Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Och lägga täckelset deröfver af tackskinn, och breda deruppå ett kläde alltsammans gult, och lägga hans stänger dervid; Och breda desslikes öfver skådobordet ett gult kläde, och sätta deruppå fat, skedar, skålar och kannor, der man med ut och in skänker; och det dagliga brödet skall ligga der när; Och skola breda deröfver ett rosenrödt kläde, och betäcka det med ett täckelse af tackskinn, och lägga dess stänger der när; Och skola taga ett gult kläde, och svepa ljusens ljusastaka deruti, och hans lampor med hans ljusanäpor och släcketyg, och all oljokar, som ämbetet tillhöra; Och skola lägga om allt detta ett täckelse af tackskinn, och skola lägga dem på stänger.
Sammalunda skola de ock breda öfver gyldene altaret ett gult kläde, och betäcka det med täckelset af tackskinn, och lägga dess stänger dervid.
All tyg, som de skola med tjena i helgedomen, skola de taga och lägga ett gult kläde deröfver, och täcka det med ett täckelse af tackskinn, och lägga uppå stänger.
De skola ock sopa askona utaf altaret, och breda ett skarlakanskläde deröfver;
Och all dess tyg lägga dertill, der de med skaffa hafva deruppå, kolpannor, gafflar, skoflar, bäcken med all redskap till altaret; och skola breda deröfver ett täckelse af tackskinn, och lägga dess stänger dervid.
När nu Aaron och hans söner sådant gjort hafva, och betäckt helgedomen, och all dess redskap, när hären drager af stad, då skola Kehats barn gå in till att bära det, och skola icke komma vid helgedomen, att de icke dö.
Detta är Kehats barnas tunge vid vittnesbördsens tabernakel.
Och Eleazar, Prestens Aarons son, skall hafva detta ämbetet, att han skickar oljona till lysning, och speceri till rökverk, och det dagliga spisoffret, och smörjooljan, så att han beskickar hela tabernaklet och allt det deruti är, uti helgedomenom, och hans redskap.
Och Herren talade med Mose och med Aaron, och sade:
I skolen icke låta de Kehatiters slägtes ätt förderfva sig ibland de Leviter; Utan det skolen I göra med dem, att de måga lefva och icke dö, om de komma vid det aldrahelgasta: Aaron och hans söner skola gå in, och skicka hvar och en till sitt ämbete och tunga; Men icke skola de gå derin, och skåda helgedomen ohöljdan, att de icke dö.
Tag desslikes summon af Gersons barn, efter deras fäders hus och slägter; Ifrå tretio år och derutöfver, intill femtionde året, och skicka dem alla, som till ämbete dogse äro, att de skola hafva ämbete i vittnesbördsens tabernakel.
Och detta skall vara de Gersoniters slägtes ämbete, det de skola sköta och bära.
De skola bära boningenes tapeter, och vittnesbördsens tabernakel, och dess täckelse, och det täckelset af tackskinn, som ofvan öfver är, och klädet i dörrene af vittnesbördsens tabernakel;
Och den bonaden i gårdenom, och klädet i ingången åt gårdenom, som går omkring tabernaklet och altaret, och deras tåg, och all redskap till deras ämbete, och allt det som deras ämbete tillhörer.
Efter Aarons och hans söners ord skall allt Gersons barnas ämbete gå, allt det de bära och sköta skola; och I skolen se till, att de taga vara på allan deras tunga.
Detta skall vara de Gersoniters barnas slägtes ämbete uti vittnesbördsens tabernakel.
Och deras vakt skall vara under Ithamars, Prestens Aarons sons, hand.
Merari barn, efter deras slägte och fäders hus, skall du ock skicka,
Ifrå tretio år och derutöfver, intill det femtionde året, alla de som till ämbete doga, att de skola hafva ämbete uti vittnesbördsens tabernakel.
