Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
H u r u p u t s a s o c h fejas d e t i n t e i n o m d e m o m h ö s t a r n a, j a, s n a r t s a g d t allt g e n o m g å r e n g r u n d - lig r e n g ö r n i n g.
kaffe.
Det bästa, billigaste och helsosamuiaste kaffe är värt ångrostade och malda H a s b å l l s k a f F e ä 1: 05 pr Va k g.
, som finnes äkta e n d a s t uti vär butik 349 H u s m ö d r a r, g l ö m m e n d ä r f ö r icke f ö r s t u g o r n a o c h l ä m n e n d e m icke h e l t o c h h å l l e t i t j ä n a r i n - nornas händer.
Se på de smutsiga oljemålade v ä g g a r n a!
L å t d e n t v ä t t a s m e d s v a g s o d a l u t, åt- minstone på höstarne.
S e n till, a t t t r a p p o r n a s k u r a s väl o c h m e d en o r d e n t l i g b o r s t e j ä m t e rikligt v a t t e n o c h t v å l.
Afsatsen emellan trappsteget bör också borstas, a n n a r s t j ä n a r d e t till i n t e t a l t s k u r a.
H u r u s k ö n t k ä n n e s d e t i c k e a t t s t i g a u p p för rena och snygga trappor och g e n o m v a n d r a put- s a d e f ö r s t u g o r.
L å t e n h e l l e r icke m a t o s e t u t s l ä p - p a s g e n o m f ö r s t u g u f ö n s t r e n, t y g r a n n a r n e ofvan- för l i d a m y c k e t däraf, d å g e n o m d ö r r s p r i n g o r n a i n t r ä n g e r d e t o s, h v i l k e t e d r a j u n g f r u r besvä- r a s af.
D e t finnes s t o r a v å n i n g a r, h v i l k a s k ö k s d ö r r a r vetta åt s m å v å n i n g a r n a s t r a p p u p p g å n g a r.
F å ä r o de m a t m ö d r a r, h v i l k a b e a k t a den u p p g å n g e n, o c h därför är den r ä t t o s n y g g.
Jungfrurna åter tänka: det ä r v å r u p p g å n g, o c h d e n ä r ej s å n o g a m e d.
A t t l ä n k a p å g r a n n e n, s o m d ä r h a r s i n enda u p p g å n g o c h får t å l a allt slarf, faller s ä l l a n en m a t m o d e r u t i ett » s t o r t h u s » i h.
S å d a n t är j u b l o t t e n b i s a k i m å n g a s t y c k e, j a, det k a n s k e a n s e s simpelt att befatta sina t a n k a r m e d något s å ovä- sentligt s o m — t r a p p u p p g å n g a r.
Erfaren och ordningsälskande matmoder.
' Skägg} * En svensk osed.
Några ekonomiska funderingar.
(F o r t s.
o. slut från föreg.
yj£n annan skuldsättning, som man bör akta sig för, är att sätta bo på kredit.
Vi med- gifva att under vissa omständigheter det kan vara berättigadt att taga möblerna på af- betalning, men nog ville vi råda alla unga människor, som gifta sig, att hellre vänta ett eller annat år och sålunda slippa den skuld- bördan under tider, då så många utgifter merändels tillkomma.
A t t börja den äkten- skapliga samlefnaden med skuld, bidrager då ingalunda till att göra den lycklig.
Så pro- saiskt det låter, är det ändock ett af grund- villkoren för all familjelycka, att debet och kredit gå ihop.
OL Fördelarna af kontant betalning ligga i öppen dag.
Med penningar i portmonnän är j a g icke bunden vid en viss bod, där j a g har kredit, utan kan vända mig dit, där en vara för tillfället är billigast.
N u för tiden, då » af- färer » hastigt uppkomma och lika hastigt afgå från täflingsbanan, uppstå s. k. realisa- tioner och veikliga realisationer i anseende till dödsfall m. m., hvarom en timmes pro- menad lätt kan ö f v e i t y g a; äfven utan slut- försäljning kan här och där en vara säljas billigare än annorstädes, och fördelen att kun- na vända sig just dit är lätt begriplig.
D e n med vederbörligt innehåll försedda portmonnän är en makt, som talar för sig själf.
