Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottets framställning om utvidgande af det i Slockholm varande seminarium, bar icke blifvit antagen af förstnämnde 2:ne Stånd, hvilka ansett, alt, sorn frågan vöre af ekonomisk natur, densamma borde anses förfallen, då två Stånd i sina beslut derom slädnät emot två, samt på sådan grund förkastat. den af Utskottet föreslagna voterings-proposilion.
Denna voterings-propositiou har jemväl blifvit afslagen af Ridderskapet och Adeln, hvaremot Borgare-ståndet, inom hvilket flere ledamöter yttrat enahanda åsigt om frågans natur och ställning, som af Presteoch Bonde-stånden blifvit uttalad, för sin del tili Utskottet återremitterat berörde voterings-proposilion; men då densamma genom 3:ne
Stånds beslut således är af Rikets Ständer afslagen, har Utskottet, för besvarande af Borgare-ståndets återremiss, ansett sig endast böra detta förhållande anmäla.
Med anledning af Utskottets till Preste-slåndet gjorda hemställan att fatta beslut uti de af nämnda Stånd vid behandlingen af Utskottets Betänkande N:o 19 uppskjutna, under Litt.
D. l:o a), c) och d) förekommande anslagsfrågor, bar Preste-slåndet afgjort dessa frågor på det sätt, att, med ändring af Utskottets förslag under punkten a), 26,000 R:dr R:mt anvisats till seminarierne, efter den fördelning Kongl. Maj:t anser lämplig, samt alt förslagen under punkterna c) och d) bifallits; dock har, på sätt bär ofvan blifvit anlydt, Preste-slåndet ansell, att dessa anslags-summor, ställda till Kongl.
Stats-, Bevi/ln.- samt Atlin. Besv.- och Ekon.-Utsk. Mern.
3 Maj:ts disposition, borde uppföras å Åttonde Hufvud-titelns extra anslag, alt från Riks— gälds-kontoret utgå.
Under förutsättning af bifall till den af Utskottet här ofvan gjorda framställning derom att samtlige, på Utskottets hemställan af Rikets Ständer beslutade anslag till folkundervisningens befrämjande skola af den till detta ändamål anslagna andel af personliga skydds-afgiften utgå, anser sig Utskottet nu endast böra anmäla, alt ofvanberörde under Litt. 1). l:o punkterne c) och d) i Utskottets Betänkande N:o 19 förekommande anslags-belopp, nemligen 20.000 R:dr R:mt till understöd lör Seminarie-elever samt 12,000 R:dr samma mynt lill förbättrande och tillhandahållande af undervisnings-materielen samt tilt understöd för ulgifvande af lämpliga läroböcker, kartor m. m. för folkskolorna, hvilka anslag endast af Bonde ståndet afslagils, äro genom de öfriga 3;ne Ståndens beslut af Rikets Ständer beviljade.
