Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ur dikten " Veronica " Belönad ined Svciisk: ~ Akncleini ens 2: drn pris.
3 Dikten » Veronica » behandlar den legend, soni förrniiler, a t t en kvinna med detta iiainii vid: Friilsarens vag till Golgatlia framtradde och räckte lioiioin en diik (eller slöja) Iivarmed deii helige aftorkade svetten fråii sitt anlete.
Legenden Berattar ock, att da Beronica Bterfick duken, var Frals+rens bild i deiisainina oiitplhligt fastad.
liar tiinkt .sig Veronica såsom en inatviiiid, drömmande sjll, livilkeii d Fralsarens persoiiligliet först emottog ett djiipt intryck och sederniera f r h beiiiidraii och vördiind öf vergick till Iliingif venliet och tro.
Redalrtioiien liar valt dessa stycken till~inf~iïaiicle s5som varaiide, eliiirii 13nka.r i kedjaii, inera fristhende iiii de öt ' riga.
Drömmen.
Jag t r o r att mellan s t j a r n e s s l a r Och Jorclen inecl dess slainiiist dalar D e t st~mdoiii.
saiicles stilla biid.
; Att milda, ä~iglar svafva iiecler I ilattens frid till sjal, soni beder Och aktar pil e t t svar a f G i d.
- a g t r o r att tk.ömwens cljlq~a mening, J m t ar att vaya en förening E i n e l l n i ~ \ j iisets v ä r l d ocli v&amp;r, Och att ' niin clröni, 1.il~soii-i iiiiii aning, I h l m d - k a n gifva e n förmaning, Ibland ~ 1 1.
t m t, då k ~ a l c l; jag @ r.
1 iiatt en syn mig gaf ' s att skada I drömmens land, som tyckes bada A t t nggot sällsamt föi.estAr.
- Kanliiiiida dagas det oinsider, Kanlia~ida efter liiiigtaiis tider För Israel ett ljus iippgWr.
--- Fijrst s@ jag, ~ I I den I ~ infirka natten Drog täcket öfier land ocdi ratten Och ijfver rymdens Iiöga hralf; Jaff s&amp; hur fAgelii sökte skyle De späda smH.
för fiwstenn kyla, S&amp;g h11r11 b l e l m d blomma skalf.
Jag tyclctcte a t t j ag t i r a r fdllde; Xen siiiiiniiigoni h r ~ t r inijrkrets.
dde.
Lj 11s skönj des kring Xorias topp; Jag sAg vid sken, som bij~jat glimina, Eii snöhyit s17an blaiid nioliieii simma, Allt högre, högre steg Iian opp.
Snart sitg jag .l: ditlaine wh bergen: Kest~: A.lade af s i l h r f argen, Som lyste f i h hans 13ngepar; FrAii ljiiisets rika flod döi * oppe Föl1 i hvar blomsterkalk eii droppe.
En pärla, s1; inirande ocli klar.
De tra.ni1mde ncli uissiin griisen Sig reste S ~ ~ S O I I Z nya viiseii Ocli gAf \ ro lj ~iif ocli viirlig doft; Ileii lilla fngeln lir sin itvala Blef .vad&amp; och i f r h boet svala Sig hij-jde gL~d mot rymdens loft.
Men s \ - anen nied de ringar sida NII gjort sitt lopp kilng fästet rida Och dolt sig ofvan slvars biidd; Sist tyckte ja.g lians skm.
det w r m s.
Kegöt ock irri !~.
a t t, jag.
dm arma.
I härlig 1jiisdräl: t syntes kladd.
: Eli ilag de l.) arii.
till Hononi förde; Den qy1ie1-1 djupt mitt lijiirta rörde,, Iijus som.
hon var och fidl af hopp.
J a g gick ock i ' rnni.
med lille Aron, Skön soin ett ldoiiister uti.
Saron, Ej ilnnii vecklaclt a r sin knopp.
Han, eljes blyg och radd bland iii.h~gtt,: l fi ' älsarfnnz11e11 lat sig f&amp;izgs Si, vil.l.igt so111 i.
