Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Af denna §., sådan den lyder i Kongl. Förordningen den 18 December 1823, ändras första punkten sålunda: Under-Rätt å landet är Härads-Rätt; der dömer Häradshöfding med Tolf Bönder, som i Häradet bo och dertill valde äro. 2 och 3 §§.
Dessa §§. varda till ali kraft och verkan upphäfne.
Följande §§. i detta Capitel ändras till denna lydelse: 4 §•
Under-Rätt i stad är Rådstufvu-Rätt.
Der ege stadens Borgmästare och Rådmän döma. 5 §•_
Öfver dessa äro Hof-Rätter, dit rättegångssaker från Under-Rätterne komma måge, sorn framdeles i denna Balk sägs. 8 §.
Är han fjerran derifrån stadd, eller kan .lian sig der ej infinna, förr än Ting skall hållas; förordne Hof-Rätten, hvar det ske må.
Borgmästare och Rådman gore ed sin å Rådstufvu, i närvaro af Konungens Befallningshafvande, eller den han i sitt ställe förordnar. 10 Denna §., sådan den lyder i omförmälte Kongl. Förordning, ändras sålunda: Expeditions-Viskottets Förslag till rind.
Skrifvelse, N;6 n.f 189* Nu häfver Häradshöfding förfall, att han sitt Embete ej förrätta han; kungöre det Hof-Rätten.
Pröfvas det lagligt, förordne HofRätten en skicklig man, som Embetet i hans ställe förestår.
Nämndeman förfall och varder förthy HäradsRälten ej domför, eller saknas eljest fulltalig Nämnd, i andra fall, än det, som i 13 Cap. 4 §. sägs; kalle Häradshöfding af de bönder, som närmast bo, en eller flere, efter t hy, som behofvet fordrar» Tredje Capitlet, om Lagmans-Ting, upphälvesly Cap.
Öfverskriften af detta Capitel ändras sålunda:
Huru serskildt Härads-Ting skall hållas, som kallas urtima Ting. 2 §•
Sista punkten i denna §. eller orden: ”om serskildt Lagmans-Ting vare samma” uteslutes.
Femte Capitlet om Kämners-Rätt upphäfves.
VI Cap. Om Rådstujvu-Piätt.
Delta Capitel kommer att erhålla följande lydelse: \§- Staden med de ägor, som dit lyda och inom dess rågång belägne äro, vare Rådstufvu-Rätts domsaga. 2 §.
I de städer, der målens antal så fordrar, höra flere afdelningar af Rådstufvu-Rätten vara, och göromålen dem emellan fördelas, såsom å hvarje ställe lämpligast finnes, dock så, att lagfarts- Intecknings- Ägtenskapsförords- Bouptecknings- Arfs- Testaments- och Förmynderskaps-ärenden samt frågor om rätt till börd och lösen af fast egendom för hela staden till en och samma afdelning höra. iqo Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse, N.-o lif 3 §.
Hvar måndag, eller, när helgedag å måndag inträffar, nästa söknedag derefter, skall Råflstufvu-Rätt hållas; träde ock Rätten dessemellan tillsamman, så ofta det tarfvas och Ordföranden derom tillsäger.
Vid årets höljan, innan Rådstufvu-Rätt första gång till domsäte träder, skall Gudstjenst hållas. 5 §.
Rådstufvu-Rätts dombok skall skrifvas under af alla, som i Rätten sitta; och varde den, med saköres-längd, till Hot-Rätten sänd inom Michelsdag året derefter, vid bot tjugu daler.
Huru med dombok, som af Rådstufvu-Rätt i Stockholm hålles, förfaras skall, är serskildt stadgadt.
IX Cap. Följande två §§. af detta Capitel skola hafva denna lydelse: 1 §.
Kommer ej Häradshöfding till laga Ting, utan låter Rätten ligga neder; bote Tretio daler, der han ej laga förfall viser, och gälde dem skadan åter, som Rätten sökte.
Blifver han en Tingsdag ute, då Ting llere dagar står; bote Tio daler.
Försummar lian
Syn eller urtima Ting, vare bot hälften mindre. 3 §.
Kommer ej Borgmästare till Rådstufvu den dag, rättegång skall hållas; bote Tre daler, och Rådman, som blifver från RäLten ute, Två daler.
Expeditions-Utskott-ets Förslag till und.
