Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Som Förpantning af Jord icke bli Laga Fäng, förr än Panten ar lagligen förstånden, och emedlertid blott innefattar en af Agaren förskrifwen eller lemnad säkerhet för en erhållen försträckning i penningar eller waror, sa är Förpantning lill sin natur wida skiljd bade fran köp, hwilket emot en bestämd Summa penningar, öfwerlater ägande rätten och Testamente», som dels med och dels utan wise förbindelser, öfwerlemna nyttjande eller ägande rätten, eller ock begge delarne.
De förändrinaar eller förklaringar af LagenS stadgande som inga uti inskränkning af Testamentsriheten eller rättigheten, att göra och begagna wifle förbehåll wid Köpe-Ashandlingar, kunna således icke werka pä Lagens stadgande om sättet och ordningen för Färpantningar da derom tillika ingenting serskildt stadgas.
Af denna anledning arv de genom RiksdagsBestuttt den »:dra Maji 1810 gjorde tillägg uti 16 Capit. i §, Ärfda Balken och r Cap. 2 §.
JordaBalken, blott gällande i förra fallet, att inskränka rättigheten för en Testaments-gifware, akt bestämma huru och pa hwad fält, en af honom bortgifwen Jord i en framtid bör ärfwas, och förwaltas i annan ordning, än den Allmän Lag föreskriswer och i det senare, att förekomma de Rättegångar och det lioande som genom förändrade Egcndvms-priser, inträffar derigenom, att Säljare förbehålla sig eller andra, att efter en witz förfluten tid, eller wid inträffandet af wise bestämde händelser, fa återlösa Egendomen hwdken rättighet naturligtwis icke begagnas, om icke dermed är förenad någon fördelHwad ater beträffar det under ofwanberörda Riksdag afwen gjorde tillägg uti gude Capit. z §.
Jo» Dest 6 Julis.
,197 Jorda-Balken sa innefattar det blott ett Stadgande som allmänna Lagen eller någon serskild Författning förut, icke innehållit, huru och pa hwad fält, bör förfaras i den serskilda händelse, da witz tid til! inlösen af fast Egendom, som under förpantning innehafweS, ej är söreskrifwen, och Innehafware» will med Panten Lagfara, men är i okunnoghet, om Pantägaren eller hans wistelse-ort, hwilket Stadgande sä mycket mindre kan tydas till något upphäswande af hwad Allmänna Lagen uti l Capitlec r §. och 5>:de Cap. Jorda-Balken förordnar, som bade sjelfwa föreskriften och den i Riködags-Beflutet dertill förklarade anledning, att derigenom gijwa en större fullständighet är g>:de Cap. z §.
Jurda-Balken, gemensamt utmärka Lagstiftarens föremal, att med bibehållande af de grunder, som för Förpantnings,rätten t det hela blifwit stadgade blott öka dem i de delar, der förekomne omständigheter wisat, nödwändighetcn deraf.
Pä dehn skäl, finner således Lag, Utskottet, ef allenast, att Allmänna Lagens stadgande om rättigheten till Förpantning, ännu är t sin fulla kraft, uran äfwen, alt skäl icke förekommit till en motsatt tanka; Hwarföre Lag,Utskottet anfedt sig icke kunna i ett sa tydeligt ämne tillstyrka utfärdande af någon Förklaring; Hwilket dockERiksens Högloft.
Ständer wördsamr underställes.
Orebro den 2 Julii 18,2.
Prcst-StänLedamöters wägnar, dets Ledam. magnar, 1^. k.
Ltrömkelt. ffob. ffrk.
Hedren.
Bsrgare-Stän- Pä Hederw.
Bonde-Stän dets Ledam. wägnar, dets Ledam. wägnar, A N. kön Hvist.
Anders Ericsson. H..
VV- '^rdlZrsn.
H98 Den 6 Julik.
Uppläst hos Ridd och Adeln den 6 Julik, - - - - Prest-Ständet den 6 - - ----- Borgare-Ståndet d. 6 - - - - - - Bonde-Stander den 6 - - WZrdsamt Memorial!
Borgare, Stindet har till Lag-Utskottets Utlåtande behagat remittera ett af Riksdags-Fullntägligen frän Wisby Stad, Grosshandlaren T.
