Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti häröfver meddelad, i83o års Revisionsberättelse vidfogad, förklaring hatva Banco-Fullmägtige, jemte förmälan, det tillfälle ej blifvit dem lemnadt, att någon närmare förklaring öfver de skäl och orsaker, som föranledt Fullmägtiges anmärkte medgifvande, till Revisorerne afgifva, dels åberopat Banco-Utskottets den j Julii 1829 till Rikets Ständer afgifne Betänkande N:o 5o, hvarigenom Utskottet tillstyrkt, att 87,696 R:dr, hvilka, på grund af de inom den i5 October 1828 inkomne ansökningar, blifvit lill odlingslån beviljade, måtte få i afräkning på först inflytande halfva afbetalningen på de äldre odlingslånen, i likstämmighet med »823 års Författning, till lånsökanden utgifvos, dels ock fastat uppmärksamhet derå, att någon anmärkning inom Riks-Slånden icke blifvit gjord emot Banco-Utskottets berörde tillstyrkan, men alt, då anmälan härom ej skett, förr än i Utskottets den 22 October 1829 afgifne Utlåtande, hade sluteliga afgörandet af hvad Utskottet sålunda tillstyrkt blifvit hos elt Riks-Stånd fördröjdl till den 11 Januarii i83o, hvilket uppskof åter förorsakat, att officiel underrättelse 0111 Riks-Slåndens beslut först genom ett från Banco-Utskoltet den 23 Januarii i83o aflåtet P10- tocolls-Utdrag blifvit Banco-Fullmäglige meddeladt, hvaraf Fullmägtige ansett det vara upplyst, att, då Apothekaren Bergelin den 27 Februarii sistnämnde år hos Banco-Fullmägtige anhöll, att, på grund af bifogade betyg» och sedan endast en fjerdedel af hela odlingen återstoje tillverk - Banco-Ulskoltets Berättelse N.o it. 1 ställande, honom måtte tillåtas, emot sin med vederbörlig borgen försedde skuldförbindelse, på en gång utbekomma så väl den för året 1829 belöpande första andelen, R:dr i,5oo, som den återstod, till enahanda belopp, hvilken varit afsedd alt kunna till honom utgifvas genast vid i83o års början, egentliga frågan inskränkt sig dertill, huruvida ordalydelsen uti Odlingslåne-Författningens 2 Art. 6 §. ”lill enskild person får såsom, årligt biträde till större odlingsföretag ej utgå högre summa än 2,000 R:dr,” borde i förevarande fall så förstås och tolkas, att, i följd deraf, ett låneunderstöd, som redan vid 1828 års slut blifvit sökt och beviljadt, och till hvars utgifvande Rikets Ständer före 1829 års slut lemnat deras tillåtelse, skulle ytterligare ett helt år undanhållas lånsökanden och. blott på den grund, att Banco-Styrelsen, af ofvannämnda tillfällige anledningar, ej fått eller kunnat före i83o års ingång något deraf anordna,
för det året inskränkas till 2,000
R:dr, samt återstoden 1,000 R:dr ej kunua erhållas förr än år 1831, ehuruväl odlingsföretaget redan blifvit till tre fjärdedelar fulländadt, erforderlige medel vore att tillgå och lånsökanden aflemnat den skuldförbindelse och borgen, som, enligt Författningarne, fordrades.
En sådan tolkning hafva Banco-Fullmägtige, på de ytterligare skäl, som i förklaringen ingenfinnas, ej kunnat öfvertyga sig vara den rätta samt med Rikets Ständers afsigt och syftemål ö(verensstämmande; hvarförutan Fullmäglige yttrat sig ej kunna inse, huru ett så beskaffad!; bevis, sora omnämnes i den af Revisorerne jemväl åberopade 1 Art. 8 §. af Odlingslåne-Författningen, skulle kunnat af sökanden företes eller å Banco-Styrelsens sida äskas, då sökanden ej något af lånet bekommit, utan hans anmälan just gick derpå ut, att så väl förra som senare andelen måtte få genast och på en gång lyftas.
