Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Inom Östergötland företogos så småningom de på 1824 års cirkulär beroende skogsregleringar, men alt de skulle erfordra lid är tydligt nog.
Inom Åkerbo härad, hvarom jag haft tillfälle inhemta närmaste kännedom, fördelades väl en mindre allmänning, men den hufvudsakliga allmänningen, bestående af omkring 5,000 tunnland skogsmark, bibehölls till gemensam disposition; dess indelning till trakthuggning med dervid behöfliga regleringar kom dock ej til! stånd förr än år 1857, då indelning med så kallad fröställning, eller fröträds qvarlemnande vid afverkningarne, företogs jemte bestämmande af, så vidt jag minnes, 120-årigt omlopp.
Detta hushållningssätt har sedan fortgått och lemnat rätt vackra resullater, ehuru den tidiga samt obegränsade betning, som orsakats genom allmänningens samfällighet med angränsande hemmans betesmarker, åstadkommit någon ojemnhet i återvexten, hvarmed man i det hela dock kan vara fullkomligt belåten.
Enligt ett för Härads-allmänningarne inom länet 1852 eller 1855 uprättadt reglemente, ställdes dessa under länets Skogs- och Jägeri-styrelses uppsigt, men häradsboerne, representerade af sin Allmännings-kommitté, disponerade afkaslningen och ordnade de arbeten hvilka kunde ifrågakomma, så väl vid skogseffekters upphuggande som vid den bestämda kulturmetodens tillämpande.
Skogs- och Jägeri-styrelsen inom länet företog sig kort derefter att anbefalla verkställandet å allmänningen af åtskilliga arbeten, hvilkas ändamål voro införandet af ett egentligen nytt kultursätt, ehuru ingen åtgärd vidtogs, till förekommande af den å allmänningen missbrukade betesrätten.
Härigenom upp - Motioner i Bonde-Ståndet 1862.
375 kom bland häradsboerne mycket missnöje, hvilket utbröt med klagomål öfver Allin ännings—kornrniItéen, som derföre, efter att hafva föranstaltat om gärdesgårdsdelning omkring allmänningen, ingick till Ofverjägmästaren i länet med en ansökan om 8 års inställelse af planleringarne.
(Se Bilagan N:o 1, som innehåller så väl denna ansökan, som
Revier-föreståndarens förklaring med anledning deraf äfvensom Allmännings-kommittéens påminnelser dervid.)
Då delta icke ledde till målets vinnande och från socknarne inom häradet, inkommo protester mot det nymodiga kultursättet, nödsakades Alimännings-kommitléen hos Konungens Befallningshafvande söka rättelse deri.
(Se Bilagan N:o 2, med förklaringar af så väl Revier-föreståndaren, som Ofverjägmästaren.)
Utgången blef dock densamma och häradet är nu ålagdt att, med frångående af den plan för återvexten hvarpå skogshushållningen blifvit grundad, i stället företaga plantering af skog liksom man sätter kålplantor, enligt hvad Revier-föreståndaren behagade yttra.
Alimännings-kommitléen hade dock ej begärt ett ovilkorlig! förkastande af det omhuldade kultursättet, utan önskade blott beviljandet af ett uppskof, på det den redan införda metoden måtte få tillfälle närmare ådagalägga sia duglighet, sedan den obegränsade betningen blifvit inskränkt, under andragande såsom stöd för nämnde begäran, dels häradsboernes allmänna önskan, dels Kommittéens erfarenhet derom, a t på de ställen planteringarne hittills verkställts redan funnos 2 å 3 gånger så många sjelfsådda plantor som de planterade, för bevisande af hvilket förhållande syn äfven begärdes men afslogs i förening med hufvud saken.
