Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jemnade Utlåtande ansett, att det för Presterskapet borde få vara öppet att med afseende å de tillika anförde omständigheter, bedöma vid hvilka tillfällen personers begårigne och bestraffade förbrytelser borde i de bevis, som dem meddelas, göras kunnige, Utskottet för denna sin stadgade tanka hämtat grund af öfvertygelse, att en mogen urskillning vid hvarje sådan^ fall skulle leda det beslut, som i detta ämne blefva fattadt af den prestman, hvilken Utfärdade beviset, har dock Utskottet nu insett, att, i likhet med hvad deremot blifvit in vändt, möjligen vid flera tillfällen, dels osäkerhet och tvekan skall kunna lins Prestevskapet uppstå, hvilka brott böta betraktas af sådan egenskap, att nödigt är det förbrytaren, till hvaijeoiu han afflyttar , uti Prestg betyget medför underrättelse om gern ingens för-1 ölvande, dets olika begrepp härom kunde lända till skiljaktigt förfarande vid bevisens utfärdande.
Då likväl härvid förekommer, att fastän, till bibehållande af enhet i förhållandet, förordnande kan vara af nöden, som bestämmer hvad i berörde afseende af Fresterskapet bör tillföras, svårighet sig yppar att härom meddela några speciella Föreskrifter, finner Utskottet, att såsom en allmänt gällande grund bör antagas, det alla sådana gröfre brott, som störa allmänna säkerheten och hvilka för förbrytaren medfört ovilkorlig på - dana 6Go 23en ig Juni'. följd aF ärans förlust, Kroppsstraff, Fästningsar
Genom etc vidtagande Stadgande härom, det Utskottet således vördsamt får föreslå, tror Utskottet det dock icke blifva presterskap^t betaget, att, på sätt Utskottet förut anfört, genom intyg om brottslingens visade prof af bättring och fortfarande sedesamt uppförande mildra de oblida omdömen, hvartill upptäckten af förbrytelsen och den undergångne bestraffningen kunna föranleda, samt såmedelst föfmindska det misstroende! hvilket vanligen sådane personer åtföljer.
Till förenämnde brött khnnä visserligen icke begånget hor eller lönskaläge hänföras, och Utekottet anser jemväl, att, hvad rörer isynnerhet sistberörde förseelse, publicitet deraf kan medföra äfventyrligä följder; men i afseende på de skäl till skillnad i ägtenskap, hvartill, enligt Lagens Stadgande t 13 Cap. 1 och 7 $§.
GiftermålsLalken, dessa afvikelser från sedlighet föranleda, finner Utskottet betäiikeligt att tillstyrka det uppgiften deraf i prestbevisen bör åsidosättas.
Detta, jemte dét särskildt yttrande en af Utskottets Ledamöter afgifvit, varder Vördsamt till till Riksens Hoglofl. nadt.
Pä Hoglofl. Ridd. och Adelns Ledamoters vägnar Ii.
F- Strömfeltl Pä Vällofl, BorgareStåndets Ledamöters vägnar i> 'E. G- Holm. it fr-— _ 5.6ii pröfning öfverlem» 18x5.
Pä Högvörd.
Prest» Ståndets Ledamöters vägnar Joli.
Olof Wallin På Hederv.
Bonds* Ståndets Ledamöters vägnar Petter Jernström^ 14- /•
Wahlstjernaa JJen 19 Juni, Ständers den 26 Maj JJppläst hos Hoglofl. Ridd. och Ad. d. 19 Juni iL. _ Högvörd.
Prest-Ståndet d. 2® — __ Vällofl. Borgare-Ståndet d. 19 — _ Hederv.
Bonde Ståndet d. 19 — Vördsamt Memorial!
