Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Kollegierne härom i underdånighet andragit, icke skäl föreslå någon ändring uti nuvarande dispositionen af berörda augmentshemmans ränledagsverken.
De Lill målet hörande handlingar skola, till närmare upplysning i förevarande fråga, tillhandahållas det Rikets Ständers Utskott, som med samma fråga kommer att taga befattning, och Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen.
Datum ut supra. OSCAR, Gust. Pejron.
Utdrag af Protokollet öfver Land iför svars-äi-enden, hållet inför Hans Majit Konungen i Stats-rådel ä Stockholms Slott den 20 Dccemember 1847.
Hans Excellens Justitie-Statsministern, Herr Grefve Posse, Hans Excellens Statsministern för utrikes ärendena, Herr Friherre Ihre; Statsråden:
Friherre Stael von Holstein, Manthe, Friherre Pejron, Silfverstolpe, IVcern, Friherre Gyllen granat, Faxe, Fåhreeus.
Bia. lill R.
Prot. 1847 # 1848.
1 Sami. 1 Åfd. 1C Haft. 2 10 Kongl. Muj:ls Nåd.
Skrifvelse, N:o 59. 2:0 Vidare uppläste
Departemenls-chefen till justering följande, i öfverensstämmelse med förut fattade nådiga beslut, uppsatta förslag till Kongl.
Majts nådiga proposition till Rikets Ständer, nemligen: a) angående rusthåliarnes inom det s. k.
Kungsörs län befrielse från erläggande af nu utgående lösen för de räntedagsverken, hvilka af deras stamhemman skola utgöras ; Och täcktes Kongl. Maj:t, uppå Statsrådets underdåniga hemställan, samma förslag, sådana de linnas detta protokoll vidfogade, i nåder gilla samt förordna, alt, i enlighet dermed, nådiga propositionen skulle till Rikets Ständer afgå.
M 59 Ank, till Exp. Utsk. den 3 Jan., kl. 5 e. ro. Kongl Majts nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, i fr äga om restitution af hvad utaf hemmans-innehaj värne å Öland blifvit i ränta för den ä hemmanen på Ön fördelade utmark, från och med år 1841, till Kronan erlagdt utöfver det nedsatta belopp, hvarmed berörde ränta, eller sä kallade ut marksskatt numera utgöres; gifven Stockholms Slolt den 20 December 1847•
Med anledning ej mindre af en utaf hemmansinnehafvarne å Öland den 5 Oktober 1838 till Kongl. Maj:t i underdånighet ingifven och af Kongl. Maj:t under den 15 Februari 1840 till Rikets då församlade Ständers Stats-Utskott öfverlemnad skrift, innefattande förnyad framställning om upphäfvande af den årliga spanmålsränta till sam man lagdt belopp Kungl. Maj:ts Nåd.
Skrifvelse, N:o 59.
11 af 864 tunnor 24j’:dels kappar, hvilken blifvit bestämd att utgöras för den mellan hemmanen på Oland fördelade utmark eller den så kallade aifvaren, än äfven af en utaf riksdagsfullmäktige!! från nämnde ö i enahanda syftning väckt motion, anhöllo Rikets Ständer, uti skrifvelse den 5
December sislherörde år, att omförmälda å de olika hemmanen på Öland, fördelade utmark mätte, på statens bekostnad, underkastas ny besigtning och skattläggning, hvarvid borde iagttagas att för sådan mark som vore af beskaffenhet att endast lill bete kunna användas, hemmanen, hvilka förut å utmarken egt betesrättighet, och således icke genom en dylik marks tillskiftande vunnit större fördel, än de tillförene åtnjutit, blefve från all skatt befriade, hvaremot för odlad eller odlingsbar jord rubbning uti räntan icke borde ega rum, så framt ej densamma funnes åsatt till högre belopp, än som kunde anses motsvara den fördel utöfver betesrätten, som genom egande- och fri disposilions-rätts förvärfvande vunnits, samt alt utbetalningen af utmarkskatten måtte, intill dess nya skattläggningen försiggått, fortfara, men för den nedsättning, som vid nya skattläggningen åsattes; återbäring, beräknad från och med år 1841, af statsverket utgå: förmälande Rikets Ständer härvid i undeidånighet, att ehuru genom den, efter Kongl. Majt:s nådiga förordnande, år 1835 i orten verkställda undersökning syntes utred t, att eganderällen till ifrågavarande utmark icke varit vid de äldre skatllägguingarne tagen i beräkning, hvadan ock den, i följd af utmarksfördelningen, hemmanen åsätta särkilda spanmålsränta icke kunde såsom en olagligen tillkommen eller dubbel beskattning anses, det likväl numera vore tillförlitligen upplysL, att den del af utmarken, som blifvit å hemmanen fördelad och särkildt skattlagd, vore af svag beskaffenhet, så ait odling derå icke kunde med fördel verkställas, utan marken ännu, likasom tillförene, till största delen lage öppen, emedan kostnaden för hägnad och stängsel ansåges öfverstiga fördelen af markens infredande, i följd hvaraf någon synnerlig förmån icke tillskyndats hemmanen genom fördelningen af denna utmark, hvarå betesrättighet af ålder varit hemmanen medgifven.