Segerdahl til! Wältofl.
Borgare-Ständer tngif, gifwit, sa lydande Mem orra!: Huruwida en Fullmägrig eller Systoman mä wittna om sädane egne åtgärder, som han i nytznamn, de egenstap i den honom anförtrodde sak widcagit emot sin Hufwudmans Weder» Pär t, och hwilka åtgärder kunna werka pa Parternes ömsesidiga rätt, derom lärer Lagen icke wara nog tydelig da Domstolarne kunna meddela stridiga Utslag.
Jag anser alitsa nödigt, att fä det rälta bestämt; äfwensom, vin Hufwudmannens ät Fullmägtigen eller Sysslomannen kemnade decharge, Förman eller da han till wittne aberopas, bör kunna föranleda lill något förändrat förhastande i afseende pa denne senarcs skicklighet, som wittne.
Jag anhäller att denna Lraga matte til! wederbörligt Utskott förwisas. örebro den 20 Junii 18 l». limotb.
LeZeräsbl.
De olika benämningar af Fullmägtig, samt Syssloman eller Ombudsman, som Lagen älfwer ak dem, som a andras wägnar något göra och lata, Wämmes ester arken as de kemnade uppdrag.
Z Den 6 Julik. ngs I alla Rättegångs - ärcnder kallas det Full, mägtigstap vcy uti andra i allmänna sammanlefna, den förekommande ämnen.
Sysslomanskap eller Om, budsmanstap.
Begge hafwa det gemensamt, att dermed äe förenadt answars-ffyldighet bos Hufwudmannen, och att hans förtroende förutsattes; Och endast frän denna synpunct kunna de komma att betraktas tvid afgörande af del nu framstäille ämne, som synes endast anga, huruwida en Fullmägtig eller Ombudsman, sedan han denna befattning afträtt, ina kunna wittna om de egne åtgärder han derunder i saken widtagit.
Sa widt en sadan staga kan uppkomma, förutsätter den upplysning, antingen om werkligheten af en, utaf Fullmägtigen eller Sysslomannen ingången handling, eller huru den bör förstas.
I bcgoe händelserne innefattar det fel a Fullmägtigens eller Ombudsmannens sida, att detta ej annorledes än genom hanö eget »vittnesmål kan utredas. 17 Cap. 7.de §.
Rätkegängs - Balken utestänger alla stan wittncsmal i den sak, af hwarS utgang de kunna wanka nytta eller stada, och att detta förhållande inträffar pa Fullmägtigen eller Sysstomannen, är ostridigt, i följd af det answar, uti hwilket han star hos Hufwudmannen.
Att denne, före eller wid åberopandet af sin Fullmägtig eller Ombudsman till wittne, förklarar, att han för en möjeligen felaktig åtgärd afträder allt anspråk pa er, sättning eller answar, förändrar ej sjelfwa saken.
Denna afsägelse ar en hemlig öfwerenskommelse, som ej bör finna något skydd af Laaen.
Den som uti en Afhandling föreställer en annan person, mäste wara lika obehörig med denne sena - rroo Den 6 Julli senare att wittna vm samma Afhandling i allt hänseende.
I alla fall strider det mor Lagens esprit i allmänhet, att wittna om egna åtgärder, och änskönt utgången af saken möjeligen icke skulle hafwa inflytande pa wittncts rätt af den anledning, alt all talan blifwit franträdd, sa aterstar likwäl en witz tänsta och böjelse hos hwar och en, att at sine Handlingar giswa en sadan riktning, som frikallar honom fran förebråelse, att hafwa något asidosatt, och känstan för hedren lemnar alltid starkare inttryck, än den för andra enskildta fördelar.
Allmänna Lagens stadgande i i7'de Capitlet 7 §.
Rättegangs.Balken:
Att ej ma man wittna i den sak, deraf man kan wanka nytta eller skada, ar således i förening med det att
Fullmagtig ej ma wittna om hwad som honom under Rättegången af betz Hufwudman blifwit förtrodt, fullt lämpeligt till ifragawarande händelse.