Vidare uppstå hos säljaren ofantligt lätt en frestelse att begära något öfver värdet och som motsvarighet därtill en lust hos köparen att borttaga, hvad som synes honom för myc- ket, eller med ett annat icke särdeles vackert uttryck — pruta.
E t t slags tvekamp upp- står, hvarvid om ingen annan sanningen får sitta hårdt emellan.
I stället för kvartslånga afhandlingar fram och tillbaka, bedyranden å ena sidan och kält å den andra, blifver det hela reduceradt till: V i l l ni, eller vill ni icke?
Mitt erbjudande är det eller det, och däröfver vill jag icke gå af orsak att j a g köper kontant.
Man inser den moraliska vinsten och tidsvinsten, då saken ställer sig så.
Genom kontant betalning tänjer man icke Stockholms Kaffe-Aktiebolag 4 Klara östra kyrkogata 4
1893 I U U IN ut situationerna.
Man sätter punkt.
Saken är affärdad, och skulle något ohehörigt dyka upp, har man i sitt lilla förråd af kvitterade räkningar lätt att finna medlet att tillbakaslå hvart angrepp, vare sig det fotar sig på glöm- ska eller något annat.
Lilla förråd, sade vi, ja, det är en glädje att kunna säga så, ty då man icke tager på kredit, behöfver man ej belamra sig med dessa fatala massor af papper, som äro svåra att hålla reda på och som mögla i kreditvännens gömmor.
Så slipper man alla sugande räntor, alla nervförstörande ringningar och björnbesök, bi behåller sin värdighet, undgår förödmjukelsen att bedja om uppskof eller ursäkt och tacka ödmjukast; man äter sin egen mat och är väl klädd i sina egna kläder, då, enligt Tegnérs ord, den sämsta rocken är den obetalade.
F ö r att icke tala om den fjufva trygga kän- sla, som råder i ens sinne, och trefnaden i hemmet, då man icke är skyldig någon n å - got, då man ej är i andras händer, utan obe- roende och sin egen herre.
draga sig för oss, om fråga blifver om ett deltagande i våra utgifter.
Saken blifver en annan, om det gäller att bistå nödställda, mätta hungrande, förekomma ofall; då måste till viss grad förståndsmaximerna springa, då få vi g å så långt det låter sig göra, utan att andras rätt kränkes; d å komma vi in i en annan lifssfer, där nya frågor uppstå, dem vi här ej hafva att besvara.
Särskildt i vårt land och vid sidan om den osed, vi i det föregående talat om, har på mångfaldiga håll utvecklat sig en l y x, hvar- till i utlandet motstycket endast kan sökas hos de verkligt rike.
V i bo spatiösare än andra folk, hvartill visserligen en ursäkt lig- ger i vårt långa vinteride, vi stiga på dyr- bara mattor och sitta i plyschklädda emmor.
Härvid må erinras om, huru t. ex. en hand- lande i Paris och andra franska städer låter sig nöja med bodkammaren, som han ännu ej sällan med familj bebor, äfven sedan han samlat ett rätt vackert kapital.
E t t par svenskor, som under en vistelse i Slutligen är kontant betalning ett af huf- en af dc tyska universitetsstäderna blefvo in- vudvillkoren för att man skall komma i den troducerade i en professorsfamilj, kunde ej ställningen, att man får litet öfver och kan nog förvåna sig öfver den enkla bostaden.
bilda kapital.
John Randolphs utrop i ame- N å g o t förmak eller någon salong fanus ej, rikanska senaten är träffande.
H a n hade fun- utan bestod hemmet af en sal och ett par nit de vises sten, sade han, som förvandlar sofrum.
Senare fmgo de veta, att detta inga- allt till guld, den heter: Betala kontant.
D e t lunda var något ovanligt förhållande.
V å r a nöjen äro dyrbara.
D e t är en stö- är, som bekant, öfver hufvud icke genom lyc- kade kupper, rikedom uppstår.
D e n enda tande l y x, som slår en till mötes från de s. säkra vägen är att öre lägges till öre, och k. guldkrogarna, och naturligtvis är det den ett kapital, som bildats på detta sätt, visar allmänhet, som där roar sig, som får betala ojämförligt mera hållfasthet än alla hastigt den.
D e t förefaller som om samtliga de be- improviserade.
