Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
helgfri Aktiebolag 7. de årg.
T J t g l f n l n g s t l d: hvarje Jtiuns Tryckeri fredag.
Lösnummerpris I 5 ö r e (lösn:r endast f ö r komplettei ingår.)
A n i M t n s p r i s: 35 ö r e p r n o n p a r e i l l e r a d.
Schröder, Wagner.
ifrån ungdomen efter slu- tad kurs kunde spridas ut öfver landet och åter- gå en hvar till sitt sär- skilda yrke eller till sin särskilda lifsvcrksamhet.
Det är nu jämnt femtio år sedan denna tanke uttalades i norden.
Det var vid ett väldigt folk- möte å » Skamlingsban- ken » i Södra Jylland.
Och tanken slog rot, om ej genast hos de många tusenden, som lyssnade till densamma, så dock, hvad bättre var, inom en framstående dansk man, i hvars makt det låg att förverkliga den.
Det var etatsrådet Flor, som bil- dade Ködding folkhögsko- la, belägen något söder om Kongeå i Nordslcs- vig eller » Sönderjylland ».
Denna skola blef snart en härd, från hvilken upplysning och sann bild- ning utstrålade, värmande otaliga unge dansko män.
År 1861 inträdde i där- varande lärares krets så- som föreståndare för sko- lan- Ludvig Schröder, nu- mera den berömde histo- rikern och riksdagsman- nen, stiftaren af » Askovs utvidgade folkhögskola ».
Han var då — som för- öfrigt ännu — en af (Irundtvigs varmaste lär- jungar och tillhörde den krets af högt begåfvade
unga studenter i Köbenhavn, som gick under namn af » lilla theologicum », och i hvilken, utom han själf, funnos män, hvilkas namn numera tillhöra de i Danmark mest uppburna och älskade.
Genom honom erhöll Rödding folkhögskola ett mer än någonsin väckande inflytande i så- väl folklig som kristlig riktning.
Ty själf hi- storiker och såsom sädan framstående förfat- tare, ansåg han en af folkhögskolans största uppgifter ligga däri, att den skulle väcka ung- domens lust för ett kraftigt verksamt lif.
Så- som ett medel till en sådan väckelse ansåg och anser han ännu framför allt en god och lef- vande historisk undervisning, ty denna kan och bör infora ungdomen i lifvets större uppgifter och så bilda cn motvikt mot ett blott och bart uppgående i egen ekonomi och i en tankegång, som endast omfattar det egna jaget, men ej samhället.
För sannings ära På sannings stråt, För kärleks lära Framåt, framåt.
C. V. - Modin.
Men ännu skulle Askov ingå i ett nytt skede.
Hösten 1 8 7 9 fördes folkhögskolesaken i Nor- den ett stort steg framåt: Askovs utvidgade folkhögskola bildades då, en verklig » universi- tetsutvidgning », ty Askov är numera i sanning ett folkuniversitet, värdigt sin upphofsman, (Irundtvigs stora tanke.
Här finnas nu om- kring tolf lärare, de flesta bosatta invid Askov.
Och hit komma elever från hela norden, från Island, Finland, Amerika.
» Samskolan » är genomförd och har visat ypperligt resultat.
Särskildt hushåll och sär- skild undervisning i kvinnlig slöjd äro anord- nade för dc kvinnliga eleverna.
I sitt stora och betydelsefulla arbete för danska folkets höjande har Ludvig Schröder en hjälp och ett stöd, utan hvilket helt visst Askov ej vore den plats, vi lärt oss älska.
Väl har han vid sin sida många bepröfvade vänner och framstående lärareförmågor.
Men Att han ej ensidigt förbisåg afven andra den som gör Askov till mer än en skola, till medel att rusta landets ungdom till en god ett hem, där man känner hemmets värme och kamp i lifvet, har hela hans stora lifsverk i trefnad, där man påverkas af en ädel tanke- Asknv nogsamt utvisat.