Angelägenheten att kunna förutse mindre bestämma alla de händelser, som i sadan! hänseende kunna förekomma, har föranledt Lag, stiftaren, att under en allmän principe, öfwerlemna at
Doniaren pröfnings'. attén; och ehuru
Domare kunna meddela stridiga Beslut, förutsätter sadanl icke brist i Lagen.
Olika öfwcrtygelse och urskillningssäfwa, äro de orsaker, som oftast härtill föranleda.
Pa detze grunder anser Lag-U'skottet, att merberörde Lagens rum l?:de Cap. ?:de §.
RättegangsValken, uti den framflälive händelsen ar sa tydligt, att något widare bestämmande eller förklaring deraf icke Den 6 Julik. r2O! icke behöfwes; Hwilket dock Riksens Höglofl.
Stän, der wördsamt undcrställes- Orebro d. 2 Juli 1812.
Ridd. och Adelns Pä Högw. Prest-Ständets Ledam- »vägnar, Ledan», wägnar, kl. k'.
Lcromkelt. kieärön.
Pä Wäftoft. Borgare-Stän- - Pä Hederw. Bonde-Ständets Led. magnar, dets Led. wägnar^ A. kl. Konqvist. /enders Lrlc8son.
'InIIZrän.
Uppläft hos Ridd. och Adeln den 6 Julli'. - - Prest-Ständet den 6 - - - - Borgarc-Ständet d. 6 - - - - Bonde-Ständet den 6 - - wördsamt Memorial! ^ill Lag - samt Allmänna Beswärs, och Economie-Utskottens gemensamma handläggning och utlakande, har Hederwärda Bonde-Standet den 23 stst-' ledne Maji remitteradt ett af Riksdagsmannen Per Nilsson fran Christianstads Län till bemälte Stand ingifwit Memorial, deruti Riksdagsmannen hemställt, vm icke ined anledning af 6 Cap.
HandelS-Balken, jemte de serskildte stadganden som dermed aga ge, menskap, Landrmän och Jordbrukare, som äga Hemman, mage lemnäs frihet, att i likhet med hwad Kongl. Brefwet till Kongl.
Commerce-Collegium d. i» Maji 1790, och Kongl. Collegii derpå grundade Kungörelse den zr Maji samma ar innehalla, Sälja, Köpa och ater i Stad eller pa Landet sälja eller förbyta allahanda Viclualie-waror, Landt-arbeten, Ladugards-producter eller Kreatur och deras afBihang.
N;» ?6. kast - »2V2 Den 6 Ju lii.' kastning, Jord- och Trädfrukter, femte Wildt, jamt warorne till hwad de!^p och hwilken gwantir t. som halst, upplägga och afyttra, m. m-, svin till en fullkomlig Handels - frihet m.d Landrmanna waror hörer.
Ulssottcn, som öfwerwägat hwad Allmänna Lagen och de i ämnet ulkomne Författningar innehålla, har uimir drt wara ostadigt, att den fria afsätining af Producter, som Jordbrukaren bör aga, dlilwir inskränkt pä ett sätt, som icke star att förena med ägande rätten, eller den fria anwandande rätt, som bör wara hwar och en öppen.
— Alla förbud emot begagnande af sadane rättigheter, hwarigenom hwarken det allmänna eller någon wist enstad lider, star icke tillsammans med en wal organiserad Stat; och annu mindre, da de stada bade det allmänna och enstildta.
De Författningär,' som i senare tider bade i Economistk och Juridistt afseende blifwit widtagne, wittna vstridigt derom att Jordbrukets förbättrande warit en ibland de R kswärdande anoelagenherer, sim i synnerhet wäckt Regeringens uppmärksamhet, och det kan ef motsägas, att det mer eller mindre fördelaktiga uti Åkerbrukets stötsel har ett, i lika mohn, wäsendteligt inflytande pa den allmänna watt mägan, som alltid bereder den enstildas, upprätthåller Staten och kan göra den oberoende.
— Att en inskränkt rättighet för Lar.dbrukaren, att afyttra stna Producter, i mer an ett afseende motwerkar Åkerbrukets tilltagande, ar en af de erkända sanningar, som icke behöfwa annat bewis, än det erfarenheten lemnar.
