Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ömsesidig bitterhet och retlighet, som så smånignom undergräfver den husliga sällhetens grundval — förtroendet, följer lätt detta i spåren.
Ett gammalt ordspråk säger: Den klokaste gifver efter — oeh då ålder ju betraktas som identisk med klokhet, så är ju den erfarna svärmodern obestridligen den klokaste och en- ligt ordspråket berättigad att först beträda för- soningens väg.
Derför, svärmödrar, låten leda er af den moderliga kärleken, som tål allt och lider allt.
Betänken att allt ser annorlunda ut efter ett långt mödofull^ lif än då man i ungdomens år sträfvar och längtar efter att göra erfarenheter och att omsätta sin kraft och verksamhetslust i husligt behag på sitt sätt.
Undertrycken hjeltemodigt egendomlighe- ten hos hustru och moder att anse allt, hvad hon lärt känna som nyttigt, som det enda rig- tiga.
Låten svärdöttrarne göra edra söner lyckliga på sitt sätt.
Hufvudsaken är, att de blifva lyckliga.
Modervälsignelsen kröner den äktenskapliga sällheten.
» Nu är det nog med skrifva för i dag, lilla mamma; nu måste du taga dig ledigt », hviskar en skälmsk röst bakom mig och ett par runda armar läggas om min hals.
Det hjelper ej.
Jag måste lyda och säga adjö, ty den blonda damen bak om mig är en obeveklig tyrann oeh — — — — — — — — min svärdotter.
Berättelse af Ernst 15.
\ ': - " S] - y ^ijP^an satt i det lilla rummet innanför kondi- «.
- * « toributiken med en flaska biliuer fram- för sig och såg likgiltigt i ett flera dagar gammalt Aftonblad, som han hittat på ett af de små marmorbordea.
Han läste ledaren, de utländska telegrammen och kom derefter att händelsevis bland Stockholmsnyheterna ögna igenom följande notis: » Sjelfmord af sinnesrubbad.
I fredags afton kastade sig en ung flicka ut genom fönstret i sin bostad vid Götgatan.
Hon hade under de sista dagarna visat omisskänliga teckeD till sinnesrubbning, framkallade som man med säker- het tror sig veta, af religiöst grubbel, och åt- gärder voro redan vidtagna för hennes förflyt- tande till ett hospital.
Ingen var inne i rum- met, då den beklagliga händelsen inträffade.
Den olyckliga stötte tioningen mot trottoar- kanten och ljöt en ögonblicklig död.
Den så sorgligt omkomna var af god familj och ny- ligen inflyttad till Stockholm.
Hon hade ännu ej fylt sjutton år. » Han blef alldeles iskall i ansigtet, och det kändes som om hans hjerta stannat.
Meka- niskt vände han om tidningsbladet och började ifrigt leta bland de svarta ramarne på första sidan.
INGRID AIMÉE BERNER, född i Stockholm den 7 januari 1872, o m k o m genom olyckshändelse bi- l I p * v LJ I I |l| U IN Annonser mottagas spalt, petitrad (
Men han hade för- modligen uppfort sig på något sätt besynnerligt, ty konditorifröken hade stält sig i dörren oeh betraktade honom förvånad.
Han kände, att hon stod der och såg på honom.
Han reste sig upp, pekade på dödsannonsen, men kunde icke få fram ett ljud.
Flickan kom närmare, såg dit han pekade och sade i beklagande ton: » Ja, det var för sorgligt.
Den der unga fröken gick dagligen här förbi; hon bodde snedt emot.
Det var i går åtta dar se n det hände.
Jag stod händelsevis i dörren och fick se det.
Hela gatan blef full af folk.
I förgår begraf- des hon.
; Han gick förbi henne utan att säga ett ord.
Bilinervattnet glömde han betala, men kondi- torifröken hade icke hjerta att ropa honom tillbaka.
Han gjorde en lång stormmarsch ända till Skanstull, och alla, som kommo i hans väg, sågo förvånade efter honom.
Var den klok, så var det märkvärdigt!
Men då lian en stund derefter kom samma väg tillbaka, hade han ett helt annat utseende.
