Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Markegångssältningsåtgärden måste således till icke obetydlig del grundas pä suppositioner, hvadan ock erfarenheten ej sällan ådagalagt, att priserna under rätta försäljnings- och levererings-tiden, eller om vintren, ganska mycket afvikit ifrån markegången.
Under hittills varande förhållanden, och då bland deputerade funnits både räntetagare och räntegifvare, hafva emedlertid de förre utgjort en motvigt emot oskälig nedsättning, och den ömsesidiga uppsägningsrätten har derjemte, hvad indelda räntorna beträffar, medfört ett korrektif emot öfverdrift å någondera sidan.
Om deremot indelningarne varda till Statsverket indragne och räntetagarnes intresse för markegångsprisernas upprätthållande försvinner, blir det således ännu angelägnare än hittils, att markegångssättningen för sig går vid en sådan tidpunkt, att priserna äro stadgade, såsom utgörande den säkraste garanti, att så väl Statens som de skattdragandes rätt varder betryggad, enär det i dylikt fall svårligen bör kunna inträffa, att prisbestämningen afviker ifrån de allmänt kända och lätt ådagalagda förhållanderne.
För närvarande är en sådan framllyttning hindrad af angelägenheten, att markegångssättningen sker så tidigt, att den kan vara slutligen pröfvad före uppsägningstiden, samt för öfrigt rådrum gifves alt debitera deraf beroende lösen för årets skatter, der de icke till leverering uppsägas.
Skulle åter bifall lemnäs till Comiterades i det föregående gjorda framställningar, dels om indelningarnes indragning, dels om kronotiondens och, i händelse ordinarie räntorna framgent blifva i persedlar utsatta, äfven dessa sednares lösande efter medelpris, hvarpå löpande årets markegång icke komme att inverka, klefve deremot berörde hinder undanröjdt och i detta afseende tillfälle lemnadt att framflytta markegångssättningen så långt, behofvet fordrar.
För denna händelse anse Comiterade, lika med hvad Rikets Ständer vid sista Riksdagen yttrat, att, för fastställande af det markegångspris, som skulle tagas i beräkning för bestämmande af lösen för Kronans räntor, April månad vore lämpligast, emedan försäljningsprisen å föregående årets gröda då fullkomligen blifvit stadgade och kända.
Vid afgörande af denna fråga synes dock jemväl böra i betraktande tagas, att, sa länge tjenstemän bibehålla nu innehafvande indelda löner samt arrenden eller andra afgifter förefinnas, som få till leverering in natura uppsägas, det icke kan undvikas att, till rättelse dervid, verkställa markegångssättning före uppsägningstiden, äfvensom sådant erfordras med afseende derå, att, genom conventioner om presträttigheter samt afhandlingar dels af Inrättningar, dels emellan enskilde, ofta är bestämdt, att afgifter, utsatta i persedlar, skola fösas med penningar efter markegång.
121 Intilldess ändring uti dylika förhållanden kan tillvägabringas, fordrar således nödvändigheten, att, på sätt jemväl vid sista Riksdagen antogs, markegångssättning, till rättelse i berörde hänseenden, vid nu stadgad tid bibehälles.
Om derjemte, i likhet med hvad Rikets sednast församlade Ständer föreslogo, den markegångssättning, som borde ligga till grund lör bestämmandet af lösen för hemmansräntor och tionde m. m., hvilka skulle efter medelpris godtgöras, blefve verkstäld i April månad påföljande året, kommo följaktligen tvänne dylika förrättningar årligen att ega rum.
Då likväl de pris, som vid sistnämnde förrättning skulle utsättas, icke inverkade på beräkning af de utskylder, som för samma år borde påföras, kan emedlertid denna förrättning utan någon olägenhet i berörde afseende för sig gå äfven senare, än i April månad, allenast priserna bestämmas elter hvad, som varit allmännast gångbart under löregående höst och vinter månader.
Det skulle således, efter Comiterades åsigt, för att undvika dubbla förrättningar, lämpligen kunna förordnas, att, så länge markegångssättning hösletiden, till grund för beräkning af vissa utskylder och algifter, måste bibehållas, vid samma tillfälle serskildt bestämmes det pris, som å föregående årets produkter under nämnde års höst och påföljande vinter månader varit gängse och hvarom deputerade efter icke längre tids förlopp ej kunna sakna säker kännedom, utom det att priskuranter för samma tid, i behörig ordning upprättade, voro att tillgå.
