Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Att ännu icke några nya Krigsartiklar blifvit en följd af denna Kommittés arbeten, lärer hufvudsakligen bero derpå, att den allmänna strafflagen under tiden vid de sednaste riksdagarne varit delvis föremål för omarbetning, och att, först sedan denna blifvit till väsendtligare delar genomförd, en förändring af Krigsartiklarnes strafflagsbestämmelser efter samma system, som i afseende å den allmänna strafflagen blifvit följdt, lämpligen kunnat ega rum.
Det torde dock vara att hoppas att, derest, i anledning af Kongl. Maj:ts vid denna riksdag aflåtna nådiga Proposition, en ny lagstiftning rörande dråp, mord och annan misshandel varder gällande, tiden är inne, dä Krigslagarne i sin helhet kunna tidsenligt förändras.
Emellertid har, genom Kongl. Förordningen den 29 Mars 1859 angående förmanskap och extrajudiciel bestraffningsrätt vid krigsmakten den del af Krigsartiklarne, som icke står i närmare sammanhang med den allmänna strafflagen, undergått förändringar, hvilka om de än, såsom af de hos Rikets Ständer väckta motioner om prygelstraffets upphörande vill synas, icke tillfredsställt allas önskningar, dock mäste erkännas innebära en öfvergång till ett mildare och med tidens åsigter mera enligt straffsystem för de militärförbrytelser, hvilka räknas till ordningsmål och medföra extrajudiciel bestraffning.
Dä således de behöfliga förarbetena för nya krigslagar antagligen redan äro genom en för sådant ändamål af Kongl. Maj:t tillsatt Kommitté, verkställda och de omständigheter, hvilka hittills utgjort hinder för en fullständig omarbetning af krigslagarne snart torde vara undanröjde, samt sålunda tillsättandet af en ytterligare Kommitté snarare synes kunna leda till att fördröja än att påskynda den ytterligare behandling ärendet må erfordra, och vid hvilken de af motionären uttalade åsigter nog lära komma under behörigt öfvervägande, hemställer Utskottet att motionen icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Stockholm den 22 Maj 1860. 8 Allm.
Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande Ad 96.
Alik. till Exp.-Utsk. den 30 Maj 1860, kl. 1 e. m.
Betänkande, i anledning af väckt motion derom att lagstadd dräng, som till båtsman antages, måtte genast komma i åtnjutande af lön och rättigheter såsom båtsman samt om ersättning till Amiraiitets-krigsmanskassan för de inkomster, hvaraf kassan derigenom skulle gå i mistning.
Ridderskapet och Adeln har till Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottet remitterat en af Friherre af Schmidt, fr., väckt motion, deruti blifvit .införd t, att. stadgandet, det lagstadd dräng, som toge lega till båtsman under sitt tjensteär, i fredlig tid skulle förblifva i tjensten till laga flyttningstid, men roten betala dess lön och rättigheter till Amirälitets-krigsmanskassan, hvilket ännu i dag tillämpades pä det_ sätt, att båtsmannens lön och rättigheter, under namn af ”förverkad båtsmanslön” infordrades till Amiralitets-krigsmanskassnn ifrån hvarje rust-och rotehållare, sorn till båtsman legt i årstjenst varande dräng, syntes böra förändras, i hvad det anginge båtsmannens mistning af lön och rättigheter, sä att han finge tillgodonjuta dessa förmåner ifrån och med månaden efter den, under hvilken han blifvit till båtsman antagen, likasom hans vederlike vid indelta arméen, soldaten, och likasom hvarje tjensteman vid civil- och militie-staterne, naturligtvis med den inskränkning, som kunde uppkomma genom företrädarens eller hans enkas innehafvande af torpet till laga fardag.
Detta vore en behöflig förbättring i båtsmannens vilkor, ty sällan vore legan sä stor att den försloge till inköp af nödige inventarier vid torpet, äfven om dessa inskränkte sig till en ko, några får och den enklaste redskap för åkertäppans brukande.
Kunde deremot den legde fä uppbära till exempel ett halft, ars lön af den husbonde han lemnade, dä han tillträdde torpet, och på samma gång af roten erhölle hvad denne eljest till Amiralitets-krigsmanskassan skulle erlägga för båtsmannen, sä vore detta jemte legan en hjelplig tillgäng lör den nye jordbrukaren.
