Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
V i d Manilla promoverades vidare två döf- stumma flickor till simmagistrar 1850 o c h yt- terligare tvänne 1852.
När grosshandlaren förlofvade sig.
Novellett för Idun af Elin agen efter balen var H e d v i g den första a f flickorna p å kontoret.
H o n såg b l e k o c h trött ut, till o c h m e d å l d r a d.
N ä r G e r d a en t i m m e senare k o m, k u n d e h o n ej låta bli att a n m ä r k a detta.
» L å t m i g o c h mitt utseende vara i fred, » svarade H e d v i g retligt.
snabb, forskande blick » H a d e d u inte roligt i g å r?
» frågade G e r d a, » d u d a n s a d e j u m y c k e t och t o g d i g så b r a ut. » t Du h a d e roligt, u t o m all f r å g a, » s v a r a d e H e d v i g, » och du tog dig charmant ut. » G e r d a s m å l o g ett g l a d t, ö f v e r m o d i g t erkän- nande.
H o n h a d e v e r k l i g e n varit en a f ba- lens drottningar, o c h värden själf h a d e ä g n a t henne en i ö g o n e n fallande u p p m ä r k s a m h e t, skaffat henne d e bästa kavaljererna, o c h i kottiljongen h a d e h o n fått åtta buketter.
A l l t detta hade varit f ö r m y c k e t f ö r den l i l l a G e r d a från det anspråkslösa, nästan torftiga hemmet.
D e t v a r s o m när en o b e t y d l i g liten skogs- b l o m m a från sin u n d a n g ö m d a vrå b l a n d mossan m e d ens b l i r o m p l a n t e r a d i ett praktfullt o r a n - geri.
Berusad a f den h e n n e o m g i f v a n d e här- ligheten, a f s m i c k e r o c h u p p m ä r k s a m h e t, v e c k - lar hon hastigt ut sin b l o m k n o p p m e d en aningsfull tjusning öfver sig själf o c h sin n y a tillvaro.
M e n h o n tager s k a d a till sin rot — det finaste i hennes doft försvinner, det skära, o m e d v e t n a i hennes fägring förflykti- gar, hjärtas renhet o c h tankens o s k u l d b l i grumlade.
Nästan s o m g e n o m ett trollslag b l e f G e r d a k o k e t t, h ä n s y n s l ö s.
H o n pratade o c h skrat- tade m e d o b e k a n t a herrar, s o m h a d e h o n k ä n t d e m hela sitt lif.
M a n f a n n henne utomordentligt pikant.
H o n var » n y », hon v a r frisk, o c h h o n v a r så förtjusande naiv, trots sitt barnsliga koketteri, däri m a n t y d l i g t spårade novisen, s o m g ö r sina första djärfva, m e n o s ä k r a steg.
G r o s s h a n d l a r n, s o m fick se sin u n g a konto- rist från en alldeles n y sida, v a r l i k a f ö r v å - n a d s o m r o a d, m e n b ö r j a d e nästan ångra, att h a n ej tagit en äldre k a m r a t åt H e d v i g.
H a n tyckte, att det efter detta s k u l l e vara svårt att öfvertaga respekten o c h m y n d i g h e t e n p å kontoret, där han alltid v a r v ä r d i g o c h all- v a r l i g i sitt sätt.
du G e r d a r o d n a d e, men skrattade ett litet lågt, l y c k l i g t skratt.
» H v a r f ö r inte! » H o n k a s t a d e h u f v u d e t stolt t i l l b a k a o c h g a f H e d v i g en u t m a n a n d e b l i c k.
H o n lefde ännu i f ö r e g å e n d e nattens rus o c h feststämning, h o n t y c k t e sig ännu t r å d a p å m j u k a, persi- s k a mattor, h v i l a i s v ä l l a n d e divaner, k l ä d d a m e d purpursiden, se hundratals ljus b l i x t r a från g n i s t r a n d e kristallkronor o c h m å n g d u b b - las i trymåerna, framför h v i l k a utsökta b l a d - oeh b l o m v ä x t e r tjusade s y n o c h luktsinne.
