Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Emedlertid hafva under ifrågavarande tidskifte vid grufvorna brutits 26,600 Skti. jernmalm, vid masugnarne tillverkats 16,600 SkM tackjern och vid jernbruket! blifvit smidt 18,000 Slcjtf. stång- och ämnesjern samt 1,900 Skfl manufaktursmide. e) Fabriker, Bruk och öfrige Näringar, hvilka ej tillhöra bergsrörelsen.
Sägvei-ic.
Ehuru någon mindre elei af de plankor och bräder, som, på sätl ofvan förmäles, blifvit utskeppade, sågats för band, har likväl största delen tillverkats vid sågverken, de der både hafva ökats till antalet och inrättats för drifvande af en större rörelse.
Af de inom Länet befintlige 25 sågverk hafva 11, emot grundränta och stubböresafgifter, rättighet att från särskilde, för ändamålet insynade skogstrakter årligen hemta ett visst antal till sågtimmer användbara träd, hvilket antal dock för de fleste af desse sågverk icke svarar emot den utvidgade rörelse, de nu bedrifva.
Lika med öfrige endast på köptimmer grundlagde sågverk måsLe de derföre genom köp förskaffa sig fyllnad i det belopp, som årligen försågas.
Sågverksrörelsen tillskyndar orten, genom förädling af skogseffekter och de tillfällen till biförtjenster den lemnar befolkningen, stora fördelar; men befaras kan, aLt den, såsom den nu bedrifves och på den ståndpunkt, hvarå skogshushållningen för närvarande befinner sig, i icke ringa mån föranleder större skogsafverkning, än som med skogarnes framtida bestånd torde vara förenligt.
Skeppsbyggerier.
De medel, skeppsbyggerierne erbjuda till förädling af skogsprodukter samt till förvärfvande af arbetsförtjenst och arbetsskicklighet, gör det önskansvärdt, alt denna rörelse bedrefves i större omfång, än för Berättelse öfver Norrbottens
Län för åren 1847—1850. 2 \ 10 närvarande är fallet.
Prins Carls Varf, anlagdt vid Piteå eif, har tillvunnit sig skeppredares förtroende för de håde till konstruktion och fasthet utmärkta fartyg, som derstädes gått af stapeln.
Mer än två större fartygsbyggnader årligen hafva emedlertid icke å nämnde varf blifvit fulländade.
Långviks Glasbruk, det enda inom Länet, har under ifrågavarande tidskifte utvidgat sin tillverkning, så att densamma, bestående af fensterglas och buteljer, årligen uppgått till ett värde af emellan 50 och 60,(XX) Riksdaler Riksgälds.
Inom Lappmarkerne utgöra för Lapparne renskötsel, och för derstädes bosatta nybyggare åkerbruk och boskapsskötsel de egentliga uppehållsmedlen.
I de närmare fjellen belägne trakterne, der säker afkastning af åkerbruket icke kan påräknas, är dock fisket i de talrika större och mindre sjöarne och elfvarne ett näringsfång, hvaraf mången nybyggare och de så kallade fiskarelapparne hafva sin hufvudsakliga utkomst.
Saknande tillförlitliga uppgifter om antalet af Lapparnes Renar, är jag icke i tillfälle att meddela upplysning om dessa under de ifrågavarande åren ökats eller förminskats.
Vid betraktande af de många nybyggen, som årligen anläggas äfven inom Lappmarkerne, hvilket har till följd, icke allenast att renbelestrakterne allt mer och mer till omfånget inskränkas, utan ock att allt flere afnämare af Renar uppstå, torde det med någorlunda visshet kunna antagas, alt Renhjordarne icke blifvit ökade. § 4.
Ibland dessa intager Fisket otvifvelaktigt första rummet.
Icke allenast den del af Bottniska viken, som gränsar intill Länets kuster, utan äfven de stora elfvar, som deruti utfalla, äro ganska fiskrika.
Näst bröd, potates och mjölk, utgör fisk, fångad inom Länet eller vid dess kuster, hela befolkningens förnämsta och nästan dagliga födoämne.
