Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Skolandes Författare af Skrifter, som till trycket lemnäs, hädanefter ingalunda beslväras eller uppehällas, htvarken genom någon sädan allmän Censur, som »varit fordom hos oh bruklig, eller någon särskild för »viha Tryckerier: ännu mindre äge någon Embetsman eller Dch Ombud, under htvad namn det »vöre, någon förutgäende Jnspection öfwer htvad i Tryckerierna blifwit till Tryckning intcmnadt.
Likaså »vare för skrifters utgifning intet »vidare hinder genom behof af särskilda tillätelser eller Privilegier, nemligen i allt bwad ej emot andras redan förlänta uteslutande rätt stridigt »vara kunde:
Börandes liktväl hädanefter en sädan rätt ät ingen »vidare förunnas.
Ej heller äligge Författaren att pä Skriften utsätta sitt namn, med mindre han af eget »val och »vilja sä för godt finner.
Af samma grund, och pä det en ej mindre obehörig, än bekymmersam och ofta omöjlig, Granskningspligt öfwer Författares Arbeten icke mä Boktryckaren äläggas, »vare han, sä snart Bilaga till Mern.
N:o 10. 211 Författarens egenhändigt tecknade kända elter bewittnade namn och hemwist kunna af honom uppgifvas, fran allt answar för egen del frikallad.
Och skall, till desto friare och skyndsammare utbredande af nyttig upplysning, eho som BoktryckeriKonsten idka, och till den ändan eget werk anlägga will, enär derom hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhälles, sig Detz höga Privilegium dertill förwänta kunna.
Korteligen, inga andra »vilkor eller förbehåll ware för Tankens offentliga uttryck förefkrifna, än de, hwilka antingen mäste såsom oumbärliga Lagar erkännas, eller kunna såsom allmänt gagneliga förfogningar antagas, utan inskränkning af någon rättmätig frihet. 2 §.
Såsom en anstalt af sistnämnda gagnande slag, skall öfwer wissa slags Skrifter, innan de offentligen kungöras, en förutgående uppsigt bibehallas, och skall bestä af: 1:o En Theologisk Censur för alla sädana Thcologiska Arbeten, hwilkas natur af officiela LäroSkrifter fordrar, att de böra innehalla det waldaste och noggrannaste uttryck af Statens antagna Lärosatser.
Sadaua äro Andeliga Tal, hällna i de allmänna Kyrkorna; Postillor; större eller mindre Läroböcker i Christcndoms-kunskapcn elier den Theologiska Wettenskapen, som utgifwas att nyttjas wid ungdomens underwisning, förklaringar öfwer Evangeliska Texter och Prediko-utkast, författade att tjena till ledning och biträde för yngre medhjelpare i Prediko-Kallet; med flere af lika slag och ändamäl.
Alla Arbeten af denna beskaffenhet skola med noggrannaste afseende pa öswerensstämmelsen nied den rena Evangeliska Lärans hufwud - 212 Expeditioner till Riks-Ständen. grunder, sadan den i Augsburgiska bekännelsen samt L Upsala Mötes beslut af är 1593 antagen och förklarad är, af något Consistorium innan tryckningen öfwerses, och sa ej utan desi pätecknade bifall af trycket utgifwas, wid Trettiotre Riksdaler Sexton Skillingars böter för den Författare, som sig häremot förbryter.
Allt öfrigt, fastän as Theologiskt innehäll, som liktväl ej har samma officiela bestämmelse, mä, såsom andra lärda undersökningar och fria Tanke-öfningar, utan föregående Censur utgifwas. 2:o En Theater-Censur, som har till föremål Språkets ward, Lagarnas och Sedernas helgd; men hwars uppsigt blott sträcker sig till Pjecer, som uppföras, icke till Tryckningen deraf.
De Skadespel, som uppföras pä Kongl. Theatrarna, stä i nyhnämnde afseenden under Kongl.
SpectacleDirections answarighet.