Orsaken är visserligen icke sökande vore stora kapitalister.
Nöjen för att söka i någon mystisk egenskap hos själfva billigt pris förstå vi oss ej på.
V i hafva flere tjänare än i utlandet är penningarna, utan i det olika sätt, på hvilket man betraktar en dylik småningom uppstap- brukligt, vi kläda oss mera depeusivt, och vi lad summa, hvilkens beståndsdelar hafva hvar lefva i allmänhet högt i mat och dryck; ja, för sig sin lilla historia, en historia om efver- våra middagar förvåna ju utländingen.
vunnen lystenhet, om ej just behaglig för- D e t är mycket betecknande hvad som blif- sakelse.
vit sagdt, att om svensken har hundra tusen, Som allt i människolifvet är ekonomi en köper han sig en egendom för två hundra sedlig fråga.
D e t är icke förgäfves, som bö- tusen — om tysken har hundra tusen, köper V i lefva på större neu om det dagliga brödet träder oss till möte han en för femtio tusen.
först bland de böner, som röra våra egna fot, än vi hafva förutsättningar för, ty det angelägenheter, ty allt högre lif blifver till kan j u ändock icke förnekas, att vi svenskar viss grad bedrägligt, då de prosaiska grund- hvarken äga franska resurser, tysk idoghet valarna vackla.
H u r u skola en karaktärens eller brittisk tilltagsenhet.
Ä r det skönhetssinnet, som hos oss är så utveckling och förädling vara möjliga, där redan den redlighet fattas, som behöfves på uppöfvadt, eller är det lyxen, vi dyrka?
V i salutorget?
D e t är icke af en slump vi här frukta det senare.
Men lyxen är en fatal i världen är ställda på förknappniug.
V i sak, som endast kan ursäktas, då den står i D e t sköua kan använda skola i lifvets kärfva skola lära oss konsten skönhetens tjänst.
att vara trogna i det lilla.
D e n herre som lyxen, men behöfver den icke, om icke i sina befaller öfver himlakroppar, mot hvilka vår högsta uppenbarelser, och dess tjänare-egen- jord är ett intet, hade säkerligen kunnat gifva skap bör äfven då kunna upptäckas.
D e t oss guld utan mått, om det förlikt sig med är icke den dyrbara parkanläggningen förbe- hans underbara planer med oss.
A t t grumla hållet att vara s k ö n; den lilla täppan kan sin ekonomi är att förgripa sig på en af G u d vara lika intagande.
Behaget sitter ej i de anspråksfulla möblerna, de luxuösa dräkterna själf fastställd ordning.
Själfva språket har upplysningar att g i f v a; — de harmonierande färgerna, den goda snit- det påpekai grader p å den ekonomiska ska- ten och rena stilen smeka ögat mången gång lan: så hafva vi orden förstånd, omtänksam- mera.
D e n svenska fattigdomen är en urgammal het, sparsamhet samt under nollpunkten njugg- het, snålhet, snikenhet och än värre ord.
klagovisa; de stora fallissementen utgöra en Låtom oss icke förvillas däraf, att många för- stående afdelning af dagens krönika.
D e t blanda begrepp, som äro skilda, att man kal- skall förblifva så, så länge vi hålla oss vid lar oss för snåla, då vi i själfva verket tän- våra yfviga vanor, vid olater, sådana vi här ka på en kommande dag.
V i veta nog bäst antydt, vid en uppblåst och ihålig storhet, själfva, hvar skon klämmer, och om vi neka korteligen, så länge vi ej lärt oss ekonomiskt A l l t osant faller förr eller senare för att till exempel deltaga i ett slädparti eller vett.
en festmiddag, är det kanske därför, att vi sin egen osannfärdighets s k u l l; därför ock evalvera kostnaderna för nöjet i dem för våra den öfverförfining som är byggd på en miss- barns skodon, ja, för bröd under den kom- brukad kredits falska grundvalar.
Ärlighet varar längst, och Geijer säger till mande veckan.
V i skola nog få stå vårt eget kast, och de, som äro angelägna om vårt och m e d: det är ingenting annat som varar.
sällskap på ett lustparti, skola utan tvifvel K J - u v e l e r a r e ANDERSON 1 Jalcobstorg 1 Ur notisboken.
