Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
M:t funnit att, der ständig tionde-sättning orten öfvergålt, numera någon krono-tinnde icke kan åsätlas de vid tionde-sättningens verkställande befintliga skalllagda hemman och lägenheter, som dervid icke fått sig tionde pålörd, så vida icke vid tionde-sättningens fastställande uttryckligt förbehåll och undantag i afseende på dem blifvit gjordt, att de framdeles skulle med sådan tionde beläggas, utan borde endast sådana hemman och lägenheter, som tillkommit och blifvit skattlagde sedan tionde-sättningen för orten skett och hvilka således icke kunde under ortens allmänna tionde-sättning anses vara inbegripne, numera komma i fråga alt dylik tionde åsätlas; — i betraktande hvaraf och då Stockholms län ej lärer kunna hänföras lill de orter, der ingen tionde-sättning är införd, samt ifrågavarande komministers-boställen, enligt hvad handlingarne upplysa, icke äro så* dana hemman och lägenheter, som tillkommit och blifvit skattlagde sedan tionde-sättningen för orten skett, Rikets Ständer ansett sig, med afseende å innehållet al gällande för - Expedition s- Uts k o Hels Förslug till underd.
Skrifvelse N-.o ‘103.
231 fattningar, ej sakna skal att medgifva befrielse för ifrågavarande komministers-boställen från krono-tiondes erläggande.
I öfrigt och äfven 0111 förfatlningarne i detta hänseende innehölle en så bestämd och tydlig föreskrift, lili den af Kammar-kollegium antagna syftning, alt någon tvekan om dess tillämplighet i förevarande fall icke kunde uppstå, förekomma likväl från billighetens synpunkt, särdeles bevekande skäl lör omförmälda medgifvande.
Komministrarnes löneförmåner iiro nemligen i allmänhet så ringa och ofta otillräckliga, att åläggandet af en ny beskattning å deras boställen måste blifva verkligen betungande, särdeles som genom en nu verkställd tionde-sättning, dervid alla å hemmanen gjorda odlingar och förbättringar skola tagas i beräkning, dessa boställen, på sätt klagandernc jemväl ådagalagt, blefve belastade med en tionde-afgift, till jemförelsevis vida högre belopp än alla öfriga hemman och lägenheter i samma ort, hvilka för mer än hundra år tillbaka fingo sin tionde, efter dåvarande förhållanden, åsatt.
På grund af hvad nu blifvit i underdånighet anförd!, hafva Rikets Ständer medgifvit, att de komministers boställen i Stockholms län, hvilka, i anledning af 1850 års jord-ransakning, genom E. K. Mils Befallningshafvandes i länet eller E. K.
M:ts och Rikets Kammar-kollegii laga kraftvunna utslag, krono-lionde ansetts böra åsättas, må från denna afgifls utgörande helt och hållet befrias, samt att de boslällshafvare, hvilka för ett eller liera år redan erlagt omförmälda utskyld, må för allt hvad sålunda blifvit af dem utbelaldl af statsverket erhålla restitution.
Och få Rikets Ständer, med anmälan härom, i underdånighet anhålla, det E. K.
M:t täcktes
Nådig åtgärd för verkställande af detta Rikets Ständers beslut vidtaga.
Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 22 Augusti 1857.
232 Expeditions-Utskottets Fiirst a g till underd.
Skrifvelse N;o 104.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 15 Atig. 1857.
Preste-Slåndet den 19 — — Borgare-Ståndet den 19 — — Bonde-Ståndet den 11 — — [iikels Ständers underdåniga Skrifvelse, i fråga derom, all de räntegifvare, hvilkas räntor liro till Sala silfververk anslagna, må komma i åtnjutande af de med skatteJörenklingen åsyftade förmåner.
(Stats-Ulskottels Utlåtande N:o 86). S. A. K.
Efter det Rikets Ständers uppmärksamhet blifvit fästad å det förhållande, att de genom E. K.
