Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Enär det i sammanhang härmed' förekommit Banco-Fullmägtige, som skulle det genom berörde stadgande egenteligast åsyftade ändamål, att de Straff-Räntor, för hvilka en Gäldenär blottställer sig derigenom, alt han icke i rätt tid besörjer omsättning eller slutliqvid af sitt Lån, alltid mätte komma Discont-Verket och ej någon annan till godo, närmare och säkrare befordras, i fall ofvan nämnde
Praescriptionstid blefve förkortad till åtta dagar; en termin, som i sådant hänseende synts
Fulbnägtige kunna vara tillräcklig, så vida insättning sker enligt uppdrag och med vettskap af den egenleliga Gäldenären, för ett visst gifvet Lån, och icke under beräkning, att efteråt begagna Attesten till andra liqvider med Discont-Verket, derigenom ej allenast Straff-Räntor, som eljest skolat Verket tillfalla, blifva för Gäldenären eller lians Commissionaire inbesparda, utan äfven DisconlStyrelsens omdöme, om en Gäldenärs större eller mindre noggranhet i sina förbindelsers uppfyllande, någon gång kan missledas ocb förvillas; så hafva Fullmägtige, på grund häraf, tili Revisorernes närmare pröfning hemställt, huruvida det må anses lämpeligt och till ändamålet ledande, att PrEescriptionstiden för Insättnings-Attesters aflemnande i Banco-Disconten, ifrån 14 dagar, som af Banco-Utskottet vid sista Riksdag bestämdes, än ytterligare inskränkes lill 8 dagar.
Revisorerne, som lika med Banco-Fullmäglige ansett en sådan ytterligare inskränkning böra än mera befordra det med den förändrade Praescriptionstiden åsyftade ändamål, hafva således gillat Banco-Fulhnägtiges härom gjorda framställning. 11 :o Angående förändring i lydelsen af den nedantill ä Discont-Re versalen tryckta mening, innefattande på en gång qvitto för Lånet och ansvar för
Documenternes riktighet, som utaf hvarje Inlemnare af Lånehandlingar i Ranco-Disconten undertecknas.
På förekomne skäl oeh anledningar hafva Banco-Fullmägtige hemställt, att den å Reversalen för Lån i Banco-Disconten nedantill befinteliga mening: ”Assignationen är uttagen af undertecknad, sorn inlemnat LåneJJocumcnterne och är för deras riktighet ansvarig,” måtte förändras, och i stället erhålla följande lydelse; ”Lånehandlingarne äro inlemnade af undertecknad, som för deras riktighet ansvarar och Assignationen utqvitterar f samt att, till controll derå att de beviljade Lånemedlen verkeligen kommit vederbörande tillhanda, qvittencet öfver Assignationens emottagande sedermera må tecknas i en serskild column å den Lista öfver nya Lån, enligt hvilken samma medel blifvit utassignerade.
Lika med Banco-Fullmägtige hafva Revisorerne funnit olämpligheten deraf, att, på sätt ännu tillgår, Låntagaren eller dess Ombud qvittera!- Discontens Assignation på Wexel-Banken, eller sjelfva Lånesumman, förr än Däscont-Direetionen någon Assignation derå utfärdat, oeh att
Directionen följakteligen saknar eontroll och bevis derpå, att Valuta för den i Disconten qvarliggande Reversen verkeligen kommit Inlemnaren tillhanda; och hafva, på sådan grund, till Banco-Fullmägtige öfverlemnat att gå i författning derom, att om förmälde mening å Discont-Reversalen erhåller den af Fullmägtige föreslague förändrade redaction; äfvensom ock att det af dem tillika tillika uppgifna sättet, att serskildt qvittera beviljade oell erliållna Lånemedel, såsom ändamålsenligt för vinnande af nödig controll och säkerhet, må blifva iniordt. 12:0 Angående kVexel-Banco-Attests företeende inför Discont-Directionerij hvarje gång Läns omsättning beviljas.