Sedan Kongl. Maj:ls och Rikets Kammar-kollegium samt läns-slyrelsen med underdåniga yttranden i ämnet inkommit, biföll Kongl. Maj:t under den 4 Juni 1842 att hemmansegarne pu Öland fingo, i öfverensstämmelse med de af Rikets Ständer föreslagna grunder, tillgodonjuta befrielse ifrån eller lindring uti ifrågavarande, för hemmanen tillskiftad utmark bestämda, spanuemålsränta, i hvilket afseende Kongl.
Maj:ts befallningshafvande i länet anbefalldes att låta genom landtmätare och vederbörande skatt - 12 Kongl. Maj:t$ Nåd.
Skrifvelse, N:o 59. lägffLiingsmän nosa undersöka markens beskaffenhet och dervid föreslå den ö J O O eftergift af eller nedsättning uti utmarksskatten, särskildt för hvarje hemman, 5om, med tillämpning af omförmälde grunder, kunde pröfvas böra ega rum, hvarefter Kongl. Maj:ts befallningshafvande egde alt, för slutligt bestämmande af berörde eftergift eller skattelindring, med undersökningsoch skattläggnins-handlingarne, jemte eget underdånigt utlåtande i ämnet, till Kongl, Maj:t inkomma.
Till föld af denna nådiga befallning blefvo, sedan den förordnade skattläggnings-undersökningen hunnit fulländas, skattläggnings-handlingarne, åtföljde af Kongl. Maj:ts befallningshafvandes underdåniga utlåtande i ämnet, under den 25 Juni 1844 till Kongl.
Maj:t insände; utvisande berörde handlingar, att eftergift af och lindring uti utmarksskatten föreslagits för Ölands Norra mot med 341 tunnor 3®?:dels kappar, och för
Södra mötet med 433 tunnor 22j||:dels kappar, hvadan berörde ränta skulle nedgå från 372 tunnor 11^ kappar till 31 tunnor 7||:dels kappar i Norra, och från 492 tunnor 1 Saniels kappar till 58 tunnor 22^|ö;clels kappar i Södra mötet, å hvilken räntenedsättning, utgörande tillsammans 774 lunjior 26j7ä:dels kappar, hälften råg och hälften korn, Kongl. Maj:ts befallningshafvande i underdånighet tillstyrkt nådigt bifall.
Sedan ej mindre öfver förenämnde förslag, än i ^anledning af gjord underdånig framställning af förre riksdagsfullmäktige!! för Bonde-Ståndet i Ölands Södra Mot, Nämndemannen Pehr Jonsson, alt vid återbäringen af det redan utgifna skattebeloppet måtte fästas det vilkor, att efter det å samma belopp afräknats hvad sorn kunde åtgå till koslnaderne för detta skaltereglerings-ärendes behandling, återstoden borde användas till sådane behof, som för Ön kunde vara af gemensam nytta, Kongl.
Majlis och Rikets Kammar-kollegium med anbefaldt underdånigt utlåtande inkommit, samt Kongl. Majlis förrbemälde befallningshafvande derefter serskildt öfverlemnat en utaf hemmans-innehafvarne på Öland, genom utsedde ombud, i underdånighet gjord ansökning om återbekommande af erlagd utmarksskalt för åren J841—-1846, utgörande, enligt ansökningen bilagde uträkningar, för Norra mötet 16,046 r:dr 44 sk. 6 rst. och för Södra mötet 19,490 lidr 23 sk.
If. rst., eller tillhopa 35,537 r:dr 20 sk. 5 rst. banko, har Kongl. Majit, efter öfvervägande af hvad i detta ämne förekommit, samt enär den vid ofvanomförmälde förnyade skattläggning å utmarkerne på Öland föreslagna räntenedsättning icke fanns vara utsträckt utöfver hvad Kongl. Majit och Rikets Kongl.
