Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Banko. 1,307: 2. 1.612: 4,160: — ') Detta Pastorat har nu blifvit deladt i tvänne. ‘>2 Allm.
Ben-, och Ekon.-Ilsk. Betänk., JV.-o SO.
Kommin ist ers-löner.
Ordinarie lön . . 1,147: — Extra d:o . . 70: — Boställe ....
400: — i ci7.
Ordinarie lön . 132:
Extra d:o . 28: — Boställe . . . 150: — S:ma 13 Pastorat, 10 Komministrat., 5,093: 24. 28,084: 20. 8.
Församlingarne äro till antalet 18, och enhvar försedd med egen kyrka.
Inga skäl förefinnas för den närvarande organisationen, att en Pastor, som endast sköter en församling, skall uppbära lönen för tvänne.
Om derföre alla komministraturer i de församlingar, som icke ega Pastorer, förvandlades till pastorater af 3:dje klassen, hvarför alla möjliga skäl tala, så skulle pastoraterna ökas till lika antal med socknarne, eller 18 stycken.
Sex komministraturer försvunne derigenom, nemligen Gladhammar, Blackstad, Törnsfalla, Eds kapell, Loftahammar och Hannäs.
Som folkmängden belöper sig till circa 1,200 personer i hvardera af dessa socknar, så vore, i likhet med närvarande, en Prestman fullt tillräcklig för Prest-embetets bestridande; äfven jemförelsevis med t. ex. Gamleby om 1,929, Hjorted 2,508, Odensvi 1,536, Hallingeberg 1,866, med flere, som endast ega pastorater, men inga komministraturer.
Vi finge då öka Pastorernes inkomster med inkomsterne från dessa sex komministraturer (2,948 R:dr), eller från 28,084 till 31,032 R:dr.
Pastorerne af lista klassens pastorater erhölle R:dr 2,666: 32. 2:dra » » » 2,000: — 3:dje » » „ 1,333; 16. i ärlig lön, jemte fria husrum och trädgårdsplan, så utföll kalkylen som följer: 2 löner af lista klassens pastorater å 2,666: 32, göra R:dr 5,333: 16. 4 » af 2:dra » » å 2,000: — » » 8,000: 7 ” af 3:dje » » efter närvarande organisation å 1,333: 16 . 7 9,333: 16. 5 löner af 3:dje klassens pastorater efter den föreslagna nya å 1.333: 16 » 6,666: 32.
Summa B:ko R:dr 29.333: 16.
Allm. Ben-.- och Ekon.-Vtsk. Betänk., N:0 SO. SJ
När denna summa jemföres med anslagssumman 31.032
R:dr, så tinner man ett öfverskott af 1,698 R:dr.
Detta öfverskott skulle användas att föröka Kapellanernes små inkomster, hvilka ehuru, som mig synes, för lågt beräknade (ty icke lärer någon kunna lefva gift på t. ex. i Tryserum, uppgående till endast 310 R:dr) likväl behöfva betydligen förstärkas.
Om man således vill antaga att Komminister-inkomsterna borde vara minst 666
R:dr 32 sk. och mest 1,000
R:dr, men atl proportion häremellan blefve beroende pä de olika afverskogen inom olika stift, så skulle t. ex. förr omnämnde Tjusts härader, der endast qvarstodo 4 komministraturer, sedan sex blifvit förvandlade till pastorater, nemligen:
Eds med Enir 870: —- Lofta med ” 540:
— Ukna med ” 425: — Tryserum med » 310: — Summa B:ko R:dr 2,145: — komma att ytterligare ökas med omnämnde öfverskott 1,698 R:dr eller tillsammans 3,843 R:dr.