H o n serverades c h a m p a g n e ur konstnärligt etsade g l a s m e d silfverhandtag, h o n bjöds läckerheter från ciselerade silfverbrickor — o c h h o n h ö r d e en s m e k a n d e, frestande röst i sitt inre, s o m u p p r e p a d e sitt: » A l l t detta ger j a g d i g, o m d u v i l l b l i min. » hade Ameen.
(Forts.) G e r d a kastade en p å henne.
d u redan k o m m i t så långt, att att tänker p å k ä r l e k efter festen i g å r?
» » H v a d s k u l l e en viss person säga, o m han h ö r d e d i g?
» återtog H e d v i g.
Arvid? » » Ja, j u s t A r v i d.
» » H a n h a r i n g a rättigheter ö f v e r m i g — j a g har aldrig gifvit h o n o m n å g o t b i n d a n d e löfte. » G e r d a talade så ifrigt, s o m h a d e h o n ad- v o c e r a t m o t sitt eget samvetes röst.
» D u t y c k s k u n n a b y t a o m fästmän lätt, s o m d u b y t e r o m h a n d s k a r.
» lika » N å j a, d e t är d å, tyvärr, inte så ofta — j a g m e n a r h a n d s k a r n e — det där o m fästmän b r y r j a g m i g inte o m att resonera m e d d i g o m, f ö r h e l a saken är, att d u är afundsjuk! » H e d v i g b l e f alldeles g r å b l e k o c h såg för- färad p å G e r d a.
» T y s t!
» utbrast h o n o o h h ö j d e b e f a l l a n d e h a n d e n; » d u k u n d e höras därute i d e t yttre kontoret. » H o n v i s a d e m o t dörren, där de m a n l i g a kontoristerna b e f u n n o sig.
G e r d a b l e f rädd o c h teg, t y h o n h a d e egent- ligen stor respekt f ö r H e d v i g, o c h d e n n a såg n u ut, s o m h a d e h o n velat slå G e r d a.
Un- der tystnad arbetade d e t v å flickorna en stund, till dess m o t m i d d a g e n S i g r i d Å b e r g k o m s o m en s t o r m v i n d, b r y d d e sig inte o m att taga a f sig ytterplaggen o c h sätta sig till n å g o t ar- bete, utan b ö r j a d e genast t a l a o m b a l e n.
O c k s å h o n h a d e haft » r y s l i g t r o l i g t », fast » h a n » inte dansat m e d henne, b a r a tagit henne ett v a r f i kottiljongen.
» D u, Hedvig, med honom.
» fick i a l l a fall en fransäs » Ja, det var för släktskapens skull — p å Silfverhjälmska s i d a n, » afbröt H e d v i g, sar- kastiskt h ä r m a n d e sin m o r.
» M e n d u, G e r d a, » fortfor Sigrid, » d u l y c k - liga o s t.
» o c h så b r e d d e Sigrid ut sig i ämnet, helt o f ö r t ä c k t o c h utan att G e r d a af- b r ö t henne annat än m e d n å g o n berättelse från balens b e r u s a n d e äfventyr.
» N i äro ena idiotiska fjollor b ä g g e t v å, » s a d e H e d v i g p l ö t s l i g t f ö r a r g a d o c h slog igen k o n t o r s b o k e n m e d en s m ä l l, i det hon hastigt g i c k in i toalettrummet f ö r att t a g a ytter- p l a g g e n p å sig o c h g å h e m.
» O, h v a d j a g h a d e r o l i g t!
» utbrast G e r d a o c h l a d e händerna p å den stora k o n t o r s b o k e n.
» D e t är att — lefva lifvet — h v a d är » H v a d g i c k åt h e n n e?
» frågade S i g r i d för- allt annat i världen m o t r i k e d o m — r i k e d o m, bluffad.
som ger fester, l y c k a, k ä r l e k!
» » Å, ser du, h o n börjar b l i g a m m a l — en lefva natur- ligtvis » Å, h v a d säger d u.
j a, då så är j u allt klart. » G r o s s h a n d l a r n h a d e inte alls visat sig p å kontoret den d a g e n, där h a d e endast varit ett par t e l e f o n m e d d e l a n d e n från h o n o m till kas- sören.