Kvinnoklubben sammanträdde till års möte torsdagen d e n 25 oktober i dess lokal, Mäster- satnuelsgatan 1 3, h ä r s t ä d e s.
A r s - och revisionsbe- rättelser för det t i l l ä n d a g ä n g n a 6:te arbetsåret u p p - lästes och godkändes.
Af årsberättelsen framgick, a t t u n d e r årets l o p p hållits 2 0 s a m k v ä m m e d di- skussion, föredrag eller sällskapsnöjen, förutom nå- gra större och m i n d r e fester, s a m t a t t Klubbens läs- r u m likasom dess bibliotek, h v a r u r fria h e m l å n läm- nas m e d l e m m a r n a, flitigt a n l i t a t s.
Till styrelseledamöter v a l d e s: fru S.
B o s t r ö m, ord- förande; fröken C h.
N y q v i s t, kassaförvaltare, fruarna N.
F r ö l a n d e r, H.
E r h a r d t, M.
A s p, fröknarna S.
Gumiclius, H.
A n d e r s s o n, C h.
B i n d e l i n och A.
T i - bell s a m t till s u p p l e a n t e r fruarna G.
L i n d q v i s t, E.
H e y m a n och A.
H a m m a r l u n d.
Till revisorer val- d e s: fruarna A.
Grafström och A.
D a h l s t r ö m och till deras s u p p l e a n t e r fröknarna J.
S v a n s t r ö m och S. Sjöberg.
E n hjiirtegod och a l l m ä n t afhållen k v i n n a, änkefru Catharina Margaretha Ama blad, född Yckenbcrg, atted härstädes i söndags t o n.
A n k a efter d e n a l l m ä n t u p p b u r n e a k t u a r i e n L.
W i k b l a d, v a r h o n m o d e r till n u v a r a n d e stats- rådet H e r m a n W i k b l a d oeh t r e d ö t t r a r, af hvilka en ä r gift m e d öfversten i v ä g - och v a t t e n b y g g n a d s - k å r e n A.
LindgreD, e n m e d r å d m a n n e n i Stock- holms r å d h u s r ä t t H.
B e n c k e r t och en ogift.
U t o m dessa s t å sörjande vid h e n n e s b å r m å n g a b a r n b a r n och b a r n b a r n s b a r n s a m t a n d r a s l ä k t i n g a r och v ä n - n e r.
D e n v ö r d n a d s v ä r d a gamla hade u p p n å t t e n ålder af 8 1 år.
operan, s o m a l l t j ä m t a r b e t a r m e d e n b e - u n d r a n s v ä r d flit, h a r å n y o f r a m f ö r t e t t n y t t p r o - g r a m af d e l v i s b e s t å n d a n d e v ä r d e.
Detsamma i n l e d e s af d e n k o m i s k a 2 - a k t s o p e r a n » B y b a r b e r a - r e n » m e d m u s i k af Johann Schenk, en ganska täck o c h m e l o d i ö s t o n s k a p e l s e i M o z a r t s k a n d a, hvilken på tyska scener genom hela detta århun drade stått p å den klassiska repertoaren.
Något b e t y d a n d e arbete är det dock i n g a l u n d a; dess s t ö r s t a i n t r e s s e ä r för v i s s o d e t s t i l h i s t o r i s k a.
Ut- f ö r a n d e t v a r i d e t h e l a g o d t.
H e r r Brag i titel- r o l e n gaf e n v e d e r b ö r l i g t t o r r o l i g färg å t b ^ d e d e t d r a m a t i s k a o c h m u s i k a l i s k a f ö r e d r a g e t o c h fröken Frödin v a r väl på sin plats s o m barberarens täcka m y n d l i n g o c h s k ö t t e g o d t äfven d e t v o k a l a.
H r Johansson u t m ä r k t e s i g k a n s k e f r ä m s t af a l l a ge- nom sin humoristiska skolmästartyp, och h a n s sång hade en glanspunkt i en lustig messning.
H r Rundberg som förpaktaren, styckets primo a m o - r o s o, v a r s k ä l i g e n m a t t o c h färglös.
Publiken m o t t o g d e n lilla o p e r a n g a n s k a hjärtligt.
