Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Fastigheten skulle äfven directe kunna köpas med hypotheks©bligationer, och de som vore så mycket skuldsatte, att de ej kunde ingå uti inrättningen, finge tillfälle , att sälja sina egendomar efter skäligt värde , eller att efter hand omsätta sina skulder genpm den tillgång till circulations-medel, hypotheks-obligationerne lemnade.
Om exempelvis en person är egare af en inteckning på 10,000 riksdaler uti en fastighet, men önskar köpa en annan, värd 30,000 r:d, kan han nu ej försigtigtvis göra det, äfven om han har tillgång till 5,000 r:d; men när han får sin inteckning Betänkande om Riken Penninge-Verk421 bmsatt till hypotheks-obligationer, gällande i en sådan afhandling såsom penningar, och den egendom, han köper , förut är graverad i hypotheksinrättningen för sitt halfva varde eller 15,000 r:d; så vet han. att ingen kan störa honom och han arbetar i ro, då han ordentligen erlägger sina räntor till inrättningen.
Hypotheks-obligationerne finge sitt curanta pris på börsen, likasom andra publika papper; och det är sannolikt, att de skola taga företräde af de flesta.
Visserligen skola försök göras, att ömsom nertrycka och upphöja dem i värde; men då de endast småningom uikomma, då de funderas på den redbaraste säkerhet och räntan kan på förfallo-dagen, hvar som helst, disponeras; så synes det vara blott vid utomordentliga tillfällen, som de kunna dela siats-pappers vanliga lott, att i penninge-handeln omvexla några procent.
H äruti lage väl en olägenhet, men icke jemförlig med den, som nu i mångå fall träffar behöfvande fordrings.egare, hvilka ej kunna realisera sina inteckningar, och nödställde gäldenärer, hvilka ej kunna erhålla lån på goda inteckningar.
Det är klart, att den mynt- och creditreglering, Committéen i underdånighet uppgifvit, skall i detaillerne fordra mycket arbete; men Committéen har ansett öfverflödigt att vidlyftigare utveckla dem innan beslut om grun. derne blifvit fattade.
Med den öfvertygelse, om behofvet af rättelser i allmänna penninge-ställningen och credit-väsendet, som Folkets fullmäktige till Riks-dagen medföra, med den erfa« »enhet som tiden och gemensamma öfverlägg - 42* Betänkande om Rikets Penninge-Verk.
Ringar lemna, och med de medel till befordrande af ett bättre tillstånd, sorn äro för banden, skall det, som i öfrigt pröfvas nyttigt, ingalunda komma att stå tillbaka derföre, att det kräfver en varsam »och vidlyftig utarbetning, och äfven i vissa fall ändringar i nu gällande lagar.
Commiltéen framhärdar med djupaste underdåniga vördnad, nit och trohet Stormägtigste Allernådigste Konung Eders Kongl. Maj:ts Underdånigste tropligtigste tjenare f och undersåter M. Rosenblad. A. G.
De la Gardie. G. Lagerbjelke. G. F. (Virsén.
Carl A. Löwenhjelm.
Carl De Geer. M. Björnstjerna.
F. B. Schwerin. H. JN. Schwan.
Särskildt yttrande af Grefve F. B.
SchwerinStormägtigste Allernådigste Konung! t)en del af Committéens betänkande, som afhandlar reel eller fastighets-crediten har synts mig icke ega all den fullständighet, som jag för sakens skull hade önskat och då jag alltifrån Betänkande om Rikets Penninge-Verk.
Riksdagen år 1815, hvarvid detta ämne för första gången till öfverläggning förekom, sökt försvara fastighets-egares sak, täcktes Eder Kongl.
Majit tillåta, att jag vid det tillfälle, då denna stora fråga nu tilläfventyrs kommer att slutligen afgöras, inför Eder Kongl. Majit, fullgör en skyldighet, den jag utan anledning af något en skildt interesse, frivilligt åtagit mig.
Ämnet är af den natur, att det måste historiskt behandlas.
Inom historiens gebiet hlif.’ va timade händelser orsaker till nya händelser, oaktadt Theoristernes bevis och föreskrifter.
Lagstiftningens konst består uti att inse detta sammanhang och att leda de verkande krafterna till ett godt ändamål.
Handeln har aldraförst ledt till begreppet af credit och länge var det ock endast handelns fordringar, som af lagstiftningen i detta hänseende afsågos.
Emedlertid blir det alltid en stor skillnad emellan den ursprungliga handelscrediten och den, som i afseende på fastigheter kan komma i fråga.