M e n just som Sigrid och G e r d a läm- n a d e kontoret, mötte d e h o n o m i porten.
H a n såg litet- förlägen ut, när han lyfte p å hatten o c h hans b l i c k m ö t t e G e r d a s.
H o n å sin sida r o d n a d e häftigt o c h p å s k y n d a d e sina steg.
H o n h a d e fått hjärtklappning, o c h d ä r k o m öfver henne en k ä n s l a a f ångest, hvar- för visste h o n e j.
kunde I c k e att det sagts, m e n det sägas, det skulle sägas.
O c h det gjorde henne y r i hufvudet, så att h o n nästan s v i n d l a d e v i d tanken därpå.
B o r t m e d fattigdomens t r y c k f ö r henne o c h hennes kära, ett nytt l i f för d e m a l l a.
D e t v a r s ö m hade h o n i natt endast stått p å tröskeln o c h s k å d a t framåt i den n y a, l o c k a n d e v ä r l d e n, o c h n u b r a n n h o n redan a f törst efter m e r o c h ä n n u m e r.
» Hvem — g a m m a l m ö, förstår d u, » sade G e r d a i m i l d t u r s k u l d a n d e ton, » v i, s o m ä n n u äro u n g a få h a fördragsamhet med henne.
H o n h a d e inte så roligt s o m vi i g å r — o c h så blir h o n bitter — o c h ser d u, h o n har aldrig anförtrott m i g det, m e n j a g är så säker, att j a g k a n d ö därpå, att h o n i m å n g a år, l å n g t innan hon k o m p å k o n t o r e t — v a r i t kär i.
» namnet h v i s k a d e s hemlighetsfullt till S i g r i d.
F ö r s t sedan flickorna hunnit ut g å gatan, p å m i n d e de sig, att de underlåtit t a c k a vär- d e n f ö r balen.
M e n han h a d e o c k s å skyn- d a t så hastigt förbi d e m, att det syntes, att han ej v i l l e b l i u p p e h å l l e n.
* * * E n s a m i sitt r u m i s k y m n i n g e n p å efter- m i d d a g e n l å g G e r d a p å soffan o c h tänkte det a l l t s a m m a n o m o c h o m igen i d e minsta detaljer.
E n sak d r ö j d e h o n mest v i d, där- för att den syntes henne så b e t e c k n a n d e.
U n d e r kottiljongen h a d e h a n sett p å henne m e d en allvarligt d r ö m m a n d e b l i c k o c h s a g t: » J a g k a n inte låta bli att se p å er, fröken A l m, ni p å m i n n e r så m y c k e t, särskildt i af- ton, o m n å g o n, j a g k ä n t o c h sett. » » H v e m?
» h a d e h o n n a i v t o c h nyfiket frågat.
» N å g o n, som bar baldräkt, » svarade han leende, » m e n r o s o r h a d e h o u i håret s o m ni — s a m m a färg p å ö g o n e n, s a m m a f o r m p å näsan, m e n h o n var b l e k a r e än ni o c h mindre till v ä x t e n — o c h så h a d e h o n bara en enkel b o m u l l s k l ä d n i n g.
» inte » Hvar finns hon? » Å t e r l o g h a n åt hennes barnsliga fråga.
» I min längtan o c h m i n a d r ö m m a r — » sva- r a d e han — o c h så k o m n å g o n o c h t o g henne till att d a n s a ut.
» I min längtan o c h m i n a d r ö m m a r — ».
alltså hans ideal — o c h det l i k n a d e h o n!
M e n inte alldeles - — h o n b o r d e varit ble- k a r e o c h mindre — m e n d e t v a r j u småsaker — m a n får inte v a r a sä n o g a m e d ideal o c h verklighet här i v ä r l d e n!
P å b o r d e t v i d fönstret s t o d o alla kottil- j o n g s b u k e t t e r n a i en skål, o c h en s v a g, half- vissnad, ej alldeles frisk doft trängde fram från d e m till G e r d a.
