Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Men dessutom hade Trafikstyrelsen, i sitt utlåtande, ifrågasatt, huruvida icke skäl vore för handen att genom påbyggande af en tredje våning å stationens hufvudbyggnad bereda passande lokal för Trafikstyrelsen, hvarjemte Trafikstyrelsen, som anmärkt att i Byggnadsstyrelsens förslag icke funnes upptagen plats för någon postexpedition, för hvilken likväl rum borde finnas i hufvudbyggnadens bottenvåning, föreslagit att, då denna bottenvåning torde lemna nog knappt utrymme för de många olika ändamål, som togo denna våning i anspråk, en särskild byggnad utmed banhallens vestra sidovägg måtte uppföras och dit förläggas såväl stationsbetjeningens lokaler som jemväl åtskilliga förrådsrum, samt sålunda inom stationens hufvudbyggnad nödigt utrymme beredas för den ifrågavarande postexpeditionen; varande kostnaden för en sådan särskild byggnad af Trafikstyrelsen approximativt beräknad till högst 63,000 R:dr; och hade Jern vägsby gg - Ståts-Utskottets Utlåtande M 59. 5 nadsstyrelsen, som lemnats tillfälle att yttra sig öfver det tillägg, som Trafikstyrelsen sålunda gjort vid Byggnadsstyrelsens förslag, väl förklarat sig instämma i Trafikstyrelsens åsigt om önskvärdheten deraf, att den utmed banhallens vestra sidovägg ifrågasatta byggnad kunde samtidigt med banhällen varda uppförd, enär, utom besparing i kostnad, derigenom äfven skulle vinnas ökad styrka i den annars fristående och ganska höga banhallens yttre sidovägg, som hade att uppbära ett tak af betydlig spännvidd, men deremot anmält sig icke kunna biträda Trafikstyrelsens åsigt om inrymmande i sjelfva stationshuset af centralförvaltningen för Statens jernvägstrafik, som, enligt Byggnadsstyrelsens åsigt, skulle kunna erhålla mera lämplig lokal i en särskild byggnad, uteslutande inrättad med afseende endast å centralförvaltningens fordringar.
Kunde uppförandet af en sådan särskild byggnad ske samtidigt med de öfriga byggnaderna, skulle sådant otvifvelaktigt leda till besparing i kostnader genom den tillgång på byggnadsmaterialier, som kunde påräknas från flera af de för sammaubindningsbanans räkning inköpta, i godt skick varande hus, hvilka måste rifvas och, derest materialierna icke kunde af Byggnadsstyrelsen tillgodogöras, sannolikt skulle lemna ett ganska ringa försäljningspris.
Den af Byggnadsstyrelsen förordade större byggnadsplanen, med tillägg af den särskilda byggnad, som
Trafikstyrelsen föreslagit att uppföras utmed banhallens vestra sidovägg, men utan beräkning af någon särskild lokal för centralförvaltningen, skulle alltså i det af Rikets Ständer vid sistlidna riksdag för sammanbindningsbanan genom hufvudstaden anvisade anslag af 3,070,000 R:dr, påkalla förhöjning med nedannämnda belopp, nemligen: tillökning i expropriationskostnader, omkring R:dr 500,000: — skilnaden mellan den byggnadssumma, 318,509 R:dr, som det ursprungliga kostnadsförslaget upptager, och den summa af 726,000 R:dr, hvartill
Byggnadsstyrelsen beräknat kostnaden för ett större stationshus med banhall 407,491: — samt slutligen kostnaden för den särskilda byggnad, genom hvars uppförande företrädesvis afsåges att inom stationens hufvudbyggnad bereda plats för en postexpedition 63,000: — Summa R:dr R:mt 970,491:
