Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Dock-byggnaden i Carlskrona och till byggnad af anno*- rude ångfartyg; äfvensom jag anser dea föreslagne hamn-byggnaden vid Höganäs vara af högre vigt, än de visserligen nyttiga hamn-anläggningar oc$} vallen-communicationer, hvartill bidrag blifvit anvisade.” Af Herr Friherre Sprengtporten: ”EmotUtskottets beslut att afstyrka allt anslag till Wadstena och Höganäs hamnar samt för uppförandet af nödiga byggnader vid de båda Universiteten, anmäler jag min reservation :
Vid anslaget till sluss-byggnaderna vid Horsshaga och Dejefors, hvilket blifvit nedsatt så betydligt under det uppgifna behofvet, alf det bör synas tvifvelaktigt, huruvida på dessa villkor något bolag raå kunna bilda sig, för att öfvertaga hela detta företag, hade jag af denna anledning önfilut det vilkor fästad!, alt, under nyssnämnde förutsättning, anslaget k naiva t få disponeras lill det dessa arbetsföretag, sorn pröfvats nyttigast och först kunnat komma till verkställighet, dock icke lili högre belopp, än 6.0,000 R:dr för Dejeforss och 4o,ooo R:dr till Forsshaga, oberäknad! 4>ooo E:dr, som blifvit beräknade för jord-ersättningar.’’ Af flerr Grefve Anckarsvärd: ”Mot Utskottets beslut att afstyrka ä'ns!ng lill och för anläggandet af en hamn vid Höganäs fiskläge å vestra Bih. till R. iSt.
Fröt. 1840• 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 28 Häft.
1 Bil till Stats-Utskottets Utlåtande, Nio 354• lusten af Släne reserverar jag mig af skäl: att jag anser denna hamnanläggning vara påkallad af ett stort, såväl commercielt, som politiskt intresse, i förening med hvad mensklighet bjuder till räddande af sjöfarandes lif på en farlig och öppen kust, vid sjelfva föreningspunkten emellan Nordsjön och Östersjön, och således just der största antalet af fartyg passera förbi Sveriges kuster; jag anser äfven en hamn-anläggning vid Höganäs vara högst vigtig i militäriskt afseende för vårt kustförsvar, i händelse af krig, såsom oundgängligen behöflig för vår Skärgårds-flotta, äfvensom för kapare, hvilka med denna hamn till ståndpunkt genom den skada och förlust, de kunde tillfoga fienden, säkerligen skulle verksamt bidraga lill en önskad fred med hela verlden, och således rikligen återgälda, hvad samhället genom hamn-anläggningen förskottsvis påkostat”.
Härmed instämde Herr Hallenborg, Biskop Hedrén, Prosten Berlin och Riksdags-Fullmägtigen Sone Persson från Skåne.
Af Herr Friherre Teyonhufvud: '”Under de öfverlnggningar, sorn förefallit, i afseende på nästan hvarje serskildt, till Extra Stals-regleringen hörande, fråga af högre betydelse, har jag utvecklat motiver för milt röstande vid afgörandet.
Till några af de fattade besluten har jag medverkat, men deremot tillhört minoriteten i åtskilliga andra; det skulle likvist, efter mitt förmenande, blifva ändamålslöst att inför Rikets Höglofl.
Ständer i detail redovisa denna skiljngtighet, hvilken egentligen afsell antingen olika summor på de för skiljda behof disponerade medel, eller ock ömsom bifall samt ömsom afslag till ett eller annat bland de begärda anslagen.
För min egen tillfredsställelse är nog, alt jag lemnat upplysningar, när jag trott mig derpå ega tillgång; att jag öppet uttalat min mening och försökt altför densamma uppgifva skäl; men hvarken borde eller får jag förvänta att i Utskottet elfer annorstädes kunna inverka på andras öfvertygelse, och just derföre afgifver jag i allmänhet ingen reservation.