Ty i en verklig folk- gångs djupa inflytande, det är Sehrödera rikt bildning skall intet försummas af det, som kan begåfvade och stilla och trofasta hustru, fru Hon är utveckla en mans eller kvinnas anlag och fär- Charlotte Schröder.
född Wagner.
digheter.
Sådan är hans åsikt.
Oeh detta är den varma medelpunkten; från henne utstrålar ju, som bekant, ock den uppgift, hvarje rätt alltid denna innerliga moderlighet, som kom- mer skolans elever att anse Askov som ett ledd folkhögskola omfattar såsom sin.
1840, - 50 och - 60-talen voro i Danmark hem för deras hjärtan.
Blid och lugn, glad upprörda, och särskildt blef den senaste tids- och fryntlig, men dock med högrest värdighet perioden olycksbringande för detsamma.
Ty tager hon sig an allt och alla.
Hon har va- 1864 ars krig med Tyskland slöts till djup rit, som sagdt, en moder ej blott för sin egen smärta för danska folket: en del af dess eget talrika barnskara, utan ock för de otaliga, som k i ii i och blod slets från dess kropp.
» Siin- under årens lopp vistats på Askov — en äkta derJylland » blef tyskt — Kongeå blef gräns- » dansk » moder, som med kärlek och vaket in- tresse följer Danmarks barn och glades öfver linie.
Rödding folkhögskola, så varmt fosterländskt deras framgång, deras sträfvan i lifvet till präglad, måste — för någon tid åtminstone — Danmarks gagn och ära.
Men hon är dess- stänga sina dörrar.
Som med ett slag afbröts utom en kvinna, genomglödgad af en stark och den verksamhet, hvilken i trettio är varit till orubblig kristen tro och tillhörande den grundt- välsignelse för det land, som mot sin vilja nu vigska riktning, hvilken i hög grad visat sig mäktig att värma sina vänner för människolif- lades under främmande herrar.
Men Schröder och hans inedlärare förlorade vets högre uppgifter och att reformerande in- ej modet.
Strax norr om samma å började gripa i lifvets — ej minst hemlifvets — alla de i två låga, halmtäckta bondhus en ny folk- större och smärre förhållanden.
högskola, Askovs.
Nordsjöns oeh slättens vin- Detta visar sig äfven i fru Schröders hem.
dar svepte öfver de vida fälten och de båda Hennes hushåll, bestående af ett par hundra tarfliga byggnaderna, hvilka icke funno skydd personer och eu mängd tjänare, går lugnt och af platsens enda träd, en gammal ask.
Dock gladt; alla sträfva af bästa förmåga att fylla — med friska tag börjades här ett skolarbete den uppgift, som den ädla husmodern ålagt i samma anda som förr i Rödding, men just dem.
Ty liksom sin man besitter fru Schröder på grund af den olycka, som tyngde Danmarks en sällsynt organisationsförmåga; hon har god folk, med oändligt mycket större kraft.
Det blick för människor och förstår anvisa cn hvar var, som om hvarje andens sena spändes för hans rätta plats.
Och hon besitter en viss att rycka upp folket ur dess dofva sorg.
Och storslagenhet ej minst däri, att hon på sitt sätt allt mer och mer spred sig från dc folkhög- kan öfverse med småsaker samt fästa vikten skolor, som nu uppstodo: Vallokilde, Testrup vid det väsentliga, det stora hela — en konst, in.
fl., den öfvertygelscn, att danska folket den tyvärr få husmödrar äga.
kunde åter resa sig, endast om hela dess ung- En viss häftig lidelsefullhet kan emellertid dom i håg, vilja, oeh förmåga undfick den ut- understundom bryta fram hos henne oeh liksom veckling, scuu endast cn allmäntbildande skola med ens rycka henne ur det blida lugnet.
Det för vtlxna kan skänka.
1 flere tusental ström- är, när någon af do idéer anfallés, hvilka så att ma sedan dess årligen unga danska män och säga uppbära hela hennes lif.
