Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Direktionens tanke, dertill fordrades, alt den summa, pä hvilken Svenska Statens garanti för ränta och amortering beviljats, blefve höjd till likhet med hvad som kunde förutses och beräknas blifva den verkliga kostnaden för en jernvägs-anläggning af den längd och beskaffenhet, som Köping-Hult-banan, eller från omkring 500,000 till 750,000 R;dr R:mt per mil, deruti inberäknade kostnaderna för rörelse-materiel och verkstäder, äfvensom att den garanterade räntan höjdes till ett belopp, lämpadt efter nuvarande tidsomständigheter eller från 5 proc. under 40 år till 6 proc. under samma tid, hvaruti, likasom förut, skulle innefattas årlig amortering af aktie-kapitalet, så att detsamma vore till fullo betäckt vid garanti-tidens eller de 40 årens förlopp, då jernbanan med alla dess tillhörigheter borde utan lösen tillfalla Staten; på grund af hvilket allt, och då Direktionen dessutom funnit stora svårigheter för aktietecknings erhållande uppkomma derigenom, att i slats-garautien den efter minimum af kostnad för jernvägen beräknade, garanterade summan icke gjorts till sitt belopp bestämd, utan endast blifvit upptagen såsom ett maximum, som, i händelse af byggnads-kostnadernas utgående med mindre belopp, skulle dertill nedsättas, men icke i något fall kunde öfverskridas, Direktionen i underdånighet anhållit, att Kongl. Majit täcktes (ill Rikets Ständer göra Nådig framställning derom, att, jemte det arbetstiden förlängdes intill 1860 års slut, Svenska Statens garanti måtte beviljas Kongl. Svenska Aktie-bolaget för jernväg mellan Köpiug och Hull för en årlig netto-inkomst af dess jernvägs-anläggning under 40 år efter 6 proc. å anläggnings-kapitalef, beräknadt för 14 2/*:^els mil till 11 millioner Ridr Rimt; i sammanhang hvarmed
Direktionen i underdånighet hemställt, huruvida icke, med anledning af Kongl. Majits till Rikets Ständer framställda plan för nordvestra Stats-sfam-banan, det torde finnas lämpligt att staden Christinehamn blefve, i stället för Hult, utsedd till Bolagets jernbanas ändpunkt vid Wenern, i hvilket fall vid Stats-garantiens beviljande behörigt afseeude borde fästas på det högre miltalet och deraf uppkommande större anläggnings-kostnader.
För den händelse åter, att hvarken förhöjd garanti eller andra motsvarande förmåner blefve af Svenska Staten Bolaget beviljade, hade
Direktionen i underdånighet (illkänuagifvit, att Direktionen icke såge någon annan möjlighet till skyndsamt fullbordande af ifrågavarande stora och vigliga kommunikations-led, än att Staten af Bolaget inköpte dess Ståts-Utskottets Utlåtande N:o 2G0. 7 egendom och sjelf fullbordade arbetet; anhållande Direktionen slutligen atl, om Svenska Staten hvarken skulle vilja köpa Bolagets egendom eller gifva detsamma erforderligt understöd till jernvägens fullbordande, Bolaget åtminstone måtte varda bibehållet vid alla öfriga detsamma tillförsäkrade förmåner och rättigheter, jemte erkänd besiltnings-rätl (ill den egendom Bolaget med sina penningar förvärfva!, samt dessutom förklaras berättigad! att omedelbart återbekomma återstoden af de, jemlikt Bolagets med Staten afslutade kontrakt, i Kongl. Maj:ts och Rikets, Stats-kontor nedsatta medel: — Och har, vid pröfning af detta ärende, Kongl. Maj:t, enär, med hänsigt till den af Kongl. Maj:t till Rikets Ständer vid innevarande Riksdag framställda och af Rikets Ständer i vissa delar godkända plan för sträckningen af Statens jernvägar, den af Kongl. Svenska Aktie-bolaget för jernväg mellan Köping och Hult numera mellan Arboga och Örebro färdigbyggda jernbanans vidare fortsättning i vestlig riktning emot Hult eller Christinehamn icke kunde antagas komma att för Staten blifva af det gagn, som motsvarade äfventyret af den i betydlig mån utsträckta ränte-garanti, hvilken af Bolags-direktionen blifvit ifrågasatt, ansett Sig sakna anledning att hos Rikets Ständer förorda Bolags-direktionens i berörde afseende framställda begäran, äfvensom Kongl. Majrt fann hvad
