Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Memorial, med förslag, som åsyfta Trjchf rikets-Förordningens återbringande, i vissa delar, till dess ursprungliga skick.
"Med Tryckfrihet förstås, jemlikt 86 §. Regerings-Formen, hvarje Svensk mans rättighet att, utan några af den offentliga magten i förväg lagda hinder, utgifva skrifter, att sedermera endast inför laglig
Lag, gifven att bevara allmänt lugn, utan att återhålla allmän upplysning"
Sr ännu oförändrad, oell lärer väl framgent förblifva det, Sfven om yttrande-rälten ville obetänksamt arbeta på sin egen förstöring.
Något försök till omedelbar rubbning af samma stadgande, som ensamt utgör den bästa Tryckfrihels-Lag, bär hittills ej blifvit vågadt och skall troligen ej heller hädanefter vågas, så länge en rad af Regerings-Formens bokstaf och en gnista af Stats-Författningens anda finnas öfriga.
Emedlertid gifves det en yngre, också gällande Grundlag, Tryekfrihets-Förordningen, hvilken, efter flera undergångna ändringar, blilvit försatt i uppenbar strid mot Hufvud-Grundlagen, förmedelst vissa, från början provisoriskt antagna, men alltsedan med grundlagskraft qvarstående bestämmelser, som följaktligen ej kunna annorlunda än i grundlagsenlig ordning upphäfvas och försvinna.
Redan sjelfva ingressen till Tryckfi ihets-Förordningen innefattar en ovigtig och vanställd citation af förenämnde 86 §., så väl genom den tillkomna rncllanmeningcn ”af Tryckfrihets-Lagen ej föreskrifvasom genom uteslutandet af det vigtiga och betydelsefulla ordet "endast”.
På denna beqväma bana kunde, till trotts af Svenska Statsförfattningens Habeas-Corpus eller Regerings-Formens 16 §., hvilka hinder som helst Jä°gas för skrifts utgifvaiide, om blott de sanclionerades till reglementariska undanlag i den underordnade Tryckfrihets-Lagen; och rättigheten otl tilltalas inför laglig
Domstol synes i sanning icke vera af synnerligt värde, så framt ansvarigheten derjemte kan yrkas och mätas inför och af en annan myndighet. till H Si.
Fröt. tS34. 3 Sami. t i3:de Häftet.
2 Constitutions-ZJtskotlets Memorial N.o 4°- Lika rakt i principen, men betänkligare i verkningen, strider, mot 86 § Regerings-Formen, del i Tryckfrihets-Förordningens 4 §• insätta 8:de moment, angående Indragningsmagten af Tidningar och Periodiska Skrifter.
Ty erkännas måste, att denna magt lägger hinder i förväg emot skrifters utgifvande och fortsättning, medför indirect tilltal för skrijtens innehåll annorstädes än vid laga Domstol, och tillskyndar ulgifvaren bestraffning, utan att han brutit emot tydlig
Lag; hvartill äfven kommer att, oaktadt det, i ofvanberörde 16 §., lofvade skydd för person och egendom, utgifvare!!, genom skriftens indragning och förbudet att vidare framträda som Redacleur, förlorar gods samt möjligen, örn än blott relatift, ära och välfärd, utan ransakning och dorn.
Icke mindre klart och väsendtligt strider, mot meromfprmälde 86 dea i 5 §. af Tryckfrihets-Förordningen inlagda, för Svenska Lagstiftningen och Lagskipningen i öfrigt främmande Jury-inrättning.
Samma 86 §. försäkrar åt skrifters utgifvare den rättighet att kunna tilltalas endast inför laga Domstol; men åtal vid laga Domstol förutsätter ock laga rättegårigsformer, och förbehåller åt den anklagade alla beneficia juris, bland hvilka det hufvudsakligaste är appell till högre Rätt.
Nu åter dörnes, efter nämndens utsago, den tilltalade oåterkalleligen i första - instantien, och, hvad söm är märkligast, icke af Domstolen, knappt af nämnden, utan egentligen af åklagaren, hvilken, i den till nämnden framställda frågan, på förhand bestämmer ansvaret eller frikännelsen.