Uti en principal-omständighet företer sig likvist ett olika förhållande, ty^ Utskottets beslut deröfver synes mig slå mindre väl tillsammans med en behöflig uppmärksamhet åt Rikets Ständers redan vidtagna åtgärd, att utsätta dagen för nästa Riksmöte.
Genom beslutet uppkommer dessutom, i afseende på nyt an och användandet af de beviljade anslagen, en betydlig inverkan vid beräkningars uppgörande öfver behof och tillgångar på så sätt, alt det kan bli tvifvelaktigt för serskilda fall, huruvi - Bil. till Stats-Utskottets Utlåtande j N:o 354• 3 da åtskillige nödvändiga aibets-företag kunna begynnas och fortsättas, efter den inskränkning till tid och förminskning i tillgångar, som blir närmaste följden genom det af Utskottet stadgade villkor.
Med föranledande häraf, bör jag undantagsvis anmäla, att jag röstat emot pluraliteten i fråga om tiden, inskränkt från fyra lill tre år, hvarunder de anslag, som ej få uppbäras på en gäng eller efter serskild bestämmelse, blifvit i tredelade belopp, samt följagtligen med förminskning af en fjerdedel i totalsummor, — till Kongl, Maj:ls disposition öfverlemnade”.
Af Herr Biskopen Hedrén : ”Mot Utskottets afslag på Afdelningen framställning, rörande anslag till en Canals anläggande mellan sjön Err oell Wenern, anhåller jag få reservera mig, enär otvifvelagtigt denna farled skulle medföra stora fördelar för rörelsen i norra delen at Dahlsland.”
Mot afstyrkandet af anslag till hamn-anläggning vid Wadstena: ”Emot delta, genom den förseglade röstens bidrag uppkomna, beslut, ber jag få anmäla min reservation.
Då en så vigtig lättnad kan tillskyndas spanmåls-afsätlningen i en af Rikets mest sädesrika provinser; då det härtill erforderliga bidraget från Statens sida icke kan anses synnerligen betydligt, i jemförelse med nyttan, och då Wadstena samhälle med sä stora upfoffringar förbundit sig alt lill det ifrågavarande arbetets fullbordan medverka, så har jag ansett både den allmänna nyttan och billigheten, vid jemförelsen med andra dylika redan beviljade anslag, lala för bifall till det nu ifrågakomna.
Jag har derföre, med full öfvertygelse, bifallit detsamma; och anhåller alt Riksens Ständer ville upplyst taga den vigtiga saken i närmare be trag lande.”
Härmed förenade sig Herr Prosten Stenhammar. ”llöglofl.
Utskottets afslag å det begärda lånet till Slångåns upprensning kan jag icke bilräda.
Intet annat af de, genom Utskottets föreslagna anslag, understödda företag har visat sig vara sä väl förberedt, som delta , enär icke allenast alla sjelfegande strandgrannar, utan ock boställsinnehafvare öfverenskomma om bestridande af två tredjedelar af hela kostnaden, hvilka öfverenskommelser, under ledning af Konungens Befallningshafvande, blifvit af samtlige jordegare i officiel väg träffade och, hvad boställen och krono-lägenheter angår, äfven af behöriga auetoriteter sanctionerade, så att de kunna anses ega fullkomlig juridisk kraft.
Den en enda betänklighet, i Utskottet blifvit anförd, är alt ännu icke är vor - 4 Bil. till Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 354' del undersökt, huruvida de nedanom den föreslagna strömrensningen belägna verk och lägenheter kunde genom öfversvämningar äfven-lyras.
Olyckligtvis har ett sådant yttrande blifvit fäldt af en man, hvars sakkännedom allmänt erkännes.
Men dels innebär yttrandet icke, alf cn sådan fara är att emotse, så mycket mindre, som jag har anledning tro locaien icke vara af betna Ide, i öfrigt grundlige, sakkännare, noggrann t'känd,; utan endast all undersökning i detta afseende icke skett; hvarvid jag serskildt får anmärka, att en sådan betänklighet vid en mängd andra dylika anslag alldeles icke egt rum, och synes mig vara alldeles olämplig.
