Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
A den lältarc jordmånen deremot i detta och angränsande Christianstads län, uppfödas fäkreaturen mera beqvämligt å dervarande beten, kunna tidigare begagnas vid lindrigare jordbruket samt under tiden vinna den mognare växt och styrka, som erfordras för jordbruket å slätten, hvars invånare, så väl herreman som bonde, för det mesta inköpa dragoxar från öfra orterna; dock har man i sednare åren, i anseende till lägre priser å fäkreatur, funnit sin uträkning vid alt, i synnerhet från Danmark, inköpa arbetshästar, hvarigenom man trott sig kunna vid jordbruket minska vanliga antalet af dragkreatur och i deras ställe anskaffa så många flera kor.
De många utlänningar, såväl Tyskar som Danskar, som i sednare åren inflyttat, hafva i anseende till inrättandet af Meijerier, föregått med vackra exempel, dem länets jordbrukare i allmänhet efterföljt.
Såsom en gifven följd häraf har inträffat, att ost och smör, ehuru till högre pris än i förra tider, finnes i öfverflöd af ortens produktion, och jemväl till utförsel åt andra orter.
Någon 9 Någon egentlig boskapsskötsel kan således icke sägas äga rum å slättbyggden, ulan liufvudsakligen, fastän i mindre skala, å norra delarne af länet.
Hästafveln deremot är snarare i till- än aftagande å alla orter inom länet och befrämjas synnerligast derigenom att beskälläre från
Flyinge hingsldepöt stationeras på olika trakter; men de stora häst-transporter, som under dessa är till länet ankommit ifrån
Danska orterna, lenina ett ojäfaktigt bevis derom, att hästafveln icke bedrifvits i så stor mängd, sorn erfordras för länets behof.
Stuterierna å berregårdarne äro af mindre betydenhet, oell hel- och halfblodshästar, sorn en tid voro mycket begärliga, äro nu mera sällsynta, troligen af den anledning att de mindre passade för vårt klimat och funktioner i öfrigt.
Fördelarne af det redan år 1845 påtänkta och sedermera, på bekostnad af allmänna medel, å Jordberga egendom, tillhörig Friherre von Nolcken, förlagda stam-holländeri, kunna ej för den tid, som utgör föremål för denna berättelse, i anseende till Holländeriets korta tillvaro, framläggas , ulan kommer sådant att i nästa berättelse närmare detaljeras.
För att uppmuntra så väl åkerbruk sorn boskapsskötsel och hästafvel, hafva ej mindre länets Ilusbållnings-sällskap, än enskilde, vid årligen a åtskilliga trakter inom länet anställda profplöjningar och krealurs-cxpositioner utdelat lämpliga belöningar, som funnits medföra åsyftad verkan; och med den utgrening nämnde sällskap numera vunnit, är bästa hopp, att det å sin sida fullföljer sin stimulation, af hvilken allmänheten så väl är i behof.
Slutligen och hvad som icke i ringa mån bidrager till upphjelpandet af Skånska åkerbruket, är den hedrande föresyn Landtbruksskolan å Orup lemnat.
Ifrån denna skola hafva under tiden många elever, de Heste väl underbyggde och instruerade, utgått till åtskilliga trakter af länet och der kringspridt de goda insigter, som under lärokursen blifvit inhemtade.
Af de äldre eleverne äro manga redan bosatte och blifva de, sålunda införlifvade med allmogen, för denna obeskrifligt gaguelige.
Sjelfva egendomen Orup är numera uppodlad och under tiden jemväl försedd med nödvändiga, varaktiga byggnader.
Som jag redan i förra berättelsen baft nåden omnämna, förmodades redan då arealen vara för inskränkt för de flere elever, sorn der sökte sin bildning.
Denna förmodan bar sedermera besannats, och inom länets hushållningssällskap är redan väckt fråga om inköp eller arrende af annat större jordbruk, lämpligt för landtbruks-institutet, i hvilket fall Orup skulle afyttras.
I denna omständighet är likväl ännu icke något beslut fattadt, utan kommer sakens utgång att bero pä framtida öfverläggning.
Emedlertid erkännas med tacksamhet de årliga anslag, tillsammans 2,000 R:dr banko, hvarmed Eders Kongl. Maj:t hug Berättelse Öfoer Malmöhus län för åren 1842—1847.
2 ✓ 10 nät institutet, och hvilka anslag i betydlig mån lättat bestyrelsens omsorger.
