Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid ett nytt allmänt möte i Wexiö i sistlidne Juni månad gillades den ifrågasatta jernvägens sålunda erhållna rigtning; hvarjemte och då för befrämjande af åsyftade ändamålet, det ansågs både nödigt och billigt, att fastän Statens mellankomst måste tagas i anspråk de interesserade orterna, som i första hand tillskyndades nytta af jernvägen, åtogo sig att till kostnaden för densamma på ett re - Motioner i Borgare-Ståndet 1865.
75 lativt lämpligt sätt bidraga, den öfverenskommelse träffades, att, i enlighet med särskild uppgjord fördelning, kommunerna samfäldt borde dels vidkännas all behöflig jordoch fastighetslösen, beräknad till 482,000 Riksdaler, och dels derutöfver erlägga en summa af 518,000
Riksdaler och sålunda inalles bidraga med En million Riksdaler Riksmynt, motsvarande ungefär '/i0 af hela anläggningskostnaden.
Och uppdrogs åt en vid sistnämnda möte utsedd direktion, att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om nådig Proposition till Rikets Ständer att på nu omförmälda vilkor ifrågavarande jernväg måtte såsom bredspårig bana byggas på Statens bekostnad.
För undvikande af onödig vidlyftighet, torde det tillåtas mig att i afseende på nyttan och behöfligheten samt öfriga frågor, som angå nu omförmälda jernvägsplan, få hänvisa till innehållet af bilagda tryckta handlingar samt de ritningar och kostnadsförlag m. m., som blifvit till Kongl. Maj:t inlemnade och hvilka, jemte den Kongl. Skrifvelsen i ämnet, antagligen komma att till Rikets Ständer eller vederbörande Utskott öfverlemnas.
Jag utbeder mig blott att, ibland mera talande skäl för den motion jag har för afsigt att väcka, få fästa uppmärksamhet på följande omständigheter: att den kuststräcka, som innefattar östra Blekinge och södra Calmar län jemte ön Öland, är en af landets mest befolkade och, i afseende på produktion och varuomsättning samt handel och sjöfart, mest framstående orter; att denna landsorts förbindelse med södra stambanan otvifvelaktigt skulle tillskynda sistnämnda bana en betydligt ökad, vinstgifvande trafik, som det måste ligga i Statens interesse att ju förr desto hellre tillegna sig; att afståndet ifrån stambanan gör det omöjligt för ortens befolkning att, äfven med låneunderstöd af Staten, sjelf bekosta en slik förbindelse; att sydöstra delen af Kronobergs län, ehuru med en relativt ringare folkmängd, som dock i medeltal uppgår till nära 2,800 personer pr qvadratmil, i sig innesluter rika naturliga tillgångar, hvilka likväl, i saknad.af tjenliga kommunikationsanstalter, icke kunna för den allmäna marknaden fullt tillgodogöras; att Calmar stad onekligen är den förnämsta export-orten på Svenska östersjökusten söder om Stockholm, med en särdeles liflig sjöfart och vidsträckta ångbåtsförbindeler med både in- och utlandet samt derjemte den naturliga anknytningspunkten för trafiken, så väl från en tättbefolkad landsbygd som från Öland, en ö, hvilken årligen exporterar spanmål, kreatur, sten, kalk m. m., till högst betydliga qvantiteter och värden, men som deremot behöfver från fastlandet hemta sina förnödenheter af byggnadsvirke, ved, jern m. fl. varor; att Kronobergs, Blekinge och Calmar län icke allenast på egen bekostnad bestridt de till cirka 13,500
Riksdaler uppgående utgifterna för jernvägsundersökningen med dertill hörande ritningar, förslager, statistiska uppgifter m. m., utan jemväl, på sätt förut är nämndt, äro benägna att, utan anspråk på delaktighet i banan, med inberäkning af jord- och fastighetslösen för jernvägen betala En million Riksdaler Riksmynt eller ungefär '/io af anläggningskostnaden; uppoffringar, som veterligen hittills icke ens blifvit ifrågasatta i de orter, der Statens jernvägar framgå, men der man i omvändt förhållande, utom fördelen af en på Statens uteslutande bekostnad anlagd jernväg, fått göra en förmånlig realisering af dertill erfor - 76 Motioner i Borgare-Ståndet 1865.