— Dä Landtmannen antingen saknar - Den 6 Julii. !2o; nar afsättning med stna waror, eller ock derföre icke undfär, hwad han i förhållande till andra warupriser borde påräkna, mäste hans flit och idoghet förswinna, da han ser sig bedragen i sin billiga waman, att winna sin utkomst; och detta blir i samina mohu för det allmänna iner skadligt, som den mindre fönuögne alltid härigenom mäst är blottställd att blifwa lidande, emedan han icke har tillfälle, att för sin wårås afsättning, afbida de gyn, nande tillfällen och tider, den förmögnare kan iakttaga.
En sadan »lägenhet undanrödfes, om det blir hwar och en tilläcit, utan afseende pä eget behof, att göra upphandling af Landtmanna.waror, och icke pä sätt nu förhäller sig, enda afsätcnings-stället i allmänhet blir inskränkt till Ortens närmaste Städer.
Det är en icke sällsynt händelse, att Handlande i Städerne öfwerenskomma om ett wistt pris, hwaröfwer de för wiste waror icke betala Landtmannen.
Denne, som icke ager nägon annan utwäg, att fa den afyttrad, mäste underkasta sig ett sädant wälbehag, och detta blir desto swärare, som det ofta äfwen gäller, da Landtmannen nödgas äterköpa sin wara.
De olägenheter äro äfwen ostilfaktige ifrån beståndet af närwarande Författningar, att Landtmannen för afsättningen af sine producter, eller uppfyllandet af sine behofwer af waror, nödgas ofta företaga en längre resa, än som, i förra fallet, ersättes genom hwad han kan föryttra, och i det senare motswarar wärdet af hwad han will köpa.
I2V4 Den 6 Juli».
Stiderna förlora icke uti tillförseln derigenom, akt ifrägawarande frihet upplätes ät Landtman, »n.— Dennes waror äro manligen af den beskaffenhet, att de snart mäste anwändas, och således, om orten derpå har öfwerflöd, mäste komma Släderne till godo, om afsättning will winnås.
Det ingär uti ändamälet för Staders inrätt, ning och Handländers yrke, att latta communicationen, och frän det stalie, som har öfwerflöd pä en witz slags wara, staffa den till ett annat, som deraf lider brist eller ar i behof, samt att samma wara sedermera utminutera,- men icke att med en uteflutande ratt, köpa af den ena grannen hwad han har att afyttra, för att dermed genast uppsylla den andra grannens behof.
I följd af sädane grunder har, genom Kongl.
Förordningen den zo Now. 17L0, en oinskränkt rättighet till Handel med Spannemal blifwit tilläten och erfarenheten har wisat, att detta icke medförer nägon flags olägenhet, utan twertom fördel och rulta, ehuru Spannemal utgör en af de mäst oumbärlige nötwändighets. waror; och tillika af alla ätbara
La- dtmanna - produccer längst kan förwaras, utan att underkastas förstämning.
Da Utstotten således ä ena sidan funnit,nödwäpdigheten af m förändring uti nu gällande Lagar, angående Landthandel, för att förekemma de olägenheter inskränkningen af Landtmannens rättighet till sin waru-afsattning medfört, hafwa Utskotten tillika a den andra öfwerwagat huru »vidsträckt en sädan rättwhet bör wara, för att icke öswerstrida gränsen qb bchvfwrt för Landtmakma. yrket, hwaras denna Den 6 Julik.