Fiskerierne lemna derförutan betydliga belopp, i synnerhet Lax och Strömming, till försäljning och utförsel utom Länet.
I skärgården idkas äfven skjälfiske med den framgång, att skjälspäck utgör en icke obetydlig handelsvara.
Utan att i allmänhet kunna betraktas såsom en binäring, gifver dock jagten bidrag till uppehälle åt många bland Länets invånare.
Tjäder, Orre, Hjerpe, Snöripor och Harar finnas i myckenhet, och hvad deraf fångas 11 användes af allmogen dels för eget behof, dels till afsalu.
Björnar, Vargar och Filfrasar förföljas och dödas egentligen af Lapparne för den skada, de förorsaka å deras Renhjordar, men mindre med hänsyn till den vinst försäljningen af desse rofdjurs skinn kan lemna, hvilket sednare deremot är förhållandet med jagten efter räf, mård, hermelin och ekorre.
Handsågning af Plank och Bräder, Tjärubränning, fällning och forsling af blockar för sågverkens behof.
Till betydenheten af desse binäringar kan slutas af hvad här ofvan blifvit i underdånighet omförmäldt angående beloppet af träd var u-exporten.
Dermed befattar sig allmogen föga och Bruken måste för sina behof använda egne kolare.
.Så länge dagsverksprisen icke falla och allmogen finnér större uträkning vid att använda sitt arbete på annat håll, lärer någon förändring häri icke vara att förvänta.
Salpetertillverkningen.
Den har under ifrågavarande år varit i jemn till växt.
Ilvad af Kronan blifvit inlöst har utgjort för år 1847 2,815 LM. 19 U. „ 1748 2,914 „ 16 „ „ 1849 3,143 „ 17 „ „ 1850 3,310 „ 12 „ eller tillhopa 12,185 LM 4 M Kronan har härför erlagt en lösningssumma af 67,729 Riksdaler 47 skillingar 3 runstycken bauko och derförutan, för salpeterns frakt från Luleå till Gelle, utbetalt 1,413 Riksdaler 26 skillingar samma mynt.
Det är i den sednaste underdåniga berättelsen anmärkt, hurusom allmogen inom Länet skall ololligen drifvit icke obetydlig handel med köpmannavaror.
Sedan den berättelsen afgafs har Eders Kongl. Maj:ts nådiga Handelsordning af den 22:dra December 1846 föranledt anläggning, under deri bestämda vilkor, af tlere handelsbodar i hvarje pastorat.
Den klagan öfver följderna af denna förordning, som höjts i andra delar af Riket, har visserligen äfven försports från vissa trakter här inom Länet.
Med antagande dock, att den ololliga handelsrörelse, hvarom i förra berättelsen omförmäles, verkligen ägt rum, lärer landthandeln, ordnad i enlighet med högst åberopade Kongl. Förordning och derigenom lättare underkastad offentlig kontroll, icke kunnat medföra annat än jemförelsevis goda verkningar.
Såsom binäring för allmogen på landet, kan den ololliga handeln med köpmannavaror anses hafva upphört. 12 § 5.
Politisk Författning. a) Kammar-Verk.
Under den tidrymd, sorn denna underdåniga berättelse omfattar, har hemmantalet uti hela Länet, Lappmarken deruti jemväl inberäknad, ökats med omkring 18 mantal, deraf 2-,y mantal frälse, samt 4mantal af krono och omkring 11 mantal af skattenatur.
Deremot hafva kronohemmanen i kustlandet, dels igenom skedda skatteköp och omföringar utan lösen från krono till skatte, dels ock i följd af medgifven förlängning i frihetstiden, minskats med nära 5 mantal, under det att i följd af förstnämnde omständigheter skattehemmanens antal och hemmantal vunnit en betydlig tillökning.
Inom Lappmarken hafva kronohemmanen ökats med 9fjJ mantal; hvarförutan af frälsehemmanen i nedra kustlandet 2Ty mantal i skatt ingått efter åtnjutne frihetsår.
