Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan vikarierande distrikt-läkaren inom Botkyrka och Salems församlingar, Medicine-doktor N. G. Bjellberg, hvilken bestrider läkarevården vid Tumba bruk, uti en till Banko-fullmäktige ingifven skrift, under förmälan, bland annat, att den från bruket anslagna löneinkomst af 400 r:dr årligen knappast vore tillräcklig till anskaffande af föda och skötsel åt den häst, läkaren, i och för resorna till bruket, nödgades underhålla, framställt begäran om en sådan förhöjning i läkare-arfvodet, att detta komme att icke allenast betäcka de med resorna till Tumba förknippade omkostnader, utan äfven lemna skälig ersättning för den stora tidspillan, som åtföljde utöfningen af sjelfva befattningen, der apothekarens tjenst vore med läkarens förenad; samt läkare-distriktets medlemmar, vid sammanträde den 8 Oktober nästlidet år, jemväl klagat öfver den Tumba bruk tillkommande förmån af läkarens personliga besök derstädes 2:ne gånger i veckan, såsom förnärmande deras egen rätt till läkare-biträde, hvilket pä dessa dagar vore dem betaget, äfvensom, med afseende derå, att ortens innevånare i allmänhet på sednaste tiden höjt läkare-arfvodena med omkring 50 procent, ansett tillökning i arfvodet från Tumba äfven böra medgifvas;' så och efter det Tumba bruksförvaltare, uti infordradt utlåtande, yttrat den åsigt, att läkarens omförmälda åliggande i sjelfva verket både för honom och grann arne medförde större olägenheter, än det gagnade bruket, emedan det ofta inträffade, att läkaren vid de föreskrifna besöken ej beliöfde anlitas, hvaremot han dessemellan måste efterskickas, hvilket hädanefter såsom hittills borde kunna ske utan särskild kostnad för bruket, då skjutsen besörjdes med brukets hästar, hvaraf alltid någon borde linnas att tillgå för tillfälliga behof; hafva Fullmäktige, med öfverlemnande af de detta ärende rörande handlingar, uti ett till Utskottet ingifvet memorial, anfört, att, då Rikets Ständer, med gillande af Banko-Utskottets, vid 1840—1841 årens riksdag, uti Memorialet N:o 197 gjorda 6 Banko- Utskottets MemorialN:o 17. hemställan bifallit, »att ett årligt arfvode af 250 r:dr banko finge anslås för den läkare, som vid Tumba bruk besörjer hälsovården och har tillsyn öfver brukets förråd af läkemedel, med förbindelse för honom, att, så ofta det kan erfordras, efter kallelse, sig vid bruket inställa, under bekostande af egen skjuts; samt att, i händelse hinder för Fullmäktige skulle uppstå att emot detta arfvode erhålla en skicklig och pålitlig läkare,
Fullmäktige då egde att, för detta ändamål, disponera högst 400 r:dr nämnde mynt; i hvilket fall det skulle åligga den mot sådan högre aflöning antagne läkaren, att, utom hvad ofvan nämndt är, jemväl opåkallad 2:ne gånger i veckan inställa sig vid bruket», samt Fullmäktige allt sedermera funnit sig föranlåtne att för läkare-vårdens besörjande vid Tumba bruk anvisa det medgifna högre arfvodet af 400 r:dr b:ko, hvilket hittills till läkaren utgått under de för åtnjutande deraf bestämda vilkor; men den omständighet, att de läkare, som, på grund af Rikets Ständers ofvanberörde beslut, varit vid Tumba anställda, endast under jemförelsevis kortare tider med befattningen fortfarit, syntes ådagalägga, att aflöningsvilkoren icke voro för tjcnstens innehafvare nog fördelaktige med afseende ä den läkaren nu åliggande skyldighet att minst 2:ne gånger i veckan med bekostande af egen skjuts vid bruket sig inställa, Fullmäktige, enär, under förutsättning af läkarens befrielse från nämnde skyldighet, .svårighet icke torde möta att emot det hittills medgifna arfvodet af 400 r:dr årligen erhålla en skicklig och passande läkare, ansett sig, i enlighet med bruksförvaltarens förslag, böra hemställa, att, med bibehållande af nuvarande årliga arfvode 400 r:dr banko för besörjande af läkarevården vid Tumba, jemte tillsynen öfver brukets förråd af läkemedel, läkaren må befrias från skyldigheten att, under bekostande af egen skjuts, 2:ne gånger i veckan opåkallad besöka bruket, och honom deremot åläggas att, så ofta sådant erfordras, efter kallelse och med begagnande af brukets skjuts, der sig infinna.