Då dessutom förbrytelser medelst tal eller skrift tillhöra vanlig Brottmålsdomstols pröfning, och då det tryckta nödvändigtvis förut varit, om ej taladt, åtminsone skrifvet, synes den härutinnan skiljaktiga rältsbehandlingen af enahanda lagöfverträdelser nog mycket afvika från allmän Lag, den Tryckfrihets-Förordningen dock, med hänsigt till de flesta ansvarsbestämmelser, vördar och antingen åberopar eller tillämpar.
För att afhjelpa oförenligheten i dessa delar, emellan Grundlagen Regeringsformen och Grundlagen Tryckfrihets-Förordningen, hvilken senare, för att såsom Grundlag anses, måste, jemlikt 85 §. af den förra, vara fastställd i öfverensstämmelse med de i samma Iiufvudgrundlag bestämda grundsatser, har Constitutions-Utskottet, efter noggrann öfverläggning, , beslutit återupplifva det förslag, att återföra Tryckfrihets-Förordningen till hennes ursprungliga skick, sådan hon af Grundlagsstiftaren uppfattades, med den enda, redan af i8ia års Ständer antagna förändring af vederbörande IIof-Rätts insättande till Öfver-Domstol, i stället för det privilegierade Forum, Svea Hof-Rätt.
ConstilutionsJJtskottets Memorial N.o 4°- i Uti ämnet hafva till Utskottet inkommit flera motioner, synnerligast <mi Indragningsm3gtens afsk a lfa tide, nemligen af Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf, af Friherre Kantzow, John Albert, samt af Riksdagsmannen för Bonde-Ståndet från Calmar Län, Peter Persson, hvilken senare tilllika föreslagit, dels att, ur ingressen till Tryckfrihets-Förordningen, citationen af 86 §.
Regerings-Formen måtte, med afseende å inskränkning garne i difinitionen af Tryckfrihet, uteslutas, dels att Juryns och Domaremagtens olikartade functioner måtte i verkligheten åtskiljas, och sjelfva lagtillämpningen på Domstolen ensam öfverflyltas.
Serskildt har, för ärendets öfvervägande och pröfning i ett helt, Utskottet förehaft nästlidne Riksdags Constitutions-Ulskotts, under N;o 5i, den 3o September 1829 aflåtna Betänkande med förslag till ändringar i Tryckfrihets-Förordningen, samt dervid enhälligt gillat de för Indragningsmagtens upphörande framställda motiv: att denna arbitraira magt, utgörande till sin natur en undantagslag, och tillkommen under numera försvunna tidsförhållanden, icke uppfyllt Styrelsens syftemål, såsom förfelande beräknad verkan, och icke heller motsvarat Representanternes förhoppningar, såsom den der någon gång fjettrat hvad, i fleres tanka, ej bort betvingas, och sällan förmått värna hvad, efter allas mening, bort skyddas.
Äfvenledes delar Utskottet öfvertygelsen derom, alt den provisoriskt eller på försök införda Tryckfrihetsnämnden, till hvars återafskaffande 1815 års Riksdagsbeslut redan lemnat anvisning, innefattar, icke mindre än Indragnings-magten, en afvikelse från regeln; att denna inrättning, saknande alla de egenskaper, som constituera en sannskyldig jury eller edsvuren nämnd, öppnar fältet för strider emellan förut fattade åsigter, liknande politiska partiers, och, med detsamma, för en godtycklighet, gränsande lill strafflös väld; att följaktligen återvändandet till den öfliga, af ålder beståndande rältegångsmethoden skulle, ej allenast säkrare leda lill ändamålet, eller bestämdhet i sakens qualification, klarhet i dess utredning, lugn i granskningen och rättvisa i domslutet, utan ock närmare tillsammanstå med ett alfvarligt, sjelfständigt och ömtåligt folklynne, med det höga begrepp om borgerlig frihet, som nationens stora, redbara del under sekler fästat vid rättigheten alt dömas på skäl och efter lag, utan någon godtyckets inblandning.