Som en lejoninna kvinnor till dessa, folket allt kärare vordna kämpar hon då för sin sak.
Och en hvar, skolor.
Trettio år ha gått, sedan olyckans da- man eller kvinna, som af varmt och ärligt gar nedslogQ Danmarks friska mod; mer än en hjärta ägnat sitt lif och sin kraft åt folkhög- » folkhögskolegeneration » har sedan (J-rundtvigs skolans oeh folkupplysningens stora sak, vet af första tal på Skamlingsbanken besökt ung- erfarenhet, hvad det vill säga att kämpa mot domsskolans salar; och alltjämt komina de un- småsinne, förtal och afund.
gas skaror till de ställen, där deras föräldrar Mången har i fru Schröder sett en kvinna rönt så kraftig inverkan för lifvet.
af mera » gammaldags * åsikter, enär hennes % verksamhet ägnats hemmet, det mindre privat; eller det stora skolhemmet.
Hennes fordrar på kvinnan är den, att hon först och främsi skall väl fylla den speciella bestämmelse, som kvinnligheten ålägger henne: vara god maka, moder, tjäuarinna, uppfostrarinna samt i kraft just af sina kvinnliga egenskaper vara mannens sanna hjälp och stöd i råd och dåd.
Men hon är på samma gång genomträngd af många af de idéer, hvilka förfäktas af » kvinnosakens » för- kämpar.
Hon känner t. ex. starkt ansvar gent emot sina döttrar; ty hon anser, att en moder begått ett brott, om hon uppfostrar sin dotter att bli » sin mans dyrbaraste lyxartikel »; hon vill, att denna dotter skall bli en nyttig med- lem af samhället, och därför skall hon i tid lära sig arbeta; hon skall få utveckla alla sina anlag, vare sig dessa ligga ät det praktiska, intellektuela eller estetiska.
Dessa sina åsikter har hon själf förverkligat, ty hennes döttrar hafva ett eller annat ar måst såsom tjänarinnor vistas i goda hem: » man blir aldrig en god husmoder, utan att n i a n verkligen förstår en tjänares ställning, » brukar hon säga.
Men dessa hennes döttrar äro dessutom väl hemmastadda i musik och sång, teckning m. fl.
talanger, som känneteckna den bildade kvinnan.
Fru Schröder förfäktar vidare med stor värme den gifta kvinnans rätt att iiga laglig myndig- het öfver det gemensamma boet, att mannen icke utan hennes samtycke bör få gä i borgen o. s. v. Kort sagdt: hon kräfver af den gifta kvinnan, att denna i allo skall vara mannen en värdig medarbeterska, lians like i verklig bildning.
Själf besitter fru Schröder denna senare; de uppsatser och skildringar af hennes penna, hvilka ibland synas i danska pressen, vittna därom.
» fremskridtskvinde &gt; .yttrade cn gång om henne:.
» Fru Schröder.
ja, hvad skall man egentligen säga om henne annat, än att hon är sin mans hustru. » Dessa ord, hvilka i den talandes mun inne- buro ett » modernt » förakt, är för mig ett he- dersomnämnande.
Ty att fullt ut kunna vara » sin mans hustru » är ej en ringa sak, åtmin- stone för den, som häri ser en allvarlig upp- gift, och särskildt när mannen är högt begåf- vad oeh ställd i en lifsvcrksanihet, som af hu- strun kräfver sympati, förståelse och äfven di- rekt inedarbete.
Den kvinna, som fyller de fordringar, hvilka en sådan lifsställning med- för, tillhör ej de vanliga.
Hon står som ett mönster för inånga af sitt kön.
En sådan kvinna är Charlotte Schröder.
De yttre dragen i hennes lifshistoria äro i det hela enkla.
Hon är född den 2 '.!
septem- ber 1844 och tillhör en gammal militärsläkt.
T rak linie härstammar hon äfven från Luther, och i arf inom familjen gar ännu ett litet emal- jeradt kors, som tillhört Luthers dotter Mag- dalena.
