Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Motionären, som likaledes förmält, att en och annan Kämners-Rätt börjat taga sig samma frihet, erkände dock, att förenämnde domstolars ledamöter hade behof af hvila och derföre vore berättigade till ledighet; men då ärendenas jemna och oafbrutna gång i främsta rummet måste tillses, bar motionären, under förmenande, att genom turvis begagnad tjenstledighet, såsom det tillgår i Konungens Högsta Domstol, nödig hvila kunde beredas, utan rubbning i lagskipningens fortgång, föreslagit, att, genom ett allmänt stadgande, måtte bestämmas, att domstolars ferier ej må räcka utöfver en_, två eller högst fyra veckor; hvarjemte han ansett den föreskrift af nöden, att, derest icke vigtigare skäl hindra, alla mål böra föredragas i den ordning, de inkommit j under hemställning tillika, huruvida
Ref er etits arbets förteckningar eller Rotlar må betraktas såsom Rätternes enskilda handlingar eller såsom publika, hvaraf Utdrag få lösas.
Derjemte har Herr Pelre', Th., under åberopande af nödvändigheten att reformera arbetsordningen i Rikets Hof-Rätter, för sådant ändamål hos Vällofl. Borgare-Ståndet framställt följande yrkande: ”att Hof-Rätterne, till besparande af arbetstid, som nu till icke ringa del går onyttigt förlorad, måtte upphöra med rältegångsliandlingarnes läsning — den der snarare förslöar än skärper tankekraften — och i stället antaga ett mera ändamålsenligt arbetssätt”; samt ”att de af fyra divisioner bestående Hof-Rätterne, hvilka, till betydlig skada för göromålens jemna fortgång, hitintills för en del af året förafskedat sig , i så måtto som de under sommarmånaderne arbetat på blott en enda division, i delta förfogande måtte vidtaga den förändring, att de hädanefter komma att under sommarmånaderne tjenstgöra minst pa tvänne divisioner.”
Dessa till Lag-Utskottets behandling öfverlemnade motioner hafva, i anseende till deras gemensamma syftning, i ett sammanhang kommit under öfverläggning; Och hvad först angår den väckta frågan, angående Hof-Rätternes ferier, så får Utskottet, som sökt förskaffa sig kännedom om förhållandena i denna del, derom upplysa, hurusom redan genom Kongl. Brefvet den 3 April 1782, förordnades, att i Kongl. Svea Hof-Rätt skulle Vårsessionen börja den 20 Januari och sluta den i5 Juni, samt Höst-sessionen 1 ^ Lag-Vskottets Betänkande, N.o 44- taga sin början den i5 September, så att, efter nya stilen, Vår-sessionen bordt fortgå från den i Februari till den 27 Juni samt Höst-sessionen begynna den 27 September; men alt icke clestomindre borde, enligt orden, "under hvarje vacance Residentes efter vanligheten lillstädésvara.”
I enlighet härmed fortgick ock tjenstgöringen, som, efter det Hof-Rätlen kom att arbeta på tre divisioner, bestriddes under tiden emellan vår- och höst-sessionerne, skiftesvis af divisionerne, deraf hvarje tjenstgjorde fyra veckor i sender.
Sedan emedlertid Idof-Rätten år 182S blifvit tillökt med en division, skedde den fördelning i arbetet, att hvar och en af divisionerne under berörde tid, eller den såkallade sommar-vacancen kom att tjenstgöra tre veckor, med skyldighet för den division, som tjenstgjort de första tre veckorne, att förblifva i verksamhet emellan höst-sessionen, som slutade vid jul, och vår-sessionen, derunder likväl icke någon ovilkorlig tjenstgöring kom i fråga förr än dagen efter Trettondedagen.
