Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
It af det honom i laga väg ådömda ersättningsbelopp, Kongl, Maj:t uti nådigt bref af den 1 Oktober sistlidet år förklarat samma underdåniga ansökning icke kunna bifallas, sedermera icke tillkommit, utan alla de förhållanden och omständigheter, hvilka med denna sak stå i sammanhang och möjligen på bedömande deraf kunna inverka, varit före detta utredda och kända, farm Herr kommendören, för sin del, ingen giltig grund för underdånigt tillstyrkande af nådigt afseende å Kan»mariatts-rådet Sylvanders ofvanberörda underdåniga anhållan, *tt Kongl. Maj:t täcktes hos Rikets Ständer i nåder föreslå det ådömda ersättnings-beloppets efterskänkande och afskrifning samt tillåta samma belopps halancerande emedlertid i räkenskapen.
Herr chefen och Contre-amiralen förklarade, att han, lika med t. f. Amiralitets-kammarrådet Bäckström, i hufvudsakligt afseende var af referentens tanka.
Herr Presidenten m. t*, von Hartmans do rjff, som förmälde, att han väl deltagit i Kongl. Kammar-rättens öfver sökanden den 14 Mars 1842 fällda och af Kongl. Maj:t den 25 April 1845 i nåder stadfästade utslag, roen ej i Kongl.
Kammar-rättens den 27 Juni 1843 gjorda underdåniga hemställan om sökandens befrielse af gunst och nåd från den honom ådömda ersättningsskyldigheten, yttrade derefter följande: ”1 afsende på denna befrielse äro 3:ne frågor att öfverväga, nemligen, om hon må beviljas, antingen l:o genom Konungens rätt att göra nåd i brottmål, eller 2:o genom eftergift å kronans vägnar af det henrie tillerkända skadeståndet, och 3:o om sättet att dervid gå tillväga.
!:o Enligt 25 §. regeringsformen, synes det vara ådömd bestraffning, som utgör föremål för Konungens benådningsrätt, men icke det skadestånd, som blifvit någon ålagdt att gälda för egendom, hvilken kronan, eller hvem det vara må, genom hans vållande förlorat.
Jag anser mig följaktligen destomindre böra benådningen underdånigst till- eller afstyrka, som en ansökning derom redan blifvit hos Kongl. Majit den 1 Oktober 1845 afslagen. 2:o
För skadeståndets efterskänkande af den lidande egendomshafvarén, Kongl. Majit och kronan, åt den försumlige förvaltaren, sökanden, hafva inga nya skäl förekommit, sedan målet hos Kongl. Kammar-rätten afdömdes.
Ehvad man må säga om de gällande författningarnas otydlighet på den tid försummelsen inträffade, så slår det likväl fast, att arrende-kontraktet, försedt med den borgensförbindelse, som bordt förnyas, låg i Lands-kontorets förvar och att, enligt kontraktets uttryckliga ordalydelse, förnyelsen skolat genom Konungens befallningshafvandes, d. v. s. närmast genom sökandens försorg, i hans egenskap af landskamererare, verkställas.
Ehuru ömande omständig - 12 Kongl. Majds Nåd.
Skrifvelse, N.o 27. heter för honom må förekomma, finner jag mig dock, med afseende på kronans säkerhet vid andra dylika händelser, icke böra den ifrågavarande eftergiften i underdånighet tillstyrka. 3:o Skulle Kongl.
Maj.t likväl i nåder anse berörda eftergift böra beviljas, så lärer mig dock icke vara tillstäudigt att sältet i underdånighet föreslå.
Lämpligheten af den åtgärd, sökanden i sådant hänseende begärt, eller en nådig framställning till Rikets riästsammanträdande Ständer om hans befrielse och ersättnings-beloppets afskrifning, förutsätter en pröfning af frågorna, antingen det är rikets Konung eller Ständer allena, eller beggedera gemensamt, som ega att, på rikets vägnar, efterskänka ifrågavarande, till dess sjöförsvar anslagna medel.
