Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Med undantag af Riksarkivarien Nordström, som på flera anförda skäl icke kunde godkänna förslaget och dess hellre ansåg.sig böra afstyrka detsamma, som lånets amortering genom uppköp icke vid de föregående underhandlingarne någonsin varit ifrågasatt, förklarade öfrige Fullmägtige, att de väl delade Kapiten Hiertas åsigt om fördelaktigheten för Riksgälds-kontoret att amortera lånet genom uppköp i stället för utlottning, men likväl icke ville genom något gjordt förbehåll fördröja låneunderhandlingarne, utan endast meddela låneöfvertagarne sin önskan, att lånets amortering måtte kunna få verkställas ej allenast genom utlottning, utan äfven medelst för lånetagarnes räkning skeende obligationsinköp samt att i sådan syftning uppgjorda stadganden angående amorteringens verkställighet måtte varda i kontraktet införda.
Derjemte blef vid denna sammankomst det beslut fattadt, att då hela den utan någon kapitalrabatt kontraherade lånesumman sannolikt icke komme att Stats-Utskottets Utlåtande J\s 29.
15 erfordras för utbetalningen af de anslag och lån till jernvägsanläggningar, som Eikets Ständer vid sednaste riksdag beviljat, samt då det dessutom vore antagligt att de obligationer, som för detta lån komme att utgifvas, så småningom skulle stiga i pris, hvarigenom deras framtida föryttrande kunde påräknas blifva vinstgifvande, Riksgälds-kontoret skulle för sin räkning öfvertaga och tills vidare behålla 250,000 Pund Sterling af den del utaf lånet, “som icke behöfde af låneöfvertagarne mot bestämdt fixt pris aflemnas.“
Kontraktsförslaget, lämpad t efter de vilkor och bestämmelser, som under näst föregående sessionsdagar utgjort föremål för Fullmägtiges beslut, blef vid sammanträdet den 21 Mars till justering uppläst.
I afseende å Fullmägtiges beslut att för egen räkning öfvertaga och tills vidare behålla obligationer för ett lånebelopp af 250,000 Pund Sterling hade Heinemann, å låneöfvertagarnes vägnar, gjort det förbehåll, att de obligationer, sorn komme att utgifvas för ifrågavarande andel af lånet, under närmaste tvänne åren icke finge försäljas till någon annan än Rikets Ständers Bank, samt att, om Riksgälds-kontoret eller Banken under de derpå följande åtta åren försålde dessa obligationer, en procent af försäljningspriset borde tillkomma låneöfvertagarne, åt hvilka bestyret med denna'försäljning, derest den komme att ske utrikes, jemväl borde uppdragas.
Vid sådant förhållande hade det ansetts lämpligast, att denna fråga icke intogs i sjelfva lånekontraktet, utan voro bestämmelserna derom införda i en särskild tilläggsartikel eller s. k. kodicill, hvartill förslag jemväl blifvit uppsatt och nu inför Fullmägtige föredrogs.
Det förbehåll, som å lånegifvarnes sida, i afseende å berörda 250,000 Pund Sterling, sålunda blifvit gjordt, förklarade Fullmägtige sig finna dess mera oväntad t, som, enligt Fullmägtiges protokoll för den 7 November 1863, Heinemann, i sammanhang med ingifvandet af hans första låneanbud, anmält sig icke hafva något att erinra deremot att Riksgälds-kontoret öfvertoge en del af lånet.
Några af Fullmägtige voro också af den mening, att, en så inskränkt dispositionsrätt öfver ifrågavarande obligationer, sorn enligt Heinemanns nu gjorda förbehåll skulle tillkomma Riksgälds-kontoret, icke kunde medföra någon väsendtlig nytta, och ville derföre låta frågan om dessa obligationers öfvertagande få förfalla; men då antagligt vore, att obligationerna, sedan de blifvit på Engelska penningemarknaden införda och derstädes kända, skulle successive stiga i pris, förklarade pluraliteten »bland Fullmägtige sig vilja ingå på de af Heinemann föreslagna vilkoren, med deputerade likväl gifvet uppdrag att söka utverka, det de omnämnda åtta åren inåtte förkortas till feni år efter förloppet af den tid, hvarunder ifrågavarande obligationer endast finge försäljas till Rikets Ständers Bank.
I öfverensstämmelse härmed stiliserades kodicillen och blef härefter, likasom kontraktsförslaget, af Fullmägtige godkändt.
