Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är för märkvärdigt », fortsatte hon, till hälften för sig själf, » det är som o m en ond ande kom- mit in i vårt hus.
Allting har blifvit så otrefligt.
Och de förlofvade sedan!
Fastän man j u ser, huru innerligt de hålla af hvarandra, så är det jämt missförstånd dem emellan.
Och så gräla de och försonas och gräla igen.
Hvad kan det vara? » Blenda hade under systerns monolog visat någon oro, och en svag rodnad uppsteg på hennes kin- der.
Hon svarade dock lugnt: » Bara kärleksgnabb, kära du. » » Kärleksgnabb! » utropade Elsa.
» Ja, skall så- dant följa med, försakar jag gärna kärleken för att slippa gnabbet.
Men aldrig förekommer något dylikt mellan Erik och dig. » Blenda log o c h höjde en smula på axlarne.
» Därvidlag kan j u ingen jämförelse komma i fråga », genmälde hon.
» Vårt förhållande är så lugnt o c h stadigt, så mjukt och sött s o m en blanc- manger, då deras däremot är bara eld och lågor.
Jag undrar just, hur Erik skulle se ut, om han skulle visa någon känsla, vare sig ond eller god.
Det har han bestämdt aldrig gjort i hela sitt l i f.
kanske därför att han inte hyser några, » tillade hon med en half suck.
» Så du talar, » invände Elsa.
» Han, som är den bästa människa j a g vet och håller af dig så myc- ket. » Blenda höjde åter på axlarne, och i detsamma återkom Nils, men ensam, ehuru musiken tystnat.
» Hvart gick Isabella? » frågade Elsa.
N:R 5 4 LÖRDAGEN (629).
UTGIFNINGSDAGAR PRENUMERATIONSPRIS PR Å R: IDUN - KR.
- » 5: - IDUNS MODETID, UTAN PL.
» 3: - REDAKTÖR DEN OCH FRITHIOF HVARJE O N S D A G OCH L Ö R D A G.
8 JULI UTGIFVARE: HELLBERG TRÄFFAS SÄKRAST KL. 2 — 3.
KYRKOGATA 1 6, 1 TR ÖPPNA KL. 1 0 — 5. '
STOCKHOLM, LÖSNDMEMRPRIS: 8 ÖRE.
SVENSKA REDAKTIONSSEKR.
: JOHAN UTSTÄLLARINNOR PÅ N O R D L I N G ALLM.
RIKS 1 6 4 6 ÅRETS IDUNS KUNGL.
PARISSALONGER.
IDA THOKESEN.
1 A R A S V E N S K A konst- n ä r e r h a i c k e i år k o m - m i t till S a l o n g e n m e d några » standard-works ».
D e t råder liksom en tyst öfver- e n s k o m m e l s e m e l l a n n ä s t a n alla u t s t ä l l a r e att i c k e b r i l j e r a.
v i l l s p a r a s i g till d e t s t o r a s l a g e t 1 9 0 0.
N a t u r l i g t v i s är l i k v ä l h v a r o c h e n m å n o m att v i s a s i n konst o c h sin talang i fördelak- tigaste dager, o c h medelnivån är d ä r f ö r g o d, ä f v e n o m m a n här o c h hvar måste göra den a n m ä r k n i n g e n, att själfkritiken ej förmått besegra ärelystnaden o c h äflan a t t » v a r a m e d ».
A c k ja, det t i d s å l ä t t att är n o g i c k e all- f ö r s a k a tillfället d ö m d a att s t a n n a f ö r o b e s t ä m d t i d, k a n s k e f ö r a l l t i d.
D e käm- pande k o n s t n ä r e r n a s s t r i d i P a r i s är m y c k e t f r u k t a n s v ä r d a r e ä n i n å g o t a n n a t k o n s t c e n t r u m i värl- den, o c h när turen ändtligen k o m m e r till d e n, som länge trängts i den oöfverskådliga köen, är det mindre underligt, o m h a n u t a n krus stiger in, äfven o m han som han Detta e j är så önskat.
presentabel, s ä g e r j a g n u alls i c k e m e d särskildt afseende p å våra utställande landsmaninnor, o m IDA MATTON.