Att ingå i en så beskaffad pröfning, utan att dertill uttryckligen hafva erhållit nådig befallning, tror jag ej innefattas under min behörighet såsom deltagande i detta sammanträde.*’
Och skulle, i enlighet med pluralitetens mening, underdånigt utlåtande, på sätt registraturet närmare utvisar, uppsättas, för att, jemte detta omröstnings-protokoll, derefter till Kongl.
På befallning.
C. E Holm.
Utdrag af Protokollet öfver Sjöförsvars-Departementet tillhörande ärendenj hållet inför Hans Maj:t Konungen uti Statsrådet d Stockholms Slott den 8 Oktober i847- Närvarande : Hans Excellens Justitie-Statsministern, Herr Grefve Possej Hans Excellens Statsministern för Utrikes ärendena, Herr Friherre Ihrej Statsråden: Friherre Stael von Holstein, Munthe j Friherre Peyronf Silfverstolpe j Waern, Friherre Gyllengranat, Kovgl. Majus Nåd.
Proposition; Nto 18. 13 Faxe, Fåhreeus. Departements-chefen, Statsrådet Friherre Gyllengranat uppläste till justering : l:o ett, i öfverensstämmelse med förut fattadt beslut, uppsatt förslag till Kongl. Majlis nådiga skrifvelse till Bikets Ständer, i fråga om förre Landskamereraren, Kammarrätts-rådet G, Sylvanders underdåniga ansökning, rörande eftergift af ett honom till ersättning ådömdt belopp.
Uppå Statsrådets underdåniga tillstyrkan, täcktes Kongl. Majit i nåder gilla berörda förslag, sådant det finnes detta protokoll bilagdt, samt befalla, att, i enlighet med detsamma, nådig skrifvelse skulle till Rikets Ständer expedieras.
Ank. till Exp. Utsk. den i3 December, kl. n f. m. Kongl.
Maj:ts Nådiga proposition till Rikets Ständer_, med förslag till förordning angående handelsboks vitsord; gifven Stockholms Slott den g November 184?•
Rikets sednast församlade Ständer bade, genom underdånig skrifvelse den 22 April 1845, föreslagit tillägg till 2 §. af Konel. förordningen den 28 Juni 1798, i fråga om varors utborgande samt i skrifvelse den 15 Maj 1845 underdånigst hemställt, att, med upphäfvande af 2 §. i 17 kap. rättegångsbalken och Kongl, förklaringen den 15 Oktober 1810, förändrade bestämmelser måtte antagas i fråga om handelsboks vitsord, dervid varit afsedt att befordra skyndsamma, ordentliga samt ömsesidigt betryggande uppgörelser emellan säljare och köpare.
På grund af anmärkta brister i dessa förslag har Kongl. Majit funnit desamma icke kunna i nåder antagas.
Men Kongl. Majit, som insett angelägen heten att i nämnde syftning söka förbättra kreditlagstiftningen, har låtit i ämnet uppgöra ett nytt förslag för att Rikets Ständer föreläggas.
Detta förslag är grundadt på godkännande af RiketsStänders mening om rättsenligheten och nyttan af den förändring i 17 kap. 2 §. rättegångs-balken, att lagstiftaren , i stället för att lemnaden handlande rättighet att genom ed sjelf fylla 14 Kongl, Maj:ts Nåd.
Propositionj N;o 08. bevisningen, stadgar såsom den uppgifna gäldenärens rätt och skyldighet alt, då han nekar till skuld, hvarom handelsbok åberopas, fria sig med ed, derest han ej helldre vill fyllnadsed åt den fordrande uppdraga, eller ock eljest sådana särskilda omständigheter förekomma , att giltiga skäl tala för edgångens öfverlåtande åt den sednare.
