Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr of Grubbens hade* under loppet af 18 år, vadit Läkare Vid gäldstuguhäktet i Stockholm, och derunder öfverlygat sigomdetbaibariska och omöialiska af denna anstalt, hvilken lian ansåg alldeles ovärdig ett frisinnad!, upphöjdt och civiliseradt folk; 5:o af Riksdagslullmägtigén från Elfsborgs Län, Anders Danielsson, som förmält sig anse bysättnings-tvånggt utgöra en lemning i våra Lagar från sjelfhämdens och råhetens tider, samt att han ej skulle tveka, att gera hemställan angående dess totala afskaffande, om han icke befarade att sådant skulle, under credit-väsendets nuvarande olyckliga ställning, vålla ett brådstörtadt indragande af många capital,, hvilka kunde finnas på osäkra händer; men, då en dylik lagförändring således syntes böra uppskjutas till en annan tid, trodde han i stället det vara en pligt, att söla LagUihoitets Betänkande if.o 65. förbättra
La gar ne om personligt ansvar för skuld, samt göra deni tryggande och skyddande, i stället för förföljande och grymma. *—
För detta ändamål har Motionairen föreslagit följande stadganden: a) gäldenär må endast kunna kraf vas vid by sättning s-ansvar, sedan vid utmätning utrönt blifvit, det han ef eger tillgäng att sin gäld betala; 1>) utslag om by sättning får endast yrkas af rätta fordringsegaren eller i dess namn af beftillmägtigadt ombud; c) executionsDomstolen är pligtig att först framställa förslag till förlikning, grundad på ändring i b etalnings-t erminer ne, Antages ej detta förslag af någondera partén, vare Domstolen skyldig att, efter anställd lottning ibland ortens Jurymän, i enlighet med Lag-comitéens förslag vid rättegång i brottmål inkalla q ledamöter, för att i bägge parternes närvaro åhöra de skäl, de hafva att deremot anföra, samt att sedan med ja eller nej rösta öfver, huruvida fordringsegarens yrkande eller gäldenärens erbjudne betalningsvilkor böra anses blifva gällande, 1 fall ej sex röster derom förena sig, skall Juryn med enkel pluralitet rösta, om domstolens förlikningsförslag bör af bägge part erne antagas eller icke.
Endast i senare fallet vare Domstolen pligtig, att bysättnings-Vtslag genast utfärda, Men skulle gäldenär sedan icke på bestämda tider uppfylla de afbetalnimgs-vilkor, Juryn stadf åstat, bör pä fordringsegarens anmälan derom inför Executions-domstolen, äfven genast by. sättnings-utslag honom meddelas; d) då by sättning skall ega rum, bör den ske på det sätt, att Rättens betjente communicera utslaget och taga antingen bev s deröfver, eller påteckna å utslaget i partens närvaro, då communication skett, Gäldenären vare då pligtig, att, i stad följande dagen före klockan \i på dagen sig •sjelf inställa vid gäldstugan, och å landet innan åtta dagar i länets dertill bestämda f örvarings-häkte.
Gör han det ej godvilligt, ega hemtning genast rum genom Rättens betjente, men ej bör communication af utslag eller bysältning verkställas d sån- eller helgedag samt senare än kl, g aftonen eller före kl, \ på morgonen; ej ifrån den stund gäldenär blifvit bysatt, upphöre ränta att å skulden beräknas så länge han i bysättning hålles; fj fordringse gar en bör till bysatt gäldenärs underhäll betala 12 sk, B:co om dagen, g) ingen må bysättas för mindre belopp ån 5o Rdr; ingen, som dr 70 dr gammal, eller i omyndig ålder; ingen bår kunna bysåttas på längre tid än ett år för skuld under. i5o Rdr, och på tre år för skuld å högre belopp.
