Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
N.o 64• 5:o att biträda Revisions-Commissarien, eller hvilken annan Ledamot af BancoStyrelsen, som det äskar, med besigtningar, råd och upplysningar i allt hvad med Bankens Byggnads - väsende häfver gemenskap; 6:0 att vårda och ansvara för Bankens, förråd af Byggnads-materialier, af hvad namn och beskaffenhet de vara må, och vid hvarje års utgång, samt deremellan, så ofta det påfordras, ordentligen redogöra förbehåll ningarne genom det så kallade Material-sammandraget, som a Aemnäs till Revisions-Commissarien; börande vid större Reparationer och Byggnader en sådan redogörelse afgifvas för hvarje månad; och 7:0 att hafva, tillsyn öfver alla sådana reparationer, förändringar eller inredningar, af hvad namn de vara må, å och uti Bankens bägge hus, som antingen kunna hänföras till deras årliga underhåll, eller icke erfordra mer än tre arbetare af ett och samma yrke eller handtverk, handtlangare deruti icke inbegripne ; att dervid föra ordentliga och rediga Journaler, som utvisa åtgången af materialier och dagsverken, samt huru mycket hvarje dag blifvit uträttadt; att ordna och påskynda arbetenas jemna och ändamåls-enliga fortgång; Bil. till Banco-Utskottets Uti.
N.-o 64•
Ic att biträda med. anskaffande af dugliga arbetare och handtverkare, vid betings uppgörande med dem, och upphandling af nödige Byggnads-materialier, för hvilkas godhet och användbarhet
Conducteuren bör ansvara, samt slutligen, att. med sin påskrift verificera rigtigheten af alla med Bankens Byggnader och Reparationer gemenskap egande räkningar.
Ifrån hvad sålunda genom denna punkt i allmänhet är stadgadt, kommer undantag att ega rum endast i den händelse, att serskilda omständigheter eller ändamål kunna föranleda till serskilda förordnanden för tillfället.
Emot fullgörandet af de här ofvan utstakade skyldigheter, eger Conducteuren att af Bankens medel uppbära ett årligt arfvode af Tre Hundrade Riksdaler Banco, som qvartaliter utbetalas med Sjuttiofem Riksdaler i qvartalet, på samma gång som öfrige, utöfver stat utgående qvartals-arfvoden, med vilkor, attBesigtnings-Instrumentet för samma qvartal förut blifvit i föreskrifven ordning aflemnadt; hvarjemte Conducteuren har att af Banken undfå värdet af 2tne lisp. Talg-dLjus efter fastställt pris, samt nödige Skrif-materialier, enligt den Stat, som derå kommer att upprättas. i2 Bil. till Banco-Vtsköllets XJtl. N.-o 64.
Vid förefallande större byggnader eller reparationer, vid hvilka Conducteurea äfven är förbunden biträda och hvarmed förstås alla sådana, tili hvilka erfordras fyra arbetare och derutöfver af ett och samma yrke eller bandtverk, utom handtlangare, undfår Conducteuren, mot fullgörande af hvad i ^:de punkten här ofvan är honom ålagdt, i afseende på smärre byggnader och reparationer, samt för räkenskapernes afslutande, utom det fastställda årliga arfvodet, Fyratio Riksdaler Banco i månaden, så länge arbetet påstår och i frenne veckor derefter, då dertill varit använde ifrån och med fyra till och med tio arbetare af samma yrke eller handtverk, utom handtlangare, men i sex veckor, om arbetet varit af den omfattning, alt det efter nyssnämnde beräkning erfordrat mer än tio arbetare.
Banco-Utskottets Utlåtande N.o 65. i3 N:o (>5.
Ankom till Exp.-Utsk. den i5 Julii 1829, Utlåtande, med anledning af de hos irenne Riks-Sländ gjorda Anmärkningar vid Utskottets Memorial N:o oc), angående nå* gra förändringar och närmare bestämmatiden af grunderne och vilkoren Jör Assignering på Banken.