P å ett p a r stolar l å g o hand- skar, n ä s d u k, solfjäder o c h n å g r a a n d r a toa- letteffekter, s o m ej ännu blifvit u n d a n l a g d a.
V a r detta k ä r l e k — äkta, stor, b e t a g a n d e kärlek?
O c h v a r det andra — A r v i d — bara en b a r n d o m s f a n t a s i?
D e t e n a v a r r i k e d o m o c h l y x, nöjen o c h njutningar — det a n d r a v a r f a t t i g d o m o c h obemärkthet — men hvilket var kärlek?
Å t e r k ä n d e h o n en b e k l ä m m a n d e ångest, en r ä d d h å g a f ö r sig själf o c h d e n y a makter, s o m stredo o m herraväldet öfver hennes sinne o c h hjärta.
N ä r m o d e r n k o m in till henne, h a d e det blifvit m ö r k t, m e n G e r d a b a d att s l i p p a ljus — hon hade hufvudvärk.
rosafärgad morgonklädning med en väst af guld- Klefberg; lika Etvös, hans niece — fru Rundberg; Agnes Hiller — fröken Seelig; Henkel — hr Ryd- invirkade spetsar, en heliotropfärgad sammets- gren; Sophie, hans hustru — fru Littmarck; Elsa, kappa, garnerad med ljust pälsverk o.
s. v. deras dotter — eleven fröken Svanström; general * har i tisdags på von Sonnenfels — hr Hillberg; Kurt von Folgen morgonen lyckligen nedkommit med en dotter.
Miss Collett i — hr har Skånberg; Ernst Schäfer — hr O. Byström; Moder och barn befinna sig väl.
» Nineteenth Century » skrifvit en artikel o m kvin- Reif von Reiflingen — hr Backström; Paul Hof- nors utsikter att bli gifta, särskildt afseende engelska meister — hr Palme; Franz, kalfaktor — hr En- förhållanden.
I England och Wales, säger hon, vall; Martin — hr Strömberg; R o s a — f r u Hamrin Nittiofyra år fyllde äro den kvinnorna i proportion till männen så öfver- och Anna — fröken Behrens.
15 d:s fröken Seraphie Brandström på Salta, Jerna vägande, att en på sex måste förbli ogift.
I Lon- Samma stycke gifves sedermera hvarje dag i veckan.
socken, i närheten af Södertelge, sista kvarlefvande don är detta fallet med en på fem.
Miss Colletts Det finska Arppeska sällskapet, som med så mycken siffror visa i öfrigt, att utsikterna till giftermål dottern till C.
G. Brandström, anställd i Gustaf framgång och erkännande under loppet af ett par äro betydligt större för de fattigare klassernas IILs enskilda tjenst o c h såsom skådespelare kamrat veckor gästat å Vasateatern och där hela tiden för kvinnor än för de i ekonomiskt hänseende bättre och vän med Lars Hjortsberg samt slutligen 1856 goda hus uppfört von Numers lustspel » Bakom lottade.
död såsom landtbrukare i Jerna.
Den vördnads- Kuopio », inledde i måndags en kortare sejour å värda gamla, som ännu aldrig varit nedtyngd af Sveateatern med ett annat finskt lustspel, » Utskott » någon sjukdom, har allt sedan de första åren af Kanadensiske premiermi- af » Utskott » befanns vara en i flere 1800-talet oafbrutet varit bosatt på Salta och nistern Abbot har mottagit en deputation af kvin- punkter både blodig och rolig satir öfver den högre genom sitt, trots ensamheten, alltid förnöjsamma nor, hvilken inlämnade en petition o m den poli- finska byråkratien — så pass skarp, att det här med sinne varit en föresyn för äldre och yngre släkten.
tiska rösträttens utsträckning till kvinnor.
Abbot skäl väckt förvåning, huru ens den stränga finska förklarade, att Kanadas kvinnor inom en icke * censuren kunnat släppa stycket fram.