N:o 32. derlig jord; samt slutligen, hvilket i förevarande fall icke torde böra förbises, utan fastmer allvarligen behjerta», att både Carlskrona och Calmar, i följd af deras lägen vid kusten, äro, i händelse af krigsutbrott, lätt utsatta för fiendtligt anfall, som icke utan hastig hjelp från det inre af landet skulle kunna afvärjas eller med framgång bekämpas.
På nu anförda skäl och enligt begäran af de för frågan interesserade i den ort jag här har förtroendet att representera, vågar jag vördsamt hemställa, att Rikets Höglofliga Ständer, under förutsättning af det kostnadsbidrag från kommunernas sida, sorn här ofvan är nänmdt, täcktes för deras del godkänna det nu ifrågaställda jernvägsförslaget och till dess utförande såsom en sydöstra stambana med samma spårvidd som Statens öfriga jernvägar anslå det utöfver omförmälda bidrag erforderliga belopp af Statsmedel.
Skulle, vid en upplyst pröfning af landets sannskyldiga basta, det förslag jag nu haft äran framställa, finnas förtjent af och lyckas tillvinna sig Rikets Höglofliga Ständers bifall, så torde deraf böra följa, att den af enskildt bolag åstadkomna, l7/)0 mil långa bandelen Wexiö—Alfvestad äfven borde för Statens räkning inlösas; en transaktion, hvartill nämnda bolag är villigt att samtycka emot godtgörelse för den jemförelsevis billiga kostnad, som med sistnämnda banas anläggning varit förenad.
Om denna min motions remitterande till Höglofliga Stats-Utskottet anhålles vördsamligen.
J. A. Siljeström.
Af Herr Isberg, F, G., om Enköpings treklassiga elementarläroverks uppjlyttning i stat till femklassigt läroverk samt anslag till ökad lärarepersonal derstädes.
Sedan den af ålder i Enköping varande pedagogi, hvilken af flerahanda skäl allt mindre ^och mindre anlitades under de sednare åren af sin tillvaro, blifvit, enligt Rikets Motioner i Borgare-Ståndet 1865.
N:o 32. 77 Ständers beslut, förändrad till treklassigt elementarläroverk, som öppnades höstterminen 1861 och dervid genast besöktes af 58 lärjungar, — kom man snarligen underfund med att ett så inrättadt läroverk ingalunda kunde anses motsvara ortens behof.
Övertygelsen derom blef snart så rotfästad i staden och kringliggande landsort, att man nästan omedelbarligen efter det nya läroverkets öppnande inom staden beslöt att bygga ett, numera redan färdigt och iflyttadt, för femklassigt läroverk alsedt hus, samt sammansköt, genom frivilliga bidrag erforderliga medel för att, utöfver de på stat .anslagna lönerna för en Rektor och två Kolleger, kunna aflöna dels alltifrån 1862 års hösttermin en extra lärare och dels ytterligare en sådan under innevarande läseår, så att nu undervisningen i skolan, inrättad såsom för femklassigt läroverk, bedrifves af fem lärare.
Efter afdrag för det bidrag, stort 5,000 Riksdaler Riksmynt, som för skolhuset bekommits från stiftets byggnads-kassa, och efter afräkning från Kela byggnadskostnaden af det belopp, som skäligen torde böra påföras den andra undervisnings-anstalt som är i huset inrymd, lärer stadens uppoffring för uppförande af hus för elementarläroverket något öfverstiga 35,000 Riksdaler, och detta änskönt, efter hvad skolkatalogerna utvisa, endast en tredjedel af lärjungarne varit stadens barn.
— De sammanskjutna lönemedlen uppgå för närvarande till 3,200 Riksdaler Riksmynt.