Vid öfvervägande af hvad sålunda upplyst och förklaradt blifvit, finnér Utskottet det vara ädagalagdt, alt Fullmägtiges ofvanberörde af Revisorerne anmärkte åtgärd icke innefattar någon af vikelse från andan och syftningen af dc föreskrifter, angående odlingslåns utgifvande, som Fullmägtige i förevarande fall egt följa, hvadan Utskottet ansett Revisorernes berörde anmärkning böra förfalla. 3:o Angående tillåtelsen att på Bankens fastighetslån göra inbetalningar äfven i ojemna summor å skillingar och runstycken. (dS3o års Rev.-Berältelse pag. 36.)
Vid jemförelse af de i 4 Afd.
Art. 4 af i83o års Banco-Reglemente, ibland allmänna bestämmelser för Bankens egentliga låne-rörelse, med - 8 Btnco-Utskottels Berättelse N.o 21. delade Föreskrifter, att lån utgifvas af Banken ej annorlunda än å fullt Riksdalertal, oell att afbetalningar i afseende på lån, sorn framdeles blefvo utgifne, bestämdes i fullt Riksdalertal med de uti §.
34 af samma Afd. och Art., ibland hufvudbestämmelser för Bankens nya fastighetslån, upptagne föreskrifter, dels att grunden för lånesutnmans bestämmande blifver 1828 års taxeringsvärde, deraf |:del kan såsom lån ei hållas, så vidt maxirni-summan för låntagare dymedelst ej öfverstiges, dels ock, alt årliga betalningsskyldigheten blifver 6 för ioo:det af lånens primitiva summa, hafva Banco-Fullmägtige funnit dessa föreskrifter i tillämpningsen vara med hvarandra oförenlige och, i betraktande af omöjligheten att efter ordalydelsen dem uppfylla, ansett sig böra tills vidare antaga och fastställa, att inbetalningar å fastighetslån hädanefter likasom förr malte få ske äfven i ojemna summor å sk. och r:st., men begärt Revisorernes yttrande, huruvida dervid må bero, eller om de stridiga stadgandena hellre borde, enligt annan af Fullmägtige antydd tillämpningsgrund, bringas till nödig enbet och öfverensstämmelse; hvarefter Revisorerne bifallit Banco-Fulimägtiges åtgärd, att tillåta, det inbetalningarne å fastighetslån än vidare, likasom förut, må ske äfven i brutna summor å sk. och r:st., såsom minst afvikande från de af Rikets
Ständer i öfrigt gifne föreskrifter i berörde hänseende.
Utskottet bar tagit denna fråga under pröfning, och då det måste erkännas, att en sådan stridighet eger rum emellan de föreskrifter nu gällande Banco-Reglemente innehåller i ofvan anmärkte omständigheter, att desamma ej kunnat efter ordalydelsen tillämpas, finnér Utskottet, lika med Rikets Ständers Revisorer, Fullmägtiges härutinnan vidtagne åtgärd böra godkännas; skolande Utskottet ej underlåta att, vid afgifvande af dess förslag till blifvande Banco-Reglemente, iakttaga de rättelser, som kunna finnas nödige, för alt bringa Reglementets föreskrifter idelina del till fullkomlig öfverensstämmelse med hvarandra. 4:0 Angående Banco-Discont-Verkets Tjenstemän tillagd årlig discretion. (i83a års Rev.
Berättelse pag. i^-j Af den Berättelse Rikets Ständers Revisorer år iS3a om Banco-Verket afgifvit inhemtas, alt Fullmägtige, uppå framställning af Banco-Discont-Directionen den 2 Junii 1831, såsom dels ny, dels tillökt discretion för Tjenstenaännen inom Contoret vid nämnde Yerk,'lills vidare beviljat 14°t> R:dr Banco, att, utan samband med deras å Stat innehafvan - Banc^-Utskottets Berättelse If.o 21. 9 de löner, beräknas ifrån och med 1831 års början och utgå efter den af
Directionen lillstyrkte fördelning, nemi. till Kamereraren ny discretion 200 R:dr; i:ste, 2:dre och 3:dje Bokhållaren hvardera tillökt discretion i4o R:dr; 4:de Bokhållaren ny discretion i4o R:dr; Regislratorn tillökt discretion i4o R:dr; 5:te Bokhållaren ny discretion 120 R:dr; 6:le och 7.‘de Bokliållarne hvardera ny discretion no R:dr, samt dessutom personelt för nuvarande Registratnrn 160 R:dr.