Beträffande åter de under punkterne a) och b) förekommande anslag, af hvilka det sednare blifvit afslaget af Preste- och Bonde-stånden, men det förra endast af Bonde-ståndet, har Utskottet skolat inbjuda dessa 2:ne Stånd, alt, med frånträdande af sina skiljaktiga beslut, antaga Utskottets af de 2:ne öfriga Stånden gillade förslag; men, i händelse dessa inbjudningar icke af någoldera af Preste- och Bonde-stånden antagas, torde följande omröstningar i förstärkt Stals-Utskott böra ega rum: l:o Den, som godkänner Sammansatta Stats-, Bevillnings- samt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets uti dess Betänkande N:o 19, Litt D l:o, punkten a) gjorda, al Ridderskapet och Adeln samt Borgare-ståndet gillade hemställan, att Rikets Ständer måtte lill Kongl. Maj:ts disposition af den för folkskoleväsendets befrämjande afsalia andel i personliga skydds-afgiften anvisa följande ärliga anslag till seminarierna, nemligen 20.009 R.dr R:mt, efter den fördelning Kongl. Maj:t anser lämplig, samt 4,000 R:dr Runt till det i Stockholm varande seminarium, eller tillsammans 28,000 R:dr Runt, röstar Ja; den det ej vill, röstar N*j; vinner nej, kommer, i enlighet, med Presle-slåndets beslut, anslaget till seminarierna att bestämmas till 26,000 R:dr Runt, enligt den fördelning Kongl. Maj:t anser lämplig. 2:o
Den, som bifaller Sammansatta Stats-, Bevillnings- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets uti dess Betänkande N:o 19, Litt. D l:o, punkten b) gjorda, af Ridderskapet och Adeln samt Borgare-ståndet godkända hemställan, alt Rikets Ständermätte lill Kongl. Maj:ls disposition af den för lölkskole-väsendets befrämjande afsalia andel i personliga skydds-afgiften anvisa ett årligt anslag af 20,000 R:dr R:rr.t, till understöd tor lärare-lärlingar eller sådane personer, som vid undervisningen biträda de examinerade folkskolelärarne, röstar Ja ; den det ej vill, röstar Nej; 4 Sammans.
Stats-, Becilia.- samt Alim. Besv.- och Ekon.-Utsk.
N:o 43. vinner nej, varder berörde anslag, i enlighet med Preste- och Bonde ståndens beslut, af Rikets Ständer afslaget.
Öfriga af Utskottet uti Memorialet N:o 33 afgifna yttranden och gjorda inbjudningar hafva blifvit godkända och antagna, hvilket Utskottet ansett sig böra anmäla.
Då Rikets Ständer, genom alt till folkundervisningens befrämjande anvisa hälften af den personliga skydds-algiften, mäste hafva afselt att hela beloppet af detta anslag skulle komma folltskole-väsendet till godo, men, lill följd af de beslut, hvari Riks-stånden slädnät vid behandlingen af de särskilda delarne af Utskottets förslag, de för »issa bestämda behof disponerade summor sammanlagda icke uppgå lill fulla beloppet af detta anslag, bar Utskottet, på det att de anslagna medlen mätte för det af Rikets
Ständer i allmänhet dermed afsedda ändamål kunna utgå, ansett sig böra, i likhet med hvad vid föregående Riksdagar i afseende på besparingarne af det för folkskole-väsendet på Åttonde Hufvud-tileln uppförda extra anslag blifvit af Rikets Ständer besluladt, hemställa, att hvad af nu ifrågavarande anslag icke är för vissa bestämda behof anvisadt blilver stäldt (ill Kongl. Maj:ts nådiga disposition, att till folkundervisningens befrämjande användas.
Reservation : af Malls Pehrsson fran Stochholms län, som har velat hafva antecknadt, alt han icke var närvarande, dä Utskottet beslöt afgifvande af förevarande Memorial. STOCKHOLM, tryckt hos Isaac Marcus, 1858.
Sammansatta Stats- och Bevillnings-Utskottets Utlåtande JM 44. 1 N:o 44, Ank. till Exp.-Utsk. d. 20 Jan. 1858, kl. 1 e. m.
Utlåtande, i anledning af väckt motion all krono-brefbärings-skyldigheten mätte på Post-verket öfverflytlas.
Hos Bondeståndet har Riksdags-fullmäktigen Sven Haraldsson från Blekinge län, under anförande af den tunga samt olikhet i bördor för krono-, skatte- och frälse-jords innehafvare, som krono-brefbärings-skyldigheten medförde, föreslagit: »att »Post-verket måtte öfvertaga fortskaffandet af alla de bref, hvilka, såsom varande i »embetsväg affärdade, tillhört den så kallade krono-brefbärings-skyldigheten, så att »församlmgarnes å landet förpligtande till dess utgörande eller ersättande må upphöra.» Ofver denna, till Bevillnings-Utskottet remitterade, men, jemlikt 43 § Riksdagsordningen, af Sammansatta Utskottet pröfvade motion, får Utskottet härmed yttrande afgifva; och enär Stats- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet, uti sitt Utlåtande M i2 af den 6 April sistlidna år, på anförde skäl, afstyrkt bifall till enahanda förslag, som det ifrågavarande, samt nämnda Utlåtande, genom tre Riks-stånds sammanstämmande beslut, blifvit af Rikets Ständer gilladt, anser Utskottet, att Sven Haraldssons omförmälde motion icke bör till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Stockholm den 49 Januari 1858.
