Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
StatsKalendern meddelade upplysning derom, att RiksRättens Ledamot, Herr Presidenten Westerstrand, sedan bolagets stiftelse, varit och ännu vore Ordförande i dess Direktion.
I 79 denna egenskap hade Herr Presidenten tvifvelsutan deltagit i
Direktionens rörande detta ämne gjorda framställningar och således, jemte
Direktionens öfriga Ledamöter, såsom sökande, å bolagets vägnar, hos Kongl.
Maj:t i underdånighet sig anmält uti den fråga, som komme att utgöra ämne för RiksRättens pröfning.
Yid sådant förhållande och då Herr Presidenten för sig eller sina hufvudman kunde af målets utgång härstädes hafva att vänta nytta eller skada, kunde Herr JustitieOmbusdmannen icke undgå att, med åberopande af 13 Kap. 1 §.
Rättegångsbalken, yrka, det Herr Presidenten Westerstrand måtte förklaras jäfvig att detta mål, såsom Domare, öfvervara. 7:o. Ansökningen Lit. G. Yid Herr JustitieOmbudsmannens äfven härutinnan uppläste och ingifne anmärkningsmemorial var fogadt utdrag af StatsRådsProtokollet öfver Krigsärenden den 1 Februari 1840.
Härförutan inlemnade Herr Justitieombudsmannen dels Bihang till samtlige RiksStåndens Protokoll vid Urtima Riksdagen åren 1834 och 1835, l:sta Samlingen, 1 och 2 Afdelningarne samt 10:de Samlingen, 1 och 2 Afdelningarne, dels ock Rikets Ständers Revisorers åren 1835, 1837 och 1839 afgifna Berättelser.
Då svaranderne härefter lemnades tillfälle att i anledning af de framställda jäfsanmärkningarna och i öfrigt i fråga om RiksRättens sammansättning sig yttra, förklarade H. E. Herr Grefve Löwenhjelm, å egna och öfrige tillstädes varande svaranders vägnar, att de, för deras del, icke hade några jäf emot RiksRättens Ledamöter att anföra; och f. d. StatsRådet Herr Grefve Hård tilläde, att då, hvad serskildt anginge de af Herr Justitieombudsmannen emot Herrar Presidenterne Westerstrand och af Billbergh gjorda jäfsanmärkningar, bemälde Herrar Presidenter destomindre skulle kunna af förevarande saks utgång vänta nytta eller skada, som RiksRättens utslag deruti icke kunde leda till rubbning af de förhållanden, hvilka genom Kongl. Maj:ts Beslut i anmärkta ärendena blifvit bestämda, ansåg Herr Grefven berörde anmärkningar icke böra bifallas.
Sedan Herr StatsRådet
Ihre och Herr KansliRådet Ulfsparre, på tillfrågan, förmält sig vilja emottaga de afgifne anmärkningsmemorialen, den förre å H. E.
Herr Friherre Stjernelds vägnar och den sednare för Herr f. d. StatsSekreteraren Danckwardt samt om kommunikation af samma memorial med bemälde svarande besörja, förklarade Herr Justitieombudsmannen, att han, på det skriftvexlingen icke måtte uppehållas, för sin del, ej hade något att emot det föreslagna kommunikationssätlet invända; dock att Herr Justitieombudsmannen härigenom icke ville hafva medgifvit, att H. E. Herr Friherre Stjerneld äfven framdeles under rättegången blefve från personlig inställelse frikallad; 80 hvaremot Herr Justitieombudsmannen, med afseende å beskaffenheten af den sak, deruti Herr f. d. StatsSekreteraren Danckwardt vore tilltalad, icke ville bestrida, att Herr f. d. StatsSekreteraren finge genom behörigen befullmäktigad!
Ombud svara.
Parterne fingo nu afträda.
Yid öfverläggning i anledning af de jäfsanmärkningar, Herr Justitieombudsmannen framställt emot Herrar Presidenterne Westerstrand och af Billbergh, ansågo Herr KammarRådet Fägersten och Herr JustitieRådet Isberg , för deras del, pröfningen af dessa anmärkningar böra anstå intilldess, genom granskning af de ingifna handlingarna, sakens sammanhang hunnit närmare utredas; men RiksRättens öfrige Herrar
Ledamöter funno nämnde anmärkningar vara af beskaffenhet att nu genast böra afgöras.
