Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
IDUN 30 d e sutto på t u m a n h a n d, fick T o r e hålla h e n - banérförerskor nes front s m å h ä n d e r uti sina stora, precis länge, som han lika s j ä l f h a d e l u s t till.
När de sedan foro i sunda förnuftets n a m n gör m o t sin nyckfulla härskarinna, fråndö- mer h e m, m a m m a och In- 1897 henne den missbrukade lagstiftnings- rätten på ett så vidsträckt o m r å d e s o m pro- g e b o r g, n o g faller det o c k s å n u tårar b l a n d menadtoalettens pälsverk och dun, då dottern förtror m o d e r n sak sin n y t t a n s r e p r e s e n t a n t e r i d e n af d e m rar!
jättestora » Tänk, blott ett lycka barn, » ekat flickas solskenstå- trott dig » om du besvara det » je vous aime, » och d å d e n kommit, hälften riktiga sade m a m m a, ögonblick där oöfverlagda » rätte » — så hans kärleksord klart som ogrumlade hjärta. » lycklig, Ingeborg, r e n t af skulle nu i min — ej Jilla Ja, h o n var öfverlycklig!
Fröken Augusta Lundin om de korta promenadkjolarne.
vi i förra n u m r e t m e d d e l a d e, hölls fredagen tinentals andra den stora 22 januari i hotel Con- sal Dräktreformföreningens » kjolmöte », trängsel besökt.
o c k här och liksom Då det första till förhandlingarna, om d ä r f ö r d j u p a d e s a m t l i f v a d e af friska tillflöden och små pikanta hvirflar, gifvetvis flöto i s a m m a s t r ö m b ä d d s o m sist, vilja endast vi anföra ett i n n i ä g g af spe- cielt intresse.
Formlig sensation väckte på mötet profes- sorskan Scholanders m e d d e l a n d e, att fröken Augusta vår Lundin, förnämsta kvinnliga a u k t o r i t e t p å m o d e t s o m r å d e, i e t t till h e n n e stäldt bref uttalat sina v a r m a sympatier för den korta, kjolen.
af d e af f r ö k e n gor är modet oberoende Med kännedom tongifvande promenad- o m att ett utlåtan- Lundin i kvinnliga kungsord för kvinnor, flertalet skyndade toalettfrå- af Sveriges v i a t t af d e b å d a d a m e r n a u t b e d j a oss tillstånd att offent- liggöra n ä m n d a skrifvelse, hvilken m e d älsk- värd beredvillighet gande.
görande ställdes till vårt förfo- Det, från m o d e s y n p u n k t sedt, epok- b r e f v e t är af f ö l j a n d e Stockholm professorskan ßcholanoler lydelse: 21 Jan.
07. l Jag får på det förbindligaste tacka för det stora förtroende och den utmärkta artighet Ni cisat mig genom Eder inbjudning.
Jag är den första att föreslå kvinnorna att kläda sig praktiskt och förståndigt.
Själf tycker jag mycket om turistdräkten och anser, att damer- na böra bära den alla dagar på gatan, liksom utomlands vanligen är fallet.
Hvad, model beträf- far, växlar det ju ståndigt, så det år ej oårdt att rätta sig därefter i denna fråga.
En fransyska bär sin långa klädning så, alt den oerkar kort, och aldrig för hon däri smids och dam hem i sina rum.
Men hon år alltid oäl klädd underlill, och går vackert, och därför ser det treßigt ut.
Våra damer däremot hafva i allmänhet fula, illahångande underkjolar samt ofta fula skodon och vanvårda sin gång ända från barndomen.
Där- för äro de oftast generade att Igfta sin klädning tillräckligt högt, för att den ej skall blifva smut- sig.
Dåruti ligger felet.
Den dam, som i 20 år varit en martyr för sin långa, släpande Madning, målte jålt sitt förstånd något sent utveckladt, eftersom hon ej kommit un- derfund med, alt det gick an att bära upp sin kjol eller göra den kort.
Jag anser alla dessa frågor så naturliga, att jag cj kan fatta,, att, det är något att orda om.
