Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet anser, att denna frågas fortsatta återkommande vid flera riksdagar •utvisar, att den förda klagan icke lärer sakna grund, men förmodar, det orsaken dertill bör sökas mera i rote-hållarnes brist på kännedom af sina rättigheter och om de författningar, som angående rekrytering äro, till bevarande af så väl rote-hållarnes sem soldaternes rätt gällande, än uti en obehörig inverkan af befälet vid kontraktsvilkorens bestämmande, hvilken kan antagas icke böra ega rum, der rote-hållarne stödja sin talan på gällande författningar.
För att de må sättas i tillfälle härtill, tror Utskottet, som i allmänhet delar ofvanberörde af Rikets Ständer vid 1840—1841 årens riksdag både i ena och andra hänseendet uttalade åsigter, det vara billigt oell med afseende å den förda klagan nödigt, att tjenlig åtgärd vidtages, men då härvid kommit i betraktande, att det tillgår olika med rekryteringen i olika landsorter och att följaktligen serskilda anledningar till klagomål deröfver i serskilde provinser förefinnas, så anser Utskottet ock, att en i allmänna ordalag affattad och för rikets aila län gällande föreskrift i förevarande afseende, sådan som motionären begärt, svårligen blefve för vinnande af ändamålet tillfyllestgöraude.
Deremot torde det vara lämpligare att öfverlemna åt landshöfdingarne, hvilka hafva sig uppdraget att vid rekryteringsmötena iakttaga rote-hållarnes rätt och bästa, att äfven hvar i sin ort tillse, att sådana missbruk, som af motionären öfverklagats, må upphöra och hvarom de kunde erhålla nådig föreskrift.
På grund af hvad sålunda blifvit anfördt får Utskottet vördsamt hemställa, att Rikets Ständer ville hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det landshöfdingarne måtte i nåder anbefallas att, hvar i sitt län, vidtaga lämplig åtgärd för att bereda rote-hållarne kännedom om gällande författningar, i afseende å upprättandet af kontrakt emellan dem och rekryt, samt för öfrigt noga hålla hand öfver efterlefnaden af berörde stadgande!).
STOCKHOLM, F. d. Schultz e’s Boktryckeri, 1851.
Utlåtande N:o 20. 1 i\:o 20 Ank. (ill Exp.-Utsk. d. 25 Jan. 1851, kl. 12 midd.
Utlåtande, i anledning af väckt fråga om upphäfvande af stadgandet, att Kongl.
Maj:ts Befallningshafvandes Utslag i roteflyttnings- m. fl. mål skold'Kammar-Kollega pröfning underställas.
Från Hedervärda Bondeståndet har lill allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet blifvit remitternd en motion af Riksdagsfullmäktigen Magnus Mänsson från Östergöthlands län, hvaruti han anfört, alt, då nådiga Cirkuläret den 30 Maj 1826 innehölle, icke allenast det ansökningar om utbyten af från stamrotar aflägsna hjelprotar samt om alla roteflyttningar i allmänhet böra ske hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, hvilka ega att, efter förekommande omständigheter och gällande författningar, Utslag i anledning deraf meddela, utan äfven att dessa Utslag böra Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-Kollegii pröfning underställas, motionären önskade, att detta sistnämnde stadgande måtte upphäfvas, enär en sådan underställning, efter hans förmenande, medförde stor tidsutdrägt, i följd af dels expeditionens långsamhet och dels den långa besvärstiden, samt derigenom lätteligen föranledde till förändringar uti flera, emellan rotehållarne och soldaterne uppgjorda, öfverenskommelser; och har han i afseende derå föreslagit, att, genom en förändrad redaktion af denna författning, ”Landshöfdingens
Utslag måtte förklaras gällande, då ingen af de i öfverenskommelse om utbyte eller flyttning af rote deltagande detsamma öfverklagat, och att endast en anmälan derom till Kammar-Kollegium måtte ske, på det att förändringen må anmärkas i Jordeböcker och Roteringslängder m. m.” Bilt. till B.
