Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Träsket till Norrtull och derifrån vidare i förut angifven riktning; och har Koinniilléen, i fråga om station och utgångspunkt för östra stambanan, alternativt föreslagit (vänne lokaler å Södermalm, som blifvit närmare undersökta och väl begge befunnits i anseende lill läget obeqväma, men af hvilka Kommitléen dock ansett, alt, i brist af bättre lokaler, endera måste väljas, nemligen den ena vid Barnängen, nära Danviks tull, hvarifrån banan, i sådant fall, skulle framgå på en viadukt öfver en vik af Hammarbysjön samt vidare genom utgifning vid Skanstull till Elfsjö, och den andra vid Faleburs-sjön, derifrån densamma skulle komma alt ledas öfver Zinkcnsdam samt på en bro gå olver Årsta-viken och derefter fortsättas likaledes till Elfsjö.
Deremot har Öfverste Ericson yttrat den åsigt, att södra bangårdens anläggning på ett så laugt afstånd från den mera bebvgda delen af staden, som begge de af Kommittécn alternativt föreslagna platser, o!vifveiaktigt skulle blifva af den menligaste inflytelse på både person- och varu-lrafiken genom tidsförlust och omkostnader, och all dessutom genom anläggningen och underhållandet af Ivänne särskilda bangårdar i Slockholm med husbyggnader, telegraf, tjenstemän och arbetare, dubbla uppeldade reserv-lokomo- ' liver, dubbelt antal reserv-lastvagnar samt reparalions-verkstäder m. m., Staten skulle belastas med ganska drvga kostnader; hvarföre bemälde Öfverste ansett någon utväg böra sökas alt medelst en gemensam bangård i Stockholm förena de från norr och söder ditgående jernbanorna. och har han i sådant afseende, elter preliminära undersökningar, uppgjort det af Utskottet här olvan jemväl omförmälda förslag, enligt hvilket den från söder kommande banan skulle framgå från Horns lull lill Mälaren gent emot Långholmens södra ända, der böjas och utsprängas i kanten af södra bergen, vidare framföras på en bank öfver' viken mellan Södermalm och Biddareholmen till mynningen af Riddarcholmskanalen samt fortgå öfver Riddareholmen och derifrån på jernbroar öfver Strömsborg till Tegelbacken, å hvars andra sida bangården borde bildas, och dit äfvenledes den från Upsala utstakade linien borde, förbi Sabbatsberg, framledas utmed sjöstranden saint öfver Trädgårds-IÖreningens tomt.
Genom utförande af denna plan skulle, enligt Öfverste Ericsons yttrade åsigt, den största beqvämlighet vinnas inom hela staden och utmed dess Hesta hamnar, helst sidospår från banan kunde för lastvagnars transporterande, med hästkraft utdragas dels genom jernvägen lill stadsgården, dels från mynningen af Riddareholmskanalen utmed kajen, förbi Flugmötet, Kornhamn och Slussen, till Skeppsbron, dels från samma kanal-mynning utmed Riddareholmens södra strand längs ångbåtsbryggan, och slutligen längs Tegelbackens lastkaj framåt Kungsholmen; hvarförutom en ytterligare fördel af denna plans iakttagande vore, alt den gemensamma bangården utmed Röda Bodarne vid Clara sjö blefve belägen nära stadens medelpunkt.
Kostnaden för de af Öfverste Ericson sålunda föreslagna arbeten, om hvilkas utförbarhet han gjort sig förvissad, och till hvilka arbeten äfven hörde att på bankfvllnaden melian södra bergen och Riddareholmen anbringa tvänne med rörliga broar försedda öppningar för -intagande af farlvg i den hamn, som innanför denna bank komme att bildas, hade blifvit på följande sätt approximativt beräknad:
För sprängning utmed södra bergen R:dr R:mt 270,000 ,, fyllning och banans formerande framför Skinnarvikens byggnader och fabriker, jemte expropriations-kostnader, ,. 195,000 ,, grus- och stenfyllning för bankens bildande mellan södra bergen och Riddareholmen, 84,000 kubikfamnar, ......
