Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Biskop blifvit med förbindelse att underkasta sig löneförändring tillsatt, skall utredning ske af alla de med tjensten förenade löneförmåners belopp, för hvilket ändamål boställenas afkastning bör med noggrannhet uppskattas samt öfriga hemman, lägenheter eller jordar, som icke af Biskopen bebos eller brukas eller för boställets skötsel äro behöfliga, så snart lagligen ske kan, utarrenderas, hvarje gång för så lång tid, som för utarrendering af Kronans egendomar i allmänhet är eller varder bestämd, allt i den ordning och på det sätt Kongl. Maj:t täckes närmare föreskrifva.»
Den i förevarande punkt föreskrifna utredning afser att få med noggrannhet utrönt verkliga beloppet af de med hvarje Biskops-embete för närvarande förenade löneförmåner, på det att, ifall detta belopp finnes öfverstiga den lön, som, enligt föregående punkt, bör embetet tillkomma, öfverskottet må derifrån afskiljas, på sätt de följande punkterna närmare utvisa och ingå till en s. k.
Biskops-löneregleringsfond, för att användas till jemnande af annan Biskopslön.
I afseende åter å det sätt, hvarpå den för ett Biskopsembete bestämda lön bör komma dess innehafvare tillhanda, har den nådiga Propositionen icke föreslagit någon förändring i nuvarande förhållanden, hvaraf följer att, om densamma varder af Rikets Ständer antagen, biskopslönerna forifarande som hittills komma att utgå i form af kronotionde, boslälls-afkaslning, indelta räntor o. s. v, som af Biskoparne omedelbart uppbäras.
Utskottet befarar dock att härigenom ett af regleringens hufvudsyften, nemligen en billig och jemn fördelning af Biskoparnes inkomster, komme att i väsendtlig mån förfelas.
Då, enligt den nådiga Propositionen, den utredning, som bör föregå regleringen, icke skulle verkställas vid alla Biskops-embeten på en gång, utan i allmänhet endast i mån af inträffande ledighet och således lätteligen en tidrymd af 20 å 30 år kan förflyta efter det förhållandet vid några Biskops-embeten blifvit utredt, innan ordningen kommer till de andra, så torde det knappt kunna antagas att beräkningarne öfverallt blifva verkställda efter alldeles enahanda grunder.
Häraf följer åter att de erhållna resultaterna icke tillförlitligen skulle kunna med hvarandra jemföras och att en å dem bygd reglering redan derigenom blefve ur stånd att uppfylla det åsyftade ändamålet i afseende på jemn fördelning af inkomsterna.
Utskottet vill dock icke vid denna svårighet fästa någon afgörande vigt, emedan den synes kunna undvikas genom den förändring att, man lät den omförmälda utredningen vid alla Biskops-embeten ske någorlunda samtidigt och, såvidt möjligt, af samma personer, Men äfven antaget att denna förändring medgifves och att man derigenom verkligen lyckas åvägabringa en reglering, som till en början låter hvarje
Biskop komma i åtnjutande af hvarken större eller mindre inkomst, än han, enligt andra punkten, bör hafva, så lärer i allt fall, om inkomsten fortfarande som hittills får utgå i Bih. till R.
Prot. 1859 $ 1860. 8 Sami. 38 Haft. 2 10 Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o i83. form af boställs-afkastning, kronotionde o. s. v., detta förhållande icke länge kunna bibehållas, utan måste enligt sakens natur snart förändra sig sjelf.
Om likväl denna förändring icke bestod i annat än att Biskoparnes inkomster, i följd af de deruti ingående natura-persedlars prisstigning, komme att stiga i penningevärde, skulle måhända ej så mycket vara att deremot anmärka, emedan ett sådant stigande i Biskops-lönernas penningebelopp motsvarades af en ökad lefnadskostnad, som med skäl kunde anses göra en förhöjning nödig.
Men den nämnda förhöjningen skulle icke kunna försiggå i lika grad öfverallt, utan måste, i följd af omständigheter, hvilka omöjligen låta på förhand beräkna sig, blifva vid den ena Biskopslönen större och vid den andra mindre.
Emellan tvänne Biskops-boställen t. ex., hvilka, efter den noggrannaste uppskattning, i dag finnas gifva lika stor afkastning, skulle efter någon tids förlopp en måhända ganska betydlig olikhet finnas hafva inträdt, genom förändringar i naturförhållandena, i kommunikationsväsendet o. s. v. Man skulle således, om det nuvarande sättet för Biskops-lönernas utgående till Biskoparne vid regleringen bibehålles, endast för en kortare tid kunna vinna det åsyftade målet; den nu öfverklagade ojemnheten i lönernas belopp skulle snart återigen inställa sig och påkalla nya regleringar.