— Efter meddeladt tillkännagifvande om hvad sålunda i denna fråga af vederbörande myndigheter blifvit anmäldt, har uti högstberörda nådiga Proposition (införd i 1 Samlingen af Bihanget till Riks-Ståndens Protokoll Nio 71) Kongl. Maj:t anfört, att, — alldenstund redan vunnen erfarenhet af den hastigt vexande trafiken å Statens jernvägar ådagalagt behofvet i allmänhet af större stationsplaner och rymligare stationsbyggnader än som vid kostnadsförslagens uppgörande, med afseende å då beräknad inskränktare rörelse, ansågs erforderligt, och, hvad särskildt angår centralstationen i Stockholm vid Clara sjö, det förekommer, att den för bangården beräknade areal är mera inskränkt än hvad numera anses oundgängligt för en utvidgad rörelses ändamålsenliga handhafvande, äfven - 6 Stats-Utslcottets Utlåtande M 59. sorn att en stationsbyggnad endast af den storlek, hvartill den för ändamålet redan anslagna kostnadssumma lemnar tillgång, skulle inom kort, om icke omedelbart efter stationens öppnande, befinnas otillräcklig, — Kongl. Majit, i betraktande häraf och då det skulle både medföra svåra olägenheter och blifva kostsammare, om bangården nu anlades och stationsbyggnader uppfördes efter en mindre omfattande plan, men förändringar och tillbyggnader sedermera, efter stationens emottagande af Trafikstyrelsen, måste till stort men för trafiken utföras, ansett mest ändamålsenligt, att bangården från början ordnas på sådant sätt, att alla nödiga arbeten och byggnader må kunna i ett sammanhang bringas till utförande.
I öfverensstämmelse härmed hade Kongl. Maj:t alltså funnit
Sig böra föreslå, det Rikets Ständer måtte medgifva att, - - sedan af den under åren 1866 och 1867 uppkommande behållning af trafikinkomsterna från Statens jernvägar blifvit reserveradt så stort belopp, som Rikets Ständer, i anledning af Kongl. Maj:ts den 1 December nästlidna år aflåtna nådiga Proposition om anslag till jernvägsbyggnader och till rörelsemateriel å redan anlagda stambanor, kunna för samma år anvisa till ränta och amortering å föreslaget lån för nämnda utgifter, — af samma behållning må få användas, i mån af behof, högst 970,000
R:dr för bangårdens utvidgning och uppförande af ett stationshus med hanhäll och särskild tillbyggnad å banhallens motsatta sida, allt i hufvudsaklig öfverensstämmelse med det af Byggnadsstyrelsen framställda förslag, hvars slutliga godkännande Kongl. Maj:t dock velat uppskjuta till dess en del detaljer i afseende å inredning m. m. blifvit närmare bestämda.
Hvad särskildt beträffade den af Trafikstyrelsen i sammanhang härmed väckta fråga om beredande af en lokal för centralförvaltningen af trafiken å Statens jernvägar, ville Kongl. Maj:t till Rikets Ständers afgörande öfverlemna, huruvida, med afseende å förutsedd minskning i kostnaderna för åstadkommande af en sådan lokal, derest densamma finge samtidigt med stationsbyggnaderna företagas, Rikets Ständer, oaktadt denna fråga icke stöde med den om centralstationens utvidgning i oskiljaktigt sammanhang, ändock skulle finna skäligt åt Kongl. Majit öfverlemna att, sedan Ofverintendents-embetet blifvit i ämnet bordt och närmare utredning åstadkommits, om det mer eller mindre ändamålsenliga att inrymma berörda lokal antingen i en tredje våning af stationshuset eller i en särskild byggnad, meddela förordnande om ett sådant byggnadsföretag, så framt behållningen å trafikmedlen dertill lemnade tillgång.
Uti en särskild, Utskottet tillhandakommen promemoria, har Chefen för Statens jernvägsbyggnader hufvudsakligen erinrat att, äfven om man till en början kunde åtnöja sig med stationsbyggnad och banhall af mindre dimensioner och derigenom åstadkomma minskning i den för detta ändamål ifrågasatta kostnad, vore någon inskränkning af det för sjelfva bangården föreslagna utrymmet omöjlig att vinna utan allt för kännbara och på jernvägstrafikens regelmässiga gång menligt inverkande olägenheter, enär detta utrymme icke beräknats större än som funnits nödigt vid alla de stationer, der antingen andra jernbanor tillstöta eller rörelsemateriel måste ombytas.