Revisorerne hafva funnit det vara tvifvel underkastadt, huruvida Fullmägtige, på grund af Banco-Reglemenlets uti 4 Art.
5 Afd. 3 §. 8 mom. gifne stadgande, må vara berättigade, alt, efter eget godtfinnande, bevilja nya tillökningar i de redan antagne Tjenstemännens löneförmoner; och ehuru Revisorerne, af anförde skäl, ansett
Fullraägtiges i förrberörde afseende vidtagne åtgärd icke föranleda tili någon egentlig anmärkning, hafva likväl Revisorerne funnit sig desto mindre kunna undgå att å förhållandet fästa Rikets Ständers uppmärksamhet, som BancoFullmägliges förenämnde beslut syntes stå i strid med den, i fråga om förliÖide löner för Banco-Ombuden, samt öfrige vid Låne-Contoren anställde Tjenstemän, vid sistförflutne Riksdag, af sammansatta Stats- och Banco-Utskotten, uti Betänkandet N:o i3, yttrade och af Rikets Ständer godkände åsigt, att, vid jemförelse af de lönevilkor, Tjenstemannapersonalen inom Statens Verk i allmänhet åtnjuter, sistbemälde, Tjenstemän, äfven om ej i beräkning toges de tillfällen till enskilde förljenster, som deras befattningar åt flere af dem erbjödo, redan funnos ega en mindre bekymmersam utkomst vid de Verk, der de voro anställde, än deras vederlikar i Statens Verk och kunde anses framför dem aflönade med någorlunda billigt afseende å behofven, samt att hushållning borde iakttagas, ej mindre vid förvaltningen af Rikets Ständers egne, än Statens Verk.
Hvad Rikets Ständers Revisorer sålunda anmält har Utskottet under noggrann pröfning tagit, och enär så väl 2 §. af Kongl. Maj:ts den rj Februarii 1816 i Nåder utfärdade Reglemente för Banco-Discont-Verket, som 4 Art.
5 Afd. 3 §. 8 mom. af det vid sistförflutne Riksdag fastställde Reglemente för Banco-Verkets Styrelse och Förvaltning berättigar Fullmägtige att vid Banco-Discont-Verket antaga, constituera och med lämplige löner förse nödige Tjenstemän och betjening, kunna Fullmägtige, efter Utskottets omdöme, jemväl anses vara i åtnjutande af Eili till R.
Prot. 1834■ 6 Sami. 1 Afd. 1 i5:de Häftet - 10 B unoo-Utskottets Berättelse N.o 21. rättigheten att meddela lämplig förhöjning å dessa Tjenstemäns löner, om och när Fullmägtige så nödigt finna.
Vid undersökning alltså, om Fullmägtige, under antagande alt de dertill varit berättigade, bort vid ifrågavarande tillfälle bevilja BancDiscont-Directionens Tjenstemän tillökning i deras löneförmoner, på salt sorn skett, så, ehuru Fullmägtiges i denna del vidlagne åtgärd icke synes fullkomligen öfverensstämma med det af Rikets sist församlade
Ständer fattade beslut i fråga om löneförhöjning för Låne-Contorens Tjenstemän, likväl då i betraktande tages, att Banco-Discontens Contorsbetjening, hvilken allt ifrån år 1816 lill i83o års utgång åtnjutit större löneförmoner, än Bankens Tjenstemän under nära samma period, eller ifrån år 1815 intill 1829 års slut, genom de af Banco-Fullmäglige nu beviljade discretioner, kommit i åtnjutande af ungefärligen enahanda företräde i afseende å löneförmoner, framför Bankens Embets-och Tjenstemän, som egt rum efter den löneförhöjning, hvilken år 1815 blifvit de sednare beviljad, samt denna olikhet i lönevilkoren emellan bägge Verkens Tjenstemanna-Corpser låter sig förklara deraf, att Banco-Discont-Verkets Tjenstemän, de der antagas på endast obestämd tid, enligt meddelade förordnanden, samt äro underkastade äfvenlyret att, om och när Banco-, Styrelsen så för godt finner, varda från deras befattningar och dermed åtföljande förmoner entledigade, dels härigenom befinna sig uti en mera osäker ställning, i afseende på deras framtida bergning, än Baneo-Verkets med fullmagt försedde Embets- och Tjenstemän, dels ock i öfrigt sakna den utsigt till vidare befordran, som står öppen för Bankens Embets- och Tjenstemän saint Betjente, hvilka också, enligt 1668 och i6j5 års Författningar, samt 3 Art. 2 Afd. 5 §. af i83o års Banco-Reglemente, vid fråga om beställningar inom Verket äro fredade från allt intrång af personer från främmande Verk, anser Utskottet Baneo-FuUtnägtige hafva egt sådan anledning till deras beslut, om löneförhöjning för Banco-Discontens betjening, att denna deras åtgärd icke kan vara klander underkastad.
