Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Till stöd för sitt förslag har motionären hufvudsakligen åberopat: att ett institut skulle medföra mera enhet i undervisningen och kunna bättre och fullkomligare ordnas med befintliga tillgångar; att då ett antal af 200,000 barn saknade skole-undervisning, det vore af vigt, att nya skolor inrättades, hvilka motionären ansåg böra blifva ambulanta och med de fasta samverkande; att tillgång på examinerade lärare vid de fasta skolorna tillsvidare vore tillräcklig; att de examinerade lärarne hade större anspråk, än att kommunerna kunde dem tillfredsställa, om sådane lärare skulle tillsättas äfven vid de många behof] i ga underordnade skolorna; att, då två Universiteter vore tillräckliga för bildande af hela Rikets presterskap och öfrige embetsman, så torde det ock vara nog att organisera ett ändamålsenligt institut för rekrytering af examinerade folkskolelärare; att Central-institutet borde förläggas på landet, så att dén blifvande folkskoleläraren icke genom stadslifvets retelser frestades att frånträda sin förra ställning i samhället; att brist på enhet i undervisningen blefve den gifna följden af flera instiluter; att vid ett på landet förlagdt Central-seminarium kunde med lätthet på stället organiseras en mönsterskola, efter den ena eller andra skolplanen, för utrönande af företrädet dem emellan; att för organiserande af oftanämnde institut med byggnader för en föreståndares, fem under-lärares och ISO elevers behof, borde användas ofvannämnde af Rikets Ständer såsom bidrag till fond för folkskolelärares pensionering anslagne 80,000 Rtdr, emedan det torde- blifva omöjligt att, äfven om nämnde summa fördubblades, dermed åstadkomma pensioneringen, sådan den åsyftades, och det vore bättre om föitjenta skollärare, som genom år eller sjuklighet blifvit oförmögne att sköta sina sysslor, blefve såsom hittills af Kongl. Maj:t med gratifikationer understödde; varande i afseende på detaljerne af det ifrågavarande Central-institutets organisation af motionären förslagsvis uppgifvet, dels att elever borde från alla stift antagas i proportion af folkskolornas antal och behof af lärare och efter den anmälan af kommunerne, som i Folkskole-stadgan vore dem medgifven, dels att vilkoret för intagande i öfrigt ej skulle vara annat än ett godt prestbetyg och bevis om de förkunskaper, som en väl ordnad folkskola kunde lemna; dels ock att undervisningen ställdes på exempelvis två års theoretisk och ett års praktisk kurs, så att, om eleven, sedan han genomgått den theoretiska kursen,
befunne sig eller befunnes för skollärare-yrket mindre väl passande, han kunde egna sig åt annat. 20:o Friherre Hjerta, Fr.
Ph„ som uti särskild motion hemställt, att, sedan stals-anslag af 800 R:dr B:ko vid sednaste Riksdag blifvit beviljadt till bestridande af kostnads-ersältning åt Grefve Thorsten Rudenschöld lör de resor han komme att företaga i ändamål alt sprida kännedom om den af honom uppgjorda skolplan och tillhandagå med råd och upplysningar i afseende på dennas praktiska utförande, <4 Sammansatta Stats-, Bertlin - samt Allm. Besv.- och Elton.-Utslc.
M 19. samt erfarenheten visat behofvet af samma anslags fortfarande, enär Grefve Ruden schölds biträde i nämnde afseende blifvit till den grad anlitadt, att han ej med hunnit att besöka alla de församlingar, som honom derom anmodat, Rikets Ständer måtte för enahanda ändamål bevilja nytt stats-anslag, på grund af numera förändrade förhållanden förhöjdt till 1,500 R:dr R:mt. 21:o Riksdagsmannen Gustaf Hultman från Orebro Län.
Det vore, enligt motionärens öfvertygelse, en känd och erkänd sak, att den befintlige tillsynen öfver folkskolan icke vore ändamålsenlig och att den varit och blelve otillräcklig så snart frågan vore att i folkskolan införa en något högre verksamhet.
Sådant härrörde, bland annat, deraf, att Pastorerne, som hade den egentliga ledningen af folk-undervisningen, i de aldraflesta fall vinnlagt sig om helt andra studier, än som företrädesvis skulle utgöra föremål för undervisning i folkskolans högre afdelning, och derföre vore tacksamme om de erhölle någon erfaren persons biträde vid undervisningens ordnande.
