Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Och anför motionären i Öfrigt, alt vid bestämmandet af sistnämnde lösen väl förekommit, att sådan afgift ide med Rikets Ständers Bank jemnföriige allmänna Verk och Collegier vanligen erlägges med viss procent C7O ^ct löne-belopp, hvarå fullmaglen eller Constitulorialet lyder; men att då en så beskaffad lösen, beräknad för julla lönen i hvarje löne-grad, deruti en tjensteman inträder, vore deslomer obillig, som löntagaren såmedelst nödgas under sin tjenste-bana flerfaldiga gånger vidkännas förnyad afgift för sitt primitiva löne-anslag inom Verket, och denne lösen, i förening med dryg afgift för stamphult papper till fullmagten samt begrafningshjelpen, ofta medloge en dryg del af de första löne-qvarlalen; samt då lör öfrigt nyssberörde i allmänna Verk begagnade sätt alt beräkna full mag Is - Banco-Ut.skot tets Betänkande, /Y:o 147' 9 fullmagtslösen, ingalunda behöfver antagas i Rikets Ständers Bank, hvarest fråga nu vöre alt meddela föreskrift i ett fall, der sådan hittills sak" näts; — syntes det motionären att, i afseende på lösen för fullrnagter m. m. å tjenst med lön eller arfvode, böra stadgas, alt tjensteman skall för den första lön eller arfvode å Stat, som han i Banken tillträder, erlägga lösen, beräknad efter hela beloppet af samma lön eller arfvode, men sedermera, vid skeende uppflyltning till högre tjenste- eller lönegrad, såsom lösen för fullmagt eller constitutorial, betala endast hvad, som svarar emot skillnaden emellan de begge lönerne.
Med tillämpning af nu uppgifne grunder, bar motionären föreslagit följande Taxa för Expeditions-lösen i Rikets Ständers Bank samt dertill hörande Discont-Verk och Låne-Contor; För Prctocolls-Utdrag, som innefattar resolution, utslag eller definitivt beslut, lörsta arket . • , x. 12. hvartdera af de öfriga arken . . — 24.
— Andra Protocolls-Utdrag, öfver förhör m. m., hvart ark — 2^ — Afskrift eller Utdrag af utslag, resolutioner, bref, böcker, räkenskaper eller andra handlingar af hvad beskaffenhet de vara må, första arket . 1. — de öfriga arken, hvartdera . . — ia. — Bevis öfver ingifne ansökningar, besvär eller handlingar, hvart ark , —24* — Anira Bevis, som å stämpladt papper skrifvas, första arket . . . • .1. — hvartdera af de följande . . . — 24» — Fullrnagter Constitutorial, Protocolls-Utdrag på befor dringar lill ordinarie tjenst med lön eller arfvode på Stat eller på extra lön: lika belopp, som för handlingar af samma beskaffenhet i Siats-Expeditionerna och andra allmänna Verk är eller blifver stadgadt; dock med iagtlagande, att denna lösen erlägges till fulla beloppet endast för första Bih. till R.
Fröt. 1840 och 1841• 6 Sami. 1 Afd. 4* Haft. 2 10 Banco-Utskottets Betänkande, N:o i4y - lön eller arfvode å Stat, som tjensteman i Banken tillträder, men sedermera vid hans uppflytlning i annan lön eller tjeuslegrad derstädes, allenast för skillnaden emellan den lägre lön eller arfvode, tjensteman lemnar, och den högre allo» jning, hvarå hans sista fullmagt eller costitutorial lyder.
Iför Constitutoricil på behaglig lid eller Förordnande tills vidare med tillagde löne-inkomsler, enär icke tjensten endast på delta sätt tillsattes; äfvensom för Constitutorial till förrättning samt afsked:—• lika med Prolocolls-Utdrag, som innehåller diflnitivt beslut.
Collationering och vidimation af handlingar, då afskrift företes, hvart ark . . . — 8.
— Sigill å sådan utgående handling, som bör dermed vara försedd .— tili Yakt-betjeningen , . -— 12.