Berörde Memorial, som af Hedervärda Bonde-Ståndet, under d. i3 förlidne April, blifvit bifallet, är deremot från de öfrige trenne Riks-Stånden, den 9 och \\ i samma månad, återremitteradt, med åtföljande anmärkningar, af hvilka de fleste, enligt samma åsigter, som uti en vid Memorialet bifogad Reservation af Herr Presidenten m. m. G. Poppius blifvit framställda, innefatta: att, då rättigheten att assignera på Banken är allmänheten medgifven för att lätta rörelsen i Landet, det föreslagna Lag-stadgandet icke torde vara lämpligt att antaga; att förlusten af en Credit, sorn för hvar menniska är så dyrbar, vore för i4 Banco-Vtskotlcts Utlåtande N.-o 65. liårdt straff för en så ringa förseelse, som den, hvarigenom Cassation på en dag kunde drabba 3:ne Assignationer, hvilkas sammanräknade belopp skulle kunna utgöra blott den obetydliga summan af 60 R:dr; att då, under l\j.o år, missbruken med ÖfverAssignering varit så få, att de icke ens förtjena nämnas, syntes behofvet ej påkalla någon skärpning af Lagen, utan vore det deremot vådligt att stadga en sådan, hvilken till sina följder kunde blifva ganska menlig för vårt Land, redan förut nog betungadt genom inskränkt Credit-rörelse och dåliga mynt-förhållanden; att man väl kunde låta bero vid den tydning Konungens Högsta Domstol i detta afseende gåfve åt nuvarande författningar, i anledning af den Rättegång, som, angående deras rätta förstånd, blifvit anhängig gjord ; attden strängare lagen icke gåfve någon större säkerhet, emedan Allmänheten kunde vara tio gånger bedragen, innan öfver-assigneringen i Banken upptäcktes och kungjordes ; och det således i allt fall blefve en möjlighet att assignationernes Innehafvare för dem icke erhölle någon valuta; att man ej borde uppträda såsom Förmyndare för Allmänheten, utan låta den sköta sig sjelf, då förmodligen ingen skulle emottaga någon assignation utan att känna vederhäftigheten hos Utgifvaren; alt det förslag till Lag - Banco-Utskottets Utlåtande N.-o 65. iS ■stadgande, som i i och 2 ptinkterne af Utskottets Memorial blifvit framställdt, vore afvikande från den bestraffnings-princip , som Lagen i allmänhet antagit, enär det innehölle, att bestraffning för itererad förseelse skulle tillämpas, innan följderne af förseelsen första gången drabbat den felande, eller samma förseelse ens kommit till bans kunskap; samt då, oaktadt lemnad rättighet att ett gifvet beslut öfverklaga,
samma öfverklagade beslut likväl skulle gå i verkställighet, och fÖrrnonen af en vinnande ändring sålunda vara i förväg omintetgjord; att åtminstone sä långt uppskof med kungörandet borde medgifvas, att assignations-utgilvaren på längre eller kortare afstånd kunde inhemta kunskap om den begångna försummelsen; dock så, att äfven, om, efter först erhållen underrättelse, allt ställdes i ordning, böter ändå ej undvekos m. m.
I anledning af hvad sålunda hufvudsakligast blifvit anfördt och erinradt, får Banco-Utskottet först nämna, att, i fråga om skedd tillämpning af de nu gällande Författningar, Kongl. Maj:t, uti Nådig Dom af den i3förlidne April, godkänt den tolkningsgrund, som af Banco-Styrelsen blifvit följd, nemligen: att med uttrycket 3:ne serskilda q äng er vore att förstå 3:ne serskilda dagar, i6 Banco-Vtskottets Utlåtande N.o 65. då verkställd Cassation kunnat, förmedelst penninge-insättning, till räkningens behöriga förstärkande, deremellan förekommas.