Uppå derom väckt fråga, har af Banco-Fnllmägtige hos Revisorerne blifvit hemställdt och föreslaget: att det matte stadgas, det ingen Låneqmsältning må af Discont-Direclionen beviljas, utan att Wexel-Bankens Attest öfver redan verkställd behörig afbetalning dervid företes.
O O Revisorerne hafva funnit stadgandet i omförmäldte hänseende redan gifvet, genom sjelfva innehållet af formulairen för Låne-Reversal, till Banco-Discont-Verket, så ljdande: ”Tili Rikets Ständers Banco-Discont-Verk eller Ordres betalar undertecknad ovillkorligen, genom insättning i Rikets Ständers Bank och Banco-Atte stens aflemnande” etc.: ett stadgande, söm, enär inbetalaren icke sjelf kan hos Directionen förete Banco-Attesten, ej bör kunna annorlunda förstås, än alt Attesten, af den för sådana Documenters emottagande hos Discont-Verket anställde Tjensteman, skall företes hos Directionen, hvilken ensam är den Myndighet, som, först efter behörigen skedd insättning och derå förevisad Attest, äger bevilja omsättning, och alt således, derest ordet aflemnande fått hos Disconl-Directionen den tillämpning, att en blott anmälan om skedt aflemnande till föredraganden ansetts vara tillräckeligt bevis för Directionen, att de erforderliga medlen verkeligen kommit Discont-Verket till godo, sådant varit ett missbruk, som Revisorerne funnit böra för framtiden afhjelpas och (brekom mas, samt på desse grunder lernnat deras bifall lill det af Banco-Fullmägtige gifne förslag. i3:o
Angående förekomne erinringar i afseende på några från Handels Disconten utgifna Län.
Revisorerne, sora på förekomne anledningar infordrat de vid HandelsDisconlens utlåning förda föredragnings-listor, hafva vid granskningen deraf funnit, dels att Lån blifvit beviljade åt personer, som ej kunna hänföras under den rubrik af Handeln och den större Rörelsen, som utgöra föremålet för denna Låne-inrättning, såsom till exempel åt Civile Tjenstemän samt tvänne Stadsmäklare; hvaremot det befunnits, att vid andra tillfällen den häremot stridande grundsatis blifvit följd, alt Lånsökande erhållit af - _ 42 - slag på det skäl, att de ej visat sig vara Borgare; dels ock, att BancoReglementets föreskrift i 4 Art.
5 Afd. 3g §.:
,Jattj, vid antagande af Hjpothek för Lån^ gemensamt afseende bör göras på Låntagarens samt de öfrige j såsom ansvarige för Lane-Summan, hvar och en för sig ägande fulla vederhäftighet för Låneticke alltid blifvit iakttagen, enär deri ena af bemälde Stadsmäklare, efter att hafva afstått sin egendom till sina Borgenärers förnöjande, genom Stockholms Rådhus-Rätts Dom blifvit ålagd, att, med hvad han framdeles kunde ärfva eller förvärfva, sin skuld gälda, och således icke bordt kunna anses för det erhållna Lånet vederhäftig.
Sedan Handels-Discont-Directionen öfver berörde anmärkte omständigheter sig förklarat, hafva Revisorerne icke desto mindre funnit sig äga anledning att genom Banco-Fullmägtige låta erinra Direclionen, att vid Låns beviljande hädanefter sorgfälligare pröfva Lånsökandes samt öfrige för Lånen ansvarige personers hvar för sig ägande fulla vederhäftighet för Låne-Summan. 14-° Angående uppstådd fråga, om närmare controll å de inbetalningar_, som ske till Malmö Låne- Contoir, och i sammanhang dermed, om Directionernes vid Låne-Contoiren beroende af Banco-Stjrelsen.