~iioderssköt.
0, att jag egt deii sjalens lydiiad, Den öclmj ulrheteii s &amp; ta pr,yclnad, Som.
cl.essa han i. famnen slöt!
Tyst stod jag diir, med bliclz mot jorden, I a d a l i t lyssnande till orden, Som giiigo fr8n.
dyra 111.iin.cl ..
Visst 3Iastarn sbg, hvad c \ j~ipt jag Irancle, .Föriiann.
ilen glöd mitt lij aria briiiicle.
I delina saligt slröi1.a stund; T y (1.5, mitt barn.
lian Merslcai~kte, Hans öga, t&amp;ilrbefbl&lt;tadt, Islankte Likt s \ j 8~1ians ljus den stilla natt; Ocl~, milda orden till.
mig lj ödo, Da, de i afslcedsstii~~clen .j öclo: ' n J; ij?
" L ' (WCh (k " L4 i j ~ t * l ' ~ (.
k t .57iXi,tt!
~h ' Jag slöt inin gosse ömt til.1 bmiirieii,: Han om min hals slog i: nii.cla armen, Log, so111 jag anm ailglar le.
Stiiiii gick niecl boiioni j ag til.lbaka, Men 1.ii11ila1: Iiacle jag %tt sinaka Och.
lart den Högstes n8il att se.
, 4tt vai: a moder: det &amp; r viiining, Ar ai-elirans oinkri11.g en tinning, Som blekiiat under sorg och nöd; Det # r att vaxa, Blifva mogen Och lik det fasta trad i skogen Å t veka rankan gifva stöd.
E11 inoder giir e,j helt nr tiden, Då Iielmes lefi~adsdag ä r licteii Och nedlagd lieiuies vaiidriiigsstaf: Hoii Bor i minnets tabernakel Uti förklaracit ljus, som Rakel, Och talar aniiii ur siii graf.
Förr an vi Iiunnit genoiii 1iiiidei.i Uti den heta midtlngastiiiictt ?ii.
Den lille sonmat i min faliiii.
Jag kysste fagra rosenkiiideil Och srepte, till ett skydd mot vinden, Min doja $ring den spiiila hamn.
Hur latt, hur ljnf var ej min börda!
J a g lart ej alska blott.
men vörda Det barii, som Jesu karlek riiiit; Ack, denne rene, cliifvolike Ar iii en arfiing till Giitls rike, Med Iiimmelsli iiid och am krönt.
En moder till sin son. '
Historien &amp; r ej fattig p k b e v i s för kviii11~1is stora iri- tlyt.ande sBsonz moder.
Store mäns lefiiadsteclinii~gar 1.a11111h därom vittnesbörd, liksoin ski1cii: iiigar af skilda tiders oeli folks lefnadssiikt oc1.i.
uppfattning.
Iiitteratureii, 1: omam e.r, shng er och lippby ggelseböclcer, i all si.
tider tala ofta Iiiirom.
i i likväl endast undantagsvis en moder nóuish~f; c ' it Det i sinn- förnim.ingnr till sin.
son, sa, att vi kuym fiillkoinligt k1.m göra för oss Iiennes sedliga ul~pfatti~iiigssätt.
Ja längre bort .vi komma i tiden.
ilesto sä-Ilsyntare blir det att finna skdana itnteckni~.igar af en kvi.i~ii,zs liaid.
~9iirskiZiit ggller detta vArt land, som iir i hög grad fattigt pi l~evaracle %lclfe haiidliiigar: röraiide det eilsl&lt;ilcIa lifvets oiilrkde.
Det ' bref.
soin liar nedan skall ineddelas, ar akrifvet af.
en sl; em %- moder.
soiii lefcle fGr mer än tre Iiundra iinr sedan och soiii talal: foi; in.anii.igeiis oïcl.
till sin son.
HOII for deii kristna moralens talan, och.
l ~ a d .h.on här säger h t sin son kan en inocier än i dag iipprepa.
