Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Derjemte och då stridiga åsigter skulle kunna yppas, huru de åtgärder och beslut rättsenligt böra bedömas, hvilka delegare i bolag vidtaga oöh fatta före bolags-ordningens promulgerande, hvarförinnan den ej lärer vara till efterlefnad gällande, synes hänvisning till den lag, som för dylika fall bör tillämpas, icke vara utan nytta.
Proposition, N:o 56. 27 § 3.
Det torde vara nödigt, att i lagen intages föreskrift derom, att tiden, bestämd eller obestämd, för bolagets tillvaro i bolags-ordningen utsattes, för undvikande af de stridigheter, som kunna uppkomma om bolagets upplösning, och de der äfven möjligen menligt inverka på annans mans rätt.
Derigenom vore hänvisning lemnad till 1 mom. i i § af 10 kap.
1 mom. i 13 § af förslaget korinne, med anledning häraf, att hit öfverflyttas. §§ 5 och 6.
Då förutsättas må, att Konungens sanktion å bolagS-ordning ej ifråga» kommer i andra fall, än om bolagets verksamhet är af vidsträckt beskaffenhet, för det allmänna bästa, förtjenar att befordras eller endast genom flere och större spridda krafters förening kan tillvägabringas, synes det vara af synnerlig vigt, så väl för det allmänna, som för hvarje delegare i bolaget och dem, med hvilka bolaget kan komma i rättsförhållanden, att bolags-ordningen bestämmer icke allenast tiden, när de medel eller aktiebolag, genom hvilkas användande denna verksamhet skall fullständigt komma i utöfning, böra för detta ändamål vara tillgängliga, utan ock att säkerhet ställes, så väl för uppfyllandet häraf, som äfven för den skada, hvilken uppkommer genom de påräknade medlens uteblifvande och följaktligen det föresätta resultatet fördröjes eller helt och hållet uteblifver.
Enär å ena sidan, lagen garanterar hvarje delegare i bolaget att icke, utom i vissa bestämda fall, utöfver aktiebeloppet, ansvara för bolagets skulder; bör, å andra sidan, denna, i full motsvarighet härtill, lemna garanti, att detta belopp oförminskadt är för det afsedda ändamålet disponibelt på de tider, hvartill han, genom inträde i bolaget, sig förbundit. § ’• Föreslogs följande förändrade redaktion:
För bolag, hvars aktier ställas till viss man, bör bolagsordningen inne* fatta föreskrift, huruvida den, som genom öfverlåtelse, arf eller på annat sätt blifvit delegares rättsinnehafvare, må, efter skedd anmälan, inträda i bo» 28 Kong/. Maj.-Is Nåd.
Proposition, N.-o 56. laget, eller om lian är skyldig att, efter aktiens inbetaldta belopp eller annan grund, för den aktie lösen taga. § 8- Då det ansetts nödigt, att aktiebolagsstyrelse i texten af alla skriftliga afhandlingar, i hvilka den å bolagets vägnar ingår, begagnar orden allmänt aktiebolag> synes det för fullständigheien äfven böra utsättas, alt under alla sådane attiandlingar skall tecknas den firma, å hvars vägnar underskriften sker; likasom påföljden för underlåtenhet härutinnan torde böra blifva enahanda.
I sammanhang härmed syntes böra brslämmas, att påföljden drabbar de styrelsens ledamöter, hvilka antingen genom beslut elier genom underskrift i afhandlingen ingått. § 9.
Uti denna § söker man att bevara borgenärprnes rätt, så att tillgångar, till gäldande af bolagets skulder, må finnas.
