Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti sakens så beskaffade skick, väcktes mot Ranko-Fullmägtiges ofvanförmäldte åtgärd, inom - Eanko-Utskottes Betdnkanilen. 35 om Vällofl. Borgare Ståndet åtskillige Anmärkningar; hvilka, jemte flere serskilde motioner och ofverläggningar rörande
Disconterne , sorn den -28 och 29 November samt den 2 December nasti, år uti Vällofl.
Ståndet förevarit, sistnämnde dag till Stats-och ^Banko-Utskotten re-, mitterades.
Under det Banko-Utskottet var sysselsatt med pröfningen deraf, inkommo Banko-Fullmäktige med anmälan att Innehafvare af GöthaCanal Discont-Verks skuldbevis, som tillika voro Gäldenärer derstädes , hos Domaren gjordt deras rätt gällande att få skuld mot skuld qvitta, hvilket med 2:ne
Domstolars sammanstämmanstämmande Utslag då blifvit gillat; i anledning hvaraf Banko-Fullmäktige begärde Utskottets Föreskrift huru de borde sig förhålla.
(Litt.B)
Denna anmälan föranledde så mycket heldre till ett. serskildt afseende, som utom det att betungande Rättegångar borde för de Gäldskyldige undanrödjas, någon annan effect deraf ej heller för
Disconterne var att förvänta, än ytterligare utgifter uti omkostnader och RevisionsSkillingars deponerande.
Borgare Ståndets Remiss tili både Stats- och Banko-Utskotten borde sa mycket mindre lägga hinder i vägen för denria frågas serskilda pröfning, sorn de inom Vällofl.
Ståndet förefallne discusioner innefattade flere Allmänna Financiellu frågor, hvaremot denne, hvilken rörde en anmärkning vid Banko - Fulimägtiges åt gärd?> - 3Ö Banko-Utskottets Betänk a nelen. gSril, efter Banko-Utskottets omdöme icke lampel igen kunde derunder begripas, utan i följd af sin egenskap tillhörde Banko-Utskottets handläggning allena, och af sådan anledning kunde ej heller någon öfverläggning med Stats-Utskottet erfordras uti det mai , sorn , egenteligen af Banko Fullmägtiges förfrågan föranledt, då påkallade ett föregående beslut.
Deremot ansåg Utskottet å ena sidan vigtigt, så skilja ämnet for sig, att det ej tillika innefattade något sammanhang med hufvudfrågorne örn
Diskonternes reglering, sorn då hade lagt skäligt hinder för dess serskilda pröfning: hvilket alltså afven innefattade en ökad anledning att ej med samma besvara de öfrige uti Vällofl.
Borgare - Ståndet Väckte frågor.
De enligt irsta, 2:dra och 3:dje Momenterne här ofvan gjorde Anmärkningar torde härigenom få anses besvarade.
Beträffande åter de uti 4:de Momentet upptagne erindringar; så emedan ämnet tillika blifvit i ett Riksstånd väckt, dervid Ledamöter funnits vara af olika tankar, borde Banko - Utskottet äfven af det skälet underställa Riksens Ständer sin mening och deröfver afvakta deras beslut, om Utskottet ock för egen del ej funnit sig dertill äga anledning:
Och torde äfven anmärkningen i 5:te Momentet förfalla, då man eriudrar sig, att Fullmägtiges förfrågan huru de skulle sig förhålla, just föranledde Utskottets Beslut och hemställan till Rikets Ständer.
Detta är hvad Utskottet trodt sig böra andraga - Bun/to-I/tskottets Bet'änl;anden. 37 draga i det som angaF Formen af i frågavarande Arendes beliandling.
I sjelfva hufvudsaken förekommer dervid följande:
Banko Fullmägtige som hade att bevaka Bankens säkerhet för dess försträckningar till X>t skonterne, meddelade ofvannämride förordnande, sorn visserligen sammanhöll tillgångame oskingrade och under tiden närmast förvarade de Interesserades rätt; men då Domstolarne fun ;o det oförenligt med Lagens stadgande borde det ock i följe deraf upphöra.