För öfrigt instämmer
Utskottet i tillstyrkandet, ej mindre af Tryckfrihels-Comiteens hörande öfver alla Tryckfrihets-rättegångsmål, innan Öfver-Domstolen meddelar sitt deraf oberoende utslag, än af så kallad publicitet, eller rättegångens hållande för öppna dörrar, både vid Under - 4 Consliiutions-Viskoltels Memorial N.o 4o•
Ratt och vid Hof-Rätt, under förbindelse för åhörarne att iakttaga vissa ordnings-föreskrifter.
Deremot skiljer sig
Utskottet från dess senaste föregångare i den väséndtliga omständighet, att, i stället för målens afdömande vid JIof-Rätt, såsom första instantic, Utskottet anser förbrytelser motTryckfrihets-Förordningen böra, .sorn andra brottmål, upptagas, ransakas och afgöras vid Under-Rätt, men dennas utslag, jemlikt 25 Gap, RättegångsBalken, vederbörande Hof-Rätt underställas; hvarförutan Utskottet alldeJes frånträdt förslaget om borgens-förbindelse eller penninge-deposition i och för periodiska skrifter, såsom läggande å tankens fria yttringsrält föga lämpliga och nog mnteriela bojor.
På de flera ofvanandrogna skäl, men förnämligast på deni, sorn hem» tals från den angelägna omsorgen att, för bevarandet af Grundlagens lielgd, återbringa Tryckfrihets-Förordningen till öfverensstämmelse med Regerings-Formen, får, såsom ett helt, af inbördes oskiljaktiga delar bestående förslag, hvilket fördenskull måste i ett samband antagas eller förkastas, Constitutioiis-Utsköttet härmedelst, till grundlagsenlig åtgärd, vördsamligen öfverlemna följande hufvudsakliga ändringar i nu gällande Tryckfrihels-Lag: 1.
Citationen i sjelfva ingressen af 86 §.
Regerings-Formen återföre-s till ordagrann likhet med det citerade. 2.
Åttonde Momentet i 4 §•» eller Stadgandet cm Indragningsmagten, kommer alt upphäfvas och uteslutas. 3.
Från nuvarande 5 § utgå i, 2, 3, l\, 5 och 7;de momenten, hvaremot 6 momentet erhåller nedanstående lydelse i första perioden: ”Förbrytelser emot denna Lag skola upptagas, Undersökas och afdömas vid Känmers-RäCt , eller, der sådan ej finnes, vid Rådhus-Rätt, i den stad, hvarest Boktryckeriet, från hvilket den åklagade skriften utkommit, eller, om Bokhandlare tilltalas, försäljningssället, anlagda äro, eller, en ligt §§ , lill anläggande anmälda blifvit; Universiteten dock förbehållen deras jurisdictions-rätt, jemlikt Åcademiska Constitutionerna, öfver underlydande Boktryckeri eller Bokhandel.” Constitutions- Utskottets Memorial N.-o 40.
5 I sammanhang härmed, men såsom serskilda förslag, återstår för Conslilutions-Ulskottet att, likaledes till den i Grundlagen anvisade behandling, vördsamligen uppgifva s:ne dels förändrade, dels nya stadganden, tillhörande 5 §.
Tryckfrihets-Lagen, nemligen: A. ”Sedan Under-Rätts Utslag, vare sig i qvarsladsffågor eller i hujvudsaken, till Hof-Kätt inkommit, åligge Hof-Rätlen att genast deröfver inhemta Tryckfrihets-Comiteens utlåtande, så vida det, i senare fallet, redan förut ej skett.
Derefter företage Plof‘Rätten målet till afgörande och meddele deri sitt Utslag, hvaröfver parterne staude öppet att hos Kongl. Maj:t underdåniga besvär anföra, men hvars verkställighet i qvarsiadsfrägor likväl icke må dymedelst hindras.'
’ B.
