Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Betänkande ZV.o g3. 21 conomie-Utskotten i sitt Betänkande N:o 35 vid sista Riksdagen upp gjort, äro: Praebendo-Pastorat 70 Begå la dito 396 Vexelvis regala oell palronela x7 Vexelvis regala och consistoriel .
x3 Patronela Pastorat 98 5 ^; Consistoriela Pastorat 628 Slägtpastorat . ^ 63r.
Summa 122.5, men, enligt Berggrens Riksmatrikel, uppgå de till 1239, nemligen af första classen 223, af andra 623 samt af tredje 384 Pastorat. *
Häraf är uppenbart, att ofvannämnde i församlingarne tjenande Prestman äro allt för hardt förnärmade i befordringsväg, äfvensom att de vid Läroverken tjenstgörande, enligt gällande befordringslagar, ega qvar så stora förmoner framför Presterskapet, när den dubbla tjenstårsberäkningen upphört, så alt de böra och kunna vänta den befordran de förtjena.
Den rätta befordringsgrunden för dem bvilar på högre lärdom, hvaråt lagarne lemnat all uppmärksamhet och afsatt alla bättre sysslor.
Det tyckes verkligen som 333 Lärare vid dé lärda Undervisningsverken skulle kunna vara belåtna med uteslutande rätten till Prsebende-Pastoraten, med företrädesrätten till 222 Pastorat af usta classen samt extra petilionsrätten till alla regala gäll.
Att införa eller bibehålla dubbla årsprincipen vill icke säga annat, än att Lärostaten ej skulle vara hjelpt med ett sådant prerogativ, utan behöfva den beqväma utvägen, alt endast räkna år samt slippa den mödosammare alt söka avancement genom högre kunskaper, och med detsamma utan undantag hafva företräde till alla sysslor inom Svenska Kyrkan.
De facla jag här anfort, hvilka jag hoppas skola bestå inför hvarje grundlig pröfning, underställas den upplystes och oväldiges omdöme.
Hvad förhållandet inom Carlstads Stift serskildt angår, så, i händelse Bruks-Predikanten vid Billingsfors fortfarande skulle få ega dubbel årsberäkning samt Lärarne vid de ny Skolorna i Åmål och Philipstad äfven dermed hugnas, inträffar, att Stiftet har 38 dubbla årsberäknare (när de i Stockholm samt vid Academierna tjenstgörande Wermlänningarne inberäknas) till de i Stiftet befintliga 38 Pastoraten.
Derigenom är all utsigt till befordran helt och hållet stängd för de 133 Prestman, som befinnas i förr Allm.
Betankande N.-o g3. samlingens tjenst.
En förändring i elt slikt olyckligt missförhållande är således af bogsta nöden påkalladt och det gläder mig, att Högloft
Utskottet i sitt förslag undanröjt det menliga härutinnan.
Min motion åsyftar ingen hastig eller våldsam förändring i det be stående.
Emedan nuvarande tjenstårs-innehafvure böra bibehållas vid den rätt, dem enligt fullmagt tillkommer, måste den förändring ' jag söu långsamt och successivt fortgå.
Dertill fordras en längre lid* och säkert i a 2 decennier om icke mer, innan all förhöjd tjenstårsberäkning vöre belt och hållet borta. b
Ser man ändtligen på sättet, huru löne-förbättringen vid Läroverken tillkommit, så vinner den sak, för hvilken jag talar, förökadt stöd.
Kongl Läroverks-Comiléen föreslog löneförhöjningen med bestämd underdåmV till ’ styrkan, att de dubbla ären mäUe upnora, sä snart Ibnefö,bährinZ e I bölles.
Kongl. Maj:t har Nådigst gillat Comiteens förslag och med nyss nämnde vilkor begärt medlen vid sista Riksdag, då erhållit dem, och utan tvifvel vid denna Riksdag beviljas de å den ständiga Staten.
Skulle vil koret icke uppfyllas, efter en sådan sakens utgång, så synes som Lärover" ken på elt visst icke ärofullt sätt velat förskaffa sig ökade förmo ner Konungens ord skulle äfven blifva utan all betydelse.