Direktionens ansökning för öfrigt innehölle icke vara af beskaffenhet att påkalla annan åtgärd från Kongl. Maj:ts sida än att, då Bolags-direktionens ofvanberörde den 23 September 1856 ingifna underdåniga ansökning blifvit af Kongl. Maj:t till Rikets Ständer öfverlemnad, på det pröfvas måtte, huruvida densamma borde till något deras beslut föranleda, Kongl. SVIaj:t, i enahanda ändamål, till Rikets Ständers Stats-Utskott i Nåder öfverlemnat förevarande underdåniga ansökning, med hemställan dervid, om ej, derest Rikets Ständer icke funne skäl alt bifalla hvad af Bolags-direktionen blifvit i öfrigt begärdt, Rikets Ständer ansåge det med billighet öfverensstämmande samt ville medgifva, att det hos Statskontoret qvarstående belopp, 150,000 R:dr Banko, utaf den, enligt §. 4 i Bolagets oktroy, nedsatta summa finge af Bolaget, utan afseende på dess underlåtenhet att inom stadgad tid fullborda jernvägs-anläggningen, återlyftas. Sedan under nyssnämnde November månad och få dagar efter afgifvandet af Direktionens sistberörde underdåniga ansökning, underrättelse ingått om den oväntade och högst bekymmersamma utsträckning af den allmänna Europeiska penniuge-krisen, som vid nämnde tid i England inträffat, hade, i anledning deraf, Direktionen, under erinran, hurusom tillgångarne lill bekostandet af jernvägs-anläggningen mellan Köping och Hult till hufvudsaklig del blifvit från England anskaffade, men under den dåvarande penningeställningen hvarken några remisser'från detta land kunde förväntas eller
Direktionen genom andra åtgärder anskaffa tillräckliga medel för bestridandet af de utgifter, som erfordrades icke allenast för arbetets fortsättande på de ännu ej fullbordade delarne af jernvägen, utan ock för att bringa den redan till trafik upplåtna delen af banan i ett fullt ändamålsenligt skick, hos Kongl. Maj:t i underdånighet förnyat sin ofvan omförmälda anhållan, att Kongl. Maj.t täcktes låta till Bolaget återställa de till säkerhet för arbetets utförande i Kongl.
Stats-kontoret depoaerade och ännu innestående medel; — 8 Stats-Utskotlets Utlåtande N:o 260. hvilken underdåniga ansökning Kongl. Maj.t under den 24 November låtit till Stals-U(- skottet öfverlemna.
De af Bolags-direklionen sålunda hos Kongl. Majit gjorda och förnyade framställningar i ändamål att återbekomma ofvanberörde depositions-medel, hade emellertid föranledt ett för jernvägs-anläggningen intresseradt samhälle — Köpings stad — afl. till bevakande af sina rättigheter och anspråk emot Bolaget, vidtaga åtgärder i motsatt syftning.
Denna Stads Magistrat och Borgerskaps Äldste inkoramo nemligen under påföljande
December till Kongl. Majit med en underdånig ansökning, hvilken Kongl. Majit jemväl behagat öfverlemna till Stats-Utskottef, och hvaraf hufvudsakligen inhemtas, att mellan Köpings stad och Direktionen blifvit träffadt ett ömsesidigt aftal om vissa åtgärder och arbeten, som borde genom stadens försorg och på dess bekostnad vidtagas mot af Direktionen ingången förbindelse att leda jernvägen upp till
Köpings stad och der förlägga jernvägs-stationen enligt upprättad plan, som dock underställdes Kongl. Majits granskning och sedermera äfven vann Nådig fastställelse.
— Direktionens fordringar syntes visserligen betungande för detta samhälle, men hoppet om ökad rörelse och deraf härflytande större inkomst för staden samt om utvidgade tillfällen till förtjenst för innevånarne hade öfverröstat betänkligheterna, och, efter det staden förgäfves sökt att af Direktionen utverka en skälig förmedling i de uppgjorda vilkoren, enligt hvad Direktionens protokoll för den 13 November 1853 utvisar, hade dessa byggnads-arbeten blifvit företagna och med dryga uppoifringar å stadens sida fullbordade.