Här skiljer sig lik väl ämnet i tvänne delar.
Het var nemligen hvarje Diskont Gäldenärs lagliga rätt att liqvidera sin förfallna skuldförbindelse med Diskont Verkets egne skuldbevis, ooh Banko-Styrelsens förvägran i denne del kunde sålunda icke bestå; men ville Gälde* närén sin skyldighet icke fullgöra mer än blott till en del, det vill säga, omsätta skulden, afbetala en del, och gifva ny Förbindelse för återstoden, då miste
Fordringsägarens lika lagliga rätt inträda ätt sådant kunna vägra, eller blott conditionelt bifalla.
Banko-Utskottets mening har ej heller varit någon annan än den, att i sådant fall skulle Banko
Fullrnägtiges förordnande bibehållas uti fortfarande kraft, och Diskonternes papper i följd deraf vid Omsättningar äfven hädanefter emottagas, dock blott som hypotbek till befriande från Lagsökning och öfverränta.
Hvad Malmö Diskont angar så hafva Banko - g8 Banko-Utskottets Betänkandenl lco-Fullmägtige redan bevakat Bankens säkerhet enligt Bagens föreskrift, 1 det de hos Executorn begärt och erhållit såsom serskild underpant motsvarande för sak re ansedde
Be verser:
Ban kens rätt åter afgör
Domaren då saken i laga ordning blir anhängig gjord.
Så vidt ämnet rörde de Gäldskyldiges lagliga 1 i q vidationsrätt , var det väl gemensamt för bade Malmö och Götha Canal-Diskont; men i fråea om Bankens ' O förhållande till dem var det ganska skiljaktigt; och med de säkerhetsmått
Banken i följd af sin prioritetsrätt redan vidtagit för sin fordran i Malmö Diskont, påfordrades nu härvid icke något serskildt öfvervägande.
I anseende till Götha Canal-Diskont var saken betänkligare, emedan vilkoren för Bankens Cireditiv-hiträde till denna Diskont äro helt andra än de som gälla för den förra; och att salunda, då tillgångarna icke mera kunde hållas oförryckte för alla, utan blefvo underkastade en daglig förändring genom Iiqvidationerne, förminskades äfven i samma mun den säkerhet för Bankens ersättning, sorn, ehuru i alla fall , i afseende pä det runa den skulle intaga bland Massan af fordringsägare, beroende af
Domarens pröfning, likväl borde under tiden lagbehörigen bevakas.
I stället för Banko
Fullmägtjges upphäfne åtgärd skulle alltså enligt Utskottets öfvertygel?
se någon annan vidtagas.
Ingenting hade för Banko-Utskottet varit lättare än alt bestämdt förordna, det Banko - FulImägtige skulle genom Eiscals-Embetet låta lagligen bevaka Bankens rätt i afseende på dess fordran för Creditivet till Götha - JBanko-Utskottets BetilnkanJen. 39 tha Canal-Diskont; men Banko-Utskottets skyldighet var härvid äfven att tillse huru det skulle ske, och hvilka följ elaine kunde blifva afen sadan föreskrift.
Det var vid rådfrågande nf Riksens Ständers förra Beslut om vil koren för detta Lånebiträdes beviljande af Banken, sorn Banko-Utskottet fann de stadganden och förbindelser härutinnan hvilka bil agor ne lutt, C & D innehålla.
. / Att under en tidpunkt då Riksens Ständer sjelfve som bäst sysselsätta sig med frågan , om rnti
Diskonternes reglering borde förekomma någon medverkan af Staten eller icke, Banko-fJtskoltet, vid ett så beskaffadt förhållande sorn det nu uppgifne, skulle omedelbarligen lemnat föreskrifter, i följd hvaraf den väsendteiiga rubbning uti näivarande förhållande hade uppstått, att Götha Canals Diskont - Direction antingen nödgats uppgifva Verkets tillgångar till Creditoi rernas förnöjande genom formelig Cession , eller ock inledas i en Process med Banken, derest D irectionen, i enlighet med dess till Eankofullmägtige under d. i och 7 November 1817 afgifne förklaring (Litt. E), fortfarande ansåge Banken för sitt Creditiv icke hafva något Hypothek uti Diskontens tillgångar utan blott i Canalens; det hade efter Utskottets tanka varit så mycket olämpeligare, som en''sådan preliminaire åtgärd, vidtagen utan Riksens Ständers bifall, sedermera kunnat lägga hinder för verkställigheten af deras beslut i hufvudsaken.