Prat, 1856—1858. 4 Sami. 2 Afd. 20 Baft. 1 o Sammansatta Stats- och Bevillnings-Utskottets Utlåtande M 44.
Reservation,er: af Riksdags-fullmäktigen Daniel Danielsson från Jönköpings ian: »Då Samman satta Utskottet ansåg sig berättigadt behandla denna fråga, borde Utskottet af det af trenne Riks-stånd bifallna Stats- och Ekonomi-Utskottets Betänkande icke varit förhindradt att anhålla om sakens utredning.
Alldenstund Bevillnings-Utskottet förut funnit
Post-verket kunna väl bära sig med nedsättning i Post-portot, det lika väl kan hända det kommande Ständer finna, att
Post-verket utan risk kan öfvertaga den hemmanen åliggande krono-brefbärings-skyldigheten, i händelse
Ständerna egde någon ledning hvartill kostnaden härför kunde uppgå.
Jag får derföre, i likhet med hvad jag i Utskottet påyrkat, vördsamt föreslå, det Rikets Ständer hos Kongl Maj:t ville anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes låta utreda till hvilket belopp, så i väglängd som ungefärliga kostnader, hvartill den hemmanen åliggande krono-brefbärings-skyldighet inom hvarje län kan komma att uppgå, hvaraf Rikets näst sammanträdande
Ständer må ega ledning för ärendets bedömande.
Uti denna reservation hafva instämt Riksdags-fullmäklige: C. G.
Cederskog från Östergöthlands och Nils Andersson från Wermlands län.
Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Utlåtande M 45. 3 N:o 45.
Auk. till Exp.-Utsk. den 23 Jan. 1858, kl. 2 e. m.
Utlåtande; i anledning af väckte motioner om befrielse för Rotehållare på Gottland ali anlägga bålsmans-torp.
Till Sammansatta Stats- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet hafva blifvit öfverlemnade tvänne motioner, väckta, den ena inom Högvördige Preste-ståndet af Herr Prosten Gahne, med hvilken Herr Prosten Söderberg instämt, och den andra hos Hedervärda Bonde-ståndet af Riksdags-fullmäktige Jacob Lindby och Olof Lagergren från Gottlands län, deruti blifvit anfördt, hurusom den rotehållarne på Gottland ålagda skyldighet 'att afstå tjenlig jord till torp åt Kronans båtsmän, vore för rotehållarne öfver måttan betungande, utan att i allmänhet medföra den nytta, sorrl med de nya torpen varit afsedd.
Förr än skyldigheten med år 1835 inträdde, att hvarje rote skulle, vid inträffande vakans, lemna minst fyra tunland god och tjenlig jord till torp åt båtsmannen, bestod hans årliga lön i spanmål och foder.
Hade han egen bostad, åtnjöt han i vederlag hushyra; i motsatt fall lemnade roten honom byggnader, och bemöttes han samt familjen med den välvilja och hjelpsamhet, hvaraf de gjort sig förtjenta.
Det var icke sällsynt att röten lemnade honom ett mindre jordstycke, hvilket han utan kostnad kunde sköta, och gjorde han det gerna emedan mannen och hustrun hade derå ett slags besittningsrätt ända till bådas död.
När karlen var hemma på roten, försörjde han sig och de sina med det arbete, hvartill han hade lust och fallenhet, och sällan blefvo då församlingarne vid mannens afskedande eller frånfälle betungade med många ufblottade familjer, för hvilka fattigvården nu måste draga försorg.