Enär erfarenheten ådagalagt, att de för tillgodonjutandet af läkare-arfvodet bestämda vilkor försvårat möjligheten att för längre tid
Aid bruket fästa någon skicklig och . pålitlig läkare, samt härvid i betraktande tages, att utaf dessa vilkor, det ena af läkarens opåkallade inställelse 2:ne gånger f veckan, enligt hvad upplyst blifvit, icke för personalen A id Tumba medförde någon egentlig fördel och således, utan tvekan kunde, såsom endast verkande missbelåtenhet i örten, efter gifvas, samt det andra, eller åliggandet för läkaren att verkställa dessa opåkallad® besök med bekostande af egen skjuts, desto hclldre komme att, dorert nyssnämnda vilkor eftergåfvos, af sig sjelf bortfalla, som för läkarens hemtande till sjukbesök, när sådana påkallats å andra dagar, än de å hvilka läkaren varit förbunden att sig sjelfmant inställa, i allt fall måst begagnas brukets hästar; anser Utskottet
Fullmäktiges ofvanbcrörde hemställan vara på giltiga skäl grundad, och får alltså tillstyrka, Banko-Utskottets Utlåtande, N:o 18. 7 att, med bibehållande af nn varande årliga arfvode 400 r:dr banko för besörjande af läkarevården vid Tumba, jemte tillsynen öfver brukets förråd af läkemedel, läkaren befrias från skyldigheten att, under bekostande af egen skjuts, 2:ne gånger i veckan opåkallad besöka bruket; hvaremot honom skall åligga att, så ofta sådant erfordras, efter kallelse och med begagnande af brukets skjuts der sig infinna.
Ank. till Exp.-Utsk. den 25 Febr. 1854, kl. 1 e. m.
Utlåtande 'öfver ansökningar af prosten 0. U. Arborelius och handlanden E. G. Arborelius om eftergift af öfverränlor å Diskont-län.
Till Utskottet hafva ansökningar blifvit irigifne, dels af prosten 0. U. Arborelius om eftergift och afskrifning af upplupna öfverräntan å ett af honom, mot borgen af handlanden E. G.
Arborelius och hemmansegaren Didrik Veström, i Banko-diskonten upptaget lån å 800 r:dr och dels af handlanden E. G. Arborelius om eftergift af upplupna öfverräntor å ej mindre förenämnda lån, än äfven å de af sistbemälde sökande upptagna, nemligen i Banko-diskonten ett å 1,600 r:dr och ett å 500 r:dr, för hvilka, jemte prosten Arborelius, såsom löftesmän häfta bruksidkaren F.
Göthe för det å 1,600 r:dr och hemmansegaren Didrik Veström för det å 500 r:dr, samt i Handels- och Närings-diskonten ett å 2,600 r:dr, till säkerhet hvarför blifvit hypothiserad prosten Arbor elii skuldsedel å enahanda summa, med borgen af hemmansegaren Didrik Veström; varande till stöd för berörde ansökningar anfördt, af prosten Arbo - Banko- Utskottets Utlåtande, N:o 18. relins, att af de i hans konkurs bevakade fordringar endast
Diskontverkets blifvit till kapitalet godtgjord; att hans öfrige borgenärer afsagd sig deras r;intefordringar samt att det med dem träffade ackord medtoge så stor del af hans löneinkomster, att han nu, vid 63 års ålder, med hustru och fem minderåriga barn, af hvilka det yngsta endast frenne månader gammalt, knappast kunde uppehålla sig och de sina; samt af handlanden Arborelius, att dä han, med yttersta ansträngning och efter medgifvande af öfrige fordringsegare, i första rummet godtgjort sä väl Banko-diskontens som Handels- och Närings-diskontens kapitalfordringar, utkräfvandet af de derå upplupna räntor skulle betaga honom möjligheten att fortsätta sin verksamhet, äfvensom hoppet att i en framtid kunna, om än i ringa man,, godtgöra de större förluster, sorn hans, utan eget förvållande, iråkade obestånd tillskyndat hans öfrige borgenärer.