De! vore således angeläget att folkskolan erhölle sina egna tillsyningsman, som egde bättre insigt uti de dit hörande förhållanden och med mera uppmärksamhet kunde egna sig deråt, än tjenstemän, för hvilka denna tillsyn vore ett bigöromål.
Motionären har på grund häraf tillstyrkt, att intill nästa statsreglering må anvisas en summa af 6,000 R:dr B:ko årligen, till aflönande af lämpliga personer, hvilka genom resor i landet borde dels närmare underrätta sig om folk-undervisningens tillstånd och derom årligen afgifva tryckt berättelse, dels göra lörslag till förbättringar samt, der sådant erfordrades, biträda med råd och upplysningar för undervisningens ordnande i enskilda församlingar; varande i öfrigt af motionären hemstäldt, att desse tillsyningsman skulle lyda omedelbarligen under Ecklesiastik-departementet och att af deras års-berättelser ett exemplar skulle gratis tilldelas hvarje församling i Riket. 22:o Herr Adelborg, Anders Otto, 25:o Herr Fåhreeus, Olof Int., och 24:o Riksdagsmannen Per Sahlström från Stockholms Län.
Utgående från den åsigt, att ändamålet med ofvannämnde åt Grefve
Rudenschöld anvisade statsanslag bättre skulle kunna vinnas, om en anstalt för bildande af skollärare under bemälde Grefves inseende blefve inrättad, hafva desse motionärer föreslagit:
Herr Adelborg a) 2,500 R:dr R:mt såsom årligt arfvode till Grefve Rudenschöld, b) 1,500 R:dr R:mt till en af honom utvald under-lärare, c) 5,000 R:dr R:mt årligen till understöd eller stipendier åt skolmästare-elever, hvilka dertill af vederbörande komma att rekommenderas, d) en gång för alla 500 R:dr
R:mt till inköp af nödig undervisnings-maleriel; Herr Fåhreeus, att ett årligt arfvode af 5,000 R:dr R:mt måtte, sedan förberörde resekostnads-anslag med innevarande år upphört, åt Grefve Thorsten Rudenschöld anvisas, under förbindelse för honom att å någon lämplig ort i medlersla delen af Riket anlägga ett Seminarium för folkskolelärare, hvarest elever, som af vederbörande kommuner dertill anmältes, kunde bildas till Sammansulla Sluti-, Bevil/n.- sami Allm. Éesv.- och Ekon.-Utik.
Bel. M 19.
IS erforderlig skicklighet att ordna och leda folk-undervisning efter de åsigter, sorn i Giefve Rudenschöld» afhandling om Svenska folkskolornas praktiska ordnande äro framställde; saint Riksdagsmannen Sahlström: att Rikets Ständer malte anslå de belopp, som i Herr Adelborgs ornförmälda motion linnas för uppgifna ändamål upptagne; och skulle det deremot åligga Grelve Rudenschöld att, mot dessa vilkor, inrätta en läro-anstalt al ofvannämnde allmänna syftning och beskaffenhet, under det han sjelf finge efter egel godtfinnande såväl utse den dertill lämpligaste platsen, som bestämma de närmare detaljerne af undervisningen och ordningen i det hela, äfvensom sjelf välja sitt biträde. 2S:o.
Herr von Seth, J. A.
Motionären har erinrat, hurusom i Stor-Brilannien elemenlar-landtbruks-undervisniug flerestädes vore införd i folkskolan samt att praktiska nyttan deraf erkändes.
Sådant vore, enligt motionärens tanke, ännn angelägnare bär i landet, der jorden lill större delen brukades af allmogen.
Att barnen inhemtade huru de genom flit och omtanka kunde förvärfva sig materiel bergning vore redan ett stort steg till sedlighet och sann gudsfruktan, hvadan ock en del af Englands presterskap förklarat att ifrågavarande undervisning, långt ifrån alt hindra, snarare underlättade inherntandet af cbristendoms-kunskapen genom deri skyndsamma utveckling af tanke- och omdömes-förmåga, sorn af den samtidiga undervisningen uti ett lättfattligt ämne föraniedes.