,, 096,000 ,, tvänne rörliga broar genom denna bank „ 126,000 ,, banans formerande utmed Riddareholmen ., 217,500 Transport R:dr R:mt 1,504,500 52 Slats-Utskottats Utlåtande N:o 62.
Transport R:dr R:mt 1,504,500
För en brobyggnad nied Ire spann, 100 fot livartdera, öfver södra grenen af Norrström „ 210,000 en dito öfver den norra, äfven med tre spann af 100 löt livartdera, „ 270,000 ,, f\ Ilning vid It id da i eho I oi en samt öfver Strömsborg ....
,, 60,000 ,, fyllningar i Clara sjö „ 153.000 ,, kaj byggnad framför fyllningarne „ 168,000 ,, husbyggnaders rifning „ 240.000 ,, tjenstemän, byggnader, redskap och diverse utgifter .... 304.500 Suni in a Hulr Runt 3.Otili,060 Ehuru detta belopp visserligen vöre ganska betydligt, bar merbemälde Öfverste likväl, ■— enär detsamma endast motsvarade hvad sorn erfordrades för anläggningen på svänarp terräng af 3 mils jernväg, deraf intraderna kund: beräknas komma all utgöra mellan 60 och 70.000 R:dr årligen, hvaremot minskningen i transport kostnader lör de trafikerande genom en gemensam, fördelaktigt belägen bangård bär i hulvudsladen, jemte besparingen af årliga underhalls- oell administrations-koslnaderna för en på Södermalm inrättad bangård, efter uppgjord låg beräkning, skulle kunna uppskattas lill ett belopp af närmare 300.000 R:dr R:m! årligen, utom bvggnads-koslnaden för den södra bangården,—ausell äfven i ekonomiskt hänseende skäl förefinnas att pä nämnde säll söka åstadkomma förening i Stockholm af de begge stambanorna, hvarigenom dessutom hvaijc mil jernväg pä ena sidan om
Slockholm älven koinme att utgöra en förlängning af jernbanan ä den andra sidan.
Beträffande denna fråga, innehåller Kongl.
Majlis högslberörda Nådiga Proposition, alt Kongl. Majit, med billigt förtroende lill Ölversle Ericsons på tekniska insigler och mångårig erfarenhet i yrket grundade omdöme rörande möjligheten alt ulfära ofvanslående, storartade plan och såmedelst bereda väsentliga fördelar åt trafiken samt tillika U ldrika anläggningen och underhållet af särskild bangård på Södermalm, funnit samma plan böra antagas.
Med afseende å de inom Riks-Slånden framställda anmärkningar emot en jernbanas ledande nedanför Skinnarviksberget! samt en banks anläggning emellan Södermalm och Riddareholmen, och med anledning af det förslag Herr Wallenberga lill Utskottet remitterade och i della betänkande redan omnämnda motion innefattar, rörande den lill Slockholm söderifrån framgående stambanans ledning olver något af Mälarens trängre pass på minst en half mils afstånd frän hufvudstaden samt en bibanas anläggning till en på tjenlig! ställe vid Saltsjön inrättad bangård, halva, enligt hvad för Utskottet tillkännagifvits, undersökningar nyligen blifvit anställda för utrönande af möjligheten alt anlägga en jernväg från Slockholm förbi Drottningholm och Bockholmssund till Södertelje.