Den förra är egentligen icke annat än en varucredit, en credit, uppkommen genom köpslagande.
A- öfverenskotnmer med B. oin den tid, som förmodas erforderlig för afsättningen af vissa lemnade varor, hvilkas värde i penningar blifvit beräknade.
Om B. brister uti uppfyllandet af sina förbindelser, så motsvarar lian icke dens förtroende, som gjort honom till sitt ombud.
Lagen bör vara sträng; medlen att vinna ersättning bör vara skyndsamma, emedan handelscrediten, som icke är och icke kan vara an - 42 4 Betänkande om Rikets Fenninge-Verki nät än personlig, endast uti lagens strängbet kan lemna fordrings-egaren någon reel säkerhet.
Af helt annan beskaffenhet är den afhandling, som slutas af den utlånare, hvilken, då penningen icke i hans hand kan blifva något befordringsmedel af en vinstgifvande industri, endast söker att med säkerhet emot förlusJer utsätta sitt capital och till sin lefnads behof uppbära räntan deraf.
Afven denne anses förbehålla sig en oinskränkt rättighet, att råda öfver det honom tillhörer; äfven han fordrar att af Lagstiftaren försäkras örn ett ofelbart sätt, att återkomma i utöfningen af denna fulla dispositionsrätt, i händelse låntagaren skulle brista uti sina förbindelsers uppfyllande.
Men — örn uti de afiägsnare tider, hvarom här är fråga, ett dylikt förutseende hade kunnat finnas hos lagarnes upphofsmän — så hade dessa icke bort inskränka sin åtgärd till att, på de förbindelser, sorn tillhöra xealcrediten, öfverflytta de föreskrifter sorn handelns endast personliga credit gjort nödvändige; början hade bort göras med att sätta den utlånande i tillstånd att sällan behöfva taga sin tillflygt tili återfordrande genom tvångsmedel.
Det må icke kallas någon otillbörlig inblandning uti enskildas afhandlingar, om de genom lagarne blifva underkastade föreskrifter, hvarigenom bedrägerier och förluster förekomma*.
Ingen ladlar den lagstiftare, som genom bestämmande af det metalliska myntets skrot och korn, lättat bruket deraf såsom bytesmedel.
Hvarföre skulle man icke nu göra för underlättandet af Betänkande om Rikets Penninge-Verk.
425 fastighets-crediten det samma, som man fordom gjort för handels-creditens befordrande?
Och hvad är som för detta ändamål måste göras?
Utlånaren måste sättas i tillfälle att kunna på förhand bedöma den lånsökandes förmögenhet.'
Den lånsökande måste sättas i tillfälle att göra synbar den säkerhet, som han har att erbjuda.
Jag har sökt att ådagalägga, uti en historisk uppsats öfver utbildandet af vårt hypotheks-system, hvilken jag haft äran meddela Committéen, att vår lagstiftning i denna del icke svarar emot tidens fordringar *).
Detta medges af hvarje upplyst lagkunnig, som icke under utöfningen af sina ämbetsbefattningar, förlorat utur sigte den sanningen, att lagarne icke äro annat än producter af folksla-, gens framskridande odlingshistoria, hvilka, alstrade genom ett föregående tidehvarfs mödor, såsom ett dyrbart arf öfvergå till det efterföljande; och att följaktligen hvarje ändring af menskliga förhållandenas ställning ovillkorligt påkallar en ändring äfven uti de lagar, som bestämma och ordna dem.
Denna lagstiftningens bristfällighet har i fordna tider varit gemensam för alla folkstammar af germaniskt ursprung.
Alla de stater Germanerne upprättade grundades ytterst på feodal-principen, det vill säga på ett system af utskylder och tjenstbarheter utgjorda för Statens behof af dem som innehade jorden.
Ofvergängen från denna tingens ordning till det nuvarande, bereddes derigenom att de " '1 Särskildt tryclt. 4*6 Betänkande om Rikets Penninge-Verk. åkerbrukande byarne, uppvuxne till Städer och utbildade till nederlagsplatser för folkslagens industri och handel, betingade sig fri- och rättigheter, hvarigenom de undanrycktes feodal-systemet och fritogos från den undergifvenhet under Feodalherrarne, som desse i sednare tider gjorde anspråk uppå, ehuru de från början icke voro annat än anförare för de till Statens försvar bildade föreningar.
