Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Antal afvittrade J-5 95 §*o CA5 c 3 95 C- 95-. & zz CA ST 5* a> 3 År, då förrättningen vann laga kraft.
Utbrutne öfvérlopps- marker. skade rågångar och stängsel-Iinier.
Kronotorp. C: <TD -3 O* CA 3 95 '“i pr Lägenheter utan mantal.
Impedimen- ter.
155 1,937 1 H 5 1 1 1847 1 ■ 155 1,937 1 H 2T 1 1 1 i 1 | . ■ ‘ i I 463 1 1 | 4,817 | 15,920 | 3,417,907 *) I * 1 7tV 1 lii ! 32^1 149 | 70 J 8 1 *)
Denna summa kan ej fördelas pä socknarne.
Län för åren 1840—1850. 50 Sammandragas nu dessa uppgifter, så befinnes: att afvitlringen är tillfullo af slutad i 12 socknar.
Att den beror på Kongl. Maj:ls nådiga pröfning i 3 » På Kongl.
Kaminar-Kollegii d:o i 4 » På Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes d:o i 2 » På A f v i 11 rings-Styresmannens bandläggning i 10 » På Domstols åtgärd i 2 » På Afvittrings-Landtmätarnes handläggning i 3 » samt att antingen skog icke är alt afvittra, eller afvittring icke böljad i de öfriga.
Huru snart afvittringsverket kan slutas är således omöjligt att ens approximativt kunna bestämma; men hvad som ligger i öppen dag är att resultatet ej motsvarat kostnaden.
Denna bar från 1824 till 1850 års slut utgjort; Arfvoden till Landstats-Tjenstemän
R;dr 2,883: 16. — dito till Styresmannen » 9,197: io. 8. dito till Landtmätaren » 48,173: 45. 2- dito till Nämndemän och Gode Män » 382: 26.
— Handläggnings-kostnader » 13,837: 12. 2.
Diverse utgifter » 352: 13. 4.
Summa R:dr 74,826: 27. 4. e) Bergshandteringen.
Norrländska bergverken hafva från sekler tillbaka utgjort föremål för Regeringens omtanka och uppmuntran.
De nämnas särskildt i Drottning Christinas fullmakt för General-Bergs-embetel den 14 Februari 1637 och försågos med special-privilegier den 9 Augusti 1673.
Utom de förmåner, som genom det allmänna bergsprivilegiel blefvo bergverken i riket förunnade, tillerkändes de Norrländska bergverken då vissa särskilda friheter, hvilka konfirmerades genom Kongl. Förordningen den 27 Augusti 1723.
Tillåtelsen att ifrån Nora, Lindes och Wester-Bergslagen få köpa tackjern, förunnad genom Kongl. Resolutionen den 18
Maj 1689, § 2, men sedermera genom Kongl. brefvet den 25 Maj 1725 inskränkt till Wester- och Öster-bergslagen, äfvensom den bergverken i Norrland genom Kongl, brefvet den 12 November 1690 tillagda rättighet att emot ett visst pris behålla och utsmida tionde-jernet, ansågos i dessa lider bidraga till bergsbandteringens uppmuntran och förkofran; och flera andra författningar hafva sedan tid efter annan i samma syftemål utkommit.
Åf den jernmalm, som vid bergverken i Medelpad och Ångermanland bearbetas är dock en högst obetydlig del bruten inom 51 dessa provinsers område.
Endast på Ulfön i Nätra skärgård har jernmalmsbrytningen under det nu tillryggalagda qvinqvennium fortgått, men äfven der hafva skärpningarne blott så mycket bearbetats, som varit nödigt för det inmutade fältets förvarande; dock är malmtillgången der ej obetydlig, fast jernfattig.
Mutsedlar hafva under dessa fem år blifvit utfärdade till följande antal, nemligen: l:o Å nya malm- och mineral-anledningar:
Kopparmalm 1846 1847 1848 1849 1850 Summa. 2 3 1 1 1 1 1 2 9 2 1 3 Jernmalm Silfver- och blymalm 1 2 Tillsammans 2:o.
På förut bearbetade ställen:
Kopparmalm 2 4 3 2 4 15 2 1 2 3 2 1 2 4 5 2 2 Jernmalm Silfver- och blymalm Tillsammans 5 3 3 2 13 Flera af dessa malmanledningar, äfvensom nästan alla före 1846 inmutade, hafva dock vid bearbetningen visat sig vara så litet gifvande att de måst öfvergifvas; och hvad de öfriga innebära, torde endast i en aflägsen framtid kunna bestämmas.
