Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
A c k ja, hvad det käns godt, då människor äro vänliga, o c h A n n a var också så strålande glad.
V i d middagsbordet pratade h o n muntert o c h berättade ifrigt för kamraterna, att hon var bju- den på teatern på kvällen, o c h dessa började genast att bry henne för » kusinen », men hon tog saken lugnt o c h skrattade m e d de andra.
Och ändtligen blef det kväll.
A n n a klädde sig omsorgsfullt i sin bästa kläd- ning.
Det ljusa håret vreds upp i en konstnär- lig knut, o c h då h o n var färdig, log h o n helt be- låtet åt den täcka bild, som spegeln visade henne.
An en gång läste hon kusin Karls bref, inprän- tade i sitt minne mötesplatsen: kapprummet, andra radens fond, höger, o c h så gick hon, följd af de öfrigas afundsamma o c h kanske litet iro- niska blickar.
A h, hvad snön knarrade trefligt under fötterna o c h så vackert stjärnorna lyste!
Då A n n a k o m närmare operan, fick hon nästan någonting liknande rampfeber.
Tänk, o m h o n icke var fin n o g att sitta bredvid kusin Karl på andra raden!
Tänk, o m han skulle granska henne m e d den där pröfvande blicken, som hon var så rädd för, o c h o m han då skulle hosta den där lilla hostningen, som hon så väl kände till o c h hvilken betydde, att han icke var riktigt n ö j d!
A h, hur hennes hjärta bultade då hon till slut nådde målet för sin vandring o c h hon k o m m i t upp för de två trapporna.
DUN 16 H o n k o m i god tid, tycktes det; Karl var icke k o m m e n.
Icke många andra heller, men småning- om blef det flere, snart var det riktigt trångt, men Karl syntes icke till.
A h, att han k u n d e söla på det sättet!
H o n var färdig för längesedan; dörrarne till logerna öppnades o c h slötos efter de öfriga, men Anna stod ännu kvar i korridoren.
En enda person, en herre, var ännu därute o c h han gick oupphörligt fram och tillbaka, ifrigt spejande vid trappan efter någon, som han synbarligen vän- tade på.
» Får jag se biljetten, » uppmanade ren, vänd till A n n a.
» Det har tvinad ton.
vaktmästa- .jag ingen, » svarade h o n i helt för- » Då lär det allt bli svårt att k o m m a in, » för- klarade vaktmästaren o c h betraktade henne miss- tänksamt.
» Jag väntar på en herre, » påstod A n n a ifrigt, » han skulle vara här före ' /, 8 och han har min biljett också. » I detsamma hördes inifrån salongen de första tonerna af uvertyren.
A n n a suckade o c h såg djupt olycklig ut.
» Ni, min herre, tycks också vänta på någon, » sade nu vaktmästaren till den främmande herrn.
» Ja, jag väntar på ett fruntimmer, » svarade denne, o c h A n n a fick därvid en blick o c h ett leende.
Det föreföll h o n o m säkert ganska lustigt att finna en annan person i samma förargliga be- lägenhet s o m han själf.
A n n a var nära färdig att gråta.
H o n lutade sitt hufvud m o t d ö i r p o s t e n till en af logerna.
Musiken fick h o n då åtminstone höra, o m h o n också icke fick se någonting.
Den främmande herrn gick än en gång fram till trappan, hans panna rynkades, den väntande k o m ej, Karl syntes icke heller till.
Uvertyren hade nått sitt slut o c h det blef en stunds tystnad därinne i salongen.
Så brusade tonerna på nytt o c h en väldig kör fyllde luften m e d sina j u b l a n d e toner.
Ridån hade således gått upp o c h A n n a stod ännu därutanför.
En tår rann långsamt utför .hennes kind.
D e n Logogryf.
Till män ' skors räddning m i n stäm- ma höjes, Och fast ej välljud i tonen röjes, Den glädje sprider i månget bröst, Till m o d l ö s t sinne den sänder tröst.
När högt jag tonar, blir mången räddad, Som kanske eljes fått grafven bäd- dad I hafvets kyliga, mörka famn.
— Af nio delar du får mitt namn.