Finna - 40 Banko-Utskottets Betänkanden. na Riksens Ständer deremot , att frågan om bevakandet af Bankens säkerhet för Creditivet bor, oansedt de ofvan uppgifna vijkoren för dess begagnande, i den ordning intaga rummet framföre de i detta magt,påliggande ämne förekoininande allmänna betänkligheter, att intet annat öfvervägande, utan blott verkställigheten af alla lagliga formaliteter och medgifvanden , dervid bör och skall äga rum ; så år förklarandet af deras vilja i detta fall, den efterrättelse som Utskottet genast genom Bankens Fiscals-Embete later i verket sätta, medelst vidtagande af alla de åtgärder lagarne stadga och medgifva.
Ett suspensions-tilIstånd , sådant en ledamot inom Utskottet uti dess serskilda anförande åtsyftat, sorn ej vöre en verklig Cession , men i kraft hvaraf en gäldenär likväl skulle förnekas liqvidera sin förfallna skuld-förbindelse, lärer svårligen i verkställigheten kunna äga rum, derföre, att det ej utan ömsesidigt bifall kan blifva lagligt; och efter Utskottets tanka är det ingen följd af den Banko-Fullmägtige uppdragne Öfver-Styrelse öfver Götha Canal-Diskont, att Eullmiigtige emot Canal-Diskont-Direktionens beslut skulle kunna ålägga Diskonten att uppgifvas in Stats.
Diskont-Drectionen bör sjelf känna siie lagliga förbindelser1, och det beror af densamma att i detta fall handla på sätt den tror sig kunna lagligen försvara.
Deremot skulle ingenting snarare, kunna inleda Banken i en inöjelig ansvarighet, till de privata FordrlngsAgarne; än om Banko-Styrelsens inseende öfver Diskonten erkändes vara af ett så administrativt - Banko.Utskottets Betänkanden.
41 tivt omfång, att den kunde anbefalla
Diskontens styrelse ett så väsenteligt steg.
Banken bör härvid efter Utskottets tanka, så länge hufvudfrågan icke blifvit afgjord, ingalunda fram-, ställas i annan egenskap än sorn fordringsägare, för att såsom sådan, lika med alia andra vidtaga de åtgärder till bevakande af sin lagliga rätt, ornstnndigbeterne må påkalla; och det ankommer då på Diskont-Styrelsen eller Götha Canal-BoIag såsom principal och ägare af DiskontOctroyen, att sine skylldigheter fullgöra, eller i brist deraf, på Domarens mellankommande åtgärd, då den anlitas, att detn dertill lagligen förbi da, J
Då nu emedlertid, hvad som i denne del å Bankens sida hufvudsakeligen skulle komma att vidtagas, ofelbart verkade oro, och Diskontpapperens ytterligare misskredit, hvaraf Agioteuren sig nogsamt begagnade på den béböfvandes bekostnad som icke v0re i tillfälle att någon definitiv reglering afvakta; oell dä tfnligf hvad förut är anfördt, Creditivet till Götha-Canal är lemnadt under nog obestämda, och for öfrigt sådane vilkor, att det svårligen enligt lag, lärer kunna förr än efter viss Utsatt tid återfordras; så hafva dessa förenade anledningar hos BankoUtskottet stadgat den öfvertygelse, det BankoFu| Intägt ige äfven borde förständigas, att icke förr än i sista rummet vidtaga sådane åtgärder sopa, innan Riksens Ständer uti hufvudsaken hunnit besluta, kunde gifva anledning till Diskont-Verkens coecurs-mässiga behandling.
