Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
12 uppifrån, står: gifver, läs: gifva; sid. 19, rad 7 nedifrån; står: åt de, läs: och åt de; sid 21, rad. n nedifrån, står: det stora, läs: de stora; sid. 21 , rad.
10 nedifrån, står: eger, läs: ega.
STOCKHOLM, Kongl. Ordens-Boktryckeriet, i834- BancaOtskotlels Utlåtande N:o 17. ,% N:o 17.
Ank. till Exp. Utsk. den 8 Julli.
Utlåtande, i anledning af de inom RiksStdnden gjorde, till Utskottet remitterade anmärkningar, vid dess under N:o 8 afgifne Betänkande, angående Bankens öppnande till utvexling af Silfver Af de, under den 10, 17, jg och 28 sistl.
Maji, från samtlige RiksStånden till Utskottet ankomne återremisser af dess, under N:o 0 afgifne Betänkande, har Utskottet inhemtat, att emot samma Betänkande nedanupptagne liufvudsaklige anmärkningar blifvit framställde.
En Ledamot inom Hedervärda BondeStåndet har förklarat, att då Rikets Ständer sammankallades lill Riksdag, hufvudsakligen för att öfverlägga och besluta angående Myntbestämningen, då någre Ledamöter af Ridderskapet och Adeln yttrat betänkligheter vid Kongl. Maj:ls Nådiga Skrifvelse om Bankens öppnande till Silfverutvexling. den 1 nästkommande Julii, samt ansett myntbesiämningsgrunden icke förenlig med de år i83o inträffade förhållanden med myntvärdet, varuprisen, m. m.j då alla röster i Stånden, vid den Kongl. ”Propositionens' remitterande, tystnade angående denna angelägenhet, för att*emottaga råd och förslag af det Utskott, som borde handlägga och utreda ärendet, och då, i förtroende till Utskottets nit, ingen enskild motion i ämnet blifvit väckt, inom motionstiden, var det för honom oväntadt, att detta Utskott skulle till RiksStånden inkomma med ett förslag att antaga den Kongl. "Propositionen”, utan att ingå i den ringaste undersökning om de förhållanden, sorn för hela Nationen, för pennxnge och creditrörelsen, för industrien och handeln, för egendomsvärden och skattebördor skulle uppstå, till följd af en sådair genomgripande åtgärd; att
Utskottet bordt finna ett ökadt skäl för framläggandet af en utredning om förhållandet med MyntbestämningsLagens bindande kraft, då Kongl. Maj:t, utan att föreslå ändring i Lagen, sjelf förutsatte åtgärder, som stodo i tydlig strid mot §. 2 af samma Lag; alt då man nu stöde oupplyst och oberedd i den vigligaste delen af hela frågan, nemligen om rättvisan och möjligheten af samma allmänna liqvidationsgrund/isom blef år 1830 beslutad, ansåge han i denna helägenBlh. till R.
Prål. 1834. 6 Sami. 1.
AJd. 1 i3 ;de Häftet.
BaneoUlskottets- Utlåtande
N:o >7 het för sin pligt att framträda, för att yrka, det BaneoUtskottet måttesätta Rikets Ständer i tillfälle bedöma möjligheten och förd elarn e för nationen, att uppgöra sina enskilde liqvider, skatter och onera efter den Myntbestämningsgrund, Utskottet föreslagit att nu anses gällande för Bankens Silfvervexiing; alt det vöre först sedan Utskottet visat Rikets Ständer, att denna grund vore i närvarande omständigheter antaglig, som Rikets Ständer med godt samvete kunde fatta ett sådant beslut; att för löftens helgd i detta mer än andra fall, der Lagar utlofvat fördelar åt något interesse, offra nationens välfärd, vore helt och ballet förkastligt; att han ej kunde finna, hvarför de alldrig kraftvunna Hagarne af den 1, Mars i83o hade en högre natur, än de många oeconoruiska Lagar af samma egenskap, sorn genom Konungs och Ständers beskt förändrades; att ett nytt rättstillstånd ej borde byggas på enskild fördel; samt att han derföre finge underställa Utskotlet föreslå Rikets Ständer, att genom enU underdånig skrifvelse till Kongl. Majrt framställa de betänkligheter sig företedde för ett sådant beslut, sorn Kongl, Majrt i dess Nådiga ”Propositionr föreslagit; i sammanhang hvarmed denne Ledamot fullständigt sökt utveckla.