Så länge detta förhållande emellan roten och båtsmannen varade, visade sig icke 'heller någon svårighet att för billig lega erhålla goda rekryter, hvilka i allmän^ 4 Sammans.
Besv.- och Ekon.-Utskottets Utlåtande M 45. het kunde inöfvas till ett dugligt sjömansskap.
Aflöningssättet var således i alla afseenden gagneligt och medförde ömsesidig belåtenhet.
Sedan år 1835 hade, med det förändrade aflöningssättet, andra förhållanden inträffat.
Genom Konungens Befallningshafvandes i länet försorg hade 158 torplägenheter blifvit utlagda samt till största delen odlade och bebyggda.
Förrättningsmännen vid torpens uttagning hade varit Kompani-chefen eller dess ombud, samt Kronofogden.
Genom foglighet och eftergift å ömse sidor hade många och stora svårigheter öfvervunnits, hvilka från början syntes hindra torpväsendets framgång; men sedan besigtning icke längesedan hållits dels å sådana iordningställda torp, som skulle tillträdas, dels å dem. som skulle af- och tillträdas, hade klagan till Kongl. Majit ingått, att många lägenheter voro odugliga och måste utdömas, emedan jorden ansågs vara för svag och innnehafvarne af dessa torplägenheter icke kunna erhålla sin bergning.
När flertalet af de utlagda torpen ansågos vara så beskaffade, måste rotehållarne med oro och bekymmer motse utgången af denna 'vigtiga fråga, hvilken, enligt motionärernes förmenande, skall föranleda nya tvister, samt inköp af annan jord, som neppeligen kunde erhållas utom andra förnyade kostnader, hvilka många jordegare icke kunde bära.
Att icke alla båtsmanstorp hade samma godhet, härledde sig från landets olika beskaffenhet i olika trakter, af hvilka den, som utgjorde midten af detsamma, hade en mera likartad, god och fruktbärande jordmån, då i andra deremot kalkhäll, sand och grus vore den öfvervägande, och hvad de norra och södra delarne anginge, vore jorden der så stenbunden och i saknad af ängsmark, att 8 b 9 tunland der ej motsvarade 3 eller 4 af den bättre jorden derstädes.
Det missförhållande, som härigenom uppstode, att torpens innehafvare för samma tjenst icke åtnjöto lika lön, innebure visserligen en orättvisa, men som icke kunde afhjelpas.
Att genom god skötsel äfven god afkastning vunnes, derpå fanns ett och annat bevis; men i allmänhet brukades torpen illa och vanvårdades, så att både rotehållare och båtsmän deraf ledo skada.
Den motvilja rotehållarne hyste emot torpsystemet, härledde sig från lokala olägenheter.
Dessa voro en långt utsträckt hemmansklyfning, en för jordbruket skadlig egoblandning samt rote-intressenternes skilda hemvist i flera socknar.
Den långt utsträckta hemmansklyfningen, som medförde besutenhet på sextondedels mantal och derunder, vore ett svårt hinder för utläggande af fyra tunland jord, tjenlig till torp, när roten till större delen bestode af sådane små delar, från hvilka ingen större jordafsöndring vore verkställbar.
Funnes någon jordegare med större hemmantal, hvaraf jord kunde uttagas, blefve uppskattningen deraf och den årliga afgälden derför så dryg, att, när torpets odling, hägnad, bebyggande och vårdande dertill lades, många sago sitt bestånd hotadt.
Sjelfve hade de icke en större vidd af åker och äng, än som till båtsmanstorp skulle lemnäs, och voro de alltså underkastade mångahanda svårigheter, från hvilka de förut varit befriade, eller kunnat lättare bära.
Såsom hemmansklyfningen, så vore ock den stora ego - Sammans.
Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Vtskottets Utlåtande J\fi 45. 5 blandningen hinderlig för utläggning af torp för alltid.
