.
Jag ser likväl icke huru de, sorn känna sig dertill benägne, kunna lita på två skrifvelser mera än en.
Vill man uttrycka det nit för Riksdagens förkortande, som vanligen står till hands när det gäller uppehåll hos andra, så borde Utskottet vara beredt att nöjaktigt besvara frågan, huruvida allt är uträttadt, som på detta Utskott ankommer utaiusammanhang med beslutet om mynt-enheten.
Jag åberopar derom den redogörelse för Utskottets göromål, sorn innefattas i dess Memorial till Rikets Ständer den *3 i denna månad; och jag tillägger, hvad ingen af Utskottets Ledamöter skall kunna sanningsenligt bestrida, att arbetet här allthilintills upptagit tiden så träget, att annat uppehåll, än det som brist på tid förorsakat, icke någonsin varit inom
Utskottet omlaladt förr än det passade sig till det förslag, som nu framslältes.
Må hända, att, om mynt-enheten vore af Konung oeh Ständer afgjord, Utskottet hade utarbetat de stadganden, som dermed skola ega gemenskap.
Ett sådant förhållande kan hvarken bestridas eller bejakas, eftersom det hade berott på ordningen i hvilken ärendena fått förekomma, det ena företrädesvis framför det andra.
Emedlertid skulle något annat göromål, som nu är fulländadt, då vara ogjordt; ty i ena och andra fallet bar tiden varit för Utskottet lika dryg eller odryg.
Det är ock visst, att Utskottet, under afbidan, huru Kongl.
Nåder täckes besluta angående mynt-enheten, alldeles icke gjort sig färdigt med förslag, huru <le föreskrifter, hvilka af samma Nådiga Beslut bero, må alternativt regleras, å ena sidan, för den händelse att Rikets Ständers underdåniga förslag vinner
Nådig sanction.ocb å andra sidan för det fall, att Kongl. Maj:t annorlunda beslutar.
Jag skulle tro, att Utskottet, om det, så fort dess dyrbara tid raedgifver, sysselsätter 6ig med detta göromål, gör deri något bättre, nyttigare och ändamålsenligare, än att stanna vid en lill - Banco-Vlskoltets Memorial Tf.o leri. styrkan, sora, ehvad den på ett eller annat sätt nflöper, ändock förr elier senare måste efterträdas af något Betänkande i sjelfva saken, på hvilket man behöfver använda tid, när en gång utvägen att finna förhinder utom Utskottet icke mera återstår.”
Uti denna reservation hafva Herr Friherre Stjernstedt, Herrar Bogeman oell Lagerheim, Herr Biskop af Kullberg, Herr Doctor Engeström, samt Riksdagsfullmäktige Peter åndersson, Brisman och Svanberg instämt; af Herr Helledaij: ”Efter min åsigt är dec för bedömandet af ifrågavarande motion icke erforderligt alt undersöka, huru vida uteblifvet Nådigt Svar å Ständernas underdåniga skrifvelse den 27 sisth October må hafva föranled t uppskof med Riksdagsgöromåiens bringande till slut eller ej.
Den opinion, sorn, i afseende härå, kan göra sig gällande, må dertill söka sig eli lämpligare tillfälle.
Ilär är endast fråga om lämpligheten af den föreslagna åtgärden, att i underdånighet påminna Kongl. Majit om ett snart delgifvande af Kongl. Majtts Nådiga Svar i anledning af närande skrifvelse.
För min del nödgas jag erkänna, att jag finner en slik åtgärd i hög grad oformlig och ingalunda försvarad af våra Grundlager.
Den granlagenhet, med hvilken Representation billigt fordrar att blifva af Regeringen behandlad, måste, så vida ett för samhället lyckligt förhållande Stalsmaglerna emellan skall kunna bibehållas, vara reciproque, och jag är öfvertygad, alt Representation icke med välbehag skulle emottaga erinringar om skyndsamhet i Riksdagsärendenäs behandling, .serdeles om anledning till den förmodan vore för handen, att Regeringen icke kunde känna eller bedöma orsaken lill uppehållet;” af Herr Rubin: ”Jag delar i så måtto den i Herr af Rolens reservation uttryckta åsigt, som jag icke kan anse frågan om mynt enhetens bestämmande vara för nationen så vigtig, som Utskottet förespeglat, äfvensom jag, så vidt milt omdöme är tillräckligt, ej kan finna, alt BancoUtskottet och den Afdelning hvartill jag hörer i ringaste måtto varit uppehållna genom uteblifvet svar uppå Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den 27:de October nästlidet år, helst åtskilliga ärenden ännu lig<*a oafgjorda på Utskottets bord;” af Herr Falleij: ”1 Herr Rubini reservation förenar jag mig äfven, med tillägg, att jag anser Rikets Ständer vara oförhindrade att ifrån Banken utgifva sedlar under benämning af Riksdaler courant, i den händelse Kongl. Maj:ts
Nådiga svar uleblifver.” STOCKHOLM, Ecksteinska Tryckeriet» iS35.