”Rättegång i Tryckfrihetsmål skall för öppna dörrar hållas, så vid Under-Rätt som vid Plof-Rätt, under förbindelse för åhörarne, att iakttaga hvad Fiättens Ordförande, till ordnings bibehållande, föreskrif ver, samt att afträda, så ofta Rätten öfverlägger om beslut, eller när eljest Ordföranden finnér anledning att härom förordna, för hvilken åtgärd han dock ansvare, såsom för annan Embetsutöfning, när deröfver klagas.”
Med föreslående af åtskilliga andja rättelser och redaclionsjemkningar i Tryckfrihets-Förordningen, torde Conslitulions-Utskottet tillåtas, att ännu fördröja, intilldess Utskottet fått del af samtliga Riks-Ståndens praeliminaira beslut öfver nu gjorda framställningar, och sålunda vunnit säkrare ledning för ytterligare bei edningsålgärder.
Stockholm den 16 September iS34- Reservation af Contracls-Prosten Hallström: ”Att tillstyrka Indrngningsmag tens upphörande blott under vilkor af Jury-inrältningens-afskaffande och Tryckfrihetsmålens hänskjutarule till
Domstols handläggning, är alt hufvudsakligen upplifva samma förslag, som, af förlidne Riksdags ConslitutionsUtskott uppställdt, nog allmänt af representationen underkändes.
Iridragningsmagten hade, redan förut af 3:ne Riks-Stånd ovilkorligen förkastad, endast inom Bonde-Ståndet funnit ett nödtorftigt skydd.
Jury - 6 ConstUutions-Utskottets Memorial \.o jfo.
Inrättningen åter, af sistnämnde Stånd ogillad, hyllades deremot endrägtigt af de 3:ne öfrige, serskildt af Preste-Ståndet, med den förklaring, att så väl Indragningsmagten som Jury-Inrättningen borde hellre bibehållas, såsom lindrigare medel till förekommande af Tryckfrihetens missbruk, än dessa dragas under Domstols pröfning.
Med hvad hopp om bättre framgång förslaget då vid nuvarande Riksdag återväckes, må man väl, utan att missförstå det ihärdiga nitets ansträngning, kunna ifrågasätta.
Jag åtminstone hyser deruppå åtskilliga tvifvel och kan för min del icke frångå de tänkesätt, jag tillförene yttrat.
Tryckfriheten är en både för ömtålig och högväxt planta, för att kunna rätt trifvas och naturenligt uppspira inom juridikens skarpt tecknade former.
Hon fordrar en mildare och mera grannlaga omvårdnad.
Hon är den högsta och dyrbaraste af Nationens conslitutionela fri- och rättigheter, och bör derföre icke ens för serskilda fall utmätas eller bestämmas af en enda viss dass eller stående corps.
Hon bildar den yttersta och tillförlitligaste control öfver alla magtens missbruk; men det skulle ofelbart vara all försvaga denna control i afseende på Lagskipningen och låta
Domareinagten blifva derifrån i märklig mon fritagen, om Tryckfrihetsmålen helt och hållet hemföllo under dess handläggning och utgången således af dessa egentligen berodde af hvad Lagen flerestädes antyder med sitt: pröfve Domaren.
Vid dessa måls afgörande erfordras derförutan i grund af deras egna, serskilda natur, och då lagstridigheten der icke kan vara eller är för reflexionen så gifven, sorn i vanliga rättsfrågor, en helt annan, mera innerlig och djup uppfattnings- och pröfriingsförmåga, understundom äfven en speciel och mera vetenskaplig kännedom af det omtvistade ämnet.
Det är på dessa grunder, utförligare framställda vid sisllidne -Riksdag, som jag anser alla förbrytelser emot Tryckfrihels-Lngen böra af en Jury afdömas: — och denna Inrättning ingalunda förtjena att bli det offer, som måste falla, om Indragningsmagten skall upphöra.
— För Tryckfrihetsmåls öfverflyltning till vanlig Domstol, är andraget, att tanken, uttryckt så väl i tal sorn skrift, redan, enligt gällande Rättegångs-Ordning, hemfaller under Domstols pröfning.