Enär nu omnämnde drag af tjenstemanna-myndighet, tydligt nog visar en afsigt att återgå lill fordna tiders förtryck mot allmännings-intressenterne, hemställes om ej tid kan vara att i någon mån söka förekomma sådant, särdeles som Skogs- ( och Jägeri-styrelsen i Östergötland, numera äfven funnit sig befogad, att förbjuda delegarne i allmänningar rätt till så väl jagt som fiske derstädes, och nu framhållna beteende, om ej för närvarande allmänt bland Skogs- och Jägeri-styrelserna, med all sannolikhet snart skall vinna efterföljd; jag tager mig derföre friheten föreslå det Rikets Ständer hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla: att Kongl. Maji uti utfärdad nådig Skrifvelse, tillhåller vederbörande myndigheter, att lemna oqvald delegarnes åborätt till härads-allmänningarne äfvensom, att ej rubba uppgjorda kulturplaner för desamma, så vida icke delegarne, förut hörde, dertill lemna samtycke.
Skulle häremot anmärkas det en sådan åtgärd komme i strid med de åsigter, hvilka på sednare tider sökt göra sig gällande, beträffande Statens förhållande, så till den allmänna som den enskilda skogshushållningen och hvilka åsigter funnit uttryck i Kommitterades, den 28 Juni 18b6 utgifna förslag till förordning om skogarne i riket, så får jag erinra:
Att rigtigheten af de åsigter beträffande skogsskötsel, som på sednaste tiden med vanlig Svensk hetsighet utspridits i landet, långt ifrån att tydligt vara ådagalagd 376 Motioner i Bonde-Ståndet 1862.
N:o 251. tvärtom med skäl kan betviflas, enär dessa åsigter, med högst ringa erfarenhet om deras verkan här i landet, ändock söka att i väsendtlig mån ändra vårt förut å skogarne införda hushållningssätt, ehuru detta, i följd af den korta tid hvarunder det varit tillämpadt, ej hunnit lemna tydliga resultater.
Att, i händelse någon ny kullurmetod blir bekant och vill försökas, sådant mycket lämpligare sker å de Kronans parker, hvilka upplåtits åt Skogsstyrelsens vård, än genom beständiga rubbningar i de för härads-allmänningarne uppgjorda kulturmetoder, som blott åstadkomma tvister med delegarne samt derigenom uppväcker allmänhetens misstroende mot såväl Skogsstyrelsens tjenstemän, som mot den för skogsvetenskapen inrättade läroanstalt; och slutligen alt, ehuru Kommilterades förslag till förordning om skogarne i riket, berölvat delegarne dispositions-rätten öfver härads-allmänningarne, detta förslag dock ännu ej vunnit stadfästelse som lag och man skäligen kan hoppas, det sådan stadfästelse för alltid skall uteblifva, desto hellre som de många mot förslaget influtna reservationerna, tydligt nog utvisa, att förslagets idéer ej en gång förmått göra sig gällande hos en fåtalig Kommitté, hvarföre man kan förutse alt den stora allmänheten skall komma att hysa ännu mindre förtroende till dem.
Sv. Bergström,, från Östergötlands län.
Af P. F. Mengel från Upsala län, om pensioner åt aflidne f. d. Sekreteraren vid Kongl.
Landtöruks-akademien J.
Nalhhorsls efterlemnade döttrar.
Den 2:dra sistförflutne September afled f.
Sekreteraren i Kongl. Landtbruksakademien Johan Theophil Nathhorst.
Hans under mer än fyratio år nitiska, berömvärda och gagnande verksamhet för det rationela landlbrukets befrämjande är känd och erkänd.
Rikets Motioner i Bonde- Ståndet 1862.
B:o 252. 377 Rikets sist församlade Sländer betygade honom också deras erkänsla medelst den pension, som då beviljades honom.
Han fick dock ej åtnjuta densamma längre än från början af innevarande år.
Genom Nalhhorsts bortgång hafva hans tre oförsörjda döttrar blifvit försatta i torftig belägenhet; ty boels ställning är sådan, att delegarne i hans sterbhus måste söka urarfvaförmån.