Jinligt hvad det hos Vällofl. Borgare - Ståndet den 27 sistledne April hällne Protocoli utvisar, har Herr Borgmästaren Kjellander före* slagit det stadgande, att i frågor, som röra Personers inflyttning till Städerna, Fattigvårds-DIrectionerne icke ina anses skyldige att erlägga Losea - 66% X)en i g
Junti fen för de Utslag sora deröfver varda från Ivong?.- Kammar Collegiurn utfärdade; äfvensom att för]cfarande parter ej må förpligta» till utlösande af de Utslag, hvilka af Kongl, Elof - Rätterna uti Besvärs- och ansökningsmål meddelas, enär dessa parter til! berörde Utslags uttagande ej sjelfve sig anmäla; hvilken motion Vallöf!.- Ståndet till Lag-Utskottet remittterat.
Vidkommande det förstberörda af dessa förslags finnér Utskottet det vara ett allmänt stadgande så väl uti de förut utfärdade, söm de sedermera tillkomme och nu gällande ExpeditionsTaxor och Chartse-Sigiliatas Författningar, så val att fattige rättsökande parter, som intet äga, hvarmed de kunna betala, skola vid Ofver- och Under-Domstolar samt Fxecutions-Säten utan vedergällning undfå hvad för dem till deras rätts sökande och forsvar nödigt är; som ock att desse höra vara från ChajtEe-Sigiilatas-afgift i sådant fall befnåöe; äfvensom derjemte uti Chartas-SigillatasFor fatt ningen är föreskri fyet, att Ansökningar och actioner af och fpr Scholom Hospitaler, Fattigvård, - ..Inrättningar och alla andra fromma Stiftelser bora yara från Chartse Sigiilatse-afgift befriade.
Enär nu de, hvilka uti Fat(igvårds-Directionerna i Städerna biträda hvarken vanligen äga för ett sådant besvär någon vedergällning samt ej eller hafva andre medel under min Disposition, än dets?, sorn till de fattigas försörjande antingen gar:
Den 19 Juni C63 ärligen sammnnskjutas, eller af fattighusinrnttnmgarne tillslagna fonder inflyta, och härtill kora» mer, ett ehuru döt skulle kunna sägas, att de tvister, hvilka dessa Directionér mäste utföra, för att afvärja, det sådane personer, sorn ej hafvalaglig rätt att i berötde inrättningar varda intagne och att från dem njuta understöd, icke falla desse till last, egentligen röra Stadens invånare, sorn äro pligtige att underhålla sina fattiga^+je-* rörde tvister likväl hufvudsakligen innefatta amren, som hafva fullkomlig jemförelse och likhet med detn, då de fattige söka eller försvara sin rätt; anser Utskottet sig häraf hafva tillräcklig grund, att tillstyrka, det må den Författning vidtagaa, hvarigenom of vanhem alte Fatt ig vårds- Directioner varda befriade fean ali utgift till Chartse-Sigillatas och Utslags lösen i de händelser, da frågor göras anhängige om fattiges intagande till vård vid de inrättningar, sorn äro under nämnde
Directioners förvaltning ställde; hvaraf ock, i händelse detta varder bifallet, Utskottet finnér det blifva en ostridig följd, att ett lika förhållande bör anses inträffa vid alla de stridigheter, som emellan För. samlingarne å Landet uppstå om skyldigheten till Fattighjons vård och försörjande; hälst äfven i alla dessa fall den talan, som fores, ej kan annorledes betraktas, än som ett Oeconomie- och ^olitie-ärende; hvilket rörer en hel menighet eller härleder sig från Allmänna onera, vid hvilka händelser frihet från Uhartse-Sigillata-afgift ät stadgad.
Hvad '6(5* Den ig Juni* Hvad ater beträffar den sednare motion, finnér Utskottet , att sorn enligt 24 Cap.'7 §.
Ilättegångs-Balken, jemnf.örd med Kongl. Förordningen den 30 Januari 1778, alla de Hof Bätternas Domar och Utslag, som efter anslag utfärdas, böra tvefalt utskrifvas, deraf så väl Käranden sorn Svaranden är pligtig att lösa ett exemplar, sä mycket mindre skäl sig företer till en sådan sökt ändring uti detta stadgande, att förklarande parter skulle blifva befriade frän skyldigheten att berörde dem rörande Utslag utlösa, som den kärande parten, om han saken tappat, bör, enligt 21 Cap. 3 §. nyssnämnde Kalk, ersätta sin vederpart hvad lian dera måst kosta, » Till Riksens Höglofl.