Derefter borde nämnde serskilda pris, hvilket komme att motsvara det, som annars skolat sättas i April månad, lagas till grund för beräkning af den till
Statsverket ingående lösen för ordinarie räntor och tionde jemte andra afgifter, som enligt medelpris skulle liqvideras, men de vid samma tillfälle, efter förhållanderne under löpande årets höstmånader, för året bestämda priser i allt öfrigt tjena till efterrättelse.
I fråga om markegångsdeputerades sammansättning förekommer, att, enligt 75 §.
Regeringsformen, de skola nämnas på det sätt, hvarje Stånd serskildt för sig beslutar, och är, i öfverensstämmelse med de af RiksStånden i detta afseende fattade beslut, genom Kongl. Kungörelsen deni October 1810 föreskrifvet, att ledamöterne af Adeln samt Preste- och Rorgare-Stånden borde vara tvänne af hvartdera Ståndet, hvaremot BondeStåndet åt dess deputerade vid 1810 års markegångssättning öfverlemnade att afgöra hvad antal af detta
Stånd framdeles borde i förrättningarne deltaga.
Och är, i följd af de dervid fattade beslut, förhållandet nu sådant, att BondeStåndet endast i fyra Län, eller Göttlands, Blekinge, Gefleborgs och Wermlands, representeras af två ledamöter, eller lika med de andra Stånden, hvaremot i öfrige
Län antalet af dess ombud varierar ifrån och med 3 till och med 8, allt efter (Bil. till K. IM.
K/ii.
Prof), till lt.
St. är i84y.) 16 199 X rst de olika grunder för valens förrättande, efter Domsagor, Fögderier eller Socknar, som dervid blifvit antagne.
Med anledning af den skiljaktighet i deputerades antal af hvarje Stånd, som, i följd af berörde stadganden, kan ega rum och äfven förefinnes, samt i öfverensstämmelse jemväl med 38 g. af 1810 års Riksdagsordning, som innehöll, att alla omröstningar i Utskotten skulle ske Ståndsvis, blef äfven genom högstberörde Nådiga Kungörelse förordnadt, att omröstning ibland deputerade borde på lika sätt verkställas, hvilket äfven sedermera bibehållits.
Då likväl detta omröstningssätt inom Rikets Ständers Utskott numera upphört genom den vid 1823 års Riksdag beslutade förändring uti Riksdagsordningens nyssnämnde §., att alla der förefallande omröstningar skola ske per capita, utan afseende å Stånd, synes ock en dylik förändring uti omröstningssättet inom Rikets Ständers deputerade för markegångssättningen, — den enda förrättning, der dylikt omröstningssätt numera eger rum, — så mycket heldre böra tillvägabringas, som markegångsprisernas bestämmande utgör en vigtig del af beskattningsrätten.
Derjemte kan af nuvarande omröstningssättet den följd uppkomma, att, om något Stånds deputerade sins emellan blifva skiljaktige, Ståndets röst förfaller, samt att, i händelse alla fyra Stånden äro af olika meningar, förrättningen, på sätt Kongl. Majit uti Nådigt Bref af den 25 Januari 1833 i ett serskildt mål förklarat, blifver ogild och ny markegångssättning måste företagas.
Comiterade hafva ock derföre ansett sig böra föreslå, att omröstningarne inom deputerade för markegångssättningen böra ske per capita; men, då sådant lörutsätter ett lika antal ledamöter af alla fyra RiksStånden, kan förändringen icke tillvägabringas med mindre, än att BondeStåndet först beslutar ändring uti antalet af dess ledamöter.
Derför synes ej heller något hinder möta, helst utväljandet deraf i de fall, då hittills flere än två blifvit utsedde, skulle, med tillämpning af de uti 1810 års Kongl. Kungörelse intagne föreskrifter, angående valen för BorgareStåndet, kunna ske tourvis emellan Domsagor eller Fögderier, hvilketdera lämpligast pröfvas; hvadan Comiterade underdänigst tillstyrka, att framställning härom måtte af Eders Kongl. Majit i Nåder allåtas.
I afseende å pröfningen af besvär öfver markegångssättningen hafva Rikets Ständer uti underdånig skrifvelse af den 18 April 1845 hemstält, att den framgent skulle af KaramarCollegium och StatsContoret gemensamt utöfvas.