Motionären har derföre föreslagit: l:o att elementar-landtbruks-undervisning måtte införas uti folkskolorna å landet; 2:o att för bildandet al skicklige och duglige lärare, hvarpå sakens framgång och åsyftade nytta ytterst beror, det måtte stadgas: a) att vid nuvarande seminarier för bildandet af folkskolelärare skola tillsättas särskilde lärare för elementar-undervisning i landtbrukets hjelp-vetenskaper; b) a't föreslåndarne vid de lägre landt bruks-skolorna skola åläggas att särskildt genomgå en passande, årlig lärokurs med de seminarisler, som erhållit godkända afgångs-betyg från seminarium, samt c) att lärarne vid dessa förberedande skolor måtte noga erinras om deras angelägna åliggande alt ingifva seminaristerna ett lefvande intresse för deras blifvande kall och samvetsgrant afråda alla sådana deiifrån, som finnas icke hafva naturliga anlag och böjelse för ett så vigligt kall, som foikskolelärarnes.
Afgangs-betygen böra derföre i detta hänseende samvelsgrannt utgifvas; 3:o att vidare måtte stadgas: att alla de folkskolelärare, som genomgått fullständig kurs, sådan den här ofvan blifvit antydd, skola åläggas att hvarje onsdags- och lördugs-eflermiddag lemna gossebarn, emellan 12 och 16 års ålder lämplig undervisning uti landtbruks-lärans första grunder och dess hjelp-vetenskaper, och bör denna undervisning, så mycket som möjligt, ske medelst mundlliga föredrag, förklaringar och frågor, hvarpå barnen få svara.
Dessutom böra lärarne emellanåt med barnen besöka angränsande väl skötte gårdar och hemman för att förklara för dem der förefallande arbeten och kreatursskötsel; 4:o att bättre löne-förmåner måtte åt folkskolelärarne beredas. 16 Sammansatta Stats-, Bevilln.- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Bet.
JM 19. 26:o.
Riksdagsmannen E. J. Rudberg från Kalmar län, som anmärkt, att om det måste medgifvas det de fleste folkskolor befinnas i elt mindre tillfredsställande skick, så vore orsaken härtill att söka i bristande bildning och nit bos lärarne.
Dessa brister borde tillskrifvas i det förra fallet undervisnings-anstalterne för nämnde lärare, oell i det sednare Skol-styrelserne.
Hvad de förra eiler seminarierne anginge, så vore föreståndare-befattningen vid dessa af så vigtig beskaffenhet att den ej borde vara en öfvergångs-plats till bättre allönade sysslor och ej heller, såsom oftast skedde, intagas af alltför unga män, för att öfvergifvas då ledighet till bättre plats yppade sig och då föreståndaren kanske först förvärfvat nödig erfarenhet lör sitt kall.
ARöningen vid dessa platser, utgörande 400 ä 500 R:dr banko, ansågs af motionären vara alltför ringa i förhållande till deras vigt.
Beträffande åter skol-styrelserna, så utgjordes de i allmänhet af ledamöter, som löga förstode skolväsendet och vore upptagna af alltför många andra bestyr, för att åt detsamma egna tillbörlig uppmärksamhet, hvadan lärarnes nit förlamades i följd af bristande tillsyn från skol-styrelsens sida.
Motionären trodde deremot att ett stifts folk-undervisning skulle vinna betydligt i lyftning, enhet och sammanhang, om seminarii-föreståndarne fortfarande följde skolorne med sin uppmärksamhet.
Det borde derföre åligga dessa föreståndare, att med råd och upplysningar bispringa skol-styrelserne och folkskolelärarne iuom stiftet; att under seminarie-ferier och på reqvisition af en skol-styrelse biträda vid ordnandet af undervisningen i folkskolan efter de bästa kända methoder; att af skol-styrelserna emottaga årliga berättelser om undervisningens framsteg, göra nödiga statistiska sammandrag deraf, samt till Dom-kapitlet insända dessa handlingar, åtföljde af seminarie-föreståndarens egna utlåtanden; att, under nämnde ferier, så vidt tiden tillåter, utan särskild ersättning inspektera stiftets folkskolor; att vid förslags upprättande till folkskolelärare-befattningar, derest han derom al vederbörande förslags upprättare anmodades, om de sökande afgifva utlåtande och att i allmänhet söka på allt sätt bidraga till folk-undervisningens framgång.
På grund af hvad motionären sålunda anfört, har af honom blifvit föreslaget: l:o att seminarie-föreståndarens lön må, åtminstone lör nästa statsreglerings-period, bestämmas till 1,500 r:dr runt, 2:o att för kompetens till seminarie-föreståndare-belättningar bör fordras och gälla enahanda prof och meriter, som för rektors-befattningar vid elemeotar-läroverken, med undantag af det latinska disputations-profvet och prof-föreläsning i de döda språken; samt 3:o att Rikets ständer målte, derest de gillade af motionären framställda åsigter, hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om utfärdande, så fort ske kunde, af en med dem öfverensstämmande instruktion för föreståndarne vid Rikets folkskolelärare-seminarium. 27:o. Herr Doktor Sandberg, som uti ett särskildt, före hans ofvan upptagne motion, afgifvet memorial föreslagit alt folkskolelärarnes löner mätte bestämmas - Sammansatta Stats-, B edlin.- samt Allm.
