Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Med anledning häraf och då man icke kunde jäfva rigtigheten af den tanke, som låge till grund för berörda stadganden att arrendatorn, genom tryggad utsigt att för längre tid få besitta den arrenderade jorden, skulle förmås att på dess förbättrade häfd nedlägga äfven sådana kostnader, hvilka först under en aflägsnare framtid kunna återvinnas, — en princip, som, tillämpad äfven i afseende å andra boställen, måste blifva till fördel icke blott för arrendatorn, utan jemväl för kommande boställsinnehafvare, — hade motionären, som förklarade att han med sitt förslag icke afsett någon inskränkning uti varande boställsinnehafvares rätt att under deras tjenstetid disponera dem anslagna boställen, utan allenast önskat, det alla boställen, som icke disponeras af innehafvare af de befattningar, till hvilka do voro såsom lön anslagna, måtte utarrenderas efter samma grunder, som äro föreskrifna i afseende å de lägenheter, hvaraf arrendeafgifterna omedelbarligen ingå till Statsverket, funnit sig böra föreslå: ”det Rikets Ständer måtte för sin del besluta, att vid utarrendering af alla slags boställs- och löningshemman, af hvad natur de vara må, förut varande arrendatorer, så vida icke någon innehafvares dispositionsrätt derigenom förnärmas, må åtnjuta företrädesrätt till arrende deraf.” Enär Stats-Utskottet anser att, i afseende å de under Boställs-direktionernas vård ställde militiehemman och boställen, arrendatorerne deraf genom Kongl. Cirkuläret den 2 Oktobor 1850 tillförsäkrats om ali den rätt till fortfarande arrende af hemmanen, som står tillsammans med de regementens fördel, som egaatt af desamma åtnjuta inkomsterna; alltså och då i öfrigt motionären icke närmare uppgifvit, hvilka hemman och lägenheter af honom åsyftats, vid hvilket förhållande
Utskottet icke kunnat ingå uti pröfning af framställningen i denna del, föranlåtes Utskottet att hemställa, det förevarande motion måtte af Rikets Ständer lemnäs utan afseende.
Stats-Utskottets Utlåtande N:o 108. 11 i\so 108.
Ank. tilt Exp.-Ulsk. den 1 Juni 1863, kl. i e. m.
Utlåtande, i anledning af vacht motion, angående upplåtande åt hemman inom Norrbottens lån aj mindre, Kronan tillhöriga jordrymder derstädes, emot utgörande af skogsränta.
(I. A.) Till Stats-Utskottet har från Bonde-Ståndet remitterats en inom nämnde Riks-Stånd af Riksdagsfullmägtigen Herman Öbom från Norrbottens län väckt motion (N:o 166), deruti omförmälts, hurusom hemman och nybyggen derstädes erhållit högst oformliga områden, oaktadt desamma i anseende tili inegornas spridda läge tilldelats det högsta i lag medgifna antal skiften; hvarjemte inträffat att åtskilliga mindre jordrymder mäst för Kronan bibehållas, enär hemmantal i brist af odlingslägenheter icke kunnat dem åsättas.
Kronan icke kunde hafva någon egentlig fördel af att bibehålla dylika marker, som genom sina lägen icke kunde fredas för oloflig afverkning, hade motionären, till undanrödjande af dessa oformligheter och i ändamål att bereda Kronan någon inkomst af berörda kronomarker, ansett sig böra hemställa, att, på sätt medgifvet vore på andra sidan riksgränsen, dylik mark, dock icke till större vidd än 1,000 tunnland på mantalet, måtte kunna tilläggas hemman och nybyggen mot en efter beskaffenheten lämpad skogsränta, icke understigande den grundränta, Kronan har af skogsmark, som till hemman indelas; — och hade uti berörda framställning med motionären förenat sig Riksdagsfullmägtigen Josef Oskar Almqvist från ofvanberörda län.