Stadgandet i denna syftning är likväl sådant, att anledning till vidlyftiga och invecklade rättegångar kan uppslå samt alt ringa eller ingen säkerhet syntes genom detsamma vara vunnen, ty någon kontroll eller ansvarighet derför, att de tillgångar, bokslutet upptager, verkligen hafva det värde, som deruti utsattes, är icke föreskiifven, så att detta värde vid skeende realisation kan mer eller mindre understiga det i bokslutet för hvarje serskild post och för det bela upptagna, utom det att poster kunna vara, å ena sidan, bland tillgångarne inberäknade, hvilka under denna benämning rätteligen icke höra, eller ock, å andra sidan, bland skulderne uteslutne.
Deremot och i öfverensstämmelse med den åsigt, som i anmärkningarne vid 5 och 6 §§ af förslaget blifvit uttalad, syntes det vara bolagets oeftergifliga pligt alt, utan afseende på sättet, huru bokslutet uppgöres och det resultat, deraf sig visar, hålla bolagets borgenärer tillhanda hela det i bolagsordningen bestämda aktiebelopp och följaktligen i lagen böra införas sådane bestämmelser, som, för det i denna § förutsätta fall, finnas nödiga till betryggande af bolagets borgenärers härunder beroende rätt.
För sådant ändamål borde det förbjudas bolagsmännen att, förr än bolaget upplöses och alla dess gällande skulder blifvit godtgjorda, af tillgångarne verkställa utdelning annorlunda, än emot ställande godkänd borgen för återbäringsskyldighet, i den händelse en sådan skjddighet för betäckande af bolagets skulder, motsvarande hela beloppet af dess i bolagsordningen bestämda aktiekapital, kunde blifva af nöden; äfvensom det stadgande meddelas, att Kongl. Ma/.ts Nåd.
Proposition, N.-o 55.
29 bolagsstyrelsens ledamöter bör? noga vaka deröfver, att sådan säkerhet ställes, så ock att densamma icke förminskas eller förfares, vid påföljd, att såsom säkerhet ställes, så ock att densamma icke förminskas eller förfares, vid påföljd, att såsom för egen skuld ansvara för den förlust, som kau uppkomma genom deras underlåtenhet i förenämnde fall. § 10- Ordningen synes fordra, att icke blott några, utan alla, undantagsfall först upptagas i lagen, innan den allmänna bestämmelsen om bolagsmännens frihet från ansvar för skulder, hvilka öfverstiga aktiekapitalet, utsättes; äfvensom för tillämpningen är nyttigt att hänvisa till den lag, efter hvilken dessa undantagsfall skola bedömas.
I, följd häraf kommer den i 10 § utsatte allmänna regeln att upptagas i en nästföljande §. § U.
Uti denna §, som, enligt hvad i nästföregående § blifvit anmärkt, komme att blifva § 12, ansågs böra tilläggas, att ärsstämningen skulle sökas genom bolagsstyrelsen. § 14.
Med undantag af hvad härom i slutet af anmärkningarne vid § 1 är antydt och med anledning hvaraf ett tillägg till samma § blifvit föreslaget, synas de uti 14 § lemnade hänvisningar till andra lagar och författningar, i fråga dels om bolag, som icke enligt denna lag tillkommit, dels om ämnen, som i denna lag ej innefattas eller dertill höra, icke vara af behofvet påkallad e. Justitieråden Stråle och Grefve Snoilsky, hvilka förklarat sig vara, i väsentliga delar, at olika tankar med Hogsta Domstolens öfrige ledamöter, hafva afgifvit följande yttrande:
De allmänna föreskrifter, som för det närvarande finnas angående bolag, innefattas uti 15 kap., Ilandelsbalken och de författningar, som utgöra tillägg dertill.
Aila dessa angå blott sådana bolag, hvilkas delegare äro solidariskt 30 Kongl.
Proposition > N.-o 66. ansvarige för bolagets förbindelser.
Likväl har sedan mångå år tillbaka bolag, ställde på aktier till innehafvaren, erhållit Kongl. Maj:ts sanktion.
Det synes således vara af verkligt behof påkalladt, att en lag utfärdas, sora bestämmer sådana bolags laglige rättigheter och skyldigheter och hvarigenom en gränslinea uppdrages emellan bolag, som enligt lag medföra solidarisk ansvarighet för delegarne deruti, och sådane bolag, som icke medföra en sådan förpligtelse.