Or» 4» BanÅo-Utskoitels Betänkandert.
Om Rikets Ständer hade gillat Banko-Utskottets Betänkande i denna del, och BankoFullmägtige, enär sädant blifvit dem tillkännagifvit, slädnät i någon villrådighet om verkställighets-åtgärderne; dä hade Banko-Utskottet, med ledning af Riksens Ständers Beslut i afseende på ändamålet, ej kunnat eller bordt underlåta, att utan allt uppehåll meddela Fullmägtige erfordelige föreskrifter.
Utskottet lemnade ej heller denna omständighet utan öfvervägande, ehuru detaillen deraf ej egenteligen syntes tillhöra Ämnets generela framställning till Riksens, Ständer; Dess tanka var i det fallet den, att då Diskont papper emoitogos till definitiv-liqvid endast vid full betalning af Lån i den mon de förfalla, men vid omsättningar deremot blott sorn deposition, befve massans tillgångar på sådant sätt i minsta måtto skingrade under den. tid som ännu kunde förflyta innan uti hufvud-s sakgn må blifva något beslutadt ; och att, om.
Banko-Fullmägtige i öfrigt vid togo ytterligare, kontrollerande anstallter i afseende pä sjelfva» Administrationen, samt exempelvis hvar I4:de dag erhölle rapporter om den förändring i tillståndet som genom liqvidationer sig tilldragit, för att deraf erfara huruvida deras mer eller mindre betydlighet fordrade andra åtgärder, skulle dervid till en början kunnat bero.
Och har Banko-Utskottet fått en ytterligare stadga för sin öfvertygelse i denne del af hvad Herr Grefve v. Platen samt Herr Leffler anfört, att nemligen utaf förfallne Lån, liqvidationen till fullo, förhåller sig till omsättningar, som i. till 50.» j till 25, elier högst 1 till 80.
Det Banko-Utskottets Betänk anden. 43 Det Iean nogsamt föreses till hvilken mangel af Rättegångsfrågor det närvarande tillståndet med Diskonterna och deras behandling må k anna gifva anledning, i synnerhet om icke någon allmän Reglering mellankornrner; rnen derföre är det ock af vigt, att Ranko-Styreisen icke i förhand utsträcker sine åtgärder utöfver hvad elen anser sig sorn Fordringsägare kunna och böra vidtaga.
Utskottet sig hafva besvarat de uti ö:te, 7tde, 8:de, gäle, ao:de, it:te, I2:te och I3:de Momenterne upptagne Anmärk, ningar.
I anledning af hvad i4:de och i 5--de Momenterne innefatta, torde få erindras, att Utskottet, sorn insett fördelen al den liqvidation Banko-Fullmägtige föreskrifva så länge den kunde fullföljas, likväl, just derföre att detta förordnande stod i motsägelse till Lagens stadgande, funnit sig föranTåtit tillstyrka af Fullmägtiges beslut, emedan ej hindras kunnat, det de Gäldskyldige icke desto mindre fått till fullo liqvidera sine förfallne Skulder med D iskonternes egne papper.
Och lärer i öfrigt lätteligen inses att hvarken Riksens Ständer, och sålunda ännu mindre deras Deputerade i Banko-Utskottet, kunna äga laglig ratt härutinnan vidtaga några exeeuliva' åtgärder; likasom det ej heller enligt hvad förut blifvit anförd t, skulle varit radeligt örn Banken utsträckt sin befattning härvid annorledes, än så vidt sorn den i egenskap af Fordrings-ägare kunnat gora sina 44 Bänto Utskottets Betänkanden. sina anspråk, lagligen gällande.
Någon serskild
Nådig befallning af Kongl, Maj:t utöfver hvad forfattningarne i dylika fall stadga, torde ock hvarken böta begäras, eller vara att förvänta.