Men som ledighet under vintern ansågs mindre nödvändig än under sommaren, som vore bästa tiden för stärkande af krafter och hälsa, har Kongl. Maj:t, uppå Hof-Rättens hemställning, medelst Nådigt bref den 3o Juni 1837, tillåtit, det må vår-sessionen börjas den 10 Januari, eller, derest denne dag vore söndag, påföljande söcknedag, samt slutas den 3i Maj, med rättighet för IIof-Rätten, att åtnjuta en veckas ledighet vid Påsktiden, såsom dittills varit vanligt, hvaremot den förr tillä!na ledigheten i veckan efter Pingsthelgdagarne komme att upphöra; och skulle höst-sessionen taga sin början den 28 September samt fortfara Lill och med den 22 December; hvarförutan under mellanliden om sommaren, utgörande sexton veckor, Hof-Rättens divisioner borde skiftesvis tjenstgöra fyra veckor hvardera, med skyldighet derjemte för en af Hof-Rättens divisioner att för afgörande af sådana ärenden, som icke kunde tåla uppskof, sammanträda mellan höst- och vår-sessionerne samt under ledigheten efter Påsk.
I afseende på Gölha Ilof-Rätt voro beslämmelserne till en början deremot olika.
Uti ett Kongl. Maj/ts Nådiga Bref äf den 16 Februari 1776 stadgades, att denna Hof-Rättsdivisioner "skola ifrån nästa söcknedag ifrån Trettonde dagen till Thomaedag oafbrutet fortsätta Hof-Rätts-arbetet hela året igenom alla söcknedagar, utan andra ferier, än först från Thomaedag till Trettondedagen, sedan åtta dagar under vintermarknaden i Jönköping, dernäst fråu Onsdagen i Dymmelveckan till Måndagen efter Påsk, vidare från Onsdagen före Pingst till Måndagen efter samma högtid, och ändlligen de två dagar, då uti October och November månader i berörde stad äfven hafves marknad;" med rättighet likväl för Hof-Rättens Ledamöter att derjemte Lag-Utskottets Betänkande, N.o 44- s5 tre månader hvardera vara ledige från tjenstgöring, pa sådant sätt, att fyra Ledamöter, två af hvarje division, skulle njuta ledighet de första tre månader, lika många de näst påföljde tre och så vidare.
Med Liden förändrades emedlertid dessa föreskrifter.
Äfven denna Hof-Rätt ökades till tre och slutligen till fyra divisioner; och Huf-Rättens tjenstgöring, som småningom hade blifvit öfverensstämmande med Svea Idof-Rätts, blef samtidigt med ofvanomförmälde deråt sist vidtagne reform, på enahanda sätt förändrad.
Det visar sig således häraf, att dessa Hof-Rätters Ledamöter alltjemt varit ovilkorligen berättigade att årligen åtnjuta tre månaders ledighet, utom de smärre hvilotider dem varit under Jul-, Påsk- och Pingst-högtiderne förunnade.
Alt personer med så ansträngande och maktpåliggande värf, som llof-Rätlcrnes Ledamöter, böra åtnjuta så mycken ledighet, som erfordras för stärkande af krafter och hälsa, efter att längre tid hafva utöfvat deras mödosamma kall, hafva motionärerne icke förnekat.
Det är blott inskränkning i den för berörde ändamål nu medgifne tid, som de ansett af behofvet påkallad, i h vilket hänseende serskilda förslag äfven blifvit framställda.
Af dessa förslag synes Herr Dalmans utgå från den föreställning, att Ledamölerne i förutnämnde Hof-Rätter skulle, lika med Ledamöterne i Konungens Högsta Domstol, turvis, några i sender, under hela årets lopp, kunna åtnjuta ledighet.
En närmare kännedom om Hof-Rätternes sammansättning och rältegångs-ordningen för närvarande vederlägger dock en sådan föreställning.
Det är bekant, att hvarje division utgöres i Svea Hof-Rätt af sex och i Gölha Hof-Rätt af fem Ledamöter.