Hvad åter vidkommer de grunder och vilkor, som, i afseende å assigneringar på Banken, för framtiden må bestämmas, så bör Banco-Utskottet ej lemna obemäldt, att, så vida förtroendet till enskildes invisniilgar på Banken skall kunlla i längden underhållas och befästas, hvartill det just varit Utskottets önskan och syftemål att genom dess förslag medverka, första vilkoret derföre otvifvelaktigt måste vara , att sådana missbruk och bedrägerier, som i dylik väg kunna försökas, ej få opåtaldt fortsättas, och att inga formaliteter eller invändningar må kunna göra om intet det billiga anspråk allmänheten hos ett Verk, sådant som Banken, bör ega, att cj undandragas tidig kännedom om dylika på dess rätt och säkerhet omedelbart inverkande förhållanden; att föröfrigt det kungörande i Tidningarne, hvarom fråga uppstått, ej innefattar annat eller mera, än hvad hvarje enskild kan, utan någon betänklighet och utan behof af någon föregången varning, tillåta sig, i händelse invisningar utan egande fond skulle på honom utställas; och slutligen, att Banco-Utskottets förslag, enligt hvilket en persons utfärdade Assigna tioner Banco-Utskotlcts Utlåtande N.o 65.
] 7 Assignationer skulle kunna, äfven utöfver trenne gånger, blifva underkastade cassation, utan att han derigenom för alltid förlorade sin Assignerings-rätt, så vida han nemligen hvarje gång, genom penninge-insättning inom 24 timmar, låter förse sin räkning med behöfliga tillgångar, torde onekligen befinnas vara i detta hänseende mindre strängt, än det hittills gällande stadgandet, som förutsätter assignerings-rättighetens ovilkorliga upphörande, efter det Assignationerna blifvit 3:ne serskilda gånger casserade.
I betraktande af dessa omständigheter har Banco-Utskottct ej funnit skäl att frånträda hvad Utskottet , uti dess Memorial N:o 39, i fråga om vil koren för Assignering på Banken, föreslagit; och öfverlemna)- härigenom samma förslag ytterligare till Rikets Ständers upplysta pröfning och afgörande.
Prot. 182S, 1829. 6:te Sami, 2 B. 2 3:i!je Häftet. Banco-Utskottets
Utlåtande iV.-o 66- N:o 66.
Ankom till Exped.-Utsk. den i5 Julii itfofl.
Utlåtande, med ättledning af anmärkt}ingär frun T'(illofl. Borgare-Ståndet, vid B an naij tskottets Betänkande JV:o 44* angående grunderna för återbetalning af det till Götheborgs
Stad utgifna BancoLån, Enligt ingånget Protocolls-Uldrag från Välloflige Borgare-Ståndet af den 4 förlidne Junii hafva, vid föredragning af det ifrågavarande Betänkandet, sådana erinringar förekommit , som till återremiss föranledt.
Dessa innefatta egentligen: att, då Götheborgs Stads Fullmägtige hos Rikets Ständer anhöllo att få återgälda Stadens återstående skuld till Banken af 100,000
R:dr på det sätt, som i8a3 års Ständer uti andra alternativet medgåfvo, sådant skett under den Banco-Utskoltets Utlåtande N.o 66. ig förutsättning, alt denna återstod skulle få anses såsom ett nytt Lån; men att
Utskottet ej så förstått eller fattat meningen då, vid dess medgifvande för Staden att få begagna detta andra alternativ, blifvit, såsom vilkor, fästadt, att 14,000 R:dr borde årligen inbetalas, hvarigenom det förut stadgade vilkor af 7 procent uppsattes till 14 procent i förhållande till omförmälde 100,000 R:dr.
Deremot och då Staden från sista Riksdag liqviderat med Banken på helt andra grunder, syntes en deruti medgifven förändring icke böra annorlunda betraktas än såsom en till ett nytt lån hörande ny afhandling, eller ock, i fall den princip skulle stå fast, att 7 procent af primitiva Lånesurnman borde årligen inbetalas, saken återgå till det skick, uti hvilket den var när vilkoren först bestämdes, och Staden således i och genom betalnings-tidens förlängning få sig tillgodoberäknadt hvad den under sislförflutna fem åren betalt utöfver 7 procent.