På denna tungan skola de vakta, efter allt deras ämbete uti vittnesbördsens tabernakel, att de bära bräden till tabernaklet, och skottstängerna, och stolparna, och fötterna;
Och dertillmed stolparna till gården allt omkring, och fötterna och pålarna, och tågen med all deras redskap, efter allt deras ämbete.
Hvar och en skolen I tillskicka sin del af tunganom, till att taga vara på redskapen.
Detta vare Merari barnas slägtes ämbete, af allt det de sköta skola uti vittnesbördsens tabernakel, under Ithamars, Prestens Aarons sons, hand.
Och Mose och Aaron, samt med höfvitsmännerna öfver menighetena, talde de Kehatiters barn, efter deras slägte och fäders hus;
Ifrå tretio år och derutöfver, intill femtionde året, alla de som till ämbete dogde, till att hafva ämbete uti vittnesbördsens tabernakel; Och summan var tutusend, sjuhundrad och femtio.
Det är summan af de Kehatiters slägte, hvilka alle till skaffa hade uti vittnesbördsens tabernakel; de Mose och Aaron talde efter Herrans ord genom Mose.
Gersons barn vordo ock talde i deras slägter och fäders hus;
Ifrå tretio år och derutöfver, allt intill det femtionde, alle de som till ämbete dogde, till att hafva ämbete uti vittnesbördsens tabernakel; Och summan var tutusend, sexhundrad och tretio.
Det är summan af Gersons barnas slägte, de der alle hade till skaffa uti vittnesbördsens tabernakel, hvilka Mose och Aaron talde efter Herrans ord.
Merari barn vordo ock talde, efter deras slägter och fäders hus;
Ifrå tretio år och derutöfver, allt intill det femtionde, alle de som till ämbete dogde, till att hafva ämbete uti vittnesbördsens tabernakel; Och summan var tretusend och tuhundrad.
Detta är summan af Merari barnas slägte, de Mose och Aaron talde efter Herrans ord genom Mose.
Summan af alla Leviterna, som Mose och Aaron, samt med Israels höfvitsmän, talde efter deras slägter och fäders hus;
Ifrå tretio år och derutöfver, intill det femtionde, alle de som ingingo till att skaffa, hvar i sitt ämbete, till att draga tungan uti vittnesbördsens tabernakel; Var åttatusend, femhundrad och åttatio; De der talde vordo efter Herrans ord genom Mose, hvar och en till sitt ämbete och tunga, såsom Herren hade budit Mose.
Bjud Israels barnom, att de låta alla spitelska komma utu lägret, och alla de som etterflöd hafva, och de som på något dödt orene vordne äro.
Både man och qvinno skola de drifva ut för lägret, att de icke skola göra deras lägre orent, der jag uti bor ibland dem.
Och Israels barn gjorde så, och drefvo dem ut för lägret, såsom Herren hade sagt till Mose.
Tala till Israels barn, och säg till dem: Om en man eller qvinna gör en synd på en mennisko, och förbryter sig dermed emot Herranom, så hafver den själen en skuld uppå sig.
Och de skola bekänna deras synd, som de gjort hafva, och skola försona deras skuld med lika värd, och derutöfver lägga femtedelen till, och gifva honom, som de emot syndat hafva.
Om ingen är, hvilkom man betala skulle, så skall man gifvat Herranom inför Prestenom, undantagen försoningenes vädur, der han med försonad varder.
Desslikes skall allt häfoffer af allo thy, som Israels barn helga och offra Prestenom, vara hans.
Och hvilken något helgar, det skall ock vara hans; och hvad någor gifver Prestenom, det skall ock vara hans.
Tala till Israels barn, och säg till dem: Om en mans hustru förlöper honom, och förbryter sig emot honom; Och någor köttsliga belägrar henne, och varder dock mannenom fördoldt för hans ögon, och varder förskyldt att hon oren vorden är, och han kan icke öfvertygat henne; ty hon är icke beslagen dermed; Och misstankoanden upptänder honom, att han sina hustru misstänker, ehvad hon är oren, eller ej oren; Så skall han hafva henne fram för Presten, och bära fram ett offer öfver henne, tiondeparten af ett epha bjuggmjöl, och skall ingen oljo gjuta deruppå, ej heller lägga der rökelse på; ty det är ett misstankaoffer, och ett röjelseoffer, som missgerning röjer.