På grund af alla dessa skäl i förening trodde jag tiden nu vara inne* alt Svenska Presterskapet skulle kunna förhjelpas lill den visserligen icke Öfverdrifna förmonen att få befordran vid sådana Prestlägenheter till hvilka de privilegierade, enligt gällande Författningar, på sätt jag bär visat, icke hafva antingen uteslutande rätt eller företrädesrätt; att ali' förhöjd tjenstårsberäkning, vid inträffande vacancer, skulle upphöra och således den af mig väckta molionen vinna bifall.”
Härmed förenade sig Herr Prosten Bolander och Herr Olbers • äf vensom Herr Grefve Horn anförde, att han instämde i den af Herr "Pro" sten Lignell yrkade mening om upphäfvande al all förhöjd tjenstårsberäkning vid befordringar lill Ecclesiaslika Embeten och Tjenster. i '-'i Allm.
Besvoch Oecon.-Ulsk.
N*o $4* N:o q\.
Antom till Exp.-Utst. den 27 Junir.
Ytterligare Utlåtande , i anledning af väckta motioner om dtskillige ändringar i Kongl. Stadgan den g November i83o, angående hvad vid Sjöfart Inrikes orter emellan iakttagas bör.
Pä grund af åtskilliga anmärkningar» som inom Eledervärda Bonde-Ståndet, emot Utskottets, uti berörde ämne, under N:o 69, afgifna Utlåtande blifvit framställda, är detsamma vordet till Utskottet återremitteradt; men som Utlåtandet redan blifvit bifallet af de öfrige 3:ne respective Riks-Stånden, nemligen af Högloft.
Ridderskapet och Adeln den j-ude, samt Högvördige Preste- och Vallöf]. Borgare-Stånden den I2:te innevarande måna°d, så bar Utskottet funnit någon vidare åtgärd å dess sida icke vara erforderlig.
Stockholm den 27 Junii 1834- STOCKHOLM, Ecksteinska.
Tryckeriet, 1834- Allm. Z?e.su. och Oeconom le - Ut.dol le is Utlåtanden Nio .f5t 96. 1 N:o 9 5.
Ankom till Exp, Utsk. den i5 Julii, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 61, om åtgärders vidtagande för att uppmuntra byggnadsföretag i Rikets större Städer och företrädesvis i Hufvudstadens Förenämnde Betänkande liar, pä grund af dervid gjorde anmärkningar, blifvit från Vällofl.
Borgare-Ståndet till Utskottets förnyade handläggning återremitterad t; men som Högloft.
Ridderskapet och Adeln samt Högvördiga Preste-Ståndet den 2 sisth Junii och Hedervärda Bonde-Ståndet d. 28 förutgångne Maji Betänkandet bifallit; så har Utskottet funnit återreraissen ej kunna till någon vidare åtgärd, å dess sida, föranleda.
Stockholm den i5 Julii 1834- N:o 96.
Ankom till Exp. Utsk, den i5 Julii.
Utlåtande, i anledning af väckt Motion, angående lösen af den Span måls-ränta, som utaf Lunds Domkyrkohemman utgår.
Uti ett från Hedervärda Bonde-Ståndet till Utskottets handläggning remitterad t memorial, har Riksdags-Fullmägtigen Jöns Persson {vån Malmöhus
Län hemställt, att ”Skatte-åboerne å Lunds Domkyrkas Hemman måt”le tillåtas lösa deras Spanmåls-ränla efter Markegång, med sexton (16) ”skillingars förhöjning, samt att denna lösen, jemte andra penninge-utskyl”der till Domkyrkan, måtte få liqvideras hos Kronofogden i orten, hvilken ”sedermera borde redovisa uppbörden för Domkyrkans Sysslomän;” och har, såsom skäl till denna framställning, blifvit anfördt, alt nämnde hemman ;iro spridda i två Län och 19 Härader samt aflägse från Lund belägne.
Utskottet, som tagit motionen i öfvervägande, har, i likhet med hvad Bih. till R.
Side Sami. 1 iSule Häftet.