Och har, till stöd för ett sådant beräknings-sutt, vidare blifvit anfördt, dels att Bankens säkerhet förblefve oförändrad, hvarigenom Tnteckningarne uppginge till nära tredubbelt mot nu återstående lånesumrnan; och dels att den förmon, som för Götheborgs Stad varit åsyftad, eljest blefve alltför ringa, och blott den, att Staden fin - ao Banco-TJtskottets Utlåtande N.o 66. ge behållla
Länet 3 å 4 år längre än första alternativet innebär.
Såsom svar härå, får Banco-Utskottet vördsamt meddela: att, då Utskottet funnit sig böra föreslå Rikets Ständer, att valet emellan de tvänne alternativ, somvidi823 års Riksdag bestämdes för återbetalning af Götheborgs Stads Lån, måtte än vidare lemnäs öppet, nemligen, att antingen hädanefter hvarje år afbetala 20,000 R:dr jemte ränta, eller ock, i fall ny skuldförbindelse, efter fastställdt formnlaire, afgåfves, erlägga i4»ooo R:dr årligen i ett för allt, uti både capital-afbetalning och ränta, kan Utskottet, som i öfrigt här får åberopa hvad dess Betänkande, N:o 5c , i fråga om FastighetsLåne-omsättningar (pag.
47) innehåller, fastmindre tillstyrka det nu föreslagna eller något annat nytt beräknings-sätt, som dess Betänkande N:o 44 blifvit under den 4. g, och i5 Junii af 3:ne Riks-Stånd bifallet, Beträffande skillnaden emellan båda betalnings-grunderna, får Utskottet, efter gjordt öfverslag, upplysa, att de af Götheborgs Banco-UIskottets Utlåtande N.o 66. 21 Stads Lån återstående 100,000 R:dr skulle blifva fullt betalde år i833, om inbetalningarne framgent, såsom under sistförflutna 5 åren, enligt första alternativet fortsattes; men eljest icke förr än år 183>7, hvaremot räntorna i förra händelsen inskränkte sig till 15,ooo R:dr i ett för allt, men i den senare uppginge till 26 å 27,000 R:dr.
STOCKHOLM, tryckt i EcusTEiNSK\Tryckeriet, iSag.
, t Batico-Utskottets Utlåtande N.-ö CJ. i N:o 67.
Ankom till EKp.-Utsk. den 3o Julii 1829.
Utlåtande, med anledning af 2:né Riks-Ständs Anmärkningar vid Utskottets Betänkande j N:o om rättighet att i Rikets Ständers Bank belåna Tack* jern.
JÖetänkandet, sorn af Högvördige Preste* Ståndet den 15:de, och af Hedervärda Bonde* Ståndet den ^:de nästlidne Junii, blifvit bifallet, är, under sistnämnde dag, återre* mitteradt från Ilögloflige Ridderskapet och Adeln samt Yälloflige Borgare-Slåndet.i Dervid har hufvudsakligen blifvit an» märktt att, genom tillstyrkande af en nästan obegränsad lånrättighet å Tackjern, liggan* de på hvilken våg sorn helst, utan åtskillnad emellan Stapelstads* och Uppstads» våg, Utskottet afvikit från den hittills an* tagna grundsatts, att Export-varor voro de, Bih. till Rik».
