Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Pral. 1844. 6 Samt. 1 Afd. 5 Haft. 1 2 Banco-Ulskottels Betänkande, N:o io. egentliga mynt under långliga tider varit underkastadt, dåmera, efter realisationens verkställighet, upphört, och detta mynt för framtiden vunnit en, efter all sannolikhet, orubblig stadga, det, i Rikets Ständers tanka, ej längre borde uppskjutas att äfven undanrödja den obestämdhet i myntets benämningar, som utgjorde ett qvarstående minne af fordna Ständers stridiga beslut, angående bestämmandet af detta mynts rätta värde; att Rikets Ständer dessutom, med serskildt fästadt afseende å innehållet af Kongl. Majrts vid 1834 och 1835 årens Riksdag meddelade Nådiga Svar i ämnet, föreställde sig, att de betänkligheter dåmera upphört, som hindrade Kongl. Maj:t att samtidigt med ett för den större allmänheten, till utseende nästan helt och hållet okändt, metalliskt mynts återutgifrande, bifalla någon ändring i detta mynts gamla beräkningssätt, en förmodan, för hvilken Rikets Ständer jemväl trodde sig kunna hemta stöd af den vid nämnde Riksdag utaf Kongl. Majrt i Nåder föreslagne åtgärd, den äfven Rikets Ständer då vidtogo, såsom ledande till det af Rikets Ständer åsyftade mål, att nemligen de nya Banco-sedlarnes valörer fastställdes på ett sätt, som medelst deras sammanfattande i Riksgälds-sedlarne motsvarande summor underlättade bruket att begagna sistnämnde räknesätt, samt att Rikets Ständer af alla dessa anledningar funno sig föranlåtne att förnya förrberörde underdåniga framställning om införande af ett ordnadt och bestämdt mynt-system, hvarvid Rikets Ständer ansågo, att de med ett dylikt myntsystem afsedde stora och allmänna fördelar skulle till en hufvudsaklig del förfelas, så vida icke samma enhet fastställdes för det egentliga myntvärdet, sorn för det allmänna räknevärdet; och hade Rikets Ständer, som likaledes delat de näst förut församlade
Ständernes åsigt om fördelaktigheten af mynt- och räkne-enhetens bestämmande till ett Rikgälds-Riksdalern motsvarande värde under benämning af Riksdaler Curant, hvilken borde indelas i 48 skillingar, och hvarje skilling i 4 styfver, till Kongl.
Nådiga sanction i underdånighet öfverlemnat det nya mynt-system, Rikets Ständer, i enlighet med berörde grunder, antagit.
Majrt, genom Nådig Skrifvelse af den 24 Maj 1841, tillkännagifvit: att de af Kongl.
Majrt anförde skäl och omständigheter för vägradt bifall till Rikets Ständers vid 1834 och 1835 årens Riksdag underdåniga skrifvelse i ämnet sedermera undergått föga förändring, och att Kongl. Majrt, som vore öfvertygad, att täta omväxlingar i ett lands penningeväsende, likasom i dess yttre politik, dess inre förvaltning och dess lagstiftning förlama nationens kraft och tära på dess lifstråd, funne Sig, i följd häraf, pligtig för vården af det allmännas väl, att då än vidare uppskjuta Sitt Banco-Utskottets Belänkande, N:o 15. 3 samtycke till den förändring af Rikets mynt-enhet, hvarom Rikets Ständer då å nyo väckt fråga, och bibehölle alltså det gamla, genom lagarne om myntbestämningen, och om Rikets Ständers Bank af den 1 Mars 1830, bekräftade sättet att räkna i Riksdaler Banco.
Sedan Utskottet sålunda redogjort för hvad i denna fråga förekommit under de sednaste tvänne Riksdagarne, går Utskottet att upptaga de motioner, innefattande förslag till ett förändradt mynt-system, hvilka, vid denna Riksdag väckte, blifvit till Utskottets handläggning remitterade, nemligen: l:o Från Höglofl.