Dels har äfven en och annan ledamot af Utskottet, med tillförlitlig local-kännedom, ådagalagt osannolikheten af den befarade vådan,, så att afslaget synts mig håde omotiveradt och obilligt.
Jag vågar sålanda till Rikets Höglofl.
Ständer vördsamt hemställa, att ett lån af ib,ooo R:dr, eller hälften af dea upptagne kostnaden, måtte, på de af Utskottet föreslagne vilkor, till merLerörde företag beviljas; hvilken summa dock icke må utgå förr, än intressenlerne, efter alla forutgångne nödiga undersökningar, bevisat sig hafva träffat alla för arbetet nödiga förberedelser, samt dermed gjort början.” Härmed instämde Herr Prosten Stenhammar_, Herr Carlberg och Riksdags-Fullmägtigen Anders Nilsson från Östergöthlands Län. ”Carlstads Läroverk är i stort behof af den byggnad, sorn hår äf i fråga.
Nybyggnad kan omöjligen påtänkas.
Det ifrågavaragde huset, som står Verket till ganska lindrigt pris, är deremot både högst väl beläget och för ändamålet lämpligt.- Utskottethar väl anvist behofvets fyllandepåByggnads-Cassan.
Denna är dock högst svag, bestående af omkring 4.000 R:dr.
Hvad till (herina Gassa årligen inflyter, är, i afseende på Pastoratens fåtalighet, högst lite?, ofta intet, sä alt tillgångarne icke ens räcka till för nödigt underhåll och reparationer.
Utskottet har derjemte anvisat nå den allmänna Välviljan i orten, med framställde exempel af sådant förhållande på andra stålben.
Jag bekänner, att sådane exempel äro mig obekanta.
Väl känner jag, att Presterskapet vid sina möten, med frivilliga bidrag, dels befrämjat
Skolbyggnaders företagande, dels betygät sitt nöje Öfvér deras fullbordan-.
Sårdanfc ville jag tro äfven bär skulle inträffa.
Men att i denna väg bereda förrberörde nödige ärfdarriål, lärer väl finnas olämpligt.
Då saken är god och af stort behof påkallad, hade jag velat föreslå, om icke ett direcS aaslag, likväl ett lån af 8,000 Rtclr, rSntefritt under 3 år och sedermera mot 6 procents årlig afbetalning, deraf 3 procent ä capitalet och 3 pocent såsom ränta.
På dessa vilkor skulle åhdamålet kunna vinnas och Staten utan förlust dertill bidraga.” Bil. till Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 354- Af Herr Prosten Stenhammar:
''Anslag till Instruclions- eller Exerris-compagnier lärer väl i sig sjelft och för Armeens fullkomliga tjenstbarhet vara af vigt.
Men jag reserverar mig emot Utskottets beslut att afsiå Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition i denna del, framför allt af det skäl, att det vill synas, som skulle, i samma moa Kongl. Maj:t värdigades lemna Nådig uppmärksamhet åt Rikets Ständers redan beslutade underdåniga önskan, om indragning af någon del af den slående armeen, i ändamål att bereda tillgång för Nalional-beväringens utbildning och öfning, Ökade medel böra vara beredda lill öfning för Armeens öfriga slam, på det ersättning må vinnas i stammens ökade inre förmåga och färdighet för dess minskade antal, och tillika tillgång beredas på skicklige Instructörer för beväringen.
Representationen synes mig icke handla i fullkomlig öfverensstämmelse med sig sjelf, om den icke är betänkt att undanrödja de hinder, som annars torde möta att, utan vådä för landet® säkerhet, indraga någon del af den stående arméen, om Kongl. Maj:t skulle annars i Nador finna en sådan ålgård lämplig.” Härmed instämde Ilerr Biskop Hedren och Herr Prosten Åstrand. "Stats-Utskottets Utgifls-afdelning har i det afgifna förslaget lill Betänkande hemslä lt, alt Utskottet måtte lill bifall hos Rikets Ständer anmäla Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om anslag fö? en gång af a5,ooo R:dr till hvartdera af Rikets Universitet, såsom bidrag till byggnads-kostnader för åtskilliga för den Acrademiskä undervisningen nödvändiga an. -ställer, som befinnas i det ofullkomliga skick, alt de ej kunna uppfylla sitt ändamål.