St, Prot. 1828 1829. 6:te Sami. 2 B. i, 4-de Hå/tet. 3 Banco-Utskottets Utlåtande N.o Gj. som af Banken borde belånas, på det en tillfällig stagnation icke må tvinga Exporteuren alt sälja till vanpris; att en dylik afvikelse blelve lill sin verkan skadlig, och föranledande till en strid i inleressen Medborgare emellan; att Tackjern, om man undantager Gjutgods, är endast en rudimaterie för Stångjerns-till verkningen ; att belåning på ett dylikt Rå-ämne strider mot all princip, då lån endast böra meddelas på en förädlad vara; att behofvet af rudijnaterien, jemfördt med tillgången derå, utgör det enda och rätta correctivet mot prejeri-försök å ena eller andra sidan; att en medgifven lånrättighet, långt ifrån att gagna Bergsmannen, skulle i längden skada honom genom uppmuntran till en större production, än som af behof och åtgång påkallas, hvarigenom priset i längden måste nedtvingas; att, örn afsigten vore att understödja Bergsmannen i dess handel med Köpmannen, lomme äfven detta att förfelas, då det säkerligen vore af Köpmannen, som lånrättigheten mest blefve begagnad; att, om, allt detta oaktadt, belåning af Tackjern ansåges böra ega rum, om tankan för Bankens trygghet fordrade, att den inskränktes blott till Tackjern på Stapelstads-våg, emedan säkerheten på Uppstädernas vågar är ingen, helst
Magislraterne derstädes skola afsagt sig det ansvar för Éanco-Utskottets Utlåtande N.-o 6~J.
3 Vågförda effecter, som Magistrater i Stapelstäderna hafva sig ålagt; att allt i Banken pantsatt Stångjern, före Uppvägningen, hesigtigas och vräkes, samt omlindas med snöre och förseglas, till säkerhet mot förskingring, hvilket ej kan ega rum med Tackjern, o. s. v. (Herr Tham,; PF.^ltert Lefrerij P-U) Herr Hamrttarhjelirij
Att de skäl, som föranledde Rikets Ständer, åren 1818 och 1823, att afslå belåning af Tackjern, ej upphört att vara gällande, Utan ännu vore i allmänhet tillämplige; att Tack jernspriset väl mycket varierat, till och med från 6 till i3 R:dr, inom korrt tid, men nu, under en lång följd af år, i allmänhet varit högre än det bordt vara, i förhållande lill Slångjerns-prlsen, så att anledning ej vöre att, genom belåningsrätt, ytterligare höja Tackjernets pris; att den ifrågavarande belåningen emedlertid visserligen kunde till nästa Riksdag medgifvas af aktning för Bonde-Ståndet, hvaribland många betrakta densamma som serdeles vigtig och förmonlig; men att förmodligen ganska få Bergsmän torde komma att begagna samma rättighet, som deremot egentligast blefve gagnelig för Handlande i Bergs- och Stapelstäderna; att, hvad de af Utskottet föreslagna verkställighets-åtgärderna beträf - 4 Banco-Utskotlets Utlåtande IV.-o Gj. far, giltigt skäl saknas, hvarföre icke ett visst belånings-pris må gälla för allt Tackjern, oaktadt prisenas varierande beskaffenhet, helst betydliga skiljaktigheter i priset äfven inträffa med Stångjernet, som likafullt belånas efler dess medelpris öfver hufvud; att antagandet af Kammar- och Bergs-Collegiernas tionde-pris å de serskilda Bergslagernas tillverkningar, såsom grund för belåningen, skulle kunna leda till förlust för Banken, då dessa pris ofta sättas tämmeligen höga; att af det lånevärde, som bestämmes för Stångjern, syntes vara en lämpligare utlåningsgruud, helst om lånrättigheten för Tackjern på Stapelstads-våg blefve i ä R:dr högre på Skeppundet, än för det, som å Uppstadsvåg finnes liggande.
(Herr Ekerman.)
Att, å ena sidan, förluster å panten vore att befara, enär försäljningspriset ofta understiger tionde-priset, och sådant någon gång i den mon, att de förhållit sig som 8 till io; samt, å den andra, att en lånetid af nio månader vore för korrt, enär omsättning ej är medgifven.