»Los rättighet är en följd; och med hänsigt till begge delarne fä Utskotten wärdsamt tillstyrka, att med ändring af 1 tz. 2 mom. samt 2 §. 6 Cap. HandelsBalken, jemte de serstilde Författningar, som härmed äga gemenskap, Jordbrukaade Landtmän, i likhet med hivad Kongl. Breswet till Commerce-Collegium den ro Maji »790; och Kongl. Collegii Lerpå grundade Kungörelse den zi Maji samma är innehålla, mä äga frihet, att sälja, köpa, och ater till andre i Stad eller pä Landet sälja allehanda ätbara eller Victualie-waror, Handa-arbeten, Ladugärds-probucter, eller Kreatur och deras afkastning, Jord - och Trädfrukter, Wildt jemte Slö - och Skogs-producter, — saint warorne till hwad belopp och hwassen qwantitet som halst upplägga; men att victualie.waror ej mäge tvid förut, som emot Landthandel, stadgad päföljd, pä Landet säljas i minut, eller i Staden annorstädes, an »vid Hamnar och pä Torg, eller till ringare Partier, än lispund och stycketal ester hwarje Wårås beskaffenhet; u-der hwilkel förbud likwäl ej inbegripes färsst Smör, Agg och dylika färsta waror, hwilka hädanefter, som hittills, torde böra för Städernes innewänares beqwämlighet fä förvltras hwar som halst til! större eller mindre partier; äfwensom de Norrländske Städernes Handlande skulle äga tillständ att i Gärdar och hyrde Bodar inwid Stadens Torg föryttra sa wäl Wildt och Renkött, ffm andre victualie-waror, defle senare utom Torget, likwäl icke i mindre partje än r lispund pä sätt rörande försäljning af Lin förut genom Commerce - Collegii Kungörelse den 27 Febr. >777 ar stadgadt.
Dock warder detta Riksens Höglofl.
StanderK ompröswande »vördsammeligen underställdt.
Herr 1206 - Den 6 Julii.
Doctor Hed rens, Herr Borgmästaren Lagergrens, Herr Grosshandlaren Se g erda HI§ med fleres sersiilda meningar warda pa deras begäran bifogade.
Orebro den i Juli» 1812.
Pa Höglofl.
Lag, samt Allmänna Beswärö- och Cconomie - Utskottens wägnar, Pä Högloft.
Riddersi. och AdelnZ Ledam. wägnar, kkl. k. strömfelt, ^ok. 6^I1enborA. jPä Högw. Prest-StändetS Ledam. magnar, ^ok. ^Lc k^eclrön. L. v. Kosen8tein.
Pä Wällost. Borgare-Ständcts Ledam. wägnar, Olok 8gÖ8te6t.
IVl. köi,Hvi8t.
Pä Hcderwärda Bonde-Stän dets Ledam. magnar, Kl il 8 ^län850n. ^ncier8 Lric880n. 1 ull§t«n.
Utdrag af protocollet, hällit LnfZr Riksens Högloft Sccnders Lag- samt Allmänna Leswärs- och Economie - U sköttens sammansatte beredning wid Urtima Riksdagen i Orebro den 20 Junii 1812.
S- D. ^fter föredragning af Niksdags-Fullmag, sigen Per Nilssons fran Christianstads Län remitterade Memorial, angående ändring i Lagens Stadaande vin Landt-handel, uppläste och ingas Herr Borgmästaren Lagergren ett sa lydande anförande :
"I en jemt afpassad öswerensstämmelse med Författningarne om Städernes administration och med de Städerne t allmänhet Madigst förunnade .
Pri - Den 6 Julii. ias7 Priwilegier, har Ordningen i 6 Cap. HandelsBalken rörande
Landt-handel och gransorna derföre i likhet med äldre Stadganden, blifwit föresirifwen.
Förordnandet i detta Capitcls 2 §, och sitta Moment. bar giiwit anledning till den i Kemi.
Måms Nadiaa Försäkran och Stadfästelse a Sorensia Allmogens fri - och rättigheter ar 1789 Landtman Nadigst lemnade frihet, att till hwem och hwarest inom Riket, han hälst will, afvttra sin egen och sine grannars afwel och afrad, sine och deras Slöider Denna, at Dagswerkens besparing och Jo^d, brukets upphjelpande syftande Nådiga Författning, förutsätter wäl, alt en Bonde, som för sina egna Laedtmanna-warors förvttrande mäste resa fran sin hemort, men af dem icke har fullt
Las, ma, för att fa det och lindra sine grannar ifrån att också resa, medtaga icmwäl deras lika handawaror till försäljning, samt ma bända äfwen för sm och deras räk, ning fran Städerne hemföra de nödwandiga Köpmanna waror; och en noga efterlefnad deraf Landtman också i Handels,afseende endast nyttig, siadar icke Städerne eller Stadsmanna rörelse; Men den öfwerdrift ak denna helsosamma Författnings ä danial och den gränslösa afwikelse derifrån, som missbruk ocb sjelfswald hittills tillskapa! och som man nu will hafwa förwandlad till en stadgad rättighet för framtiden; det är denna afwikelse fran äldre Författninaar och detta missbruk deraf, som siadar bade Stads- och Landkmanna Näringarne.