Att Götha-Canal
Diskon t-papperen för tillfället fallit i värde mot Banko-Sedlar är en följd deraf att de icke inlösas; måhända ock till någon del deraf, att de icke fått mot Diskont-Skuld, qvitta*; meri detta bevisar ej ovilkorligen, att
Diskonten, enligt hvad den uti tet gjorde anmärkning synes åsyfta, är Bankerutt: och då man ser Diskont-Direktionen sam nogsamt känner Lagarnes föreskrifter, vid detta tillfälle handla så passivt, skulle man skäligen höra tvifla örn ett sådant förhållande.
Att alla
Lån i den mon de förfalla, och icke blott de redan förfallne , med Diskontens paj.per kunna till fullo liqvidera*, är en följd af lagens tillämpning, och Utskottet har deruti instätndt.
Det uti förra Betänkandet befintelige ordalag Wolt förf aline Län, uttrycker ej meningen af blott i den stund förfallne då Betänkandet skref* ; utan i allmänhet af förfallne
Lån , det vill säga i den mon de förfalla.
Tillden anmärkning att ofvannämnde rättighet ej blifvit tillerkänd den låntagare!, hvars
Lån hädanefter förfaller, gifves sålunda ingen anledning; hvadan ock stödde anförande om
Domstolens åtgärd , icke torde påfordra n gon vidare förklaring.
Sedan .Banko-Utskottet härigenom, med anledning af hvad inom de respective Stånden felif - BanÅo-Utskottets Betiuiftanden.
45 blifvit erinradt, i möjligaste målto sökt utreda de skäl sorn legat till grund för dess förra Betänkande; är det ock en följd deraf, att Utskottet vid detsamma förblifver ; underställande vördsamt det ena och andra Riksens Höglofl.
Ständers försyade pröfning och slutliga decision.
Tvänne Ijedamötérs serskildta meningar blifva enligt förbehåll härvid bifogade.
Stockholm den l6:de Januari 1818.
Ma g. Palmquist. E. A. Almquist. L. J. Lundgren.
Jonas Andersson. G. Helsingius.
Utdrag af Protokollet hullet hos Riksens Höglofl.
Ständers Banko-Utskott vid Urtima Riksdagen i Stockholm den iG Januari J818. S. D. Herr Lectorn och Prosten Fröberg anförde:
Sedan genom väckt fråga , inom Vällofl. Borgare-Ståndet sorn till Banko-Utskottet remitterades, om upphäfvande af Banko-Fullmägtiges prohibitiva åtgärd i afseende på de fallna
Dislonternes rätt, att af sine Debitorer emottaga i betalning sina egna Skulde-bevis, Banko-Utskottet nödgats taga befattning med ett ämne, som, i min tanka , egentligen aldrig särskilt bordt blifva föremål för Riksens Sländers discussioner, och nu går, att i anledning af de inom RiksStänden gjorde anmärkningar, gifva ett förnyad t 4& Banko-Utskottets Betankandenl adt Utlåtande i det förras ställe, som blifvit återremitteradt, anhåller jag, att då jag icke karr förena mig i de åsigter, som legat till grund för Högloft.
Utskottets förr afgifne Betänkande,’ få framställa den synpunkt hvarur jag förmodat, att denna sak bort både betragtas och behandlas.
Det har synts mig, att, antingen BankoUtskottet och Riksens Ständer upphäfva eller stadfästa Banko-Fullmägtiges förromnämnde och nu ifråga satte åtgärd, detta Riksens Ständers beslut, ingalunda influerar på sjelfva frågan, och att det således, i afseende på den, är fullkomligt likgiltigt hvilketdera sker; ty positiva Dagen fortfar i alla falt, att, oberoende af detta beslut, utöfva sin verkan, och döma Diskonterne skyldige att qvitta gäld mot gäld, med den enda skillnad, att i sednare händelsen, eller om fulhnägtiges åtgärd stadfästes, Diskont- Directionerne, som härigenom erkänt sig stå under Banko-Styrelsens och således Riksens Ständers befäl, nödgas under fortgående Rättegångar erlägga revisions-pengar, hvars storlek sluteligen skall öfverstiga möjligheten af deras tillgångar. X detta hänseende är det således, som fullmägtiges till
Directionerne gifne förbud synes böra upphäfvas och det öfverlemnas åt deras egit fria behag, att medelst Revisions sk il— lings erläggande fortsätta de började rättegängarne eller icke , hvilket äfvenledes nu lärer vara sked t.