Mits särskilda Nådiga kungörelser af den 11 Maj 1855 för skalleförenklingen stadgade grunder, enligt den tolkning af dessa kungörelser, som blifvit antagen, ej kunna tillämpas på de till Sala silfververk anslagna räntor af det s. k.
Salbergs län, hvadan de skattskyldige i denna ort måste fortfarande vara underkastade uppsägning af räntorna in natura med tilla deraf härflytaude olägenheter, hafva Rikets Ständer vunnit kännedom derom, att de af E. K. M:t, för afgifvande af förslag tilljjbeskaltnings-väsendets samt uppbörds och redogörelseverkets förenklande, i Nåder utsedde Kommitterade framställt fråga om indragning till Stats-verket af de utaf Sala silfververk disponerade räntor och ulskvlder, samt uti sitt den 30 April 1847 afgifna underdåniga betänkande i sådant afseende anfört: alt för Sala Bergslag uti krono-räkenskaperna ^affördes åtskilliga räntor, som i äldre tider blifvit lill Silfververket donerade, äfvensom grufvedrängshjelpen af Salbergs län samt dagsverkspenningarne af de lill verket arrenderade sex så kallade nedra socknarne i nämnda län, om hvilka alla förmåners framtida tillgodonjutaude, till Konst-statens och hyttverkens underhållande, silfververket genom Kongl. Transporten den 9 September 1741, § 6, och det utaf Kammar kollegium den 20 September 1743 utfärdade perpetuela arrende-kontrakt blifvit försäkradt; hvarförutan silfververket, emot ettårligt arrende af 6,715 daler silfvermyut, innehar rättigheten att disponera räntepersedlarne af ofvan - Exf editions- Ut sko t tets Förslag till anderd.
233 ofvannämnda sex socknar, elier Sala, Möklinta, Norrby, Kihla, Kumla och Tärna, nied undantag endast af grufvedrängs-hjelpeu samt jordeboks- och mantals-dagsverkena, hvilka inbegripas uti anslaget lill konst-statens och hyttornas underhåll; att, hvad beträffade de af dessa räntor, som äro påförda åt silfververket donerade hemman, hvilka med full egande-rätt inuehafvas, det, efter Kommitterades åsigt, vore lämpligast 0111 samma räntor blefvo i jordeboken förda inom kolumn och ifrån räkenskaperna uteslutna; hvaremot vidkommande alla andra räntor, som af vederbörande hemmans-egare skola till silfververket utgöras, Kommitterade ansett, det borde, så vidt ske kan, sådan öfverenskommelse med silfververket beredas, hvarigenom de kunde till Statens disposition återgå och med deras förenkling förfaras på lika sätt, som i allmänhet blefve förordnad!, samt följaktligen nämnda hemmansegare i delta afseende komma i åtnjutande af enahanda fördelar, som de öfrige; ali, i fråga om de af ofvanberörda räntor, som äro silfververket donerade lill konst-statens underhåll och under anordningstitel afförda, Kommitterade trott ändamålsenligast vara, om dermed kunde förfaras på lika sätt, som angående vissa andra räntor blifvit föreslaget, eller att öfverenskommelse träffades om deras afstående emot skälig kapital-ersättning; att, hvad åter anginge de öfriga, som silfververket under arrende åt njuter, dervid förekomme det särskilta förhållande, att, sedan, i anledning af Rikets Ständers dels vid 1810 års Riksdag och dels under den 4 Oktober 1823 derom gjorda underdåniga framställningar, fråga uppstått om vidtagande af sådana åtgärder, hvarigenom silfververket, utan dylika betydliga understöd af Staten, skulle i framtiden kunna underhållas, så hade, jemlikt Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den 10 September 1829, blifvit beslutadt, att, på sätt bergslaget, i ämnet bordt, sig åtagit, getiom afsättande af viss andel af silfververkets afkastning, efter då tillika stadgade grunder, en fond borde bildas och i jordegendom nedläggas, hvarefter, sedan denna fond vunnit sådan tillväxt, att deraf erhölles en årlig afkastning af 1,100 tunnor spanmål, hälften råg och hälften korn, som bergslaget, efter beräkning af 6 R:dr 32 sk. såsom medelmarkegångspris per tunna, ansett ungefärligen motsvara bergslagets vinst utaf 1743 års arrende-kontrakt angående ifrågavarande räntor, det skulle afgöras, huruvida nämnda räntor, öfver hvilka hittills varande dispositionsrätten emellertid komme alt fortfara,