Samma dag denna justering försiggick läto låneöfvertagarne anmäla, att den person, som erhållit uppdrag att afresa till Sverige för att å deras vägnar afsluta 16 Stats-Utskottets Utlåtande J\s 29. kontraktet om ifrågavarande lån, under resan insjuknat, hvadan låneöfvertagarne anhöllo, att Fullmägtige måtte, så skyndsamt som möjligt, utsända ett ombud till Frankfurt arn Main med förslag till kontraktet och med fullmagt att afsluta låneuppgörelsen.
Då lånevilkoren redan kunde anses vara bestämda och “någon “annan förändring i de öfverenskomna kontraktsbestämmelserna icke syntes “kunna ifrågasättas, än möjligen förekommande jemkningar i tidsbestämmelserna “för såväl ränte- och amorteringsliqviderna som lånets inbetalningsterminer jemte “de stadganden, som kodicillen innefattade, “ yttrades visserligen tvifvel om nödvändigheten af något särskildt ombuds utsändande; men Fullmägtige funno likväl, i betraktande af vigten att få denna fråga skyndsamt och fullständigt ordnad, skäligt bifalla låneöfvertagarnes berörda framställning; och blef, vid nästa sammanträdet den 23 Mars, Riksarkivarien Nordström utsedd att såsom Fullmägtiges ombud för nu angifnå ändamål afresa till Frankfurt arn Main.
Genom frenne särskilda, vid Fullmägtiges sammankomst den 6 April, anmälda telegrafskrifvelser, hade Riksarkivarien Nordström, som dagen efter erhållet uppdrag anträdt sin resa, underrättat att lånenegociationerna, sedan de till en början hållits i Frankfurt am Main, måst fortsättas i Paris, enär tidningarne i förstnämnda stad rörande lånet innehållit menliga artiklar.
I fråga om penningarnes indragning hade låneöfvertagarne yrkat, att de vexlar, som af Riksgälds-kontoret komme att utfärdas, skulle till inlösen förfalla först trenne månader efter hvar och en i lånekontraktet bestämd betalningstermin, ett yrkande, som Riksarkivarien enträget förordade, enär i följd af de politiska förvecklingarne hela låneaffären — enligt Riksarkivariens yttrande — “stöde på spel“.
Härpå afgåfvo
Fullmägtige det telegrafsvar, att lånets inbetalning medelst tre månaders vexlar medgafs, dock endast för den fixt öfvertagna fjerdedelen.
Vid Fullmägtiges sammankomst den 11 April föredrogs ett ytterligare telegram från Riksarkivarien Nordström, med tillkännagifvande att låneöfvertagarne fortsatte sitt yrkande om vexlarne i så måtto, som de fordrade att penningarnes indragning medelst tre månaders vexlar skulle få ega rum icke allenast för den fixa fjerdedelen, utan jemväl för alla inbetalningar deröfver, som kunde komma att anmälas inom fjorton dagar efter kontraktets underskrifvande; hvarjemte från Riksarkivarien ankommit en till Fullmägtiges ordförande ställd skrifvelse om hvad, vid underhandlingarne i Frankfurt arn Main och Paris, dittills i lånefrågan förekommit.
Vid yrkandet om lånemedlens indragning genom tre månaders vexlar höllö sig låneöfvertagarne — enligt denna skrifvelse — lifligt fast.
Då, enligt Englands sed, lånekontraktet måste deponeras och hållas för en hvar tillgängligt, hade å låneöfvertagarnes sida betänklighet yttrats mot kodicillen, den man derföre yrkade antingen måtte förfalla eller ock erhålla en sådan uppställning, att Riksgälds-kontoret egde mot emissionspriset i London öfvertaga obligationer för 250,000 Pund Sterling.
Vidare upplyste
Riksarkivarien, att för alla obligationer tillhörande utländska lån, som i England af slutas, Stats-Utskottets Utlåtande J[° 29. 17 slutas, måste erläggas en stämpelafgift af '/8 procent, äfvensom att denna afgift torde blifva Riksgäld s-kontoret påförd, äfven om något stadgande derom icke varder i kontraktet intaget.
Fullmägtiges pluralitet, som förklarade sig befara att, om ytterligare eftergift nu gjordes, långifvarne deraf möjligen kunde taga sig anledning till nya anspråks framställande, ansåg sig emellertid icke böra göra något ytterligare eller längre utsträckt medgifvande i afseende å vexlarne, än det sorn Fullmägtiges sednaste svar innehöll och hänvisade Riksarkivarien Nordström till den honom vid afresan gifna särskilda instruktion, enligt hvilken han egde att, om lånets realiserande skulle deraf göras beroende, hellre låta frågan om kodicillen falla.