Alt nybyggesväsendet med begärlighet omfattas och fortgått i ständigt tilltagande täcktes Eders Kongl.
Maj:t inhemta, ibland annat, deraf att under dessa fyra år ej mindre än 142 krononybygget! och torp blifvit till anläggning beviljade, samt 777 särskilda lägenheter upplåtne, antingen såsom förmering under redan förut varande hemman, eller ock såsom särskilda lägenheter emot smör-ränta; dock hafva dessa upplåtelser städse varit vill— korlige, det vill säga, beviljade endast intilldess lägenheterne kunde på ett för Kongl. Maj.t och Kronan mera förmånligt sätt disponeras, såsom för nybyggesanläggniugar och dylikt, eller ock vid en blifvande afvittring utrönt blefve, att desamma ej kunde försvaras inom det hemmans område, till hvars förmering de blifvit upplåtne.
Frågor om nyhemmans-anläggningar inom de socknar, der afvittringarne fortgått, hafva för det mesta blifvit remitterade till behandling i sammanhang med allmänna afviltringen, då de 1 ansökte nyhemmanen blifvit igenom vederbörande Afvittrings-Landlmätare å marken utstakade och afmätte samt å karta lagde.
Några ödesmål med hemman hafva under denna tidrymd icke inträffat.
Till understöd vid nyhemmans-anläggningar har
Staten bidragit med så kalladt odlingsunderstöcl, uppgående för dessa år till ett belopp af 194 Tunnor korn; hvarförutan såsom uppfostringshjelp åt fattige nybyggare blifvit uldelte 57 tunnor enahanda sädesslag.
I samma mån afvittringarne fortgå och vinna fastställelse, ökas antalet af erforderliga laga skiften; så att det ringa antalet Skifteslandtmätare, som 13 för närvarande finnes inom Länet, snart nog torde blifva otillräckligt för behofvet, helst hittills endast en åttondedel af de inom Länet redan erforderliga laga skiften hunnit fullbordas. Afvitlringsgöromålen hafva under en Styresmans närmaste tillsyn och ledning oafbrutet fortgått och bedrifvits under året 1847 af åtta, och sedermera af tio särskildt antagne Afvittrings-Landtmätare, sedan det förra antalet genom Eders Kongl.
Maj:(s nådiga bref den 17 Mars 1848 blifvit med ytterligare 2:ne Afvittrings-Landtmätare förökadt.
Under dessa år äro afmätte 482,302 tunnland in- och afrösningsjord, hvarförutan 105,169 tunnland blifvit utbrutne och 676,057 alnar rålinier uppgångne.
Redan före den tid, som denna underdåniga berättelse omfattar, hafva afvittringarne inom Nedér-Luleå, Neder-Calix, Neder-Torneå och Carl Gustafs socknar blifvit afslutade och genom Utslag af Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande afgjorde, samt hafva sedermera af Eders Kongl. Maj:t blifvit i de väsendtligaste delar gillade oell fastställde.
Hvad afvittringarne inom Länets öfrige socknar angår, så hafva desamma inom Piteå och Råneå socknar så fortgått, att i hvad på Landtmätare kan ankomma de numera hufvudsakligen bero på skattläggning af förut oskattlagda, eller ock endast provisionelt till mantal och ränta bestämda hemman och lägenheter.
Deremot torde afvittringsberedningarne inom Öfver-Luleå och Öfver-Calix socknar ännu erfordra en längre tid, innan de hinna till slut bringas, i anseende till dessa socknars stora vidsträckthet och det mindre antal Afvittrings-Landtmätare, som under dessa år derstädes varit anställde.
Till Öfver-Torneå och Pajala socknar samt Lappmarken, som fått en särskild afvittringsstadga den 13 December 1850, hafva afvittringsberedningarne ännu icke hunnit sträcka sig.
Statens kostnader i och för afvittringen under dessa år hafva uppgått till etl sammanräknadt belopp af 40,315 Riksdaler 14 skillingar 8 runstycken; deraf Laiultmätarnes löner och Styresmannens arfvode upptagit något mer än hälften, samt handtlangningskostnaden och Gode Mäns arfvoden återstoden.