EMMA SPARRK.
att f å v a r a m e d, n ä r u t s i k t e r n a därtill ö p p n a s i g f ö r a r b e t s a m m a, f r a m å t s t r ä f v a n d e k o n s t n ä r e r, h v i l k a b e h ö f v a få s i n a n a m n u t i v ä r l d e n, o c h d å h ä n d e r d e t v ä l, att m ä n t a r d e t, s o m finns p å a t e l i e r n o c h s k i c k a r i v ä g, u t a n att n ä r m a r e e f t e r s i n n a, o m d e t i s j ä l f v a v e r k e t k o m m e r att f ö r a n a m n e t ö f v e r d e n n i v å, d ä r d e » o k ä n d a ».
ä r o AGNES KJELLBERG-FRUMERIE.
MARTHA AMKEN, F. SPARRE.
h v i l k a j a g j u e g e n t l i g e n skall s k r i f v a, u t a n f ö r att s ö k a för- klara d e t ej u t a n skäl a n m ä r k - t a f a k t u m, att medelnivån å årets salonger i c k e står synnerligen h ö g t.
N e j, dess bättre, d e s v e n s k a k o n s t n ä r i n n o r n a i Paris hålla sig i c k e b l o t t f r a m m e, u t a n, h v a d m e r a är, o c k s å u p p e i a r t i s t i s k t h ä n s e e n d e.
M a n b e h ö f v e r b a r a se d e m p å u t s t ä l l n i n g a r, a n o r d n a d e a f t. e x.
1 ' U n i o n d e s f e m m e s p e i n t r e s eller a n d r a kvinnliga artistassociationer,
IDUN 1899. d ä r d e o f t a l y s a ö f v e r o c h i g e n o m all d i l e t t a n - t i s m e n, flärden, m o d e k o n s t e n o c h d e t o p e r s o n - liga handtverket.
Nyligen såg jag sålunda på en kvinnlig kollektivutställning i La Bodiniére, där för resten n a m n af g o d klang v o r o repre- s e n t e r a d e, e n s v e n s k a, Julia Beck, ö f v e r g l ä n s a hela samlingen m e d sina drömfyllda, lyriska landskapsdukar.
M e n här gäller det, s o m sagdt, salongerna.
Ett tiotal svenska konstnärinnor — o m j a g ej r ä k n a t m i s t e — e x p o n e r a r i år p å d e b å d a s a l o n g e r n a, o c h d e t t o r d e v ä l u n g e f ä r l i g e n ut- g ö r a d e t a n t a l, s o m f ö r n ä r v a r a n d e är b o s a t t i Paris.
D e flesta h a s l u t i t s i g till C h a m p s - de-Mars-salongen, eller, s å s o m d e t officiella n a m n e t lyder, Société Nationale des B e a u x Arts.
D e t är n ä s t a n m e s t en vogue att e x - p o n e r a p å d e n n a salong, s o m en g å n g represen- terade det u n g a, trotsiga, oppositionella o c h väl äfven d e största konstnärliga krafterna.
T i d e n bleker emellertid äfven de starkaste f ä r g e r, o c h d e t är ej u t a n, att m a n n u f ö r tiden kan observera litet grå s t ä m n i n g öfver de ungas salong.
L i k v ä l är d e n o n e k l i g e n alltjämt den m e s t intressanta.
D e n är d e s s - u t o m m e r a b e k v ä m att s t u d e r a ä n d e n g a m l a s a l o n g e n, p å g r u n d b å d e af d e t m i n d r e a n t a - let e x p o n e r a d e k o n s t v e r k o c h de praktiska arrangementen, s o m befordra öfverskådligheten.
