Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
— J O H N S Ö R M A N, Magasin för engelska och franska varor.
4 Regeringsgatan.
Köksuppsättningar, 44 Köp SnorlifVeÉ La SraciBuse.
Detta så myeket omtyckta och för äldre, korpulenta personer rekommenderade snör- Iif, som förut endast har funnits hos Hen- ric Labatt, finnes nu i stort lager hos undertecknad.
S n ö r l i f v e t tillsändes, om Iifvidden uppgifves.
A m a n d a 9.G S m e d b e r g, nrnttninsrcatan 2 9.
EN U N G FLICKA önskar komma i ett godt hem för att varg behjälplig med skrifgöromal och inomhus förefallande göromål.
Vill om så fordras betala något för sig.
» Kunnig handarbeten », adress S. Gumselii Annons byrå, Stockholm.
4989) A NSPRÅKSLÖS LÄRARINNA önskai plats i familj att läsa med nybörjare Svar till » Lisa », Örebro p. r.
Undervisning för abnorma barn Samvetsgrann och duglig lärarinna mec flerårig vana att undervisa blinda och sin neslöa barn önskar nu el.
på nyåret plats familj el.
att gifva timlektioner.
N.&gt;, Wrå.
(681) I Profver och prisuppgifter erhållas gratis från fabriken, och finnas tillgängliga hos alla våra kommissionärer.
Beställningar kunna göras och gods lämnas antingen direkt till fabriken eller till någon af dess kommissionärer.
I båda fallen samma pris.
För att tillmötesgå en af flera familjer, som den 1 okt.
ombyta våningar, uttalad önskan, hålles BARNFROKEN.
En bildad, anspråkslös, barnkär flicka, ej för ung, som vill åtaga sig vården af tva barn om 4 och 2 år, läxhjälp med 3 äldre barn (den äldsta 13 år) samt för öfrigt hjälpa till med hvarjebanda småsysslor, er- haller plats genast.
Svar med uppgift på löneanspråk torde sändas till » M.
H. » pr Sköfde.
(674) ull ull o c h stickylle: G Boa-orms-skinn, vackert och väl bibehållet, till salu.
till .Från Afrika », Iduns exp.
s a m t a f s v e n s k Bekväma förbindelser med allmänheten: Ombud på alla större platser inom hela landet.
m. m., m. m. Skandinaviens mest spridda och sålunda mest o m t y c k t a d a g b l a d, utkommer numera med 7 nummer i veckan, är sålunda den snabbaste nyhetstidningen och har en d a g l i g u p p l a g a, som raskt närmar sig Född i fabrikspris eller Underkjolstyg, Stockholms- Affärsgrundsatser: Framför allt ett redbart fabrikat — färg- äkta, arsenikfritt, hållbart och lämpadt efter svenskt klimat.
Lägsta möjliga pris.
I TJÄNSTEMANNAFAMILJ på landet önskas till den 24 nästa okt.
Fredagen den 4 juli 1890.
N:r 27 (133) Tidningen kostar Annonspris: endast I kr.
För » Platssökande ' oeh - Lediga platser » Iduns- Mode- och Mönstertidning I kr.
Elisabeth 3:dje är g. Utffifningstid: h v a r j e helgfri fredag.
pinade i vilja i dag för Sve- • riges kvinnor, i hjärtan vi hvilkas Byr »: Drottninggatan 4 8, 1 tr.
den härdlig, äro visse, att anförvandt- skulle känslan hon för de henne, tanken finska att varmt främmande bilden som af i sidan gast den främst för sitt den första de på andra Bottenviken och Men kvinna, landet köns af sins gar att i hennes het, vi ett par meddela, hon i samma ämne l och en kvinnotidr ... gen » H e m m e t o c h Sam- bara sin tid mamsell Cecilia Fryxells pension på R o - nära Kalmar, under in- med sin dotter.
och tal skall tyst herreman och olycklig, hjärtat fullt af hem- sjuka, frukosttid, ett Elisabeth Avellan satt blyg, kamrater.
med » ja » det » edert talet finsk svarade fred, trädde en morgon på 1860- en inleda Men då vara ja, ja, o c h nej, n e j ».
så berömda för skratt o c h försökte högt: på sitt kvickhufvud citerade half- hället ».
den anmärknin- » n e j », lemnades hon i a finska del den n y k o m n a; henne i samtal.
ha längre ur En fnissade mjölkmuggar lif o c h verksam- den stad, sina dölja hemtat I emellan öfver att vi här uppsats känslor.
om upplysningar att andra stirrade djupsinnigt till handling.