Vissheten om att Nalhhorsts utmärkta förtjenster icke äro bortglömda, och hoppet all den välvilja, som Rikets Ständer bevisade honom skall öfverflvltas på hans oförsörjda döttrar, ingifva mig mod att vördsamt föreslå: det Rikets Ständer läcktes till hvardera af f. Sekreteraren Nathhorsts tre oförsörjda döttrar — Ida Mathilda — Emma Amalia och Bertha Diona Nathhorst bevija en årlig pension stor 250 R:drR:mt, att oafkortadt utgå från början af nästkommande år och så länge de i ogift stånd förblifva.
Jemte det jag vördsamt anhåller alt denna motion till Stats-Utskottet remitteras, får jag likaledes anhålla alt till nämnda Utskott få öfverlemna behörigt transsumt af dea eller Nathhorst icke ännu afslutade bouppteckningen.
Stockholm den '•26 November 1862. P. F. Mengel.
Af J. O. Almqvist från Norrbottens län, om anslag till lön åt ytterligare en veterinärläkare inom länet.
Inom Norrbottens län, som, enligt hvad kändt är, i areal utgör Rikets största län, (innes allenast en veterinärläkare anställd, med station i Luleå.
Att denne icke kan tillhandagå med det läkarebiträde, ortens innevånare, i och för sine kreatur, se sig nödsakade påkalla, faller utan någon utförligare bevisning tydligt i ögonen.
Jag vågar derföre anhålla: att Rikets Ständer ville anvisa ett belopp af Femhundra Riksdaler R rut Bih. till ti.
Brot. 1862 8f 1863. 11 Sami. 4 Afd. 48 378 Motioner i Bonde-Ståndet 1862.
N:o 253. till aflönande af en Veterinär-läkare inom Norrbottens län med station i Haparanda.
Josef Oscar Almgvist, från Norrbottens lån.
Häruti instämmer:
Herman Öbom, från Norrbottens län.
Af «J. O. Almqvist från Norrbottens län, om förhöjning i lönen för provincialläkaren i Neder-Kalix distrikt samt anslag lill lön ät en provincialläkare inom Pajala m. fl. socknar inom länet.
För omkring tre år sedan erhöll provincialläkaren, doktor Edvard Tyselius transport frår Neder-Kalix lill Råneå.
Under denna lid liar provincialiäkaretjensten icke mindre än nio gånger varit annonserad ledig, ulan alt någon sökande till tjernsten sig anmält.
Orsaken härtill bör sökas i ortens aflägsna läge äfvensom den stora vidd detta distrikt, innefattande Ofver- och Neder-Kalix socknar, innehåller.
Ståndspersonernas antal är ringa och inkomst af praktik till följd deraf obetydlig.
Ofvanupptagne socknar ega en folkmängd af omkring 10,000 personer, hvilka för det mesta befinna sig i knappa omständigheter; dock hafva dessa förklarat sig villige att bekosta läkaren fri bostad, i händelse Staten skulle anslå så stor lön, att läkare kunde erhållas.
Jag får på grund häraf föreslå: ”att lönen för provincialläkaren i Neder-Kalix distrikt af Norrbottens län mätte från 1,500 R;dr höjas till 2,000 R:dr IUmt.”
Haparanda provincialläkaredistrikt innehåller en längd af omkring 48 mil.
De mest aflägsna församlingarne Pajala, Jukkasjärvi och Enontekis, kunna till följd deraf högst sällan, snart sagdt aldrig, komma i åtnjutande af behöflig läkarevård.
Pajala, beläget 18 mil från Haparanda, der nuvarande provincialläkare är bo - Motioner i Bonde-Ståndet 1862.
A'.-o 254. 379 ende, torde vara lämpligaste boningsplats för den nya läkare, för hvilken jag nu vågar anhålla om löneanslag.