Huruvida åter ofvanbernälde, af Banco-Fullmägtige åt Banco-Discontens Tjenstemän beviljade discretioner böra för framtiden oafkoi tade utgå eller ej, samt, i förra fallet, såsom lön å Stat uppföras, blifver Utskottet i tillfälle framdeles sig yttra i sammanhang med de ej mindre i motionsväg än ock, enligt hvad Banco-Fullmägliges Berättelse £pag. 65) upplyser, i ansökningsväg
Utskottets pröfning underställde frågor om löne-forbältring för Province Låne-Contorens betjening.
Banco-Utskottels Berättelse N.-o 2/. li 5:o
Angående yppad fråga om Banco-Fullmägtiges rätt och behörighet att förordna om den inre förvaltningen af Banco-Discont-Verket, i fall behof vet af förändring ej utaf
Directionen framställes eller erkännes. (i83o års Rev. Berättelse pag. 38).
Vid pröfning häraf har Utskottet, uppå de af Revisorerne anförde skäl, funnit sig böra instämfna uti d?n af dem yttrade åsigt, att äfven., då framställningar, angående nödige förändringar i den inre förvaltningen vid Banco-Discont-Verket icke från Directionen blifvit gjorde, B anCo-Fullmägtige dock, med tillämpning af 29 §.4 Art.
5 Afd. af nu gällande Banco-Reglemente, mäste anses hafva egt rättighet förordna om allt hvad Fullmägtige, till befordrande af ordning, säkerhet och control vid Banco-Discont-Verket, kunnat finna af omständigheterna päka/ladt.
Och skall Utskottet, vid uppgörande af förslag till blifvande BancoReglemente, ej underlåta tillse, att Banco-Fullmägtiges omförmälde rättighet hlifver med den tydlighet bestämd, att något tvifvel derom för framtiden ej må kunna uppstå. 6:0
Angående inskränkning i tiden inom hvilken Vexel-Bänkens attester, efter skedd insättning för Discont-lån, böra hos Banco-Disconten företes. ()83o års Rev. Berättelse pag. 89.)
Sedan Rikets sist församlade Ständers Banco-Utskott, genom ProtocoMs-utdrag af den 11 Augusti 1829, stadgat, att, till förekommande af möjliga och befarade missbruk med insättningar i Vexel-Banken för Discont-Verkets räkning uti andra personers namn, en praesci iptionstid af \f\ dagar komme att fastställas, inom hvilken alla dylika attester borde hos Directionen företes, så vida den gjorda dispositionen skulle gälla såsom betalning och Verket icke å lånet beräkna sig stadgad öfverränta, hafva Fullmägtige till Rikets Ständers Revisorer år i83o hemställt, burn vida del måtte anses lämpligt och till ändamålet ledande, att praescriptions-liileti för insättnings-attesters aflemnande i Banco-Disconten ifrån , 4 dagar än ytterligare inskränkes till 8 dagar, hvilken framställning blifvit af Revisorerne gillad.