(Herr Alund?) Herrar von Hartmansdorff\
Monthanj Croniusj HelsingiuSj Noreus och Langenberg hafva tillstyrkt bifall å Utskottets
Be - Banco- Ut s koItc ts Utlåtande N.o 6~j. 5 tänkande, och närmare utvecklat grunderna för detsamma.
Banco-Utskotlet tror, för dess del, att, sedan begagnandet af Tackjern till hvarjehanda betydligare gjutnings-arbeten blifvit till den grad ökadt och utvidgadt, sorn. under senare åren skett, och sedan en fri handel med denna vara är i allmänhet inom landet medgifven, densamma icke vidare lärer kunna betraktas såsom blott rudimaterie för Stångjerns-tillverkningen, och behofvel och förbrukningen deraf ensamt beroende på denna handtering.
Sådant hade likväl förhållandet förut i det närmaste varit, och Utskottets gifna yttrande, att de vid förra Riksdagar anförda skäl mot
Tackjerns-belånirig icke nu kunde i allo tillämpas, stödjer sig egentligen på denna ■märkliga olikhet.
I fall en medgifven lånrättighet å Tackjern skulle kunna verka till en större production, än som med varans bibehållande vid jemnt pris låter sig förena, så tyckes, utål samma lånrättighet, ej tillika kunna befaras prisets öfverdrifna höjande, lill olägenhet för Stångjerns-tillverkningen; utan synes det troligast, att belånings-utvägen, i förening med Tackjerns-tillverkarnes omtanka för egen fördel, just lomme att innebära en motvigt mot båda dessa ytterligheter.
Det förhål» 6 Banco-UIskottets Utlåtande N.-o 6j. lande, att länrättigheten mera begagnas af Köpmannen än Tillverkaren sjelf, inträffar likaledes med Stångjern, men minskar, utan tvifvel, ej anstaltens ga g Helighet för Producent ten, emedan en åt Afnämare eller Förlags, män medgifven förmon, omedelbart och naturligen , inverkar på köpe. och förlags, vilkoren, Denna fördel för Producenten skulle deremot, efter Utskottets åsigt, sna. rast gå förlorad genom lån-anstaltens in. skränkning blott till Stapelstads-vågarna, hvarigenom i Öfrigt lån-rättigheten på det hela föga egde rum mera än till namnet; peli en betydligare skillnad i vilkoren för Stapel- oqh Uppstäder vöre, ehuru i min. dre grad, af en lika verkan, Hvad Magi. strå ternus ansvarighet vidkommer, så synes väl af Kongl. Förklaringen den I2janua. rii iySy, (Uanco.Förordningen, pag. 207), att framställningar från Borgare-Ståndet blifvit gjorda om Magistraternas frikallande från ansvar för Jern-effecter , liggande å våg, hvilka i Banken belånas; men att Kongl. Majit dertill ej lemnat dess sam. tycke; och är det endast, under förutsät. tande af en lika ansvarighet, äfven hvad det å våg liggande Tackjernet beträffar, som belånings-rättighet derå blifvit utaf Utskottet tillstyrkt; hvaremot den, för Jern. effecler i allmänhet, föreskrifna sriörlindning oph försegling synts Utskottet icke inue.
Banco-Utskottets Utlåtande N.-o 6j. 7 bära ilen derå behölde fästas.
I sjelfva anmärkningarna har
Utskottet funnit ett ytterligare stöd för dess tanka, att den föreslagna belånings-grunden, efter Kammar- och BergsCollegiernas tionde-pris, bör kunna anses motsvara ändamålet bättre, än om lånbeloppet för Tackjern sattes i ett visst och giU vet förhållande till Stångjerns-belåningen; ty försäljnings-prisen å den ena och andra af dessa varor förete sinsemellan vida stone skiljaktighet, än som kan antagas uppstå emellan Tackjernets tiondepris och dess försäljningsvärde; och äfven det utmärkta och mera ovanliga exempel af olikhet, som i sistnämnda afseende finnes uppgifvet af Herr Alund, visar, att också, i slikt fall, något äfventyr vid en belåning till i af tionde-priset ej med skäl bör kunna befaras.