Som min tid i dessa dagar är mycket uppta- gen, kan jag ej lof va att infinna mig, men jag tillråder afgjordt korta, praktiska dräkter för gatan.
Med utmärkt högaktning Augusta och kallade revolten torde med Lundins snart skäl fria nog svenska sålunda gör g e m e n s a m vetenskapens och skall mot och den praktiska k u n n a h o p p a s, att själfständiga bli fram- modetyranniet.
gängse sömmerskekår Man fröken uppfattning i n o m hela och — dess vår kund- krets.
* * om med Lundin.
D e t är e t t m ä r k l i g t o c h g l ä d j a n d e t i d e n s R e c k e n, a t t e n af m o d e t s m e s t f r a m s k j u t n a K o n s t e n att s e r v e r a och passa upp.
För Idun af A — m.
1 itet hvarstädes nu för tiden får man tyvärr A * höra klagas öfver att tjänstefolket är så litet hemmastadt i sina sysslor o c h åligganden, sam- tidigt m e d att deras pretentioner äro i ständigt stigande, ntan att d o c k härför lämnas större va- luta än förut, n e j, snarare tvärtom.
V i d de årliga ombytena af tjänstefolk fram- träda m e r o c h mer svårigheterna att få en or- dentlig van o c h kunnig tjänare, o c h litet hvar känna vi till de obehag s o m medfölja ett tjänare- o m b y t e, hvilken tid det kräfver, innan man kom- mer i ordning eller hinner sätta tjänaren in i sina åligganden; månader kunna förgå och än- d o c k riskerar man att v i d halfårets eller årets slut blifva af m e d sin nyss indresserade tjänare; då denna tycker sig hafva lärt något, fått en o c h annan finare vana, kanske blifvit litet upp- klädd o c h uppfiffad, stiga hennes lönepretentio- ner, o c h så söker h o n sig en n y plats; n y tjä- nare måste nu anskaffas, så börjas samma u p p - fostringshistoria o c h samma elände igen.
Ä r det nu så omöjligt att verkligen k o m m a öfver en tjänare, som redan från början är inne i sina sysslor, o c h s o m särskildt har vana att servera eller passa u p p?
Ja, ibland ser det verk- ligen så ut, o c h hvar kan orsaken härtill ligga?
I de flesta fall är det emellertid icke tjänarens fel, utan vårt, vi husmödrars.
Visserligen finnas husmödrar, s o m ganska ordentligt inlära och upp- fostra sina tjänare — jag talar här och i det följande uteslutande o m kammarjungfrur, inne- jungfrur, som hafva städning, servering, uppass- ning inomhus om hand, — m e n det finnes ty värr äfven husmödrar — o c h i sanning ej så få — som göra platt ingenting för tjänarnes undervis- ning, utan för hvilka det är fullkomligt likgiltigt, huru de passa u p p och sköta sina åligganden, huru de kläda o c h skicka sig, o c h s o m hellre underkasta sig tjänarens herravälde o c h bestäm- melser, än de göra sig det besväret att rätta, undervisa o c h uppfostra d e m.
De enklaste grun- derna i serverings- eller uppassningskonsten äro emellertid icke — eller b o r d e åtminstone icke, förutsatt att man har god vilja — vara så svåra att inlära eller k o m m a under fund med, att icke hvilken husmor som helst m e d någon lefnads- erfarenhet kan åtaga sig lärarekallet härutinnan.
Den ena familjen kan visserligen vilja hafva den detaljen så ordnad, den andra så o. s. v., m e n i det stora hela finnas d o c k vissa för alla hushåll gemensamma anordningar, s o m hvarje tjänare bör känna, vissa allmänna konventionella regler i uppassnings- o c h serveringskonsten — som, o m äfven oskrifna, af alla böra tillämpas, säkerligen finnas inplantade hos hvarje husmor o c h s o m hon lärt sig antingen under sin upp- fostringstid i h e m m e t — eller, där denna saknats, under sin uppfostringstid sett praktiserade i lifvet.