Ur Skråköpings blad.
Den unga frun en m o r g o n fann Mitt första tagit slut, Då upp i hennes hjärna rann Det h o n ej tänkt förut; H o n själf mitt första göra vill, T y h o n har d o n o c h allt därtill.
H o n griper hurtigt verket an, Och snart så stolt h o n ser, Att man sig m y c k e t lära kan, Om tid man blott sig ger.
Och nu m e d viktig min h o n går In till sin man o c h nu h o n får Ej längre heta en mitt andra, Ty hvad h o n gjort han kan ej klandra, Som j ä m t han annars brukar göra, Nej, nu i stället får h o n höra A t t m y c k e t g o d t han mitt hela fann.
Och n u h o n kände sig glad min- sann, Att något g o d t h o n har kunnat laga F ö r att sin gubbe därmed behaga.
Siri K — n.
Sifferproblem.
Både skydd o c h hinder.
H v a d till byken hör.
Lösning, som dock binder.
Don för den som kör.
Tvänne längdmått sedan, Undanträngda snart.
H v a d ger nordan redan?
H v a d ger seglarn fart?
En, som ej fått ordet I sin makt.
Och så H v a d vid gröna bordet Alla önska få.
H v a d poeten s ö k e r?
Namn på b o n d e n s » p å g ».
Bränsle, s o m blott röker.
H v a d ger korn o c h råg Båd ' åt bak o c h b r y g d e n?
Och hvad odlas mest Uppåt Helsingbygden?
H u r är sommarns fest?
Kaffe, » Jo, j a g väntade en släkting, en kusin, som är många år äldre än jag.- » Nej, det var lustigt, jag väntade också en kusin, o c h jag kan icke förstå, hvarför han ute- blifvit. » » Ja, det var m i g en slarfver! » Samtalet af bröts här; ridån gick u p p för andra gången o c h A n n a hängaf sig nu af all sin själ åt det ovana nöjet att lyssna o c h skåda.
» Min fröken, » sade hennes kavaljer under nästa mellanakt » det är måhända i sin ordning att jag presenterar m i g för er.
Mitt namn är Gylling, och jag är lycklig öfver den tillfällighet, som fört m i g i er väg. » H a n hejdade sig här o c h betraktade Anna helt frågande.
Synbarligen väntade han, att hon också skulle säga sitt namn, men det var en sak, som inte föll lilla A n n a in.
A n n a s föräldrar hade beredt sitt enda barn två sorger i lifvet, den ena, att de så tidigt gått bort o c h lämnat henne ensam o c h värnlös; men det var ju länge sedan nu, och A n n a tröstade sig m e d u n g d o m e n s vanliga spänstighet, fast hon n o g m å n g e n gång saknade ett eget kär- leksfullt h e m.
Den andra sorgen var på sitt sätt bittrare att bära, det kändes s o m en tyngd öfver hela hennes tillvaro o c h kunde ej ändras, det var, att det enda arfvet efter föräldrarne b e s t o d i det namn h o n bar, det rysliga namnet Pettersson.
främmande herrn vandrade otåligt fram o c h till- baka.
Åter stannade han vid trappan, så vände han hastigt, han tycktes ha fattat ett beslut.
Han gick fram till A n n a, bugade artigt och till- talade henne m e d sin välljudande röst.
» Min fröken, » sade han » det synes s o m o m vi båda drabbats af samma öde.
Ni har blifvit strandsatt på ert sällskap, jag likaså, och jag hoppas ni icke finner det ogrannlaga, om jag er- bjuder er en biljett, som var ämnad för en an- nan. » » Jag tackar, » stammade Anna, » det är så rys- ligt vänligt af er.
. » » Nå, då är saken afgjord o c h vi gå in i salon- gen.
V i ha allt redan förlorat bra m y c k e t af föreställningen.
Vill vaktmästaren k o m m a o c h öppna för oss! » Denne skyndade till o c h såg helt undrande ut.
Han ö p p n a d e emellertid dörren helt bered- villigt, sedan han mottagit biljetterna, o c h så ste- go de in, A n n a o c h hennes kavaljer.