.fördelame af myntbestämningsgrundens förändrande till 144 sk.
Uti denna åsigt hafva flere af Hedervärda BondeStåndets Ledamöter instämt, med tillägg af än ytterligare skäl för en förändring af nuvarande bestämningsgrund; och finnes i detta afseende, väsendtligast andraget: af någre Ledamötery att, i händelse 128 sk. såsom vexlingsgrund bibehälles, Bankens tillgångar skulle aftaga, och slutet blifva Bankens oförmåga att fortsätta vevlingen; att 138 sk. tagits till grund, emedan cursen då höll sig vid 124 sk., men att Rikets sist församlade
Ständer ej kunde ana, det cursen sedermera skulle- stiga till i38 sk., och derutöfver; att, om cursen stöde betydligt öfver, blefve Silfret en exportvara lill elen störa verldsh an deln, och svårighet motte att få det åter; att om utvexlingen nu, då cursen vore 13b sk., ginge för sig efter ia8 sk., följde deraf, att de skuldsatte blefvo skyldige så mycket mer, sorn skilnaden emelian 128 ock 13g sk., hvartill komme, att Creditorn då genast ulkräfde sin fordran, hvilken Gäldenären sålunda nödgades betala, huru helst än medel dertill skulle anskaffas; af andre Ledamöter r att då man icke: kunde neka, att skilnaden emellan 128 och 144 sk. per Rdr.
Specie, som vore de jemna och användbara tal, hvilka kunde såsom myntbestämningsgrunder nu ifrågakomma, sedan vexelcursen i mer än 6 år hållit sig emellan dessa tal, sedan medförde en skilnad af 10 proc. på alt capital värde och alla skatter BancoXJlskoliets Vilatuhde
N;o 17 3 samt höjde värdet åf det Arliga interesse! för penningelån ifrån 6 till 6 3 3 proc., syntes deraf redan den ofantliga inflytelse, sorn myntbestämnings°Tundeu utölvade, emedan man af 70,000,000, sorn utgjorde Rikets inteek aade skuld, kunde med skäl sluta till en långt större bokförd eller reverser,ad; att Landets fastighetsvärde, hvilket, enligt Bevillningstabellerne, utgjorde 35o millioner Rdr I3:co och skatterne, utgörande, enligt RiksHufvudboken, 18 millioner, samt årliga ränteliqviderne emellan enskilde, som med sannolikhet kunde antagas till 20 millioner, skulle sänkas eller höjas i värde med 10 proc. genom ett enda magtspråk af Konung och Ständer; att skatterncs ökande i penuingevärde med 10 proc., eller med nära 2 millioner Rdr B:co, på samma gång Landets produeter möjligen minskades till värde i samma proportion, skulle framkalla en allmän förlägenhet samt medföra allmän nöd, då det förenades med penninge räntans böjning och första Capital-omsättningens ökade värde; att jordbruksnäringens, den hufvudsakliga exportnäringens och de Handlandes anlitande om ökade uppoffringar, syntes oklokt och orättvist, men måste blifva en nödvändig följd, om liqvidationsgrunden skulle tagas till penningeinteressets och importhandelns fördel; att Capitalisten skulle gömma Silfver intill dess Bankens nya obestånd inträffat, då lian åter skulle göra en oförtjent vinst på den skuldsattes bekostnad; att, i stället för det Bankens obestånd, de svåraste hvälfningar inom närande classerne och vanvärde ej blott på exportarliklar utan äfven på Landtmanna varor, skalternes ökande och skuldernes förhöjning, m. fl. olägenheter vore att befara, om realisatlonsgrunden icke förändrades; skulle deremot allt gå sin jenina gång, med fullt förtroende till Banken, örn realisationen verkställdes efter den curs, sorn de senaste åren varit gällande eller derunder, och så att Banken med lätthet kunde honorera sina förbindelser, utan allt för stor uppoffring å Statens sida; saint af dtskillige Ledamöter; att, genom en nedsättning af BancoSedelns Silfvervärde, komme Capitalisterne alt mest förlora, hvilka dertill hade bättre råd; att väl rättast kunde vara utvexling efter den vid tillfället gällande curs, men att, då någon mäste blifva lidande samt naturligtvis elen rike, i allmänhet Capitalisten, Borgenären och räntetagaren hade mindre olägenhet af en liten förlust, än den fattige Gäldenären och räntegifvaren, syntes, till undvikande af onödig delning,
bäst, alt renlisationsgrunden förändrades från 128 lill i44 sk. Någre Ledamöter inom Högvördige PresteStdndet och Vällojlige Bor gare Ståndet hafva väl äfven sökt visa, att realisationens verk - 4 BancoVtsholLets
Utlåtande jtfto ij - ställande för det närvarande, efter en myntbestämningsgrnnd af i 28 sk,, skulle medföra flera af de olägenheter här ofran äro upptagne; men utan att något bestämdt yrkande om förändring i myntbeslämningsgrunden dervid blifvit framställdt.