För mundtlig kallelse å parter eller vittnen, jemte bevis om kallelsen, godtgöres hvardera Vaktbetjenten för hvarje person, å hvilken beviset lyder, med — 6» Skolande för öfrigt de allmänna föreskrifter och ansvars-bestämmelser, rom den af Kongl.
Maj:t senast stadfästade Taxa å Expedilions-lösen i Rikets Idol- och Öfver-Rätter samt offentliga Verk innefattar, äfven för ExpeditionSh af vande i Rikets Ständers Bank gälla lill efterrättelse.
Till följd af erhållen remiss att öfver ifrågavarande förslag till Expedilions-Taxa afgifva utlåtande, hafva Banco-fullmägtige, efter det Bankens Under-styrelse blifvit i ämnet hörd, uti ett till Utskottet aflålet Memorial, beträffande först den af motionären yttrade åsigt, att lösen för de ifrån Banken utgående handlingar bör, så vidt sig göra låter, utsättas till lika belopp, som är eller varder stadgadt för IIof- och Öfver-Rätter camt Rikets Collegier, — andragit: att Kongl. Maj:ts förnyade Nådiga Taxa cf den i5 Maj 1821, som endast omfattar Expeditions-lösen hos Kongl. Maj:t, vid Idof- och Öfver-Rätter samt Rikets Collegier, hos Execulorer samt vid Under-Domstolarne i Riket, icke innehåller något stad - Bunco-U'tskottets Betänkande}
N.o gande om lösen vid de förvaltande Verken, hvarigenom en jemförelse dem och Banken emellan lättligen kunnat uppgöras; att den enda ledning* som i della fall för närvarande erbjöde sig, vore i835 års Kådiga Kungörelse, angående stämplade pappers-afgiften, hvarest Lagmans-, Regements- och Rådhus-Rätter upptagas, såsom tillhörande den z:dra Afdelningen, Banken tillika med Brandförsäkrings-Verken m. fl. den 3:dje Afdelningen t ÖfverSlålhållaren och Landshöfdingarne m. fl. den f.de Afdelningen samt Hofoch Öfver-Rälter jemte Rikets Collcgier m. fl. den 5:te Afdelningen; att enär således, enligt denna classification, Banken är upptagen uti Afdelningen framför Lagmans- och Rådhus-Rätt, men deremot näst efter ÖfverSlålhållaren och Landshöfdingarne samt desse senare Embets-myndigheler, tillhörande 4;de Afdelningen, befinnas emellan Banken samt Hof- och Öfver-Rätterne, ansågo Banco-fullmägtige destomindre lämpligt, att Banken, i afseende på beloppet af expedilions-lösens beräknande, borde., såsom motionären föreslagit, hänföras till Hof- och Öfver-Rätterna, som rättigheten till den lösen, hvilken uti Allmänna samt Stockholms Stads Brandförsäkrings-Verk, jemväl hänförde i likhet med Banken til! Chartre-Sigiilala>-Förordningens 3:dje Afdelning, skall der beräknas, enligt motionärens uppgift, lill likhet nied hvad uti Hof- och Öfver-Rätter eger rum, uti Stockholms Stads Brandförsäkrings-Verk endast grundade sig på Direclioncns öfver samma Verk beslut, och hvad Allmänna Brandförsäkrings-Verket beträffade, skulle vederbörande, med stöd deraf att uti det af Kongl. Maj:t den 23 December i8a3 fastställde Nådiga Reglemente, tillåtelse är vorden lemnad, att bevis öfver Låne-handlingarnes ingifvande finge lösas såsom i Allmänna Expedilions-Taxan för Öfver-Rätter funnes stadgadt, tagit sig anledning att jemväl efter enahanda grund beräkna lösen för alla andra ifrån nämnde
Verk utgående expeditioner.