Med anledning häraf, ville motionären föreslå, att omförmälde förverkade bätsmanslöner icke vidare frän rotarne infordrades, utan att båtsmännen skulle ega att tillträda lön och rättigheter med månaden efter den, under Allm.
Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande JV§ 96. under hvilken de blifvit inskrifne, samt att tillses måtte det Kongl.
Amiralitetskrigsmanskassan erhölle ersättning för den inkomst, som genom den ifrågasatta förändringen skulle för kassan förloras; och har, enligt motionärens uppgift, nämnde inkomst uppgått till omkring 1,500 Ridr Emit årligen.
Att den till båtsman antagne får tillgodonjuta sina löneförmåner från samma tid, sorn den, hvilken tager tjenst såsom soldat, synes vara med billighet öfverensstämmande och skulle troligen i mänga fali medföra den af motionären omnämnda förmån, att den nye båtsmannen sattes i tillfälle att vid tillträdet af torpet, bättre förse sig med hvad för dess brukande erfordras.
Något missbruk synes
Utskottet ej heller vara att af den föreslagna förändringen befara, dä endast årstjenst, hvari båtsmannen redan före sitt antagande inträdt, befriar från tjenstgöring och förhållandet härmed således i hvarje särskidt fall kan före antagandet pröfvas, och dessutom vid arméen enahanda stadgande i fråga om tiden för inträde i tjenstgöring, (lä den antagne har årstjenst, varit gällande.
Deremot synes frågan om Amiralitetskrigsmanskassans rätt till ersättning mera tvifvelaktig, då den inkomst, som kassan af dylika förverkade båtsmanslöner kunnat hemta, rättast torde vara att hänföra till sådana tillfälliga inkomster, hvilka icke kunna anses hafva lemnat någon säker tillgång och derföre, i händelse de genom förändrade förhållanden upphöra, ej berättiga till ersättning.
Då emellertid kassans behof af ifrågavarande tillgång härvid äfven torde böra komma under öfvervägande, samt Kongl. Majit bäst är i tillfälle att afgöra huruvida, i händelse stadgandet förändras, ersättning för den förlorade inkomsten kan af kassan undvaras eller icke, hemställer Utskottet, att Rikets Ständer mätte i underdånig skrifvelse hos Kongl. Majit anhålla att, med upphäfvande af stadgandet att, då lagstadd dräng toge lega till båtsman, hans lön och rättigheter till ilyttningstiden skulle tillfalla Amiralitets-krigsmanskassan, båtsman måtte berättigas att från och med månaden efter den, under hvilken han antages tillgodonjuta ledig båtsmanslön, samt att Kongl. Majit täcktes tillse huruvida någon ersättning till Amiralitets-krigsmanskassan för härigenom förlorad inkomst borde ifrågakomma och i sådant fall vidtaga åtgärder för beredande åt nämnde kassa af ersättning.
Brot. 1859 & 1860. 8 Sami. 20 Haft. 2 10 Allm.
Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande JVs 97. JW S>*.
Betänkande, i anledning af väckt motion om upphäfvande af de stadganden, enligt hvilka båtsman, sedan han i tjenst inträdt, förverkar sin lön till Amiralitets Krigsmans-kassan.
Till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet liar Högloflige Ridderskapet och Adeln remitterat en af Friherre af Schmidt, Georg, väckt motion om upphäfvande af stadgandet, att båtsman förverkade sin lön till Amiralitets Krigsmanskassan: l:o när han bortrest eller utan laga förfall blifvit längre borta än honom varit tillåtet; 2:o när han motvilligt uteblifvit från mötesplatsen och uppfordringen, änskönt han sedermera efter några veckors förlopp sig godvilligt inställde; 3:o när han rymt och antingen godvilligt återkomme eller ertappades; "och 4:o för den tid han för brott häktades och dömdes, men finge stå qvar i numret; och har motionären, till stöd för den föreslagna ändringen, anfört: att i förstnämnde fall orden 'hiär han bortrest” tycktes antyda att lönen skulle gå i betalning för erhållen tjenstledighet, hvilket vore en obillighet, enär tjenstledighet för bortresa vanligen icke beviljades, då karlen vore behöflig för tjenstgöring, och emedan han under resa till sjös erhölle öfning i sitt yrke, hvilket han ej finge hemma på roten och derigenom indirekt gagnade tjensten mera än om han icke hade tjenstledighet, I alla öfrige ofvanupptagne fall utgjorde föreskriften om lönens mistning en skärpt bestraffning, som förefölle ovärdig lagstiftaren.
