Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Uppläst och godkänd hos Ridd. och Ad, d, 2.5 Juni 1818, — Prest-Ständet d. 25 — — — BorgareStåndet d. 25 — — — Bonde-Ståndet d, std — — Underdåniga Skrifvelser.
Riksens Ständers underduniga Skrifvelse angående Riks-Hufvudbok-Slutet.
Efter erhållen kännedom om de åtgärder, Eder Kongl. Majst, i anledning af Riksens Ständers deri 17 sistl.
Februari afiåtne underdåniga Skrifvelse, i Nåder vidtagit till påskyndande af uet angelägna och maktpåliggande Riks-Hufvudboksluts-arbetet, förmoda v.il Riksens.
Ständer något hinder för Riks-Hhfvudbokens författande icke, vidare mota; Men Riksens' Ständer hafva inberntat, att, jemte det Riks-Hufvud-Bokslut Stats-Commissarien Widegren fått sig af Riksens Ständer uppdraget, Eder Kongl* Majit uti Nådigt Bref den 24 April 1816 anbefallt .Dess och Rikets StatsKontor ätt ifrån 1 815 avs början efter uppgifne grunder och föreskrifter upprätta ett annat, skiljaktigt från bemälte Stats-Commissaries metod.
Riksens Ständers Stats-Utskott har sökt gora sig underrättadt om beskaffenheten af desse metoder samt de delar, hvarutinnan de skilja sig från hvarannan , men icke kunnat i ämnet afgifva bestämdt utlåtande då något Bokslut efter någondera metoden ännu icke medhunnits och ett sådant efter begge metoderne likväl är nödigt för att bedöma den enas företräde framför den andra.
På det ett slut i denna omtvistade fråga må vinnas och Riksens Ständer omsider uppnå det åsyftade ändamålet, en Riks-Hufvud-Bok öfver Stats-Verkets Inkomster och Urgifter, så beskaffad, att fullständig och tillförlitlig kännedom om Inkomsterne och Redovisningen för desamma kan derutaf inhemtas, anse Riksens Ständer för närvarande den enda utväg tjenlig, att en Hufvudbok $o6 Underdåniga Skrifvelser. efter hvardera metoden uppgöres, att KaramarCoUegii och Kammar-Rättens Utlåtande öfver dem infordras , att ärendet sedermera öfverlemnas till R iksens Ständers nästkommande Revisorer granskning, och att det vid nästa Riksdag hos Riksens Ständer företages till slutlig pröfning, då Riksens
Ständer sjelfve blifva i tillfälle af bedömmandet hvilkendera metoden till sin säkerhet och pålitlighet närmast uppfyller andamålet:
Och önska Riksens Ständer föröfrigt, att Stats-Kontoret måtte i stället för år 1815, såsom Eder Kongl.
Maj:t i Nåder befallt, begynna och fortsätta sitt RiksHufvud-Boksluts-arhete ifrån och med 1814 intill nästa Riksdag, hvarintill Riksens Ständer besluta att jemväl Stats-Kommissarien Widegrens Ri ks-Boksluts-arbete må fortfara.
Stats-Kommissarien Widtgren eger bibehålla den hittills honom till biträde anslagne Betjening: 1 Kamrerare, 2 Bokhållare och 3 Kammarskrifvare med full aflöning på Gfverskotts-medlen lika med vederlikar på Stat, intill dess det honom uppdragna Bokslutsarbete blifver fulibordadt:
Och, i afseende på det Stats-Kontoret uppdragna enahanda arbete, m" Stats Kontoret disponera den på dess Ordinarie Stat bestådde, men hittills besparade Aflöning för Boktluts-Kamreraren och Karn*: marskrifvaren , på det något uppehåll för detta Bokslut genom saknadt biträde icke skall möta.