Skrifvelse, N;o 69. 13 Rikets Ständer, såsom allmän grund för en sådan nedsättning, stadgat och medgifvit, i nåder pröfvat skäligt att samma skattläggning til), efterrättelse gilla och fastställa.
Vidkommande den af hemmans-inneliafvarne på Öland sökte och af Rikets Ständer för deras del medgifne återbäring utaf statsverket af hvad från och med år 1841 blifvit af bemälde hemmans-innehafvare i ränta för den, å hemmanen på Ön fördelade, ifrågavarande utmark utöfver det belopp, hvartill samma ränta eller utmarksskalt genom Kongl, brefvet den 23 Juli innevarande år är vorden för framtiden bestämd, erlagdt, så har Kongl. Maj;t. jemväl funnit godt i nåder bifalla, att så beskaffad återbäring må ega rum, dock under vilkor, att de medel, hvilka sålunda komma att restitueras, varda använda för sådane ändamål, som för
Ön äro af gemensam nytta, i hvilket afseende Kongl. Maj:t låter anbefalla
Dess befallningshafvande att sedan Ölands innevånare, genom lagligen valde sockne-ombud, blifvit vid sammanträde inför Kongl. Maj:ts befallningshafvande i ämnet hörde, med underdånigt förslag rörande medlens disposition på ofvannämnde sätt till Kongl. Maj:t inkomma; Och vill Kongl.
Majit härmed till Rikets Ständer öfverlemna, att det för den beviljade restitutionen erforderliga belopp anvisa, alt i behörig ordning utgå efter den i orten gällande markegång under de år, för hvilka skatten debiterats och återbäring nu kommer alt ske.
De förenämnde fråga rörande handlingar skola tillhandahållas det Utskott, till hvars handläggning densamma varder öfverlemnad; och Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen.
Datum ut supra. OSCAR 5. J. Munthe.
Uih. till Ff. St.
Prat. 1S4 7 $ IS48. 1 Sami. i Åfd. 16 Haft. 3 14 Kungl, Majlis
Nåd, Skrifvelse, N:o 59.
Utdrag■ af Protokollet öfver Finansä-renden, hållet inför Hans Majit Konungen uti Statsrådet ä Stockholms Slott den 20 December 1847.
Hans Excellens Justitie-Statsminislern, Herr Grefve Posse, Hans Excellens Statsministern för utrikes ärendena, Herr Friherre Ihre: u ’ Statsråden: Friherre Stael von Holstein, Munthe , Friherre Pejron, Silfverstolpe , IVceni, Friherre Gjllengranat, Faxe, Fåhreeus.
Chefen för Finans-departementet, Statsrådet Munthe, uppläste lill justering ett, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts förut fattade nådiga beslut, uppsatt förslag till Kongl. Majrts nådiga skrifvelse till Rikets Ständer, i fråga om restitution af hvad utaf hemmans-innehafvarne på Öland blifvit i ränta för den å hemmanen på Ön fördelade utmark, från och med år 1841, till kronan erlagdt utöfver det nedsatta belopp, hvarmed berörde ränta eller så kallade utmarksskatt numera utgöres.
Maj:t behagade, enligt Statsrådets underdåniga tillstyrkan, i nåder gilla detta förslag, sådant det finnes della protokoll bilagdi, och belallte, att, i enlighet dermed, nådig skrifvelse skulle under denna dag till Rikets Ständer aflätas.
Ex protocollo L. L Fries.
STOCKHOLM, elmén & granbergs tryckeri. 1848.
Proposition, N:o 66. 1 N:o 66.
Ank. till Exp. Utsk. den 13 Januari kl. 11 f. m.
Mcij:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer , angående beskatt n ing sväsen det samt wppbörds- och redogörelse-verkets förenkling; gifven Stockholms Slott den 20 December 1847- En lill sin beskaffenhet lika grannlaga sorn för samhället vigtig fråga är onekligen elen ofta, ehuru hittills utan väsendtlig påföljd, behandlade, om nödiga förändringar i Rikets kamerala lagstiftning.