Till följd af de svårigheter, som redan uppstått, att erhålla läkare på närmare kusten belägna orter, får jag för detta aflägsna distrikt anhålla om ett anslag af ”Tre Tusen R:dr
R:mt till provincialläkarens aflöning, med skyldighet för denne att bo inom Pajala sorken samt upprätthålla läkarevården såväl derstädes som inom Jukkasjärvi och Pajala lappmarker.” Stockholm den 26 November 1862.
Josef Oscar Almqvist, från Norrbottens län. N:o V54.
Af Paul Andarsson från Jemtlands län, om eli ärligt anslag af 50,000 R:dr R:ml lill myrutdikningar inom länet, Klöfver hvad Kongl. Maj:t för samma ändamål äskat.
En fråga af den högsta framlida betydelse bar af landshöfdingarne i de 6 nordligaste länen blifvit bragt å bane samt redan från början tillvunnit sig den uppmärksamhet från Regeringens sida, alt Konungens Proposition om Statsverkets tillstånd och behof innefattar förslag om bildande medelst statsanslag af en fond för sakens genomförande.
Frågan gäller ingenting mer eller mindre, än att genom en allmännare utdikning af de norra länens vidsträckta frostförande trakter aflägsna frostländigheten och förbättra klimatet samt höja den i sig sjelf fruktbara åkerjordens bördighet och småningom bereda rum för ett betryggande och ulvidgadt jord bruk i de trakter, der en starkt tillvexande befolkning, för få årtionden tillbaka ofta blandande sitt bröd med bark, numera genom ihärdigt och kraftfullt arbete ådagalagt at! menniskan verkligen är jordens herre och har i sin förmåga alt verksamt befordra den fortgående utvecklingen af jördens alstringskraft.
Genom årtusenden fortsatt odling har det mellersta och södra Sverige redan besegrat det också der fordom hårda klimatet och blifvit bragdt till den höjd af fruktbarhet och folkmängd, alt det föga om ens i någon mån står tillbaka för många sydliga länder; och de från en sådan lörkofran oskiljaktiga anspråken på 380 Motioner i Bonde-Ståndet 1862.
Statens mellankomst för tillvägabringande af tidsenliga medel lill vidare ekonomisk intellektuel oell social utveckling hafva äfven Norrlands inbyggare villigt gått till mötes och med sina skattebidrag understöda Så har Göta kanal uppstått; så Hjelmare oell Strömsholms kanaler med många andra allmänna arbeten; och så utbreder sig nu år från år det storartade jernvägsnät, som under namn af stambanor, gifver nya oberäkneliga krafter åt mellersta och södra Sverige.
Ingen bildningsanstalt af verkligt gagn röner från Norrland motstånd, ehuru de aldraflesta och dyrbaraste äro förlagda så långt ifrån Norrlands landamären, att dess ungdom, om den deraf skall kunna begagna sig, betungas med vida högre kostnader, ån hvarje annan landsort.
Hvarje af de mellersta och södra hufvuddelarne af vårt land åtnjuter ock fördelarne al närmare belägna öfverdomslolar.
Del gifves med ett ord£ingen^gren af samhällsutvecklingens vilkor, som Norrland icke villigt understödjer och befrämjar, ehuru det sjelft icke kan deraf hemta samma lördelar, som det mellersta och södra Sverige.
Norrland, om dermed må förstås de ti nordligaste länen,jaeger likväl en folkmängd af nära 700,000 menniskor, eller omkring en femtedel af hela rikets, och bidrager i samma mån till Statens betydligaste, af konsumtionen beroende inkomster, likasom det i sina skogs- och bergslmiksprodukter|lemnar högst betydliga bidragjtill Sveriges export samt fraktförtjenst.
Det kan således icke vara annat än med fullkomlig rättvisa och billighet förenligt, att Stalsmagterna, som förfoga öfver landets tillgångar och till de lyckligare belägna orternas fromma disponerande ojemförligt betydligaste beloppen af Statens inkomster, i sådana alltid^färre frågor, som^omedelbart afse Norrlands väl, ådagalägga en i någon mån utjemnande liberalitet.