Sedan, på anmälan af Direclionen vid Malmö Låne-Contoir, om några vidtagne anstalter till närmare controll på Kamererarens uppbörd, Banco-Fullmägtige, enligt deras Protocoll för den 17 sisth April, öfverlemnat till Directionens närmare bepröfvande, huruvida icke en sådan ordning kunde införas, att de qvittencer å emottagne contante medel för Låneomsättning eller Slutliqvid, som, jemnlikt de af Directionen gifne Stadganden, det skulle åligga Kamereraren att meddela, blefve i en serskildt längd införde och med annotations-påskrift försedde af Banco-Ombudet, jemte någon af Directionens öfriga Ledamöter, och som det syntes lämpligast af den som för tillfället hade Gassa-vården sig ombetrodd, samt sålunda i alla fall måste vara i Contoiret oftare tillstädes; och Directionen, uti Skrifvelse af den 20 Maji, på anförde grunder, i motsatts af BancoFullmägtiges sålunda yttrade åsigt, bestämdt förklarat att
Directionen icke kunde åtaga sig förpligtelsen alt genom någon utaf sina Ledamöter af RiksStånden controllera de inbetalningar, som tili Contoiret göras; men deremot hållit före, att sådant lämpeligen kunde uppdragas åt Bankens Ombud vid Låne-Contoiret; så hafva Banco-Fullmägtige ytterligare, under den 10 Junii, lemnat Malmö Låne-Contoirs
Direction del af sina åsigter om - 43 - föreskrifternes rätta förstånd och tillämpning; samt enär Fullmäglige, med fästadt afseende å Låne-Contoirs-Reglementets 25 som stadgar: ”Hvad •vidare inom Contoiren till säkerhet och god ordning leda kan, äga BancoFullmägtige, på Direclionens framställning, föreskrifva etc.,” fulinit sig höra låta bero vid
Directionens omförmäldte förklarande, tillika dermed förenat den erinran, att på
Directionens ansvar finge hvila dess gjorde tolkning af Reglementet och deraf möjligen blifvande menlig påföljd, innan Revisorerne häröfver sig utlåtit; hvarjemte Fullmägtige i öfrigt gifvit
Directionen vid handen, att Fullmägtige, ehuru de visserligen ansåge Bankens, såsom Ledamot i Direetionen, deltagande Ombud pligtig att i allt hvad af honom beror vara Directionens öfrige Ledamöter till hjelp och biträde, dock ingalunda funno sig befogade att på Banco-Ombudet enskildt öfverflytta något af det ansvar, som, enligt Reglementets tydliga föreskrifter, tillhörde Direetionen gemensamt.
Och hafva Banco-Fullmägtige anhållit att häröfver få emottaga Revisorernes yttrande, efter pröfning af de skäl och grunder, som å ömse sidor blifvit anförde.
Sedermera hafva Revisorerne under deras sammanvaro erhållit en Skrifvelse från Direetionen vid Malmö Låne-Contoir, af den 3 nästl.
November, innefattande ytterligare framställningar i detta ämne, och åtföljd af Transumter dels af Directionens omförmälde till Banco-Fullmägtige under den 25 Maji aflåtne Skrifvelse, och dels af ett från DirecLionen under den g:de sistlidne October lill Rådstufvu-Rätten i Malmö inlemnadt Utlåtande, vid ransakningen rörande de mot förre Kamereraren Lindstedt och Banco-Ombudet
Björkman angifna brottsligheten
Efter sorgfälligt öfvervägande af hvad sålunda å bägge (sidor förekommit, hafva Revisorerne meddelat Banco-Fullmägtige det yttrande: alt som af stadganderne i 3:dje, 2o:de och 25:te §.
§. af det för Låne-Contoiren år 1823 utfärdade Reglemente, som innefatta, dels rättighet och åliggande för Banco-Fullmägtige, alt, då skäl dertill förefinnes, anmäla en eller flere af Directeurerne vid Låne-Gontoiren att ställas under laga tilltal, dels uppdrag, att lemna åt Låne-Contoiren Instruction för arbetssättet derstädes m. m., till beredande af ordning och noggranhet samt säkra och lä tia controller, och dels den föreskrift, att hvad vidare .inom Contoiren till säkerhet och god ordning leda kan, äga Banco-Fullmägtige på Directionens framställning föreskrifva; Revisorerne, med derjemte hemladt stöd af 2q §. i 4 5 Afd.