Och hufvudsakligen af detta skäl anser.
Biskoparnes löner böra efter regleringen komma dem tillhanda på annat sätt, än genom af dem omedelbart uppburen kronotionde, boställs-afkastning, o. s. v., såsom för närvarande sker.
I detta afseende finner Utskottet den största uppmärksamhet böra fästas vid det af åtskilliga talare, särdeles inom Hedervärda Bonde-Ståndet, vid ärendets remitterande framställda förslag, att de lönebelopp, som kunde för Biskoparne blifva bestämda, borde till dem kontant utbetalas af Stats-kontoret, till hvilket deremot alla Biskops embetenas nuvarande inkomster af kronotionde, boställen o. s. v. skulle ingå.
Ett sådant förslag har blifvit väckt och förordadt af Carl Johan Svensén från Calmar län, Paul Andersson från Jemtlands län, Sven Rosenberg från Christianstads län m. fl., hvarjemte Grefve Anckarsvärds, C. Hyrkande att Biskoparnes löner »måtte bestämdt komma att utgå utan beräkning på boställs-värden, prebende-värden m. m. dylikt, som endast vore af beskaffenhet att städse undergå förändring» synes afse en åtgärd i enahanda syftning.
I sjelfva verket torde ingen reglering af Biskops-lönerna kunna med skäl göra anspråk på att kallas »fullständig», som icke hvilar på de grunder, hvilka ofvannämnde talare förordat.
Väl har det icke undfallit Utskottet att, om
Biskoparnes löner bestämmas i fixa penningebelopp, en stigande lefnadskostnad och fallande i penningens värde i förhållande till lifsförnödenheterna kan efter en längre eller kortare tidrymd göra att de nu bestämda beloppen finnas mindre tillräckliga, men för sådant fall torde Biskoparne, lika väl som andra embetsman, hvilka åtnjuta lön på stat, kunna trygga sig vid Bikets Ständers beredvillighet att anslå den förhöjning, som verkligen kan finnas vara af nöden.
Den anförda omständigheten kan således icke åberopas såsom något skäl af vigt emot en fix penningeaflöning, helst ett sådant aflöningssätt, hvilket icke medförer det nuvarande aflöningssättets ofvan antydda olägenheter, dessutom, genom enkelhet och reda Allm. Best.- och Ekon.-Ulskottets Betänkande N:o 183.
11 samt genom att befria Biskoparne från deras nuvarande icke obetydliga besvär med uppbörden af sina inkomster, bereder fördelar, som, åtminstone i Utskottets tanke, vida öfverväga de svårigheter, som med dess införande möjligen kunna vara förenade.
Utskottet har derföre hos sig stadgat den öfvertygelsen att den nu ifrågavarande regleringen bör fotas på grundsatsen af Biskops-lönernas utgående från Slats-kontoret i vissa kontanta penningebelopp, äfvensom att, för beredande af tillgångar härtill, alia Biskoparnes nuvarande löneförmåner — naturligtvis utom de inkomster, som af prebende-pastorater dem tillflyta — böra till Stats-kontoret och dess Biskops-löneregleringsfond ingå.
Vid sådant förhållande finner ock Utskottet den i förevarande 3:dje punkt föreskrifna utredning i afseende på verkliga beloppet af de inkomster, som, enligt Utskottets tanke, böra till Stats-kontoret ingå, icke vara af behofvet påkallad och hemställer således att punkten må erhålla följande förändrade lydelse:
Efter Biskops afgång eller förut, om han blifvit med förbindelse att underkasta sig löneförändring tillsatt, skola alla med tjensten förenade löneförmåner af kronotionde, indelta räntor, särskilda anslag i penningar, boställen och pä lön anslagna hemman och lägenheter eller jordar ingå till Stats-kontoret, för att under titel Biskop s-löner egleringsf'onden särskildt för hvarje Biskops-embete redovisas och i första rummet användas till bestridande af den för Biskops-embetet i föregående punkt bestämda lön', skolande dessa boställen och öfriga lägenheter, så snart lagligen ske kan, utarrenderas, hva'je gång lör sä läng lid, som för utarrendering af Kronans egendomar i allmänhet är eller varder bestämd, ailt i den ordning och på det sätt Kongl. Maj:t täckes närmare föreskrifva. 4:0.