Skrifvelse, N.-o it4» 3 9 ^ X. Cap. 5 §.
Slutet af denna §. ”gånge dermed som i 6 Cap. i §. sagdt är,” ändras till följande lydelse: döme derom Rätten i samma stad. 27 §.
Andra punkten i denna §. eller orden: ”i staden gånge* om dessa mål, som sägs i 5 Cap. 1 §.” ändras till denna lydelse:
I staden skall Rådstufvu-Rätt dessa mål upptaga. XI Cap. Följande två §§. af detta Capitel erhålla denna lydelse: 4 §.
Käranden vare skyldig, att låta svaranden få stämningen fjorton dagar förrut, der han inom Häradet bort utom Häradet eiler i annan stad, tre veckor: utom Länet, sex veckor: i tredje eller fjerde Länet, eller längre bort, nio veckor.
Är den utom Riket, sora stämmas skall: håfve sex månaders tid ifrån det han stämningen fick.
Der stämning, genom offentligt anslag, sker å Rättens dörr, skall ock sex månaders dag föreläggas.
I alla dessa fall der stämning fordrar längre tid, än om lysning till Ting stadgadt är, må den svarande stämmas till viss månad, och underrätte han sig sedan sjelf, å hvad dag Tinget hållas skall. 5 §.
Till Rådstufvu-Rätt stämmes åtta dagar förut; utan så är, att målet ej tål uppskof och derå förr svaras kan. XII Cap. 2 §.
Första punkten af denna §., sådan den lyder i Kongl. Förordningen den 12 Mars 1830, ändras på följande sätt: 192 Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse, N.-o 11/f..
Är någon förfallolöst borto, då han ropas af Rätten fram att kära eller svara, bote två daler.
Denna §. varder till all kraft och verkan upphäfven. 7 §'
Sista punkten i denna §: ”Är någon borto från Lagmans-syn: vare lag samma; dock må man ej der vädja mot, utan gånge dermed, som i 25 Cap. 10 §. stadgas,” upphäfvés.
Jäfvar någon Domaren obeskedliga; bote i Under-Rätt Tjugu daler, i Hof-Rätt Femtio daler.
Pröfvas jäf lagligt emot Häradshöfding, eller Borgmästare i den stad, der ej mer än en Borgmästare är, och Rådstufvu-Rätten utom honom ej finnes domför: förordne Hof-Rätten en annan i hans ställe, på kärandens begäran och kostnad, och stadne den kostnad sedan å den; som saken tappar.
Jäfvas någor i Härads-Nämnd; sätte Häradshöfding, om det tarfvas, annan i hans stad, så länge det mål slites.
Jäfvas Rådman; namne Rådstufvu-Rätten den i hans ställe sitta må, der Rätten ej annars domför är.
Är Rådstufvu-Rätten aller jäfvad ; förordne derom Hof-Rätten.
Nu kan så hända, att så många af Hof-Rättens ledamöter jäfvade varda, att Rätten i thy mål ej fullsuten är; gifve Hof-Rätten det Konungen tillkänna, då Konungen förordnar andra i deras ställe.
Ej må någor i Hof-Rätten jäfvas, der sou eller måg i Under-Rätten dömt; utan så är, att de för Embetes brott 5. §.
XIII Gap. Följande tre §§. i detta Capitel ändras sålunda: 2 §. 3 4 §. der lagliga anklagade varda. XIY Cap.
Expedit ions-Vtskot tets Förslag till lind.
Skrifvelse} UV,o 1>4. ig3 XIV Cap, 1 och 2 §§. af delta Capitel ändras till följande lydelse: 1 §.
I Härads- och Rådstufvu-Ratt i de mindre städer bör käromålet mnndtliga föreställas, der sakens vigt och vidlyftighet eller andra omständighater ej fordra, att det skriftliga ske må: och varde då parterne ej tillåtet, att flere än en skrift hvardera inlägga, der saken ej är af dess större vigt. 2 §.
Försummar lian då att ställa sig vid uppropet in, men kommer med svar innan klockan tolf, bote Två daler.
Blifver han aldeles ute, eller kommer han oberedd utan laga ursägt; bote Fyra daler, och gånge åter upprop i saken åtta dagar derefter» Kommer han ej ändå med svar in; bote som sagdt är, och varde på kärandens inlaga i saken dömdt; dock’ må han mundtligen höras, om han det förut begärer: vare ock honom tillåtet, der han tappar, emot domen vädja.