Då skall Presten hafva henne fram, och ställa henne för Herran;
Och taga af det helga vattnet uti ett lerkar, och lägga stoft af tabernaklets golf i vattnet; Och skall ställa qvinnona inför Herran, och blotta hennes hufvud, och lägga röjelseoffret, det ett misstankaoffer är, på hennes hand; och Presten skall hafva i sine hand bittert förbannadt vatten.
Han skall besvärja qvinnan, och säga till henne: Hafver ingen man belägrat dig, och du icke hafver förlupit din man, så att du hafver orenat dig, så skall detta bittra förbannade vattnet intet skada dig.
Men hafver du förlupit din man, så att du äst oren, och någor hafver belägrat dig förutan din man;
Så skall Presten besvärja qvinnona med sådana förbannelse, och skall säga till henne: Herren sätte dig i förbannelse och till en ed ibland ditt folk; så att Herren låter förfalla dina länder, och din buk svälla.
Så gånge nu det förbannade vattnet i ditt lif, så att din buk sväller, och dina länder förfalla.
Och qvinnan skall säga: Amen, amen.
Och så skall Presten skrifva denna förbannelsen på en sedel, och två det af med vattnet;
Och skall gifva qvinnone dricka af det bittra förbannade vattnet; och när det bittra förbannade vattnet är gånget uti henne; Då skall Presten taga det misstankaoffret af hennes hand, och veftoffra det för Herranom till ett spisoffer, och offrat uppå altaret.
Han skall taga en hand full af spisoffret till hennes åminnelse, och bränna det upp på altaret, och derefter gifva qvinnone dricka vattnet.
Och när hon hafver druckit vattnet, om hon är oren, och hafver sig emot sin man förbrutit; så skall det förbannade vattnet gå in i henne, och vara henne bittert, så att buken sväller på henne, och länderna förfalla; och den qvinna skall vara till en förbannelse ibland hennes folk.
Är samma qvinna intet orenad, utan är ren; så skall det intet skada henne, så att hon ju må varda hafvandes.
Detta är misstankas lag, när en qvinna förlöper sin man och varder oren;
Eller när en misstankoande upptänder en man, att han misstänker sina hustru, att han skall ställa henne inför Herran; och Presten göre med henne allt efter denna lagen.
Och mannen skall vara utan skuld för den missgerning, men qvinnan skall bära sin skuld.
Tala till Israels barn, och säg till dem: Om en man eller qvinna gör Herranom ett besynnerligt löfte till återhåll; Han skall hålla sig ifrå vin och starka drycker; vinättiko och starka dryckers ättiko skall han ock icke dricka, ej heller det af vinbär gjordt varder; han skall hvarken färsk eller torr vinbär äta.
Så länge som hans löfte varar, skall han icke äta det af vinträ gjordt är, hvarken vinbärskärnarna eller skalena.
Så länge hans löftes tid varar, skall icke rakoknif komma på hans hufvud, tilldess tiden är ute, den han Herranom lofvat hafver; ty han är helig, och skall låta fri växa håret på sitt hufvud.
I hela tidenom, den han Herranom lofvat hafver, skall han till ingen dödan gå.
Han skall ej heller orena sig på sins faders död, sine moders, sins broders, eller sine systers; förty hans Guds löfte är öfver hans hufvud.
Och i hela hans löftes tid skall han vara Herranom helig.
Och om någor oförvarandes bråddör när honom, då varder hans löftes hufvud orent.
Derföre skall han raka sitt hufvud på hans renselsedag, det är, på sjunde dagen.
Och på åttonde dagen skall han bära fram två turturdufvor, eller två unga dufvor, till Presten inför dörrena af vittnesbördsens tabernakel.