Andra ord, andra uttrycks- sätt ai~.väiiclas, men.
ail.clm.
tankegången är densanlina - det ar Kristi höga samiiigitr, Irarlekeas b~~clslrap, som möclrari~a i clag liksom för tre 1i.iinclra &amp; r sedan hafilt att lara sina barn.
' Visserligen l-~aiii pH, detta sista brliiiiiclrade al&lt;tiiingen f6r hvar,je inäni~iskns i7iirde stigit, men m a ~ i fkr därf6re qi göra sig deii f~rest~~1111iiigeii.
att tinder iilclre tider deii 1rristi-m griilid- satsen om ' allas jainlikhet och lika vgriie ej fa11 ' 1is till och ej t.illäml ?ttdes.
L8.s blott dessa i~ppinai~iiigar att e,i se ned pi, n&amp;gon, att 11eiiiöt: l alla lila, och koin ili&amp;g, att de äro litta- lade af en f6riim-t czde1.sdnin för tre l.iii ' nclra hr sedam.
Afveii alidra drag i brefvet visa, linru barnasinnet och modershjärtat, alla växlingar till trots, dock i stort sedt äro sig lika i det sextonde soni det nittonde årh~~iidradet.
Hrefiet &amp; r $01.
s k tid ?jul slrrifvet.
Mali ser genast, a t t det varit eii Iivinna lika rikt iitrustad p&amp; hufvnclets vägnar som p$ hj artats, hvilkeii iiedskrifvit - det.
Antagligen har man tyckt, a t t det var ett ovanligt bref, efter det har blifvit a ena &amp; r från sexton- ' bevari.a,dt i t17B afskrifter, af I.
~ ~ d k den hiindratalet.
Originalet ä r (lock, s&amp; viclt oss a r belralit, för- konzniet.
Afsliïiftei * na äro bevarade i n Pulalpxeta Grips bok, 2 en teln- ligen olikartad sainliiig afskrifter och ai~teclriiingar f r h i skilda tider, t d h af liviiiii ohaii d, men af högst olika vade.
Delma iiia~n.uskriptboli fónwx.s i arkivet p&amp; Sj ö. Geii.oiii grefvinn an ~I: micleitströrns, född Bankr, gocllietsf~illa tilliiiötesgåen de hm det blifvit 11ii.g möjligt a t t af detta bref taga en afslwift. '
Dit s,j %1fva hrefvet i: &gt;Margareta Grips hokl föreligger i ii f ' skrift.
11 a r i.itgifvareii ej tveliat a t t 111 odeniisera stafi~ingen, afdela brefvet i styckeii, iiomalisera iiiterpunkteriiigen ocli genoin iitby.taide el ler tillsattrwi de af 11 iigr&amp; siniiord (alltid med ' kiirsiv stil .iitinarlrta) göra l$isiiingen, för deii som är obekant iiied gainla al~tstyckeiis skrihatt, bellagligare och liittare.
S1 ii tl igen nia n &amp; gm i ~ ~ ~ ~ ~ l.
y &amp; i lämnrrs i i g i t r om brefslrrifver- skail.
Tyvärr iiro de gmislrs ofiillstii~diga, iiim iiRUgm lnera iittöi~iiiiaiicle lii: tfw~, ej varit a t t tillgh.
.Jic~~; yr / dr-efc~ &amp; &amp; ~sdottcf.
tillhörde c h slakt, som j list i d e r .BjelI,: e.
Hennes broder Ture Pe- Iieniies tid m t o g slal~tiia~niiet (lerssoii; spelade en viss roll iiiidei: Erik SIV: s regering och tick puöt ' va deiiiie ii yckfulle konungs biide nkcl och oiikcl.
An- l i e i i född ~iiiliriiig J 010 iiigick Blargareta Pedersclotter l 5.3 S &amp; kteii skal) iii ed A .. ~er!
Xlt; son (Baj@), riksr Ad och liöfvits- intim i Jönkijping, (hr lian dog 15.54.
Han egde bland andra gHrdai1 Dj iirsholin och Ekeiias.