Af de för Utskottet tillgängliga handlingar är vordet upplyst, att de räntor, för hvilka eftergift sökes, utgöra: för Banko-diskontlånet å 800 R:dr .......
R:dr 109: 16. — a 33 å 1,600 R:dr . t> 155: 6. 10. a 33 å 500 R:dr ....... 35 51:
—- — samt för länet i Handels- och Närings-diskonten å 2,600 R:dr 33 355: 16.
—- eller tillsammans ...........
B:ko R:dr 670: 38. 10. och att samtlige ofvan omförmälde gäldenärcr blifvit i konkurs-tillstånd försatte, innan genom lagsökning kunnat indrifvas
Diskontverkens ifrågavarande, under åren 1849 och 1850 till betalning förfallna fordringar, hvilka genom handlanden Arborelius, som med sina öfrige borgenärer skall hafva träffat ackord, blifvit till kapitalen fullt betalda, dels den 19 April och dels den 26
Maj 1852.
Då de ansökningarne bifogade sysskmianna-bevis styrka, att ingendera af förutnämnde gäldenärers konkursmassor lemnat tillgång till godtgörande af icke förmånsrätt egande fordringar; men handlanden Arborelius visat sig angeläget vara att i verksamhet åter inträda, samt sjelfmant, så snart hans förmåga dertill sträckte sig, godtgjort Banko-diskontens samt Handels- och Närings-diskontens fordringar till fulla kapital-beloppen, hafva direktionerna öfver nämnde verk, uti infordradt Utlåtande, å ansökningarne tillstyrkt bifall.
Vid nu upplysta förhållande samt med fästadt afseende jemväl å de af ej mindre Landshöfdinge-embetet i Stora Kopparbergs län, än domaren och kronofogden i orten afgifna och till Utskottet öfverlemnade intyg, att det obestånd, handlanden E. G.
Arborelius iråkat, icke varit en följd af misshushållning eller bristande omvårdnad och tillsyn i förvaltningen af hans angelägenheter, utan fast heldre finge sökas uti ofördelaktiga konjunkturer och oförutsedda förluster; att han med arbetsamhet och omtanka, genom anställda odlingar och jernhand teringens - Ranbo-Utskottets Memorial, N:o 19. 9 teringens utvidgning åt allmogen inom
Elfdahls socken beredt ökade och förbättrade näringstillfällen, samt att lians verksamhet, sådan den kommit till länsstyrelsens kännedom, och hvarmed han ännu efter förmåga och tillgång fortfore, på näringarne och folkets bergnings-förmåga inom nämnde socken öfvat ett gagnande inflytande; finnér Utskottet sig ega skäl hemställa, att de å ofvan upptagna fyra lån upplupna räntor, tillsammans utgörande 670 r.dr 38 sk. 10 r:st banko, måtte eftergifvas och få afskrifvas.
Res tr nation: afEiksdags-fullmäktigen Dan.
Danielsson från Jönköpings län:
Oaktadt alla de ömmande skäl, som tala för förenämnde afskrifning, anser jag icke med mitt riksdagsmanna-kall förenligt att tillstyrka afskrifningar af lån eller räntor, hvilka Banken eger utsigt att utbekomma.
Jag anser mig icke värdigt att eftergifva något af statens eller Bankens medel.
Dessutom blefve det ett högst vådligt prejudikat om Höglofl.
Utskottet ens börjar beträda den banan att tillstyrka afskrifningar på så nya lån, som ifrågavarande.
Jag reserverar mig mot tillstyrkandet.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 25 Febr. 1854, kL 1 e. m.