En i Förnätra af Nätra socken uti Norra Ångermanland funnen kopparmalms-anledning, bearbetad af ett bolag, synes dock hafvande.
Hviloständ hafva under samma period på viss tid blifvit beviljade för: 1846 1847 1848 1849 1850 Summa.
K o p i) a r m a 1 m s- a n 1 ed n i n g a r 3 7 10 5 5 Silfver- och bly dito 1 1 2 Tillsammans 3 7 1 6 17 52 Inom Wester-Norrlands
Län hafva under de fem sistförflutne åren följande fern masugnar, dock icke alla under hela tiden, varit i gång, på sätt nedan skall i underdånighet förmälas: l:o Galtström i Njurunda socken med privilegier af 1673. 2:o Lögdö i Ljustorps socken, privilegierad 1685. 3:o
Söderfors i Atrnars socken med privilegier af 1767. 4:o Bollsta i Ytterlännäs socken med privilegier af 1737, då en redan på 1600-talet i Öfvergårds-ån af Sollefteå socken inrättad masugn ödelädes. 5:o
Utansjö i Högsjö socken med privilegier af år 1833, der endast Dannemoramalm hearbetas. Härförutan privilegierades 1843 masugnar vid Björkå och Forse bruk i Öfverlännäs och Långsele socknar, men dessa äro ännu ej uppbyggda.
Under de ifrågavarande fern åren har tackjernsblåsningen inom Länet bedrifvits sålunda:
Masug- nar i Blåsnings- t.Y1 Uppgifven tackjerns- Anlal fri- Tionde-Tack- jern.
Sang. tillverkning. iljgn.
Tackjerns-vlgt.
År 1846 5 613 3 12,588 40 168 15 1 » 1847 2 303 21 6,136 16 71 25 1 » 1848 4 573 22 13,100 32 165 19 1 » 1849 3 492 1 1 0,432 24 174 1 7 » 1850 4 508 18 12,636 32 244 8 16 Summa 18 2,566 17 54,892 144 825 9 6 Medium häraf gör för året . . . 31 513 8i O O ^4 GO 28| 165 1 17 hvarvid dock bör anmärkas att tionde-tackjernet, enligt Kongl.
Kungörelsen den 29 November 1844, angående nedsättning under viss lid af den för tackjerns-tillverkningen utgående tionde-afgift, utgör endast hälften af det belopp, sorn efter fastställda grunder eljest skolat utgöras: alt de utförda tionde-beloppen blifvit lösta med penningar, enligt det af Kongl. Kammar-Kollegium, Stats-Kontoret och Bergs-Kollegium fastställda pris, nemligen för åren 1846—1847 R:dr 6: 4o. 1848 » 6: 24. 1849 » 6: 32. 1850 » 7: 8. 53 samt alt för Galtströms, Lögdö och Bollsta masugnar åtnjutits den, i följd af svagare malmfång, enligt Kongl, brefven den 21 Juni 1826 och den 5 Juni 1839 tills vidare beviljade nedsättning lill 3 R:dr 32 sk. skeppundet.
Då under föregående qvinqvennium under en blåsningstid af per medium 519 dygn årligen i medeltal tillverkats 11,250 skeppund, befinnes tillverkningen under sista qvinqvennium vara minskad med 272 skeppund i medeltal årligen.
Under sista qvinqvennium hafva vid masugnarne följande qvantiteter gjutgods blifvit tillverkade:
År 1846 127 » 1847 138 » 1848 120 » 1849 132 » 1850 39
U eller tillsammans 9081 skeppund tackjernsvigt, utgörande i medeltal circa 182 skeppund årligen.
Då under det näst föregående qvinqvenniets fyra sista år tillverkats 404 skeppund, eller per medium 101 skeppund årligen, har tillverkningen under det sednaste qvinqvenniet ökat sig med 81 skeppund om året.
Af de för stång-, ämnesjerns- och manufaktursmide tid efter annan privilegierade slångjernsverk, med dervid införlifvade ej särskildt varande, eller beskattade ämneshamrar, funnos år 1850:
Stång- och ham- marverk.
Manufakturverk.
Hamrar.
Knipp- hammare.
Spik- hammare.