I följd häraf fortsattes öfverläggningen rörande omförmälda jäfsanmärkningar, hvarunder 1 lerr Presidenten JVesterstrcind anförde, att, äfven om icke, såsom Herr Justitieombudsmannen anmärkt, Herr Presidenten eller nya Trollhätte Kanalbolag, i hvars Direktion Herr Presidenten vore Ordförande, kunde anses hafva nytta eller skada af sakens utgång att vänta, Herr Presidenten, som i nyssnämnda egenskap deltagit uti och ingifvit serskilda af Direktionen hos Kongl. Maj:t i underdånighet gjorda ansökningar i afseende å tillstånd för Konvoj Kommissariatet att meddela accepter å Direktionens anvisningar på Handels och sjöfartsfonden, i allt fall vore att betrakta som bolagets fullmäktig i berörde mål, der de rådgifvandeåtgärder blifvit vidtagna, hvilka utgjorde före»- mål för åtalet i första punkten af Herr JustitieOmbudsmannens ansökning Lit.
F- Denna omständighet, hvilken Herr
Presidenten ansåg utgöra jäf för sig att i nämnde punkt döma, ville Herr Presidenten anmäla till pröfning i sammanhang med den emot honom af Herr Justitieombudsmannen framställda jäfsanmärkning.
RiksRättens fleste Herrar Ledamöter funno, att med pröfningen af det serskilda jäf, Herr Presidenten Westerstrand, på sätt berördt är, anmält, borde uppskjutas till dess en närmare kännedom af handlingarna vore tagen, än den RiksRätten hittills varit i tillfälle att inhemta; hvaremot Herr AmiralitetsKammarRådet IViclin, Herr JustitieRådet Nordenstolpe samt Herrar Presidenterne af Billbergh och Friherre Cederström förklarade sig beredde, att, likasom Herr Presidenten Westerstrand redan gjort, i sakens närvarande skick, meddela utlåtande i denna jäfsfråga.
Yid pröfning af Herr JustitieOmbudsmannens jäfsanmärkningar voro meningarna skiljaktiga, hvarföre omröstning skedde, dervid Herr 81 Herr BergsRådet Tribler yttrade, att han fann de af Rikets Ständers Justitieombudsman emot Herrar Presidenterne Westerstrand och af Billbergh framställda anmärkningar, enligt grunderna i 13 Kap. 1 §.
Rättegångsbalken, innefatta jäf för Herrar
Presidenterne att hvar i sitt af ifrågaställde ämnen sig yttra.
Herr Amirali te LsKam marila de t IVi din och SlatsKommissarien af Tuneld instämde i detta yttrande.
Herr KrigsRådet Branting deremot utlät sig, att han ansåg nämnde anmärkningar icke, enligt 13 Kap. 1 §.
Rättegångsbalken, innefatta laga jäf. Herr KommersRådet Leyonmarck förenade sig med Herr KrigsRådet Branting.
Herr KammarRådet Fägersten åter med Herr BergsRådet Tribler.
Herr HofRättsRådet Sköldberg med Herr KrigsRådet Branting.
Herr GeneralLieutenanten Lorichs med Herr BergsRådet Tribler.
Herrar A iceAmiralen Coyet och JustitieRådet Nordenstolpe med Herr KrigsRådet Branting.
Herr JustitieRådet Isberg yttrade:
Då Herr Presidenten i Kammar Rätten af Billbergh i och för detta embete varit och ännu är i åtnjutande af den lön, emot hvars belopp åtal förekommer i första punkten af memorialet Lil.
Ej funne Herr JustitieRådet, med godkännande af den utaf Herr Justitieombudsmannen framställda anmärkning, Herr Presidenten af Billbergh icke kunna anses ojäfvig att såsom Domare deltaga i pröfningen af samma åtal; hvaremot, i afseende å Herr Presidenten Westerstrand, Herr JustitieRådet ej fann sådana omständigheter ådagalagda, som kunde utgöra laga jäf, i följd hvaraf den framställda anmärkningen af Herr JustitieRådet ogillades.