,(pag* ,IZP) af .sednaste Banco-Reglementet, då Låne-Contoirens rörelse drifves med Bankens medel, för hvilkas förvaltning Bankens Öfver-Styrelse skall i ett helt afgifva redovisning, finna Banco-Fullmägtiges rättighet gifven, att, i saknad af framställningar frän vederbörande Directioner vid Låne-Contoiren, i allmänhet, förordna om vidtagande af de rättelser och Reglementariske föreskrifter, sorn till säkerhet och nödig controll må finnas af behofvet påkallade; hvaraf ock följer, att
Directionerne vid Låne-Contoiren icke kunna anses befoeade att undandraga sig uppfyllandet af hvad Banco-Fullmägtige i förena in lide afseenden finna för godt att
Directionerne till iakttagande föreskrifva.
Beträffande serskildt de af Banco-Fullmägtige hos Directionen till vidtagande anmäldta stadgandeu, i afseende å controllen öfver de till LåneContoiret inflytande betalningar, hafva Revisorerne äfven deröfver ingått i pröfning; och då Revisorerne funnit dem äga egenskapen af en behörig och för Verkets säkerhet nödig åtgärd, icke kunnat annat än desamma för deras del gilla och godkänna.
I öfrigt hafva följande ämnen, af mindre vigt eller inskränktare omfattning, hos Revisorerne förevarit, hvaröfver Revisorerne meddelat BancoStyrelsen deras utlåtanden och erinringar, nemligen:
Angående några af Banco-Fullmägtiges Ordförande gjorda framställningar, rörande beräkningen af Bankens Capital-förmögenhet.
Angående ett af Ordföranden hos Banco-Fullmägtige väckt förslag, om anställande af en Räkenskapskunnig Person såsom Tjensteman vid Banco-Fullrnägliges Expedition.
Angående grunderne för inlösen af förslitne och bristfällige Sedlar, hvarom olika meningar hos Commissariatet uppstått.
Angående begärd förklaring öfver Banco-Utskottets d. 6 Marti!
1829 fattade beslut, att alla ointecknude Skuldförbindelser till Banken böra inom hvarje io:de år förnyas.
Angående väckt fråga, huruvida Götheborgs
Stad bör visa sig hafva brandförsäkra!
. de för dess Lån i Banken pantsatte fastigheter, samt oin Uddevalla Stad skall tillförbindas afsäga sig rättigheten att för Stadens Rådhus och Jernvåg frånträda Allmänna Brandslods-Bolaget, så länge något af Stadens Banco-Lån är obetaldt. — 45 - Angående gjord förfrågan, i afseende på tiden för kungörandet om 3: ne gånger skedd Cassation af enskild Persons Invisningar på Banken, saint huruvida den, som förlorat rättighet att i eget namn hålla Räkning i Banken, får, såsom Ledamot i Direction för ett Bolag, underteckna dess på Banken ställda Assignationer.
Angående tillämpningen af Banco-Reglementets föreskrifter om pröfning af Extra Ordinariers praktiska skicklighet till Bankens tjenst, innan de befordras till bestämdt arfvode eller Ordinarie Lön.
Angående förekomne erinringar under Räkenskapernes speciel» granskning.
Angående erinringar vid Cancellie-Commissariernes LånebevakningsBödker och Låne-Handlingarnes inventering.
Angående närmare controll å lefvereringarne af Ved och Kol till Tumba Pappersbruk.
Angående Bokhållaren J. G.
Sundströms och Contoirs-Skrifvaren M.
Ilöjers besvär deröfver, att de blifvit från innehafvande tjenstebefaltningar i Småsedels-Contoiret förflyttade till Låne-Banken.