De för kamraterna af ett organiserad!
kvinno- henne se ond ut vekare kvinna i Fin- manat dessa dem tappert o c h för- saksarbete det alla människor!
icke misstänkas hysa några land, som kännt behofvet starkt, nödgas kvar- bland ehuru tårarna träng- sökte intressen, så snart henne o c h upp i ögonen, sväljde hon ifri- kämpat fadern skulle stanDa framställa hur out- lemna systrarna alltid lefver o c h vårdas, och föreföll bland D e t var reste eleverna lemnades sina Mot fadern, nya aftonen och att hon reda sig sutto till bords, spisande på egen hand i den f r ä m - med mande omgifningen.
den ungdomlig matlust stekta palten, knäcke- stad Ro- var en gammaldags brödet o c h mjölken, som flickpension, där eleverna bestods till dagens första stodo under ständig upp- mål.
sikt 40 Därunder riktades par ögon m e d obarm- hertig skolflicksnyfikenhet på den lilla lingen.
Hur finska dessa främ- ögon af svenska, engelska J rinnor, franska, o c h tyska lära- och där sträng kontroll utöfvades.
skåpet stodo I bok- Fredrika
I DU N 32G En allvarlig verksamhet 18ÖÖ f ö r s o n a r alltid till s i s t med lifvet.
^ T E A N J^AUL.
^ y^y^^y^yyyyy y y y y y y y y y y y y y y y y y y y y y y y y y y y y y y y y y y y y y y y y y y y y y y y Bremers » Ilertha » och flere af Tegnérs arbe- ten afvigvända, till tecken att de icke voro tillåtlig lektyr.
En utpräglad religiös anda var rådande, ty föreståndarinnan mamsell Fry- xeil var själf en varmt troende kvinna.
Med den gammaldags strängheten och öfvervakandet förenades mycken välvilja från lärarepersona- lens sida.
Där nära ett hälft hundrade unga äro församlade, kan ungdomsglädjen dessutom icke utestängas.
Den kryper ut här oeh där, den knyter oskyldiga vänskapsband, den sänder undrande, frågande blickar ut i världen och bekläder det enformigaste hvardagslif med sina friska, ännu icke frostbitna förhoppningar.
I denna omgifning af å ena sidan sträng ortodoxi och å andra sidan gladt skolflickslif uppväxte den unga finskan.
Ramen däromkring utgjordes af de vackra omgifningar med rika parker oeh friska hafsvindar, som karaktärise- rade R o s t a d.
Efter slutad skolgång återvände hon till hem- landet.
Där hade en nyare tids vindar b e - gynt blåsa, och icke häller hon blef oberörd af dem.
D e t sätt, hvarpå döttrarna inom embets-: mannafamiljerua vanligen tillbragte sitt lif, med besök, nöjen och grannlåtsarbeten, kunde icke tillfredsställa hennes djupa och energiska natur.
H v a d hon ville, var arbete.
Genom sin fars, senatskamrer Avellans bemedling, er- höll hon en renskrifvarplats vid senaten, hvil- ket då för tiden var högst ovanligt.
Där- jämte begynnte hon gifva lektioner i svenska samt i den då nyssbildade finska fruntimmers- skolan.
Sistnämnda verksamhet fortsatte hon äfven en tid efter sitt giftermål 1871 m e d re- daktören för Uusi Suometar, fil.
mag. V.
Löf- gren.