Och äro i öfrigt de åsigter hufvudsakligen följda: alt lagstiftningen bör, för befrämjande af det ofvanantydda ändamålet och i öfverensstämmelse med den redan i 2 §. af Kongl, förordningen den 28 Juni 1798 uttalade grundsats, stadga skyldighet för säljaren att inom viss, ej alltför lång, tid tillställa räkning eller lagsöka, vid äfventyr att eljest icke kunna med samma vitsord åberopa sin handelsbok, och detta så mycket helldre, som köparen i annat fall, när han efter flere års förlopp kräfves för en bokskuld, kan, änskönt han anser krafvet origtigt, nödgas låta utslaget ankomma på motpartens edgång och således just till följd af dennes försumlighet sättas ur stånd att begagna sin rätt att med ed från krafvet sig fria; att den, som i ändamål af kraf, fått räkning å borgade varor sig tillställd, icke ovilkorligen skall vara förpligtad att för bevarandet af sin talan mot räkningen anställa klander genom rättegång, utan må anses hafva sådan talan öppen, derest han, inom klandertidens slut, tillsagt den fordrande; att hans räkning icke godkännas, på sätt Lag-kommittéens förslag till Civil-lag Utsöknings-balkens 3 kap. 1 §. också innehåller; samt att grunderna för blifvande bestämmelser om vittsordet af tillställd räkning jemväl kunna och böra, med föga afvikelse, i fråga om motbok, tillämpas.
Maj:t föreslår således att: med upphäfvande af 2 §. i 17 kap.
Rättegångs-balken och förklaringen häröfver den 15 Oktober 1810, samt 2 §. i förordningen angående vissa omständigheter i lagsöknings- och utmätningsmål den 28 Juni 1798, stadgas som föijer: §. 1.
Beropar sig handlande å sin handelsbok att dermed styrka fordran för borgade varor, finnes den bok ordentligen förd och gitter ej vederparten visa fel deri eller sådana omständigheter, som boken eller personen misstänkta göra, men nekar ändå till krafvet; då ege boken det vitsord, att han, som gökes’, skall vara skyldig med ed sig fria, der han ej helldre vill Öfverlåta åt handlanden eller den, som boken fört, att fordringens riktighet edligen sanna, eller ock rätten, i anseende till serskilda orsaker, finnes skäl att edgången åt handlanden eller bokföraren uppdraga. §■ 2> Handelsbok håfve ej det vitsord , hvarom i §. i sagdt är, derest icke Kongl. Majus Nåd.
Propositiorij
N;0 27. «5 inom utgången af nästa år efter det, hvarunder utborgningen skett, handlanden bevisligen tillställt gäldenär ordentlig räkning å de borgade varorna eller ock honom derföre hos rätten eller Konungens befallningshafvande sökt. § 3\
Är räkning köparen tillställd, såsom i § 2 sägs, och har icke, inom sex månader derefter, köparen antingen enligt skriftligt intyg af trovärdiga män eller handlandens eget erkännande tillsagt honom, att räkningen ej godkännes*, eller ock den hos rätten, hvarunder köparen sitt hemvist häfver, genom rättegång klandrat; vare då räkningen lika utmätningsgild, som förfallet skuldebref.
Har räkningen blifvit genom köparens påskrift godkänd, vare lag samma. §•. 4- Är emellan handlande och den, till hvilken han varor utborgat, motbok upprättad, och har köparen icke, inom sex månader, sedan han, efter sista utborgningen, motboken emottog, klandrat densamma på något af de sätt, hvarom i §.3 sagdt är; då galle den bok emot honom såsom fullt bevis i allt, hval i han ej kan visa fel.
Har köparen vanvårdat motbok, så att den förkommit, eller kan handlanden i motboken visa fel, som härrör af köparens åtgärd eller vållande; då ege handlanden eller den, hans handelsbok hållit, att handelsboken med ed styrka. §. 5.
Hvad för handlande efter föregående §§. gällande är, skall jemväl lämpas till den, som drifver bergsbruk, fabrik, verkstad eller annan till beredande eller förädling af råa ämnen gjord inrättning. §. 6.
Denna författning träder i verksamhet den 1 Juli 1849.
Stockholms Slolt den 9 November 1847. OSCAR. 4.