Då en föreskrift om ifrågavarande attesters aflemnande till BancoDisconten, före den tid af 14 dagar Banco-Ulskottet vid sistlidne Riksdan bestämt, ej synes af behof påkallad, samt vid tillämpningen skidle, i afseende på Banco-Disconten, fordra en förändring jemväl af det uti Banco-Reglemen tels 4 ^rt* 5 Afd. 23 §. intagne allmänna stad - Banco-Utskottets Berättelse Njo 21. gande, att straffränta först beräknas i4 dagar efter lånets förfallotid , uti hvilket senare stadgande åter en förändring serskildt för Banco-Disconten vore desto mindre billig, sorn härigenom dess gäldenärer, så vida de ville undvika öfverräntas erläggande, skulle för sjelfva omsättningen och slutbetalningen af deras lån erhålla kortare rådrum än LåneContorens gäldenärer, har Utskottet ej funnit skäl biträda den af Fullmäktige och Rikets Ständers Revisorer härutinnan yttrade mening, utan trott det böra förblifva vid förut gifne stadgande, om en prcescriptionstid af 1/j- dagar, för uppvisandet i Banco-Disconten af Fexel-Bankeus attester ä för Discontens räkning insatte medel, vid påföljd af straffräntas erläggande. y:o Angående förändring i lydelsen af den nedantill å Discont-Reversalen tryckta mening, innefattande pä en gång qvitto för lånet och ansvar för Documentens rigtighet, som utaf hvarje inlemnare af lånehandlingar i Banco-Disconten undertecknas. (i83o års Rev. Berättelse pag. 4°0 Utskottet får i afseende på denna fråga allenast sig förbehålla, att, vid upprättande af förslag till blifvande Banco-Reglemenle, anmäla den förändring, som, efter Utskottets omdöme, bör eg a rum, för vinnande af det ändamål, hvilket med Banco-Fullmägtiges hemställan i denna del varit åsyftadt. 8:0 Angående Vexel-Banco-Attests företeende inför Discont-Directionen hvarje gång låns omsättning beviljas.
(A83o års
Berättelse pag. 41.)
I anledning af hvad i83o års Rev. Berättelse härom förmäler, får Utskottet upplysa, det nu mera den ordning iakttages, att vid låneomsättning attest öfver i Vexel-Bunken insatte medel bifogas omsättningshandiingarne, vid desammas föredragning inför Direclionen. g:o Angående uppstådd fråga, om närmare control å de inbetalningar, sorn ske till Malmö Låne-Contor, och i sammanhang dermed, om Directionernes vid Låne-Contoren beroende af Banco-Styrelsen. (i83o års Rev.
Berättelse pag. 42.)
Uppå de af Revisorerne anförde skäl och vid jemförelse afstadgandena uti §§. 1 och 2 af den för Directeurerne vid Låne-Contoren lastställde ansvarighets-lag af den 8 April 1834» finnér Utskottet, lika med Revisorerne, det Banco-Fullmägtige varit berättigade förordna om vidtagande af de rättelser och reglementariska föreskrifter, Fullmägtige kunnat finna af behofvet påkallade, till säkerhet och nödig control i Banco-V'iskotuts Berättelse N.o 21. afseende pä Låne-Contorens rörelsej. men förbehåller sig att i förslag lill blifvande Reglemente meddela tydligare föreskrift härutinnan.
Emedlertid tror Utskottet sig böra upplysa, att det förslag, Directionen vid Malmö Låne-Conlor afgifvit till qvittencer samt sättet för deras verificering å alla till Contoret inflytande medel, blifvit af BancoFullmägtige den a3 November 1831 i sin helhet fastställdt.
Hvad i öfrigt beträffar Bankens Discont-Rörelse, så väl genom Banco-Disconten, som de i Götheborg och Malmö inrättade Låne-Contoren, blifver Utskottet i tillfälle att meddela närmare upplysningar i det Betänkande, som, efter verkstäld revision af Banco-Disconten för år i833, hommer att af Utskottet afgifvas.