Ridderskctpet och Adeln: a) af Herr Hallenborg, C. J., sorn föreslagit, att Rikets nu församlade
Ständer ville antaga det vid sednaste
Riksdag uppgjorde förändrade myntsystem, jemte hvad dermed sammanhang eger och derå begära Kongl. Maj:(s Nådiga sanction; b~) af Herr Lefren, J. P., hvilken, uppå anförde skäl, tillstyrkt, att Rikets Ständer måtte, för deras del, fatta det beslut, att Rikets mynt-enhet hädanefter skall utgöras af ett silfvennyntj till alla delar lika med fjerdedelen af nuvarande
Silf ver-Riksdaler, sådant detta fjerdedels-riksdalersstycke är bestämdt i i83o års Mynt-ordning- samt att denna myntenhet må erhålla namnet Krona-, hvarförutan motionären föreslagit, dels att Rikets Ständer ville hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmäla deras önskan: att Kongl. May.t täcktes, hvad angår mynt-enhetens indelning, vidtaga den åtgärd. som kan finnas mest öfverensstämmande med samt befordrande af den vigtiga frågan om i egleringen af Rikets mått, mål och vigt; dels att utmyntnings grunden för koppar skiljemyntet må blifva : för de större myntstyckena 5oo kronor (R.dr R:glds) på i SkU. victualie-vigt koppar samt för ile mindre myntstyckena: fao Kronor (R.dr R:glds) på 1 Sk 11. kopparsamma vigt; och dels att i /1 o .dels Kronostycken må slås af 8:lödigt Silfver, men innehålla proportionerlig silfverhalt, enligt i83o års Myntordning, samt utmyntas, med iagttagande af det remedium i vigt och finhet, samma ordning bestämmer för ifiG.dels R:dr-styckena-, och c-) af Herr von Troil, Emil. sorn tillstyrkt, att Rikets Ständer, för deras det, besluta och hos Kongl.1 Maj:t i underdånighet anhålla om Nådigt illande och utfärdande af en allmän Författning, så lydande: 4 Banco-Utskottet» Betänkande, N:o 15.
Iso. förekommer i författningar, aftal, räkenskaper, skuldsedlar eller skrifter af hvad slag, som helst, hvilka hädanefter utfärdas eller uppgöras, benämningen Riksdaler, utan tillägg af orden Specie eller Banco, förstås dermed alltid Riksdaler Riksgälds, hvaraf en är lika med en fjerdedel» Riksdaler Silfver-Specie, efter 1830 års myntfot.
2:o förekommer i författningar, aftal, räkenskaper, skuldsedlar eller skrifter af hvad slag, som helst, hvilka hädanefter utfärdas eller uppgöras, benämningen Species, förstås alltid dermed Riksdaler Silfver-Specie, enligt 1830 års myntfot; 3:o Riksdalern indelas (se nedan]); 4:o alla Kronans Embets-Verk, Rikets Ständers Bank och RiksgäldsContor och alla Bolag, som drifva rörelse på grund af Privilegier eller Reglementen, som af Kongl. Maj:t äro fastställde, skola från och med år 1846 ej i annat Svenskt myntslag, än den i l:sta punkten bestämda Riksdaler med dess underafdelningar föra bok och räkning, utfärda förbindelser eller aftal ingå, så vida ej serskildt förbehåll om betalning i silfver eller guld gjordt är, eller rörelsens beskaffenhet erfordrar redovisning af serskilda myntslag; 5:o samma föreskrift vare ock från och med bésagde tid gällande för alla skuldförbindelser och aftal om penningar enskilde personer emellan, så vida inteckning eller annan fastställelse af offentlig myndighet derå skall kunna erhållas.
Något hinder för laga utsökning af fordringar, ställde i annat myntslag, må dock ej häraf hemta».
