Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Skrifvelse, N:o 186. 27 lärare vid Wexiö högre elementarläroverk erhållit afsked, å allmänna indragningsstaten uppföras till erhållande under sin återstående lifstid af en årlig pension, motsvarande tre fjerdedelar af den lön, adjunkter i lägsta lönegraden vid rikets elementarläroverk uppbära, eller 750
R:dr, att utgå från och med månaden näst efter den, uti hvilken afsked varder Sandberg meddeladt; och hafva Rikets Ständer, i betraktande af härvid förekommande förhållanden, bifallit hvad E. K. Maj:t i ofvannämnde hänseende behagat föreslå. 41:o
Uti underdånig skrifvelse den 9 sistlidne Juli hade Domkapitlet i Wexiö stift anhållit att, som Adjunkten och Gymnastikläraren vid Jönköpings högre elementarläroverk, förre Konrektorn, Magister Johan Magnus Rosengren, hvilken vore född den 13 November 1802 och blifvit anställd såsom ordinarie lärare i Jönköping den 22 April 1829 samt tillika såsom gymnastiklärare derstädes 1836, under de sednare åren måst, i anseende till sjuklighet, termin efter annan undfå tjenstledighet, och hans tillstånd numera så förvärrats, att, enligt företedt läkarebetyg, det med temlig visshet kunde förutses, att hans sjukdom skulle allt framgent göra honom för undervisningen otjenstbar, E. K. Maj:t täcktes hos Rikets Ständer äska, att Rosengren, som städse, under den tid han egt oförsvagad helsa, med utmärkt nit och skicklighet skött sina åligganden samt alltid gjort sig känd för en hedrande vandel, och som sjelf hos läroverkets eforus anmält sin önskan att erhålla afsked med bibehållande af adjunktslönen såsom pension, men utan anspråk på någon pension såsom gymnastiklärare, måtte vid afskedstagandet blifva å indragnings-staten uppförd till ett pensionsbelopp, motsvarande hans innehafvande lön såsom adjunkt, 2,500 R:dr R:mt; och har, då Adjunkten Rosengren sedan flera år lider af sinnessjukdom, hvilken, enligt hvad det utfärdade läkarebetyget innehåller, med temlig visshet kan antagas allt framgent göra honom för undervisningen otjenstbar, samt Rosengren numera uppnått en ålder af omkring 60 år, utaf hvilka han mer än 27 innehaft ordinarie lärarebefattning, E. K. Maj:t, enär det är af vigt för det allmänna, att tjenster icke under en lång tid endast af vikarier bestridas, föreslagit att Rosengren, när han ifrån sina innehafvande befattningar såsom adjunkt och gymnastiklärare vid läroverket i Jönköping undfår afsked, må på allmänna indragnings-staten uppföras till erhållande under sin återstående lifstid af en årlig pension, motsvarande den lön, han såsom adjunkt nu innehar, eller 2,500 R:dr, att utgå från och med månaden näst efter den, i hvilken afskedet varder meddeladt; till hvilken nådiga framställning Rikets Ständer på de uti E. K. Maj:ts Proposition anförda skäl funnit skäligt lemna bifall. 42:o
Uti särskild till Rikets Ständer aflåten nådig Proposition har E. K.
Maj;t föreslagit att läraren i musik och sång vid högre elementarläroverket i Malmö, II.