Den linie, som dervid ansens företrädesvis kunna ifrågakomma och hvars lokala förhållanden derföre blifvit närmare undersökta, skulle komma all utgå från den föreslagna stationsplatsen vid Clara sjö, följa den ål
Stäke utstakade jernvägs-linien lill Träsk-sjön, belägen i nordvest från Snina kyrka, samt ledas förbi Lilla Alhv öfver Bälsla viken lili Åkeshof och Färjestad samt öfver Drotlningholms-fjärden lill Kanton, hvarifrån denna linie skulle vidare lörlsällas genom Edeby samt gå Öfver en vik af Mälaren viri Lindö bro och sedan den blifvit ledd öfver Tappströmmen framdragas öfver Eekerön till Norrsundet och öfver Lillön lill Bockbolms-sundet, (ifver hvilka 2:ne sund jernbanan skulle anläggas till Wellinge samt derefter genomskära den lanrilhnjd, som skiljer Mälaren från sjön Born, och i sydlig'riktning framgå lill trakten af Södertelje.
Men anläggningen af denna jernvägslinie, hvarigenom, utan alt den södra Mälarevikeu vid Stockholm behöfde ölvergås, en S/ntx~Ut sko!tets Utlåtande N:o 62.
53 gemensam bangård birde från både norr och söder kommande jernbannr kunde begagnas, skulle dock vara förenad med slörre tekniska svårigheter och betydligare kostnader, i synnerhet vid öfvergången al Drottningholms- och Bockholms-sunden, än något annat inom detta land utförd! eller föreslaget jernvägsarbete, och, utom dessa tekniska svårigheter och stora kostnader, skulle sagde jeruvägs-anläggning komma all medföra åtskilliga andra vigliga olägenheter, bland hvilka uppgifvits, alt den måste ledas öfver frenne segelleder, sorn, i anseende till Mälarens flodvatten, ej kunde få igenfyllas med fasta bankar, hvarföre höga, rörliga broar måste med en högst belvdlig kostnad der anläggas, samt alt sjöfarten knmmc att lida stort afbrott derigenom, all segellederna, som begagnades under alla lider af dygnet, skulle komma alt ofta hållas stängda; varande det hinder, sorn, enligt hvad emot bank-anläggningen mellan Södermalm och Riddareholmen blifvit anmärkt, derigenom skulle uppkomma, icke i något hänseende jemförlig! med den olägenhet, suni en bro-byggnad öfver Bockhnlms-suudet skulle förorsaka för sjökommunikationen, enär på det förra stället såväl seglande fartyg sorn ångbåtar måste, utan afseende å nämnde banks tillvaro, stadna sin fart, hvaremot på del sednare stället ingen anledning till uppehåll för de sjöfarande nu lörefunnes.
Under förevarande frågas behandling har Ofverste Ericson för Utskottet framlagt ett annat af honom uppgjordt förslag i afseende på stambanornas förening inom hufvudsladen, genom hvilket förslags antagande flere af de anmärkningar, som gjorts emot den i Kongl. Maj:ls Nådiga Proposition oinförmälda plan, skulle undanrödjas: och som detta sedermera uppgjorda förslag förefaller
Utskottet särdeles ändamålsenligt, har Utskottet ansett sig icke böra underlåta alt jemväl anmäla detsamma till Rikets Ständers kännedom, hvadan dess hufvudsakliga innehåll nu meddelas:
Någon annan möjlighet alt, ined bibehållande af den föreslagna gemensamma banan genom hufvudsladen, sammanjemka de skilda stadsdelarnas intressen och behofvet för hvardera af närbelägna bangårdar, skulle icke finnas, än att bereda en s. k. anhall-slation på söder, der denna stadsdels passagerare eller varor kunde aflemnas eller afhemtas; men en sådan station skulle icke kunna anläggas på något ställe ut med Skinnarviksbergen eller vid vägsträckningen (rån Liljeholmen lill öivergången af Riddarefjärden, hvadan banan, för detta ändamåls vinnande, måste ledas längre frän den södra Mälarestranden Dock som den i sådant afseende undersökta lokalen befunnits otjenlig, såsom fiir jernbanan föranledande antingen alltför svåra lutningar eller för skarpa krökningar, hade det funnits lämpligast att från Riddareholmen lora banan rakt fram öfver nämnde fjärd till närheten af Ragvalds backe och i fortsatt rät linie, derifrån leda densamma genom tunnel eller utsprängdt hvalf under den tätast bebygda delen af Södermalm till ändan af Björngårdsgatan, der banan skulle framkomma ur berget.