Ständers pröfning varder detta vördsamt öfve riem nadt.
Stockholm den 25 M;,j 1815.
På Höglofl.Ridd. och Adelns Ledamöters vägnar fl- F, Strömfelt, På Högvörd.
PrestStåndets Ledamöters! vägnar Juli.
På Vallofllga Borgare- På Hedervärda BondeStåndets Ledamöters Ståndets Ledamöters, vägnar vägnar JU.
G- Holm, Petter Jernström• A. J. Wahlstjerna.
Jpp.
Den 15 Junit fjppläst hos Höglofl.
Bidd. och Äch d. 19 Juni.; „ __ Högvörd.
Prest Ståndet d, 20 „ __ Vällofl. Borgare-Ståndet d. 19 -~ r—' — Hedery.
Bonde-Ståndet d- 19 — Vördsamt Memorial; T-'ill Lag-Utskottet har blifvit remitteradt ett af Herr Prosten Doctor Segerstedt till Hogvordiga Prest - Stander ingifvet Memorial, deruti föreslås det stadgande, att vid uppstående frågor om personers sjukdoms förfall eller förmåga att uthärda vissa besvärligheter, Läkarebetyg derom ej alltid må anses ovilkorligen nödvändige, i afseende så väl å de sjukdomar, hvilka lika lätt af andra, som af Bakare kunna befinnas och intygas, som ock å sådana periodiska åkommor, kroppsfel eller lyten, hvilka Läkaren icke vid personens blotta åskådande kan bedömma, men af andra under sammanlefnad kunna erfaras och till verkligheten styrkas.
Vid öfvervägande af denna således väckta fråga, har hos Utskottet kommit i betraktande att, hvad angar hastigt påkommande tillfälliga sjukdomar, det Val ofta å Landet kan möta mycken svårighet samt äfven blifva omöjligt, att snart kunna äga tillgång å de Läkare, hvilkas betyg öfver ett sådant förhalande böra anses gällande; zsea C 66 Den t g Jani. jnen att 1 dessa fall af sadan orsak antaga, det andra trovärdiga personers vittnesbörd om en persons sjukdoms tillstånd alltid skola äga enahanda kraft, anser dock Utskottet desto mera betänkligt, som desse intyganden vid de flesta tillfällen komma att verka på 3telje mans rätt.
Hvad ater beträffar sådana sjukdomar, kroppsfel eller lyten, hvilka icke genast vid anställande besigtning å personen, sam dermed är behäftad, kunna utredas, utan först efter längre tids umgänge med honom till deras beskaffenhet stå att utröna och bedöma, har Utskottet funnit, att intyganden derom ej oftare kunna fordras, än vid de omständigheter, då fråga är, huruvida personen förmår att uthärda ådömdt kroppsstraff, eller han skall antagas till sådana befattningar, vid hvilkas tillbörliga utöfning onjförmäldte sjukdomar och kroppsfel blifva hinderlige; och som i dessa fall nag u sa hastigt påkommande behof af betyg om dessa sjukdomar och kroppsfel ej bör kunna inträffa, att ju tidsutrymme biifver, at genom veder beran de Läkare få desamma bestyrkte, anser Utskott©?, att jemväl i afseende härå någon allmän föreskrift icke kan meddelas, som förklarar, att enskildta personers attester derom skola äga enahanda tillförlitlighet med Läkaies, utan tror Utskottet, att det bör på de Domare och Embetsman, hos hvilka i båda dessa fall berörde attester företes, få ankomma att lemna dem det vitseid, som de kunna anses förtjena och med oin - stän - Den 19 Juni* 667 ständigheterna Iean vara förenligt.
Den händelse har Utskot,et likväl funnit böra härifrån undantagas, då allmänna medborgerliga skyldigheter skola uppfyllas, och någon antingen af sjukdoms förfall hindras att dertill sig inställa, eller söker att derifrån sig undandraga, såsom med sådana periodiska åkommor eller dolda kroppsfel besvärad, hvilka dertill göra honom oskicklig.