Lugn, beherskad, men med ett lågande hot gömdt bakom sin blick.
Han gick med fasta steg uppför de tre kända trapporna • och ringde på.
Fastern kom och öppnade.
» Erik! » utbrast hon rodnande af glädje oeh grep efter hans hand, men han drog undan den och gick förbi henne in i salen utan att se på henne, utan att helsa.
Jaså, han visste det.
Och han tog det så häftigt!
Hade han varit kär i henne?
» Hvar har du gjort af Ingrid? » frågade han med kort, befallande röst.
» Ack, kära Erik, du har nog höit talas om den sorgliga olyckan, det ser jag på dig.
Men vill du inte sätta dig, så att vi i lugn få — » » Hvar har du gjort af Ingrid, frågar jag? » röt han ännu en gång, grep henne hårdt om handleden och slungade henne ett stycke fram- för sig inåt rummet.
Hon såg upp på honom förfärad, hjelplös, men de ögon hon mötte skrämde henne så, att hennes knän veko sig under henne.
Om icke en stol stått bakom henne, skulle hon ha fallit på golfvet.
Nu gick han af och an med länga steg; han hade trott sig vara säkrare på sig sjelf än han var.
Hon följde honom med ångest- fulla ögon som en hund, dä hans herre är vred.
Slutligen stannade han framför henne och sade i hård, kall ton: » Det är dina usla konster, inte sant? » » Erik, hur kan du — » » Inga undanflykter och intet försvar!
Jag står här som din domare och du eger bara att svara på mina frågor, kort och bestämdt.
Jag vämjes vid att se dig och höra dig — hvarje ord du säger bränner mig som ett glödgadt jern — säg derför inga öfverflödiga ord; då går jag.
Svara nu, som om det vore din sbsta stund.
Var Ingrid frisk till själ och sinne, då hon kom i ditt hem? » Henrika hade rest sig upp med trots i ögat.
Jaså, det var för den der flickans skull han talade till henne i denna ton, som om hon varit en af hans murarehandtlangerskor!
» Ja eller nej? » » Hon var ett verldens och djefvulens barn liksom modern, » svarade Henrika i förakt- full ton.
» Jaså — modern!
Ar det för att hämnas på en död menniska, som du tänkt ut detta vackra dåd? » Anklagelsens orättvisa skärpte trotset i henne och hon svarade hetsigt: » Hvad har du för rätt att komma hit och e n d a s t m o t k o n t a n t iiqvid i f ö r s k o t t a f 2 6 ö r e pr 4 - 10 stafvelser).
ingen a n n o n s införes under I krona.
förolämpa mig?
Hvem var hennes målsman inför Gud och menniskor, var det du eller var det jag?
Jag behöfver inte svara på dina frågor, om jag inte vill.
Om du har några skyldigheter mot mig, det kan ju få vara en sak mellan dig och ditt samvete, men mot henne hade du hvarken skyldigheter eller rättig- heter, så vidt jag vet. » Det blef en liten paus; han vände sig bort oeh sade sedan entonigt och brutet: » Hon skulle ha blifvit min.
Jag har rest ner för att begära henne till hustru. » Det var något i hans röst, som genast kom hennes sinne att vekna, oeh hon greps af ett plötsligt medlidande med honom, gick fram och ville lägga sin hand på hans arm, men har.
undvek henne oeh tog ett steg åt sidan.
Då böjde hon hufvudet i stum förtviflan.
Hon kände, att han gled ifrån henne för alltid, hel och hållen, om hon inte nu gjorde ett försök att rädda åtminstone hans aktning åt sig.
» Jag är inte så felaktig, som du tror, » sade hon mildt, nästan ödmjukt.
» Hvad jag sagt och gjort, det var alltsammans i den bästa mening.
Gud är mitt vittne, att jag bara ville hennes eviga väl.
Om det är ett brott att göra allt livad i mensklig förmåga står för att rädda en vilsekommen själ, då — » » Ah, ni ä ' ett egenkärt följe, ni Guds barn, » mumlade han mellan tänderna.