Sålunda hade vid Nässjö, Falköping och Hallsberg, ehuru dessa stationer företedde en jemförelsevis obetydlig lokaltrafik, på grund af nu antydda förhållanden, stora stationsområden visat sig behöfliga, och vid Charlottenbergs station, der Svenska och Norska rörelsematerielen komme att Stats-Utskottets Utlåtande JW 59. 7 ombytas, äfvensom vid Katrineholms och Laxå stationer, hvarest östra och nordvestra stambanorna förena sig med den vestra, betydliga utvidgningar af dessa stationers områden funnits erforderliga.
Pä grund af hvad erfarenheten sålunda gifvit vid handen har Chefen för Statens jernvägsbyggnader uttryckt den åsigt, att den station, der norra och vestra stambanorna komme att förenas, — oberoende af såväl dess läge inom hufvudstaden som dess tilltänkta egenskap af att blifva en centralstation, — nödvändigt måste ega så stort utrymme, att tvänne bantåg der kunna samtidigt inträffa och verkställa erforderliga vagnsvexlingar utan hinder för de bantåg, som derstädes kunna stå i beredskap att åt motsatta håll afgå.
Men för att motsvara ett sådant ändamål, erfordrades sex å åtta utmed hvarandra löpande banspår af större utsträckning och med sins emellan kommunicerande vexlar eller föreningar.
Ett sådant utrymme kunde likväl icke vinnas med mindre än att dels de redan exproprierade tomtandelarne i de mellan Clarabergsgatan och Gamla Kungsholmsbrogatan belägna qvarter bibehöllos och dels att den Bergfalkska egendomen jemväl exproprierades, helst denna egendoms belägenhet vore sådan, att den sönderdelade stationsplanet i tvänne delar och hindrade utläggning af flera än tvänne banspår.
Antingen en större eller mindre stationshusbyggnad komme att uppföras, ville alltså Chefen för jernvägsbyggnaderna anse det föreslagna utvidgade bangårdsområdet vara lika nödvändigt och dess erhållande samtidigt med sammanbindningsbanans fullbordande utgöra ett oafvisligt behof, som borde tillgodoses, äfven 0111 Rikets Ständer ansåge sig icke böra bevilja de 470,000 R:dr, dem Kongl. Majit, för stationsbyggnadernas utförande efter den större planen, äskat såsom tillökning i det för samma byggnader förut beviljade anslag.
Då Utskottet icke kunnat förbise vigten deraf, att tillräckligt utrymme för den ifrågavarande bangårdens framtida utvidgning må förefinnas samt att Staten för sådant ändamål, innan kostnaden för erhållande af dertill erforderlig jordrymd blir genom an gränsande tomters bebyggande fördyrad, till samma jord förvärfvar sig eganderätt, har Utskottet, sorn, enär Kongl.
Majit ännu icke slutligen godkänt planen för den blifvande stationsanläggningen, saknar grund för bedömandet af de i detta hänseendet utaf Byggnads- och Trafikstyrelserna framställda förslag, funnit sig för närvarande icke kunna tillstyrka Rikets Ständer att för de i Kongl. Majits
Proposition uppgifna ändamål anvisa större belopp än sorn må ansés erforderligt för beredandet af tillräckligt utrymme för den blifvande jernvägsstationen med dertill hörande bangård.
Utskottet, som följaktligen anser några medel nu icke böra anvisas för utvidgning af sjelfva stationsbyggnaderna, får alltså tillstyrka, att Rikets Ständer på det sätt bifalla Kongl. Majits ifrågavarande nådiga Proposition, att en summa af Femhundra Tusen Riksdaler Riksmynt må anvisas, att under innevarande år från Riksgäldskontoret utgå för att af Kongl. Majit, i mån af behof, användas till godtgörande dels af de ökade utgifter, som utöfver den i ursprungliga kostnadsförslaget för sammanbindningsbanan beräknade 8 Stats-Utskottets Utlåtande Jts 59. summa erfordrats för verkställande af de i samma förslag afsedda expropriationer, och dels för inlösen eller expropriation af den i qvarteret Uggleskans belägna, A. G.