Det torde här böra tilläggas, att den ifrågavarande kodicillen, sådan densamma med Heinemann blifvit aftalad, slutligen fick förfalla; och antogs i dess ställe en annan kodicill af innehåll att de i den ursprungliga kodicillen omförmälda obligationer å 250,000 Pund Sterling skulle af Riksgälds-kontoret öfvertagas till emissionspris i London, hvilken bestämmelse, för underlättande af bifallet till lånets notering å Londons börs, enligt Fullmägtiges protokoll för den 12 Maj, vidare ändrades derhän att
Riksgälds-kontoret skulle efter en fast kurs af 91% procent till sin disposition öfvertaga ifrågavarande obligationer; allt med stadgadt och fortsatt förbehåll derom att dessa obligationer skulle tillhöra lånets optionsandel.
I ytterligare skrifvelser af den 7, 14 och 22 April underrättade Riksarkivarien Nordström om den vidare utvecklingen af låneunderhandlingarne, de svårigheter, som dervid mött, och den ringa framgång subskription å lånet rönt i London; och afgaf vid sin återkomst en utförlig, i Fullmägtiges protokoll för den 12
Maj intagen berättelse för sina åtgöranden med lånets afslutande samt öfverlemnade dervid till Fullmägtige ena exemplaret af det med Bankirfirman J. H. Schröder &
C:os underskrift försedda lånekontraktet jemte den additionela artikel, som upptog de tillägg och ändringar, hvilka tillkommit i lånekontraktets ursprungliga bestämmelser.
Då detta kontrakt med dertill hörande bilagor finnes i sin helhet aftryckt uti 1864 års revisionsberättelse, torde Utskottet, med hänvisning till samma aftryck, här kunna förbigå att närmare redogöra för dessa handlingars innehåll.
För att supplera de i lånet deltagande Tyska Bankirfirmornas felande namnunderskrifter, hade angående dessa firmors delaktighet i affären samt ansvarighet för kontraktets uppfyllande en särskild förbindelse å egna och öfriges vägnar blifvit af Bankirhuset Raphael Erlanger afgifven.
Å det sålunda afslutade lånet beslöto Fullmägtige, enligt samma dags protokoll, att genom underdånig skrifvelse begära Kongl. Maj:ts nådiga garanti, som, sedan amorteringsplanen blifvit uppställd och ömsesidigt godkänd, den 12 derpåföljde Augusti af Kongl. Majit i nåder meddelades.
Prot. 1865 & 1866. 4 Sami. 1 Afd. 12 Haft. 3 18 Stats-Utskottets Utlåtande J\s 29.
Innan Stats-Utskottet, efter sålunda leornad redogörelse för de hufvudsak ligaste åtgärder, som föregingo lånets definitiva afslutande, öfvergår till de yttranden och omdömen rörande Fullmägtiges åtgöranden, som Revisorerne afgifvit, har Utskottet, med fortsatt ledning af Fullmägtiges protokoll, ansett sig böra påvisa tvänne, med denna låneaffär sammanhängande frågor, af hvilka den ena i det ofvanstående redan blifvit något vidrörd.
Det har nemligen förut blifvit anfördt, hurusom, då protokollet för den 13 Februari, eller den dag, då Fullmägtiges öfverläggning med Konungens ombud Herr Statsrådet Friherre Gripenstedt förevar, till justering anmäldes, fråga väcktes derom, huruvida bemälde Herr Statsråd skulle ega att deltaga i justeringen af den del utaf berörda protokoll, som innehöll förloppet af öfverläggningen mellan honom och Fullmägtige, samt att denna fråga af Fullmägtiges pluralitet sålunda afgjordes, att, då Herr Statsrådet icke begärt att få justera sitt till protokollet uppfattade yttrande, Herr Statsrådets närvaro icke ansågs vara erforderlig för justeringen, hvilken derefter företogs.
Då detta beslut sedermera kom till Herr Statsrådet Gripenstedts kännedom, aflat han till Fullmägtige en vid sammanträdet den 2 Juni föredragen skrifvelse, deri Herr Statsrådet, jemte antydan om sin åsigt att, innan den ifrågavarande protokollsjusteringen försiggick, tiden för densammas anställande hort hafva blifvit Herr Statsrådet meddelad och tillfälle honom sålunda heredt att justeringen öfvervara, anhöll att berörda protokoll måtte honom delgifvas i ändamål att tillse, huru hans yttranden blifvit uppfattade samt om från hans sida någon anmärkning mot protokollets lydelse möjligen kunde vara att framställa.
