Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
D. väckt motion, deruti är anfördt, att Kongl. Majit, i anledning af Lindesbergs landsförsamlings underdåniga anhållan, den 15 November 1826 i Nåder bifallit, att den bland rektors, vid nämnde stads pedagogi, löne-inkomster, af ålder, utaf hvarje matlag inom landsförsamlingen eller, såsom den vanligen kallades, bergsförsamlingen utgående afgift i tackjern linge från rektorslönen afskiljas och i stället användas till bildande af en egen undervisnings-an' stalt inom socknen, att träda i verket med då varande rektors afgång.
Denna förändring vidtog derefter år 1839, från hvilken tid nuvarande rektor endast fått tillgodonjuta återstående delen af lönen, utgörande 28 tunnor 31 kappar spanmål samt ungefär 65 ridr i penningar jemte embetsgård i staden och cirka 8-i tunland åkerjord.
Och har nu motionären, med upplysning, att afgiften för närvaraude utginge till förmån för församlingens folkskolor och utgjordes i penningar med 300 ridr, begärt, att, till ersättning för ifrågavarande, från rektorslönen alskiljda, löneinkomst, Rikets Ständer måtte, i likhet med hvad vid Bih. till R.
Sf. Prof. 7853 § 1854. 4 Sami. 1 Afd. 27 Häft. 2 10 Stats-Ulskottels Uttalande, N:o 73. 1847 och 1848 årens riksdag för stadsskolan i Nora beviljades, anvisa ett belopp af 250 r:dr årligen.
Af Rikets Ständers vid nyssnämnda riksdag aflåtne underdåniga skrifvelse af den 20 Oktober 1848 N:o 232 inhemtas, att, enär den emot de då mera upphörde s. k. djeknepenningarne svarande afgift, hvilken hvarje matlag i Nora Bergsförsamling från äldre tider utgjort till rektor schöl® i Nora stad, uppgående till 45 skeppund tackjern, vöre af samma natur, som djekne-penningarne, hvilka Rikets Ständer vid 1834 och 1835 arens riksdag beslutat skola upphöra emot ersättning till de auktoriteter, som förut disponerat denna inkomst, men de för sådant ändamål anvisade medel icke lemnade tillgång till dylik godtgörelse åt rektor vid Nora stads skola, Rikets Ständer, enligt Kongl. Maj:ts Nådiga framställning, biföllo, att ett belopp af 298 r:dr 6 sk., motsvarande omförmälde 45 skeppund tackjern, å riks-staten uppfördes, såsom ersättning till rektor vid stads-skolan i Nora för berörde inkomst.
Ehuruväl nu äskade ersättning till skolan i Lindesberg synes vara af enahanda beskaffenhet som den, hvilken vid 1847 och 1848 årens riksdag beviljades Nora stads skola, anser Utskottet, vid det förhållande, att. i förevarande fall icke utredt är, huruvida ifrågakomna, bland rektors i Lindesberg löneinkomster tillförene ingående, afgift verkligen varit af samma natur, sorn de upphörde s. k. djekne-penningarne, ej heller till hvilket belopp den begärda ersättningen rätteligen må bestämmas, lämpligast, att vederbörande i denna fråga vända sig till Kongl. Maj:t, som, efter densammas behöriga utredning, utan tvifvel kommer att vidtaga de åtgärder, hvartill förhållandet kan finnas föranleda; och hemställer derföre Utskottet, att motionärens framställning för närvarande icka må af Rikets Ständer bifallas. 13:o.
Element ar-lär overken qvarstår ännu i riks-staten en post af 25 tunnor 17 kappar indeld spanmål, utgörande tillförene af rektor och kollega schöl® i Westervik innehafd s. k. socknegångs-spanmål från Lofta, Gamleby och Törnesfalla församlingar i Kalmar län: men då redan vid 1844 och 1845 årens riksdag kontant ersättning för denna spanmål blifvit å elementar-läroverkens anslag uppförd, hemställer Utskottet, att ifrågavarande spanmåls-post må få från riks-staten uteslutas. 14:o.
Vidare finnas under denna titel i riks-staten uppförde, såsom aflöning för åtskillige konsistorii-notarier, dels kontant 84 r:dr 2 sk. 3 rst., dels indeld spanmål 167 tunnor 2 kappar och oindeld 188 tunnor, beräknade, efter förslags-markegång, den förre till 1,002 r:dr 17 sk. 8 rst. och den sednare till 1,128 r:dr.