Memorial, i anledning af erhållen återrcmiss af Utlälandet N:o 9. Banko-Utskottets Utlåtande N:o 9, öfver en af guld- och silfverarbetaren P. G.
Fernlund gjord ansökning om ersättning för å Banko-auktion inköpte Bih. till R.
Brot. 1S53 £ 1854. 6 Sami. 1 Afd. 7 Haft. * 10 Banko-Utskottets Utlåtande, N:o 20. panter, hvilka sedermera befunnits vara af oädel metall-komposition, är, enligt Utskottet tillhandakomne protokolls-utdrag, under den 8 dennes, bifallet af Ridderskapet och Adeln samt Preste- och Borgare-stånden, hvaremot Bondeståndet, likmätigt protokolls-utdrag af samma dag-, nämnde Utlåtande återremitterat.
Som emedlertid, i frågor af förevarande beskaffenhet, tre Stånds sammanstämmande mening utgör Rikets Ständers beslut ; anser Utskottet,, under åberopande af 49 § 3 mom. i Riksdagsordningen, Bonde-ståndets återremiss icke föranleda till någon vidare åtgärd.
N:o 20* * Ank. till Exp.-Utsk. d. 25 Febr, 1854, kl. 1' e. nr..
Ullätande, i anledning af väckt fråga deromr att Filialbanksassignationer må betraktas lika med de af Låne-kontoren utfärdade assignationer.
Uti en inom Preste-ståndet väckt och till Utskottet hänvisad motion har professoren ,/. M. Agardh anfört att, då de vid förra riksdagen bildade
Filialbanker kunde betraktas såsom under-afdelningar af Rikets Ständers bank, borde deras på Riksbanken utställda assignationer, hvartill de af denna erhålla blanketter, lika med dem, sorn af låne-kontoren utfärdas, äfven behandlas på samma sätt, sorn de af låne-kontoren utfärdade assignationer; men att enär detta likväl för närvarande ej vöre fallet, emedan Filialbankernas assignationer icke emottagas i Bankens låné-kontor vid omsättning eller inbetalning af lån derstädes, professoren finge föreslå följande tillägg till mom. litt. i uti 21.1g af nu gällande Banko-reglemente: »dessa assignationer böra betraktas lika med de af Banko- U/skuttets Utlåtande, N:o 20. 11 Iåne-kontoren utfärdade och sålunda af låne-kontoren vid omsättning eller inbetalning af lån emottagas.ff Banko-fullmäktige, till hvilkas utlåtande ifrågavarande motion blifvit öfverlemnad, hafva yttrat, att då Filialbank, enligt 211 § mom. litt. k i Bankoreglementet, endast erlägger 3 procent för de belopp, som lyftas å dess i Rikets Ständers bank egande kreditiv, och sålunda åtnjuter den förmån, att ränta å de på kreditivet dragna medel icke beräknas förr, än från och med den dag assignation i Riksbanken till inlösen företes; så och enär den af motionären föreslagna tillåtelse, hvilken, såsom blifvande af fördel egentligen för Filialbanker inom eller i närheten af de orter, hvarest låne-kontor linnas inrättade, följaktligen komme att gagna olika för olika Filialbanker, skulle icke allenast leda dertill, att ifrågavarande assignationer i stället att, såsom meningen varit, så fort som möjligt ingå till Riksbanken, blefve under jemförelsevis längre tid löpande i rörelsen, hvarigenom den obetydliga räntevinst Riksbanken å omförmälda kreditiv för närvarande erhåller, än vidare skulle förminskas, utan äfven ytterligare underlätta den, enligt Fullmäktiges åsigt, i så hög grad skadliga utvägen att kunna använda ett vid ena låne-inrättningen upptaget lån till omedelbar omsättning eller liqviderande af förfallen skuld vid den andra, utan att dessa inrättningars
Styrelser om dylika företag egde kännedom, ansågo Fullmäktige sig böra å motionen afstyrka bifall.
Utskottet har, vid öfvervägande af det gjorda förslaget, icke kunnat instämma i de af Fullmäktige för detsammas afstyrkande anförda skäl.