Längden af en sådan tunnel skulle blifva 2.100 fot och banans lutning deruti omkring
I på 50.
Genom banans sålunda förändrade ledning skulle jemförelsevis med dess anläggning längs efter Skinnarviksbergen, följande fördelar beredas, nemligen: banken öfver Riddargården blefve alldeles rak, hvarigenom således det i anseende till bankens böjning belärade äfvenlyret vid densammes passerande förekommes; banan blefve äfven kortare och följaktligen mindre kostsam samt vinkelrät emot de broar, som för fartygs passerande måste anläggas; banken komme alt borttaga mindre rum af hamnen, och beqväma, tillräckligt långa dragvägar eller lillägghingsställen, försedda med pollare, kunde anläggas vid södra stranden, der den ena bron borde anbringas.
De rörliga broarnos afstånd från slussen och Kornhamn blefve mindre, hvarföre fartygs framförande till dessa broar kunde ske utan ringaste svårighet, och, sedd på närmare afstånd, komme banken att blott ringa skymma utsigten från Carl Johans torg utål Mälaren; väg för gående kunde beredas längs banan från Röda Bodarne lill Riddareholmen 54 Stats-U/s/iOttets Utlåtande N:o 62. och vidare lill Ragvalds backe, och en eller rörelsens behof lämpad anhall-station kunde för Södermalm inrättas.
Hvad beträffar kostnaden för verkställigheten af del förslag, hvarom iiu är fråga, har Utskottet trott sig äfven böra meddela den af Öfverste Ericson derölver uppgjorda så lydande approximativa beräkning: ”bergsprängning för en 2,100 fot lång tunnel, innehållande 2,454 kubik-lämuar, å 150 R;dr R:d ”pålning och murning vid sodia ändan af denna tunnel .
. „ ”fogstrykning med cement i hvalfvet ”grus- och stenfyllning till bankens formerande, 72,000 kubik-lämnar, å 8 R:dr ”faschiner och stensättning m. ”tvänne rörliga broar i banken ”banan slormerande utmed Riddareholmen, med trolloirer under banan, ”en brobyggnad med 3 spann af 100 fot hvarldera öfver södra grenen af Norrström ”en brobyggnad öfver norra grenen, älven med 3 spann af 100 fot, ,, ”fyllning vid Riddareholmen samt öfver Strömsborg ....,, ”fyllningar i Clara sjö till bangårdens formerande „ ”kajbyggnad framför fyllningen ”busbvggnaders rifning, omkring . ”tjenstemän, provisionel byggnader, inslrumenlalier, diverse utgifter samt mindre expropriationer Summa R:dr Runt 2,730,000.”
Då genom den anställda undersökningen angående en jernvägs-anläggning olver passen al Mälaren, på sätt Herr Wallenberg föreslagit, blifvit ådagalagdt, att en sådan anläggning skulle vara förenad med särdeles stora kostnader samt föranleda betydliga olägenheter och hinder för seglationen på eli ställe, hvarest den högst lilliga sjötrafikens oafbrutna underhållande är al synnerlig vigt för ej mindre hufvudsladen än alla de orter, lör hvilka den hufvudsakligaste kommunikationen med denna stad besörjes medelst segelor. h ångbälsfarlen på Mälaren och Hjelmaren samt Södertelje och Göta kanaler, anser sig
Utskottet ega fullt skäl hemställa, 4:o alt något vidare afseende icke måtte fästas å det i Herr Wallenbergs motion framställda förslag.