I sammanhang härmed hafva Riksens Ständer tagit i öfvervägande deras till Stats- Banko- och Riks-' gälds-Verkens öfverseende förordnade Revisorers yttrande i sin Berättelse d. 20 Nov. förlidet år i frågan om förändring af Räkenskaps-metoden i allmänhet, så att Raud?- och Militie-Eöckeme afslutas d. Underdåniga Skrifvelser« 31 December lika med den öfrige delen af KronoBäkenskaperne , samt funnit äfven härutinnan näston åtgärd nödvändig till skyndsammt^e slut på denna fråga, hvilken eger ett väsentligt inflyttande på den enklare och säkrare redovisningen för Statens mede!, sorn genom ett Riks-Hufvudbokslut åsyftas och derförutan icke kan vinnas.
Med åberopande af hvad Riksens Ständer nu anfort, få Riksens Ständer i underdånighet anhålla, att Eder Kongl. Majit må i Nåder täckas låta deras så val härmedelst som vid förra Riksdagen i dessa ämnen förklarade underdåniga önskningar till verkställighet befordras._ Riksens Ständer framhärda &c.
N:r 212.
Uppläst och godkänd hos Ridd. och Ad. d. 25 Juni 1818, — Prest-Ståndet d. 25 — BorgareStåndet d. 25 — — — Bonde-Ståndet d. 26 — — Riksens Ständers underduniga Skrifvelse i anledning af Nådig Proposition om en ny Konkurs-Lag.
Till Riksens Ständer har Eder Kongl, Majit genom Nådig Proposition den 19 sisth Februari framställt, hurusom, vid den länge allmänt förda klagan öfver brister i de nu gällande Konkurs-Författningar, det icke undfallit Eder Kongl. Majjts uppmärksamhet, att
Eagarne i detta afseende ej äro nog tydlige och bestämde samt ej heller nog kraftige till förekommande af ett otillbörligt gäckande å Galdenärers sida al Eor - 5°8 Underddniga Skrifvelserl dringsegandes rätt, och huru sorn Eder Kongl. Maj:t, räknande bland
Sine dyraste pligter vården om allmänt förtroende, hvarå nyssnämnda förhållande eger ett skadligt inflytande, med tillfredsställelse trott ämnets beskaffenhet medgifva härom ett särskildt stadgande utan afbidan af hela den öfriga Lagstift ningens fullbordande, hvarför ock Eder Kongl. Majit låtit genom den tillförordnade Lag-Kommittéen utarbeta sajnt, efter Högsta Domstolens och Stats-Rådets hörande,, till Riksens Ständers antagande öfverlemnat Förslag till en ny Konkurs-Lag, med dervid, i afseende å stadgandet i 3 Kapitlet 4 af Konkurs-Lagen, som utsätter för vårdslös Gäldenär straff af fängelse med arbete der sådant kan vara att tillgå, i Nåder gjordt förbehåll att, när sådana Arbets- eller Förbättrings-hus varda i Riket inrättade, hvilka medgifva ett behörigt afskiljande utaf Personer, som der hållas, Eder Kongl. Majit dä må ega genom serskild Kungörelse förordna, det vårdslöse Giildenärer böra till desse Arbetseller Förbättrings - Inrättningar försändas, helst de Allmänna Fängelserna egentligen erfordras iör de under ransakning varande fångar.
Med en på erfarenhet grundad kännedom, att de i nu gällande Konkurs-Författningar befintlige brister föranledt både till Gäldenärens gäckande med sine Borgenärers rättmätiga anspråk på betalning för fordringar och på ansvar för Gäldenärernes handlingssätt samt till olika förfarande h.os Domstolarne vid sådane frågors afgörande, anse jemväl Riksens Ständer för sin del behofvet af det allmänna förtroendets möjligaste bibehållande påkalla-en mera skyndsam Underdåniga Skrifvelser.
5°9 förbättring i den del af Lagstiftningen; hvilken skall tjena till detta ändamål, än som skulle vinnas om den för enahanda lika nödiga åtgärder vid de öfrige grenar af Lagstiftningen oumgängligen erforderliga tid äfven i förberörda afseende afbidades; Och Bikse-ns Ständer hafva derför, sedan Eder Kongl. Majit i Nåder låtit föranstalta Förslag till en sådan förbättring, för pröfningen af detsamma icke funnit något hinder.