Prof. 1850 $ 1851. 8 Sami. 4 Häft.
1 I Allm.
Besvärs- och Ekon.-Utah. Utlåtande N:o 21.
Enligt Kongl. Majrts nådiga Instruktion för Döss och Rikets Kammar-Kollegium af den 16 Februari 1838 tillhör det Kollegium att pröfva och ”handlägga” frågor i afseende på de jorden åliggande extra ordinarie skyldigheter och deribland äfven dem om jemkningar och flyttningar af soldats- och båtsmans-roteringen, roteutbyten och ryttare- soldatseller båtsmans-torps anläggning eller flyttning från ena eller andra hemmanet.
Då härvid tillika kommer i betraktande, att denna icke allenast pröfnings- utan äfven handläggningsskyldighet för Kollegium är utsträckt till alla de mål och ärenden, som angå jordens beskattning, sa synes tydligt, att ändamålet med en sådan föreskrift för Kollegium har varit att förekomma olikhet i tolkningen och tillämpningen af de serskilda och mångfaldiga stadganden, som röra ifrågavarande beskattning och vid jorden fästade besvär.
Utskottet, som finner det vara särdeles angeläget att söka bibehålla nödig enhet häruti, anser följaktligen, att hvarje steg bör omsorgsfullt undvikas, som kan leda till rubbning deraf.
En sådan skulle dock, om än i ringa mån, förorsakas genom bifall till motionärens förslag, och då härtill kommer att det af honom, till stöd för detsamma, åberopade skäl, att tidsutdrägten med afgörandet af mål, angående rotars utbyten och flyttningar lätt medförde förändringar uti, emellan vederbörande förut uppgjorda, öfverenskommelse^ synes vara af allt för liten vigt att kunna föranleda till undantag från ofvan anförda allmänna grund, så anser Utskottot sig böra tillstyrka Rikets Ständer att å förevarande förslag icke fästa afseende.
Stockholm den 24 Januari 1851, jM:0 21 Ank. till Exp.-Utsk. d. 25 Jan. 1851 kl. 12 midd.
Utlåtande, i anledning af väckt motion, om förändrad reglering af marknaderne i Slättäng.
Uti en inom Hedervärda Bondeståndet väckt till Utskottet remitterad motion) har Allm.
Utlåt mule N:o 22.
3 Kiksdagsfullmäktigen från Skaraborgs län Gusaf Berg föreslagit, dels att en marknad i Slättäng ytterligare måtte få hållas omkring den 20:de Januari hvarje år, på det aft af sättning af skogsbygdens produkter, som vore af stor vigt för orten, då måtte kunna ega rum, och derigenom penninge-tillgångar beredas till den då förestående kron uppbörden, dels att terminen för den vårmarknad, som å nämnde ställe hålles j f,ör-. af April månad, måtte, i anseende till då vanligen varande svåra väglag, framflyttas f|j slutet af samma månad.
Utskottet får, i anledning af berörde motion, förklara, att, då Kongl.
Maj:t genom nådigt Bref den 7 Juli 1841 föreskrifvit, att de frågor, som derefter kunde väckas om tillåtelse till marknaders hållande och om indragning af sådane, som redan beviljats, skulle anhomma på Kommers-Kollegii pröfning och afgörande, sedan Kongl. Maj:ts Befallningshafvande och öfrige vederbörande blifvit hörde, och sålunda den väg redan är bestämd på hvilken de af motionären framställda förslag kunna, derest omständigheterna dertill föranleda, vinna framgång, Utskottet, som dessutom saknar den för bedömmandet af de föregfagna åtgärderne nödiga kännedom om lokalförhållanderne, anser sig böra vördsamt hemställa, att motionen icke må till någon åtgärd å Rikets Ständers sida föranleda, Stockholm den 24 Januari 1851.