Utdrag af Protokollet öfver Justitie-Departements-ärenden, hållet inför Hans May.t Konungen uti Statsrådet å Stockholms Slott den 17 September 1847•
Hans Excellens, Justitie-Statsministern, Herr Grefve Posse> Hans Excellens, Statsministern för utrikes ärendena, Herr Friherre Ihre, 16 Kongl.
Proposition, N-o a8.
Fåhreeus, Friherre Staél von Holstein, Munthe, Friherre Peyron, Silfverstolpe, Wtern, Fri herrte Gyllengranat, Faxe; Justit!aeråden: Bredberg, Nyblaeus.
Hans Excellens Herr Grefven och Justitie-Stats-ministern anmälde i underdånighet:
Att, sedan Rikets Ständer, genom underdånig skrifvelse den 22 April 1845, föreslagit tillägg till 2 §. af Kongl, förordningen den 28 Juni 1798, i fråga om varors ulborgande, samt, i skrifvelse den 15 Maj 18f5, hemställt, att, med upphäfvande af 2 §. i 17 kap. rältegångs-balken och Kongl, förklaringen den 15 Oktober 1810, förändrade bestämmelser måtte antagas, i fråga om handelsboks vitsord, dervid varit afsedt att befordra skyndsamma, ordentliga samt ömsesidigt betryggande uppgörelser emellan säljare och köpare, men, på grund af anmärkta brister i förslagen, Kongl. Maj:t funnit desamma icke kunna i nåder antagas; så hade Herr Justitie-Statsministern, inseende angelägenheten att i nämnda syftning söka förbättra kreditlagstiftningen, låtit i ämnet uppgöra ett nylt förslag, hvarvid Högsta
Domstolens anmärkningar emot förra förslagen till det hufvudsakliga blifvit begagnade och i^öfrigt skett tillämpning af följande åsigter: att lagstiftningen borde, för befrämjande af det ofvan antydda ändamålet och i öfverensstämmelse med den redan i 2 §. af Kongl, förordningen den 28 Juni 1798 uttalade grundsats, stadga skyldighet för säljaren att, inom viss ej alltför lång tid, tillställa räkning eller lagsöka, vid äfventyr att eljest icke kunna med samma vitsord åberopa sin handelsbok och detta så mycket heldre, som köparen, i annat fall, när han, efter flera års förlopp, klafves för en bokskuld, han, änskönt han anser krafvet oriktigt, nödgas låta utslaget ankomma på motpartens edgång och således, just till följd af dennes försumlighet, sättes ur stånd att begagna sin genom förslaget medgifna rätt att med ed från krafvet sig fria; att den, som, i ändamål af kraf, fått räkning å borgade varor sig tillställd, icke ovilkorligen borde vara förpligtad att, för bevarandet af sin talan emot räkningen, anställa klander genom rättegång, utan må anses hafva sin talan öppen, derest Kongl. Majis Nåd.
Proposition j N:o 28. 17 derest lian, inom klandertidens slut, tillsagt den fordrande, att hans räkning icke godkännes, på sätt Lag-kommittéens förslag till civillag, Utsökningsbalken 3 kap. 1 § också innehåller; och att, då 1 § af den nu föreslagna författningen i slutet innefattar korrektiv mot så väl ena som andra partens felaktiga förfarande, och alltså jemväl för den händelse, att köpare finnes svikligen hafva ändrat, förneka eller underhålla emottagen motbok, torde föreskrifterna om motbok kunna inskränkas till hvad förslagets 4 § utvisar.
Kongl. Maj:t, som, uppå Statsrådets ledamöters .enhälliga tillstyrkan, fann, att proposition om författning i ämnet borde, i den ordning 87 § Regeringsformen föreskrifver, till Rikets Ständer framställas, täcktes förordna, att Högsta
Domstolens utlåtande öfver det af Herr Justitie-Statsministern nu anmälda förslag till förordning angående handelsboks vitsord, skulle genom note af protokollet infordras.
In fidem A. H. Heurlin.
Utdrag af serskildt protokoll öfver Justitie-ärenden hållet uti Kongl. Maj:ts Högsta Domstol Thorsdagen den 14 Oktober 1847.