Men ett helt annat skick får frågan , om den framställes ur andra, än blott juridiske syn punk - Banko-Utskottets Betänkanden. 47 punkter.
Dä heter rlet. icke: är det lagligt att gäld får qvittas med gäld? utan, är det billigt, iir det rättvist? och derpå svarar jag, med afseende på
Diskonternes outredda ställning, och under ovisshet om deras framtida ännu oafgjor«la öde, högt Nej !
Svarades 3a , så skall man ju nödvändigt förutsätta, hvad som ännu ingalunda är afgjordt att Riksens Ständer, på ett eller annat sätt, blifva Diskonternes Commissionairer, öfvertaga deras affairer, inlösa deras Reverser och göra hvar och en af deras Kreditorer lika rätt, samt sedan, så godt de kunna och förmå, genom oafbruten lagsökning och tilläfventyrs manga medborgares ruin indrifva dera» vidt utsträckta Skuldposter, och ändå blifva glade att slippa ur affairen med oifret af några a 00,000 R:d.
Jag vet alltförväl, att när laglighet och billighet i ett borgerligt samhälle komma i kollision, måste alltid lagligheren rå öfver billigheten.
Derföre har det synts mig värdigt Rikets Dagstiftande makt att söka förena bägge och med iakttagande af juridikens bindande former, åstadkomma ett tillstånd af rättvisa, hvaruti hoppet åtminstone förvaras för alla, att få njuta lika rätt, der de alla hafva samma rätt.- och detta tillstånd af rättvisa kan endast inträda genom det suspensions-tillstånd, som BankoFullmägtige, med lofvärd känsla af sakens billighet, och med afseende på Bankens och Medborgares gemensamma rätt, åsyftat medelst sitt förbud, att på annat sätt än; som Hypotequer emottaga i afbetalning egne Reverser.
Detta suspensions-tillstånd åter kan icke lagligen inträffa - 48 Bariko-UtskottsetBetänkanilen. träffa ulan genom Diskonternes konkurs-mässiga behandling, hvilken likväl icke ännu oell för det närvarande behöfver sträcka sig längre än blott till utsättande af Proklama-dag-
Derigenom vinnes tiden och man har undvikit att våldföra Medborgares rätt, man har undvikit att å prior! afgöra frågan om Diskonternes utredning, vid hvars öfverläggning Rikets Ständer både hafva rätt och behof af all möjlig frihet, för att icke i de vigtiga financiella Arenderne, sjelfva blifva och göra and ra Medborgare^ hvars Ombud de äro, till slafvar af enskilde korporationers åtgärder och godtycke.
Det är derföre icke sagt, att denna Proklama-dag behöfver afvaktas.
Deri försvinner ju af sig sjelf om parti till full Liqvid dessförinnan hinner tagas.
Man invänder val att ingen har makt att mot deras vilja förklara dem i konkurs tillstånd, men Banko-Styrelsen hade makt att förbjuda dem emottagandet af egne Papper i betalning?
Och Riksens Ständer, af hvars godhet och Nåd, hela deras öde beror, skulle icke hafva makt, att göra en blott deklaration af konkurs-tillstånd, hvarpå Bankens säkerhet för sin fordran i deras Massa oundvikeligen beror, hvarpå tusende Medborgares rätt hvilar, till ett villkor för sin öfverläggning om deras hjelpande.
Jag kari icke inse detta, och jag tillstår mig icke kunna begripa, hvarföre man fruktar, att taga della afgörande och angelägna steg.
Jag kan omöjeligen dertill fatta någon annan orsak, än att man redan ifrån början vill förmå Standerne till ett preliminairt steg, sam sedan, när sjelfva liuf - Bnnko-Uskottets BetänÅanden.
45 hufvud frågan förekommer, utesluter allt val af resultat.