Krigslagarnes straff voro de enda. som borde komma i fråga och gemenskapen vid flottan icke straffas pä dubbelt sätt, då gemenskapen vid arméen icke vore underkastad något dylikt.
I afseende pä den förlust, som genom ifrågavarande stadgandes upphäfvande skulle tillskyndas Amiralitets Krigsmans-kassan är under diskussionen hos Ridderskapet och Adeln i anledning af motionen upplyst att densamma ej vore betydlig, enär hela den inkomst, som på grund af förberörde stadgande tillflutit kassan frän båtsmanshållet vid Stockholms station, utgjort omkring sju Riksdaler årligen.
Då det icke lärer kunna anses med billighet och rättvisa öfverensstämmande att båtsmännen, utöfver det straff Krigsartiklarne för vissa förseelser stadga, äro Allm.
Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande M 97.
11 underkastade en i ekonomiskt afseende betungande påföljd, hvilken icke i dylika tall drabbar gemenskapen vid arméen, får Utskottet hemställa att Rikets Ständer matte i underdånig skrifvelse anhålla det Kongl.
Maj.-t täcktes i nåder förordna att ofvanberörde stadgande derom, att i tjenst inträdd bätsmanslön i vissa fall förverkas till Amiralitets Krigsmans-kassan, mätte upphöra att vara gällande.
Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande \’:o 98- 1 JM:o 98.
Ank. till Exp.-Utsb. den 30 Maj 1860, i kl. 1 e. ,m.
Betänkande, i anledning af väckt motion om förändring i föreskrifter ne rörande häst ar nes färg vid artilleri- och kavalleriregementena.
Uti memoria], som Hedervärda Bonde-Ståndet till Allmänna Besvärs- och Ekalnomi-Utskottet remitterat, har Riksdags-fullmägtigen E. M. Falck från Skaraborgs län, enär förfarandet att såsom remonter vid artilleri- och kavalleri-regementena antaga endast hästar af mörk färg, försvårade anskaffande af remonter och ofta i hög grad fördyrade desamma, föreslagit att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underd. anhålla, det Kongl. Majit i nåder täcktes anbefalla vederbörande Chefer att vid antagande af artilleri- eller kavalleri-hästar godkänna äfven andra än mörkfärgade hästar, såvida de föröfrigt egde för ändamålet erforderliga egenskaper.
Utskottet får i anledning häraf erinra, att vid artilleri-regementena, hvilka icke äro indelta, utan värfvade, och der hästarne följaktligen efter frivilliga aftal uppköpas eller förhyras, lika litet som vid de indelta husar- eller hästjägareregementena någon skyldighet att anskaffa hästar af mörk färg finnes stadgad.
Föreskrifter i denna syftning äro meddelade endast för dragon-regementena, i det, ge Bih. till R.
Prof. 1859 # 1860. 8 Samt. 21 Haft. 1 2 Allmänna Besvärs- oell Eleon omi- Utskottets Betänkande N:o 98. nom Kongl. Förordningen den 11 Maj 1795, blifvit förbudet, att vil Skånska
Dragonregementet remontera med andra än svarta, svartbruna, kastanie- och mörkbruna hästar, samt, genom Kongl. Brefvet den 6 April 1813, förordnadt att vid Lifregementets
Dragonkorps endast hästar af mörka färger skola antagas och således hvarken hvita, grå, skäckar eller gula, ej heller sådana, som hafva ljus mahli och schweif.
I skrifvelse den 19 November 1834 anhöllo Rikets Ständer i underd. att, med undanrödjande af omförmälde stadgande i Kongl. Förordningen den 11 Maj 1795, de rustande vid Skånska Dragonregementet måtte ega alt remontera med hästar af hvilken färg som helst, men genom Kongl. Brefvet den 4 April 1835 förklarades att då, på grund af militäriska skäl ett tyngre kavalleri alltid ansetts böra vara remonteradt med hästar af någorlunda lika färger, kunde af denna och andra orsaker någon ändring i hvad 1795 års ifrågavarande förordning stadgade icke medgifvas.
Vid riksdagen åren 1844 och 1845 väcktes åter förslag om upphäfvande af nyssnämnde Förordning, men afstvrktes, under åberopande af Kongl. Brefvet den 4 April 1835, utaf dåvarande Ekonomi-Utskott i dess Betänkande N:o 39, hvilket af Rikets Ständer godkändes.