Att Jernvägs-bolaget eller dess Direktion skulle vilja eller kunna undandraga sig de å Bolagets sida åtagna förpligtelserua att vid staden Köping anlägga jernvägs-station och förbinda den med bansträckan till Örebro, hade man icke kunnat föreställa sig, helst det uti 4 § af Bolagets privilegium stadgade förbehåll om nedsättning af en större summa penningar innan jeruvägs-arbetet finge (aga sin början, hvilken summa skulle anses till Svenska Stats-verket förverkad, i händelse jernvägs-anläggningen icke af Bolaget inom föreskrifven tid fulländades, måste antagas hafva för ändamål att, utan behof af tvist med Bolaget om skadestånd, försäkra sig om en tillgång, hvarmed såväl det allmänna som kommuners och enskilda personers af Bolaget föranledda uppoffringar och, genom dess underlåtenhet att uppfylla ingångna förbindelser, vållade förluster skulle kunna godtgöras.
På grund häraf, och då äfven Rikets Ständer, vid den år 1854 medgifna prolongation af Bolagets privilegium, fästat det vilkor, att jernvägen innan 1S55 års slut borde vara fulländad och till allmän trafik öppnad mellan Örebro och Köping, såvida Bolaget skulle ega tillgodonjuta den beviljade ränte-garantien och få lyfta de deponerade medlen, hade sökanderne, som ansågo Köpings stad, hvilken fullgjort alla sina förbindelser till Bolaget, ega välgrundade anspråk på ersättning för sina i detta afseende gjorda uppoffringar, i underdånighet anhållit, det Kongl. Majit täcktes i Nåder föreskrifva, att af den i Kongl.
Stats-kontoret deponerade summa skulle innehållas så stor del, som svarade emot dessa kostnader och att, intilldess Bolaget fullgjorde sin åtagna förbindelse att leda jernvägen till Köpings Sta/s-Utskottete Utlåtande Nho 200.
9 Köpings siad och derå öppna trafik, sladen måtte berättigas att, såsom ersättning för de ränte-belalningar. staden finge vidkännas å de till arbetets utförande upplånta medel, åtnjuta intresse å det innehållna beloppet, som på lämpligt sätt torde kunna göras räntebärande, samt slutligen att detta belopp mätte staden såsom skadestånd tillfalla, derest icke bolaget inom någon föreskrifven kortare lid sin förpligtelse emot sladen fullgjort; — varande omförmälda af Köpings stad bestridda utgifter till inköp och expropriation af behöfliga stations-, magasins- och hamnplatser, anläggande af skeppskaj och lastbrygga m. m. uti den underdåniga ansökningen upptagna till ett belopp af 40,648 Ridr 16 sk.
B:ko, deruti dock inberäknats 13,333 R.dr 16 sk. af del stats-anslag å 40,000 Ridr, som tili upprensning af Köpings å blifvit staden beviljadt med skyldighet att deraf återbetala en tredjedel.
Slutligen har meranämnde Bolags-direktion uti en den 21 nästiidne
December afbiten underdånig skrifvelse — jemte erinran, hurusom
Direktionen, vid afgifvandet af sin här ofvan anförda underdåniga ansökning af den 1 1 förutgångne November, om förhöjd stals-garauti, ännu icke erhållit aktie-egarnes bemyndigande att till försäljning erbjuda bolagets egendom och således endast alternativt kunnat framställa sin åsigt om ändamålsenligheten af att Svenska Slaten inlöste jernvägen — efter dertill numera vid bolagsstämma den J5 December meddeladt uppdrag, till Kongl.
Maj:t framfört bolagets underdåniga erbjudande om försäljning (ill Svenska Staten af ifrågavarande jernväg med all dertill hörande egendom, såsom jord, byggnader, verkstäder och materiel af hvilken beskaffenhet som helst och alla bolagets förmåner och rättigheter, antingen emot ett till Fem millioner Riksdaler Bankomynt bestämdt visst pris, eller mot pris, åsatt etter värdering, med 25 procenttillägg, pä det sätt som uti §. 11 af Kongl. Majlis
Nådiga privilegium för bolaget af den 13 November 1852 föreskrifves, och ernof betalning antingen i kontanta penningar elier i Svenska stals-obligaiioner till samma värde som försäljnings-summau; — hvarjemte
Direktionen, förden händelse att Kongl.