I anledning häraf beslöto
Fullmägtige att låta utskrifva och till Herr Statsrådet öfverlemna den del af meranämnda protokoll, som redogjorde för den med Herr Statsrådet hållna öfverläggning.
Granskningen af detta protokoll föranledde Herr Statsrådet att till Fullmägtige aflåta en ytterligare, vid sammankomsten den 16 Juni föredragen skrifvelse, af innehåll att han, som icke ville ingå i något bedömande af de skäl, som kunnat förmå Fullmägtige att, Herr Statsrådet oåtspord, ur protokollet utesluta åtskilligt af hvad han vid ifrågavarande tillfälle i öfverläggningsämnet anförde, än ock hvad flere bland Fullmägtige i anledning deraf yttrade, endast ville förklara, att den i protokollet intagna sammanfattningen af Herr Statsrådets yttrande, såsom alltför ofullständig och i vissa delar saknande det sammanhang, Herr Statsrådet sökt gifva sin mening, icke kunde af honom såsom nöjaktig erkännas.
Af sådan anledning fann sig Herr Statsrådet föranlåten anhålla, att
Fullmägtige ville låta honom få del af det vid tillfället förda memorialprotokoll, på det att Herr Statsrådet, med ledning deraf, skulle kunna sjelf sammanfatta sina yttranden såsom de i sjelfva verket afgåfvos.
För beviljande af denna begäran funno Fullmägtige hinder icke möta och i Fullmägtiges protokoll för den 7 Juli finnes det tillägg intaget, hvarmed Herr Statsrådet sålunda Stats-Utskottets Utlåtande J§ 29.
19 förfullständigat sitt i protokollet för den 13 Februari upptagna yttrande.
Med godkännande af den del utaf berörda yttrande, som, vid redogörandet för innehållet af protokollet den 13 Februari, här ofvan finnes återgifven och som slutar med uttalad förhoppning, att de politiska förvecklingarna inom kort tid skulle reda sig, fortsätter Herr Statsrådet i sitt berörda tillägg: “I motsatt fall och om äfven ett allmännare krig då skulle hafva utbrutit, “torde ställningen uti ifrågavarande hänseende ej blifva ofördelaktigare, än det “tillstånd af ovisshet, hvari man nu sväfvade, och som förlamade all företagsamhet.
Då Herr Statsrådet emellertid föreställde sig, att en uppgörelse mellan “de nu krigförande magterna skulle utan störande af den allmänna freden komma “att ega rum, och då den enskilda penningeställningen inom landet, fastän svår “och tryckande, likväl icke, enligt Herr Statsrådets förmening, kunde anses ut“göra skäl för Staten, att, ifall vilkoren vore allt för ofördelaktiga, nu genast “afsluta lånet, så anhöll Herr Statsrådet, för att härom kunna bilda sig ett omdöme, att Herrar
Fullmägtige ville meddela honom, i den egenskap han vore “kallad till denna öfverläggning, närmare kännedom om de erhållna, ännu icke “pröfvade låneanbuden, samt Herrar Fullmägtiges åsigter härom, äfvensom angående de åtgärder för öfrigt, hvilka till ändamålets vinnande blifvit af Herrar “Fullmägtige vidtagna.
“Med anledning af denna önskan underrättades Herr Statsrådet om det af “Schröder &
Comp. gjorda anbudet, med deruti sedermera föreslagna förändringar, “hvarjemte upplystes om förhållandet mellan de nu erbjudna vilkoren och dem, “emot hvilka 1858 års lån upptogs, sahi t om den inverkan på lånets kostnad “den nu föreslagna, till 60 år utsträckta tiden, för annuitetens utgående, komme “att medföra.
Den sålunda nu uppgifna kostnaden för det erbjudna lånet hade “ansetts alltför hög och anbudet således icke böra antagas, helst förhoppning icke “saknades att, i händelse af den politiska och financiela ställningens förbättring, “mindre fördelaktiga anbud skulle erhållas.