Justitieråden Bredberg > Nyblaeus , Grefve Snoilsky 3 Grefve C.
Sparre j af Rolén 3 Schmidt j Alexandersson.
Sedan handlingarna i nedannämnda mål, jemlikt Högsta
Domstolens vid föredragning deraf fattade beslut, emellan dess ofvanbemälde ledamöter cirkulerat, företogs nu sammma mål tili afgörande, nemligen:
Det förslag till förordning angående handelsboks vitsord, sorn Hans Excellens Herr Justitie-Statsministern låtit upprätta och hvaröfver Högsta Domstolens utlåtande är vordet af Kongl. Maj:t, genom note ur Statsråds-protoBik. till R.
1847 och 1848, 1 Sami. 1 Afd. 7 Hlift. 3 18 Kongl. Majds Nåd.
Propositiorij N.-o 28. kollet för den 17 sistlidne
Sep (ernber, i nåder infordradt; varande detta förslag, som blifvit den 23 i samma månad i Högsta Domstolen anmäldt, så lydande: ”Med uppliäfvande af 2 § i 17 kap.
Rättegångsbalken och Förklaringen häröfver den 15 Oktober 1810, samt 2 § i Förordningen angående vissa omständigheter i lagsöknings- och utmätningsmål den 28 Juni 1798, stadgas sorn följer: § 1.
Beropar sig handlanden å sin handelsbok, att dermed styrka fordran för borgade varor: finnes den bok ordentligen förd, och gitter ej vederpart»! visa fel deri eller sådana omständigheter, som boken eller personen misstänkta göra, men nekar ändå till krafvet, då ege boken det vitsord, att lian, som sökes, skall vara skyldig med ed sig fria, der han ej hellre vill öfverlåta åt handlanden eller den, som boken fört, att fordringens rigtighet edligen sanna, eller ock rätten, i anseende till serskilda orsaker, finner skäl att edgången åt handlanden eller bokföraren uppdraga. § 2.
Handelsbok håfve ej det vitsord, hvarom i § 1 sagdt är, derest icke, inom utgången af nästa år, efter det, hvarunder utborgningen skett, handlanden bevisligen tillställt gäldenär ordentlig räkning å de borgade varorna, eller ock honom derföre hoy rätten eller Konungens Befallningshafvande sökt. § 3.
Är räkning köparen tillställd, såsom i § 2 sägs, och har icke, inom sex månader derefter, köparen antingen, enligt skriftligt intyg af trovärdige män eller handlandens eget erkännande, tillsagt honom, att räkningen ej godkännes, eller ock den hos rätten, hvarunder köparen sitt hemvist häfver, genom rättegång klandrat; vare då räkningen lika utmätningsgild, som förfallet skuldebref.
Är emellan handlande och den, till hvilken han varor utborgat, motbok upprättad, och liar köparen icke, inom sex månader sedan han, efter sista utborgningen, motboken emottog, klandrat densamma på något af de sätt, hvarom i §3 sagdt är; då galle (len bok emot honom såsom fullt bevis i allt, hvari han ej kan visa fel.
Kongl. Maj.-Is Nåd.
Proposition, N.-o 28. 19 § 5.
Hvad för handlande efter föregående §§ gällande är, skall jemväl lämpas till den, som drifver bergsbruk, fabrik, verkstad eller annan till beredande eller förädling af råa ämnen gjord inrättning.
Alexandersson tillstyrkte bifall å förslaget.
Schmidt förklarade, det lian för sin del ej egde annat att anmärka emot förslaget, än vid den 4 §, angående bevisning genom upprättad så kallad motbok, dels att, för att närmare bestämma föreskriften, borde, efter orden ”motbok upprättad”, tilläggas: ”deri tecknadt finnes hvad borgadt och betaldt blifvit,” dels ock att till förslagets fullständighet skulle böra, att der tillägges hvad i den föreslagna nya Civillagen, 22 kap. 11 § sista mom. är infördt, nemligen: ”Ilar motbok upprättad varit, och säger den, som kräfves, att motboken förkommit, eller kan handlande i motbok visa fel, som utan bans åtgärd eller vållande tillkommit; då ege lian eller den, bans handelsbok liållit, rätt att den med ed styrka.”