]W:o 22.
Ank. till Exp.-Wtsk. d. 25 Jan, 1851 kl. 12 midd, Utlåtande, i anledning af väckt motion, angående föreskrift vandet af Kontroller, till förekommande af missbruk vid försäljning af kläde.
Uti en hos Hedervärdn Bondeståndet väckt, till Utskottet remitterad, motion, har Riksdagsfullmäktigen Johannes Johansson från Jönköpings län andragit, hurusom de lager af kläden, som i allmänhet och särdeles vid marknader försåldes, skulle till större delen ut» 4 Allm.
Utlåtande N:o 22. göras af så kallade halfkläden, hvilka, tillverkade af ulf och bomull, och så att de icke, utan af kännare, kunde skiljas från verkliga ullkläden, likväl, efler kort nyttjande, förlorade sig till färg och uthållighet.
Derigenom orsakades missfrodende medborgare emellan, missbelåtenhet och förlust.
I anseende härtill har motionären, med uttalande af den åsigt, att sådane halfkläden borde vid försäljning deraf uppgifvas till deras verkltga egenskap, men icke såsom oblandade ullkläden, hvarigenom mången blefve bedragen, föreslagit, att, vid äfventyr af varans förlust jemte afpassade böter, hvar och en, sorn kläde försålde, skulle vara förpligtad att hafva hvarjo stycke af sitt hel- eller halfyllekläde försedt med intyg af vederbörlig auktoritet om dess beskaffenhet; öfverlemnande motionären tilli Utskottet att föreslå de i sådant afseende vidare enforderliga åtgärder.
Hvad sålunda blifvit anfördt har Utskottet tagit i öfvervägande, och får dervid yttra den åsigt, att inga andra band böra läggas å handel i allmänhet, än de, som äro nödvändiga för dess lagliga gång.
Vid köp af kläde liksom af andra varor ankommer det på köparen sjelf att pröfva varans godhet och värde, och af säljaren göra sig underrältad om dess beskaffenhet; och då till förekommande af bedrägeri vid handel försekrifter redan finnas i allmänna Lagen stadgade, såsom i Handelsbalkens 1 kap. 4 §: ”Nu säljer man "den vara, som sedan finnes hafva fel; varder säljaren lagliga tillvunnen att hafva det fel ”vetat och ej uppenbarat, tage sitt åter och gifve ut värdet; gälde ock allan skada och ”böte tio daler”; samt uti samma kap. 9 §: ”Förfalskar man något gods; gånge therom ”sorn om annan tjufnad.
Gör det handtverkare; miste ock frihet att sitt handtverk idka.
”Säljer någon det han vet förfalskadt vara, eller der flärd i är, såsom ondt för godt, mängdt ”för omängdt; vare lag samma”; så och då dessa stadganden, efter Utskottets åsigt, redan innefatta tjenliga bestämmelser, till förekommande af sådant missbruk, som motionären öfverklagat, tillstyrker Utskottet vördsamt, att å motionen något afseende ej må fästas.
Utlåtande N:o 23. 5 \:u 23.
Ank. lill Exp. Utsk. d. 25 Jan. 1851, kl. 12 midd.
Utlåtande, i anledning af vackt motion om upphäfvande af Kongl.
Kungörelsen den 21 April 1837, angående förbud att under viss tid af aret fiska och till salu hålla hummer.
Uti en hos Hedervärda Bondeståndet väckt, till Utskottet remitterad motion, har Riksdagsfullmäktige!) Erik Christensson från Götheborgs och Bohus Län anfört hurusom Kongl. Kungörelsen den 21 April 1837, angående förbud mot fiskande och försäljande af hummer ifrån början af Juli till medlet af September månad hvarje år, högst ofördelaktigt inverkat på en del af den näringsgren, som idkades af fiskare i den för sina innebyggares armod bekanta Bohusländska Skärgården.