Enär det bör förmodas att i sådant fall de, hvilka öfver besagde förhållanden meddela betyg, désto mera skola vara angelägne, att deruti icke införa annat än med verkligheten är instämmande, som berörde betyg mestadels komma att fram. tes och göras kunnige vid de tillfällen, da en större samling af socknens eller Ortens'
Innevånare äro tillstädes, hvilka icke sakna kännedom om personens tillstånd, hvarigenom lägenhet äf. ven gifves att vinna ytterligare upplysning i ämnet och således ett sjelfsvåldigt försök att undslippa fullgörandet af omförrnälte skyldigheter mindre blifver att befara, har Utskottet icke tvekat att tillstyrka, det sådana betyg, enär de jemväl äro af Presterskapet i Församlingen till deras verklighet besannade, må vid dessa tillfällen såsom giltige antagas och att detta således må blifva till iakttagande föreskrifvet dem, hvilka i kraft af deras innebafvande Embeten och Tjenstår eller efter särskildta uppdrag äga att skyldigheternas fullgörande utfordra.
Detta varder till Riksens Höglofl, Ständers S - när - 603 Den 19 Juni. närmare granskning oell bepröfvande vördsamt öfverlemnadt.
På Höglofl Riddersknpet På Högvördiga Prestoch Adelns Ledamö- .Ståndets Ledamöters ters vägnar vägnar II, F.
Strömfelt Joli.
Olaf. Wallin.
Bonde Ståndets Jjedamöters Ståndets Ledamöters vägnar vägnar F. G• Molm* 'Petter Jernström. A. J. Wahl stjerna.
Ridd. och Ad. d. 19 Juni* Högvörd.
Prest-Ståndet d. 20 —— — —.
Vällofl. Borgare-Ståndet d. 19 — — Hederv.
Bonde - Ståndet d. 19 — Vördsamt Memorial: Samteliga Kespective Riks - Stånden hafva till Lag - Utskottet återremitterat det Betänkande, som af Utskottet blifvit aflemnadt öfver de af Riksdagsfullmäktige från Kronobergs
Län Johan Johansson och Pehr Jansson jemte flera af Hedervärda Bonde-Ståndets Ledamöter ingifne Memorial, rörande straffets skärpande för tjufvar och befordrande ef häktade personers vård under forssel; vid hvilket - Den i g Juni! 66g Icet Betänkande åtskilliga anmärkningar blifvit gjorde.
Af berörde Anmärkningar finnas de* soln! uti Högvördiga Prest - Ståndet och af några Ledamöter uti Hedervärda Bonde - Ståndet blifvit framställde, egentligen hafva till föremål, att visa det straffets skärpande för itererade tjufnader skul-' le till förekommande af dessa brott vara nödvändigt: att Domare ej borde betagas, att med särskild bestraffning belägga de brottslingar, sein då de till Ransakning äro inställde, vanvördeligen sig uppföra: och att p väsm ier borde utsättas för dem hvilka gripa missdådare; hvaremot de anmärkningar, sorn skedt hos Höglofl.
Riddevskapet och Adeln, uti Vällofl.