I samma mån fordringarna på reda och ordning i statsförvaltningens serskilda grenar gjort sig gällande, har det äfven blifvit insedt, att det sedan fordna tider bibehållna, på natura-prestalioner grundade, systemet för jordbeskattningen är behäftadt med flera brister och olägenheter, hvilka hufvudsakligen uppenbara sig uti ett inveckladt, för kontrollen å så väl den skattskyldiges som statens sida hinderligt, debiterings och redovisningssätt, skatternas ökade tyngd genom sättet att dem utgöra, i det att värdet eller beloppet deraf förhöjes i samma mån som missväxt eller knapp skörd minskar tillgången för deras afbördande, i svårighet att bestämma räntepersedlarnes lösningspris efter de prisförhållanden, sorn allmännast för året äro gällande m. m., hvartill kommer, såsom en serskild följd af en del räntors och tiondes anvisande till embets- och tjenstemäns aflönande samt vissa inrättningars underhåll m. m., med bibehållen rättighet för dessa räntetagare att persedlarna in natura utfordra, — att grundskatterna blifva för en del skattdragande mera tryckande än för de öfriga, enär det beror af indelningshafvaren att, med begagnande af den uppsägnings-rätt, staten numera för sin del frånträdt, tvinga räntegifvaren att antingen forsla persedlarna flera mil, eller ock, för undgående af alla de olägenheter, som dels äro förenade rtted en sådan forselskyldighet, dels kunna uppkomma genom stränghet i fråga om persedlarnes beskaffenhet och deraf föranledda tvister, för räntorna erlägga en i möjligaste måtto uppdrifven lösen.
Angående sättet för en ändamålsenlig, med full rättvisa både mot räntegifvare och räntetagare förenad, reglering i berörda hänseenden hafva emellertid meningarna varit betydligt skiljaktige.
Prat. 1847 & 1848. 1 Sami. 1 Åfd. 18 Haft. 1 2 Kongl.
Proposition, N:o 66.
En naturlig förklaringsgrund härtill förefinnes visserligen uti farhågan att ruhba förhållanden, sora en längre tid fortfarit och sannolikt från berjan varit beräknade på gemensamma fördelar för både staten och den enskilde; men en hufvudsaklig anledning till de skiljaktiga meningarne måste dock tvifvelsutan sökas uti frågans invecklade och vidt omfattande beskaffenhet, jemte saknad fullständig utredning af dit hörande ämnen.
Det har ock visat sig, att, i följd af de äldre beskattning- och uppbördsförfattningarnas inre sammanhang, partiella förändringar deruti svårligen kunna ega rum, utan att de fördelar, som härigenom i ett afseende skulle vinnas, komme att medföra skadliga rubbningar i ett annat; och Kongl. Maj:t, som uti serskilda från Rikets sednast församlade Ständer emottagna framställningar, angående de indelta räntornas indragning till Stats-verket emot anvisande af motsvarande stats-anslag, de in natura bestämda skatternas lösande efter medelpris, grundadt på flera föregående års markegångs, jemte förändrad tid och ordning för markegångssättningen, m. m., erhållit en förnyad anledning att åt frågan om beskattningsväsendets samt uppbörds- och redogörelseverkets förenkling gifva den möjligaste noggranna utredning, för att derefter kunna, utan fara för misstag, pröfva hvad som i detta hänseende vore för samhället och dess medlemmar mest gagneligt och ändamålsenligt, har, för vinnande häraf, uppdragit åt en af sakkunnige män sammansatt kommitté' att, efter tagen kännedom af så väl Rikets Ständers ofvanberörda framställningar, som öfriga tid efter annan i ämnet afgifna yttranden och förslag, utarbeta en allmän plan för beskattningsväsendets samt uppbörds- och redovisningsverkets fullständiga ordnande, med syftning att i möjligaste måtto afhjelpa de härutinnan nu förekommande brister och olägenheter.
At det, om ospard möda och ärendets omsorgsfulla behandling vittnande, betänkande, hvarmed förrbemälde kommitterade härefter till Kongl. Maj:t inkommit, har Kongl. Maj:t egnat en noggrann pröfning; och Kongl. Maj:t går nu att, i den ordning betänkandet föranleder och med detsammas öfverlemnande, till Rikets Ständer framställa de förslag lill förändringar i nu gällande stadganden, angående sättet och ordningen för grundskatternas beräkning och utgörande samt dessas jemte öfriga utskylders debitering, uppbörd och redovisning, som Kongl. Majrt för Sin del anser lämplige, och hvilka äro af beskaffenhet att böra till Rikets Ständers pröfning hänskjutas.