Att så dryga uppoffringar inom ett samhälle, som ej räknar flere än 1,635 innevånare, ej kunnat åstadkommas, utan att en liflig öfvertygelse om dessa uppoffringars behöflighet och ändamålsenlighet förefunnits, lärer få anses säkert; — och att denna öfvertygelse varit välgrundad, samt således behöfligheten af läroverkets utvidgning verkligen varit för handen, lärer ock få antagas som bevisadt, bland annat, deraf att lärjungarnes antal ständigt ökats, så att de nu äro 81, och att den omkrets derifrån skolan fått emottaga sina lärjungar, småningom vidgats, så att denna omkrets nu kan anses innefatta emellan 20 och 30 kyrksocknar i en af de tätast bebyggda trakterna af medlersta Sverige.
Om allt detta, och dertill den obestridliga fördelen för ortens befolkning att kunna, för så lång tid af skolgången som måste användas för genomgående af ett femklassigt elementarläroverk, få begagna läroverk i närbelägen stad med jemförelsevis billig lefnadskostnad, bort, såsom det är att förmoda, föranleda en billig förhoppning att, sedan staden Enköping ej kan längre utsträcka eller längre fortfara med sina uppoffringar i förevarande hänseende, få påräkna Statens mellankomst, — så bör, såsom det ock är att förmoda, en sådan förhoppning vinna ett ej oväsendtligt stöd i den omständigheten att i Enköpings läroverks utvidgning torde få sökas och kunna finnas en verksam utväg att förekomma den betänkliga progression i antalet af lärjungar vid Upsala elementarläroverk som redan hotar att försvåra, om inte rental omöjliggöra nndervisningens och skoltuktens tillständiga uppehållande derstädes.
På dessa skäl hemställes vördsammast, ”att Rikets Ständer, med Enköpings tre-klassiga elementarläroverks upp - 78 Motioner i Borgare-Ståndet 1865.
N:o 33. flyttning i stat till fem-klassigt med 6-årig läsekurs, täcktes anvisa löner åt ytterligare de tre lärare sorn för sådant ändamål erfordras utöfver den Rektor och de två Kolleger, som der redan äro å stat anställde.
Stockholm den 8 November 1865. F. G. Isberg.
Af Herr VOUgt, Henric, om eftergift, till förmän för flickskolan i Södertelje, af Kronans rätt till dana-arf efter i nämnda stad aflidna Enkan Catharina Manschett.
Enkan Catharina Marschell, född Ilemmensdorif, för någon tid tillbaka uti Södertelje afliden, utan kända arfvingar, har, enligt ett under edlig förpligtelse, utaf två personer hvilka likväl ej varit samtidigt tillstädes, afgifvet skriftligt intyg, kort före sitt frånfälle förordnadt: att all hennes qvarlåtenskap skulle tillfalla nämnda stads flickskola.
Då likväl denna skolas styrelse, i betraktande utaf nyss anmärkta bristande formalitet, ansett sig icke kunna med någon utsigt till framgång lagligen bevaka testamentet; har, genom Magistratens i Södertelje försorg, sterbhusets behållning, Fyra Hundra Fyratiosju Riksdaler 62 öre Riksmynt, den 12 sistlidne Oktober, under danajirfstitel, till Kongl. Maj:ts och Kronans disposition inlevererats uti Stockholms läns Ränteri.
Vid många föregående likartade händelser, har Kronans rätt till dana-arf plägat efterskänkas till förmån för vederbörande kommuner; och då ifrågavarande summa för det allmänna torde kunna anses vara af särdeles ringa betydenhet, men för Södertelje samhälle skulle utgöra ett högst behöfligt bidrag till bestridande af kostnaderna för folkundervisningen; vågar jag härmed vördsamt hemställa, att omförmälda dana-arfsmedel, 447 Riksdaler 62 öre Riksmynt, måtte af Rikets Ständer, för berörda ändamål, anslås till disposition af Styrelsen för flickskolan i meranämnda stad.