Emottagandet i låne-kontoren af Filialbanks-assignationer förutsätter ingalunda att dessa assignationer skola erhålla längre omloppstid än nu är händelsen.
Tvärtom torde det kunna antagas' att, då vederbörande låne-kontor icke böra utgifva andra medel än det i riket fastställda gångbara mynt, samt egna assignationer, Filialbanks-assignationer, hvilka följaktligen måste från lånekontoren till Banken insändas, skyndsammare komme att ingå till Banken, hvarigenom omloppstiden förminskades.
Den af Fullmäktige befarade lättade möjlighet att upptaga lån hos en, för att betala skuld hos annan låne-inrättning, synes ej heller vara förtjent af uppmärksamhet.
Vinglaren, vet nog att, under alla förhållanden, finna medel för anlitande af de låne-anstalter, som stå honom till buds och för affärsmannen böra svårigheter och oformligheter i rörelsen undanrödjas.
På grund häraf och enär i betraktande af de kontroller, hvarunder assigneringen på Rikets Ständers bank af vederbörande Filialbanker verkställes, öfverassignering icke kan antagas komma i fråga samt för allmänna rörelsen fördel skulle beredas derigenom att Filialbanks-assignationer finge i Bankens låne-kontor emottagas, hemställer Utskottet, 12 Ti ani; o-UlWeotfets Utlåtande, N:o 21. att de af Filialbanker utfärdade assignationer må vid inbetalningar till låne-kontoren af lån och räntor betraktas lika med låne-kontorens egna assignationer.
Skolande Utskottet, r händelse af bifall härtill, framdeles föreslå den förändring eller det tillägg i de reglementariska föreskrifterne för Iåne-kontorens förvaltning, som i följd häraf kommer att erfordras.
Stockholm den 24 Februari 1854» R eser ration: af hr Mannerskantz,, C. yl.:
Jag reserverar mig deremot, att Utskottet i särskildt betänkande besvarar denna motion, hvilken, då den angår en af de flere till Bankens och landets sedelrörelse hörande vigtiga frågor, deröfver det åligger Utskottet, att utlåtande framdeles till Riksens Ständer afgifva, efter min åsigt, hade bordt i ett sammanhang med dessa frågor af Utskottet behandlas och Riksens Ständers pröfning underställas.
Uti denna reservation hafva instämt: Herrar Bogeman, C. A. samt ti. A.
Almgren och J. F. Ekenman.
Ank. till Exp-Utsk. den 25 Febr. 1854, kl. 1 e. m.
Utlåtande, i anledning af vaktmästaren vid Tumba, J. F. Forslunds ansökning om löneförhöjning.
Den för besörjande af Tumba bruks angelägenheter i Stockholm antagne vaktmästare, ./. F. Forslund, har, uti en till Banko-fullmäktige ingifven skrift, Bcnho-Utehoitets Utlåtande, N:o 31.
13 under åberopande af dervid bifogade tjenstebetyg, anhållit att, med afseende å den betydliga tiflökmhg: i göromål, som uppstått sedan han år 1841 emottog berörde tjenst, hvarmed följde en kontant uppbörd af ända till 70,000 r:dr om året, och då andre bokhållaren vid Tumba, hvilken nu mera jemväl bestrider den derstädes förut anställde vaktmästarens åligganden, åtnjuter, utom andra förmåner, 500 r:dr i årlig lön, ehuru hans göromål hvarken skulle vara mera ansvarsfulla eller mödosamma, än de, som med vaktmästare-tjensten i Stockholm äro förenade, Forslund kunde beviljas skälig förhöjning uti innehafvande lönevfkor, utgörande endast 280 r:dr i kontant lön. jemte 2 lispund talgljus oell 3 famnar ved ärligen.