Försummar käranden den dag, då han sin vederparts svar emoltaga skulle; böle Två daler. 6 §:
Hvar, som då förfallolös blifver ute, bote i Rådstufvu-Rätten Fem daler, i Hof-Rätten Tio daler. 8 §> Denna §. skall lyda sålunda:
Skrifver någor, eller talar inför Rätta, det han vet ej sannt vara och vill Domaren dermed förleda; varder han derom öfvertygad; böle i Under-Rätt Tio daler, i Hof-Ilätt Tjugu daler, eller mera, alltsom Domaren det pröfvar.
Bih. till R, St. ‘Prof. 1840, to Sami. 1 Afd. 25 Expeditions-Ulskottets Förslug till tind.
Skrifvelse> N.o lif• 9 §.
Första puukten af denna §. erhåller följande lydelse:
Yrångo-ed måge parterne ej äska af hvarannan i någon Rätt; dock ege Hof-Rätt, då hufvudsaken dit kommen är, pålägga endera parten, eller hegge, denna vrångo-ed utan uppskof i rättegången svärja, om Sanning ej annars utletas kan. XY Gap. 15 och 16 §§. i detta Capitel skola lyda sålunda: 15 Cap. Alle ega Rätten heder och vördnad visa:
Ty skall ej någor, i stället för laga fullmägtig, låta öfvermaga, tjenstedräng eller annan otjenlig gifva dess skrifter in eller till mundtligt förhör skicka : gör det någor; höte i Under-Rätt
Fem daler, i Hof-Rätt Tio daler. 16 §.
Tager någor sig talan för Rätta i den sak, der han hvarken är Målsegande, eller Ombudsman, eller eger å embetes vägnar kära och söka, eller efter lag dertill lof häfver; bote i Under-Rätt
Tio daler, eller mera, som saken är tili.
Sker det hos Konungens Befallningshafvande; bote Fem daler, Konungens ensak: fylle ock i dessa fall allan skada. XYI Cap. 1 §.
Rätten tillkänna genast, eller sist innan nästa dag tilländagått, oeh lägge sedan dess besvär in i Hof-Rätten, inom hälften af den tid, som i lagvadd» saker föreskrifven är.
Expeditions-Utskoltets Förslag till und’ Skrifvelse, N.-o 114* XVII Cap. 3 §.
Kommer ej vittne, som stämdt är; bote i Under-Rätt Tre daler, i Hof-Rätt
Fem daler: och lagge Rätten sedan viss dag och vite före. 31 §.
Slutet af denna §., sådan den lyder i Kongl.
Förordningen den 30 Maj 1835: ”Faller Lagman någon till ed, då bör lian den gånga, innan Tinget slutes: är han ej sjelf tillstädes, lagge eden af inför nästa domstol i orten, inom den tid, som Lagman föreskrifver,” kommer alldeles att utgå. XVIII Cap. 3 Cap. Första punkten af denna §. skall lyda sålunda:
Är någor sak genom vad kommen till Hof-Rätt, och gifver si» en annor först der an: finnes hans talan sådan, som i 1 §. sägs, gånge dermed, som der föreskrifves. XIX Cap. 1 §•
Henna är sålunda ändrad:
Reser något bort, då hans sak för Rätta är, utan han häfver domarens lof dertill, eller laga fullmägtig ställt, och Rätten det kungjort; böte i Under-Rätt
Tio daler och gånge ej dess mindre dom i saken. XX Cap, 1 §•
Göra de det ej; böte så svaranden sorn käranden, i Under-Rätt Tio daler, i Hof-Rätt Tjugu daler. 196 Expeditions- Utskottets: Förslag\ till und.
Shrifvelsej IV.-c 114- XXI Cap. 4 §.
Denna §. ändras till följande lydelse:
Häfver man Under-Rätts dom för sig1, men tappar i Ilof-Riitten, då bör kostnaden ä båda sidor emot hvarannan qvittas, der domaren ej finnér de omständigheter i något, mål vara,, att endera ändå Rättegångskostnad gälda bör.