Då markegångsprisernas fastställande, serdeles om grundskatternes framtida utgörande kommer att helt och hållet deraf bero, utan att uppsägning kan ega rum, innefattar pröfning af de skyldigheter, som vid fråga om dessa skatter böra de skattdragande åligga, och i nämnde händelse helt och hållet bestämmer deras belopp, vore det, efter Comiterades tanka, icke lämpligt, att StatsContoret, som endast har för ändamål 123 att besörja förvaltningen af Statens medel och tillse, att hvad, som bör inflyta, verkligen kommer Staten till godo, uti en dylik pröfning deltager; Och anse Comiterade derföre, att, så länge det tillhör KammarCollegium att afgöra uppkomne tvister om grundskatterne, lämpligast är, att detta Embetsverk fortfarande utöfvar förstnämnde pröfningsrätt; hvadan Comiterade, lika med KammarCollegium och StatsContoret, i underdånighet afstyrka Nådigt bifall till Rikets Ständers ofvanberörde underdåniga hemställan om förändring uti den i berörde afseende hittills gällande ordning.
Hvad serskildt beträffar Rikets Ständers underdåniga hemställan, att vid markegångssättningarne måtte för hvarje år, efter grödans beskaffenhet, stadgas vissminimivigt å afradsgild spanmål; så, enär Comiterade i underdånighet tillstyrkt, att alla indelda räntor och tiondeanslag måtte indragas samt så väl hemmansräntor som tionde lösas med penningar, lärer, i händelse af bifall dertill, dylik föreskrift icke behöfva ifrågakomma.
I öfverensstämmelse med de hufvudgrunder, som sålunda blifvit utvecklade, och med ledning tillika af det förslag, KammarCollegium och StatsContoret afgifvit, hafva Comiterade upprättat underdånigst bifogade Förslag till förnyad Författning angående markegångssättningen, hvarvid Comiterade, för alt här undvika en mera detaljerad utveckling af ämnet, fogat upplysning om motiverne för sådane deruti förekommande stadganden, som icke äro omedelbara löljder af nämnde grunder eller hvad Comiterade i öfrigt uti detta betänkande i underdånighet hemstält. 7 :o Angående Jordeboken.
Sedan Presidenterne uti Eders Kongl. Maj:ls och Rikets 35.
Angående felKrigs- och Kammar-Collegier i underdånighet anmält, hurusom, aktigheter 1 nuvarande • 1 r.. . . • r t i 1 •• 1 , t 1 1 • 1 Jordeböcker och före vid loretagen granskning al Jordebockerne samt
Indelnings- och slagne åtgärder för deRoterings-Verken, flere felaktigheter och brister befunnits, förkla- ras afhjeipande. rade Kongl. Majit, genom Nådigt Bref af den 24 Maj 1833, att, då, ehuru, å ena sidan, angeläget vore, det nämnde felaktigheter och brister blefvo afhulpne, så att en i alla afseenden rigtig JordeboksLiggare samt ett pålitligt Indelnings- och Roterings-Verk erhölles, det likväl, å den andra, vore af vigt, dels att denna fråga, hvarpå många enskilda rättsförhållanden bero, med nödig varsamhet, på behörigt sätt samt utan öfverllödiga och onödiga omgångar behandlas, dels ock att, i sammanhang härmed, åtgärder vidtagas till förekommande för framtiden af sådana missförhållanden, som härutinnan uppstått, så borde, inan Nådigt beslut öfver berörde framställning fattades, KammarCollegium, tillika med KrigsCollegium i hvad som rörde 16* 124 Indelnings- och Roterings-Verken, jemte meddelande af upplysning om hufvudsakliga beskaffenheten af de upptäckte felaktigheterne och huru de må anses hafva tillkommit, i underdånighet föreslå på hvad sätt, i öfverensstämmelse med gällande
Författningar och under behörigt afseende å Kronans och enskildes rätt, men med åstadkommande af minsta möjliga rubbning i bestående förhållanden för de sednare samt minsta omgång och besvär för vederbörande Embetsmän, ifrågavarande arbete lämpligen mätte efter hand kunna utföras, och hvad serskildt anslag derföre oundgängligen erfordrades; hvarjemte, i förening härmed, yttrande borde afgifvas, hvilka föreskrifter erfordrades, på det dylika felaktigheter måtte för framtiden kunna undvikas.
Och anbefalde Kongl. Majit tillika, att, intilldess, i anledning af det från Collegierne sålunda infordrade utlåtande, hulvudsakligt Nådigt yttrande i ämnet blifvit meddeladt, några ytterligare anmärknings-memorialer, rörande befunne olikheter emellan äldre och nyare Jordeböcker, icke fingo från KammarCollegium till Konungens Befallningshafvande aflåtas.