Dessa allmänna anordningar o c h regler känna nog de flesta i verkligheten till, men de ligga kanske allt för djupt förborgade h o s en, för att genast vara till h a n d s; vanan har gjort att vi glömt bort d e m, förhållandena att vi ej kommit i till- fälle att draga nytta af d e m.
Bristen slutligen på en handbok i serverings- o c h uppassnings- konsten, m e d för tjänarne lättfattligt uppställda regler, har äfven gjort sitt till, att åt saken ej ägnats den uppmärksamhet som man bort.
dristar sig nu att till behandling upptaga denna fråga, förvissad o m att i Iduns spalter en diskussion eller ett tankeutbyte skall uppstå o m rätta sättet och vägen att uppfostra våra tjänare, samt att möjligen någon af Iduns läsarinnor skall försöka uppsätta någon lämplig h a n d b o k eller » tjänarekatekes j; — " j u vidlyftigare diskussionen blifver, desto flere nyttiga råd o c h anvisningar kunna samlas till nytta för såväl oss själfva s o m våra tjänare.
vill emellertid redan nu påpeka en o c h annan omständighet beträffande serverings- o c h uppassningskonsten, s o m hennes erfarenhet lärt henne, att man särskildt bör lägga vikt på.
H v a d här nedan säges gäller emellertid hufvudsakligast större h e m, där m a n har råd att hålla 2 ä 3 tjänare (1 kokerska, 1 barnjungfru eller 1 kam- marjungfru); i mindre h e m där blott en tjänare finnes, få naturligtvis fordringarna på henne i vissa afseenden ej ställas så högt s o m e l j e s; idealet b ö r man d o c k alltid sträfva efter.
Det viktigaste i ett h e m s o m en tjänare skall söka iakttaga o c h hvartill h o n isynnerhet bör uppfostras är renlighet o c h ordentlighet, både be- träffande sig själf o c h h v a d h o n har o m händer, o c h härutinnan kan ej heller en h u s m o r vara för nogräknad, vare sig m e d tjänarne eller m e d sig själf.
Den tjänare s o m från första början vänjes vid att se allt omkring sig rent o c h put- sadt, s o m själf måste uppträda snyggt o c h rent klädd — o m än aldrig så enkelt — den tjänaren får småningom vämjelse för allt orent o c h snus- kigt; det blir för henne småningom ett nödvän- digt behof att äfven å sin sida bidraga till snygg- het o c h ordning; uppfostras tjänarinnan åter i ett slarfvigt h e m, där h o n själf får uppträda i vårdslös, slarfvig o c h nerfläckad dräkt, där mat- m o d e r n själf föregår med dåligt exempel härut- innan, där kunna ingen renlighet o c h snygghet uppväxa, o c h där blir i de flesta fall allt h v a d tjänaren handskas m e d likadant som hon själf.
1 H o s hvarje människa finnes emellertid af na- turen nedlagdt en större eller mindre grad skön- hetssinne; det är detta s o m skall väckas och uppodlas.
Jag har ofta gjort den erfarenheten, att en tjänare m e d ett af naturen vackert utse- ende i allmänhet håller sig renare o c h finare, mera vårdar sitt yttre, än en m e d ett fult, o c h att de förra hafva mera håg o c h fallenhet för ordning och snygghet än de senare.
E j för att jag därmed vill säga, att man b ö r skaffa sig ute- slutande vackra tjänare, m e n i de flesta fall — o m man har tillfälle att välja, så äro renlighet och snygghet skönhetens följeslagare —; dess- u t o m gör det j u alltid ett godt intryck i ett h e m, o m tjänarne ej äro allt för anskrämliga — så att man mister aptiten hvar gång man ser på d e m.
I större o c h finare h e m kan man ha råd att hålla en särskild kammarjungfru, som uteslu- tande har att sköta all servering samt uppass- ning inomhus, o c h som således alltid b ö r finnas till hands att när s o m helst k o m m a in för att passa upp, mottaga visiter o c h besökande m. m.