Tengvall, måtte på allmänna indragnings-staten uppföras med en årlig pension, motsvarande hans vid läroverket innehafvande lön, 500 R:dr; men då, enligt hvad Rikets Ständer inhemtat, bemälde Tengvall numera afiidit, anse Rikets Ständer frågan om åtgärd, i anledning af denna nådiga framställning, balva förfallit. 43:o Uti en af E. K.|Maj:ts Befallningshafvande i Jemtlands län insänd ansökning hade Provincialläkaren i Herjeådalens distrikt, Medecine Doktorn, Filosofie och Kirurgie Magistern Johan Elmin underdånigst anhållit att han, som vore född den 6 Jannuari 1797, blifvit medicinelicentiat år 1833, under åren 1834—1844 bestridt särskilda ordinarie läkarebefattningar, samt varit anställd sedan den 17 December 1850 såsom provincialläkare uti ofvannämnde distrikt, måtte, med hänseende till hans numera försvagade helsa, varda hos Rikets Ständer föreslagen att uppföras å allmänna indragnings-staten, med rättighet att uppbära provincialläkarelönen i pension; och hade E. K. Maj:ts Befallningshafvande i underdånighet vitsordat så väl Ellmins oförmåga att sin tjenst vidare bestrida, som ock den betryckta ekonomiska ställning, hvaruti han sig nu befunne.
Sedan Sundhets-kollegium och Stats-konto - 28 Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse N:o 186. ret i anledning häraf afgifvit underdåniga utlåtanden, har E. K.
Maj:t uti en den 13 sistlidne Mars till Rikets Ständer aflåten nådig Proposition föreslagit att ett belopp af 1,500 R:dr, motsvarande provincialläkareiönen, måtte å allmänna indragnings-staten uppföras för att från och med månaden näst efter den, då nådigt afsked blefve Doktor Ellmin meddeladt, honom såsom pension för återstående lifstiden tillgodokomma; och hafva Rikets Ständer, enär Doktor Ellmin uppnått 65 års ålder och, enligt hvad företedt läkarebetyg utvisade, besväras af sådan sjuklighet, som utgör hinder för hans tjenstbarhet, till E. K.
Maj:ts ifrågavarande nådiga framställning lemnat bifall. 44:o
Efter det extra provineial-läkaren i Ulricehamns distrikt af Elfsborgs län, Kirurgie-Magistern Willielm Mauritz Heinrici hos E. K. Maj:t underdånigst anhållit, att enär, på sätt af den underdåniga ansökningen vidfogade handlingar styrktes, Heinrici var född den 29 Juni 1796 och i Statens tjenst varit anställd alltsedan den 1 September 1812 eller under en tid af 50 år, hvaraf såsom ordinarie Bataljonsläkare vid Elfsborgs regemente nära 30 år och 27 år såsom extra provincial-läkare i Ulricehamns distrikt, samt enär alltså sökandens helsa och krafter ej kunde medgifva en fortfarande längre verksamhet, E. K. Maj:t täcktes hos Rikets Ständer i nåder anmäla honom att, efter afskedstagandet från extra provincial-läkaretjensten, komma i åtnjutande af pension å allmänna indragnings-staten, hade Sundhets-kollegium, uti infordradt underdånigt utlåtande, med hänseende till Heinricis mångåriga tjenstemannaverksamhet samt derunder ådagalagda synnerliga nit och skicklighet, ansett sig böra den gjorda framställningen till nådigt bifall förorda; hvarefter Stats-kontoret, jemte meddelande af den upplysning, att Heinrici, hvilken såsom extra provincial-läkare åtnjuter ett årligt arfvode af 1,000 R:dr, derjemte i egenskap af f. d. Bataljonsläkare uppbär en pension af 225 R:dr ur Arméens pensionskassa, i afgifvet yttrande underdånigst hemställt, huruvida icke den underdåniga ansökningen kunde i så måtto vinna nådigt afseende, att Heinrici beredes rättighet att, vid afskedstagandet från extra provincial-läkarebefattningen och när han styrker sig vara till helsan försvagad, få såsom pension å allmänna indragnings-staten uppbära skillnaden emellan ofvanberörda arfvode och den pension, Heinrici redan åtnjuter, eller 775 R:dr årligen.