Borgare - Ståndet och af de flesta Ledamöter uti Hedervärda BbndeStåndet äro endast ställde emot det Förslag, hvil. kret af Utskottet, utt ofvanberörde Betänkande blifvit gjort för en säkrare bevakning af fångar, vid det de till undergående af ransakning eller straff skola ifrån den ena orten och stället till ert annan forslas, hvarvid blifvit invändt, att kostnaden till särskildta GeValdiger-kärlars lönande och till traktamente för dem under det de åtfölja fångarns, skulle för Statsverket blifva känbar: att enligt nu gällande Författningar, det ålåge Krono- Betjeningen, att Under forssel bevaka gröfre brottslingar, och att, örn de nu varande KronöBetjentes antal i afseende härå någorstädes skulle vara för ringa, flera efter beliofvet der kunde antagas: att för fångarnes vård militaire bevakning \ kunde 6?o jDen 19 JunH lcundc användas: att säkerhet vid brottslingarnBs förvarande borde kunna vinnas, genom det att tillfälle för dem till rymning förekommes medelst dem åsatté starkare fängsel, och att de fångskjutsskyldige
Hemmans åboernes tunga af berörde skjuts i märkelig mån skulle ökas, genom det att särskildt skjuts för förenämnde Gevaldigerk ari ar, så väl vid det de åtföljde arrestanterne, som då de till sina stationer återvända, kotnme att erfordras» Hetta allt har Utskottet tagit i öfvervägande^ och hvad först angår anmärkningarna om nödvändigheten af straffets skärpande för itererade tjufnader, och särskildt bestraffning för brottslingar, sorn, då de för Ratta äro instälde, vanvördligen sig uppföra, anser Utskottet, att det, sorn i detta afseende blifvit anfördt, desto mindre kau föranleda till ändring af hvad Utskottets aflemnade Betänkande i dessa ämnen innehåller, sorn erfarenheten nogsamt vittnar, att förokad stränghet i strafflagar mot tjufnader icke verkat till det ändamål att förekomma utöfvandet af dessa brott; äfvensom Utskottet ej eller anser skäl, att tillstyrka någon annan belöning för dem, sorn gripa brottslingar, än den, sorn för ertappande! af förrymde Soldater och Båtsmän samt dem, hvilka från Fästningsarbete och allmänna Arbetshusen undankomma, redan, är i Författningarna stadgad* Vidkommande åter djg flera förberorde påminnelser, hvilka blifvit gjorde emot det af Ut« skot.
Den i g Tuni} sköttel föreslagne
Sätt till fångars vårdande under försel; så emedan emot dem förekommer, att ehuru den lön och öfriga förmoner, som skulle tilläggas de personer, hvilka till Gevaldiger* kar, lar blefvo antagne, onekeligen komme att medföra någon tillökning uti nuvarande kostnad till fångars underhåll och transport, densamma dock icke kan blifva så betydlig, att beräkning depå bör göras, enär fråga är om ett kraftigt medel till befordrande af allmän säkerhet, hvarjemte tillika i betraktande bör tagas, att under tillsyn af sådana bevakare fångarne skyndsammare fortskaffas till. bestämd ort, och i följd deraf Utgifterne till deras underhåll under forslandet såmedelst förmindskas; att
Länsmännens tjensteförrättningar äro så trägne och deras Löningsvllkor så knappe, att de, hvilkas districtet äro belägne omkring de större forvägarne, hvarå fångtransporter ofta påkomma, hvarken skulle kunna medhinna eller möjligen äga lägenhet att städse Vara fångarne följaktige, samt att, då på de flesta orter ständige Fjerdingsman icke finnas, titan bestridandet af denna tjenstgöring sker af hemmans åboeme efter faststäld tour, den bevakning, sorn af dem skulle förrättas, blefve lika osäker med den, som jiu af fångskjutsarne åstadkommesi att Länsmännens boställen och hemvist icke eller allestädes äro invid de vägar, hvarå fångförseln sker, så att de kunna vara till hands att från hvarannan emottaga arrestanterne, hvartill äfven bör läggas den svårighet, som än mera då skulle Uppstå, att finna skicklige personer, åt hvilka berörde med ansvar / JQin 19 JunH änsfar förenade tjenster kunde anförtros j enas fångvården blefve en desamma beständigt åtföljande syssloförrättning: att åter tillökandet af nämnde Krono - Betjentes antal skulle medföra en lika stor och till äfventyrs större kostnad, an den förständiga fångvaktare: att militairisk bevakning är så mycket mera olämplig, som densamma skulle saknas, då soldaterne till tjensgöring vörö commenderade och äfven i de orter, der landet är indeldt till Båtsmanshåll, utom det att den blefVe vida kostsammare och .skulle rnarkeligen fördröja arrestanternes förskaffande, så vida soldaterne icke tillika skulle njuta skjuts, som åter förökte tungan af fångskjutsen, med många liera härvid inträffande olägenheter, hvilkas upprepande Utskottet, till undvikande af vidlyftighet, ansett sig kunna förbigå, såsom vid närmare eftersinnande lätt fundne: att hvad fängsel, som än må påfinnas, det dock ensamt aldrig blifver tillräckligt att förvara en illslug brottsling , då väktaren icke är van att tillse, det. fängslen äro behörigen använde, samt ofta nog godtrogen och medlidsam för att låta förleda sig till deras förmindskning; och slutligen, att den större tunga fångskjuts - skyldigheten kan förorsaka, genom det fångvaktaren skall njuta skjuts fram och åter, i mångdubbelt afseende är godtgjord genom det fångskjutsarne undslippa ansvaret för vården och icke blifva, förbundne aft, såsom nu är föreskriivet, vid eget äfventyr endast vid fångskjutser begagna fullvuxne karlar, åt hvilka sådan vård kari anförtros; ty och på dessa skäl, jemte de förut an drag - Den ig Junti 673 drugne,
finner Utskottet sig icke kunna frångå dess förut afgifrie förslag, såsom i Utskottets tan^k ka mest ländande till föremålet.