Henric Vougt.
N:o 33. 79 (Bilagor.) l:o. ”Att Enkan Catharina Marschell, född Hemmendorff, kort före sin död, i undertecknades närvaro, som dock icke varit samtidig, med sundt förnuft och af fri vilja förorduat, att all hennes qvarlåtenskap, till hvilken hon icke egde några arfvingar, skulle, efter hennes död, tillfalla den här i staden varande flickskola, det varder af oss, på begäran, under edsförpligtelse härmed intygadt.
Södertelje den 28 Oktober 1865.
Christina Louise Ekbom.
Custafva A. Knoch." ”Att Fru Christina Louise Ekbom och Demoiselle Gustafva A. Knoch egenhändigt undertecknat sina namn, intygas.
Södertelje som ofvan. F. G. C:son Gyllenram, A. Gust. Lindberg, Rådman.
Färgare." 2:o. ”Uti Stockholms läns Ränteri levereras från Södertelje stad, för år 1865, Behållningen af qvarlåtenskapen efter aflidna Enkan Catharina Marschell, född Hemmendorff, såsom danaarf, med Riksmynt 447: 62, hvarå om qvitto anhålles.
Södertelje den 11 Oktober 1865.
På Magistratens vägnar: G. Danielson.”
N:o 299. ”Levererade Fyra Hundra Fyratiosju Riksdaler Sextiotvå öre Riksmynt qvitteras med förbehåll af annotation i Lands-kontoret.
Stockholms läns Ränteri den 12 Oktober 1865. J. N. Strömbom. \ S. D.
Annot, i Lands-kontoret.
U. Normelli.
Vidimeras ex officio, V G. Danielson.
Rätteligen afskrifvet, bestyrka: J. A.
Bovin.
Carl Wennérus.” 80 Motioner i Borgare-Ståndet 1865.
Af Herr Grape, E. D., om anslag till en fyrbyggnad på "Svenska Högarnes" håkland, tillhörande Stockholms skärgård.
För sjöfartens betryggande vid våra kuster har under sednare åren ganska mycket blifvit uträttadt.
Staten har, med betydliga uppoffringar låtit uppföra dyrbara fyrinrättnirigar; fyr-fartyg blifvit utlagda der farliga grund legat så långt ut från land, att på närmaste kust anlagd fast fyr ej kunnat vara den sjöfarande till nytta; men landets vidsträckta och skäruppfyllda. kuster lemna i detta afseende ännu mycket öfrigt att önska, hvarföre man bör söka fortfarande att, i den ordning de tor den allmänna sjöfartens gagn kunna anses vara af vigt, få fyrar först uppförda i de trakter, der behofvet angelägnast fordrar.
Ett område liggande oss temligen nära och som i detta fall förtjenar uppmärksammas, är yttre, ostligaste hafsbandet af Stockholms skärgård.
Förbi denna kust måste hvarje fartyg passera, kommande från eller gående till norr-om belägna hamnar, och sjöfarandes fruktan för denna högst farliga trakt synes äfven vara naturlig, då man får kännedom om der rådande förhållanden och de ofta inträffande strandningarne.
Under innevarande år har dervarande yttre skärgård och djupet utanför blifvit uppmätt och upplodadt, och dervid farliga, förut okända undervattensgrund påträffade, liggande öfver en geografisk mil till sjös utanför synbar öfvervattensklippa.
Af medföljande sjökort synes att ett större område mellan Svenska och Åländska skärgårdarne här förefinnes dit skenet från någon fyr ej räcker, men hvarinom det ofta kan hända att fartyg, uppehållna af motvind, blifva nödgade att kryssa.
Tager man då tillika i betraktande en mörkare, stormigare årstid och den här, under ombytliga och våldsamma vindar, alltid rådande starka strömsättning, omöjlig att med någon säkerhet beräkna, så må man mera förundra sig öfver det ej fråga blifvit väckt om att här uppföra fyr förr än på något annat ställe, der såväl antalet passerande fartyg varit betydligt mindre, som svårigheterna för navigeringen mindre påfallande.