Med anledning häraf, och då omförmäldte förhållande, enligt Banco-fullmägtiges öfvertygelse, ingalunda borde kunna berättiga andra, till samma afdelning uti Chartac-Sigillalse-Förordningen, som BrandförsäkringsInrättningarne hänförde, Verk att beräkna lösen till lika belopp med de Auctoriteter, hvilka tillhöra nämnde Förordnings 5:le Afdelning, ansågo Ba nco-Fullmägtige sig icke kunna biträda motionärens framställning uti förevarande hänseende; hvaremot och då Författningen om stämplade pappers-afgiften innehölle, utom hvad Conslitutorial beträffade, att alskrifter, ansökningar, attester och utslag skola föises med Charta-Sigillata till allde - 12 Banco-Utskottets Betänkande, N-o 147- ]es enahanda belopp för de, uti både 3:dje och 4tde Afdelningarne upptagne Veik och Embelsmyndigheter; hafva Banco-fullmägtige ansett det vara principenligast, att Banken, i afseende på Expeditions-lösen, hänfördes till likhet med hvad Expedilions-Taxan stadgar för de till sistberörde Afdelning hörande Myndigheter, såsom Öfver-Stålhållaren, Landshöfdingarne rn. fl., med undantag likväl af lösen för följande 2:ne handlingar, som före utfärdandet erfordra mycken tid samt påkalla genomgående af böcker och räkenskaper; hvadan ock Banco-fullmägtige föreslagit, alt lösen för de ifrån Låne-afdelningen på reviderad uträkning grundade bevis, måtte bestämmas till 2 R:dr B.co samt att lösen för andra bevis, såsom öfver inlemnade Deposita, Räkningshafvares behållningar i Depositions-afdelningen eller öfver de trafikerandes Låne-lransactioner i BancoDisconlen och Låne-Contoren måtte fastställas lill likhet med hvad för Hof- och Öfver-Rält finnes stadgadt, eller 1
R:dr för första arket och 24 sk. för hvartdera af de öfriga.
Beträffande dernäst den så kallade Canzli-Gebiihren, eller lösen för fullmagter, constitutorial m. m., hafva Banco-Fullmägtige anfört, att denna afgift ifrån äldre tider tillkommit, för att derigenom bereda Kongl. Canzliets den tiden svagt lönade embets- och tjenstemän någon förbättring i deras iöne-förmoner, hvadan afgiften kommit samtlige embets- och tjenstemännen derstädes tillgodo, då åter en slik afgift af vederbörande inom Banco-Verket skulle tillfalla förnämligast en person, nemligen Banco-Secreteraren, samt att, då nyssbetnälde embetsman åtnjuter enahanda löneförmoner med Bankens äldste Commissarier eller de högste tjenstemännen i Verket, det hvarken synes vara af behof påkalladt eller ens billigt och lämpligt, att Bankens öfrige tjenstemän, serdeles de inom de lägre graderne, hvilka vanligen i flere års tid måste tjenstgöra såsom exlra-ordinarier, utan någon löne-inkomst, innan de erhålla den lägsta, för deras tarfliga utkomst erforderliga lönen, då de ock merändeles betinna sig i knappa omständigheter, skulle, vid skeende befordran, utom stämpladt papper och andre afdrag, såsom begrafningshjelp och avancements-penningar, betungas med en ytterligare utgift, bloLL för att derigenom öka den högre aflönade embelsmannens, eller Banco-Secrelerarens inkomster; på grund hvaraf Fullmägtige ansett berörde afgift icke vidare böra komma i fråga, samt alt vederbörande embets-och tjenstemän samt vakl-betjente inom Bar.co-Verket^ vid Banco-Utsi o 'tets Betänkande, Nio i4j - skeende befordringar, icke böra för fullmagt eller constitutorial betungas med någon annan utgift, ulom den frivilliga afgiflen till Kongl. Seraphimer-Qrdens-Lazarettet, än hvad som, enligt Chartas-Sigillatae-Förordningea, till slämpladt papper erläggas bör.