Bergfalk tillhöriga egendom.
Reservationer: af Herr Friherre Klinckowström, R. ii., Herr L. J.
Hjerta, samt Riksdagsfullmägtige Carl Johan Svensén, Carl Ifvarsson och Pehr Olof Hörnfeldt, hvilka såsom sin reservation åberopat
Riksgälds-afdelningens förslag, med dertill hörande motivering, så lydande: »Då den af nuvarande Chefen för Statens jernvägsbyggnader gjorda, här ofvan omförmälda framställning, hvilken föranledt Kongl. Maj:ts förrberörda nådiga Proposition, förnämligast grundar sig på det antagande, att, sedan norra stambanan varder öppnad och stambanorna i allmänhet få större utsträckning samt flera bibanor hinna dermed förbindas, trafiken skall så tillvexa, att en stationsbyggnad jemte banhall, uppförd med de dimensioner, som den derför af förre Chefen för Statens jernvägsbyggnader Öfversten m. m.
Friherre Ericson beräknade kostnadssumma medgifver, inom kort skall befinnas otillräcklig för den hastigt tillvexande trafiken, har Utskottet icke kunnat förbise den omständigheten, att Friherre Ericson, under hvars ledning icke allenast planer och kostnadsförslag till de redan färdiga stambanorna, med dertill hörande bangårdar, blifvit upprättade, utan ock större delen af dessa storartade arbeten blifvit utförd, ständigt lyckats så uppgöra dessa planer och förslag, att, ehuru arbetena i afseende på ändamålsenlighet och soliditet uppfyllt alla skäliga anspråk, de derför beräknade kostnads^- summor ändock icke behöft öfverskridas.
Utskottet vill väl icke bestrida, att de nu sednast framlagda förslagen till utvidgning af bangården vid Clara sjö och tillökning af de för trafiken derstädes afsedda byggnader skulle fullständigare, än det af Friherre Ericson uppgjorda förslaget, komma att motsvara den förväntade stora rörelsens vid denna centralstation anspråk på utrymme och beqvämlighet, men då en i sitt yrke så erfaren man som Friherre Ericson, hvars förmåga att bedöma hithörande .förhållanden blifvit allmänt erkänd, ansett ett sådant förslag, som det af honom framlagda, vara för rörelsens behof tillfyllestgörande och derefter jemväl beräknat kostnaden, har Utskottet, med kännedom derom att Stockholms jernvägsstation, enligt hvad Trafikstyrelsens underdåniga berättelse för år 1864 (pag. 23) innehåller, både i afseende på antalet passagerare och mängden af afsändt gods hittills visat sig underlägsen stationerna såväl i Göteborg som i Malmö, samt, enär anledning icke förefinnes till det antagande, att detta förhållande Stats-Utskottets Utlåtande JYi 59. 9 förhållande i någon väsendtligare raan skall under den närmaste framtiden komma att förändras, trott sig desto hellre kunna förlita sig på de utaf Friherre
Ericson framlagda förslagen och på tillräckligheten af det utaf honom för bangården vid Clara sjö beräknade utrymme, sorn denna bangård icke blir den enda inom Stockholms område, enär den nuvarande bangården på Södermalm kommer att bibehållas, samt äfven på andra ställen inom hufvudstaden, såsom t. ex. vid den nuvarande jernvägen, mindre stationer torde, i händelse af behof, kunna inrättas; hvarförutan godstrafiken, i enlighet med Friherre Ericsons ursprungliga förslag, lämpligen torde kunna förläggas till någon plats med större utrymme än det, som vid Clara sjö är möjligt att åstadkomma, äfven om bangården derstädes skulle erhålla deri utvidgning, som nu blifvit ifrågasatt.