borde af silfververket få behållas, emot lösen efter markegång, eller till Kronan afträdas; att, under dylika omständigheter, någon kapital-ersättning derför icke kunde ifrågakomma, hvaremot, enär, enligt del aftal med silfververkets delegare, som ligger till grund för berörda beslut, vore förutsatt, det Staten egde rätt att, derest så lämpligt funnes, återtaga dispositionsrätten öfver de under arrendet inbegripna räntorne, så snart den fond, som borde bildas, lemnade silfververket en behållning af 1,100 tunnor spanmål, Staten icke kunde bestridas rättigheten att verkställa berörda indragning, om i stället, intilldess fonden genom årliga afsättningarne och ränte-inkomsterna vunnit den derför nödiga tillväxt, silfververket tilldelades omförmälda spanmålsqvautitet eller ersättning derför efter årlig markegång, med afdrag likväl af det till Statsverket utgående arrende, helst denna ersättning, vid öfverenskommelsens ingående, antagits motsvara fördelen af ränte-dispositionen; samt att, för att icke till en obestämd och aflägsen framtid uppskjuta verkställigheten af omförmälda indragning och emellertid låta innchafvarne af de hemman, hvarifrån räntorna utgå, fortfarande vidkännas alla dermed förenade olägenheter, Kommitterade så mycket hellre ansett skäl vara för handen att en sådan åtgärd vidtaga, sorn de ifrågavarande räntornas markegängsvärde kunde antagas fullt motsvara värdet af nyssnämnda spanmålsqvautitet; i sammanhang hvarmed Kommitterade särskildt i underdånighet upplyst, att, jemlikt 6 punkten i förutnämnda af Kammar-kollegium utfärdade kontrakt, äfven mantalspenningarne af de sex nedre socknarne ”till vidare öfverenskommelse framdeles” äro bergslaget under arBih. till II.
Prol. 1856 & 4857. 40 Saini. 4 Afä. 30 234 Expeditions-Utskottets Förslog till underd.
Skrifvelse N:0 404. rende upplåtna och på jeni viii uppgifvet sätt utgå, med undantag af mantalspenningarne utaf de Upsala Akademi förlänia hemmans åboer, med barn och tjenstefolk, såsom varande Akademien anslagna; och borde, elier Kommitterades åsigt, sådan förändring i afseende på denna utskyld tillvägabringas, att densamma finge, såsom i andra delar af Riket eger rum, med faslsläld! kontant belopp utgöras; — hvilket Kommitterades förslag angående
Statsverkets återvinnande af nvssberörda räntor och utskylder E. K. M:t, vid ärendets föredragning den 3 April 1852, enär Sala silfververks delegare, som tillika med Kammaroch Bergs-kollegierne blifvit deröfver hörda, förklarat sig icke vilja frånträda den disposition i dessa hänseenden, som genom särskilda Kongl, beslut blifvit delegårne tillförsäkrad, funnit för närvarande icke till någon åtgärd föranleda.
Ehuru således E. K. M:t, genom högstberörda Nådiga beslut, förklarat den väckta frågan om indragning till Statsverket af de till Sala silfververk anslagna räntor böra, i anseende lill bergslags-intressenlernes bestridande, för del då närvarande förfalla, hafva Rikets Ständer likväl ansett, att, sedan de al E. K. M:t och Rikets Ständer beslutade grunder för en allmän skatteförenkling genom Kongl.