Efter min åsigt af saken, influerar det från Diskont-Bolagen, pi Banko-Utskottets fråga, om de tro sig kunna utreda sig sjelfva, afLidade svar, mer än mycket, icke på detta ämnes juridiska behandling, från hvilken sida en del af Höglofi- Utskottets Herrar Ledamöter endast betraktat detsamma, utan på Riksens Stä nders rättvisa behandling deraf.
Och det var ur det skälet, som jag yrkat afvagtan af detta svar,'
Ehuru ännu icke officielt rrieddeladt, känner man likväl dess hufvudsakeliga innehåll.
Det blef som man kunde förmoda, Diskont-Bolagen vilja nemligen hafva den godheten att sjeifve och genom sina Diskont-Direktioner, utreda Diskonternes affairer, om endast Riksens Ständer dertill bestå dem till rach el ige Medel.
Det vill dock med andra ord säga, att utan dessa af Riksens Ständer erhållande medel, kunna de icke utreda sig, kunna de icke göra hvar man rätt , hoc est, måste de göra konkurs eller söka accord- I. denna sakernes ställning an-i ser jag för min del , Höglofi.
Banko - Utskottet icke kunna annat än tillstyrka Riksens Ständer, upphäfvande af Banko-Fullmägtiges of. vanförmälde prohibitiva åtgärd till förekommana de deraf, att icke Diskonterne sedan hemsöka Banko Styrelsen med ersättnings-fordran för utlaggde och förlorade Revisions-penningar, men tillika för Riksens Ständer ådagalägga nödvändigheten af Diskonternes konkursmässiga be-* handling i afseende på utsättande af Proklama, och Bihang till Riks-St.
Brot. 1S17 — fSi S- 6'te Sami. N:r 7, S. Banko-Utskottets Betänkanden: och för att bereda ett lagligt suspensions-tillstånd i Diskonternes affairer och rörelse, och det allt för att bevara åt Riksens Ständer en obunden frihet 1 tillkommande öfverläggningar, åt Ranken säkerhet för sin fordran, och åt Medborgare, hoppet att få äga lika rätt.
Med hvad annan utväg man eljest vill sätta i stället för Banlco-Fullmägtiges upphäfna åtgärd, så har marx följdt den princip, att det som icke är afgjordt, likväl måste anses vara det.
Herr Borgmästaren Holm yttrade:
I anledning af respektive Riks-Ståndens återremiss, angående Gäldenärernes 1 Diskont-Verken liqvid med Diskont-Sedlar för silia Skulder, finnér jag ej något skäl för Banko-Utskottet att göra ändring uti sitt förra Betänkande, hvarigenom Herrar Banko-Fullmägtiges ifrågavarande Beslut bör upphafvas -och. saken ställas i det skick den var, innan samma Beslut fattades; Men som det är Banko-Utskottets ovillkorliga pligt att vid detta tillfälle iagttaga Bankens rätt och säkerhet, utan afseende på de mått och steg, som Riksens Ständer framdeles kunna vidtaga till
Diskonternes undsättning i anledning af derom gjorde motioner, hvilka ännu bero på vederbörande Utskotts föregående beredning; och det icke kan vara likgiltigt för Banken att större eller mindre del af Kanal-Diskont-Verkets säkre Gäldenärer, få godtgöra sina skullder med Verkets egna Sedlar, hvarigenom Banken skulle förlora sin rätt i desse säkerheter, och möje. ligen blifva lidande eller obetald; så finnér jag nödigt förordna, att Banko-Fullmägtige genast af - Banko JJtskoitets Befdiikanderi, 51 affarcfa ett Ombud till Canal-Diskontens Direktion I Götheborg, med det uppdrag, att, icke allenast underrätta
Direktionen om ogillande af Banko Fullmägtiges ofvannämnde beslut, utan ock tillika, å Bankens vägnar, kungöra DiskontDirektionen detta Föreläggande, att, i samma stund bemulde
Direktion tager någon befattning eller Eiqvid med Diskontens tillgångar och skullder, utan att Direktionen först skrifteligen åtagit sig att en sådan Utredning fullborda oell