»Om efter skedd utredning lönen befinnes öfverstiga det belopp densamma, enligt andra punkten, bör utgöra med så stort värde, som svarar emot afkastningen af ett eiler flera med tjensten förenade prebende-pastorat, bör det eller de derifrån skiljas och Pastor der tillsättas i den ordning, som för regala gäll är stadgad, dock att för hvarje
Biskopsstol ett prebende-pastorat varder såsom sådant bibehållet» »Skulle prebende-pastorat, hvilket enligt förestående grund borde från Biskopslön skiljas, vara så litet att det icke förmår aflöna egen Pastor, må af Kongl. Majrts särskilda pröfning bero, huruvida detsamma skall med annat pastorat förenas eller tillsvidare vid samma Biskopsiön bibehållas.» Beträffande de med Biskops-embetena för närvarande förenade prebende-pastorater hafva Rikets Ständer uti den underdåniga skrifvelse, som föranledt ifrågavarande regleringsförslag, uttalat den åsigten, att »Biskoparnes prebende-pastorat i sådan egenskap 12 AU/n. Bese.- och Ekon.-Utshottets Betänkande N:o 183. borde komma alt uppköra.»
Denna åsigt har endast så lill vida vunnit afseende uii den nådiga Propositionen att, enligt densamma, väl en del prebenden skulle från Biskops lönerna skiljas och förses med egna Pastorer, men alltid ett prebende-pastorat såsom sådant blifva vid hvarje Biskopsstol bibehållet.
De skäl till delia förslag om ovitkorligt bibehållande af ett prebende ät hvarje Biskop, sora uti Herr Departements-chefens till Statsråds protokollet i ämnet afgifna yiirande anföras, äro egentligen ivänne.
Det ena är den af Rikets Ständer vid 1853 och 1854 årens riksdag yltrade öfvertygelse, att »Bi skoparne tillika borde vara Pastorer, på det de må ega till fälle att såsom prester verka och för att icke vara skiljda från det kyrkliga lif, som tillhör deras befattningar.»
Utskottet anser dock icke detta skäl kunna tillerkännas någon afgörande vigt.
Det lärer nemligen icke kunna bestridas, att sjelfva Biskops embetet i och för sig lemnar sin innehafvare tillfälle till en så vidt omfattande presterlig verksamhet, sora hans tid möjligen kan medgifva och att en Biskop således icke behöfver något prebende, för att få verka som prest och icke vara skiijd från det kyrkliga lif, som tillhörer hans befattning, likasom det torde få anses genom erfarenheten ådagalagdt, att, äfven om prebenden blefvo åt Biskoparne bibehållna, den egentiiga pastoralvården inom desamma, åtminstone i allmänhet, skulle komma att hvila på de såsom biträden åt Biskoparne anställde prestman.
Större vigt har då det andra för ifrågavarande förslag anförda motiv, som helt och hållet är af ekonomisk beskaffenhet.
Enligt den stat, hvars antagande Utskottet här ofvan förordat, skulle summan af samtliga Biskops-lönerna, hyresersättningar oberäknade, utgöra 150,000 R:dr R:mt.
Jemför man härmed summan af de för närvarande utgående egentiiga Biskops-lönerna, då inkomster af prebenden icke tagas i beräkning, eller 91,943 R:dr 32 öre, så finnes en brist uppkomma af icke mindre än 58,056 R:dr 68 öre.
Väl äro dessa siffror icke fullt tillförlitliga, synnerligast emedan inkomsten af Biskoparnes boställen samt öfriga på lön anslagna hemman och lägenheter, hvilken inkomst för samtlige Biskoparne för närvarande icke utgör mer än 29,568 R:dr 61 öre, otvifvelaktigt kan betydligen ökas, men äfven om denna inkomst fördubblas, skulle den sålunda uppkomna tillökningen icke förslå till bristens fyllande, utan vore det för sådant ändamål nödigt att ett prebende blefve vid hvarje Biskops-stol bibehållet.
Utskottet har visserligen icke förbisett detta förhållande att Biskoparnes nuvarande inkomster, om prebende-pastoraternas afkastning derifrån afräknas, icke — åtminstone icke på någon tid — lära förslå till Biskops-lönernas bestridande enligt den stat, som Kongl.
Maj:ts Proposition innehåller; men då tilläfventyrs uppkommande brist torde kunna betäckas på annat sätt, än det af Kongl.
