Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
En annan sak, som måste alldeles undvikas, ä r p e r s p e k t i v, hvilket dock förekommer i några svenska vapen från senaste lid (af Ström, af Buren) och ä r sär- deles omtyckt i de landskapsbilder och stilleben, som utgöra de centralamerikanska republikernas mär- ken; vapen.
kunna vi ej kalla dessa ohyggligheter, hvilka inom en trång ram ofta lyckats bryta mot alla heraldikens lagar på en gång.
Liksom heraldiken betjänat sig af själfva solen, finnes det knappt något under solen, som ej blifvit användt att pryda en vapensköld och som icke äfven med fördel kunnat användas, blott det varit tillräckligt ' gammalt för att icke blifva en anakronism.
Hvad som anses skönt i ett vapen ä r det icke alltid utom denna ram och tvärt- om hvad vi äro vana anse som en fröjd för ögat för- kastas ofta absolut af heraldiken.
Den smakfullaste blombukett afbildad i en sköld vore för vapenkänna- ren som ett slag för örat, då däremot åsynen af ett eldrödt troll utan hufvud, men med långa klor på hän- der och fötter sätter honom i den behagligaste stämning.
En sak, som är af vikt vid beskrifvandet af ett vapen, ä r att veta skillnaden på höger och vänster.
Detta låter visserligen ganska enkelt, men icke dess min- dre begås härvid ofta misstag.
Man skall nämligen all- tid räkna, som stode man bakom skölden.
Hvad som iilllllllllllllliiiiiiiniiiiiiuiiiiiiiitiiiiiiui von Rosen vapnet.
iiiiiiiiiniiiiiiiitiiiiiiiiiiiiiiiiiiitiiiiiiiHiiiiiiiitiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiitiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiitniiiiiiiiiitiiiiiiiiiiiiiiiiii NÅGRA SVENSKA » ARMES PARI,ANTES ».
upptäckandet af Lovisa Ulrikas misslyckade revolutionsförsök 1756 (» På grund af medborgares räddning » läses i latinsk inskrift på sköl- den), det senare af Gustaf III efter den lyckade revolutionen 16 år senare förlänadt åt Kristianstads medgörlige kommendant (ett krönt G mellan tre kronor).
— Samme konungs krönta namnchiffer (G III) återfinnes äfven i Ugglaska och grefliga Hornska (af Åminne) vapnen, förlänade åt ett par af sistnämnda revolutionsårs mest entusiastiska rojalister (grefve Horn ville t. o. m. utbyta sitt gamla historiska namn mot namnet » Gustafsvän »!).
Andra kungliga namnchiffer, i Beck-Friiska och v. Schinkelska vapnen, erinra om Adolf Fredriks (JF) gunst för en Beck-Friis, Carl Johans (CXIVJ) för ätten v. Schinkels stamfar.
» Arméns flotta — Sveaborg » läses kring den Ehrensvärdska va- penskölden.
— Än mera pregnant vältalig ä r omskriften kring grefve Adlersparres vapen: » Värmländska fördelningen 1809 » ...
Statyn i Sergelska vapnet minner om stamfaderns betydelse för ej blott Sveriges bildhuggarekonst.
Och gå vi till än nyare tid, kunna vi erinra om ' passaren ' i den friherrliga ätt, Ericson, som nedstammar från » svenska järnvägarnes fader », den store mekani- kerns broder.
Framl.
Bildt satte, då han af Carl XV gjordes till friherre, i sitt friherrliga vapen Stockholms stads och Gotlands vapensköldar, erinrande om att han varit landshöfding i Gotland och sedan öfver- ståthållare.
Och allra sist omnämna vi Karlavagnen i frih.
Dicksons vapen, polarstjärnan öfver Vega för fulla segel i Palanderska vapnet samt talmansklubban och lagboken i Olof Wijks vapen.
Blott såsom en liten efterskrift — ett post scriptum — till före- stående artikel må h ä r erinras om några ur historiska, särskildt nyare historiska synpunkter märkliga » armes parlantes ».