De gingo så tyst s o m möjligt för att icke störa de öfriga, o c h snart b e m n n o de sig vid hvarandras sida inne i salongen, fast A n n a kände sig helt besyn- nerlig till m o d s vid tanken på sitt äfventyr.
Snart drogs hon d o c k m e d af handlingen på scenen, m e n då ridån gick ned o c h h o n åter- kommit till verkligheten, kände h o n sig m e d ens helt förvirrad, där h o n satt vid den främmandes sida.
Hela salongen var fullsatt, där tycktes icke finnas en enda plats ledig.
Anna undrade, livar h o n o c h kusin Karl skulle ha suttit, o c h h o n b e g r e p ingenting.
Inte kunde väl Karl ändå ha drifvit m e d henne på ett så grymt sätt, därtill fanns j u ingen anledning; m e n ändå, n o g var det-bra besynnerligt!
Stockholm, Irluns Tryckeri N:r 41 (460) Fredagen den 9 oktober 1896.
Byra Prenumerationspris p r ä r: Idun ensam kr.
— K l a r a södra k y r k o g.
» 5; — Iduns Modet., mänadsuppl.
&gt; 3: — Prenumeration sker å alla post- Barngarderoben » 3: — anstalter i riket.
Redaktör och u t g i f r a r e: Aktiebolag 9.de årg.
AonotiNpris: FRITHIOF HELLBERG.
: J. Nordling Clösn r endast för kompletteringar.)
70 Öre pr nonp- rad.
Utgifningstid:.
Charlotte Pendleton.
^^tockholm gästas bemärkta Namnet målaren för närvarande damer, är förut af en icke okändt väckt berättigadt våra konstutställningar som bäst bygga Släkten sitt på hem.
adel d i t i o n e r från med tra- korstågen.
Se- dan mer än t v å har den uteslutande redan uppseende som man på n e v ö till henne, m e d några läckra en o c h annan s e t t af af tidningarna, och hennes samtliga s o l åt talkonst tendera de stora och hennes d e m o t ett städernas tusen bleka S å till e x e m p e l » F a i r m o u n t P a r k » I denna föräldrar stora födda stad, barn där stämmas gemensamt bland i århundraden bebott andra så m å n g a på enskild väg gaf upphöfvet till ma • k y l d e luften mardagar, o c h där s k u g g a n d e beträdas, barn parken och äga och som en park, sjuka skulle hetsförklaringen 1776. springbrunnar under heta som- träd hägnade gräsmattor, rätten, år plats, e n s t o r v i d floden b e l ä g e n den betydelsefulla oafhängig- af på en park, där friska stadens som svenska förut var öde, åstadkom- med den, af v ä x a u p p, v ä c k t e miss P e n d l e t o n förslag att finge Edmund, var —; barn.
N o r d a m e r i k a o c h e n af s l ä k t e n, förnamnet klangfullhet mål, n ä m l i g e n luft Philadelfia.
som P e n d l e t o n är g a m - engelsk skildra men i Sverige. '
En o c h är n u, i fart m e d att Djursholm af N o r d a m e r i k a s m e r a Pendleton.
" William M a r c y P e n d l e t o n, h a r porträttdukar mal miss besittnings- inom färdig där stadens kort som stod trollad Ä f v e n p å k o n t i n e n t e n är n a m - fram net n å g r a m å n a d e r s e d a n lät m i s s Pendleton En broder den nu orge icke till okändt.
miss P. var aflidne ministern Ge- P. i Berlin o c h hennes b r o d e r E d m u n d, f a d e r till m å - l a r e n, är e n af A m e r i k a s m e r a framstående Själf land författare.
P. i d e n n a p a r k täckelset falla för dess första m o n u m e n t ett j ä t t e m o n u m e n t mördade lyrisk författarinna.
Hennes erfara, dikter för görande stort herrvälde öfver o c h för en v a r m af ett formen underström religiositet.
Sin hon emellertid de hemland och hennes lativa som i hennes på grund som tidningarna hemland uttryck, genom den svenska flertalet att hennes införts i lorna i Philadelfia.