Hvad sluteligen angår Styrelsen och Förvaltningen af Banco-Verkefc på det hela, under den tidrymd som utgjort föremål för denna Revisions granskning, är det för Revisorernc tillfredsställande att kunna vitsorda, det Herrav Banco-Fullmägtige med redligt nit samt oafbruten omtanka och uppmärksamhet handhaft deras vigtiga förtroendekall; och i förening med detta yttrande tillstyrka Revisorerne, att fullständig decharge för denna tid må varda Herrar Fullmägtige af Rikets Ständer meddelad.
De flere inom detta Rikets Ständers Verk dels redan fullbordade, dels under verkställighet varande reformer och förändringar, hafva för Embets- och Tjenstemännen medfört beständigt ökade sysselsättningar, och rigtat deras verksamhet till ofta ombytta föremål.
Om också häraf försports ett och annat ehuru mindre betydligt afbrott i de dagliga göronialens lugna och ostörda gång, hafva dock Verkets Embets- och Tjenste - män i allmänhet gjort sig förtjente af Rikets Ständers välvilja och bevågenhet.
Enligt Revisorernes anmodan blifver genom Banco-Fullmägtiges försorg denna Berättelse till trycket befordrad, för att åtfölja Allmänna Tidningarne.
Stockholm den i3:de December i83o.
På Ridderskapets och Adelns vägnar: G. W. Hamilton.
Gust. Lilljehorn.
C. F. Coyet.
Georg- von Heijne. O.
Nordenfeldt.
På Preste-Ståndets vägnar: P. Ruus. 01. Winter.
Herlog Stenberg. N. M. Berlin. Jacob Broander.
På Borgare-Ståndets vägnar: Severin Wigert.
Otto Wejdling.
På Bonde - Ståndets vägnar : Carl H.son Bergman.
Eric Pehrsson. . G. Helsingi u s. Bil.
N:o I. ci. a. Reservationer och Anföranden.
Den i3 November i83o.
Herr Öfversten Friherre Lilljehorn:
Mig synes Rikets Ständers gifna föreskrift till Herrar Banco-Fullmägtige, att vidtaga alla nödige åtgärder» som kunnat förbereda Realisationen, så bestämda, så litet tveksamma, att jag för min del icke kan underlåta anmärka: att på mellantiden, sedan Riksdagens slut, ej något det minsta silfverköp blifvit gjordt, eller under den tid, då det för bättre pris än nu kunnat erhållas, dag anser hvarje obegagnadt tillfälle såsom förloradt — och en framtid skall bäst ådagalägga, om och huruvida det kan möjligen återvinnas inom den tid Rikets Ständer till Realisationens fullbordande utsatt.
Man har troligen ansett det påräknade Statslånet af 2 Millioner R:dr Specie så otvifvelaktigt böra ingå, att de åtgärder, som kunnat, och i min tanka bordt, redan vidtagas, icke gått i verkställighet, och som synas mig varit alldeles oberoende af det sednare.
En utväg återstod — den, att underställa Herrar Revisorers pröfning arne serskildta förslag; det ena innefattade, att inom Landet erhålla de återstående 922,000 R:dr Specie; ett förslag, som innebär en snart sagd omöjlighet; oell det andra, att, genom lån eller hypothek af Bancosedlar, detsamma från främmande länder erhålla.
I en tid, då skeppningen redan upphört och alla handels-r ela tioner afstadnat, synes ett sådant mer än overkställbart, utan att
Coursell än vidare och till en alldeles obegränsad böjd skulle uppgå och medföra de mest vådliga följder för Staten och Realisationens framgång.
Dessutom hafva Rikets Ständer så tydeligen uttryckt deras vilja, att hvarken Creditiv eller Lån linge användas, att jag för min del icke kan anse någotdera af dessa förslag antagliga.
Hvad åter sjelfva hufvudfrägan vidkommer, anser jag Riksens Ständers föreskrifter och Reglementen så bestämdt yrka uppköp af Silfver till förökande af Bankens Metalliska Fond, till ett belopp svarande emot en proportion som 5 till 8 emot Sedelstocken, hvartill de äfven anvisadt medel, tillräcklige äfven ock med en uppstegrad Cours af 136 skill, och 5 å 6 skill, derutöfver i umgälder, att jag icke annat kan än för min del hänvisa till de stadganden Rikets Ständer åt Herrar Banco-Fullmägtige lemnat.