Då nu Lagen i 20 Cap. 1 § RättegångsBalken uttryckligen bjuder, att i Hof-Rätt må ej färre än fem Ledamöter döma i mål, som å ära och lif gå, deremot i andra mål fyra ledamöter må utgöra domfört antal, derest alla äro om slutet ense, följer, att alla Ledamöterne på hvarje division i Götha Hof-Rätt måste på en gång tjenstgöra, så framt hinder i arbetets fortgång ej skola möta; och då erfarenheten visat, alt den på hvarje division i Svea Hof-Rätt varande sjette Ledamotens verksamhet ej ulan mehn för göromålen kan undvaras, enär domfört antal skulle saknas vid alla sådana fall, då någon Ledamot är af jäf hindrad att i beslutet deltaga, så skulle en bestämmelse af Ledamöternes ferier i den syftning, motionären anvisat, ovilkorligen motverka det mål, motionären afsett, eller befordran af skyndsamhet i ärendenas gång.
Att utan en sådan ersättning inskränka ferierna till högst en månad, och således fordra en oaf - jg Lag-Utskottels Betänkande, N.o 44' bruten verksamhet under elfva månader af året, kan ej hafva varit motionärens afsigt; men i sådan händelse, tror Utskottet det vara öfverflödigt att deremot erinra annat än att, enär Hof-Rätternes Ledamöter vanligen minst åtta dagar efter började ferier, äro upptagne af justering utaf de under sessionen fattade beslut, samt dessutom måste, under ferierne, utarbeta vidlyftigare mål, hvartill de med en daglig tjenstgöring förenade göromål ej lemna tillfälle, så skulle alltför obetydlig tid återstå för hvila samt för stärkande af krafter och hälsa.
Enligt Herr Petrés förslag, skulle deremot Hof-Rätternes Ledamöters ledighet under sommaren blott blifva inskränkt till två månader; och ehuru, med afseende å nyssanförde omständighet, ej eller hela denna tid finge ostörd användas för det med ledigheten afsedda mål, anser likväl Utskottet detta förslag förtjena uppmärksamhet.
Det har väl blifvit invändt: att i allmänhet hafva större delen slutligen utförda och till afgörande färdiga mål äfven blifvit med slut afhulpnä innan sommarferierna begynna; att under denna lid completteras förut inkomna mål; och att Hof-Rätternes odelade verksamhet först påkallas längre fram under året, då från Lagmans-Rätterne vädjade saker fullföljas; men, efter de upplysningar, Utskottet vunnit, lärer sysselsättning icke saknas under ifrågaställde tid för två divisioner i hvardera af omförmälde Hof-Rätter.
På sätt Herr Dalman anmärkt, upptages visserligen den under sommarledigheten tjenstgörande divisionens tid till stor del af sådana brottmål, som angå häktade personer; men dessutom fordrar en mängd andre ärenden, såsom ansökningar i hvarjehanda ämnen, skrifvelser från Domare och Embetsverk, besvär i utsökningsmål m. m. ögonblickliga åtgärder.
Dessa ärenden jemte brottmålen gifva så full sysselsättning, alt blott föga tid återstår för behandling af öfrige mål, deraf ej eller andra än lottade skriftväxlingar eller sådana besvärsmål, deri förklaringar blifvit infordrade, föredragas.
Vädjade saker eller egentliga civila tvister förekomma alldrig; men orsaken dertill finnes ej i den omständighet, att alla sådana blifvit under vår-sessionen afgjorda, utan i omöjligheten att medhinna föredragning af dylika mål, hvaraf vanligen ett icke ringa antal ej blifvit till afgörande färdigt vid vår-sessionens slut.
De instämde och vädjade tvisterna, hvartill äfven höra de i sednare tider till antalet ansenligt ökade konkursmålen, äro i allmänhet mera vidlyftige, och de fordra, i anseende till det omständligare rättegångssätlet, mera Lag-Utskottets Betänkande, N:o 44- 17 mera tid för att completteras och bringas till afgörande, än andra mål.