Den systematiska Indelning, som vid Förslagets upprättande blifvit följd, sammanfogandet på ett ställe af de serskilda dertill hörande ämnen och Stadgandenas författande i likhet med det uti Allmänna Lagen antagna sätt att uttrycka dess bud, medföra för så väl den mindre lcunnige som Domaren en större lätthet att inse dessa stadgandens innehåll, än det sätt för deras framställning, som både uti Kongl. Stadgan oin Afträdes- och Förmåns- samt Boskillnads- och Urarfva-mål den 28 Juni 1798 och jemväl uti de föregående Konkurs-författningar är begagnadt.
Icke allenast uti alla de delar, der Lagstiftnin. gen i ämnet nu är vacklande och osäker samt lemnar rum för skiljaktig tydning, finnas i det nya Förslaget klara och bestämda Lagbud, som kunna förekomma de hittills ofta rönte möjligheter att tillintetgöra eller tillbakahålla den lidande Borgenärens rätt och att gifva den vårdslöse eller bedräglige Gäldeuären tillfälle till undvikande af ett rättmätigt ansvar och straff, utan ock i de frågor, hvilka i K-rnkurs-föffattningaine dels alldeles icke och dels otiWräckligen varit afhandlade, äro i Förslaget tydliga stadganden gifna, dem Riksens Stander ansett byggd* Underdåniga Skrifvelser. pa fasts ÖCh sätra grundsatser.
De för Gäldenärer, hvu'iLa sine Borgenärers förnöjande afträda sine tillgångar, i Förslaget utstakade an-’ svars-påföljdér, ehu^u i betydlig mån strängare eller svårare än de nft föreskrifne , äro likväl hvarken i civilt eller kfirrtiPölt afseende obillige ulan hålla en rättvis medelväg emellan medlidsamhetén för en olycklig och strängheten mot en brottslig och straffbar Gäldenär; Och Förslaget hrr, 1 hvad möjligt är, Sökt förebygga de för Gähienären nu nog oppne utvägar att fran Borgenärerne undanhålla fullkomlig kännedom om sine tillgångar och handlingssätt samt dölja och undansnilla hvad dem ideligen bör tillkomma.
Sådane föreskrifter i 179S års Konkurs-Stadga , hvarigenom ändringar blifvit gjorde uti Allmänna Lagen örn Förord och Intekningar, äro behörigen från Konkurs-Lagen skillde och , jemte öfrige i desse delar af Lagstiftningen nödige an. sedde förbättringar, intagne uti gifna Förslag till ändringar i de Lagställen, der dessa ämnen innefattas, öfver hvilka serskilda Förslag Riksens Ständer vilja meddela serskilda underdåniga utlåtandea, — och, då Formuläret till den Ed, hvarigenom
Borgenärer böra befästa riktigheten af sine fordringar hos en afträdande Gäldenär , redan flere gånger behöft och äfven hädanefter af tillfälliga anledningar kan behöfva förändras, är detsamma ur Konkurs-Lags-För.daget lämpligen uteslutet, för att bero af de förordnanden, hvilka derom serskildt kunna vidtagas.
Under granskning af ifrågavarande Förslag hafva likväl följande omständigheter väckt
Rik - Underdåniga Skrifvelser'.
511 sens Ständers uppmärksamhet, uti hvilka de ansett rättelser erfordras, dem de alltså nu få, jern-, te skälen dertill, i underdånighet uppgifva. 1.
K ap. Huru Konkurs uppkommer.