Kungörelsen den 11 Maj 1855 numera kommit till verkställighet, vid hvilket förhållande billigt iir att räntegifvarne inom det s. k.
Salbergs län må komma i åtnjutande af samma förmåner, som de skatlskyldige inom öfriga delar af Riket, utgången af ofvannämnda fråga icke innefattar något hinder för att ånyo söka åvägabringa en sådan öfverenskommelse med Sala silfververks delegare, hvarigenom de kunna af Kronan bekomma fullt motsvarande ersättning för värdet at ifrågavarande räntor, emot det att de skattskyldige förklaras berättigade att samma räntor, efter i allmänhet stadgade grunder, hädanefter till Kronan utgöra.
Rikets Ständer kunna destomindre föreställa sig, alt bergslags-intressenterne, vid numera lörändrade förhållanden, skola motsätta sig en sådan reglering, som dermed ingalunda kan afses att tillskynda bergslaget någon förlust eller minskning af de förmåner, de för närvarande åtnjuta, ulan endast ali geuom Statens mellankomst bereda de skaltskyldige en lindring; och är härvid jemväl alt erinra, huruledes, och enligt den af ofvanbemälde Kommitterade yttrade åsigt, Staten, på grund af det med silfververkels delegare, jemlikt Rikels Ständers underdåniga skrifvelse den 10 September 1829, träffade aftal, torde vara lagligen berättigad att, emot tillhandahållande åt bergslaget af årliga värdet utaf den spanmålsqvantitet, som motsvarar skilnaden emellan 1,100 tunnor spanmåi och den bildade ränteersättningsfondens afkastning, när som helst återtaga dispositionsrätten öfver de under arrendet inbegripna räntorna.
Då emellertid, för åstadkommande af en förändring i nu bestående förhållanden, det svnes nödvändigt icke allenast att bergslags-intressenterne varda ytterligare i ämnet hörde, utan jemväl, under förutsättning alt något hinder å bergslagets sida ej vidare möter, att vederbörande embetsmyndigheler erhålla tillfälle att afgifva yttrande i fråga om sättet och ordningen för samma förändrings verkställande, hvartill Rikets Ständer, i frågans ännu outredda skick, ej kunnat uppgöra förslag, få Rikets Ständer, jemte tillkännagifvandé, alt de, för sin del, anse med billigheten öfverensstämmande, alt de räntegifvare, hvilkas räntor äro anslagna till Sala silfververk, må komma i åtnjutande af ränteförenklingens förmåner, underdånigst anhålla, det E. K.
M:t täcktes i Nåder vidtaga sådana förberedande åtgärder, som för detta ändamål finnas erforderliga, samt derefter till Rikets Ständer aflåta Nådig framställning i ämnet.
Rikets Ständer framhärda &c. Slockholm den 22 Augusti 1857.
Skrifvelse N:o 105.
235 Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 15 Aug. 1857.
Presle-Ståndet den 19 — — Borgare-Ståndet den 19 — — Bonde-Slåndet den 22 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående åtskilliga inom Götheborgs och Bohus Län belägna Kronoholmars afgifIsfria upplåtelse lill allmänt begagnande.
(Stats-Utskottets Utlåtande N:o 88). S. A. K. Jemte Nådigt meddelande, alt, enligt hvad Kammar-kollegium i underdånighet anmält, vid den inom Götheborgs och Bohus län åren 1850 och 1851 förrättade jordransakning, fråga uppstått om användande af nedannämnde, uti Tanums socken och härad belägna holmar och skär, för hvilka vid en den 19 November 1819 verkställd skattläggning blifvit stadgade räntor till ett sammanräknadt belopp af trettiotvå skillingar banko, nemligen: l:o Killingen, af omkring 3 tunnlands rymd, blotta berg, men med sommarbete i bergsskrefvorna för 8 får och med åsatt ränta af 12 sk.; 2:o Stora Snåret, 8 tunnland, likaledes blotta berg, med sommarbete för 4 får och åsatt ränta af 10 sk. 8 r:st.; 3:o Snärten eller Snartekalfven, omkring 1 tunnland, utan bete, med åsatt ränta af 2 sk.; 4:o Ardöfsholmarne, 3 stycken, med åsatt ränta af 1 sk. 6 rist.; varande vid alla dessa holmar något ostronfiske; 5:o Ulliken ; \ 6:o Tistholmen; 7:o Gullskär; tio stycken så kallade ”småskär”, liggande under vattnet eller ock derofvan obetydligt synlige, med åsatt ränta af 3 sk. 4 rist.; 8:o Klåttegrund; 9:o Klåtteholmen; 10:o Persclång fluerne 236
Expe ditio ns- UIs kotte ts Förslag till underd.