Det sednare af den beskaffenhet, att hvem som helst kan, genom inköp af aktier, blifva delegare, utan afseende på bolagets vigt eller större eller mindre allmänna omfattning, och på denna grund torde benämningen böra blifva ”allmänt aktiebolag”. § 1- Emot den i denna § föreslagna rättighet för Kongl. Majit att pröfva, huruvida bolagets omfattning är af den vigt, att allmän kungörelse bör utfärdas, symes någon giltig anmärkning ej kunna göras.
Förutsätter man, attalia bolag, hvilka ej erhålla Kongl. Maj.ts sanktion, äro solidariska, så skulle det förökomma högst obilligt att vilja förneka aktiebolag af mindre omfattning att, genom iakttagande af lagens föreskrifter, bereda sig säkerhet derföre, att någon annan skyldighet ej kan af dem kräfvas, än att de å aktien inbetala den summa, hvartill de sig förbundit.
Följden af en sådan vägran skulle sannolikt blifva, att flera nyttiga bolag icke uppkommo, enär hvar och en kunde befara, alt någon genom köp af aktie blefven, förut okänd, delegare inledde bolaget uti förbindelser, som för de öfriga visade sig ganska förstörande.
Deremot synes uti denna § böra införas, dels att med ändringar i bolagsreglementet bör på enahanda sätt som med dess godkännande förfaras, dels ock att, om bolaget träder i verksamhet förr, än Kongl. Majlis sanktion erhållits, eller om det af Kongl. Maj:t fastställda reglementet öfverträdes, ds delegare, som i åtgärden deltagit, äro för densamma solidariskt ansvarige. § 2.
Förstås åter härmed, likasom i solidariska bolag, den namnteckning, som vid handlingars utfärdao - Kongl. Maj.-ts Nåd.
31 de begagnas oph under hvilken benämning andra personer med bolaget aftala, så skulle väl deraf följa, att det är denna ”firma” eller namnteckning, hvaruti ej någon af delegarnes namn får ingå, som utgör deu underskrift, hvarmed handlingar skola förses.
Tillåter man åter, att, utom den antagna firman, andre underskrifter af delegarne kunna lemnäs, utan att deras ’’namn’ för dem medföra någon personlig betalnings-skyldighet, så inträffar det lätt, i synnerhet om bolagets verksamhet är af en vidsträcktare omfattning och ett kreditsystem i större skala vidtages, att många fästa sitt förtroende vid de namn, de se under skuldförbindelser, men finna sig deri bedragne.
Då man stiftar lagar, torde man böra förutse icke blott bruket deraf, utan äfven missbruket.
Således kan man väl föreställa sig, att ett bolag på aktier tili en början ingås af redlige och aktningsvärde män, hvilkas ”namn’1 inge förtroende, men desse män af en eller annan orsak öfverlåta snart till andre sina aktier, som slutligen stanna hos sådana personer, hvilka icke draga i betänkande att till egen fördel, om ock till andras skada, företaga allt, hvarå laga ansvar ej kan följa.
Hvad är då lättare än att, sedan den varande direktionen eller styrelsen på grund deraf, att de sållt sina aktier, afträda från sina befattningar och erhållit decharge, de öfrige aktie-egarne utan vidare spår, huru dervid tillgått, dela bolagets tillgångar, och när sedermera fråga uppstår om bolagets fordringsegares rätt, då finnas ej vidare några direktörer, något bolag eller delegare deruti.
Bolag på löpande aktier synes endast böra hafva till föremål att med en viss af delegarne samrnanskjuten summa verkställa arbete och uppnå det mål, bolaget söker.
Är icke deri påräknade summan tillräcklig, så synes den rätta utvägen vara att intaga nya aktieegare eller utfärda ett större autal aktiebref, hvilka säljas till hvad derföre kan erhållas.