Och Presten skall göra den ena till ett syndoffer, den andra till ett bränneoffer, och försona honom, derföre att han syndade öfver en dödan; och alltså på samma dagenom helga hans hufvud;
Att han skall uthålla Herranom tiden till sitt löfte; och skall bära fram ett årsgammalt lamb till ett skuldoffer.
Dock skola de förra dagarna vara förgäfves, derföre att hans löfte vardt orenadt.
Detta är hans lag, som sig förlofvat hafver: När hans löftes tid ute är, skall man hafva honom fram för dörrena af vittnesbördsens tabernakel.
Och han skall bära fram sitt offer Herranom, ett årsgammalt lamb utan vank till bränneoffer, och ett årsgammalt får utan vank till syndoffer; och en vädur utan vank till tackoffer;
Och en korg med osyrade kakor af semlomjöl, blandadt med oljo, och osyrade tunnkakor, smorda med oljo, och deras spisoffer och drickoffer.
Och Presten skall bära det in för Herran, och skall göra hans syndoffer, och hans bränneoffer.
Och väduren skall han göra till ett tackoffer Herranom till den osyrade brödkorgen; och skall desslikes göra hans spisoffer, och hans drickoffer;
Och skall raka dens förlofvades löftes hufvud inför dörrene af vittnesbördsens tabernakel; och skall taga hans löftes hufvudhår, och kasta det på elden, som under tackoffrena är; Och skall taga bogen af väduren sudnan, och en osyrad kako utu korgenom, och en osyrad tunnkako; och skall läggat dem förlofvade på hans händer, sedan han hans löfte afrakat hafver; Och skall veftoffra det för Herranom.
Det är heligt Prestenom, samt med veftoffersbröstena, och häfoffersbogenom.
Sedan må den förlofvade dricka vin.
Detta är dens förlofvades lag, som sitt offer lofvar Herranom för sitt löfte, förutan det han eljest förmår.
Såsom han lofvat hafver, så skall han ock göra, efter hans löftes lag.
Tala till Aaron och hans söner, och säg: Så skolen I säga till Israels barn, när I välsignen dem: Herren välsigne dig, och bevare dig.
Herren låte sitt ansigte lysa öfver dig, och vare dig nådelig.
Herren upplyfte sitt ansigte öfver dig, och gifve dig frid.
Ty I skolen sätta mitt Namn uppå Israels barn, att jag skall välsigna dem.
Och då Mose hade upprest tabernaklet, smort det, och helgat det med all dess tyg; dertill ock smort och helgat altaret med all dess tyg;
Så offrade höfvitsmännerna i Israel, de som ypperst voro i deras fäders hus; förty de voro höfvitsmän i slägterna, och stodo öfverst ibland dem som talde voro.
Och de båro sitt offer fram för Herran, sex öfvertäckta vagnar, och tolf oxar, ju en vagn för två höfvitsmän, och en oxa för hvardera; och hade dem fram för tabernaklet.
Tag det af dem, att det må tjena i vittnesbördsens tabernakels tjenste, och få det Leviterna, hvarjom efter sitt ämbete.
Då tog Mose vagnarna och oxarna, och fick dem Leviterna.
Två vagnar och fyra oxar fick han Gersons barnom, efter deras ämbete.
Och fyra vagnar och åtta oxar fick han Merari barnom, efter deras ämbete, under Ithamars, Prestens Aarons sons, hand.
Men Kehats barnom fick han intet; derföre att de ett heligt ämbete på sig hade och måste bära på sina axlar.
Och höfvitsmännerna offrade till altarets vigning, på den dagen, då det vigdt vardt, och offrade sina gåfvor inför altaret.
Och Herren sade till Mose: Låt hvar höfvitsmannen bära sitt offer fram på sin dag till altarets vigning.
På första dagen offrade Nahesson sina gåfvo, Amminadabs son, af Juda slägte.