Visserli- gen förstås i regeln med denna benämning sådana vapen, » hvilkas bilder, liksom ett slags rebus, angifva ägarnes namn », t. ex. en stjärna öfver en grip
Ännu i dag maler emellertid den krönte hästen i öfre fältet till höger uti friherrliga Wredeska vapnet om den tappre Henrik Wredes uppoffring för Carl IX i slaget vid Kirkholm för nu snart 300 å r sedan.
— Den romerska siffran XIX, som den förste grefve Bonde af Björnö satte i sitt grefliga vapen, minner oss åtminstone om den i fråga om historisk forskning mindre kritiska » Rudbeckianska » tiden, som tillät den ädle grefven att anse sig såsom det 19:de riksrådet af sin ätt, son efter far.
Rätt pikanta historiska pendanler bilda adliga Schedvinska och adliga Gustafschöldska vapnen, det ena förvärfvadt som belöning för 30
IDUNS JULNUMMER Stockholm är framför allt vår svenska idrotts hemvist.
Därifrån utgår impuls till mången ny idrott.
Där pröfvas utlandets idrotts- former, om de passa för våra svenska förhållanden, innan de spridas inom landet vida kring.
En stadsbo är också vida mer i behof af idrott än den på landet boende.
Idrolten är nämligen ett surrogat för den stärkande motion och det friluftslif, som landtbon till följd af sin verksamhet oftast erhåller till skänks.
Och detta surrogat, i brist på något bättre, är i vår tid dess mer af behof, som nutidsmänniskan lefver ett lif, som ställer stora anspråk på styrka både i fysiskt och intellektuellt afseende.
Idrotten, rätt uppfattad och rätt använd, blir således både ett läkemedel och ett tidsfördrif, som förskaffar dess utöfvare en frisk kropp och ett gladt sinne, och som drifver på flykten den medfödda benägenhet till flegma, som kommer så mycket ondt åstad.
Att äfven vårt lands aristokratiska kretsar — med hvilka detta nummer af Idun särskildt sysselsätter sig — numera till fullo upp- skatta och taga del i idrottens olika former, torde framgå af följande lilla öfversikt.
Idrotten växlar ju efter årstiderna, och liksom hvarje årstid h a r sitt särskilda behag, så hinner man ej få för mycket af en idrott, förr än en annan kommer som aflösning med samma nyhetens loc- kelse.
Vi börja nu med vinterns idrotter, vår rätta hufvudstadsbos bästa årstid; ty på sommaren är han ju knappast att räkna som stockholmsbo.
Lawn-lennis, skridskoåkning, skidlöpning och ridning stå fram- för allt under vintermånaderna på dagordningen.
Den förstnämnda af dessa h a r på kort tid blifvit societetens mest omtyckta idrott.
Idrottsparkens tillkomst och bildandet af kron- prinsens lawn-tennis-klubb hafva säkerligen mest bidragit härtill.
För tre år sedan var det endast några få lawn-tennis-klubbar, som abonnerade tider i Idrottsparken, och nu är klubbarnes antal därstädes ej mindre än 45 med 5 å 600 medlemmar.
Lawn-tennis- säsongen tager sin början den 1 okt.
och fortfar till den 1 maj följande år.
Alla timmar äro under dessa 7 månader abonnerade från kl. 8 f. m. till kl. 10 e. m. Kronprinsens lawn-tennis-klubb abonnerar dagligen, året om, timmarne 3 — 6 e. m. samt dessutom två dagar i vec- kan 8 — 10 e. m.
Klubbens ej blott skickligaste, utan äfven flitigaste medlem ä r dess höge ordförande, h. k. h. kronprinsen.
Knappast någon dag förgår under vintern, utan att h. k. h. tillbringar åtminstone någon timme i sin lawn-tennis-sal.
Utom det stora nöje och den stärkande motion, h. k. h. äger i denna idrott, så vet h. k. h., att han alltid vid denna tid i Idrottsparken finner personer, med hvilka han gärna sammanträffar.