Men i sådana vanligen mindre invecklade fall tages alltid i beräkning flera yttre omständigheter, såsom åtbörden, uppsynen, anledningen lill den skedda tankevtlringen och de enskilda förhållanden, kvilka kunna emellan vederparterne hafva egt rum.
Vid pressens missbruk, finnér man på denna väg ingea ledning: dervid ingå gemenligen mera allmänna förhållanden:
Conslitutions-Utskoltcts Memorial N:o 4°- 7 och då Tryckfrihetsbrott, åtminstone från en sida betraktade, kunna sagås vara emot allmänheten begångna, så vida det är dess omdöme man vill missleda eller missleder, är det från denna synpunkt icke olämpligt, utan nog sakenligt, alt den bättre delen deraf, bildande en Jury, pröfvar och afgör, huruvida ett brott af dylik beskaffenhet verkligen är till sanningens mehn begånget eller ens rimligen varit med något alfvar intenderadt.
Men Jury, invänder man, är en främmande från andra länder adopterad institution.
— Är den dock enlig med sakens natur, så vet jag icke, hvarföre den bör förvisas vårt land och ej hellre der jemte den icke urgamla Tryckfriheten upptagas.
Man klandrar, att den definitivt och utan appell afgör; — men just härigenom förhindras sraädelsens och lögnens gift att utsprida sig och i injnriiprocesser må väl detta snarare räknas för en förmon än brist.
Till Indragningsmagtens försvar torde deremot få röster höja sig: den är och blifver en tillfällig utväxt, som gerna kan saklöst bortfalla.
Tryckfriheten i vårt land bar, såsom mig synes, redan öfverlefvat den svåra försökelsetiden af en vådlig ungdomsyra, och likasom man vid sådant förhållande plägar allt mer och mer lediggöra deri mognande ynglingen från en strängare uppsigt, så är det ock, efter min tanka, tillbörligt, att landets fäder och vise på enahanda ris förfara mot den a5-åriga Tryckfriheten,” STOCKHOLM, C on s t il u tions-VtskotMs Memorial N.o 41- N:o 4 t k An k. lill Exp.-Ulsk. d jo Sept, 1834.
Memorial j med åtskilliga grundlagsändrings-förslag , åsyftande
Riksdag för handlingames ordentligare och skyndsammare gång.
Sedan Mand de, under den 6 September i:Sa3 ecb den 26 November 182c), al' då påslående Riksdagars Constitutions-Utskott framstälda förslagen, åsyftande K i ksd agsä rend e-nas ordentligare oell ändamålsenligare gång, besparing 1 både lid oell kostnader, blott några få, tillika mindre vigtiga, blifvit aF samtliga Riks-Slånden godkända, men en ytterligare vunnen erfarenhet alltmer ådagalagt den tvingande nödvändigheten af aktgifvandet på hvarje erbjudet medel alt, utan rubbning af uråldriga, i Statsförfattningens bufvudgrunder djupare -ingripande fermer, och utan sjelfva sakernas uppoffrande för deras bättare beredning eller hastigare afgörande, förenkla och påskynda ti i ksdagsförha ndl i ngarue genom vissa ändringar i det arbetssätt och de öfriga regulaliva iakttagelser, sorn Grund lagen, i förening med gammal häfd, sanclioneraf, får nuvarande Conslitutions-Utskott, forlvandrande på de förras bana, och enligt dess redan i Memorialet N;o 35 anmälda föresats, vördsamligen framlägga åtskilliga, dels Aterväckta, dels nya förslag i ämnet, jemte motiven för desamma.
Då det svårligen låter tänka sig, alt en redan öppnad Riksdag icke tillika vöre börjad, helst Grundlagen tydligen stadgar, att Ledamöter i Utskotten skola genast efter Riksdagens öppnande väljas, och då det för öfrigt synes lända lill ordning och i någon nion lill skyndsamhet, att Riksdags början må räknas från bestämdt gifven dag,icke från den ovissa, inom en half till och med en månads tiel omvexlande, hvarå Propositionen om Statsverkets tillstånd och behof kan öfverlemnas, har Utskottet sökt förbereda de härutinnan erforderliga rättelser. fSe förslagen N.:ris 2 och ,3.)