Äro i; saken åtskilliga käromål, neli vinna eller tappa parterna deri ömsom; då slånde ock< hvar sin kostnad XXII Cap. 1 §‘
De två första punkterne i denna §. erhålla följande lydelse: I Hof-Rätt skall någor af Rättens ledamöter, i lagvad da eller der instämda saker, skriftlig berättelse om deras sammanhang uppsätta, innan de till dom företagas.
I Under-Rätt måge parterne det ej äska, der Rätten ej sjelf linner, att sakens vigt eller vidlyftighet det fordrar. 2 §.
Sist upptecknas iniagorne, att kunna Rätten föreläsas,, efter den tid, sorn de inkommit, och Rätten gifve sedan den berättelse till parterne ut„ med förelagd tid och vite, i Hof-Rätten Tio, i Under— Rätten Fem daler, att. den hvar för sig genomse, underskrifva och. * D o 7 återställa. XXIII Cap. 1 §•
Denna §., sådan den lyder i Kongl. Förordningen den 15 Juni 1818, udras sålunda : Å Märads-Ting, så öek vid laga syn I jordatvist må ej dömas, der ef sju i Nämnden äro.
Rådsla lvu-Rätt vare domför, der tre i Rätten silta.
I Hof-Rätt må ej färre än fem ledamöter döma i Expeditions- Utskottets Förslag tilt tind.
Skrifvelse, W.-o 114* 197 mål, som a ära och lif gå.
1 andra mål må fyra ledamöter utgöra» domfört antal, der alle om slutet ense äro, 2 §..
Denna (v skall hafva följande lydelse:
När dom å Ilärads-Ting fällas skall,, underrätte Häradshöfding; Nämnden om saken, och de skäl deri äro, så ock hvad lag i thy fall säger; varder Nimod från Häradshöfding skiljagtig, galle den mening,, som Nämnden faller på,, och svare den för dom sin, Äro ej alla i Nämnden ense; staude vid det, sorn Häradshöfding rättvist pröfvar. XXIV Cap, 5 §.
Denna §., sådan den lyder i Kongl.
Förordningen den 10 September , ändras sålunda:
I alla Kätter skall döm offentliga afsägas, å Härads-Ting, så snart den författad är; och; gifve Häradshöfding domen skriftliga ut, innan han frän Tingstad reser, om det så tidigt äskas, att det ske kan: gör han del ej; bote Tjugufem daler- I Rådstufvu-Rätt och Hof-Rätt böra parterne vid middagstimma dagen förut stämmas, genom anslag å Rättens dörr,, att dom å tid föresattan afhöra: dock; må Rådstufvu-Rätt genast och ulan anslag dom mundtliga eller skriftliga kungöra, der saken af iinga värde är; och stämde parterne i thy fall fritt, att taga den ut eller ej.
Täger någor Rättens offentliga anslag bort; bote Tjugu daler, 11 §.
Nu kunna sådana omständigheter sig yppa långt efter,, sedan dom; och utslag, fallit, att förklaring deröfver nödig är; den bör ej vägras- Är Häradshöfding, sorn dömt, ej; då i samma Rätt: gifve den, som i hans ställe kommit, förklaring med Nämnden, Äro i Rådstufvu- och Hof-Rätt ej; så mångå qvar af dem, sorn i utslaget emse varit, att de do införe- äro; då böra de, sorn sedan der domare; blifvit, utslaget förklara.
Innehåller den förklaring, sorn partén ig8 Expeditions-Utskottets Förslag lill und.
Skrifvelse, JY-o it4- gifves, något sådant, som i utslaget ej är tydliga utsatt; då må vad deremot tillåtas. XXV Gap. 1 §•
Denna §., sådan den lyder i Kongl. Förordningen den 12 mars 1830, ändras sålunda:
Nöjes man ej åt den dom eller utslag, som Härads»Rätt i hufvudsaken, å Tinget eller vid laga syn i jordatvist eller husesyn, å frälse- eller skalte-hemman, fällt häfver; då må Iian vädja med Tre daler under Hof-Rätt, antingen genast eller sist innan åttonde dagen gått lill ända, den inräknad, då domen föll.