H. k. h. h a r också med sitt kända älskvärda och okonstlade sätt gifvit sammanvaron inom sin klubb en så angenäm ton och prägel, att de af dess medlemmar, som ej dagligen deltaga i lawn-tennis-partien, A f S.
HERMELIN wm m. DROTTEN HAR GAMLA ANOR inom vårt land.
Men dess moderna namn, sport, h a r något förvillat begreppen och kommit mången att tro, att i och med detta namns inför- lifvande med vår ordlista äfven en ny yttring af den moderna tids- andan och tidsriktningen tillförts oss från främmande land.
Detta förklarar till en viss grad den ringa sympati, hvarmed » sporten » mottogs, då idrotten i denna sin nya form för några tiotal af år sedan presenterades för vår svenska allmänhet.
Våra fäder, som fostrats och left sitt lif lyckligt och väl utan någon systematiserad » sport », ville ej känna igen sin gamla idrott och sin ungdoms lekar i denna förfinade förklädnad.
Men andra tider, andra seder.
De, som vid ofvannämnda tid gingo j kolt, hafva nu i sin ordning blifvit fäder och stå såsom kom- petenta domare i en sak, som de själfva pröfvat.
Det ökade intresse vår tids ungdom visar idrotten, får därför mer tillskrifvas fädrens upp- fattning om idrottens stärkande och uppfostrande egenskaper än det, att ungdomens sinne i våra dagar mer än förr skulle vara mottagligt för hvad som är hurtigt och käckt.
De föräldrar, som själfva kommit i åtnjutande af idrottens beprisade inflytande, äro nämligen de första, som leda sina barn in på samma spår.
Och då på ungdomen exemplets makt är stor, framför allt om intrycken komma från dem, till hvilka ungdomen skådar upp, får man ej förvåna sig öfver, att idrottsmännens antal ökas år från år.
EN LAWN-TENNIS-KLUBB I IDROTTSPARKEN.
IDUNS JULNUMMER FRU MARTA ADLF.RSTRAI.E, FODD VON OELREICH FRÖKEN dock gärna taga Idrottsparken som mål för sin middagspromenad och där i den vackra hallen intaga sitt » flvse o ' clock test ».
Tack vare h. k. höghets tillmötesgående h a r Idun blifvit satt i tillfälle att pryda sitt julnummer med h. k. höghets bild, tagen vid Idrottsparken särskildt för deUa ändamål.
Studera vi klubbens matri- kel, finna vi först och främst, att h. m:t konungen är klubbens he- dersledamot, kronprinsen dess ord- förande, prins Carl, prinsessan Ingeborg och prins Eugen dess medlemmar.
Vi påträffa vidare idel kända namn, såsom de flesta af diplomatiska kårens medlem- mar, bland hvilka de mest aktiva äro engelske ministern och hans fru samt belgiske ministern, hvilka ej gärna försumma en enda af vinterns lawn-tennis-dagar.
Bland de mest flitiga spelarne äro äfven hofstallmästare Säger med fru, löjtnant Adlerstråhle med fru, frö- ken Lilliehöök, fröknarna Peyron, fru Weidenhielm, född Wijk, fri- herrinnan Blomstedt, född Adel- svärd, kabinettssekreteraren grefve Taube, grefve Clarence von Ro- sen friherre Magnus afUgglasm.fi.
Med kronprinsens klubb haf- va för öfrigt så småningom från de andra klubbarne införlifvats de skickligaste spelarne, så att kronprinsen nu ä r i tillfälle mäta sina krafter med de skarpaste lawn-tennis-spelarne i Stockholm.
Hvarje vår anordnar kron- prinsens klubb en stor täflan, detta år till och med en internationell, som räckte i åtta dagar.
Sex timmar dagligen gingo bollarne oafbrutet mellan de täflande, och stannade segern för denna gång på danskarnes sida.
Dessa täflin- FROKEN ELSA LILLIEHOOK gar följas med det största intresse af såväl gammal som ung, och äro biljetterna lill dem lika eftersökta som svåråtkomliga.