Enligt ett af lioiioin skrifvet or11 i w M a ~: ~ r e t Grips a bol&lt; \) i afskrift bevaradt bref, var Iiam.
en r&amp;ttskpffeiis och reclbai nian, som varmt intresseracle sig för siim son ers iipl~foatrain.
l " ii Margweta oc ' li lieil.
Ilade tillsanimans Atta bann.
dii,i.i.blaml sex söii.er.
Dessa komino tidigt fi: h lieininet, s&amp;som setleiz tleii ticleii val:. '
iiimtt till h?
: ilhn 1 det ii&amp;iniida, bi: efht star visserligen o.
# af söiieriia det iii.
skrifilet, nieii enligt all saiinol.ikliet var det dtillclt till sonen % ' &gt;eder,, vid brefvets författande p&amp; sin I.iö; jd tolf gr.
Han hade skickats lit till Daiiinark ocli.
17ar clar äaliiiu kvar 1.354.
Han blef.
en tapper och dristig herre, vardt imder 1665 ars iirofulla sjökrig liöfvitsman pid aFiiiska Svanen&gt; och blef i slaget vid Bornliolni ilij alskj iiten af danskame.
Erik XIV l ä t b e g r a f ~ ~ 11oiioin a m.ed stor ' Mot i Upsala tlonikyi.ka.
H a m (äldre?)
bror ATils kuncle ocksh t&amp;nkas som brefelnot- tagare, oin icke det funnes i ett a m a t bref ointczladt, a t t lian iippfostrades hos Sten Eriksson Leij onli~ifvricl, skledes ej utom- lands.
Han koiii seclaii till Rostock, diis h.mi.
i sii1.a unga &amp; r pk v&amp;lclsaiiit satt omlcoiii.
Söiieraa %am ocli fi.SIi~ död oiiita1.a~ i bïefket, och de yngste, Sten ocli Gustaf, de sedan sk olycklige rilrsrkdeii Banér, hvilka afriittrtcles i Linköping 1600, voro födde 1546 och 1547 och kunde s&amp;liincla e,j iiiottaga nedaii.st&amp;ende formaniiigar 1551.
F r u Margareta dog 1557 pA Djiirsliolm och blef hegrafven j D m de.ryds] &lt;,yrlira.
Vi skola i n i i la.iiina henne ordet: 2M: oderlig, kärlig liiilsiiirig, ni1 och alltid.
KArligeii försiindt ined Gud.
Käre lieyr son, iii !~ dii veta, att din fader ocli jag ocli dina syskon och flere din släkt Iiär i laiidet iila väl.
Gud linne inig den gliidjeii af dig att spörja!
att du iiititte ställa dig viil iliide ined ord och gärning, sk att Gud mitte ske ' lo£; tf dig, och din fader och jag måge fB hugnad och glädje af dig.
Klre son, si, liafver jag allt för mycket sorgliga tidender.
att shifva dig till, livilken hjärtans sorg din käre fader och jag llafv: ~ fångit, sedaii (211 Ironi frfin oss: Jag liafver mist min allra karaste syster, diii kära inorsysters '), som dig hade sk kär och liade aktat dig iiiycket godt; desslikes dina käre bröder, mine söner, ~ á r och s Erik.
Gud deras själ glädje!
Si iiifven c h, iiiiil käre soii, efter di1 är diii fader och mig så långt i f r h och Icommen.
i främmande land, dar dii liafver släkt nog, meii dem som dig något godt vilja lara eller iinna dig ii&amp;got godt, det tror jag, att de ' iiro ganska få, därför, k#- son, '?)
Aimi, gift med Tiire Bengtsson Hhrcl.
C iir iniii vilja ocli mitt lijertaiis rAd, att du öfvar.
dig alltid i goda seder och dygder ocli i gudsfruktaii, och minnes uppi den goda lärdom, som din kare fader, din kara uiorsyster och jag dig liirde den tid vi sände dig i f r h oss.
Ocli vår bön, den fiirste och den allra högste och den stiirste öfver a.llt, iir, att ' du alltid öfvar dig uti de tio Guds budord och larer a t t veta, lij7ad (; lid ar ocli alska Gud iifver allting, samt like och vörde Guds heli&amp; namn.