Besv. och Occononiie-Utskoltels Utlåtande JY.o Q~j.
Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskoltet vid sistlidne Riksdag sig yttrat, i fråga om sältet för utgörande af Arrende-Spanmål för Domkyrkohemman, (se Stats-Utskotlets Utlåtande N:o i x43 funnit, att dä
Domkyrkohemmans-åboers skyldighet, alt utgöra deras arrende-Spanmål, är grundad pä de contract, som vid hemmanens tillträdande upprättas, och det således beror på åboerne sjelfve att dervid betinga sig såclane vilkor, som de för sig kunna finna mest fördelaktiga, lärer det, emot 90 §.
Regeringsformen, icke tillhöra Rikets.llöglofl.
Ständer, att med detta enskilda ärende taga någon befattning; hemställande Utskottet alltså, att ifrågavarande Motion måtte förfalla.
Hvilket dock till R.
St;s egen pröfning vördsamt öfverlemna!.
Stockholm d. i5 Julii 1834- N:o 97.
Ankom till Exped.-Utskottet den 15 Julii.
Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande N'.o 6y, angående Ryttares , Soldaters och Båtsmäns dagsverksskyldighet till Församlingarnes Pastorer.
Nämnde Betänkande, som d. a sisth Junii vunnit Högvördige Preste-Ståndets och Vällofl.
Borgare-Ståndets bifall, har af de 2:ne öfrige RiksStånden blifvit återremitteradt, på grund af framställde anmärkningar: a) Inom Högloft.
Riclderskapet och Adeln: 1:0 af Herr Gunther, Carl, som ansett den af Utskottet för ifrågavarande dagsverksskyldighet föreslagne lösen, beräknad till två tredjedelar utaf Markegångsvärdet å manadagsverken, vara för hög, enär den skulle komma att utgöra åtminstone 1 R:dr Banco, och att derföre borde antingen förblifva vid den uti hi ti lis gällande författningar bestämda af tolf öre silfvermyut, eller lösen ej upptagas till större belopp, än en tredjedel af Markegångsvärdet; 2:0 af Herr Rothlieb, Axel Fredrik, i hvilkens tanka, dels antalet af Soldaters, Ryttares och Båtsmäns dagsverken till Presterskapet ej borde öfverstiga hvad som utgöres af torpare, med hvilka de kunde jemföras, dels hälften af Markegångsvärdet vore en billig grund för beräknande af nämnde dagsverkslösen; samt Allm, Desv. och Oeconomie-Ulskottets Utlåtande N.o 97- 3 3:o af Grefve Cronhjelm, Otto August, som anfört, alt då dagsverksskyldigheten i flere orter icke funnes, eller, om den af ålder funnits, åtminstone ej utgjordes hvarken in natura eller med penningar; skulle Utskottets förslag, om bestämmande af dagsverkens antal och lösen derföre, gifva anledning dertill, alt i flere orter uppkomme för Ryttare, Soldater och Båtsmän en dagsverks-skyldighet, hvarifrån de förut varit frie; och borde således det tillägg vid förslaget ega rum, att detsamma endast gällde för de orter, hvarest dagsverks-skyldigheten hittills utgått.