- De nna Rubrik anse Riksens Ständer,' enär Konkurs uppkommer icke blott genom det Gäldenär frivilligt afträder sin egendom till Borgenärers förnöjande eller dertill varder tvungen, utan ock genom sökt Boskillnad eller Urarfvagörelse, hvarom förslaget i 7:de och 8:de Kapitlen serskilt handlar, men förevarande Kapitel endast innefattar de förstnämnde arter af Konkurs, böra förändras till följande med föremålet mera öfverensstämmande lydelse: Huru Gäldeniirs egendom till Borgenärer afträdas rnä och om början af Konkurs. 5- §•
Då den här stadgade åtgärd, att sätta Under allmänt förvar Gäldenärens öfver dess handel eller annan rörelse förde Böcker med tillhörande Handlingar, åsyftar hans hastiga skiljande från åtkomst till desamma på det han, efter anmälan om Afträdes-förrnån, icke må ega tillfälle deruti göra någon förändring, men detta ändamål jckertillräckligen vinnes om ej Domhafvande å Landet, som emellan Tingen emottaga Afträdes-ansökningär, kunna utan Härads-Rät tens v öfrige Ledamöters sammankallande vidtaga beslut om den i §. förordnade försegling, finna Diksens
Ständer till uttryckande af denna icke riog tydligen bestämde rättighet nödigt att efter qrdet Rätten tillägges eller Homhafvanden.
Underdåniga Skrif {'elser. 2.
Kap. Om afträdd egendoms förvaltning. 3- §•
Den vid slutet af denna §.
Borgenärer tillagde förmån uti tillsynen att deras rätt genom Gode Mäns förvaltning ej varder förnärmad, ligger så klar och gifven i sjelfva sakens natur, att den i Riksens Ständers tanka ej behöfver fästas genom Lagens positiva föreskrift.
Deremot, och ehuru Lag-Förslaget i 12. §. utmärker, att Gode Män efter
Inställelse-dagen böra göra redo, samt stadgar huru de dertill kunna förpligtas, saknas dock all anvisning om Borgenärernes rätt derest Gode Männen under sjelfva förvaltningstiden icke uppfylla sine pligter; Men, om man betraktar vidden af de befattningar, som under denna tid skola af Gode Männen besörjas, måste likväl en sådan anvisning finnas af vigt.
Riksens Ständer tro, att Borgenärernes rätt härutinnan ändamåls-enligt: uttryckes om emot försumligs och (motvillige Gode Män lemnäs dem öppen en lika beskaffad utväg, sorn i 15 §. af detta Kapitel i hänsigt till Sysslornän stadgas, och föreslå derför i underdånighet, att slutmeningen i 3 §. eller desse ord
Borgenärer stände fritt att tillse det deras rätt ej genom förvaltningen fö: närmad varder må utgå, och antingen i' stället, eller hellre i en serskild införas ett stadgande af följande lydelse:
Fisa Gode
Män motvilja eller försummelse , eller vägra de att meddela de upplysningar om Boet och dess förvaltnin , som 1 agon af Bor genar,erne askar, da ege Hatten att genom Vitén tillhälla Gode - Underdåniga Skrif v elser. 513 de Männen, att inom kort tid deras skyldighet full. göra.- Lata de sig deraf ej rätta, skilje Hatten dem .från befattningen och väljen Borgenärerne an■> dre Gode Män. 5- §•
När i denna §. stadgas, alf, om någon till Gäldenär-en sålt varor then betalning derföre ej jljutit, och de-ej ä'10 före Könkursens början till Gäldenären eller annan Man För hans rakning lefvererade, Säljaren ej vare skyldig Jern aflemna så framt ej Borgenärerne dem betala, samt således Borgenärerne hafva sig tillagd förmånjaf valet att afstå elleribehålla varorne, böra de förpligtas tidigt tillkännagifva hvilketdera de anse med Boets bästa förenligt och, i fall tvist uppstår om vaforne blifvit lefvererade eller ej och Säljaren bestrider deras yrkande att dem behålla, utan uppskof lagligen med honom utföra, emedan eljest, och om det stöde Borgenärerne fritt att när sorn helst göra sin tilan gällande, Säljaren icke någonsin kunde ernå visshet om sin disposilions-rätt.
I anledning häraf föreslå Riksens Ständer vid jjtte §:ns slut följande tillägg:
Nu täistas om varorne äro lefvererade eller icke; då skola Borgenärerne inom tvenne månader från Konkursens början taga Stämning å Säljaren till Laga Domstol, eller varén de all talan qvilte. 6. §.
Som det ofelbart bidrager till en fördelagtig försäljning af fast egendom om densamma beskrifves och lagligen värderas, samt derigenom vinnes en större säkerhet om iakttagande af BorBihang till Riks-St.