D e t finnes kvinnor, som säga: — jag in- tresserar mig visst icke för kvinnofrågan, jag har det bra och har ingenting att önska för egen del.
Emellertid ser man inom alla rö- relser, som ha till mål afskaffande af orättvi- sor o c h missbruk, att de mest framgångsrika arbetarena inom desamma vanligtvis äro de, hvilka personligen lidit minst af de missför- hållanden, m o t hvilka de kämpa.
D e t kan nästan antecknas som en regel, att de lyckli- gast lottade äro mest fria att arbeta på upp- häfvande af missförhållanden.
Detta blef fallet med Elisabeth Löfgnen.
I bredd med hennes mognande öfvertygelse, att hela samhället måste bli lidande, så länge dess ena hälft kvarliålles i en underordnad ställ- ning, uppstod inom henne frågan: » hvad kan göras för att ändra detta missförhållande? » J u mer hon tänkte sig in i saken, dess mer studerade hon det arbetssätt kvinnosakens vän- ner i andra länder begagnade.
H o n fann, att frågan först då tagit fart, sedan man organi- serat arbetet, oeh att detta var första steget, som tagits öfver allt i den civiliserade världen a f sakens vänner.
Allestädes hade man funnit organisation vara en absolut nödvändighet i allt reformarbete, och kanske mest för kvin- norna, hvilka öfver hufvud hafva så litet sam- band med hvarandra.
Tillsamman med några likasinnade bildade hon 1883 en liten diskus-, sionsförening, hvars orförande hon blef.
B e - hofvet att icke blott diskutera, men handla, blef snart kändt inom densamma och föran- ledde, att af diskussionsföreningen b l e f Finsk Kvinnoförening.
Denna erhöll stadfästelse för sina stadgar våren 1.884, och Elisabeth Löfgren blef dess första ordförande.
Att Finsk Kvinnoförening haft och fortfa- rande har många svårigheter att bekämpa, lig- ger i sakens natur och behöfver icke här b e - tonas.
D e t är en nyodling, och sådana fordra alltid både kärlek och arbete.
Föreningens första ordförande sparade på ingendera.
Att den intager en aktad plats bland de skandina- viska kvinnosaksföreningarna, b ö r utan tvifvel till stor del tillskrifvas hennes och föreningens dåvarande sekreterares, fröken A l m a Hjelt, aldrig tröttnande intresse.
Ehuru den äldsta af de skandinaviska föreningarna, har Finsk Kvinnoförening den mest demokratiska orga- nisationen bland dem, så till vida, att ingen sär- skild styrelse finnes, utan föreningen i sin hel- het besluter öfver sina angelägenheter.
Det behöfver icke påpekas, af hvilken uppfostrande betydelse detta slags organisation är för med- lemmarna, hvilka sålunda på hvarje möte äro i tillfälle att uttala sina åsikter och erhålla majoritet för dem i stället att såsom i de flesta andra föreningar endast en bråkdel af m e d - lemmarna, nämligen de som utgöra bestyreisen, sättes i tillfälle att uttala sig.
Förlidet år afgick fru Löfgren från ordfö- randeplatsen, men att hon icke därför slutat egna föreningen samma intresse som förr, där- om vittnar fortfarande hennes arbete för den- samma.
D e t är få af de inom föreningen valda utskott, i hvilka hon ej varit m e d l e m.
Hennes intresse för högre kvinnobildning har gjort henne till en ifrig vän af samskole-idén, och bland stiftarena af finska samskolan i Hel- singfors var hon en af de mest verksamma.
I januari detta år fick Finsk Kvinnoförening mottaga den första donation, som af någon finsk kvinna blifvit gifven till en kvinooförening i Finland.
Donationen, 1,000 m k, skall enligt gifvarinnans " önskan användas till grundplåt för en stipendiifond, benämnd Elisabeth Löfgrens stipendiifond, till minne af föreningens stifta- rinna och första ordförande.