Ofvergången utbildade sig olika; först och, främst: allt efter graden af den odling de Germaniska folken funno före sig, i de af dem inkräktade
Romerska provincer och de der införde sin samhällsordning, och sedermera, allt efter de mer eller mindre hastiga framsteg, som de öfrige, icke på Romersk jord bildade
Germaniska stats-samfund gjorde på odlingens bana.
De omedelbara utskylderne, de vid jordens innehafvande fästade tjenstbarheter, likasom den derigenom uppkomne feodal - undergifvenheten, voro aldrig hvarken så svåra eller så förödmjukande, på Pyreneiska och Alpiska halföarne, som annorstädes.
Redan stadgade och ständigt tilN växande förhållanden emellan städernas och landets bebyggare gåfvo insteg och fart åt industriens och handelns befordringsmedel.
Myntmetallerne blefvo snart alla andra värdens mätare; jemväl Siatens och Furstens anspråk och rättigheter mättes dermed, äfvensom jordegarens tjenstbarheter.
Detta är utan tvifvel orsaken, hvarföre consumtions- eller tull-afgifterne blifvit i Spanien så öfvermåttan höga.
Man kunde ej der låta Betänkande om Rikets Penninge-Verk.
427 de directa utlagorne och jordegarnes tjenstbarheter växa i den mån som statens behof växte.
Af samma orsak voro också feodalrättigheterna mindre fryckände uti de Galliska länderne, söder om Loire, än norr om denna flod; och feodalsystemet i allmänhet antog en strängare charakter alltefter ländernas aflägsenhet ifrån den äldre odlingens medelpunct.
Belgiens och Englands folk, bland hvilka, förr än hos andra af Germaniskt ursprung, näringsflit och handel uppblomstrade, voro ock de förste hos hvilka de directe utskyldernas tyngd lättades, genom tillåtet friköpande från statens anspråk.
De Scandinaviska folkslagens historia visar den olikhet emot deras, hvilka sedermera förentes uti det så kallade Tyska riket, att de förra aldrig ville tillerkänna Länsherre-rättigheten åt andra än statens representant — Kronan.
Feodal-subordinationen var derföre aldrig så förödmjukande här, som i länderne söder om Östersjön, men deremot blefvo de omedelbara tjenstskyldigheterna, som till Kronan eller den beskyddande Öfverlänsherren utgjordes, mera betungande här än annorstädes.
Vårt feodalförhållande eller Kronans obegränsade anspråk på jordegarnes biträde har upphört.
Genom indelningsverket och de under Cari. den XI:s regering afslutade knekte-contracter, äro jordegarens bördor i och för national-försvaret en gång för alla bestämda; grundskatterna äro det likaledes genom andra Cako den XI:s författningar, genom Kongl. Resolutiopen af år 1743» sorn tryggar jordens innehaf - 42 8 Betänkande om Rikets Penninge-Verk; vare mot statens anspråk på Ökad grundskatt
I man af gjorda ny-odlingar; genom de Bondeståndet år 1789 beviljade Privilegier, genom 3723 års skatteköps förordning, som berättigar Kronobönder, att medelst erläggande af sex års grundränta, förvärfva egande-räät till den jord han brukat.
Om nu statens fordna Vasaller skulle ön^ ska att blifva jemngoda i rättigheter med sina yngre bröder, de närings- och handels-idkande sairihällselasserne, eller stadsboerne ; om de nu mera skulle vilja, såsom dem bäst synes, draga all möjlig förmån af den jord, hvartill de förvärfvat egande-rätt , om de för detta ändamåls vinnande» fordra att genom lagstiftningen sättas i tillfälle att göra de säkerheter synbara, sorn de ega att åt en långifvare erbjuda , för att , lika med öfrige medborgareclasser , kunna begagna crediten, hvarföre /skulle det dem förnekas?
Det är icke nyttigt, säger man, att åkerbrukaren skuldsätter sig* Men kan det kallas skuldsätta sig, att använda lånade penningar tili förbättring af sin egendom?
Och om än en och annan skulle oklokt använda det lian lånat, fördjupa sig i skuld och bereda sin undergång , hvad berättiga:: andra att upphäfva sig till hans förmyndare?
Han är icke mera vassal och sin frihet har han dyrt nog betalt.
För Capitalisterne vore det icke mindre förmånligt, om lånsökande fastighets-egarekunde göra deras förmögenhetstillstånd synbart.
De kunde då, bland flera erbjudna säkerheter, välja, den som bäst anstår dem; antingen den reella och bestämda säkerhet, fastighets-egaren erbju3 1Betänkande om Rikets Pennin ge-Verk'.