Häradshöfding skrifve strax å domen, alt han lagligen vädjat, och sätte dagen ut, då parterne skola till Hof-Rätten komma, den vädjande, att gifva sin inlaga in, och svaranden att den anamma, utan stämning eller annan kungörelse; så ock att borgen förut hör ställas för kostnad och skada, efter thy som i 26 Cap. stadgas; vare ock den, sorn vunnit, skyldig att underrätta sig af domaren, om vädjadt är; och der så skett, late ock han det teckna till sin rättelse å dombref sitt: der må ej fordras serskild betalning före.
Vädja de båda; gånge dermed sammaledes, Vädja de ej, som nu är föreskrifvet, stånde Härads-Rätts dom fast. 2 §.
Denna §. skall erhålla följande lydelse; Vill den, som under Hof-Rätt vädjat, sitt vad sedan öfvergifva, kungöre det sin vederdeloman inom hälften af den tid, som han eljest skulle tili Hof-Rätten komma.
Gör han det ej, och kommer svaranden dit; njute han betalning för kostnad sin, 3 §, Denna §. upphör alt vara gällande. 4 §.
Denna §. skall hafva följande lydelse; Har ofrälseman efter offentligt anslag
Sökt att afstå all dess egendom till sina borgenärer; eller endera makan begärt skillnad Expeditions-Utskottcts Förslag till und.
Skrifvelse j N.o 114• *99 i ofiälsebo: eller tvist varit om borgenärers rätt och företräde till sådan gäldbundens gods; sände Härads-Rält de skrifter, som parterne der vexlat, till Hof-Rätten in; tre veckor förr, än de skola sig der inställa. 5 §.
Första punkten af denna §. ändras sålunda:
I brottmål, ehvad de äro svårare eller mindre, bafve ej någor lof att vädja, antingen emot värjemålsed, böter eller kostnad och skada, som Under-Rätt i thy fall ålagt: utan må den, som ej nöjes åt dess dom, besvära sig deröfver i Hof-Rätten inom hälften af den tid, som lagvadda saker der fullföljas böra. 6 och 7 §§.
Dessa §§. upphöra att vara gällande. 9 §.
Denna §., sådan den lyder i Kongl. Förordningen den 29 November 1823, ändras sålunda:
I de saker, som genom laga vad gå till Svea IIof-Rätt från Härads-Rätt i Upland, Södermanland, Westmanland, Kopparbergs
Län, Nerike och Gestrikland, ingifve käranden sin inlaga innan klockan Tolf på den fyrationde dagen, den oräknad, då HäradsRättens dom föll, eller håfve sitt vad förlorat; ifrån Härads-Rätt i Wermland, Helsingland, Jemtland, Herjeådalen, Medelpad och Ångermanland på den sextionde dagen; ifrån Härads-Rätt i Westerbotten och på Gottland på den nittionde dagen; i Götha Hof-Rätt från Härads-Rätt i Östergöthland, Calmar Län, Småland, Skaraborgs och Elfsborgs
Län på fyrationde dagen; från Härads-Rätt i Halland, Dabi och Bohus
Län på sextionde dagen; i Hof-Rätten öfver Skåne och Blekinge från Härads-Rätt i dessa landskap på den fyrationde dagen.
I vexel- och sjörätts-sak vare tid hälften kortare att fullfölja vad ifrån Härads-Rätt i hvarje ort till Hof-Rätt. 10, 11, 12, 13 och 14 §§.
Dessa §§. varda till all kraft och verkan upphäfne. 20® Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse} N.o 114• 15 $.
Huru vittnesbörd derom af Rätten gifvas bör, vare lag samma, som i 1 §. af detta Capitel lör Härads-Rätt stadgadt är.
16 och 17 <$.
Enligt ett Rikets Slön ders hos E. K. M. uti underdånig Skrifvelse den 23 sistl.
September anmäldt beslut, skola dessa §§. till ali kraft och verkan upphäfvas. 24 §.
Besinnar han sig, som emot Rådstufvu-Rätts dom vädjat, och vill ej sitt vad sedan fullfölja, kungöre det vederparten, såsom i 2 §. om llärads-Rätt sagdt är, vid äfventyr, som der stadgadt (innes. XXVI Cap. iifverskriften till detta Capitel ändras sålunda:
Huru borgen skall sättas, innan laga vad i Hof-Rätt fullföljes; så ock huru Under-Rälls dom, deremot vädjadt är, verkställas må. 1 §.