Best'.- och Eleon.-Ulsk. Bet. JV? 19.
17 mas till minst 400 eller 300 riksdaler riksmynt samt att 1 momentet af 4 § i Folkskole-stadgan måtte i enlighet härmed förundras; hemställande motionären åt vederbörligt
Utskott att bestämma lämpligaste utvägen, för att till denna löneförhöjning bereda erforderliga medel. 28:o. Riksdagsmannen Nils Olsson från Christianstads län, som ansett folkskolelära; nes löner höra förhöjas från 18 lill 23 tunnor spanmål, deraf 10 tunnor att levereras in natura och 13 tunnor att betalas efter 10 års medelmarkegångspris; och har motionären hemställt att, till bidrag för dessa löneförhöjningar, hvarje fast skola på landet må af Staten erhålla 30 riksdaler riksmynt och att den möjligen uppkommande bristen skulle tillskjutas af församlingen. 29:o. Grefve Frölich, David, hvilken, efter beräkning att en löneförhöjning af högst 200 r:dr r:mt skulle vara erforderlig för att bereda hvarje folkskolelärare en någorlunda tillräcklig bergning, tillstyrkt ett årligt förslags-anslag för berörde ändamål af om möjligt
Fem hundra tusen riksdaler riksmynt.
Såsom vilkor för åt njutande af nämnde förhöjning har motionären ansett böra bestämmas att lärarne icke allenast skulle hafva genomgått något seminarium, utan ock efter »sockne-rådets» pröfning ega sådan underbyggnad: l:o att de voro antaglige såsom lärare i trigonometri åt de lärjungar, som kunde och ville lära sig dertill erforderliga grunder och handgrepp; 2:o att de emellan lärostunderna, och om de ville utbekomma anslagets maximum, skulle sysselsätta sig med statistiska anteckningar rörande socknens åkerbruk och underställa desamma kommunens frivilligt valda sockne-råd, som skulle, efter granskning af anteckningarue, så vida dessa funnos tillförlitligt utarbetade, af sockne-anslaget tilldela belöning i mån af förtjenst och reservera resten till annat år; hvarförutan molionären afsett: att dessa skollärare skulle kunna, i mån af förtroende, blifva ett slags sockne skrifvare; att de skulle befrias fråu annan subordination, än under kommunal- eller sockne-rådet, och att de icke skulle betraktas såsom tillhörande tjenstemans-klassen, utan, i händelse de blefve hemmansegare, inbegripas bland dem, som kunna utses till allmogens Riksdagsfullmäktige. 30:o. Grefve Rudenschöld, Thorsten.
Motionären har erinrat orri otillräck ligheten af folkskolelärarnes aflöning, men har ansett någon allmän löueförhöjning för dem nu icke vara lämplig, utan att först en genomgripande förbättring af folkskolans organisation borde vidtagas.
Enligt motionärens erfarenhet funnes likväl bland folkskolelärarne åtskillige genom ett brinnande christligt nit och stor pedagogisk skicklighet utmärkte män, hvilka lefde i tryckande bergningsbekymmer och hvilka måste snart och tillräckligen hjelpas, om de icke skulle duka under och gå förlorade för skolan; och då en temligen säker ledtråd för uppsökandet af desse utmärkte lärare, äfvensom för bedömandet af graden utaf hvarjes förtjenst, lunnes i kommunens beredvillighet att sjelf göra uppoffringar till förbättring af lärarens vil— Bih. till R.