Yarandes dock af en Ledamot inom sistnämnde RiksStänd före» slaget, att utvexlingen skulle börja efter högre curs, eller i36 sk. i B:co Sedi. för 1 Rdr: i Silfver, och sedermera ifrån Julii månad 1835 fortgå efter i3a sk. samt ej förr än i och med d, 2 Januarii 183-> orubbligen fastställas efter den nu fastställde myntbestämningsgrunden.
Hvaremot en Ledamot inom Hedervärda BondeStandet ansett någon rubbning i Mymbestämningsgrunden icke vara af nödvändigheten påkallad, utan trott det vara af vigt, att MyntbestäniningsLagen hålles i helgd, då den, i egenskap af en förlikning emellan Banken och hvarje innehafvare af dess Sedlar, 1*. ne fattade en af Piikets Ständer gifven högtidlig lofven och försäkran att honorera derpå grundade skuldförbindelser , då en Styrelse, sora utan yttersta nödtvång bröt sådana förbindelser, vanhedrade sig sjelf» inför folket, samt sig och lol k et inför andre Nationer, och då en sålunda förnedrad Nation svårligen skulle kunna återvinna det inre och yttre förtroende, som för en Stats välstånd och förkofran ofta för dess sjelfständighet utgjorde ett väsendtligt vilkor; men fästat Utskottets synnerliga uppmärksamhetå nödvändigheten af, att, till de enfaldiges upplysning och förekommande af ali inbillad farhåga för möjligheten af förhöjd beräkning af skatter och räntor, ett bestämdt förklarande matte ske, att genom realisationen icke den minsta förändring skall ega rum i afseende på skatternas beräkning och utgörande, utan att de, hädanefter såsom hitlintills, och antingen de blifvit erlagde efter Kronovärdie eller förvandling, skola utgå till oförändvadt belopp i BancoSedlar, med rättighet för den betalande att kunna sig desamma afbörda, antingen me l Sedlar eller Silfvermynt, hvarje Rdr i senare fallet beräknad till 2 Rdr 3a sk.
Banco eller 4 Rdr RGS.
Hvarförutan blifvit anmärkt: af 2:ne Ledamöter inom Vällojl, Bor* gare Ståndet, att de ej kunde gilla tableaun N~:o 4 > då derigenom blifvit afdragne ej blott utelöpande Sedlar för Jern och Metaller samt LåneBanco Obligationer, utan äfven ole i tableaun N:o 3 såsom Sedelstock upptagne depositioner af 2,400,000 Rdr; och af någre Ledamöter} alt proportionen af 5 till 8 borde vara uppnådd före Silfverutvexlingens begynnande, utan att likväl yttrande af desse Ledamöter meddelats, huruvida de ansågo den exia eller andra af de lableauer
Utskottet framlagt böra tjena Banco-Utsloltets Uttalande IV:o r8. 5 tiil grund för beräkningarne af förhållandet emellan reda fonden och Sedelstocken.
Af en Ledamot inom Kläder skåpet och Adeln} alt allrafördelaktigast vöre, det man väntade med vexlingen lills ej allenast proportionen af 5 till 8 vore vunnen, ulan Silfver funnes till utvexling emot de i omlopp varande omkring 3o,000,000 Rdr i Sedlar, da präglingen skulle ske af myntet med lii 1 ruck lige underafdelningar, så att mindre myntsorter voro färdige, motsvarande ungefär alla de nu så kallade CassaSedlarne; alt, om man emedlertid ej ville lemna Bankens nu egande Silfverfond orörd, denna kunde utlånas till dem, som åstundade, emot säkerhet och återbetalning lill capital och ränta uti Silfver, samt jemväl rilvcxlas till den, sorn behagade, enligt för blifvande realisation fastställd vexlingsgrund, emot någon afgift.
Af en 1 Ledamot inom Höglofi.
