Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Denna brist föll genast syster Rose Gertrude i hennes egenskap af engelsk sjuksköterska i ögonen, och hon bifogar ett kraftigt upprop till de spetälskas vänner att in- samla medel till ett hospital.
Af den hawaiiska staten kan man ej gärna begära, att den skall göra mera an den redan gjort.
Koiiunga- riket har 80,000 innevånare och ensaint på Nolokai finnas 1,170 spetälska att underhålla, förutom alla som kunna finnas pk de andra öarna.
Den nyligen aflidne konung Kalakaua siival som hans drottning Kapiolani lära visat mycken välvilja mot dessa.
sina af olyckan s i svArt hemsökta undersåtar.
Efter drottningen ar Kapiolani-hemmet iiära Honolulw uppkalladt.
Det star under uppsikt af tre franciskaner- systrar och emottager döttrar till spetälska föraldrar.
Af de 35, som
- a 1 ' 141 ' här sedan ' 1885 fatt ett hem, liafva ' blott tre skickats tillbaka till Blolokai .såsom .angripna af fullt utbildad spetiilska.
Till sist må anföra.s iiagra ord ur syste?
Rose Gertriides bref, hiilka biist visa liniu hon sfälf ' fattar siii uppgift.
Hon berättar, att hon ofta under bön och tårar inåste strida mot en häftig laiigtan att återse hem och vänner, inen att hon är lycklig att vara så strängt sysselsatt, att hon siillaii har tid att tanka på sig själf.
Hennes ek- farenhet tyckes ej motsvara läkarnes påstaenden, att de spetälska ej förpesta den omgifvande luften, och hon erkänner, att de sjukas åsyn a r motbjudande.
Meii Iion tillägger:, När Gud pålägger oss en upp- gift, tager han bort all vedervilja hot densamma.^ ' Lidt fka en faellesskole, i Norge.
Vi trader ind pk skolegården.
Det er en stor, vakker plads, omgivet, af lindetrier, med furuskov på den ene side, bölgende enge på den anden, frit beliggende med smuk idsigt &amp; er dit .nierliggende landdistrikt.
Det er ved la-tiden, og vi venter ei lange, der signali- seres med en klokke, og ' snqt marscherer klkse for klasse med sin Iierer i spidsen, gutterne foran, pigerne efter, i fuld orden ud.
Laxe- ren stai !dser ved ' udgangsdören, og- lader .troppen gå forbi, medens den inspicerende lzerer, og lzererinde inGager sine plajise.
Flokken spredes, gutterne går til höire, pigerne til venstre af den rummelige g&amp;rdsplads, og sliart er legene i fnld gang.
Gutternes lege er.
vold- sorninere, liverfor de er helst for sig selv, pigerne er fredelige trods sine hyl, uden livilke deres leg vistnok ei kan existere.
I sin iver forvilder börnene sig ofte over på hinandens pladse; inen de inspice- reqde ser gjerne gje~inem ' fingre dermed, passer kun på, at der .ingen ngreie bliver, T i minntter varer fritiden, og det ser ud til, a t de nydes; börnene spiser, leger, skråler på en gang, og deres ansigter vidner i detheletaget om snndhed og godt humor.
Börnene m % nd mellem h o r time; kim voldsomt regnveir nöder dem til at opliolde sig i korridorerne.
Men pedellen ringer, i et nu er legen ophört, börneiie stiller sig i geled,.
klasse for klasse, gutterne for sig, pigerne for sig, de inspi- ' '.
cerende larerc *) påser orden og ro, der lyder et: » gir agts!
og 21~aer så godr, og s % marsclieres der ind i de respektive klasser, livor de fungerende larere alt er tilstede forat inodtage hver sine elever.
NHr börnene er i klassen, skal der herske stilhed, töiet hanges på plads, böger tages frem, og inden mange minutter er arbeidet i gang.
Gut- teriie indtager de nzermest katheteret varende pladse, pigerne de bagre; der tages ved placeringen ei hensyn til nummer, kim hrorledes ele- verne bedst passer sammen.