429 derj eller den personliga \ som Bankören erbjuder, eller den vidsträckta men obestämda säkerhet , hvarpå Statspappers-crediten grundar sig.
Jemväl de handlande skulle med tiden ega fördel deraf.
Flera slag af värden skulle erhålla en allmännare gångbarhet, och möjligtvis kunde förbindelser, garanterade af flera, i sådant ändamål förenade fastighets-egare, hvilka alltid sökt samvetsgrannt bibehålla det förtroende de förvärfvat sig, en gång, om ej förr, åtminsto ne då, när erfarenheten hunnit skingra äfven de enfalldigas godtrogna villor — blifva icke mindre eftersökte än de, af oförutsedde händelser, till sitt värde beroende stats-papper.
Andamålet med denna framställning har va-j rit att ådagalägga , att det icke är blott medlidandet med de nu så högt skuldsatte jordbrukarne, som bör anses vara enda driffjädern för Lagstiftarens verksamhet.
Sjelfva sakens natur påkallar den; och det allmänna kommer att ega nytta deraf.
Under loppet af det sistförflutna halfva århundradet hafva också, dylika anstalter för underlättandet af fastighets-egares credit, blifvit införda uti alla Germaniska stater i den mån som de till Feodal-systemet hörande inrättningar afskaffats , och hvad som är särdeles märkvärdigt, _ deras tillkomst visar sig i omvändt förhållande emot det fordna Systemets stränghet.
Konung Fredric II i Preussen gaf första efterdömet.
Det var väl omedelbart efter ett förstörande krig, som fastighets-credit-systemet infördes; men deraf må slutas att han icke i andra förhållanden hade handlat på lika sätt. 430 Betänkande om Rikets Ptnninge-Verk.
Fredrics efterträdare på Thronen införde samma system i de provincer, hvilka efter Fredrics död förvärfvades åt monarchien.
Österrike har följt Preussens efterdöme, och helt nyligen har, vid Bayerska Ständernes sammankomst, en ny Hypotheks-ordning blifvit antagen, grundad på principerna af panternas specialisering och af ett Öppet framläggande af den lånsökandes förmögenhets-tillstånd.
Om, uti de länder, der antalet af sädesför— brukande stadsboer uppgår till detsamma, som de producerande landfmannens, dylika anstalter icke finnas, så härrör detta deraf, att dessa båda classer der bo så nära hvarannan, att de också kunna känna den ena den andras förmögenhets-tillstånd och att derstädes således den personliga crediten kan göra tillfyllest.
Dessutom finnas i dessa länder andra inrättningar till creditens underlättande, som göra de förstnämnde umbärlige.
Da nu Lagstiftarens åtgärd för ändamålet påkallas, icke af medlidsainheten allena, utan af samhällets nu egande skick, saar ock tydligt, att halfva och ofullständiga åtgärder icke böra vidtagas.
Ögnamärket bör vara att åt fastigliets-egaren bereda möjligheten, att med andra samhällsclasserna fritt täfla om credit.
Ofvanföre tror jag mig hafva visat, att han endast genom realcredit kan deltaga uti denna täflan, der personliga crediten är handelns uteslutande tillhörighet.
Skulle man uti ett land, der inre handeln ännu är så inskränkt, som den är det hos oss, vilja inskränka fastighets-egaren till blott personlig credit, så vore det alt göra honom bero - Betänkande om Rikets Penninge-Verk.
43* ende af de andra samhälls-classerna, genom det fullkomliga godtycke, en sådan hans credit komme att blifva underkastad; skulle man, sedan man genom låne-inrättningar, beräknade endast på personliga crediten, inlockat fastighets-egaren på dess äfventyrliga bana, icke vilja göra för real-creditens utbildande, hvad sakens natur fordrar, så vore det, i min tanka, att handla o rättvist.
Hvad är det som lagstiftningen nu gör till främjande af real-crediten P
Den lånsökande fastighets-egaren får af
Domstolen ett betyg, att han har fast egendom att erbjuda i underpant för lån.
I sakernas närvarande ställning, vid den täflan om credit, som nu eger rum , gör detta icke tillfyllest.
Den lånsökande fastigbets-egaren behöfver ett vitsordande öfver beskaffenheten af den pant, som han till säkerhet erbjuder; det vill säga, ett document, sorn utvisar den i pant erbjudna fastighetens värde.
Härtill fordras, att grunderne för värdering af fast egendom, som ger ränta, blifva fastställda.