Med få undantag hade hvarje hemman inom en och samma socken egorna med andras sammanblandade, så att större och mindre jordstyckenj voro likasom kringströdda icke blott inom en, utan äfven stundom i andra socknar.
Olägenheten häraf vöre nog allmänt insedd, men kunde ej utan särskild lagstiftning och Statens mellankomst afbjelpas.
Genom utbyten kunde visserligen de spridda delarne i större egofigurer sammandragas, men detta folie sig icke heller så lätt, som man vanligen förmenade.
Emellertid kunde mindre hemmansdelar, åtminstone hvad inegorne anginge, bestå endast af små jordlappar.
Bland hundradetals exempel vore anförandet af ett tillfyllest.
Det annexhemman, utgörande { mantal, som af förstnämnde motionären brukades, hade egor på 1G ställen öfver hela socknen och dessutom en liten äng uti en annan.
Svårigheten att lemna jord ifrån delar, hvilka inom sig eller med hvarandra icke hade sammanhang, vore lätt insedd.
Delta utgjorde en annan svår olägenhet och ett mägtigt hinder för utläggning af båtsmanstorpen.
Men icke mindre än detta vore roteintressenternes åtskilda hemvist i flera socknar.
Att härigenom mycken tid och arbete ginge förloradt, vore tydligt.
Hade, efter många öfverläggningar och stridigheter, man hunnit till en öfverenskommelse om det blifvande torpet och förrättningsmännen gillat och antagit den erbjudna jorden, så skall arbetet derå börjas.
Att verkställa detta medelst ackord, öfverstege många delegares förmåga, sedan arbetskostnaderna blifvit mer un fyrdubblade mot hvad de förut varit.
Bristen på arbetare, medan stora odlingsföretag af bolag och enskilda förehades, gjorde att de få, som funnos att tillgå, blefvo så mycket mera dyrlegda.
Derföre måste rotehållarne sjelfve öfvergifva sitt eget åkerbruk samt från spridda håll samla sig för att företaga sig det långvariga och besvärliga arbetet, sedermera köpa och lång väg forsla materiaiierna till byggnaderna, som de äfven sjelfve finge uppföra och fullborda, samt slutligen från egna magra åkerlappar borttaga och forsla spillningen ofta en mil och deröfver till båtsmanstorpet.
Kunde nu alla dessa omständigheter, hvar för sig eller förenade, gifva skälig anledning till missnöje, huru mycket större måste det blifva, sedan en bedröflig erfarenhet visat, att båtsmän, som innehaft och ännu innehade torp, i allmänhet på ett betänkligt sätt vanvårdade dem, hvilket vid en allmän besigtning af kompaniernas chef blifvit utrönt, samt att unga dugliga karlar på inga vilkor kunde förmås att blifva rekryter, om de måste hafva torp.
Alla uppoffringar, som på torpen blifvit nedlagda, voro ändamålslösa, när deras innehafvare antingen icke brukade eller ock vanskötte dem, eller när ingen ordentlig karl ville emottaga en sådan lägenhet.
I dubbelt afseende vore detta bekymmerfullt; nemligen först att torpen stodo obegagnade och sedan att de lediga numren.ej kunde ersättas med andra än odågor iull Kronans tjenst.
Att under sådane omständigheter tvinga flere rotehållare, hvilka ännu icke fullgjort författningens föreskrift, att afstå jord till torp, vore, enligt G Sammans.
Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Utlåtande Jtä 45. motionärernes förmenande, lindrigast sagdt. besynnerligt.
Hvartill kunde det gagna, Bär knappt någon ville binda sig vid en lägenhet, som han saknade medel, håg och fallenhet att sköta.
Det låge ej i sjömannens lynne att fästa sig vid en torfva, som han blott för någon tid finge besitta; han ville egna sig åt sådane sysselsättningar, hvilka gåfvo en hastigare och säkrare inkomst, än af ett vanskligt åkerbruk kunde hämtas.
Hade han dertill frihet, så försörjde han merändels sig och de sina väl.