Skolens disciplin er så gjennemfört, a t ubehageligheder gutter og piger imellem ei kjendes til; gutterne kan nok hare nappetag sig imellem, pigeme » foïnzermelser~ mellem sig, men uden betydning.
» Kurtis » er et fremmed ord, endnu ei optagen til skolebrug, skjönt.
der kan findes elever af begge kjön i de överst e klasser i omkring 20 ars alderen; ' de store piger finder vistnok som regel, a t jevnaldrende gutter er sm %, og - desuden er de gjerne så optagne af den foresthende eksanien, a t de ei finder tid til » flirtation~.
Börp, i s a r sm % piger i 13-14 års alderen, er snarere vanskeligere at styre, men dette kom- mer dog lidet tilsyne p % skolen, hvorirnod de ofte får et raptus af sat spadsere om eftermiddagen med gutter,.
Dette er dog ogsi i al uskyl-.
dighed, i reglen er de kan gode kammerater, og blander man sig ei op i det, går det som en anden börnesygdom orer p&amp; en, kort tid.
I reglen tåler ikke .gutteme, i s a r de jevnaldrende, nogen » kur- tis » af pigeriie.
E t exempel karakteriserer dette.
E n dag traf In- spektricen en 1 2 ars gaminel pige gradende i skolegirden.
&gt;Nu, hvad feiler dig? » - » Jo, Henrik spandte mig under udinarschen ».
(Bemeldte Henrik var netop bleven elev af skolen, var tilflyttet fra en anden by); » Du tager .feil, vennen min, han puffede ve1 bare til dig af uagtsomhed, du ved han er nykommen og liar endnu ej greie p %, hvordan vi har det. » - » Nei, han gjorde det med vilje, han gjorde det to gange.2 -, Har du varet uskikkelig mod liain da? » - » Nei, jeg har ikke gjort ham noget.~ -, Ja, ja, grid nu ei for det, det gjorde nok ei sk ondt, og jeg skal tale med hen rik.^ Efter skolens slutning talte Inspektricen med gutten, der tilstod, lian havde spandt pigen.
» Hvarfor gjorde du det da?
D - » Jo, de andre sagde, a t hun var så glad i mig.
» - Henrik har sidenefter ladet pigerne vare i fred for så voldsonime kjartegn.
Denne fallesskole er som de fleste andre i Norge oprettet af *) Hele laxerpersonalet, lzrere som lsrerinder, gar under narnet » l %- reiw.
ekonomiske grunde.
*:) Der var på stedet en koiiiiinal niiddelsskole for gutter samt en pigeskole, begge arbeidende iindei.
ekonomiskt tryk og med fh elever.
Komiiiien var fattig og skatterne store.
Da foreslog niiddelsskolens bestyrer en samnieiislutning af begge skoler, og trods iilegen modstaiid fra bekyinrede forsldre, trods forsikringer om, a t deres dötre ei skiilde besöge den skole, koni forbindelsen istand, pige- skolen nedlagdes, der blev bekjeiidtgjort, at fra det nye skoleårs be- gyndelse liavde pigerne adgang til den koiniinale fzellesskoles alle klas- ser, lsrerinder engageredes, og da da-gen kom, iiidfandt der sig piger i nizengdevis, og de bekyinrede forsldre blev snart fsllesskolens bedste venner og beskytteye, og liar åbent og srligt bekjendt sin blindlied fra f ö ~.
~Hvordan kunde vi me, at det skulde arte sig ' så »,.
siger de til sin iindskyldning.
Skolen, der liar bestået so111 fcellesskole i ve1 5 år, taeller inelleni 160-180 elever, fordelte pli 9 ' klasser - pigerne er dog foipligtede til 10 ars skolegang, det vi1 sige, 2 br .. i sidste klasse, - star under en ove: ' laerers bestyrelse og afslutter ined niiddelskoleeksamen.
G y m nasialuddannelse ii&amp; söges i en anden by.