För de öfriga Theatrarna i Riket fortfare Konungen att, hädanefter som hittills, utse en eller twänne Witlre Män, till hwilkas granskning Dramatiska Stycken, som der spelas, förut insändas stola, och hwilka böra tillse, att deha Arbeten ingen ting innehälla som antingen osedligt wore, eller hwarigenom annan offentlig förargelse föranledas kunde. 3:o En Censur öfwer Disputationer, som utgifwas wid Academierna, och hwilken kommer att ester wanligheten förrättas af Faculteternas Decaner. 3 8- Såsom ett, till högsta eller lägre graden, brottsligt bruk as Tryckfriheten, anses af Lagen och skall med dera utsatt straff beläggas: 1.
Det skändeliga brott sou: sätt »anin af Hä - Bilaga till Mem. N:o 10. 213 delse emot Gud, och hwarmed bör förstäs ett, genom sjelfwa uttryckets gröfwa och afskywärda lydelse, rysligt smädande af det Högsta Wäsendet.
Brottet skall straffas efter Allmänna Lagen Misig.
Balk. l Kap. 1 8 och Skriften eonfisqueras.
Dernäst: allwarlig och klart uttryckt förnekelse af en Gud och ett tillstånd efter detta. — Allwarlig och klart uttryckt förnekelse af den Christna Tros-Lärans hufwudgruuder eller nägon deribland.
Brottet skall straffas med Etthundrade Riksdalers böter och Skriften eonfisqueras.
Sedernas fräcka manhelgd, ware sig genom offentliga Läror till någon grof last, särdeles den som särar ärbarheten, eller sadana ohöljda och skändeliga framställningar af desi utöfning, hwarigenom främjandet af ett owärdigt och förderfligt lefnadssätt uppenbart äsyftas.
Brottet skall straffas med Sextiosex Riksdaler Trettiotwä Skillingarö böter och Skriften eonfisqueras.
Skrifter, författade i ett sprak fullt af uppsåtlig wanart, såsom otuktiga talesätt, täta och nedriga swordomar eller andra skamliga grofhetcr.
-Förbrytelsen skall straffas med Trettiotre Riksdaler Sexton Skillingars böter. 3.
Allt klandrande omdöme om den wid närwarande Riksmöte antagna Stats-Författningen, hwarigenom nägon wägade npphäfwa sig att ogilla och bestrida den i samma Regerings-Form fastställda och genom en särskild Suceessions-Ordning af Riksens Ständer ytterligare bestämda Thronfölfden. 214 Expediuoner till Riks-Ständm.
Brottet skall straffas med twä ars fängelse a fästning och Skriften consisqueras.
Dernäst: allt yttrande om de öfriga delar af samma Stats-Försattning, som icke inskränkes till en loflig och foglig framställning af yppade betänkligheter, utan genom sjelfum Skrifartens högeligen förolämpande beskaffenhet, förbryter sig emot den skyldiga wördnad, som Statens Grundlag owilkorligen tillkommer.
Brottet skall straffas med Sextiosex Riksdaler Trettiotwä Skillingars böter.
Om confiscations nödlvändighet pröstve Domaren.
Dernäst: skändeliga omdömen och yttranden, angående Monarkisk Styrelse eller Negerande magt i allmänhet.
Brottet skall straffas med Sextiosex Riksdaler Trettiotwä Skillingars böter, och Skriften consisqueras. 4.
Allt slags lastcligt och förklenande yttrande, hwarigcnom någon, under brottslig förgätenhet af Majestätets helgd, wägade förgripa sig emot Konungens höga Person, ware sig i enskildt afseende, eller med hänsigt till utöfningen af Desi i Lagen grundade Magt och Rättigheter.
Brottet skall straffas enligt Allmänna Lagen Misig. B. 5 Kap. 1 8 eller med 5 ars fängelse ä fästning.
Skriften stall confisqueras.
Samma helgd tillhöre
Drottningen och Rikets bestämde Thronföljarc.
Dernäst: skymfliga yttranden emot någon bland de öfriga höga Personer af det regerande Konunga-Huset.
Brottet skall straffas med fängelse a fästning pä ett halst ars tid, eller derutöfwer, till och med ett helt är.
Skriften skall consisqueras.