åt- slöjden af flicksko- Pendleton erbjuder i f ö r e t e e l s e n af e n v e r k l i g v ä r l d s - M å n g a äro talarinna stora att läsare intressant s å s o m e n ini- vidtagits en de För svenska det vara sin p e r s o n d e n m i n d r e v a n l i g a af h e n n e s o r d — h o n är n ä m - ligen undervisningen äger kvinna.
åtgärder, torde Miss största betydelse tiativets för intresse.
begåfvad sig — den Garfield.
Äfven som en utmärka öfver har miss P e n d l e t o n visat v a r m t är m i s s P.
i sitt h e m - känd i en saga, j a, för endast få, i dam, med som lif ägnar på s i g åt idéer.
för henne synnerligen gång mån realiserandet allmännyttiga del samma o c h lust i sin är af E n för- därvid oberoende den ställ- söka super- n i n g h o n såväl i e k o n o m i s k t då det gäller afseende som eljes innehar.
IDUN 322 1^96 Låt tryggt med hälften nöja dig: Det är för mer än det hela.
Vid allt, hvad lyckan bjuder dig, Hvad glans och nöje dela, H.
Sin t i d t i l l b r i n g a r h o n o f t a p å r e s o r; d e s s - emellan drager h o n sig tillbaka, vare sig till sitt h o t e l l i P h i l a d e l f i a eller s i n s o m - marvilla i Bar Harbor.
I Sverige torde miss Pendleton k o m m a att s t a n n a ö f v e r v i n t e r n.
Landet o c h fram- förallt S t o c k h o l m m e d d e s s härliga omgif- ningar hafva på henne gjort det angenä- m a s t e i n t r y c k, o c h d e t är att h o p p a s att h o n i c k e skall u n d e r l å t a att m e d sin p e n n a b i d r a g a till k ä n n e d o m e n i A m e r i k a o&lt;n S v e - rige s o m turistland.
F ö r v å r t i n t e l l e k t u e l l a lif h y s e r h o n lika- så d e t lifligaste i n t r e s s e.
G e n o m E l l e n K e y, h v a r s b e k a n t s k a p h o n haft f ö r m å n e n g ö r a, t o r d e f ö r h e n n e v ä g e n till u p p f a t t n i n g o m särskildt d e n kvinnliga svenska intelligen- sens sträfvanden blifva lätt n o g.
V å r k o n s t har i h e n n e en v a r m beundrare; framför allt i n t r e s s e r a r h e n n e L i l j e f o r s, af h v i l k e n redan europeiske konstnär h o n nyligen be- ställt ett a r b e t e.
V i h o p p a s, att m i s s P e n d l e t o n, j u m e r h o n lär k ä n n a v å r t l a n d, d e s t o m e r m å t t e l ä r a sig v ä r d e r a d e t.
M å h ä n d a skall h o n finna ett o c h a n n a t m å l, s o m i n o m p e d a g o g i k e n s och människokärlekens områden föresväfvat henne, redan häruppe i vårt u n d a n g ö m d a h ö r n af v ä r l d e n v o r d e t v e r k l i g h e t.
Estelle.
jfur blick i blick sig omolståndligt sänker, när ömt intill hans bröst hon sluter sig!
" Och i den kyss, hon blygt och skuldlöst skänker, hon tolkar sitt: $ag Icfvcr blott för dig!
" Och markens tusen blomster vagga sina af dofter fyllda kalkar mot de två, och skogen signar, fjärdens vågor skina, och himlens kupa hvälfs än mera blå.
Xf af åt att dessa unga, hvilkas pulsar glöda lifvets lust i doftrik sommarnatt, dem är ämnad framtidsdagars möda enigt bäras under ve och skratt.
^De korats ut en stor mission att fylla och därför hälsas de af markens blom.
oom unga träd i vårens mjuka mylla, de löften ge om skördars rikedom.
" Och tåget brusar rastlöst fram i natten, men genom dånet utaf tung vaggon det klingar något öfver land och vatten: det är all ungdoms fagra bröllopssång.
_Od bröllopsresa.
K, &lt;n sommarkväll, som intet moln förmör- kar, går nattexpressen rastlöst söderut, längs vallen buga nyutslagna björkar och sol förgyller torpets röda knut.