Det engere tilsyn med pigerne ndföres af en dertil ansat inspektrice, der liar at p$se, a t ' pigerne ei overanstraelges, so111 liar at vzre opnierksoin p&amp; deres vaesen.
og opförsel, Iielbred o. s. v., og skride iiid oin foriiödeiit. '
D e n frygt for, at pigeme skulde overanstrznge sig eller indlade sig i nogen mgjaemig kappestrid med gutterne, er Iieldigvis sviindeii sh godtsom bort, og der gjöres ogsa alt fra pkolens side forat lette dem arbeidet, således 2 år i sidste klasse, mindre pensum i matlieina- tik, kortere skoletid o. s. v. Matlieinatik er et fag, pigerne gjennerng5ieiide har vaiiskeligere for elid giitterne.
Gutterile koninier på skolen kl. 8, pigeriie 9, og varer skoletiden til 2 med 10 ininutters pause iiiel- lem tiinerne.
Pigerne har daglig ' gyinnastik under en lzcrerindes le- Deres liåndarbeidstiiiie, 3 gange ugentlig, er fra delse fra l / e 9-9.
1-2, dog shledes, at de börn, der ei orker den laiige skoletid, far ") I Norge viicktes frdgau om samundervisning första $ngen Ar 1883, d&amp; Breviks kominim anhöll om statsbidrag till en inellmskolas uppr5,ttaude under förutstittiiihg af saiii~inder \ ~isiiiiig hela skolkursen igenoiii.
Med rege- ringens s&amp;t3 ' cke iiifördes diirefter sa~niindervisniug, icke blott i Breviks korn~nunala mellanskola, utan iifven i Farsund, Gjövik, Srirpsborg, Maiidal och Kongsvinger.
Sedan dess liar p5 flere ohdra orter i Norge inellaiiskolor för gossar och flickor blifvit upprii-ttade, med delvis eller fullstiindig geiioiii- förd samuiidervisning, och f s h alla h511 iugA tillfreclsst5~llancle utt.ala.nden om deiius auorduiug.
gå hjem kl. 1.
Flere piger deltager dog efter öiiske i undervisningen fra 8-9, uden a t dette generer dem.
Man synes a t spore, a t börnene i fallesskolen har god indfiydelse p&amp; hinanden.
Gutterne stagger uvilkårlig i pigernes nmvsrelse sit vilde vasen, passer sine manerer og sit udseende bedre, og pigerne bliver mere frimodige, mindre saere og snerpede, end hvor de er alene.
Det, a t de ler af hverandre eller kiticerer liverandre, hjalper b e b e end mange ord fra en larers side.
Og ikke mindst indflydelse har det på larerne selv, der aldrig tör glemme, a t de star ligoverfor begge, kjön.
- Med hensyn til flid og evner holder de hinanden stan- gen; som for nzevnt ligger enkelte fag som mathematik, fysik, geo- metri mest for gutterne, mens sprog gjerne er pigernes kj.ephest.
Naturligvis er der hsderlige undtagelser.
Skulde det karakteriserres, er gutternes evne: skarphed i tanken, pigernes: den umiddelbare til- egnelse.
s: *::: Gjerne hvert eller hvert andet å r foretages en udflugt ~ s k o 1 e t i.
r ~ med eleverile til et eller andet vakkert sted i nabolaget, ei for langt v a k for de smks skyld.
Til denne tur indbydes også forlienvierende elever, og det er ei få., voksne herrer og damer, som slutter sig ii1 det glade barnetog.
I fuld orden, under vaiende faner og med fuld musik drager toget dsted om morgenen, pigerne, med de mindste i spidsen, ledsagede af sine larere, derefter gutterne med gelrar p&amp; skulderen, ens ' kladte; under militsr komando, og tilsidst ~ambulan- cell,, en hövogn, prydet med auibulanceflag, fuldpakket af kåber, scliawler, velforsynede nistekurve - hvert barn tager sin mad med sig - og de små, der bliver tratte.
Der gjöres ofte rast, og nasteii hver gang må der spises, for a v i er sk sultne s b; men inödrene kjender apetiten, og der er forsyning nok.