Med Justitierådet Schmidt instämde Justi lieraden af Rolén, Grefve C.
Sparre, Grefve Snoilsky och Nyblaeus.
Justitierådet Bredberg yttrade: ”Emot det hufvudsakliga af ifrågavarande förslag, innefattande, att rättigheten till edgång i frågor om kraf, grundadt på handelsbok, bör i allmänhet tillhöra, icke säljaren, utan den uppgifne köparen, liar jag, för min del, desto mindre något att erinra, som förslaget härutinnan öfverensstämmer med lag-kommittéens fullständiga motiverade och af Högste Domstolen, vid derstädes föregången granskning, i denna del godkända förslag till ny civillag, 22 kap.
Deremot anser jag mig pligtig framställa mina betänkligheter i afseende på några af de stadgande!!, hvarom, i sammanhang härmed, under afvikelse från förenämnde förslag till civillag, fråga nu blifvit väckt.” ”De föreslagna 2 och 3 §§ innehålla, att handelsbok ej skall ega det vitsord, hvarom i 1 § sagdt är, derest icke, inom utgången af nästa år efter det, hvarunder utborgningen skett, handlanden tillställt gäldenären ordentlig räkning å de borgade varorna eller ock honom derföre bos rätten elier Konungens befallningshafvande sökt; Denna författning träder i verksamhet den 1849.” Kongl.
Proposition N.o i8. men är räkningen, på förenämnda sätt, köparen tillstäld och har icke, inom sex månader derefter, köparen bevisligen tillsagt handlanden, att räkningen ej godkännes, eller ock den hos rätten, hvarunder köparen sitt hemvist häfver, genom rättegång klandrat,- vare då räkningen lika utmätuingsgild, sorn förfallet skuldebref; hvarjemte lag samma vare, om räkningen blifvit genom köparens påskrift godkänd.” ”Jag inser nyttan af lagbud, som kunna motverka" dröjsmål med uppgörandet af liqvider om varu-utborgningar, men finner den nu föreslagna påföljden utaf dröjsmålet, att handelsboken skulle förlora lagligt vitsord, vara alltför vidsträckt.
I de flesta fall måste säljaren vara i saknad af annan bevisning om skedda utborgningar, än som grundas på handelsboken, ty det är icke honom möjligt att för hvarje tillfälle förse sig med vittnen eller qvittenser.
Ett sorgfälligt iakttagande af sådana försigtighetsmått skulle göra en någorlunda liflig borgerlig rörelse nästan omöjlig.
Följaktligen, om förslaget blefve lag, och säljare, utaf undseende för köpare eller af annan orsak, komme att dröja med kraf eller bevisligt tillställande af räkning utöfver den stadgade tiden, skulle det merendels blifva beroende af köparens välbehag, huruvida han ville genom vägrande undgå all betalningsskyldighet, och säljaren skulle i detta fall gå sin verkliga fordran alldeles förlustig.
Sannolikt skulle ock försök att undandraga sig skulden medelst förnekande af att räkning varit inom föreskrifven tid tillstäld, föranleda mångfalldiga rättegångar.” ”Då jag således, för min del, icke kan tillstyrka antagandet af nyssnämnde, inom Sveriges lagstiftning, så vidt jag känner, hitintills nya förslag om upphörande af handelsboks vitsord, anser jag deremot rätt och gagneligt, att, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med hvad redan är stadgadt och jemväl af lag-kommitteen, i civiilags-förslagets Utsökningsbalk, 3 kap. 1 §, upptaget, den betalningsrätt i exsekutiv väg, som oklandrad räkning öfver utborgade varor, lika med skuldsedel, bör medföra, icke eger rum i annan händelse, än att räkningen är köparen tillstäld inom ett år från uthorgningsdagen.