Bilaga till Mem. N:o 10. 215 5.
Oförsynt och, till innehall eller Skrifart, ständeligt klander ä Riksens Ständer, Deras beslut och göromål, ware sig stäldt emot Dem i allmänhet, eller någon af deras Fördelningar i synnerhet.
Brottet skall straffas med fängelse ä fästning pä ars tid.
Skriften skall confisqueras. 6.
Skrifter som offentligen uppkalla till resning och bruk af wäldsmagt emot Öfwerhet och Lagar, eller som, pä hwad annat sätt ske ma, styrka och uppmana Menighet eller Stands-Klasser till olydnad, motständ och sadana egcnmägtiga företag emot den offentliga Styrelsen, hwilka såsom uppenbart störande af allmänt lugn och bcswuren Samhälls-Ordning anses böra.
Brottet skall straffas efter Allmänna Lagen 6 Kap. Mihg.
Balken, och Skriften confisqueras. 7. Skrifter som illskefullt angripa, ware sig Statens Styrelse och Högsta Förwaltningen af desi angelägenheter, eller den nyligen förelupna RcgcmcntsFörändringen, och hwarigenom, medelst utspridande as sanningslösa, uppretande och förhatliga begrepp derom, det allmänna lugnet wadeligen eller skändeligen ofredas.
Brottet skall straffas med Etthundrade Riksdalers böter och Skriften confisqueras.
Dernäst: illwilligt och till utspridande as wädliga farhägor eller annan dylik äsyftad stada uppdiktade händelser och föregifna nyheter, rörande det allmänna tillständet och hwad dermed omedelbar gemenskap äger.
Brottet skall straffas med böter ifrån Tret - 216 Expeditioner till Riks-Ständen. tiotre Riksdaler Sexton Skillingar till Sextiosex Riksdaler Trettiotwä Skillingar.
Oin eonfifcationens nödwändighet pröfwe Domaren. 8.
Smädliga, förolämpande och till osämja nied andra Magter ledande omdömen och yttranden om främmande samtida Nationer och Stater, deras Öfwcrhet och dest Blodsförwandter, Regering och Regeringssätt, höga Embetsman eller Sändebud, inre eller yttre sörhällanden, företag och underhandlingar.
Förbrytelsen skall straffas med Femtio Riksdalers böter, eller derutöfwer, till och med Twähundrade.
Och skall htvarje Skrift, hvarigenom med utländsk
Magt miffförstand redan yppat sig, under detta Moment hänföras, och, om den straffbar finnes, derefter dömas, utan afseende pä skrifartens ironiska, allegoriska eller annorledes sörhöljda beskaffenhet.
Om confiscationens nödwändighet pröfwe Domaren. 9.
Oberättigadt och olämpligt kungörande i Allmänt Tryck as hwad i anseende till Statens ä särde warande Underhandlingar, eller eljest af Konungens beslut och afsigter, samt Defi Ministrars, Räds och Sändebuds förtroendewärf utrönt eller förmodadt wara mä.
Förbrytelsen skall straffas med Sexton Riksdaler Trettiotwä Skillingars böter, eller derutöfwer, till och med Femtio Riksdaler. 10.
Oförrätter till namn och rykte, hwarigenom särskilde Medborgare, en eller flere tillika, pä ett mer eller mindre brottsligt sätt ofredas, nemligen:
N:o 10. 217 Först:
Angripelser, svin ä ara gä, det will säga lögnaktiga beskyllningar för sädana nesliga gerningar, hwarigenoin ett ärligt namns rättigheter, antingen efter Lag eller allmänt omdöme,, förloras.
Dernäst: skador till Borgeligt namn och anseende, ware sig tillfogade genom falska och illwilliga uppgifter, som beröfwa någon (Person eller Klatz) ett för detz yrke.
Embete eller öfriga wälfärd oumgängligt förtroende, eller elsest medelst skymfliga omdömen och yttranden, hwarigenom någon (Person eller Klatz) direet angripes i hwad till Borgelig aktning bör anses owilkorligen börande.