I dramatiskt alltför aflägsen framtid skulle få full medborgar- värde står det dock ett godt stycke efter det först- född Zetterling, hvilken rätt, dock ville han icke lofva att redan under nämnda programmet och lider af longörer och stö- sistlidet år härstädes aflade barnmorskeexamen denna parlamentssession framlägga ett lagförslag rande gammalmodiga godtköpseffekter.
Utförandet och därvid erhöll högsta betyget, sattes kort i detta syfte.
var i det hela förträffligt, samspelet framför allt värdt därefter genom ett anslag från Fredrika-Bre- största erkännande.
Direktör trädde äfven mer-förbundet samt genom mellankomst af för här i förgrunden med en högst karaktäristisk och Herbert Bis- saken intresserade i tillfälle att företaga en studie- konsekvent bild af det stackars tröttkörda gamla marck, den store » järnkanslerens » son, har för- resa till Wien.
Äfven här aflade hon barnmorske- statsrådet, som längtar efter landtlif och ro, men lofvat sig, och hans fästmö, grefvinnan Margrethe examen o c h undfick högsta betyget.
Fru N., hvil- endast af sin hustrus ärelystnad alltjämt piskas framåt.
Hoyos, intresserar för närvarande i hög grad den ken är en af de första bildade kvinnor i vårt land, Att nämna äro vidare hr fru utländska, särskildt naturligtvis den tyska, pressen.
som ägnat sig åt barnmorskeyrket, har nu, såsom samt fröknarna och resp Grefve Bismarck lärde känna henne vid ett besök synes af annons i detta nummer, slagit sig ner i framställningar som hvar i sitt slag goda prestationer.
hos sin vän, det preussiska sändebudet i Darm- hufvudstaden som praktiserande barnmorska.
stadt, baron Plessau, hvilken är gift med en syster I onsdags gafs åter ett nytt finskt program, skå- till grefvinnan Margrethe, och den ej längre så despelet » Presteras familj » af här förut unge diplomatens bjerta smälte som snö för vårsol känd genom » Arbetarens hustru », som för några år förvärfvar alltjämt det svenska inför den 21-åriga, älskvärda skönheten.
sedan gafs å dåvarande Nya teatern.
V i kunna systemet för kvinnlig slöjd.
För närvarande stu- dock ej i veckans nummer inlåta oss på denna före- deras det vid härvarande folkskolor af lärarinnan ställning.
vid Drammens folkskolor fröken M.
B ä l o w.
Me- ningen är att vid Drammens folkskolor grunda den kvinnliga slöjdundervisningen efter det svenska Hallén-matinén sistl. söndag i Musikaliska akade- systemet.
mien var besökt af en ganska talrik och mycket tacksam publik, som med det lifligaste bifall hälsade Kungl.
operan uppförde i måndags för första gån- de olika numren å programmet.
Detta var ock syn- gen under innevarande säsong Verdis » Otello ».
nerligen väl hopsatt.
Efter den med schwurjg och Alfhild Att den storslagna och väl uppsatta operan fortfa- smak af hofkapellet utförda uvertyren till » Tanu- Agrells bekanta skådespel » Räddad » uppfördes rande äger oförminskad dragningskraft, visade sig i häuser » kom Gades vackra och stämningsfulla stycke under namnet » Karin » o c h i en af Hugh Bell fullsatt salong, som med lifligt bifall gaf sitt intresse » Agnete og Havfruerne, » hvari solopartiet pä ett verkställd öfversättning den 10 dennes för första tillkänna.
Främst bland de utförande stod oveder- mycket vårdadt sätt utfördes af fröken gången å Vaudevilleteatern i London.
Pall Mall sägligen hr hvilken här ock har Beethovens en af undersköna Andante cantabile ur stråk- Gazette yttrar o m stycket, sam lär ha fått ett ut- sina allra lyckligaste uppgifter.
Mer än i någon kvartetten i a-dur, som förut kommit till utförande märkt utförande: annan uppgift sammansmälta här såDg och spel härstädes, förfelade ej heller nu att lifligt slå an.
» Ändtligen har ett godt skådespel uppförts å till ett helt, som förträffligt framhåller den passio- A-capella-körerna intogo naturligtvis en framstående en matiné!
» Karin » är intet mästerstycke.