Med anledning häraf och då pension från allmänna indragain gs-staten för ordinarie provincial-läkare utgår med ett belopp af 1,500 R:dr samt de extra provincialläkarne hafva med dessa fullkomligt enahanda åligganden, fastän, till följd deraf att de tillika kunna innehafva militärläkare-beställningar af lägre grad och således på annan stat uppbära lön, deras arfvode ej blifvit bestämdt till högre belopp än 1,000 R:dr, har E. K. Maj:t, i betraktande jemväl af provineial-läkaren Heinricis under en 50-årig tjenstgöring ådagalagda synnerliga nit och skicklighet, föreslagit, att Heinrici, som uppnått 65 års ålder, måtte, såvida han styrker sig vara tili helsan försvagad, vid afskedstagandet från sin extra provincial-läkare-beställning varda, utan afseende derå att han ur Arméens pensionskassa årligen uppbär 225 R:dr, å allmänna indragnings-staten uppförd med en årlig pension af 1,000 R:dr, i hvilket fall ändock begge pensionsbeloppen sammanräknade icke komme att uppgå till hvad en ordinarie provincial-läkare i pension tillkommer; och hafva Rikets Ständer till E. K.
Maj:ts i förevarande hänseende gjorda nådiga framställning lemnat bifall. 45:o
På sätt det E. K. Maj:ts nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd oell behof bifogade Statsråds-protokoil innehåller, har E.
Maj:t, jemte tillkännagivande af sin nådiga afsigt, att till Riksgälds-kontoret vid början af år 1864, då den nya statsregleringen vidtager, öfverlemna f. d.
Kansli-styrelsens handkassas kapital, 13,500 R:dr, jemte derå upplupna odisponerade räntemedel, bland annat, i nåder föreslagit Rikets Ständer, att en f. d. tjensteman hos Kansli-styrelsen, Expeditions-Sekreteraren Expeditions- UtsJcottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 186. 29 S. E. Hallencreutz, —som af räntemedlen å-nämnda fond, tilljjföljd af nådiga Brefven den 1 Januari 1834 och 14 September 1843, uppburit ett gratial af 75
R:dr 12 öre årligen, hvilket belopp af E. K. Majit under den 13 September 1861 förhöjdes till 200 R:dr, att från och med sistnämnde års början utgå, — må för sin återstående lifstid från och med nästkommande statsreglerings-period få på allmänna indragningsstaten sig anvisadt ett årligt understöd, motsvarande den gratifikation, som ur nämnda kassa blifvit honom i nåder tillförsäkrad; och hafva Rikets Ständer till högstberörda nådiga framställning lemnat bifall. 46:o Efter det Svenska Akademien uti skrifvelse af den 5 Oktober nästlidet år hemställt, att, sedan en af dess ledamöter, Kommendören af E. K.
Majits Nordstjerne-orden, Magister Anders Magnus Strinnholm, som, enligt Rikets Ständers beslut vid 1845 års riksdag, såsom understöd för lifgifvande af »Svenska Folkets Historia» åtnjutit ett årligt anslag af allmänna medel, hvilket vid 1854 års riksmöte blifvit, från dess första belopp, 1,000 R:dr Banko, förhöjdt till 1,500 R:dr s. m., motsvarande 2,250 R:dr Runt, och för Strinnholm, som icke uppbar någon lön eller egde enskild förmögenhet, utgjorde bans enda hufvudsakliga inkomst, under den 18 Januari nästlidet år med döden afgått och efterlemnat sitt bo i sådan ställning, att skulderna betydligt öfverstego tillgångarne, E. K.
Majit måtte till Rikets Ständer göra framställning derom, att någon del utaf det Strinnholm i lifstiden förunnade understöd må fortfara till förmän för hans efterlefvande medellösa enka — har E. K.
Majit, med hänseende till den synnerligen utmärkta förtjenst, hvarmed »Svenska Folkets Historia» blifvit af Strinnholm tecknad, och för lifgifvande af hvilket arbete, såsom en prydnad för Sveriges litteratur, ett särskildt årligt anslag jemväl varit honom af Riuets Ständer tillerkändt, föreslagit att åt Strinnholms i tryckande behof efterlemnade ålderstigna hustru måtte för hennes återstående lifstid beviljas en årlig pension å allmänna indragnings-staten af 1,200 Ridr Rimt, att utgå och beräknas från och med Februari månad nästlidet år, eller månaden näst efter den, hvarunder Strinnholm atled och med hvilken det honom tillagda anslag till följd deraf upphörde; och hafva Rikets Ständer, med bifall till E. K.