Afsigten med berörde förbud hade varit, att hummern, då den under en viss tid af året skyddades, skulle under den öfriga tiden lemna en så mycket bättre och rikare fångst, men ett sådant förhållande hade dock cj visat sig inträffa, enär hummern, under de år, förbudet fortfarit, hvarken i större mängd eller storlek än förut gatt till vid Bohuslänska kusten.
Af denna anledning och då hummern just under den tid af året, då fångsten deraf ej vore tillåten, ginge upp på grunden och dess fångande under denna tid kunde blifva en inkomstkälla för fattigare fiskare, särdeles för dem, hvilka icke hade råd och lägenhet att idka storfiske, har motionären föreslagit, ”att Högstberörde Kongl. Förordning, åtminstone så vidt den anginge Bohuslänska skärgården, måtte varda upphäfd och hummerns fiskande och försäljande blifva fritt och tillåtet under loppet af hela året.”
Hvad sålunda blifvit anfördt- har Utskottet tagft i öfvervägande ; och som, efter hvad Utskottet inhemtat, Kongl. Maj:ts omförmäldte förbud att idka fiske af hummer ifrån den 1 Juli till och med den 15 September haft till ändamål alt förekomma hummerns förminskning och slutliga upphörande vid Rikets vestra kust, men detta ändamål otvifveläktigt skulle 6 Allm.
Utlåtande N:o 24. motverkas derest det tillätes en hvar att idka hummerfiske under denna tid af året, då hummern vanligen fäller rommen och ombyter skal; får Utskottet vördsamt hemställa, att något afseende ej måtte å motionen fästas.
Stockholm den 24 Januari 1851. *:© «4.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 25 Jan. 1851, kl. 12 midd.
Utlåtande, i anledning af väckt motion, om reglering af Embets- och Tjenstemäns löner.
Riksdagsfullmägten Eric Ericsson, från Gefleborgs län, har uti en hos Hedervärda Bondeståndet väckt och till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet remitterad motion önskat fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på den allmänna klagan, att Svenska Embets- och Tjenstemän, särdeles inom de lägre graderna, icke äro så aflönade som de borde vara.
Detta onda skulle, enligt motionärens förmenande till stor del kunna botas, om den lyx, hvarmed Embetsverken omgifva sig, borttoges, verken och arbetssätten förenklades samt vissa högt lönte sinekurbefattningar blefve indragna ; hvarigenom Staten skulle försättas uti tillfälle att kunna förbättra de qvarvarande tjenstemännens vilkor.
Öfvertygad om att dessa sålunda antydda omständigheter äro alltför vigtiga, att icke all möjlig uppmärksamhet åt desamma komme att egnas, har motionären föreslagit, att Rikets Ständer behagade, uti underdånig skrifvelse till Kongl. Majit, anhålla, ”icke blott att "i likhet med hvad som redan är stadgadt, rörande de lägre tjenstemännen i de styrelse verk, som blifvit reorganiserade, ingen Embetsman, af hvad namn och rang som heldst, ”må tillåtas, att annat embete tillika utöfva eller några inkomster deraf uppbära, utan ock, att Kongt.
Majit ville tillförordna en komité mad ledamöter jemväl af lägre grader, som Allm.
Besvärs- och Ekon.-(Ilsk.
Utlåtande N:o 25. 7 "finge sig Uppdraget, att ofördröjligen undersöka och Uppgifva, hvilka embeten och tjenster "ännu kunna och böra indragas, huru embetsverken i stället böra inrättas, samt Embets"och Tjenstemännen aflönas, äfvensom i sammanhang dermed uppgöra förslag till ordentli"ga befordringslagar, grundade på verklig skicklighet och förtjenst, inom civila Embets- och "Tjenstemanna-korpsen; hvarjemte Rikets Ständer torde böra uttala den önskan, att bemälde "kommitterade med det snaraste måtte sammanträda samt afgifva sitt yttrande så tidigt "före nästa Riksdag, att Rikets Ständer sattes i tillfälle, att för deras del besluta hvad de "uti ämnet komme att akta nödigt och nyttigt; äfvensom att kongl.