I d u n är i tillfälle att m e d d e l a n å g r a p o r - trätt af s v e n s k a utställarinnor p å årets salon- g e r, o c h d e t är m i g ett n ö j e att åt d e s s a b i l - d e r f ö r l ä n a d e t lif, s o m e t t k o r t f a t t a d t o m - n ä m n a n d e af d e e x p o n e r a d e konstverken k a n förläna.
Just när ni öfverskridit gränsen mellan gamla o c h n y a s a l o n g e r n a o c h b e f i n n e r er m i d t i Champs-de-Mars ' sällsamma marmor- o c h brons- v ä r l d, s o m l e f v e r sitt s t u m m a k r o p p s l i g a o c h s j ä l s l i g a lif u n d e r d e t m ä l t i g a ofvanljuset från m a s k i n h a l l e n s e n o r m a g l a s t a k, s t ö t e r n i på en bekant, s o m kanske m e r än n å g o n annan svensk u n d e r d e senaste decennierna erinrat P a r i s o m S v e r i g e.
H a n sitter d ä r p å s i n p i e d e - stal i e r g i g b r o n s m e d d e t y f v i g a h å r e t sträf- v a n d e åt alla h i m l e n s v ä d e r s t r e c k, l i k s o m d e litterära h u g s k o t t e n i h a n s hjärna, m e d sfinxen i b l i c k e n o c h världssmärtan k r i n g d e n stolta munnen.
Äfven o m n i ej k ä n n e r h o n o m, s k u l l e ni b e s t ä m d t g i s s a p å A u g u s t S t r i n d b e r g.
D e n k o n s t n ä r i n n a, s o m s å träffat o c h g r i p i t h a n s själ, är fru Agnes Kjellberg-Frumerie.
J a g h a r s ä l l a n s e t t ett så k a r a k t ä r s f u l l t porträtt.
L å t v a r a, att m o d e l l e n i n s p i r e r a t, — m a n kan nästan vara viss därpå — arbetet r ö j e r i alla fall d e s s a t v å f ö r e n p o r t r ä t t ö r s å b e t y d e l s e f u l l a, m e n t y v ä r r allt f ö r o f t a s a k n a d e e g e n s k a p e r: i n t u i t i o n o c h f ö r m å g a af p s y k o l o - gisk analys.
F ö r att i c k e t a l a o m själf v a tek- niken.
D e n n a Strindbergsbyst betecknar höjd- p u n k t e n af d e n rikt b e g å f v a d e konstnärinnans a l s t r i n g tills d a t o o c h står ä f v e n h ö g r e ä n d e n f ö r r e s t e n m y c k e t v a c k r e o c h själfulle m a r - m o r b y s t e n » I m m a c u l a t a », l i k a l e d e s u t s t ä l l d i år.
Tränger ni sedan g e n o m hufvudingången i n i m å l e r i a f d e l n i D g e n, skall n i s n a r t n o g h i t t a friherrinnan Emma Sparres b i d r a g till å r e t s sa- l o n g, förträffligt p l a c e r a d t p å c i m a i s e n o c h h e d r a n d e sin plats.
K o n s t n ä r i n n a n h a r i år e n d a s t e n d u k, e n i n t a g a n d e, lifligt o c h a n e k - dotiskt berättande genrebild » L ' espion du m é n a g e » kallad, en ögonblicksbild, o m m a n så v i l l, s n a b b t u p p f a t t a d o c h träffad s a m t r a s k t, skälmaktigt återgifven m e d denna mjukhet o c h g r a c e i p e n s e l n, h v i l k a k a r a k t ä r i s e r a fri- herrinnan Sparres bilder ur hvardagslif.