I ett ämne af den vigt som förevarande, synes det Stats-Utskottet hafva varit nödigt att vederbörande em betsmyndigheter i vanlig ordning kommit i tillfälle att afgifva sina yttranden, innan ett beslut i ämnet af Rikets Ständer varder fattadt, och detta desto heldre som motionärens framställning ingalunda innehåller erforderlig utredning af frågan.
På grund häraf och då ett särskildt beslut i den af motionären föreslagna syftning vore olämpligt vid denna tidpunkt, då en ny, allmän författning angående skogarne i riket sannolikt kommer att snart antagas, får Utskottet hemställa, att motionärens framställning måtte af Rikets Ständer lemnäs utan afseende.
Statt-Utskottets Utlåtande JW 109.
I \:0 109.
Ack. till Exp.-Utsk. den 1 Juni 1863, kl. 6 e. m. Utlåtande•, t anledning af väckta motioner, angående Sala silfververks återgång till Statens disposition. (I. A.)
Uti en hos Ridderskapet och Adeln väckt och till Stats-Utskottet remitterad motion, M 46, har Friherre von Schulzenheim, D., anfört, hurusom den största vigt låge derå, att frågan om Sala Bergslags rätt till fortfarande arrende af Sala silfververk måtte snart varda afgjord.
Enligt den utredning af frågan, som innehålles uti ett af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Westmanlands län den 22 September sistlidet år afgifvet underdånigt utlåtande i anledning af ett utaf enskild man framstäldt köpeanbud å silfvergrufvan, tillskyndar berörda arrende Statsverket en årlig förlust af omkring 20,000 Riksdaler Riksmynt, hvarförutan detsamma innefattar ett betryck för icke mindre än tolf socknar inom nämnda län samt utgör ett hinder för odlingens framsteg på den grund, att genom den rätt till vattenuppdämning, som är silfververket medgifven, en stor areal af jord fördränkes och hålles otjenlig för odling.
I betraktande häraf och med åberopande i öfrigt af innehållet af Konungens Befallningshafvandes berörda utlåtande, har motionären föreslagit: »att Rikets Ständer måtte besluta, att Sala silfververk med allt hvad dertill hörer skulle återgå till Kronan, emot tillerkännande af billig ersättning till Bergslags-intressenlerne.»
Uti berörda ämne har framställning jemväl blifvit gjord inom Bonde-Ståndet af Riksdagsfullmägtigen Erik Mallmin från Westmanlands län, hvilken, efter att uti sin motion (JV3 420) hafva lemnat en kort redogörelse för innehållet af merberörda utlåtande, på grund af deruti anförda förhållanden hemställt: att, såvidt Bih. till R.
Brot. 1862 & 1863. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 15 Hätt. 1 2 Stats-Ulsliotiets Ullålande M 109.
Sala Bergslag icke anses kunna i laga ordning frän sitt arrende af silfververket vid Sala grufva uppsägas, skyndsam åtgärd måtte vidtagas för träffande af öfverenskommelse med Bergslaget om upphörande af nämnda dess arrende; att, för den händelse Bergslaget skulle vägra att härpå ingå eller för sitt bifall uppställa för hårda och oantagliga vilkor, Kongl. Maj:t måtte täckas låta genom vederbörande embetsverk meddela Bergslaget nödiga föreskrifter i afseende å anskaffning af tidsenliga machinerier och begagnande af de bästa nyare methoder för silfvertillverkningen vid Sala grufva, äfvensom rörande dess bedrifvande med betydligt ökad arbetskraft, på det att
Statens för grufvedriften hittills gjorda högst betydliga uppoffringar må för framliden i någon mån minskas; samt att, om
Bergslaget underlåter att ställa sig de erhållna föreskrifterna till efterrättelse eller dervid visar försummelse, Kongl.
Maj:t måtte, enär Bergslaget icke längre förmår uppfylla sin förbindelse att rätt sköta silfververket, i nåder skilja detsamma från arrendet.