Utskottets pluralitet har icke instämt i detta UtgiflS-afdelningens tillstyrkande.
Men jag dristar tfö, alf Utskottets egna Ledamöter icke skulle vägrat understödja detsamma, såvida de icke saknat fullständig kännedom om arten och verkligheten af hohofvén.
Jag hoppas, att Rikets Ständer, hvilkas upplysta Välvilja för Undervisningsverken redtfn vid denna Riksdag blifvit sä Värdigt ådagalagd, skola ej vägra att' af nn befintliga tillgångar anslå medel lill så vigtiga föremål.
Deras verkliga vigt torde kunna bedömas af följande upplysningar, hemtade hufvudsakligen utur de Academiska Auctoriteterrias till Kongl. Majit afgifne Belänkanden och förslag; Hos Kongl. Majit hafvet Universiteten anmält behof till ungefär dubbla belo-ppet af den summa, Kongl.
Majit 1 dorj Nådiga Propositionen 6 Bil. till Stats-lJiskottets Vlåtande, N:o 354. behagat föreslå.
Academiernes höge Canzler, Hans Kongl. Höghet Kronprinsen, har pröfvat och med förord underslödt de Academiska Styrelsernas förslag.
Det anslag, hvarom nn hemställan göres till Rikets Ständer, åsyftar ej mer eller mindre umbärliga, för Academiernas heder och prydnad, beräknade byggnader, utan verkligen oumbärliga medel för den vetenskapliga undervisningen.
Universitetens egna byggnads-fonder äro nästan inga, sedan de genom för kort tid sedan verkställda ansenliga nybyggnader blifvit medtagne.
Till dessa hafva iärarne med egna uppoffringar bidragit, i Lund derigenom, att Professorers löner vid befordringar blifvit för ett och annat år till byggnadsfonden indragne, i Upsala derigenom, att en viss procent af deras löne-anslag under en längre tid ingått till denna fond och nyligen derigenom, att Professorn, Doctor Wahlenberg med flere tusende
R:dr af egna medel bekostat en del af de anläggningar för Academiens Botaniska Trädgård, som nu utgöra en af Academiens yppersta anstalter, och lill hvilkas verkställande hvarken Academiens egna tillgångar eller de af Rikets Ständer beviljade anslag, som egentligen varit beräknade för materiel, instrumenter o. s. v., lemnat tillräckliga utvägar.
En sådan anda hos Lärare-corpserne vid båda Academierna, hvikas lönestater likväl äro knappare, än sannolikt vid något annat Universitet, och vida lägre än de, sorn af Norrska folket bestås Professorerne vid Universitetet i Christiania, förtjena!’ väl någon uppmuntran af Svenska Representationen.
De inkomster, Academierna ega, äro likväl helt och hållet medtagne till Lärarnes af Kongl. Maj:t fastställde, ännu vist icke öfverflödiga, lönestater, och till underhal ls-kostnader af uodervisnings-anstalterna, bland hvilka likväl många af brist på medel qvarhållas i det ofullkomliga skick, hvaruti de sedan århundraden befunnits.
Academien i Upsala har dessutom att år ligen bestrida inbetalningar till Riksgälds-Contoiret å ett af Staten erhållet byggnads-lån, hvaraf Rikets Stander vid förra Riksdagen icke medgåfvo någon eftergift.
Vid öfvervägande af allt detta, lärer inses, att de väsendlliga behof, Universitelen nu anmält, sannolikt aldrig skola af deras egna inkomster kunna fyllas, och att de vetenskapliga inrättningar, för hvilkas återställande i ett mot ändamålet svarande skick, de nu ifrågasatte anslagen blifvit begärda, skola, till binder för den Academiska ungdomens undervisning och bildning, komma att förblifva i deras länge insedda förfall, så framt nationen vägrar att understödja dem.
