Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständer måtte besluta en underdånig framställning hos Kongl. Majit om tillägg a) uti ofvanberörde nådiga Kungörelse den 15 Juli 1859: att nemligen skiftesman skulle vara förbunden att, för bestämmande, huruvida och till hvad belopp bidrag af statsmedel må skiftesdelegare tillkomma, i sammanhang med laga skiftet uppgöra beräkning och liqvidation i penningevärde, upptagande å ena sidan dels de omedelbart i förening med skiftet stående och dels de i öfrigt derifrån för delegarne härflvtande kostnader, innan de nya egolotterna kunna blifva bebyggda och komma i fullt ändamålsenligt bruk, och å den andra de fördelar, hvilka under den tid statsbidraget för kostnadernas bestridande får utan ränta och återbetainingsskyldighet innehafvas, må genom den nya skiftesläggningen anses delegarne tillskyndas uti sparad stängsel- och arbetskostnad. b) antingen specielt i sistberörda nådiga Kungörelse eller generelt i Stadgan om skiftesverket den 4
Maj 1827: att med skiftes afslutande må hafvas fördrag minst ett år från den dag, förrättningsmannen upprättat provisionel plan till skiftet, å kartan utmärkt delegarnes egolotter och desamma å marken för dem utvisat, med bibehållande i öfrigt af den i 12 Kap. 15 § af nämnda Stadga skiftesmannen och gode männen medgifna rätt att, i anledning af delegarnes anmärkningar, eller om de eljest dertill finna skäl, jemkning göra.» Herr Bildt åter har, med åberopande af åtskilliga, hans motion bifogade hand lingar — af hvilka inbemtas, hurusom, efter det Hushållnings-sällskapet i ofvannämnda län hos Kongl. Maj:t anhållit att få bilda en »Skifteskassa-förening», ämnad att medelst upptagna obligationslån bestrida skiftes- och utllyttningskostnader för de skiftesdelegare, som sådant önskade, när laga skifte å deras jord ifrågakomme, mot skyldighet för dem att återgälda dylikt förskott genom årliga ränte- och kapitaiafbetalningar inom en tid af sexton år, Kongl. Majit, vid granskning af det till dess nådiga fastställelse tillika öfveriemnade förslag till reglemente för en sådan skifteskassaförening, funnit det i reglementets 15 § förekommande stadgande, att delegarnes liqvid till betäckande af de utaf föreningen förskjutna såväl skiftes- som utllyttningskostnader, skola antecknas i länets jordebok och, i sammanhang med kronouppbördcn, utgå med samma förmånsrätt å föreningens sida, som för odlingslån är bestämd genom Kongl. Kungörelserna den 13 Juni 1845, den 5 November 1848 och den 20 Juli 1855, hvilket stadgande måste anses utgöra den hufvudgrund, hvarpå Sammansatta Stats-, Lag- samt Allm, Bese.- o.
Ekon,-Vtsk:s BetänkandeN:o 31, S den föreslagna inrättningen hvilade, innefatta en rubbning af enskildes på allmän lag grundade rättsförhållanden och fördenskull funnit sig icke kunna å det föreslagna reglementet meddela nådig fastställelse, — i anledning häraf hemställt, att. åt LagUtskottet måtte uppdragas att föreslå och till godkännande framlägga de förändrade lagbestämmelser, hvilka erfordrades för undanrödjande af de betänkligheter, som legat till grund för Kongl. Maj:ts omförmälda nådiga afslag.
De uti dessa motioner framställda anspråk på understöd eller utomordentliga åtgärder från Statens sida till befordrande af skiftesverket på Gottland synas icke sakna allt berättigande, i anseende till de högst egendomliga förhållanden, hvilka förete sig med skiftesverket derstädes.