Med anledning af ofvanberörda köpeanbud hade Kongl. Maj:t infordrat Dess Befaliningshafvandes i Westmanlands län utlåtande i ämnet, som uti afskrift fanns fogadt vid den förra af dessa motioner, och hvilket, i anseende till de deruti meddelade vigtiga upplysningar, Utskottet anser sig böra här nedan ordagrannt intaga, för så vidt detsamma kan lända till bedömande af motionärernes ofvanberörda framställningar.
Efter meddelande af Bergslagets afstyrkande af det gjorda köpeanbudet äfvensom af de skäl, som Konungens Befallningshafvande anser kunna anföras till stöd för eller emot grufvans försäljning, emot Bergslagsintressenternes bestridande, öfvergår Konungens Befallningshafvande till en redogörelse af de Bergslaget förunnade förmåner och förläningar, hvilka Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande, i öfverensstämmelse med Stats-Utskottets på de af 1804 års Komité meddelade upplysningar grundade utlåtande den 22 December 1809, uppgifver sålunda: »l:o.
Grufvejorden, utgörande 1,199 tunnland, bestående af åker, äng och hagar, och uppkommen genom odlingar och intagor af fordom såkallade Rotekarlar eller silfverbruksidkare, på Wäsby kungsgårds och kringliggande hemmans utmark.
(Denna grufvejord lär nu utgöra 2,062 tunnland 14 492/1000 kappland och vara indelad i 17 hemman och 110 rotar). 2:o.
Krono-, stads- eller bergsmans-jorden, bestående af Wäsby kungsgård och 161/* hemman, som dels af Konung Gustaf Adolf, dels of efterföljande
Regenter på 1600-talet blifvit till staden och grufvedriften lemnade.
Sistnämnda hemmans inegor utgjorde efter 1688 års mätning i åker 725 tunnland, äng 992 d:o, hagar 528 d:o, tillsammans 2,045 tunnland, utom torpegorna.
Räntan af dessa 16% hemman besteg sig, efter deras fordna skattläggningar och förvandlingar, enligt 1803 års markegång, lill 692 Riksdaler 34 skillingar 3 runstycken Banko. Stals-Utskottets Utlåtande M 109. 3 Wäsby kungsgård hade aldrig varit skattlagd, men hade enligt en chartaebeskrifning af år 1652 haft 107'/2 tunnlands utsäde och 284 lass äng, hvaremot dess inegor af åker, äng och hagar, sedan impedimenta blifvit afräknade, skulle utgjort omkring 680 tunnland, utom några torpställen, som ej ingått i räkningen.
Såväl Wäsby kungsgård, som de öfriga hemmanens egor, hafva blifvit fördelade på de i staden varande 160 Bergsmanstomter, utom skogen och utmarken, som är gemensam, och var denna jord efter författningarne oskiljaktig från nämnda tomter och dessa åter från grufvedelarne, så att hvarje sådan tomt och jordegare i staden tillika måste vara bergsman och grufvedelegare.
(Wäsby är nu indeladt till 151/* hemman).
Med Konung Gustaf Adolfs donation var den skyldighet förknippad, att stadens Borgare och Bergsmän skulle till silfververkets idkeliga drifvande städse hålla folk, hästar och ailt annat, som dertill behöfdes, och dessutom af hvarje tunnlands utsäde, oräknadt trädet och 6 lass äng, årligen gifva 2 lod godt tint silfver, halftannat kronan och ett halft staden.
Denna silfverskatt bestämdes ytterligare 1641 (då en del af dessa hemman blefvo till staden donerade) till 1,000 lod, eller 63 marker bergfint silfver.
Men dä genom Resolution af den 22 Mars 1667 blef förklaradt, att Sala stad och bergslag skulle konsidereras för bergsstad och njuta samma vilkor och friheter, som Fahlu stad och bergslag, lärer också i följd deraf den för den donerade stadsjorden år 1641 stadgade silfverskatt hafva upphört. 3:o.
Kyllinge mjölqvarn, skattlagd till 70 tunnor spanmål och förlänad åt grufvan till underhåll för förlamade arbetare.