Hennes farfar var den kände och vördade öfverste Wagner; äfven hennes far var öfverste och ansedd officer; hennes bröder, öfverstelöjt- nant och kyrkoherde Wagner, äro båda fram- stående män.
Vid sexton års ålder blef him förlofvad med Ludvig Schröder, och den 27 september 1862 stod brölloppct.
Med sin man deltog hon i arbetet vid Rödding, där under kriget 18fi4 fienden en natt omringade huset oeh
IDUN 1894 som » krigsfånge » bortförde henne mor, öfver- stinnan Wagner.
M e d sin man har hon sedan skapat detta A s k o v, dit landets egna söner o c h döttrar med stolthet kommit f ö r att inhämta hjärtats o c h tankens ökade bildning, o c h där främlingen känner, att det hos Danmarks folk finnes en storhet, den olyckan 18t&gt;4 icke nedslog, utan väckte.
— Ack — sade fadern — männen, helst poeter, Sä underligt sig nu för tiden skicka.
Han kanske föder dig med rim och meter, Och sådant skal!
du äta, stackars flicka!
Det nuvarande A s k o v består ej längre af två låga hus med ett enda gammalt askträd.
Ute på den stora slätten ligger det nu som en o a s; de stora skolbyggnaderna med den lummiga, rika trädgården omgifvas rundt o m af smärre prydliga, i grönska inbäddade hus.
Här b o de många lärarefamiljerna.
Vidare finnes det b o - städer för alla slags handtverkarc, butiker, bok- och konsthandel, fotograf m.
D e t hela är en stor, lifskraftig, af Danmarks folk hedrad o c h värnad institution.
— Kanhända — yttrade en annan åter — Poeten för alt smaka hymens fröjder Pä Helikon palatset bygga låter, På sluttningen utaf Parnassens höjder.
1 dessa dagar samlas här i fru Schröders hem en stor skara män o c h kvinnor från hela norden f ö r att högtidlighålla minnet af den dag för 50 år sedan, då den vördnadsvärde bi- skop Grundtvig uttalade det ord, som tagit lefvande gestalt i nordens folkhögskola.
— Ja — suckade en fru, en af de fromma — Hvem vet, hvar ni få bygga edert näste; I rosenkalkar kanske, som stå tomma; Men kanske ni befolka himlens Jäste.
— Ack, kära flicka, hvilka rika skänker Skall man ej ge dig till ditt bröllopssmycke!
Med, himlens blåa stjärnemantel tänker Jag daggpärlhalsband passar bra i stycke.
— Serafers afund kommer du alt väcka, Ty att din skonhet fägna skall man marken Med mattor af jasmin och na?
dus täcka Och låta näktergalen slå i parken.
— En kyss din sälle man skall ge sin maka Och skall dig som en liten engel rosa.
Det kanske blir det enda du får smaka, För en poet är middagen ju prosa.
En salfva ljöd af skratt i skilda toner, Som grymt, satiriskt, infernaliskt klungo.
Måtte denna nordens främsta folkbildnings- De färgade två kinder som pioner, anstalt ännu under många år känna värmen Och tårar i min engels ögon tvungo.
af denna kvinnas dunska hjärta!
Cecilia Bååih-Holmberg.
— Hur länge räcker väl din kärleksyra!
Ditt öde, arma barn, är redan giftet.
Att drömma blott om stjärnor, sol och lyra, Säg, tror du det är lyckan här i lifvet?
familjerådet.
Af Juan de Dios Peza *.
För Idun från spanskan af K. A. Hagberg.
dJvem tyder väl den underbara lagen, l Som fattigdom och kärlek sammanbinder * — Familjeråd man hållit häromdagen Att lägga för tvä ungas kärlek hinder.
En liten gubbe, tyngd och böjd af åren, Ar presidenten vid familjehärden.
Ej nog med att han silfver bar i håren, Han är det, som bragl fästmö min till världen.
I mjuk och stoppad länstol vid hans sida En sjutliårs malrona har stämt möte, Med ord och miner, ingalunda blida.