Räntan skall till- falla kvinliga studerande eller i allmänhet kvinnor, som på ett eller annat sätt bryta nya banor.
Detta är ett bevis på erkännande från kvin- nornas sida för en af deras systrar, som så varmt nitälskar för höjande o c h förbättrande af deras ställning.
D e t är så m y c k e t mer glädjande, som det äfven är ett tecken, att de finska kvinnorna börjat inse samarbetets stora idé.
» Individerna, » suger en framstående reform- vän, » det är fingrarna en och en för sig.
Men fingrarna förenade, det är organisation, sam- arbete, och därmed kan man något uträtta. » Detta har den kvinna, hvars bild i dag pry- der vårt blad, tidigast och kraftigast insett i vårt finska systerland, och för det tacka henne många i sina hjärtan.
Under tider, då den religiösa tron fördunk- las, när en ny världsorduing, besvärad och uppehållen af sin egen storhet, dröjer att taga form, under sådaua tider kan kvinnan göra mycket till mänsklighetens tröst och stöd.
I sommarkväll.
: 0 ' lck du i skog en " Hr långt hån från sommarkväll de bebodda fjäll och låt dig där föroilla, minns du hur allt på enslig färd liksom uti en andevärld var mystiskt tyst och stilla!
Blott då och då ett trånfullt från fjärran sömntyngd sus, böljas brus, en vaktets veka klagan.
Blef du ej sällsamt stämd i håg som om en hågrad från underbara bild du såg sagan!
Titanias trollspö nådde dig, och viljelös på öde stig du följde hennes tömmar.
Och åter såg du månget fantastiskt svåfvande som i din barndoms Men våna ålfvors vid syrsans trollska ljuft smekte dina ting, omkring drömmar.
svärmeri melodi sinnen; den leken kände du igen från oskuldsdagar den väckte fagra längesen minnen!
Ett inkast i tjänarinnefrågan af Hanna Kamke.
I. ll^åvart man än vänder sig, så ljuder stän- «§å * 5&gt; digt samma klagan: » h u, hvad tjänste- folket nu för tiden är förfärligt, den som ändå kunde vara dem f ö r u t a n »; och för ej så länge sedan lär en äldre fru yttrat, att hon gladde sig åt himlen, emedan hon där åtminstone h o p - pades blifva befriad från det syndastraff, som kallades tjänare.
H v a d skall man nu säga om denna ständigt återkommande k l a g a n?
Ä r den befogad eller icke?
V i måste på denna fråga svara Ja, om ock ej fällt obetingadt.
Det är tyvärr allt för sannt, att tjänarne i allmänhet äro mycket odugliga o c h tråkiga, ehura det nog finnes undantag, särskildt bland de äldre, som dock egentligen torde påträffas blott i gamla hem, som äro inrättade på gam- maldags vis, och där tjänarne liksom v u x i t samman med familjen.
O c h för att ej vara orättvisa måste vi medgifva, att det äfven bland den yngre generationen finnes goda tjänare, men det är dock på det hela illa bestäldt där-
I DU N 1890 med, oeh dettta särskildt hvad hufvudstaden be- träffar.
kunna undervisa behöfva Om det denna nu klass verkligen förhäller sig så, att den underkasta 327 okunniga och ej blindt sig den kunnigas rege- drar sekvens och stränghet fordra af andra.
böcker, visserligen, att bokkunskapen är en död kun- skap, om skrifna men öfver detta ämne.
man bärtill vara, och hur skulle man afhjälpa detta grundar onda?
omständigheterna, Det ende torde nog finnas många och djupt gå- orsaker till detta sakernas tillstånd, och bland dessa kanske just den socialistiska rö- vi här vilja andra, sysselsätta som det flitigt Det säges studerar och be en sådan bok och därefter, allt efter söker i praktiken vunna kunskapen bli fullt ut lika lefvande, okunnighet, som hindrar dentlig ledning, utan ofta äfven endast bekväm- lighet, man vore frestad att säga lätja.
rinna föredrager mången matmor att byta och att lära och undervisa sin okunniga tjäna- försöka med en annan.