Men anser det ock af högsta vigt, och ovillkorligt, det ej delta Yexelköp under nu varande oförmånliga conjunctur må äga rum; hvilket ofelbart skulle medföra de menligaste följder på Coursförhållanden etc. 48 - Herr Grosshandlaren von Aken: Banco-Fullmägtige äga, i min tanka, uti 4: de Art. rörande speciela förordnanden angående Bankens befattning intill nästa Riksdag §. §. 2, 5 och 7, pag.
44 > fullkomlig ledning för deras omdömen i anseende till de förberedande åtgärderne för Silfvers anskaffande till det nödigt ansedda förhållandet af 5 till 8 mot utelöpande Sedelstocken.
De bade bordt, efter min öfvertygelse, under jemn fortsättning af inköp deraf, öka Bankens Silfyertillgång, enär uppköpssättet ej stått i strid med erhållne föreskrifter, hvilket jag ej kan finna ännu inträffat; så mycket mindre, som
De medgifva sig äga 270,000 R:dr B:co att betacka expenserne, eller hvad Silfret skulle kosta utöfver 128 skill.
Att Coursell, vid den af Dem till Riksens Ständers Revisorer gjorda framställning i detta ämne, skulle taga faveur, var en naturlig följd •—■ och för Revisorerne, alt vid ett sådant förhållande yttra sig om det mindst skadliga för Banken, att underhandla med Contrahenter inrikes eller utrikes 0111 Silfver, på längre eller kortare betalningstider, mot betalning i utländskt mynt, — är väl af den ömtåligaste beskaffenhet.
Yore det med min öfvertygelse förenligt, att jag som Revisor, med åsidosättande af tillämpningen af Riksens Ständers föreskrift, finge råda till hvad jag anser vara det fördelaktigaste för Banken, hesiterade jag ej att tillstyrka det alternativet, som Cancellie-Rådet von Hartmansdorff anser vara det som borde komma i första rummet, att nemligen contraliera med ett eller flere utländska Handelshus, på sätt lian uppgifver; med den skillnaden lik vist, att de Bancosedlar, som till Leveran teurens säkerhet skulle sättas i taka bänder, borde efter min tanka här i Stockholm deponeras, under sådan vård, som både säljaren oell Banken godkänna; vid kunskap hvarom, jag nästan är öfvertygad om, att Coursell åter skulle falla.
•— Men 1111, då jag anser mig bunden följa föreskrifter, i den mening de efter mitt begrepp kunna tydas, förenar jag mig hufvudsakligen med Herr Öfvcrste-Lieutenanten von Heijne och Herr Kammarherren Nordenfeldt i deras åsigter; varande det min tanka, att Herrar Banco-Fullmägtige må få det utlåtande af Revisorerne, att köpa Silfver inom den tid, som af Riksens Ständer är föreskrifven, till möjligaste bästa pris, med förbehåll likvist, att de af Ständerna dertill anslagne tillgångar böra vara tillräckliga; samt att Silfret bör finnas i Banken och betalningen vara erlagd, innan Herrar Banco-Fullmägtige bos Kongl. Majit anmäla, att de af Piikets Ständer för Silfver-utvexlingen beslutade åtgärder äro verkställde.
Den Den 16 November i83o.
Landshöfdingen, f. d. Justitioe-Rådet Hr Grefve Hamilton:
Sedan nu alla de uppgifne förslagen, om bästa sältet att anskaffa det
Silfver som ännu brister, innan utvexling deraf mot Sedlar kan företagas, blifvit af Revisorerne pröfvade och förkastade; får jag anmäla min Reservation mot åtgärder, som hafva till omedelbar följd, att tillintetgöra Rikets Ständers beslut, att
Banken vid iS31 års slut skall vara i det skick, att utvexling, i eldighet med gifne föreskrifter, skall taga sin början.