Herrar JustitieRåden Stråle oda Themptander äfvensom Herr ViceAmiralen Nordenskjöld delade Herr KrigsRådet Bräntings tanka, men Herrar Presidenterne af Billbergh, Westerstrand och Friherre Cederström instämde i Herr BergsRådet Triblers mening, derför Herr Presidenten af Billbergh, i hvad honom sjelf angick, jemväl ville hemta stöd af det förhållande, att han i egenskap af President i Kongl.
KammarRätten deltagit i bemälde
Rätts vid liera tillfällen gjorda underdåniga hemställan, att 1831 års stat för KammarRätten måtte, såsom ansedd nödig för arbetets jemna och obehindrade gång, äga bestånd. 11 82 I följd af denna omröstning blef, i öfverensstämmelse med de flesta Ledamöternes mening, för parterna, ater förekallade, afkunnadt detta Beslut.
RiksRätten finnér den af Rikets Ständers Justitieombudsman emot Herr Presidenten af Billbergh framställda anmärkning, enligt grunderna i 13 Kap. 1 §.
Rättegångsbalken, innefatta jäf för Herr Presidenten att angående ifrågaställda ämne sig yttra; Hvaremot RiksRätten anser hvad Herr Justitieombudsmannen emot Herr Presidenten Westerstrand anmärkt icke, enligt åberopade lagrum, utgöra laga jäf.
Enär svaranderne härefter tillfrågades, huru lång tid de ansågo sig behöfva, för att i saken sig förklara, tillkännagaf H. E. Herr Grefve Löwenhjelm för sig och medsvarande, att de i sådant afseende anhöllo om rådrum i två månader från delfående! af Herr JustitieOmbudsmannens anmärkningsmemorial; i sammanhang hvarmed Herr f. d. StatsRådet Poppius framställde den begäran, i hvilken öfrige svaranderne instämde, att, till undvikande af det besvär och den tidsutdrägt, som blef ve en följd deraf, att svaranderne, hvilka icke i allt hade gemensam svarandetalan, samtligen hade att tillgå allenast den af Herr JustitieOmbudsmanen aflemnade duplett af memorialen, ett exemplar deraf måtte hvardera svaranden tillställas, samt att den begärda förklaringstiden måtte beräknas från den dag, svaranderne kommo i tillfälle att, på sådant sätt, erhålla del af memorialen.
Efter det Herr Justitieombudsmannen förklarat sig ej hafva något att erinra emot den å svarande sidan nu gjorda hemställan, fann RiksRätten skäligt bifalla, att hvardera svaranden må undfå ett exemplar af de afgifne anma rk ni ngsiuemor ialen, i de delar som honom röra; Och uppskjöts vidare handläggningen af saken till Måndagen den 25 i denna månad, kl. 12 på dagen, då parterna hade att åter sig infinna och hvaremedlertid anstalt om dylika exemplars anskaffande skulle fogas.
Parterna afträdde, och sedan Sekreteraren fått tillsägelse att till nästa sammanträde kalla Herr KammarRättsRådet Uggla, åtskiljdes RiksRättenS Herrar Ledamöter kl. \ 4 eftermiddagen.
In (klem /.
Quensel. 83 JustitieOmbudsmannens Anförande till RiksRätten den 25 Januari 1841.
Vördsamt Memorial. Xj ti det till Höga RiksRätten den 11 af innevarande månad ingifna anmärkningsmemorial, hvarigenom min embetstalan rörande de i förutgångna ansökningen Lil.
F. nämnda mål utföres, förekommer under första punkten, utom de hufvudsakliga anmärkningarna emot åtskilliga Herrar StatsRådsLedamöters rådgifvandeåtgärder i fråga om anslag ifrån Handels och sjöfartsfonden till nya Trollhätte Kanal- och SlussverksBolag, den erinran i afseende å rådslaget den 25 Augusti 1837, att Konungens då närvarande Rådgifvares gjorda uppgift, att Handelshuset Schön &
Kompis anbud till verkställighet af kanalens ombyggnad icke väsendtligen afvcke ifrån de i Kongl.