För att vara rättvisa, vis den, att flickor taga tjänst, utan att ha den måste vi dock erkänna, att många tjänarinnor ringaste aning om de plikter, som vänta dem.
ej Detta tanken på flytta kunna afhjälpas, om i vilja låta leda sig och äro genomträngda af sin egen fullkomlighet, hvarför de folkskolorna * hushållslä^a infördes obligatoriskt, hällre hvarigenom de unga flickorna redan tidigt finge allrahälst för en yngre.
en inblick i konsten att rätt sköta ett ordent- let, får matmodern ej gifva vika, utan stå fast ligt vid sin fordran och i värsta fall låta den upp- hem.
Samtidigt borde äfven i det unga sinnet inpräglas vikten af att vara trogen i det lilla och ögonen att arbeta med hela sin själ, ej böja sig för en matmor och Skulle detta vara fal- studsiga gå.
att alltid hafva sitt husbondfolk för samt än man första tiden fått en ny tjänarinna, bör man själf visa henne de dagliga syss- blott för lönens skull, utan för tillfredsställel- lornas gång och noga öfvervaka, att hvarje ar- sen att rätt fylla sin plikt och i sin mån bi- bete draga med till det allmänna bästa.
äfven Men då serad skolan ännu ej är sålunda organi- och för öfrigt, äfven om så vore fallet, ej kan helt åtaga sig en dylik förberedelse, så efter tillsägelse.
Otaliga jungfrur, många af dem, som tjänat i så kallade » bättre hus », tidsindelning, ha ingen idé om en förnuftig om en ordentlig städning, om ett sparsamt användande af matvaror, ved i köket borde alla fruar i såväl högre som lägre kret- m. sar enas om att så vidt möjligt ej antaga nå- ningen gon tjänarinna, som ej åtminstone under någon luckan i tjänarinnans uppfostran.
tid, i det hem där hon uppfostrats, regelbun- m., den bildade husmodern att fylla gäller det att ej vara trög, utan att gå öfver arbeta.
målsmän i den digt känner sig stå under matmoderns vakande hvarifrån tjänstflickorna utgå, att deras öga och lär sig att göra sina sysslor samvets- Visste klass, föräldrar och med tjänarinnan, barn och myndlingar ej skulle erhålla plats, så grant och ordentligt.
framt låta de ej blifvit uppfostrade i arbetsamhet barns så att hon stän- Småningom bör man dock henne arbeta mera själfständigt och söka Danmarks bästa skalder voro den botten, bildning var hon hvarpå alla danska skulle byggas.
alldeles icke Det oaktadt oemottaglig undran allt för godt, som kom till sitt första fädernesland, Det enda hennes Italien: oöfvervinnerliga antipati, ja, hat hos henne var mot Tyskland, en känsla hvari förresten så godt som alla dan- deltogo fienden der, den tiden.
N ä r man har haft innanför dörrarne, har sett sina brö- män och söner falla, får man en hämnd- känsla mot dem, som sålunda ha brukat våld mot allt som är en kärast, som de knappast förstå, hvilka icke ha upplefvat ett krig på nära håll.
lärde oss jag Jag har tyska i intet minne af, att vi skolan.
Däremot Den ovanliga förmåga, vår lärarinna egde i att inspirera oss för allt, som angick fo- var så stor, att det är min fulla öfvertygelse, att vi skulle ha följt henne alla, alla, hvart hon än hade fört oss, om det än varit mot fiendens kanoner.
Hon var en djupt religiös människa, och all hennes kraft och förmåga att fullkomligt kunna glömma och försaka sig själf och gå fä hon själfmant lemnar ett fullgodt arbete.
nersta upphof i hennes religion.
arbetet förbereda dem för att sålunda i sin mån för en blifvande tjänst.