Efter det Kongl. Maj:t derjemte till KammarCollegium i Nåder remitterat Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den 30 October 1834, med begäran, att den anbefalde Jordeboksgranskningen icke måtte medföra någon till återbetalning ledanne efterräkning eller den ringaste rubbning i eganderätts-förhällanden, samt, i anledning af gjord framställning, huruvida Jordransakningar borde år 1834 företagas och Jordeböcker derefter år 1835 upprättas, Kongl.
Majit uti Nådigt Bref af den 26 April 1834 föreskrifvit, att, då fråga vore under pröfning på hvad sätt, de i Jordeböckerne befunne flere skiljaktigheter borde afhjelpas till vinnande af det vigtiga ändamålet att erhålla en i alla delar rigtig JordeboksLiggare, skulle med verkställandet af Jordransakning och deraf följande upprättandet af ny SpecialJordebok uppskjutas tills vidare och intilldess Kongl. Majit derom i Nåder förordnade; så afgaf Collegium den 19 October 1842 underdånigt utlåtande, deruti, efter redogörande för de föreskrifter, som rörande Jordeboksväsendet i förra och sednare tider blifvit utfärdade och ännu i mer eller mindre mån äro gällande, Collegium hufvudsakligen yttrade: l:o.
Att väsendtliga beskaffenheten af de ifrågavarande felaktigheterne vore utredd uti en öfver uppställningen af 1825 års Jordeböcker upprättad, utlåtandet bifogad tablå och komme dessutom att än vidare, så väl i allmänhet som beträffande åtskillige
Län serskildt, vidröras vid besvarandet af tredje frågan om sättet för Jordeböckernes bringande i rigtigt skick. 2:o.
Att beträffande andra frågan, eller huru felaktigheterne kunde anses i allmänhet hafva tillkommit, Collegium funne sig böra uttala den öfvertygelse, att anledningen dertill vore icke brist på Författningar och Föreskrifter, utan de befintligas fullkomliga åsidosättande eller origtiga tillämpning. 3:o.
Att hvad anginge tredje frågan, eller sättet för de befunne felaktigheternes afhjelpande, jemlikt Collegii åsigt, i första rummet erfordrades, att, efter föregången, i enlighet med 32 §. uti Collegii den 10 April 1840 afgifna förslag till Instruktion för Landshöfdingarne med flere verkstäld Jordransakning, en ny Jordebok upprättades och blefve föremal för noggrannare granskning, än dittils med någon föregående syntes hafva blifvit verkstäld; hvarjemte, och på det, vid författandet af denna nya Jordebok, mera fullständighet och redighet matte vinnas samt sådane felaktigheter, som voro anmärkte, undvikas, Collegium uti femtio serskilde momenter upptagit de dels allmänna, i hela Riket mer eller mindre tillämplige, och dels mera speciella, eller endast för vissa, orter erforderliga, föreskrifter, som för detta ändamål ansetts böra meddelas; och funne, hvad anginge frågan om den granskning, hvarför denna nya Jordebok borde blifva föremål, Collegium ostridigt vara, att den måste derstädes verkställas, för hvilket ändamål likväl, enär den omöjligen kunde medhinnas af de befintlige Irenne ProvinsContoren, ett serskildt Gontor vore af nöden, intilldess granskningsarbetet blifvit till slut bragt.