Prat. 1817—1818, lO'.dt Sami, N;r 65.
Underdåniga Skrifvelser. genärernes och Gäldenärens förenade ratt, anse Riksens Ständer denna §. böra börjas sålunda:
Under Anslassiiden luten Göde
Män fust egendom lagligen värderas, Uj må dock sådan egendom förr, un Inställelse-dagen framflutit, säljas, utan sä är, att den före Konkursens början o. s. v. 7- §•
Ständer finna icke lämpligt att i fråga om sättet till de under anslagstiden inflytande medels användande binda Borgenärernes egen pröfnings rätt genom ett ovilkorligt lagbud, att dessa medel skola räntlösa nedsättas i allmänt förvar.
I detta lika som andra hushållningsärnnen, bland hvilka flera kunna vara af lika stor vigt, måste
Beslutet lämpas efter förefallande omständigheter, hvarom endast Borgenärerne kunna döma.
Mera i detta än i andra fall uppstår ej heller någon våda om Beslutet fattas af Borgenärer, som ännu icée genom bevakning styrkt sin fordrings-rätt.
Gäldenärens uppgift, de vid första förhöret styrkta anmälanden, och bevisning vid Sammankomsten genom fordringshandlingajnes företeende måste tjena till grund vid förefallande omröstningar.
Binge ej detta tagas för gifvet, så borde man af Lag-Förslaget vänta serskild föreskrift angående omröstnings-sättet vid de under Anslagstiden tillåtne Sammankomster.
Dessutom har Lag-förslaget sökt förekomma möjlighet till missbruk i detta afseende genom stadgandet, att Besluten kunna öfverklagas och upphäfvas om de finnas grunda sig på origtig röstberäkning.
Ur sådana skäl, och då erfarenheten visat, det
Borgenärer hittills utan hinder eller oreda utöfvat rättigheten att besluta om förränt - Underdåniga Skrifvelser.
515 ning af de under Anslags-tiden influtne penningar, hafva Riksens Ständer velat i underdånighet föreslå följande ändring af 7:de §:n.
Penningar, som för sald egendom eller för fordringar inflyta och till Boets förvaltning ej nödiga aro, skola af Gode
Män i Riksens Ständers Bank eller i Landt-Ränteriet insättas, der ej Borgenärer - ne vid sammankomst, som t 8 §• sägs, besluta, att de itklill Inställelse-dagen mot säkerhet förräntas md.
För sddane medel må ej Remiss-lage fordras, dä de Ur Ränteriet tagas. 10. §.
Med afseende derå, att den tillåtelse, sorn här gifves Borgenär, hvilken häfver ringa fordran, att undandraga sig befattning såsom God Man eller Syssloman , kunde leda till tvister och godtyckliga pröfningar, samt att skickligheten och vederhäftigheten jemte
Borgenärernes derifrån härledda förtroende icke bero af fordringens större eller mindre belopp, utan af personen, som den innehafver, anse Riksens Ständer orden eller ringa fordran häfver böra ur §:n uteslutas. 12. §.
Så väl för ordning och uttrycklighet skull; som för att ernå en i Förslaget saknad anvisning, att Gode Män kunna väljas till Syssloman, föreslå Riksens Ständer vid slutet af denne §, följande tillägg:
Har den, sorn till Syssloman namnes, förut varit God Man, gäre ock hqn för Borgendrerne den redo, som nu sagd är. *5- §•
I öfverenstämmelse med den uti 3.
§. föreslagne förändring, bör §:n lyda sålunda:
Underdåniga Skrif v elser, Örn motvillige eller försumlige Syssloman vane ■Lag, sorn om Gode Män i 3 §. stadgadt är. 17- §•
Då genom så beskaffade Beslut, sorn bärnämnas, de det vid icke närvarande och således icke i Beslutet,deltagande Borgenärer kunna blifva lidande, anse Riksens Ständer rättvist, att de för all den deraf timaode skada erhålla ersättning af de Borgenärer , hvilka dét olagliga Beslutet fattat; Och, sorn hvarken en sådan de sistnämndes skyldighet eller grunden för ersättningsansvarets fördelning äro annorledes bestämde än genom jemförelse af stadgandet v påföljande 1 9 jj):n, finna Riksens Ständer vid 17. §:n nödigt ett så lydande tillägg?