Enär det torde åligga Utskottet att jemväl yttra sin åsigt i den vigtiga frågan, angående de 2:ne till hufvudsladen ledande stambanornas förening derstädes samt inrättandet af en för dem gemensam bangård, får Utskottet, som tagit i noggrannt betraktande både de obestridliga fördelarne af en sådan förenings tilivägabringande och de uppgifna olägenheter, verkställigheten deraf möjligen skulle komma alt förorsaka, förklara, alt Utskottet finner de mångfaldiga fördelar, som en enda nästan midt i staden belägen bangård samt banornas sammanbindning med hvarandra måste medföra ej mindre för den allmänna an den enskilda trafiken, vara så öfvervägande, i jemförelse med de dervid visserligen i ett och annat hänseende uppkommande olägenheter, att Utskottet icke tvekar biträda den åsigt, Kongl.
Majit uti förevarande fråga uttalat.
Men då Utskottet, sorn företrädesvis fästat sig vid den af Ofverste Ericson r Runt 368,000. 35,000. 5.000. ,, 576,000. 12.000. 126,000. 216,000. 210,000. 270.000, 60,000. 120.000. 168,000. 240.000. 324.000. Stats-Utskoltets Utlåtande N:o 62.
55 sednast uppgjorda här ofvan intagna plan till vestra och norra stambanornas förenande inom hufvudstaden, naturligtvis ej kan ingå i en fullständig teknisk granskning af denna plan och dess detaljer, anser Utskottet Rikets Ständer, innan en sådan granskning blifvit verkställd, icke böra meddela sitt bestämda yttrande och beslut angående densammas utförande, får Utskottet, under åberopande af de lill stöd för oftabemälde öfversteg ifrågavarande förslag samt deruti uppgifna, här ofvan anförda förhållanden, tillstyrka Rikets Ständer, 5:o att, med gillande af den i Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition uttalade åsigt, att norra och vestra stambanorna böra inom hufvudstaden förenas och der erhålla en större gemensam bangård, bevilja och anvisa hvad som under den tid innevarande riksdags statsreglering kommer alt omfatta, erfordras för anläggningen af en större bangård på Norrmalm samt en mindre stationsgård eller s k. anhalt-statlon på Södermalm, å lämpliga af Kongl. Maj:t bestämda platser; vid hvilka han- och stalions-gårdars anläggning afseende alltså bör fästas på tillämpning af den godkända grundsatsen i fråga om meranämnde banors framtida förening.
Kommande Utskottet ali, i sammanhang med sitt yttrande angående de anslags-summor, som för andra jernvägs-arbetens utförande genom Statens försorg böra under denna riksdag beviljas, föreslå det belopp, hvilket, enligt Utskottets åsigt, bör af Rikets Stander för nu tillstyrkta anläggningar anvisas.
Angående de jernvägs-arbeten, som under detta år och den tid innevarande Riksdags statsreglering kommer att omfatta, bura af Staten utföras och de dertill erforderliga anslagssummornas belopp.
Jernvägs-kommittéen, enligt hvars åsigt arbetena å stambanorna borde lämpas efter tillgången på inhemska ingeniörer samt arbetsfolk, har ansett de medel, som för dessa stambanors fortsättning varda af Rikets nu församlade Ständer anvisade, icke böra uteslutande användas på fortsättandet af de söderifrån redan pågående arbetena å södra och vestra banorna, emedan det vöre för provinserna omkring hufvudstaden lika vigtig! att jernvägs-anläggniugarne utginge från denna stad, sorn för Westergötland och Skåne att desamma fortginge från Göteborg och Malmö; hvarjemte Kommittéen erinrat hurusom den lilligaste trafiken med resande och isynnerhet med konsumlions-artiklar träffades i hufvudstadens granskap, hvadan, i likhet med hvad inom andra länder skett, jernvägar syntes företrädesvis böra anläggas från hufvudstaden, helst derigenom icke allenast tillförseln af både exportvaror och de för den dagliga konsumtionen behöfliga födoämnen underlättades, utan äfven bereddes tillräckliga inkomster för jernvägarnes underhållande samt tillgång lill betäckande af bristen i förvaltnings- och underhållskostnaderna för de mindre befarna stats-bandelarne.