» Ni inbilla er vara satta till domare öfver alla edra med- menniskor, och ni veta på pricken, hvem som är » vilsekommen » och hvem som är på rätta vägar.
Öch hvad ni ä ' ogranlaga och efter- hängsna sedan!
Hvem har gifvit er i uppdrag att truga på folk edra läror? » » Paulus säger — — » » Ja, men hvad säger sunda förnuftet och rättskänslan oeh humaniteten?
Om det är något, som den ena menniskan borde få ha i fred för den andra, så är det väl hennes Guds- förhållande.
I våra bostäder akta ni er allt för att bryta in och göra ohägn, det kallas hemgång och straffas af lagen.
Men i vårt hjertaä innersta lönkammare der sköfla och hu- sera ni med - grofva, fräcka händer och stoppa in explosiva ämnen och skylla sedan ifrån er på Paulus, om det stackars hjertat springer i luften.
Ni borde veta, att inte alla ä ' lika konstruerade invärtes, men så mycket psyko- loger ä ' ni inte.
För att ni har kautschuk- hjernor, der man kan proppa in hvad som helst, tror ni att det går an att — — » » Du talar om saker, som du inte förstår, » afbröt Henrika i myndig ton.
» Han hafver fördolt det för de visa, men de enfaldiga hafver han det uppenbarat. » Han såg på henne med en min af harmsen medömkan, ryckte på axlarna och sade: » Om någonting är enfaldigt, så är det att ge sig in i resonemang med en af er.
Det var inte heller min afsigt.
Jag vet nu hvad jag ville veta och har inte mera här att göra. » Han gick mot dörren.
Hur skulle hon kunna få honom att stanna?
» Hon talade så mycket om dig de sista dagarna, » sade hon, som om hon icke märkt han afsigt att lemna henne utan afsked.
Han stod en stund stödd mot dörrposten, men hon kunde icke se hans ansigte.
» Tror du, att hon älskade mig? » frågade han knappast hörbart.
» Jag tror det, » svarade hon efter en kort ' inre strid, besegrande frestelsen att ljuga för att göra hans sorg mindre bitter och hans ovilja mot henne mindre våldsam.
» Ah, om jag vetat — om jag tänkt mig för i tid!
Det hade varit min skyldighet att inte lemna henne qvar här, utsatt för dina an-
fäktelser.
Det är så förfärligt att tänka, att jag kunnat förebygga allt, om jag inte varit så sorglös ocb så omisstänksamt lemnat henne i dina händer — » » Mina anfäktelser, som du kallar dem, voro i full öfverensstämmelse med hennes egen ön- skan.
Hon ville ha e » lifsuppgift — » » Ja — en uppgift att lefva for; den du gaf henne blef hennes död.
Om hon fått välja mellan din lifsuppgift och den jag ämnade er- bjuda henne, hade hon valt min.
Nu har du stulit hennes unga lif och gjort hela min framtid dyster och fattig.
Han talade i trött ton, utan en skymt af förebråelse.
Tårarna runno stora utför hennes kinder; om hon kunnat slita ut sitt hjerta och köpa honom litet lycka derför, skulle hon ha gjort det.
Hon längtade att få falla ner vid hans fötter, omfamna hans knän och tigga honom om förlåtelse, men hon vågade icke.
» Hvar var det? » frågade han plötsligt och såg upp.
» Hvad menar d u?
» » Hvilket fönster var det? » Hon stod en stund orörlig och gömde han- den i klädningsvecken.
Till sist förde hon långsamt upp den oeh pekade på det högra salsfönstret, utan att se ditåt.
Han gick fram till fönstret och stod der en stund, med ryggen vänd utåt rummet.
Men så föll han ner på en stol, lade armarna i kors öfver fönsterbrädet och gömde ansigtet mot dem.
Hon såg, att hans breda axlar krampaktigt ryckte till ibland, men hon hörde inga snyftningar.
Hon stod bredvid honom och tog icke sina ögon från detta kullriga, välbildade hufvud, som Huskurer.
Ett oskadligt, verksamt medel mot diarré bos späda barn är rent pulveri- seradt gummi arabicum, hvaraf en rå- gad tesked upplöses i en balf kopp hett vatten.