Och hans gåfva var: Ett silffat, hundrade och tretio siklar värdt; en silfskål, sjutio siklar värd, efter helgedomens sikel, både full med semlomjöl, blandadt med oljo till spisoffer;
Dertill en gyldene sked, tio siklar guld värd, full med rökverk; En stut af boskapen, en vädur, ett årsgammalt lamb till bränneoffer; En getabock till syndoffer; Och två oxar till tackoffer, fem vädrar, fem bockar, och fem årsgamla lamb.
Detta är Nahessons, Amminadabs sons, gåfva.
På den andra dagen offrade Nethaneel, Zuars son, höfvitsmannen för Isaschar.
Hans gåfva var: Ett silffat, hundrade och tretio siklar värdt; en silfskål, sjutio siklar värd, efter helgedomens sikel, både full med semlomjöl, blandadt med oljo till spisoffer;
Dertill en gyldene sked, tio siklar guld värd, full med rökverk; En stut af boskapen, en vädur, ett årsgammalt lamb till bränneoffer; En getabock till syndoffer; Och till tackoffer två oxar, fem vädrar, fem bockar och fem årsgamla lamb.
Detta är Nethaneels, Zuars sons, gåfva.
På tredje dagen, höfvitsmannen för Sebulons barn, Eliab, Helons son.
En gyldene sked, tio siklar guld värd, full med rökverk; En stut af boskapen, en vädur, ett årsgammalt lamb till bränneoffer; En getabock till syndoffer; Och till tackoffer två oxar, fem vädrar, fem bockar och fem årsgamla lamb.
Detta är Eliabs, Helons sons, gåfva.
På fjerde dagen, höfvitsmannen för Rubens barn, Elizur, Sedeurs son.
Detta är Elizurs, Sedeurs sons, gåfva.
På femte dagen, höfvitsmannen för Simeons barn, Selumiel, ZuriSadai son.
Detta är Selumiels, ZuriSadai sons, gåfva.
På sjette dagen, höfvitsmannen för Gads barn, Eliasaph, Deguels son.
En gyldene sked, tio siklar guld värd, full med rökverk; En stut af boskapen, en vädur, ett årsgammalt lamb till bränneoffer.
En getabock till syndoffer;
Och till tackoffer två oxar, fem vädrar, fem bockar och fem årsgamla lamb.
Detta är Eliasaphs, Deguels sons, gåfva.
På sjunde dagen, höfvitsmannen för Ephraims barn, Elisama, Ammihuds son.
Hans gåfva var: Ett silffat, hundrade och tretio siklar värdt; en silfskål, sjutio siklar värd, efter helgedomens sikel, både full med semlomjöl blandadt med oljo till spisoffer;
Detta är Elisama, Ammihuds sons, gåfva.
På åttonde dagen, höfvitsmannen för Manasse barn, Gamliel, Pedahzurs son.
Detta är Gamliels, Pedahzurs sons, gåfva.
På nionde dagen, höfvitsmannen för BenJamins barn, Abidan, Gideoni son.
Detta är Abidans, Gideoni sons, gåfva.
På tionde dagen, höfvitsmannen för Dans barn, Ahieser, AmmiSadai son.
Detta är Ahiesers, AmmiSadai sons, gåfva.
På ellofte dagen, höfvitsmannen för Assers barn, Pagiel, Ochrans son.
Detta är Pagiels, Ochrans sons, gåfva.
På tolfte dagen, höfvitsmannen för Naphthali barn, Ahira, Enans son.
Detta är Ahira, Enans sons, gåfva.
Detta är nu altarets vigning, på den tiden, då det vigdt vardt, till hvilket de Israels höfvitsmän offrade dessa tolf silffat, tolf silfskålar, tolf gyldene skedar;
Så att ju ett fat höll hundrade och tretio siklar silfver, och ju en skål sjutio siklar; så att summan af allt silfret i faten riste till tutusendfyrahundrade siklar, efter helgedomens sikel.
Och af de tolf gyldene skedar, fulla med rökverk, höll ju en tio siklar, efter helgedomens sikel; så att summan af guldet i skedarne riste till hundrade och tjugu siklar.