Brott eller förbrytelser, som under detta Moment höra, skola straffas med answar efter de allmänna grunder, som i 8 och i) M samt 60 Kap. Mitzg.- Balkcn föreskrifwas, med den ätskillnad som der stadgas emellan angripelser i och för Embetets skull, och dem, som personen enskildt anga.
Dock, att sä ofta böter äga rum, de i brist af tillgäng till deras gäldande förwandlas i fängelse ä fästning eller i Gerningsorten, efter den grund, som i 8 8 kO Mom. här nedanföre utsattes; samt att, dä Mälet anseo urbota, fängelse ä fästning alltid älägges den Brottslige i stället för de i nämnde Lagens rum föreskrefne kroppsstraff; hwarwid iakttagas skall, att fängelsetiden uti intet fall längre, än till högst ett är, sträckas niä. 4 8.
Med afseende pä Författares eller Utgifwares fäkrare och tydligare efterrättelse, tillätes uttryckligen att i allmänt Tryck utgifwa allt hwad i efterföljande tre Moment innehälles; dock med iaktta - 218 Expeditioner till Riks-Stinden. gande af de tvid hwarse Moment bifogade wilkor och undantag.
Skrifter, likasom af all annan form och beskaffenhet, äfwen af den, som man kallar Periodisk, de mä besia i Dagblad, Veckoblad, Manads-Skrifter, Journaler, eller under hwad slags benämning de mä komma: utan annat wilkor för ämnen och inrättning, än att intet inträng derigenom ma ske i någon annans redan förlänta uteslutande rätt.
Alla wid Rättegångar eller i andra allmänna ärenden författade Skriftwäxlingar, Handlingar, Förklaringar, Deduetioner, och ContraDeductioner, Species Facti, Protocoller, Voteringar, Domar och Utslag, ehwad de höra till den förflutna tiden, eller till mäl, som hädanefter förekomma och afgöras, ware sig wid wid Under-Domstolar, Hof- och Öfwcr-Nätter, Collcgier, Konungens Befallningshafwande, Consistoricr, Executionsställen och andra Publika Werk, utan ätskillnad af malens egenskap as Civila eller Criminela.
Alla Nescripter, Jnstructioner, Constitutioner, Reglementen och Privilegier, hwarifrän helst utfärdade, tillika med alla högre och lägre Nätters, Collegiers och Embetsmäns Embetsbref och Mcmorialer.
Ändtligeu alla Socictcters och Werks samt enskilda Personers Memvrialer, Ansökningar, Projecter, Betänkande», Beswär, med Utslag och Swar dera.
Och böra till den ändan icke allenast alla sädana Handlingar wid Domstolar och andra Publika Werk genast och utan tidsutdrägt, emot Lösen, utlcmnas ät hwcm det äskar, antingen han har i Saken del eller ej, wid answar såsom för tsenstens försummelse, om det af nägon wägras, eller obehörigt fördröjes, utan äfwen wid samma answar, i alla Archiv fri tillgäng lcmnaS att fä pä Bilaga till Mem.
N:o 10. 219 stället afskrifwa, eller, om derwid hinder wore, i bewittnad afskrift emot »vederbörlig
Lösen utbekomma alla sädana Handlingar, som i ofwannämnde mål kunna wara att tillgå.
Wid söregäende tillåtelse, böra likwäl följande undantag och »vilkor owägerligen iakttagas: 1:o
Att i anseende till Protocoller som hos Konungen, eller i Banco- och Riksgälds-WerkenS hemliga ärcnder, eller »vid Allmänna Riksmöten, Ständens och Utskottens Öfwcrläggningar, hällas, hwad derom i Rcgerings-Formen och RiksdagsOrdningen stadgas, till owilkorlig efterrättelse länder. 2:o Att, när för öfrigt i nägot Nättegängsmäl, hwilkct helst, en Part genom trycket kungör sitt beswär eller sin anklagelse, han äfwen mä »vara förbunden att pä samma gäng genom trycket kungöra hivad till Sakens upplysning och slutliga afgörande wid samma Domstol owilkorligt hörer.