Inkomster och utgifter hafva icke förrän sednare åren kunnat motsvara hvarandra, utan de sistnämnde merändels öfverstigit de förra.
Först antagne läraren, utrustad med ovanliga natursgåfvor och kunskaper, började likväl efter några år i den mån så vårdslösa sin funktion, att han mäste från institutet skiljas, hvilket, jemte anskaffandet af annan lärare, äfvenledes försatte förvaltningen i bryderi.
Sedan institutet börjades äro derifrån utexaminerade 103 elever, hvilka dels återvändt till egna föräldrar och jordbruk och dels till erhållne tjenster samt de fleste motsvarande de förhoppningar, man i mån af deras mer eller mindre goda fallenhet påräknat.
JFabriker å landet.
Under år 1847 har tillverkningsvärdet för samtlige utgjort 91,397 11: dr banko och tabellen visar antalet af de personer, som vid fabrikerne sysselsättas.
Bland dessa fabriker tillvinner sig synnerlig uppmärksamhet lerkärlsfabriken vid Höganäs och bearbetningen af den eldfasta leran derstädes.
Denna sednare är i synnerhet begärlig och afsättlig å alla orter, och bidrager denna fabrik i betydlig mån till fortsättning af arbetet vid stenkolsgrufvan, hvilken har att kämpa med de lägre pris, hvartill Engelskt stenkols-stubb här i orten kan afyttras; men så länge spannmålen till de många arbetarne icke allt för högt stegras i pris, och under hopp att tull på Engelskt stenkol icke må försvinna, förmodas den för orten i flere afseenden oumbärliga stenkolsgrufvan kunna uppehålla sig och arhetet derstädes vinna fortsättning.
Såsom binäringar på detta slättland kan man icke räkna annat, än bränvinsbränning och fiske.
I hvad mån den förra bedrifvits år 1847 har jag haft nåden här ofvan ådagalägga.
Fisket, i synnerhet sillfisket, började redan år 1847 blifva och har alltsedermera blifvit mera lönande.
Annat fiske drifves knappt till ortens behof, likasom jagt och djurfångst idkas för det mesta till tidsfördrif. §• 4.
Under åren från och med 1842 till och med 1847 äro 20 st. mantal krono rusthåll inköpte till skatte; och tull mjöl qvarnarnes antal uppgår till 401 st. med 563 par stenar. 11 Hemmansklyfningen och afsöndringen af jord fortgår som jag nämnt förut, hvartill anledning jemväl må sökas i det högre pris hvartill jordegendomar numera stigit.
Dessa utgjorde 1847 — 915,267 R:dr 25 sk. 5 r:st banko.
Några synnerliga klagomål öfver skatter eller deras ojemna fördelning förspörjas sällan från jordbrukare och näringsidkare.
Desse äga att godtyckligt uppgifva sina inkomster och lika godtyckligt afdraga de afbränningar, som vidlåda deras handteringar, så att någon närmare kontroll öfver dessa uppgifter icke är möjlig.
Deremot fortfar jordbrukaren att besvära sig öfver utgörandet af den tionde, som är förenad med forsslingsskvldighet, hvilken för undvikandet af detta besvär vanligtvis uppstegrar spannmålen.
Af jordfaoksräntan äro anslagne lill boställs-, rusthålls- och augmentshemman vid Skånska Kongl. Hussar- och Dragonregementerne:
Indelt ränta 28,358: 40 8.
421 tunnor 26 kappar kronotionde-spannmål efter kronovärdet, 36 sk. tunnan 316: 17. 3.
Summa B:ko R:dr 28,675: 9. 11.
Kneckte-rotefrihetsmedel utbetalas endast af städerna för den dertill lydande och till hemmantal uppskattade jord.
Politi. 5 Kronofogdar och 25 Länsmän, jemte 2 Landsfiskaler och Stadsfiskaler i städerne, handhafva polisen inom länet, och några ytterligare tjenstemän i sådant afseende synas icke vara af behofvet påkallade.
Deremot och i afseende på de anstalter, som stå i närmaste samband med polisen, nämligen fängelser, tarfva nästan alla dessa en snar hjelp.
— Länsfängelset befinnes ännu anbringadt i några smärre, olämpliga rum inom fästningen, och gemenskap emellan fästnings- och länsfångar är, oaktadt alla möjliga försök, nästan omöjlig att förekomma.
Hopp om en förbättrad ändring i denna anstalt är emedlertid i så måtto lemnad, att plan redan är utsedd till ett nytt cellfängelse, uti hvilket förmodas blifva både lämpligt och tillräckligt utrymme.