Banco-Ulskottets Betänkande ZV.O lo3.
I N:o io3.
Ankom till Exp.-Ulsk. den 25 Februarii i835.
Betänkande, i anledning af Riksdags-Fullmägtigen Petter Ansons från Halland motion, att någon del af Odlings^Lånefonden måtte i Discontrörelse användas.
Ifrån Hederv. Bonde-Ståndet har Utskottet fått emottaga en af Riksdags-Fullmägtigen Petter Andersson från Hallands
Län väckt motion, att, enär Rikets Ständer vid innevarande Riksdag väl, i likhet med Rikets sist församlade Ständer, beslutet, att, till odlingarnes upphjelpande och underlättande, från Banken må ske utlåningar till högst 3oo,ooo R:dr, men genom de föreskrifter, som äro gifna för dessa utlåningar, blott få jordegare deraf kunna komma i åtnjutande, så att på Odlings-Låne-Fonden en summa af circa itt,ooo R:dr funnes oanvänd, hvilket belopp ej kunde på ett år komma att utgå, jemte de i5 å 25,ooo R:dr, som, enligt BancoReglementet (png. 119). blifvit beräknade att i denna väg årligen åter utlånas, samt det vore menligt både för den allmänna rörelsen och, genom uteblifvande ränte-vinsten, äfven för Banken sjelf, att en sådan tillgång lemnäs obegagnad, dessa i Banken inneliggande 111,000 R:dr, eller hvilken summa det än må vara, i annan väg måtte få utlånas, såsom genom Allmänna Disconten eller Ilandels-Diconten, fördelade dock på Discontrörelsen så väl här i Stockholm som i Götheborg och Malmö, med vilkor, att, då Banco-Fullmägtige den i5 November hvarje år erhålla uppgift å de under året sökta Odlings-Lån, Fulimägtige skulle ega, om det behöfdes, att af de under tiden serskildt begagnade Odlings-Lånemedlen från Biscontrörelsen åter indraga så mycket, som borde för följande året i Odlings-Lån utgå.
Förmenande Motionairen, att det Beslut, hvaruti Rikets Ständer i afseende på realisationen stannat, alt nemligen utelöpande sedelstocken icke måtte under ett år från utvexlingsdagen ökas, äfven om förhållandet emellan silfverfond och sedelstock vore bättre än såsom 2 lill 5, komme alt i ingen mon rubbas genom den af honom sålunda föreslagne förändring i förvaltningen af Odlings-Låne-Fonden, då ofvanstående 3oo,ooo R:dr vore i den utelöpande sedelstocken af Ständerne sjelfve inberäknade.
Efter det Banco-Fullmägtige med infordradt utlåtande öfver denna motion inkommit, har Utskottet densamma till pröfning företagit och kan Bih, till R, St.
Brot. 1834 och 1835. 6 Sami. 1 Afd. 2 Band, 1 3o:de Häftet. Banco-Utskottets Betänkande N.o lo/f - ej undgå dervid erinra, alt den förutsättning, under hvilken Motionairen dess förslag franjställt, är så till vida origtig, att uti de uppgifter olver Bankens sedelstock, som blifvit Utskottet meddelade, och hvilka lill Rikets Ständer ingått, inga blott tillåtna, utan endast verkligen anordnade och utgifna Lånefonder finnas inberäknade; samt att följaktligen utlånandet i Discontväg af de tit.ooo R:dr, hvilka, enligt uppgift från Bankens Cornmissarier voro vid nasti, års slut att påräkna för Odlings-Lånesftkande, ovilkorligen och genast skulle rubba det förhållande, som emellan Silfverfonden och Sedelstocken sig nu företer och hittills beräknadt blifvit.