Om nu, med anledning af det ofvan sagda, detta delades så, att ingen lön understege 666
R:dr 32 sk. eller öfverstege 1,000 R:dr, sä skulle tvenne Kapellaner erhålla i årlig inkomst å 1,000 R:dr R:dr 2,000: — och de andra begge till delning öfverskottet 1,843 R:dr eller hvardera 921: 24, tillsammans » 1,843: — Summa B:ko R:dr 3,843: — Pastorer och Kapellaner skulle, som sagdt är, begagna boställenas hus och trädgårdar, men emottaga sina löne-inkomster i kontant eller natura af spanmål från Aflöninss-direktionen som för detta ändamål skulle härads- eller skifte o vis organiseras, men afvelstionden borde alldeles upphöra, så framt icke denna inkomst vore erforderlig för löne-regleringens uppgörande till föreslagne belopp, eller kunde beräknas i de konventioner, som med församlingarne uppgjordes.
Denna löne-organisation är beräknad på skyldigheten hos enhvar Prestman att sjelf fullgöra sin tjenstebefattning.
Till följe af mitt förslag att på detta sätt reducera pastoraternas inkomster, skulle biträden alldeles upphöra, utom i händelse af sjukdomsfall; men när Adjunkt erhölles, skulle han ovilkorligen aflönas af Pastor, hvars tjenst han förrättar, med en lön motsvarande tidens kraf på större lärdomsprof och en viss anständighet i utstyrsel.
Jag menar derföre att Adjunktlönen borde vara 200 R:dr B:ko och allting fritt i det Presthus dit han kallades. 24 Allm.
Ihsv - och Eicon.-Ilsk. Betänk., JV;o SO.
Om jag har mig förhållandena rätt. bekant, så bruka Komministrarne i dylika sammanslagna församlingar bestrida pastoralvården i den socken Pastor icke bor — oell det utan någon särskild ersättning.
De fullgöra således redan en Pastors åligganden, men Pastors rättigheter tillkomma dem icke.
Pastorernes verksamhet skulle då inskränka sig uteslutande till uppbörden af löne-inkomster och de agronomiska bestyren med boställena?
Manne icke någon vikarie äfven härutinnan borde underlätta deras mödosamma värf?
Medan vi äro på detta ämne, vore det kanske icke ur vägen att, fästa någon särskild vigt vid Komministrarnes tjensteskyldigheter.
Kyrkolagen bestämmer : ^Capellaner äro Kyrkio-herdens medhjelpare, förthenskull skola the, hvad 0111 Kyrkio-herdens ämbete och plikt uti Guds ord och Ivyrkio-ordningen finnes vara budit, sig till rättelse taga” —- — — hvaremot Capellanen bör draga för sorg, att församlingen, så väl med ungdomens undervisning, som i andra.
Klockarsysslan tillhörige stycken, vederbörligen och till fullt nöje blifver betjänt.” Kyrkolagen påbjuder således ingen bestämd verksamhet för Kapellanerne, endast att de skola vara Pastorerne behjelplige; men enhvar inser, att detta be lijelpande skall väcka ringa eller litet intresse hos Kapellanerne, då de i intet fall kunna skörda någon ära för deras närvarande embets-verksamhet, vore den aldrig så prisvärd.
Jag vågar derföre föreslå, det Kapellanerne skulle uppdragas sköta, religions-vården i en viss del af församlingen (N.B. endast i sådana församlingar der både Pastor och Kapellan finnes), t. ex. i en fjerdedel under Pastors inspektion, men under eget ansvar.
Fördelar deraf skulle blifva: 1) En fruktbärande täflan mellan Pastor och Komminister, att blifva i ordets sannaste bemärkelse den bästa själasörjaren. 2) Blifva åliggandena lätta att verkställa, då Pastorns minskades och Komministerns bestämdes. 3) Skulle Komministrarne derigenom komma till någon verklig embetsutöfning.
Nu synas de nästan vara tredje hjulet under kärran.
För öfrigt skulle alla så kallade påskpenningar, t. ex. afgilter vid vigsel och begrafning m. in., öfverflyttas från Presterskapet till Fattigvården.
De kunna der blifva på sitt ställe.