Kungörelsen den 9 December 1836, för detta arbete, fastställda åligganden och utlofvade förmåner, varit emot verkliga förhållandet stridande åtminstone i så måtto, som i högstberörde Kungörelse ibland förmånerna för ett bildande bolag till kanalens ombyggnad utlofvades ett bidrag ifrån Statens sida af 50,000 R:dr årligen i 25 års tid, men Schön &
Kompis anbud deremot innefattade förbehåll om ett sådant årligt bidrag af 60,000 R:dr i lika lång tid, och således, för hela tiden af 25 år, 250,000 R:dr större bidrag, än i Kungörelsen förutsattes *).
1 anledning häraf och enär i det föregående af samma anmärkningspunkt redan är anfördt hvad åberopade Kongl. Kungörelsen i berörde afseende innehåller, nemligen att det blifvande bolaget skulle ifrån och med det år, då kanalens ombyggnad börjades, årligen undfå ett bidrag af 50,000 R:dr, som kornme att fortfara intilldess allt hvad bolaget inom ett maximum af En million R:dr för företaget successive tillskjutit eller upplånat utöf ver 700,000 Ridr och de tillgångar, som öfverskott å inkomsten af nuvarande fart genom Trollhättan och Götha eif lemna, blifvit till kapital och fem procent ränta återbetaldt; anhåller jag nu att, till närmare utveckling af ofvanomförmälda erinran, endast få tillägga det förklarande, att den på förenämnda sätt anmärkta skiljaktighet emellan Kongl.
Kungörelsens innehåll och Handelshuset Schön &
Kompis *) Se här ofvan pag, 60. 84 anbud grundar sig på den förutsättning, att de i Kongl. Kungörelsen omtalade successiva tillskott eller lån, sorn linge för kanalarbetet göras, utöfver 700,000 R:dr och inkomsten af nuvarande kanalfarten, skulle, äfven om de uppgingo till maximisumman
En million R:dr, kunna med belöpande räntor till fullo återgäldas på 25 års tid; hvilket berodde på tiden, då tillskotten gjordes eller lånen upptogos, samt på vilkoren för deras återgäldande; och att dessutom möjligtvis dessa tillskott eller lån icke blefvo, till hela påräknade beloppet, för arbetets utförande af nöden; men att deremot, utan afseende å sådana omständigheter, enligt Schön &
Komprs anbud, ovilkorligen erfordrades det årliga bidraget af 60,000 R:dr i 25 år; hvarigenom en eventuel skillnad till uppgifna beloppet af Statens bidrag i förra fallet emot det sednare kunde }rppas.
Stockholm den 25 Januari 1841. C. L. LANDIN. 85 PROTOKOLL, hållet i RihsRättcn i Stochholm den 25 Januari 1841.
JV ärvar ande:
Ordföranden, Herr Presidenten Friherre Cederström. samt Ledamöterne: Herrar Presidenterne Westerstrand. och af Billbergh.
Chefen för Förvaltningen af Sjöärendena, Herr Vice Amiralen Nordenskjöld.
Herrar J usti tieRåden Themptander.
Herr V ice Amiralen Coyet.
Herr IIofRättsRådet Sköldberg.
Herr Stats Kommissarien af Tuneld.
Herr KommersRådet Leyonmark var, på sätt insändt Läkarebetyg utvisade, af opasslighet hindrad alt denna dag i RiksRätten sig infinna, och Herr KammarBättsRådet Uggla, som erhållit underrättelse om detta sammanträde, hade inkommit med en skrift, deruti han, under åberopande af en den 11 i denna månad till Herr Friherren och Ordföranden aflåten skriftlig anmälan af sjukdomsförfall för inställelse berörde dag, tillkännagifvit, att samma förfall ännu forlfore, till bestyrkande hvaraf Herr KarnmarRättsRådet bifogat ett af Kongl. LifMedikus Carl Dellwik den 22 dennes utgifvet betyg af innehåll, att Herr KammarRättsRådet, i anseende till försvagad hälsa, vore i behof af frihet från alla göromål.