Inom Medelpads fögderi . . » Södra Ångermanlands » Norra dito dito dito 24 17 5 34 27 6 7 10 2 14 22 3 Tillsammas 46 67 19 39 Dessa verk, samt de som blifvit privilegierade, men ännu icke anlagts, äro följande:
Inom Medelpad. t:o Galtström i Njurunda socken vid Ormsjö-åns utlopp, privilegierad! 1673 och sedermera .tid efter annan samt sednast elen 12 Mars 1794 ökadt, så att 54 det nu har 3 hamrar och 4 härdar, med oinskränkt smidesrätt, enligt Kongl. Förordningen den 27 April 1846. 2:o Malfors i Tuna socken, privilegieradt 1833 till 2,400 skeppund smide för 5 härdar, samt lillökadt 1840 med en härd och en hammare för 600 skeppund, eller tillsammans 6 härdar och 3000 skeppunds smide, men år 1846 blefvo tre härdar med 1,500 skeppunds smide nedlagde.
Verket ökades deremot 1840 med en stålugn och 2 manufaktur-hamrar, men slålugnen är ännu ej uppförd.
Har nu 3 hamrar, 3 härdar, 1 knipphammare och 1 spikhammare. 3:o oell 4:o Sörfors, med derunder lydande Långskog eller Gryttjen i Almars socken.
Sörfors privilegierades 1765 för en spik- och svartsmideshaminare lill förädling af 100 skeppund stångjern, samt 1767 för en rå-och garfstålshammare med 200 skeppunds tillverkning.
Smidet ökades sedan till 600 skeppund, hvarförutan år 1834 privilegierades en härd för 300 skeppund ämnes-smide; och Gryttjen privilegierades 1836 till en hammare och en härd med 450 skeppunds smide, ökades tillsammans med Sörfors år 1839 med 1 hammare och 2 härdar för 1,200 skeppund, samt fick 1842, enligt 4 § i Kongl. Kungörelsen den 26 Oktober 1838, en tillökning i smidet af 600 skeppund. j\u finnas i Gryttjen 4 härdar oell 6 hamrar med oinskränkt smidesrätt efter 1846 års Kongl. Förordning; men i Sörfors finnas allenast knipphammare och 2 spikhammare, sedan dess stångjerns-privilegier nyligen blifvit flyttade till 5:o
Johannisfors i södra delen af samma socken vid gränsen mot Helsing ö O land, der 2 hamrar och 2 härdar finnas. 6:o Torpshammar i Torps socken, privilegieradt 1797 samt tillökaclt 1834 med 2 stockar och 2 svanshamrar och 1837 med 2 hamrar och 5 härdar för 2,250 skeppund, hvarförutan 1845 privilegierades en manufaktur-smedja för tillverkning af liar.
Endast 3 hamrar och 4 stångjernshärdar äro uppförda, sedan anstånd 1845 erhållits för 2 härdars nybyggnad och 2 härdar med behörigt tillstånd 1848 blifvit nedlagda.
Stålugn, samt ett betydligt spik- och manufaktursmide finnes der äfven.
Har en knipphammare och 4 spikhamrar. 7:o Hjellanså i Torps socken, privilegieradt 1845 till 2 mindre manufakturhamrar för lie-smide, men ännu ej uppbygdt. 8:o Norafors i Sättna socken, privilegieradt 1795, samt ökadt 1838 med en hammare och en härd för 450 skeppund och 1841 med 2 stångjernshärdar för 1,200 skeppund.
Hade således 5 härdar med 2,595 skeppund, 45 skeppund frälsesmide, samt manufakturverk, men 1848 blef nedläggning af 2 härdar 55 beviljad.
Nu finnas 2 hamrar och 3 härdar samt en knipp- och 2 spikhamrar. 9:o Sulå i Indals socken, pri vilegieradt 1795.
Har 1 hammare och 2 härdar med 525 skeppund årligt smide. 10:o Sillre i Lidens socken, pri vilegieradt 1842 för en knipphammare och 2 spikhamrar; men någon byggnad der ännu ej börjad. ll:o Lagfors i Ljustorps socken, pri vilegieradt 1741 för 2 härdar och 600 skeppunds årligt smide, men 1807 tillökad!, så att det nu har 3 hamrar och 4 härdar med 1,800 skeppunds smide. 12:o
Lögdö i Ljustorps socken har, utom den förut nämnde masugnen, en knipp- och 2 spikhamrar.