A f denna qvantitet in- gifves en tesked i sender under loppet af ett dygn (kan också inblandas i barnets mjölk).
Emedan lösningen lätt surnar bör ny sådan dagligen göras.
Detta medel botar äfven långvarigare tarmkatarrher hos barn.
Finsk husmor.
Målen krita ocb lin- eller matolja blandas till kon- sistensen af vanlig honung, hvarefter tillsättes vinättika, tills blandningen blir ungefär som sirap.
Denna salva stry- kes på det skadade stället med en mjuk borste eller fjäder genast då man bränt sig.
Detta är ett välgörande medel och skänker stor lindring.
Tag en hand full trifolium och en dito hvitväpling samt koka detta i ett stop vatten, tills blott ett hälft stop är qvar; sila från grumset och drick sedan af detta té en kopp hvarje morgon på fastande mage och tag en liten promenad i fria luften.
Jag svarar för, att det skall visa sig nyttigt.
Kaffe bör undvikas under kuren.
Kan man sjelf plocka trifolium och hvitväpling under som- maren, blir det billigare, eljes kan det få köpas på hvarje apotek.
För reumatisk tandvärk gifves ej nå- got säkrare botemedel än god laxering.
Tänder rengöras utan svårighet, om man vid borstningen använder pulveri- serad alun.
Fransar.
I stället för att som van- ligen brukas utkamma fransar på tvät- hon fordom smekt ibland på sitt tafatta sätt, men som hon icke vågat vidröra, sedan hae blef man och de långa ljusa, barnsliga lockarnn förvandlats till denna tätt åtsittande hufva af finluddig, grågul silkesplysch.
Och utan att hon visste, hvad det var som lossade hennes tungas band, sade hon honom nu allt detta, som hon icke kunnat få öfver sina läppar under dessa långa år, sade honom huru gräns- löst hon älskat honom, huru hon längtat efter honom, då han var hos henne, och sörjt honom nästan som en död, då han var borta, huru hon kämpat mot denna måttlösa känsla, derför att hon viste, att man ej fick hålla en jordisk varelse så kär, det fans ingenting, som hon icke skulle ha gjort, om han befalt henne det.
» Visste du, att jag höll af Ingrid? » frågade han hastigt och såg upp på henne.
» Jag förstod det, då ditt bref kom, » sva- rade hon, » men då var det — — ja, Erik, jag tror, att det då redan var för sent. » Hon kunde ej uthärda hans blick, utan lät sina ögon glida undan.
Hon kom i håg, hvad hon känt, då hon först kom på den tanken att sammanställa namnen Erik och — Aimées dotter.
» Du ljuger, » sade han hårdt, » du har inte älskat mig, då skulle du inte ha handlat mot mig, som du giort. » Det blef tyst i rummet.
Hon stod framför honom med sammanknäpta händer; han satt och stirrade ut på gatan med en frånvarande blick som om han glömt, hvar han befann sig.
» Skall du aldrig kunna förlåta mig, Erik? » sade hon ödmjukt.
» Om jag handlat orätt, så var ju ändå mitt uppsåt godt.
Inte kan du glömma eller förneka, hvilken trofast vän jag varit dig?
Om du tar din kärlek ifrån mig tade borddukar och öfverkast, så är det bättre att medels en liten ren visp, sedan man lagt duken på ett icke po- leradt bord, utvispa fransarne, då de blifva som nya och icke slitas.
Att tvätta färgadt bomullstyg.
1 en vanlig tvättbalja slås sa.
mycket vatten, som behöfves till en klädning.
Såpa vispas deri och en stor tesked ammo- niak omröres väl.
Vattnet bör ej vara allt for hett.
I sköljvattnet tages lika mycket ammoniak.
Kläderna få ej ligga qvar i vattnet utan vridas och hängas till torkning genast.
Tvättade på detta sätt bibehålla de färgen myc- ket länge.
Gardintvätt.
' Ii skalp.
Sinclairs tvål skares i små tunna bitar och lägges i en kruka och ' ii kanna varmt vatten slås derpå.