LagUtskoitets Betänkande itko 65. 23 Vidare har Anders
Danielsson hemställt, att bysättningstvång efter concursens slut ej må kunna af fordringsegcire yrkas, derest ej bevisas, att gäldenär undandöljt är/d eller förvärfd förmögenhet, hvarmed han blifvit dömd att sine fot dringsegare förnöja; — samt att genom serskild författning måtte stadgas den ordning, som i bysättnings-häktena skall iakttagas, såsom: att underhållet för bysatt person icke, under upphör clsansvar, får emottagas för längre tid, ån fjorton dagar; att gäldenär, hvarföre underhåll ej blifvit insatt för dagen innan kl, tolf, bör varda ovilkorligen fri från bysättningen, och ej vidare kunna pä samma utslag by ättas; att den autoritet, som har häcktet under sitt inseende, må ega alt, utan fordring segar ens hörande, i följande fall bev 5ja gäldenär utgång under bevakning, (sorn likväl bör af denne senare betala-, ) nemligen: a) då Läkaren förklarar sådant vara får hel,an nöd gt, högst tre gånger i vecka t, bj) dä, enligt Läkareintyg, nära anhörig är sängliggande sjuk och yrkar att få meddela sig med den by sciite c) då undersökning, utmätning eller visitation kunde vara i fråga uti hans vanliga boning, salubod eller magasin, dj) dä maka år nära att förlossas eller skall kyrkotagas, dä barn skall döpas och då desse eller fader och moder eller syskon skola begrafvas, e) då den Heliga Nattvarden skall annammas, och' f) då behörigen . tyrkås, att gäldenär eger, att i delden uppbära penningar, hvarmed dess. befrielse kan vinna-; att i ei - la öfrige fall fordring segar en > medgifvande borde först inhemtcts, innan tillstånd till utgående ur häktet finge meddelas; att utan bevakning det ej borde ti ilata ? någon att utgå, oansedt fordring egaren- begifvande, på det ej tillställde bysättningar må ega rum och häcktets local obehörigen begagnas.
I anledning af Anders Danielssons motion, hafva följande af BondeSlåndels
Ledamöter sig utlåtit, nemi.
Nils Strindlund från Westernorrlands
Lant att det icke kunde för någon utgöra en fröjd, att i bysättningshäkte inmana och underhålla siri gäldenär, utan att rättigheten dertill endast vöre att anse såsom en säkerhet att få" sitt ut, och att Strindlund trodde iryssberörde lors!ag medföra uppenbar våda för allmänna crediten och bereda en ny utväg åt svekfulla gäldenärer, att undandraga sig uppfyllandet af ingå ugne förbindelser, utom det att möjligheten, att erhålla penningeförsträckning, skulle, genom borttagande af ifrågavarande säkerhet, till deli grad försvåras, att mången behöfvande blefve ohulpen; uti hvilket yttrande instämt Pete# o. 4 LagUtskoltets Betänkande N:o 65 Pehrsson från Örebro Län, Nils Larsson och Eric Pehrsson ifrån Upsaja Län, Pehr Nilsson ifrån Christianstads Lån, Johannes Christoffersson ifrån Kronobergs
Län och Ola Jeppsson ifrån Blekinge Län, den sistnämnde med det tillägg, att motionen, i hvad den åsyftade, att icke någon finge bysättas för ringare belopp än 5o Rdr, Lemnade oredlige personer en tydlig anvisning,' att å flera Ställen upplåna särskilde summor under sagde belöp/p, och sålunda bereda sig erforderlig tillgång, ulan att dock, vid bristande betalning, behöfva befara förlust af sin frihet.
Nils Månsson ifrån Malmöhus Län, med hvilken Olof Lindbäck ifrån Hallands Län, Andeis Ericsson ifrån Örebro Län och Peter Jönsson ifrån Christianstads Län sig förenat: att lian, lika med Anders Danielsson, funne det högst oroande och förskräckligt, att en nödställd medborgare, utan att genom något klandervärdt förhållande hafva vållat sitt obestånd, och för en skuld, huru ringa som helst, kunde beröfvas sin frihet utan inskränkning i tiden, hvarföre han hellre .föresloge, att gäldenär, som icke saknar arbetsförmåga, måtte, genom domstols eller annan myndighets beslut, förpligtas aftjena sin skuld genom arbete hos fordringsegaren, dermed denne ulan tvifvel skulle finna sig belåten och ■gäldenärens helsa icke, såsom nu i bysättningshäcktejna vore fallet, lila af brist på frisk luft och kroppsrörelse.