I häröfver afgifvet Utlåtande, har brukets förvaltare, docenten ./. Samzelius, med vitsordande, att den tjenst, Forslund innehar, är mycket tidsödande samt påkallar stor ordentlighet och noggrannhet, äfvensom att, så vidt förvaltaren under sin tjenstetid varit i tillfälle bedöma, Forslund på ett berömvärdt sätt fullgjort sina åligganden, föreslagit, att, med bibehållande af nuvarande anslag i ljus och ved, lönen måtte, frän och med detta års början, förhöjas till 400 r:dr, efter är räknadt; och hafva Fullmäktige, med afseende å det ansvar, som åtföljer ifrågavarande tjenst, hvars innehafvare, enligt den för honom utfärdade instruktion, är pligtig, bland annat, att verkställa alla utbetalningar, hvilka honom af Bruks-styrelsen uppdragas, vid handlingarnes öfverlemnande till Utskottet. uti afgifvet Memorial, hemställt, att lönevilkoren för brukets vaktmästare i Stockholm måtte, i öfverensstämmelse med bruks-förvaltarens förslag, bestämmas.
Efter öfvervägande af hvad till stöd för den gjorda ansökningen sålunda förekommit, och då löne-vilkoren för ifrågavarande vaktmästare-tj enst icke kunna anses motsvara de dermed förenade åligganden, samt Bankens egen vaktmästare, förutom fria husrum och nödig vedbrand, åtnjuter en årlig löne-inkomst rf 400 r:dr b:ko, har Utskottet ansett sig böra tillstyrka, att årliga lönen för Tumba bruks vaktmästare i Stockholm må, från och med innevarande års. början, från 280 r:dr till 400 r:dr banko förhöjas-, med bibehållande af de nämnde vaktmästare anslagne 2 lispund talgljus och 3 famnar ved årligen.
Stockholm den 24 Februari 1054. 14 Banko-Utskottets Utlåtande, N:o 22.
IN:o 22.
Ank. till Exp.-Utsk. den 25 Febr. 1854, kl. 1 e. ro.
Utlåtande, i anledning af enkan Anna Catharina Asps ansökning om hyre s-ersättning.
Uti en till Banko-fullmäktige ingifven, till Utskottet ställd ansökning, har enkan Anna Catharina Asp anhållit att, enär hennes man, vaktmästaren i Banken Johan Abraham Asp den 21 Juli nästlidet år med döden afgått, och således endast 9 dagar felats, för att enkan skulle vara berättigad till åtnjutande af ett halft års hyresbelopp, henne måtte beviljas en liyres-ersättning af 66 r:dr 32 sk. banko; varande till stöd för berörde ansökning anfördt, att, genom vaktmästaren Asps sjukdom under de fem månader, som närmast föregingo hans dödsdag, tillgångarne i boet blifvit helt och hållet medtagne, samt att
Asp uti 33 års tid tjenat Banko-verket.
Då numera aflidne vaktmästaren Asp, hvilken den 30 Juni 1838 befordrades till vaktmästare i Banken, i denna egenskap, jemlikt 35 § af Bankoreglementet, åtnjutit, utom lön på stat, fria husrum och nödig vedbrand, samt hans enka, till följd af mannens inträffade död, den 1 sistl.
Oktober mäst lemna den bostad inom Bankohuset, som varit af henne och hennes man i lifsti den hyresfritt begagnad, har Utskottet, med afseende å den fattigdom, hvaruti, efter hvad Under-styrelsen upplyst, enkan Asp med fem oförsörjda barn sig befinner, velat, på sätt Fullmäktige tillstyrkt, hos Rikets Ständer hemställa, att ett understöd af 66 r:dr 32 sk. banko måtte enkan Anna Catharina Asp för en gång af Bankens medel beviljas.
Banko-Utskottet» Utlåtande, N:o 23. 15 N:o 23, Ank. till Exp.-Utsk. d. 25 Febr. 1854, kl. 1 e. m.
Utlåtande, i fråga om afskrifning af i stycken från Läne-kontoret i Malmö utgifna diskontlån.
Rikets Ständers år 1852 församlade Revisorer för granskning af Malmö
Lånekontors räkenskaper och förvaltning hafva hemställt, att följande fyra till Lånekontorets osäkra fordringar hänförda lån, uppgående till ett sammanlagdt återstående kapitalbelopp af 774 r:dr 40 sk. 3 rst. mätte, då för dem icke kunde vara att förvänta någon godtgörelse, få utur räkenskaperne afskrifva*,- nemligen Lånet C. Wewentzow, förfallet 1826, hvarå i kapital återstå R:dr 189: 36. — 5, dito „ „ ., 266: 40. — „ N. Pettersson 1832, „ „ 150: — — „ Lars Andersson 1835, . „ „ 168: 12. 3.