För bifall till Betänkandet, hafva åter Friherre Cederström, Jacob, och Herr von Hartmansdorff', August, talat; och är af den senare anfördt: att den om dagsverks-skyldigheten gällande författning af år 1689 bestämde antalet af gemenskapens dagsverken till tre, och utsatte en då emot deras värde svarande lösen af tolf öre silfver mynt; att Pastor vöre berättigad utbekomma värdet af desse dagsverken, hvilket ej närmare än efter markegång kunde bestämmas; att tvister, som Utskottet genom sitt förslag velat förebygga, ej uppkommo när skyldigheten utgjordes in natura, utan då fråga vore om lösen, i hvilket fall hände, att dagsverks-skyldigheten alldeles icke utginge; att denna obillighet föranledde en olaglighet, hvarigenom Pastor toge sin skada igen, nemligen att gemenskapen finge betala äfven för vigsel, barndop, kyrkogång och begrafning; att
Utskottets förslag innefattade en billig medelväg, i det gemenskapen dels, i stället att förut utgöra dessa dagsverken på egen kost, borde åtnjuta kost af Pastor, dels kunde befria sig ifrån dem alla genom lösen endast för två; att Markegången förmodligen icke vore så hög i någon Province, att härvid kunde blifva fråga om 1 R:dr Banco; men, om äfven så vore, borde anmärkas, att, t. ex. i Skåne uppginge gemenskapens afgifter till Pastor vida öfver sistnämnde belopp ; att den framställde jemförelsen emellan gemenskapen och torpare, samt lämpligheten af en lika dagsverks-skyldighet för dem, egentligen ej hörde till förevarande fråga, som endast anginge rättelse i en gällende Författning; samt att, om gemenskapens dagsverks-skyldighet i åtskillige orter ej blifvit utgjord, vore sådant ett undantag från det lagliga förhållandet och kunde ändras, så snart en Pastor funne för godt att derpå yrka. b) Inom Hedervärda Bonde-Ständet, hvarest Nils Strindlund från Westernorrland, Anders Danielsson från Elfsborgs Län, Johan Bengtsson från Westernorrland med flere af Ståndets ledamöter, under uppräknande af de olika sätt, hvarpå gemenskapens dagsverks-skyldighet till Pastor, i följd af häfdvunnen vana eller serskilde öfverenskommelser, i orterne ut - i Allm.
Besv. och Oeconomie-Utskoltets Utlåtande N-o Q~J. går, och hvilket jemväl i Betänkandet blifvit af Utskottet anmärkt, bestridt antagandet al Utskottets förslag, angående bestämde grunder för dagsverks-skyldighetens utgörande, såsom i mångå fall medförande en flerdubbel tillökning uti gemenskapens bidrag till Presterskapets aflöning, samt yrkat, att det måtte förblifva vid hvad förr varit vanligt, eller hädanefter genom conventioner kunde blifva stadgadt; hvaremot Nils Månsson från Malmöhus
Län yttrat sig för bifall till betänkandet.
Efter öfvervägande af hvad sålunda förekommit, får Utskottet vördsamt anföra, att Utskottet anser anmärkningarne inom Höglofl.
Ridderskapet och Adeln vara genom Herr von Hartmansdorffs utlåtande, som Utskottet nu åberopar, så fullständigt vederlagda, att Utskottet icke har något att dervid tillägga; och beträffande hvad hos Bonde-Ståndet blifvit yttradt, får Utskottet dels hänvisa till de skäl, hvilka, i Betänkandet upptagne, ligga till grund för Utskottets hemställan om förnyelse och förklaring af de rörande mera nämnde dagsverksskyldighet utfärdade Författningar, dels yttra dess åsigt vara, att denna skyldighet, likasom andre prestationer af församlingen till Pastor, kan, oberoende af derom befintlige författningar,, förändras och bestämmas genom serskild convention.
Utskottet finner således icke skäl frånträda h vad i Betänkandet blifvit anfördt och. hemställdt; men, ehuru Utskottet, vid afgifvandet af dess förra Utlåtande, icke ansåg behöfligt, aLt antyda nyss omförmälde åsigt, får likväl Utskottet, på det allt missförstånd mätte undvikas, till dess hemställan om förnyande och förklaring af förordningarne, angående Ryttares, Soldaters och Båtsmäns dagsverks-skyldighet till Församlingarnes Pastorer, föreslå det tillägg, att den Författning, som, i anledning häraf, kan blifva utfärdad, icke må verka till rubbning uti de serskilde överenskommelser om berörde skyldighet, som i laga ordning redan kunna vara ingångne, eller utgöra hinder för sådane conventioners upprättande framdeles..
Stockholm den i5 Julii 1834* Allm.
Eesv. och Occonomie-Ulikotlets Betänkande N. o 98. 5 N::o f)8.
Antorn till Exp.-Ulskottet den 16 Julii.
Betänkande, i anledning, af väckte Motioner, angående Gästgifveri- och Postskjuts väsendet samt forvagns-in rättningar.