Gardinerna hopläggas hvar för sig och läggas i det kärl, hvari de skola tvättas.
Tvålvattnet blandas, se- dan tvålen blifvit väl upplöst, med5 ' / 2 kannor vatten, hvilket slås öfver gar- dinerna.
Man efterser noga, att de blifva väl genomvåta.
De böra ligga deri 24 timmar, men under tiden vän- das försigtigt, så att de öfversta komma underst.
Sedan gardinerna legat den bestämda tiden, kramas de upp och nytt varmt vatten slås öfver dem, hvar- med fortsattes tills det sista blir klart, då de äro färdiga.
I stärkelsen kan läggas blåelse och litet stearin för att lätta strykningen.
1 skalp, tvål kostar 40 öre.
Dertill åtgår 12 kannor vat- ten; satsens storlek är beroende på, huru mycket man har att tvätta.
Medel att få myrtenplantor att blomma.
Myrtenplantor böra, om de blifva rik- tigt behandlade, blomma en gång om året, hvilket emellertid lättast befordras, om man sommartiden ställer dem på — jag vet du då, hur alldeles ensam i verlden blir? » » Min kärlek? » hånskrattade han.
Det kom en dödlig förfäran öfver henne, att han skulle uttala de ord han nu hade på tungan — nej, hon ville inte höra det, hon ville inte höra detta, som hon anat i sina mörkaste stunder, men aldrig velat erkänna för sig sjelf — hon ville inte höra honom säga, att hon alltid varit honom likgiltig, att hennes kärlek plågat honom, att han aldrig hållit af henne annat än med en ljum, pligtskyldig tillgifvenhet.
Hon kunde göra hvad som helst för att lyda de der förfärliga orden.
Hon kastade sig öfver honom med ett skrik och tryckte hans hufvud hårdt intill sig, liksom för att hålla honom fast.
Men han skakade henne af sig, och nu stod han ett långt stycke ifrån henne.
» Rör mig inte! » ropade han i hotande ton.
» Hur vågar du röra vid mig?
Jag känner dig inte!
Jag hatar dig, jag hatar dig — och jag skall hata dig, så länge jag lefver!
Du har gjort mig mera ondt, än du någonsin kan godt- göra.
Hela mitt lif har du plundrat ut.
Och det säger jag dig, att när nu dörren stängs mellan oss, har du sett mig för sista gången!
Hellre Amerika än att behöfva andas samma luft som du! » Han gick till dörren utan att se sig om, och nu var han borta.
Hon vacklade efter honom, men måste ta stöd mot dörrposten, och der hörde hon hans steg aflägsna sig utför trapporna.
en solig plats ute i det fria och om vintern i ett oeldadt rum, hvars tem- peratur likväl icke är under noll.
Om- planteringon bör ske om våren och dervid bör kraftig, med lera och sand uppblandad jord användas och krukorna böra ej vara for stora.
Några veckor efter omplanteringen kan man en gång i veckan, helst någon mulen dag, vattna plantorna med gödselvatten och varma regnfria dagar efter solnedgången sprita öfver dem med regnvatten.
(Slut).
» Lilla Hildas » sockerdricka.
Till 2 kannor källvatten tages ' Ii skalp, sockir och 1 helbutelj bajerskt öl, hvilket blandas noga och tappas på buteljer, som väl korkas.
Ett russin i hvarje butelj påskyndar jäsningen.
Ungefär på åtta dagar är det färdigt att dricka.
Simpla mandelbröd.
3 vispade ägg, 2 lod bittermandel, 12 lod socker, ' Ii ffi tvättadt smör ocb lt 9 hvetemjöl arbetas väl tillsammans och ställas att kallna.
Deraf rullas fingertjockt och afskäres 3 tum långa bitar, som litet tillpackas med en knif; bröden smörjas med vi- spadt ägg och stjelpas i grofhackad sötmandel.
De ställas glest på smorda plåtar och gräddas i svag ungsvärme.
Ebla.
3 Billiga, vackra och varma sängmattor kunna förfärdigas medels vanlig stick- ning af kulörta bomullstrasor, hvilka likväl ej få vara allt för utslitna.