Majits berörda nådiga framställning, å allmänna indragnings-staten anvisat den af E. K. Majit för Strinnholms efterlemnade åldriga enka, Anna Sofia Strinnholm, född Zimmerman, äskade summa, 1,200 Ridr årligen, att beräknas och utgå från och med Februari månad år 1862. 47:o Uti en till Rikets Ständer den 28 sistlidne Augusti aflåten nådig Proposition har E. K.
Majit behagat meddela, hurusom Kommers-kollegium, under den 19 i samma månad, i underdånighet öfverlemnat ett af framlidne Bergmästaren i sjunde Bergmästare-distriktet, Öfver-intendenten m. m.
Frans Adolf von Schéeles enka, Maria von Schéele, född Lundqvist, till Kollegium ingifven skrift, deruti bemälda enka, under åberopande af sin aflidne mans förtjenster om det allmänna samt med bifogande af en den 11 i nämnde månad utaf tillkallade behörige förrättningsmän verkställd preliminär uppteckning af sterbhusets tillgångar och skulder, utvisande att de sednare, sa vidt de då ännu voro kända, med omkring 7,000
Ridr öfverstego de förra, anhållit att, som den pension, hon kunde påräkna från Civil-statens pensionskassa, jemte ett henne af Wermländska Bruks-societeten tillförsäkradt understöd, icke forsloge att bereda nödtorftigt uppehälle åt henne och en ännu oförsörjd dotter samt en ålderstigen moder, Kollegium måtte hos E. K.
Majit göra underdånig framställning om någon lämplig pension åt henne af allmänna medel; vid öfverlemnande af hvilken ansökning Kommers-kollegium anfört, hurusom Bergmästaren von Schéele, hvilken den 20 sistlidne Juli aflidit i en ålder af 67 år, deraf han tillbragt 48 år i Statens tjenst, under denna sin långa tjenstemannabana med sällsynt nit omfattade och sökte befrämja allt hvad han ansåg leda till det allmännas gagn, samt att det nyttiga, han sålunda åstadkommit, äfven rönt offentligt erkännande; och då det understöd, 30 Expeditions- Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 186. hans enka förmält sig hafva att påräkna ifrån Civil-statens pensionskassa samt af Wermländska Bruks-societeten, svårligen torde komma att emotsvara behofvet för hennes lefnadskostnad, hade Kollegium ansett förevarande fall kunna jemföras med de flera dylika, då en i knappa omständigheter stadd enka efter en utmärkt tjensteman funnits böra hugnas med särskild pension af statsmedlen, hvadan Kollegium i underdånighet hemställt, det E. K. Maj:t måtte af Rikets Ständer äska beviljande af en årlig pension för sökanden.