En liten knähund bär hon vid sitt sköte.
Bakom dem sitta som konsultativa En ser, sju stycken husets bästa vänner.
Och deras anleten tillkännagifva, Att rättvis harm hvar en utaf dem känner.
Men midt ibland dem, under ulan like.
En skatt hvartill man maken aldrig finner, Ses lik en cngel från ett högre rike Den kvinna, för hvars skull mitt hjärta brinner.
— Nå, tala om för oss, om sant man säger — Ironiskt frågade den gamla henne — Man påstår du en ståtlig fästman äger, En stor poet med lager kring sitt ännc!
— Ja — sade Hickan, då man henne sporde — Jag nekar ej, jag älskar honom mycket.
— Dig, barn, jag — sade fadern — banna borde!
Och modern ropade: nej, hör del stycket!
— Din oförskämdhet inga gränser känner.
Du anspråk, shjna, har som ingen annan — Skrek gycklande en af familjens vänner Och slog högtidligt med sin hand för pannan.
— Poem blott fraser äro, hvilka ljuga, Och glitterguld — tog modern åter ordet — Och jag slår vad, hans lagerkransar duga Ej ens att krydda steken uppa bordet.
— Må du ifrån en fästman bli förskonad, Som drömmer blott om månsken och naturen.
Om han bär lagerkrans som hufvudbonad.
Till månsken passar honom bäst tonsuren.
* J. de Dios Peza, född 1852, är en af Mexi- cos förnämste nu lefvande skalder.
— Du får en ställning i societcten, Får umgås endast med förnäma kvinnor, Fast det blir kanske tomt i ensamheten Att få visiter blott of sånggudinnor.
På nytt ett skratt — ett skratt förutan ände.
Då steg från stolen plötsligt upp min flicka.
Hon allvarsam och lugn dem ryggen vände Och gick så, utan att tillbaka %licka.
Man ropade förgäfvcs; ej hon hörde.
Likt stjärnorna på himlens fäste skrida, Hon majestästiskt stolt och skön sig förde Och trädde fram till fönstret vid min sida.
— Kom älskling — sade hon — man sagt det vara För oss en dårskap att om kärlek drömma.
O himmel!
Svika dig för armod bara.
Att för armods skull dig glömma.
Vår unga kärlek de fördärfva vilja, Oändligt rik den är, de tj förstå det.
Gif mig en kyss, de kunna oss ej skilja.
O huru armt är ej familjerådet!
295 Och hur frivilligt vi än gifva och uppoffra oss själfva, droppe för droppe, den stund kan nog komma, då vi i bitterhet vända oss bort från våra egna barn och säga: nej, sa me- nade jag det dock icke.
När allt kommer till allt, är kanske denna vår böjelse att uppoffra oss för våra egna barn ej så mycket att be- undra, ty vi göra det ju af instinkt.
Instinkt- messigt röja vi hvarje sten ur deras väg; det är att följa vårt eget hjärtas drift, då det där- emot skulle kosta själföfvervinnelse att lära dem göra det själfva.
Men låt oss icke tala i bilder, låt oss draga fram några hvardagliga exempel.
Hvarför t. ex. lägga allt möjligt, som de behöfva, all- deles framför näsan på dem?
Hvarför icke lära dem att själfva tänka på, hvad de be- höfva, och själfva ta fram det?
Och natur- ligtvis både gossar och flickor.
Det finns ingenting som hindrar, att en gosse besudlar sina manliga händer med att öppna ett linne- skåp, söker fram sina underkläder, undersöker, om de äro hela, och är det så intet annat än en knapp som felas — så borde han själf kunna sy i den.
Ä r det inte för galet kanske, att det i hela vida-Sverige knappt finnes tio män, som kunna sy i en knapp?
Skräddarne undantagna för- stås, ty de sy i knappar så bastant, att knap- past någon kvinnohand förmår få dem ur!
Men där kunna vi se, hur skickade män:; en äro också till att sy.