D e n n a t ä c k a b l o n d i n, s o m l y s s b a k o m p o r t i é r e n till salongen, där herrskapet j u s t sysselsätter sig m e d ett synbarligen m y c k e t roligt samtalsämne, l e f v e r h ä r p å v ä g g e n b l a n d h a l f n a k n a eller p å k l ä d d a k o k e t t e r, b l a n d s j u k l i g a, j o l m i g a eller — 2 — i n t e t s ä g a n d e lifs- o c h n a t u r b i l d e r e t t s u n d t, k ä r n f r i s k t lif, o c h s v e n s k t b l o d r i n n e r i h e n n e s ådror.
o m b o u l e v a r d e r n a s g y l l e n e y t a, h v i l k e t l i k v ä l är lika parisiskt s o m dagdrifvaretillvaron i C h a m p s Elysée.
D e, s o m lärt s i g v ä r d e r a f r i h e r r i n n a n S p a r r e s k o n s t, erfara e n m i s s r ä k n i n g a t t e j b r e d v i d d e t t a a r b e t e se h e n n e s i s t o r d e k o r a t i v stil a n l a g d a » P o l a r d r o t t n i n g », h v i l k e t förra å r e t i e n t r ä n g r e k r e t s v ä c k t e så s t o r o c h b e r ä t t i g a d u p p m ä r k s a m h e t, o c h s o m m a n torde få anse s å s o m i n l e d n i n g e n till e t t n y t t s k e d e a f k o n s t - n ä r i n n a n s u t v e c k l i n g, eller d e t n o b l a, karak- tärsfulla porträttet af grefve W a c h t m e i s t e r, m å l a d t förra å r e t i P a r i s.
Å t e r s t å till sist att på gamla Salongen.
M o r o c h d o t t e r p å s a m m a s a l o n g I J a g tror, att d e t h ö r till o v a n l i g h e t e r n a.
Fenomenet k a n emellertid konstateras p å årets C h a m p s - d e - M a r s - e x p o s i t i o n, t y i s a m m a r u m, d ä r fri- h e r r i n n a n S p a r r e s » E s p i o n » är p l a c e r a d, finner n i e n tafla a f fru Martha Améen, f ö d d S p a r r e, s o m här, s å v i d t j a g v e t, f ö r f ö r s t a g å n g e n d o k u m e n t e r a r sig s å s o m en h ö g s t talangfull djurmålarinnä.
H o n t y c k s ä f v e n i a n n a t af- s e e n d e v a r a ett s ö n d a g s b a r n, d e n n a u n g a d a m, s o m v i d e n ålder, då andra sträfva o c h streta i p r i n c i p s k o l a n e l l e r s o m n y b ö r j a r e p å atelierer, utan vidare r y c k e r in p å Parissalongen, o c h detta icke g e n o m en sidodörr, utan g e n o m den s t o r a h u f v u d i n g å n g, v i d h v i l k e n c e n s u r e n s Cer- berus noggrant vaktar.
F r u A m é e n s » R e g e m e n t s h ä s t a r » är o c k s å i c k e b l o t t i o c h f ö r s i g ett f u l l g o d t a r b e t e, u t a n d e t är o c k s å ä g n a d t att v ä c k a f ö r v å n i n g, n ä r m a n b e t ä n k e r, a t t d e t är s å g o d t s o m e t t debutverk o c h ändå visar en sådan säkerhet i f o r m e n o c h en sådan f ö r m å g a af karaktäri- stik.
D e n u n g a målarinnan har också k ä m p a t s o m e n » h e l k a r l » för sin f r a m g å n g.
I vin- tras satt h o n halfva dagar p å » g ä r d e t » o c h m å l a d e efter n a t u r e n m e d s t u n d o m s t e l f r u s n a fingrar, o c h s j ä l f v a h ä s t g a r d e t s o f f i c e r a r e t y c k t e, att h o n v a r e n h j ä l t i n n a.
P å d j u r m å l e r i e t s o m r å d e h ä f d a r fröken Ida v. Schulzenheim alltjämt sin en g å n g förvärfva- de rangplats.
J a g tror, att d e t v a r u n d e r - tecknad, s o m för några år s e d a n presenterade h e n n e för I d u n s läsekrets.