Majit skulle finna någon inlösning till Svenska Staten af Köping-Hults jernväg med dertill hörande egendom icke böra ske, dels förnyat sin underdåniga anhållan om beviljande afen förhöjd ränte-garanli för bolaget, dels ock i underdånighet anmält, alt om Kongl. Maj:t skulle i Nåder anse en utsträckning af bolagets jernväg till Christinehamn och deraf följande förändring i dess riktning böra ega runi, Direktionen för sådant fall blifvit af aktie-egarne vid bolagsstämma bemyndigad att förklara bolagets beredvillighet att derpå ingå, emot det af Direktionen i förenäinnda underdåniga ansökning af den 11 November framställda vilkor, eller att, i detta fall den summa, på hvilken Statens ränle-garanli beviljades, btefve förhöjd i förhållande till den ökade våglängd, sorn genom en sådan förändring skulle uppkomma; — varande äfven denna Direktionens underdåniga framställning af Kongl. Majit öfverlentnad till Stats-Utskottet, för alt i sammanhang med Kongl. Majlis Nådiga Skrifvelse den 13 nästförulgångne November blifva underställd Rikets Ständers pröfning.
4 Sami. 1 Af A. 4 Band. 20 Haft. 2 10 Statg-Utskottets Utlåtande N:o 260.
Förr äu Stats-Utskollet, i anledning af nu anförda serskilda förslag och framställningar, meddelar slit yttraude till Rikets Ständer, har Utskottet trott sig böra i korthet erinra om de utaf Kongl. Maj:t och Rikets Ständer, angående utförandet af jernvägs-anläggniugen mellan Köping och Hult, förut föreskrifna bestämmelser, hvilkas tillämpning måste ifrågakomma vid bedömandet af bolagets närvarande ställning i förhållande till Svenska Staten.
Hvad härvid angår de jernvägs-bolaget tillerkända rättigheter och förmåner, torde Utskottet endast behöfva hänvisa till hvad Kongl. Maj:ts Nådiga Privilegium för ifrågavarande aktie-bolag af den 13 November 1852 i delta hänseende innehåller, med erinran derjemte, att ehuru dessa rättigheter och förmåner blifvit af bolaget en gång förverkade, Rikets sednast församlade Ständer dock medgifvit bolaget att fortfarande desamma tillgodonjuta emot det af Direktionen föreslagna vilkor af ett års förlängning uti den från början stadgade tid för arbetets fullbordande.
Sedan äfven denna tid med slutet af år 1856 tilländagå!!, ulan att jernvägs-anläggningen blifvit fulländad, har derigenom all ansvarighet från Statens sida för den under nyssnämnde vilkor beviljade ränte-garanti, enligt 13 §. af bolagets åberopade privilegium, helt och hållet förfallit, och bolaget, jemlikt 4 §. af samma privilegium, till Slaten förverka! det vid 1855 års slut i Kongl.
Stats-kontoret iunestående belopp af de till säkerhet för jernvägs-byggnadens utförande derstädes nedsatta medel, hvarjemte äfven bör iakttagas, att, på grund af 11 §., Svenska Staten måste fortfarande anses berättigad att när som helst i föreskrifven ordning inlösa vare sig den nu färdiga delen af banan eller hela jernvägs-anläggningen mellan Köping och Hult, om och när den framdeles varder fulländad.
Häraf visar sig således, hvad
Direktionen i sina särskilda ansöknings-skrifte: äfven medgifvit att de från bolagets sida nu gjorda framställningar om ytterligare understöd af Statsverket för denna jernvägs-anläggnings fullbordande åtminstone icke grunda sig på något rättsanspråk emot Svenska Staten, enär upphörandet af de förmåner, hvilka från början varit bolaget tillförsäkrade, desto mindre kan föras Staten lill last, som den en gäng medgifvit, att bolaget finge återinträda uti sina redan förverkade rättigheter; — men ehuru delta förhållande torde vara allmänt erkändt, har Utskottet emellertid af ofvan omnämnda, inom
Riks-stånden afgifna yttranden i denna fråga erfarit, att åtskillige talare derstädes framställt och förfäktat den åsigt, att Staten, fastän numera icke lagligen förbunden till någon ansvarighet för denna jernvägs-anläggning, dock skulle, på grund af billighets-skäl och bevekande omständigheter, anses förpiigtad att ytterligare bidraga till företagets fullbordande, samt att det icke vore Staten värdigt att emot ifrågavarande jernvägs-bolag påyrka en sträng tillämpning af gällande ansvars-bestämmelser, enär detta bolag genom olyckor, hvilka ej kunnat förutses, blifvit urståndsatt att fullgöra sina förbindelser samt derföre icke borde hafva förverkat den välvilja från det allmännas sida, hvarmed detta byggnads-företag från början blifvit omfattadt.
Stats-Utskottet föranlåtes härvid erinra om den grundsats, Utskottet vid ilere föregående tillfällen sökt göra gällande, nemligen att det måste anses vara af synnerlig Stats-Utskottets Utlåtande N:o 260.