A f t o n e n s p i é c e d e r é s i s t a n c e u t g j o r d e s emeller- tid af P. Tschaikowskys enaktsopera » Jolantha », o c h d e t f r a m f ö r a n d e, s o m d e t t a till s å v ä l m u s i k s o m text g e n o m p o e t i s k a och nobla verk erhöll, u t g ö r e n v e r k l i g h e d e r för v å r o p e r a, s o m d e t ä r är oss högst angenämt att konstatera.
Tschai- k o w s k y b e s i t t e r e n o o m t v i s t a d p l a t s s o m e n af samtidens förnämsta komponister, m e n här i Stockholm h a r h a n hitintills endast varit känd g e n o m s m ä r r e v e r k, o c h d e t v a r d ä r f ö r af s y n n e r - ligt i n t r e s s e a t t e n g å n g få u p p h o n o m p å o p e r a - scenen.
Musiken i » Jolanlha » ä r uttrycksfull och ädel och d e n musikaliska tekniken, i all synner het instrumentationen, glänsande.
Smidigt och b e d å r a n d e smyger sig den skimrande tonväfnaden o m k r i n g d e n r ö r a n d e s a g a n o m d e n b l i n d a ko- nungadottern, som genom kärlekens makt återfår sin s y n.
F r u Sterky gaf e n s k ä r o c h i n n e r l i g bild a f J o l a n - t h a; h e n n e s f r a m s t ä l l n i n g lyfte sig p å v i s s a p u n k - t e r till v e r k l i g t g r i p a n d e k o n s t.
S t ä m m a n k l i n g a d e k r i s t a l l r e n o c h b ö j d e s i g villigt efter k ä n s l a n s skift- n i n g a r.
E n allt i g e n o m u t m ä r k t p r e s t a t i o n, h y l l a d e s d e n o c k m e d n ä s t a n b e d ö f v a n d e o v a t i o n e r af d e n t a c k s a m m a publiken, b l a n d hvilken d e n n ä r v a r a n d e fru M a r c e l l a S e m b r i c h ej m i n s t lifligt d e l t o g o c h med en charmant rosenbukett personligen hyllade sin u n g a k o n s t n ä r s s y s t e r.
H r Bratbost v a r präktig s o m Vaudemont, och h a n s r ö s t fick ofta d e n r ä t t a h j ä l t e t e n o r e n s k l a n g; h r Sellergrens k u n g R e n é v a r e n v å r d a d presta- t i o n o c h h r Söderman, d e n österländske läkaren, äfven af g o d v e r k a n b å d e i s p e l o c h s å n g.
Li- J u v c l -, g u l d - och s l l f v c r a r b e t e n, passande till lysnings- och hederspresenter.
A r m b a n d, J B r o s c b e r, \ a l a r.
R i n g a r, K e d j o r etc. i stort och modernt urval till billigaste pris.
D i a m a n t r l n g a r m e d 1, 3 och ö diamanter från 20, 60 och 125 kr.
SS0~ R e e l a v a r o r.
IDUN 1893 k a s å h a d e h r Valleniiis e n a f s i n a b ä s t a a f t n a r s o m h e r t i g e n af B u r g u n d.
Allt t y c k t e s d e n n a g å n g lyckligt vilja f ö r e n a s i g till ett h e l g j u t e t g o d t i n - Uyck.
H ä r t i l l b i d r o g icke litet o r k e s t e r n s s ä k e r h e t r e - d a n vid p r e m i e r e n.
A f t o n e n s d i r i g e n t, h r Henne- berg, h a d e d e n fullkomligt i s i n h a n d o c h d e t t a fastän h a n exekverade det bravurprofvet att an- föra utan partitur.
H a n s d e l i d e t a l l m ä n n a er- k ä n n a n d e t m å s t e i n g a l u n d a bli d e n m i n s t a.
» J o l a n t h a ».
k o m m e r u t a n allt tvifvel a t t b l i e t t r e p e r t o a r s t y c k e af b ä s t a r a n g.
I t i s d a g s gafs d e n f ö r s t a M e l b a - f ö r e s t ä l l n i n g e n, h v a r v i d » Romeo och Julia » uppfördes, och i d a g fredag m e d v e r k a r d e n r y k t b a r a g ä s t e n i » L o h e n - g r i n ».