Med afseende å Bergmästaren von Schéeles under en långvarig tjenstetid ådagalagda nitiska bemödanden för bergsbruksnäringens förkofran, äfvensom till åstadkommande af allmännyttigt gagn i ölrigt inom den landsort, der han hade sin verksamhet, samt i betraktande jemväl af den behöfvande ställning, hvaruti hans efterlemnade enka sig befunne, har E. K. Maj:t nu föreslagit, att enkan Maria von Schéele, hvars pension från Civil-statens enskilda enke- och pupillkassa, enligt inhemtad upplysning, komme att, intilldess stadgade årsafgifter blifvit till fullo erlagda, utgå med 375
R:dr, men sedermera med 500 R:dr årligen, måtte af Rikets Ständer å allmänna indragnings-staten uppföras till en årlig pension af Sex Hundra Riksdaler; och hafva Rikets Ständer, med hänseende till de af E. K. Majit åberopade förhållanden, till ifrågavarande nådiga framställning lemnat bifall. 48:o Sedan, i underdånig skrifvelse den 11 Juni sistlidet år, Vetenskaps-akademien jemte förmälan att med det årliga anslag af 1,200 R:dr, Akademien under innevarande och flera föregående statsreglerings-perioder uppburit för anskaffande af teckningar utaf inhemska vexter till arbetet »Sverges Flora» samt till utgifvande af teckningar af zoologiska föremål, särdeles värdefulla samlingar af svampmålningar, härstädes äfven af utländske naturforskare rådfrågade, blifvit anskaffade, hvilka samlingar alltjemnt ökades, äfvensom att plancher till flera förtj en stfulla zoologiska arbeten bekostats, tillika fästat uppmärksamheten derå, att detta anslag fortfarande vore af behofvet påkalladt, har E. K. Maj:t i nåder äskat, att berörda anslag äfven måtte för den stundande statsreglerings-perioden beviljas; och hafva Rikets Ständer till denna nådiga framställning lemnat bifall. 49:o Hos Rikets Ständer har framställning blifvit gjord derom, att Löjtnanten i Arméen, Per Palmgren, måtte å allmänna indragnings-staten uppföras till åtnjutande af en årlig pension af 400 R:dr; varande till stöd för denna framställning andraget att Palmgren, hvilken år 1812 fått anställning vid dåvarande fältmätnings-korpsen år 1814 med heder deltagit i Norska fälttåget och 1823 erhållet afsked såsom Löjtnant vid Helsinge regemente, med rättighet att i Arméen qvarstå, såväl under sin tjenstetid som sedermera allt intill år 1850 nästan årligen varit kommenderad vid allmänna arbeten dels vid de topografiska och dels vid sjösänknings-arbeten, väganläggningar, vattenaftappningar m. nr, vid hvilka arbeten han visat sig ega särdeles skicklighet, samt att Palmgren, hvilken numera, vid närmare 70 års ålder, genom brutna krafter och under fälttåget i Norrige åsamkad sjuklighet, vore urståndsatt att förtjena något till sitt uppehälle, befunne sig i det mest utblottade tillstånd och dessutom, till följd af sitt tidiga afskedstagande, icke vore berättigad till pension; och hafva Rikets Ständer, på grund af sålunda anförda och genom företedda handlingar styrkta förhållanden, funnit skäligt bevilja Löjtnanten Per Palmgren för återstående lifstid en årlig pension af 300 R:dr å allmänna indragnings-staten. 50:o
Uti särskilda hos Rikets Ständer gjorda framställningar är vordet anfördt, hurusom Majoren i Arméen, August Hahr, i 36 år oafbrutet egnat sin tid åt utförande af kartearbeten öfver Sverige, dels såsom topograf-officerare, från 1821 till 1837 med rekognosceringar, uppritning och gradering af militärkarte-verket, dels, såsom tjenstgörande åren 1842—1844 vid Generalstabens litografiska byrå, med gravering af den stora skolkartan i 4 blad öfver Sverige och Norrige, utgifven på Statens bekostnad, Expeditions-Vtskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 186. 31 dels under åren 1845—1848 med kartearbeten i och för jernvägsundersökningarna för Orebro—Nora—Hultbanans anläggning, samt slutligen från nämnde år med författande och lifgifvande af fyra större statistiska kartearbeten.
Dylika arbeten, huru förtjenstfulla de än vore, gåfve likväl icke i allmänhet någon egentlig behållning, och på det sist utgifna af dessa arbeten, kartan öfver mellersta och södra Sverige, häftade en skuld af betydligt belopp.
Den hedrande utmärkelse, som sistnämnda arbete vid 1862 års verldsutställning fått röna, i det 2:ne medaljer deröfver erhållits, vittnade, lika med allmänna omdömet, om Hahrs arbeten i allmänhet, att de egde förtjenster, som, då helsa och arbetsförmåga nu vid fyllda 60 år började svika dess författare, påkallade representationens uppmärksamhet på nödvändigheten att tillse, det icke en förtjent författare på sin ålderdom komme att lida nöd.