På grund af hvad sålunda blifvit anfördt, anser sig Utskottet icke kunna till Kongl.
Majits ofvanberörda nådiga framställningar tillstyrka bifall.»
Derjemte hafva reservationer blifvit anmälda: af Herr von Francken, G. W., hvilken förklarade sig bifalla Kongl. Maj:ts proposition ; samt af Riksdagsfullmägtigen Eric Ersson.
Ihli. till R.
Brot. 1865 & 1866. 4 Sami. 1 A/d. 26 Höft. 2 f STOCKHOLM, tryckt hos A.
; k Stats-Utskottets-Utlåtande N:o 60. 1 ll:0 60.
Ank. till Exp.-Utsk. den 2 9 Mars 1866, kl. 2 e. m.
Utlåtande, angående regleringen af utgifterna under liihs-statens Sjette Hufvudtitel. (I. A.)
För denna Hufvudtitel, omfattande anslagen till Civil-departementet, upptager nu gällande Riks-stat: penningar 3,469,647: 49. indelta räntor, förslagsvis beräknade enligt markegång till 211,088: 71. indelt spanmål, 8,581 kub.-fot, värderade efter 2 R:dr kubikfoten till 17,162: — och oiudelt spanmål, 4,450 kub.-fot 9 kannor, efter enahanda värde 8,901: 80. tillhopa R:dr 3,706,800:
— De förändringar, som i afseende å denna Hufvudtitel ifrågakommit, dels i följd af Kongl Maj:ts nådiga Propositioner, dels i anledning af enskilda motionärers framställningar, omförmälas här nedan i den ordning, hvaruti anslagen äro i Riks-staten uppförda.
Såsom årligt arfvode åt ett biträde vid de kommunala ärendenas beredning och expedierande har Kongl. Maj:t äskat att tillsvidare måtto å extra stat anvisas ett belopp af 1,800 R:dr; och då, genom hvad Dcpartements-chefen till det den nådiga Propositionen bilagda protokoll öfver civilärenden den 13 Oktober 1865 anfört, behofvet af ifrågavarande biträde synes Stats-Utskottet vara ådagalagdt, och Utskottet icke funnit något att erinra vid beloppet af det äskade arfvodot, tillstyrker Utskottet, att, för ofvanberörda ändamål, till Kongl. Maj:ts nådiga disposition, måtte anvisas en summa af 1,800 R:dr, att från Riksgälds-kontoret utgå.
Prot. 1865 f 1866. 4 Sami. 1 Afd. 27 Haft. 1 2 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 60.
Landtiniiteri-staten.
A) General-Landtmäteri-kontoret. 2:o.
Jemte det Kongl. Maj:t föreslagit, att en ingeniörstjenst i lägre lönegraden måtte indragas och den derigenom disponibla ing enior slönen å 1,200 11: dr öfverflyttas till lön åt en Amanuens hos Landtmäteri-styrelsen, har Kongl. Maj:t äskat, att löneförhöjning kunde beviljas, Landtmäterifiskalen med 600 R:dr och Aktuarien med 500 R:dr, eller tillhopa 1,100 R:dr.
Hvad nu först angår den del af förevarande nådiga framställning, som afser indragning af en ingeniörstjenst och öfv erflyttning af den samma tjenst åtföljande lön till aflöning åt en Amanuens hos Landtmäteri-styrelsen; så enär göromålens gång inom bemälda Styrelse synes genom den föreslagna åtgärden kunna i någon mån främjas, utan att någon förökad utgift derför behöft ifrågakomma, får Utskottet tillstyrka: a) Rikets Ständers bifall till hvad Kongl. Maj:t i detta hänseende behagat föreslå.