Till d e t t a få vi å t e r k o m m a i n ä s t a n: r.
Vasateatern h a r i Herers s p i r i t u e l l a k o m e d i v å d e - vill » Lili » g j o r t en l y c k o s a m r e p r i s, s o m d e n s e - n a s t e v e c k a n h v a r j e k v ä l l fyllt s a l o n g e n.
M e d e n s å y p p e r l i g r e p r e s e n t a n t för t i t e l r o l l e n, s o m t e a - t e r n n u ock d i s p o n e r a r i fru Castegren, v a r fram- g å n g e n gifven: h e n n e s e l e g a n t a o c h s m i d i g a k o n s t briljerar i det t a c k s a m m a, m e n fordringsfulla par- tiets rikt s k i f t a n d e facer.
H r Castegren gör en p r ä k t i g P l i n c h a r d, o c h h r Kellberg l y c k a s ej illa i v i c o m t e d e S a i n t - H y p o t h é s e s l u s t i g a roll.
Sembrichfebern — • t y d e t a r t a d e s i g för h v a r j e n y t t u p p t r ä d a n d e af d e n c e l e b r a a r t i s t e n allt b e - s t ä m d a r e till e n s å d a n — ä r n u ett m i n n e blott, o c h m e d e n j ä t t e l i k s k ö r d af l a g e r o c h b l o m m o r b a r föremålet åter v ä n d t söderut.
P å sin a n d r a k o n s e r t d e n 26 o k t o b e r h a d e h o n ett n ä s t a n full- satt h u s, och på afskedsmatinén i söndags k u n d e d e n r y m l i g a m u s i k a l i s k a h ö r s a l e n ej p å l å n g a v ä - gar bereda plats åt alla, s o m ö n s k a d e en sista g å n g n j u t a af d i v a n s k o n s t.
D e n n a s g e d i g n a o c h l y s a n d e e g e n s k a p e r b e k r ä f t a d e s ock g e n o m h v a r j e n y t t f r a m t r ä d a n d e, o c h vi k u n n a e n d a s t b e k l a g a, a t t v å r h u f v u d s t a d ej d e n n a g å n g blef s a t t i till- fälle a t t i e n s c e n i s k uppgift få b e u n d r a fru S e m - b r i c h.
Helt v i s s t m e d f ö r h o n d o c k d e t a n g e n ä m a i n t r y c k af v å r p u b l i k s v a r m a s t e s y m p a t i e r, s o m bör k u n n a locka henne att snart å t e r k o m m a och d å m ö j l i g e n o c k i d e n n a d e l u p p f y l l a d e lifligt uttryckta önskningarna.
Teresa Carrenno, d e n r y k t b a r a p i a n i s t e n, h v i l k e n vid sitt b e s ö k i S t o c k h o l m för n å g r a å r s e d a n l a d e h e l a v å r m u s i k a l i s k a p u b l i k för s i n a fötter, b i t - v ä n t a s å n y o o c h gifver d e n 7 d e n n e s s i n f ö r s t a konsert å Musikaliska akademien.
o n y s familj f ö r v å n a d e s i g öfver d e n i ö g o n e n • f a l l a n d e f ö r ä n d r i n g, s o m h a d e inträffat h o s h e n n e efter d e n n a r e s a.
H e n n e s bref h a d e innehållit idel h ä n r y c k n i n g o c h glädje öfver allt, h v a d h o n u p p l e f v a t, o c h d å h o n k o m h e m, t a l a d e h o n e n d a s t föga d ä r o m o c h föreföll s å a l l v a r l i g o c h stilla, s o m o m h o n, från a t t v a r a e n h e l t u n g flicka, n u h a d e blifvit e n en m o g e n o c h a l l v a r l i g k v i n n a.
Med d u b b e l ifver ä g n a d e h o n sig å t allt i sitt hem, och det såg ut, s o m om h o n s å mycket s o m m ö j l i g t s ö k t e v a r a s y s s e l s a t t från m o r g o n o c h till k v ä l l.
M e n o m n å g o n k o m i n till h e n n e, n ä r h o n ibland satt ensam vid sybågen, öfverraskades de af a t t s e h e n n e s i t t a m e d h ä n d e r n a i k n ä e t o c h m e d e n u n d e r l i g f r å n v a r a n d e blick s t i r r a n d e fram- för sig, s o m o m h o n själf o c h h e n n e s t a n k a r v o r o långt borta.