Och hafva Banco-Fullmäglige slutligen förmält, dels att,enär numera några andra ifrån Banken utgående handlingar, än de obligationer, som af Bankens Låne-Afdelning utfärdas vid renovation af äldre så kallade LåneBanco-capital och Silfver-sedlar icke förses med Sigiller, och någon godtgörelse för anbringande deraf å sistnämnde slags documenter icke lämpligen lärer kunna fordras, torde, hvad förslaget innehölle, rörande afgift till Vaktbetjeningen för ’’sigill, å sådan utgående handling, som dermed bör vara försedd”, böra ulgå; samt dels aLt då några sådane kallelser af Vaktbetjeningen, för hvilka betalning skäligen kan af den kallade utkräfva?, vanligtvis icke förekomma, äfven den punkt, som rörer ersättning för dylika kallelser, borde utur förslaget utgå.
Till en början och innan Utskottet afgifver yttrande öfver de till Utskottets pröfning öfverlemnade förslag till Expeditions-Taxa för Rikets Ständers Bank, anser sig Utskottet, under åberopande af de skäl och omständigheter motionären anfört, tili stöd för behofvet af en dylik Taxa, härigenom böra tillstyrka, att en Taxa å Expeditions-lösen i Rikets Ständers Bank samt dertill hörande Discont-Verk och Låne-Coutor må utfärdas.
Under förutsättning af Rikets Ständers bifall härtill, går Utskottet nu att meddela utlåtande öfver det ingifna förslaget till berörde Taxa, jemte de i anledning deraf utaf Bankens Under-Styrelse och Banco -Fullmägtige gjorde erinringar, och får i sådant afseende tillkännagifva, det Utskottet, lika med Banco-Fullmäglige, håller före, att lösen för de ifrån Banken och derlill hörande Discont-Verk och Låne-Contor utgående handlingar i allmänhet bör beräknas till enahanda belopp, som gällande ExpeditionsTaxa stadgar för Öfver-Ståthållare-Embetets Canzli samt Lands-Canzlien m. fl. Utskottet har sålunda, vid upprättande af förslag lillen ny Expeditions-Taxa, hufvudsakligen följl allmänna Expeditions-Taxan, i hvad densamma innefattar lösen för de från nästberörde Embets-Canzlier utgående B anes-Utskottets Betänkande, N:o 14 J. handlingar; dock har Utskolteb trott följande afvikelse!’ derifrån höra iagttagas.
. nemligen : aj) För Protocolls-Utdrag, som innefattar resolution, utslag eller definitivt beslut, är lösen hos meromförmälde Embets-Canzlier bestämd sålunda: första arket 36 sk., andra arket 18 sk., de öfriga arken hvartdera 12 sk., hvaremot för andra Protocolls-Utdrag öfver förhör m. m. skall så» som lösen erläggas för i:sta arket 24 sk., 2:dra arket 18 sk. och de öfriga arken hvartdera 12 sk.
Då likväl ett Protocoll, som innefattar förhör, oftast för expeditions-hafvanden medförer lika, om ej större, besvär och möda, än de Protocoll, hvilka innehålla resolution eller beslut, anser Utskottet, det lösen för Protocolls-Utdrag' af hvad innehåll som helst, hvilka från Banken ,’utgifvas, skäligen kun utsättas till enahanda belopp; med anledning hvaraf och då den för slike handlingar bestämda högsta lösen af 36 sk. för första arket synts i allmänhet motsvara en billig ersättning lör det Besvär, som en sådan handlings utskrifvande och utlemnandc för expeditions-hafvanden medförer, Utskottet föreslagit lösen för Protocolls-Utdrag till 36 sk. för i:sta arket.