Man Men i känslan för en stor idé, hade sitt in- seende för fund, till hvilkas kyrka hon alltid gick, men att släppa tyglarna för lösa, ty det ligger tillhörde hon Grundtvigianernas skulle då äfven mindre ofta få se bilden af en tyvärr genhet att vid för ringa kontroll lätt duka un- tolerant åren, som kan se modern digna under bördan der för frestelsen trosbekännelse.
af ens hinna för det dock blott med om ock sina dagliga dem sysslor, utan ordentligt, och att i den mänskliga naturen en stor benä- är att blifva slapp och loj, hvar- husmoderns oeftergifliga i tysthet, föra kontroll samt tid efter annan hålla en generalmönstring sam inom hela sitt område.
och Hur arbetarens att mycket det tarfliga hemmet familjelif skulle vinna därpå, de unga flickorna redan i barnaåren van- des vid arbetsamhet och ordning, behöfver här ej ens påpekas.
Bristande förberedelse för tjänarekallet är dock ej enda grunden till de oupphörligen åter- kommande klagomålen.
hafva mycket Äfven fruarna själfva underlätta människa Hon de som matmoderns arbete vid dem lätta hågkomsten af de ständigt återkommande religion anledning till en outtömlig glädje och sysslornas fördelning är det nödvändigt att ha tacksamhet, en skrifven dag- och veekoordning.
tröttad dan förr V i ha re- en gång på ett annat ställe betonat detta och vilja här ännu en gång lägga denna vara olyckliga.
som gaf sig uttryck i en aldrig mande.
nen, vittnade för de Punktlighet hvarje i tid vecka återkom- är första vilkoret ordning och trefnad i hemmet, hvarför man i detta hänseende bör se genom fingrarna hvar- djupa sett henne djupt bedröfvad, och rynka, nästan som ett ärr hugget knif, som hon bar mellan ögonbry- tankar hvita panna.
om, att många kämpande och hade rört sig bakom hennes H o n var alltför sann att icke också taga henne var egen okunnighet, dels på hennes bekvämlighet till en prydnad, och att de mestadels antingen öfver arbetet, öfver människorna och naturen.
samt icke Själfva de äfven slapphet.
Matmödrar, som känna sig själfva, att de ej äro hemmastadda i husliga möjligt bestyren, vinna insikt böra däri, söka så att så fort som de själfva * Med tanken fästad på detta mål är det väl äf- ven som i folkskolan i vinter matlagningskurser an- ordnats för de äldre flickorna.
alls själf eller andra har djup Man säger i med sig Jag allmänhet, att fruarna hafva sina klockor blott allt med henne för ofta, beroende dels på matmors värr ken föreföll kunde tjäna sin nästa.
sammare, likaså Intet tråkigt, besvärligt eller tungt, om hon därmed en tidsföljd, För henne var hennes arbetsförmåga.
med ledning saknas dock ty- H v a d angick dem, drig ett hårdt ord emot dem, men bon ansåg i nödvändiga blott och ansåg alla kristna tjänarens inlärande och för den senare under- nyss nämnda förberedelse kunna, om ock lång- Denna alla öfvertygelser, bröder och systrar.
en forderliga ledningen.
till andras som icke förstodo kristendomen, hade hon al- Tjänarens dagliga sysslor böra vara uppskrifna till en duglig tjänarinna, förhållande öfvertygelse, hänseende, ty mången flicka skulle äfven utan blott hennes matmoder ville gifva den er- i respekterade voro uppmaning alla fruar rätt allvarligt på hjärtat.
uppfostras att att sam- har aldrig kännt en humanare och mera förebrå sig i detta om ganska För jag plikt att, noggrann gnat och bannor kan förmås att räcka en hjälp- hand.
I yttre af- å andra sidan vilja vi på det enträgnaste varna utsläpad mor och en lat, onyttig dotter i slyn- fullgöra minns våra lärare i franska och engelska.
upp i utifrån; i synnerhet bevarade hon en outsläcklig kärlek väcka hennes ambitions- och pliktkänsla, så att allt för länge behålla dem hemma låta dem det utan hade stor sympati och be- och duglighet, då skulle de redan af rädsla att deltaga för främmande, sterlandet, det deltagit i de husliga sysslorna och lärt sig och henne X^tjHrtm.