3 sofvaggonen trötta resenärer ha slumrat in i dammets hvirfvelsky; för dem är resans enda mål: affärer, för dem kan himlen vara grå som lly.
jylen han och hon, i hvilkas öron klingar ännu en ton af bröllopsmclodin, och som i jubel fly på ångans vingar, med läppar fuktiga af kyss och vin — för dem är solen en gudinna vorden, som hägnar deras väg med idel ljus, för dem i sommarkvällen hela jorden står härligt smackad som ett bröllopshus.
jfå blir allt och vagnens platform lämnade allena, deras värld en drömvärld, underbar, medan hjulen dåna mot sin skena sprängda klippors ekon gifva svar.
sjrr _ " 1 55 Kamelen.
1 Jet finnes k v i n n o r, h ö g s t få l i k v ä l, h v i l k a d e t i c k e m i s s k l ä r att g r å t a.
D e r a s ö g o n - l o c k bli h v a r k e n r ö d a e l l e r s v u l l n a, e n d a s t iris f u k t a s; o c h t å r a r n a b i l d a i n g a fåror eller fläckar på deras glatta kinder, utan tindra där, en o c h en, likt d a g g d r o p p a r på m a r m o r; deras snyftningar äro väl afpassade o c h följa i en viss r y t m; o c h bröstet stiger o c h sjun- k e r, i c k e allt f ö r s t o r m i g t.
M e n d e t t a är en sällsynt talang.
F r u E v a h a d e d e n i c k e, å t m i n s t o n e ut- öfvade h o n den icke i detta ögonblick, där hon s a t t v i d sitt s k r i f b o r d m e d h u s h å l l s - b o k e n ö p p e n framför sig o c h näsduken för ögonen.
H e n n e s t å r a r v o r o r a k a m o t s a t s e n till of- v a n o m t a l a d e paradtårar, o c h när h o n såg u p p, f ö r s k r ä c k t af k n a r r a n d e f o t s t e g, lik- nade hon, m e d håret uppstruket öfver ena s i d a n af p a n n a n, m e r a e n t u k t a d s k o l p o j k e ä n d e n v a c k r a, u n g a fru, s o m h e n n e s m a n v a r så s t o l t ö f v e r.
O c k s å k u n d e i c k e o n k e l Staffan å t e r h å l l a s k y m t e n af ett l e e n d e, s o m b l a n d a d e s i g i d e t u t t r y c k af h j ä r t l i g t d e l t a g a n d e, h v a r m e d h a n n u k o m f r a m till sin g u d d o t t e r E v a, v a n s o m h a n v a r att m ö t a s af i d e l f r ö j d e r o p, n ä r h a n så d ä r ö f v e r r a s k a d e.
» Men m i n kära flicka!
? » Det v a r h e n n e i c k e m ö j l i g t att h ä m m a sin g r å t eller att g e n å g o n f ö r k l a r i n g ö f v e r d e n s a m m a, o c h så f ö r d e h a n h e n n e till sof- Hoffmann.
fan o c h g j o r d e d e t b e k v ä m t f ö r h e n n e, allt under det han talade vänligt lugnande ord o m att h o n n o g m å s t e g r å t a ut, efter h o n n u e n g å n g, m o t sin v a n a, b ö r j a t, o c h s e -, dan skulle han hjälpa, o m det stod i h a n s makt.
H a n mildrade solljuset m e d en skärm, g i c k ett par slag o m k r i n g i r u m m e t o c h s a t t e s i g så n e r v i d s k r i f b o r d e t p å d e n p l a t s fru E v a l ä m n a t o c h b l i c k a d e m e k a n i s k t p å sidorna i hushållsboken.
Emellertid började han vända på bladen ett efter a n n a t, o c h j u t y s t a r e s n y f t n i n - g a r n a b l e f v o från soffan, d e s s ifrigare fort- s a t t e h a n sitt s t u d i u m, tills h a n i ett n u slog ihop boken o c h utbrast: » F y katten, sådan persilja!
Jag undrar h v a d j a g s k u l l e g e s y s t e r I d a f ö r att få h e n - n e till ett s å d a n t a r b e t e.