Riddcrskapet och Adeln, att, innan Silfverutvcx ingen började, borde ovilkorligen genom Lag stadgas, att hädanefter, såsom hittills, Sedelmyntet blir det allmänneligen gångbara, att i all Kronouppbörd endast Sedlar emottagas, att vid alla ränteinbetalningar lill Banken och RiksgäldsContoret samt Kronan eller Verk, hvarom Konung och Ständer egde laglig rätt alt sådant förordna, endast Sedelcj Kopparskiljemynt eller mindre Silfvermynt, än Sedelvaleurerne, finge nyttjas, äfvensom att alla utbetalningar från Statsverket och publika utlåningar skulle ske i Sedlar.
Af någre Ledamöter inom Väilojl.
BorgareStåndel och Hedervärda BondeStåndet, att ulvexlingen icke borde vidtaga för än dels förslag om förändring i Representationssättet, nya Tulltaxan, och BancoLagen kunnat pröfvas oell afgöras, samt åtgärder vidtagas, hvarigenom Rikets import och export kunde bringas i närmare öfverensstämmelse med hvarandra och lJandelsbaiancen stadgas, så att cursen sannolikt cj komrne att öfverstiga ia8 sk.
Af andre Ledamöter, att först sedan man erhållit Kongl. Maj:ts
Nådiga sanction å den innevarande Riksdag beslutade ändring af 63 §, RegeringsFormen, samt de af RiksStåuden gjorde anmärkningar vid Utskottets Belänkanden N:ris 6 el 7 blifvit besvarade och afgjorde, samt möjligtvis dervid uppslående olikheter i beslut jemnade, regleraentariska stadganden derefter rättade och af Rikets Ständer antagne, DechargeBetänkandet för gamla förvaltningen afgifvet, upptagande äfven den framdeles blifvande Organisation af BancoförvaUningen, samt slutligen också nya 6 HcancoVtsTioUets TJtttlcinde Nio 17.
Förvaltningspersonalen af Rikets Ständer utsedd och vald, Utskottet borde till Rikets Ständer inkomma och föreslå en bestämd dug för Silfverutvexlingens början.
Af andre Ledamöter} alt Banken ej borde till Silfverulvexling öppnas för än det utländska Credil.ivet erhållits.
Af flere Ledamöter, att utvexlingen må uppskjutas lill den 2 Januarii j Af andre Ledamöter, alt Silfverutvexlingen må utsättas alt taga sin början den 1 nästkommande September, Af en Ledamot inom Högvördige PresteStdndet, att Utskottet ieke bort loreslå någon viss dag, utan att när Rikets Ständer hunnit fatta sina definitiva beslut om Bankens förvaltning och rörelse’, jemte allt hvad dc rmed står i nödvändigt sammanhang, borde Rikets Ständer i underdånighet anmäla, att
Banken genast kunde till utvexling öppnas samt K:gl. Maj:t omedelbart derpå utsätta dagen, ju förr efter beslutets fattande, desto fördelaktigare, samt af en annan Ledamot inom samma RiksStänd, att, om vexlingen ej numera kunde ske Lill den i Julii, densamma likväl måtte föreslås att taga sin början inom 14 dagar efter det Kongl. Majrts Nådiga Svar ankommit uppå Banco-Styrelsens anmälan, att hinder ej möter för Bancoluckans öppnande när som helst.