Den på detta sätt blifne långifvare!! har ingen betalning af bolaget att fordra, endast att åtnjuta sin rätt såsom delegare.
Den, som emottager en så beskaffad handling, kan ej förebära, att han gjort det i förtroende till någon viss person, eller att han vare okunnig om bolagets beskaffenhet. § 3* Allmänna lagen förutsätter uti 15 kap.
IJandelsbalken 7, 8 och 10 §§, att viss tid för bolags tillvaro bör vara uti bolags-ordningen bestämd.
Detta 32 Kongl. Maj.-Is Nåd.
Proposiiionj N.-o 56. torde ock till rättegångars förekommande böra stadgas i afseende på aktiebolag, Det skulle lätt kunna väcka betänkligheter vid att ingå i sådana bolag och således motverka deras uppkomst, om en delegare icke ser för sig någon tidpunkt, då han kan komma ifrån bolaget på annat tätt äu att sälja sin aktie med förlust.
Uti denna § torde ock böra tilläggas, att den ort, hvarest styrelsen har sitt säte, är för bolagets hemvist att anse. *$.
Stadgandet i denna § synes vara blott reglementarisk! och kunna utur lagen uteslutas.
5§'
Då föremålet för den lag, som nu är i fråga att stiftas, egentligen svnes vara att bestämma rältsförhållanderne emellan bolaget och utom detsamma varande personer, synes behölligheten af det i denna § föreslague stadgande helt och hållet bero deruppå, huruvida man tillåter bolaget att i afhandlingar nyttja annan underskrift, än den antagna ”firman’, och i följd deraf anser fordringsegares rätt böra betryggas genom reglementariska föreskrifter i afseende på delegares inbördes förhållande sins emellan, 6 §, Dervid kan enahanda anmärkning göras, som vid den föregående, 7§.
Vid denna § torde ej något väsendtligt vara att anmärka. 8§.
Om den vid 2 § gjorda anmärkning i afseende på namnteckningen skulle godkännas, kunde sjadgandet i denna § vara öfverflödigt, I annat fall åter torde införandet af orden ”aktiebolag” eller allmänt aktiebolag uti handlingar icke medföra någon större upplysning, huruvida någon ansvarsförbindelse eger rum för dem, hvilkas namn finnas å handlingen eller icke, Den, som känner lagen om aktiebolag, för honom behöfves icke denna upplysning och för den okunnige blifver det ändock lika oklart hvad, som är hans heliga rätt.
° 9 S - Kongl. Maj-.ts Nåd.
Proposition, N:o 66. 33 9 §.
Det torde alltid blifva svårt, om icke omöjligt, att genom reglementariska föreskrifter, i afseende på förvaltningen af bolagets tillgångar eller bokföringssättet, söka bereda bolagets fordringsegare säkerhet för full betalning af deras fordringar.
Den enda möjligen verkslällbara föreskrift i detta hänseende vore det stadgande, att delegarne i bolaget äro personligen ausvarige derför att tillgångarne fullt motsvara skulderne; men genom ett sådant stadgande komme den åsyftade friheten från annan sbetalningsskyldighet än med aktiens belopp att försvinna och ändamålet med lagen att förfelas. 10 §.
Härvid torde böra tilläggas, att om en eller flere delegare vidtagit sådan åtgärd, hvarigenom annan person blifvit i dess lagliga rätt förnärmad, den eller de äro derför enligt lag personligen ansvarige. n §.
Vid 12, 13 och 14 §§ syntes ej annat vara att erinra, än som är en följd af föregående anmärkningar.