H o n skulle inte gråta hon, m e n väl kasta boken på elden!
D u b e h ö f v e r i n t e s ä g a m i g, att d u g r å t e r ö f v e r att så h ä r b e h ö f v a s k r i f v a u p p d a g efter d a g: 2 ö r e p e r s i l j a, 5 ö r e m o r ö t t e r, 1 0 ö r e dill — o.
i o ä n d l i g h e t, d e t är tårar värdt.
I n t e vill H e r m a n d e t?
» » Nej, » vill n o g för m i g, att v e t a, sade E v a m e d snyftande röst, » h a n i n t e, att n å g o n t i n g skall v a r a s v å r t m e n j a g måste j u s k r i f v a u p p f ö r hvart pengarne taga vägen. » » V i s s e r l i g e n, v i s s e r l i g e n — m e n i c k e så i detalj, d e t v o r e j u a l l d e l e s n o g att s k r i f v a för v e c k a n, h v a d h u s h å l l e t g å t t t i l l; m e n d e t är n u i c k e s j ä l f v a s k r i f n i n g e n, h u r t i d s - o c h h u m ö r f ö r s t ö r a n d e d e n än kan vara, s o m k o m m i t m i n t a p p r a E v a att fälla m o d e t — b e k ä n n!
O c h s ä g, att d e t s o r g l i g a l i g g e r där- uti a t t: det icke hjälper.
D u silar h e l a m y g g - s v ä r m a r s i d a efter s i d a — m e n k a m e l e n, kamelen g å r l ö s!
V i h a här oktober m å n a d.
L å t o m oss be- t r a k t a d e n s i d a n s o m e n flxerbild o c h f r å g a: H v a r är k a m e l e n?
I c k e är d e t p e r s i l j a n eller m o r ö t t e r n a eller e n s d e n n y a v i n t e r - h a t t e n, u t a n h v a d s ä g e r d u o m d e n n a lilla figur, f ö r e t r ä d d af t i t e l n » h y r a n för kvar- talet »: 250?
N u är d e t f i x e r b i l d e r n a s e g e n s k a p att d e - ras h e m l i g h e t är f ö r d o l d f ö r ö g a t i d e t all- r a l ä n g s t a • — m e n har m a n fått r e d a p å den en g å n g, så kan m a n icke förbise d e n sedan. » » Ja, vi vänner.
» bo som andra våra umgänges- » Ni g ö r det — m e n den s o m bor för 1, 0 0 0 o m året, m å s t e h a e n i n k o m s t af 1 0, 0 0 0 å r l i g e n, o m d e t e n a skall v a r a ef- ter d e t andra.
D e t är d e n r ä t t a p r o p o r t i o - n e n; o c h h a r d u e n g å n g fått k o r n p å den k a m e l e n, så v e t d u, att allt b e s v ä r m e d m y g - g e n är t o t a l t b o r t k a s t a d t.
» » D e t är 10,000. » sant: vi ha visst icke några » N e j, o c h därför har d u heller i c k e råd att g r å t a ö f v e r s m å k r a f s.
E n stor v å n i n g d r a r m e d s i g s t o r a u t g i f t e r eller — s t o r otrefnad.
M e n j a g v i l l i c k e f ö r allt i värl- d e n se d i g l e d s e n i g e n.
» » D u g ö r m i g l u g n i stället, o c h j a g lof- v a r att t a i h o p m e d k a m e l e n, så s n a r t j a g k a n få H e r m a n att se h o n o m.
» » Rätt så! » A.
IDUN 18P6] §vinnokongressen i Berlin.
J - K t t det icke finnes något nytt under solen, * påstod redan den vise Salomo, o c h detta har sedan under tidernas lopp upprepats så många gånger, att det till slut nästan ansetts som en oomtvistad sanning.
M e n den kongress som söndagen den 20 september samlades i Ber- lins stora rådhus var verkligen något så full- komligt nytt, att världshistorien aldrig haft att uppvisa något liknande.
1,500 kvinnor från jor- dens alla länder samlades där för att öfverlägga o m sina plikter m o t samhället, sina behof o c h önskningar för framtiden.