I afseende å den åt
Landtmäterifiskalen äskade löneförhöjning förekommer, enligt ofvanåberopade Statsråds-protokoll, att Landtmäteri-styrelsen, enär denne tjensteman vore lågt aflönad och de för honom förut såsom sportler påräknade andelar i ådömda böter vid General-Landtmäteri-kontoret blifvit genom den förnyade Landtmäteri-instruktionen förminskade samt han ej kunde förvärfva sig några inkomster genom sysselsättning utom tjensten, derest denna skulle blifva bestridd med all erforderlig omsorg, hemställt, att Landtmäterifiskalen, såsom ersättning för minskad sportelinkomst och i löneförhöjning måtte undfå 600 R:dr, samt hans fasta lön, som nu utgjorde 2,400 R:dr, således blifva lika stor med Öfveringeniörens, eller 3,000 R:dr; att
Landtmäterifiskalen uti särskild underdånig ansökning anbållit att, med afseende å ökade göromål, minskade sportler och för öfrigt jemförelsevis mindre aflöningsförmåner, än dem som tillkomma advokatfiskalerna i Rikets Kollegier och flera andra embetsverk, honom måtte tilläggas en fyllnad i ordinarie lönen af åtminstone 1,600 R:dr; att Landtmäterifiskalen uti en till Kongl.
Maj:t ingifven ytterligare skrift närmare utvecklat de grunder, på hvilka hans ansökning hvilat, samt framställt erinringar vid Landtmäteri-styrelsens i frågan uttalade åsigter, men att Departements-chefen, då Landtmäterifiskalen, enligt Kongl. Kungörelsen den 29 Augusti 1865, egde utbekomma ersättning för den förlust, som, i följd af nya Strafflagens innehåll att deri stadgade böter skulle tillfalla Kronan, kunde hafva honom drabbat, ansåge hans mistade sportler af denna art icke kunna tagas i beräkning, vid hvilket förhållande
Departementschefen förklarade sig sakna giltig grund till förordande af högre löneförhöjning åt Landtmäterifiskalen, än Styrelsen föreslagit, hvilken förhöjning
Departementschefen likväl ansåg vara billig och af behofvet påkallad.
Då, enligt hvad af Statsråds-protokollet vidare inhemtas, landtmäterigöromålen äro i så starkt aftagande, att efter 11 års förlopp föga deraf anses återstå, och vid sådant förhållande antagligt är, att Landtmäterifiskalens göromål, hvilka icke ens för närvarande torde, på sätt han förmenat, vara fullt jemförliga med advokatfiskalernes i Rikets Kollegier, äfven komma att småningom undergå förminskning, har Utskottet under sådana förhållanden ansett betänkligt att föreslå förhöjning Stats-Utskottets Utlåtande N:o 60. 3 uti.den nämnda tjenst åtföljande fasta aflöning; dock som den nuvarande tjensteinnehafvaren billigtvis icke torde böra lida någon förminskning uti de inkomster han af tjensten förut haft att påräkna, men en sådan förminskning, oaktadt han torde finnas berättigad till särskild ersättning för den förlust honom drabbat i följd af nya Strafflagens innehåll att deri stadgade böter skola Kronan tillfalla, antagligen är att emotse till följd dels af nedsättning i beloppen af de böter, hvilka enligt den förnyade Landtmäteri-instruktionen af den 6 Augusti 1864 ådömas, och hvaraf viss andel Landtmäterifiskalen tillkommer, dels af öfriga mildrande bestämmelser, som uti berörda instruktion influtit, får Utskottet, fastän minskning af nämnde tjenstemans sportler ännu icke under den korta tillämpningen af den nya landtmäteri-instrukt.ionen hunnit af erfarenheten bekräftas, likväl tillstyrka, 6) att Kongl. Maj:ts nådiga framställning måtte på det sätt bifallas, att, jemte det Landtmäterifiskalens lön å General Landtmäteri-kontorets stat bibehålies vid sitt nuvarande belopp, 2,400 R:dr, en årlig ersättning för mistade sportler af 400 R:dr måtte nuvarande tjensteinnehafvaren för hans tjenstetid tilläggas och å allmänna indragningsstaten uppföras.