Det är bekant, hurusom jordbrukets utveckling och förkofran på ifrågavarande, i klimatiskt hänseende ganska lyckligt lottade ö hittills hindrats af en egostyckning eller egoblandning, som, till följd al inrotade fördomar och sekelgammal vana, nått en utsträckning, om hvilken man har svårt att görs sig en föreställning, men såsom exempel hvarpå må anföras, att, på sätt Kongl. Majits
Befallningshafvande i ett underdånigt memorial till Kongl. Majit oinförmält, hemman, icke större än | mantal, finnas med egolotter på 26 särskilda, ifrån hvarandra aflägsna, i fyra socknar belägna ställen; att det gifves lotter i inegor, hvilka hafva 1,300 alnars längd och endast 40 alnars bredd, samt i utegor af ända till 9,000 alnars längd men blott 100 alnars bredd; hvadan ock hemman med omkring 300 tunnlands egovidd kunna hafva stängselskyldighet till en längd af 4 mil.
Denna egoblandning eller egostyckning, som uppkommit af det vedertagna bruket att vid alla delningar eller hemmansklyfningar tilldela hvarje delegare sin anpart i hvarenda egolott, om än denna vöre aldrig så obetydlig, skulle, derest enahanda förfaringssätt finge orubbadt fortfara, allt vidare utbildas i en riktning, rakt motsatt den, som utgör ett nödvändigt vilkor för allt rationelt åkerbruk och är syftet med de sedan år 1827 införda författningar rörande skiftesverket.
Om dessa författningar någonstädes voro af omständigheterna högt påkallade, så var det fallet på Gottland.
Men, besynnerligt nog, medgafs snart ett undantag för just den provins, der de bäst behöfdes och borde blifva mest välgörande.
Likasom i allmänhet obenägenheten för hvarje nyttig reform visar sig större i den mån denna starkare ingriper i gamla vanor, mötte den nya Skiftes-stadgan ett sådant motstånd på Gottland,— der densamma i sjelfva verket måste leda till den största rubbning i det förhandenvarande — att lagstiftningen fann sig föranlåten derå fästa afseende; och genom Kongl. Brefvet den 9 Juni 1832 medgafs, dels att förut verkstäldt storskifte icke skulle få genom laga skifte rubbas, med mindre delegarne i skifteslaget derom enhälligt öfverenskommo, dels att den i 12 Kap. 11 § af Skiftes-stadgan meddelade föreskrift om underställning till Egodelnings-rätt i fråga om minsta antalet egolotter icke skulle tillämpas, derest egorna kunde läggas i sex skiften.
Dessa medgifvanden, genom hvilka tvänne af hufvudprinciperna i 1827 års Skiftes-stadga uppoffrades, och hvilka först nyligen återtagits, voro ingalunda egnade att undanrödja den föreställningen om Skiftes-stadgans olämplighet för Gottland, som derstädes vunnit insteg, och som torde ursprungligen haft sin grund dels i ett 4 Sammanfatta Stats-, Lag- samt Allm.
Best- o. Ékon.-Utsl::* Betänkande N:o 31. oriktigt begrepp om den verkan, skiftesförrättningarne på nämnde ö skulle utöfva på den skattläggning, hvilken öfvergått hemmanen, dels i farhågan, att de skulle leda till rubbning i eganderätten.
Och då härtill kommer, att öns afskiljda läge hindrat den vid sina gamla vanor fasthhngande befolkningen från de iakttagelser i afseende på laga skiftens omisskänneligt välgörande inflytande på jordbruket, hvilka annorstädes verkat uppmuntrande och mången gång haft en jordegares förutfattade obenägenhet för laga skifte, sedan han nemligen med egna ögon öfvertygat sig om den fördel grannen deraf dragit, bör det icke väcka förundran, att åtminstone den mindre upplysta delen af befolkningen i fråga om laga skiftens nytta ännu vidhåller hvad som endast kan betraktas såsom en fördom.
Men om lagstiftningen icke kan alldeles fritagas från att bära skulden härtill, på grund af de olyckliga undantagsbestäm melser densamma medgifvit, torde det ock tillhöra lagstiftningen att, när sådant påkallas, komma till hjelp med de medel, som kunna erbjuda sig.