Vidare meddelades Herr Statsrådet “upplysning om vidtagna åtgärder för beredande åt Riksgälds-kontoret af en “kredit i Hamburg, vid hvars begagnande dock skulle erfordras Rikets Ständers “Banks medverkan; hvarföre ock, med afseende å nuvarande förhållanden, frågan “derom tills vidai’e uppskjutits.“ “Efter ytterligare erhållen upplysning, att från Frankrike och England endast inkommit anbud på lånets öfvertagande i kommission, och då, enligt “hvad Herr Statsrådet redan yttrat, någon tvingande nödvändighet för närvarande “icke förefunnes, att på så dryga vilkor, som de nu uppgifna, afsluta det nu “ifrågavarande lånet, förklarade Herr Statsrådet, att enligt hans åsigt syntes den “lämpligaste utvägen för penningars anskaffande under den närmaste tiden vara “en kredit, företrädesvis i England."
“Beträffande åter sättet för lånets upptagande, ansåg Herr Statsrådet, — # 20 Stats-Utskottets Utlåtande Jis 29. “sorn trodde det svårligen kunna förväntas, att sådana hus som till exempel “Rothschild med flera, med hvilka det emellertid otvifvelaktigt vore en förmån “för Sverige att kunna anknyta förbindelser, skola hit inkomma med några an“bud, äfven om de i sjelfva verket äro för saken benägne — att det i sådant “afseende skulle vara af synnerlig vigt, om dylika underhandlingar härifrån direkte inleddes, och att för detta ändamål det syntes Herr Statsrådet tjenligast, “om någon lämplig person utseddes, som borde ställa sig i beröring med nyssnämnda hus eller andra större ansedda Bankirhus.
Herr Statsrådet tillkännagaf, “att skälet, hvarföre han särskildt anförde huset Rothschild, vore det att Chefen “för detta hus i Frankfurt arn Main, enligt hvad Herr Statsrådet hade sig be“kant, till en framstående Svensk
Diplomat yttrat sin önskan och beredvillighet, “att vid upptagandet af det nya Svenska jernvägslånet tillhandagå.
Likaledes hade “Rothschild i Paris, enligt uppgift från dervarande Svenska legation, förklarat sig “benägen, att inträda i underhandling om detta låns öfvertagande.
“För den händelse
Riksgäldskontoret i sådant afseende, såsom äfven Rikets “Ständer ifrågasatt, önskade erhålla någon medverkan af Regeringen, skulle sådant otvifvelaktigt med största beredvillighet lemnäs, och anvisning gifvas på “någon person, hvars ställning och egenskaper gjorde honom fullt lämplig att “vid en dylik underhandling biträda."
Riksarkivarien
Nordström, som vid föredragningen den 2 Juni af den skrifvelse, deri Herr Statsrådet Gripenstedt begärde del af protokollet vid den öfverläggning, deri han såsom Konungens ombud deltog, förbehållit sig att, derest någon anmärkning vid eller tillägg till berörda protokoll skulle af Herr Statsrådet göras, få afgifva det yttrande eller de påminnelser, som deraf kunde påkallas, aflemnade, under åberopande af detta förbehåll, till protokollet den 7 Juli ett längre anförande, hvarutur Utskottet anser sig böra här återgifva följande: “Enligt 67 § Regeringsformen, jemförd med 70 § 2 mom.
Riksdags-ordningen “samt 7 § i Ansvarighetslagen för Fullmägtige i Riksgälds-kontoret, eger Konungens ombud i Riksgälds-kontoret “icke oftare bevista Fullmägtiges sammankomster än då Fullmägtige åstunda att med honom öfverlägga"; och följer deraf, “att öfverläggningsämnena i sådant fall af Fullmägtige skola uppgifvas och be“stämmas.
De frågor, om hvilka Fullmägtige vid nämnda tillfälle önskade med “Konungens ombud öfverlägga, funnos upptagna uti en skriftlig, protokollet för “den 13 Februari bilagd promemoria och afsågo hufvudsakligen vinnande af upplysning, för det första huruvida på ett eller annat sätt någon inskränkning af “jernvägsarbetena och således någon minskning af dertill erforderliga kostnader “kunde för längre eller kortare tid af innevarande år åstadkommas eller af Regeringen, på hvars pröfning detta ankom, medgifvas; dernäst, huruvida, genom “Regeringens medverkan, Riksgälds-kontoret kunde påräkna att af de medel, som “enligt gällande föreskrifter borde från Stats-kontoret för de närmast bakom lig - Stats-Utskottets Utlåtande J\S 29. 21 “gande åren komma det förra till godo, få tidigare än vanligen skett emottaga “något större belopp, och för öfrigt äfven, huruvida någon anledning möjligen “vore för handen att hoppas, att de då, likasom ännu, existerande, tryckande, “politiska förvecklingarne i Europa, hvilka för tiden gjorde uppnegociering af “ett utländskt statslån så svår och dryg, skulle snart lemna rum för bättre ut“sigter, — allt detta, och i synnerhet de två förstnämnda punkterna, i ändamål, “att från de i dessa hänseenden mottagna meddelanden äfven kunna hemta led“ning för bedömande af den vigtiga hufvudfrågan, huruvida negocieringen af det “beslutade nya jernvägslånet ännu då för någon tid kunde uppskjutas, eller om “den, oaktadt de ofördelaktiga konjunkturerna, fortfarande borde bedrifvas.