Kommittéen har derföre hemställt, att utaf denna Riksdags anslag för stamjernbanor en del mätte disponeras till påbörjande af ej mindre vestra än östra stambanans anläggning från Stockholm mot Upland och Westmanland, å ena, samt Södermanland, å andra sidan.
Ofverste Ericson har i sitt underdåniga betänkande, på grund af den under de 2:ne sistförflutna åren vunna erfarenhet, antagit, att under loppet af 3 är något öfver 30 mils jernväg borde kunna fullbordas, såvida arbetena finge samtidigt företagas och fort - 56 Slats-Uiskoltets Utlåtande N:o 62. sättas på flera särskilda ställen.
Med hänsigt till de jernvägs-arbeten, som enligt den af bemälde Öfverste uppgjorda arbetsplan skulle under åren 1857—1860 verkställas, har ban, bland annat, upplyst, erinrat och yttrat: alt den stambana, som förenade Göteborg och Stockholm, vore onekligen den för landet i alla afseende:) vigligaste oell följaktligen den, som snarast borde fullbordas; att, i anseende till lokalens beskaffenhet, arbetena vid denna banas både östra och vestra ändpunker voro så svåra, alt en tid af omkring 6 är skulle fordras innan banan äfven med full tillgång på arbetsfolk och penningar kunde göras färdig, helst åtskilliga arbeten, såsom bergssprängningar och viadukter m. m., icke utöfver en viss grad kunde på en trång lokal fortskvndas; alt då således både arbetskraft och redskap, utöfver hvad för denna jernbana behöfdes, funnes att tillgå, borde följaktligen arbetet å andra lill jernvägs-systemet hörande banor samtidigt företagas; alt Iransitofarlen kunde anses af underordnad betydenhet i jemförelse med rörelsen mellan landels inre delar och trafiken närmare slutet af de banor, hvilka sammanbundo de vigtigare import- och export-orterna; att det allmännas fördel derföre fordrade, att arbetena icke endast verkställdes från den ena tili den andra ändan af sådana banor, utan pä samma gäng företoges från begge ändpunkterna, helst hvarje frän hvardera sidan fullbordad mil af banan, långt före dess sammanbindning midlpå, komine landet eller rörelsen till gagn; alt det dessutom lör sjelfva byggnadsarbetet vore af vigt alt gå sålunda tillväga, emedan rails, sleepers och åtskilliga andra materialier, i män af banans fullbordande, lättare transporterades till arbetena inuti landet frän 2:ne sidor, än från en enda; ali såväl arbetstillfällena som penningelillgångarne jeinnare fördelades samt materialier och redskap för arbetets bedrifvande äfvensom föda och husrum för arbelarne erhölles lättare och för billigare pris, om jernvägsanläggnings arbetena blefve på flera ställen företagna; att ju mer arbetet komrne att å olika trakter af landet fördelas, desto mindre behöfde arbetsfolket hoptals samlas på ett och samma ställe samt skiljas från sin hembygd; att det endast genom arbetets spridning på flera ställen och börjande der, hvarest segelleder underlättade tillförseln af alla slags erforderliga materialier, skulle blifva möjligt att årligen fullborda 10 å 12 mils jernväg; alt såvida jernv ägs-byggnaderna i della land med dess kallare klimat och kortare sommar skulle kunna bedrilvas i öfverensstämmelse med den derför gjorda beräkning,