Då emedlertid nämnde tjenstemän tillhöra klereci-staten, å hvars anslag deras öfrige aflöning oek finnes uppförd, föreslår Utskottet, Siats-Utskottets Utlåtande, X:o 73. att berörde poster må få, på sätt å nädagde tabell iakttagits, till anslaget för klereci-slaten öfverflyttas. 15:o» Likaledes förekomma i riks-staten å Elemenlar-läroverkens anslag tvenne kontanta poster, den ena å 754 r:dr 40 sk. 7 rst., utgörande ersättning till åtskillige pedagogier för mistade djekne-penningar, den andra å 37 r:dr 14 sk. 8 rst., dylik ersättning till vissa pastorer m. fl., klereciet tillhörande, tjenstemän; och hemställer Utskottet, att dessa poster, i enlighet med närlagde tabell, må få öfverföras, den förra, å 754 r:dr 40 sk. 7 rst., till anslaget för folkskolorne under titel folkskolor (pedagogier), och den sednare, å 37 r:dr 14 sk. 8 rst. till anslaget för klereci-staten.
Sundhets-kollegium med Medicinal-staten. 16:o.
Uti en från Ridderskapet och Adeln till Utskottet remitterad motion har hr von Hartmansdorff, A., anfört, att underdånigt förslag till förbättrade lönevilkor för Sundhets-kollegii embets- och tjenstemän, blifvit under den 21 Oktober sistlidet år af kollegii ordförande till Kongl. Majit afgifvet, hvilket förslag, som skulle erfordra en tillökning i löne-staten af 5,762 r:dr, upptoge de fyra medicinalråds-lönerne till 2,600 r:dr hvardera, men ordförandens lön endast till dess nuvarande belopp af 3,665 r:dr, att emedlertid lönerne för de två yngste medicin al-råden skäligen kunde nedsättas till 2,400 r:dr för hvardera, till likhet med de löner, som bestodes yngre hofrätts- och kollegii-råd, men att deremot ordförandens lön borde förhöjas till 4,000 r:dr, hvarigenom den för löne-regleringen nödiga tillökning i staten skulle blifva 5,697 r:dr, samt föreslagit, att denna summa måtte ställas till Kongl. Maj:ts disposition för den händelse, att den föreslagna regleringen skulle af Kongl.
Majit i Nåder godkännas; varande derjemte af motionären, såsom stöd för behofvet af tillökning i medicinal-rådens löner, andraget, att för närvarande frenne af desse embetsman kunnat blott på förordnande tillsättas, i anseende dertill att lönerne voro så ringa, att personer, skicklige att bekläda medicinalråds-embetet, icke ville för sin utkomst uppoffra andra tjenster eller enskild, mera lönande praktik, äfvensom att, om rättelse härutinnan icke vidtoges, sökande till dessa platser snart skulle komma att saknas.
Som fråga om ny löne-reglcring för Kongl.
Sundhets-kollegium är på Kongl. Majits Nådiga pröfning beroende, samt det vid sådant förhållande synes mindre lämpligt, att. innan Kongl Majit tiil Rikets Ständer aflåter Nådig 12 S/als- Utskottets Utlåtande, N:o 73. proposition i ämnet, Rikets Ständer, uppå enskild motionärs framställning, med detta ärende tager befattning, får Utskottet å förevarande motion afstyrka Rikets Ständers bifall. 17:o Enär erfarenheten visat, att de två arfvoden af 250 r:dr hvardera, som funnos anslagna för extra provincial-läkare i Hudiksvalls provincial-läkaredistrikt inom Gefleborgs län, och Undersåkers distrikt inom Jemtlands län, icke uppfyllt det med dem afsedda ändamål att bereda nödig läkarevård åt berörde distrikts innevånare, har Kongl. Maj:t, som ansett af behofvet påkalladt, att ordinarie provincial-läkare med förhöjd aflöning i dessa distrikt tillsättas, föreslagit, att löner mätte varda bestämda för provincial-läkaren i Hudiksvalls distrikt till 500 r:dr och i Undersåkers distrikt till 6CG r:dr 32 sk. och att, i följd deraf, utöfver de redan anslagna arfvodena af tillsammans 500 r:dr, för ändamålet å stat uppfördes en summa af 666 r:dr 32 sk.
I sammanhang härmed har Utskottet till behandling förehaft följande, från Ridderskapet och Adeln samt Preste- och Bonde-stånden remitterade motioner om förhöjd aflöning för provincial-läkarne i allmänhet m. m., nemligen: a) af hr Cederschjöld, F. A., som anfört, att af statens tjenstemän ingen vore, i förhållande till de kunskaper, tjensten kräfde, vigten af densamma samt mödan i dess utöfning, mera vanlottad i afseende å löneförmånerne, än provincial-läkaren.