Så, kare son, sakta dig paiiiit, a t t (Iii ingalunda svar vid (+iids iiaiiin i ingaliiiida niitto, utan när som d11 Iiörer (+iids iitmn näinnus, SA tank vid dig sjalf: (?-ud vare lofrad till evig tid.
Och t.ag din Ilifva af ditt liiifviid, och böj dina k m, d&amp; dn är i kyrkan cllei.
cinnorstades, dar soin de handla om (4ud ocli lians lieliga ord.
Tag dig inga 311dri~ sedvänjor före Iivarken med eder eller högmodigt sinne!
Dar vankar alleliaiida folk, son äro icke alla goda ocli lära icke alla goda sedviiiijor fran sig, o c l ~ soiii tala niycket.
Här brukas nu allestädes n~yckeii ed med nic " iiiga1ianda satt, son: ar mycket skadeligt bkde till lif ocli sjal.
H a r svarjes iiii i sjiilfun verket bide qf ' ung och gaiii- inal, både @ f ' kvinnor och män, nieii tag: dig intet dar af!
Hörer (Iii nian svär eller iiian gör en dödelig synd, bed Herren Glid, ntt linii förvare dig därför, det du slrulle.
någon tid komma i ilen onda sed- vänjan, det du skulle 115goii tid svarja vid (hd.
*) X i r e son, nar som (iii kan va1 liisa fOr dig, S&amp; iifva dig i tille- Iianda niil, Blide i tj-skan och latinet, niest i latinet, fiirtg din fader ocli jag ville g#rna du skulle kunna deni val; nieii öfver allt s i iifyii dig val i tio (Xuds budord och iiiarke dem graliiit.
T&gt;ai- finner tlii all din llirdoiii, soin dig behöfj-es och liaf dein alltid i din Iiag.
J u äldre dii blifver, ju nieimn skall dr&amp; trktn dar uppå, och livad din käre fader och jag dig lart hafva ocli h \ wI viist största begar iir till dig, och niark alltid, det ilii i i i i t i c!
blifva god och dina föräldrar rallje- haglig!
Kare son, dii skall ock fi.ukt; i och ara den gode iiian, soni di11 skolniiistare är, och vara liononi liörig och lydig och märka och minnas grannt, livad Iian dig lärer ocli iniirka dar uppi, och iziir di1 blifvei.
straffad af h ' oiioni för din lärdoms skiill eller för andra dina brott, s$ skall du icke knorra eller ilskas emot Iionoiii, eller g % bort och tala illa eller förtala lionqni eller klaga pk Iiunoin för ciriiiigai- eller andra, soni gHim höra förtal.
D u ska11 tacka honoin fiir det oniak, *) Bet var jiist vid ileiiiiii tid, soiii (len alltid oförskriickte Olaiis Petri skref sin 1) rröiiida prcdikiin mot eder, af Iivilken Gust: tf Viisit kilide sig t.riifiad och noiii vRcktc hniis vrede.
som lian Iidver för dig.
Han llli-er dig det, som ilii skall liafva gagii af, niir som dii blifver stor, och det ar allt för ditt bästas skull, som lian straffar dig.
Kare lierr soii, c h bör ocksa vara deni lydig, som du ar Iios, och inina dein .godt, förty jag vet det väl, att både Fraiis ":) ocli hans, lnwtrii, (le kria dig det basta, som lian lofvade både mina allra kg- riste syskon ocli desslikes mig den tid jag var p5 akerö.
Gud alls- mäktig deras själ nåde, iniixi d h n kiiraste syskon bada!
Darför vill jag, att ilii skall vara Iionoin och hans hiistru lydig och ödmjuk, lika soni om jag vore sjalf alltid hos dig, och hålla dem i ara; älska deigas barn ocli icke göra dem skalkliet, desslikes ock deras pigor ocli driiii- gar.
Icke träta med deni, iitaii vara viidig emot deni alla och icke svara dem illa, utan alla skall du svara val, ' sk f i r dii ett godt rykte.