erfordrades, alt alla svårare arbeten, såsom viadukter, broar och kulverlar företoges i god tid och på flera ställen, oaktadt dessa voro från hvarandra aflägsna, ty eljest skulle sådana större och svårare arbeten hindra hela systemets utförande enligt uppgjord plan och inom utsatt tid ; att deremot terrasserings- eller jordarbetena kunde sednare eller i mån af förstnämnde arbetens fullbordande företagas och alslutas; att del vore en stor lördel för Slaten, om de hufv udsakliga transporterna i de trakter,'der jernvägs-bvggnader påginge, kunde besörjas med dervarande allmoges dragare, hvilket på de flesta ställen också skulle låta sig göra, ifall de ekonomiska lörbeledelserna blefve med förutseende vidtagna; att, genom arbetenas påbörjande på flera punkter, samma arbetsprodukt skulle kunna vinnas, som med en större på ett enda ställe samlad arbetsk ra 11 ; att således det nu föreslagna jernvägsnätet, sorn vid arbetenas fördelning och utförande på skiljda ställen ansåges kunna fullbordas under 13 år, komme att lordra en till mer än 16 år förlängd arbetstid och derigenom förökad kostnad, såvida den ena banan efter den andra skulle afslutas; att den industriela verksamhet samt den lörelagsamhetsanda, som inom landet, synnerligast under de 2:ne sednasle åren, uppstått i alla riktningar, ökat behofvet af arbetare och, i-förening med stegrade lefnadskostnader, vida mer än de derunder påbörjadejernvägs-anläggningarne höjt dagsverkspriset, till hvars förhöjning dagspenningens högre belopp inom Danmark och Norrige jemväl bidragit; alt i allmän - Stats-Utskottets Utlåtande N:(r 62. 57 mänhet arbetarn» vid de Svenska jernvägarna, likasom vid andra allmänna arbetsföret»", tillhörde den jordbrukand» klassen och hvarje höst återvände med en besparad penning till sina hembygder, hvarest de voro underkastade den stadgade konimunal-ordningen och de i afseende på husförhör och skattskrifning»!- gällande föreskrifter; att deremot de, som uteslutande egnade sig åt jernvägsarbelet och utmed jernvägslinien skattskrefvos, voro jemförelsevis ganska få, hvarföre en sådan inom andra länder uppkommen befolkning, som, utan något egentligt hem, saknade bröd och bostad då tillfälliga uppehåll i denna sysselsättning inträffade, förmodades icke komma att finnas inom Sverige; att mängden af de Svenska arbelarne, hos hvilka kärleken lill eget jordstycke och egen boning vanligtvis vore sä stark, att icke en gång den bästa arbetsförtjenst kunde förmå dem att i längden qvarstadna vid de allmänna arbetena,
alltså efter några få är åter tillhörde sin hembygd samt egnade åt densamma den under deltagandet i sagde arbe» ten föivärfvade konstfärdighet och arbetsvana; att den minskning i arbetskraft, som under pågående jernvägsbyggnad kunde uppstå i en ort, måste anses såsom ett öfver* gående midt, hvilket försvunne efter ett par års förlopp eller sedan denna byggnad fullbordats; att det visserligen vore oundgängligt att tillita Arméens kraftiga understöd för jernvägarnes utförande i nu föreslagen skala, men att den private arbetaren icke borde härifrån uteslutas: att, pä grundal’ den hittills vunna erfarenheten, kunde antagas, att en mils jernvägs-anläggning skulle under 6 månader, eller Maj med Oktober, på vanlig lokal kunna utföras med en arbetsstyrka af 800 man, jemte de privata arbetare, som under den öfriga delen af äret vore att tillgå för bergsprängning, stenhuggning och dylika göromål; samt att således, om en jernväg af 12 mil skulle under ett år anläggas, dertill erfordrades en arbetsstyrka af 0,(500 man, hvaraf med säkerhet ansåges kunna påräknas 5,000 private arbetare, så att från Arméen såsom fyllnad i det erforderliga antalet skulle behölvos 4,000 eller för jemn summa 5,000 man.