Vidkommande den åt Aktuarien hos Landtmäteri-styrelsen äskade löneförhöjning 500 R:dr, så finner Utskottet, i betraktande af vigten och ansvaret af hans tjenstebefattning, hvartill hörer vården af det särdeles dyrbara, alltjemt tillvexande arkivet vid General-Landtmäteri-kontoret, denna tillökning i hans nuvarande lön, 2,000 R:dr, vara af billighet och rättvisa påkallad; hvadan Utskottet tillstyrker, c) att hvad Kongl. Maj:t i detta hänseende behagat föreslå måtte af Rikets Ständer bifallas. B) Landtmäteristaten i länen. 3:o.
Sedan, på sätt Utskottet uti sitt vid denna riksdag afgifna utlåtande rörande beräkningen af Statsverkets inkomster förmält, de indelta räntor till värde af 1,304 R:dr 99 öre, hvilka förut ingått i den för förste landtmätaren i Westmanlands län å denna Hufvudtitels anslag till landtmäteriet uppförda lön, numera blifvit, enligt Kongl.
Brefvet den 19 Februari 1864, till Statsverket indragna, har Kongl. Maj:t till iakttagande föreslagit, att berörda räntor måtte från utgiftsstaten uteslutas, emot upptagande, såsom kontant anslag, af skilnaden emellan nuvarande tjensteinnehafvarens lön 1,800 R:dr och företrädarens i kontant utgående aflöning 495 R:dr 1 öre med 1,304 R:dr 99 öre; och som Utskottet härvid icke funnit något att erinra, tillstyrker Utskottet Rikets Ständers bifall till hvad Kongl. Maj:t i förevarande hänseende behagat föreslå. 4:o.
Vidare har Kongl. Maj:t, i afseende å landtmäteristaten i länen, föreslagit, att till bestridande af nödiga skrif- och ritmaterialiers inköp för landtmäterikontorens behof äfvensom af kostnaden för eldning och städning af landtmäterikontorens rum måtte anvisas ett årligt anslag att utgå till förste landlmätame i länen med 200 R:dr till dem hvardera, eller tillhopa 4,800 R:dr.
Angående behofvet af ifrågavarande anslag yttras väl af Landtmäteristyrelsen, att exempellöst vore, det andra föreståndare för offentliga embetsverk, 4 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 60. än förste landtmätare, sjelfve nödgades bekosta nödigt vaktmästarebiträde för städning och eldning af embetslokalen samt med sina små löner (1,800 R:dr) bestrida de utgifter, som fordrades för inköp af papper och andra skrifmaterialier till en mängd inneliggande och utgående expeditioner äfvensom att de tjensten åtföljande sportler, bestående af lösen för kopior af kartor och för afskrifter af handlingar, skulle vara obetydliga och stundom inga; men då, enligt 15 § af Kongl. Maj:ts förnyade Landtmäteri-instruktion den 6 Augusti 1864, kostnaden för de vid landtmäteri-kontoren i länen erforderliga inventariers anskaffande och underhåll samt ved och öfriga utgifter, som af Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande pröfvas nödiga för noggrann vård af kontorets kartor, handlingar och böcker, skola af allmänna medel bestridas, och, på sätt handlingarno utvisa, biträde för eldning och städning af landtmäteri-kontoren, hvilka endast å första och sista helgfria dagen i hvarje månad hållas för allmänheten tillgängliga, uti några län kostnadsfritt lemnäs af de hos länsstyrelserna anställda vaktmästare, samt de utgifter för sådant biträde, som i de öfriga länen måste anskaffas, synas, likasom kostnaderna för skrifmaterialier, uppgå till mycket ringa belopp och, hvad de sednare beträffar, blifva till en del genom inflytande lösen för kopior och afskrifter ersatta, saknar Utskottet giltig anledning det äskade anslaget förorda; hemställande alltså att Kongl. Maj:ts i ämnet gjorda framställning icke måtte af Rikets Ständer bifallas. 5:o.