Lånevtidens bestämmande till högst nio månader, utan omsättning, härleder sig dels från denna Utlånings egenskap af tillfällig och temporaire, och dels från sjelfva den ombytiighet i prisen å Tackjern, som ofvan blifvit anmärkt och åberopad.
På grund af allt detta bar Utskottet ansett sig böra för» blifva vid dess, i Betänkandet N:o 45, gifna, och af tvänne Riks-Stånd s BancOrVtshotiets Utlåtande N.o 6"]. bifallna Förslag, som alltså härigenom ytterligare öfverlemnas till Högloflige Ridderskapets och Adelns samt Yälloflige Borgare - Ståndets upplysta bepröfvande.
En Ledamots Reservation åtföljer, Stockholm den i5 Julii 1829, Reservation af Herr Hofmarskalken Hammarhjelm; ”Vid detta beslut får jag allenast åberopa den reservation jag afgifvit emot Högjoltiga Utskottets förut, rörande förslagen om Tackjerns belåning, uflåtna Betänkande N:o 45; och anhåller, att detta mitt yttrande måtte få åtfölja Utlåtandet till Rikets Ständer,’* Panco-Utskottcts Betänkande IV.o 68, 9 N:o 68.
Antom till Exp.-Utst. den 3o Julii 182g.
Betänkande, i ättledning af Herr B. H. Santessons Motion, otti belånings rätt j vid Bänco-Disconten och dess Lune-Contoir } å Ritorr Säd i Magazin.
T ill Banco- samt Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskotten har Vällofl.
BorgareStåndet, under den 17 förlidne December, remitterat ett af Herr B. H.
Santesson ingifvet Memorial, hvaruti han sökt visa möjligheten deraf, att Sverige, äfven i det skick Åkerbruket här i Landet redan befinner sig, och ännu mera om det ytterligare upparbetas, skall kunna göra Spannmål till en Export-vara, deraf åtminstone Norrige ännu i många år komme alt årligen behöfva omkring en half million tunnor.
Men då, för Åkerbrukets framgång och deraf beroende Export-handel med Spannmål, funnes många hinder, såsom till ex. saknad förmåga att, vid ymning tillgång på Säd, då afsättningen deraf är trög, kunna vårda och behålla Säden; brist på tork-rior, hvilka likväl äro befunna så nyttiga, att Rege - lo Banco-Utskottets Betänkande N.o 68. ringen genom uppmuntringar och understöd sökt befrämja deras byggande; samt äfven brist på goda och rymliga magasin på sådana ställen i kust-orterna, hvilka med minsta möjliga kostnad och äfventyr erbjuda en lätt och snabb lossning och lastning; så borde berörde olägenheter undanrödjas.
Det kraftigaste medlet till Sädes-odlingens uppmuntrande vore emedlertid, att för de tillfällen, då Spannmål, i följd af saknad afsättning, komme att längre tid blifva liggande, möjlighet bereddes att, emot billig ränta, få densamma belåna; på grund hvaraf, och med yttrad önskan, att tillgång äfven kunde finnas för beviljande af Anslag eller Låne-bidrag på vissa vilkor lill allmänna Magazins-Byggnaders inrättning i flere Stapelstäder, Motionairen för närvarande inskränkt sig lill det förslag; att Rikets Ständer, vid regleringen angående de lättnader i Låne-väg åt Näringarne, som innevarande Riksdag kunde komma i fråga, mätte lemna belånings-rältighet vid deras Discont eller Låne-Contoir å Ritorr säd af fullgod vigtig egenskap, samt mot elds-fara försäkrad och upplagd under en för sådan belåning antaglig allmän vård uti de Stapelstäder, hvilka prestera erforderligt goda Magazin för detta ändan ål, med anslående af serskildt nödigt Creditiv lill nämnde belåning.
Banco-Utskottets Betänkande N;o 68. 11