Skrifvelse N.-o K) b. llio Åhlékråks-skäret; 12:o Ljunghufvud; i 13:o Lilla och stora Tevanger ; I 14:o Tvelhufvarne 5 f tio slvckcn så kallade ”utomskärsholmar”, lika 15:o 4 svarta Fluerne; smed de »iist ofvan omförmälde och med åsatt 16:o Busungen; (ränta af 2 sk. 6 rist. 17:o Stora Gullskär; 18:o Gullskärs-fliierne; 19:o Ornekälsgruud; alt egarne af hemmanet Lindö, hvilka, emot räntans utgörande till Kronan, begagnat dessa holmar alltifrån del Kammar-kollegium, genom utslag den 6 Mars 1827, rättigheten dertill, ehuru blott för tio års tid, medgifvil, hos E. K. Mits Befallningshafvande i länet hegart att blifva vid samma rättighet bibebållne. hvilken begäran E. K. Mits Befallningshafvande dock ej kunnat bifalla; samt alt, med anledning af den i nyssberörda Utslag innefattade föreskrift om holmarnes framtida utarrenderande, genom auktion åt den högstbjudande, fråga uppstått om liden och vilkoret) för sådan ularrendering, har E. K. M:t behagat, uti Proposition af den 12 förlid ne Maj, enär ofvan uppräknade holmar och skär vore af lika beskaffenhet med de lägenheter, hvilka, enligt E. K.
Mils och Rikets Ständers beslut samt Kammar-kollegii på grund deraf den 25 April 1845 och den 13 Mars innevarande år utfärdade kungörelser, blifvit tillsvidare, utan erläggande till Kronan af någon afgift, upplälne lill fritt och allmänt begagnande af hvarje Svensk undersåte, i Nåder föreslå Rikets Ständer att, på enahanda skäl och lika sätt, jemväl ofvan uppräknade kronoholmar, genom hvilkas ularrendering eller skalteförsäljning blott en ytterst ringa inkomst kunde Kronan tillskyndas, måtte få tillsvidare upplåtas till fritt och allmänt begagnande af hvarje
Svensk undersåte utan någon afgifts erläggande till Kronan, men under iakttagande att förhållandet blefve i jordeboken behörigen antecknadt. [likets Ständer, som vid innevarande Riksdag, uppå E. K.
Mits derom gjorda Nådiga framställning, medgifvit att dylika Kronolägenheter med de nu ifrågavarande finge på omförmälda sätt till begagnande upplåtas, hafva, i öfverensstämmelse härmed, lemnat bifall till hvad E. K.
Mit i högstberörda Proposition behagat i Nåder föreslå.
Hvilket, till svar i ämnet, Rikets Ständer fä hos E. K.
Mit i underdånighet an mäla ; framhärdande Rikets Ständer &c.
Slockholm den 22 Augusti 1857.
xp e d itio ns- UIs kott e ts Förslag till undercl. Skrifvelse N:o 106. 237 H:o 106.
IJpplast och godkändi hos Ridd. och Adeln den 13 Aug. 18S7.
Preste-Slåndel den 19 — — Borgare-Ståndet den 19 — — Bonde-Ståndet den 22 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående godtgörelse till indelningshafvare för sådana grundräntor, som lill följd af qvarn ars nedläggande af skrifvas.