Till svar å de af en Ledamot inom Hedervärda BondeSlåndet
Utskottet gjorde tillvitelser, alt Utskottet icke skulle hafva satt Rikets Ständer i tillfälle bedöma möjligheten och fördelarne för Nationen att uppgöra sine enskilde liqvider, skatter och onera efter den Myntbestämningsgrund ”Utskottet föreslagit, att nu anses gällande för Bankens Silfver vexling”, får Utskottet förklara, att om, på ssätt denne Ledamot förmenat, det verkligen tillhört Utskottet, alt nu föreslå Myntbestämningsgrunden, eller den grund, efter hvilken Bankens Sedlar komma att med Silfver inlösas, skulle Utskottet visserligen ej hafva underlåtit att ingå uti fullständigare utredning af de flerfaldig» förhållanden, som derpå kunnat inverka, men enär denna grund, efter långvariga och mogna öfvei läggningar, redan, genom ett af Rikets sislförsamlade Ständer faltadt, af Konungen sanctioneradt och allmänheten kungjordt beslut, blifvit J>orubbeligen?’ fastställd, samt Kongl, Maj:ts under innevarande Riksdag aflålne, till Utskottets handläggning öfverlemnade Nådiga Skrifvelse, om Bankens öppnande lill utvexling af Silfver, ej afsett annat, än att till verkställighet bringa hvad BancoUlsfiolteli Utlåtande iV:o 17. 7 Rikets sist församlade, Ständer i detta hänseende beslutat, har Utskottet, som, för sin del, hj^sL och hyser den öfvertygelse, att lika litet allmänt sorn enskildt väl kan med säkerhet hyggås på annat än ära och tro, eller,, ulan helgd för ingångne förbindelser, ega framtida bestånd, ej bort sträcka sin undersökning längre, än att dels tillse, huruvida Banken vore i ställning att nu kunna med Silfver inlösa, dels uppgifva de utvägar, som, till betryggande af Silfverutvexlingens oafbrulna fortgång, vore att vidtaga; och liar Utskottet destomindre egt anledniug att under pröfning taga, huruvida, till förmon för det ena eller andra enskilda interesse!, den, år i83o, såsom orubblig fastställde grunden tor inlösen af Bankens Sedlar borde förändras, sorn, vid remitterandet af högstberprde Nådiga Skrifvelse, ej mer än arne Ledamöter inom alla \
RiksStånden ens ifrågasatt någon rubbning af denna grund.
Sedan emedlertid numera ett större antal af RiksStåndens Ledamöter funnit åtskilliga betänkligheter vi<J alt uppfylla den lofven och försäkran, Konungen och Rikets sislförsamlätle Ständer gifvit innehafvarne af Bankens Sedlar, och många Ledamöter af Hedervärda BöndeStåndet bestämdt förklarat, att de anse både Landets väl och Bankens säkerhet fordra eu ytterligare nedsättning af det Silfvervärde, hvartill Banco-Riksdalern blifvit af Rikets sisi församlade Ständer bestämd; anser Utskottet sig böra under närmare granskning taga livad emot den fastställde myntbestämningsgrundens bibehållande blifvit anfördt, hvilket Utskottet finnér inskränka sig till följande hufvudsatser: a)' att det skulle leda till allt för stor uppoffring å Statens sida; 1>.) att Bankens tillgångar skulle af alla penningeegare sä hårdt anlitas, att Bankens oförmåga tili vexlingens fortsättande deraf klefve en följd och Gapitalisterne skyndade att uppsäga sine fordringar för alt uttaga Silfver, som de skulle gömma intill dess Bankens nya obestånd inträffade, för att åter göra en oförtjent vinst på den skuldsattes bekostnad; c) att allt Capital värde, alla årliga ränteliqvider emellan enskilde och alla skatter skulle förhöjas; men värdet å fastigheter och landets produeter sänkas samt sålunda största förlägenhet och nöd för landet och dess hnfvudnäringar uppstå; d) att Silfret skulle blifva en exportvara till den stora verldshandeln och ej. vidare hit återkom ma. 8 Baneo&tskoltets Tillåtande N:o 17.
Hvad beträffar förstnämnde sats får Utskottet erinra, alt någon annan upoffring från Statens sida, i och för realisationsföretoget icke blifvit ifrågasatt, än alt dels 4 proc. ränta samt 2 proc. afbetalning årligen å det belopp, 4,400,000 Rdr af Statens skuld till Banken, för hvilket RiksgäldsContorets
Obligationer sisllidne Riksdag äro utfärdade, skulle från och med år iS35 få af Banken upbäras, dels Bankens vinst för nyssnämnde år och de följande åren skulle oafkortadt få förblifva under dess Styrelses disposition intill nästa Riksdag.