Summan af boskapen till bränneoffret var tolf stutar, tolf vädrar, tolf årsgamla lamb, med deras spisoffer; och tolf getabockar till syndoffer.
Och summan af boskapen till tackoffret var fyra och tjugu oxar, sextio vädrar, sextio bockar, sextio årsgamla lamb.
Detta är nu altarets vigning, då det vigdt vardt.
Och när Mose gick in uti vittnesbördsens tabernakel, att med honom skulle taladt varda, så hörde han röstena med sig tala af nådastolenom, som var på vittnesbördsens ark, emellan de två Cherubim; dädan vardt med honom taladt.
Tala med Aaron, och säg till honom: När du uppsätter lamporna, skall du så sätta dem, att de alla sju lysa framföre ljusastakan.
Och Aaron gjorde så, och satte lamporna upp till att lysa framföre ljusastakan; såsom Herren hade budit Mose.
Men ljusastaken var af tätt guld, både hans lägg och hans blommor; efter den eftersyn, som Herren hade vist Mose, så gjorde han ljusastakan.
Tag Leviterna utur Israels barn, och rena dem.
Och alltså skall du göra med dem, att du dem renar: Du skall stänka skärvatten på dem, och allt slätt afraka allt deras hår, och två deras kläder, så äro de rene.
Sedan skola de taga en ung stut, och hans spisoffer, semlomjöl, blandadt med oljo; och en annan ung stut skall du taga till syndoffer;
Och skall hafva Leviterna in för dörrena af vittnesbördsens tabernakel, och församla hela menighetena af Israels barn; Och hafva Leviterna fram för Herran; och Israels barn skola lägga sina händer på Leviterna.
Och Aaron skall veftoffra Leviterna för Herranom utaf Israels barn, att de tjena skola i Herrans ämbete.
Och Leviterna skola lägga sina händer på stutarnas hufvud; och den ene skall Herranom till ett syndoffer, och den andre till ett bränneoffer gjord varda, till att försona Leviterna.
Och du skall ställa Leviterna inför Aaron och hans söner, och veftoffra dem Herranom;
Och skall således afskilja dem ifrån Israels barn, att de skola vara mine.
Sedan skola de ingå till att tjena ut i vittnesbördsens tabernakel.
Alltså skall du rena och veftoffra dem;
Ty de äro min gåfva utaf Israels barn; och jag hafver tagit dem till mig för allt det som öppnar moderlif, nämliga för förstfödingen i all Israels barn.
Förty all förstföding i Israels barn är min, både af menniskor och af fänad; den tid jag slog all förstföding i Egypti land, helgade jag dem mig;
Och tog Leviterna mig till för all förstföding ibland Israels barn; Och gaf dem Aaron och hans söner för en gåfvo utur Israels barn, att de tjena skola i Israels barnas ämbete uti vittnesbördsens tabernakel, till att försona Israels barn; på det att ibland Israels barn icke skall komma en plåga, om de ville nalkas helgedomen.
Och Mose, med Aaron och hela menigheten af Israels barn, gjorde med Leviterna allt såsom Herren Mose budit hade.
Och Leviterna renade sig, och tvådde sin kläder; och Aaron veftoffrade dem för Herranom, och försonade dem, att de vordo rene.
Sedan gingo de in att göra sitt ämbete uti vittnesbördsens tabernakel, för Aaron och hans söner.
Såsom Herren hade budit Mose om Leviterna, så gjorde de med dem.
Detta är det Leviterna bör: Ifrå fem och tjugu år, och derutöfver, doga de till ämbete och tjenst i vittnesbördsens tabernakel.
Men ifrå femtionde året skola de vara löse ifrå tjenstenes ämbete, och skola icke mera tjena;
Utan taga vara på deras bröders tjenst uti vittnesbördsens tabernakel; men ämbetet skola de icke sköta.
Alltså skall du göra med Leviterna, att hvar och en tager vara på sina vakt.