I afseende på myntenhetens underafdelningar, har Herr von Troil föreslagit, att ofvanberörde 3:dje punkt måtte antingen lyda sålunda:
Riksdalern indelas i 48 skillingar och skillingen i 4 styfver; kommande således En Riksdaler att motsvara 192 styfver och en Species att [motsvara 192 skillingar, eller 768 styfver; eller ock med antagande af decimalsystemet:
Riksdalern indelas i 100 tvåstyfver eller soo styfver, samt 2:o från Vällofi. Borgare-Ståndet af Herr A. F.
Ericsson, som föreslagit: att en ny mynt-enhet måtte fastställas, i värde lika med En Riksdaler Riksgälds, och under benämning af Krona; att decimal-systemet tages Banco-Ulskottett Betänkande, N:o 15. 5 till grund för underafdelningarne af denna mynt-enhet, så att hvarje Krona indelas i 100 slantar och hvarje slant i 100 fyrkar; att mynt af 50 och 25 slantars valör måtte präglas af silfver till likhet med nuvarande i/8 och i/i6:dels Speciel- samt att af kopparmynt borde präglas 5, 3 och 1 slant samt 5 fyrkstycken, hvilket sednare svarade mot nuvarande minsta kopparmynt eller fyö.-dels skilling Banco; dock har motionären ansett det icke vara lämpligt, att detta nya mynt-system införes förr, än den tidpunkt inträffar, då Bankens silfverfond blifver tillräckligt consoliderad, för att kunna invexla de nu i omlopp varande småsedlar å 16 skillingar banco och derunder.
Utskottet har, vid öfvervägande af detta ärende, funnit, det så mångfaldiga talande skäl för införandet af ett förändradt system i Sveriges mynt-och räkneförhållanden blifvit vid de nästföregående Riksdagarne anförde, att något ytterligare stöd för ett förslag härutinnan är obehörigt; men då Kongl.
Majit, uti Dess ofvanåberopade Nådiga Skrifvelse af den 24 Maj 1841 förklarat, det Kongl. Majit ansett en förändring af myntenheten lämpligast böra ega rum liktidigt med förnyade, enkla, bestämda och lätt verkställbara lagar och stadgar i afseende på uppbörden af allmänna skatterna, samt hvad dermed har gemenskap, och hvartill jemväl borde räknas skattebidragens förenkling till antal och benämningar, har Utskottet, som hyser den förhoppning, att i berörde hänseende nödiga åtgärder skola vidtagas, häraf hemtat ytterligare skäl för den förmodan, att något hinder nu vidare icke bör linnas för införandet af ett iörändradt mynt-system, hvars behof af dagliga erfarenheten vitsordas, genom den förvillelse, som räder i begreppen om fastigheters, varors, arbetsbiträdens och fordringars värden.
Till undvikande af de olägenheter, som häraf blifva en nödvändig följd, har Utskottet således, med anledning af nu väckta motioner i ämnet, skolat förnya det vid 2ine föregående Riksmöten gjorda förslag om införandet af ett ordnadt och bestämdt Mynt-system.
Då Utskottet emedlertid anser, att det ändamål, som genom ett ordnadt mynt-system åsyftas, icke i allo kan vinnas, utan att, i samband dermed, decimal-systemet, i afseende på mynt- och räkneförhållandena införes; så har Utskottet dernäst tagit under ompröfning de i sådant hänseende gjorde framställningar; och då detta system i alla liqvider och räkenskaper medför lätthet och enkelhet; då, efter att döma af erfarenheten från andra länder, detsamma lätt fattas äfven af den mindre bildade delen bland allmänheten, hvadan det icke är anledning befara, att, genom dess införande, några misstag och oredor skola 6 Banco-Ulskottets Betänkande, N:o 15. uppstå samt då till Utskottets kännedom kommit, att fråga nu blifvit väckt om införande af det redan för flera år tillbaka uppgjorda förslag angående decimal-systemet i mått, mål och vigt; anser Utskottet rätta tidpunkten vara inne för antagande af decimal-svstemet i Rikets mynt- och pennino-eförhållanden.