Kongressens officiella namn lydde: Intematio- naler Kongress fiir FrauenwerJce und Frauenbestreb- ungen.
Inbjudningen var utfärdad af tjugu bland Berlins mest framstående damer, hvilka m e d sig associerat ytterligare trettio, tillsammans utgö- rande en komité, s o m hade att bestämma öfver- läggningsämnen o c h ordna allt för kongressen.
Bland dessa märkas en filosofie o c h en medicine doktor (- inna), lärarinnor, skriftställarinnor o c h konstnärer, åtskilliga representanter för fabriks- arbete o c h slöjd samt en kvinnlig trädgårds- mästare.
Främst såsom den drifvande kraften o c h till- lika l:a ordförande stod den bekanta skriftstäl- larinnan fru Lina Morgenstern, o c h vid hennes sida såsom 2:a ordförande den icke mindre fram- stående fru Minna Cauer, hvars utmärkta sätt att leda förhandlingarna väckte allmänt erkän- nande bland såväl åhörarne s o m pressens män.
Kongressen var bestämd att hållas d.
19 — 27 september, och programmet var ytterst rikhal- tigt.
Det upptog föredrag o c h diskussioner rö- rande kvinnorörelsens framsteg, kvinnans rätts- liga ställning inom Tyskland o c h andra länder, kvinnans deltagande i välgörenhetsarbetet, i skol- råd o c h fattigvård, i uppfostringsfrågor, kvinnors vetenskapliga studier vid högskolor o c h deias utbildning till läkare, apotekare, sjuksköterskor o c h barnmorskor.
Vidare nykterhetssträfvanden, hushållsskolor, folkkök, feriekolonier, kvinnans arbete i n o m industri, handel o c h yrken o c h den därmed sammanhängande lönefrågan, kvinnliga fackföreningar o c h hjälpföreningar, sedlighets- frågan, kvinnan inom konsten o c h litteraturen, kvinnans deltagande i fredsrörelsen in.
Frågan om kvinnans politiska rösträtt stod icke på programmet, och den första talarinnan, fru Stritt från Dresden, som hade att gifva en öfversikt af kvinnornas ställning inom Tyskland, förklarade, att hennes landsmaninnor ännu icke uppsatt denna fråga på sitt program, ehuru rö- relsen var så stark i n o m angränsande länder o c h frågan där stod så nära en lycklig lösning.
Men så m y c k e t ifrigare kämpade engelskor o c h ame- rikanskor för denna sak, utan att af någon mot- sägas-, o c h en fransysk talarinna m:me Potonié- Pierre berättade, att det i Frankrike för närva- rande allvarsamt ifrågasattes att uppställa kvinn- liga kandidater vid de allmänna valen.
Någon diskussion förekom dock lika litet angående den- na fråga, s o m någon af de öfriga.
Tiden med- gaf det icke.
Endast inom sektionerna ägde diskussion rum, o c h där^upptog sedlighetsfrågan en dryg del af tiden.
Äfven den kvinnliga klädedräkten un- derkastades där en skarp kritik, o c h med.
d:r Spener betecknade densamma som » ett bety- dande hinder för kvinnorörelsens framgång ».
Några pedagogiska frågor äfvensom lämplighe- ten af kvinnliga trädgårdsskolor dryftades äfven inom sektionerna.
En varm förespråkare för de senare var fröken E. Kastner, själf förestånda- rinna för en dylik anstalt vid Friedenau, en af Berlins många förstäder.
Denna skola besöktes af de flesta kongressledamöterna, o c h med sär- skild hänsyn till de många förfrågningar angå- ende trädgårdsskötsel, s o m ingå till Idun, gjorde vi oss underrättade o m förhållandena där samt begärde program, hvilket dock icke för ögon- blicket fanns tillgängligt, m e n s o m sedermera skulle skickas.
Kursen är tvåårig m e d teoretisk o c h praktisk undervisning af både manliga o c h kvinnliga lärare.
Afgiften i ett för allt 85 mark pr månad.
Men vi återgå till kongressen.
Aftonen före densamma var ett festligt samkväm anordnadt i ett af Berlins förnämsta hotell, det så kallade English House vid Mohrenstrasse.