Och Herren talade med Mose uti Sinai öken, i andra årena, sedan de voro dragne utur Egypti land, i första månadenom, och sade:
Låt Israels barn hålla Passah i sinom tid.
På fjortonde dagen i denna månadenom om aftonen, i sinom tid, skola de hållat, efter alla dess stadgar och rätter.
Och Mose talade med Israels barn, att de skulle hålla Passah.
Och de höllo Passah på fjortonde dagen i första månadenom om aftonen, uti Sinai öken.
Allt såsom Herren hade budit Mose, så gjorde Israels barn.
Då voro der någre män orene öfver ena döda mennisko, så att de icke kunde hålla Passah på den dagen; de gingo på samma dagen till Mose och Aaron;
Och de sade till honom: Vi äre orene öfver ena döda mennisko; hvi skulle vi så föraktelige vara, att vi icke måge bära Herranom våra gåfvo i sin tid, ibland Israels barn?
Mose sade till dem: Bider, jag vill höra hvad Herren bjuder eder.
Tala till Israels barn, och säg: Om någor orenas på någon dödan, eller fjerran är ifrån eder på markene, eller ibland edra slägt, han skall ändå hålla Herranom Passah; Dock uti den andra månaden, på fjortonde dagenom om aftonen; och de skola ätat med osyradt bröd och salso; Och skola intet låta deraf blifva qvart till morgonen, och intet ben sönderbryta deraf; och skola hållat efter allt Passah sätt.
Men den som ren är, och icke är på markene, och försummar hålla Passah, hans själ skall utrotad varda utu hans folk; derföre, att han icke hafver burit Herranom sina gåfvo i sinom tid; han skall bära sin synd.
Och om en främling bor när eder, han skall ock hålla Herranom Passah, och skall hållat efter de stadgar och sätt, som Passah kräfver.
Detta sättet skall vara eder allom ens, så dem utländska, som dem inländska.
Och på den dagen, då tabernaklet uppsatt vardt, öfvertäckte det en molnsky på vittnesbördsens tabernakel.
Om aftonen, och sedan intill morgonen, var öfver tabernaklet såsom en eld.
Så skedde det allestädes, att molnskyn öfvertäckte det om dagen, och om nattena såsom en eld.
Och efter som molnskyn hof sig upp ifrå tabernaklet, så foro Israels barn; och uppå hvad rum molnskyn blef, der lägrade sig Israels barn.
Efter Herrans ord foro Israels barn, och efter Herrans ord lägrade de sig.
Så länge molnskyn blef öfver tabernaklet, så länge lågo de stilla.
Och när molnskyn i flera dagar dvaldes öfver tabernaklet, så togo Israels barn vara uppå Herrans vakt, och foro ingen vägs.
Och när så skedde, att molnskyn var på tabernaklet till några dagars tal, så lägrade de sig efter Herrans ord, och foro efter Herrans ord.
När molnskyn der var ifrån aftonen allt intill morgonen, och så hof sig upp, så foro de; eller när han sig om dagen eller nattena upphof, så foro de ock.
Men när han två dagar, eller en månad, eller eljest länge blef öfver tabernaklet, så lågo Israels barn, och foro intet.
Och när han då gaf sig upp, så foro de.
Ty efter Herrans mun lågo de, och efter Herrans mun foro de; så att de togo vara på Herrans vakt, efter Herrans ord genom Mose.
Gör dig två trummeter af tätt silfver, att du brukar dem till att kalla tillhopa menighetena, och när hären af stad skall.
När man blås slätt med dem båda, skall församla sig till dig hela menigheten inför dörrena af vittnesbördsens tabernakel.
När man slätt blås med enom, så skola höfvitsmännerna församla sig till dig; de öfverste öfver tusende i Israel.
Men när I trummeten, så skola de lägren draga af stad, som ligga österut.
Och när I trummeten annan gång, då skola de lägren draga af stad, som ligga söderut; förty, när de resa skola, så skolen I trummeta.
Men när menigheten skall församlas, skolen I slätt blåsa, och icke trummeta.