Maj:t under tiden täck"tes icke utfärda fullmakter, utan blott förordnanden å ledigblifvande embeten."
I anledning häraf får Utskottet anföra att, då för Rikets Ständer kändt är, del frågan om embetsverkens reorganisation redan är föremål för Kongl. Maj:ts Nådiga omsorg och behandling, samt att åtskilliga af dem redan blifvit omorganiserade, Utskottet anser sig böra tillstyrka, alt motionen ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
H:o 25.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 25 Jan. 1851, kl. 12 raidd.
Utlåtande, i anledning af vackt motion om utfärdande af Köpings privilegier för Wrigstads by i Jönköpings län. lili en, inom Hedervärda Bondeståndet, vackt, till Utskottet remitterad, motion, har Riksdagsfullmäktigen Jonas Petter Sandstedt från Jönköpings län anfört, att redan, vid flere föregående Riksdagar framställning blifvit gjord om Utfärdande af Köpings-privilegier för Wrigstad by, belägen i Vestra härad af Jönköpings län, samt att den anledning, som då kunnat ligga i vägen för bifall till förslaget, numera vore undanröjd, sedan rörelsen i byn i synnerhet från och med år 1845 betydligen ökats.
Der hade nemligen, under för» 8 Allm.
Besvärs• och Ekon-Visit.
Utlåtande N:o 25. hoppning, att Köpings—privilegier skulle byn tilldelas, flera betydliga byggnader blifvit tomtlagda och uppförde.
Der vöre en Läkare stationerad, ett Apothek och ett Postkontor inrättade, hvarjemte tvänne Handlande orh fjorton a femton Handtverkare af olika yrken dit inflyttat.
Byns läge invid en större å vore dessutom för handel och trafik särdeles förmånligt, helst ej mindre än trenne landsvägar der sammanstötte, den vore belägen ungefär på lika afstånd från städerna Jönköping, Wexiö och Eksjö, af hvilka ingen vore på närmare håll än fern och en half mil.
I orten, som hade rik tillgång på skogseflekter, vore flera större egendomar belägna, för afsättning af hvilkas produkter torgdag i Wrigstad en gång i veckan hölles, och inom häradet funnes trenne Jern- och tvänne Pappersbruk.
I anseende till dessa förhållanden och då Wrigstad by egde alla de tillgångar och hjelpkällor, som erfordrades för att bilda en betydande stad, har motionären hemställt, att byn måtte tilldelas Köpings—privilegier, hvilka, enligt hans uppgift, innevånarne derstädes önskade erhålla af enahanda beskaffenhet med dem, som vore utfärdade för Ljungby köping i Kronobergs län.
Vid besvarande af denna motion får Utskottet först anföra, att omförmälde ärende redan under flera Riksdagar blifvit Rikets Ständers pröfning understäldt; alt vid 1840 — 1841 årens riksdag, Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet väl afstyrkt den då väckta motion i ämnet, men till skäl derför endast åberopat, att hvarken af Utskottet eller Rikets Ständer kunde väntas den noggranna kännedom om särskilda lokalförhållanden, som för hulvudsakligt bedömande af förslaget måste förutsättas; samt att, då de uppgifter, som blifvit Utskottet meddelade, icke kunde vara i detta hänseende tillfyllestgörande, utan derom erfordrades undersökning och yttrande af vederbörande embetsmyndigheter, ärendet lämpligast borde bero på underdånig anmälan hos Kongl. Majit; och att vid 1844 — 1845 årens riksdag Utskottet, i anledning af då jemväl väckt fråga i ämnet, hemställt, att Rikets Ständer mätte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att Kongl, Majit täcktes anbefalla en undersökning om lämpligheten — att anlägga en köping vid Wrigstad, och sedermera på grund af de derigenom vunna upplysningar efter omständigheterna nådigst förfoga; hvilken Utskottets hemställan af tvänne Riksstånd bifölls.