Det är i sådant hänseende numera icke nog med att, på sätt redan skett, upphäfva undantaget och påbjuda Skiftes-stadgans tillämpning; ty en annan omständighet har numera tillstött, som gör det svårare att försona det begångna misstaget: nemligen den sednast vidtagna förändringen i de lagbestämda grunderna för skyldigheten i afseende på egors fredande mot skada af kreatur samt hägnadsskyldigheten.
Författningen i detta ämne gör intet undantag för Gottland — men huru skali den derstädes kunna tillämpas, utan att föranleda oräkneliga tvister!
Åkerbruket på ön befinner sig icke på den ståndpunkt, att kreaturen kunna utfodras hemma i ladugården: betet måste derföre fortfarande anlitas.
Men huru kunna, med iakttagande af den nyssnämnda författ ningens föreskrifter, beta kreaturen på egor af den beskaffenhet, som de ifrågavarande?
Denna omständighet gör nödvändigheten af laga skiften ögonskenlig äfven för öns innevånare sjelfva; men den är för alla lika trängande, och skiftesverket måste således här påskyndas, man kunde säga brådstörta», i stället att på andra ställen skiftesförrättningarne kunnat försiggå så småningom, i den mån man varit i tillfälle att bereda sig utväg till bestridande af de ganska betydliga kostnaderna derför.
Den ene grannen kan här icke hoppas på bistånd af den andre; ty denne har samma behof som han sjelf; och penningetillgången på ön uppgifves af dem, som med förhållandena derstädes äro förtrogna, vara jemförelsevis ganska ringa.
Emellertid torde de anspråk på Statens mellankomst, som i Olai Svebilii motion innefattas, befinnas nog långt sträckta.
Några sådana förhållanden äro icke af denne motionär ådagalagde, som synas kunna medföra nödvändigheten att genom direkt låneunderstöd af statsmedel bereda Gottlands innevånare utvägar att åstadkomma laga skiften; och i afseende på det undantag i fråga om lag rörande tiden för skiftes förrättnings fortsättande och fullbordande, hvarom motionären gjort framställning, eller att med laga skiftes afslutande må hafvas anstånd minst ett år, efter det skiftesplanen blifvit af skiftesmannen upprättad, kan Utskottet icke finna något skäl, hvarföre härutinnan skulle för Gottland medgifvas en afvikelse från den ordning, gällande Skiftesstadga påbjuder, helst jordegaren derstädes måste antagas vara lika väl som i andra Sammansatta Statt-, Lag- sam' Allm Besv.- o. Ekon.-Vtsk:s Betänkande
N:o 31 5 delar af riket i tillfälle att under skiftesförrättningens fortgång undersöka och för sig utreda, om de honom tilldelade nya egolotter motsvara hvad honom frångått, och om han kan med skiftesplanen vara belåten.
Att tiden härtill, enligt nu gällande ordning, i allmänhet skulle vara för knapp, deröfver har, så vidt Utskottet erfarit, någon klagan annorstädes icke försports; och farhågorna derför, hvilka på Gottland torde bero af obekantskap med laga skiftens gång och sättet för deras verkställande, skola säkerligen, vid ett noggrannt tillämpande af Skiftes-stadgans föreskrifter, befinnas ogrundade, Utskottet hemställer fördenskull vördsamligen, att Olai Svebilii berörda motion måtte, tå t ena som andra- hänseendet, af Rikets Ständer afslås.