» Det finns inte något fack, hvari kvinnorna stå öfver männen; till och med i kok- och skräddarekonsten - kvinnornas egentliga om- råden — äro vi dem öfverlägsna, när vi själfva vilja, » sade en ung man till mig vid en di- spyt om kvinnornas förmåga.
Utan att nu närmare gå in på detta ömtåliga ämne, skola vi endast fästa oss vid dessa själfsäkra ord: » när- vi själfva vilja. » Männen kunna alltså, bara de vilja, mycket väl utföra kvinnliga arbeten, och utan att afse någon stor revolu- tion på detta område, menar jag, att de kunde taga ifrån oss en hel del småarbeten, som hittills varit öfverlämnade åt » mors händer ».
Men då må också vi mödrar vänja oss af med att passa upp de unga herrarne så flitigt i hemmet.
V i borde mycket mera tänka på att göra både gossar och flickor till själfständiga män- niskor och lära dem icke blott kärlek till, utan äfven respekt för » mors händer ».
" Mors händer. "
§| [an någon tänka sig en stämningsfullare rubrik?
Bara dessa två ord upprulla för oss bild efter bild; vi tänka alla på vår egen mor och kyssa i tankarna de gamla tro- fasta, flitiga händerna.
Men j u mera vi tänka på dem, dess mera röras vi, och till sist blan- dar sig i vår rörelse något, som liknar sam- vetsagg, ty » mors händer » borde icke vara fullt så rörande.
I de allra flesta hem — det ge3 naturligt- vis undantag — är det allt för mycket för mors händer.
Ofta, mycket ofta ser det ut, som om barn och unga människor vore idel egoism, och som om det vore nödvändigt att först själf bli far eller mor, förrän man får upp ögonen härför.
Men fortfölja vi tanken vidare, så måste vi medgifva, att föräldrarne, och i all syn- nerhet vi mödrar, själfva bära skulden för detta.
I vår öfversvallande kärlek och i vårt behof att göra lifvet ljuft och lätt för våra barn uppfostra vi dem till att bli egoister.
Kvinnornas arbetsfält.
jedanstående tabell, som utgör ett utdrag ur skattelängderna i England, visar, i hvilken förvånande grad kvinnor i detta land inträngt i det allmänna lifvet, och med hvil- ken framgång de ägna sig åt sysselsättningar, som hos oss oftast bestridas af män.
Be- grundandet af nedanstående siffror skall må- hända uppmuntra en och annan svensk kvinna till större företagsamhet och till utvecklande af något mera kraft för att skaffa sig en tryggad ekonomisk ställning och en sorgfri ålderdom.
Vårt lands lagar lägga intet hin- der i vägen för kvinnans verksamhet i de fack, där hennes engelska systrar, som här nedan synes, gått före.
Och den allmänna uppfattningen om hvad som är rätt och pas- sande skulle näppeligen heller vända sig emot kvinnan eller lägga stenar i hennes väg.
Tvärtom våga vi försäkra, att de som för3t
I U U N resolvera sig för att göra en början, skulle röna den största uppmuntran.
Den engelska » Census » för skattebelagda kvinnor ställer sig sålunda: 1881.
Befattningar i statens tjänst _.
7,370 8,546 Apotekare och kemister 631 1,340 Arkitekter — 19 Bokbindare 10,592 14,249 Boktryckare 2,202 4,527 Bokhandlare, skriftställare och tid- ningsutgifvare 1,672 2,240 Civilingeniör • — 1 Fotografer och deras biträden 1,309 3,032 Förgyllare, 330 453 Guldsmeder och juvelerare 3,753 3,426 Handelsbokhållare och kassörer.