Till Utskottets handläggning hafva blifvit remitterade följande, skjutsväsendet och dermed gemenskap egande ämnen rörande, Motioner, nemligen : Frän Höglojl.
Ridder skåpet och Adeln, af Friherre Cederström, Anders, samt Herrar Hammarhjelm, Carl Fr., Hägerflyckt, Gustaf, och von Sydow, Axel Reinhold.
Frän Högvördiga Preste-Stäindet, af Herr Prosten Ödmann, med hvilken sig förenat Herr Doctor Ruus. Frän Vällofl. Borgare-Ståndet, af Herrar Werrn, Petre, Sjöblom, Mellbin och Trolin, jemte en, af Herr IVerns Motion föranledd, discussion.
Frän Hedervärda Bonde-Ständet, af Nils Insulin och Johan Peter Jansson från Stockholms Län, Anders Johansson och Johan Andersson från Uj isala Län, Eric Norberg, Anders Andersson och Eric Ersson från Westerås Län, Eric Persson från Gefleborgs Län, Johan Bengtson från Westernorrlands
Län, Anders Normark från Westerbottens
Län, Sven Jonsson och Eric Nilsson från Jemtlands Län, Bengt Ericsson från Wermlands Län, Gustaf Gustafsson från Södermanlands Län, Anders Andersson och Botvid Jonsson från östergöthlands Län, Lars Larsson, Anders Brisman och Anders Andersson från Skaraborgs Län, Anders Danielsson från Elfsborgs Län, Peter Jönsson från Jönköpings Län, Olof Jeppsson från Blekinge Län, Per Nilsson, Jöns Jönsson och Per Jönsson från Christianstads Län, samt Anders Nilsson och Jöns Persson från Malmöhus Län.
De i förenämnde Motioner gjorde framställningar kunna sammanfattas i följande förslag: 1:0 Att Skjuts- och Postväsendet borde förenas och diligence- eller forvagns-egare för sådant ändamål få öfvertaga Postföiingen, så snart de utsträckt diligencefarten från Hufvudstaden till någon af Rikets gränsorter, å de tider, som för posternes fortkomst äro eller blifva bestämde; hvilken åsigt jemväl blifvit af Herr Prosten Ödmann framställd, dock såsom afsedd följd af en utvidgad allmän inrättning af forvagnar. 2:0
Att då, bland orsakerne till allmogens långsamt stigande förkof - 6 Allm.
Besv. och Oeconornie-Utskollets Betänkande N.o gS. rån, ingen är af mora vidsträckt och förderfligt inflytande, än Skjutsningshestyret i sin närvarande form, hvilket allmogen, enligt hvad äldre handlingar visa, ej ursprungligen räknat hland sine laglige onera, utan till eu början, för att undgå de tryckande olägenheter, hvilka från ett barbariskt tidehvarf äro kände under narnn affriskjuts och våldgästning, åtagit sig en afgift, kallad Skjutsfärdspenningar, egentligen afseende Kronans angelägne ärenden och derefter vid 1-723 års
Riksdag fått hållskjutsen såsom ovilkorlig skyldighet sig ålagd; vore det angeläget alt sistnämnde börda afskaffades och communicationer inom landet på ett mera ändamåls- och rältsenJigt sätt befordrades, derigenom att Diligence-inrättningar å de större stråkvägarne och emellan städerne tillvägahringas; för befrämjande af hvilket ändamål föreslagits, att Skjutslegan borde höjas, och Bolagen berättigas att emot skyldighet att å bestämda dagar hålla forvagnar eller diligencer tillhanda, med håll- och reservskjutslagen ingå aftal om öfvertagande af det hästantal, som för förskaffande af dem, hvilka å diligencerne kunna färdas, skulle erfordras, emot den vedergällning, som af Skjutsnings-skyldige kund# betingas; äfvensom att, för uppmuntran af dylike företag, en summa borde i Riksgälds-Contoret anvisas till lån, emot 2 procents ränta, jo års successiv betalning och säkerhet, sora af Fullmägtige kunde godkännas, för sådane personer eller bolag, hvilka visade sig hafva öppnat diligence-fart af vidsträcktare beskaffenhet. 3;o Att all tvång-skjuts måtte upphöra och hästhållningen vidskjutsstationerne upplåtas åt entrepreneurer, hvilka, om de med legans förhöjning till 24 sk. milen för hvarje häst ej kunde blifva belåtne, borde af Statsmedel erhålla nödigt tillskott, derigenom alla medborgare-ciasser, bland hvilka landtbrukare minst begagna skjuts-anstalterne, skulle komma att i skjutsbördan deltaga; men om sådant ej skulle medgifvas, har Olof Jeppsson, äfvensom Pehr Nilsson från Christianstads