Hvar, som från Under-Rätt vädjar, ställe för sig två löftesmän, som borga, bägge för en och en för bägge, för kostnad och skada, den han kan skyldig kännas alt gälda; tage deras skrift derå och lagge den vid sin inlaga i IIol-Rätten in.
Nu kan så hända, att han heldre vill penningar, eller silfver och guld, till säkerhet för kostnad och skada ställa, och sätter det hos Konungens Befallningshafvande in, eller i taka händer; då vare ock det för borgen gildt, när domaren det pröfvat häfver.
Denna §. andras sålunda; Under - Expeditions-Ulskottets Förslag till und.
Skrifvelse, N.-o nf 201 Under-Rätts dom, deremot vädjadt är, gånge i verkställighet, efter thy, som i 3 Cap. 5 §.
Utsöknings-Balken sägs, der den, som vunnit, det äskar och vadet ej derigenom onyttigt blefve. 3, 4, 5, 6 och '7 §§.
Desse §.
Menar svaranden, att käranden ej hör njuta dess vad till godo, förthy att han ej ställt borgen för kostnad och skada; gifve dess påstående skriftliga vid uppropet in, och Hof-Rätten höre vederparten deröfver.
Häfver han det försummat, som i 26 Cap. 1 §. föreskrifvet slår, gånge derom efter thy, som der sagdt är.
Finnes det annorlunda; då svaras i saken, när anslag deri sker.
Vill någondera parten emot Idof-Rättens utslag *i detta fall Konungen söka; gore det å sätt, som i 30 Cap. 1 och 6 §§. sägs. XXVIII Cap. Delta Capitel varder sålunda ändrad t. 1 §•
Hvar som å nyo drager den sak för Rätta, deri dom eller utslag förr är, som vunnit laga kraft; eller tadlar sådan dom för Rätten, eller utom; bote för Under-Rätts dom Tio daler; för HofRätts dom Ett hundrade daler.
Qväljes Under-Rätts dom för Rätta; döme deröfver den Rätt, der det sker.
Qväljes Idof-Rätts eller Konungens dom, det skall i IIof-Rälten dömas, Bih. lill R.
Fröt. 1840. to Sami. 1 Afd, 26 Expeditions-Utskottets Forsla" lill lind.
Skrifvelse, N.o 114• XXIX Cap. 1 och 2 §§. af delta Capitel skola hafva följande lydelse: 1 §•
Djerfves någor missbruka Rättegång, och emot klara skäl och bättre vett af arghet drager någon för Hätta; bote i Under-Rätt ifrån Tio till Tjuga daler, de fattiges ensak; och gällde dertill Rättegångs-kostnad, hinder och skada. 2 §.
Häfver någor lappat i Under-Rätt, och gillar Ilof-Rälten i allt Under-Rätts utslag; pröfve Ilof-Rälten ock, 0111 han för ohemul klagan gjort sig till ansvar förfallen: finnes det; bote lian då från Trettio till Hundrade daler.
I dessa fall piik Le fullmägtig, som i 15 Cap. 14- §. sagdt är.
Orkar den brottslige ej böta; plikte med fängelse, sorn i 10 Cap.
Detta Capitels öfverskrift skall få en sådan redaction:
Huru sökas skall, att Konungen må Hof-Rälls dom öfverse; så ock huru det, som dömdt är, skall derförinnan utgifvas. 3 §.
Af denna §., ändras tredje punkten sålunda:
Parten ställe ock borgen för kostnad och skada, som i 25 Cap. om vad från Under-Rätt föreskrifves. 5. §.
Den, som tappat i Under-Rätt och i IIof-Rätten, eller i IlofRätten, då saken der, såsom i förste Domstol, dömd är, och vill Konungen deremot söka, gifve omandt ut hvad dömdt är, och sätte det hos Konungens Befallningshafvande eller i taka händer.
Skola penningar efter dom gäldas, och säger han, att han dem ej e - Expeclitions-Vtskotlets Förslag till und.
Skrifvelse> N.o 11^.. ao3 ger, ej eller silfver eller guld; styrke det, der vederdeloman det äskar, med ed sin, hos Konungens Befallningshafvande, eller domaren i orten, om det beqvämligare der ske kan; och håfve sedan lof, men ej förr, att gifva andra lösören dertill upp, med laga värde derå.
Finnas ej de; gifve då upp gods och jord å landet, eller hus och tomt i staden, med Rättens bevis, örn de för annan gäld häfta eller ej.