6,414 17,859 Handelsresande för firmor — 165 Hårfrisörskor och perukmakare 768 1,274 Juridiska biträden 100 166 Kram- och klädeshandlare med bi- träden 28,781 46,347 Litografer 135 349 Målare, gravörer och skulptörer 15 127 Sjuksköterskor och föreståndarinnor å välgörenhetsinrättningar 37,821 53,944 Telegrafister och telefonister 2,228 4,356 Trädgårdsmästare och fröhandlare ... 3,098 5,046 Trädsnidare 28 52 Urmakare 775 1,363 Om den enda kvinnliga civilingeniören må anmärkas, att hennes namn är miss, Philippa Fawcett, dotter af professor Fawcett.
Hennes djupa insikter i matematik ha väckt ett be- rättigadt uppseende bland fackmän.
Också är hennes » Office » af allmänheten ganska an- litad.
1894 En gång i veckan det ordinarie numret med dess rikt växlande innehåll af upp- satser i alla ämnen, som beröra kvinnor- nas och hemmens intressen, intressanta biografier och kvinnoporträtt, praktiska röu för hus och hem, kostnadsfria lakar - råd, frågor och svar, matsedlar för hvarje dag i veckan året om, underhållaude no- veller, poesi m. m., allt under medverkan af de bästa inhemska pennor.
blankett, som ni ifyller och — med bifogande af den nyanskaffade prenumerantens postkvitto — insänder till: Redaktionen af ldun, Stock- holm, hvarefter pärmarne med första tillsän- das Eder.
Redaktionen af ldun.
Öppet bref till fliekor, O m som Ti / f julen Iduns rikt titstyrda julnummer, O cz o s_ - SÉ C /} rö • o c 03 ' — hvilket, med det omfång och den utstyrsel det i år erhåller, en- samt måste anses värdt hela prenumera- tionsaigiften.
Julnumret blir i år större än något föregående år och förses för för- sta gången med ett särskildt omslag i färg- tryck i likhet med Julkvällen, Jul och de öfriga stora jultidningarna.
Hela num- ret tryckes för öfrigt / flere färger och förses med ett 40-tal charmanta i Wien utförda illustrationer af våra förnämsta svenska tecknare.
De literära bidragen uppvisa ock våra allra bästa namn, såsom: Alfhild Agrell, Cecilia Bååth-Holm- berg, Sigrid Elmblad, Jane Gernandt, A m a n d a Kerfstedt, Ellen Key, Selma Lagerlöf, Mathilda Langlet, Lea, Vil- m a Lindhé, Helena Nyblom, Mathilda Roos, Rust Roest, » Snorre », Anna Wahlenberg, Eva Vigström, Thore Blanche, Daniel Fallström, Per Hall- ström, Frans Hedberg, Frithiof Holm- gren, Claes Lundin, Georg Norden svan, Josef Rosenius, Birger Sehöld ström, Curt Thelander m. fl.
Till det vilja » gå frun tillhanda. » pjäromdagen hade jag en sådan där dag, då göromålen hopa sig.
Viktiga bref väntade på att blifva besvarade, folk skulle ha besked och tillsägelser, frukt och bär skulle göras i ordning för vinterbehofvets burkar och flaskor, och vänner och fränder kommo för att aflägga redogörelse för den gångna som- maren och höra, huru min förflutit.
Det där programmet känner nog litet hvar till och kunde tillägga nummer efter nummer.
Allt blef gjordt i sinom tid, såsom det väl ock blir i andra hus, men man har det » snärjigt » och tänker på kommandot eller uppmanings- tillropet: Arbeta villigt där!
När jag en annan dag åter hade att unge- fär gå igenom hela ofvan uppräknade för- middagsarbete, kom jag att tänka på något som, om det icke kan sättas under rubrik: » också en biförtjänst » — snarare tarfvar det odelad tid och intresse — dock kunde vara skäl att framlägga för dem, som vilja arbeta.
ta Många arbetssökande hafva sina hem i huf- vudstaden eller andra större samhällen.
Många af dessa införa annons eller svara på annon- serad plats om arbete utan lön, endast mot J t e noga beaktas af alla våra godt bemötande.
Om de, som bo i Stock- literära värdet kommer utan gensägelse holm, anmälde sig, på Fredrika Bremer För-
- a julpublikationer.