Bevis härpå lemnade en del af det manskap, som åtföljde Fregatten Eugenie på dess verldsomsegling och då samlade ett litet kapital
Några af dessa båtsmän hade legt andra för sig, för att slippa torpen.
En af desse båtsmän hade uppsatt egna byggnader och köpt ett stycke jord invid torpet, som ingen bebodde eller begagnade.
Uti en af motionärerne uppgifven församling funnes ett antal torp af särdeles god beskaffenhet, hvilka af rotarne utarrenderades, emedan båtsmännen saknade medel att skaffa sig kreatur och icke heller ville bruka dem.
I nästgränsande församling var ett torp, som af roten brukades, emedan det ansågs för svagt, och erhöll båtsmannen i stället årlig lön.
När sådant icke på få, utan på många ställen inträffade, vore det ej underligt, att, vid uttagning af 17 torp år 1855 och af 15 år 1856, anmälan blifvit gjord, att dessa 32 torp-lägenheter icke kunnat utläggas, dels derför att rotehållarne ej kommit öfverens om den jord, sorn skulle lemnäs, dels emedan andra omständigheter hindrat en och annan af dessa förrättningar.
Emellertid hade alla dessa rotehållare blifvit till Härads-rätten kallade och stämde, men vore det* sannolikt, att alla de invecklade omständigheterna och svårigheterna skulle genom härads-syner på alla ställen närmare utrönas, hvarefter alla dessa tvistefrågor kommo, enligt motionärernes förmodan, att dragas under Kongl. Majits pröfning.
Aldrig skulle en allmänhet, som gjort sig känd för laglydnad och fosterlandskärlek, låtit så långt hänföra sig af missnöjet med en gifven föreskrift, om den varit mindre tryckande och mera gagnelig.
Rotehållare och båtsmän önskade ingenting högre, än att få återgå till det gamla aflöningssättet, hvilket för Kronan, i anseende till folkets duglighet, äfven varit det bästa På grund af hvad sålunda blifvit anfördt, är vordet föreslaget, att Rikets Ständer måtte i en underdånig skrifvelse till Kongl Majit (framställa) anhålla: »att, med afseende på de olägenheter och hinder, hvilka på Gottland visat sig vid utläggningen af jord till båtsmans-torp, rotehållarne måtte från denna skyldighet befrias;» »att alla de odlade och bebyggda torpen kunna vid inträffande ledighet åt båtsman erbjudas, såvida han förbinder sig att för dess häfd ansvara; men är torpet redan på viss tid utarrenderadt, erhåller han af roten bestämd årlig lön;» »att båtsmannens lön må i Kompani-chefens närvaro, genom kontrakt, bestämmas, eller ock utgå efter nu gällande roteboks föreskrifter;» Sammans.
Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Utlåtande At 45. 7 »att om båtsman inom roten har egen bostad, han må begagna den, men får endast uppbära hushyra, om roten ej har egna byggnader att honom erbjuda;» och slutligen »att om båtsman ej har egen byggnad och af roten fordrar bostad, han då skall med sådan förses.»
I anledning af dessa motioner får Utskottet till en början erinra, att, sedan Rikets vid 1850 och 1851 års riksdag församlade Ständer, uti underdånig skrifvelse den 26 Juni sistnämnde år, med omförmälaude af de stora hinder och svårigheter, som mötte vid jords utläggande till båtsmans-torp på Gottland, i underdånighet hemställt, att, der svårigheter mötte för större jordtorps utbrytande åt båtsmännen, den lindring i verkställigheten af Kongl Brefvet den 30 Januari 1822 måtte medgifvas rotehållarne, att få, i stället för den större jordrymden, lemna båtsmannen motsvarande natura persedlar, der han och rotehållaren så kunde åsämjas, hade Kongl. Majit, efter det vederbörande blifvit i ämnet hörde, genom Nådigt Bref den 9 No vember 1852, förkiarat, att, enär genom Kongl, resolutionen den 29 Januari 1824 blifvit medgifvet, att, om någon rote på Gottland skulle, vid laga syn och besigtning, finnas sakna nödig lokal till torps anläggande, frågan om de båtsmannen i stället tillkommande förmåner skulle på laglikmätig pröfning ankomma, Kongl.