De hafva till en del uppkommit såsom understöd för fattige, de må ock dertill användas och borde uppbäras af Fattigstyrelsen inom hvarje församling, dock med någon justering i de belopp, hvarefter de enligt lag böra utgå.
Huru afskyvärd löne-inkomst detta är för Pastor, behöfver knappast - Allm. Resv.- och Elton.
Betänk , jV.-o SO. J ~ «*w>x t
V XOOIIC Xi Ulli sin lagliga rätt, erhålla boupptecknings-instrumentet; förordningen lyder: ”i likstol efter husbonde eller matmoder utgifves en ko om hushållet har 6” — tyckes vara judeprocent för en brukare med endast 8 å 9 kreatur.
Då ett förändradt lönesätt inträder, som höjer Presterskapet öfver en småaktig egennytta, då det. lägre
Presterskapets billiga fordringar på större löneförmåner behjertas, icke allenast för den enskilda rättvisans skull, utan för den allmänna, hvarigenom, äfven med rätta, fordringarne utvidgas och med dem måttet af kunskaper och duglighet; då blir Prestens ställning i opinionen aktningsbjudande, hans embete vördadt och älskadt.
En stor förändring till Statens och religionsvårdens båtnad.” Af Riksdagsmannen Petter Jonsson från Jönköpings län: ”Emot
Ut skottets beslut uti frågan, rörande förbättrande af extra ordinarie Presterskapets löne vilkor, får jag reservera mig.
Utskottet har, enligt min tanke, icke fästat tillräckligt afseende å behofvet af löneförbättring för det lägre Presterskapet; att extra ordinarie Prestmän under närvarande förhållanden icke kunna anses sämre lottade, än andra extra ordinarie tjenstemän, kan för mig icke vara något giltigt skäl, att desse Prestmän fortfarande skola vara i saknad af en emot deras vigtiga åligganden någorlunda afpassad ersättning.
Jag är nemligen af den öfvertygelse, att en Adjunkt, som på eget ansvar bestrider Pastoral-vården, icke kan tilldelas mindre lön än 200 Kalr B:ko, jemte föda och husrum; och i öfrigt hyser jag, såsom förut då jag i denna fråga yttrat mig, den åsigt, att ett minimum för Adjunkts-lönen i allmänhet bör vara genom bestämd föreskrift stadgadt, hvarigenom åtskilliga obehag såväl för den tongifvande som löntagande kunna undvikas; och som, vid bestämmandet af detta minimum, Pastoraternes klassifikation lämpligen kan antagas såsom den rättsenligaste beräkningsgrunden, vägar jag, i enlighet med min vid 1847 års
Riksdag afgifna reservation uti denna fråga, hemställa, ”att Rikets Ständer må hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit täcktes i Nåder förständiga samtlige Konsistorierna i Riket att, vid Adjunkters missivering. hädanefter tillika bestämma beloppet af den kontanta pen ningelön, som, jemte föda och husrum, bör dem tillkomma, nemligen:
Vid missivering till Pastor i Pastorat af första klassen lCj tunnor, IIih. till Ii.
IS53 Ä 1854.
S Sami. IS lläfl.
A 2fi Allm.
Ilttv.- och Ekon.-Vtsk. lielänk., A:o Si.
Pastorat af andra klassen 13^ dito; Pastorat af tredje klassen, .äfvensom vid missivering till Komminister 10 tunnor ; allt beräknadt efter årets markegång, dock att, i händelse, hvad Komminister beträffar, 10 tunnor skulle öfverstiga halfva beloppet af dennes löne-inkomster, Adjunktslönen icke må utgå till högre än hälften af det belopp, hvartill Komministerns egen lön uppgår.» Ant. till Exp.-Utsk. d. 18 April 1854, kl. 12 m.
Betänkande, i anledning af väckt motion om förändring uti den Borgerskapet i Fahlun åliggande skjutsnings-skyldighet.