Jemte det Utskottet bordt tillkännagifva, att, enligt Utskottets öfvertygelse, de påräknade fördelarne af ett nytt mynt-system komma att förfelas, derest icke samma enhet fastställes för mynt- och räknevärde! samt att Utskottet fördenskull icke kunnat biträda Herr von Troils förslag att, jemte en ny räkne-enhet bibehålla den nuvarande Silfver-Riksdalern, har Utskottet, i fråga åter angående mynt- och räkne-enhetens värde, i eniighet med den åsigt, som, vid de 2:ne föregående Riksdagarne gjort sig gällande, för sin del jemväl ansett, att denna enhets bestämmande till ett värde, som motsvarar RiksgäldsRiksdalern, måste vara mest ändamålsenligt, enär denna Riksdaler i nästan all slags handel begagnas och med lätthet kan jemnföras med den i förra tider brukliga räkningen i koppar och silfverdalen Utskottet föreslår fördenskull, att den gemensamma mynt- och räkne-enheten må bestämmas till ett värde, som motsvarar en Riksdaler Riksgäld.
Som det, i afseende på denna enhets benämning, icke torde vara lämpligt att bibehålla Riksgäld, och ordet Courant möjligen kan leda till förvillelse angående myntets värde, enär uti andra länder med denna benämning förstås ett mynt, sorn eger ett ringare värde, än sjelfva lnifvudmyntet; har Utskottet, som ej eller kunnat instämma i det af 2:ne motionärer framställda förslag att gifva mynt-enheten ett nytt namn, nemligen Krona, emedan allmänheten möjligen af denna nya benämning skulle föranledas till den förmodan, att någon skiljaktighet i värde förefunnes emellan den nya enheten och en Riksdaler Riksgäld, — af sådan anledning och enär numera i allmänhet uti handel och vandel med ordet Riksdaler menas Riksdaler Riksgäld, funnit sig böra hemställa, att den nya mynt- och räkne-enheten må benämnas endast ”Riksdaler”; hvilken Riksdaler, Utskottet, med biträdande af Herr von Troils här ofvan afgifne alternativa förslag, anser böra indelas i 100 delar, hvardera i det närmaste lika i värde med tvåstyfver Riksgäld.
Utskottet, som här nedan tillstyrker, det ett kopparmynt, i värde motsvarande hälften af berörde ioo:del eller ungefär en styfver Riksgäld, måtte få Eaneo-Utskottets Betänkande, N:o iö. 7 utmyntas, har härvid endast bordt erinra, att tillfälle derigenom beredes att i liqvider begagna ett lägre mynt, än ioo:del af enheten, samt att i följd häraf hvarken någon uppstegring i priser eller några förluster i handeln böra uppstå deraf, att ioo:delen blifver lika med två styfver Riksgälds, ett värde, som af mången kanske anses nog högt.
Enär berörde lOOrdel i värde något skiljer sig från nuvarande två-styfver Riksgälds, torde den föreslagna benämningen af tvåstyfver ieke böra begagnas, helst förblandning kunde ske med styfver eller hälften af 100:delen.
Och då skilling, penning, slant eller fyrk ej eller uttrycka rätta betydelsen af enhetens delar, har Utskottet destomindre tvekat att tillstyrka, det 100:delen af enheten mätte benämnas ”Cent” sorn detta ord, jemte fördelen att vara fullkomligen uttrycksfullt, är lättfattligt och borttager möjligheten att förvexla den föreslagne myntenhetens hundradedel med andra till dennes värde olika kopparmynt.