Stråle ansett sig böra fästa uppmärksamheten derå, att något stadgande syntes vara af nöden, huru förhållas bör när allmänt aktiebolag blifver egare af fast egendom; om köpebref och fasta skola ställas på bolagets firma, huru förhållas skall, om bolaget skulle upplösa sig utan att häfva sålt fastigheten , m. m. Hans Excellens Herr Justitie-statsminislern anförde det han, efter öfvervägande af de i Högsta domstolen vid granskning af ifrågavarande lagförslag, • jorde anmärkningar, ansåg sig ega anledning i underdånighet tillstyrka, att »ti § 1 dels infördes närmare bestämmelser i afseende å föremålen för den pröfning, som, enligt denna §, tillkommer Konungen då stadfästelse af bolagsordning sökes, dels bestämdt utmärktes, att bolags-ordningen och stadfästelse» deraf skulle företes hos domstolen i den ort, der bolagets styrelse enligt bolags-ordningen har sitt säte, och dels upptoges det i § 12 förekommande stadgande, huru förändring i bolags-ordningen borde till vägabringas för att vara gällande, att, i stället för hvad § 2 innehölle, måtte stadgas: att i bolagsordningen skulle uppgifvas den benämning, hvarunder bolaget drifver sin rörelse och att, samma benämning borde utmärka bolagets egenskap af aktiebolag; att den af Högsta domstolens flesta ledamöter föreslagna foräu Eih. till B.
Fröt. l847 och 184.8, 1 Sami. 1 Afd. 16 Haft. 34 Kongl. Maj:ts Nåd.
Proposition > N.o 56. drade redaktion af § 7 måtte bifallas; att uti § 8 blefve meddelad föreskrift, hvilken egde för bolaget tala och svara samt huruledes afhandlingar, hvilka af bolagets styrelse å bolagets vägnar ingås, skola undertecknas; att i en serskild § måtte meddelas stadgande för den händelse att bolaget träder i verksamhet och ingår förbindelser innan stadfästelse å bolags-ordrtingen blifvit erhållen; och att utaf § 14 icke skulle bibehållas mera än sista punkten och i stället tilläggas en ny §, som bestämde tiden när denna lag skulle tjena till efterlefnad, och att den icke afsåge rättsförhållanden, som derförimian uppkommit.
I öfverensstämmelse härmed och enär Hans Excellens Herr JustitieStatsmiuistern fann hvad af Högsta domstolen i öfrigt vore erinradt icke böra föranleda till ändring af förslaget, men några mindre rättelser och förtydligandeu af redaktionen vara erforderliga, föreslog Hans Excellens Herr JustitieStatsministern: att §§ 1 och 2 måtte erhålla sålunda förändrad lydelse: 5 *•
De, sorn vilja ingå aktiebolag, bestående af lotter, ställde på innehafvaren eller på viss man, och åstunda att försäkra sig om tillgodonjutande af de rättigheter, som §§ 10 och 11 omförmäla samt denna lag eljest medgifver, begären Konungens stadfästelse af bolagets ordning.
Konungen pröfvar bolagsordningens öfverensstämmelse med denna lag samt om och huruvida derutöfver, med afseeude på vidden och beskaffenheten af bolagets rörelse, serskilda bestämmelser må erfordras, vare sig angående säkerhet för fullgörande af delegarnes förbindelser, om tillsyn å gifna föreskrifters behöriga iakttagande, eller i annat syftemål.
Finner Konungen skäl att den sökta fastställelsen meddela, vardén bolags-ordningen och Konungens beslut företedde hos Rådstuvurätt eller Häradsrätt i den ort, der bolagets styrelse enligt bolagsordningen har sitt säte.
Rätten intage innehållet deraf fullständigt i sitt protokoll, och läte underrättelse om bolaget, på detsammas bekostnad, i allmänna tidningarna införas, derest ej, efter Konungens förordnande, allmän kungörelse i ämnet blifvit utfärdad.
Förändring af bolags-ordning ege ej giltighet med mindre den varder af Konungen stadfästad; och vare, om anmälan hos rätten af den förändring, Jag som nyss sagd är.