Dn skall icke viiiija dig vid att göra spe af iiiigoii, atitingeii, fattig eller rik, icke lidler de soni sjiika äro, elivad, inissfelleY.
*) de liri,fva, antingen iiied mål eller g h g - eller dein soin iiro blinda.
&amp; - m du, s i tag hoiioln (vid) handen c~ch led lioiiorn dit lian vill.
Ilet bör (Iii göra.
Kare 1iei.r son, vakta dig vii1 för 1ö@i!
Ljug livarlieii iiied allvar eller med skämt.
Den soin v h j e r sig b81 att ljuga, när.
lian ar liteii, s&amp; hiller lian det gärna i klderdoinen, och blifveï sh en föraktad man i alla sina dagar.
Diirför bevare dig Gid för ett slikt sinne!
.Därför, käre lien son, skall.
c111 alltid gärna vara dar soni iiia-.
ligt och tuktigt folk # i och cl#i soni ile tala vist tal, och icke hos deni, som onclt tal hafva eller skalkliet briika,.
eller ' lm cleiii, som oliöfvislie aro bade ined ord och giiriiingar.
Dein skall (Iii visst sky, * o m dn vill, att jag skall.
iima dig godt af allt lijsrta.
011i G ~ i d ' täckes att lirta dig lefva, skall du följa denna lärdom efter, det biista och det mesta di1 kan, efter soni 3cilclern krafver, och Giici tackes att gifva dig vett till.
Och II&amp; son1 .dn liörer iiiigoii sviirja eller tala oliöfviskt, sk gack ifrkn deni.
Statt inte och lyss dar q p L; dii l#rer.
ondt af deres siillskap ocli iiitet godt.
Kare son, viinj dig ingalunda ' till att dricka, ty om c h det göl:, sh hafver jag bedit Frans, att Iiaii skall straffa dig fiiller hkimdt ocli gifva din fader ocli mig det tillkiiiina, och för alla de stycken, soni jag skrifver dig till om.
Meii akta gistiiit iipp&amp; din lärdom!
s&amp; gör *) Hmii cleiiiie Frans vm, hos livilkeii.
soneii hoclcle, lim jil-g ej lya- k: ~ts fiiliiit.
Margareta8 Inror Sils hnde varit, gift i. en.
sliikt, soiii cgde.
.kkerii, och dog 1550.
* *) Vnsskn.plig1icf.
+) dn din kare fader ocli mig ocli all din släkt ocli vaiiiier eii stor gliidje därmed.
Gud allsiniiktig tinne oss den glädjen af dig, a.tt dit iiihtte lHra, att frukta Glid ocli hhlla lians bud ocli dii matte blifva (h d beliaglig; och när di1 sthr upp oin morgonen, s i läs Fader vår och bed (h d bevara dig den dagen f r i n allt ondt och all din släkt och viiniiet.
Desslikes skall du också läsa om aftonen, och statt p&amp; dina knän SE Iiinge, och bed Gud bevara dig fran onda tankar oah allt ohöfviskt, bkde sofraiide och vakande, bkde med ord och garning, och r a r icke oliöfvisk, när som dii a r ensam.
för dig sjalf, livarken iiicti dina ögon eller liänder.
Förr an dn skall tala ett oliöfriskt ord, skall du bita ett stycke af din tunga.
X i r k dar uppi, att det van.
dig aldrig till statt, när du var 110s mig, livarken att svärja eller tala.
illa eller ljuga; därför, käre son, gör det iiii icke, efter det iiii iiii. \ - axer till.
större vett.
Kare son, l131 ditt hiifviid rent och kamma ditt liiir slatt, och näs ditt liiifviid ä r orent, s&amp; bed din rlrdiniia l i t a t r ä t t a dig, och Bed Iienne gärna ocli tala icke.
illa till 7 t e ~ e.
T a r alltid mild uti ditt tal och icke bannig eller trugens: ':) ined dem.