Uti mitt, till Cominittéen ingifna yttrande om låne-anstalterne och Hypotheks-väsendet, har jag sökt bestämma dessa grunder.
Då likväl en sådan värdering aldrig kan blifva annat än approximativ borde den auctoritet, som utfärdar Hypoiheks-documentet jemte det sålunda genom beräkning fundna värdet af fastigheten, utsätta det pris, livaiföre sista köpa* ren den förvärfvat.
Hvarje nytt hypothekariskt document borde derjemte uppräkna de förut i samma egendom 432 Betänkande om Rikets Fenninge-Verk. tagna inteckningar, det vili saga: tillika vara gravations-bevis.
På det att täflan om credit må kunna blifva fullkomligt fri, borde Lagen, som bestämmer högsta räntan till 6 procent , afskaffa?.
Denna Lag, hvartill vidskepelsen gifvit anledning och egennyttan vetat vända sig till fördel, iakttages icke nu mera, hvarken af dem som begagna den personliga crediten, eller af Regeringarne då de upptaga Ian.
Den är deremot till förhinder för dem, hvilka behöfva begagna real-crediten.
De förra ega således emot desse sednare ett gifvet företräde i täflan om credit.
Hvarje förbindelse, försäkrad genom ett hypothekariskt document , borde till sitt belopp i mynt vara bestämd.
Omyndigas rättigheter, ägtenskaps-förord m. m. d. borde aldrig medföra förmåns-rätt uti en gäldenärs massa, annorlunda, än efter den dag då förbindelsen blifvit på föreskrifvet sätt med hypothek försedd , och blott för det vissa bestämda beloppet.
Efter denna grundsatts, borde ej heller, under den genom hypotheket förvarade säkerheten för capitalet, äfven säkerhet för räntan anses in-' nefattad, så vida icke låne-öfverenskommelsen tillika sjelf innehåller viss bestämd tid för dess varaktighet.
Om alla förhållanden emellan capitalister och upplänande fastighets-egare redan vore komna till stadga, — hvilket efter hvad jag tror mig hafva visat, uti ett land, sådant som vårt, ej kan ske utan lagstiftarens medverkan till grundla g - Betänkande om Rikets Penninge-Verk.
433 läggandet af ett klokt hypotheks-system — af hvad beskaffenhet skulle då dessa förhållanden vara?
De skulle antaga samma form, som Regeringarnes och Allmänna inrättningars förhållanden, till sina creditorer, tid efter annan erhållit och bortlägga den , handels-relationerna tillhörande form, hvilken lagarnes ofullkomlighet hittills tvungit dem att antaga.
Capital-forbindelserna skulle vara löpande från man till man.
Deras gångbarhet blefve af samma art, som andra rörliga capitalers, och så vida icke sjelfva grund-öfverenskommelsen utsatt någon viss tid för deras utelöpande, komma de att förblifva i omlopp, till dess sista innehafvaren , som icke finner någon annan som vill emottaga dem, vänder sig till utgifvareu för att få dem inlöste, eller till dess att utgifvaren sjelf återfordrar dem.
Likasom de af Regeringarne, för upplånadé capitaler, utlofvade räntor äro anvista på särskilda inkomster och derigenom särskildt garanterade,’ borde äfven de räntor, enskilde förbinda sig att utbetala, förses med säkerheter, skiljda från den för sjelfva capitalet gifna säkerhet.
— Denna säkerhet kunde bestå, antingen uti låntagarens personliga credit, eller uti en annan mera betrodd persons accept, eller ock sluteligen uti ett särskildt för detta ändamål Jemnadt hypothek af låntagarens fastighet.
Genom denna ordning, skulle tvänne nya slag af valuta hos oss erhålla en gångbarhet, som den till stor saknad för den igre handelsBihang till Riks-Sc, Prat. lifta Sami.
Ig2j. 28 4 34 Betänkande om Rittis Penninge-Verk. rörelsen förut icke haft, nemligen: de med hy» potheker försedda skuldsedlarne , löpande i den större rörelsen från man till man på obestämd tid; samt de särskildt utgifne förbindelserrse på ränte-betalning å viss dag.
Visserligen kan en sådan sakernas ordning, hvars nytta ej kan förnekas , när man känner hvad sorn i andra länder skett, icke framtvingas: men Lagstiftaren bör vid sina åtgärder ega i syfte det såsom godt erkända målet.