Anders Nilsson ifrån Malmöhus Län, att han instämde med Nils Måns on, under erinran, att i allmänhet de vinglare och bedragare, hvilba rättvist träffades af bysättningen, icke hunne göra stor skada, innan de blefvo så allmänt kände, att man lärde sig undvika dem.
Tufve Månsson ifrån Malmöhus Län, att då här i landet saknades ijenliga allmänna arbetsinrättningar för gäklenärer, samt det, efter hans förmenande, ej vore lämpligt, alt gäldenären skulle arbeta hemma hos fordringsegaren, enär möjligen kunde inträffa, att han undandroge sig denan» skyldighet, och borgenären, i sådant'fall, vöre nödsakad låta honom slippa, instämde Tufve Månsson med Strindlund, och bestred de af Anders Danielsson föreslagne förändringar; samt Gustaf Apelqvist ifrån Blekinge Län och Olof Olofsson ifrån Östergöthland, hvilka hvar för sig. uti skriftliga anföranden, på upptagne grunder, beslridt allt afseende å Anders Danielssons förslag.
Och hafva slutligen många yttrat den åsigt, att antagandet af de utaf Anders
Danielsson föreslagne sladganden skulle medföra mycken våda - La* Utskottets Betänkande N:o 65.
25 da för crediten man och man emellan, och befordra vinglerier, hvadan motionen afstyrktes; och , . 6:o Olof Månsson ifrån Blekinge Län, som andragit: att han ansåg stadgandet uti i mom. af Kongl. Förordningen den 12 Mars i83o, angående bysättning, ”att fordringsegare, hvilken later bysätta gäldenär, icke är berättigad att af gäldenären erhålla ersättning för hvad han under bysättningstiden till gäldenärs underhåll förskjutit," vara bygdt på ovigtig grund, och skadligt i sina följder.
Det skäl, som Lagutskottet vid sistlidne Riksdag, för sitt förslag till omiormälde Lag, användt, att nemligen ”de omkostnader, som af bysättningen förorsakades, icke skäligen borde .enligt gällande
Lag, kunna utkräfvas af gäldenär, som af bysättningen icke erfor någon fördel eller den påfordrat, ulan måste billigtvis vidkännas af borgenären, uppå hvars ansökning tvångsmedlet blifvit tillämpadt”,’ vöre, efter Motionairens tanka, stridande emot den uti både naturlig och borgerlig
Lag antagna grundsalts, att den, genom hvars förvållande1 skada i mer eller mindre nion blifvit tillskyndad, är pligtig att densamma tillfullo ersätta.
Denna grundsatts funnes på alla ställen uti vår
Lag antagen, der den kunnat komma i fråga, och serskildt vore den, uti 3 §. af 21 Cap.
Rättegångs-Balken, sorn, enligt öfverskriften, handlar om rättegångskostnad och skadestånd, uttryckt sålunda, att ”then saken tappar, gälde sin vederpart thel allt åter, som han trängd varit derå kosta.” ■—.
Att ”gäldenär af bysättningen icke erfar någon fördel,” vore väl oemotsägligt, men någon sådan hade ej heller någonsin varit dermed åsyftad.
Erfarenheten hade redan visat, huruledes gäldenärer, i förlitande derpå, att fordringsegare icke skulle vilja gripa till utvägen af bysättning, för att ej:sjelfve belastas med underhållskostnaden, utan all rätt till ersättning derföre, gäckat dessas rätt genom påtagligt undandöljande af sina tillgångar.
I synnerhet blefvo de lidande, som hade att fordra mindre summor, såsom för auetionsinrop och dylikt, emedan de numera i allmänhet kunde af bysättnings-åtgärden vänta en säker förlust.