Herr Friherren och Ordföranden vitsordade , alt han vid hemkomsten efter sista sammanträdet erhållit den i nämnde skrift åberopade anmälan. jRiksRättsHandlingar, 2:a Häftet. 12 STOCKHOLM, PfoXosTRäjrtsitA. JBonTHtcxnmaV 1841. 86 Underlecknad hade i förmaket uppläst RiksRättens
Protokoll den 11 i denna månad för ej mindre Herr Justitieombudsmannen Landin, än H. E. f. d.
StatsRådet Herr Grefve Löwenhjelm, f. d.
StatsRådet Herr Friherre Åkerhjelm, Herr f. d. StatsRådet Poppius, StatsRådet Herr Friherre Lagerbjelke, f. d. StatsRådet Herr Friherre von Schulzenheim, f. d. StatsRådet Herr Friherre Gyllenhaal, Herr StatsRådet Ihre, f. d. StatsSekreterarne Herr Presidenten Skogman, Herr von Hartmansdorff och Herr Grip, samt f. d. tillförordnade StatsSekreterarne Herr KansliRådet Ulfsparre, Herr KansliRådet Bohm, Herr ExpeditionsChefen Munthe och Herr ExpeditionsSekreteraren Riben, äfvensom för H. E. f. d. JustitieStatsMinistern Herr Grefve Rosenblads Ombud Herr KommersRådet Rosenblad; och blef nu samma Protokoll inför RiksRätten justeradt; deruppå bemälde Parter och Ombud förekallades och förklarade, på tillfrågan, att de emot Protokollet icke hade något att anmärka. F. d. StatsRådet Herr Friherre Gyllenhaal företedde en för honom af f. d. StatsRådet Herr Grefve Hård denna dag utgifven fullmakt, att i stället för Herr Grefven, som af opasslighet vore hindrad att sig inställa, ej blott öfvervara Protokollsjusteringen, utan jemväl emottaga Herr JustitieÖmbudsmannens Anmärkningsmemorial i de delar Herr Grefven rörde.
Likaledes hade H. E. StatsMinistern för Utrikes Ärendena Herr Friherre Stjerneld, hvilken i skrift till RiksRätten anmält sig af fortfarande sjuklighet hindrad att i dag inställa sig härstädes samt dervid hilagt ett af StadsLäkaren i ^Vadstena Doktor L. M. Hjertstedt den 19 dennes meddeldt betyg derom, att Hans Excellens lider af sjukdom så, att han ej kan lemna sina rum, utfärdat en af Herr StatsRådet
Ihre härvid ingifven fullmakt för Herr StatsRådet, att å Hans Excellenses vägnar emottaga de handlingar, RiksRätten kunde komma att med Hans Excellens kommunisera.
Herr Justitieombudsmannen förmälte, att, med afseende å innehållet af det Läkarebetyg, som från H. E. Herr Friherre Stjerneld inkommit, Herr Justitieombudsmannen icke hade något att påminna dervid, att Hans Excellens vid detta tillfälle vore genom Ombud tillstädes, äfvensom Herr Justitieombudsmannen medgåfve, det Herr Friherre Gyllenhaal, på grund af den fullmakt, han företett, finge nu iakttaga Herr Grefve Hårds rätt.
Derjemte uppläste och ingaf Herr Justitieombudsmannen ett skriftligt anförande, innefattande tillägg till och förklaring af hvad Herr Justitieombudsmannen andragit i det den 11 af innevarande månad ingifne anmärkningsmemorial till ansökningen Lit.
F och första punkten deraf. 87 Sedan H. E.
Herr Grefve Löwenhjelm fått emottaga duplett-exemplaren af Herr JustitieOmbudsmannens anmärkningsmemorial, samt ej mindre Hans Excellens än öfrige tillstädesvarande Svarander och Herr KommersRådet Rosenblad, å H. E. Herr Grefve Rosenblads vägnar, undfått hvar sitt tryckta exemplar af samma memorial, äfvensom Herr StatsRådet
Ih re, Herr Friherre Gyllenhaal och Herr KansliRådet
Ulfsparre serskilda exemplar för att tillställas H. E. Herr Friherre Stjerneld, Herr Grefve Hård och Herr f. d.
StatsSekreteraren Danckwardt, så förständigades Parterne, att RiksRätten åter sammanträder Måndagen den 29 nästkommande Mars, kl. 10 förmiddagen, då Parterne åter borde sig infinna, och Svaranderne, öfver hvad anmärkt blifvit, afgifva förklaring.