Lagfors, Sulå och Lögdö förekomma under gemensam benämning af Lögdö-verken. 13:o Åvike i Håssjö socken, pri vilegieradt 1686, samt sedermera förökadt 1695 och 1838, sednare året dels med en hammare och 2 härdar, samt 900 skeppunds smide, dels med 400 skeppund i förut ägande smidesrätt, har nu 3 hamrar och 6 härdar med 2,700 skeppunds årligt smide, samt 1 knipp- och 2 spikhamrar. l4:o
Utom dessa verk är 1845 privilegierad en manufaktur- och en spikhammare i Sidsjöån på Sundsvalls stads område, der bultstänger och spik af så kallad gul metall, i nytta och användbarhet jemgoda med slika artiklar, tillverkade af koppar, men betydligt understigande dessa i kostnad, beredas, hvilken inrättning för skeppsbyggeriets behof fortgått med oafbruten verksamhet.
Inom Södra Ångermanland. l5:o Westanå i Wiksjö socken, pri vilegieradt 1744 till stålverk, hvilket dock sedermera nedlades, förändrades derefter lill ämneshammare, ökades 1746 med en spikhammare och började 1762 tillverka svartsmide.
År 1839 ökades verket med 2 hamrar och 3 härdar för 1,800 skeppunds smide, samt fick 150 skeppunds tillökning i smidesrätten för förut befintliga verkstäder, så att det nu har 3 hamrar och 6 härdar med 3,150 skeppunds privilegieradt årligt smide, en knipp- och 2 spikhamrar. 16:o Utansjö i Högsjö socken, pri vilegieradt 1738 för en stångjernshammare med 2 härdar och 600 skeppunds smide, tillökades 1741 med en spikhammare, 1757 med en räck- och 2 knipphamrar, samt 1834 med en manufaktur-stock och en spikhammare, hvaremot sistnämnde år, för utvidgande af tackjernsblåsningen och jernmanufaktureringen, 500 skeppunds stångjernssmide nedlades, så att der endast funnos en hammare och en härd med 400 skeppund 56 pri vi legieradt årligt smide, jemte spik- och plåt-tillverkning med 1 knipp- och 2 spikhamrar, men med den 31 Oktober 1850 nedlades alltså väl stångjernssom manufaktursmide!, så att der nu endast finnes den ofvannämnde masugnen. 17:o Gålsjö i Boteå socken, privilegieradt 1694 med en hammare, hvartill 1704 kom ännu en, 1695 i Högfors anlagd, men derifrån förstnämnde år hilflyltad, 1734 än en hammare och 1744 en knipphammare, så att verket en tid hade 1,400 skeppunds smide, men 1761 erhölls tillstånd att till Björkå flytta 600 skeppund, hvarefter Gålsjö nu har allenast en hammare och 2 härdar med 800 skeppund årligt smide, hvarjemte 1843 privilegierades ett manufakturverk af 2 stockar med 8 spik- och 2 knipphamrar. 18:o Björkå i Öfverlännäs socken, som, privilegieradt 1761, enligt hvad förut är nämndi, från Gålsjö fick 600 skeppunds smidesrätt, tillökades 1837 med en hammare och en härd för 450 skeppunds smide, jemte 150 skeppunds tillökning i förut ägande qvantitet, har nu 2 hamrar och 3 härdar med 1,350 skeppunds smide. 19:o Stensätter i Ytterlännäs socken, privilegieradt 1847 för tillverkning af liar och andra svartsmiden.
Har en knipp- och 2 spikhamrar.