Denna ränta utgjorde, efter 1803 års markegång, 205 R:dr 20 sk. Banko. 4:o.
Kyllinge såg, oskatllagd. 5:o.
Räntorna af de 6 nedre socknarne, som, efter 1803 års markegång, utgjorde 7,487 R:dr 25 sk. 2 rst.
Banko, men för hvilka betaides arrende med 1,119 R:dr 8 sk.; Kronans uppoffring var således efter denna beräkning 6,560 R:dr 17 sk. 2 rst.
Banko. 6:o. Grufvedrängshjelpen af olla 12 Salbergs socknar, tillkommen i fordna tider såsom lön till grufvedrängarne, hvilka allmogen i berörda socknar emot utskrifningsfrihetens åtnjutande måste anskaffa till Kronans silfverbruk vid Sala och sedan detta bruk, genom 1682 och 1741 årens transporter, blifvit private eller bergslaget upplåtet, för dem bibehållen till konst-statens underhållande.
Den har utgått med en halfspann säd och 2 sk. i penningar för hvarje mantalsskrifven mansperson intill år 1802, då genom bemedling af den då förordnade Kommission en förening emellan bergslaget och allmogen blef träffad, i följd hvaraf denna afgift, fördelad på hemman i socknarna, fastställdes till ett visst belopp af 518 tunnor spanmål, hälften råg och hälften korn, som efter 1803 års markegång svarade emot 1,964 R:dr 4 sk.
Banko. 4 Stats-Utskottets Utlåtande JM 109.
Denna grufvedrängshjelp utgjordes väl af allmogen utan afkortning i dess hemmansräntor; men graverade likväl i så måtto Staten a) att derföre lemnades en lindring i roteringen sålunda, att då i den öfriga delen af länet 2:ne mantal utgöra roten för en karl, 3 mantal här äro roten, hvarigenom uppkommit en minskning af ungefär 63 soldater, hvilkas lön och underhåll, efter 1683 års Reglemente emellan allmogen och soldaterna i Westmanland samt 1803 års markegång, utgjorde 1,029 R:dr; b) att hvarje af de 163 rotarne i Salbergs fögderi fick en tunna spanmål under namn af dagsverkstunna för grufvedrängshjelpens skull, som tillsammans gjort 163 tunnor, men hvaraf, för bristande tillgång på spanmål, utgick blott 22 V2 kappar eller i penningar efter 1803 års markegång 434 R:dr 26 sk. 10 rst.; resten eller 48 tunnor 12V2 kappar, betalades med penningar, efter Tre Daler silfvermynt tunnan, utgörande 24 R:dr 9 sk. 9 rst.
Hela ersättningsvärdet för grufvedrängshjelpen utgjorde således 1,487 R:dr 36 sk. 9 rst., som, då laga hus och andra expenser för 63 soldater tillkomma, nogsamt kunde anses till fullo svara emot grufvedrängshjelpen 1,964 R:dr 4 sk. 7:o.
Lönerna på Kronans stat till tjenstemän vid verket, då utgörande tillsammans 719 R:dr 16 sk. 8:0.
Till inköp af materialier vid proberkammaren 6 R:dr 32 sk. 9:o. Led Kronan förlust genom beviljade förmedlingar för uppdämningar, hvilka förmedlingar till 73/4 mantal, efter 1803 års markegång, utgjorde 432 R:dr 2 sk. 9 rst. 10:o. Har Kronan måst lemna vederlag till Enåkers bys frälsehemman för vattenskador, som, efter 1803 års markegång, gjorde 22 R:dr 33 sk. 6 rst. ll:o.
Njöt Sala stad, för Bergslagets skull, frihet för tull och accis samt båtsmanshåll. 12:o.
Voro Enåker och Nora allmänningar upplåtna Bergslaget utan någon rekognitions-afgift.
Hvad Kronan såsom ersättning för dessa förmåner och förläningar erhöll var a) såsom arrende för de sex nedre socknarna ....