. §2'
Uti bolagsordningen skall uppgifvas den benämning, hvarunder bolaget sin rörelse drifver; och skall benämningen utmärka bolagets egenskap af aktiebolag. attj uti § 5, orden ”afgifva sin skriftliga förbindelse” uppilyttas och intagas näst efter ordet ”oguldet.” Kongl.
35 att den i § 7 förekommande perioden, ”huruvida delegares genom öfverlåtelse, arf eller på annat sätt blifne rättsinnehafvare egde, efter’
Bolaget välje sysslomän, en eller flere, att utgöra bolagets styrelse för de foretag, hvaiom bolaget sig förenat, samt att, å bolagets vägnar, tala och svara.
Alla skriftliga af handlingar, sorn bolagsstyrelsen för bolaget ingår, skola undertecknas å bolagets vägnar och med utsättande af dess antagna benämning, vid äfventyr att eljest styrelsens ledamöter, som afhandlingen underskrifva, skola för fullgörande af bolagets derpå grundade förbindelse ansvara såsom för egen skuld, en för alla och alla för en. att uti § 11 orden: ”ege bolagsmännen rätt att årsstämning å bolagets borgenärer söka” utbvtas emot orden: ”ege bolaget rätt att årsstämning å borgenärerne söka.” attj då stadgandet i lagförslagets 12 § blifvit till § 1 öfverflyttad^ nästföljande § blefve § 12. att under § 13 måtte meddelas följande stadgande:
Träder aktiebolag i verksamhet, utan att hafva erhållit sådan stadfästelse, som i § 1 sägs, stånde hvar, som emellertid å det bolags vägnar förbindelse ingår-, derföre i personlig ansvarighet till fordringsegaren såsom för annan sin förbindelse efter allmän lag. att utur § 14 de tvänne första punkterna finge utgå. samt att under § 15 måtte stadgas:
Den afser icke rättsförhållanden, som derförinnän uppkommit.
Af de närvarande Justitie-råden åberopade Justitie-rådet af Rolén hvad Högsta domstolens fleste ledamöter yttrat, hvaremot Justitie-rådet Alexanderson instämde uti Haus Excellens Herr Justitie-statsministerns ofvanberorde underdåniga hemställan.
Ofvauberörde förslag med de förändringar och tillägg deri, om hvilka Hans Excellens Herr Justitie-stalsministern nu i underdånighet gjort hemställan, täcktes Kongl. Maj:t, uppå Stats-rådets öfrige ledamöters underdåniga tillstyrkan, i nåder gilla; och skulle, i öfverensstämmelse med Kongl.
Maj:ts nu fattade beslut, nådig proposition till Rikets Ständer aflåtas, sådan den finnes detta protokoll bilagd.
Ex protocollo, E. Helling. - \ STOCKHOLM, ecksteinska boktryckeriet, 184-8.
Skrifvelse, N:o 57, 1 M 51.
Ankom till Exp. TJlsk, den 3 Jan,, kl, 5 e. m. Kong?.
Maj:ts Kådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående Inqvartcri/igs-skj ld/gheten i Stockholm; gifven Stockholms Slott den 20 December 1847.
Med anledning af Rikets Ständers, vid Riksdagen år 1810 och påföljd e Riksdagar, gjorda underdåniga framställningar 0111 ordnande af slä dernes inqvarlerings-besvär, enligt den allmänna grundsats, att kostnaden för garnisonerade truppers inqvartering borde drabba statsverket, och endast förbindelsen att torse befäl och manskap med så kallad servis, eller sängar, sängkläder, ved och ljus, tillsvidare städerne fortfarande åligga, dervid Rikets Ständer tillika erkänt behofvet af en särskild inqvarterings-författning för Stockholm, hvarest högre hyror och öfrige lokala förhållanden gjorde förändrade föreskrifter nödiga, öfverlemnade Kongl. Maj:t, vid början af 1840 och 1841 årens Riksdag, i nåder till Rikets Ständers pröfning särskildt utarbetade förslag till inqvarlerings ordningar, ej mindre för Stockholms stad, än för städerna utom densamma, åtföljda af vedevbörandes deröfver afgifna underdåniga yttranden; äfvensom och enär, hvad Stockholm angick, fråga blifvit väckt derom, dels att stadens inqvarlerings-skyl dighet blefve inskränkt till den egentliga garnisonen, af hvilken vakt och vård inom staden besörjes, dels ock att, till ytterligare lindring för inqvarterings-gifvarne, åt Svea arLilleri-regimente mätte beredas förmånen att, lika med öfriga härvarande garnisons-regimenten, komma i åtnjutande af kaserner på statens bekostnad, Kongl. Maj:t härpå fästade Rikets Ständers uppmärksamhet med hänseende tili de nya uLgifter, sorn derigenom för statsverket föranleddes.