Har säljaren icke iakttagit denna tid, må han vidkännas den olägenhet, att hans på räkningen grundade fordran icke anses utmätuingsgild, utan får bero; på rättegång vid domstol, der sådan undersökning och pröfning angående handelsboken skall föregå .sorn den föreslagna 1 § förutsätter.” Kongl Maj:ls Nåd.
Proposition, N:0 28. 21 ”Jag instämmer uti hvad af Justitierådet Schmidt vid den fjerde § blifvit anmärkt.” ”Förslaget i 5 §, angående utsträckning till varuförädlare och tillverkare af hvad i det föregående är om handlande stadgadt, finnes vara enligt med hvad Högsta
Domstolen tillförene i samma ämne sig utlåtit, och jag har, för min del, ej något dervid att erinra.” Ex protocollo. J. F. Hellman, Utdrag af protokollet öfver Justitie Departements ärenden, hållet inför Hans Maj.t Konungen uti Statsrådet å Stockholms Slott den g November 1847- ]N ärvarande:
Hans Excellens, Justitie-Statsministern, Herr Grefve Posse, Hans Excellens, Statsministern för Utrikes ärendena, Herr Friherre Ihre.
Friherre Stael von Holstein, Munthe , Fr i herre Pejron , Silfverstolpe , Waern , Friherre Gjllengranat, Faxe, Fåhreeus ; J ustitieråden: Bredberg , Alexandersson.
Det förslag, Hans Excellens, af den anledning, som i Statsråds-protokollet öfver Justitieärender för den 17 sistlidne September omförmäles, låtit upprätta till förordning angående handelsboks vitsord; varande samma förslag af följande lydelse: ”Med upphäfvande af 2 § i 17 kap.
Rättegångsbalken och förklaringen häröfver den 15 Oktober 1810 samt 2 § i förordningen angående vissa om - 22 Kongl. Maj:U Nåd.
Propositionj N:o af?. ständigheter i lagsöknings- och utniätnings-mål den 28 Juni 1798, stadgas som följer: § 1.
Beropar sig handlande å sin handelsbok, att dermed styrka fordran för borgade varor; finnes den hok ordentligen förd, och gitter ej vederparten vi sa lel deri, eller sådana omständigheter, som boken eller personen misstänkta göra, men nekar ändå tili krafvet; då ege boken det vistord, att han, som sökes, skall vara skyldig med ed sig fria, der han ej hellre vill öfverlåta åt handlanden eller den, som boken fört, att fordringens rigtigliet edligen sanna, eller ock rätten, i anseende till serskilda orsaker, finner skäl att edgången åt handlanden elleT bokföraren uppdraga. § 2.
Handelsbok bafve ej det vitsord, hvarom i § 1 sagdt ar, derest icke inom utgången af nästa år efter det, hvarunder utborgningen skett, handlanden bevisligen tillställt gäldenär ordentlig räkning å de borgade varorna, eller ock honom derföre hos rätten eller Konungens Befallningshafvande sökt. § 3‘
Är räkning köparen tillstäld, såsom i § 2 sägs, och har icke, inom sex månader derefter, köparen antingen, enligt skriftligt intyg af trovärdiga män eller handlandens eget erkännande, tillsagt honom, att räkningen ej godkännes, eller ock den hos rätten, hvarunder köparen sitt hemvist häfver, genom rättegång klandrat; vare då räkningen lika utmätnings-gild, som förfallet skuldebref
Är emellan handlande och den, till hvilken han varor uthorgat, motbok upprättad, och har köparen icke, inom sex månader sedan han, efter sista utborgningen, motboken emottog, klandrat densamma på något af de sätt, hvarom i § 3 sagdt är, då gälle den bok emot honom såsom fullt bevis i allt, hvari han ej kan visa fel. § 5.
Hvad för handlande efter föregående §§ gällande är, skall jemväl lämpas till den, som drifver bergsbruk, fabrik, verkstad eller annan till bere dande eller förädling af råa ämnen gjord inrättning.
Proposition, N:o 28. 23 §. 6.
Denna författning träder i verksamhet den 1849.” Enligt hvad