Dessa vigtiga Inrättningar, för hvilka nationen nu anropas om ett så nödvändigt understöd, äro de samma vid båda Universiteten, nemli - Bil. till Stats-Utskottets Utlåtande, N'.o 354• 7 gen Chemiskt Laboratorium och local för mineralogiska samlingarne, Astronomiskt Observatorium och Anatomisk lärosal, jemte utrymme för de Anatomiske pi aspa ra ten.
Del Chemiska Laboratorium vid Upsala Universitet utgöres af ett rum i det Academien tillhöriga hus, som af Chemi® Professoren bebos och hvarest äfven mineralie-samlingarne äro inrymda.
Laboratorii-rummet är till utrymmet för Professorns och de Studerandes behof alltför otillräckligt; rum saknas för instiumenters och apparaters uppställande och förvarande, så att dessa oumbärliga medel för en fullständigare undervisning icke ens kunnat anskaffas, i den nion medel annars skulle medgifvit, emedan de, för bristande utrymme, hvarken kunnat begagnas eller vårdas.
Mincralie-samlingen är inrymd i husets nedre våning och genom nu varande Professorns mångåriga omsorg ordnad.
Duplelt-samlingen bar icke desto mindre måst inpackas i lårar, förvarade på vinden, och är således otillgänglig.
Men hela deri dyrbara geognostiska samlingen, som genom gåfvor och betydliga inköp från främmande länder blifvit riglad lill en fullständighet, som inom fäderneslandet ej lärer hafva sin like, är uppstaplad i ett af korsvirke och bräder uppfördt uthus.
Redan den egentliga Mineralie-samlingens uppställning har medtagit det rum, som kunde till lärosal användas
Följden deraf har blifvit, att föreläsningarne mäste hållas i ett från Laboratorium aflägse hus, och ej kunna åtföljas af practisk undervisning, medelst upplysande experimenler och laborationer.
— I Lund eger Academien icke en gång någon egen local för Laboratorium.
Det hus, hvaruti detta blifvit inrymdt, tillhör Domkyrkan, och skall, enligt fastställd byggnadsordning, från platsen undanrödjas.
Sådant, som Laboratorium nu befxnnes, är det äfven allt för trångt och till läget otjenlig t, så alt det hvarken medgifver vetenskapliga undersökningar eller en tillräcklig utsträckning af undervisningen.
Båda Universitetens Astronomiska Observatorier befinnas i bofällig;», för mer än hundrade år tillbaka, efter lidens då inskränktare fordringar, uppförda byggnader, belägna på sådane platser vid allmänna galor, och på grund af den osäkerhet, att skak ningen gör de astronomiska observationerne opålitliga eller omöjliga, ecb af så ytterst inskränkt utrymme, att de angelägnaste större astronomiska instrirmenter der icke kunna uppställas.
Redan Professorerne Prosperin och Melander hjelm hafva för ett halft århundrade sedan förklarat Upsala Observatorium alldeles obrukbart, och enahanda intyg är afgifvet af både ut- och inländske lärde om samma inrätt - 8 Bil. till Stats-Utskottets Utlåtande, IV-o 354> ning vil Lunds Academi.
Hvarken kunna Lärarne genom ds nödvändigaste observationer följa sin vetenskaps framsteg eller de studerand; erhålla någon pra c lisk handledning i densamma, förr än denna L rist blifvit alhulpen.
Det anslag, hvarom Academierne för detta ändamål anhållit, åsyftar endast att afhjelpa denna brist genom en mindre byggnad på tjenlig local oell fast grund med minsta möjliga kosina 1, men åsyfta r ingal anda en sådan större Observatorii-byggnad, med dyrbiraro aris tält er och instrumenter, sora vid åtskilliga andra Universitet egentligen är beräknad för vetenskapens förkofran och stora astvonomiska observationer-.