Uti en af Herr A. F. Boman inom Yälloflige Borgare-Ståndet väckt, till Utskottets handläggning remitterad motion, har blifvit anfördt, hurusom skjutsningsskyldigheten i staden Fahlun, hvilken skyldighet, utan bidrag af öfriga fastighetsegare, uteslutande utgjordes af stadens Borgerskap, numera, sedan antalet af hållhästar tid efter annan blifvit ökadt ifrån två ända till tolf stycken, hvilka skola vid anfordran tillhandahållas, blifvit för Borgerskapet så betungande, att densamma förorsakade en ärlig utgift af 2,000 R:dr R:gs, oaktadt Borgerskapet, för att icke göra bördan ännu mera tryckande, ej vid egna resor begagnade hållskjuts från staden; och har motionären derjemte uppgifvit, att Fahlu stad icke, såsom de flesta andra städer, egde någon förlänad jord, eller andra förmåner, hvaraf understöd till skjutsningen s bestridande kunde hemtas.
Såsom exempel på huru olika ifrågavarande onus tryckte olika städer, har motionären anfort det förhållande, som rörande skjutsnings-bestyret eger rum i de båda öfriga städerna i Stora Kopparbergs län, Hedemora och Säther, hvarest på förstnämnde ställe Borgerskapet för skjutsens upprätthållande endast dcltoge med 116 R:dr Allm. licsv - och Ekon.-ilsk. Belänk., A:o Si. 27 32 sk.
B:ko, hvaremot i Säther icke någon afgift erfordrades af de innevånare, som icke tillika egde jord.
1 anledning häraf har motionären yrkat: »att Rikets Ständer måtte behjerta en dylik orättvisa, ehvar den må förefinnas och för sin del besluta, att föreskriften i Kongl.
Kungörelsen den 6 April 1810, angående förbindelse för fastighetsegare i stad eller egare af till staden hörande hus och jord, att deltaga, bland annat, i skjutsningsbesvär, blifver efterlefcl och till verkställighet befordrad i alla de städer, der ej redan så skett, eller Borgerskapet på annat för dem tillfredsställande sätt ordnat berörde angelägenhet», och att »intet slags betänklighet dervid kunde ega rum, sedan Kongl. Maj:ts Nådiga Förordning af den 22 December 1846 om näringsfriheten, utplånat de uteslutande rättigheter och förmåner, emot hvilka ett Borgerskap kunnat betraktas såsom förpligtadt att underkasta sig några särskilda bördor»; hvarjemte blifvit antydt, att, om icke lindring uti ifrågavarande hardt tryckande börda för stadens Borgerskap kunde vinnas, någon annan utväg icke stöde detta öppen, än att uppsäga burskap, i hvilket fall den dryga skjutshållnings-kostnaden utan tvifvel komme att drabba de samhällsmedlemmar, hvilka hitintills icke deltagit deri.
Hvad sålunda blifvit anfördt liar Utskottet tagit i öfvervägande och anser motionärens hemställan, att ofvannämnde uti Kongl.
Kungörelsen den 6 April 1.810 stadgade vilkors tillämpning för alla de städer, der så ej redan skett, icke förtjena afseende, helst det icke blifvit uppgifvet för hvilka städer sådant skulle komma i fråga, samt det dessutom måste tillkomma vederbörande inom hvarje kommun att sjelfva tillse, det de ej må vara i afsaknad af de rättigheter, hvilka genom gällande författningar äro dem till agde; men enär, beträffande förhållandet med skjutsnings-bestyret inom Fahlun, genom inför Utskottet företedda officiela handlingar, upplyst blifvit, att af de skyldigheter, som, till följd af ofvanberörde Kongl. Kungörelse, skulle åligga hus- och jordegare i städerna, båtsmanshåll, inqvartering m. m. för närvarande utgöras af alla fastighetsegare inom Fahlu stad och att endast skjutshållningen i sådant hänseende är ett undantag, samt att Borgerskapet derstädes uti rättegångsväg sökt, men ej lyckats få liusoch jordegare i Fahlun förpligtade att deltaga uti ifrågavarande onus, hvilket synes vida kännbarare än uti någon annan stad drabba Borgerskapet, oaktadt detta, enligt uppgift, hvarken åtnjuter vederlag uti donationsjord, eller, i anseende till den kringliggande jordens bergsfrälse-natur, synes uti skjutsningsbesväret kunna erhålla något understöd af allmogen, och då derjemte den grund för ett sådant onus, hvilken skulle kunnat hemtas från de fördelar, sorn genom skråprivilegier varit städernas Borgerskap tillförsäkrade, numera genom införandet af en lämplig näringsfrihet bortfallit, synes det böra närmare utredas, huruvida 28 Allm.