I betraktande häraf och då uti Rikets Ständers bestämmelser och förfoganden ingen anledning förefinnes, det en så beskaffad öfver'flyttning af Odlings-Lånefonderne till Discontrörelsen varit afsedd, som den, hvilken klarligen synes antydd i beslutet om belåning i Disconten af Bankens skuldförbindelser, härrörande från dess före år i83o gjorda upplåningar, men Rikets Ständer icke desto mindre afslagit Utskottets i Betänkandet N:o 79 gjorda hemställan om verkställandet af sistnämnde öfverflyttning, finner Utskottet sig föranlåtet alt afstyrka bifall till Riksdags-Fullmägtigen Petter Anderssons ifrågavarande motion.
Ankom till Exp.-Utsk. den 25 Februarii 1855.
Betänkandej i anledning af Herr Rosenblads, B, motion, angående Reserv-Fonder för Lån e-Conto ren, och närmare reglementariska stadganden i afseende pä den för Banco-DicontVerket bestämda Reserv-Fond.
Ridderskapet och Adeln bar Utskottet den 4 * innevarande månad emottagit en af Herr Rosenblad, B, »(gifven och till Utskottet remitterad motion, deruti, sedan Rikets Höglofl Ständer beslutit, alt en Reserv-fond af 100,000 R:dr Banco skall vid Banco-Discont-Verket bibehållas, Herr Rosenblad, — framställande ej mindre behofvet af närmare reglementariske stadganden, i afseende på berörde Reserv-fond och nödvändigheten att å Låne-Contoren tillämpa samma grundsats, som föranledt bestämmandet af en Reserv-fond för Banco-Disconlen, än äfven lättheten ali nu för Låne-Contoren bilda en sådan fond af den år 1835 ingåen - Banco-Utskottets Betänkande N.-o to4- 3 de
Ännu odisponerade
Discont vinsten för år 1834* under erinran tillika, att det icke torde vara lämpligt å Reserv-fonderne beräkna högre ränta än hvad Creditiv-fonden med full visshet i ren behållning minst kan afkasta, eller att beräkna den å mindre summor än jemna ioo:deR:dr,— föreslagit, att i Banco-Regieroentet måtte införas följande stadganden: 1:0 ”att såsom Reserv-fond för Discont-Lånerörelsen intill nästa Riksdag måtte afsätlas för Banco-Discont-Verket 100,000 R:dr, för Götheborgs Låne-Conlor 4°t°00 B:dr och för Malmö Låne-Contor 20,000 R:dr Banco.
Denna fond bildas för Banco-Diseonten genom återstoden af 1S16 års innehållna vinst, sedan R:dr 139,16c): 28, 8 Banco vid innevarande Riksdag blifvit af Rikets
Ständer anordnade till betäckande af dels afskrifne, dels inom linien förde fordringar;” 2:0 att å denna Reserv-fond beräknas ränta efter 4 för ioo:de om året från 1835 års början, hvilken ränta vid hvarje års slut tillägges Reservfondens behållning och på lika sätt göres räntebärande, dock så att endast räntan beräknas å fullt ioo:de Riksdalertal.” Utskottet anser sig böra fästa uppmärksamheten derå, att Rikets Ständers förut under innevarande Riksdag tagna beslut, om en Reserv-fond för Banco-Discont-Verket, ej innefattar annat, än förordnande för framliden om ändamålsenligare förvaltning af en summa, hvilken redan under 17 år varit alt vid Disconl-Verket tillgå och såsom en capitaliserad räntebehållning derstädes ansedd, utan att dock hitintills af densamma elier utaf räntan derå, sorn årligen till Banken ingått, något blifvit användt i enlighet med denna summas ursprungliga bestämmelse; och ehuru önskligt det i Utskottets tanka varit, att 1816 års halfva vinstbelopp, redan vid dess första anvisande, gjorts medelst utlåning fruktbart, sålunda, att den derå inflytande ränta blifvit serskildt afsatt, för att derigenom vinna en tillgång, till betäckande af de Lån, hvika måste afskrifvas, på sätt Rikets Ständer nu mera beslulit om de af samma vinslbelopp, i Disconten såsom Reservfond bibehållna 100,000 R:dr Banco; likväl, då den anledning, »om vid 1815 års Riksdag förefanns, att låta såsom dylik fond uti BaneoDisconten qvarstå en summa af påföljande årets räntevinst, nu mera icke eger rum i afseende på Province-Låne-Contoren, enär Rikets Ständer vid i83o års Riksdag förordnat, alt beloppet af hvad vid de årlige Revisionerne anmäles att utaf Discont-Verkens utestående fordringar såsom osäkert afföras i Capital-Räkningen alltid må i samma mon för året minska den vinstsumma, som Discont-Verken böra till Banken aflemna, hvarigenom således nu mera Discont-Verken uti sjelfva deras ränte-inkomst eg a «n tillgång till godtgörande af de årliga förluslerue, samt, under sådant för - 4 Banco-Ut skot tets Memorial IV.-o io5. hållande, det icke synes lämpligt, att en serskild fond dertill afsältes af Bankens ränteinkomster, minst i en tidpunkt, då desse för de vigtigasle ändamål böra kunna påräknas, finnér Utskottet, med åberopande dessutom af hvad redan i Betänkandet N:o 82 är anfördt, i fråga om disposition af iS34 års räntevinst, sig ej kunna tillstyrka bifall till Molionairens i första punkten framställde förslag,
att af Bankens räntevinst för år i834 någon del skulle användas till bildande af så kallade Reservfonder för Province-Låne-Contoren.