Jag har ingen rätt att pröfva, om detta beslut är nyttigt eller skadligt, om det är väl eller illa beräknadt, om det bör verkställas snart, eller sådant öfverlemnas åt en aflägsen framtid.
Bestämda föreskrifter äro gifna, dem Revisorerne äro skyldige att följa; och jag har trott mig följa dem, då jag med min röst biträdt det förslag, sorn tillstyrker BancoFullmägtige, alt med hvilken som helst afsluta köp om Silfver till visst pris i Hamburger Banco eller Pund Sterling per mark, och med förbindelse å Full-mägtiges sida, dels att icke öfverskrida den summa som till detta ändamål är anslagen, dels att, så vida de icke funno förmånligt att betalningen genast erlägga, den samma på vissa terminer inom 4 år verkställa.
Jag bestrider shjteligen den tolkning, att en sådan afhandling snarare synes hafva egenskapen af lån än af köp_, och således icke skulle vara instämmande med Rikets Ständers beslut att Silfverköp skall ske —- såsom stridande emot det begrepp jag fattat om Svenska språket, och dess tillämpning till förekommande fall.
Herr Domprosten Doctor Lidman: Rikets Ständer beslöto vid sistlidne Riksdag, att Bankens lika förhatliga sorn rättsvidriga Moratorium skulle upphöra, och den länge saknade ordningen i Rikets Penningeverk, så vidt på dem berodde, sednast till den 3i December 183f återställas, och afsedde, till beredande af detta vigtiga ändamål, de betydliga summor, sorn nti Banco-Reglementets 4'de Art. i Afd. 7 §. finnas upptagne.
Banco-Fullmägtige, som fått sig uppdraget att sätta detta Rikets Ständers beslut i verkställighet, meddelade, i afgifven berättelse till de 6 månader derefter sammanträdande Revisorerne, den underrättelse: att hvad vid dylika tillfällen alltid inträffar äfven nu egt rum, och att de, under sine bemödanden att, genom förstärkning af Bankens Reela Fond, bringa densamma till det nödigt ansedda förhållandet af 5 till 8 mot utelöpande Sedelstocken, mött flere, dels förutsedde, dels tillfällige hinder och svårigheter; men att de hoppades, det de vidare åtgärder de ärnade vidtaga, och öfver hvilka de trodde sig, i följd af Reglementet, böra inhämta Revisorernes utlåtande, skulle sätta Banken i tillfälle att, på af Ständerna utsatt tid, börja sina functioner.
Hvem hade väl förmodat, att Revisorerne skulle nödgas att såsom lagstridige förkasta dessa af Banco-Fullmägtige enhälligt nyttige pröfvade åtgärder, och att fråga ibland dem skulle alfvarligt uppstå, att meddela Banco-Fullmägtige instruction, hvad de efter år 1831 hade att i afseende på Realisationen tillgöra, enär det ville synas omöjligt, att med de af Ständerna anvisade medel, till den utsatta tiden öppna Banken.
Rikets Ständer hade således illa beräknat
Bankens behof och sina egna tillgångar; De hade glömt, att det Papper, som ett år före Riksdagens början stod till i38 skill., ganska väl kunde hafva fallit tili samma punkt ett år efter Riksdagens slut; De hade försett sine
Fullmägtige med otillräckliga medel och obestämd instruction, eller som är detsamma:
De hafva ej velat Realisera.
Annan öfvertygelse synas dock Banco-Fullmägtige hysa; de anse både tid och medel tiilräcklige, blott de båda ändamålsenligt användas, och tro Realisatioiis-beslutet oåterkalleligt.
Revisorerne, som väl ej nekat att Banco-Fullmägtiges förslag i detta hänseende möjligen kunde vara förmonligt, hafva likväl anseLt det oförenligt med Rikets Ständers, i ofvannämnde 4:(ie Art. i Afd. 7 §. af BancoReglementet, Banco-Fullmägtige, i afseende på förstärkningen af Bankens Reela Fond, meddelade föreskrifter.