3 Angående jemkning i jordegendomarnes skattebördor.
Uti det yltrade, komraitterade härom afgifvit och hvartill de hemtat serskild anledning dels af Bonde-Ståndets vid sistförflutna riksdag gjorda underdåniga hemställan, om åtgärder för beredande af den så kallade mantalsräntans upphörande, dels af ett framstäldt förslag om beviljande, utan lösen, af skattenatur åt under åborätt upplåtne kronohemman, hafva kommitterade, jemte meddelad utredning af de olikheter i skattebördor och besvär, som härflyta af skiljaktige hemmansnaturer m. m., till granskning upptagit de förslag till jemkning härutinnan, som, tid efter annan, blifvit framställde och dervid, på anförde skäl, förmält sig icke kunna tillstyrka en allmän jemkning i grundskatterne, vare sig med afseende å olikheterna i jordnaturerne, eller de skiljaktigheter i grundskatterna, som emellan jordegendomarna för öfrigt förefinnas; hvaremot kommitterade, som jemväl afstyrkt bifall lill Bonde-ståndets anhållan om mantalsräntans upphörande, dels uppgifvit serskilda förslag, huru förstnämnda olikheter, i hvad som rörer utgörandet af andra onera och besvär, än de egentliga grundskatterna, möjligen skulle kunna i mer eller mindre mån undanrödjas, dels såsom i kommitterades tanke för det allmänna gagneligt, i underdånighet föreslagit medgifvande, under vissa iakttagelser, af afgiftsfri skatterätt till krono-rusthåll, säterier och bergsmanshemman samt andra sådana under åborätt upplåtna kronohemman och lägenheter, hvilkas åboer af Kongl. Maj:ts befallningshafvande antagas, och som, enligt hittills gällande stadganden, kunnat, emot till staten ingående afgift, till skatte köpas.
Maj:t, som under hufvudsakligt instämmande i de åsigter kommitterade i ämnet yttrat, anser någon allmän jemkning i grundskatterna medelst mantalsräntans upphörande eller på annat sätt för det närvarande icke lämpligen böra eller kunna ifrågakomma, finner för Sin del, något beslut ej heller nu böra fattas i den af kommitterade väckta fråga om upphörande af den för vissa hemmansnaturer hittills åtnjutna befrielse från serskilda onera och besvär, dels emedan en slik förändring, åtminstone i de flesta fall, icke skäligen kan ifrågasättas utan ersättning åt de hemman, som, i följd af berörde jordprivilegiers upphörande, finge vidkännas ökade onera, dels och emedan, äfven om nämnde förändring på delta sätt kunde åstadkommas, de hufvudsakligaste skiljaktigheter, som i öfrigt förefinnas emellan de serskilda jordnaturerna, med hänsigt till sjelfva beskattningen, ändock komtne att qvarstå. 4 Kongl. Maj:ts Nåd.
Proposition, N:o 6(1.
Hvad åter beträffar förslaget angående kronohemmanens upplåtande under skattemannarätt utan lösen, har val såsom skäl för ett slikt medgifvande blifvit anfördt: att staten af sin jordegande rätt till ifrågavande egendomar icke egentligen upphemtar annan fördel, än nyssnämnda vid skatteköp inflytande lösen, hvilken hittills vanligen icke inbringat mera än omkring 5 ä 6,ooo r:dr, hvaremot staten ginge miste om åtskilliga inkomster, som af dylika egendomar skulle föranledas, derest de egde skattenatur, såsom karte-sigillate-afgift för köpe-, fäste- och intecknade skuldebref samt vid bouppteckningar, äfvensom förhöjd fastighelsbevillning i den mån egendomarnes upplåtande under full eganderätt korame att föranleda lill deras förbättring och i följd deraf ökade värde; att genom förändringen komme att besparas all den kostnad för staten och enskilde, jemte det besvär för tjenstemän och embetsmyndigheter, som härflyter af tillsynen öfver kronohemmanens vård och handhafvandet af derom i öfrigt gifna föreskrifter; samt att, med undvikande af nu ofta förekommande tvister om åboskap och företrädesrätt dertill, upphäfvandet af de återstående inskränkningarna i kronoåboers rättighet till den jord, de besitta, sannolikt skulle försätta denna samhällsklass i en vida förmånligare belägenhet, än för det närvarande, och i väsendtlig mån bidraga till jordens skyndsammare odling och egendomarnes förbättrande m. m.
Men å andra sidan bör äfven tillses, huruvida, för vinnande af de med förslaget åsyftade fördelar, uppoffring af den inkomst, staten genom skatteköpen hittills egt att påräkna, må vara af verkligt behof påkallad.