Beträffande sedermera den i andra punkten af motionen föreslagne xänteberäkning, så, och i betraktande deraf, att någon omkostnad i och för förvaltningen af den i Banco-Disconten afsatte Reservfond af 100,000 R:dr desto mindre böra kunna ifrågakomma, som erfarenheten visat, att någon serskild utgift icke erfordrats till bestridandet i Banco-Disconten af den vid sisth Riksdag beslutade, ej obetydliga lånerörelsen genom Han dels-Disconten, utan densamma kunnat af Banco-Discontens vanliga tjenstemanna-personal bestridas, anser Utskottet sig ej heller ega skäl tillstyrka bifall till Mo tionairens hemställan, att räntan å Banco-Discontens Reserv fond må beräknas efter allenast 4 för ioo:det om året, utan tror räntan böra denna fond godtgöras efter 5 procent om året, från och med detta års början, och beräknad allenast å fullt ioo:de Riksdalertal; hvarom föreskrifter böra i det nu upprättande Banco-Reglemente intagas.
Ankom litt Exp.-Utsk. den i5 Februarii i835.
Memorial, med hemställan, ätt, till följd af Rikets Ständers numera fattade beslut, i anledning af Utskottets, under N:o yg, afgifne Betänkande, Bankens Obligationer, härrörande från dess före år i83o gjorde upplåningar, tnå fortfarande få i Låne-Banken belånas.
I Utskottets, under N:o 6, afgifne Betänkande, med förslag till hufvudgrunder för Bankens förvaltning och rörelse, är redan den åsigt af Utskottet framställd, att Bankens lånerörelse ej allenast skulle kunna i dess nuvarande skick bibehållas, utan ock ökadt understöd näringarne meddelas, Banco-Utskottets Memorial N.-o lo5. 5 i händelse af Rikets Sländers bifall till Utskottets der fraralagde förslag, och i 24 punkten af detsamma, egande lill öfverskrift ”Utlåning emot hypothek af adier och publika papper samt af Bankens egna Obligationer, härrörande från dess före år i83o gjorde upplåningarförklaradt, det Utskottet ansåg belåningen af desse papper ej allenast böra fortfara, utan äfven, i mon af tillgång, kunna utsträckas, likväl alltid med iakttagande, att lånebeloppet må varda inskränkt inom hvarje hypotheks verkliga värde, i afseende på hvilken belåning Utskottet sig då förbehållit, att, i förening med öfrige reglementariska detailer, få till Rikets Ständer framdeles inkomma med vidare förslag.
Hvad Utskottet sålunda, i Betänkandet N:o 6, yttrat, är närmare utveckladt i dess, under N:o 16, afgifne Utlåtande, uti hvilket Utskottet strängt bibehållit den princip, att Bankens utlåningar på det hela ej må förminskas, så vida ej betryggandet af silfver-utvexlingens oafbrutna gång skulle påkalla en sådan åtgärd, till förekommande af hvilken Utskottet likväl uppgifvit flera andra utvägar, till underhållande af proportionen, emellan metalliska Cassan och Sedelstocken, med tillstyrkan, ”det lånerörelsens förminskning borde i sista rummet tillgripas, och det endast, då Bankens säkerhet sådant ovilkorligen fordrarhvarjemte Utskottet, i 23 punkten af sistnämnde Utlåtande, förnyat dess tillstyrkan, att belåning af actier och publika papper må, i mon af tillgång, kunna utsträckas.