Majit funne någon Dess nådiga åtgärd, i anledning af Rikets Ständers uti ifrågavarande ämne gjorda framställning då för närvarande icke erfordras.
Sedermera har Chefen flir Gottländska båtsmans-kompanierne, Kapten-löjtnanten B W. Thornander, uti underdånigt Memorial den 1 Oktober 1856, anmält, att, Sedan Kongl.
Majit, genom Nådigt Bref den 31 Januari 1835, förordnat, att torplägenheter skulle åt båtsmännen på Gottland uttagas i mån af uppkommande vakanser. torp-utläggningen väl fortgått, men icke alltid på ett sätt, att förbättrade vilkor för manskapet derigenom vunnits, enär vid denna utläggning skulle afsetts möjligaste besparing i kostnaderne för rotehållarne vid förrättnings-tillfället, och Kronofogdarne derför blifvit förordnade att i Kompani-chefens närvaro, stundom äfven ensamme, verkställa utläggningen ulan vidare biträde eller särskild föreskrift, hurudan jord borde uttagas; att detta åter haft till påföljd, att intill sednaste tid icke nog afseende fästats på lokalens beskaffenhet, utan många torp tillkommit, som dels varit till odling mindre tjenliga, dels till och med sådana, som icke ansetts löna mödan att uppodla, derom dessa lägenheters öfvergifna tillstånd flere år efter deras uttagande skulle bära vittne; och hade bemälde Kompani-chef af sådan anledning föreslagit, att hädanefter en Landtmätare jemte Kronofogden måtte förordnas att i Kompanichefs eller dess ombuds närvaro och med ändamålsenlig instruktion försedd, dels 8 Sammans.
Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottcts Utlåtande As 45. utlägga de ännu återstående båtsmanstorpen, dels verkställa syn å de nuvarande, mest öfverklagade torplägenheterna, föi* att kassera dem, som befunnos otjenliga, och i stället utse platser till anläggande af nya torp, der tjenlig jord dertill kunde förevisas. men att de hemman, för hvilka svårighet mötte att anskaffa tjenlig ängsmark, matie befrias från skyldigheten att anlägga torp, emot det att båtsmannen lemnades vederlag in natura för dess afkastning, hvarjemte
Kompani-chefen framställt behofvet af särskild föreskrift huru med torpets skötsel borde förfaras då båtsmannen vore bortkommenderad.
Öfver denna underdåniga framställning har Förvaltningens af Sjö-ärenderna och Kamtnar-kollegii underdåniga utlåtande, sedan vederbörande blifvit hörde, i nåder infordrats; till åtlydnad hvaraf ock bemälte Kollegier, som från Landshöfdingeembete! i länet erhållit en fullständig utredning af ämnet, och efter det Kammarkollegium, genom Utslag den 28 Oktober 1856, tillerkänt Kompani-chefen biträde af Landtmätare vid torp-utläggningar, då han det begärde, uti underdånigt yttrande af den 16 April 1857 ansett någon annan allmän åtgärd i afseende på beskaffenheten och begagnandet af de nuvarande båtsmanstorpen eller af de lägenheter, som fram deles kunde ifrågakomma att dertill utses, icke böra vidtagas, än föreskrift till Kompani-chefen att, i öfverensstämmelse med 25 § af Kongl.
Instruktionen den 6 April 1838, hålla hand deröfver, att torpen af båtsmännen sje fve beboddes och väl häfdades, hvarjemte
Kollegierna ansåge någon särskild vidare bestämning, än som redan vore gifven om torpens häfd då båtsmannen är bortkommenderad, icke erfordras.
De åsigter Kollegierna sålunda yttrat, har Kongl.