Då således något sådant förhållande, som motionen alser att undanrödja, icke vid artilleri-regementena eller andra kavalleriregementen än de två dragonregementena förefinnes, och de skäl, hvilka i afseende å dessa föranledt särskilda bestämmelser, fortfarande lära ega giltighet, hemställer Utskottet, att motionen icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande .V:o 99. 3 N:o 99.
Betänkande, t anledning af väckt motion, alt sökande till Musiklärareplats vid lägre Elementar-läroverk eller Organistbeställning skall förete betyg om examen inför Kongl. Musikaliska Akademien.
Uti en lill Allmänna Besvärs- oell Ekonomi-Utskottet remitterad motion har herr Kyrkoherden Ternström anfört att, ehuru Kongl. Musikaliska Akademien år 1856, i sammanhang med förslag till nya stadgar för Akademien, ingått till Hans Majit
Konungen med underdånig begäran att sökande till Kantors- och Organistbeställningar i Riket borde hafva tagit examen inför bemälde akademi, denna begäran dock, utan uppgifven orsak blifvit alslagen och i stället 5 Cap. § 8, mom. 3 af förenämnde stadgar, al den 18 November 1856, erhållit föl jande lydelse: “särskildt afseende skall fästas å de betyg, som sökande till Direktörs-, Organist- och Skol-kantors-tjenster vid rikets allmänna läroverk, kyrkor och skolor företer öfver inför akademien aflagd examen; och om en sådan sökande, i jemförelse med sökande, som dylik examen icke undergått, i alla ämnen har lika betyg, gifva akademiens betyg honom företräde11.
— Detta stadgande har visserligen i någon män blifvit förändradt genom föreskriften i Kongl.
Majrts förnyade 4 Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 99. nådiga stadga för rikets allmänna elementarläroverk af den 29 Januari 1859, der det heter i 76 § 3 morn.: “att sökande till läraretjenst i musik vid de högre fullständiga elementar-läroverken bör förete betyg af Kongl. Musikaliska Akademien, att han eger åtminstone godkända kunskaper såväl i harmoni och sång, som i behandlingen af violin, violoncell och pianoforte", —- men för sökande till musiklärareplatser vid de lägre elementar-läroverken äfvensom till Kantors- och Orga nistbeställningar qvarstår förbemälde stadgande i Musikaliska Akademiens statuter, och kunna alltså till de sistnämnde platserna fortfarande sådane sökande anmäla sig, hvilka endast hafva att åberopa af enskilda personer dem meddelade betyg öfver deras musikaliska kunskaper; ett förhållande som, enligt motionärens förmenande, redan i många år visat ett skadligt inflytande såväl på kyrkomusiken, som på den musikaliska undervisningen i riket och hvaraf följden torde blifva att tonkonsten härstädes alltmera går sin undergång till möte.
Enär härtill ytterligare kan läggas den orättvisa, som vederfarps de ynglingar, hvilka uppoffrat tid och penningar för att vid Musikaliska Akademien inhenStö* götfa kunskaper, då de ofta blifva förbigångna af medsökande, som vetat förskaffa sig, på annat håll, vackra betyg öfver alltför ringa musikalisk skicklighet, så har motionären ansett sig ega tillräckliga skäl att föreslå: “att alla, som hädanefter söka musiklärareplatser vid de lägre elementarläroverken eller Organistplatser, ovilkorligen böra hafva godkända betyg Irån Kongl. Musikaliska Akademien i de ämnen, som erfordras i och för dessa platsers erhållande; sökande dock obetaget att, hvarest de finna lämpligast, förskaffa sig denna musikaliska bildning.
“ Efter noggrannt öfvervägande af ifrågavarande motion har Utskottet funnit åtskilliga skäl till anmärkningar emot densamma; Om vid de lägre läroverken, der arfvodena för musikläraretjensterna äro högst obetydliga, såsom nödvändigt vilkor för sökande till sådan tjenst blefve påbjudet, att förete betyg om aflagd examen inför musikaliska Akademien, skulle otvifvelaktigt, af brist på sökande, många af dessa platser snart komma att förblifva obesattä, hvaraf närmaste följden vore den, att åtskilliga lägre elementarläroverk komme att sakna all musikalisk undervisning och att det, af motionären fruktade, tonkonstens förfall vid 'fira läroverk således ännu snarare skulle tillvägabringas än hvad, med bibehållande af nuvarande stadganden rörande de ifrågavarande liiraretjenstorha, är att befara.