Oaktadt de flere förändringar R.
St. i öfrigt funnit för godt besluta i det förslag till hufvudgrunder för Bankens rörelse och förvaltning, Utskottet, i sistnämnde Utlåtande, framställt, hafva likväl R.
St. enhälligt gillat Utskottets åsigt om bibehållandet af Bankens lånerörelse på det hela vid dess nuvarande omfång; samt fråga jemväl hos R.
St. uppstått, huruvida ens, i något, fall, minskning i lånerörelsen borde tillåtas, och alla R.
St:rs, i anledning af omförmälde Utlåtande, fattade beslut påtagligen syftat derhän, att, i möjligaste måtto, förekomma hvarje sådan inskränkning; i öfverensstämmelse hvarmed R.
St. äfven enhälligt bifallit Utskottets tillstyrkan, att belåningen af actier och publika papper och Bankens egna obligationer, härrörande från dess före i83o gjorde upplåningar, ej allenast må få fortfara, utan äfven, i mon af tillgång, kunna utsträckas, fastän för öfrigt skiljaktige meningar, i afseende på belåning af dylike papper, egt rum; på sätt Utskottets, under N:o 3o, afgifna Memorial närmare upplyser.
Efter noggrannt öfvervägande häraf, och sedan Utskottet inhemtat, å ena sidan, R.
Sirs allmänt tillkännagifna önskan, att Bankens lånerörelse på det hela icke måtte lida någon inskränkning, och å andra sidan åter, att R.
St. ej blott beslutit, det Bankens egna obligationer, 6 Banco-Utskottets Memorial V.o w5. härrörande frän dess före i83o gjorde upplåningar, skulle, för framtiden, genom Disconten, belånas, utan jemväl å fonden för publike papper och actier, samt, till | af försäljningspriset, medgifvil belåningsrält, med borttagande af belåniugsrätten för några föga betydliga, i 2:dra punkten af§. i4 (i83o års Banco-Reglem. pag. i36), uppräknade papper, beviljat belåningsrätt lill go proc. af capital-beloppet för Riksgälds-Contorets, efter sisth Riksdag, utgifne obligationer med 5 proc. årlig ränta, för Riksgälds-Contorets obligationer med lägre ränta än 5 proc. om året, eller utan viss förfallotid eller uppsägningsiätt å fordringsegarnes sida och för Armeens Accords-amorteringsfonds-obligationer, och såmedelst äfven, utan någon beräkning af Bankens obligationer, medgifvit belåningsrätt å publika pappersfonden för ett vida större belopp än förut varit fallet, samt Utskoltet från Höglofl.
Ridderskapet och Adeln emot* tagit ej mindre en derstädes väckt motion, om rättighet för Banken att upptaga iån till förstärkande af fonden för Handels-Disconten och belåningen af publika papper, än äfven en annan motion, att Utskottet ville (ill R.
St. inkomma med specificeradt förslag å de publika papper, hvilka borde såsom belåningsbara uti det nya Banco-Reglementet uppräknas, har Utskottet, dels i Betänkandet N:o 7g, vid besvarandet af förstnämnde motion, fästande Rikets Ständers uppmärksamhet derå, att ile 5oo,ooo R:dr, sorn B ineo-Disconten och Låne-Contoren, i ett för allt, enligt i83o års Banco-Regi emen te., hafva att använda lill belåningen af publika papper, icke
Lunde blifva tillräcklige för den lill BancoDisconten, eldigt R.
Sttrs omförmälde beslut, öfverflyttade belåningen af Bankens egna obligationer, tillstyrkt, bland annat, att Disconten, ifrån samma tid den begynle med belåning af Låne-Bankens skuldförbindelser, härrörande från dess före år i83o gjorde upplåningar, måtte få från Låne-Banken å sig öfverlåtet det belopp, som å dylike skuldförbindelser då lunnes outlånadt efter gg proc. af totala capitalsummari; dels ock, under förutsättning, det R.