På grund häraf föreslog Olof Månsson, att, med upphäfvande af 1 mom: i ofvanberörde Kongl. Förordning den 12 Mars 183o, det måtte, i motsats deremot, uttryckligen stadgas, att borgenär bär åtnjuta ersättning af gäldenär för bysättningskostnader; hvarjemte och på det, å ena sidan, måtte undanrödjas all anledning för en illasinnad gäldenär, att Bih. till R, St.
Prot. 1834- 7 Sami. 1.- Afdela. 4 itke Häftet, » LagVlskoltetsBetänkande N;o 65. drifva gäck med Lagens bud och söka bedraga sin borgenär,, och å den andraj denne senares fördel befrämjas pä elt sätt, som äfven måste för gäldenären medföra fördel, Motionairen tillika lieuiställde, att genom
Lag mätte stadgas: det eri gäldenär, under hy sättningst iden tillhälles att verkställa för honom lämpligt arbete, deraf inkomsten bör d hans skuld afräknas och komma borgenär till godo;— uti hvilken framställning Per Nilsson ifrån Christianstads Län och Gustaf Gustafsson ifrån Södermanlands Län sig förenat.
Jemte det Utskottet, beträffande de väckte frågorna, om gäldenärs lösgifvande utur bysättningshäkte, då concurs uppstår, samt om hans skyldighet att med arbete aftjena sin skuld, åberopar hvad Utskottet yttrat uti dess Belänkanden N:ris 55 & 62, får Utskottet, öfver hvad i öfrigt uti ofvanberörde ämnen förekommit, härmedelst sig utlåta i den ordning, som föijer:
Hvad angär Herr Rothliebs yrkande, att en lika tid måtte stadgas för förklarings afgifvande i utsökningsmål hos alla Konungens Befallningshafvande, och således äfven hos Öfver-StåtbållareEmbetets Cancelliet så enär det är med Lag och Författningar öfverensstämmande, alt utsökningsmål skola allestädes behandlas med all möjlig skyndsamhet, fastän serskilda förhållanden måste på vissa ställen orsaka en tidsutdrägt, som på andra, t. ex. i Slockholm, kan undvikas; och det ingalunda vore en förbättring i denna del af lagstiftningen, att på en eller flere orter påbjuda en större långsamhet, än behofvet der påkallar, samt all skälig anmärkning å gäldenärs sida, rörande öfverraskning med bysättliings-ulslaget, numera är undanröjd, sedan,genom Kongl.
Förordningen den 12 Mars i83o, blifvit föreskrifvet, att sådant utslag, på grund af löpande skuldebref, hvaruti viss förfallotid ej är bestämd, icke må gå i verkställighet förr, än åtta dagar efter det gäldenären af lagsökningen erhållit del; förmodar Utskottet denna framställning icke förtjena afseende.
Alt, på sätt Herr Rosenqvist föreslagit, alldeles afskaffa bysältniug, finner Utskottet alltför betänkligt, enär något annat tillräckligen verksamt och mera tjenligt medel, alt förmå gäldenär, att, ulan uppehåll, göra vält för sig, icke lärer kunna uppgifvas; och hem tar
Utskottet för sin mening elt ytterligare stöd af det, mer och mer, öfverklagade. svekfulla förhållandet, att gäldenärer, medelst diktade köpeafbandlingar, söka undanhålla deras egendom ifrån utmätning. Ijcg-Uiikoltets Betänkande JY.-c Gj. 27
Något nytt stadgande att bysättningsutslag endast måtte få yrkas af rätter fordringsegare, eller, i dess namn, af befullmägtigadt ombud, på sätt Anders Danielsson föreslagit, lärer icke erfordras, enär sådant ej allenast ligger i sakens natur, utan jemväl uttryckligt påbud derom innefattas uti föreskriften i 4 Capitlet 11 §.
För det fjerde.