S % ' vandres der videre gjennem skov og ' dal, musikken spiller, eller börnene synger, undertiden in&amp; de give a d t s k for sin f r i d i jiiblende liurraråb, og s&amp; omsider n&amp;r nian frem til stedet, 1 i n r dagen skal tilbringes.
Og hvar de kan spise, de små!
J o miiidre de er, jo mere går der ned, alt skal absolut forteres, helst med en gang.
Og s % spiller musikken, der leges og danses af store og smL i al uskyldighed, i jiibel og glade, larerne deltager i legen, hjalper og veileder, ' passer på, .at alt går pent til.
Men solen begynder a t gjöre lange skygger, det förste signal lyder til opbrud,.
töiet samles, og ordnes, ved det andet stiller troppen
L 145 - sig i tilvant orden, ved det tredie lyder » fremad, marsclio.
Anibulan- cen beiiyttes nu inere af sinå, trzette födder, gangen og niarsclieii er i detliele ei s&amp; korrekt, liist og her opdages en desertör, so111 bare.
vilde plukke nogle blomster, eller bryde af iiogk lövgrene; når inan korniner fil bygransen, rettes ryggerne, gelederne sluttes, aiiibii- lancen forlades, thi ni1 strömmer folk til - fzdre og modre, slagt og venner - forat se » skoletoget », der nikkes og viftes, tratliedeii er glemt, og s i gjöres holdt på byens torv, iniisiken ' giver endnu nogle numinere tilbedste, bagageii uddeles, endnu et liiirra, og toget oplöses.
Kan gutter og .piger opföre sig sh smukt og naturlig på en slig tur, e r.
der sikkerlig ingen fare for deres san~liv indeii skoleris.
fire vzegge.
Naturligvis kan der saere iuangler ved denne soin ved enliver anden menneskelig institution; men fremtiden yil vise, a t disse imng- ler.
ei skyldes skolen, fordi den er &gt;fallesskole ».
Meddelanden Bån Fredrika-Bremer-., ' ' Förbundet.
De svenska tjiinstflickorna i Daiiinark.
Den af Fredrika-Breiner-Förbundet tillsatta komitdn f&amp;- zckedniq af de till D a ~ z m w k utvandrande svenska al1mogeJlickornas ställ ?zi ?zg och arbets för7~dllanden f ortsätter allt j amt sin verksamhet.
Ett ytterligare bidrag till den sorgliga historien om v&amp;ra unga landsmaninnors ställning på andra sidan .Oresuiid lainiiar oss en dansk tidning, som i en artikel redogör för tillståndet vid Haiieiiiose tegel- bruk nara Saxkjöbiiig., E t t stort antal svenska Isviniior äro hiix an- ställda och sysselsatta med ett i högsta grad liårdt och osiindt arbete.
Brukets ägare skulle svhrligen i Danmark kunna finna arbetare, som ville %taga sig något slikt.
De bostäder och lefnadsf örliållaiiden, hvarnied de unga svenskorna inkste nöja sig, äro öfver all beslrflniiig eliindiga.
Enligt kontrakt åtnjuter, livarje arbeterska 4 kronor i vec- kan sasoiii kostpenningar, men i stället för kontanta penningar utdelas fyra sink papperslappar, på h i l k a står skrihet l krona och fabriks- iigareiis namn.
För dessa papperslappar köpas lifsföriiödenlieter i marketenteriet, men natiirligtvis ej på annat 1iA11.
Följden blir, att arbeterskorna blifvn bundna att har skaffa sig livad de behöfva i ' ' '
- stället för att p % annat håll till billigare pris erhiilla bättre varor.
S9 till exempel liar inarketentaren ej p % liela sommarer, haft någoii mjölk, och kvinnorna liafva derfor helt och hallet mast umbära denna dryck; penningar iitfi de ej före arbetstidens utgang.
H ' liarje Italflir, heter det i artikeln, dc (, den ena zlppsättizingeit arbetskrafter reser, s k a f m med ZtGttlzet ng uppsättning genoin miimiskoaf&amp;ren vid Halm- torvet i Eöpenham.