Utskottet har ej heller nu varit i tillfälle att förskaffa sig närmare upplysningar om alla de förhållanden, som för bedömande af motionärens förslag varit behöfliga, men anser likväl afseende böra fästas ej mindre derå, att förevarande fråga vid denna riksdag ånyo blifvit Allm.
Utlåtande N:o 26. 9 blifvit gjord till föremål för Rikets Ständers åtgärd, än äfven å den omständighet, att Vestra härads innevånare bo aflägset från närmaste städer och således äro i behof att ega någon plats på närmare håll, der de kunna afsätta sina landtmanna-produkter och inköpa sina förnödenheter, och får på dessa skäl och då Wrigstad by synes i sådant hänseende hafva ett lämpligt och fördelaktigt läge, i anledning af motionen vördsamt hemställa att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att Kongl. Majit täcktes anbefalla en undersökning om behofvet och lämpligheten af att tilldela Wrigstad by Köpings-privilegier och, sedan vederbörande blifvit hörda, vidtaga den åtgärd i berörde hänseende, som Kongl.
Majit kan finna förhållanderna påkalla.
N:o 26*.
Anlt. till Exp.-Utsk. d. 25 Jan. 1851 kl. 12 midd.
Utlåtande, i anledning uf väckt motion om Klockares befrielse från skyldigheterne att fortskaffa Presterskapnts embetsbref och att besörja ringning vid Kyrkorne.
Från Hedervärda Bondeståndet har till Utskottets handläggning blifvit remitterad en af Riksdagsfullmäktigen Nils Persson från Calmar län väckt motion, åsyftande, att de till följe af äldre stadgande!)
Klockare åliggande skyldigheter, dels att fortskaffa Domkapitlets, Kontraktsprostarnes och Kyrkoherdarnes embetsbref, och dels att ombesörja ringning och klämtning med Kyrkans klockor, måtte, såsom alltför betungande, varda upphäfde; varande derjemte föreslaget, att förskaffande af nämnde embetsbref skulle, så vidt hinder icke mötte, öfvei flytias på allmänna Postverket och fribrefsrättighet Presterskapet beviljas, äfvensom Bih. till R.
Prot. 1850 $■ 1851. 8 Sami. 4 Häft. % 10 Allm.
Besvärs- och Ekon.-Utsk. tillåtande N:o 27. att Klockares åliggande i afseende på ringningar måtte inskränkas dertill, att dem blott skulle tillkomma att hafva tillsyn öfver ringningens verkställande i behörig tid.
Då Klockares ifrågavarande åligganden, hvilka grunda sig på 32 § i 24 kap. af 1686 års Kyrkolag, icke utan olägenhet kunna eftergifvas, helst hvad fortskaffandet af embelsbrefven beträffar, den ordinarie postföringen blott i högst få fall torde för ändamålet kunna begagnas, samt dertill kommer, att Kyrkoförfattningarne äro under omarbetning, i anseende hvartill partiella ändringar deri icke utan serdeles behof torde böra vidtagas, får Utskottet tillstyrka att ifrågavarande motion måtte lemnäs utan afseende.
H:o 27.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 25 Jan. 1851 kl. 12 midd.
Utlåtande, i anledning af vuckt motion om förändring uti nu gällande grunder för Prestmäns befordringar.