— Erfarenheten har lemm dt derpå de petageiigaste wedermalen.
Man sinner det blott af det nu östiga för, Hallandet, lön; alminstoye i af mig kända Orter är sadant. r:oz Den 6 Julii.
Icke allenast
Bönder som blott ibland kunna hafwa Lantmanna Produkter att aflata, och som da endast öro berättigade i ändamål deraf företaga resor; utan öfwen Drängar, Torpare och Backstugusittare hwilka aldrig hafwa egen waru-tillgang, flere sadane fran en och samma ort dufwa ständig handel med bade samköpte Landtmanna, och äfwen , fjermare fran sig belägne Städer uppköpte Köpmanna-waror, dem de a Landet utprångla.
Defla ständige och till sin mängd mer och mer tilltagande samköpare, öfwergiswande och bliswande odugelige till sine egentelige yrken, förorsaka, genom detta deras förhållande ej mindre Landtbrukets wanffätscl och sin egen, genom lättja, liderlighet och okunnighet i handeln, bereda fattigdom och uselhet, än ock för Borgare i närmaste, serdeles smärre Stader, ben brist och dyrhet pa victualie, och andre Landtmanna. och den saknad af afnämare till Köpmanna-waror, hwarigenom Städerne ej kunna annat, än blifwa högst förorättade och undergräfne uti den dem priwilegierade Stadsmanna - rörelse, derföre de likwist mast och mäste widkännas swära beskattningar i och till det allmänna.
Och emedan wid detta sanna förewettande, den bade Smds» och Landtmanna Näringarne förstörande sammanblandning af begge defla Näringar, som genom den i förewarande ämne sökte oinskränkta LandttupplagS - samt Oxe. och annan Kreaturshandel asystas, synes wara rakt stridande emot of, wan aberopade och ännu flere hittills gällande Lagar, Författningar och Priwilegier i allmänhet, emot den deri stadgade ordning och fördelning af rättightter och skyldigheter, Medborgare, Näringar sch Närings.
Idkare emellan, samt, hwad dm fria Den 6 Julii.
1209 Ox - handelen serskildt angar emot Ridderssapet och Adelens och tvifla Städers exklusivt erhällne Prlvilegier; T» kan jag för min del icke annat, an tillstyrka afflag i det af detta ämne gjorda försök, och deremot hemställa: om icke Riksens Högloflige Ständer skulle täckas, just i anledning deraf, upplifwa — och med större answar för öfwerträdelser beledsaga de förut gällande Landt-handels förbuden.
Med delta anförande förenade sig Herr Lagmannen Rönqwist och Herr Borgmästaren Horster, med tillägg af Herr Lagmannen Rönqwift att Herr Lagmannen anlag någon widsträcktare Handels, rättighet ej böra lemnäs Landtmannen, än den Commerce-Collegium i defl
Bref den ro Maji 1792 och andre gällande Författningar innehalla, hälst i annat fall Städernes sa mycket onererade Handels'frihet derigenom skulle förnärmas.
Herr Prosten Lönbom: anser rättigheten till uppköpande och försäljande af Landtmanna. waror endast böra lemnäs Bosutlne Hemmans - ägare och en flik Handel således icke driswas af andre, emedan annars till äfwentyrs manga behäfiige arbetare haldre skulle wäija ett sadant yrke, an anwända sine krafter wid Jordbruket; Äfwensom Herr Prosten trodde Landtmannens Handelsfrihet ej böra sträckas derhän, att han skulle äga tillstånd uppköpa Handels-waror i Städerne, för att sedermera utprångla pa Landet, antingen emot contant betalning eller i byte mot Victualie- eller andre Landtmanna'waror, i hwilken händelse Herr Prosten tror mera stada än nytta i allmänhet skulle inträffa.