Fartyg, kommande söder ifrån med destination till någon af Bottniska hamnarne, söka oftast att komma i sigte af fyrarne vid Sandhamn för att korrigera sin beräkning innan Svenska Högarne angöres; men under rådande ostliga vindar och strömsättning - Motioner i Borgare-Ståndet 1865.
N:o 34. 81 sättning kan härigenom möjligen inträffa svårighet att ligga ut långt nog från land för att sedan, utan på annat sätt än medelst kryssning, gå fri för alla utskjutande undervattensklippor, och sålunda uppstå anledningar till faror och tidsutdrägt, som sällan borde komma i fråga, om på t. ex. Svenska Högarnes största skär, eller der nuvarande känningsbåk af trä står, uppfördes en fyrbyggnad med lentille-apparat af l:sta ordningen, eller dylik med den, sorn finnes vid Häradsskärs fyrinrättning.
En sådan fyr, och med en lysvidd af 28 Engelska mil, vore derföre i denna trakt af evärdelig nytta för fartyg, synnerligast kommande från Östersjön' hvilka derigenom erhölle en utmärkt och tidigt synlig angöringspunkt för inseglingen till ilands haf; och möjligen utgör äfven denna punkt för närvarande den, som skulle på vår kust kunna anses såsom den för sjöfarten vigtigaste att blifva med fyr försedd.
För de flesta äro naturligtvis många maritima förhållanden svåra att bedöma.
Farans storlek och medlen för att afvärja densamma, kunna till sin fulla vidd endast uppfattas af den som sett förhållandena på närmare håll och sjelf är sjöman, hvarföre det äfven må tillåtas mig att till ytterligare bekräftelse af omnämnda förhållanden hänvisa till mera sakkunnige personers yttranden.
Efter slutad sjö-expedition med Hans Maj:ts korvett ”af Chapman” under år 1864, afgaf Fartygs-chefen, Herr Kommendör-kapitenen och Riddaren Herkepé en officiel rapport, bland annat innehållande några anmärkningar om sjömärken m. m. i en del af de farvatten som besöktes under samma expedition, och hvilka finnas intagna uti Esta häftet af ”Tidskrift i Sjöväsendet” för innevarande år.
En del af dessa anmärkningar vill jag här anföra för att framställa hvad denne erfarne och för sjöyrket varmt nitälskande officer yttrat rörande här nu väckta fråga: ”Då man från norra delen af Östersjön skall söka Ålands haf, har man att välja mellan fyra angörings- eller landkänningspunkter, nemligen: fyrarne vid Sandhamn; kumlen på Svenska Högarne, håken på Bogskären och fyren på Finska Utön.
Af dessa angöringsställen äro:
Sandhamns fyrar, Korsö och Grönskär, belägna i en ingående vinkel af Svenska kusten, med, i O. t. S. och S.S.V.-rigtningar långt utskjutande klippor och undervattensgrund, samt, på sidorna om dem, åt vester: den farliga kusten förbi Hufvudskär åt Landsort; och åt
Ost och N.O. den ännu farligare skärkusten förbi Svenska Högarne, Svenska Stenarne och Svenska Björn; Svenska Högarne, belägna ostvart om, och utanför Sandhamnsfyrarnes synvidd, endast försedda med några hvitmenade stenkummel såsom dagmärken *), men med i Ost och O. t. N. hela 6 Engelska mil, uteliggande farliga undervattensgrund, såsom ”Köpmangryndan” och ”Åbärun-grundet”; *) En på Svenska Högarne år 1855 uppförd, högre, rödmålad känningsbåk af trä har dock ej här blifvit omnämnd.
Motionärens anni.
St. Brot. 1865 A 1866. 11 Sami. 3 Afd. 11 82 Motioner i Borgare-Ståndet 1865.