Yid båda Aeademierna äro dnatomiska Undervisningens loealer både tili utrymme otillräckliga, ej mindre för sjelfva undervisningen, än för instrument- och anatomiska praeparat-samlingarnes uppställning och ordnande.
Länge har delta varit insedt och ogilla dt; Academierne och deras lärare bafya ock fått uppbära sådane tillvitelser för bristande nit och omsorg om under visningen i den Ami Lo miska vetenskapen och om de dertill hörande undervisnings-medlens vård och förökande, som egentligen baft «jn grund i dessa oförvållade hinder för en mera nitisk verksamhet.
Ilougl.
Ivar derföre redan genom Nådigt Bref af dea 22 Juli *835 förklarat, att Arn för dan anatomiska undervisningen af högsta behof påkallad ny local, så framt lämpligt tillfälle möjligen kunde gifvas’’, borde vid Aaadenjien i Upsala beredas och samma behof för Academien i Lund är ef Academi atis Höge Canzler vitsorda dt Det lärer ieke kanna motsägas, alt de ofvannämnda tre
Inrättningar för aeademiska undervisningen liro af den oumbärlighet och vigt, att de förtjena Riksens Ständers behjertande.
Qyedersägligt kunna Academierne icke, i de vetenskaper, hvilkas utveckling och fullständigare framställning för Rikets studerande ungdom bero af dessa Inrättningars tillstånd, uppfylla sitt kail såsom högre undervisnings-aastalter och national-bildnrageos vårdare.
Jag misströstar icke, alt .Svenska folkets ombud skola ädelt förse så magtpåliggande behof.
Ty inga kostnader kunna dock i högre bemärkelse betraktas såsom productiva, än de, som användas för imdervisniugs-anstalternas utbildning; folkets söner af alla stånd och från alla orter njuta ock frukterna deraf i många generationer.
Må begärda anslag till förbättring af lärarnes villkor och andra önskvärda föremål lemnäs åsido; Aeaderuiernes lärare skola finna den bästa uppmuntran för sig i nationens deltagande - Bil. till Stats- Utskottets Utlåtande, N'.o 35 f 9 tagande för den vetenskapliga bildningens förkofran.
Maj:t bar, genom Nådig Proposition om anslag af 25,ooo
R:dr för hvartdera af Rikets båda Universitet, endast afsett bidrag till dessa vördsamt anmälda tre liufvudsakliga behofs afhjelpande.
Af Rikets Ständers upplysta vård orri Undervisnings-verken må man med visshet kunna tillförse sig, att de med benägenhet dertill bifalla.”
Häruti instämde Biskop Hedren, Doctor Agrell, Prosten Åstrand, Prosten Afzelius samt Herr Helsingius.
Af Herr Prosten Östberg'. ”Emot Höglofl.
Utskottets beslut alt i första rummet till Extra Stats-rcgleringen använda Riksgälds-Contoirets calculerade öfverskott med afskiljande af Bankens disponibla räntevinst, reserverar jag mig.
Jag tror, alt dessa senare bär alidi a först bordt tagas j anspråk.
Det är en känd sak, att Riksgälds-Contoiret åligger att ansvara både för Stora och Lilla Creditivet, af hvilka det senare merendels alltid utgår, och i en så orolig och hotande tid, sorn den närvarande, det förra äfven snart nog kan komma att anlitas.
I så fatta omständigheter har jag trott försigtigheten fordra, alt man ej till sista styfvern skulle uttömma Riksgälds-Contoirets förslagsvis nu beräknade öfverskott, lill ändamål, som visserligen äro nytlige, men alldeles icke till hela sitt omfång oundgängligen nödvändiga.
Efter min förmening, har det varit klokare i första rummet använda lill productiva ändamål den del af Bankens räntevinst, sorn Höglofl.