Hest. och Eknn.-Ulsk. lielänk., N:o SI. ej Fahlu stads burskaps-egande Borgerskap må böra och kunna vinna någon lättnad i meranämnde besvär; hvadan Utskottet anser sig böra vördsamt föreslå, Att Rikets Ständer vilie hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit täcktes i Kader anbefalla en noggrann undersökning om skjutsnings-skyldigheten i Fahlu stad, samt derefter i Nador vidtaga de åtgärder, hvartill rättvisa oell billighet kunna föranleda.
Häremot, anmäldes reservation af Herr Bråkenhjelm, Per Beinhold, af följande innehåll!
»Skulle verkliga skäl vara förhanden för Borgerskapet i Fahlu stad, att begära »en noggrann undersökning» om det samma Borgerskap åliggande skjutsningsbesvär, så lärer dock icke finnas något skäl för Rikets Ständer att, i egenskap af målsman för denna stad, uppträda, enär staden, i likhet med alla andra Svenska undersåter, eger att sjelf göra sin underdåniga anhållan hos Kongl, Majit anhängig.
Uet torde knappast inom hela Riket finnas något enda skjutslag, i fråga om hvilket det kan sägas vara för Utskottet outredt, huruvida ej skjutslaget mä hora och kunna vinna någon lättnad i skjutsnings-hesväret» och skulle frågor af så enskild beskaffenhet blifva föremål för Rikets Ständers underdåniga skrifvelse!1, sä skall det sannolikt inträffa, att deras mängd gör det omöjligt bade för Ständer och Konung att dem handlägga.
Utskottet har ej funnit sig befogad t, att, emot 90 § af Grundlagen, upptaga motionen till besvarande; men har deremot sjelft, emot Grundlagens föreskrift, väckt och förordat en annan motion, hvars innehåll har ett så litet företräde framför det af motionären väckta förslaget, att jag hvarken kunnat förena mig med Utskottet om denna motions tillkomst, form eller innehåll.
I alla händelser gifvas åtskilliga, äfven för Utskottet, utredda förhållanden, som kunnat läggas till grund för Utskottets beslut; t.
ex. att vid många reserv-lag å landtbygden betalar innehafvaren af t mantal skatte för befrielse tran skjntsnings-besväret vida mera. än en burskaps-egande borgare i Fahlun.
Alin i licsv. och lilion.-lisl;.
Memorial, iY:e Si. 29 Särskildt torde uppmärksamheten böra fästas derpå, huruvida, till följe af Utskottets tillstyrkan, bergsfrälset möjligen kail, genom Konungs och Ständers sammanstämmande beslut, komma att fä andel i skjutsnings-besväret.
Ank. till Exp.-Utsk. <J. 18 Apiil 18ä4, kl. 12 m.
Memorial, i anledning af ålcrrcmiss utaf Usta mom. af Utskottets Betänkande N:o 71.
Hedervärda Bonde-Ståndet har till Utskottet återremitterat 1 mom. af Betänkandet Nio 71, i anledning af väckt motion, om ändring i rese-reglementet af den 31 Oktober 1851; men som detta Betänkande blifvit i sin helhet af de öfriga Riks-Stånden bifallet, och beslut deröfver sålunda redan fattadt, kan återremissen icke föranleda till någon vidare åtgärd.
Itcsv. nch Elum. ilsk.