Majit föreslagna, finner Utskottet icke uti det nämnda förhållandet tillräckligt skäl för frångående af Rikets Ständers uttalade åsigt, om att alla prebenden, utan undantag, borde skiljas från Biskops-embetena och förses med egna Kyrkoherdar, en åtgärd som, vid den nådiga Propositionens remitterande, blifvit inom Hedervärda Bonde-Ståndet tillstyrkt af Sven Rosenberg från Christianstads län, Georg Nyqvist från Wermlands län, m. fl. talare, och som ur församlingarnes synpunkt, enligt Utskottets tanke, är i hög Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o i83. 15 grad önskvärd.
Utskottet anser sig således äfven i denna del böra afvika från den nådiga Propositionen genom förordande af den grundsats, att den ifrågavarande regleringen bör sä ordnas,, att alla prebende-pastorater kunna från Biskops-lönerna skiljas och med egna pastorer förses.
Detta mål torde dock icke kunna genast eller på en gäng ernås, utan allt för kännbara uppoffringar för Statsverket, hvarföre Utskottet, hufvudsakligen i öfverensstämmelse med den nådiga Propositionen, anser de med ett
Biskops embete för närvarande förenade prebenden endast i den mån böra derifrån skiljas, som embetets Öfriga inkomster lemna tillgång till bestridande af den för detsamma bestämda lön, med eller utan tillhjelp af öfverskott från annan Biskops-lön; och vill Utskottet längre ned yttra sig om sättet för fyllande af den brist, som efter regleringens fullbordande tilläfventyrs kan finnas vara förhanden.
Hvad dernäst angår förslaget att pastorer i alla de frånskiljda prebendena skulle tillsättas i den ordning, som för regala gäll är stadgad, så kan detta förslag visserligen till en viss grad anses grunda sig på nuvarande förhållanden, då nämnda pastoraters Kyrkoherdar, d. v. s.
Biskoparne, utnämnas af Konungen.
Men dä, enligt hvad Utskottet har sig bekant, det bland dessa prebende pastorater finnas flera, hvilka, innan de anslogos till prebenden, haft rätt att sjelfva välja sina Kyrkoherdar, enligt de för konsistoriela pastorater gällande föreskrifter, har Utskottet ock ansett det billigt, att dessa pastorater, då deras prebende-egenskap upphörer, återfå sin förra rätt i afseende på tillsättande af deras pastorer.
Något särskildt aflöningsförslag för de nya Kyrkoherdarne i prebenden, som Rikets Ständer begärt, bar icke funnits erforderligt, då, enligt hvad Herr
Departements chefen upplyst, i allmänhet den från hvarje prebende utgående kyrkoherde-lön, boställsafkastning o. s. v. är tillräcklig att med aflöning förse dess pastor, helst församlingarne torde kuuna antagas vara benägna att något höja sina afgifter, dä de erhålla egna pa storer.
Undantagsvis vore dock ett eller annat prebende så ringa, att det syntes icke kunna lemna medel till en pastors anständiga bergning och för sådana fall finner Utskottet lämpligast, att det åt Kongl. Maj:ts särskilda nådiga pröfning öfverlemnas huru dermed bör förhållas, hvarvid Utskottet föreställer sig att den utväg, som i detta afseende egentligen borde kunna komma i fråga, blifver sådana pastoraters sammanslagning med andra närgränsande.
På grund af hvad sålunda blifvit anfördt hemställer Utskottet, att denna punkt må erhålla följande lydelse:
Om beloppet af de inkomster, som sålunda från ett Biskops-embete till ofvannåmnde fond ingå, tillhopa med den inkomst, som efter utredning /innes vara att påräkna aj de till samma embete för närvarande hörande prebende-pastorat, öfverstiger beloppet af den lön, embetet enligt ändra punkten bör tillkomma, med så stort vfir - 14 Allm. Ben.- och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 183. de, som svarar emot af kastningen af el t, flera eller alla dermed förenade prebende-pastorat, bör det eller de derifrån skiljas och pastor der tillsåttas i den ordning, som för regala gäll är stadgad, derest icke utredes att pastoratet, innan det klef anslaget till prebende, var, i afseende på ordningen för pastors tillsättande, af konsistoriel egenskap, i hvilket fall det bör samma egenskap återfå.
Skulle prebende-pastorat vara så litet, att det icke förmår aflöna egen pastor, må af Kongl. Maj:ts särskilda pröfning bero huru dermed skall förhållas. 5:0.