I anledning häraf har Utskottet från Direktionen öfver Lånekontoret infordrat utlåtande rörande närmare beskaffenheten af dessa lån; och som Utskottet deraf inhemtat, att, med undantag allenast af ene löftesmannen lör sistnämnda lån, Ola Jönsson i Westra Karaby, hvilken ännu möjligen lefver, ehuru någon upplysning om hans vistelseort icke kunnat vinnas, efter det han för liera år sedan, medellös, från orten afvikit, samtlige öfrige för lånen ansvarige gäldenärer i utfattigt tillstånd aflidit, finnér Utskottet sig böra hemställa, att ofvan omförmälda 4 stycken lån måtte till deras återstående belopp, r:dr 774: 40 sk. 3 rst. banko få utur Lånekontorets räkenskaper afskrifvas.
Stockholm den 24 Februari 1854. 16 Banko-Utskottets Utlåtande, N:o 24.
N:o 2$.
Utlåtande, i anledning af vackt motion om uigifvande från Banken af 10,000
Skottes sterbhus-dclegare.
Från Bonde-ståndet har till Utskottets behandling blifvit, genom protokolls-utdrag af den 4 sistlidne Januari, remitterad en af Riksdagsfullmäktigen Johan Jakob Rutberg från Norrbottens län väckt motion, hvaruti han, —med åberopande af Banko-utskottets vid sednaste riksdag under N:o 51 afgifna Utlåtande i anledning af en utaf Riksdagsfullmäktigen ,/. SJ. Zetterberg dä väckt motion om utgifvande från Banken af ett belopp, stort 20,002 r:dr, jemte ränta från den 14 Mars 1844, till aflidne kapitenen Erik Skottes sterbhus-delegare, såsom ersättning flir den förlust, som, ■enligt motionärens förmenande, skall blifvit dem tillskyndad genom förvållande af de tjenstemän, hvilka år 1809, vid försäljning å Banko-auktion af säteriet Eketorp, ^ mantal, säteri-ladugården Samuelsås, i mantal, och frälsehemmanet Sadelmakarekrogen, ^ mantal, utgjort Bankens kommissariat, — yrkat, att, då Utskottet, genom detta Utlåtande, refter den mest noggranna utredning af förhållandena, såsom någon godtgörelse åt kapiten Skottes sterbhus-delegare för den betydliga förlust, de oförskyldt fått vidkännas, och med afseende å Bankens medverkan till första försäljningen,* tillstyrkt, att ett belopp af 10,000 r:dr skulle till bemälde sterbhus-delegare utbetalas; men detta Utskottets tillstyrkande icke lyckats vinna Rikets Ständers bifall, utan frågan genom 2:ne
Stånds afslag vid sista riksdagen förfallit, samt motionären funnit sig af rättvisa och billighet manad att densamma ånyo upptaga, en sådan godtgörelse, sorn den af Utskottet vid sednaste riksdag tillstyrkta, på de uti Utlåtandet N:o 51 utvecklade grunder, måtte, med 10,000 r:dr banko, utaf Bankens medel kapitenen Skottes sterbhus-delegare tilldelas.
Den fullständiga utredning detta ärende, genom ofvan åberopade, af Ridderskapet och Adeln samt Bonde-ståndet afslagna, Utlåtande erhållit, medgifver Utskottet, att, så vidt sådant i detta mål varit möjligt, i korthet framställa förhållandet med förevarande ersättnings-fråga.
Säterierne Banko-Utskottets Utlåtande, N:o 24. 17 i Säterierne Norra och Södra Lisma samt frälsehemmanet Upsala, med Eketorp, Samuelsås och Sadelmakarekrogen voro tillsammans ett fideikommiss sedan är 1791.
Uti Norra och Södra Lisma samt Upsala hade