4 Sami. 2 Afd. 8 Haft. 3 IK Sammansatta Stats-, ltevilln.- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk.
JK» 19. kor, liar motionären föreslagit: l:o att de af Rikets
Ständer för skol-understöd anslagne 20,000 r:dr b:ko måtte till summan minst fördubblas, helst tredubblas, och bestämmelsen deraf förändras så, att dessa medel ställas till Kongl. Maj:ts disposition, att användas, icke till skole-understöd åt fattigare socknar, hvilket blefve obehöfligt om folkskolornas hela organisation med erforderliga medel ändamålsenligt förändrades, utan till gratifikationer åt utmärkt skicklige och christligt nitfulle folkskolelärare; 2:o att Rikets Ständer måtte vid öfverlåtelsen af dessa medel foga en underdånig önskan, det de ifrågaställde gratifikationerne må utdelas efter den grundsats, att, der kommunen beviljade något till förbättring af sin skollärares aflöning, minst dubbelt så mycket skulle af Kongl. Majit beviljas, dock att Statens bidrag skulle upphöra när skollärarens aflöning, sammanlagd med gratifikationen, uppgått till ett belopp af 1,000 riksdaler riksmynt.
En del af nu anförde motioner hafva åtföljts af yttranden, som roed anledning af desamma blifvit inom Riks-stånden afgifna, hvarjemte till Ekonomi-Utskottet blifvit remitteradt ett särskildt anförande, hvari Riksdagsmannen Johannes Larsson från Jönköpings län, förordande flyttbara skolors allmänna inrättande, redogjort lör folkskole-väsendets ordnande på sådant sätt inom en församling uti nämnde län.
De motioner, för hvilka Utskottet bär ofvan redogjort, innefatta följande hufvudfrågor, nemligen : A) Om bidrag från Stats-verket till Folkskolans ordnande.
De hithörande motionerna äro visseriigen sins emellan mer och mindre skiljaktiga i fråga om sättet att ordna folkskole-väsendet med hvad dertill hörer, men innebära dock alla det gemensamma vitsordet, att folkskolan i sitt närvarande skick ingalunda uppfyller sin vigtiga bestämmelse och icke heller kan endast med de hittills för ändamålet anvisade medel bringas till en af behofvet högeligen påkallad förbättring.
De utgå från den förutsättning, att Stats-verket, vare sig genom eftergift af den dit nu ingående personliga skydds-afgiflen, eller förmedelst direkta anslag bör träda emellan till upphjelpande ef en anstalt, på hvars lifaktiga och ändamålsenligt ordnade verksamhet hela samhällets väl så väsentligt beror.
Och ehuru, på grund af sjelfva sakens natur och jemväl af de hos oss stadgade grundsatser, folkskolan måste betraktas såsom en kommunal inrättning, må det likväl icke förnekas, alt Staten, hvilken kallat till lif denna undervisnings-anstalt i dess nuvarande form, icke kan eller bör undandraga sig att till dess utveckling och fortsättning vidtaga sådana åtgärder och äfven åtaga sig sådana uppoffringar, som kunna vara af välgörande inverkan på undervisnings-sättets förbättring och på skolornas förkofran.
Såsom de föremål, på hvilka Statens verksamhet hufvudsakligen må riktas, böra, i Utskottets tanke, afses dels anstalter till beredande af lärarnes bildning, dels undervisningens förbättring genom understöd åt de församlingar, hvilka vilja vidare utveckla skolans organisation, genom uppmuntringar för förtjente skol - Sammansatta Stats-, Bevilln.- samt Allm. Jtesv.- och Ekon.-Ctsk. Bet. 19.
19 lärare och genom beredande af lättad tillgång till en förbättrad undervisnings-materiel, dels ock beredandet af en noggrannare tillsyn öfver folkskolorna.
Men otvifvelaktigt är dock, att folkskole-vjjsendets fullständiga ordnande, ensamt på Statsverkets bekostnad, vore ett anspråk, som hvarken kunde eller borde tillfredsställas.
Kostnaderna skulle i sådant fall säkerligen uppnå en böjd, om hvilken man på förhand svårligen kan göra sig någon beräkning; och i sitt förhållande till och inverkan på kommunen och familjen förlorade ock folkskolan derigenom sin rätta betydelse.
Frågan synes således nu icke böra vara någon annan, hvad angår Statsverkets bidrag, än att detta bör så afpassas, att det blifver möjligt att gifva folk— skole-väsendet en sådan riktning och verksamhet, hvarigenom skolans gagnande inflytande göres för den stora allmänheten åskådligt.
På denna allmänhet måste det sedan bero att med egna medel tillvägabringa skolans vidare tidsenliga utveckling; och den skall visserligen icke heller undandraga sig en sådan pligt.
Efter Utskottets tanke kunna de väsentligaste bristerna i folkskole-väsendets nuvarande organisation möjligen afhjelpas med mindre kostnader, än som motsvaras af hela den nu utgående personliga skydds-afgiften.