Banco-Ulskotlel ansett kunna, utan skada för realisationen, afsältas dertill; men att spara på Riksgälds-Contoirets tillgångar, för att sätta det i stånd alt, i nödens stund, i händelse af krig, kunna emotstå förstaschocken och genom uppfyllandet af Stora Credilivets fordringar gifva Konung och Ständer ett litet rådrum att öfverlägga, huru det onda skall atvärjas och ledas till det bästa möjliga slut.
Vidare reserverar jag mig emot Höglofl.
Utskottets beslut, attalia de anslag, som blifvit beviljade på tid, äro salta på 3 år; emedan jag ej kan linna någon giltig grund till denna tids-bestämmelse.
Man bär väl ej otydligt gifvit tillkänna, att skälet till den så bestämda tiden vore att yttra en opinion om nödvändigheten af en Riksdag efter 3 år; men detta skäl synes mig för matt att kunna tillvinna sig någon gällande kraft.
Rikets Ständer hafva redan yttrat den mening, att Riksdagar skola hållas hvartannat eller hvart Bill. till R.
Prot. 1840. 4 Sami. 1. J/d. 2 Band. 28 Häft. 2 10 Bil. till Stats-Ulskoltcts Utlåtande, N:o 354• (rödje år.
Hvilkendera meningen kommer alt hvila såsom Grundlags-förändring lill niisla Riksdag, är ej ännu afgjordt; men dessa heslämningar äro antagne med det uttryckliga förbehåll, alt Riksdagar ej derefter få fortvara öfver 6, högst 8, månader.
Att nu genom reslrictiva åtgärder framtvinga en Riksdag inom 3 år, anser jag ej stå tillsammans med folkets önskningar eller landets sanskyldiga nytta; serdeles då ingen gräns är bestämd för dess utsträckning; ty hvad vår Grundlag i den delen utstakar, lärer val hvar och en finna numera vara en blott illusion.
Det är egentligen med afseende på det beviljade anslaget till Stockholms befästning på sjösidan, sora jag reserverat mig mot tidsbestämningen af 3 år, på hvilka detta anslag skall utgå med 100,000 R:dr Banco årligen.
Detta blifver en respectabel summa redan på 3 år, hvartill jag aldrig skolat lemna min röst, om jag ej blifvit upplyst om yttersta nödvändigheten af det fästningsverk, som dermed skulle anläggas och fullbordas; och då Svenska folkets sjelfständighet kan tryggas genom att sätta dess hufvudstad i säkerhet för en möjlig öfverrumpling af en oförmodadt lurande fiende, då m;V ste alla njugga sparsamhets-beräkningar vika för den lefvande nationalkänslan, hvilken fordrar en snar, kraftig och tillräcklig undsättning till det vigtiga ändamålets vinnande.
I anledning af denna nu yttrade åsigt, anser jag Höglofl.
Utskottet, som erkänt och ifrigt förordat ändamålet, äfven hafva bordt vilja medlen, och antingen föreslagit, att de beviljade 100,000 R:dr, i enlighet med Kongl. Majrts Nådiga Proposition, skulle utgå i 5 år eller helst, enligt Afdelningens förslag, grundadt på sakkunnige mäns koslnads-beräkning, i 4 år, likväl då med i5o,ooo R:dr årligen, såsom snarare och säkrare ledande till det vigtiga och högligen önskade målet, sam är Sveriges sjelfständighet och betryggande emot utländsk öfverrumpling och förstörelse.
Utskottet vill komma till samma mål, men genom framkallande af enny Riksdag efter 3 år, och just detta är det, hvaremot jag egentligen reserverar mig, anhållandes att denna uppsatts må få åtfölja Betänkandet till Rikets Högloft.
Ständer.’’
Uti förestående reservation instämde Herr Prosten Ahlqvistj äfvensom i hvad den rörer anslagens bestämmande i allmänhet för 3 år, dermed förenade sig Herr Biskop Hedrenj Herr Prosten Stenhammar och Herr Doctor Agrell.
Af Professor Thomander: ”Emot tvänne af Utskottets beslut bör jag mig vördsamt reservera. 1:0