Såsom af närslutne
Tabeller inhemtas har dess belopp under nu ifrågavarande år utgjort: för kustlandet och Lappmarken 144,476 Riksdaler 7 skillingar 3 runstycken samt för Städerne 13,672 Riksdaler 20 skillingar 11 runstycken, eller tillsammans 158,148 Riksdaler 28 skillingar 2 runstycken, och således 4,606 Riksdaler 6 skillingar 9 runstycken mera, än hvad de vid sednast afgifna underdåniga berättelsen fogade Tabeller utvisa.
I afseende å de onera och besvär, som åtfölja jordbruket och deribland först roteringen, så har någon väsendtlig förändring derutinnan under detta 14 tidskifte icke inträffat.
Väl har ordinarie knektehållet vunnit någon lindring genom den tillökning i rotefrihetsafgiften, som uppkommit genom i skatt ingångne roteringsskyldige, men i ordinarie knektehållet ännu icke indelte nyhemman; men då denna lindring skolat tillkomma hela Länets ordinarie knektehåll, blir beloppet deraf, på hvarje rote fördeladt, alltför ringa, för att någon väsendtlig eller behofvet motsvarande lättnad i roteringstungan derigenom kan sägas hafva ännu åstadkommits.
Sedan rotehållarne inom Torneå fögderi och Öfver-Calix socken genom ett med Kongl. Maj:t och Kronan år 1847 ingånget förnyadt kontrakt på 50 år förbundit sig att, i mån af afgång, hålla sina rotar vakanta och i stället till Kronan årligen erlägga en roteringsbesväret motsvarande afgift af 5 tunnor korn, eller dess värde efter markegångspris, dock ej utöfver 33 Riksdaler 16 skillingar banko, till bildande af en så kallad Häst-Jägaresquadronsfond, bär, i följd häraf, hela Torneå kompani, med undantag af en enda rote, redan blifvit vakant och den stadgade afgiften i stället af rotehållarne erlagd, uppgående under dessa år till ett sammanräkuadt belopp af 14,015 Riksdaler 47 skillingar 6 runstycken banko.
For båtsmanshållet, som endast åligger Länets städer, betalas vakansafgift.
Hvad dernäst beträffar
Skjutsningsskyldigheten, så äro igenom skjutsningsbestyrets ställande på entreprenad, hvilket redan skett inom Luleå och Calix fögderier, men endast vid Junosuando station inom Torneå fögderi, många af de olägenheter, som åtföljde det fordna skjutsningssättet med hå 11- och reservskjuts, afhulpne; och då i betraktande tages den mängd dagsverken, som igenom skjutsningens utgörande pä fordna sättet för jordbruket gingo förlorade, utan att den erhållne skjutslegan på långt när lemnade en deremot svarande ersättning, kan inrättandet af entreprenadskjuts i alla hänseenden anses utgöra en vinst för jordbrukaren.
Kronoskjuts förekommer alltför sällan, för att kunna kallas ett tryckande besvär.
Deremot utgör vägunderhållningsskyldigheten ett vida större onus, som dessutom kommer att ökas i samma mån, som nya och för orten behöflige väganläggningar hinna beslutas och blifva fullbordade. b) Politi.
Till hvad uti förra underdåniga berättelsen bärom äranfördt har Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande nu intet att tillägga.
Sådane äro numera inrättade uti hvarje socken inom Luleå och Calix fögderier, hvarjemte undervisningen äfven bestrides af ambulatoriska skollärare; men inom Torneå fögderi har inrättandet af folkskolor, i anseende till brist å finska läroböcker, samt lärare, som äro kunnige i finska språket , ännu icke kunnat komma till stånd. 15 IJelsovården ombesörjes af en Slads- och Lazaretts-Läkare samt 3 Provincial-Läkare, stationerade inom Luleå och Haparanda städer samt NederCalix socken.
Fattigvården.
Ehuruväl utgifterne för densamma inom hvarje kommun äro ganska dryga, har tiggeriel dock icke kunnat helt och hållet förekommas.