Värre ändock vore att förbjuda församlingarne, helst i aflägsna landsbygder, exempelvis i de nordligaste länen, att icke få antaga någon Organist eller Kantor, som icke tagit examen inför Kongl. Musikaliska Akademien; detta vore att lägga allt för mycket Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets
Betänkande Nro 99. 5 band på kommunernas beslutanderätt i ett dem så enskildt rörande ämne.
Det skulle för öfrigt, i ekonomiskt hänseende, blifva ganska känbart för mången fattig, fjerran boende yngling att göra en resa till hufvudstaden endast för att hos Musikaliska Akademien förskaffa sig betyg om sin egande skicklighet, hvarom han kunnat erhålla ett lika trovärdigt intyg af någon i hemorten varande Musikdirektör eller annan musikaliskt bildad person, som måhända vid examens verkställande förfarit med lika mycken skärpa som Kongl. Musikaliska Akademien.
Enär det dessutom beror på Domkapitlena att, hvar i sin ort, utse de personer, hvilkas utfärdade betyg må anses såsom gällande för ansökningsrätt till organist-, musikoch sånglärarebefatlningar, samt, enligt det af motionären åberopade 5 kap. 8 § 3 mom. af Musikaliska akademiens stadgar, vid jemförelse emellan betyg af enskild person och betyg af Musikaliska Akademien, då dessa i alla ämnen äro lika, innehafvaren af Akademiens betyg skalk såsom, sökande till Direktörs-, Orgelnistoch Kantorstjenster vid rikets allmänna läroverk, kyrkor och skolor, hafva företrädet, anser Utskottet sig böra hemställa att motionen icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Kyrkoherden Ternström. 6 Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets
Betänkande Sto 100.
]M:o lOO. Ank. till Exp.-Utsk. ilen 30 Maj 1860, kl. 1 e. m.
Betänkande, i anledning af väckt motion om de båda fotgardes regementenas förening till ett regemente.
Välloltiga Borgareståndet har till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet remitterat en af herr Hierta, L. väckt motion att såväl chefslönen som majorslönerne vid det ena fotgardesregementet måtte för framtiden indragas och båda dessa regementen till ett förenas, en åtgärd, den motionären ansåge destomindre böra möta något hinder, som hvartdera af ifrågavarande regementen endast utgjordes af åttahundra man, af hvilka mer än tvåhundra under fredstid lagligen voro ständigt permitterade så att det tjenstgörande manskapet vid båda regementena till sammans ej stege högre än till 1,200 man eller samma antal, hvartill manskapet vid ett indeldt regemente uppginge.
Maj:ts vid innevarande riksdag aflåtna nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof, jemte dervid fogade Stats-Rådsprolokoll, utvisa, att, sedan Rikets Ständer hos Kongl. Majit anhållit om indragning af Lifbeväringsregementets officerskorps samt att den åt samma korps uppdragna exercis med Stockholms stads och läns beväring måtte verkställas genom kommenderadt befäl från Uplands eller Södermanlands regementen eller från garnisonsregementena i hufvudstaden, så har Kongl. Majit, jemte förklarande att några officerare icke vidare Allmänna Besvärs- och Ekonomi-U/skotte/s Betänkande N:o 100. 7 skulle vid Lifbevärings-regementet antagas, tillika, enär de indelta regementena icke kunde aflåta något befäl för ifrågavarande beväringsexercis, beslutat, att det beväringsområde, som varit anslaget till Lifbevärings-regementet, skulle fördefas på Lifgardes—regementena till fot; och har Kongl. Maj:t, enär Gardes-regementenas nuvarande befälspersonal ej vore tillräcklig för den ökade beväringsexercis, som blifvit på nämnda regementen öfverflyttad, i nåder föreslagit att, i den mån vakanser vid Lifbevärings-regementet dertill lemnade tillgång, vid hvartdera af Lifgardes regementena till fots måtte tillsättas ytterligare en Major och fyra Kaptener.
Sedan häruppå Stats-Utskottet i dess Utlåtande N:o 84 hemställt, att det af Kongl. M^jit äskade penningebelopp skulle, i den mån afgång vid Lifbevärings-regementet dertill lemnade tillgäng, ställas till Kongl. Majits disposition för anskaffande och underhållande af erforderligt befäl vid vapenöfningarne med Stockholms stads och läns beväringsmanskap, har denna hemställan blifvit af Rikets Ständer bifallen.