(Ståts-Utskottets Utlåtande N:o 89).
S. A. IL Uti en till Rikets Ständer aflåten Proposition af den 30 Oktober 1856 tiar E. K.
M:t i Nåder erinrat, hurusom, i sammanhang med en af Rikets senast församlade
Ständer framställd underdånig anhållan alt, sedan den om förändradl beskatlningssätl för mjöloeh såg-qvarnar väckta fråga blifvit genom vederbörande embetsverk fullständigt utredd, E. K.
M:t täcktes vid en kommande Riksdag i Nåder aflåta Proposition dels om skattlagde eller skattläggning underkastade såg- och tullmjöl-qvarnars befrielse från grundräntor och dessas utbytande emot bevillning, dels om vederlag af Statsverket för de till åtskilliga ändamål nu anvisade dylika räntor, Rikets Ständer jemväl i underdånighet yttrat den önskan, akt, då billigheten fordrade, meri förfaltningarne icke uttryckligen medgåfvo befrielse från grundränta lör sådana qvarn- och såg-verk, som mäste nedläggas, genom allmän författning måtte, intilldess qvarn räntornas upphörande kunde tillvägabringas, varda i Nåder stadgadt, att nedlagda såg- och mjöl-qvarnar, derest grundräntan derå icke är uti hemmansränta inbegripen eller till visst ändamål anvisad och så framt, vid undersökning på stället, af vederbörlig Härads-rält i Krono-ombuds närvaro, sig visar att qvarn eller såg är ödelagd och ej vidare kan bibehållas, må utaf Rammar-kollegium från grundräntas utgörande befrias, sedan E. K. Mits Befallningshafvande sig derom yttrat.
Efter det Kammar-kollegium, hvars utlåtande i omförmälda ämne E. K.
M:l i Nåder infordrat, uti underdånig skrifvelse den 7 näsllidne Mars, med anmälan, att Rikets Ständers anhållan, så vidt dermed afsåges grundräntornas afskaffande för qvarnar i allmänhet, föranledde till vidlyftiga förberedande åtgärder, hvilka ännu icke hunnit slutas, afgifvit underdånigt yttrande endast öfver senare delen af Rikets Ständers underdåniga framställning eller frågan om nedlagda såg- och mjöl-qvarnars befrielse från grundräntors 238 Expeditions-Uiskottets Förslag lill underd.
Skrifvelse N:o 406. utgörande, hade, vid ärendets föredragning E. K. M:t, i Öfverensstämmelse med den af bemälda Kollegium yttrade åsigt, funnit att, om det i allmänhet vore rättvist att en qvarn finge, med befrielse från grundräntas utgörande, nedläggas, när egaren icke ansåge densammas bibehållande fördelaktigt, della anspråk icke borde förringas eller åsidosättas med anledning af det tillfälliga förhållande, att qvarnräntan vore antingen uti ett hemmans ränta inbegripen eller ock till visst ändamål anvisad, emedan i förra fallet hemmansräntan, om den pröfvades icke utan tillskott af qvarnräntan kunna ega bestånd, borde i förhållande dertill nedsättas och i senare fallet, för del behof, till hvilket qvarnräntan fordom blifvit anvisad, annan Statens tillgång borde anslås, på sätt jemväl, enligt E. K.
M:ts i särskilda frågor meddelade beslut, tillförene skett; och då E. K.