Komitth, soni fick del af denna upprörande astikel, förfrågade sig anghende dess troviixdighet hos sakkunnig person, som sva.rade, att tidningens uppgifter beklagligtvis voro i detalj faktiska; samma person tillfogade dock, att slika förhhllanden torde vara enastfiende.
Genom korsespondens med kompetenta personer i sydliga Sverige har koniit6n till sin glädje erfarit, att iitrandringen synbarligen börjat aftaga, och att Sm&amp;lands och S k h e s iiliga döttrar tyckas allt mera bijrja att nöja sig med det arbete och den knappare arbetsförtjänst, som hemlandet erbjuder.
Emellertid har man så väl i Danmark som i Sverige afven iu- sett den fördel, som skulle vinnas, om alla s. k. fcestekotttor blefve underkastade kontroll; n %riuaste följ den h&amp;af skulle vara, att icke azlktoriserade koinmissionskontor blefve afskaffade.
E t t förslag i detta syfte liar af regeringen blifvit framlagde i danska riksdagen.
För att riksdagsmännen skulle kunna bilda sig ett begrepp om dessa icke auktoriserade kommissionskontors förderfbringande rerksainhet, .inbjöd Dansk E ' liifidesanzfund mot slutet af förlidet &amp; r riksdagens ledaulöter till ett disl~ussions~nöte.
Här framhölls afven den för srenska ar- beterskor vadliga sidan af saken, och aftryck af fröken G. Adelborgs uppsats » Sce) uka8 tjii~istjlickors i~tanlzdriq till Dmlnzark~ utdelades till mötets besökare.
Om qvinnans tillträde till förvarf.
Af Marcus Rubin, Chef för Köpenhamns Statistiska kontor.
Med författarens t i l l ~ t h d för Dagny öfversatt af A.
R. g.
rågar man nu efter orsaken till att - det qvinliga arbetet aflönas så mycket sämre an männens, så niåste de~i,na, 0 &gt; som redan ar aiitydt, väl närmast sökas deri, ait qvinnorna, på grund af sin bristfalliga utbildning, i stora skaror måste söka sig till de enskildta ofvan angifna elementära förvärf, som de kunna gå i land med; att d e derigenom nedpressa lönen för livarandra, och att de härigenom åter tvingas ned till ett mycket ringa lifsuppehalle, hvilket i sin ordning, efter de allmänna reglerna för arbetslönen, blir väsentligt bestämmande för den qvinliga arbetslönen genoni alla satser.
Det ar då icke blott af allmänna humana hänsyn, af hänsyn till personliglietens utveckling, utan i ekonomiskt hänseende, i synnerhet med den öfvermåttan låga qvinliga arbetslönen för ögonen, som fordringarne på qvi~inans tekniska och professio ?zeZZa utbildn ' ing hafva framkonimit.
Man fordrar en lika omsorgsfull undervisniiig i skolor för flickor som för gossar, ett lika fritt och vidsträckt tillträde till fortsättningsskolor för båda parterna, en lika stor inöfning i handel och handtverk för de unga qvinnorna som för de unga männen, och man går sedan ut ifrån, att, nar man sålunda har gifvit qvinnorna del i samma utveckling som männen, så skola deras krafter visa sig.
kunna räcka lika långt som männens, och det skall då också af sig sjelft öppna sig tillträde till fullt ut så många förvarf för det ena könet soni för det andra.
Man lägger härtill, att, till och med om qvin- nornas fysiska krafter äro mindre an männens och att det derför kommer att finnas några förvarf, som äro dem för tunga och som de derför bli utestängda ifrån, så kommer det å andra sidan att finnas förvarf, der det qvinliga tålamodet, handigheten m. m. skall koninia lieniie till godo mer än männen, och man gör dessutom gällande att de arbeten, der muskelkraften spelar den Uagn&gt;l.
största rollen, alltmera öfvertagas af verktyg och maskiner, och.
a t t i allt högre grad öfning och utbildning komma att bli de moment?
soni besiamnia lampligliet eller olämplighet till de olika förvarfven.