Om det kan föras under benämning af en allt för stor upoffring å Statens sida, att, efter en afskrifning, till många millioner Rdr, af Statens skuld till Banken, förenämnde ränte- och capitalafbetalning å allenast en obetydlig del af denna skuld finge Banken till godo komma, är åtminstone denna upoffring redan af Rikets sist församlade Ständer beslutad, så att, i händelse Banken år i832 kunnat till Silfverulvexling öppnas och blifvit i behof, att å annor man öfverlåta de Obligationer, Banken fått af RiksgäldsContoret emottaga å berörde summa, bade, i och med detsamma, RiksgäldsContorels skyldighet att verkställa den sålunda utfästade ränte- och capilalafbetalningen ovilkorligen vidtagit, och denna så kallade upoffring kan följaktligen icke anses härledd från någre sedan sista Riksdag inträffade menliga omständigheter; alt Banken linge intill nästa Riksdag oafkortadt disponera sin årliga vinst kan åter desto mindre rimligen benämnas en öfverdrifven upoffring å Statens sida, som af Rikets Ständer beror att vid nästa Riksdag förordna om användandet af de då å Bankens vinst i behåll varande öfverskott, samt det, rinder den säkra förutsättning, att Rikets Siänder icke, vid innevarande Riksdag, skola fatta något Bankens Credit-förstörande beslut, synes föga tvifvel underkastadt, att Staten, vid nästa Riksdag, af Bankens under tiden samlade räntevinster, erhåller ett betydligare öfverskott, till lindring i de Skattdragandes bördor än liiltills varit fallet.
I fråga dernäst om Bankens förmåga att för sig göra rätt, efter den redan bestämda grunden för BancoSedelns Silfvervärde, får ej förgätas, att, enligt sjelfva Bankrörelsens natur och grund, alla tiders erfarenhet bestyrkt, det förtroendet till Bankegarens vilja och förmåga alt sina förbindelser uppfylla, utgör den största garantie för en Banks framtida bestånd.
Att detta förtroende skulle för Rikets Ständers Bank säkrast vinnas derigenom, att Rikets Ständer, i deras egenskap af BankBolag, nu gingo att samyelsgrannt uppfylla hvad Konung och Rikets sist församlade Stän - Uanco-Thsloltcls Utlåtande T?-,o ij, ^3 9 Ständer lofvet och försäkrat innehafvarne af Bankens Sedlar, är lika klart och ostridigt, som att icke någon åtgärd kunde blifva af menligare inflytande (ör Bankens credit, än ett beslut, hvarigenom BancoSedlarnes värde ytterligare nedsältes, och det måste då jemväl erkännas, att den fördel man trodde sig åt Banken bereda, j genom den ökade proportion af Bankens metalliska valuta mot dess utelöpande Sedelstock, som skulle uppslå af en nedsättning i BancoSedelns Silfvervärde, icke kan i ringaste nion jemföras med den skada Bankens credit för all framtid tillfogades, medelst en dylik godtycklig rubbning af den redan fastställde Myntbestämningsgrunden.
Men en Bankens credit i så hög grad förstörande åtgärd skulle, efter Utskottets öfvertygelse, ej allenast på det högsta försvåra Bankens förmåga, att oafbrutet bålla Silfverutvexlingen vid magt, utan äfven, genom det misstroende och den grundade farhåga, som häraf måste bos alla innehafvare af Bankens Sedlar uppstå, säkrast leda just till den påföljd, som man förmenat sig kunna dymedelst förekomma, eller att enskilde fordringsägare skynda att sina fordringar uppsäga samt dem i Silfver omsätta och lill annan ort förflytta, hvilket för landet mäste blifva desto 0- lyckligare, som del ej heller är troligt, att någon utlänning skulle våga att här 1 landet nedsätta sine Capital, då han funné, att man, vid sjelfva återgången lill ett ordnadt Myntväsende, icke droge i betänkande att bryta de högtidliga löften, hvarmed man öppnat den nya banan för Bankens verksamhet.
Vid pröfning, sedermera, af den i tredje rummet upptagne sats, så enär dels, enligt hvad allmänt kändt är, dagens vexelcurs, som dessutom, för närvarande, ej uppgår till mer än circa i35 sk. per Rdr Hamburger
B:co, ingalunda ligger till grund för penningeafhandlingar , varubyten och egendomspris, man och man emellan, inom landet, utan dessa rälta sig efter det värde, hvartill penningen, efter en längre följd af år, satt sig, dels, redan vid i8a3 års Riksdag, 128 sk. i Sedlar för En Rdr i Silfv.
Specie antagits såsom grund för invexling af Silfver emot Sedlar; dels detta tal redan under en längre följd af år utgjort medeleursen å Hamburg, då detsamma vid sistlidne Riksdag bestämdes såsom grund för inlösen af Bankens Sedlar, dels och medeleursen på Hamburg, beräknad allt ifrån den lid, då landet förlorade fördelarne af ett stadgadt mynt, intill närvarande stund, Bih, till R.
Fröt. 183\. 6 Sami, x Af deln. 2 iZ:de IlAftet. 30 Eanco-Ulskottcts