Hvad åter angår Herr Bddis motion, torde, sedan genom Kongl. Förordnin gen den 20 Juli i855 blifvit stadgadt, att för lån utaf allmänna medel för beredande af odlingsföretag medelst uldikningar eller vattenaftappningar, Kronan eger för de årliga afbetalnings- och ränte-beloppen lika rätt i det hemman, hvilket länet blifvit påfördt, sorn för annan afgäld eller ränta af fast egendom, efter thy i 17 Kap. 6 § Handels-Balken sägs, någon betänklighet icke möta att bifalla nämnda motion, hvilken endast åsyftar att åt en till allmännyttigt ändamål stiftad förening tillförsäkra enahanda förmånsrätt i afseende på återbekommandet af försträckta medel, som den nyssnämnda.
Uti en vid 1845 års riksdag aflåten skrifvelse till Kongl.
Maj:t, rörande sättet för omförmälda odlingslåns debiterande, antecknande i jordeboken och återbetalande, hafva Rikets Ständer redan uttalat den åsigt, att sådant allt icke kunde inverka på tredje mans rätt, enär lånemedlen, efter arbetsföretagets fullbordan, ej vore uppsiigbara och således icke kunde annorledes än successive uti stadgad ordning återfordras, samt antagas kunde, att den förbättring, ett hemman genom företaget vunnit, fullt motsvarade den summa, för hvilken hemmanet blifvit onereradt; och detsamma kan här med desto större skäl upprepas, som det icke lider något tvifvel, att ju ett beviljadt odlingslån medförer vida ringare visshet om ett hemmans förökade värde, än de på laga skifte nedlagde kostnader.
Utskottet får jemväl erinra derom, att efter 23 § i gällande Taxa på arfvode för landtmäteriförrättningar, måste landtmätare anses njuta en ännu större förmånsrätt, än här blifvit påyrkad för utbekommande af sitt arfvode, hvilket ulgör den förnämsta af de vid ett skifte förekommande kostnader.
I betraktande af nu omförmälda omständigheter, och som med afseende å vigten för Gottland, att skiftesverket derstädes varder utfördt, det måste anses såsom en välgerning för ön, att dess Hushållningssällskap fallit på den tanken att bilda en kassaförening med uppgilt att förmedelst upptagna lån bestrida skifteskostnaderne för de delegare, hvilka vilja af denna inrättning sig begagna; men ett vilkor lör att inrättningen skall kunna komma till stånd är, att föreningen för sina förskotter erhåller en säkerhet, som betryggar densamma icke allenast mot möjligheten att förlora de förskjutna medlen eller någon del deraf, utan ock emot de svårigheter att fullgöra siua egna förbindelser, hvilka skulle uppstå, derest sättet för de föreskrifna af - ..•6 Sammansatta Stats-, Lag- samt Ålim Besv.- o. Ekon,-Utsk:s Betänkande N:o Si. betalningarnes verkställande iemnade rum för oordentlighet deri från skiftesdelegares sida; helst det endast härigenom är möjligt för föreningen sjelf att åt sina obligationer förskaffa kredit; samt en sådan säkerhet icke lärer kunna beredas på annat sätt, än att jorden göres ansvarig för dessa kostnaders återgäldande; tvekar Utskottet icke att tillstyrka bifall till det förslag härom blifvit framstäldt, och i afseende å hvars tillämpning den omförmälda Skifteskassa-föreningen uti sitt förenämnda reglemente intagit en så lydande bestämmelse: »Delegares liqvid, enligt 8 §, sker i samma ordning och med samma förmånsrätt å föreningens sida, som för odlingslån är stadgadt genom Kongl.
Kungörelserna af den 13 Juni 1843, den 3 November 1848 och den 20 Juli 1833; och ombesörjer
Direktionen att den derför erforderliga anteckningen i länets jordebok blifver behörigen verkställd.
De i denna liqvid inflytande medel qvarhållas i Landtränteriet, till dess Direktionen i öfverensstämmelse med den instruktion, som för Direktionen blifver gifven, eger dem uttaga till ränte- och amorteringsliqvider.»