Sistomförmälda författniugs-förslag blef derefter af Rikets Ständer hufvudsakligen gilladt, och har, på grund deraf, inqvarteriugsordning för städerna, utom Stockholm, under den 22 Februari 1841, blifvit i nåder utfärdad och jemväl sedermera uti dessa städer vunnit tillämpning; hvaremot Rikets Ständer, i afseende på inqvarterings-skyldigheten i Stockholm, väl uLi underdånig skrifvelse af den 20 Januari nyssnämnda år, lith. till. R.
Vrot. 184 7 tf 1848, 1 Sami. 1 A/d. 16 Haft. 1 Kongl. Majlis Nåd.
Skrifvelse, N:o 57. förklarade, det staten borde, emot det servisen ensamt af staden bekostades, anskaffa och underhålla kaserner, ej allenast för Svea arlilleri-regimente, utan ock för öfrige i hufvudstaden förlagde trupper och corpser, stadens egen militär-corps undantagen, äfvensom att, jemnlikt ofvanuppgifna grund för rättighet till inqvartering i Stockholm, staden borde befrias från utgörande af inqvarterings-ersättning till lifbevärings-regimentet, landtförsvarsdepartementets kommando-expedition , topografiska corpsen , ingenieureorpsen och artilleri-staben, för hvilket sednare ändamål allisa å riks-statens fjerde bufvud-titel blifvit, såsom förslags-anslag, uppförd en summa af 12,000 r:dr årligen, ungefär motsvarande hvad, som erfordrades till bestridande af den inqvarterings-ersättning, som nämnde regimente och corpser dittills af Stockholms stad åtnjutit, men för öfrigt i underdånighet anhöllo, att, då Rikets Ständer, i saknad af nödiga uppgifter för bedömande af behofvet i afseende på anskaffandet af kasern för Svea artilleri-regimente, samt underhållet såväl deraf som af gardes-regementenas kaserner, funnit sig förhindrade att ingå i närmare pröfning om anvisande af medel dertill, samt icke heller trott sig böra utsträcka granskningen af förslaget till ny inqvarterings-ordning för Stockholms stad utöfver hvad derom blifvit anförd t och tillstyrkt, åt Rikets Ständer måtte meddelas, ej mindre underrättelse, huruvida någon staten tillhörig och, till kasern för Svea artilleriregemente användbar, egendom funnes odisponerad, samt, i sådan händelse, till hvad belopp kostnaden för dess ändamålsenliga inredande komme att uppgå, men i fall sådan egendom ej förefunnes, förslag till inköp eller nybyggnad af tjenlig lokal för ifrågavarande kasern, tillika med behöriga värderings-instrument, och andra för kostnadens bedömande erforderliga handlingar, än ock vederbörligen upprättade förslag öfver årliga kostnaden för underhållet, såväl af gardes-regementenas kaserner och lifgardets till bäst stall, som af merberörda kasern för Svea artilleri-regemente, på det fråsan härom måtte framdeles kunna behandlas i sammanhang med den O O allmännare frågan om utgörandet af inqvartering i Stockholm.