Vi vilja utgå ifrån, att ofvan anförda betraktelser äro rigtiga.
Det är ju icke vår mening att i denna framställning sysselsätta oss med frågans fysiologiska sida.
Man kommer har knappast att nä mycket långt utanför erfarenhetens vag, och det kan icke fela, att de för qvinnan återkommande half- eller helpato- logiska tillstånden sanit hela den utveckling.
soni prasis och sedvana från slagtled till slagtled gifvit henne, kommer att få ett stort inflytande på genomförandet af qvinnans likställighet i förvärf med mannen.
Men on1 an dessa förhållanden skola medföra en del svårigheter och missräkningar.
skola de i längden knappast blifva af afgörande betydelse.
Men bortsedt från allt detta ar det, som man från niannens sida gör den temligen enkla betraktelsen gällande:: .ha vi det icke knapt nog, är konkurrensen icke stor nog, skola vi ännu öfverlassas rned qvinlig arbetskraft p5 alla de omriklen, om hvilka vi hittills varit ensamma, skall vår arbetslön nedtryckas ännu lägre an den redan nu befinner sig?
: &gt; En sådan åskådning Zr säkerligen allvarligt nienad, men kan ingalunda bestå - och skall i vår tid icke kunna hafdas - inför ett allvarligt bemötande.
Ty kunna qvinnorna icke svara: ~ H v a r står det skrifvet, att vi skola ha en usel arbetslön, på det att er må vara högre.
att vi skola lefva daligt, för att ni må lefva bättre, att vi skola hämmas i vår utveckling, för att ni må vara herrar och herskande?
Äro vi icke menniskor som ni?
&amp; o vi icke till på köpet de flesta?
Äro vi som de kineser, som amerikanarne jaga bort frin sina kuster, för att arbetslönen icke skall bli nedsatt, eller äro vi icke födda här i landet och uppvuxna har liksom ni?
Vi hafva lika god rätt som ni, och till och med mEd vild skola ni icke kunna hålla oss nere, ty tiden skall visa sig vara starkare a n ni !t: Det är emellertid klart, att ju farre vanskligheter qvinnans utbildning och fria tillträde till de olika förvärfven har att öfver- vinna, ju mindre rubbningar den kommer att ha till följd, dess lättare skola ocksa qvinnorna f2 att göra sin ratt gällande eller att få satt sitt krig igenom.
Hvad mannen frukta ar qvin- nornas arbete i allmänhet och sarskildt.
att de skola:; upptaga platsens för dem.
71 Men man kan val dock icke i allmänhet niena: att .det vore bättre, om qvinnorna, som äro delaktiga i förbyiihet, icke ocksa skulle vara delaktiga i arbekt.
Konseqvensen häraf skulle blifva, att mannen då ocksa borde önska, att samhället ' ville under- halla de flesta af deras eget kön, så att det matte aterst5 så mycket färre för arbetet.
Sådant leder till det absurda.
Det måste alltid, ekononiiskt taget, vara lyckligare för san~hället, om de, som äro täraride, också äro narande, ty ju mer rikedom det produceras, ju mindre falla de tärande de narande till last.
Också i tider af arbetslöshets - måste ju alla icke-arbetande qvinnor betraktas som förökande de arbetslösas antal.
Att skapa en evig arbetslöshet för en större eller mindre del af samhället kan under inga forli5llanden vara meningen.
Man kan Önska en annan ekonomisk ordning d e r en utvandring både af qvinnor och af män, för så vidt de tillstädesvarande arbetskrafterna icke anses kunna blifva så.
produktiva i det samhälle, hvari de finnas, som annorstädes.
Men ' så länge nienniskor finnas uti landet, är det i längden alltid lyckligare för sainhallet, att de arbeta till och med på ett jemförelsevis improduktivt satt, till och med med jemförelsevis illa aflönade förvärf, än att de intet företaga sig.