Samma skäl, hvilka i allmänhet tala för bibehållande af bysättningstvånget, gälla äfven i afseende på ålderstigne gäldenärer; och det skulle således icke vara principenligt, att, på sätt Herr Grefve Cronhjelm och Anders Danielsson hemställt, härifrån göra undantag för dem, som äro 60 eller 70 år gamla.
Det undseende ålderdomen påkallar, kan destomindre utgöra föremål för allmänna Lagbestämmelser, som densammas brister inträffa tidigare hos den ena personen, än hos den andra.
Och beträffande Anders Danielssons yrkande, att undantag måtte stadgas för gäldenär, som är i omyndig ålder, så, enär sådan gäldenär' icke lagligen kan bysätlas, lärer all fråga om ett slikt undantag böra förfalla.
Ett stadgande derom, alt bysättning icke skulle mcdgifvas, med mindre skulden uppgick lill en viss summa, för hvars bestämmande Motionairerne i öfrigt utgått ifrån helt olika grunder, tror Ulskottet ej vara rättsenligt, enär en ringa fordran kan, i anseende till fordringsegarens vilkor och behof, för honom vara af största betydenhet samt skyldigheten att uppfylla ingångile förbindelser måste vara lika ovilkorlig, eli vad'föremålen för dem äro af ett större eller mindre värde.
För det sjette.
Danielsson har yrkat, att gäldenär ej må kunna kräfvas vid bysätlningsansvar förr, än genom Utmätningsförsök blifvit utrönt, att han är till gäldens betalande oförmögen.
Härå svaras; att bysättning eger ej heller nu rum förr, än bristande tillgång vid utmätning visat sig, utom hvad angår fordringar, som grundas å växel eller annan löpande skuldförbindelse, i afseende hvarå borgenären iakttagit hvad författningarne föreskrifva, för bibehållande af samma fordringars strängare executiva egenskap; och hvad dessa fordringsbevis vidkommer, hvilka, såsom oberoende af förhållanden emellan andra personer, än innehafvaren och utgifvaren, äro ämnade att gå i allmänna rörelsen, tror Utskottet omförmälde undantagslag icke böra upphäfvas.
För det sjunde.
Det är föreslaget, dels att allmän Domstol, dels att Jury skulle ega pröfva, otn gäldenär gjort sig förtjent af att bysättas, samt huruvida ömande omständigheter talade för hans befrielse; — Men ZagUlskottets Betänkande N'.o 55, då fordringsegarés rätt, att, till sin fordrans ulbekommande, använda de tvångsmedel, lagen godkänner, icke bör bero af en så godtycklig pröfning, som den, ej mindre allmän Domstol, än ock Jury, i omförmälde fall skulle komma att utöfva, kan Utskottet samma förslag icke biträda.
För det åttonde•
Förslagen,-angående sättet för verkställande af besättningen, hvarmed, enligt de serskilda meningarne, skulle så tillgå, att, sedan Rältsbetjenter communicerat utslaget, det ålåge gäldenär, att, i stad, följande dagen innan klockan tolf. middagstiden, och å landet, innan åtta dagar, sjelfmant infinna sig i bysättningshäkte!, efter hvilken tid, i händelse gäldenären uleblef, han kunde hemtas, men ej på Söneller Helgedag, och icke efter en viss tid på aftonen till en viss tid på följande morgon, samt ej heller i sitt eget hem; — tror Utskottet, ibland annat, hafva det emot sig, att härigenom skulle införas nya föreskrifter, hvilka, utan att serdeles gagna gäldeyären, kunde lemna runi för många försök att göra Lagen overksam, och som, om de än i andra länder låna något värde af sedvanan och opinionen, dock uti vårt land ej lära kunna hemta något stöd derifrån.
För det nionde.
Tvänne Motionairer hafva rmkat, alt, under bysätlnings-tiden, gulden ej skulle löpa med ränta, och en tredje har påstått, att gäldenär borde, under nämnde tid, anses aftjena på sin skuld 16 sk.