E n sådan måste ständigt vara snyggt klädd, ty intet gör ett mera obehagligt intryck vid ett be- sök i en familj, än då man mötes af en illa och slarfvigt klädd jungfru, m e d håret i oordning, ärmarne uppkaflade o. s. v. D e n tanken tränger sig genast på e n: hurudant är detta h e m m e t egentligen?
Svaret utfaller n o g icke alltid till herrskapets fördel.
Mötes man åter af en snyggt klädd tjänare, s o m artigt niger, hjälper af m e d kappa o c h ga- loscher, tager mot paraplyet o. s. v., blir intryc- ket helt annat, i synnerhet s o m det i afseende å kostnader ofta betyder så litet, o m jag är snyggt klädd, i stället för illa o c h slarfvigt.
H v a d s o m alltid pryder en tjänare är den lilla hvita mössan på hufvudet — en mössa s o m i de flesta fall bör kunna tillverkas h e m m a o c h s o m i alla händelser e j b ö r öfverstiga 75 öre ä 1 kr.
H a r tjänaren därtill en ljus bomullsklädning m e d ett hvitt eller ljust förkläde, är hennes toalett visserligen enkel, m e n d o c k alltid prydlig.
Till en kammarjungfrus toalett b ö r därjämte alltid höra en svart klädning m e d hvitt förkläde, ehuru mången kanske tycker att en dylik toalett ser väl dyster ut, m e n anser jag för min del, i synnerhet vid högtidliga tillfällen, då flere tjänare äro inne på en gång, det vara en ytterst kläd- sam kostym.
Då jag städjer en tjänare tager jag alltid reda på, huru det är m e d deras kläd- förhållanden och gör äfven ibland till villkor för deras städjande, att de skola hafva minst 1 ljus bomullsklädning samt 1 svart, o c h brukar jag alltid vid julhelgen gifva tjänarne en klädning, helst någon mörkare o c h tjockare hvardags- klädning.
Då en tjänare skall öppna för att taga e m o t någon person o c h h o n ej känner den besökande, bör h o n alltid höfligt taga reda på, h v e m h o n har den äran anmäla eller hälsa ifrån o. s. v. Beroende på förut erhållna instruktioner af
IDUN I «97 matmodern eller det svar hon nu får eller o m herrskapet ej är hemma, antingen öppnar h o n dörren till mottagningsrummet o c h beder den besökande stiga in, eller ock underrättar hon d e m höfiigt o m att herrskapet ej är hemma, ej kan taga emot, att frun är sjuk o. s. v. (Forts.).
* 31 Den kända norska reformdräktsifra- rinnan fröken Kristine Dahl från Kristiania b e - söker nu åter Stockholm o c h håller i afton kl. 8 i Vetenskapsakademiens hörsal, föredrag om en rationel kvinnodräkt.
Fröken Dahl, s o m i sitt hemland vunnit stor framgång, höll redan i fjor ett föredrag här i Stockholm o c h meddelade vi då hennes porträtt o c h en redogörelse för hen- nes sträfvanden.
Kvinnan i verken.
Tolf fruntimmer äro för närvarande anställda s o m ordinarie i post- verket.
Två äro postmästare, en förestår ett filialpostkontor, o c h de nio öfriga äro expedi- törer.
* Allmänt flickskolemöte i Sundsvall.
Till allmänt möte i Sundsvall den 12, 14 o c h 15 juni d. å. inbjudas, enligt utsändt cirkulär, lärare o c h lärarinnor äfvensom andra för och v i d den högre flickskolan verksamma personer.
Centralkomiténs ordförande är rektor E. Schwartz.
Förslag till diskussionsämnen insändas till sekreteraren, frö- k e n E m m a Mattsson i Stockholm, före den 1 nästkommande februari.
Hvem vill bli sjuksköterska i Neapel?
I skrifvelse till utrikesdepartementet har de För- enade rikenas konsul i Neapel W.