I följd häraf och med fästadt afseende derpå att Hahr, som för sjuklighet måst taga afsked ur aktiv tjenst, innan han ernått den för erhållande af pension stadgade ålder, numera hade svårt att sig och sina minderåriga barn försörja, hade blifvit föreslaget, att Rikets Ständer måtte för Major Hahrs återstående lifstid bevilja honom en pension afl,500 R:dr R:mt.
Då de förtjenstfulla karteverk, åt hvilkas utarbetande Majoren Hahr, till stort gagn för det allmänna, egnat sin verksamhet, icke kunnat bereda honom motsvarande ekonomiska fördelar, anse Rikets Ständer billigheten fordra, att han nu på sin ålderdom från Statens sida erhåller något understöd; och hafva, med anledning häraf, Rikets Ständer funnit skäligt medgifva att Majoren August Hahr må på allmänna indragnings-staten uppföras till åtnjutande af en årlig pension af 1,000 R:dr för sin återstående lifstid. 51 :o Hos Rikets Ständer har vidare blifvit föreslaget, att f. d. Kapitenen vid Wermlands Fältjägare-regemente, Friherre Eugéne von Vegesach, hvilken, — under den tid han varit anställd vid Arméen, med utmärkelse deltagit i fälttågen åren 1808 och 1809 samt 1813 och 1814, samt, efter det han, till följd af iråkadt ekonomiskt betryck, år 1832 måst lemna tjensten, med oförtröttadt nit sökt gagna sitt fädernesland — måtte, enär han numera icke hade någon annan inkomst än den årliga gratifikation af 100 R:dr, som E. K.
Majit under den sednare tiden täckts tilldela honom, undfå en årlig pension af 500 R:dr.
Enär, enligt hvad Rikets Ständer inhemtat, f. d. Kapitenen Friherre von Vegesach icke allenast med utmärkelse deltagit i krig, utan ock, efter erhållet afsked från krigstjensten, genom utgifna skrifter och kartearbeten sökt gagna det allmänna, hafva, med afseende härå och då tillika upplyst är att von Vegesach vid uppnådda 68 lefnadsår befinner sig i stort ekonomiskt betryck, Rikets Ständer ansett sig ega giltig anledning till bifall af den nu gjorda framställningen om understöd från statens sida för hans sålunda ådagalagda verksamhet; och hafva alltså Rikets Ständer å allmänna indragnings-staten tillagt f. d.
Kaptenen Friherre Eugéne von Vegesach för återstående lifstid en årlig pension af 500 R:dr. 52:o Jemte förmälan hurusom f. d.
Regements-läkaren C. A. Opphoff, hvilken såsom läkare bevistat fälttågen 1805, 1806 och 1807 i Tyskland, 1808 och 1809 mot Ryssland och 1813—1814 i Tyskland och Norrige, och sedermera i öfver 35 år varit Regements-läkare vid andra lifgardet, vid sitt afskedstagande i Mars månad 1855 tilldelats en pension af endast 1,200 R:dr, har hos Rikets Ständer blifvit föreslaget att, enär Opphoff, om han tjenstgjort ännu några år, varit berättigad att komma i åtnjutande af den vid 1856—1858 årens riksdag bestämda högre pensionen för regements-läkare af 2,000 R:dr, Rikets Ständer måtte, med afseende å Opphoffs långvariga tjenstetid och förtjenstfulla verksamhet, bevilja en förhöjning af 800
R:dr i hans nuvarande pension, så att densamma komme att uppgå till samma belopp, som nu är för regements-läkare bestämd. 82 Expeditions-Utskotts Förslag till underd.