Likasom att när, af en Rättegång, nägot mer än blotta Utslaget eller Domen dcrä till allmänt tryck lemnäs, säsom en af Parternas pästäenden, förklaringar, tvista vota eller dylikt, äfwen Wcdcrpartens motpästäenden, motförklaringar, samt de öfrige Ledamöters vota, af den Domstol hwarwid mälet företvarit, mä dertill fogas; med ett ord, allt som för nödwändigt hällas bör, till behörig upplysning om Sakens behandling och om grunderna till det Utslag som deri fäldt blifwit.
Likwäl mä ingen belastas med utlösning af flera Handlingar, än till detta ändamäl owilkorligt nödwändiga äro, och mä omdömet derom bero af Domaren, hos hwilken mälet förewarit, under »vederbörligt answar, om dermed annorlunda förfares, än med denna Lags tydliga mening och stadgande öfwcrensstämmer. 220 Expeditioner till Riks-Ständen. 3:o
Att »vid tryckning af Protoevller, Domar eller andra Handlingar af dylik natur, icke nägra noter och anmärkningar ina, i eller »vid sädana arter, tillika inflyta, eller någon slags tilläggning derwid omedelbarligen fogas; utan deras eget ordliga innehäll ensamt och noga följas.
Den Utgiftvande liktväl obetaget, att, i ett derifrån ätstildt yttrande, meddela Allmänheten hivad han anser till sakens ännu närmare upplysning hörande; dock sä, att hivad Allmänna Lagen om Domqwal stadgar, icke öfwerträdes, tvid det ansivar som derstädes i samma fall utsättes. 4:o Att Protocoller och Handlingar i sörlikta Brottmål ej mä, sa länge Parterna leftva, utan deras ömsesidiga tillständ, af trycket ntgifwas. 5:o
Att hivarken sädant, som rörer gröfwa mindre kända miygerningar och styggelser, eller pä annat sätt högeligen särar blygsamheten, eller hädelser emot Gud och Verldslig Ofwcrhet innehäller, eller hivad i anseende till Personer, hwilka ett mäl icke egentligen beträffar, kunde hafwa influtit otidigt, anstötligt och förklenligt, ma i sädana Handlingar genom trycket kungöras, utan sä wida, hivad sistnämnde fall angär, äberopandet skulle pröfwas nödwändigt till upplysning och styrkande af sjelfwa hufwudsaken.
Hwilken pröfning
Domaren, som sist i malet dömt, likaledes werkställa bör.
Förbrytelser emot 1:sta och 2:dra puneterna af detta Moment, stola beläggas med Etthundrade Riksdalers böter för hwardera pnncten; för sädane som ste emot 3:dje pnncten, medelst obehöriga Noters bifogande, stall i plikt erläggas Tjugufem Riksdaler, utom answaret, sä »väl för Noternas som det särskilda yttrandets innehäll; ändtligen, för hivad emot de öfrige 4:de och 5:te puneterna i allmänt tryck stridigt utkommer, böte Utgifwarcn Bilaga till Meni. N:o 10. 221 Trettiotre Riksdaler Sexton Skillingar, antingen han försummat att Domarens yttrande öfwer sådana Handlingars tryckning »vederbörligen äska, eller dess antydan efter eget sjelftycke äsidosatt. 3.
Slutligen, och pä det, äfwen i afseende pä Historiens upplysning och fullständighet, intet hinder mä ligga i wägen, och ingen kunskap eller händelse, som dertill höra kan, bortgömmas eller i glömska förloras, åge, pä lika sätt, en hwar frihet att genom trycket kungöra och till esterwerldcns kännedom uppdaga alla under framfarna Regeringar mer eller mindre kände händelser och förefallna m.ärkwärdigheter, jemte Politiska Reflexioner deröfwer, och sädana hemliga eller bekanta Anecdoter som derät ljus läna. Likwäl derwid förbehället, att källorna till sädana uppgifter böra kunna, i händelse af ätal, »vederbörligen förcwisas, samt att, i allt hwad närwarande tid och ännu lefwande Personer röra kan, ingen ting mä, under sken ak Historiskt ändamäl, i offentligt tryck utgifwas, som emot hwad om sädana ämnen i denna Förordning innehälles stridande »vöre.