Efter att hafva genomgått en lång och kostsam lärokurs, hade provincial-läkaren sällan någon utsigt till en sådan förändring af hans ställning, som skulle kunna förskaffa honom större aflöning, än den för nämnde tjenst anslagna lön 432 r:dr 24 sk., knappt tillräcklig för den torftigaste bergning.
Utom den enskilda praktiken inom distriktet, egde likväl’ provincial-läkaren mångfalldiga andra åligganden, såsom att vaka öfver sundhcts-polisen, att noga iakttaga helsotillståndet oell hvad derpå kunde menligt inverka, att bedömma beskaffenheten af sig yppande sjukdomar och farsoter, att anordna de åtgärder, hvilka till dessas hämmande borde vidtagas, vidare uppsigt en öfver apothek, barnmorskor och vaccinatörer, deltagandet i beväringsmönstringar och i styrelsen öfver distriktets sjukvårdsanstalter, afgifvandet af yttranden i medico-legala ärenden o. s. v. hvilket allt fordrade mycken tid för instuderandet af dessa för den praktiska medicinen mer eller mindre främmande ämnen.
Utom dessa studier mäste han följa läkarekonstens utveckling, så att hän kanske mera, än någon annan tjensteman, nödsakades i träget arbete använda de stunder, som behöfde egnas åt hvila efter ansträngande sysselsättningar.
Hans mångfalldiga. befattningar borttaga mycken tid för deu enskilda praktiken, hvarföre han, då flera läkare funnes att tillgå, i allmänhet vore den af enskilda förtroendet minst anlitade, då deremot den så kallade fattigpraktiken, den minst lönande och besvärligaste af landsorts-läkarens sysselsättningar, folie på hans lott.
Han ägde väl någon ersättning för sina embetsförrättnin - Stafs- U(sk ottett Utlåtande, N:o 73* 13 gar7 men äfven denna inkomst hade till stor del minskats genom den skedda, för den allmänna hälsovården likväl högst nyttiga, sönderdelningen af vissa provineial-läkare-distrikter.
Härtill komme, att provincial-läkarne1 vore förvägrade att tillika innehafva andra befattningar, under det man hade exempel på att militär-läkare tillika vore läkare vid länens sjukhus.
På grund häraf och under åberopande af ett utaf Kongl.
Sundhets-kollegium väckt underdånigt förslag att i hvarje län skulle finnas en förste provincialläkare, som, i besittning af större erfarenhet och ådagalagda högre insigter, borde tillhandagå Kongl. Maj:ts Befallningshafvande med råd och upplysningar i hvad som rörde den allmänna lielsovården i länet, har motionären föreslagit, att den ordinarie provincial-läkarens lön ökades till 600 r:dr samt att i hvarje län måtte finnas en förste provincialläkare med enahanda lön, som Kongl. Maj:t föreslagit för regementsläkare, eller 800 r:dr årligen, uti hvilken motion, så vidt den rörde frågan om löneförhöjning för provincial-läkarne, hr von Hartmansdorff, A. instämt med hänvisande derjemte å angelägenheten, att unge män uppmuntrades att egna sig åt läkare-yrket samt att tjensterne icke blefve obesatta eller försedda med mindre duglige innehafvare. b) af professor Lindgren, hvilken, i likhet med föregående motionär, hemställt, att åt den i läns-residens-städerna stationerade provincialläkare i egenskap af förste provincialläkare, måtte anslås en löneförhöjning af 367 r:dr 24 sk., så att lönen komme att utgöra 800 r:dr; och hafva uti denna motion instämt professor Agardh och prosten Lindberg, denne sednare under yttrad önskan, att enahanda lön beviljades samtlige provincial-läkare; c) af kontrakts-prosten Malmstedt som föreslagit, dels att lönen för alla provincial-läkare måtte ökas till 800 r:dr, dels ock att, derest några sådane läkare finge uppdrag att i helsovårdens handhafvande inom de särskilda länen biträda Kongl. Maj:ts Befallningshafvande eller Kongl, sundhets-kollegium, lämpliga arfvodeh för detta besvär bestämdes; samt d) af riksdagsfullmäktigen Elof Andersson från Wermlands län, hvilken anhållit, att aflöningen ökades för de ordinarie provincial-läkarne till 800 r:dr och för extra provincial-läkarne till 600 r:dr årligen, äfvensom att pension å allmänna indragnings-staten, till halfva lönens belopp, tillerkändes samtlige provincial-läkare i den ordning och på de vilkor, som för pensionering af regements-läkarne vore eller blefve bestämda.