Ständers vidare pröfning vördsamt underställes, Stockholm den a Juni 1815- På Högloll.
Ridd. och På Högv.'
Prest-StånAdelns Ledamöters dets Ledamöters vägnar. vägnar. H. F. Strömfelt.
Joh. Olof Wallin'.
Borgare-Stan- På Hederv. Bonde-Ståndets Ledamöters dets Ledamöters vägnar. vägnar. £. G. Holm.
Petter Jernström. A..
J. Wahlstjernai Uppläst hos Höglofl.
Ridd. och Ad. d. 19 Juni.' v— Högvörd.
Prest-Ståndet d. 20 — — "Vällofl. Borgare-Ståndet d. 19. — — Hederv. Bonde-Ståndet d, ig. — Vördsamt Memorial!
"Uti <ht till Höglofl.
Ridderskapet och Adelli Inlsmnadt och till Lag- saint Allmänna Besvärs och 4:de B.
N:o 85,' 86.’ .v, - % €74 Den .19 Juni. och Oeconomie - Utskotten hänskjutet Memorial har Herr C. L, von Zansen såsom ett bjelpernedel deremot, att Rikets penninge - stock ej ina i dess omlopp hindras, föreslagit att för betalning af alla Lån med derå löpande rentor 'Samt betydligare Arrende - summor, tvänrie terminer orri året matte antagas och lagligen fastställas, nemligen den forsta under loppet af Februari månad och den andra uti Juli månad, så att, utom 1 dessa bägge terminer ingen uppsägning eeh betalning af Uån r Capifaler må aga ruin, utan alla penninge affairer i Riket på nämnde dagar blifva afgjorde.
Detta förslag, grundadt på hvad i någya enda I/änder kan vara öfligt, har Utskotten granskat samt dervid funnit de svårigheter för antagandet deraf möta, att härstädes Näringarne äro af skiljaktig beskaffenhet, såsom Åkerbruk, Skogsfång, Bergshandtering, Slöjder, Manufacturer, Fiskerier med mera dylikt, för hvilka, vid olika tider af året, dels penninge behof till förlag erfordras, dels tillfälle gifves ätt föryttra de utaf dessa näringar härflytande Producter, hvaraf följden således blifver, att alla dessa näringsidkare icke kunna på samma tid, hvarken erfordra penningeförsträckningar, eller äga lägenhet att betala desamma, hvarförutan de föreslagne förenämnde terminer icke blifva passande vid erläggande af arrenden för jord och fastigheter, till betalande hvaraf hvarje ägare af fast egendom måsteför Arrendatorer! utstaka sådan tid, sorn, dels med tillträdes - Ben 19 Junti iles- och aflyttnings-tiden, dels andra omständigheter tunna vara förenlige, och är det på sådan grund som Utskotten anse sig icke kunna tillstyrka bifall af hvad Herr
Von Zansen, på sätt berendt är, föreslagit; hvilket dock till Riksens Högofl.
Ständers vidare granskning Vördsamt öfverjernnas.
Stockholm elen 18 Maj 1815.
Ständer*, Lag» samt allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskottens vägnar* På Höglofl.
Prest pet och Adelns Reda- Ståndets Ledamöter* möters vägnar vägnar H. F. Strömfelt.