Har skida timot, fylle den de Borgenärer s sorn Beslutet fattat, på sätt i ig §■ sägs. 18. §.
Som denna §. efter dess nu varande uppställning icke undanrödjer det missbruk, att de större Fordringsegarne, efter utverkadt bifall af Galdenären, kunna till egen vinning och Medborgenärers skada åtkomma Boets egendom till underpris, och undantag från den allmänna föreskriften om egendomens försäljning vid allmänt utrop icke bör medgifvas der någon af Borgenärerne ett sådant försäljningssätt yrkar, anse Riksens Ständer början af 18 §:n böra rättas sålunda: -Ej md egendom .annorledes än genom offentligt Utrop säljas,^der ej alle vid Sammankomsten närvarande Borgenärer, sä ock Gäldenär, dertill bifalla.
Ej heller md, emot någons vilja, o- s, v. ai. §.
Ständer finna icke något hinder förekomma med mindre de Borgenärer, hvilka un - Under daul ga Skrifvelse?. '517, der Anslagstiden ega rätt att lyfta sina fordringar, kunna, efter öfrige Borgenärers begifvande ■vid lagligen hållen sammankomst, befrias från skyldigheten att ställa borgen , i synnerhet när deras rätt är af ostridig beskaffenhet och de densamma i förväg bevakat; hvadan Riksens Ständer föreslå, att denne §. näst efter orden med Borgenärs
Ed fiistat må blifva af följande lydelse: — — och sine bevaknings-handlingar till Rätten ingifvit.
Ställe ock Borgen för hvad han Efter, der ej Borgenärerne vid sammankomst lyftning utan Borgen medgifva; dock nia för Utsiylder till Kronan Borgen ej fordras. 82. §.
På lika grunder anse Riksens Ständer sista meningen i denna §. böra sålunda förändras:
Ej mä pant fä säljas, innan Panthafvarén siri fordran sä bevakat och Borgen stalt, som i a 1. sägs
Ej heller mä betalning af Köpskilling för ut. mätta Lösören hos Utmätningsman lyftas förr, än fordran bevakad är, och utan att Borgen ställes, der ej visas, att Borgenärerne lyftning utan Borgen medgifvit. 23- §•
Den här, sedan Inställelse-tiden till ända gatt,1 stadgade Lyftningsrätt utan borgen, anse Riksens Ständer icke erfordra begifvande af samtlige Borgenärerne, utan lämpligen kunna bero på Beslut vid laglig sammankomst; Och Riksens Ständer föreslå följaktligen, att ordet samtlige, som förekommer mot §:ns slut, må borttagas och sista meningen blifva :
Ställen dock Borgen för det de lyfta, der e} Borgenärerne lyftning utan Borgen medgifvtf. 518 Underdåniga Skrifvelser. 25- §■ Alt, såsom denne §. stadgar, Arfvode för Gode
Män icke skulle bestämmas förr än efter Anslagstidens slut, finna Riksens Ständer icke bil. ligt.
Gode Männens förvaltningsomsorger äro icke mindre men oftast mera vigtige än Syssloman, nens; och, om ej serdeles hinder möta för fullgörandet af de åligganden , hvilka föreskrifvas Gode Män i 3
Då 1798 års
Stadga icke förutsatt några sammankomster under Anslagstiden, och då Borgenärer, hvilka icke af Gäldenären blifvit uppgifne , således icke förr än vid Inställelse-dagen ansetts i tillfälle att yttra sig, har på sådan grund ej heller något förordnande rörande Arfvodes-Qfverenskommelser för Gode
Män i nämnde Stadga influtit; Men denne grund är nu förfallen då i Dag-Förslaget tillåtas sammankomster under Anslagstiden efter föregången Kungörelse i Allmänna Tidningarne.