Vidkommande frågan derom, huru vidsträckt denna granskning borde blifva till tid och verkan, så hade någon praescription för återvinnande till Kronan af derifrån obehörigen afsöndrad fast egendom icke varit stadgad, i öfverensstämmelse hvarmed Kongl. Förklaringen den 14
Maj 1805 äfven endast afser sådan fastighet, ”att derom emellan enskilde personer kunnat alhandlas”, utan hade besittning af en Kronan olagligen afhänd egendom, denna besittning måtte hafva varit så lång som helst, aldrig ansetts för innehafvaren medföra eganderätt och Kronans rättighet att vinna sitt åter icke inom någon viss tidrymd begränsad; hvadan ock Collegium icke kunde i underdånighet tillstyrka Nådigt bifall till Rikets Ständers, i deras ofvanomförmälda underdåniga skrifvelse, gjorda anhållan, att Jordeboksgranskningen icke måtte medföra den ringaste rubbning i eganderätts-förhållanden; men, vid öfvervägande dels af hvad Kongl. Majit, på sätt förrbemäldt är, i Nåder förklarat vid afhjelpandet af de i Jordeböckerne befunne felaktigheter böra iakttagas, och dels af hvad Rikets Ständer i ofvanberörde måtto yttrat, samt de stora, troligen omätbara lidanden och olägenheter, som för enskilde skulle uppkomma genom förändring af förhållanden, hvilka en längre tidsföljd fått oklandradt fortfara, och de rättegångar, som härom kunde uppstå, äfvensom dels ock deraf, att vådan för det allmänna af en praescription för återtagandet af Staten obehörigen afhänd egendom, under nuvarande förhållanden, på långt när icke är densamma som fordom, då så 126 beskaffadt afhändande var lika vanligt, som nu sälsynt, ansåg Collegium sig ega anledning i underdånighet tillstyrka, alt anmärkningar, åsyftande rubbning af skatterätt till jord, som oklandradt innehafts under de näst före nya Jordebokens upprättande senast framflutne femtio år, icke må, vid granskning deraf, framställas eller till någon åtgärd föranleda; men i allt öfrigt, som för jordeboksgranskningen kunde blifva föremål, borde den, efter Collegii åsigt, vara obegränsad till så väl tid som verkan, i följd hvaraf Collegium icke heller kunde tillstyrka Nådigt bifall till Rikets Ständers, uti deras ofvanberörde underdåniga skrifvelse, gjorda anhållan, att denna granskning icke måtte medföra någon till återbetalning ledande efterräkning, i afseende hvarå gällande Författningar borde lända till efterrättelse; varande sättet, huru jordeboksgranskningen i öfrigt skulle verkställas och de dervid förekommande anmärkningar afgöras, ett ämne, derom yttrande icke ansågs erforderligt, enär Collegium förmodade, att Kongl. Maj:t i alla händelser icke torde vilja omedelbarligen sig dermed befatta, såsom egentligen afseende föreskrifter, dem Collegium egde meddela. 4:o. Att Collegium för JordeboksContoret i underdånighet föreslog en personal af en Kamrerare och fyra Kammarskrifvare samt en Kammardräng,
alla antagne endast tills vidare och emot åtnjutande af arfvoden till enahanda belopp som deras vederlikar på Stat, hvartill således erfordrades ett årligt anslag af 3,000 R:dr, hvaremot nödige skrifmaterialier kunde erhållas i Collegium, under hvars inseende och lydno Contoret* borde stå. 5:o.
Att, i afseende å fullgörandet af Kongl. Maj:ts Nådiga befallning att uppgifva hvilka föreskrifter böra meddelas, på det så beskaffade felaktigheter, som i Jordeböckerne befunnits, mätte för framtiden förebyggas, Collegium ansåg andra stadganden icke kunna föreslås, än vederbörandes alvarliga förständigande att vid Jordeböckernes upprättande noggrant efterlefva hvad redan är eller framdeles varder föreskrifvet, vid ansvar såsom lör annat tjenstefel; hvarjemte Collegium, i sammanhang härmed, i underdånighet hemstälde, alt, sedan den nya Jordeboken blifvit uppgjord och behörigen granskad samt befintlige fel rättade, någon ny icke måtte förr än efter tjugo år författas, helst de under tiden för hvarje år upprättade FörändringsExtracterne kommo att lemna ali erforderlig upplysning.
Vid detta underdåniga utlåtande har Collegium bifogat dels protokollsutdrag, innefattande åtskillige yttrade serskilda meningar, dels fem formulärer till Jordebok med tillhörande sammandrag m. m..
I sammanhang härmed bör ock af Comiterade i underdånighet anmärkas, att, till följd af hvad högstberörde Kongl. Bref af den 24 Maj 1833 innehåller i frå - 127 ga om granskning af Indelnings- och Roterings-Verken, serskilde underdåniga utlåtanden derom blifvit afgifna den 30 December 1843 af Krigs- och KammarCollegierna, beträffande Arméen, och den 29 November 1844 af Förvaltningen af SjöÄrenderna och KammarCollegium, i hvad Båtsmanshållet angår.