Då 25 millioner under hvarje statsreglc ringsperiod utgå till stambanors byggande inom mellersta och södra Sverige och då flera millioner dessutom komma samma landsdelar tillgodo såsom understöd för bibanor, väg- och kanalanläggningar, hamnbyggnader m. m. samt derförutom de betydligaste anslagen för Statens mångfaldiga anstalter och inrättningar i första rummet komma dessa landsdelar tillgodo och der förbrukas, synes några millioner för de Norrländska orternas vigtigaste angelägenheter ur rättvisans och billighetens synpunkter kunna och böra medgifvas.
Vare delta sagdt utan all missundsamhet eller ens den aflägsnaste mening alt vilja förringa eller nedsätta värdet af de södra orternas anspråk och behof!
Väl velande, att hvad som gagnar någon del af fäderneslandet också främjar det helas välstånd och~lycka, är det icke heller min afsigt, att med det ofvan sagda framställa något anspråk på jemlik fördelning af Statens tillgångar emellan alla dessa olika landsdelar, hvilket visserligen vore en oklok statshushållning; men jag har så mycket heldre trott mig kunna och böra antyda den skiljaktighet, hvilken nu eger och måslej ega rum emellan anslagens belopp lill olika delar af landet, som derigenom kunde på förhand tillbakavisas den anmärkning (hvilken eljest läge nära till hands), att
Norrland horde hänvisas till skälig anpart i ett för hela riket Motioner i Bonde-Ståndet 1862.
381 gemensamt anvisadt anslag för afdikning af vattensjuka och alltid mer eller mindre frostledande trakter.
En sådan anmärkning vore desto mindre rättvis, som behofvet af klimatets förbättring är för hela Norrland långt mera framstående, ja, ett bland dess aldra vigtigaste, då deremot andra landskap hafva andra behof och med sina utdikningsunderstöd förnämligast afse partiela jordvinningar, af hvilka i första hand en eller annan jordegare ensam hemtar fördel.
I de sex Norrländska landshöfdingarnes här ofvan omförmälda framställning äfvensom i en särskild skrift af landshöfdingen i Jemtlands län äro dessa förhållanden närmare utredda.
Majit har jemväl till principen godkänt förslaget om anvisande af särskilda medel att såsom anslag utgå til! de Norrländska länen för ifrågavarande behof, ehuru Kongl.
Majit funnit sig till cn början böra inskränka anslagets belopp till endast en sjettedel af hvad som blifvit begärdt.
Med fullt erkännande af de svårigheter, som för Regeringen måste möta att på en gång se
Statens alla behof till godo och iakttaga den måtta i sina anslagsfordringar, som folkets anspråk på sparsam hushållning med Statens medel kräfver, kan jag likväl icke underlåta alt här Olina sparsamheten för vida sträckt.
Ändamålet, som sökes, är alltför betydelsefullt, den del af Riket, hvars snart sagdt vigtigaste angelägenhet här är ifråga, alltför omfattande och för läderneslandets styrka och förkofran dyrbar, för att öfverdrifven sparsamhet vore på sin plats, — jemförelsen emellan anslagen till de öfriga landsdelar oberäknad.
Landshöfdingarnes framställning afsåg ett årligt statsanslag af 50,000 Ridr till hvartdera länet; och landshöfdingen i Jemtland ådagalade att denna summa så mycket heldre vore behöflig, som redan derstädes under föga mera än ett år förrättade undersökningar ådagalade behofvet för uldikningar af omkring en million Ridr.