Öfverskjuter biskopslön det för densamma bestämda värde med större belopp, än som motsvarar inkomsten af derifrån skiljda prebende-pastorat, bestämmer Kongl. Maj:t hvilka inkomster ytterligare böra derifrån afskiljas.
Dessa ingå till Stats kontoret för att under titel:
Biskops-löneregleringsfonden redovisas och tili jemnande af annan biskopslön användas.
På samma sätt förfares om löneinkomsterna befinnas öfverskjuta normalbeloppet med mindre summa, än att något prebende-pastorat genast kan derifrån skiljas.
Med iakttagande af de ändringar, som blifva en nödvändig följd af hvad Utskottet ofvan tillstyrkt, torde denna punkt böra erhålla följande lydelse: öfverskjuter inkomsten af de med Biskops-embetet för närvarande förenade löneförmåner den för detsamma i andra punkten bestämda lön med större belopp, än som motsvarar inkomsten af derifrån skiljda prebende-pastorat, skall öfverskotta till jemnande af annan biskopslön användas.
Lag samma vare om ofvannämnde löneinkomster befinnas öfverskjuta normal-beloppet med mindre summa, än att något prebende-pastorat genast kan derifrån skiljas. 6;ö.
Understiger biskopslön det för densamma fastställda belopp, skall fyllnaden Rensten tilldelas af Biskops-löneregleringsfonden, så snart denna dertill lemnär tillgång.
Till följd af de ändringar, Utskottet förut tillstyrkt, torde denna punkt böra få denna lydelse:
Understiger biskopslön, af kastningen af dermed förenade prebendepastorat deruti inberäknad, det för densamma fastställda belopp, skall fyllnaden tjensten tilldelas af öfverskotta å annan biskopslön, så snart sådant uppkommer.
Besv- och Ekon.-Vtskotlets Betänkande N;o i83- 45 7:0.
Så snart Kongl. Majit finner Biskops-löneregleringsfondens årliga inkomst uppgå till det belopp, att af densamma ersättning kan Biskop lemnäs för prebende-pastorat som bör men förut icke kunnat från tjensten. skiljas och med egen kyrkoherde förses, gifves om verkställandet deraf nådig befallning, hvarvid, i valet mellan flera, företrädesvis bestämmes prebende-pastorat i stift, der mer än tvänne sådana äro Biskopen på lönen anslagna.
Äfven i denna punkt blifva ändringar nödiga, om de af Utskottet ofvan förordade grundsatser vinna Rikets Ständers bifall, hvadan Utskottet för detta fall hemställer att punkten må sålunda förändras:
Så snart Kongl. Majit finner årliga öfverskottet å biskops-lönema uppgå till det belopp, att deraf ej blott kan fyllas bristen för de biskopar, hvilkas löner icke uppgå till de för dem i andra punkten bestämda belopp, utan äfven ersättning kan Biskop lemnäs för prebende-pastorat, som förut icke kunnat från tjensten skiljas och med egen kyrkoherde förses, gifves om verkställandet deraf nådig befallning, hvarvid, i valet mellan flera, företrädes vis bestämmes prebende-pastorat i stift, der mer än tvänne sådana äro Biskopen pä lönen anslagna. 8:0.
Biskops-löneregleringsfondens årliga inkomster må ej till annat än bär uppgifna ändamål disponeras, hvaremot å densamma uppkommande behållningar må af Kongl. Majit användas till sådana utgifter, som af denna, lönereglering kunna blifva en nödvändig följd eller tjena till dess fortskyndande.
Uti den vid sistlidna riksdag aflåtna underdåniga skrifvelse i förevarande ämne anhöllo Rikets Ständer, att de Öfverskottsmedel ä Biskopames nuvarande inkomster, som, sedan aflöning för särskilda kyrkoherdar, i prebende-pastoraterna blifvit beräknad, tilläfventyrs kunde återstå, måtte i det begärda reglerings-förslaget afses till löneförbättring för det svagast aflönade presterskapet.
I enlighet härmed hafya ock under innevarande riksdag vid den nådiga Propositionens remitterande yrkanden blifvit inom Hedervärda Bonde-Ståndet framställda af Carl Johan Svensén från Calmar län, Georg Nyqvist frän Wermlands län, m. fl., hvaremot inom samma Stånd Carl Casper Nettelbladt från Stockholms län, Sven Rosenberg från Christianstads län, Josef Oscar Almqvist från Norrbottens län, m. fl., under bestridande af förutnämnde talares åsigt, yttrat sig för den meningen att berörda öfverskottsmedel borde till Statsverket ingå. 16 Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottels Betänkande N:o i83.