H o n k o m då just h e m från P a r i s, d ä r h o n f ö r v ä r f v a t e n m e d a l j på gamla salongen.
J a g återfinner h e n n e d ä r ä f v e n i år, l i k a d i s t i n g u e r a d, l i k a f o r m b e h ä r - nämna tre Fru Benedicks-Bruce u t s t ä l l e r i år e n s t o r o c h ståtlig g r u p p i gips, » 1 ' O b s é d é », ett arbete starkt påverkadt af d e n m o d e r n a franska skulp- turskolans sträfvan till e t t ä k t a o c h s t a r k t patos, för öfrigt en m y c k e t duktigt löst upp- gift.
E n a n n a n s k u l p t r i s, fröken Ida Thoresen, är l i k a l i t e t t v e k s a m att t a g a i t u m e d f o r d r a n d e uppgifter.
H o n exponerar en allegorisk staty, » P a x », realistisk i b å d e f o r m g i f n i n g o c h u p p - f a t t n i n g, ett a r b e t e, s o m f å t t e n m y c k e t för- d e l a k t i g p l a t s o c h b e l y s n i n g, o c h s o m är ä g - n a d t att g e n a s t fästa u p p m ä r k s a m h e t e n v i d sig.
F r å n d e t m o n u m e n t a l a till d e t k o n s t i n d u - striella o m r å d e t h a r fröken Ida Matton öfver- g å t t i o c h g e n o m d e a r b e t e n, h o n i år ut- ställer, o c h ö f v e r g å n g e n h a r slagit m y c k e t lyckligt ut.
D e n borduppsats, fröken Matton i år s k u l p t e r a t p å b e s t ä l l n i n g a f v i c o m t e s s e d e S u a r e z d ' A u l a n, är e n u t s ö k t o b j e t d ' a r t i f ö r g y l l d b r o n s o c h u t g ö r e s af e n d e l l y c k l i g t uppfunna o c h väl utförda allegoriska figurer och grupper.
V ä g e n t y c k e s m e d dessa arbe- t e n v a r a g i f v e n f ö r d e n n a u n g a framåtsträf- vande konstnärinna.
Paris, j u n i 1899.
THEODOR DIKTER AF ÖFVERSATTA BLAD.
AF FRITT SIGRID ELM- III.
EROTION.
M I N E N D A T A N K E, fruktan ä r ditt n a m n.
M i n ljufva fruktan, O, låt m i n sista tag m i g i d i n f a m n!
b ö n af dig bli h ö r d o c h kyss min mun, af döden redan U t a f ditt fria l i f e n s t u n d Tänk mig rörd!
skänk.
ej p å m i g, m e n p å m i n k ä r l e k ty den kan ut.
H e n n e s » H v i t a h u n d » är e n a d e l s m a n, o c h hennes pasteller äro raska, m e n på s a m m a gång genomarbetade.
Så l e f ditt lif o c h m i n n s ej m i n a J a g f ö r s ä k r a r, att j a g b l e f s l a g e n i n f ö r d e n n a » o m s a d l i n g » o c h — låt m i g s ä g a r e n t u t — detta stora framsteg.
N ä r j a g ser fröken P a l m s lifslefvande, m e d sådan kärlek o c h ett sådant herravälde öfver akvarelltekniken målade » Hä- star p å v ä g e n m e l l a n S a i n t C l o u d o c h S é v r e s », så u n d r a r j a g, o m h o n e j f ö r s t n u f u n n i t sitt o m r å d e, o c h o m h o n ej h a r e n m i s s i o n att f y l l a g e n o m s k i l d r i n g af d e t t a m o t i v r i k a, ka- r a k t ä r i s t i s k a lif, s o m l e f v e s i P a r i s l å n g t b o r t - LINDBLOM. '
SWINBURNE.
s k a n d e, l i k a f ö r t r o g e n m e d d j u r s j ä l e n s o m för- E n öfverraskning!