Allt sedan fråga förevar om förändrad indelning af Domsasrorna och försvinnandet af en del Häradshäkten bar omtankan om dessa sistnämnde O minskats och hvarigenom vållats att samma häkten befinnas mer och mindre olämpliga och bristfälliga.
Olägenheten häraf kan likväl i betydlig mån häfvas, i samma stund tillämnade Cellfängelset hinner blifva färdigt och hvars nytta man redan på förhand kan inse, då man, för länsfångars behof, stundom erhåller tillgång till fästningens särskildt belägna celler. 12 Under den period, denna berättelse afser, bar Eders Kongl. Maj:t allernådigst låtit utfärda 2:ne Förordningar, den ena angående försvarslöse oell den andra rörande bettlande personer.
Då den förra utkom, den 29 Maj 1846, väckte den såsom innefattande mildare åsigter, än de föregående, till en början bekymmer, huru polismyndigheterne, med deri inskränkta makt dem leinnades öfver försvarslösa, kunde, i händelse försvarslösheten var förenad med utsökt lättja och liderlighet, utföra sitt värf som sig borde, med tillhjelp endast af de i orterna anställde tillsyningsman, på hvilkas mer eller mindre nit för sitt kall utförandet af författningens goda afsigter till en stor del berodde och beror.
Bland de många försvarslöse, hvilka såsom kringstrykande upptagas, linnas flere, ehuru fullväxta och till åren komne, sorn aldrig tillhört någon församling, aldrig lärt läsa, varit skattskrifne eller innehaft någon tjenst, utan, uppfödde på landsvägarne af kringstrykande föräldrar, efter deras död på egen hand fortsatt sysslolösa kringvandrandet.
Behandlingen af dessa blir ännu mera bekymmersam, då personerna äro qvinnor med flere oäkta, späda harn.
Ingen församling, ännu mindre Tillsyningsman, är pligtig eller villig att sådana personer sig åtaga, och att släppa dem fria, att fortsätta sitt förra lefnadssätt, har icke heller ansetts lämpligt, utan har man, så vidt möjligt varit, sökt att inackordera, isynnerhet barnen, på passande ställen, till en Christlig uppfostran.
Denna förordning om försvarslöse vann likväl, året efter det den utkom, liksom ett stöd och lättnad uti Fattigvårdsförordningen den 25 Maj 1847. -—- De närmare bestämmelser, som härutinnan meddelas, hafva häft mången villrådighet hos den Autoritet, som skall slita tvisterna emellan behöfvande och kommunerna.
Vägledning härutinnan var af högsta behofvet påkallad, äfvensom medel att tillhålla en trög kommun alt fullgöra sin skyldighet emot en blottställd.
Begreppet härom och uppfattningen af Förordningens föreskrifter hafva vållat mångfalldiga tvister, som till stor del jemväl dragits under Eders Kongl. Maj:t nådiga skärskådande; men sådana tvister skola, när allmänheten blir mera van vid sina åligganden, i tidens längd hafva sin öfvergång.
Fattigvårdsstyrelser äro emedlertid bildade, håde i stads- och landsförsamlingar, och upprättade reglementen fastställde.
Utan särdeles påtal hafva fattigvårdsstyrelserna fullgjort sina skyldigheter, så att tiggeriet, åtminstone till större delen, kan anses hämmadt.
En och annan kringslröfvare uppsnappas väl stundom och återforslas till sin rätta hemort, men äfven sådane hörja blifva sällsynte.
Härtill har jemväl i synnerligt märkbar -män bidragit Eders Kongl. Maj:Is nådiga Förordning den 16 Januari 1844 om inskränkning och ordnande af Gesällvandringen.
Sådane personer, som i förra tider, i trasig och usel belägenhet, dagligen besökte Lands-Kans - I 1 *-> 1 lict med sitt i flerfaldiga slycken slitna resepass, äro numera högst fa och merändels härstammande från utländsk ort, sä att man med fullt skäl kan intyga att denna Förordning medfört åsyftad och önskad verkan.
Räddningsanstalten i Räby för vilseförda och vanartiga gossebarn fortsättes i samma goda riktning.
Bibehållandet af denna anstalt i dess närvarande goda skick kan åtminstone påräknas så länge Öfverste-Kammar-Junkarn, Friherre G.
Gyllenkrook ät densamma egnar mycken tid och betydliga uppoffringar.