Utskottet sålunda hemställt och under förutsättning, att detsamma vinner Rikets Ständers bifall, får Utskottet härigenom till Rikets Ständers bepröfvande öfverlemna följande af Utskottet uppgjorda förslag till nytt myntsystem: 1:0
Allmänna räknesättet i handel och vandel samt vid bokföring: a) Svenska myntets räkne-enhet fastställes till jemnt lA.dels Riksdaler Silfver, i enlighet med det skrot och korn, som Mynt-Ordningen af den 9 Maj 1835 bestämmer; b) denne gemensamma mynt- och räkne-enhet, svarande emot 12 skillingar silfver och i räknevärde enahanda med En Riksdaler Riksgälds eller 32 skillingar
Råneo, benämnes ”Riksdaler c) Riksdalern indelas uti 100 lika delar, och hvar och en sådan del benämnes ”Cent t1) då i författningar, aftal, räkenskaper, skuldsedlar eller skrifter af hvad slag som helst, hvilka efter viss bestämd tid utfärdas, benämningen Riksdaler” förekommer, så förstås dermed alltid den i punkten Litt. b. här ofvan omförmälde Riksdaler, hvaraf en är lika med l/i:dels Riksdaler Silfver. 8 Banco-Uhkottett Betänkande, N:o 15. 2:o Silfvermyntet: A. CJtmyntningen:
De serskilda Silfvermynten torde böra utmyntas, som följer: a) Ett om 4 Riksdaler
Silfver — 1/6
R:dr eller 8 sk.
På det att värdet af det silfvermynt, som hädanefter kan komma att utmyntas, må kunna med lätthet utrönas, har Utskottet ansett sig böra tillstyrka Rikets Ständer att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att endast den nu föreslagne mynt- och räkne-enhetens valeur må å berörde Silfvermynt utsättas, dock så, att å de 3:ne första upptages allenast värdet i Riksdaler och å de 2:ne sistnämnde blott valeuren i Cents; samt dels att den ena sidan, åtminstone å de minsta 2:ne Silfvermynt-sortenie, endast måtte upptagas af myntets valeur; B.
Skrot och Korn, Enligt nu gällande Mynt-Ordning, skola alla förestående silfvermynt innehålla 3 delar tint silfver mot 1 del koppar, och sålunda vara 12-lödiga, under förbehåll likväl af de, jemnlikt samma förordning, tillåtna renjedia, nemligen: på 4 Riksdaler-stycket, deraf 25
Efter hvad här ofvan är vordet anfördt, har Herr Lefrén föreslagit, att för den händelse vid mynt-enhetens indelning, fråga om användandet af tiofalds-räkningen skulle uppstå, och således till redighetens och enkelhetens vinnande, minsta Silfvermyntet komme att blifva i/io:dels Krona, men detta myntstycke, slaget af 12-lödigt silfver, biefve alltför litet och i rörelsen obeqvämt, — i/io:dels Kronstycken må slås af 8-lödigt silfver, men innehålla proportionerlig silfverhalt, enligt 1830 års Mynt-ordning, särnt utmyntas , med iagttagande af det remedium i vigt och finhet, samma Ordning bestämmer för i/i6:dels R:dr-styckena; hvarförutan, i anledning af berörde förslag, en Ledamot inom Ridderskapet och Adeln yttrat den åsigt, att den 12-lödi°'a halten i myntet icke borde bibehållas, emedan i den silfver och koppar svårast låta förena sig, och silfret genom den starka uppblandningen förlorar sin mest specifika egenskap, eller glansen, sorn eljest utmärker detsamma.
Om den af Utskottet här nedan tillstyrkta grund för utmyntning af kopparen godkännes; tror Utskottet, att ett mynt af berörde metall kumle slås till ett välde, motsvarande if i o:del af mynt-enheten eller ungefär 5 sk.
Rgs, och salunda ett silfvermynt af detta laga värde icke vara behöfhgt.
Utskottet tinner ej eller lämpligt att tillstyrka någon förändring i den finhet, hvilken jemlikt 1830 års Mynt-Ordning, blifvit för »Silfvermyntet bestämd , helst det v ill synas Utskottet, att densamma är ändamålsenlig och ingalunda medförande den olägenhet, som blifvit anmärkt, eller att detsamma skall sakna glans.
På dessa grunder får Utskottet afstyrka bifall till berörde förslag. 3:o Kopparmyntet.