Banco om dagen; men då ändamålet med dessa förslag ej synes kunna vara annat, än alt, genom en med bysättningen förenad uppoffring af fordringsägarens betalnings-vä
It, motverka användandet af detta tvångsmedel, och Lagen, i sådant fall, kornrne att stå i strid med sig sjelf, enär den, på ena sidan, tillät, hvad den, å andra sidan, genom en omväg sökte förhindra, lär» desamma icke finnas antaglige.
Det gifves för öfrigt säkerligen mången gäldenär, som icke skulle bära särdeles farhåga för en bysättning, derunder han åtnjöt fritt uppehälle och fria husrum, samt i afräkning på sin skuld förtjenade 16 sk.
Banco örn dagen, utan att behöfva arbeta.
För,det tionde.
Då det med nu gällande Lagbud instämmer, att kostnaden för gäldenärs underhåll under bysättnings-tiden skall af borgenär förskjutas, och att, om det icke sker, gäldenären bör utur häktet lösgifvas, tror Utskottet någon vidare föreskrift icke erfordras, i anledning af hvad Anders
Danielsson i delta hänseende anfört.
För det elfte.
Att, på sätt Anders Danielsson hemställt, stadga, dels att underhållet för bysatt person ieke finge under uppbörds ansvar jemottagas föy längre tid, än ijorton dagar, dels att, sedan gäldenärblifvit La^Vtskotteis Betankande 2Y:o 65.
\ frigifven, i anseende lill borgenärs underlåtenhet att samma underhåll förskjuta, gäldenären ej skulle kunna på förra utslaget å nyo bysättas, dertill finnér Utskottet icke något skäl, och något sådant är ej heller af Motionairen uppgifvet.
För det tolfte.
Olof Månssons förslag, om upphäfvande af hvad Konung och Ständer vid sistlidne Riksdag beslutat, rörande borgenärs lätt till ersättning, för hvad lian under bysättningstiden å gäldenärs underhåll kostat, förmodar Ubskoltet desto mindre böra godkännas, sorn ett dylikt vacklande emellan grundsaltser, efter Utskottets tanka, skulle vaka långt mera ofördelaktigt, än de förmenade olägenheter Molionairen velat förekomma.
För det trettonde.
Att, enligt serskilde Motionairers yrkande, i allmänna Lagen införa föreskrifter derom, huru bysatte personer af olika bildning och vilkor böra behandlas, samt om och när det må dem tillåtas att, med eller utan bevakning, för helsans bevarande, eller i andra enskilde angelagenheter, gå ut, med mera dylikt, anser Utskottet, dels icke vara af behofvet föranledt, enär bysatte personer, i händelse de, emot förmodan, icke skulle få åtnjuta deras lagliga rätt, eller vara i saknad af den omvårdnad, som deras ställning påkallar, och de således egn skälig anledning till klagan i detta hänseende, hafva flere utvägar att söka och vinna rättelse i det felaktiga, dels ej heller, så vidt föreskrifterne blefvo af en alltför reglementarisk beskaffenhet, vara rätt lämpligt, helst Utskottet är öfvertygadt, att ju mera Lagen ingår i sådane detailer, ju lättare blottställes den för ofullständighet samt, under bokstafvens skydd, lemnar rum för öfverträdelsen af andan och meningen.
För det fjortonde.
Det med några olika modificationer, af flere Motionairer framställda förslaget, att ej någon måtte, för en och samma skuld, hållas bysatt längre, än en viss tid, understödjes visserligen af åtskilliga ömande skäl, och gäldenärs belägenhet, då han, i följd af verklig oförmåga att betala, blifvit bysatt, kunde synas påkalla, att en bestämd gräns sattes för hans fängelse; men, enär Utskottet, uti dess Betänkande N:o 62, redan tillstyrkt, att bysatt person, som aflrädt sina tillgångar lill concurs, och bouppteckningens rigtighet med ed fästat, må lösgifvas och, under concursen, vara ifrån bysättnings-häktet fri; och då Utskottet anser gäldenär, hvilken ej kan eller ej vill erbjuda den, i omförmälde edgång och i straffbestämmelserne för svekfullt förhållande i concursmål nedlagda säkerhet, att något utaf hans tillgångar icke är undandoldt, förtjena sitt missöde, 3ti LagTJtskottett Betänkande JY-.o 65. eller åtminstone vara dertill i betydlig mon sjelf vållande, tror Utskottet någon inskränkning i bysättnings-tiden icke böra göras.