Men nerade mohrens karaktär och åstadkommer en yp- plats å marinen.
Alla voro de kända från föregå- felen uppvägas.
Ty det finnes en stark, intensiv, perlig totalverkan.
Desdemonas parti sjunges på sven- ende musiktillställningar, men alla hörde man också kärft humoristisk dialog, präktig karaktärsteckning ska af fröken hvilken som bekant kreerat gärna om igen, såväl Schumanns » Heidenrösleiu » och stor kraft, o c h det finnes djärfva, sanna rollen å härvarande operascen.
Hennes framställ- och Saint-Saens ' » Nattlig frid » som Hallens friska tankar i pjäsen. » ning är i dramatiskt hänseende af mycket god ver- och anslående folkvisor » Så hafre » och » Hök och kan, särskildt i de båda sista akterna.
Hvad sången dufva ».
Ett af de större numren å programmet däremot beträffar stores den allt fortfarande af bri- var hr Hallens musik till Tigerschiölds dikt » Sten ster i intonationen och ett ofta framträdande vibrato.
Sture ».
Denna komposition är förut utförd härstä- ett bolag i Kalifornien uppbär ett årligt arvode Ligger grunden härtill, såsom det uppgifvits, i en des samt tillvann sig då liksom nu rättvist erkän- af 36,000 kr.
— sannolikt den största lön någon envis indisposiiion, af hvilken sångerskan under hela nande, om den ock mot slutet förefaller en smula kvinnlig tjänsteman har.
Bolaget sysselsätter ute- sitt gästspel härstädes lidit, så måste ett fortsatt väl långdrsgen.
H r T o r Aulins utförande af violin- slutande kvinnliga tjänstemän, af hvilka ett par uppträdande betraktas som en stor oförsiktigbet, solot i Wilhelms parafras öfver Walters prissång hundra finnas på dess kontor.
hvilken kan komma att stå henne ganska dyrt.
V i ur » Mästersångarne » af Wagner tillvann sig lifligt hoppas emellertid, att indispositionen ej måtte vara * och välförtjänt bifall.
I betraktande af de stora och oöfvervinnelig, och att ett fömyadt gästspel en an- obestridliga förtjänster, som hr inlagt nan gång skall visa, att den begåfvade sångerskan om musiklifvet i hufvudstaden, skulle vi gärna sett, stannat på vägen, utan ännu är mäktig en ytter- har svårt insjuknat.
Sedan ej veckor att matinén varit fulltaligt besökt.
Både matinégif- ligare utveckling.
Herr utföide för varen första och programmet hade varit väl förtjänta däraf.
tillbaka lämnar h o n ej sitt rum och befinner sig gången Jagos parti och detta på ett sätt, som, om i ett tillstånd af ständigt tilltagande svaghet.
Lä- man frånräknar några mindre missöden såsom bri- karne yrka på, att h o n hela sommaren kvarstannar stande memorering o.
dyl., länder debutanten till i Pallanza.
heder, särskildt hvad sången beträffar.
Stämman är * vacker och klangfull samt användes med förstånd.
En bättre m a s k e r i D g samt litet mera rörlighet J ge- Drott- ster och mimik hade nog varit att önska.
Ofriga ning Nathalia af Serbien har skrifvit en teater- medspelande fyllde sina platser, och operan gick i sin pjäs, som är bestämd för en scen i Paris.
Den helhet förträffligt och framkallade som sagdt mycket heter » Modern » och utgör att försvar för hennes lifligt bifall.
Ord och bild, illustrerad månadsskrift, utgifven af rättigheter, U r notisboken.
Prinsessan Bernadotte På äktenskapslotteriet.
På gamla dagar.
Rösträttssaken.
Johan Less.
Fru Anna Nilsson, drppe Herbert Bismarcks fästmö.
Z. Zachrissons, Strömbergs Tums Lar sons Minna Canth, Landvinning Teater och.
Alfhild Agrell på Londonscen.
Bränder.
Odmann, Oselio, En kvinnlig lifförsäkringsdirektör för Andreas Hallen Den Sylva » rumänska sångardrottningen » Car- men Lomberg Ånyo en furstlig författarinna.