Att de icke kunna hos Hof-Rätterne bringas till samma skyndsamma slut, som besvärsmål och ansökningar är således naturligt; men oförnekligt är det likväl, att enskilde parter, på hvilkas välfärd ett snart afgörande ofta kan äga inflytande, icke sakna fog till klagan öfver det uppehåll med afgörandet af dessa tvister, som förorsakas genom sommarferierne, under hvilka dessa mål ej till afslutande företagas.
Redan den i3 Februari 1735 blef, genom Kongl. Maj:ts till Svea Hof-Rätt aflåtna Bref föreskrifvet, att ”innan Hof-Rätlen njuter vacance tillgodo, skola alla grofva criminalia vara afgjorda, jemväl alla påbegynde och refererade domsaker fullkomligen afslutne vara”.
Detta vilkor för ledigheten eger väl icke nu mera rum, men det uppställer emedlertid en grundsats, som förtjenar afseende.
Lagskipningens oafbrutna gång var, det mål som ställdes i främsta rummet; först derefter kom Domarens behof af ledighet i fråga.
Då Utskottet hänvisar på denna grundsats, erinrar likväl Utskottet om sin redan angifna åsigt angående nödvändigheten, att Hof-Rätternes Ledamöter förunnas ledighet för hvila samt krafters och hälsas stärkande; men då, på sätt visadt blifvit, den befrielse från tjenstgöring, som under sommarmånaderna är medgifven Ledamöterne i Svea och Götha HofRätler, synes lända till hinder för den jemna och oafbrutna fortgången af lagskipningen, anser Utskottet af vigt, att någon ändring häri varder gjord.
Den ändring, som Herr Petre för sådant ändamål föreslagit skulle, enligt Utskottets omdöme, medföra åsyftad verkan, på samma gång den lemnar Hof-Rätts-Ledamöterne tillräcklig ledighet.
Densamma blefve väl inskränkt till två månader hvarje sommar, så att den ledighet de under hela året komme att åtnjuta belöpte sig till nära tre månader; men då en utsträcktare ledighet ej kan ega rum utan menliga verkningar på lagskipningen, hvars befordran utgör Domarens bestämmelse, tvekar icke Utskottet att vördsamt tillstyrka: att Rikets Ständer mätte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om föreskrift för Svea och Götha Hof-Rätter att hädanefter , under tiden emellan vår- och höst-sessionernej arbeta på två divisionerj efter den fördelning, som kan anses lämplig.
Hvad dernäst angår Herr
Dalmans omförmälda framställning, så vidt den beträffar andra domstolars ferier, så synes han härutinnan blott afsett de af honom serskildt uppgifne Rådhus- och Kämners-Rätter.
Prot. 1844- .7 Sami. 1 Ajd. ii Haft. 3 l8 Lag-Utskottets Betänkandej N:o 44.
Utskottet liar sig emedlertid icke bekant, att några serskilda föreskrifter blifvit i berörde hänseende meddelade för nämnde domstolar, utom hvad beträffar Stockholms Stads Rådhus-Rätt, derom samma Stads Styrelse af den 12 December 1672 uti 7 § innehåller: ”Hela åhret omkring, skola the tree vahnlige och i lagen besk ref ne Rådstufvudagar- noga lagas i ack t, som äro måndagar, odensdagar och lögerdagar, undantagande the tijder som stadsens Magistrat, efter gammal frijhet och plägsed, är valin att feriera och uppehålla, nemligen juli], påsk, pingesdagh och rötlimånaden, såsom och, när några helgedagar infalla;” och då begagnandet af dessa Stockholms Rådhus-Rätt medgifne ferier icke kan medföra något hinder i ärendernas jemna gång, hvadan inskränkning deri följaktligen icke skäligen kan komma ifråga, och då, vid ofvanberörrle förhållande, något stadgande i nu ifrågaställa syftning för öfrige Rådhus- och Kämners-Rätter ej erfordras, enär det tillhör vederbörande Myndigheter, att tillse det domstolarne icke, genom sjelftagna friheter, låta rätten ligga neder å de tider domstolarne böra vara i verksamhet, finner Utskottet sig böra vördsamt tillstyrka: att Herr Dalmans motion i denna del äfven måtte lemnm utan afseende.