Tra- sorna klippas som till en finare matt- väf, hvarefter de ordnas och hopnästas antingen hvar färg för sig eller till s. k. flamm.
Derpå stickas de till fyrkantiga bilar, kilar eller längder, hvilka ordnas efter smak och hopsys.
Mattan omgifves af en frans, tillverkad af groft ullgarn.
Fettfläckar på ylle och bomull bort- tagas lätt, om man lägger ett glödande kol i en urvriden bomullslapp och håller den lätt på fläcken.
Annes.
Jag råder Iduns läsarinnor att odla pumpor (växlmerg), i synnerhet då man ej har tillfälle att sköta drifbänkar i och för gurkor.
Jag har nu i 8 år användt pumpor i st. f. gurkor, så väl till sylt som nedläggning i ättika, och ingen skulle kunna säga, att det fun- nits någon skilnad.
Med beskrifnin- gar till det ena som det andra står jag gerna till tjenst.
Pepparkakor utan ägg och smör.
Da- gen innan pepparkakorna bakas tillre- des en deg af 1 qvarter okokt sirup, 1 qvarter grädde, 1 skalp, krossocker, 5 skalp, hvetemjöl, 1 matsked finstölt soda, nejlikor, bra mycket ingefära samt cederolja om man så vill.
Fina kringlor.
1 kopp skiradt smör, 1 kopp grädde samt 1 kopp socker.
Hvetemjöl iröres till en lagom deg.
Deraf bakas kringlor, som doppas i vispade äggulor samt öfverstiös med socker och hackad mandel.
Mandelsprits.
1 skalp, socker, 2 ägg och 4 lod finstött bittermandel röras till sammans i ett fat.
På bordet läg- ges 2 skalp, hvetemjöl, 1 skalp.
37 ort tvättadt smör; eu del af mjölet arbetas i smöret, som klappas ut på bordet, massan lägges der på och allt sammans arbetas väl i hop tills det är väl blan- dadt.
Degen skares i 6 delar, hvaraf göras långa smala rullar, som spritsas
\ / i vilja s ä r s k i l d t f ä s t a u p p m ä r k s a m h e t e n sökande och platsutbjudande annonsörer, annonser som beröra familjekretsen.
— Annonser m o t t a g a s endast g e n o m S. Gumselius annonsbyrå och hos redaktionen.
p å Iduns l ä m p l i g h e t f o r p l a t s - ä f v e n s o m f ö r alla ö f r i g a slags o S A N D G R E med en fmkrusig stjerna i långa rader på bordet.
Dessa afskäras i 3 ' / 2 tum långa bitar och krökas i form af S samt gräddas i svag ugn tills de blifva ljusbruna i kanterna.
Att konservera sprit-ärter.
Några da- gar innan man ämnar inkoka ärter ren- gör man väl helst champagnebuteljer — andra vanliga kunna dock äfven an- vändas — så att de äro fullkomligt torra inuti.
Sedan ärterna äro spritade fyllas de på buteljerna, hvilka korkas med fin sammetskork, som bör vara mycket stor och uppmjukad i kokande vatten samt öfverbindas med korsband af starkt segelgarn, sättas så i en kittel väl omlindade med hö, så att de ej vid- röra hvarandra, kallt vatten påslås så att det går öfver ärterna, hvilka nu sättas på elden och få koka i 2 ji timme.
Buteljerna få stå qvar i kitteln tills de kallnat fullkomligt; då de hart- sas och förvaras i källare, helst iskäl- lare.
De kunna sedan användas till grönsoppor och stufning.
[Anna J.
Att konservera plommon, (äfven annan frukt kan behandlas lika.)
En kanna gula äggplommon skalas och klyfvas, skalningen sker lättast om man för- väller dem litet, och nedläggas i bur- " ar.
En sockerlag, kokad af 3 " 8 soc- er och ett hälft stop vatten påhälles varm, så mycket, att det står öfver plommonen; burkarne öfverbindas sedan med stanniol och oxblåsa, kokas så i hö tre qvarts timme, och få stå qvar i kitteln tills de kallnat.
Anna J.