20:o Sollefteå i socknen af samma namn, privilegieradt 1737 till 300 skeppunds smide och ökadt 1748 med en hammare och 2 härdar för 700 skeppund, samt 1840, på grund af 4 § i Kongl. Kungörelsen den 26 Oktober 1838, med 480 skeppund 6 lispund, så att det nu, utom en knipphammare, har 2 hamrar och 3 härdar för 1,933 skeppund 6 lispund privilegieradt årligt smide. 21:o
Graninge i Långsele socken är det äldsta i landet; uppbyggdes redan 1673, samt försågs med privilegier af samma år, äfvensom 1683, 1695 och 1736, enligt hvilka det agde 2 hamrar med 4 härdar och 1000 skeppunds smide, ökades 1837 med 3 härdar för 1,350 skeppunds smide, samt, på grund af 4 § i högstberörde nådiga Kungörelse af den 26:te Oktober 1838, med 483 skeppund 6 lispund, och har nu 4 hamrar samt 7 härdar med 3,950 skeppund privilegieradt ärligt smide, varande en af härdarne privilegierad för 350 skeppund garfstålssmide, hvarförutan manufaktursmide samt betydlig svartsmidesoch spiktillverkning här idkas vid 2 knipp- och 4 spikhamrar. 22:o Forse i Långsele socken, privilegieradt 1805 för 600 skeppunds smide, samt tillökadt 1840 enligt 1838 års Kongl. Kungörelse med 500 skeppund, 1811 med 4 härdar för 2,400 skeppund, jemte 400 skeppund förhöjning i förut ägande smide, 1843 med 2 härdar för 1,200 skeppund, samt 2 knipphamrar och 57 och 4 spikhamrar med 3 ässjor för tillverkning af hvarjehanda svartsmiden och 1845 med en stjelpugn för tillverkning af gjutgods.
Bruket hade då 10 härda r med 6,000 skeppunds årlig smidesrätt; med 1845 skedde en minskning af 2 och 1846 af 3 härdar, så att nu återstå 4 hamrar och 5 härdar med 3,000 skeppund årligt smide, utom de ofvannämnde spik- och knipphamrarne. 23:o Brunnefors och 24:o Sörgard, begge i Stigsjö socken, privilegierade 1839, det förra för en härd med 600 skeppund smide och det sednare för 2 härdar med 1,200 skeppund smide, äro ännu icke uppbyggda.
Inom Norra Ångermanland. 25:o Gideå i socknen af samma namn, privilegieradt 1805 för 2 härdar med 900 skeppund smidesrätt samt ökadt 1831, så att det nu har 4 hamrar och 5 härdar och 2,100 skeppund årligt smide, 1 knipp- och 2 spikhammare. 26:o Mo i Mo socken, privilegieradt 1842 för en hammare och 600 skeppund årligt smide, samt för en knipphammare och 2 spikhammare vid 2 stockar.
Har nu en hammare och en härd, samt en spik- och en knipphammare.
Efter dessa upplysningar bör anmärkas att stång- och ämnes-jernsmidet under det sist förflutna qvinqvennium bedrifvils på sätt efterföljande tabell utvisar:
Uppgifven stång- och ämnesjerns tillverkning.
Ar 1846 76 Skeppund. 32,514 33,035 30,774 30,743 32,604 >, 1847 76 » 1848 72 » 1849 68 b 1850 69 Summa 361 159,670 Medeltal 72 31,934 Berättelse öfver Wester-Norrlands
Län för åren 1846—1850. 8 58 hvadan, då tillverkningen under nästföregående qvinqvennium i medeltal utgjorde 34,102 skeppund om året, en minskning visar sig af 2,168 skeppund.
Hammarskatten för år 1850 utgjorde 329 skeppund 7 lispund 7 skålpund.
Jernmanufaktur-tillverkningen under qvinqvenniet har varit följande:
Skeppund bergsvigt.
År 1846 2,123 » 1847 2,623 » 1848 2,546 » 1849 2,276 » 1850 3,135 Summa 12,703. eller per medium årligen 2,541 skeppund.
Jemföres denna summa med medeltalet af hvad som under nästföregående qvinqvennium årligen tillverkades, eller 2,293 skeppund, visar sig här en tillökning af 148 skeppund.
— Under qvinqvenniet hafva följande partier stångjern blifvit från
Länet exporterade till utrikes orter, nemligen: Hernösand.
Sk® L® ® Sk® L® ® Sk® L® ® År 1846 4,041 5 7,978 5 5 12,019 10 5 » 1847 3,292 11 15 8,434 9 10 11,727 1 5 » 1848 3,242 11 — 5,732 4 10 8,974 15 10 » 1849 1,257 1 10 7,694 4 15 8,951 6 5 » 1850 3,342 1 15 10,078 15 _ 13,420 16 15 Summa 15,175 11 — 39,917 19 — 55,093 10 — utom de icke obetydliga partier, som afskickats till Stockholm och derifrån utskeppats.
Att de Norrländska jernverket! äro af yttersta vigt. för allmogen, åt hvilken de gifva en icke ringa förtjenst, dels genom körslor, dels genom kolning, är onekligt, och det är derföre så mycket mera alt beklaga om rörelsen af en eller annan orsak skulle lida minskning, som Norrlands rika ö7 och ymniga vattendrag, samt i allmänhet äfven ymniga skogar gifva dem det mest önskvärda läge, och den folkmängd, som vid bruksrörelsen användes, år ifrån år ökas.