Flera gossar hafva utträdt ifrån inrättningen och deribland 2: ne, sorn, jemlikt Eders Kongl. Majits nådiga tillstånd, förflyttades från fästningen här i staden, der de voro för 3:dje resan stöld insatte på tre års arbete.
Af dessa ynglingar inlärdes den ena uti trädgårdshandtering och, efter inhemtade nödiga insigter häruti, återvände till hufvudstadcn för att inträda i erhållen trädgårdsmästare-befattning; hvaremot den andra ynglingen, härstammande ifrån Dalarne, qvarstannade här ä landsbyggdcn i ordentlig årstjenst, hvarmed han ännu fortfar till husbondens synnerliga belåtenhet.
Visserligen påträffas individer, hvilka dels gång efter annan rymma från inrättningen och dels icke kunna förmås mottaga den hildning, som lemnäs: men sådana höra Lill sällsyntheten och afskräcker ingalunda enskilda välgörenheten ifrån att bidraga lill uppehållandet af denna till sin idé och plan högst välgörande inrättning, hvars hufvudsakliga bristfällighet består deri, att den är för inskränkt.
För utvidgning deraf äro inga synnerliga tillskott att påräkna af all mänheten; men som Eders Kongl. Majit uti 2 morn. 5 §. af ofvanaberopade nådiga Förordning rörande försvarslöse personer täckts i nåder yttra, att Eders Kongl.
Majit ville särskildt förordna, huru lättingar och liderliga personer må annorledes än genom Tillsyningsman hållas till ordning och arbete vid någon Inrättning i orten, har jag städse föreställt mig, att Råby räddningsanstalt, som redan kan anses för en god början, med tillhjelp af allmänna medel må kunna utvidgas och uppbringas till en sådan Inrättning, sorn Eders Kongl. Majit uti ofvanåberopade lagsladgande afscr, och hvarom jag icke kunnat underlåta att härstädes göra underdånig framställning.
I enlighet med Eders Kongl. Majlis nådiga Stadga den 18 Juni 1842, rö rande Folkundervisningen, är densamma tillbörligen ordnad så väl i städer som pä landet, och äfven derigenom a(,t barn inom skolåren numera hållas till skolgång, antingen på föräldrarnes eller församlingarnes bekostnad, afvärjes i betydlig mån deras begär att kringvandra för att insamla allmosor, så att denna Stadga i mångfalldigt afseende visat välgörande verkningar.
— Denna Förordning, så väl sorn Fattigvårdsförordningen, har, i synnerhet vid början af tillämpningen, medfört melodi mindre dryga utgifter för jordbrukaren, som likväl häröfver sällan hörts anföra i 14 klagomål, väl vetandes alt dylika utgifter, under nu sednast förflutna goda år mindre känbara, i framtiden och efter det inrättningarne hinna blifva ordnade, minskas.
Tvister i afseende på skolväsendet hafva visserligen ofta förekommit, i synnerhet rörande grunden för deltagande uti uppförandet af skolhus.
Författningen bestämmer i så fall samma grund, som följes i fråga om kyrkobyggnad.
Denna sednare bestrides här i orten till större delen med kyrkornas tionde, och allmogen är således ovan vid beräkningssättet, hvilket är främmande, i synnerhet å slättbygden, der det oförmedlade hemmantalet, grunden för kyrkobyggnaden, enligt Kongl. Brefvet den 4 Maj 1759, sällan kommit allmänheten till godo vid deras ägoskiften, hvarvid ali deras jord blifvit ansedd för inägor och det oförmedlade mantalet tillagts ägor efter förmedling, och sålunda till ägovidden esomoftast blifvit mera inskränkt, än det hemman, sorn ingen förmedling undergått.
Någon partiel rättelse, hvad denna landsort beträffar, och en jemnare fördelning af byggnadsskyldigheterna skulle alltså vara önskvärda.
Inom Färs, Frosta, Ljunits och Herrestads härader har, på sätt förut varit föreslaget, en ny Provincial-Läkare blifvit anställd, så att länet numera är försedt med 3 Provincial-Läkare.