(Forts.) danska folkvisor och le- historia, W&gt; gender, för och där detta är fallet, kommer ord- till Här gljansk skar När göres J^Ehrta Hellre dels åtminstone delvis bota det onda.
möjligen minne en or- än skulle Ett Emellertid är det, som ofvan sagts, ej blott husmoderns kan ligga i den bil- af de vanligaste orsakerna är naturligt- lärarinna.
som den pä annat sätt erhållna.
dade kvinnans hand att undanrödja och dyme- En M i n första tillämpa oss, utan med några kanske af mig själf, kan jag ej med nödig kon- de goda råden, då skall helt säkert den sålunda relsen och de moderna jämlikhetsidéerna intaga ett framstående rum, men det är ej med dessa tidsindelning nå en sådan insikt går dels ge- arna, till och med sorg, hvad månde väl orsaken en förnuftig husmödrars råd och dels genom genom sina mindre goda egensk aper vållar fru- ja har att nom gamla som unga, mycken förtret, husmodern erfarna Vägen märker sig för större oduglighet än andra och såväl att äfven för sitt eget arbete; ty hvad jag ej for- mente.
bland människor i allmänhet ut- det, hvad vårt ämne beträffar, blir nödvändigt gå eller dock åtminstone något före eller efter; så borde det dock icke vara, allra-.
minst i vår framåtsträfvande tid, utan kvin- sorgen glädje sannt, men grundtonen i — glädje öfver tillvaron, hennes röst hade en klang af glädje och friskhet, som jag sällan har hört.
hon kom, fort, När som hon alltid gick, och vi nan sätta en ära i att, äfven hon, känna minu- hörde denna röst på afstånd, lyste allas an- ternas värde.
sikten upp.
Vi andra, få ej glömma, att den, som vill uppfostra måste först uppfostra sig själf, hvarför V i hviskade icke varnande till hvarandra, såsom annars ofta sker, när en lä- rarinna kommer: » där är lärarinnan! » Vi
IDUN 328 satte oss längtansfullt till rätta, som när man hör sin bästa väns steg: » där är Susette! » och då visste vi, att något gladt och godt skulle börja; H o n trodde alldeles särskildt på glädjens goda inflytande, och därför ka- stade hon solstrålar öfver allt, hvar det stod i hennes makt.
Under historietimmarne läste hon för oss stycken af de bästa författare oeh ville då alltid veta vår mening om saken och få klart för sig vår olika smak och karaktär.
Under sångtimmarne fingo vi ofta själfva välja, hvad vi helst ville sjunga.
Den enda täflan, som anställdes i skolan, var under välskrifnings- timmarne.
D å, gick hon rundt i klassen vid slutad lektion och utvalde de tre eller fyra, som skrifvit vackrast, oeh så drogo vi lott om småsaker, som hon hade fört med till oss.
H v a r och en drog en liten lapp, och på den, hvarpå vinsten utföll stod; » den lyckliga ».
Man måste påminna om, att vi i denna klass endast voro små barn, och ordet » den lyckliga » passade alldeles in på dens känslor, som blef den utvalda.
O m julen hade vi alltid julgran i skolan, och jag kan ännu i dag icke säga, hur det var möjligt, att hon med sina inkomster kunde skaffa julgranspresenter till denna mängd barn.
N ä r det led mot julen, fingo flickorna i de högre klasserna tillåtelse att under handar- betstimmarne utföra åtskilliga saker till » de små » och till julgranen.
Där syddes arbetspå- sar, små förkläden och halsdukar, ja, till och med dockkläder, hvarmed dockor styrdes ut.
D e t var några kvällar före den riktiga jul- aftonen.
D å strax därefter jullofvet inträdde och enhvar firade julen i sitt eget hem, ville vår lärarinna, innan vi skilj des, högtidlig- hålla denna vinterns största fest med sina barn.