Från Hedervärda Bondeståndet har till allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet blifvit remitteradt ett memorial af Riksdagsfullmäktigen Olof Larsson från Gefleborgs län, angående delta ämne, hvaruti han väl medgifvit att, genom borttagandet af den dubbla tjenstårsberäkningen, något blifvit ätgjordt till förändrande af det olämpliga uti nu gällande system för prestbefordringar, men derjemte förklarat att detta, så länge vid tillsättandet af en del kyrkoherdebeställningar mera afseende fästas å de sökandes högre akademiska lär domsbetyg än vid deras tjenstgöring inom församlingarna, hvilken för dessa är af obestrid ligt större vigt, vore högst otillräckligt för vinnande af den önskvärda reformen i nämnde system, helst de, som ega omförmälde högre betyg, uteslutande blifva uppförde å förslag * ill Usta klassens pastorater och dessutom, när pastoratet är regalt, hos Kongl. Maj:t ega Allm.
Utlåtande N:o 27.
I I anspråk på detsamma framför medsökande, som fått hela församlingens eller pluralitetens derstädes röst för sig, hvarigenom, enligt motionärens åsigt, åtminstone församlingens bästa icke befrämjas; och har han af sådan anledning föreslagit upphäfvande eller förändrande af de författningar, som gifva prester med högre lärdomsbetvg företrädesrätt vid förslags upprättande till större pastorater framför inom församlingen tjenstgörande prester, på det att erfarne och för pastoralvården skicklige prestmän icke må behöfva, vid befordringar, stå tillbaka för de förre.
Och hade Riksdagsfullmäktige!) Erik Ersson från Gefleborgs län med motionären sig förenat.
Uti nådigt Cirkulär, den 26 ststlidne Oktober, har Kongl. Majrt förordnat om upphörande af all förhöjd presterlig tjenstårsberäkning och dymedelst, enligt Rikets Ständers tillkännagifna önskan, redan vidtagit en af de åtgärder, som ansetts lämpliga för tillvägabringande af en förändring i öfverensstämmelse med motionens syfte.
Men då derjemte förekommer, att såväl Kongl, Brefven af den 21 Augusti 1786, den 24 Januari 1811 och den 23 Juni 1813, som flere andra bestämmelser om kompetens och förslag till pastorat, aro till sitt innabåll otydliga, sväfvande och från motsägelser icke fria, samt vid tillämpningen af dessa författningar ofta händer, det de för församlingen egentligen gagnande egenskaperne, ådagalagda genom predikan, undervisning och själavård, mäste, vid fråga om befordran till pastorat, stå tillbaka å ena sidan för blotta Ijensteårens antal samt å andra sidan för verldslig lärdom; då vidare härtill kommer, att personer, under vissa förhållanden, enligt gällande författningar, icke allenast kunna frikallas från de examina, genom hvilka för prestembetet behöfliga kunskaper skola utrönas, men ock blifva befordrade utan sådan öfning i presterlig verksamhet, hvarigenom nitet och förmågan hos själasörjaren bevisas och utvecklas, samt då slutligen, isynnerhet vid befordringar till 2:dra klassens pastorat, ofta ett rent aritmetiskt vägande af betyg och tjenstår bestämmer utslaget, så får Utskottet, enär ovisst synes, huru snart en ny Kyrkolag af Konung och Ständer k3n varda antagen, vördsamt föreslå, det Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj;t i underdånighet anhålla att de presterliga befordringslagarna må få undergå revision.
Häremot anmäldes följande 12 Besvärs- och Ekon.-Utsk.
Reservationer. l:o af herr Bråkenhjelm P. R.: “Den motion, som Utskottet har att besvara, är ett kort, till sin omfattning och innehåll skarpt begränsadt förslag: att de författningar böra upphäfvas eller förändras, som åt
Prester med högre lärdomsbetyg gifva företrädesrätt vid förslags upprättande lill större pastorater; roen om detta förslag bar Utskottet ej yttrat ett ord för att till- eller afstyrka.
I stället har Utskottet framlagt för Rikets Ständer en till innehåll och motiver, helt ny motion, hvartill Utskottet ej är berättigadt.
Emellertid, då Utskottet förklarar att 2:ne Kongl.