K l o u m a n in- berättat, att v i d det internationella sjukhuset i Neapel plats finnes ledig för två sjuksköterskor, s o m kunna tala tyska och engelska, m e d fast lön af 60 lire i månaden jämte kost och logis.
Efter ett års tjänst erhålles restitution af hafda rese- kostnader o c h efter två års tjänst jämväl fri hemresa.
Svenska sjuksköterskor, s o m reflek- tera härå, kunna insända sina ansökningar m e d attester till konsul K l o u m a n, s o m är m e d l e m af sjukhusets styrelse o c h på anfordran meddelar närmare upplysningar.
En gammal sträfsam och sparsam kvin- na var fröken Brita Katharina Lundberg, som afled härstädes den 7 januari.
F ö d d i Östuna församling i Upland 1809, har h o n tillbragt större delen af sin lefnad i A d o l f Fredriks församling i Stockholm.
Där har h o n en lång följd af år haft en mekanisk mangelaffär under den » gamla goda tiden », då h o n var nästan ensam o m denna nu ej längre ovanliga inrättning till husmödrars fromma.
G e n o m ihärdigt arbete o c h små anspråk på ifvet har h o n kunnat efterlämna en efter hennes stånd ej obetydlig sparpenning.
G e n o m testa- mente har h o n donerat denna — utom till åt- skilliga fjärmare släktingar — till följande väl- görenhetsinrättningar: A d o l f Fredriks barnhem för flickor 10,000 kronor, tjänarinnehemmet v i d 55 Surbrunnsgatan 10,000 kronor, konvalescent- h e m m e t vid Döbelnsgatan 5,000 kronor, Tysta skolan 2,000 kronor, Eugeniahemmet 2,000 kronor, Manilla 2,000 kronor, hvarjämte boets öfriga till- gångar k o m m a att tillfalla de fattiga i hennes födelseförsamling Östuna.
En vacker minnesvård.
D e n i förra vec- kan i Falun aflidna fröken Sara Bergström har till allmännyttiga ändamål donerat 114,500 kr., däraf 35,000 kr.
till af henne upprättade arbets- h e m m e t för flickor i Falun, 20,000 kr.
till upp- rättande af ett barnhem för gossar i Falun, 15,000 till beredande af två frisängar å länslasarettet, 10,000 kr.
till Sofiahemmet, 8,000 kr.
till skol- lofskolonier o c h 5,000 kr.
till barnhem för flickor i Falun.
Presidenten Carnots moder, fru Hippolyte Carnot, afled den 20 d:s i Paris, i följd af ett fall nyårsdagen, hvilket gifvit anledning till hjärn- inflammation.
Hennes kraftiga natur hade för öfrigt g e n o m sonens sorgliga slut fått en hård stöt, o c h, såsom » L e Temps » skrifver, » Caserios dolk, s o m dödade republikens president, förkor- tade äfven hennes lif. » Vår första universitetslärarinna.
Under nu instundande vårtermin vid Stockholms hög- skola har fil.
kand. amanuensen fröken Augusta Ä r n b ä c k förordnats att s o m biträdande lärare tjänstgöra vid zootomiska institutet.
operan gaf i lördags sin andra symfo- nikonsert för säsongen under anförande af förste hof kapellmästaren C. Nordqvist.
Programmet, s o m uteslutande upptog här förut utförda k o m - positioner, inleddes m e d H a y d n s af skönheter flödande symfoni i b-dur, s o m erhöll ett alltige- nom förträffligt utförande.
Den andra symfoni- en å programmet och tiliika aftonens hufvud- n u m m e r utgjordes af Schuberts • c-dur-symfoni, nu gifven för att fira hundraårsdagen af den ge- nialiske tonsättarens födelse.
Den af glödande inspiration o c h fantasi uppburna tonskapelsen åhördes m e d det lifligaste intresse o c h framkal- lade starkt bifall.
Programmet utfylldes m e d A.
Eubensons symfoniska intermezzo (n:r 2, a-dur), hvars andra sats, det lifliga vivacet, verkade sär- skildt anslående, samt Svendsens spirituella » Kar- neval i Paris ».