Förbrytelser häremot skola, efter deras beskaffenhet, straffas pä sätt sorn ä behöriga ställen redan i det föregäende stadgadt finnes. 5 8- Under förutsättning af hivad i föregäende W innebälles och föreskrifwes, stär för den allmänna tanken fritt och öppet att i alla ämnen, utan undantag, öftva, uttrycka och meddela sig:
Skriften mä »vara af Theologiskt eller Philosophiskt innehäll; den mä angä Moral, Statistigue, Politique; beträffa tvärt eget Land eller främmande; röra Medborgares rättigheter eller skyldigheter; äsyfta Na - 222 Expeditioner till Riks-Ständen. tionens förkofring genom hushållning, slöjder, näringar, eller deh sinnes-odling, genom Uppfostran, Wettenskaper, Witterhet och Borgerlig upplysning.
Salunda, och pä det, ä ena sidan, till utspridande af ett allmänt och gagncligt ljus, ingen möjlig wäg mä tillstängas, likasom ä den andra tillfällen öppnas för tänkande och till Rikets tjenst skicklige män att göra sig kända och, hwarest behof af dem more, brukade, mä det hädanefter ingalunda anses säsom någon Swensk man förwägradt, att genom trycket yttra sina nitiska tankar och crindringar öfwer alla delar af den allmänna wälfärden, som kunna tillåtligen underkastas offentlig pröfning; sädana erindringar mä beträffa Landets och Statens tillständ i allmänhet, eller Lagar, Författningar och Publika anstalter, äfwcn dem deribland, som härflyta, ware sig ifräu Kongl. Maj:ts egna höga beslut, eller Konungs och Ständers gemensamma stadgande».
Sjelfwa Grundlagen mä derifrän icke annorlunda, än till den del som ofwansöre bestämd blifwit, undantagas: emedan dä den med Wishet sjelf förutsätter förbättringars möjliga nödwändighet och äfwen utstakar eu laglig wäg till deras -verkställighet, Lagstiftaren icke utan motsägelse skulle beröfwa det publika förnuftet rättigheten att yppa och antyda de behof af sädana förbättringar, som kunna möjligtwis genom samfält erfarenhet och ett längre eftersinnande framdeles upptäckas.
Dock, att sädaua päminnelser stc ej allenast med all den -vördnad och tillbörlighet som Konungens Höghet och Ständers myndighet älägga; men äfwen 4-tan ringaste minskning eller fördröjning i den obrottsliga lydnadspligt, h-vartill hwarje undersäte och medborgare är, genom ed och Lag, owilkorligt bunden.
Annu mindre skall det anses förbudet att med -vederbörlig uppmärksamhet följa de ätskilliga Förwaltnings - Bilaga till Mem. N:o 10.
223 grenar, som under Collegiala Samfunds eller särskilda Personers bestridande höra, eller för hwcm dertill fog äger, att, som äldre
Lag redan stadgar, lägga i dagen alla Embetsmäns bewisliga, sä lagliga som olagliga göromål, med hwad sig derwid tilldragit, nyttigt eller skadligt.
Likwäl dcrwid pamint, att sa wäl hwad i 10 Moni. af 3 § i allmänhet stadgas, som hwad ofwanföre i 5 Moni. af 4 F härom särskildt förbehälles, icke uraktlätas niä.
Och skall, för allt hwad i allmänt tryck utkommer och mot denna förordning ej tydligen strider, ingen Författare qwäljas eller oroas.