Di1 skall alltid nibrka?
a t t dii ar främmande, och a t t din käre fader och jag spörja alltid efter, livad rykte du liar.
H511 dina liander alltid reiia odi skär alltid dina naglar af, både af liänder ocli fötter, och 111ll icke dina fötter inera vata; 1iål1 dina skor nina och svalata dem.
Sinijrj icke ~zer dina kläder ined fett eller annat.
Hi11 dina iiroii reiia.
Kare son, nllr du skall g&amp; i skolan om dagen, s i gack iiiet!
eller en ogud- tnkt ocli gack icke och regera p i gatan som ett a k t i g soin ingen vill akta.
Blöter dig niigon, soiii det riird ar, statt af vägen och tag din lufva af, sant dig vant till ar.
Och iigr skol- niastaren satt dig en liixa före, den las granlit iifver.
XAr soiii du kommer hem igen, db var icke frkfiing, iifva dig att skrifra och kasta ut och till a t t lbgga rtikensliap.
Käre son, sander jag dig nu deniia bok, ocli beder jag dig och bjiidei., a t t di1 liiser i cieniia bok lirar dag diii., soin de sinii silkes- snörena ligga, ock niir soiii du kan den riil, las utan h k, sk skail dn alltid komma det ildig- Kare son, stall dig sa, a t t din kare fader och jag iniitte f;!
glädje af dig.
Var icke liögniodig eller stolt.
det iir en stor.
syii: I, - - - - - - - - ' L ' ïilskeii.
* ") Kringstrykare.
ty allt det goda soiii clii karl lara eller kali få, det gifver Gud dig Darför skall (Iii tacka G-iid för sina heliga gifvor och icke liögfiirdas daraf, att clii larer ii8got godt.
Kare son, gif dig icke i sällskap ined dein, soin stolte iiro, eller till dem soin llafva, lnst till a t t dobbla, förty dem ina jag inte lida.
L %t ditt tal vara ja och nej, var stadig och stilla iiled cliiia ögon, tag dig icke efter alla dem dii ser, blif vid ett sinne, det soiii goclt ar, och tag efter din tiiktoiiiiistiwe och lyil lioiioni, efter lian gifver dig det basta r %d.
Min allra lciiïaste soii, jag beder dig af ett moderligt Iijaitsa, att (1.11 göininer dessa Bref granrit och Iiiser clem alltid öfver ocli liafver dein i ditt hjiirta iiii, ocli mycket iners här efter, förty jag vet icke, on1 jag ski: ifver clig nigot till inera, förty liar valilrar mycken sjiik- doiii.
Bdl-Jota skall clii veta, a t t detta ar mitt rid, ocli det vill jag, att c h skall göra, 011-1 clii vill jag skall iiiiiia dig godt; och bed Giid da ro ii^, a t t dii in %tte lara och göra liarefter, sk varder dii bide god och alla miinnisltor kar.
C h c l a.llsiiiiilitig gif ve clig nRclen till att göra, allt det honom belisglig-t iir.
R a r e sorl., liör icke p&amp; förtal och lyss dar intet iippi; gif ej Iiiiller dct p i slikt snack; svara intet diir till.
ocli vittna icke med dem, soin Ijiiga för ggfvors eller \ %iiskaps skiill, eller dlrför, a t t det iir den stallbïoclei, soiii clii pliigar leka nied.
Och hör icke där pi^, atb, n&amp;gon f örtalar ditt f iiderneslaiid eller ditt ~nodemn~il.
Gack !fing-t if&amp;n cleiri.
Det blifver ingen Iivaxketi ond eller god af dein eller d e ~ a s last.
Men 0111 c111 skulle an längre bort från oss, sk t#iil;: Giicl iinne inig iiaden till att koii-Inla viil hem igen.
Dii skall iiiiila de svenske allra bast, förty clii skall l~iir langst vara, om c111 ma lefva.
L i t ingen friimiiiaiide seder eller lnst vanda ditt hjiirta fraii Sverige!
Var icke stickeii eller snar till ntt slhss eller träta!
IZt dem göra dig emot en resa eller tu!