St. nogsamt insågo, att, så vida ej totalbeloppet af fonderne för Bankens lånerörelse på det hela skulle inskränkas, berörde föreslagne åtgärd vore af behofvet påkallad, i och med detsamma Bankens obligationer skulle af Disconten belånas, uti Betänkandet N:o 80, med iakttagande al Rikets Sers förut fattade beslut, framlagt förslag lill reglementariskt stadgande, motsvarande 4 Art. 5 Afd, §. 14 i i83o års Reglemente, enligt hvilket förslag
Bankens egna obligationer, bär rörande från dess före år i83o gjorde upplåningar, blifvit uppräknade bland de öfriga publika papper, hvilka i Disconten skola njuta belåningsrätt; men af dessa Betänkanden är, enligt ankomne Protocolis - Bxnco-Utskotlets Memorial IV.-o loS. 7 utdrag, endast det sistnämnde af R.
Sl. bifallet, b varemot Riks-Stånden,. ▼ id pröfningen af det förra, fattat olika besiut, så att Hö™v.
PresteStåndet och Hederv. Bonde-Ståndet lill Betänkandet lemnat bifall, men Högloft Ridderskapet och Adeln samt Vållofl.
Borgare-Ståndet detsamma afsiagil; lill följd hvaraf, och då sålunda 2 Stånd stannat emot 2, Utskottets, i Betänkandet N:o 79, framställde förslag måste anses vara af Rikets Ständer förkastadt.
Härigenom har Utskottet blifvit försatt i den belägenhet, att detsamma icke finner någon utväg alt uppgöra reglementariske föreskrifter, motsvarande 1 och i3 §§. i 4 Art. 5 AfJ„ af r83o års Banco-Reglernente, hvilka ej skulle antingen råka i strid med något af Rikets Ständer förut fattadt beslut eller ock föranleda till en vidlyftig, för göromålens jemna gång hinderlig, och på det hela onödig omgång; i thy,. att, om fonden för belåningen af adier och publika papper upptages till allenast 5oo,ooo R:dr men vid §.
14 iakitages Rikets Ständers beslut om belåning på denna fond af Bankens egne obligationer , ensamt utgörande en summa af circa 800,000 Rtdr, följden deraf måste blifva, alt tvärt emot Rikets Ständers, i anledning af Utskottets Utlåtande N:o i6> tiilkännagifne önskan och beslut, Bankens lånetiligångar på det liela skulle komma att minskas; att om, till förekommande häraf, en tillökning i' nämnde fond föreslogs för belåningen af Bankens egne obligationer, sådant blefve stridande emot Rikets Ständers, i förenämnde ordning, fattade beslut i anledning af Utskottets under Litt. a, b och c, i Betänkandet N:o 79, framställde förslag, att Låne-Banken, från samma tid den upphörde med belåningen af oftaberörde obligationer, skulle till Di scouten öfverlåta det belopp, som å dylike obligationer då funnes utlånadt efter gg proc» af totala capilal-summan; dock med förbehåll, att R:dr 200,000 må tills vidare reserveras inom Disconten, allenast för dem af desse slags Document, för hvilka låne-rättighet icke blifvit i Låne-Banken begagnad, för den händelse, att de vid något tillfälle icke, jemte öfrige belånbare publik» papper, kunna af samfällde fonden belånas; att, om åter belåning genom
Disconten af omförmälde obligationer skulle kunna verkställas, utan att hvarken åstadkomma någon inskränkning i Lånefondernes belopp eller erfordra den föreslägne öfverffyttningen från Låne-Banken, blefve nödvändigt, att dels Bänco-Disconl-Directionen, efter hvarje utlåningsdag, skulle aflemna till Låne-Banken reqvisition å del belopp, sorn för disconteringen af desse obligationer erfordras, samt derefter och sedan Låne Contors-Direclionerne afgifvit avi*- 3 Banco-Utskollets Memorial N.o 1o5. listor in duplo å de för sagde belåning utfärdade assignationer, LåneBanken å Directionernes Vexel-Banco räkning insätta de summor, sora voro behöflige, så fort att Banco-Disconl-Directionens assignationer nästföljande dag kunde infrias och Låne-Contorens assignationer kunde af Vexel-Banken inlösas, sist inom ett dygn efter avislislornas ankomst, utom då helgedag infaller; att emedlertid, och i den händelse någon assignation dessförinnan skulle företes, föreskrifterne i 29 §. af 1668 års Banco-Ordning, 4 §•