Deremot har ULskottet, som icke kunnat inse något giltigt skäl, hvarför 2:dra arket bör lösas olika med hvartdera af de öfriga, trott det vara till mera enkelhet ledande att föreslå lösen för det 2-dra och hvartdera af de öfriga arken till enahanda belopp, eller 12 sk. Banco. b')
Af samma skäl torde äfven för afskrijter, eller utdrag af utslag resolutioner, bref, böcker m. m., lösen för 2:dra arket, som utgår till något högre belopp än för hvartdera af de öfriga arken, böra bestämmas lika med den för desse senare; men som i lösen för 2.’clra arket af ifrågavarande handlingar erlägges 9 sk. och för de öfriga hvartdera endast 6 sk., och denne sistnämnde afgift icke uppgår till den vanliga renskrifnings - kostnaden för hvarje ark, har Utskottet ansett sig desto heldre böra föreslå lösen för afskrifter till 8 sk. för det 2:dra och hvartdera af de följande arken, som expeditions-hafvandens ersättning för det understundom ganska tidsödande göromålet att framsöka den handling, hvaraf afskrift äskas, och hvilken ersättning innefattas uti den högre lösen, som erlägges för i:sta arket, är mindre betydlig. c) Lösen för bevis öfver ingifne ansökningar, besvär m. m., är af Utskottet föreslagen till samma belopp, hvilket hos Öfver-Stålhullare-Em» betets Canzli samt Lands-Canzlien erlägges. Banco-Utskottets Betätikande, N:o 1^.
För sädana bevis aler, som meddelas öfver återstoden å fastighelsodlingsr eller andra lån, grundade på reviderade uträkningar, liar Ulskotlet antagit enahanda lösen, som hitintills är vorden för samma Levis erlagd, eller 2 R:dr B:co, och får, såsom skäl för detta förslag, anföra: att Lerörde Levis oftast fordra genomgåendet af räkenskaperne för omkring 20 år; att afgiften delas emellan 3:ne personer, eller Kamereraren, som underskrifver beviset, Contors-skrifvaren, hvilken uppgör uträkningen och Revisoren, sorn granskar den; att kemölde personer äro Banken ansvarige för den förlust, som kan uppkomma deraf, att dessa bevis äro felagtige; samt att desse bevis närmast äro jemförlige med Gravalions-bevis, för hvilka en högre lösen är uti Allmänna Expedilious-Taxan bestämd.
Som de uti Utskottets förslag till Expeditions-Taxa, under litel andra bevis, som å slämpladt papper skrifvas, förekommande handlingar, såsom bevis öfver inlemnade deposila m. m., för den expedilions-hafvande medtaga mycken tid, har Utskottet, i likhet med hvad Banco-fullmäglige tillstyrkt, hos Rikets Ständer föreslagit, alt lösen för sådane bevis måtte utsättas lill enahanda belopp, som erlägges för bevis, hvilka utfärdas från Rikets Ilof- och Öfver-Rätter. ■» d~) Jemte åberopande af hvad Banco-Fullmäglige, på sätt bär ofvan är vordet omförmäldt, anfört till stöd för deras tillstyrkan, att den så kallade Canzli-gebuhren, eller lösen för fullmagter, constitutorial m. m. icke må uti Banken ega rum, bar Utskottet, med afseende jemväl derå, alt Banco-Secreterare-tjensten för närvarande är ledig, samt att således icke någon persons på gammalt bruk hvilande rätt kan förnärsaas genom det stadgande berörde tillstyrkan innefattar, — ansett sig böra bos Rikets Ständer hemställa, alt, lill vederbörandes förständigande och efterrättelse, den föreskrift måtte uti Expeditions-Taxan för Banken samt dertill hörande Discont-Verk och Låne-Contor få inflyta, att någon Canzli-gebuhr icke uti berörde Yerk erlägges,, e~)
De uti motionärens förslag till Taxa upptagne titlar, "för sigill å sådan utgående handling, sorn bör dermed vara försedd” samt "för muntlig kallelse å parter eller vittnen jemte bevis om kallelsen,” bafve, pä ud> skäl, Banco-Fullmäglige anfört, från Utskottets förslag blifvit uteslutne. 16 Banco-Utskotteti Betänkande, N:o i4l'
På grund af hvad sålunda är vordet andraget, får Utskottet underställa Rikets Ständers bepröfvande följande:
Förslag till Taxa å Expeditions-lösen i Rikets Ständers Bank samt dertill hörande Discont-Ferk och Läne-Contor.