I sådant afseende har det icke undfallit Kongl. Maj:t, hurusom den lösen, mot hvars erläggande skatterätt till kronohemman nu kan förvärfvas, är bestämd efter de mest billiga grunder, så att utväg för innehafvare af dylika hemman att af egna tillgångar afbörda sig nämnde lösen eller anskaffa dertill erforderliga medel, i allmänhet icke böra saknas.
Deremot måste medgifvas, att för skatterätts erhållande äro fördskrifna vissa iakttagelser, hvilka, såsom föranledande till omgång och serskilda kostnader för den skalteköpssökande, kunna verka hinderligt för skatteköpens skyndsammare fortgång; och Kongl. Maj:t vill,, med anledning häraf och för att jemväl i afseende på den ringa skatteskillingens erläggande bereda ytterligare lättnad, till Rikets Ständers bifall öfverlemna: att skattemannarätt icke allenast till krono-rusthåll, säterier och bergmanshemman, utan ock till andra sådana under åborätt upplåtna kronohemman och lägenheter, hvilkas åboer af Kongl. Majlis befallningshafvan - Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, N:o 66, 5 de antagas, och som, enligt hittills gällande stadganden, emot till Staten ingående afgift, kunnat lill skatte köpas, hädanefter må, utan föregången värdering eller annan omgång, än erläggande af den efter grundräntans kronovärde uträknade och bestämda köpeskillingen, erhållas af den person, som derå innehar lagligen befästad besittningsrätt, eller pröfvas vara dertill berättigad; att, i enlighet härmed, uträkningar öfver beloppet af skatteköpeskillingen för hvarje med serskild åbo försedd så beskaffad kronolägenhet böra i Landskontoren länsvis uppgöras och till Kammar-kollegii granskning öfverlemnas; att, sedan dessa uträkningar, efter undergången sådan granskning, som med all möjlig skyndsamhet bör verkställas, godkände och rättade, blifvit till Kongl. Maj:ts befallningshafvande återsända, särskild förteckning öfver köpeskillingsbeloppen för lägenheter inom hvarje socken inom länet bör utskrifvas och, lika med andra kungörelser, i socknekyrkan uppläsas samt till vidare upplysning och efterrättelse der förvaras; att, då någon till skatteköps erhållande sig anmäler och tillika i landtränleriet nedsätter erforderlig andel af skatteköpeskillingen, jemte den afgift till Wadstena krigsmanshus kassa, som af icke berustade kronohemman vid skatteköp bör utgå, Kongl.
Majrts befallningshafvande skall ega att, efter behörig utredning angående innehafvarens besittningsrätt och sedan densamma befunnits lagligen befästad, förordna om lägenhetens omföring i jorrleboken från krono till skatte samt derom hos Kammar-kollegium göra an målan, hvarefter Kongl. Maj:ts befallningshafvandes resolution, som emot den för sådana vanliga lösen bör utfärdas, men karteras såsom för skattebref är föreskrifvet, komme att utgöra den handling, hvarmed skattemannarätt bestyrkes; att, då någon önskar anstånd med skatteköpeskillingens erläggande, betalningen deraf må fördelas på det sätt, att hvad som motsvarar ett års grundränta efter kronovärdi genast erlägges och sedermera ett lika belopp årligen, intilldess hela köpeskillingen blifver godtgjordt; börande hvad sålunda årligen lill betalning förfaller i sammanhang med lägenhetens grundskatter i behörig ordning debiteras, uppbäras och redovisas; samt slutligen att, på lika sätt, som nu blifvit uppgifvet, skall förfaras, om någon anmäler sig till skatteköps erhållande innan ofvanberörda uträkningar öfver skatteköpskillingsbeloppen blifvit fastställde; dock att i sådant fall särskild uträkning öfver skatteköpeskillingen för den lägenhet, hvarom fråga väckes, bör uppgöras och i ofvan omförmälda ordning pröfvas; Och vill Kongl. Majit vara betänkt på vidtagande af lämplig åtgärd 6 Kongl. Maj:ls Nåd.
Proposition, JS:o 66. för att befordra de ifrågavarande utråkningarne och granskning deraf till skyndsam verkställighet.
Angående förenkling af Grundräntorna och Tionden.
Att grundräntornas bestämmande i en mängd olika persedlar, på sätt nu eger rum, medför väsendtliga olägenheter dels genom deraf härflytande vidlyftighet i räkenskaperne, dels äfven för den skattskyldige genom svårighet att kontrollera den invecklade debiteringens riktighet, har länge varit erkändt och vid flerfaldiga tillfällen framkallat förslag, hvilka utgjort föremålför ömsesidiga meddelanden de begge statsmakterna emellan.