Skola d e ej bli förvåna- d e, fröken Anna Palms m å n g a v ä n n e r i S t o c k - h o l m o c h a n n o r s t ä d e s i l a n d e t, n ä r d e få h ö r a, att d e n konstnärinna, s o m, G u d vet i hur m å n g a u p p l a g o r, gifvit oss k. slottet o c h ström- m e n o c h s k ä r g å r d e n s e n t o n i g a fjärdar m e d e n h v i t å n g b å t p å, ett t u tre s l a g i t s i g p å d j u r - m å l e r i?
M e n n i s k u l l e s e, h v i l k a förträffliga hästar h o n nu exponerar p å g a m l a salongen, d e n oförfalskade g e n u i n e parisiske arbetshästen, s å d a n h a n k o m m e r e m o t er i d e n s n e d a g a t u - labyrinten, trött, indifferent, tålig, foglig m e d r ö d a o c h b l å fransar o c h t o f s a r p å d e n å b ä - kiga selen, förspänd dessa oerhörda arbetsåk- d o n m e d gigantiska hjul eller d e n g n i s s l a n d e o m n i b u s e n, p å h v i l k e n k u s k e n sitter o c h snär- tar u n d e r i d e l i g t r o p a f e t t e g g a n d e » y o u p, youp! » skulptriser tänk, i c k e d ö, o c h det k a n j a g.
Gå b o r t!
Men innan drag!
än m i n kind all b l o m s t r i n g m i s t, m i n b l i c k a f s o r g är b l i n d, förr än d u v ä n d e r d i g från mig med o b l o t t e n e n d a k y s s, e n rik, e n Gif b o r t h v a r blott denna e n d a t i m m e a f d i t t lif, e n d a i n g e n a n n a n gif!
O c h sedan, ty j a g vet d u ö n s k a r skall j a g f ö r u l a n och endast harm, varm.
så, t å r a r se d i g g å l ä g g a n e d mitt h u f v u d trött till d r ö m m a r o m d e n g å n g j a g f ö r s t d i g m ö t t.
Min saknad skall ej g ö r a d i g f ö r f å n g, d e n b l i r så k o r t, m i n k ä r l e k b l o t t v a r d e n g a f m i g lif, n u s o r g e n tar o c h hjälper m i g att Jag vet, att i ditt v a c k r a en annan hand ynglingshår i m o r g o n leka o, evigt rika f r ö j d, o m än s o m så r i n g a är, h u r får, ingen så bort, kort.
fann j a g v ä l en e n d a dag b e h a g inför din du, s o m är skön.
rätt d ö, d e t ä r så lätt.
m e n m i n d u varit, d e t tar Jag sin lång, själ, O, h u r u glad j a g du enda, s o m i kärlek k o m mig Fastän d u går, j a g j u b l a r än o c h d e t b e t y d e r f ö g a att j a g när.
därför, dör.
— HÅRDA SINNEN.
D E T V A R u n d e r ett s a m s p r å k e n g a m m a l, n o b e l d a m yttrade, i d e t b o n sakta ska- k a d e på det - vördnadsvärda, hvita hufvudet, att m ä n n i s k o s i n n e t s h å r d h e t a l l t i d h a r s i t t ur- sprung ur j a g e t s själfrättfärdighet o c h uti ego- i s m e n s o f ö r m å g a att v ä g a a n d r a s r ä t t.
M å n n e icke d e n gamlas definition öfver det hårda sinnet v a r träffande p å p r i c k e n?
Se v i icke dagligen o c h stundligen rundt omkring oss uti lifvet o c h i c k e minst i n o m familjekret- s a r n e, h u r u d e t s j ä l f v i s k a, o b ö j l i g a s i n n e t firar s i n a lätta, m e n h ä n s y n s l ö s a s e g r a r, h v i l k a h o s d e ö f v e r v u n n a o c h b e s e g r a d e i d j u p e t af d e r a s h j ä r t a n e f t e r l ä m n a s v i d a n d e sår, f u k t a d e a f b i t t r a tårar, s o m f l y t a i n å t, o c h j u s t d ä r f ö r svida dess mera.