Konsertens alla n u m m e r gingo särdeles förtjänstfullt, o c h hr Nordqvist fick efter hvart o c h ett mottaga den talrika publikens hyll- ning.
Dramatiska teaterns stora nyhet, Francois Coppées femaktsskådespel på vers » För kronan », gjorde på premieren en framgång, som d o c k svår- ligen kan betecknas högre än s o m en rätt varm succés d ' estime • — ej minst betingad af den sven- ske skaldens, grefve Carl Snoilskys, formfullän- dadt sköna tolkning.
Komantikens prakt o c h stora stil hvila glänsande öfver skaldeverket, men romantikens brist på realitet o c h äkta tids- färg låda det ock vid, o c h man sitter där därför ganska kall o c h ogripen inför de klingande känslo- utgjutelserna.
Handlingen spelar i Balkanbergen på 1400-talet under k a m p e n m o t den turkiska öf versvämningen.
Här en resumé i yttersta kort- h e t: Furst Mikael, s o m hjältemodigt försvarat Balkanlandet, känner sig ursinnig öfver att ha förbigåtts vid kungavalet och låter sig af sin illsluga grekiska gemål förledas att gå i komplott m e d turkarna, s o m lofva h o n o m kronan.
Men förräderiet upptäckes af hans son o c h denne måste till sist döda sin far i tväkamp för att hindra dess fullbordan o c h kunna tända varnings- signalen.
Men fadermordet tynger " h o n o m, o c h när han själf misstankes för faderns brott, offrar han sig själf o c h räddar m e d detta till det yt- tersta skärpta martyrskap faderns minne.
Häri är inflätad en rörande kärlekssaga: en zigenerska s o m den unge fursten räddat ur för- nedring, följer h o n o m äfven i hans martyrium o c h befriar h o n o m till sist därur g e n o m att ge h o n o m döden, hvarpå h o n äfven dödar sig själf.
Bland de uppträdande sätta vi främst fru Fahl- man s o m furst Mikaels onda genius, hans gemål Basilea.
Det var glöd, smidighet o c h fägring äfven denna framställning.
H r Hillberg s o m fur- sten hade flere m o m e n t af kraft o c h g o d verkan, men förföll till en beklagligt suddig o c h störande diktion.
H r Skånberg s o m hans ädle, olycklige son Constantin bär ståtligt u p p kostymen, kropps- ligen s o m andligen, ty i denna pjäs är äfven andlig- heten kostym från skaldeskrädderiet.
Fröken Jan- zon, zigenerskan Militza, verkade föga zigenerska, m e n deklamerade sin vers innerligt o c h fint.
H r Personne s o m den förklädde turkiske spionen gaf en god karaktärsstudie.
Uppsättningen var vacker, d o c k ej öfverdådig eller synnerligen uppseendeväckande.
I det hela torde man väl knappast ur detta länge utpuf- fade o c h motsedda nya program få fram fullt hvad man väntat — vare sig på publikens eller direktionens sida o m intressena.
Ibsenföreställningen å Vasateatern i måndags afton hade naturligtvis samlat en till sista plats fulltalig premiérepublik, sammansatt af det yp- persta af hvad hufvudstaden äger af intelligens, konstintresse o c h konstförstånd, o c h den förvän- tansfulla spänning, m e d hvilken man motsåg för- låtens uppgång, gaf från början den rätta hög- tidsstämningen.
Öfver den store diktarens sena- ste skapelse har redan så m y c k e t skrifvits o c h dryftats, o c h de i någon högre mening literärt intresserade i n o m vår läsekrets ha naturligtvis långt före detta skyndat att göra den till sin andliga egendom.
Det synes oss därför gagnlöst att här ingå på någon s o m helst utläggning af det tankedigra innehållet i » John Gabriel Bork- mans » fyra akter, detta den stora egoismens mäktiga sorgespel, utan vilja vi endast m e d några kortfattade ord dröja vid det utförande, det fick, o c h den verkan, det gjorde från Vasateaterns scen.