N:o SJ, Ank. till Exp.-Ulsk. d. J8 April 1854, kl. 12 m.
Memoria/, i anledning af älerremiss utaf l:sta mom. af Utskottets Betänkande N:o 75.
Första momentet af nämnde Betänkande, afgifvet i anledning af väckt motion om rättighet för Enkor efter Pastorer i Kalmar Stift, att äfven under extra nådår få tillgodonjuta hela inkomsten af Stomhemman, har af Hedervärda Bonde-Ståndet blifvit återremitterad t; men som samma Betänkande i sin helhet blifvit af de öfriga Riks-Stånden bifallet och beslut sålunda redan är fattadt, föranleder återremissen icke till någon vidare åtgärd.
Stockholm den 18 April 1854. t Allm.
Desi'.- och Ekon.-Llsk. liilänlt., N:n 8 i. 51 Ä:« 5>4.
Arik. till Exp.-Utsk. den 18 April 1854, kl. 4 e. m.
Betänkande, i anledning af väckta motioner om förändrad t användande af de utaf lediga Presllägenheter utgående inkomster, som hittills tillfallit vissa under Bom-Kapitlens vård ställda kassor.
Till Utskottets behandling hafva blifvit öfverlemnade två särskilda motioner i detta ämne, väckta, den ena i Ilögvördiga Preste-Ståndet af Herr Prosten Melén, hvilken, i anledning deraf, att då ecklesiastik-lägenhet af hvad slag som helst blifvit ledig och den afgångne Prestmannen icke efterlemna! enka eller omyndiga barn, Dom-Kapitlet egde för åtskilliga kassors, hufvudsakligen Byggnads-kassans räkning disponera inkomsterna af lägenheten för ett helt år, och då det, enligt motionärens åsigt, icke vore billigt, att sålunda icke obetydliga summor undanhöllos Presterskapet, föreslagit, att Rikets Ständer måtte uti underdånig skrifvelse hos Kongl. Maj:t anhålla, dels att det stadgande, som beröfvade befordrad
Prestman ett års inkomster vid lägenhet, iler nådår icke tillfallit företrädarens enka eller barn, måtte varda till all kraft och verkan upphäfdt, så att den befordrade kunde komma i åtnjutande af sin rätt, så snart den månad till— ändagått, under hvilken fullmakt erhållits; eller ock att, derest sådant funnes mera rättvist, de medel, som ingått till de under Dom-Kapitlets vård varande kassor, måtte förklaras böra tillfalla Stiftets Enke- och Pupill-kassa; och dels att all den inkomst af ledig presterlig lägenhet, som, i följd af rättegång eller annat hinder för tillträde, möjligen kunde blifva besparad, innan den befordrade erhölle behörig fullmakt, måtte likaledes tillfalla Stiftets Enke- och Pupill-kassa; och den andra inom Hedervärda Bonde-Ståndet af Riksdagsmannen Johan Johansson från Orebro län, som gjort framställning derom, att, sedan, i följd af den nya Skol-regleringen, Gymnasierne numera upphört, de till Gymnasii-byggnadskassorna hittills influtna inkomster af Pastorater, hvilka af en eller annan orsak voro lediga, måtte hädanefter tillfalla vederbörande församlings folkskola, hvilkens direktion skulle ega att, till skolans utvidgande och förbättrande saint 52 Allin, llcsv.- nili lilion.-lisli. llelänk., A’.o Si. till underhåll för fattiga barn, i öfverensstämmelse med det reglemente, som kumle varda uppgjordt, handhafva dessa medel, eller ock, i händelse detta förslag ej vunne afseende, att medlen mätte anslås till samtlige Lärdoms-skolorna i .Stiftet, för att användas till enahanda ändamål, för hvilket de, enligt nu befintliga föreskrifter, kommit Gymnasierne till godo.