Det faller lätt i ögonen, att då de för handen varande behofven inom ett enda län uppgå lill så betydlig summa, ett årligt anslag för alla sex länen af 50,000 Ridr, såsom Kongl. Majit äskat, ingalunda kan vara tillfredsställande eller emot det vigtiga ändamålet .svarande; och då åtskillige representanter från Norrland motionerat om förhöjda anslag till ifrågavarande ändamål, eger jag största anledning alt till åtanka företrädesvis framhålla Jemtlands län, hvarest jordegarne allaredan på egen bekostnad låtit af sakkunnige personer verkställa noggranna undersökningar af sådana myrtrakter, till hvilkas utdikande statsbidrag åslundas, och tillåter mig alltså vördsamt föreslå: att Rikets Ständer måtte för myrutdikningar i Jemtlands län årligen anslå 50,000 Ridr Runt.
Anhållande om remiss lill vederbörligt Utskott, hemställer jag att
Utskottet måtte infordra alla till ärendet hörande handlingar.
Paul Andersson, från Jemtlands län. 382 Motioner i Bonde-Ståndet 1862.
Af MIs Andersson från Wermlands län, om förhöjning i de uti 12 Kap. 2 § Rättegångs-Balken stadgade böter för uteblifvande frän ting.
Att den Svenska lagskipningen är långsam är en så känd sak, alt den icke behöfver med andragande af bevis understödjas.
Rikets Ständers Justitie-ombudsman har ock i sin sednaste embetsberättelse fästat sin uppmärksamhet vid förhållandet, som bar lieie orsaker.
Dels hafva Underrätterna å landet alltför få sammanträden, alt ett mål kan med tillbörlig skyndsamhet gå undan; men denna orsak torde för närvarande icke kunna afhjelpas; dels har en tredskande part. den der vill och har sin vinning af sakens uttänjande, godt understöd för denna sin lagstridighet i de obetydliga böter, som för uteblifvande äro stadgade och i nuvarande lag gällande.
Deraf följer åter alt domstolarne hafva undseende att bestämma passande vitén för vidare uteblifvande, så alt den tredskande, hvilken naturligtvis icke frågar efter böterna, 2 l\:dr för lörsta uteblifvandet, jemväl försitter några vitén gång efter annan och har så utdragit målet ett år eller kanske mera, utan alt han i de ringa böterna och obetydliga vilena haft förlust, utan tvärtom kanske fördel.
Della oskick kan emellertid afhjelpas eller åtminstone inskränkas, genom högre böter för första gångens uteblifvande, som åter framkalla högre vitesbestämmelser från domrarne för vidare tredska.
Jag föreslår fördenskull: att de i 12 Kapitlet 2 § Rättegångs-balken stadgade böter fyra daler för den, som, efter behörigen kommunicerad stämning, vid Häradsrätt uteblifver första tinget utan laga förfall, höjas till 10 R:dr Runt; viljande jag hafva anmärkt alt någon förhöjning i böterna vid sladsdomstol, der målet kan återkomma efter endast 8 dagars tid, torde vara mindre af behofvet påkallad.
Utskott anhåilcs.
Nils Andersson, från Wermlands län.
N:o 256. 383 N:o 256.
Af Eric Ersson från Gefleborgs län, om anslag till en väganläggning frän Letsbo by till Ramsjö kyrka.
Ramsjö socken inom Vestra Helsingland, som förut tillhört Ljusdals socken derstädes, blef dels i följd af sin vidsträckthet och stora folkmängd, men synnerligast genom aflägsenheten (circa 5 mil) från moderkyrkan, för några år sedan eget pastorat, ehuru då och ännu till större delen beslående af krononybyggare.
Att denna nya församling, hvars folkmängd nu utgör öfver 800 personer, deraf 53 skaltehemmans-egare och 55 nybyggare med tillhopa 16* mantal gammal och ny skatt, på denna tid icke kunnat så särdeles förkofra sig är påtagligt, då allt hvad den kunnat åstadkomma måst användas tili reparation och nybyggnad af pastorsboställe och skolhus; men hvad som likväl mest förhindrar dess framgång och utveckling så i ena som andra afseendet är brist på kommunikation eller väg till annat samhälle eller landsväg.