Det visar sig häraf att Lifgardes-regementena till fot, fått sig uppdragen större tjenstgöringsskyldighet, än som med deras nuvarande befälspersonal kan fullgöras, äfvensom att, till följd häraf, Kongl.
Majit af Rikets Ständer äskat och erhållit medel för anskaffande och underhåll af det för bevärings-exercisen ytterligare erforderliga befäl.
Vid sådant förhållande lärer väl icke indragning af en del utaf nuvarande officersplatser lämpligen kunna samtidigt ifrågasättas.
Och då Gardesregementena väl ej endast i fredstid skola exercera beväringsmanskapet, utan jemväl, i händelse af krig, utgöra stam för detsamma, torde det ligga i öppen dag, att ett manskap, så talrikt att båda fotgardes-regementenas nuvarande officerskorpser icke förslå att exercera de för året exercisskyldige, ej efter vanliga organisationsgrunder kan till ett regemente förenas och att följaktligen den föreslagna åtgärden skulle, så snart aktiv tjenstgöring ifrågakomme, om ej förr, visa sig förfelad.
På dessa grunder anser sig Utskottet böra hemställa, att motionen icke må till någon Rikets Siänders åtgärd föranleda.
8 Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande ,V;o 101.
J¥:o lOÉ. Ank. (ill Exp.-Utsk. den 30 Maj 1860, kl. 1 e. m.
Betänkande, i anledning af väckt motton, om upphäfvande af förbudet för gemenskapen att gifta sig utan vederbörande befäls samtycke. l ill Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet har Höglofl.
Bidderskapet och Adeln remitterat en af Friherre Creutz, Steffan, väckt motion, att stadgandet om officerares giftomannarätt öfver ryttare, soldater och båtsmän, som, härledt från Kongl. Reglementet den 1 Mars 1819, återfinnes uti Kongl. Majlis nådiga Tjenstgörings-reglemente för arméen, 1 Del. 5 Kap. 47 §, måtte, såsom'vid äktenskaps ingående endast förorsakande kostnad, besvär och tidspillan, utan att medföra ringaste gagn, varda upphäldt.
Om man än måste medgifva att för viss ordnings skull soldaten må hafva sig ålagdt att för befälet anmäla när han ämnar träda i äktenskap, så bör detta åliggande likväl icke utsträckas derhän att det skulle vara en skyldighet för honom Allmänna Besvärs- och Ekonomi-U(skallets Betänkande S-.o 102. 9 att af befälet begära tillåtelse dertill.
Ett sädant stadgande synes vara mindre ändamålsenligt helst icke lärer vara möjligt för befälet, att, när soldaten begär tillåtelse att ingå äktenskap, kunna förutsäga eller veta om detta äktenskap skall blifva lyckosamt eller icke; enär det således endast föranleder lill besvär och kostnader samt till underkännande af de fri- oell rättigheter, hvilka soldalen, såsom myndig samhällsmedlem, böra tillkomma, torde det under nuvarande tidsförhållanden då man i alla riktningar söker lossa på de band, som kunna kännas (ryckande, ingalunda vara öfverensstämmande hvarken med billighetens eller rättvisans fordringar att vilja i krigslagstiftningen bibehålla ett stadgande, hvarigenom soldaten beröfvas deu åt alla andra svenska medborgare förunnade rättigheten att efter eget val och bestämmande träda i gille, hvadan Utskottet hemställer alt Rikets Ständer må i underdånig skrifvelse hos Kongl. Maj:t anhålla om upphäfvande af förbudet för gemenskapen att gifta sig utan vederbörande befäls samtycke.
Stockholm den 22 Maj 1860. iV.o 102.
Betänkande, i anledning af väckt motion om bildande af föreningar för ersättande af förluster uppkomna genom hagrisk ador.
Till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets behandling har blifvit öfverlemna! en inom Hedervärda Bonde-Ståndet af Riksdags-fullmägtigen Paul HedBih. lill H. SI.
Prof. 1859 §■ 1860. 8 Sami. 21 Hafi. 2 10 Allmänna Besvärs- och Ekonomi-U/skollets Betänkande AT:o 102. ström från Wester-Norrlands län väckt motion, deruti motionären anfört, hurusom såväl vid innevarande, som vid flera föregående riksmöten, anspråk blifvit väckta på ersättning af allmänna medel för hagelskador å vexande gröda.