Enär således något hinder ej är med mindre Arfvode för Gode Mä n kan vid dylike sammankomster bestämmas, Vöre antagandet af motsatsen eller belöningens beroende af Borgenärernes godtfinnande vid Förrättningens slut nästan detsamma, som att i hvarje Konkurs uppställa emellan Borgenärerne och Gode Männen en Rättegång, i hvars förutsigt lage ingen serdeles anledning till uppmuntran för Gode
Män att iakttaga den högsta möjliga verksamhet för Boets bästa.
För öfrigt vittnar erfarenheten om det äfven hitintill, utan Författningarnes föranledande, i allmänhet gängse bruk, Underdo niga Skiifvelsefl *>'9 att Arfvode för Gode Män blifvit af Borge«ärerne genom träffad öfverenskommelse vid sammanträde bestämdt , utan att gällande kraften af sadan öfverenskommelse varit satt i fråga; och Boet kan härigenom desto mindre oskäligen belastas, sorn, enär Arfvodes-procenten beräknas å hvad genom Gode Männens försorg indrifves, Sysslomännen icke kunna för samma Summa föra sig till godo ett lika Arfvode, sora för hvad ännu vid deras tillträde finnes outredt och med hvars förvandling de taga befattning.
På alla dessa skäl hafva Biksens Ständer iastställt följande rättelse i början af denne st5:te Äska Gode
Män elier Syssloman belöning; då .skola Borgenärerne Arfvode åt dem utsätta, antingen till visst af hundrade eller efter annan grund-- dock må ej Sysslomans Arfvode efter tid räknas.
Kunna o. s. v. 3.
K ap.
Om Gäldenärs Afträdesfurman eller Ansvar• 1. §r
Denna §. innehåller i sista meningen, att; om Gäldenär , sedan olycka timat, åsamkat sig ny gäld, må ej för sådan yngre gäld den jildre ölyckan honom till godo räknas.
Om å ena sidan der kan synas hardt, att en Gäldenär, som lidit olycka, men icke funnit sina vilkor försämrade än^la till saknaden af utsigt till en bättre ställning, skulle, för att få olyckan sig till godo räknad , tvingas uppgifva sin egendom och såmedelst på en gång försaka sina förhoppningar, måste det ock å den andra betragtas, att, sedan Gäldenären kommit i verkligt obestånd och ej kan fullt betala sin XJuderdåniga Skrifvell serl skuld , fortsattes lians rörelse då mera under en blott skenbar vederhäftighet, och det förtroende, lian tillvinner sig j är endast ett medel för nya företag och för Spekulationer, som, ehuru rigtade på möjligheten att reda sig genom lyckans gunst, likväl, såsom till större eller mindre del byggde på äfventyret af andras förluster, icke kunna anses loflige, samt vid hvilkas misslyckande och den deraf ökade förlägenhet, hvarmedelst han nödgas afträda sin egendom , Lagen ej bör med* gifva honom en förmån på bekostnad af Borgenärer, som haft ostridig lätt till lians tillgångar i den stund, han genom olyckan kommit i obe« stånd.
Då dessutom ingen gräns är utsatt eller, med antagande af _den ifrågavarande grunden , skulle kunna utsättas, vid hvilken beräkningen af Gäldenärens olyckor borde stanna, frukta Riksens Ständer det i denna §. föreslagna stadgande kuhna leda till vådlig uppmuntran för Gäldenäl-er att icke i tid tillkännagifva sitt obestånd utan på vinst oclr förlust i det längsta fö'r sig underhålla förtroende under visshet om tillgodoräknande af olyckor, hvarigenom deras vilkor tid efter annan blifvit försämrade.
I betraktande af så gällande skäl hafva Riksens Ständer för sin del beslutit, att utur irsta §. bör sista meningen Hor Gäldenär sedan olycka timat, o. s. v. borttagas, och i stället sättag:
Har Gäldenär, sedan olycka timat, fortsatt sin rörelse eller åsamkat si g ny gäld; dä må olyckan ho« XLpm ej till godo räknas. 4. §.
Emot hvad såsom vårdslöshet här förekommer i den del, att Gäldenär, som i Bolag va-j Underdåniga.