Län hemställt, att ersättningen till entrepreneurerne matte på alla skjutsnings-skyldige hemman inom hvarje härad fördelas, och derefter alla utgöra krono-skjuts, i händelse ej äfven den kan afskaffas; hvarjemte Johan Bengtsson föreslagit åtskilliga reglementariska stadganden i afseende på entreprenaders verkställande. /po
Att håll-skjutsen måtte alldeles afskaffas, med afseende på dess både i oeconomiskt och moraliskt hänseende förderflige följder, och entreprenader införas, till befrämjande hvaraf diligence- och foryagns-inrältningar borde på allt möjligt sätt uppmuntras; att en afgift, den Insulin föreslagit till en R:dr B:co för hvarje helt hemman, borde de hållskjuls-skyldige åläggas; för hvilket ändamål Anders Andersson från Skaraborgs Län Allm.
Bcsv. och Occonomie-Ulskoltcts Betänkande N.o g 8. 7 ansett en förändring i Kgl. Förklaringen den ii Dec. 1766 nödig; att legan skulle höjas, efter de flestas önskan, till 24 sk. milen för hvarje häst, vagnpenningar inberäknade; men, enl. ylnders Nilssons från Malmöhus Län mening, lill 3a sk. tinder de sex månaderne af året, räknade från den 1 Nov. till d. 1 Maji, och lill 24 sk. under den öfriga tiden, vagnpenningar oberäknade; enl.
Pehr Nilsssons åsigt till 20 sk. milen; enligt Jan Peter Janssons från Stockholms Län till 28 sk. per mil, utom lega för vagn 8 sk. och för sadel eller enbetsåkdon 6 sk. milen; enligt Jöns Jönssons från Christianstads
Län mening, med värdet af ett dränge-dagsverke efter markegångspris, när skjutsning verkställes 2 mil och proportionaliter för längre eller kortare väg; och enligt Herr Wcerns tanka lili 28 sk. på landet och 3a sk. i stad, jemte 4 sk* per mil för åkdon, hvilken förhöjning sistnämnde Motionair ansett nödvändig, för att göra hela skjutsnings-bestyret lill föremål för enskild industri och omsider från jordbruket kunna borttaga denna börda, hvilken i så många afseenden är oförenlig med allmogens sanna fördel; och hafva med Herr IVorri sig förenat Herrar Halling och Petre', hvaremot Herrar Leffler, Cederborg, Wijkman, Helleday och Hahn yttrat stridiga åsigter, äfvensom Herr Santesson anmärkt, att skjutslegans ovilkorliga förhöjning i främsta rummet torde motverka entreprenader och derjemte skulle medföra ökade utgifter för Kronans transporter, hvarföre legan borde lämpas efter olika locala förhållanden; i anledning hvaraf Herr Petre' hemställt, om ej 24 sk. milen för en häst vore lämpligaste förhöjningen, hvilken borde få tillgodonjulas, endast der entreprenader tillvägabringas. 5:o
Att reserv-skjutsen måtte på en enlreprenad-auclion till den minstbjudande, genom Konungens Befallningshafvandes försorg, efter vederbörandes derom skeende anmälan utbjudas och upplåtas. 6:0
Alt det antal hästar, som enligt rese-reglementet embets- och tjenstemän bestås, måtLe, så vidt ske kan, inskränkas. 7:0 Att, — då Gästgifveri-förfaltningarne tid efter annan undergått sådane förändringar, att de endast i vissa fall äro gällande, och de föreskrifter, som ännu qvarstå, påkalla rättelser, serdeles i hvad angår rättigheten att begagna gästgifveri-skjuts, som i anledning af förändrade omständigheter och utvidgade näringsfång blifvit utsträckt öfver de skjuts-skyldiges egentliga’åliggande, och ofta är beroende på gästgifvares och hållkarlars godtyckliga förfarande, men det är af yttersta vigt, att sådane påbud, som skola tjena de skjutsande och resande till efterrättelse, innehålla tydliga och bestämda föreskrifter, i en författning sammandragne, med mera fullH||äindighet, än de nu i dagböckerne äro att tillgå;—ett förslag till Allmän :8 Allm, Besv. och Oeconomie-Utskotlels Betänkande lY~o 98.