XJndtrdåniga Skrifr el ser. *95 ring, att vid Högstberörde Förordning något anmärka , enär densamma endast deri skiljer sig från Förslaget, att vid 2. i afseende på en i Sverige varande medbrottsling» skyldighet att inställa sig vid den Domstol i Norrige, der hufvudbrottslingen är under tilltal, stadgandet, att sådant borde ske, efter stämning, blifvit tillsatt: och att 6. som i Förslaget innehöll, att en förbrytare, hvilken, viii det hans utlefverering äskas, redan vore under tilltal , skulle före ullefvereringen dömtnas, men straffet ej gå i verkställighet, utan sluteligen bestämmas för alla förbrytelserne al det Rikes Domstol, hvarest det grofsta brotlet vöre begånget , är vorden uti Förordningen sålunda förändrad, att vederbörande
Landshöfding i nämnde händelse skall vara berättigad, att uppskjuta med utlefvereringen, intill dess E. K.
M. föreskrifvit om och när den borde ega rum.
Och som de af E. K.
M. uti förrberörde måtto vidtagne ändringar x det af Riksens Ständer före detta gillade Förslag synas icke göra någon hufvudsakelig rubbning i de grunder, hvarpå samma Förslag var bygdt, men deremot hafva vaxit nödvändige, till befordrande af enhet i Lagstiftningen, och gemensam förmån för Sveriges och Norriges Innevånare ; hafva Riksens Ständer alltså velat gilla och godkänna ifrågavarande Förordning, såsom Ständig Lag ; Hvilket hos' E. K. M< Riksens Ständer få härmed i underdånighet anmäla; och Riksens Ständer framhärda etc.
Underdåniga Skrif v ther> N:o 117.
Uppl. o. godt. hos Ridd. o. Ad. d. ag. Julii 1823; Aterremitt. af Preste-Ståndet den 1.
— Godkänd hös Borgare-Ståndet deri 11.
Aug. —• Bonde-Ståndet den 11. — Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, angående närmare bestämmande, i hvad fall Provincial-Medici-besigtningar äro nod■vändige vid uppkommande tvifvelsmål, huruvida död person vådeligen omkommit, eller icke. S. A. K.
Som hos Riksens Stander i öfvervägande kommit, att stadgandet i 28.
Gap. 6 §.
MissgerningsBalken: ”Ther tvifvelaktigt är, om den döde af sot eller handavetkan död fått, late Domaren eller Konungens Befallningshafvande den dödes kropp syna, innan den begrafven varder.” väl förutsätter, att tvifvelsmålet om dödssättet skall varda utröndt och anmäldt, men icke bestämmer, hvilken denna föregående åtgärd rätteligen åligga bör; alltså och på det i berörde fall villrådighet o<?h ett ofta onödigt uppehåll med den dö. des begrafning måtte förekommas, få hos E. K. M. Rik sens Ständer nu härmed i underdånighet föreslå, det, genom utfärdande allmän Författning kunde i Nåder stadgas:
Att enär , utan veterligen föregången sjukdom, någon finnes ligga död, närmaste Krono-Betjent skall .vaxa pligtig, att Underdåniga Skrif velter'. *97 genast vid erhållen kunskap härom , och i närvaro af tvenne tillkallade trovärdige män , undersöka, om den döde af egen eller andras handaverkan omkommit, samt, då minsta anledning dertill finnes, förhållandet skyndsammeligen inberätta till Konungens Befallnings-hafvande eller Domaren, som, efter omständigheterna, eger förordna, huruvida besigtning af Provincial-Medicus och undersökning vid Domstol ma finnas nödig, eller icke, innan den döde får begrafva*.
Uppl. o. godk. hos Ridd. o. Ad. d. 29.
Julii 1823 Preste-Ståndet den 1.
— Borgare-Ståndet den 1. —•
— Bonde-Ståndet den <5. _ — Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, rörande förändring af straffet för Hållkarl, sorn fordrar drickspenningar. S. A. K.
Hdturu, så val med afseende deri , att Hållkarl är en för Resandes biträde tillsatt person, som å svårigheten för Resande, att, serdeles å främmande ort, kunna i Hållkarls möjligen otillbörliga förhållande åstadkomma sådan rättelse, att resan icke derigenom uppehälles, Riksens Ständer funnit de förgripelser, hvartill Hållkarl exoot Resande kan göra sig skyldig, i allmänhet Underdånigti Skrifvelser. böra beläggas med strängare ansvar, än det enabanda förseelser vid andra omständigheter ådraga, har likväl, i anledning af vackt fråga, om upphäfvande af det uti l4. af Kongl. Förklaringen den 11.
December 1766 stadgade Kroppsstraff med sex par Spö, för Hållkarl, hvilken af den Resande påyrkar, såsom en rättighet, eller annars olämpeligen fordrar drickspenningar, den öfvenygelse blifvit Riksens Ständer bibringad, att berörde straff är alltför strängt, då förseelsen, för aig sjelf betraktad, ej är af egenteligen brottslig beskaffenhet och någon olägenhet deraf för den Resande desto mindre synes kunna uppstå, som serskildt ansvar uti 1734 års Gästgifveri-Ordning och Högstberörde Kongl.