M:t fördenskull ansett det allmänna stadgande, som, angående afskrifning af grundränta å nedlagd mjöleller såg-qvarn, vore af behofvet påkalladt, böra, utöfver hvad Rikets Ständers ofvanberörda underdåniga begäran åsyftade, innefatta jemväl sådana qvarnar, hvilkas räntor äro antingen uti hemmansräntor inbegripna eller till vissa ändamål anvisade, men upphörandet af dvlika indelta qvarnräntor skulle för vederbörande indelningshafvare medföra en förlust, hvilken billigtvis icke utan ersättning kunde dem ådragas, har E. K. M:t, innan Dess Nådiga författning i ämnet utfärdades, behagat i Nåder föreslå Rikets Stäuder, att sådana indelningshafvare, som till följd af qvarnars nedläggning och derpå grundad ränteafskrifning skulle gå i mistning af de hittills bestämda qvarnräntor, måtte för denna förlust, tillförsäkras godtgörelse af statsmedlen, till belopp, motsvarande den upphörda räntan, enligt det i Kongl.
Maj 1855 stadgade beräkningssätl för grundräntors utgörande, men att, enär så beskaffade godtgörelsers belopp ej kunde på förhand beräknas, desamma måtte under nästa statsreglerings-period förskottsvis utgifvas af de under Stats-kontorels förvaltning befintliga medel, emot ersättning, som vid derpåföljande Riksdag komme att anvisas.
Rikets Ständer, som ej funnit anledning till någon erinran i afseende å hvad E. K.
M:t uti detta ämne behagat i Nåder föreslå, hafva alltså förevarande Nådiga Proposition bifallit; — med anmälan hvarom, Rikets Ständer framhärda &c. Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse N:o 107.
239 K«0 löt.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 15 Aug. 1SI57.
Preste-Slåndet den 19 — — Borgare-Ståndet den 19 — —- Bonde-Siåndet den 22 — — Bikels Ständers underdåniga Skrifvelse, angående förvandling af en inom Färentuna härad af Stockholms
Län utgående skallelitel under namn af tegelved.
(Stals-Utskollels Utlåtande N:o 91.) S. A. K. Rikets Sländer, som fått emottaga E. K.
M:ls den 23 sisllidne
Maj, med tiedannämnda syftemål, aflåtna Nådiga Proposition, hafva deraf inhemta), hurusom, med anledning af vederbörande Häradsskrifvares hos E. K.
M:ts Befallningshafvande i Stockholms län gjorda förfrågan, E. K. M:ls Befallningshafvande hos E. K.
M:t i underdånighet hemställ), huru en af skalle- och krono-jord inom Färentuna härad af berörda län utgående, men i jordeboken icke upplagen skatte,-titel, benämnd iegelved, skulle för framtiden beräknas och utgöras, enär den, enligt Läns-styrelsens förmenande, icke vore af grundräntenalur och, enligt Kongl. Kungörelsen den II Maj 1855, beträffande de uti ordinarie räntan ingående persedlars omsättning och förenkling, endast grundräntorna eller de vid skattläggning bestämda jordeboks- och hemmantals-räntorna skola förenklas; hvaröfver Kammar-kollegium sig underdånigst utlåtit och upplyst, att på den tid, då byggniugshjelpen ännu allmänt levererades i persedlar, K. M:ls Befallningshafvande i Stockholms län genom Resolution den 10 Augusti 1664, hvilken likväl syntes hafva varit K. W:t underställd, tillåtit Kronans bönder och allmoge i Färentuna härad att framgent betala byggningshjelpen i penningar efter kronovärde, nio marker eller två daler åtta öre silfverin ynt af mantalet, dock så att samma bönder dessförutan skulle föra hvardera fyra lass tegelved och sand till K.
M:ts tegelbruk der på orten och eljest hvad till djurgårdssRingning och annan nödtorft behöfdes; att i 1683 års kronoräkenskaper, de, äldsta bibehållna, i hvilka tegelved förekomme, den upptagits att af hvarje mantal utgå med ett stafrum, hvarå, likasom å fyra lass ved, kronovärdet var 16 öre sillVermynt; att vid 240 Eccpeditions-Utskotlels Förslag till unden!.
Skid frelse N.-o '101. 1738 års
Riksdag allmogen i Färentuna härad beklagat sig öfver den palaga af stafrum eller legelved, sorn den hade alt, jemle andra krono-ullagor, årligen utgöra, och hos K.