11 vigt för det allmänna, att de vilkor och föreskrifter, som vid beviljandet från Statens sida af ej mindre egentliga anslag eller låne-understöd än andra bidrag eller förmåner, blifvit antagna och fastställda, varda noggrant iakttagna, så alt befrielse från Ingångna förbindelser ej utan högst giltiga skäl må medgifvas.
Angelägenheten af att denna grundsats vinner tillämpning, äfvensom de menliga följder ett motsatt förfarande skulle medföra, torde ock numera vara så allmänt insedda, att Utskottet här icke behöfver derom vidare utlåta sig.
»lil ÄNG TILL SålHUMO IMSMöåHDBHS PROTOKOLL VID liantlina Riksdagen 1 Sliirkliolm Aren 1850 och 1851.
FJERDE 81TI!il\(Ji:\. 1
Arik. till Exp. Utsk. d. 28 April 1851 kl. 1 e. m.
Utlåtande, angående ett hegardt lån Jör fullbordandet af lasarettsbyggnaden i Lund.
(R:gds. slfd.)
Med anledning af direktionens öfver läns-lasarettet i Lund samt dermed förenade kurhus, institutum clinicum och barnbördshus i underdånighet gjorda anhållan om ett amorteringslån af 40,000 R:dr, emot 3 eller 4 procents ränta samt 1 eller 2 procents årlig kapitalafbetalning, för fullbordande af en, enligt medicinska fakultetens yrkande och vederbörande revisorers anmaning, företagen nybyggnad, hvarigenom ej allenast ett af behofvet högt påkalladt utrymme för 108 nya sjuksängar, utan äfven nödig läkarevård för sjuke studerande samt ett för kliniska undervisningens fullständighet erforderligt, lättadt tillträde för febersjuka, skulle komma att beredas, — har Kongl. Majit, uti nådig proposition af den 10 nästlidne Januari (införd under N:o 42 i lista samlingen af hillänget till Riksståndens protokoll), föreslagit, att sagde lån måtte beviljas på de vilkor, Rikets Ständer, i betraktande af direktionens härom framställda förslag, kunde finna skäl bestämma.
Efter erhållna remisser å högstberörde nådiga proposition har Stats-utskottet förskailät sig del af denj angående ifrågavarande lån i underdånighet gjorda ansökning; af hvilken Utskottet inhemtat, att, sedan Rikets Ständer under sistförlidna riksdag förklarat sig, i anseende till statsverkets dåvarande obetydliga tillgångar, icke kunna bevilja ett sökt och af Kongl-, Majit då förordad t dylikt lån å 75,000 Ridr för hela den nya lasarettsbyggnadens uppförande, i enlighet med derför i nåder fastställd) plan, hade denna nybyggnad visserligen blifvit inBih. till II St.
Prat. 1850 & 1851. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 1 Haft. 1 0 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 112. skränkt till den numera uppförda vestra flygeln; men de för inredningen häraf oell barnbördshusets nödvändiga utvidgning, jemte inventarier, äfvensom gamla lasarettsbyggnadens sammanbindning med nämnde flygel erforderliga kostnader skulle i allt fall öfverstiga de tillgångar, hvilka direktionen egde att härtill disponera.
Då de under direktionens förvaltning ställda årliga inkomster, — bestående af ränteafkastningen 1,346 R:dr 22 sk. 4 r:st. utaf donerade kapital, den till 15,125 R:dr beräknade kurhusafgiften inom Malmöhus län, lösen för de lill institutum clinicum anslagna kyrkoinspektors-tunnor, 205 tunnor 164 kappar råg och 11 tunnor 194 kappar korn, jemte arrende-spanmål, 91 tunnor, äfvensom legosängs-afgifter samt åtskilliga smärre inkomster — kunde tillsammans uppskattas till 19,400 R:dr, hvaremot de årligu utgifterna för sjukvården och inrättningarnes behöriga underhållande endast skulle uppgå till 17,000 R:dr, så förefunnes ett öfverskott af 2,400 R:dr årligen, hvilket till ränta och afbetalning å det nu sökta lånet kunde användas.
Som Utskottet hvarken af Kongl. Maj:ts förevarande nådiga proposition eller af den deruti omförmälda underdåniga ansökning samt andra för Utskottet tillgä/igliga handlingar, kunnat vinna upplysning om det belopp, hvartill kostnaderna för de återstående byggnads- och inrednings-arbetenas verkställande jemte anskaffningen af de erfordcrlige inventarierne samt de för öfrigt ”åsyftade förbättringarne” skulle uppgå, så är Utskottet icke i tillfälle bedöma, huruvida den begärda lånesumman verkligen erfordras för de uti samma ansökning uppgifna föremål.