Under erinran, att det måste blifva Skifteskassa-föreningens ensak att bringa sist— berörda och öfriga bestämmelser i det för föreningen föreslagna reglemente i sådan öfverensstämmelse med den här nedan föreslagna författning, att några betänkligheter emot nådig fastställelse å detsamma icke må möta; får, på grund af det anförda, Utskottet vördsamt hemställa, att Rikets Ständer mätte för sm del, besluta utfärdandet af en förordning, hvarigenom, i afseende å de lån, sorn af Skifteskassa-föreningen på Gottland lemnäs åt jordegare derstädes till bestridande af kostnaderne för laga skiften och i sammanhang dermed skeende utflyttningar, varder stadgadt, att sedan, genom den till skiftets förrättande förordnade landtmätare, den låneandel. för hvars återgäldande hvarje betalningsskyldigt hemman skall ansvara, samt det belopp, sorn i följd deraf till skuldens jemte den utfästa räntans fulla ligviderande skall för hvarje hemman årligen erläggas, blifvit bestämda, det sammanlagda afbetalnings- och ränte-beloppet bör under särskild rubrik i jordeboken antecknas och å debetsedeln för hvarje är, så länge betalningsskyldigheten fortfar, upptagas samt af hronobetjeningen uppbäras och i Landlränteriet för Skifteskassa-föreningens räkning insättas; egande Skifteskassa-föreningen för de årliga afbetalnings- och ränte-beloppen lika rätt i det hemman, hvilket lånet blifvit påfördt, som genom Kongl, Kungörelsen den 20 Juli 1855 blifvit Kronan tillerkänd i afsende på återbetalning af lån, som blifvit i jordebok antecknade.
Reservationer: af Herr Docto: Emanuelsson: »Det beslut, hvari Utskottets pluralitet stadnat, har tillkommit på ett sätt, som synes mig nog märkvärdigt, lör att förtjena att komma till Rikets Ständers kännedom.
Då nemligen Herr Bildts motion första gången före»- Sammansatta Stats-, Lag- samt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utskottets Betänkande N:o Bi. t drogs i Sammansatta Stats-, Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet, gjorde jag genast insaga mot Utskottets behörighet att densamma behandla, emedan frågan syntes mig vara en ren lagfråga.
Härpå fastades dock intet afseende, utan Herr Ordföranden begynte öfverläggningen genom att först tillkännagifva, huru lian ville hafva saken afgjord, nemligen genom bifall till motionen.
Denna mening biträddes dock endast af några få Utskotts-ledamöter: ett stort llertal yttrade sig deremot för afslag.
Sedan öfverläggningen varat temligen länge, ingen talare vidare anmält sig, och proposition blifvit begärd, uppträdde en af motionens försvarare och begärde frågan på bordet.
Jag bestred detta yrkande på den grund, att ett sådant förfaringssätt afviker frän vanligheten, och att, om det blefve vedertaget, riksdagarne derigenom skulle förlängas och ett stort spelrum öppnas för intriger, emedan ju hvar och en, som såg sin mening underlägsen, alltid kunde få beslutet uppskjutet och under tiden förstärka sitt parti.
Men bordläggningen bifölls, och Utskottet åtskiljdes.
När frågan andra gången förekom, voro tvänne särskilda Utskott, nemligen Stats- och Ekonomi, samt Stats-, Lag- och Ekonomi, sammankallade på samma timme och inrymda i samma lokal.
Följden biel* en sådan oreda, att personer, som icke tillhörde det Utskott, hvilket hade att behandla frågan, deltogo i öfverläggningen.
De talade naturligtvis för motionen.
Afven häremot protesterade jag, ehuru med föga framgång.
När proposition ändtligen framställdes, kunde det icke urskiljas, om svaret kom från Utskottets ledamöter eller från de främmande.
Votering anställdes, men uppropsiistau var icke noggrannare bestämd, än att en ledamot af Borgare-Ståndet, som icke tillhörde Utskottet, uppropades och inlade sin voteringssedel.
Häremot protesterade en annan ledamot af samma Stånd, hvadan de inlagda sedlarne urstjelptes, och ny votering anställdes.