Af våra lawn-tennisspelande damer ålergifva vi porträtten af fru Adlerstråhle, född von Oelreich, och fröken Lilliehöök, båda pris- tagarinnor vid den stora vårtäflan Dessutom en gruppbild af en bland Idrottsparkens många klubbar, upptagande från vänster till höger räknadt (det stående ledet): fri- herrinnan S. Lagerbielke, fru G. Weidenhielm, grefvinnan C. Fal- kenberg, friherrinnan A. Beck-Friis, friherrinnan D. Sparre och grefvin- nan A. Lagerberg.
Den sittande da- men är friherrinnan E. Blomstedt.
Medan vi nu vistas inom Idrottsparkens område, så för- flytta vi oss direkt från lawn- tennis-salen ut på planen framför paviljongen.
Är det då en frisk vinterdag, mötas vi af en tafla så vacker och liflig, att man sä- kerligen ej ofta ser dess motstycke.
Området emellan Idrottsparkens båda paviljonger apteras nämli- gen vintertid till skridskobana, och h ä r samlas hvarje dag allt hvad ungt, skönt och gladt, som Stockholm kan framvisa.
Det är ej ovanligt att på denna lilla plats flere tusen per- soner kretsa kring på stålsko un- der musikens toner.
En ny loc- kelse förskaffade sig Idrottsparken förliden vinter genom anläggandet af sin stora, präktiga kälkbacke, som genast blef en favorit hos allmänheten, och utför hvilken både gammal och ung syntes ila i svindlande fart.
Idrottsparkens illuminationsfester med den vackra parken i snöskrud äro också vida LOTTEN 32 AF UGGLAS
IDUNS JULNUMMER kända och pri- Ingen idrott sade.
För skol- har dock i Stock- ungdomen äro holm på kort tid dessa aftnar sä- vunnit en sådan kerligen bland utbredning och vinterns bästa anslutning som nöjen.
skidlöpningen.
För tio år Idrottsparken sedan var det h a r sin skridsko- bana att tacka undantagsvis, för sin stora ' po- som man såg en pularitet.
Ty för- skidlöpare, nu äldrarne känna åter hör det till ett betryggande regel, att en ung- lugn vid tanken dom skall vara på, att ingen Ran den lycklige äga- lurar under isen, ren till ett par och att äfven de skidor.
Denna minsta telningar- idrotts utöfvare na af familjen kunna räknas ej utan risk kunna i tusenden, utan sändas till I- i tiotusental.
Också är det en drottsparken.
idrott, som läm- Också ter sig par sig för alla.
skridskobanan Den är billig, tidigt på förmid- ETT HOCKEY-PARTI PA NYBROVIKEN.
rolig och i hög dagen, innan än- grad stärkande.
nu de äldre tagit Den synes dess- densamma i be- utom vara jämförelsevis ofarlig, ty oakladt den djärfhet, som måste sittning som en sannskyldig barnkammare.
Ett eldorado för de små utvecklas vid idkande af skidsport, är det sällan man hör talas och en ögonfägnad för » mamma » och » pappa »!
om någon allvarligare skada, ådragen vid densamma.
Det mjuka Ett spel på isen, som är både intressant och fordrar rätt myc- snötäcket bidrager att göra de oundvikliga kullerbyttorna så litet ken smidighet och skicklighet af dess utöfvare, är » hockey ».
Vi kritiska som möjligt för lif och lem.
Men att skidsporten vunnit en lämna en bild däraf från Allmänna Skridskoklubbens bana vid Nybron.
sådan popularitet, kommer sig nog äfven däraf, att den utöfvas lika Bland de spelande damerna igenkänna vi grefvinnan Lewenhaupt, mycket af damer som af herrar.
Skulle dessa senare ensamma glida född Gossling, grefvinnan von Rosen, född von Horn, fröknarna Gylden- fram på sina skidor, ginge säkerligen en stor del af nöjet förloradt, stolpe, von Höpken m. fl.
Spelet har ett visst släkttycke med fotboll, nu däremot följa damerna troget på färden och gifva ej blott lif åt fastän bollen här skötes med en sorts klubba, som kan vara farlig taflan, utan äfven färg däråt genom de rosor på kinden och den nog ibland för de spelande, om dessa i stridens hetta komma i alltför glans i blicken, som äro oskiljaktiga från denna idrott.