Som förut är nämndt har Ramsjö 5 mil till Ljusdals kyrka, deraf från sistnämnda ställe till Letsbo 1| mil, en smal och dålig byväg, och vidare från Letsbo till sjön Hännan, 1 mil, ännu sämre väg samt från sistnämnda ställe ingen väg annat än att ro med båtar eller köra på isen, då den är farbar, men då den hvar ken brister eller här äro församlingsboerne alldeles afstängde och i saknad af ali kommunikation med andra eller med allmän väg.
Det var med kännedom om denna behjertansvärda belägenhet som frågan bragles å hane i länets Hushållnings—sällskap och som sällskapet förmåddes alt af dess medel anslå 500 R:dr till betäckande af undersökning och upprättande af kostnadsförslag till en 12 fots bred väg från Letsbo by till Ramsjö kyrka.
Detta kostnadsförslag, upprättadt af Ingeniören Magister Soneson, uppgår till 80,850 R:dr R:mt och har af vederbörande, jemte församlingsboernes åtagna förbindelser för 3 af anläggningskostnaden och vägens framtida underhåll, genom Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande i länet blifvit ingilvet till Kongl. Styrelsen lör allmänna Väg- och Vattenbyggnader, med anhållan om anslag af allmänna medel lill företagets utförande.
Sistnämnda Styrelse har, dels i följd af det sätt, hvarpå frågan först kommit å bane, dels ock på grund af församlingsboernes, detta dock endast till följd af mindre erfarenhet huru frågan borde behandlas, visade mindre intresse för saken, upptagit nämnde vägbyggnad i andra klassen af det allmänna förslaget för den blifvande statsregleringsperioden och då man jemför den anslagssumma, Styrelsen anser behöflig och äskat, med den som i Kongl. Maj;ts nådiga 384 Motioner i Bonde-Ståndet 1862.
Proposition är föreslagen och hvilken icke ens uppgår till halfva beloppet af de i första klassen upptagne vägbyggnader, så synes intet hopp för dem i andra klassen att komma i åtnjutande af något, hvilket, hvad Itamsjövägen beträffar, är ganska nedslående, då, enligt min öfvertygelse, denna väganläggning borde stå ibland de främsta, dels derföre att en icke så obetydlig församling, som nu saknar utfartsväg och stundom all kommunikation, bör hafva en sådan, men, i följd af sitt isolerade läge i förening med fattigdom, icke kan åstadkomma den utan Statens bidrag, dels ock derföre alt, utan väg och kommunikation, de stora jordlägenheter, der finnas att odla, icke kunna derförinnan komma fort eller vinna den utveckling, som önskiigt är och som alltid blir en vinst för Staten, i samma mån den skaffar flere idoge arbetare bröd och välbefinnande.
På de skäl, jag nu anfört, vågar jag vördsamt anhålla: att Rikets nu församlade Ständer läckas, för anläggande al en väg, enligt uppgjord plan och kostnadsförslag, från Letsbo by i Ljusdal till Ramsjö kyrka, anslå af allmänna medel | af kostnaden med 55,900 R:dr R:mt på de vilkor, som för arbetets framgång kunna vara erforderliga.
Som koslnadsförslagel, jemte de flera till saken hörande handlingar, finnes hos Kongl.
Styrelsen för allmänna Väg- och Vattenbyggnader, så torde Utskottet vid frågans behandling låta derstädes afhemta desamma.
Om remiss till Höglofliga Stats-Utskottet anhålles vördsammast.
Eric Ersson, Uiksdagsfullmägtig från vestra Helsinglands domsaga.
Af Olof Lindström från Westerbottens iän, om anslag till lön dt ytterligare en veterinärläkare inom berörda län.
Genom en allmännare spridd upplysning har allmogen uti rikets samtliga provinser nu, mera än tillförene, lärt sig inse viglen och behofvet att för vårdande och bibe - Motioner i Bonde-Ståndet 1862.