Hvad sålunda förekommit har Utskottet tagit i öfvervägande; och då hvad först angår förslaget om bestämmande af 800 rrdrs, lön åt en förste provincial-läkare inom hvarje län, detsamma innefattar en sådan organisations-fråga, i bedömande hvaraf Rikets Ständer, då Kongl. Majit härutinnan icke gjort Nådig framställning, icke lämpligen torde böra, i följd af enskilda motioner, ingå, hemställer Utskottet 14 Stals-Utskotlels Utlåt ande, N:o 7$: att detta förslag icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Beträffande vidare den af en motionär, i sammanhang med föreslagen löneförhöjning för samtlige provincial-läkarne, väckta fråga om rättighet för dem till erhållande af pension å allmänna indragningstaten, så enär ordinarie provincial-läkarne redan äro, lika med andre statens tjenstemän, berättigade att vid den i författningarne stadgade ålder, efter afskedstagandet, få å allmänna indragningsstaten bibehålla hela sin innehafvande lön‘såsom pension, samt för extra provincial, läkare, som endast på förordnande tillsättas emot åtnjutande af arfvode, pensionsrätt lika litet, som för andre tjenstemän i samma förhållande, kan ifrågakomma, hemställer Utskottet, att denna framställning lemnäs utan afseende.
Vidkommande åter frågan om löneförhöjning för provincial-läkarne, har Utskottet icke kunnat förbise, att af statens tjenstemän måhända inga äro, i förhållande till tjensternes vigt samt fordringarne på kunskaper och skicklighet hos deras innehafvare så svagt aflönade af staten, som provincial-läkarne.
Desse utgöras för närvarande af 67 ordinarie och 18 extra provincial-läkare, af hvilka de förre innehafva löner i tre grader från 432 r:dr 24 sk. till 500 r:dr, med undantag af en enda, som uppbär 666 r:dr 32 sk., samt de sednare åtnjuta arfvoden å 250 r:dr hvardera, utom en, hvars arfvode utgör endast 150 r:dr.
Att ifrågavarande tjenstemän, som icke annat än undantagsvis kunna till någon förmånligare plats avancera och med hvilkas befattningar de största mödor och uppoffringar äro förenade, böra så aflönas, att de åtminstone hafva att påräkna en tarflig bergning, torde icke kunna bestridas, utan åsidosättande så väl af billighetens fordran, som af det allmännas intresse.
Härvid bör jemväl i betraktande tagas, att läkaren måste genomgå en lång och dyrbar lärokurs samt att, sedan de för hälsovården å landet anställde läkares antal, såsom under sednare tider skett, betydligt ökats, provincial-läkarnes inkomster af enskild praktik blifvit i icke ringa grad förminskade.
Då dertill kommer, att sådane tjenster understundom måst, i brist af sökande, i längre tid stå obesatte, synes en förbättring af provincial-läkarnes lönevilkor vara af högsta behof påkallad.
Utskottet anserlönerns för de ordinarie provineial-läkarne skäligen böra bestämmas till 666 r:dr 32 sk. samt arfvodena för extra provincial-läkarne till 500 r:dr hvardera.
Då nu, enligt hvad det den Nådiga propositionen bilagda Statsråds-protokoll af den 9 November nästlidet år närmare utvisar, behofvet af nu varande extra provincial-läkare-beställnlngars i Hudiksvalls och Undersåkers distrikter uppförande på ordinarie stat blifvit till fullo ådagalagdt, och dessa platsers innehafvare följaktligen böra komina i åtnjutande af enahanda lön, som öfrige ordinarie provincial-läkare, blifver den tillökning i anslag, som erfordras för att höja aflöningarn# till nyssnämnda belopp 19,906 r:dr 32 sk. årligen.
S/als-U/skol/ek Utlåtande, N:o 73. ' 15 Utskottet hemställer alltså, att jemte det extra provincial-läkare-beställningarne i Hudiksvalls och Undersåkers distrikter på ordinarie stat uppföras, lönerne för ordinarie provincial-läkare bestämmas till 666 r:dr 32 sk. och arfvodena för extra provincial-läkarne till 500 r:dr hvardera, samt att den härtill erforderliga tillökning i anslag af 19,906 r:dr 32 sk. må af Rikets Ständer beviljas.
Varande härigenom jemväl besvarade tvänne till Utskottet remitterade motioner, väckte, den ena hos Ridderskapet och Adeln af hr Liljesköld C. G. och den andra inom Bondeståndet af riksdagsfullmäktigen Nils Larsson från Jemtlands län samt bägge innefattande begäran, att lönen för ordinarie provincial-läkaren i nyssnämnde län måtte ökas till 666 r:dr 32 sk. årligen. 18:o.
I fråga om nya provincial-läkare-beställningars inrättande, har Utskottet, genom remiss från Bonde-ståndet, fått emottaga följande motioner, nemligen : af riksdagsfullmäktigen Mäns Månsson från Kalmar län, som, med förmälan, att
Handbörds härads innevånare hösten nästlidet år hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhållit om aflåtande af Nådig proposition till Rikets Ständer angående beviljande af anslag för allönande af en särskild provincial-läkare inom nämnde härad med station i Högsby, samt att, sedan Sundhets-kollegium erhållit nådig remiss å den underdåniga ansökningen, för att, efter vederbörande» hörande, i ämnet sig utlåta, Kongl. Maj:ts befallningshafvandes i nämnde län samt provincial-läkarens i Döderhultsvik yttranden i frågan blifvit infordrade och nyligen afgifne, anhållit, att, då, i anseende till den långt framskridna tiden, Nådiga proposition i ämnet sannolikt icke hunne att till Rikets nu församlade Ständer ankomma, Rikets Ständer måtte, utan afbidan derå, anslå medel till allönande af en provincial-läkare inom Handbörds härad; och är, till ådagaläggande af behofvet häraf, anfördt, att för nämnde härads innevånare, såsom bosatte på 7 å 8 mils afstånd från provincial-läkare-stationen i Döderhultsvik, ringa biträde af läkaren derstädes kunde påräknas, samt att inrättandet af en ny provincial-läkare-station i Högsby vore i väsendtlig mon underlättadt derigenom att ett apothek der redan funnes förlagdt; varande genom de till den hos Kongl. Maj:t gjorda underdåniga ansökningen hörande handlingar, deraf Utskottet erhållit del, ådagalagdt, att så väl Kongl. Maj:ts befallningshafvande i förenämnde län som provinaial-läkaren i Döderhultsvik uti deras under den 26 November och den 10
December nästlidet år afgifne underdåniga yttranden tillstyrkt
Nådigt bifall till ansökningen; af riksdagsfullmägtigen Erik Mallmin från Westmanlands län, hvilken föreslagit, att ett årligt anslag af 500 r:dr måtte beviljas till allönande af en provincial-läkare inom nord-östra delen af nämnde län, och i sådant afseende 16 Siats-Utskottets Utlåtande, N:o 73. åberopat ett, motionen bilagdt, styrkt transsumt af Sundhets-kollegii under den 5 Augusti 1850, angående medicinalverket, afgifvet underdånigt utlåtande, deruti bemälda kollegium i underdånighet tillstyrkt inrättandet af en provincial-läkare-beställning inom nämnde ort och med årlig lön till ofvan föreslagne belopp, men med vilkor, att innevånarne derstädes uppläte åt läkaren en lämplig bostad å ställe, som af Kongl. Maj.ts befallningshafvande i länet godkändes; af riksdagsfullmäktigen Mauritz Sahlén från Wester-norrlands län, som begärt, att Rikets Ständer ville anslå medel till aflönande af tvänne nya provincial-läkare inom södra Ångermanland, samt till stöd lör denna anhållan äberopat och företett en af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i nämnde län den 15 Oktober nästlidet år till Sundhets-koIIegium allat en skrifvelse, deruti Kongl. Maj:ts Befallningshafvande afgifvit, af bemälda kollegium med anledning af provincial-läkarens i Sollefteå distrikt gjorda framställning om anställande af ytterligare en provincial-läkare i södra Ångermanland infordradt yttrande samt vitsordat, att, derest icke tvänne nya provincial-läkare, såsom önskligt vore, kunde der anställas, åtminstone en dylik beställning vore af högsta behof påkallad; af riksdagsfullmäktigen Nils Svensson från Christianstads län, som, med förmälan, att, sedan vestra Göinge härad i nämnde län sistlidet år blifvit skiljd från Engelholms provincial-läkare-distrikt och förenad med Christianstads, detta sednare distrikt, med en folkmängd af 80 å 90.000 personer, fått det vidsträckta omfång, att mången hade 8 å 9 mil till den i Christianstad bosatte distrikts-läkaren, anhållit, att ett årligt anslag måtte beviljas till aflönande af en läkare med station i norra delarne af Westra och Östra Göinge härader; hvarjemte företetts ett af landshöfdingen i förenämnde län den 28 innevarande månad afgifvit betyg, innehållande, att från åtskilliga socknar underdåniga ansökningar om anställande af en särskild provincial-läkare för omförmälda härader blifvit af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i länet med tillstyrkan af nådigt bifall, till Kongl. Maj:t öfverlemnade och att uti dessa ansökningar menigheterne åtagit sig att ej mindre anskaffa nödig bostad åt läkaren än äfven, om så erfordrades, lemna något bidrag till läkarens aflöning,
utöfver hvad härtill af staten komme att bestås; varande detta betyg försedt med en påskrift af Kongl.
Sundhets-kollegii ordförande, som deruti vitsordat behofvet af en särskild läkare för Norra delarne af Westra ooh Östra Göinge härader; af Anders Medin från Kronobergs län, om anställande af en provincialläkare inom södra delarne af Allbo och Sunnerbo härader, eller, derest Rikets Ständer icke ville härtill lemna bifall, gemensamt för dessa härader samt angränsande Östra och Westra Göinge härader med station i Looshult på gränsen emellan Kronobergs och Christiadstads län; af Stats-L/skottets Utlåtande, N:o 73. 17 af Daniel Danielsson från Jönköpings län, om inrättande af en provincial-läkare-beställning inom Östra härad af samma län; af Josef Holm från Stockholms län, om årligt anslag af 333 r:dr 16 sk. till en extra provincial-läkare för samma län, med station inom Seinminghundra härad; af Olaus Eriksson från Götheborgs och Bohus län, om tillförordnande af en extra provincial-läkare för Stängenäs ech Sotenäs härader, med station vid Lysekihl; och af Peller Claesson från Elfsborgs län, om arfvode för en extra provincial-läkare inom samma län, med station i Svenljunga församling.
Som genom de många från olika orter inom riket i förevarande ämne gjorda framställningar behofvet för helsovården i landsorten af ett ökadt antal läkare måste anses ådagalagdt, inser ock Utskottet angelägenheten deraf, att nya dylika beställningar, der sådane finnas bäst behöflige, varda inrättade.
Hvad angår de nu ifrågakomne provineialläkare-tjensterne, är behofvet af en sådan inom Ilandbörds härad och Kalmar län, af en inom Nord-östra delen af Westmanlands län; af minst en inom södra Ångermanland och af en inom Westra och Östra Göinge härader af Christianstads län genom vederbörande myndigheters yttrande och företedde officiela betyg behörigen styrkt, hvarföre erforderlig aflöning för fyra sådana beställningar synes böra beviljas.
I följd häraf och då Utskottet, i likhet med hvad Sundhets-kollegium i dess olVanberörde underdåniga utlåtande yttrat, anser billigheten fordra, att distrikternes innevånare bereda och underhålla bostad för läkaren å det för hans tjensteutölning lämpligaste och såsom station bestämda ställe, får Utskottet, med hänvisande för öfrigt till hvad i afseende å aflöningsbeloppen för provincial-läkarne i allmänhet blifvit i föregående § af Utskottet hemstäldt,' tillstyrka, att arfvoden för ytterligare 4 extra provincial-läkare, nemligen en inom Handbörds härad af Kalmar län, en inom Nord-östra delen af Westmanland, en inom Ångermanland och en inom Westra och Östra Göinge härader af Christianstads län må, till belopp af 500 r:dr för hvardera, å stat uppföras, dock med vilkor, aft de nya distrikterne upplåta och underhålla bostad för läkaren å det ställe, som af KonglMaj:ts vederbörande Befallningshafvande godkännes.
Beträffande åter de i öfrige här ofvan omförmälda motioner ifrågasätta nya läkare-beställningar, är Utskottet, innan vederbörlig undersökning i afseende å de till stöd för motionerne åberopade förhållanden försiggått, icke i tillfälle att bedöma nyttan eller vigten af dessa läkare-beställningars inrättande, hvadan Utskottet hemställer, att ifrågavarande motioner ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Sl. Prof. 1853 # 1854. 4 Sami. 1 Åfd. 27 Haft. 5 18 Stats-Utskottets Utlåtande■, N:o 73. 19:o.
Uti en inom Bonde-ståndet väckt, till Utskottet remitterad, motion har riksdags-fullmäktigen A. ./.