Dii skall icke tanka, a t t clii vill I i i i m m din Beri-n; diir blif \; - er ofta?
en stor triita af; diirfOr var sakt- inciclig och froiiz, tjäna giirn; ~ Giid och vanj dig till a t t gifva grannt akt p&amp; predikan, och täiik: cletta skall jag göm.
Och oin dagen, nlir dii slcall skrifva, så skri£ livad du liafver Iiört i kyrkan, eliiellan (le tider, so111 dii skrifver det soin din skoliniistare dig befaller.
Min kiire lien son, G&amp; allsismiiktigste gifve dig nhden liar till, att (111 m8tte iilärka och lära och göra efter denna niin skrifrelse, s&amp; finge din kika facler ocli jag en stor glädje af dig; ehvad di.
annor- ledes gör, dB ar det inte med vår vilja, och ont du vore oss så nara,
da skiille dii iii vissei: ligeii blifva straffad darföre.
Kiire sorl, lagg dig all viiiiiiiig oiii att efterföljs vir vilja, s$ gör (iii oss en stor gl#dj e Iliiriiied.
Käre herr soii, l i t diii kare fader ocli diila bröder saga dig god natt, och Iid.sa, diii v8rd ocli vikdiniia och din skolmästa.re pk niiiia viigasr ined n h g a goda niitter, och slig cleiii, det jag vill giiriia f örskylla deras oinak.
:) Kiire Iieinr son, (iii skall allticl vara Iios iiiiii kiire systerson Per: i::), iiiir som Iian korniiier dgr dii ar.
och deii skadl dii haha till ~j~.llsell.
~ta~llbroclei *.
3Iii.i klire soii, iiamed Befaller.
jag dig deii allsiiiiiktigste Gid till.
lif och sjii1 till evig tid.
Han bevare dig f s i n all vada bide till.
lif och sjal, lian iime diii käre fader och mig att fiiiiia dig iiiecl liiilsaii.
Ski * ifvet p$ Djiirslioliii deii ' 25 c !ag Aprilis Anno Dei 1551..
Utoin ' detta bref finnes i saiiimw seiiiling aiinn e t t af f i n IkIw~gnreta, detta alldeles sli7ce1.t skrifvet till.
sonen Peder, s&amp;lecles enligt a72 smwoli %: 7~t till.
samme son, inen t r e &amp; r senare, 115, Uj 1i.i.s- 1io.lin.
ilen 2.3 april 1554.
1: clettn sistiiCiiimda oiiitnlai: fru Mar- gzz~.
* eta sin niaiis död och s b d e ~ &amp; i f i ~ faclerii.
e t t bref iie ed eii sistk Ii&amp;lsniiig.
Hoii f6rina1lni.
afveii.
son en.
i anledning h.8raf ocl I. öndiar, a t t - &gt; G i d ville af sin.
barinliertigliet gifva dig ocli dina, bröder siii helgal anda uti edert hjärta, att i mutte lära eilw a t t friilita, G~iil och vasa mig I~öxiga, och lydiga och följs niim, heggi:.
efter, titt jag allticl niktte spöi; jzl godt af eder)).
ger 1101ioin.
föresloifter o111 presenter och sorg1~1Cicler, l a ~ i ~ i i a r Iioiioiii.
uiiilerriittelser oili hails bröder, ber 11011.orn taga sin Inisiii.
H o g e ~ ~ s k i l IBjellie, d som ax i. Dm~marl;, till siil vaii m.
111. i3-f mii-trlre iati: .esse.
SAsoiii l~axaliteristislit för ticlen ocli.
healitai~s~ &amp; d t för alla tider IIGL följande lilrval.
meddelas:: &gt;; ilskade, käre son, clii hafver har tilldags icke varit 1i; ullleii iiiecl iiiycket goda klader mer iiii, en fatt.
@ pojke borde att Iiafva, nieii seciaii diii kiire fader, lian fick det Ii.öra af Lars Fleiiiiiig, att di1 talade latiii ocli 71cm sade, att du giiriia ville lara biittre ocli vaina s