Efter den utredning frågan om verkliga beloppet af Biskoparnes inkomster numera vunnit torde det dock vara mer än tvifvelaktigt, huruvida dessa inkomster, sedan afkastningen af samtliga prebende-pastorater blifvit derifrån afräknad, ändå skola icke allenast förslå till bestridande af Biskopslönerna enligt 2:a punkten, utan äfven derutöfver lemna öfverskott, Åtminstone lärer detta öfverskott, om något sådant verkligen blifver att påräkna, först i en temligen aflägsen framtid kunna ifrågakomma.
Och vid sådant förhållande anser ock Utskottet för sin del riktigt, att i afseende på dessa öfverskottamedels användande tillsvidare får anstå med hvarje annat beslut, än det Kongl. Maj:t föreslagit, eller att de må af Kongl. Maj:t användas till sådana utgifter, som af denna lönereglering kunna blifva en nödvändig följd eller tjena till dess fortskyndande, hvadan Ut skottet hemställer, att denna punkt må af Rikets Ständer godkännas.
Då emellertid, enligt Utskottets tanke, det är vida sannolikare att, efter fullbordad reglering, de från Biskops-embetena till lönereglerings-fonden ingående inkomster, i stället för att lemna öfverskott, skola befinnas icke ensamt förslå till Biskops-lönernas bestridande enligt den af Kongl. Majit föreslagna stat och att således ännu vid nämnda tidpunkt åtskilliga prebenden icke kunnat från Biskopslön skiljas och förses med egna pastorer, hemställer Utskottet, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att om, sedan inkomster från alla Biskops-embeten börjat att till lönereglering sfonden ingå och dessa inkomsters verkliga värde genom boställens och öfrige lågenheters utarrendering på längre tid blifvit tillförlitligen utrönt, befinnes att några Biskops-embeten ej kunna af lönereglering sfondens tillgångar, utan biträde af prebenden, förses med löner till de i 2:a punkten bestämda belopp, Kongl. Maj\t täcktes hos Rikets Ständer göra nådig framställning om beredande af medel till jemväl dessa prebendens utlösande.
Reservation: af Herr Hjärne, H.: nJag reserverar mig emot Utskottets beslut i 2:dra punkten, och emot deraf i öfriga punkter föranledda förändringar 1 Kongl.
Majits Proposition.
Emot den grundsats, att Biskopar, i likhet med alla andra Statens löntagare, borde aflönas med bestämda belopp i penningar, kan visserligen inga giltiga skäl uppgifvas; men klokheten och det praktiska förståndet bjuder, att man, vid den lönereglering, söm Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 183. 47 sorn nu Sr i fråga, icke bör äfventyra ett afslag på hela reformförslaget, genom att framställa alltför stora anspråk pä eftergifter i gällande privilegier af Preste-Ståndet, utan hvilka eftergifter likväl inga beslut af de öfriga Riks-Stånden i denna fråga blifva gällande.
Preste-Ståndets benägenhet i detta afseende är redan vid denna riksdag pröfvad vid be handlingen af Kongl. Maj:ts Proposition angående förändrad lönereglering för presterska» pet, hvarvid nämnde Stånd afslagit den punkt i det Kongl, förslaget, som innefattade en ganska ringa eftergift i afseende å reglering af Kyrkoherdarnes boställsjord.
Det finnes således icke den ringaste anledning att antaga det Preste-Ståndet nu skall bifalla ett förslag, som förutsätter upphäfvande af nästan alla de privilegier detta Stånd eger i afseende på dess aflöningssätt.
Redan Kongl. MajUs Proposition förutsätter ganska betydliga eftergifter i detta afseende, om bifall hvartill man likväl bör kunna ega någon förhoppning, enär de endast röra Biskops-embetena.
Till förordande deraf hade Utskottet, efter min åsigt, bort inskränka sig; emedan redan genom de grunder för ny löne-regle. ring, som Kongl.
Maj:t förelagt Ständerna, ästadkommes en stor förbättring i Biskoparnes löningssält, och, isynnerhet, emedan i den föreslagna regleringen ligger ett frö till ytterligare utveckling af reformen, som otvifvelaktig! skall, förr eller sednare, påskynda genomförandet af den grundsats, Utskottet, på ett för tillfället opraktiskt sått, i 2:dra punkten uttalat.