N, Regeringsgatan 6, vas rätt fort (så att smeten ej hinner bli brun) och massan blandas genast med 1 ä 2 hela ägg, 2 rifna chalotten- lökar, 1 skedblad rifvebröd, 1 jumfrusur grädde och det behöfliga saltet.
I plått- jernet stekes häraf mycket tunna plättar på båda sidor, tills de blifvit rätt frä- siga.
Lingonsylt serveras till dem.
Syltburkar.
Utom flera modernare syltburkar af glas med tättslutande lock eller skruf eger jag ännu en mängd porslinskrukor och burkar af det gamla slaget.
Dessa taga sig särdeles ordent- ligt ut, sedan jag tänkt ut, att i st. f. snören hålla fast det öfverliggande pap- peret med gummiband (sådana man brukar till hattar).
Jag sydde ringar af olika storlek, hvilka jag på 2 midt emot hvarandra liggande ställen försåg med en liten ögla (genom att hopsy sjelfva gumibandet ungeför cm.).
Dessa tjena som handtag för att beqvämt kunna lyfta af och sätta på bandet, när man granskar syltet eller använder nå- got deraf.
Buljongkött, eller s. k. pepparrotskött lagas på ett särdeles välsmakande sätt sålunda: Då köttet är nästan färdig- kokt, fräser man det från alla sidor i förut i rödvin brynt socker, späder se- dan med buljong, tillägger smör och något citronsaft och reder såsen med brynt mjöl.
(Man kan också bryna smöret och sockret och tillsätta 1 glas rödvin sist) Stenia.
Potatisplättar.
Gammal, söt potatis användes kokt och rifven med fördel till tårtor, kakor och bullar, emedan man inbesparar mycket socker.
För ombytets skull lagar jag också ibland plättar af rå rifven potatis.
Keceptet lyder sålunda: 20 stora råa potatis rif- a f d e Äppelpannkakor.
Goda äpplen skalas och skäras i skifvor.
Sedan vispar man till en god pannkakssmet, hvaruti äppel- skifvorna blandas.
Hela blandningen slås derefter i väl smorda pannkakspan- nor och insattes att gräddas i en van- lig ugn.
Sedan äppelpannkakorna blif- vit väl genomgräddade, uttagas de och serveras med socker till.
Gimhild.
b ä s t a Frågor.
Lärarinna!
H a r ni sulorna i linolja?
försökt att dränka sko- Stenia.
N:r 25 a.
Min potatiskorf lagar j a g på f ö l j a n d e s ä t t: 2 / ® ' läsk, 2ty oxkött, 2V U k o k t rifven potatis É fläsktärningar IVa s t o p n y s i l a d m j ö l k, 1 j u m f r u p o t a t i s m j ö l, salt o c h k r y d d o r efter s m a k.
F l ä s k o c b o x - k ö t t får g å flera g å n g e r g e n o m k ö t t q v a r n e n, f l ä s k t ä r n i n g a r n a skäras l a g o m s t o r a, p o t a t i s e n b o r ej v a r a fullt f ä r d i g k o k t, m j ö l k e n k o k a s u p p q v ä l l e n f ö r u t o c h arbetas e f t e r h a n d till k ö t t e t, s e d a n d e t t a b l a n d a t s väl m e d k r y d d o r n a.
O m d e t m a l n a k ö t t e t h a r stått n å g o t, b ö r m a n n o g a a k t a att ej saften, s o m afrunnit, följer m e d till k o r f b l a n d n i n g e n.
Stoppas hårdt i b r e d a r a k t a r m a r, b i n d a s o c h s ä n d a s så f o r t s i g g ö r a l å t e r till r ö k n i n g e n.
(M e d v u r s t e n d e r e m o t s t r y k e r j a g m e d salt o c b s a l p e t e r utifrån o c h låter d e n, u n d e r d a g l i g v ä n d n i n g, l i g g a 3 d y g n i n n a n d e n k o m m e r till r ö k n i n g.)
2 U R PLATSSÖKANDE.
N :o 55.
F i n s n å g o t m e d e l att s k y d d a, i s y n n e r h e t b a r n, f ö r m y g g b e t t?