En söndags- intim beröring med bollträet.
förmiddag efter nyfallen snö vid Fiskartorpet är ett stycke idrottslif, Vår andra bild från vinteridrotten visar ett kälkparti vid hvarom vi äldre ej en gång kunnat drömma.
Skogarne och backarne Djursholm.
Denna lilla villastad äger nämligen den bästa och myllra af skidlöpare, och är det ej ovanligt se en hel familj gifva längsta kälkbacke i Stockholms omgifningar,.
hvilken ofta användes " af sig i väg i muntert glam.
Far och mor i téten och så hela raden slutna sällskaper från Stockholm, som på den elektriska banan göra af plantor från den största till den minsta.
Och lustigt är det att se, en utflykt till Djursholm både för att åka kälkbacke och för att att, h u r smala sedermera afslu- och huru små ta detta frilufts- benen än äro, nöje med en liten hafva de dock dans å restau- en förvånande ranten.
När de förmåga atthålla furstliga gäster- balansen på den na från Danmark vingliga stråten.
vintertid besöka vårt konunga- Mer försig- hus, bjudas de komna skidlö- vanligen på en pare nöja sig utfärd till Djurs- dock ej med de holm; äfven bru- backar Stock- kar kronprinsen holms omgifnin- emellanåt under gar hafva att vintern för sitt bjuda på, utan umgänge anord- gifva sig gärna na dylika upp- ut på långfärder.
friskande nöjen.
Utrustningen är A den bild från då ej vidlyftig ett dylikt kron- och matsäcken prinsens kälk- i allmänhet ej parti å ' ' Djurs- stor, men förmå- holm, vi ha nöjet gan att taga sig fram i hvilken meddela, ser man just h. k. h. terräng som färdig på kälken helst och uthål- med grefvinnan ligheten hos vå- E. af Ugglas ba- ra skidlöpare kom sig.
Den äro på god väg gladt leende da- att uppöfvas till men i pälskra- en förvånande gen i förgrunden grad.
Är det där- är fröken Marika för någon idrott, Stjernstedt.
som visar ten- dens att blifva en RIKSMARSKALKEN VON ESSEN TILL HAST VID ROSENDALS SLOTT.
IDUNS JULNUMMER Men de erkänna nu sitt misstag efter ett par års hjulande och å- tervända ånger- fulla till sin för- sta kärlek.
Många trodde, alt ridsporlen skulle få svårt efter de sista å- rens lägervall att åter arbeta sig Vi komma nu upp i allmän- till en idrott, hetens sympati, ridning, som vis- och att Tatter- serligen till följd salls två ridhus af vissa lokala skulle blifva svå- förhållanden el- ra att befolka.
ler annat tidtals Men så blef dock kan ligga nere, men som dock ej händelsen.
aldrig blir gam- Från första da- malmodig.
Man gen Tattersall iakttager detta öppnade sina ridhusportar, bättre utom- h a r etablisse- lands än hos oss.
mentet omhul- Hur mycket t. ex. dats på alla sätt.
cykelsporten än Man fick snart vunnit terräng, klart för sig, att har dock rid- KRONPRINSENS KALKPARTI VID DJURSHOLM.
ett behof blifvit sporten där in- fylldt och detta om vissa kretsar på ett utmärkt sätt.
Ty på hela kontinenten finnes ej ett etablissement af alltid bibehållit sitt häfdvunna anseende.
denna art, som är uppsatt och ordnadt på ett så förstklassigt sätt.
Rid- Under de senaste åren har ridsporten hos oss left under för- lektionerna ökade sig vecka för vecka, och tidtals slego dessa till den höga svårade omständigheter och till följd däraf fört ett tynande lif.
numerären af cirka 200 per dag.
Vid de gamla ridhusen ansågs det bra, Våra ridhus i Stockholm hafva nämligen ej varit i ett sådant skick, om man lyckades nå en siffra af 80 per dag.