De “svar och upplysningar Herr Statsrådet Gripenstedt angående nämnda omständigheter behagade meddela, finnas upptagna i protokollet den 13 Februari.
Vid“kommande åter de Herr Statsrådets yttranden och åsigter, som vände sig omkring sjelfva lånevilkoren och de i sådant afseende dels direkt, dels endast såbom kommissionsaffär dittills inkomna anbud, innefattade de sådana ämnen, “som icke hörde till de frågor, om hvilka Fullmägtige anhållit att få med Regeringens ombud öfverlägga.
Hvad Herr Statsrådet, efter att, på begäran, hafva “erhållit kännedom om hithörande omständigheter, behagade yttra rörande vilko “ren för det då inkomna direkta låneanbudet, om upptagande provisoriskt af en “kredit i England och i allmänhet om det land, der det beslutade jernvägslånet “företrädesvis borde sökas, om sättet för lånets negocierande, om de bankirhus, “som företrädesvis borde anlitas, om samhällsställning och egenskaper hos den “eller de personer, som kunde anses lämpliga att vid låneunderhandlingarne an“vändas såsom biträde, och på hvilka Herr
Statsi-ådet välvilligt erbjöd sig att “gifva anvisning, — detta allt, med åtskilligt annat, som uti ifrågavarande tillägg “icke finnes berördt, afhördes väl med skyldig uppmärksamhet och erkänsla, men “ansågs dock, såsom berörande ämnen, hvilka uteslutande tillhörde Fullmägtiges “med sträng ansvarighet förbundna sjelfständiga pröfningsrätt och pligt, lika litet “böra i protokollet intagas, som de af åtskillige bland Fullmägtige med anledning deraf afgifna yttranden och erinringar.
Den andra frågan angår det utbyte, som Fullmägtige beslutat af Riksgäldskontoret tillhöriga, Svenska jernvägsobligationer å 300,000 Thaler Preussisk Courant mot obligationer å 45,000 Pund Sterling, tillhörande 1864 års jernvägslån.
Sistnämnda års
Revisorer hafva i sin berättelse börjat och 1865 års Revisorer fortsatt redogörelsen för detta obligationsbyte, angående hvilket Stats-Utskottet ansett sig här böra sammanfatta följande ur Fullmägtiges protokoll och öfriga till Utskottets granskning öfverlemnade handlingar hemtade uppgifter.
Vid sammankomsten den 16 Juni fästade ordföranden Friherre Tersmeden 22 Stats-Utskottets Utlåtande M 29.
Fullmägtiges uppmärksamhet på vigten och angelägenheten af någon särskild åtgärds vidtagande för att befrämja framgången af det nya lånet, enär subskriptionen å samma lån, enligt hvad kändt vore, inom England icke fortgått på ett fullt tillfredsställande sätt.
Af sådan anledning och då det vore af stor vigt för Sveriges framtida financiela förhållanden att upptagningen af det första lån, som för Svenska Statens räkning söktes på Engelska marknaden, icke misslyckades eller allenast till en mindre del rönte framgång samt afsättligheten inom eget land af de för detta lån utgifna obligationer skulle öka utländningens förtroende för samma lands förmåga att uppfylla sina förbindelser och dymedelst jemväl höja sjelfva obligationernas afsättlighet inom andra länder, ansåg ordföranden sig böra hemställa, huruvida Fullmägtige skulle finna lämpligt att för nu antydda ändamål låta utbyta de jernvägsobligationer å Thaler Preussisk Courant af 1858 års jernvägslån, som Riksgälds-kontoret innehade, mot obligationer å Pund Sterling, utgifna för innevarande års jernvägslån; upplysande ordföranden att enahanda bytesframställning lärer blifvit gjord jemväl till Rikets Ständers Bank i afseende å de Thaler-obligationer, som Banken innehade af 1860 års jernvägslån.