Ehuru Rikets Ständer vid innevarande riksdag såsom grundsats antagit, att i fråga om redan beviljade pensioner åtgärder icke böra vidtagas vare sig för deras höjande eller, förminskning; hafva likväl i förevarande fall förekommit sådana omständigheter, hvilka synas höra föranleda till undantag i afseende å den afskedade Regements-läkaren Opphoff tilldelade pension.
Det har nemligen blifvit upplyst, att Opphoff varit i Statens tjenst omkring 50 år, derunder hans tjenstgöring varit både mödosam och trägen, samt att Opphoff som nu uppnått 75 år, dels genom nästan fullkomlig förlust af synförmågan och dels’ genom sjuklighet i öfrigt, blifvit helt och hållet urståndsatt att genom enskild praktik bereda sig någon inkomst utöfver honom tillagda pensioner, utgörande från allmänna indragnings-staten 600 R:dr och ett lika belopp från Arméens pensions-kassa.
Rikets Ständer hafva derföre ansett billigheten fordra att Doktor Opphoff, som under en särdeles långvarig och väl vitsordad tjenstetid gagnat det allmänna, försättes i sådan ställning att han på ålderdomen icke må sakna nödiga medel för sitt uppehälle, hvilket synts Rikets Ständer kunna ske derigenom att han erhåller ett ytterligare årligt bidrag af 600 R:dr, uti den honom förut från Stats-verket tilldelade pension.
På grund häraf hafva Rikets Ständer beviljat en årlig tillökning af 600
R:dr uti den för Regements-läkaren C. A.
Opphoff å allmänna indragnings-staten uppförda pension, hvarigenom denna pension från och med näst inträdande statsregleringsperiod kommer att utgå med 1,200 R:dr årligen. 53:o Genom särskilda hos Rikets Ständer gjorda framställningar har förslag blifvit väckt om förhöjning af den Läns-notarien i Upsala län, Lands-sekreteraren Olof Henrik Förberg tilldelade pension å 450 R:dr.
Af härvid töretedda handlingar hafva Rikets Ständer inhemtat, att Förberg, som år 1829 inträdt i Statens tjenst, under omkring 20 års tid tjenstgjort såsom Länsnotarie i Upsala län och derunder i sammanräknadt 5 år bestridt Lands-Sekreteraretjensten, intilldess han genom öfveransträngning i tjensten ådragit sig en sjukdom i nervsystemet, hvilken anses obotlig, och hvarigenom Förberg, enligt meddeladt läka rebetyg, icke allenast för närvarande är, utan äfven för sin återstående lefnad blir oförmögen att genom eget arbete försörja sig; och hafva Rikets Ständer, med hänseende |till de härvid förekommande ömmande omständigheter, medgifvit, att den Lands-kamereraren Förberg tillagda pension, hvilken utgör ett honom personligen tillerkändt understöd, hvarå borgenärerne icke äga anspråk, må med början af nästa Statsreglerings-period från nuvarande beloppet, 450 R:dr, till 750 R:dr årligen förhöjas. 54:o
Uti särskilda hos Rikets Ständer gjorda framställningar har blifvit föreslaget att, enär Johan August Furstenhoff, hvilken alltifrån år 1837 i egenskap af Kamerare handhaft det hufvudsakliga bestyret med den, till följd af Rikets Ständers vid 1828 års riksdag gjorda underdåniga framställning om befordrande af forvagnsinrättningen i riket, af enskilda personer inrättade och med statsmedel understödda deligensförbindelsen emellan Stockholm, Göteborg och Helsingborg, sedermera år 1859, efter det berörda bolag, till följd af den då till en del öppnade jernvägsförbindelsen emellan Göteborg och Stockholm och den i sammandrag dermed anbefallda indragningen af det bolaget ditintills beviljade understöd, måst upplösas, gått miste om den af honom i egenskap af Kamererare vid nämnde bolag innehafda och för hans och hans familjs uppehälle nödiga inkomst, Rikets Ständer måtte, med afseende å den outtröttliga omsorg för ofvannämnda allmännyttiga deligensinrättnings vidmakthållande