För Protocolls-Utdrag, första arket . . 36. hvartdera af de öfriga arken . • — 13< — Afskrift eller utdrag, resolutioner, bref, böcker, räkenska per eller andra handlingar af hvad beskaffenhet de vara må, första arket . . — <S. de öfriga arken hvartdera . • 8.
— Bevis öfver ingifna ansökningar,, besvär eller handlingar, hvart ark . . • • — Bevis ofver återstoden å fastighets- odlings- eller andra lån, grundade på reviderade uträkningar, hvarje bevis , • • 2* —* Andra bevis, som å stämpladt papper skrifvas, första arket ihvartdera de öfriga . • — — Collationer in g och vidimation af handlingar, då afskrift företes, hvart ark . . —8, — Fullmagter, Constitutorialj Protocolls-Utdrag på befor dringar till ordinarie tjenst med lön eller arfvode på Stat; Constitutorial på behaglig tid eller
Förordnande tills vidare med tillagda löne-inkomsler, äfvensom Constitutorial lill förrättning sami Afsked erlägges icke någon lösen.
Skolande för öfrigt de allmänna föreskrifter och ansvars-bestämmelser, som den af Kongl.
Maj:t senast stadfästade Taxa å Expeditionilösen i Rikets Hof- och Öfver-Rälter samt offentliga Verk innefattar, äfven för expedilions-hafvande i Rikets Ständers Rank gälla lill efterrättelse.
För Banco-Utskottets Betänkandej A7:o \4l' >7 För den händelse Rikets IIö£?lofli«e Ständer finna göril bifalla, att en Expedilions-Taxa må för Rikets Ständers Bank samt der tillhörande Discont-Yerk och Låne-Contor utfärdas, torde Rikets Höglofl.
Ständer, med anmälan härom, hos Kongl. Maj:l i underdånighet anhålla, att den af Rikets Ständer fastställande Taxa å Expedilions-lösen i Rikets Ständers Bank måtte varda, genom allmän Kungörelse, till efterrättelse utfärdad.
Slockholm den a5 Januari Reservation af Herr Bråkenhjelm:
"Då jas, lika med motionären, ansett, dels att lösen för de ifrån Rikets Ständers Bank utgående handlingar hör, så vidt sig göra låter, bestämmas lill lika belopp, som för Rikets Collegier är eller varder stadgadt, dels alt vedel hörande t jenstemän inom Banken, DiscontVerket och Låne-Contoren billiglvis icke kunna eller höra betagas rättigheten alt , såsom hittills uppbära åtminstone någon lösen å fullmagler, conslilulorial, m. m., har jag icke kunnat biträda Utskottets förslag i nämnde arne hänseenden, utan får emot samma förslag mig reservera”.
Bilt till R.
Brot. i S/j o oell fS/jt. 6 Sami. 1 -Ajd.
Haft. 3 STOCKHOLM, Elmers och Granbergs Tryckeri, i 84 i. Banco-Utskoltets Utlåtande, N',o 148. 1 N:o 148.
Ank. till Exp. Utsk. den IG Febr. 1841, kl. 1 e. m.
Utlåtande, öfver en af Hr Biskop Agardh väckt motion, angående användande af en fjerdedel utaf Bankens framdeles årligen blifvande ränlevinst till allmänna arbeten.
Högvördige Preste-Ståndet har till Banco- samt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten remitterat en af Herr Biskop Agardh väckt motion, så lydande: ”Bland de föremål, som under denna Riksdag kunna förekomma lill öfverläggning, är det få, som synas mig så vigtiga, som den klagan, hvilken öfver allt låter höra sig, rörande fattig-classens oupphörliga tilltagande.
Uti alla civiliserade länder — med ett enda undantag Nord-Amerika — börjar detta onda att visa sig i en allt mer och mer fruktansvärd skepnad.
Okändt af våra förfäder, har man måst bilda deråt ett nytt och eget namn Pauperism.
Våra förfäder hade nemligen fattigdom, men icke pauperism: de hade fattigdom såsom undantag, men icke såsom regel, icke såsom ett fortvarande och sig utvecklande element i samhället.