D. Om den Riksgälds-Contoret tillkommande andel af Bankens räntevinst för åren 182g och i83ö. (0832 års Rev. Ber. pag. 45-—52 och Banco-Fullm, Ber. pag. 6 & 7.) Sedan Rikets Ständers år i832 församlade Revisorer funnit så väl, att med både andan och ordalydelsen af Rikets Ständers beslut och föreskrifter vore öfverensstämmande, alt capital-förlust borde af räntevinsten för året endast i den moa ersättas, som verklig under samma år influten capitalvinst ej förslår att derföre lemna godtgörelse, som ock, att, då Lagen för Rikets Ständers Bank ej blifvit stiftad förr, än under den 1 Mars i83o, Banco-Fullmägtiges vidtagna åtgärd att redan vid afslutandet af 1829 års Hufvudbok, genom innehållning af medel, som eljest kunnat tillfalla Riksgälds-Contoret, uppbringa Bankens grundfond och capital-öfverskott till en summa af R:dr 4.4°°>oo°» icke då för tillfället varit af någon ovilkorlig nödvändighet påkallad, hafva Revisorerne visat, att, i händelse de af dem sålunda antydda beräkningsgrunder blifvit hos Fullmägtige följda, Riksgälds-Contoret skolat undfå för år 1829 R:dr 95,843: 38.
G. och för året i83o R:dr 4»4^c>: i4- utöfver hvad för hvardera året är vordet dit anordnadt, samt, med åberopande af 2:dra punkten uti den för Revisorerne meddelade Instrnction, anmodat BancoFullmägtige, att till Riksgälds-Contoret utbetala dessa 2:ne, efter Revisorernes förmenande, för litet anordnade summor med tillhopa R:dr ioo,3o3: 5. 2.
Men Fullmägtige hafva, efter emottagandet af Revisorernes omförmälde anmodan, förklarat, att de för sin del icke kunnat utur de af Banco-Utskottets Berättelse Ar.-o 21.
Revisorerne åberopade föreskrifters ordalydelse hemta de slulföljder, i afseende på desse föreskrifters anda och syftning, hvartill Revisorerne funnit sig ega anledning, utan tvärtom ansågo Banco-Reglementets 4 Art. 3 Afd. §§. 8 och g, Banco-Lagens 4 §• samt Banco-Reglementets 4 Art. 3 Afd. 5 §. och slutmeningen af §. 6 ^pag-78) ganska bestämdt innebära just de beräkningsgrunder för Riksgälds-ContoreLs andel i 1829 och 1800 årens räntevinster, som, vid hvartdera tillfället, blifvit af Fullmägtige iaktlagne; till följd hvaraf samt uppå de flere skäl, som ej mindre i Banco-Fullmägtiges Berättelse än ock uti deras Protocoll af den 2Z Maji och den i3 Junii sistlidne år äro utvecklade, pluraliteten af Banco-Fullmägtige funnit sig föranlåten att oförändradt vidhålla de beräkningsgrunder, hvarefter Riksgälds-Contorets andelar i Bankens räntevinst för åren 1829 och i83o biifvit bestämde och anordnade.
Utskottet har under pröf ning tagit hvad å ömse sidor i detta ämne anfördt blifvit, samt dervid ej kunnat undgå instämma uti ofvdnupptagne, af Rikets Ständers Revisorer yttrade åsigt.
Och emedan, vid tillämpning af den grundsats Utskottet sålunda gillat, sig visar, att af Bankens verkliga capital förlust för år 182g utgörande R:dr 6,45o: i3. ir. efter afdrag af contant influten capital vinst . . „ 1,846: 7. 8. återstått endast R:dr 4»4°4• 6. 3, samt Riksgälds-Contoret efter sådan beräkning kunnat och bort för samma år undfå återstoden af behållna räntevinstens öfverskott (5 5o,6o2; 42. 11.) med i45,gg8: 36. 8. men erhållit blott . „ 5o, 154: 46.
2. således för litet R:dr 98,843: 38. 6. alltså och då den för året i83o contant influtne capitalvinst R:dr 9,288: 17. ii. mer an väl förslog alt bestäcka samma års verkliga capitalföt lust R:dr 4,459: 14. 8., hvars innehållning utaf räntevinsten följaktligen ej påfordrades, Riksgälds-Contoret kunnat och bort för det året oafkortadt undfå behållna räntevinstens öfverskott med .