För närmare utveckling af Herr Prosten Meleus motion, uti hvilken Herr Doktor Sandberg och Prosten Traneus instämt, är vordet anfördt, att om än ifrågavarande medel icke kunde anses hafva blifvit illa använda, dä de tillfallit den så kallade Byggnads-kassan, sä hade likväl, genom ett sådant medlens användande, den Prestman, som vunnit befordran till den lediga lägenheten, lidit en orättvisa, så mycket mera kännbar, som i allmänt befordran vunnes först vid högre ålder och under det den befordrade befunne sig i knappa omständigheter.
Att sterbhusen framdeles uti nåd-åren finge en ersättning för denna förlust, kunde icke med fog invändas, då icke alltid sådana sterbhus-delegare efterlemnades, som lingö tillgodonjuta nåd-år; och äfven i sådant läll kunde en ofta mångårig ränteförlust, till följd af det. saknade kapitalet, anses hafva uppstått.
Något enda skäl förefunnes icke heller dertill, att Presterskapet ensamt borde bidraga till skolhusens byggande och underhållande.
Det vore deremot med billighet öfverensstämmande, att ifrågavarande medel finge ingå till Presterskapets Enke- och Pupill-kassor inom Stiften, hvilka, i brist pä både fond och årliga inkomster af någon betydenhet, för närvarande i allmänhet voro snart sagdt ändamålsiösa.
Utskottet har tagit i öfvervägande hvad sålunda blifvit framställdt, och får till en början upplysa, att, enligt lista § af 2:dra Sektionen och 3:dje Kapitlet i Kongl, Majits förnyade Nådiga Skol-ordning af år 1820, den Byggnads-kassa, som i hvarje Stift bör finnas, eger att uppbära, bland annat, ett års behållna inkomster, sedan aflöning och utskylder blifvit vederbörligen bestridda, efter den ecklesiastika tjensteman, som dött eller afgått utan att efterlemna enka eller omyndiga barn, hvilka lagligen kunna få nåd-år, samt att, jemlikt 4 § af samma Sektion och Kapitel, alla behållna inkomster vid ecklesiastika sysslor, hvilka genom tvist eller af andra skäl komma att öfver den lagliga tillträdestiden stå lediga, skola uppbäras af Konsistorium, som, efter i underdånighet framställdt och af Kongl. Majit i Nåder gilladt förslag, eger disponera dessa medel till den af de under dess vård ställda kassor, eller Byggnads-kassan, Prernii- och Fattig kassan samt Gassa Emeritorum, som linnes deraf i största behof.
Vid pröfning af Prosten Meleus motion har Utskottet att tillse, dels huruvida skäl förefinnes dertill, att den, som vunnit befordran till presterlig lägenhet, der Allm. Mesu.- och Ekon.-ilsk.
BetänkN:o 84.
53 der nåd-år ej eger rum, bör fä densamma genast efter utnämningen tillträda eller ej, och dels till hvilket ändamål inkomsterna af en prestlägenhet i sistnämnda fall, äfvensom då densamma, till följd af rättegång eller annan orsak, står ledig, böra användas under den tid, som motsvarar nåd-året, eller under det rättegången eller annat hinder fortvarar; och emedan, hvad första frågan beträffar, någon beredelsetid för emottagande af ett boställe i de alhaflesta fall är af nöden, samt vid presterlig lägenhet nåd-året eller det efter tjenst-årets utgång löpande året motsvarar fardags-år vid annan af boställe åtföljd beställning, och då dessutom den uti ifrågavarande afseende föreslagna förändringen, hvarigenom tiden för tillträde af presterlig lägenhet skulle göras beroende deraf, huruvida företrädaren efterleinnat enka eller omyndiga barn eller icke, skulle rubba den enhet, hvartill de, i afseende å tiden för tillträde af presterlig lägenhet, nu gällande föreskrifter äro ledande, och hvarifrån undantag nu endast ega rum i de mera sällsynta fall, att lägenhetens tillträde antingen genom rättegång eller i följd af beviljade extra nåd-år fordröjes, har Utskottet funnit sig ej ega anledning att i samma föreskrifter tillstyrka någon ändring.