Damlektionerna försiggå att de lockat till talrika besök, och den förut omnämnda cykelsporten i allmänhet på förmiddagen emellan kl. 10 — 2, ofta en lektion i hvart- hotade till och med en tid att döda vår » civila » ridsport.
dera ridhuset.
Om aftnarne rida de unga i klubb vid musik, herrar Den förra olägenheten är nu dock på ett glänsande sätt undan- och damer par om par.
Ej mindre än fem instruktörer gifva lektioner, röjd i och med vårt Tattersalls färdigblifvande, och faran för cykel- och när ridsäsongen är i full gång, stå ett 50-tal hästar till de ridan- konkurrensen är äfven öfverstånden, sedan den uppfattningen börjat des disposition.
Då lokalerna dessutom äro stora och luftiga, toalett- göra sig gällande, att cykeln i första rummet är ett det utmärktaste och sällskapsrummen vackra och praktiskt inredda, är det ej att undra fortskaffningsmedel, men först i andra rummet en angenäm idrott.
på, att trefnaden på platsen är stor och att ridsporten i hufvudstaden Erfarenheten visar detta bäst.
Huru många voro nämligen ej de, återbördat sin gamla berättigade plats att vara en den eleganta värl- som för cykelns skull » sulto af » och sveko sin gamla vän hästen?
nationell idrott, så är det rkid- sporten; den pas sar vårt kynne och den h a r en praktisk bety- delse för oss med våra långa vint- rar.
IDUNS JULNUMMER dens favoritidrott.
Af våra i so- cieteten mer bemärkta damer var det många, som förliden vinter hade bestämda ridtimmar i Tat- tersall.
Bland dessa voro ameri- kanske ministerns fru, mrs Tho- mas, österrikiske ministerns dot- ter, engelske legationssekretera- rens och danske legationssekrete- rarens fruar, lady Herbert och grefvinnan Brockenhuusen Schack, grefvinnan Bonde, född Dickson, grefvinnan Säger, född Moltke, comtesse Danneskiold Samsoe, ni.
Den flitigaste och skickligaste ryttarinnan är dock fröken Lotten af Ugglas, som dagligen rider sin egen vackra häst Flying, hvilken vid prishoppningarna hemfört så många första pris.
Som en afslutning på vin- terns ridlektioner följde på våren en serie schnitzeljakter till häst.
Dessa jakter blefvo genast synner- EN DAMLEKTION ligen omtyckta, och fälten räknade oftast ett 40-tal deltagare, hvaraf damerna flerc gånger voro i majoriteten.
Som lärospån och som gradpassering till fältridtklubbens jakter äro dessa Tattersalls lättare jakter af mycken nytta, ty de bereda ej blott ryttare och ryttarinnor.
utan äfven hästarne.
Fältridlklubben har ett högt anseende för sina sportmässigt ledda jakter.
Men det fordras rätt stor terrängvåna och ridskicklighet att följa klubbens hundar, hvarför det ej är att tillråda annat än rutinerade ryttarinnor att följa fältridtklubbens master.
Den bild af ett dylikt jaktsällskap vi presentera våra läsare har det stora värde, att den för Idun är tecknad af en vår tids förnämste hästmålare, artisten Georg Arsenius, sedan tjugu år tillbaka bosatt och r " &gt; r * 3 ' a a a a a * 3 r ^ 3 ^ a a a. a a E Ä U D E CO- tvålan Parfymer: GULDMEDALJ LOGNE DES Cbea Ros Cbea Ros I STOCKHOLM ÄRTISTES * fieliotrope SRoaswol 1897 fiyacintbe Syren Ro$e de marcbal Mel Geliotrope Carmen E Ä U D E co- Uiolette de Parme Olas Blanc LOGNE * * * öoldlack (EacKviol) a.
a a a a a a ROYÄLE * * Detaljforsäljning: a a a a * ^ fiylin €©.
$ fabriks aktiebolag K K f I verkande i Paris.