Emellertid hade en af Utskottets ledamöter allägsnat sig, och härigenom segrade motionen medelst den förseglade sedeln.
Denna, minst sagdt, ovanliga behandling af en riksdagsfråga synes redan egnad att försvaga kraften af Utskottets beslut.
Men detta beslut har äfven för öfrigt sina svaga sidor.
Ty att inrymma ett enskildt bolag en sådan förmånsrätt, som den motionären yrkat och Utskottet bifallit, synes icke rätt väl stå tillsammans med gällande rättsgrunder.
Detta medgafs äfven under öfverläggningen af en rättslärd bland motionens försvarare.
Men man ansåg den ifrågavarande saken vara så nyttig för Gottland, att dylika betänkligheter borde vika — likasom någonting kunde vara nyttigare eller för ett samhälle nödvändigare, än att hålla sig vid lag och rätt!
Det heter vidare, att hemmanens värde stiger så mycket genom laga skiften, att inteckningshafvare genom detta ökade hemmansvärde äro skyddade mot förluster.
Men skulle då icke Skifteskassa-föreningen lika väl vara skyddad genom samma ökade hemmansvärdet
Hvad behöfver man stifta en orimlig lag, som gifver denna förening en obehöflig förmånsrätt framför inteckningshafvare?
Vidare åberopas, att landtmätares arfvode, enligt nu gällande lag, utgår med förmånsrätt.
Men utom detta arfvode finnas många kostnader vid ett laga skifte, som icke med förmånsrätt utgå och vanligen öfverstiga landtmätarens arfvode, såsom utllyttningshjelp, odlingshjelp, stybbhjelp, ra. m. och för 8 Sammansatta Stats-, Lag- sami Allm. Best.- o. Ekon.-Utskottets Betänkande N:o SI. alla dessa fordras nu förmånsrätt.
Ändtligen har man ock såsom skäl anfört, att staten tillerkänt sig förmånsrätt för odlingslån.
Men huruvida denna åtgärd kan anses fullt rättsenlig, och således samma bana ännu vidare bör beträdas, torde icke vara satt utom allt tvifvel.
För öfrigt är det väl någon skillnad, äfven i detta afseende, mellan staten och enskilda föreningar, och de förmåner, hvilka den förra sig förbehållit, få väl icke obetingadt utsträckas till de sednare.
På dessa skäl anser jag Utskottets med en ytterst knapp pluralitet fattade beslut böra ogillas och Herr Bildt» motion afslås.» af Uiksdags-fullmägtigen Carl Anders Larsson från Östergötlands län: »Sorn den i andra punkten beslutade undantagslagstiftning på ett menligt sätt inverkar på äldre inteckningsegares rätt och af sådan anledning redan blifvit af Kongl. Maj:t i nåder ogillad; så, och då innevånarne på Gottland, genom län hos den inom nämnda o bildade Hypoteksförening, kan beredas erforderligt penningebitäde, yrkas ogillande af nämnda punkt.» Stockholm, trtckt hos Sam.
Sammansätta Stats-, Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Vt skottet s\M <n c, c -A t 11. 3 JW 3».
Ank. till Exp.-Utsk. den 26 Sept. 1860, kl. 12 midd.
Utlåtande, i anledning af ålerremiss af Utskottets Memorial N:o 29, med förslag till voterings-propositioner till sammanjemkande af de inom Riks-Stånden fattade skiljaktiga heslut vid förehafvande af Utskottets Utlåtande N:o 21, i anledning af framställda anmärkningar emot Utskottets under N:o 7 afgifna Betänkande öfver ej mindre Kongl Maj:ts nådiga Proposition om förnyad författning rörande utskrifning ssättet och inrättningen af Allmänna Beväringsmanskapet, än ock enskilda motioner i samma ämne.