I ordningen förekommer den af Herr Petre väckta fråga, om upphörande af rättegångs-handlingars offentliga läsning i Hof-Rätt samt antaganda af ett mera ändamålsenligt arbetssätt.
Motionären anser denna offentliga läsning vara alldeles onyttig, blott förspillande Hof-Rättens arbetstid.
Härutinnan kan dock Utskottet icke instämma.
Det måste visserligen antagas att hvarje Referent inhemtat noggrann och fullständig kännedom om de mål lian föredrager, äfvensom att han redogör för alla omständigheter, som kunna hafva inflytande på målens bedömande; men då
Domare endast böra döma på egen tillförlitlig visshet om beskaffenheten af de saker, hvilkas pröfning dem åligger, samt rättsökandes säkerhet derpå beror, följer att öfrige Ledamöter måste tillse huruvida Referentens uppgifter öfverensstämma med handlingarne.
Såsom det lämpligaste sättet att verkställa denna, följaktligen för så väl
Domarens som parternes säkerhet nödvändiga, controll, har liandlingarnes offentliga läsning varit ansedd.
Icke blott 22 Cap. 2 §.
Rättegångs-Balken utan äfven sedan tillkomne serskilde författningar, bland andra Kong!.
Brefvet den 16 Februari 1776 och Kongl Förklaringen den 7 Januari i83o, innehålla uttryckligen, att liandlingarnes läsning måste föregå omröstning till dom.
Enligt Utskottets omdöme leder jemväl denna offentliga läsning fortast och säkrast Lag-Utskoltcts
Betänkande3 N:0 44* jg till målet.
Medan Ledamöterne ännu hafva i friskt minne Referentens redogörelse för ett måls beskaffenhet, afhöra de gemensamt uppläsningen af liandlingarne och taga således, på en gång, den del deraf, som eljest hvar och en serskildt vore nödsakad förskaffa sig; hvarförutan under läsningen uppmärksamheten ofta fästas på vissa omständigheter, som omedelbart föranleda till upplysande öfverläggningar emellan Ledamöterne, som städse leder till ett ämnets noggranna begrundande.
Den enstaka läsningen, som icke skulle blifva mindre tidsödande, korame dessutom att medföra en annan, icke mindre vigtig olägenhet, i anseende till svårigheten för Ledamöterne att i minnet förvara innehållet af liandlingarne till dess saken kunde företagas till pröfning, enär, derest den enskilda läsningen blefve påbjuden, Ledamöternes minne komrae att belastas med icke ett, utan en mängd mål.
Således då Ledamöter i Hof-Rätt icke, utan minskning af rättsökandes säkerhet, kunna upphöra att controllera Referents föredragning; då en sådan controll blott kan ske medelst inhemtad kännedom om handlingarnes innehåll; då för vinnande af sådan kännedom handlingarnes läsning är af nöden; då den offentliga läsningen synes fortast och lättast leda till ändamålet; och da, vid sådant förhållande, denna läsning hvarken kan anses onyttig eller förspillande Hof-Rättens arbetstid, får Utskottet, som följaktligen ej kan understödja Herr Petrés framställning i denna del, vördsamligen tillstyrka att något afseende derå ej eller må jästas.