Till lättare och säkrare ledning, å ena sidan, för Stånds-Ledamot, vid uppfattningen af en i Plenum väckt frågas omfång och syftning, samt å andra sidan för Utskott, vid en sådan ditremitterad frågas utveckling och bedömande, har Utskottet trott sig böra tillstyrka den föreskrift, att Bih. till R.
St, Brot. 1884. 3:éljc Sami^ .1 1/yde Häftet.
Contiituiions-Ulskottets Memorial -Yo 4U Motioner ma, genom anslag i Ståndets samlingsrum, till in neli ål let uppgifvas och antyda åtminstone hofvudpunkterna tili det förslag, soni train.- slälles.
Förra vilkoret skulle sannolikt bidraga tili närmare och grundligare eftersinnande af Motionens vigt och nylla, samt Lill förekommande af flera Motioner i ett och samma ämne.
Del séunres •uppfyllande, eller förmågan att bestämdt, om än iner eller mindre luflsUindigt., uttrycka Motionens väsendlliga föremål, tyckes hilligtvis hos hvarje 11 i k sd ags man kunna förväntas.
(Se förslaget K:o 8.j) Ånticiperade öfverläggningar om ett ämne, sorn första gången i StåndsPienum förekommer, och således egentligen ej fordrar annan ålgård än remiss, förorsaka ofta vidlyftighet och tidsutdrägt.
Öfvertäggningen mäste i alla händelser, vid målets slutliga afgörande, förnyas, och synes derföre håde för tidig och öfverflödig vid ett tillfälle, då 'veilatle', opinioner äro af mindre vigt och nytta, än enkla och 'bestämda upplysningar, vare sig för motionens besigtigande eller för Utskottets ledning.
Constitutions-Utskoltet föreslår alltså att, med sjelfva discussionens sparande till dess att ärendet från Utskottet återkommer, yttranderätten, före remiss, måtte inskränkas derhän, att af hvarje Stånds Ledamot kunna .blott en gäng i samma mål begagnas.
(Se förslaget N:o G.) Vidare har det förefallit Utskottet, sorn gunge myckel af lid ofch något äfven af sammanhang dymedelst förlorade, att ett Utskott uppgifver den, utöfver ordinarie inkomster, erforderliga Bevillningens belopp., och ett normi åter föreslår denna Bevillnings grunder och fördelning.
Folkets sjelfbeskattningsrätt ligger dock förnämligast i beviljandet af Statsanslagen, jemförda med Statsbehofven; och dessa föremål slå i så närä inbördes beröring, i så omedelbar vexelverkan, att de lära böra behandlas och utredas af ett och samma Utskott, väl icke förblandade, men åtminstone sammanbundna.
Enär härtill kommer, att nu varande söndring dels hindrar liktidigt fortgående arbete och klarare öfversigt i ett helt, dels ock alstrar den incongruitet, att SlatsUtskottet, förstärkt, afgör frågor, hvilka Bevillnings-Utskotlet ensamt handlagt, föranlåtes Conslitufions- Utskottet till den vördsamma hemställan, att Stats- och Bevillnings-Ulskotlen må sammanslås till ett enda, under benämning af Stats-Ulskottet, bestående af fyratioåtta Ledamöter, sorn lämpligen -kunde arbeta på a:ne Hufvud-Divisioner, en för Drätseln och en för Bevillningen.
(Se Förslaget N:o i.)
Grundlagen bjuder, att mål af olika beskaffenhet ej må i ett Memorial* sammandragas, och att alla frågor skola före afgörandet remitteras till behörigt Utskott.
Om dessa stadgande!! noggrann t följas och efterlefvas, ConsliUitions~Ulskottels Memorial
N-o 41- 3 försvinner ock nästan hvaije anledning till Utskottssammanträden in plenis, med annat eller andra Utskott, oell afböjes en öfverflödig tidsspillan, sällan ersatt af vinsten på ärendets samfälda behandling.