Sedermera, och efter det Eders Kongl. Maj:t under den 6
Maj 1845 i Nåder gillat Rikets Ständers uti underdånig skrifvelse af den 15 förutgångne
Februari anmälte beslut om nytt myntsystem, har KammarCollegium uti underdånigt utlåtande af den 14 November samma år uppgifvit de förändringar uti dess ofvannämnde förslag, som deraf skulle blifva en följd, i afseende å Jordeböckerne och Kronoräntornas beräknande; varande i vissa delar af detta ämne underdånigt utlåtande af Comiterade afgifvet den 28 sistlidne Januari och hvilket i underdånighet åberopas.
Enligt nu gällande stadganden, hufvudsakligen innefattade uti 36. §.
Om uppKammarCollegii Cirkulärbref af den 12 April 1802 och 31 October *"
1823, böra förnyade SpecialJordeböcker upprättas hvarje tionde år, ef- re. ter året förut föregången Jordransakning.
På sätt här ofvan finnes omförmäldt, hafva dock sådane icke blifvit uppgjorde sedan år 1825 i albidan å beslut om de åtgärder och föreskrifter, som kunde finnas af nöden, i anseende lill de uti Jordeböckerne upptäckte felaktigheter.
Många af berörde fel hafva visserligen tillkommit genom underlåtenhet att behörigen iakttaga gifne föreskrifter, men till väsentlig del kunna de anses föranledda just af de hiltils anbefalda renovationer af Jordeböckerne, enär, då så vidlyftiga handlingar skolat i flera exemplar utskrifvas, det lätt inträffat, att misstag egt rum och befintlige anteckningar utelemnats, hvilket genom försummad eller vårdslöst anstäld collationering blifvit förbisedt af de tjenstemän, som dem upprättat, samt sedermera, då granskning af Jordeböckerne antingen icke skett, som oftast synes hafva varit förhållandet, eller utan behörig noggranhet för sig gått, ej upptäckts.
Med afseende på de olägenheter och äfventyr, som på dylikt sätt kunna uppkomma, anse derföre Comiterade mindre lämpligt, att handlingar af så stor vigt för allmän och enskild rätt, som en Jordebok, ofta förnyas, och sådant är ej heller af verkligt behof påkalladt.
Ändamålsenligast och till säkerhet mest ledande vore således, om den nya Jordebok, som varder uppgjord, blefve en Liggare till framtida efterrättelse, så beskaffad, att nödigt utrymme funnes för införande af de förändringar, som tid efter annan möjligen inträffa och hvilka numera icke kunna blifva serdeles betydliga.
Derjemte borde, till nödig kontroll å räkenskapernes rig— tighet, på sätt hittils skett, årliga FörändringsExtracter uppgöras och räkenskaperne bifogas.
Således vunnes icke blott den hufvudsakliga fördelen, att JordeboksLigga - 128 ren innefattade en både säker och fullständig upplysning angående förhållandet med hvarje hemman, utan äfven att det arbete, som annars skulle erfordras för Jordeböckernes periodiska förnyande och den granskning deraf, hvilken vore oundgängligen af nöden, om felaktigheter skulle förekommas, helt och hållet undvekes samt betydlig lättnad i tjenstemäns och vederbörande autoriteters göromål bereddes.
Om ett dylikt beslut vidtages, blifver det af största vigt, att den Jordransakning, sorn, bör föregå JordeboksLiggarens upprättande, verkställes med yttersta noggranhet och fullständighet, så att ej mindre de nu i Jordeböckerne befintlige felaktigheter, än äfven alla omständigheter i öfrigt, som skola iakttagas, varda behörigen utredda, samt säkerhet således vunnen om Liggarens fullkomliga öfverensstämmelse med rätta förhållandet.
Vid fråga om undersökning i förstnämnde hänseende är dock nödigt, att på förhand noga öfverväges och bestämmes, huru vidsträckt denna undersökning må ega rum.
Om densamma skulle för hvarje hemman verkställas så fullständigt, att de nu antecknade förhållandernes rigtighet borde pröfvas genom jemförelse med samtlige tillgänglige Jordeböcker för den förflutna tiden, komme sådant att icke allenast medföra ett så vidlyftigt och tidsödande arbete, att det nya Jordeboksverkets fullbordande först vid en ganska aflägsen tidpunkt kunde emotses, utan ock otvifvelaktigt föranleda en högst betydlig mängd tvister om förändring uti nuvarande, på Jordeboken grundade förhållanden och således inverkande både på Statens och enskildes häfdvunna rättigheter, utan alt det måhända ens altid, i saknad af erforderlige handlingar, blefve möjligt att dem fullständigt utreda och med full rättvisa afgöra.