Efter det RiksRätten, på anmälan, att Herr Justitieombudsmannen begärt del af RiksRättens Protokoll, förklarat, att hinder icke mötte för Protokollernas extraderande i den mån de blefvo justerade, åtskiljdes RiksRättens Herrar Ledamöter kl. i 1 på dagen.
In fidem J. A. C. Quensel. 88 Förklaringar af de tilltalade Ledamöterne af Konungfens StatsRåd öfver JustitieOinbudsmannens anmäikningfsmemorial, ingifna till RiUsRätten den 29 Mars 1841.
Då Rikets Ständer vid denna Riksdag egt tillfälle inse Rikets nuvarande lyckliga belägenhet: freden bibehållen; Rikets sjelfständighet bevarad; dess anseende utrikes stadgadt; de af Riksgäldskontoret upptagna lån betalda; Statsinkomserne ökade, så att utskylderna kunna nedsättas; betydliga öfverskott besparade, att till allmänt nyttiga föremål användas; jordbruket, bergsbruket, fabriker och öfrige näringar i fortfarande tillväxt; så förefaller det särdeles tänkvärdt, att de, som, under det dessa gynnande förhållanden utvecklats, för längre eller kortare tid haft det vigtiga förtroendet att vara Konungens Rådgifvare, och som varit vittnen till Hans Maj:ts outtröttliga omsorger för Rikets väl, skulle af Konstitutionsutskottet ställas under tilltal för deras rådslag i nästan alla Styrelsens grenar.
Orsakerna till denna åtgärd må vara hvilka som helst, är det dock för oss en tillfredsställelse, att offentligen och inför en Domstol, som icke följer andra grundsatser, än med Lag, rättvisa och billighet instämma, göra redo för våra rådslag och i öppen dag lägga obefogenheten af de emot oss riktade anklagelser.
Med öfvertygelse derom och med det lugn, som åtföljer fredade samveten, gå vi nu att förklara oss öfver de anmärkningar, som Rikets Ständers Justitieombudsman, på grund af KonstitutionsUtskottets beslut, emot oss framställt.
Men dessförinnan må det oss
Lillåtas att i allmänhet yttra våra begrepp om beskaffenheten af den åklagaremakt, som tillkommer Rikets Ständers Konstitutionsutskott.
Regeringsformen af den 6 Juni 1809 innehåller åtskilliga stadganden rörande Rikets Styrelse, hvilka, då de i ett sammanhang betraktas, utvisa, huruledes denna Grundlags stiftare sorgfälligt sökte undvika tvänne ytterligheter, hvaraf Svenska Folket nogsamt erfarit lika förderfliga fcljder: nemligen å den ena sidan, det oinskränkta monarkiska enväldet, och, å den andra, en sådan Rikets Ständers allmakt, som, under den förflutna så kallade frihetstiden, utöfvades i alla Styrelse värf, dels af dem sjelfva o - 89 medelbarligen, dels af Rådsherrar, tillsatte genom deras val, undergifne deras föreskrifter, samt tvungne att, för bibehållandet af deras förtroende, ofta försaka alla anspråk på Konungens.
Ingendera af dessa ytterligheter medgifver 1809 års Regeringsform.
Dess 4 §. erkänner högtidligen Konungens rätt att allena styra Riket, men begränsar den ock med vilkoret, att Konungen skall inhemta underrättelser och råd af ett StatsRåd, till hvilket Han eger att välja det i 5 §. föreskrifna antalet af Ledamöter.
Desse, äfvensom serskildt hvarje föredragande (Statssekreterare eller den hans embete förestår) skola för sina rådslag, åtgärder eller försummelser vara underkastade ej allenast de anmärkningar, som till Rikets'Ständers vidare behandling deras Konstitutionsutskott har, efter granskning af StatsRådsprotokollen, rättighet att framställa, på sätt 107 §. bestämmer, utan äfven, enligt 106 §., det juridiska åtal inför RiksRätt, hvilket samma Utskott kan finna sig befogadt att förordna.