I hwilken afsigt, och pa det att hwad i sjclfwa Författningen om förbrytelser deremot stadgas icke mä genom äklagares eller Domares mitzförstadda nit obehörigt äberopas, eller med öfwerdrifwen och onödwändig stränghet handhafwas, följande rättwisa grunder och wilkor skola, tvid denna Lags tillämpning, wara hädanefter hwa-rje
Domare till »välbetänkt iakttagande älagda, nemligen:
Att hwarken sädana drag af en möjligtwis starkare och frimodigare skrifart, som kunna höra till någon nyttig sannings kraftigare framställande, när ingen förgriplig afsigt är dermed tydligen förbunden, mä säsom skälig anledning till ätal och yrkande af Lagens näpst förebäras; eller ännu mindre någon sädan ringa owarsamhet i uttryck, som kunde af brist pä nogare eftersinnande lätteligen hafwa undfallit en Författare, ware sig i allwarlig eller skämtande Skrifart: att således föremålen för anklagarcs ätal och Lagens bestraffning icke böra wara förseelser af ingen eller föga menlig werkan, utan förbrytelser af oskicklig och märkbar skada för Samhället eller enskilda; att sädana äklagade Tryckfrihcts-brott böra till fullo uppgä emot de bcstämuingar, som dcrä i detta förordnande utsättas, och 224 Expeditioner till Riks-StLnden. i synnerhet der blott en enda grad af straff och straffbarhet utsattes, ingen ting under samma rubriquc dragas, som ej, till förbrytelsens storhet eller påtaglighet, fullkomligen swarar deremot; att brottslighetens beims böra hämtas af den äklagade Skriftens egen klara lydelse, och icke genom tolkning och tydning ledas derur; ändtligen, att sä ofta fallets natur tilläter, mindre afseende ma hafwas pä något enda särskildt uttryck eller ställe, än pä hela Skriftens allmänna innchäll och beskaffenhet.
Af samma grund erkndras widare, att hivad i 7:de Momentet af 3 8 endast med afseende pä uppenbara och gröfwa förbrytelser stadgas, ingalunda mä tydas om sädana, den allmänna Ställningen rörande, wälgrundade änskönt frimodiga päminnelser, hwilka, genom denna Försättning uttrvckligen tillätna, pä intet sätt böra såsom Lagstridiga anses, utan twertom säsom härflytande frän en pä ostridig rätt grundad medborgelig sorgfällighet om den allmänna »välfärden.
Lika sä litet mä under den art af brottslighet, som af Lagen i 10 Mom. samma Z äsyftas, kunna dragas sädana Skrifter, af Moral-Satiriskt innehäll, hwilka pä ett för Samhället nyttigt sätt beifra, ware sig mcnskliga fel och därskaper i allmänhet, eller dem som kunna hos witza Ständ och Samfundsklasser mer eller mindre röja sig.
Icke heller skola, L Politiskt hänseende, fria och owäldiga yttranden öfwer särskilda Samfundsklasser, deras nytta, rättigheter eller öfriga förhällande till Samhället, kunna räknas ibland förbrytelser enrot detta Moment.
Skolandes för öfrigt med den benämning af Smädelig och Smädande, som af denna Lag flerstädes nyttjas, icke annat kunna rätteligen förstus, än hivad antingen genom uttryckets gröfwa och skvmfande lydelse, eller genom sjelfwa tillmälets härdt kränkande beskaffenhet, samina Bilaga till Mem.
225 benämning werkligen förtjenar, och således dermed icke kunna förblandas, hwarken allt strängare klander i allmänhet, eller hwart och ett ironiskt skämt, som möjlig förtörnelse medföra knnde.
Dock att de ämnen, som i 3:dje, 4:de och 8:de Momenterne af 3 8 innehallas, härigenom ingen ting af deras nödwändiga helgd förlora ma.
Och skall till ytterligare främjande af deha grundsatsers wärd, da enligt hwad i 8 § nedanföre stadgas den af Riksens Ständer tillförordnade Tryckfrihcts-Committees yttrande öfwer aklagade förbrytelser af Domstolen infordras, berörde Commitwes äliggande wara att, genom grundliga samt pä rättwisa och sakernas upplysta öfwerwägande byggda utlåtande», Domaren i des; pröfning biträda och underlätta, samt derigenom samfält med honom bidraga till.förebyggande af sädana omildare tydningar, och deraf flytande vriktighetcr i Lagens tillämpning, som genom äklagares osta öfwerdrifna och ensidiga nit föranledas kunde.