Denna afgift, som år 1855 utgjorde 327,538 r:dr 27 sk. och sistlidne är 330,594 r:dr 43 sk. 6 r:st. b:ko, samt, till följd af folkmängdens tillvext, är i ständigt stigande, torde icke heller kunna för Statens allmänna behof helt och hållet undvaras, synnerligast vid innevarande statsreglering, då ökade utgifter i de liesta förvaltningsgrenar taga Stats-verkets tillgångar i strängt anlitande.
Flera skäl torde emellertid tala för anvisandet företrädesvis på denna afgift af det bidrag, som Stats-verket må till folkskolan bevilja.
Men icke vore det, enligt Utskottets tanke, lämpligt att, på sätt med den nu utgående folkskole-afgiften eger rum, i mån af bevillningens belopp inom de särskilda skol-distrikten ställa detta bidrag helt och hållet till vederbörande Skolstyrelsers disposition.
En sådan anordning skulle, bland annat, otvifvelaktigt leda derhän, att inom många församlingar jemförelsevis öfverflödiga tillgångar uppkomme under det, inom andra, behofvet icke blefve tillräckligt afhjelpt.
Man skulle icke heller pä detta sätt kunna allmänneligen tillvägabringa de förbättringar, som företrädesvis torde vara af hehofvet påkallade.
Och om det äfven vore önskvärdt att med Statens bidrag kunna understödja fattiga barns underhåll vid skolan, lärer dock detta vara en angelägenhet, som än mera, än skolans ordnande, i främsta rummet åligger kommunerna.
Utskottet, som i uppbörds- och redovisnings-sättet för den nu utgående folkskole-afgiften icke funnit skäligt föreslå någon förändring, får, på grund af det ofvan anförda och med hänvisande till de förslag, som här nedan komma att fram läggas, vördsamt hemställa, det Rikets Ständer måtte medgifva att, emot det att de å Riksstatens Åttonde Hufvud-titel för närvarande uppförda anslag till folk-undervisningens befrämjande, tillsammans 61,650 r:dr r:mt, korn - 20 Sammansatta Stats-, Bevilln.- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Bet. JW 49. ma att indragas, den personliga skydds-afgiftens halfva belopp, uppgående till omkring 250,000 r:dr r:mt, måtte för berörde ändamål anvisas, att utgå och användas på sätt och under de vilkor, här nedan kommer att föreslås.
B) Om Folkskolans organisation.
I detta hänseende har blifvit yrkadt: i:o. att såsom allmän grundsats måtte antagas att folkskolans första undervisning, omfattande det för alla nödvändiga kunskapsmåttet, bäst bibringas uti tätt spridda småskolor, skötta af lärare, som af församlingarna fritt väljas bland för dem till uppförande och duglighet väl och fullt kände personer, män eller qvinnor, och hvilka icke skulle behöfva vara vid seminarium examinerade, samt att derföre dylika småskolor böra allmänneligen inrättas.
2:o. att hvarje större församling särskildt, men små församlingar efter omständigheterna, möjligen i förening med någon grann-socken, borde hafva åtminstone en vid seminarium bildad lärare, för att åt de i småskolorna underbyggde, bättre begåfvade och mera lärgirige barnen lemna undervisning uti de af folkskolans läroämnen, hvilka af en vid seminarium bildad lärare kunde till verklig nytta meddelas, men i hvilka ämnen tillräcklig kunskap ej allmänneligen kunde förutsättas bos ofvannämnde oexaminerade småskole-lärare.
3:o. att småningom och i den mån intresset föranledde en eller flere förenade kommuner att för saken göra någon uppoffring, Staten borde genom understöd befrämja uppkomsten af högre folkskolor med den lyftning, att der förekommande läroämnens ökade antal och djupare behandling erfordrade lärare med akademisk bildning, för hvilka måste beredas framtidsutsigt genom tillerkänd befordringsrätt inom kyrkan eller allmänna läroverken.
Utskottet finner förestående yrkanden i hufvudsaken hafva de mest giltiga skäl för sig.
Mer och mer allmänt börjar man inse, att en grundligt och med hänsigt till framtidens kraf organiserad folkskola utgör ett gifvet tidens behof, på hvars klara uppfattning, varma behjertande och fullständiga uppfyllande samhällets både andliga och lekamliga väl ända in i den atlägsnaste framtid i hög grad beror.
På samma gång spörjes dock klagan att folkskolan i sitt nuvarande skick är långt ifrån att motsvara sitt ändamål.