D e t finns n o g m å n g e n, s o m v i l l f ö r s v a r a d e t h å r d a s i n n e t d ä r m e d, att d e t är b e v i s p å stark karaktär o c h e n fast vilja, m e n m ä n - n i s k a n k a n ä g a d e s s a b å d a f ö r l i f v e t så n ö d - v ä n d i g a g o d a e g e n s k a p e r u t a n att d ä r f ö r v a r a hård, ja, ofta n o g g r y m m o t sina m e d m ä n - n i s k o r eller, ä n n u v ä r r e, m o t h e n n e s n ä r m a s t e omgifning.
L å t o m oss se oss o m k r i n g, o c h vi skola finna prof på dessa hårda, oböjliga sinnelag ö f v e r a l l t och.
i alla k r e t s a r.
D e t är i c k e e n d a s t d e » b r u t a l a » m ä n n e n, s o m a n k l a g e l s e n träffar, e h u r u d e n a t u r l i g t v i s ofta n o g groft försynda sig m o t hjärtats o c h h u m a n i t e t e n s l a g a r.
N e j, d e t är allt l i t e t h v a r a f b å d a k ö n e n o c h alla å l d r a r, s o m g ö r a s i g s k y l d i g a till d e s s a h j ä r t e s y n d e r, h v i l k a å s t a d - k o m m a så m y c k e t b i t t e r t o n d t i v ä r l d e n.
D e t hårda sinnet bor lika väl h o s d e n åldriga ma- tronan s o m h o s d e n u n g a, eleganta frun o c h den majblomstrande, sextonåriga m ö n.
Ja, d e t u p p e n b a r a r s i g t y v ä r r i c k e m i n s t h o s bar- n e n r e d a n t i d i g t, o c h h ö r till d e f e l, s o m h o s d e m äro svårast att utrota, i s y n n e r h e t d å de se d y l i k a m ä n s k l i g a utväxter i rikaste m å t t florera h o s s i n o m g i f n i n g, h v i l k e n d e i allt s ö k a att e f t e r l i k n a.
Detta hårda sinnelag har sin djupaste rot i vår tids stora brist p å kärleksfullhet, p å d e n n ä s t a n t o t a l a f r å n v a r o n af o f f e r v i l l i g h e t u t i d e t lilla.
D e stora offren, s o m s y n a s, o c h a f hvilka d e n offrande skördar e g e n v i n s t o c h ära, de f a t t a s i c k e.
M e n att g i f v a efter u t i e n s m å s a k, att u n d e r o r d n a sitt e g e t » j a g », att u n d e r k a s t a s i n f ö r u t f a t t a d e v i l j a e n r i n g a e f t e r g i f v e n h e t — f ö r kårleks s k u l l, f ö r att g l ä d j a en annan, n e j, det förekommer sannerligen i c k e ofta uti vår tid.
Där saknas hjärtats godhet i a l l m ä n h e t, o c h d o c k är d e t j u s t d e n n a g o d h e t, s o m i l ä n g d e n skall o c h k a n u n d e r - hålla den kärlekseld i våra sinnen, s o m bör f l a m m a till l i f v e t s slut.
H u r u m å n g a äktenskap se vi i c k e o l y c k l i g a, j u s t till f ö l j d a f d e h å r d a s i n n e n a.
Kontra- h e n t e r n a k u n n a v a r a b r a, d u g l i g a o c h akt- n i n g s v ä r d a i allt, m e n l y n n e n a k u n n a i c k e k o m m a öfverens.
D e n f ö r s t a g l ä d j e t i d e n för- flyter, u t a n att n å g o t m ä r k s, m e n s å p å e n g å n g slår b l i x t e n n e d, o c h d e t f ö r s t a å s k m o l - net urladdar sig.