Man kan ~ t i l Syvende og sidst, satta saken på dess spets och säga, att vilja qvinnorna söka en så riklig användning son) möjligt för sina krafter, men ' möta motstånd h o i männen, som frukta, att det kommer att arbetas för mycket, s5 kan ju för- Iiållandet vandas om.
Det fins tillräckligt med manliga individer, som icke önska ' att arbeta; låt dem bli underhällna af qvinnorna!
Att - tvinga menniskor att ingenting göra, ar ju dock orimligt, så länge det fins s i minga, som man maste tvinga att göra något.
I längden behöfver samhället qvinnornas arbetskraft.
De flesta qvinnor arbeta ju också.
Men hvad männen särskildt frukta ar, att qvinnorna skola upptaga platser för dem, g5 in i de förvarf, dzr mannen vilja vara ensamma.
Satsen: wflytta dig, så att jag kali fä platsw (nôte-toi que je m ' y mettew) vilja män- nen förbehålia sig för livakandra inbördes, i iiödfall för qvinnorna inbördes, men den förargar dem, begagnad af qvinnorna gent emot mannen.
Hvad koninier d5 att inträffa, om qvinnorna, dels frsn de klasser, der de nu icke fullt ut taga del i arbetet, gripa in i produktionen, dels frin samtliga arbetande klasserna söka större utbildning, så att de också kunna konkurrera med männen i de niera qvalificerade förvärfven?
I så fall kommer antagligen en.
stor del af de qvinnor.
som nu söka arbete i de rent elementara förvarfven (de förvarf, som krafva blott ringa eller ingen fack- bildning), att söka mer qvalificerade arbeten (de förvarf, för hvilka facltbildning ar nödvändig).
Beträffande de elementära förvarfven, kommer följden häraf knappast att bli den ' att det blir brist på arbetstillg5ng, ty den lägsta arbetsklassen kommer, åtminstone i de gamla samhällena, beständigt att rekryteras gc- nom födelseöfverskottet, - så länge man icke vagar rakna med en regelbunden och reglerad utvandring till de stallen och de nya samhällen; der det rader brist på sådan arbetskraft.
Till och med om tillgången emellertid fortfarande tillräckligt supp- leras genom befolkningsöfverskottet, så kommer dock den arbets- lön?
som betalas för det qviiiliga massarbetet i dess egentligaste mening, att bli högre an nu.
Ty denna arbetslön bestäm~iies, just på grund af den obegränsade tillgången.
af hand tlraiz k m h j d a vederbörande n~betnre, af de t samhallsni essiga niinim iirii för arbetarnes lefnadsunderliåll.
Men d i detta för qvinnan ar s5 mycket lägre an för mannen, icke blott ernedan dct förutsattes.
att hon bokstafligen förtar mindre - nar det kommer till stycket, är det liar en mycket ringa skilnad mellan den starkt arbetande qvinnan och den starkt arbetande mannen, - utan också emedan det förutsättes, att hon kan bo sämre, lefva sämre, har färrc behof, ofta uhderstödjes af andra, sä att hon kanske knappast helt och hållet skall försörja sig sjelf af arbetslönen, s2 komnier det förändrade samhallsmedvetandet på detta onirådc.
samtidigt med att qvinnan höjes till större social likhet med mannen, att också försöka hennes ekonomiska underhållsmedel, Ii6ja den qvin- liga minimilönen.
detta icke ar gripet ur luften?
att en sådan förändring verkligen kan försiggz, måste en hvar med- gifva, som jemför t. ex. det rum och den sängplats man nu liar i Köpenhamn b.juder tjenstflickor med förhallandena i forna tider.
T y fastan det visserligen kan vara diligt nog, som det ar, s5 ar det dock intet tvifvel om att en förbättring &amp; r intradt och att tjenstefolkets herbergerande på fallbankar och i sjclfva köken m. m. till en stor del har fått vika för de större fordringar sam- hället i allmänhet och tjensteflickorna isynnerhet numera stalla på uppehållsrum och nattlogis.