R:dr. 1,119: 8.— b) Silfverskatt af 2,000 markers tillverkning » 1,639: 10. 1. c) Slagskatt och myntarelön af Bergslagets behållna silfver, uppgifna, med afdrag af kostnaden, till » 583: — 1. tillsammans R:dr 3,143: 18. 2.
Statens och Bergslagets ömsesidiga förbindelser hafva vidare, i öfverensstäm melse med Bergslagets, Bergs—kollegii och 1829 års Ständers utlåtanden, genom Kongl.
Maj:ts nådiga skrifvelse till Bergs-kollegium af den 31 Oktober 1829, blifvit på följande sätt närmare bestämda. a) Ingen rubbning sker, hvarken i Sala stads privilegier af år 1624, eller Stais-Utskottets Utlåtande M 109, 5 transporten af silfververket till Bergslaget den 20 Januari 1682 och stadfästelsen derå den 9 September 1741, med hvad deraf hardy ter, rörande tionden, myntarelöncn och slagskatten lill Kronan eller de silfververket förlänade rättigheter till konst-statens underhållande med dammar, vattenledningar och flottleder m. m., som Bergslaget fordom åtnjutit och begagnat, äfvensom till nödiga kol, ved och byggnadsvirke i afseende på bergsdriftens handbafvande, den så kallade Nora Allmänning hel och hållen till silfververkets disposition öfverlennäs, att begagnas och förvallas efter de särskilda hushållningsordningar, som för ändamålet finnas tjenliga och af Bergs-kollegium kunna stadgas, likväl utan någon derigenom uppkommande rubbning uti enskildes derstädes tilläfventyrs redan egande lagliga rättigheter. b) deremot, och då det åsyftade ändamålets vinnande hufvudsakligen beror derpå att de förluster, Statsverket lider genom 1743 års perpetuela arrende-kontrakt, rörande de sex socknarnes räntor, i framtiden upphöra, under det att tillika bergsdriften vid silfververket kommer i ett sådant skick, att Kronan af en högre tillverkning njuter ersättning och någon vinst för de till konst-statens underhållande anslagna räntor, har Bergslaget åtagit sig följande förbindelser, nemligen: l:o att en fond af Bergslaget insattes, genom hvars afkastning silfververket i framtiden blifver i tillstånd, alt utan vidare begagnande af 1743 års arrendekontrakt, upprätthålla bergsbruket, och till hvilken fonds formerande silfververket årligen, och ehvad tillverkningen eljest må utgöra, men så länge den ej öfverstiger 2,300 lödiga marker, skall afsätta 300 R:dr B:ko samt sedermera derutöfver 100 R:dr B:ko för hvarje fulla 100 lödiga marker, hvarmed silfvertillverkniugen öfverskjuter beloppet af 2,300 lödiga marker, och skola dessa årliga afsättningar till fonden utgå i silfver efter de sednare årens medelkurs på det sätt att, vid en tillverkning af 2,500 lödiga marker och derunder, de årliga tillskotten till fonden böra utgöras med 185 specie silfvcr-riksdaler, samt för fulla 100 lödiga marker silfver, som utöfver 2,500 marker årligen tillverkas, komma att ytterligare ökas med ett nytt tillskott lill fonden af 37 specier silfver-riksdaler, hvilka sålunda afsalia medel skola i gångbart mynt förvandlas efter medelvärdet af Bergslagets för året gjorda silfverförsäljningar;
kunnande från skyldigheten till sådana afsättningar till fonden ingen befrielse Bergslaget medgifvas, utom vid sådana olyckshändelser, som 8 § uti 1741 års transport cmnämner, då Bergslaget efter nådig pröfning af sakens vigt, bör hafva alt förvänta skälig lindring.