Hvad sorn enligt dessa gröndsatser vörö hvarje enskild fastighets-egares rätt , bör naturligtvis äfven gälla om föreningar af fastighetsegare skulle bilda sig till stärkande och bevarande af deras inbördes credit.
Mot förluster och svek vore allmänheten tryggad, örn lagstiftaren stadgade, att reglorna för dylika bolag skulle göras allmänt bekanta och ingifvas till den Domstol der tvistigheterna, som möjligen kunde uppstå, skulle komma att afgöräs.
Jag förmodar, alt genom sådane föreningar, fastighets-egare skulle kunna finna credit äfven i fremmande länder.
Denna utväg skulle de kunna finna sig i nödvändighet att begagna, i händelse landets capitalister genom realisationén, sattes i tilIfälle att förvandla sin förmögenhet i metalliskt mynt, och sedan kunde finna sig frestade att deltaga i Continental-magternes Statslån.
Högsta summan för hvarje särskild hypo— theks-sedel anser jag böra fastställas tillioooR:d
Deraf skulle följa t
Större lättnad uti desse sedlars gångbarhet; Större möjlighet för den gäldskyldige att göra afbetalningar å sin skuldsumma; Betänkande om RiketS Ptuninge-Verk.
435 Den felagtiga opinion, 'sorn endast fäster sig vid hypotheks-sedelns numhver och ingen uppmärksamhet lernnat hvarken åt fastighetens värde eller åt beloppet af de redan derå bypothicerade summor, skulle härigenom sjelf rätra sig; Egaren af ett mindre capital blefve härigenom förhjelpt till lika rätt och förmån tned den större capitalisten.
Alla dessa följder böra utan tvifvel anses 1 förmånlighet uppväga den inbillade fördelen, de betydligare capitalisteme finna deri -, att lättare kunna förvara en sedel på ao,000 R:d., än 20 sedlar på i 000.
Committéen hår föreslagit inrättandet af en credit-anstalt för fastighets-hypothéker , hvaruti älla egare af fastighet i Riket, med undantag af Städerne, kunde, öm de ville, få taga del och hvars styrelse skulle uppdragas åt en Direction, titnämnd af Konungen och Ständerne.
Denna inrättning visar sig fördelaktig i så måtto, att den lättar skuldernas successiva afbetalning och troligen skulle den ock i närvarande ögonblick snarare vinna capitalisternas förtroende, än de enskilda föreningar söm ännu ici ke blifvit försökte.
Men dylika Vidlyftiga anstalter ega Ock sina olägenheter.
Crediten är ett ömtåligt ting, som låter sällan väl behandla sig af en tredje person, som i saken intet annat interesse eger än Vården af sitt anseende såsom redlig föfvaltaré af andras egendom, Obetydliga händelser kunna sätta en dylik inrättning i rnisscredit, och dess styrelse, bunden af instructiofiens bokstaf, kan ej våga att vidtaga de åtgärder , sorn om - 436 Betänkande om Rikets Fenninge- Verk. ständigheterna synas fodra, men om hvilkaslycfc liga resultat man likväl icke är säker.
Skulle en sådan allmän credit- och låneanstalt beslutas, så blir det så mycket nödvändigare att Lagstiftaren vidtager de åtgärder för utlånares och upplånares bästa i allmänhet, som tidernas förärylrade skick påkallar; på det att de som frukta för vådorna af dylika allmänna inrättningar, icke måtte vara stängda ifrån möjligheten, att utan en sådan bernedlings-åtgärd, vårda sina angelägenheter.
Den mening har synts mig den rådande inom Committéen, att ingen åtgärd till crediteris återställande vore möjlig, med mindre icke realisationen af Banquens sedlar för sig gått.
Jag kan icke antaga denna mening.
Jag tror , att om Ständerna tillåta kungörandet af Banquens ställning och derigenom satte allmänheten i tillfälle att sjelf beräkna , till hvilket pris Bancosedelns realisation kan ega rum; och att om sedan detta pris blifvit bestämdt, all anledning till farhåga för ett ytterligare myntets fallande i värde* betoges fordringsegaren och allt hopp derom den gäldskyldige, derigenom att Star tens creditiver för oförutsedda behof anvistes på andra tillgångar, än Banquens inkomster eller credit; _ så skulle hvarken långifvare eller läntagare längre tveka, att uppgöra sina afhandlingar efter det sil.verpris, som blifvit stadgadt för Bar.cosedeln, om också, af giltiga skäl man skulle nnna sig föranlåten att fördröja realisationsåtgärden.