Förklaring är bestämdt för de fall, då Hållkarl, efter behag, långsamt uppehåller eller med ovett ofredar den Resande; Och som hvarje
Dag måste vara byggd på rättsenliga grunder, få hos E. K. M.
Ständer i underdånighet föreslå, att det för ifrågavarande förseelse utsatte straff af Sex par Spö mätte afskaffas, och i stället derföre stadgas böter till belopp af 6 R:dr , såsom, efter laglig förvandlingsgrund, svarande emot nyssnämnde Spö-Straff, och hvilka böter , vid bristande tillgång hos den sakfällde, kunde till fängelse vid vatten och bröd förvandlasRiksens
Underdåniga Skrif? el ser. *gg N:o lig.
Uppl. o. godk. hos Ridd. o. Åd. d. 2g.
Preste..Ståndet. d. 1.
— Borgare-Ståndet. d. 1. .—. Bonde-Ståndet, d. 2, _ —.
Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, rörande tillägg uti FÖrfattningärne om Utmätnings-Auctioner å fast Egendom. S. A. K. H os E. K. M. få Riksens Ständer i underdånighet föreslå, alt, till förekommande af misstag, som hos Allmänheten möjligen kunna ega rum, i afseende på hvad uti Kongl.'
Förordningarne den 17 Februarii 1748 och den 4.
Mars 1752, rörande fast Egendoms utmätning och försäljning, är stadgadt om Utmätnirigs-Auctions å sådan Egendom förrättande i upp- och afslag, E. IC.
M . täck tes uti detta ämne ytterligare i Nåder förordna:
Att, enär, vid Utmätnings-Auction å Fastighet, Uppslags-Summan, i brist af flera öfverbud, blifvit fastställd , ber Afslags-Summari tilläggs, och sammantagna beloppet derefter afslagsvis utropas, till dess någon bjuder inut, eller summan nedgått till hvad först i uppslag fastställdes; Äfvensom att. i det fall, då så väl Gäldenär, sorn samtlige Borgenärer och alla de, hvilkas rätt kan vara i fråga, enhälligt öfverenskomma, att utmätt fastighet endast i uppslag 300 Underdåniga Skrifvelser.' må försäljas, sådant då, utan hinder af hvad ^ allmänhet är stadgadt, må vara tillåtet.
.Riksens Ständer framhärda etc.
N:o iso. Uppl. o. godk. hos Ridd. o.
Åd. d. stgi Julii 1823?
Preste-Ståndet d. 1.
A^ug. — Borgare-Ståndet, d. 1. — — Bonde-Ståndet, d. 2^ —* —— Riksens
Si cinders unclerddniga Skrifvelse, rörande Oeconomiska besiktningar å KyrkoHerde-Bostallen. S. A. K.
Med afseende derå, att, ehuru redan uti 24 Cap. 19 §.
Kyrko-Lagen är föreskrifvet , det Oeconomiska besigtningar å Kyrko-Herde-bohl skola af vederbörande Prostar förrättas, i närvaro af Socknemän och någon Krono-Betjent, som Landshöfdingen dertill förordnar , så att samma bohl varda till hus, åker och äng vederbörligen skötte, likväl icke hitintills blifvit stadgadt, huru ofta sådana bisigtningar böra ega rum, få Riksens Ständer, Sorn för öfrigt af åtskilliga hos Dem i ämnet väcfeta frågor, trott sig finna, det ofvannämnde föreskrift icke på alla ställen lika noggrant är vorden till efterlefnad iagttagen , härigenom underdånigst anhålla, der 15. K.
M. täcktes i Nåder förordna, att Oeconomiska besigtningar å Kyrko-Herde-bohl ma, i Underdåniga Skrif velter'. 30! likhet med hvad stadgadt är i afseende på tiden för dylika besigtningar å andra boställen , hvart tredje år vederbörligen förrättas.
N:o lai.
Uppl. o. godk. hos Ridd. och Ad. d. 29.
Juli! 1823I Preste-Ståndet d. 1.
Aug. —■ Borgare-Ståndet, d. 1. —•
— Aterremitt af Bonde-Ståndet d. [2. — — Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, angående lindring uti Krono-Bref-bdringsskyldigheten. S. A. K.