Olof Wallin, A. Lantingshausen A. Wikblad.
På Vällofliga Borgare- På Hedervärda BondeStåndets Ledamöters Ståndets Ledamöter® vägnar Vägnar F- G.
Petter Jernström•
Nils Mänsson., Å. J. Wahlstjc,rna.
Ridd. och Ad. d. 19 Juni» — — Högvörd. Prest-Ståndet d. 20 — — — Vällofl. Borgare-Ståndet d. 19 — — — Hederv. Bonde-Ståndet d. ly t Vördsamt
Rik iksdags - Fullmägtigen från Jönköpings Litti Ruders Sandsten haf uti ett till Hedervärda Bonde - 67S Den 19 Juni. de-Ståndet ingifvet och till Lag- Utskottet remitteradt Memorial på anförde skäl yrkat ändring och upphäfvande af allmänna Lagens stadgande i 23 Capitlet 4 §.
Byggninga r Balken, att i hvarje Socken der det tarfvas och ske kan, alle som der bo och jord äga, skola, hvarefter egodel sin, bygga en vargagård eller vargagrop och den uppehålla; hvarjemte blifvit förslagit, att på de orter i Riket, der vargar finnas, Sockneboerne borde i stället årligen upsöka skadedjurens hiden till affödans utrotande, äfven som att ejuar något större kreatur af odjur skadas,, det borde åligga Sockneboerne att gemensamt deltaga i er-’ sättningen af förlusten.
Dessa ämnen, som äro af Oeconomisk beskaffenhet, har Lag - Utskottet ansett sig böra i förening med Allmänna Besvärs- och Oeconomi^- Utskottet till pröfning företaga, på hvilken grund de ock uti dessa Utskott till handläggning förekommit, som deröfver stadgat följande yttrande5
En längre tids erfarenhet har styrkt, att injj fattning af varggård och varggrop icke kan anses såsom fullkomligen verksamt medel till ska-’ dedjurs utrotande, samt att de ingalunda till sin nytta svara emot den kostnad och tidspillan af dagsverken, som genom deras upprättande och vidmakthållande förorsakas, utom det jemväl anläggning af varggård medför betydlig åtgång af duglig skog.
På sådan grund har ock genom Kongl. Förordningen om jagt och djurfång af dea 13 A - Den 19 Juni. <577 13 April 1808 uti 6 Art. 1 blifvit Stadgadt, det Konungens Befallningshafvande borde höra Länens innevånare, huruvida de ville årligen af hvarje helt hemman och i proportion af mindre hemmansdelar sammanskjuta två skillingar till inrättning af en jagtcassa inom hvarje Län, livt af belöning för- dödade skadedjur borde utgå, genom hvilka belöningar, med de liera i nämnde Förordning föreskrift^ anstalter odjurens utrotande komine att befordras, hvarjemte blifvit förklaradt, att der innevånarne om förberörde afgifts erläggande sig förenade, skyldigheten för dem, att hålla varggård eller varggrop, koinrne att upphöra.
Då nu dessa inrättningar således med skäl kunna sägas icke mera än till blotta namnet qvarstå, och Lagens bud, om hvad i afseende dera Sockneboer åligger, äfven i så måtto är villkorligt, som verkställigheten deraf beror deruppå, huruvida varggård eller varggrop tarfvas och anläggning deraf kan ske, för pröfningen af hvilka omständigheter någon viss grund ej eller är bestämd, anse Utskoten delta Lagbad endast bidraga till onödigt besvär och kostnad för Soekneboerne å de orter, der genom ofvanomförmält te öfverenskommelse frågan om varggårdars eller varggropars underhållande ej redan försvunnit.
I följd deraf tillstyrka alltså Utskotten att förenämnde 4 §. af 23 Capitlet Byggninga - Balken samt i förening dertried äfven den följande 5 §. ma förklaras icke mera vara gällande, samt att.
Den ig Juni, der sådant ej redan stedt, det må hädanefter bero på de föreningar, som Sockrtarnes inbyggare emellan sig kunna träffa och hvad hvarje