Bogskären, ett par små, låga klippor (deri största och ostligaste försedd med ett dagmärke, bestående af en omkring 30 fot hög, ganska smal, ursprungligen rödmålad, men numera urblekt bälö, belägna ungefär midt emellan Svenska Högarne och Finska Utön, samt omkring 30 Engelska mil O. t. N. från de förra; och Finska Utön, stillastående fyr i sydvestra hörnet af skärgården utanför Abo.
För öfrigt äro kusterna på båda sidor utan angöringsmärken, svårkända, ovänliga och farliga för seglaren att nalkas.
De Svenska sjökort, som för närvarande begagnas öfver dessa farvatten och öfver farvattnen genom Ålands haf och södra Qvarken, äro: N:o 7) Norra delen af Östersjön.
H) Stockholms skärgård.
I) Ålands och Åbo skärgårdar.” ”Af sjökorten, N:o 7, Litt. H, och I, kan man finna, att den söder eller S.V. ifrån kommande seglaren icke, under vanliga fall, eller utan tvingande omständigheter, närmar sig Utön, eller någon annan del af den, i allmänhet, farliga och mindre väl kända Finska kusten, utan i stället söker att komma vester om Bogskären, och, synnerligen med vestliga vindar, företrädesvis ”kärar” den Svenska sidan af farvattnet.
Det är också här, som den stora, numera en verldshandel liknande, sjöfarten på Norrland till aldra största delen går fram, ehuru den, nattetid, här icke har mera än en enda angöringspunkt, nemligen fyrarne på Sandhamn, hvilka, genom deras belägenhet långt inne bland Svenska skären, lätt kunna leda den efter dem sökaude, med felaktigt bestick, nalkande seglaren in i förderfvet; ty står han för ostligt, så kan han lätt komma in ibland de obelysta skären från Svenska Högarne till Svenska Björn, och står han för vestligt, så kan han gå i land någonstädes på den likaledes mörka kusten omkring Hufvudskär.
För den, som under den mörka årstiden nattetid måste kryssa mellan Svenska Högarne och Bogskären, är förhållandet också mycket svårt, synnerligen för den norr ifrån kommande, som med sydostliga eller sydsydostliga vindar icke kan hålla till sjös för att söka sjörum, om han så skulle behöfva.
Betraktar man sjökorten, så skall man finna, att mellan Svenska Högarne, Bogskären, Svenska Stenarne och ett 12-fots grund, beläget omkring 12 Engelska mil N. t. W. från Bogskären, är ett ganska trångt, obelyst flack, på båda sidor omgifvet af otillgängliga stränder och farliga grund, för hvilka, nattetid, ingen varning finnes.
För kryssaren i detta farvatten, äfvensom för den söder ifrån kommande angörären, skulle derföre en fyr på t. ex. Svenska Högarne, hvilka äro belägna just der farvattnet från sydvestra delen af Östersjön höjer sig uppåt Ålands haf, vara af största nytta.
En sådan fyr, om den vore af samma utmärkta beskaffenhet som den nya fyren vid Häradsskär, skulle, med 18 Engelska mils synvidd, belysa farvattnet ända till 11 Engelska mil nära Bogskären och ända till 6 Engelska mil norr om Svenska Björn, och, i förening med Sandhamns och Söderarms fyrar, bilda en sammanhängande lysande Motioner i B or g are-Ståndet 1865.
N:o 34. 88 gräns af mer än 60 Engelska mils längd utefter den farliga Svenska kusten, på intet ställe mindre än 5 Engelska mil utanför dess yttersta undervattensgrund (se Svenska Björn), men på de flesta från 9 till 18 mil utanför desamma, samt sålunda utgöra icke allenast en utmärkt ledning för kryssaren utanför Svenska Högarne och skärgården norr om dem, utan derjemte vara ett fullt tillförlitligt angöringsställe just der hvarje, söder ifrån kommande, seglare helst önskar sig hafva ett sådant.