Dalmans hemställning, dels om föreskrift, att derest icke vigtigare skäl hindra, alla mål böra föredragas i den ordning de inkommit, dels ock huruvida Referents arbetsförteckningar eller rotlar böra betraktas såsom enskilda eller publika handlingar; så och enär i serskilda författningar föreskrifter finnas meddelade angående den ordning i hvilken mål böra föredragas, och iakttagandet af dessa föreskrifter, efter Utskottets omdöme, säkrast leder till rättvisa i omförmälda hänseende, samt besvarandet af frågan huru nyssberörde arbetsförteckningar böra betraktas, icke utgör föremål för lagstiftningen, utan tillhör vederbörande myndighet, i enlighet med de i T ryck fr i h ets - L a gen utstakade grunder, tillstyrker Utskottet att Herr Dalmans ifrågavarande hemställning ej mätte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Stockholm den 18 November 1844- 90 Lag-Utskottets Betänkande , ff.o 44- Reservationer: Af Herr Lagergren: Ifrån Höglofl.
Utskottets tillstyrkan, i afseende på Hof-Rätls divisionernes tjenstgöring under sommarmånaderne, är jag skiljaktig.
Skälen för min skiljaktighet får jag i korthet anföra.
Redan vid Hof-Rättens första inrättning, eller genom Process-Ordningen den 23 Juni i6i5, anordnades, att Hof-Rälten skulle hållas två gånger om året , hvar gång åtta veckor.
Under tiderne emellan bägge Rättegångsterminerne skulle blott Presidenten och tre Ledamöter vara tillstädes för att afdöma högmåls- och lifssaker, men de öfrige Rättens Ledamöter åtnjuta ledighet.
Sedermera hafva genom flera Kongl. Bref, Hof Rätts-Ledamöternes tjenstgöringsskyldighet blifvit reglerad, och de sista nu gällande ordningarne för densamma, åtminstone inom två af Rikets IIof-Rätter, äro uti Betänkandet anförda.
Jag anser mi^ höra omnämna dessa förhållanden för att sprida något ljus öfver ursprunget till den ledighet, IIof-Rätts-Ledamöter allt ifrån dessa
Domstolars begynnelse, under visa årstider njutit, helst den ena af motionerne innehåller eu hänsyftning på sjelftagen utvidgning af de sakallade ferierne, hvilken ej bordt lemnas obesvarad.
Det verkliga förhållandet är, att Hof-Rätterne äro ej befriade från sammanträde någon enda söckendag hela året om, utan att sådan fridag är genom gällande författning noga bestämd.
I Betänkandet tillstyrkes, att i de Hof-Rätter, som bestå af fyra divisioner, två af dessa skulle vara tjenstgörande under halfva sommarferierne och de två andra den återstående hälften.
Om genom en sådan förändring någon väsendtlig vinning för ärendernes fortgång kunde åstadkommas, skulle jag, för min del, låta dervid bero, ehuru den inskränkning i Ledamöternes ledighet från Domstols-arbetet, som deraf blefve följden, icke destomindre förtjenar tagas i noga betraktande.
Men då jag är af den tanka, att göromålen på det hela snarare kommo att lida genom förändringen, har jag ej kunnat biträda förslaget.
Öfver-Domstolarne skilja sig deruti från andra Collegiala Verk, att alla till
Domstolen och hvarje dess fördelning hörande Ledamöter, hafva skyldigheten att sitta i Rätten fem söcknedagar i veckan, då deremot i Riks-Collegierne, äfvensom i alla Under-Rätter, Ledamöterne äro flera dagar i hvarje vecka antingen genom
Lag eller målens fördelning, frie från sammanträden.
Den stora mängden af mål, som under en Hof-Rätts dagsession, af fyra till 21 Lag-Utskottets BetänkandeN:o :j/[ fem timmar, föredrages och afgöres,sysselsätter alla Ledamöterne så uteslutande, att e under påstående session icke hafva rådrum att lägga någon hand vid utai etandet af de till hvarje Ledamots föredragning lottade målen, utom pa e tei nnddagarne och på Lördagar, då Ledamöter äro från protocollsjuste1 ing ce ige.
Dessa skola användas till beredning af Referentmål.
Men då '.e ^ denna tid åtgår till granskning af expeditioner, samt till läsning a handlingar i vigtigare och vidlyftigare, civila eller criminella ma , o jei det af sig sjelf, att tiden under Höst- och Yår-sessionerne för utarbetandet af de egentliga Referentmålen är otillräcklig.