Den uppgafs år 1832 till 720, år 1838 lill 920, år 1843 till 59 1,020, år 1848 till 1,408 oell år 1850 till 1,409 personer.
Att bruksrörelsen under det sed naste qvinqvenniet dock ej stigit synes af de ofvanför intagna jemtörelser, och erfarenheten har visat att den ej varit särdeles lönande, hvartill orsakerna få sökas, dels deri att priset för den betydliga qvantitet kol sorn erfordras stigit i samma mån som värdet ökats å andra delar af trävaror, dels deri att priset å jernet under tiden varit betydligt nedjagadt, dels ock alt malmen för största delen måste med dryg kostnad hemtas från aflägsna landsorter.
Att några förbättrade metoder för arbetet under sednaste fern åren blifvit införda har jag mig icke bekant, utom det alt för 1 idet ålvid Forse bruk uppfördes 2 härdar för tillverkning af stångjern efter Laneashire-meloden: alt vid Bollsta masugn år 1849 byggdes en kostsam rörledning af tack jern, 120 fot lång, för användande af gas från masugnen till malmrostugnen, samt att vid Galtströms bruk samma år uppfördes en ugn för malmens rostning med den ifrån masugnen bortgående gasen på samma säll som vid Bollsta, och hafva dessa förbättringar medfört betydlig fördel. f) Fabriker, bruk och andra näringar, hvilka icke tillhöra bergsrörelsen, äro få. llit må dock räknas: l:o Glasbruk, hvilka äro tvänne, nemligen Sandö och Skönvik.
Det förra beläget i Nora socken, på en holme i Ångerman-elfven, anlades 1750 och afytlrades forlidet för ett belopp af 25,000 R:dr, ehuru värderadt till 89,000 R:dr banko.
Behållningen äf bruksrörelsen lärer de sednare åren varit omkring O ö 6,000 R:dr samma mynt och tillverkningen är numera inskränkt till fönsterglas.
Skönvik i Sköns socken vid hafskuslen, anlagdi 1815, har 8 verkstäder, af hvilka 7 för fönsterglas och en för hvitglasblåsningen.
Det sysselsätter 30 arbetare och har under de sednare åren i medeltal tillverkat för 22,075 R:dr 16 sk. årligen.
Begge hafva i alla afseenden ett fördelaktigt läge och äro gynnade af en tillräcklig vedtillgång. 2:o Pappersbruk.
Nyede pappersbruk var länge det enda norr om Helsingland, och då det genom vådeld odelades, inrättades ett annat i Westanå uti Njurunda socken, som årligen sysselsätter 7 arbetare med ett tillverkningsvärde i medeltal af 3,993 R:dr 24 sk. årligen. 3:o Tegelbruk finnas 2 å Hernön och ett i Skog af Södra Ångermanland; men tillverkningen iir ringa, i blist af tjenlig lera, och allmogen begagnar dessutom för eget behof vanligen sjelf tillverkadt tegel af obränd lera. 4:o
Skeppsbyggeriet är en för orien vigtig näring, som bedrifves vid flera varf och mindre byggnadsplatser, samt lemnar näring åt ett betydligt antal arbetare.
De hufvudsakligaste varfven äro Wifsta och Svartvik i Medelpad. 60
Under de sednaste fem åren äro följande antal fartyg och båtar af fem läster och derutöfver byggda: Arbetare.
Samraan- lagdt läste-tal.
Varde.
Vid Vifsta i Medelpad 82 II 1,499 95,666 32 — » Svartvik i dito 46 6 1,086 74,200 — — » Bondsjö i Södra Ångermanland . .' 40 7 826 54,850 — — )) Stenhammar i dito 15 3 276 16,533 5:o Färgeri, ett med 2 arbetare, 995 R:drs värde och 8 R:drs bevillning; garfverier 3 med 4 arbetare, 4,367 R:drs värde och 30 R:drs bevillning; samt 18 diverse fabriker och manufakturverk med 20 ägare och 17 arbetare, samt 2,372 R:drs värde och 16 R:drs bevillning:; varande under sistnämnde rubrik i • inbegripne 4 vallmars-stampar, som tidtals gifvit någon sysselsättning; 7 kalkugnar på Alnön, om hvilka samma anmärkning gäller, samt en pottaskekålciner-ugn.