I öfverensstämmelse med decimal-systemet, tillstyrker Utskottet, att Kopparmynt-sorterne må blifva:
Fröt. 18U. 6 Sami. i Afd. 5 Hdft. 2 10 Banco-Utskottets Betänkande, iV:o 15. a) b) <0 dl e) Ett om 10 Cents, ungefärligen lika med 5 sk.
Rgs. Ett om 5 Cents, „ „ 21/2 sk.
Rgs. Ett om 2 Cents, „ »1 sk.
Rgs. Ett om 1 Cent, „ „ 1/2 sk.
Rgs eller 2 styfver.
Ett om lft Cent, „ „ W sk.
Rgs eller 1 styfver.
På det att dessa kopparmynt ej må blifva alltför stora och följaktligen i allmänna rörelsen olämpliga, men att de det oagtadt sinsemellan erhålla den skiljaktighet i storlek, att deras valeur genom blotta känseln kan utrönas; har Utskottet, med å andra sidan fästad uppmärksamhet derå, att utmyntningen icke sker till ett så högt belopp, att, i följd deraf, det kan befaras, att eftergöring skall ifrågakomma, härigenom skolat hemställa, att 1 Skeppund Koppar stapelstadsvigt utmyntas till Sexhundra Riksdaler (Tfcdr Rgs) i 10-Centstycken.
Fyrahundrafemtio
Riksdaler (R:dr Rgs) i 5-Centstycken.
Trehundrasjutiofem Riksdaler (R:dr Rgs) i 2-Centstycken; samt Trehundra Riksdaler (R:dr Rgs) i 1-Cent- och 1/2-Centstycken.
Som det, efter olika utmyntningsgrander i sednare tider präglade koppar-* myntet icke jemnt motsvarar delarne af den nu föreslagne mynt-enheten, hvadan till en början och innan berörde, i allmänna rörelsen nu kringspridda, kopparskiljemynt hunnit af Banken emot nytt mynt invexlas, en mindre förlust vid liqvider man och man emellan uppkommer, har Utskottet, som ansett, att det nuvarande kopparmyntet bör bibehållas vid det värde, sorn detsamma nu eger, deremot, till förebyggande af förluster för enskilde , i följd af den sålunda vidtagne förändringen, trott sig böra tillstyrka, att Banken må emot nytt kopparmynt, al pari. invexla det mynt af nuvarande prägel, som i berörde afseende till Banken inlemnas; dock ej i mindre belopp, än motsvarande En Riksdaler.
I sammanhang härmed hemställer Utskottet, att Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om utfärdande af Nådig Kungörelse, att Kronans och öfriga Publika Verks räkenskaper komma att, så fort sig göra låter, föras efter den myntenhet, som nu af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer antages, äfvensom att Rikets Ständer besluta, att Bankens och Riksgälds-Contorets Banco-Utskottets Betänkande, N:o 15. 11 räkenskaper skola, från och med den tid, som för Kronans och öfrige publika Verks räkenskaper varder af Kongl. Maj:t i Nåder bestämd, töras efter enahanda räknesätt.
Utskottet förbehåller sig slutligen, dels att, efter sammanträde med Lagutskottet, få hos Rikets Ständer föreslå den förändring, sorn i Lagen angående Myntbestämningen af den 1 Mars 1830 kan blifva erforderlig genom antagandet af nu ifrågavarande nya mynt-system, och dels att till Rikets
Ständer få inkomma med förslag till de förändringar i sedelmyntet, som kunna anses af nöden.
Af Herr von Hohenhausen, M. S.: ”Jag har visserligen med Utskottets pluralitet delat öfvertygelse om det rätta deruti, att en mynt-enhet borde i Riket* antagas, och att det vore lämpligast att dertill bestämma nuvarande Riksdaler Riksgälds, hvarigenom så väl Riksdaler Banco, som den gamla Silfverspecie-Riksdalern komme att i räkenskap försvinna, ty bibehåller man, såsom en åminnelse-penning, och med afseende på möjligheten af ny bankeroutte, den gamla Silfver-Riksdalern jemväl såsom en mynt-enhet för silfvermynt, så erhålla vi, oaktadt borttagandet af Banco-Riksdalern, ändock 3:ne olika Riksdaler i rörelsen, nemligen: l:o den gamla Silfver-Riksdaler; 2:o den nya enheten eller nuvarande Riksdaler Riksgälds i Rancosedel; och 3:o dess valuta i silfver, eller fjerdedelen af den gamla Silfver-Riksdalern, hvarigenom vinsten i enkelhet ej blefve serdeles stor.