2:o att, emot det silfververket, under den tid, som för fondens samlande be höfves, får åtnjuta 1743 års arrende-kontrakt till alla delar, såsom hittills orub badt, bushållningen med verket och bergsdriften bör under tiden i det görligaste sältas uti sådant skick, att af en fortfarande ökad malmtillgång kan förväntas en högre tillverkning till Statens och Bergslagets gemensamma fördel; men att den fond, som sålunda och efter hvad förut nämndt är, efter band bildas, bör förvaltas af sifververkets administration under Bergslagets revision och Bergs—kollegii ytterligare fi Stats-Utskottets Utlåtande M 109. kontroll samt efter det särskilda reglemente, som härom med Bergslaget kan upprättas och vinna Kongl. Maj:ts nådiga stadfästelse, till befrämjande af fondens behöriga förvaltning och dess förökande, icke allenast genom de årliga tillskotten, utan ock genom den ranta, som af modlens ändamålsenliga fruktbargörande härflyter; och hvarvid, för desto större säkerhets skull, bör iakttagas, alt fondens tillgångar, så fort sådant efter hand kan ske, nedläggas uti jordegendom, som emot viss spannmålsränta utarrenderas; och 3:o att, när på detta sätt en så stor fond hunnit samlas, att årliga afkastningen deraf utgör eller motsvarar 1,100 tunnor spanmål, hälften råg och hälften korn, silfververkels alsältningar till fondens förökande komma att upphöra, hvaremot Bergslaget ovilkorligen skall från samma tid, antingen till Statsverket betala de genom kontraktet arrenderade räntorna till fulla värdet, efter årliga markegången med bibehållande af kontraktet i allt öfrigt, eller ock kommer detsamma att då genast upphöra samt räntorna att till Statsverket öfverlomnas, allt efter som sådant vid den tidpunkten kan befinnas vara för Staten eller silfververkel lämpligast, men den samlade fonden skall, jemte dess afkastning i alla fall blifva vid sillververket orubbligen förenad, dock alt afkastningen årligen användes till samma ändamål, som om behållningen af räntorna är stadgadt.
Om man nu, med ledning af dessa stadganden och förhållanden, i penningar beräknar sådana ömsesidiga förmåner, som Bergslaget och Kronan tillkommit under de 20 sednast förflutna åren, från och med 1841 till och med 1860, och hvilka med någon säkerhet kunna till siffran uppgifvas, så befinnes att Bergslaget af Staten åtnjutit t:o.
Inkomsten af Kyllinge qvarn, antagen till det belopp, hvartill qvarnen var skattlagd, eller 70 tunnor spanmål, hälften råg och hälften korn.
Enligt en för åren 1841—1860 efter hvarje års markegång uppgjord beräkning, utgjorde denna inkomst: för alla 20 åren i Riksmynt 17,522: 40. och således i medeltal pr år 876: 10. 2:o.
Räntorna af de 6 nedra socknarna.
Beräknade för åren 1841—1860 efter hvarje års markegång utgöra de för alla åren 277,060 R:dr 7 sk. 10 r:st.
B:ko eller i Riksmynt 415,590: 24. och således i medeltal för år 20,779: 51. 5:o.
Grufvedrängshjelpen och öfriga konst-statsmedel.
Beräknade efter årsmarkegången, utgjorde de för alla åren 139,678 R:dr 13 sk. 2 r:st B:ko eller i Riksmynt 209,317: 41. och således i medeltal för år 10,475: 85. Siats-Utskottets Utlåtande M 109.
7 Häruti är äfven inberäknadt lösen för Jordeboks öke- och drängedagsverken, utgående, enligt öfverenskommelse år 1803, efter hvarje års markegång. 4:o. Lönerna på Kronans stat till Tjenstemän vid verket.
De hafva utgjort för hvartdera af åren 1831 —1834, då 1 Bergsfiskal och 1 Gevaldiger äfven voro vid verket anställda: 2,786 R:dr 83 öre Riksmynt eller för 14 år 39,013: 90. och för hvartdera af åren 1835—1860, sedan dessa båda be fattningar blifvit indragna, men de öfriga lönerna något förhöjts, 2,500 R:dr R:mt eller för 6 år 15,000: — Tillsammans 54,015: 90. och således i medeltal för år 2,700: 79 Va. 5:o.