Herr Bruks-Patron Lindberg ansag Per Nilssons Memorial åsyfta för mycket intrång i Städernes ratt, som stakka för HandUs-frihet, och Herr i2l» Den 6 Jnlii.
Herr Brukspatron trodde, att om Landtmannens Handelsrättighet i den mohn utsträckes, kan sädant icke annat än innefatta ett oinskränkt tillstånd till en allman Landthandel, hwilken torde medföra flere olagenheter äfwen för Landtma.nnen och den fattigare Jordbrukaren, sa wäl i anseende till dyra waruwärdén, som uppstegrade dagswerkspriser m. m.; hwarsöre Herr Brukspatronen yrkade ogillande af Memorialet. — — — Ht 8vxra.
Lx krotocollo. ^obsn krjstsstt.
Utdrag af protocollet, hällit wid gemen, samt Sammanträde af Rikfens Höglafl.
Lag samt Allmänna Beswärsoch Economie-Utjkstt w d Urtima Riksdagen i Örebro den , Iulii 1312.
Inlemnade Herr Grotzhandlaren Segerdahl ett sä lydande Anförande: "Af Lag- samt Allmänna Beswärs- och Econemie-Ulffottcts Berednings Betänkande, öfwer Riksdagsmannen Per Nilssons frän Christianstads Län Memorial, har jag som Fullmägtig för ett Borgerskap hört wara beredt Städernes Borge, ssaps undergång, hwaröfwer jag sä mycket mera förundrat mig, som jag eljest wid alla tillfällen furu nit att de öfrige Ständen ej glömma den i fördelningen till alla utstylder.
Beredningens betänkande innehåller att Jord, brukande Landtman mä äga frihet arr sälja, köpa, och Den 6 Julii. i2n och äter till andre i Stad eller pä Landet sälja allehanda ätbare eller Victualie-waror, Hond.-arbeten, Ladugärds-producter eller Kreatur och deras afkastning, jord, och lrädfrugttr, sjö- ock) skogs-prvducker, till hwad qwantitct och belopp som hälst upplägga, och wid Hamnar och Torg sörytta m. mOm Landtmanncn blir tilläten förfärdiga alla möjeliga Hand-arbeten sä är det mycket säkert alt alla Handtwerkerier i Stöderne skola upphöra, och bese för att staffa sig sin bergning söka staffa sig en liten Hemmansdel pä Landet, hwarest de dä arbeta fritt utan Borgerlig tunga.
Dernäst om en Hemmans-abo tillätes upphandla Landmannawarcr af andre Hemmans-äboer och deraf häva upplag i Städer och wid Landthamnar, sä skulle förmögne af detze hwar och en i sin Tract upphandla alt hwad Landtmannen kan afiäta, dermed war all billig tillgäng för Stadsboen betagen.
Detta upplag höll han dä i Staden, och sedan dä Borgaren ej hast tillfälle att fä köpa något pä Landet, sä skulle han anlita bese upplagsmän, och dä när de sägo att alla tillgängar wörö stänglH, kommo be öfwerenS att sätta upp sina waror alt efter bebofwet till det högst möjeliga, de blefwo dä ej allenast Minuteurer utan Grofleurer, och det utan nägon augist lill Staten.
Jag will dä sräga huru Borgerstapet i Stäberne först stola kunna förtjena hwad de behöfwa för sin bergning och sedan hwarikrän de stola fä till sine utstylders afbördande, sedan sä wäl
Handel som Handtwerkerict är lcmnar i Landtmannens händer.
Jag anhäller att detta mitt anförande mätte fa ätsölja Utskottets betänkande till Ständ ens pröfning.
" isrr Den 6 Julli. ^
Och skulle detta anförande till Resoective Riks, Standen åtfölja Ucstoltens Betänkande, angående ändring i Lagens stadgande om Landthandel. suprs. Lx krcrtocollcr, polian bristeclt.
Utdrag af prsrscallct, balkit wld gemensamt Sammanträde af Riksens Häglof!.
Ständers Lag samt Allmänna Bcswäs, och Economie Utskott wid Urtima Riksdagen i Orebro den r Julii 1812.
S D. Inlemnade Herr Borgmästaren Lagergrän ett sa lydande Anförande: