Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ank, till Exp, Utsk. d, 27 Dec. kl. a «, 10.
Memorial till Riksens Ständer, med förslag till ändrad ordalydelse af T'ry ck)r ihet s-för ordningens 5 §. 1 och S mom.
Flere af de i Tryckfrihets-förordningens 3 §. förekommande moment utsätta för samema brott icke ett enda, utan flera straff., af hvilka det ena eller dt andra, efter olika omständigheter, må tillämpas.
Men den fråga, som, i öfverensstämmellse med samma lags 5 §. 4 morn,, lill Nämnden hör framställas, lyder:
Är skriften brottslig efter del lagens rum, åklagaren åberopat?
Härpå skall svaras ja eller nej, utan tillägg eller insk rankning.
Några frågor lill
Domstolen äro så mycket mindre möjliga, sorn
Domstolens ledamöter, efter nämnde frågas öfverlemnande, genast afträda.
Den lill
Nämnden framställda frågan inskränker sig emedlertid icke till ett factum; den omfattar ock tillämpligheten af ett visst lagrum till detta factum.
Men om samma lagrum är ett bland dem, hvilka, med afseende på förekommande skärpnings- eller mildringsgrunder, utsätta mer än ett straff, visar sig lätt, att frågan, utan närmare bestämning, är alltför allmän att med trygghet kunna besvaras af en Nämnd, så framt det icke lillå tes densamma alt på samma gång, som den yttrar sig öfver den åtalade skriftens brottslighet efter det åberopade lagrummet i allmänhet, äfven bestämma, af hvilken grad denna brottslighet är, eller så framt den icke i de till den samma öfverlemnade handlingar har en säker anvisning, huru brottsligheten, i anseende till graden, kommer att anses, i fall dess verklighet af Nämnden erkännes.
Denna svårighet för Nämnden är så mycket kännbarare, som gradskilnaden mellan brott af samma benämning stundom åstadkommer stor skilnad i straff; hvaremot artskilnaden emellan många brott, hvilka det icke faller någon in att benämna med samma namn, åstadkommer ingen sådan skilnad i straff.
Den ökar denna svårighet ytterligare derigenom, alt Nämnden icke bivistar och enligt Bih. till B. S. Prot. 1840, 3 Sami. 35 Häft. 1 2 Constitutions-Vtskottets Memorial, N;o y5. den princip om skyndsamhet, som för tryckfrihetsmål* är antagen, icke torde kunna bivista sjelfva förhöret, och således icke eger den ofta högst -yigtiga insigt i saken., sorn endast genom sådan närvara kan vinnas.
Vid sådant förhållande förtjenar det i Tryckfrihetslagens 5 §. r morn. förekommande stadgande, att åklagarens slutpåstående och den tilltalades förklaring böra vara afgifna, innan Nämnden väljes, mycken uppmärksamhet.
Detta stadgande kan icke åsyfta att lätta öfversigten af bevisningen, för hvilket ändamål samma §:s 4 moment ålägger
Domaren att för Nämnden framställa en kort och noga bestämd skriftlig sammanfattning af målets beskaffenhet och skick.
Det har synts Utskottet klart,, att Lagstiftaren således med nämnda stadgande måste haft en annan afsigt.
Utskottet tillkommer det icke att ingå i pröfning af de skäl, på hvilka man ansett den Accusaloriska rättegången medgifva, att Domaren, i stället för alt endast skilja emellan anklagaren och den anklagade, eger bestämma straffet efter lagen,, utan att behöfva åklagarens ledning eller vara bunden af bans påstående, så att detta icke skulle kunna öfverskridas.
Utskottet anmärker blott, att hvarken Statens säkerhet eller rättvisan synas genom tryekfrihetens missbruk kunna sättas i en våda, sorn skulle göra en sådan rätt för Domaren i dessa mål nödig..
Utskottet vågar således förmoda, att Lagstiftaren med ofvannämnda stadgande mäste hafva åsyftat att lenina Jurymannen, innan han företager sig att besvara den till honom stälMa frågan, fult visshet om den strängaste mening, i hvilken det åberopade lagrummet kan komma att tillämpas.
Detta ändamål vore åter alldeles förfeladt och stadgandet utan ändamål, om Domaren egde rätt att skärpa straffet öfver åklagarens påstående.
Utskottet tror sig alltså endast bidraga lili ett förtydligande af lagens mening, då det till Grund lagsenlig behandling föreslår, att Tryckfrihets-förordningens 5 §. bör i nedanskrifna moment erhålla följande ändrade lydelse: i morn.
Lagligheten — — — — åtalas, och der ransakningen fullbordas bör, genom förhör med parterna, gemm åklagarens slutpåstående, som bör bestämdt upptaga det ströja han yrkar, samt genom den tilltalades slutliga förklaring» Cons li tuli jns-Utskottets Memorial, JV:o j6. 3 5 morn.
Efter inhemtad underrättelse om Nämndens åtgärd skall
Domstolen ofördröjligen för parterna afkunna utslag med tillägga antingen af den bestraffning, hvartill den brottslige sig skyldig gjort, och som, i de jall, der det af åklagaren åberopade lagrum medgif ver straffets bestämmande inom utsatta gränsor, icke må stadgas svårare, än åklagaren yrkat, eller af den upprättelse, hvartill den oskyldigt anklagade kan berättigad anses.
Ant. lill Exp. Utsk. deu 27 Dec. kl. 2 e. m.
Memorial till Riksens Stär,der, med förslag till ändring i Riksdags-Ordningens y6 Nationalrepresentationen eger i Sverige öfver Konungens rådgifvares åtgärder en granskningsrält, som sträcker sig lill de yttersta detaljer.
En följd häraf är, att den af Constitutions-Utskottet verkslälda granskningen af Siats-Rådets Protocoll för sådana år, hvilkas räkenskaper vid den tid, då nämnda granskning försiggick, ännu icke voro afslutade, icke hindrar del Slats-Ulskott, sorn första gängen granskar nämnda räkenskaper, alt framställa, eller då varande Constilutions-Ulskolt och Ständer att upptaga de anmärkningar, till hvilka nämnda räkenskaper kunna föranleda.
Detta är ock i Riksdags-Ordningens 76 §. erkändt, men på ett så ofullständigt sätt, att på ena sidan hvarje sådan anmärkning kan beskyllas för grundlagsvidrighet och, på den andra, en lill tid och ämnen alldeles obegränsad anmärkningsrätt kan yrkas emot hvarje regeringsåtgärd, som bevisligen icke blifvit serskildt granskad. 4 Constitutiom-Utskottets Memorial, iV:o 76.
Det är likväl af vigt för Riksens Ständer, att en laglig oell nödig granskning icke må kunna förväxlas med ett upprifvande af äldre tiders minnen, för att derutur hemta anledning till anklagelse emot män, hvilka på laglig väg icke kunnat ålkommas; och det är af lika vigt för de män, hvilka i de mest ansvarsfulla befattningar åt det allmänna uppoffra sina krafter, att bestämdt känna, hurulänge de måste för sina åtgärder ansvara.
För detta dubbla ändamåls befrämjande och med vilkor alt, i fall Utskottets förslag i Memorialet N:o 68 skulle, med eiler ulan ändringar, Iblifva hvilande till nästa Riksdag, nedanstående förslag må Öfverlämnäs till nästa Ständer endast för den händelse att det nyss förut nämnda vid nästa Riksdag af Riksens Ständer eller Konungen ogillas; samt dessutom med förbehåll, att, i fall båda nu nämnda förslag skulle antagas att till nästa Riksdag bvila, Utskottet må få inkomma med utlåtande, huru det nedanstående till sitt hufvudsakliga innehål 1 må kunna med det i Memorialet N:o 68 afgifna alternativet förenas, får ConsLiLutions-Utskotletjdll grundlagsenlig behandling föreslå, att 76 §.
Riksdags-Ordningen må erhålla följande ändrade lydelse: Allt, hvad Riksens Ständer efler granskning godkänt eller lemnat oanmärkt, bör anses hafva vunnit decharge, i afseende på det granskade, och ingen ny, till ansvarighet förbindande, granskning af nya Ständer i samma mål vara tillåten.
Dock mi en af Con stitutions-Utskottet verkställd granskning af Stats-Rådets Protocoll för en viss förfluten tiderymd icke hindra upptagandet af de anmärkningar, som vid Statsverkets för samma tiderymd, men senare, afslutadg räkenskaper varda gjorda af det Stats-Utskott, till hvilket dessa räkenskaper vid påföljande Riksdag öfverlemnas.
Äfvenledes bör, oaktadt —* — — •— tillkommer.
Constitut'ons-Utskottels Memorial, N;o 77. 5 N:o 77» Ant. lill Exp. Utsk. den 27 Dec, kl. 2 e. ms. Memorial till Riksens Ständer, med förslag till ändring af $ 6 inom.
Tryckfrihet ^-Förordningen, Ilos Conslitulions-Ulskollet linr, med afseende derpå, att stadgandet i 5 §. 6 morn. af Tryckfi ihets-Förordningen, rörande Tryckfrihetsmåls upplagande vid Ivämners-Råtterna i Slockholm, kail hindra KämnersRätternas indragning, hvarom Riksens Ständer, enligt motionärens uppgift, vid flera Riksdagar faltat beslut, Herr M. B igge väckt motion, alt Rådstufva Rätten i Stockholm, likasom i andra städer, må upptaga Tryckfrihetsmål.
Conslitutions-Utskottet har tagit denna motion i öfvervägande och dervid funnit, alt, enär Riksens Ständers underdåniga skrifvelse till Kongl. Majit den 11 Mars i83o visar, både att Kämners-Rätternas upphäfvande äfven istockholm varit salt i fråga, och att Tryckfrihets-lagens ofvannämnda stadgande ansetts deremot lägga hinder, motionären så vida haft skäl lill sin motion.
Men Conslitutions-Utskottet har, i sammanhang dermed, jemväl erinrat sig, alt det af motionären framställda förslaget skulle lemna orördfc det hinder, som Rådstufvu-Rälternes omnämnande i Tryckfribets-Förordningens anförda §. och moment kan ställa emot antagande af förslaget till ny Allmän Civi 1-lag, der en annorlunda organiserad Stads-Rätt föreslås.
Utskottet har derföre trott sig böra, med utvidgning af den omförmälde motionen, och i öfrigt med åberopande af det förslag till ändring af 5 §. 6 moni.
Tryckfrihets-Förordningen, som i Memorialet N:o 79 innehålles, hvilken ändring
Utskottet velat gora oafhängig af den här föreslagna, men hvilken, i händelse den, jemte den nedan föreslagna, skulle godkännas, kommer att, jemte denna, iagtlagas, till Grundlagsenlig behanding föreslå, alt Tryekfrihets-Förordningens 5 §. 6 mom. må erhålla följande Sndjade lydelse:
Lag upptagas vid allmän Underrätt i den stad, der boktryckeriet, ifrån hvilket den åkia - 6 Coust it ut ions-Ut slottets Memorial, N.o y8. gade skriften utkommit, anlagdt är, eller, på sätt i §. innehåller, vid anläggandet anmäldt blifvit.
1 Stockholm sker detta upptagande vid första Allmänna Under-Rätt ; i öfriga städer, der första och andra Under-Rätt finnes, vid den sistnämnda; Academiernes Jurisdictionsrält — — — — — — — — — __ — — annorlunda stadgadt är.
Stockholm den io December 1840.
Ank. till Exp. Utsk. den 27 Dec. kl. 2 e. m.
Memorial till Riksens Ständer, med förslag till ändring af 3 f mom. Tryckjrihets-Förordningen.
Constitulions-Utskottet har i öfvervägande tagit det i TryckfrihelsFörordningens 3 §. 4 morn. förekommande stadgande om ansvar för allt slags lasteligt yttrande om den Regerande Konungens Höga Person eller gerningar, eller om Dess Gemål Drottningen eller om Rikets bestämda Thronföljare.
Med fast öfvertygelse om, huru nära folkets lugn och lycka äro förenade med Majestätets helgd, har Utskottet dock trott, att, när Allmänna Lagen i 5 Cap. 1 §.
Missgernings-Balken omtalar straff å den, som lasteligen talar eller skrifver om Konungens Person eller gerningar m. m., det varit mindre välbetänkt att i Tryckfrihels-Lagen skärpa detta Lagbud genom tillägget af orden: allt slags framför de följande.- Tillägget är öfverflödigt, så vida det åsyftar att förekomma, det något verkligen lasteligt yttrande skall undgå laga ansvar; men det kan, då gränsen är svår att bestämma, lätt föra deröfver och således åstadkomma ett resultat, alldeles motsatt det, som §:ens inledning bjuder, nemligen att de, på hvilka pröfningen af en åtalad skrift ankomma kan, heldre skola fria än fälla. Constitutions-Ulskotlets Memorialj N:o y8.
Ett sådant resultat ian så mycket lättare af nämnda tillägg blifva en följd, som det, enligt 1734 års
Lag, använda ordet lasteligt, äfven utan nu nämnda tillägg, är mindre lyckligt valdt; och således, i förening dermed, blir ännu vådligare.
Skulle detta ord kunna utbytas emot ett lämpligare, skulle Utskottet, för sin delj icke tro något vara att erinra emot att i delta mcment bibehålla det nämnda tillägget, ehuru det visserligen kan anmärkas, att intet af de Öfriga momenten innehåller något motsvarande.
Utskottet tror hvarken Svenska folkets lynne' eller Regerings-Formens anda och ordalydelse vara att förena med den åsigt, som man tämligen ofta hör förklaras såsom det conslitulionellt monarkiska slats-skickets hufvudstödj nemligen alt delta Stats-skick alldeles utesluter icke blott, såsom allmänt erkännes, åtal, utan äfven den hofsam mäste, den i den renaste afsigt och i de vördnadsfullaste uttryck framställda anmärkning mot en Konungens gerning, för hvilken deremot klandret ovillkorligen och emot bättre vetande måste rigtas emot Konungens Rådgifvare, Svenska folket har i alla lider visat, huru väl det förstår den constitutionclla läran om Konungens rådgifvares ansvarighet.
Intet folk är mindre benäget att tillskrifva Konungen de styrelse-åtgärder, med hvilka det är missnöjd!; intet är mera böjdt att för sådana åtgärder hålla sig till dem, hvilka åtagit sig alt gå Konungen tillhanda med upplysningar och råd.
Men om det anser sin Konung hafva begått ett misstag, vill det öppet kunna säga det; ehuru det visserligen vill hålla Konungens Majestät i helgd och vördnad, och mot smädelsen lemna Honom ett eftertryckligt skydd.
I denna anda stadgade g Cap. Konunga Balken i 1442 ‘,rs Landslag, alt hvar som talade å Konungen det å heder Hans ginge eller ära., och kunde det ej fulltyga, skulle straffas till lifvet, och att den, som mot Honom talade andra smädeliga ord, skulle böta eller straffas med fängelse å valten och bröd.
I samma anda gaf en enväldig
Konung genom den högsinnade förklaringen i Kongl. Brefvet 8 Mars 1682, ett nytt stöd åt den åsigt att deri, som erböde sig att fulltyga det han emot Konungen sagt, väl icke medelst någon actions anställande finge sådant utföra; men alt en sådan ej kunde förmenas alt vid sin förklaring fulltyga hvad han sagt, pä det Domaren deraf måtte kunna pröfva, huruvida den anklagade vore till straff skyldig eller icke.
Ännu mindre later det med Svenska folkets, under ada hvälfningar bevarade, frihets-käilek förena sig, alt det mest grundade tadel af en regerings-åtgärd, om ock Konungen i detta ladel alls icke blifvit nämnd, 8 Costilutions-Utsl.cttets Memorial* N:o y8. skall kunna med straff beläggas derföre, alt hvarje regerings-åtgärd., så vida Konungen den beslutit, är en Konungens gerning.
Men äfven i detta afseende anser Utskottet ordet lasleligt, som i i Cap. i §.
MissgerningsBalken kunde hafva sin rätta plats för Tryckfrihets-Lagens 3 §. 4 morn., mindre lyckligt valdt, och i behof att utbytas mot ett annat.
Utskottet får såledrs, och med anledning jemväl af förslaget till ny Criminal-Lag io Cap. 3 §. Straff-Balken, till Grundlags-enlig behandling föreslå att 3 §. 4 morn.
Tryckfrihets-Förordningen må erhålla följande ändrade lydelse:
Allt slags smädeligt yttrande om den Regerande Konungens Höga Person eller gerningar, eller Dess Gemål, Dioltningen, eller Rikets bestämda Thronföljare; Brottet skall straffas enligt Missgernings-Balkens 5 Cap. i §. och skriften coniisqueras.
Slockholm den 1-7 December 1840.
Reservationer: af Herr Friherre Tersmeden: ”Då erfarenheten nogsamt visat, huru 4-'de mom. af 3 §.
Tryckfrihets-Förordningen blifvit stundom så tolkad, att Konungens Regerings-handlingar derunder hafva blifvit hänförda och dymedelst Konungens ansvarige Rådgifvare fått njuta det skydd, hvarmed lagstiftaren endast velat omgärda Konungens höga person, så har det synts 111ig, att ett förtydligande af momentet, sorn förebyggde möjligheten afen sådan tolkning, vore af behofvel påkalladl; denna min mening har likväl ej kunnat göra sig gällande inom Constitutions-Utskottet, hvarföre jag anser mig böra i form af reservation för Rikets Högloft.
Ständer framlägga mitt förslag lill redactions-förändring af 3 §. 4 moni.
Tryckfrihets-Förordningen, så lydande: ”Allt slags lasteligt yttrande om den regerande Konungens höga person eller dess enskilda gerningar” — — — — — — I denna reservation instämde Friherre Kanzou och Hans Jansson, hvilken sistnämnde ansåg klandrande omdömen öfver Regerings-åtgärder icke höra kunna under någon förevändning hänföras till ”lastliga” eller 'smädliga” yttranden om Konungens enskilda gerningar.
Af Constitutions-Utskoit ts Memorial, JS:o y8. 9 Af Herr Grefve Spens: ”Så länge de nuvarande orden bibehållas i 3 §. af Regerings-formen: ”Konungens Majestät skall hållas i helgd och vördnad;” tror jag icke, att det smädeliga yttrandet örn Konungen bör vara det enda förbjudna.
Tryckfrihets-Förordningens 3 §. 4 mern, synes mig kunna behöfva ett förtydligande; men jag kan ej godkänna en så väsendtlig förändring deraf, som Utskottet nu tillstyrkt.
Jag inser, så väl sorn någon annan, den våda, som uppslår, om detta moments lydelse kan medgifva Konungens omgifning och Rådgifvare att fredas för allt klander bakom lagarne om Majestäts-brott, och om en författare kan, enligt detta moment, fällas för ett ladel, som i sjelfva verket har varit emot nämnde omgifning rigtadt
Jag kan äfven erkänna, att momentets lydelse kan föranleda farhåga för sådana händelser; ty alla Regeringsåtgärder äro till deras yttre form Konungens gerningar, cm ock hans omgifning både anses vara och är det verkliga upphofvet.
Men häraf ledes jag endast att, in un tydligare, än som i Utskottets förslag skett, yrka ett öppet erkännande af den satsen, att icke aili klander af Regeringsåtgärder är straffbart.
Denna sats visar sig för mig på ganska många ställen i Sveriges Grundlagar uttryckt; den är det klarast uti andra stadgandet af ofvanomförmfiide 3 §. af flegerings-Formen: — ”Konungens gerningar vare från allt åtal fredade.”
Man tänkte sig ej i Maj och Juni i8ot), då Svenska folket fastställde sin Grundlag, innan de ville välja sig Konung, att fri debatt i tryckta skrifter om, huruvida en Regerings-åtgärd var lämplig eller olämplig, laglig elfer olaglig, skulle kunna förvägras, så länge 86 §. i Regerings-Formeo qvarstod.
Just d noa fria yttrande-rätt, i afseende på Regerings-åtgärder, tror jag i sanning vara medgifvea i denna 3 §. 4 morn. af Tryck frihets-Förordningen, så framt orden rätt förslås.
Dessa ord äro:
"Allt slags lastelig! yttrande om den regerande Konungens höga person eller gerningar.” — Lastligt yttrande om en persons gertling sker, efter milt omdöme, när gerningen klandras och på samma gäng lägges personen till last.
Tolkas momentet så, synes det mig i full öfverensstämmelse med alla principerna för den mycket omtalade ministeriella ansvarigheten i constitulionella samhällen.
Det innefattar då ett ganska enkelt sätt att upplösa ett ofta omlvistadt problem.
Rian har alldeles icke velat tvinga författaren att, i strid med Regerings-Formens intyg om Konungen, såsom den beslutande, framkrångla sin mening genom orden: ”Ministrarnes åtgärd,” elBih. till It.
Prot. 1840. 3 Sami. 35 Iläjt. 3 IO Constdutions-Utskottets Memorial, N:o yg. ler något clvlikt; man liar tillåtit sjelfva factura sanningsenligt framställas, och medgifvit det ärliga klandret; — gerningen får klandras., örn blott författaren på samma gång framställer sin mening, att den ligger Ministrarne till last, att de hafva föranled t beslutet, och att det är mot dem, som opinionens tadel bör rigtas.
Vore jag säker, att momentet alltid skulle så, som här är framstäldt, tolkas, skulle jag afstyrka all ändring i närvarande lydelse; men, såsom ofvan nämndt är, jag erkänner möjligheten af en annan tolkning — deras, som anse allt klander vara lasteligt tal.
Det är med afseende härpå jag har, utan att utbyta ordet lasteligt, godkänt det förtydligande, att orden: ”allt slags,” i början af meningen borttagas — men tillika föreslagit, att bestämdt utsätta, det icke allt klander är lasteligt yttrande—och dessutom att förbjuda allt klander af afsigt; ty der denna tadlas, der lägges gerningen personen tili last.
Jag har derföre tillstyrkt följande Lasteligt yttrande om den regerande Konungens högaperson eller, gerningar, äfvensom allt slags klander af hans ajsigter.” Herr Contracts-Prosten Hallström reserverade sig äfven emot ändrings-förslaget, i det stympade skick, hvaruti det nu framkommit och hvarigenom redaetionen icke kunde sägas hafva vunnit erforderlig klarhet.
Emot Memorialet reserverade sig äfven Herr von Troil, TS:o 79v Änk, till Exp, Utsk, den 27 Dee. kb a e. m.
Memorial till Riksens Ständer med förslag till ändring af 5 Sr 6 mom.
Tryckf rikets-För ordningen.
Brefvet den a5 September 1777 föreskref, att när någon vid domstol angafs för förklenliga tillmålen och hårda omdömen om Konungen och Regerings-sältet, Domaren ålåge till Juslitiae-Revision inberätta målet, för att inhemta Kongl. Maj:ts Kådiga föreskrift, huruvida saken borde ned - Constltutions-XJtskcttcts Memorial, N:o yg. läggas eller med ransakningen fortfaras.
Under den senare tiden hafva yppats tvifvel, huruvida tillämpningen af nämnda Kongl.
Bref vid åtal, som, eldigt Tryckfrihels-Förordningens 3 §. 4 morn., anställas, är med den i Tryckfrihets-Förordningen stadgade Rättegångs-ordning förenlig.
Härtill kommer, att samma Kongl. Bref omtalar förklenliga tillmålen och hårda omdömen, på en gång om Konungen och Regerings-sättet, men icke om den ena och det andra serskildt: ett stadgande, så mycket mindre lämpligt för nu varande förhållanden, som tillmälen och omdömen om Regerings-sättet icke, på grund af Tryckfrihets-Förordningen, äro underkastade ansvar, få vida de icke innefatta lögnagtiga uppgifter och vrängda framställningar.
Så vida den grundsats erkännes, att Konungen hör kunna förekomma fullföljande af åtal, enligt Tryckfrihels-Förordningens 3 §. 4 morn., sjmes den således icke böra lemnäs i ett så tvetydigt skick, som för det närvarande.
Hvad angår frågan om den nämnda grundsatsens riktighet, så och då Regerings-Formens n5 §. hindrar Konungen alt emot den dömdes vilja afböja verkställigheten af en laga dom; då, enligt Tryckfrihels-Förordningens 5 §.
11 moni,, del på hvarje enskild man, som i tryckt skrift blifvit angripen, ulan att angreppet skett i och för embete, beror att åtala angreppet eller låta det gå opå ta hit; och då vården om embetets värdighet, som icke kan anförtros hvarje enskild embetsman, hvad hans embete angår, deremot, hvad angår det Konungsliga Embetet, icke kan lemnäs i säkrare händer, än i Konungens egna, har Utskottet trott den rätt böra Konungen förbehållas att afgöra, huruvida åtal., enligt TryckfrihelsFörordningens 3 §. 4 morn., må ega rum eller icke.
Utskottet får således, med åberopande af det förslag till ändring af 5 §. 6 mom.
Tryckfrihets-Förordningen, som innehålles i Utskottets Memorial N:o 77, hvilken ändring
Utskottet velat göra oafhängig af den här föreslagna, men hvilken, i händelse den, jemte den nedan föreslagna, skulle godkännas, kommer alt jemte denna iagtlagaSj och med anledning jemväl af förslaget lill ny Criminal-Lag 10 Cap. 4 §•
Slraif-Balken till Grundlags-enlig behandling föreslå, att Tryckfrihels-Förordningens 5 §.6 mom, må erhålla följande ändrade lydelse:
Förbrytelser emot denna Lag — — — genom delta Förordnande icke uttryckligen annorlunda stadgadt är.
Ej må åtal ske, enligt 3 4 morn., utan att Konungen eler* till lof gifvit.
Slockholm den 17 December iS4o. 12 Constitutions- Utskott, ts Memorial, N:o yg.
Reser vation af Herr Professor Geijer: ”Då jag anser Kongl.
Brefvet af den 25 September *777 för ett af dessa tillfälliga stadganden, som långt för detta bordt upphöra att åberopas, sedan bestämdare lagar för yttrande-rätten finnas, och då jag i synnerhet hyser den öfvertygelse, att samma Kongl. Bref nu mera ahlvig bordt kunna tillämpas på Tryckfrihets-mål, får jag reservera mig emot allt försök att införa denna oformlighet i vår Tryckfrihets-Lag.” Herr Biskop Holmström har äfven reserverat sig emot ifrågavarande beslut.
C STOCKHOLM, Erméns och Granbergs Tryckeri, i84o.
Conshlations-XJtslcotlets Memorial, N'.o 8ö. t N:o 80.
Ank. till Exp. Utsk. den 27 December, kl. 2 e. m.
Memorial lill Hiksens Ständer, i anledning af återrcmisser å Constitutions- Utskottets Memorial, N:o 58. Conslilntions-Utskotlels Memoria], N:o 56, med fölslag lill ändring af Regerings-Formens 3g, 40, 41, 43 och 43 §§:r, har af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Slåndet blifvit till Utskottet åter hänvi.sadt.
Ridderskapet och Adeln har dervid, såsom sin gemensamma tanka, förklarat följande anmärkningar: 1:0 att ordet sina framför ordet rådslag bör utgå utur förslaget lill förän"!rad redaction af 3p §.; 2:0 att, till följd af den utaf Constitutions-Utskoltet föreslagna uteslutning af sista meningen af nuvarande 39 §.
Regerings-Formen, den i 91 §.
Regerings-Formen nu befintliga hänvisning till 3p §. bör utgå utur den pi §.