Gäslgi fveri-Ordning allisa måtte af Utskottet utarbetas, för att af Rikets Hög lo fl. Ständer till Kongl.
Maj: ts Nådiga pröfning och fastställelse i underdånighet öfve riem nas. 8:0 Att
Gesäller måtte förklaras berättigade att af gästgifveri-sk juts, emot vanlig lega, sig begagna, hvarigenom de, i följd af deras skyldighet att resa till fots, ofta med skäl öfverklagade olägenheter för landet, skulle lill större delen upphöra. 9:0
Dessutom hafva, med afseende på serskilda local-förhållanden, lie danna milde framställningar skett af: a) Friherre Cederström, Anders: alt åliggandet för hemmansägare på Wermdön att utgöra hållskjuts vid Fittja gästgifvaregård måtte upphöra och skjulsnings-skyldigheten, om den skall fortfara, få utgöras vid en gästgifvaregård, som å Wermdön är behöflig och der borde inrättas. b) Herr Trolin, såsom Fullmägtig för Södertelje; att skjutslegan i nämnde stad måtte förhöjas till 3a sk. milen för hvarje häst, emedan skjutsningsbesväret för staden, som är förbunden hålla a5 hästar i dygnet, under närvarande omständigheter, alldeles medtager det lilla samhällets tillgångar. c) Jöns Persson från Malmöhus Län, att de så kallade paket-, Tyska och snäll-posterne, af hvilka den första 2:ne gånger, Tyska posten fyra gånger och snällposten en gång i veckan, emellan städerne Helsingborg, Malmö och Ystad, med gäslgifvare-skjuts, till de skjuts-skyldiges betungande, fortställas, hädanefter måtte, medelst beling, förskaffa sig erforderligt antal hästar, så vida ej snäll-posten skulle kunna med vanlig postskjuts fortskaffas. dj) Sven Jonsson från Herjeådalen, med hvilken sig förenat Anders Mårtensson från Jemtlands Län: att legan för skjutsning emellan Wemdalen och Klöfsjö, öfver det så kallade Klöfsjöfjellet, i anseende till vägens längd och svåra beskaffenhet, måtte höjas till 24 sk. milen för hvarje häst, vagnpenningar oberäknade. e) Gustaf Gustafsson och Botvid Jonsson, med hvilken senare instämt Anders Andersson från Östergöthlands
Län; att minskning af hållskjutshästarnes antal mätte få ega rum vid alla gästgifvaregårdar emellan Stockholm och Norrköping den tid af året, då ångfartyg gå emellan nämnde städer, helst resandes antal minskas till mera än hälften, hvadan skjuts så mycket mindre begagnas, men de skjuts-skyldige, det oaktadt, få undvara folk och dragare, ulan att någon inkomst erhålles. fj Johan Andersson, understödd af Anders Andersson från Westerås - Allm.
Besv. och Occoiiomie-Ulslioilcls Betänkande N.-o gS. 9 ås Län: alt enahanda minskning i hållskjuts-anslaget malte lill v aga bringas vid gästgifvaregårdarne norr om Mälaren ända till Arboga, den lid af året, då ångfartyg för resandes forlkornst begagnas. g) Eric Nilsson från Jemtlands
Län: att skjutslegan i staden Östersund mätte böjas, i likhet med livad för Rikets öfrige städer är eller kan blifva bestämdt.