Som h u f v u d o m d ö m e bör då erkännas, att i allt hvad den yttre iscensättningen v i d k o m m e r en högst b e r ö m v ä r d smak o c h konstnärlighet till- lämpats, hvadan handlingens ram i allo er- b j ö d de därinom framträdande förutsättningar- na för den rätta stämningen.
Detta var ett regissörsverk, o c h att vi b e g y n n a m e d dess er- kännande beror därpå, att vi förmena, det just regissören gick från Borkmanpremiéren m e d de mest oomtvistliga lagrarne.
Den utsökta stilkonst, s o m präglade de bägge interiörerna — » deras där nere » o c h » hans där uppe » — i n o m det Bork- manska h e m m e t o c h äfven de, visserligen m e r a teatermässiga, m e n vackra o c h effektfulla fjärde- aktssceneriernaförtjäna uppriktigasteberömmelse.
Den pietet för diktverket s o m röjdes i enhvar den minsta af dessa yttre, m e n — när de så iakttagas — ingalunda oväsentliga detaljer gör, redan den, Vasateaterns framförande af det n3 a dramat till ett vackert stycke succés o c h en ge- digen konstnjutning.
r Så långt var således allt till det bästa bestal ldt.
Så fort vi emellertid vända oss till den person- liga framställningen, få genast den individuella uppfattningens kraf spelrum, vanskligheterna att fullt utfylla dessa på samma gång så enkla o c h d o c k så rikt komplicerade karak- tärer göra sig, i all sin svåröfvervinnelighet, gällande.
Ja, vi vilja säga oöf vervinnelighet!
Den säkraste skådespelarkonst måste här med natur- nödvändighet k o m m a mer eller mindre till korta o c h häri ligger ock förklaringen, hvarför Ibsens senare verk ovillkorligen s o m läsdramer verka mäktigast på hvarje mera innerligt mottagande sinne.
Ärliga o c h sant konstnärliga bemödanden gjor- des d o c k efter hela linien — delvis m e d afse- värd framgång.
H r Svennbergs B o r k m a n hade många ypperliga m o m e n t, i det hela d o c k för liten auktoritet, för liten öfverlägsenhet.
T y man måste här känna sig stå inför en öfverlägsen ande, öfverlägsen ända till det djupaste djupet af sin förnedring.
Fru Håkansson lyckades ej heller ge Ella B e n t h e i m m e r än — möjligen — half; ibland inspirerade glimtar, som värmde till.
så famlande tag, s o m maktlöst släppte.
A f g j o r d t för högt uppskrufvad i ihåligt klingande teaterpatos var fru Dorsch s o m fru Borkman.
Mest helstöpta verkade, enligt vår åsikt, d e tre figurerna i andra planet, hr de Wahl s o m Erhart, fröken Borgström s o m fru W i l t o n o c h hr V. Lund- berg s o m gamle Foldal — en liten fin, n e j, en stor prestation.
I ett som allt var emellertid denna Ibsenafton af sällsynt intresse.
Man tar gärna sanden med, o m man blott skymtar guldkornen i vasken.
Filharmoniska sällskapets andra abonnements- konsert under denna säsong äger rum instun- dande tisdag i Musikaliska Akademiens stora sal.
Programmet företer ett genomgående skandina- viskt innehåll, liksom förhållandet var v i d mot- svarande konsert i fjor.
* Det som " kommer " oeh det som " går ".
Skiss för Idun af Elisabeth B — m.
är lektor Einar Dahl k o m h e m o m midda- dagarna o c h stod utanför dörren till sin våning, brukade han ririga två slag, innan han öppnade.
V i d denna signal lämnade hans lilla sjuåriga värdinna byggbitarna, den stora dockan, eller h v a d hon eljes hade för händer, o c h sprang ut i tamburen.
Först ställde h o n bort käppen, o c h var vädret kallt eller regnigt, skulle ytterrocken af, men sedan blef h o n lyft u p p i fadrens ar- mar, oeh då tog h o n h o n o m o m halsen i en o m - famning lika lång för hvar dag.