Är tvifvelsmål, om den egendom svarar emot det som dömdt är, och kan det ej mätas, innan tid är inne, att han skall gifva sina påminnelser i saken hos Konungen in; sätte borgen till dess värdering derå ske kan: kan han ej eller det; ställe då borgen för sig sjelf, eller träde i fängelse till sakens utslag.
Är i ett utslag öfver flere serskilda mål dömdt; och häfver den, som ändring sökt, det i ett eller flere fullgjort, gäfle än dringssökandet deri, och håfve i de andra ingen talan.
Huru det lyftas må, som ulgifvet är, sägs i 3 Cap. 5 §. Utsöknings-Balken.
Häfver den, som gifvit gods, hus eller gård upp, till doms fullbordan, ej annat hemvist att tillgå; då förhålles dermed, som i 5 Gap. 8. §. samma Balk stadgadt är.
Vill den, som vunnit, ej lyfta det, sorn utgifvet är, eller kan han ej borgen sätta; kungöre det straxt Konungens Befallningshafvande, eller domaren; och vederdelomanneu tage det åter och sätte han borgen i stället.
Ej måge löftesmän ogillas, som allmänt för ärlige hållas, och af dén förmögenhet, att gods deras kan svara emot det, som de borgat före.
Den, som vunnit i Under-Rätt eller hos Konungens Befallningshafvande, men tappat i Hof-Rätt, vare fri för doms och utslags fullbordan, och ställe der full borgen före. XXXII Cap. 3 §.
Denna §. skall, efter den förändrade redaction, som densamma, genom Kongl. Förordningen den 20 Januari 1779, erhållit, lyda sålunda: Af Häradets lott i sakören, behålle en tredjedel Häradshöfdin - ao4 Expeditions-Utskottets Förslag lill mid.
Skrifvelse, N;o 114• gen, annan Nämnden, tredje Häradet.
I Rådstufvu-Rätt tage Borgmästare dubbel lott emot Rådman. Utsöknings-Balken. lil Cap. 5 §.
Häfver någor vunnit hos Under-Rätt; går saken ej öfver Tre hundrade daler eller dess värde; eller är den tappande, enligt 12 Cap. 3 §.
Rättegångs-Balken, tredskovis dömd; eller har han utan jäf och invändning hos Rätten vederpartens anspråk godkänt; och varder emot Under-Rättens dom vädjadt, njute den vinnande ändå utmätning, och ställe borgen för det lian om händer får, eller läte godset sättas i qvartad.
När godset så utmätet är, må det sedan ej skingras, eller utom egarens vilja föryttras, förr än saken i HofRätten afdömd varder.
Tappar han der; gånge det, som utmätet eller i qvarstad satt är, åter med dess ränta och afgäld. 6 §.
Första afdelningen af denna §. eller orden: ”nu gitter ej den, som tappat häfver, gifva ut hvad dömdt är, innan saken för Hof-Rälten kommer; sätte der full borgen före: gitter han ej-eller det; ställe då borgen för sig sjelf, eller träde i fängelse till sakens utslag,” skola från lagtexten uteslutas.
Jorda-Balken. XIV Cap. 3 §.
Nu vill någor med den synedom sig ej åtnöja; vadje då under Hof-Rätt, som i Rättegångs-Balken sägs.
Fullföljes vadet, och finner Hof-Rätten ny syn tarfvas; utnämne IIof-Rätten en af sina Expeditions-Vtskottets Förslag till und.
Skrifvelsej N.o 11^.
2o5 ledamöter, ali synen hålla, och halle t%å Under-Domare i orten att honom biträda.
Det protocoll, som -vid synen föres, gifve Hof-Rätts-ledamoten till Hof-Rätten in, och liof-Rätten döme sedan i saken.
Drages saken under Konungen och finues den ej tilli äckligen utredd, ändå att syn föregått, då må 37lterligare sy7n hållas, och nämne Konungen i Högsta
Domstolen dertill en af dess ledamöter; låte ock genom IIof-Rätten kalla tvä Under-Domare, alt vid synen biträda.
Öfver denna syn skall protocoll till Konungen ingifvas, på sätt om den syn, som Hof-Rätt förordnat, sagdt är.
Vid dessa syner måge ock vittnen böras, der någor af parterne det äskar.