O n k e l J o n a s s a d e ofta till h e n n e, a t t h o n v a r allt för u n g a t t s å d ä r t i l l b r i n g a h e l a sitt lif m e d att arbeta, och hon behöfde se a n d r a människor och deltaga i något sällskapslif.
Då därför vintern k o m, förmådde h a n sin svär- m o r h j ä l p a sig a t t ö f v e r t a l a T o n y a t t följa m e d h o n o m u p p till S t o c k h o l m o c h l å t a sig p r e s e n t e r a s vid hofvet.
E n g å n g s k u l l e h o n dock, m e d a n h o n ä n n u v a r ung, detaga i hufvudstadens nöjen och lära k ä n n a n å g o t af d e n f ö r n ä m a v ä r l d e n.
T o n y v i s a d e a l l d e l e s i n g e n l u s t till d e t t a för- slag.
D e t h a d e k o m m i t n å ^ o t u n d e r l i g t a p a t i s k t öfver h e n n e, i allt h v a d s o m a n g i c k h e n n e själf.
» Ack, l å t m i g v a r a i fred, » s v a r a d e h o n p å s i n m o r s o c h s i n mffns a l l a u p p m a n i n g a r.
» Jag trifs bäst b ä r h e m m a, o c h alla festligheter ä r o mig fullkomligt likgiltiga. » Men d e t h j ä l p t e i c k e.
Onkel J o n a s ansåg det som en samvetssak, att h a n s u n g a h u s t r u s k u l l e få n j u t a af s a m m a n ö j e n, s o m s å m å n g a a n d r a fruar, o c h fru E l i s a b e t h s a t t e e n ä r a i, a t t h e n n e s d o t t e r, s o m n u v a r e n väl- boren friherrinna, skulle visa sig i s i n a juveler i de kretsar, d ä r det tillkom h e n n e s r a n g och n a m n alt vara.
M a n h y r d e därför e n m ö b l e r a d v å n i n g p å R e - geringsgatan, Tony tog sin kammarjungfru och ett p a r a n d r a t j ä n a r e m e d, o c h e n k l a r v i n t e r d a g efter j u l s p ä n d e s fyra h ä s t a r för d e n s t ö r s t a s l ä d e n, och m e d bjällror o c h p i s k s m ä l l a r åkte T o n y o c h h e n n e s m a n b o r t för a t t t a g a d e l i S t o c k h o l m s l i f vets förströelser.
I b ö r j a n följde T o n y m o t v i l l i g t m e d, m e n s m å - ningom gjorde det dock intryck p å h e n n e, att alla f u n n o h e n n e s å v a c k e r, o c h a t t h o n öfverallt v a r f ö r e m å l för e n u p p r i k t i g o c h v a r m h y l l n i n g.
Hon var också en s å älskvärd värdinna, och man började anse hennes s m å middagsbjudningar det g a m l a huset p å R e g e r i n g s g a t a n s o m ovanligt u t s ö k t a sällskap.
D ä r s a m l a d e h o n olika m ä n n i - skor, s o m icke blott tillhörde de b ä s t a kretsar, u t a n också besutto åtskilliga talanger.
Man läite högt och gjorde musik, b å d e p å klavecin o c h harpa, m e d a n onkel J o n a s spelade kort m e d de äldre herrarne i kabinettet bredvid den stora salongen.
T o n y h a d e blifvit p r e s e n t e r a d, m e n p å g r u n d af d r o t t n i n g e n s o p a s s l i g h e t h a d e ä n n u i n g e n s t ö r r e fest ä g t r u m p å s l o t t e t.
M e n n u, d e n elfte febru- ari, förestod e n bal h o s de kungliga, o c h T o n y v a r s y s s e l s a t t m e d a t t s y s l ä p e t till d e n h v i t a h o f d r ä k t hon skulle bära.
Då balaftonen kom, v a r Tony i en besynnerlig spänning.
H o n h a d e n a t t e n förut haft e n d r ö m, s å lef- v a n d e, a t t h o n i c k e k u n d e förjaga d e n u r s i n a tankar.