Till inköp af materialier vid Proberkammaren årligen 10 R:dr R:mt eller för 20 år 200: — Kronan har af Bergslaget åtnjutit: l:o såsom arrende för de 6 nedra socknarna för alla åren 42,553 R:dr 16 sk. 4 r:st B:ko eller i Riksmynt 63,830: 1. och således i medeltal för år 3,191: 5.
2:o såsom tionde eller silfverskatt för alla åren 156,602 R:dr 13 sk. 2 r:st B:ko eller i Riksmynt 234,903: 41. och således i medeltal för år . 11,745: 17. 3:o. såsom slagskatt och myntarelön af Bergslagets behållna silfver, för alla åren 48,780 R:dr 42 sk. 9 r:st B:ko eller i Riksmynt 73,171: 34. och således i medeltal för år 3,658: 57.
Jemföres nu hvad Bergslaget af Staten åtnjutit, med hvad Staten åtnjutit af Bergslaget, så finnes att Bergslaget för do 20 ifrågavarande åren åtnjutit 696,845: 95. och att Staten för samma tid fått 371,904: 76.
Staten har således för denna tid haft en förlust af .
R:mt 324,941: 19. eller i medeltal för hvarje år af » 16,247: 6.
Ehuru slagskatten och myntarelönen bär blifvit beräknade såsom en från Bergslaget utgående inkomst till Kronan, på samma sätt sorn skett uti Stats-Utskottets Betänkande vid 1809 och 1810 årens riksdag, torde sådant icke vara så alldeles rigtigt, då hvad under denna rubrik blifvit af Bergslaget till Staten betaldt icke utgör annat än ersättning för eli af Statens myntverk åt Bergslaget verkstäldt arbete ocb för den förmån Bergslaget likasom alla andra silfveregare åtnjutit att få sitt silfver genom Statens prägel utan vägning gångbart i allmänna rörelsen.
Lägges då detta belopps medium 3,658 R:dr 57 öre till medium af Statens beräknade 8 Stals-Utskottels Utlåtande JY3 109. förlust af silfverveiket, blifver förlusten så mycket större, och har då uppgått till 19,935 R:dr 63 öre årligen.
Till denna Kronans förlust bör vidare läggas beloppet af den ersättning, som numera, enligt Kongl. Maj:ts nådiga Bref af den 24 Augusti 1860, årligen utgår lill Bergslaget såsom ersättning derför, att konststalsmedlen samt räntorna af de 6 socknarna nu utgå efter ränteförenklingens grunder och tioårig medelmarkegång, utgörande denna ersättning värdet af 185 tunnor spanmål och en nedsättning af 450 R:dr R:mt i arrende för räntorna.
Ytterligare ökas denna förlust med beloppet af räntor, som frångå Kronan genom förmedlingarne å de hemman, hvilka genom uppdämningar vid silfververket lida vattenskada; genom det vederlag, som till Enåkers bys frälsehemman lemnäs för vattenskada; och med den spanemål eller ersättning derför, som af Staten lemnäs till 163 rotar i Salbergs fögderi, såsom ersättning för grufvedrängsbjelpen.
Indirekt lörlorar Kronan vidare, genom uteblifven inkomst af all den jord, som blifvit åt Bergslaget öfverlåten, samt af Kyllinge såg; — genom minskadt antal soldat-rotar; — genom minskad produktionsförmåga hos den i enskilda personers ego varande jord, som genom vattenuppdämningarne vid silfververket är vattendränkt eller vattensjuk, och genom den ännu något inskränkta disposition af i silfververkets grannskap befintlig skog; — hvaremot Kronan äfven indirekt vinner, genom den ökade vattentillgången för några af de vid sågen nedanför Sala liggande qvarnar och deraf utgående möjligen högre qvarntull.