Utskottet har fordell skuld ansett härvid göra tillfyllest, att de upplysningar, som
Utskotten möjligen funne nödigt alt från hvarandra inhemta, må äskas och meddelas, helst genom Piotocolls-Uldrag, men annars genom företräde af Deputerade.
(Se förslaget N:o 40 Föreskriften att, om beredi mål återförvisas till Ulskotts ytterligare utlåtande, Utskottet bör dermed inkomma till det Stånd, som återremitterat, har understundom blifvit sålunda förstådd och tolkad, att, oaktadt Tre Stånd redan fattat sammanstämmande beslut i ett mål , der deras röst utgjort Rikets Ständers, och der följaktligen beslutet erhållit kraft och verkan till expedition, det Fjerde Ståndet likväl yrkat, alt från Utskottet få emottaga ett utförligt och motiverad t
Utlåtande med förnyad utveckling af ämnet i hela dess vidd, eller åtminstone med besvarande af alla anmärkningspunkter.
Anspråken på denna mödosamma och fruktlösa omständlighet lära tjenligast förebyggas medelst den förklaring, alt, i ofvanberörde händelse, Utskottet må endast örn sakens utgång i korthet underrätta det återremitterande Ståndet.
(Se Förslaget N;o 7.)
På intet ställe i Grundlagarne finnes samfäld öfverläggning Riks''Stånden emellan förbjuden, men ej heller någorstädes uttryckligen tillåten.
Mot Stats-författningens grunder och National-representationens form strider dock ingalunda en sådan gemensamhet, så framt hon, vid hvarje tillfälle, eger rum med Riks-Ståndens enhälliga vilja, och för öfrigt ej utsträckes äfven Lill besluten, hvilka, i följd af sjelfva Stånds-fördelningens natur, måste serskildt fattas.
Utskottet hyser den öfvertygelse, alt under en samfäld discussion, i allmänhet vid frågors remitterande och, någon gång, vid öfver'läggningen om deras slutliga behandling, meningarne skulle lättare utbytas, bättre redas och närmare sammanjemkas, allt utan ordningens och talfrihetens störande eller minskning, men med undvikande af mången omgång och många skiljaktigheter.
(Se Förslaget N:o 5.) Jemlikt Riksdags-Ordningens 53 och 58 §§-, må ett Stånds beslut icke upprifvas genom ny öfverläggning, eller vid Protocolls-justeringen ändras.
Med denria princip står ej serdeles väl tillsammans den temligen öfliga sed, alt inbjuda Med-Stånd till frångående af dess beslut, och att, på välviljans räkning, antaga inbjudningen.
Då härigenom tillika eluderas Grundlagens bokslafliga bud, att, när Två
Stånd stanna mot Två, frågan skall förfalla, eller, om lion det ej kan, öfverlemnas åt Förstärkt Utskott, 4 Constilations- Utskottcls Memorial'
N:o 41- ha-r eli luiru fin nan af omständigheterna påkalladt tillägg blifvit föreslaget.-
(Se Förslaget N:o 12.)
Tryckningen in extenso af Ståods-Prolocollen tillskyndar Staten ew ansenlig och nära nog onyttig kostnad.
Sällan under Riksdagens lopp färdigtryckta, . läsas de då redan af ganska få, och elter Riksdagens slut, sedan nyhetens interesse upphört, af ännu färre, lills de ändtligen mer ej läsas, utan föryttras sorn maculatur.; hvaremot dessa' massor, hopsmälta, till måttliga men sakrika vo-lumer,. tilläfventyrs kunde vänta afsättning utan förlust eller med ringa.
Således och ehuru
Utskottet ej vågar föranleda någon allmän eller ovilkorlig begränsning af Riks-Ståndens- rätt, att låta trycka Protocollen fullständiga, tvekar Utskottet ej att tillstyrka det undantag från regeln, att,, der offentlighet vid öfverläggningarne är medgifven,- hvarje