Mål af storrå vl. y tighet, såsom en del instämda eller vädjade concurser, redogörelsetvistei in fl., hvilka kräfva en mera oafbruten handläggning, måste gemenigen lvila till dess, under de såkallade sommarferierne, mera ledighet för cam mai-arbetet kan ernås, så vida ej det större antalet af angelägna, men mindre besvärliga, mål och tvister - skall lemnas utan åtgärd.
Under hösten oc i vintern blir uti de flesta vädjade saker skriftvexla ngen fullbordad, lvaiemot under sommaren endast ett jemförelsevis ringare antal inkommer.
A de inkomna malen blifver största delen med slut afhjelpt innan Vårsessionens slut.^
De återstående utgöras vanligen af sådane ofvanomförmälda vidlyftigare mål, som under sommaren måste utarbetas, för att i början af öst-sessionen kunna företagas.
Af den, efter motionärens förmenande, alltiöi langa sommarledigheten, åtgår nära nog en månad till slutlig expedition af de under Vår-sessionen afgjorde mål; en månad eller rättare fem veckor uPP^a§es Vacance-sessionen och besörjandet af dithörande expeditioner, så att icke mer än tva månader äro öfver för Ledamöterne att dels genom resor, vistelse på landet eller brunns-kurer, hämta och återställa krafter och helsa, samt dels utarbeta de till hvarje Rotel hörande vidlyftigare saker.
Om, såsom Utskottet föreslagit, Domstolsarbetet skulle fortgå på två divisioner under hela sommaren, måste, då man tillika tager i beräkning den tid, som efter slutad vacance-session fordras för expedition af alla fattade beslut, det inträffa, att antingen föga eller ingen verklig ledighet till krafteines återställande erhålles, så vida de vidlyftigare Referent-sakerne skola kunna i ordning bringas, eller ock, derest en rubbad hälsa ovilkorligen påkallar vård, alt arbetet med Referent-sakerne blifver åsidosatt.
Så, som nu feiieine äro ordnade, kan hvarje Ledamot använda något mer än en månad till förberedande arbeten, oaktadt han i verkligheten åtnjutit en månads ledighet till brunnsdrickning, resor eller andra nödiga förströelser under den Bih. ull R.
St Prot. 1844. 7 Sand. 1 Afd. i3 Haft. f\ 22 Lag-Utskottcls Betänkande, N.-o 44' vackra årstiden.
Förändras åter sommar-ljenstgöringen på sätt Utskottet föreslagit, fruktar jag deremot, att så väl göromålen som personerna blifva derpå lidande; och bägge fallen skulle otvifvelaktigt lända till mehn för Domstols-arbetet i det hela.
Af dessa skäl, och då en förändrad reglering af arbetsordningen inom Hof-Rätterne är ett ämne, som fordrar omfattande sakkännedom och noggrant bepröfvande af en mängd förhållanden, de der nu ej kunnat skärskådas, anser jag, för min del, motionerne nu icke höra till någon åtgärd föranleda.
I denna reservation instämde Herr Grefve Mörner, Herr Friherre Stjernstedt, Herr Giintherj Herr Eklund och Herr 7 horn.
Herr Cedersträhle, som ej deltagit i Utskottets öfverläggning och beslut, reserverade sig jemväl emot Betänkandet.
Marcus, 1844. Lag-Utskottets Utlåtande , iV.-o i N:o 45.
Ank. till Exp.-Utsk. d. a6 Nov., 11. 5 e. m.
Utlåtande, i anledning af väckt fråga om förändring i Högste Domstolens organisation.
LJli en till Vällofl.
Borgare-ståndet ingifven motion, har Herr Petré, med förmälan alt han redan år 1834 fästat uppmärksamheten på Högsta Domstolens alltför långsamma lagskipning, härom å nyo väckt fråga och andragit, hurusom antalet af i Högste