Af de till Utskottet ankomna Protokolls-utdrag inheintas, att ofvanberörda Memorial blifvit af Hedervärda Bonde-Ståndet till Utskottet äterremitteradt; men som detsamma är vordet af samtliga de öfriga Riks-Stånden bifallet, kan återremissen ej till vidare åtgärd af Utskottet föranleda; hvilket Utskottet skolat för Hedervärda Bonde-Ståndet»tillkännagifva.
På Stats-Utskottets vägnar: å Höglofl.
Ridderskapet och Adelns vägnar å Högvörd.
Preste-Ständets vägnar C. R.
BLOMSTEDT. G. T. LJUNGGREN. å Vällofl.
Borgare-Ståndets vägnar å Hederv.
Bonde-Ståndets vägnar A. A. BERGER. S. P.
ROSENBERG.
På Lag-Utskottets Vägnar: å Höglofl.
Preste-Ståndets vägnar ERIC SPARRE. A. N. SUNDBERG.
Prot. 1859 k 1860. 4 Sami. 2 Afd. 16 Höft. 2 Sammansatta Stats- samt, Allm. JBésv.- och Ekon.-Utskottets Memorial N:o 33. å Vällofl. Borgare-Ståndets vägnar å Hederv.
Bonde-Ståndets vägnar L. R. KISTNER.
PEHRSSON.
På Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets vägnar: å Höglofl.
Ridderskapet och Adelns vägnar å Högvord.
Preste-Ståndets vägnar H. HJÄRNE. P. J.
EMANUELSSON. å Vällofl.
Borgare-Ståndets vägnar • ä Hederv. Bonde-Ståndets vägnar FR.
HJERTSTRÖM. N. SVENSSON.
Joli. Gust Broomé ,M 33.
Alik. till Exp.-Utsk. den 27 Sept. 1860, kl. 12 midd.
Memorial, med förslag till vote,rings-proposition i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, rörande.
Utskottets Betänkande N:o £3, i fråga om skjutsningsbesvärets ordnande.
Betänkande har blifvit af Höglofligä Ridderskapet och Adeln bifallet, med undantag att, dels uti förslaget till reglering af befordringen utaf post och resande, ifrån slutet af g 39, sådan déri lydde i Utskottets Betänkande, uteslöts följande mening: ”Börande likväl detta Konungens Befallningshafvande? beslut om förhöjning utöfver 1 födr, för att blifva gällande, underställas Kongl. Maj:ts nådiga pröfning:” — dels Ståndet, pä inbjudning från Hedervärda Bonde-Ståndet, beslöt det skulle, emellan Usta och 2:dra] momenten af nämnde g, inflyta följande ord: ”Konungens Befallningshafvande äligge att, pä samma gäng entreprenad-auktion ä skjutsskyidigheten utlyses, kalla skjutslaget att genom ett eller flera valda ombud sig vid auktionstillfället infinna, för att skjutslagets rätt och bästa bevaka, samt med öppen rätt att i behörig ordning öfverklaga vederbörandes åtgöranden, i fall af befogenhet.” Högvördiga Preste-Ståndet åter har bifallit hvad Utskottet hemställt i anledning af punkten a. i Kongl. Maj:ts nådiga Skrifvelse, eller att skjutsningsbesväret för närvarande ej kan frän jordbruket skiljas; — afslagit hvad Utskottet i an - Sammansatta Stats- samt Allm. Bese.- och Ekon.-Utskottets Memorial N:o 33. 3 ledning af punkten b. i den nådiga Skrifvelse!! hemställt, eller att gästgifveri-, hålloch reserv-skjutsen ieke vidare böra vara en jorden åliggande natnra-presta+ion, utan så väl skyldighet, sorn rättighet för de skjutsskyldige att bestrida sådan skjutsning upphöra; — godkänt hvad Utskottet, med afseende å punkten c. i den nådiga Skrifvelsen. föreslagit, dock med det tillägg, emellan ordet ”må” och ordet ”'från* pä förslagets lörsta rad af dessa ord: "i den mån Kongl.