Möjligtvis kan sättas i fråga att det vore bättre, att hafva en fyr på Bogskären, men deremot torde med skäl kunna anföras: att en sådan fyr skulle leda seglaren mera ostvart i farvattnet än i öfrigt vore fördelaktigt; att den farliga skärkusten från Svenska Högarne till Svenska Björn derigenom skulle lemnäs obelyst, och slutligen: att den stora fördelen af en lång, sammanhängande, fyrbelyst angöringsgräns utefter Svenska kusten skulle gå förlorad och icke kunna af en fyr på Bogskären motsvaras. — — — __ — — — _ — — — — — — — —” Härvid tillägges, att Bogskären anses tillhöra Åländska skärgården och följaktligen Kyssland, samt att för omkring 15 år sedan fråga varit väckt om att der uppföra fyr, men förföll under det kort derefter utbrytande kriget utan att sedan något dervid blifvit åtgjordt, ehuru önskvärd äfven denna fyr vore, synnerligast för segling mellan Ålands haf och Finska viken.
Under förflutna sommar har Kongl.
Sjökarte-kontoret, som nämndt är, låtit anställa mätningar och lödningar på kusten mellan och utanför Svenska Högarne och Svenska Björn.
De officerare som härvid varit använda, hafva derunder ofta fått tillfälle att bevittna farorna af navigeringen i denna trakt, så väl genom flera inträffade strandningar, dervid sjömätare-fartygen varit i tillfälle att lemna biträde, som dessutom händt att seglare blifvit afvisade, hvilka, sig ovetande, redan råkat inom de farliga grunden, och torde den från nämnde officerare till Chefen för Sjökarte-kontoret af gifna rapport ytterligare kunna lemna bidrag till ämnet.
Med afseende på kostnaden för en fyranläggning sådan den skulle erfordras, så har utgifterna för Häradskärs fyrinrättning utgjort:
Fyrtornet med inventarier 38,699: 43.
Lentille-apparat af l:sta ordningen 48,485: 96. 87,185: 39.
Fyrbetjeningens boningshus 11,500:
— Uthus 3,600: — Källarbyggnader 2,100: — Brunn 450: — R:mt R:dr 104,835: 39.
Klippans höjd hvarpå detta fyrtorn står är endast 34 fot och fyrljusets deröfver
Som Svenska Högarnes skär är betydligt högre, skulle följaktligen tornet i förhållande kunna göras lägre, med bibehållande af samma lysvidd.
De tillhörande inventarierna uppgå till ett värde af 3 å 4,000 R:dr. 84 Motioner i Borgare-Ståndet 1865.
Jag får, efter hvad nu anfört blifvit, föreslå, ett anslag af 100,000 R:dr till uppförande af en fyrbyggnad med lentilleapparat af l:sta ordningen på Svenska Högarnes håkland tillhörande Stockholms skärgård.
Stockholm den 11 November 1865. E. I).
Grape. i\:o 35.
Af Herr BohlllällSSOH, G., om avslag till nytt läroverkshus i Christianstad.
Vid sistlidna riksdag väckte jag inom detta högtärade
Stånd motion om anslag af 100,000 Riksdaler för till- och nybyggnad af elementarläroverkshus i staden Christianstad.
Stats-Utskottet vid samma riksdag vitsordade behofvet af läroverksbyggnadcns utvigdning, men förklarade uti sitt utlåtande N:o 139, punkten 112, sig för det då närvarande sakna skäl, att min och en annan motionärs i samma syfte gjorda framställning, till Rikets Ständers bifall förorda, hvilket af Ständerne godkändes.
Frågans vigt för det samhälle jag representerar, nödgar mig att till densamma äfven vid denna riksdag återkomma.
Jag upptager för bifall till den framställning jag nu kommer att göra, de skäl jag redan förut anfört och anhåller att få tillägga de flera omständigheter, som sedermera tillkommit.
Läroverksbyggnaden — uppförd år 1835 — är icke, hvarken till rymd eller indelning så inrättad, som 125 § af Kongl. Maj:ts nådiga Stadga för Rikets allmänna elementarläroverk af den 29 Januari 1859 föreskrifver, utan i väsendtlig mån derifrån afvikande.