Antalet af handtverkare och gerningsmän på landet med deras arbetare har varit följande:
Gerningsmän.
Personer, som hålla Arbetare.
Arbetare. verkstad.
År 1846 .... 371 184 » 1847 ....
423 148 » 1848 .... 422 149 » 1849 ... , 1 1 452 114 » 1850 .... 1 451 90 g) Väfnadsslöjden utgör en betydlig näringsgren för flera socknars invånare.
För dess införande i Norrland har landet att tacka den ädle höfding, hvars namn, Pehr Abraham Örnsköld, icke utan tacksamhetens känslor nämnes at någon Norrlänning.
Det var i Nätra linkulturen och linne-väfnaden togo sitt första stamhåll, och det är ännu i denna socken de förnämligast idkas.
Men redan 1769 omtalas huru den spridt sig till samt idkades i flera andra socknar: att de väfnader som tillverkades kunde kalkyleras till 3 tunnor'guids 61 värde m. in.
Jemför man detta uppskatlningsvärde med det, sorn i de sednaste tjugufem åren antagits utgöra det approximativa, visar sig huru betydligt linneväfnadsslöjden tilltagit sedan Örnskölds tid.
Också har denna slöjd alltjemt utgjort föremål både för Regeringens och Rikets Ständers uppmuntran, i början genom äreskänker och sedermera genom premier för den finare lärftstillverkningen.
Desse sednare, påbudne genom Kongl. Kungörelsen den 22 Februari 1762, § 5, utgå med 3 r:st alnen för väfnad af fulla 6 qvarters bredd med 2,720 till 2,920 ändar samt af 7 qvarters bredd med 3,200 trådar i uppränning, allt med tillökning af 1 r:st för hvarje 200 trådar derutöfver.
Efter denna grund hafva premier inom Länet utgått under det sednaste qvinqvenniet tili följande belopp:
Alnar lärft uti - Summa alnar.
Premiernas belopp.
Banko. l:a 2:a 3:e 4:e 5:e G:e K lass erna. 1846 . . . 26,675 29,511 28,779 19,864 5,650 1,505 11 1,984 2,670 24 6 1847 . . . 26,604 40,428 39,403 32,132 9,840 2,271 150,678 3,741 26 9 1848 . . . 28,958 36,456 38,769 26,455 7,937 1,725 1 40,300 3,409 26 — 1849 . . . 30,765 33,164 22,873 13,598 3,850 825 105,075 2,366 45 _ 1850 . . . 27,484 33,309 32,1 89 19,725 6,642 1,118 120,467 2,866 37 .3 Summa 140,486 172,868 162,013 111,774 33,919 7,444 628,504 15,055 15 6 Medium 28,097 34,573 32,403 22,355 6,784 1,489 125,701 3,011 3 1 Jemföres denna uppgift med den för nästföregående qvinqvennium, hvilken upptager: Summa alnar.
Medium alnar.
Af l:a klassen 175,489 35,098 » 2:a d:o 230,058 46,012 » 3:e d:o 194,974 38,995 » 4:e d:o 125,569 25,11 4 » 5:e d:o 34,202 6,840 » 6:e d:o 8,557 1,711 » 7:e d:o 71 14 8-e d-o ....
» 9:e d:0 137 28 » 10:e d:o 117] 23 Summa 7,969,174 153,835 62 med en premiesumma af 18,158 R:dr 33 sk. 6 r:st, eller per medium 3,631 P»:dr 35 sk. 6 r:st om året, så visar sig utfallandet icke lill fördel för de sistförflutna fem åren.
Premie-lärflerna äro nemligen i afseende på qvanlite ten under åren 1846—1850 icke obetydligt mindre an hvad de utgjorde un der åren 1841 —1845, och sistnämnde tidspeiiod företer äfven större qvantiteter finare väfnader än under åren 1846-—1850.
Alt linneväfnads-slöjden icke fortskridit, utan snarare aftagit, visar sig af denna jemförelse, och skulle tydligare synas om det vore en möjlighet att emellan de olika qvinqvennierua anställa en jemförelse i afseende pä linneväfnadstillverkningen i det liela, men sådant låter sig icke göra ens approximativt, emedan inga tillförlitliga uppgifter i denna del äro alt erhålla.