Det är likväl
Konstitutionsutskottet icke tillständigt och vore ej heller, efter vårt omdöme, förenligt med värdigheten af dess vigtiga kall, att utan fyllest evidenta skäl samt stora betydelsefulla anledningar låta ett sådant åtal anställas emot Embetsman, dem Konungen i nåder hedrat med sitt högsta och höga förtroende.
Ansåges det tillbörligt för det Utskott af NalionalRepresentationen, som fått sig vården af Statsförfattningens helgd och af dess grundlynne anförtrodd, att med oskäliga eller småaktiga anklagelser draga Konungens Rådgifvare för rätta , så kunde snart den tid åter inträda, då desse förklarades vara Rikets allena maktegande Ständers fullmäktige, pligtige alt, under stundlig uppmärksamhet på sina principalers ombytliga afsigter, framför allt söka göra sig förtjente till deras fortfarande gunst.
Regeringsformen antyda den ädla och kloka hofsamhet, som denna Grundlags Stiftare velat hafva iakttagen vid utofningen af KonstitutionsUlskoLtets åklagaremakt, hvaraf ett godtyckligt eller ovisligt bruk skulle göra densamma förhatlig, och derigenom, förr eller sednare, kraftlös, om den någon gång i stora fall uppkallades till behöflig verksamhet.
I berörde §. säges uttryckligen, att det är för uppenbarliga öfverträdelser af Regeringsformens och andra lagars tydliga bud eller för medverkan dertill genom uppsåtligt fördöljande af någon upplysning, som Konstitutionsutskottet må ega att ställa Ledamöter af Konungens StatsRåd under tilltal inför RiksRätten.
Desse, i öfrigt ingalunda alundsvärde, Embetsmän må följaktligen icke ofredas med sådant tilltal för förmenta förbrytelser, utan endast för otvifvelaktiga, ej heller för underlåtenhetsfel de der icke 90 blifvit begångna med vrångt uppsåt.
Det öfverträdda lagbudet måste vara tydligt och icke behöfva genom någon konstig argumentation så tydas } att en anklagelse skulle kunna grundas derpå.
Äfvenledes —1 ehuru, i sträng mening, ändamål ej rättfärdiga medel — torde dock, när anledning till åtal för någon afvikelse från i Grundlagarne föreskrifna former kunde emot Konungens Rådgifvare sig förete, det tillkomma, om icke ovilkorligen åligga Konstitutionsutskottet, utöfvande i slika fall ett slags Jurybefattning, att pröfva huruvida icke det anmärkta formbrottet måhända varit ländande till allmänt gagn, och att, om så förhölle sig, skäligen lemna detsamma obeifradt.
Regeringsformens 106 §. hänvisar också, för att ännu närmare bestämma gränsen, inom hvilken fordran af juridiskt ansvar å Konungens Rådgifvare må inskränkas, till den serskilda lag derom, hvilken komme att af Konungen och Rikets Ständer fastställas.
Denna lag blef sedermera utfärdad den 10 Februari 1810.
Den uppräknar noggrant de §§. af Regeringsformen, för öfverträdelse!’ hvaraf Konungens Rådgifvare kunna göra sig skyldige till juridiskt ansvar, hvarefter den i §. 6 stadgar, att om StatsRådets Ledamöter uraktlåta att de öfriga dem i Grundlagen uttryckligen föreskrifna, men i ansvarighetslagen icke serskildt uppräknade, pligter oeh föreskrifter iakttaga och fullgöra, ankommer det på Rikets Ständer att hos Konungen göra sådan anmälan, hvartill 107 §.
Regeringsformen dem berättigar.
Häraf visar sig klarligen, att ett Konstitutionsutskott ej kan lagligen låta anställa åtal -mot Konungens Rådgifvare inför RiksRätt för andra förmenta Grundlagsöfverträdelser, än dem, som ansvarighetslagen uppräknar och bestämmer.
Derest fråga kunde uppstå om rätta meningen af något Grundlagsstadgande, hvilket syntes vara öfverträdt, så borde väl de begrepp derom, som föregående Ständers och deras KonstitutionsUtskotts handlingssätt ådagalagt, få, till ett åtals afvärjande, ega authentik giltighet.