. R:dr 85,14p: 42- 6. meu bekommit endast 80,690: 27. 10. således för litet R:dr 4-45^7 får Utskottet härmedelst tillstyrka Rikets Ilöglofl.
Ständer besluta: alt af Banken skall till Puksgälds-Contoret utgifvas ett ssmmanräknadt belopp, stort 100,3o3 R:dr 5 sk. 2 1 st.
Baj.co, Banco-Vtskoltels Berättelse N.-o 2f. iS såsom ersättning för hvad Banco-Fullrnäglige hittills innehållit af den andel Riksgälds-Contoret, enligt sislnänmde beräkningsgrund, tillkommit utaf Bankens för åren 1829 och i83o influtne ränte vinster.
Vid öfvervägande sedermera, ej mindre huruvida Fullpiägtigcs åtgärd att utaf Bankens räntevinst för åren 1829 och i83o innehålla ofvanberörde ioo,3o3 R:dr 5 sk. 2 rst. innefattar en sådan afvikelse från Rikets Ständers föreskrifter, i detta hänseende, att detta förfarande kan till anmärkning emot Fullmägtige föranleda, an äfven om Fullmägtige gjort sig till ansvar skyldige, derigenom att de, oaktadt Rikets Ständers Revisorers anmodan om berörde summas utbetalande till Riksgälds-Contoret, detta icke verkställt, utan förblifvit vid de af dem först antagne beräkningsgrunder, så enär de af Rikets Ständer sjelfve i ämnet meddelade föreskrifter äro af den mindre klarhet och bestämdhet, att de, jemte den mening Utskottet ansett dessa föreskrifter verkligen innebära, kunnat medgifva den tolkning Fullmägtige antagit, samt Fullmägtige enligt hvad Utskottet, uti förut afgifvet af samtlige Riks-Stånden bifallet Betänkande (N:o 12 pag.
47)» sig yttrat, icke, enligt nu gällande lnstructioner, synas vara betagne rättigheten att ingå i pröfning jemväl af de Utlåtanden, som Rikets Ständers Revisorer under form af föreskrifter dem meddela; finnér Utskottet Fullmägtige icke hafva' saknat anledning till deras förenämnde åtgärder, och således ej heller för deras förhållande härutinnan kunna något klander underkastas. E. Götha Canal-Verk. £iS3o års Rev.-Berättelse pag. 10, och Banco-Fullmägtiges Berättelse pag. 48—57.)
Af Banco-Fullmägtiges till Utskottet afgifne, Rikets Ständer meddelade Berättelse inhemtas, att Götha Canal-Direction den 7 November 1833, uti till Fullmägtige aflåten skrifvelse, nied åberopande deraf, alt Götha Canal, på sätt då redan till Fullmägtige inlemnadt Besigtnings-instrument innehölle, blifvit i öfverensstämmelse med af Kongl. Maj:t och Rikets Strinder lemnadc föreskrifter fullbordad, sig hos Banco-Fullmägtige anmält, att, enligt 6 Moni. Litt. b. af Rikets Ständers underdåniga skrifvelse lill Kongl. Maj:t den 4 Januarii i83o, erhålla afskrifning och eftergift af Rikets Ständers Banks hos Götha Canal-Verk egande fordran, samt af Fullmägtige i6 Bamo-Vtskollels Berättelse ff.-o 2t, undfå bevis om verkställigheten af denna afskrifning och eftergift, men alt Fullmägtige, genom hetlut af d. 21 No v. 1833, till svar härå, meddelat, alt
Fullmägiige funnit någon åtgärd från deras sida icke då för närvarande erfordras för verkställigheten af den begärda afskrifningen i Banco-Räkenskaperne, hvarefter, Fullmägtige förmält, att de, i afseende på verkställigheten af berörde afskrifning och eftergift, sami utfärdandet af deröfver hegardt bevis, hvartill något uppdrag i senaste JBanco-Reglemente ej förefunnes, afvaktade Banco-Utskottets förordnande.
I anledning häraf, och sedan Utskottet ej allenast af de hos Fullmägtige hällne Protocoll inhemta!, att Götha Canal-Bolag å sin sida uppfyllt de skyldigher och förbindelser, sorn, enligt 4 Art. 3 Åfd. §.