H v a d var o r s a k e n?
K a n s k e e n b a g a t e l l, ett o r d, e n å s i k t, e n ö n s k a n, s o m i c k e v a n n d e n a n d r a s b i f a l l, o c h så ä r o slus- sarna p å en g å n g ö p p n a d e för missnöjets storm- flod.
K a n h ä n d a b å d a k o n t r a h e n t e r n a ä r o af s a m m a h å r d a v i r k e o c h af s a m m a o f ö r m å g a a t t g i f v a efter, eller i all v ä n l i g h e t k o m p r o - m i s s a, j a, d å är d e t m y c k e t illa o c h b o t f ö r d e t o n d a står s v å r l i g e n att f å.
K ö l d i n t r ä d e r s m å n i n g o m å b ä g g e sidor, m a n tolererar må- hända hvarandra » för världens skull », m e n m e d k ä r l e k e n är d e t slut.
Man kan j u be- tvifla, a t t d e n n å g o n s i n f u n n i t s, d å d e t v a r 3 så s v å r t a t t u n d e r o r d n a sitt e g e t » j a g » o c h u p p o f f r a s i n själfförträfflighet.
I ett a n n a t ä k t e n s k a p är d e t från b ö r j a n e n s a m t m a n n e n s v i l j a, s o m är l a g o c h g ä l l e r f ö r alla.
H a n s h å r d a s i n n e f ö r s t å r a l d r i g att v i k a eller g e efter.
H ä r är h u s t r u n e n a f dessa blida, veka kvinnor, som åtminstone s ö k a att b ö j a s i g u t i allt o c h v a r a s i n h e r r e och man nndergifven.
Men n o g känner hon i sitt s i n n e, att i c k e allt är så, s o m d e t b ö r v a r a.
H o n v e t, att h o n är s i n m a k e s j ä m l i k e i a n d l i g t h ä n s e e n d e o c h står l å n g t ö f v e r h o n o m p å hjärtats vägnar, o c h likväl förtrampas hen- nes inre människa, likväl m ö t s hennes mest b i l l i g a ö n s k a n eller b l y g a, s a k t a f r a m s t ä l l n i n g m e d ett b a r s k t: » D e t är a l l d e l e s o n ö d i g t!
K o m - m e r aldrig i fråga! » I ett d y l i k t ä k t e n s k a p är k v i n n a n d e n e n - s a m t o l y c k l i g a, o c h styrkes h o n i c k e i sin k ä r l e k till h e m o c h b a r n, så d u k a r h o n n o g snart under, l i k s o m b l o m m a n af brist p å sol o c h ljus.
M å h ä n d a d å ä n d t l i g e n d e n själf- r å d i g e, m y n d i g e m a n n e n får ö g o n e n ö p p n a och finner, hvilken ängel han förlorat.
Nu g r å t e r h a n b i t t r a tårar, h a n k u n d e h a s l u p p i t det, o m han hyst en gnista verklig ö m h e t i sitt b r ö s t o c h l i t e t m i n d r e s j ä l f v i s k h e t.
D e äktenskap, i hvilka ensamt hustruns h å r d a s i n n e är d e t h ä r s k a n d e, o c h d ä r allt skall d a n s a efter h e n n e s p i p a, h ö r a s a n n e r l i g e n i c k e till d e g l a d a s t e.
S å d a n a ä r o t y v ä r r i c k e o v a n l i g a, o c h från d e m h a f v a n o g l y c k a n s o c h fridens änglar för.
alltid aflägsnat sig.
Hvad m å n d e det vara, s o m danat dylika kvinnor, s å o l i k a o c h a f l ä g s n a d e från d e t k v i n n l i g a i d e - alet?
I c k e kan det vara uppfostran, t y k v i n n o - u p p f o s t r a n i v å r t i d är j u g o d o c h i n t e l l i g e n t.