Hvad som ännu under de nyss förgångna tiderna ej behöfde mer än den Christliga kärleken för att motverkas, kräfver nu Statens och förvallningens ingripande anstalter.
Pauperismen åtföljer välståndet, upplysningen, civilisationen, såsom skuggan följer sin kropp, och tvänne motsatser, som i theorien tyckas icke kunna bestå med hvarandra, hafva i den nyare tidens verklighet slutit det trognaste förbund.
Således i det rikaste och i materielt hänseende mest civiliserade land i Europa, England, visar sig pauperismen mest fruktansvärd, då deremot i Turkiet, der ingen civilisation finnes, ej elier finns någon pauperism.
Sverige är ingalunda lottlöst i detta allmänna Europeiska förhållande.
Fattighjonen hafva i vårt land på 20 år ökat sig med nära 5o procent, och i samma proportion äfven den dass, som står fattighjonen närmast, Backstugu- och Inhjses-hjonen, under det att på samma tid populationen ökat sig endast med 22 procent.
Det följer häraf, att de fattiga ökat sig uti mer än dubbel proportion emot populationen.
Med pauperismen slår demoralisationen i närmaste förening.
Båda hafva öfverallt i Europa visat sig oåtskiljeliga, och äfven i vårt land har Bih, till R, St, Brot, 1840 och 1841•
O Sami, f Afd, 42 Höft, 1 2 fianco-Utskottcls Utlåtande, N'.o 148, ej pauperismen varit utan denna sin följeslagarinna.
År i8i3] funnos i Sveriges fängelser 1,774» men år 1833 anda till fSoa personer; d. v. s. att de häktade, eller de, sorn förbrutit personlig frihet, hafva på 20 år ökats med i5o procent, eller i 3 gånger så stark proportion, sorn de fattige och sex gånger så stark sorn populalionen.
Dessa förhållanden äro beklagansvärda och de ulsigler de lemna för framtiden i hög grad oroande.
Den Embetsmanna-class, sorn står med båda sidorna af detta onda, pauperismen och demoralisationen i närmaste beröring, är i vårt land Presterskapet.
Jag hoppas således att, då jag inom detta Stånd vågar framställa några anmärkningar öfver detta vidsträckta ämne, jag ej skall anses hafva begifvit mig in på ett område, som är främmande för vårt Stånds bemödande och bestämmelse.
Vid undersökningen af delta vigliga ämne synes man mig alltid hafva sammanblandat fattigvård med anstalterna mot pauperism, sammanblandat enskild fattigdom med hela folk-classers armod, fattigdom såsom personligt ondt med fattigdom såsom en samhälls-sjukdom.
Till enskilda, personers fattigdom äro nemligen en mängd orsaker, som ej äro orsaker lill pauperismen, emedan pauperismen sjelf är en af de otaliga orsaker ne till enskildas fattigdom, och pauperismen har nödvändiga följder, t. ex. demoralisation, som ingalunda nödvändigt åtföljer enskild fattigdom.
Botemedlen äro också alldeles olika.
Fattigvården måste alltid utgå ifrån principen af christi ig kärlek , då anstalterna root pauperismen måste hemta s ifrån Statsekonomiska förhållanden.
Om således orsakerna till fattigdom äro många, är dock orsaken tili pauperismen i min tanka blott en, och denna är missförhållandet emellan populaiionens tillökning oeh tillökningen i arbetstillfället.
Uti hela den dass, som lefver af sitt arbete, måste för hvarje person, hvarmed denna dass okar sig, äfven ett alldeles nytt tillfälle till arbete skapas för 3oo dagar oro året, och det ej blott för ett år, utan för alla följande år, d, v. s, att i til lök n ings-ögon bl iek e t någon inrättning, någon odling, någon fabrik, eller något annat företag måste anläggas eller utvidgas, som fordrar 3oo dagsverken mera, än som förut varit behöfligt för att underhålla arbetsklassen.