För det femtonde.
Danielssons förslag, att bysättnings-tvång, efter concursens slut, icke må af fordringsegaren yrkas, derest ej bevisas kan, att gäldenär undandöljt ärfd eller förvärfd förmögenhet, hvarmed hail blifvit i concursdomen ålagd förnöja sina borgenärer; så finner Utskottet ej heller skäl att härå tillstyrka bifall, helst det ingalunda är att förmoda, det bysättnings-tvånget skulle vara mindre behöfligt emot den, sorn redan gjort concurs, än emot annan gäldenär, utan förhållandet snarare synes kunna antagas vara omvändt.
Utskottet sålunda yttrat, får, till Rikets Hoglofl.
Ständers närmare ompröfvande, Utskottet vördsamt hemställa, att hvad Motianairerne uti de i föreslående femton pontier omförmdlde ämnen föreslagit, icke malte till någon åtgärd föranleda.
Hvad deremot beträffar den väckta frågan, om förhöjning afgäldcnärs underhåll under bysättniugen, så, enär detta underhåll, hvilket, enligt Kgi.
Förordningen den i Februarii 1810, är fastställdt lill likhet med deras, som i Kronans häkten för brott förvaras, och för det närvarande utgör en och en tredjedels mark mjukt bröd, samt 3 skillingar Banco om dagen, otvifvelaktigt, och ehuru det måste anses tillräckligt lill lifvelsfiuppehållande, för den bysatle lika väl, som för den för brott häktade, dock är ganska knappt, och desto hellre synes fordra tillökning, som, efter Utskottets tanka, det är billigt och rältsenligt, att den bysatte, hvilken möjligtvis icke genom något tadelvärdt handlingssätt vållat sin oförmåga alt göra borgenarernc rätt, åtnjuter något bättre vilkor, än den, som genom brott förverkat sin frihet, får Utskottet, i betraktande tillika af föränderlighet utaf prisen på lifsmedel, och då det i anseende dertill torde vara mera lämpligt, att bysatte personers underhåll utgår i ett visst förhållande till hvad fångar af Kronan vanligen beslås, än att ett bestämdt belopp utsättes, härmedelst afgifva det förslag, att, med ändring af Kongl. Förordningen den i Februarii 1810, angående underhållet för bysatt e personer, stadgas måtte: det borgenär, som ej visar, att gäldenär, hvilken af honom hålles bysatt, kan sig sielf föda, skall vara skyldig att, till gäldenårens förnödenhet, förskjuta hvad af Kronan åt fångar i allmänhet bestås, med förhöjning af hälften derutöfver.
LagUtskoltets Betänkande N.o 6$. 3» I anledning af Herr Rosenquists hemställan, att den förändring i bysättnings-lagarne, som kunde komma att bifallas, måtte varda gällande för alla personer, hvilka för gäld nu sitta i häkte, må slutligen erinras, att sådant, hvad den af Utskottet föreslagne förändringen angår, följer af lagbudets allmänna och ovilkorliga beskaffenhet, ech att Utskottet fördenskull anser något stadgande härom icke erfordras.
Flere Ledamöters serskilda yttranden äro bifogade.
Stockholm den i3 Maji 1834» Reservationer af: Herr Friherre Staél von Holstein : ”Jag reserverar mig emot Ut skottets Betänkande i hvad derigenom afstyrkes bifall å motionerne om bestämmande af viss lid, utöfver hvilken bysättning för samma skuld ej skulle få fortfara, Theoreliskt betraktadt skulle man må hända ej sakna skäl för den åsigt, att bysättning icke är rättsenlig.