Utaf dessa handlingar kan ej heller inhemtas någon närmare kännedom om ansvars-skyldigheten för lånets behöriga användande och återbetalning eller om detsamma till sitt hela eller hufvudsakligaste belopp är behöfligt för de akademiska institutionernas förbättrande och fullkomnande, eller om det förnämligast- är afsedt till sådane utgifter, som utaf lasaretts- och kurhusmedlen böra bestridas, anser sig Utskottet, vid det outredda skick, deruti frågan härom således för närvarande sig befinner, icke kunna tillstyrka beviljandet af detta lån, utan får hemställa, att Kongl.
Maj:ts derom aflåtna nådiga proposition icke må af Rikets Ständer bifallas.
Stockholm den 22 April 1851. Siats-Utskottets Utlåtande, N:o 112.
3 Reserv alioner: af Herr Lektor Wallman: ”Emot Utskottets afstyrkande utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts proposition om låneunderstöd af statsmedel för utvidgandet af länslasarettet i Lund med dertill hörande kliniska institut för undervisningen vid universitetet, får jag reservera mig och till stöd för denna min skiljaktiga mening anföra följande:
Allt sedan den medicinska vetenskapen inom vårt land börjat höja sig till en ståndpunkt, värdig nationens bildning och de fordringar, menskligheten eger på välgörande resuitater af vetenskapernas framsteg, har behofvet varit insedt af kliniska institutioner, der på samma gång bereddes åt sjuklingen sorgfällig vård och åt den unge läkaren tillfälle att vid sjuksängen tillämpa de theoretiska kunskaper, han genom lärares undervisning eller böcker inhemtat.
Stora och berömda läkare hafva sträfvat för att afhjelpa detta behof, men ännu ett århundrade efter Rosén von Rosensteins tid har Sverige, med undantag af hufvudstadens, icke någon sådan institution, som förtjenar att nämnas vid sidan af ut ländska inrättningar af detta slag, och huru långt vi i detta afseende stå efter Europas öfriga civiliserade nationer, torde af nedanstående framställning kunna bedömas.
I andra länder, der medicinska studium hunnit någon fullkomlighet, börjar, genast efter den preliminära humanistiska bildningen, den kliniska undervisningen vid sjuksängen för blifvande läkare och fortgår sedan i jembredd med öfriga läroämnen, och, såsom en naturlig följd af dessa visa författningar, hafva i sådana länder medicinska skolor framstått, hvilka genom sina lärjungar i alla länder burit välsignelse och tröst åt den lidande menskligheten; då deremot a andra sidan, der dylika inrättningar saknats, inga administrativa åtgöranden eller vetenskapliga bemödanden kunnat uppehålla medicinska undervisnings-anstalter.
I Tyskland, Frankrike, England och äfven Italien har man också tidigt varit betänkt på att vid hvarje större sjukhus bilda en klinisk undervisningsanstalt med flere eller färre lärare.
Verkningarne häraf äfven för den intagne sjuke hafva varit högst välgörande.
En klinisk undervisning förutsätter nemligen alltid den mest rationella behandling och det noggrannaste studium af förekommande sjukdomsfall, och den unge läkaren vinner der, utan faran af vådliga misstag, mången annars dyrköpt erfarenhet hvartill, under andra förhållanden, åratal skulle erfordras.
Wien, Prag och Berlin hafva länge med sina rika kliniska anstalter bildat Europeiska lärosäten; men äfven hvarje af Tysklands mindre universiteter har en 4 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 112. sådan i större eller mindre skala; och flera bland dessa, såsom i Heidelberg, Bonn, Halle, Stuttgard m. fl. kunna uppvisa i detta afseende utmärkta resultater.
Frankrikes trenne medicinska fakulteter hafva sina betydliga kliniska undervisningsanstalter: alla skolor för Europas läkare.
Sålunda har medicinska fakulteten i Paris 8 professorer i klinik, hvarjemte de talrika professorer och underläkare, hvilka på hospitalerna förestå sjukvården, der meddela undervisning vid sjuksängen i sjukdomarnes behandling.
Fakulteterna i Montpellier och Strasburg hafva hvardera 5 kliniska professorer, och samma förhållande, som i Paris vid hospitalerna, eger här rum.
I England är likaledes hvarje sjukhus en medicinsk skola.