Fattigvården ombesörjes hufvudsakligen genom underhåll i fattigstugor, genom rotegång eller sammanskott i spanmål och penningar. § 6.
Länets städer Piteå, Luleå och Haparanda hafva, sedan sista underdåniga berättelsen afgafs, i afseende å dess invånares näringsfång och rörelse samt derinom varande inrättningar icke undergått annan förändring, än att så väl i Piteå som Luleå folkskolor blifvit inrättade, hvilka på begge ställena besökas af ett betydligt antal barn.
Folkmängden bar sedan 184-6 äfven i städerne ökats, i Piteå med 139, i Luleå med 33 och i Haparanda med 49 personer.
I öfrigt torde det nådigst tillåtas mig att angående städerne och förhållanderne deri åberopa den förra underdåniga berättelsens innehåll och de vid denna fogade tabeller.
Piteå Landskansli och Landskontor. K. ÅKERHJELM. A, M. Euren.
Ii. A. Ekst rom, Förteckning; öfver anlagile Rrono-Iybyggen och Torp, saint npplåtne lägenheter, inom Norrbottens
Län, miller loppet af ncilannänmilc år:
Luleå Fögderi.
Calix Fögderi.
Torneå Fögderi.
Summa för Kustlandet.
Inom Lappmar- ken.
— 267 — Strengnäs läroverk; öfver hvilka anmärkningar det åligger mig, såsom förvaltare af läroverkets kassor, att underdånig förklaring afgifva.
Hvad den första anmärkningen angår, så är det ej allenast vanlig, utan äfven, enligt min tanka, nödig praxis, att original-qvittenset å en så beskaffad utgift bibehålies och förvaras bland härvarande handlingar, för att, i händelse af behof, kunna bestyrka riktigheten af den gjorda insatsen, och synes uti ifrågavarande fall så mycket mindre nödvändigt, som bemälte utgift är bestyrkt af tvenne trovärdige personer, som granskat läroverkets räkenskaper, innan de till högv.
Dom-kapitlet blifvit inlemnade.
Emot föregående årets räkenskaper har ingen anmärkning blifvit gjord, ehuru en likartad, men långt större utgift af 493 R:dr 46 sk.
Banko derstädes blifvit på samma sätt verificerad.
Hvad åter den andra anmärkningen angår, att all verifikation saknas å de till Rektor utbetalda 12 R:dr, så synes en särskild sådan vara helt och hållet öfverflödig då Rektor, såsom kassans förvaltare, genom sitt namns undertecknande godkännt och bestyrkt riktigheten af ifrågavarande utgift.
Med djupaste undersåtliga vördnad, trohet och nit framhärdar, .
Eders Kongl. Maj:ts tropligtigste, underdånigste undersåte och tjenare, Lars Broman, Götheborgs stifts Konsistor!! underdåniga utlåtande, i anledning af en utaf Rikets Ständers Revisorer år 1858 gjord anmärkning vid Konsistor» räkenskaper.
Genom Eders Kongl. Maj:ts Ecklesiastik-departement har Konsistorium fått del af Rikets Ständers sednast församlade Revisorers anmärkning vid Konsistor» räkenskaper för tiden från den 1 Juli 1856 till samma dag 1857, att nemligen utaf extra inkomsten af Orgryte Pastorat från den 22 September 1856 till samma års slut, hvilken skulle utgjort 445 R:dr 42 sk.
R:gs, i räkningarne för byggnads- och Biskopslius-kassorna icke blifvit upptaget mer än ett sammanlagdt belopp af 396
R:dr 84 öre; och får Konsistorium, som fått sig anbefaldt att till Eders Kongl. Majit inkomma med underdånigt — 268 — utlåtande i ämnet, i lika underdånighet öfverlemna sin ansvarige räkenskapsförares och redogörares, enligt Konsistorii uunderdåniga förmenande, fullt tillfredsställande förklaring, utan att för egen del hafva något att ytterligare i saken andraga.