(Det är sällan herr Arsenius har tillfälle måla någon tafla h ä r i Sverige; bland de få är den vackra bilden af konungen till häst, som i våras var utställd och som är i Ii.
ma- jestäts ägo.
I sommar h a r h e r r Arsenius utfört tvänne större mål- ningar, hertigen af Chartres och hertigen af Aumale, båda till häst.)
Jaktsällskapet, som vi skåda på denna vår tafla, passerar just Kungl.
horgen å Ladugårdsgärdet, hundarne följas tätt af de båda pikörerna i deras röda rockar, och själfva fältet ledes af mastern löjt- nant E. Linder, som vi väl känna igen i förgrunden.
Till höger om mastern rider grefvinnan Brocken- huus Schack och grfefve Clarence von Rosen.
Den andra damen skall framställa fröken af Ugglas på sin Flying.
Våra öfriga bilder, tillhöriga TATTERSALL.
denna aldelning, äro porträtt af fröken Lotten af Ugglas samt af Stockholms mest populäre ryttare h. excellens riksmarskalken von Essen, hvilken tidigt hvarje morgon, hurudant vädret än må vara, sitter till häst.
Säkerligen kan h. excellens till ej oväsentlig grad till- skrifva dessa reguliära ridturer fördelen af att han är i besittning af en både kroppens och sinnets spänstighet, som vid hans ålder är mer än ovanlig.
Bilden från Tattersalls ridhus visar en damlektion med löjtnant O. Ström som instruktör.
De mest mondäna af alla allmänna nöjen, hvartill Stockholm har tillgång, är dock otvifvelaktigt hästutställningen på våren samt årets båda kapplöpningar.
Men af gammal häfd och efter utländskt mönster är det då ej blott det hippologiska elementet, som drager $ Regeringsgatan $ 16 Uesterlånggatan 16 Stockholm 3 r * 3 r * 3 ^ 3 ^ 3 ^ 3 ^ 3 ^ 3 ^ 3 ^ 3 ^ 3 * 3 ^ 3 ^ 3 * 3 * 3 * 3 35 * 3 r 3 * 3 * 3 * J 3 * 3 * ^ 3 * * * * * 3 * 3 ^ * 3 * a a a a a a a a a a a a a a 3 *
IDUNS JULNUMMER och lockar, utan det ä r äfven i lika hög grad en toalettparad.
Utom- lands är det på de stora kapplöpningsdagarna, som moderna i dam- toaletten för året kreeras och som de nya idéerna och toalett- artisternas fantasi lämnas lösa tyglar för att begagna en hippologisk term.
Vi hafva visserligen ej ännu kommit så långt på denna damer- nas vädjobana, men den goda viljan fattas åtminstone ej, så mycket kan man redan se!
Sedan vi nu i korthet afhandlat de idrotter, som vintern h a r att bjuda på, skola vi se till, i hvad mån de öfriga årstiderna ytterligare hafva medel till att u r sportmässig synpunkt förljufva tillvaron.
Jakt och segling intaga då en framstående plats.
Båda hafva en stor pu- blik, som är dess entusiastiska vänner.
Jakten praktiseras visserligen ej, som bättre är, direkt af damerna, men den spelar dock för dessa under - vissa tider en stor roll.
Ty jaktsäsongen är på våra stora herresäten årets mest illustra tid.
Då samlas ej blott på slotten jakt- herrens vänner, utan äfven slottsfruns väninnor, då är det damer- nas sak, när jägarne hungriga och törstiga återvända från dagens mödor, att förse dem med ej allenast detta lifvets nödtorft, utan äfven att sprida omkring sig den älskvärdhet och det behag, som sätter den rätta prägeln på ett angenämt sällskapslif.
I England, idrottens korade hemland, ä r jaktsäsongen just af denna anledning årets mest efterlängtade period.
Hvad seglingen beträffar, h a r den, tack vare Kungl.
Svenska Segelsällskapets energiska arbete, ifrån att vara en blott idrott arbetat sig upp till en plats, som inrangerar den bland våra m e r allmän- nyttiga och fosterländska företag.
Segelsällskapet h a r i vida kretsar väckt intresset för.