* En kejsarinnas garderob.
af Rysslands toaletter, däribland de, som skola begagnas vid guldbröllopsfestligheterna i Köben- havn, exponerades nyligen af den stora parisiska modefirma, s o m har förfärdigat dem.
Toaletterna voro smakfullt arrangerade i ena ändan af en stor sal, där åskådarne fingo beundra dem genom en glasvägg.
Den praktfullaste toaletten är en robe af guld- brokad med gul erépe-besältning och guldstickning.
Dessutom uppräknas en mängd andra toaletter, alla mycket praktfulla och dyrbara.
Man fram- håller bl.
a. en robe, tätt besatt med ytterst värde- fulla venetianska spetsar o c h hvars olika delar sammanhållas af tre diamantspännen.
Vidare en I morgon lördag uppföres för första gången å k. operan » Skrifvarkungen », opera-comique i 3 akter, Kejsarinnans musiken af Messager (elev af Saint-Saens), texten af A l b.
Carré, öfvers.
af Ernst Wallmark.
Hufvud- rollerna innehafvas af fröknarna Holmström och Moritz samt hrr Lundmark, Sellergren, Johanson och Brag.
Dramatiska teatern gaf i tisdags för sista gån- gen under innevarande termin skådespelet » Bröllo- pet på Valéni ».
Det synnerligen omtyckta stycket återupptages i höst.
I onsdags skulle för första gången uppföras » Krig i fred », lustspel i 5 akter af G. von Moser och F. von Schönthan.
För denna gång måste vi inskränka oss till att nämna, att rol- lerna och deras innehafvare äro: kapitalisten Hein- dorf — hr Grunder; Matilda, hans fru — fröken Karl Wåhlin, har från och med detta år ställt sig i vår tidskriftslitteraturs ej allt för manstarka led och fyller där en plats, som kan räknas bland de mera framskjutna.
I de stora kulturländerna ha sedan länge existerat billiga, utomordentligt väl illustre- rade månadsskrifter lör skönlitteratur, konst och kul- turfrågor; » Ord och bild » vill för Sverige blifva de- ras motstycke och har verkligen med hvarje nytt af de hittills utkomna häftena allt mångsidigare upp- fyllt äfven höga förväntningar på ett gediget, om- växlande innehåll och verkligt goda illustrationer, båda delarne anslutande sig till dagens skiftande in- tressen.
I det senast föreliggande häftet bjudes så till exempel på två synnerligen fint utförda plan- scher, efter Edelfelts här nyligen utställda porträtt af prins Carl och efter en tafla af Kronberg, till- hörig fru Helen Berg och benämnd » Svärmeri », en
IDUN 1G8 lavering af Wallander, flere porträtter och inströdda illustrationer, dikter af Curt Thelander, Gustaf Frö- ding och P. Rosemus, en berättelse frän Finland af Juhani Aho, en intressant skildring » Ur kampen om Afrika » af H, E. Larson m. m.
Hvarje häfte åtföljes ock af ett ark följetongsroman till inbind- nirjg.
För närvarande pågår » Constance » af T h.
Bentzon.
Priset för årgång, 10 kr., kan ej betrak- tas annat än som moderat i förhållande till publi- kationens förtjänster.
några dagar lefvat så i nöjenas och känslornas regioner, att jag just längtar efter litet förståndigt tal.
Hvad säger notarien?
Skola vi företaga oss en liten färd i fantasiens värld? » » Ned mycket nöje, » svarade Malte artigt.
» Lycklig resa då, mitt herrskap, » sade Siri med en underlig blick på Anna.
» Bra ledsamt, att jag inte skall vara mäktig följa er på er strålande ban » » Åh, för all del, fröken Siri, » inföll Matte lifligt » Vill fröken göra sällskap, så är det godt utrymme Hemåt heter en tidskrift, som börjat utgifvas af i vår char. » » Kristliga föreningen af unga kvinnor » i Stockholm » Det var ett nytt infall af min nyckfulla lilla under redaktion af vår kända författarinna syster, » afbröt Anna med någon häftighet.