Med djupaste undersåtlig vördnad, trohet och nit framhärda, Stormäktigste, Allernådigste Konung!
Eders Kongl. Maj:ts underdånigste och tropligtigste tjenare och undersåter, GUST. I). BJÖ1SCK. C. PREHN. NICLAS BECKMAN. E. S. FAGERBERG. ER, TII.
BLOMSTRAND.
Dom-kapitel den 15 December 1858.
Oscar Erli.
Rabe.
Till högv.
Dom-kapitlet i Götheborg.
I egenskap af ansvarig räkenskapsförare och redogörare för de kassor och medel, som stå under högv.
Dom-kapitlets vård, får jag, med anledning af deii anmärkning, Rikets Ständers sednast församlade Revisorer behagat göra vid Konsistorii räkenskaper för tiden från, den 1 Juli 1856 till samma dag 1857, att nemligen af de extra inkomstmedel från Orgryte pastorat, som för tiden från den 22 September till 1856 års slut skulle hafva till Konsistorium ingått med 445 R;dr 42 sk.
R:gs, icke kommit Stiftets byggnads- och Biskopshus-kassor tillgodo mer än sammanlagdt 396 R:dr 84 öre, vördsammast afgifva följande förklaring:
Enligt de verifikationer, som under M 13 åtföljde räkenskapen, aflenmade vice Pastorn i Orgryte, Magister B. G. Natt och Dag, Januari 1857 R:mt R:dr 445: 8 samt ytterligare, April samma år » » 75: 96. eller tillsammans R.-mt R:dr 521: 83. men enligt Konsistorii beslut den 7 Januari 1857 utbetaltes till honom såsom vikarie pastors-arfvode från den 22 September till den 22 December 1856, mot hans qvitto, en summa af » » 125: — hvadan kassornas verkliga behållning var R:mt R:dr 396: 83. — 269 — hvilka, fördelade med 198 R:dr 42 öre på hvarje kassa, utgöra den af Herrar Revisorer sammanräknade summan, 396 R:dr 84 öre; och synes det, som hade Herrar Revisorer vid granskningen af räkenskaperne råkat att förbise vice Fastor Natt och Dags såväl qvitto för uppburet vikarie-arfvode, som ock redogörelse för extra inkomsterne under sednare delen af det halfår, då kassorna drogo inkomsten af bemälte Orgryte pastorat.
Dom-kapitel den 15 December 1858. ex officio Oscar Erli.
Kons. Not.
Kammar-rättens underdåniga utlåtande, i anledning af Rikets Ständers år 1858 församlade Revisorers anmärkningar, dels vid nämnde embets-verks aktorats- och expcnsmedelsräkningar, dels ock om tiden för en del räkenskapers granskning af Kongl. Kammar-rätten.
Genom nådig remiss af den 22 sistlidne Oktober har Eders Kongl.
Maj:t behagat infordra Kammar-rättens underdåniga utlåtande öfver hvad, som i Rikets Ständers sednast församlade Revisorers berättelse förekommer rörande Kammar-rättens aktorats- och expensmedels-räkningar, samt i fråga om utvägar att åstadkomma det allmänna verks och inrättningars räkenskaper måtte hinna granskas i Kammar-rättens Ofver-revisionsdepartement, innan de till Stats-revisorerne öfverlemnas.
Till fullgörande häraf, får Kammar-rätten i underdånighet anmäla,' att hvad angår de vid ofvannämnde räkningar framställda anmärkningar derom, att i aktoratsräkningen ingående balansen upptagits för Advokatiiskals-kontoret till 225,018 R:dr 32 sk. 9 r:st., i stället för 225,018 R:dr 32 sk. 8 r:st. och för Provinsräkenskaps-kontoret till 6,204 R:dr 5 sk. 4 rist., i stället för 6,204 R:dr 6 sk. 1 r:st., samt att expensmedelsräkningen upptoge en utgift till C. Widman för bokbindare-arbete med ett belopp af 140 lt:dr 13 sk., ehuru, enligt Widmans qvitto, endast 139 R:dr 29 sk. blifvit honom godtgjorda, Kammar-rätten, efter vederbörandes hörande, redan förordnat om rättelse af de sålunda anmärkta felaktigheterne.
I fråga åter om räkenskapernas granskning i Ofver-revisions-departementet, innan de till Rikets Ständers Revisorer blefvo öfverlemnade, och hvilken fråga redan vid 1857 års stats-revision varit väckt, hafva Revisorerne anfört, att enär af de underdåniga utlåtanden, Kammar-rätten i detta ämne förut afgifvit, kunde hemtas anledning till den förmodan, att hädanefter, såsom vid den nu sednast verkstälda stats-revisionen ägt rum, företrädesvis de räkenskaper, hvilka äro af större omfång och betydenhet, ej skulle vara i nämnda Departement reviderade, innan de af Stats-revisorerne skola till granskning — 270 — emottagas, Revisorerne ansågo detta oegentliga förhållande böra för framtiden förekommas, och att angelägenheten således påkallade rättelse härutinnan, antingen sådant nia ske genom påskyndande af gransknings-arbetet i Ofver-revisions-departementet eller på hvad annat, sätt, sorn kunde finnas lämpligt och ledande till ändamålet.
Då emellertid alla hit ingående räkenskaper, i mohn af omfång och beskaffenhet, äro uppskattade till viss arbets-tid, omvexlande från en dag, hvartill de minsta äro beräknade, ocdi ett år, sorn de största och vidlyftigaste anses erfordra, samt hvar och en af de i Ofver-revisionsdepartementet anställde Revisorer och Kammarskrifvare, med undantag blott af dem, som inom hvarje af de 3 Revisions-kontoren äro sysselsatte med renskrifning och aktoratsräkningens förande, fått sig tilldeldta räkenskaper, utgörande så kallad full revisionslott eller 12 månaders revision s-arbete, låter det sig icke göra, åtminstone icke med nuvarande, vid sednaste lönereglering med afseende på nyss anförda förhållanden till antalet i möjligaste måtto begränsade arbets-personal, att på en tid af 74 månader, eller tilldess Rikets Ständers Revisorer sammanträda, hafva fullbordat ett arbete, annars beräknadt att, med noggrannhet verkstäldt, ej kunna afslutas på mindre än helt år.
Att åter tillstyrka en så betydlig förstärkning af revisions-personalen, sorn skulle erfordras, för att på den nu angifna kortare tiden verkställa ifrågavarande arbete, måste Kammarrätten för sin del anse betänkligt, då, utom den tillökning i kostnad, som deraf blefve följden, den alltjemt återkommande svårigheten att emellan flere Revisorer fördela vissa större räkenskaper alltid qvarstode.
Måhända vore det icke eller tjenligt att tillskapa en tjenstemanna-personal, som, strängt anlitad med arbete under två tredjedelar af året, för återstoden deraf blefve nära nog utan sysselsättning.
Då härtill kommer, att stats-revisionen omfattar samma räkenskaper, som för året skola i Ofver-revisions-departementet granskas, ser Kammar-rätten ingen annan möjlighet att så ordna gransknings-arbetet inom nämnda departement, att detta arbete kan vara fullbordadt vid tiden för Rikets Ständers Revisorers sammanträden, än om dessa kunde framflyttas 44 månader eller in på följande kalenderår.
Huruvida detta lämpligen må kunna ske tillåter sig
Kammar-rätten dock ej att bedöma, men då annat sätt att lösa den förelagda uppgiften icke kunnat utfinnas, har Kammar-rätten ej eller bordt tveka att på denna utväg fästa Eders Kongl. Maj:ts nådiga uppmärksamhet.
Med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste, Allernådigste Konung!
Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste undersåter och tjenare, ruth a. iföaiYHa.
C. E. ALANDER, referent. A. MILIT.
EDMAN. C.
PRINTZENSKÖLD. C. O. Y. BURÉN. C. W. ZETTERSTRÖM. L. S. Stockholm den 14 December 1858.
Fr. Bergman. — 271 — Kong!.