Jag har jemväl instämt uti Utskottets förslag, att införa decimal-systemet uti mynt-enhetens fördelning, och tror, att ingen, som en något längre tid uppehållit sig i ett land, der myntet är inrättadt efter ett väl ordnadt decimal-system, har undgått att erfara en viss leda, när han nödgats återgå till det räknesätt med myntet, som råder i större delen af Tyskland och hos oss; men min öfvertygelse om det rätta och lämpligaste sättet att sålunda ordna vårt mynt, skiljer sig från Utskottets förslag deruti, att jag anser den af Utskottet antagna mynt-enheten vara för stor, när den directe delas i centimer, hvilket ock tvingat Utskottet att föreslå den till Svenska döpta centens delande i tvenne styfver.
Vid denna delning vill jag dock icke fästa mig, såsom om det vore, i och för sig sjelf, 12 Banco-Ulskoltets Betänkande, N:o 15. en så stor olägenhet, ehuru ilen visserligen icke är ringa uti räkenskaper i minuthandeln, inen hufvudsakliga olägenheten med den för stora räken-enheten är att man förblifver härigenom lika aflägsnad, som tillförene, ifrån större delen af allmogens räkningssätt, hvilket är i daler och mark silfver i en del landsorter och i daler och mark koppar uti andra.
Detta hade till god del undvikits, om man delat Riksdalern uti 2:ne Riksmark.
Att dalem är en multipel af Riksdalern, vet ali Sveriges allmoge, och en enda gång infördt i Almanachan, att marken var en multipel af Riksmarken, skulle vara nog att lära den rätta förhållandet dem emellan.
Delades nu Riksmarken, som redan af allmogen är känd under namn, dels af 3- eller 9-daIern och dels såsom Bancoplåten, i hundra styfver, i stället för 96, som den nu är indeld uti, behöfde man hvarken vidare klyfva centimen eller derå införa ett nytt främmande namn.
Efter all anledning skulle snart, såsom i Hamburg och Lubeck, räkningar, då de icke uppgöras i rätt stora summor, hos oss komma att ske endast i mark och styfver.
Jag kan icke annat än anse för en småsak anmärkningen häremot, att man i allmänna räkenskaper derigenom nödgades uppföra en serskild column för Riksdalern, i hvilken man dock ingenting behöfde införa, förr än man kom nederst på sidan, och då lick dess fyllnad genom att dit insätta halfva beloppet af de hopsummerade Riksmarkerne; vore talet udda, blefve ock aldrig mer än en Riksmark i andra columnen, och de under 100 varande styfrarne i den tredje.
De åter, som icke ville föra sina enskilda räkenskaper rätt minutiösa, kunde, såsom i Frankrike sker, med francs och sous, sätta fem-styfverstycken i tredje columnen, om de bibehölle den för Riksdaler, annars i andra. 20 sådana fem-styfverstycken gå på Riksmarken, och alltså 40 på Riksdalern.
Troligen skulle det ock falla sig beqvämare vid cours-noteringar om främmande mynt, att begagna dessa 5 styfverstycken, eller räkningen af 40 delar på Riksdalern , vid de skeende jemförelserna.
Att härtill begagna de föreslagna 100 Cents, eller två styfrar, vore för talets storlek obeqvämt, och att i stället taga 10 styfver-stycken med 20 på Riksdalern, eller Utskottets föreslagna 5-Centstycken, för stort att icke ständigt blifva nödsakad införa bråk.
Att alldeles borttaga Riksdalern, hvarigenom man i ali räkenskap om penningar endast fick 2:ne columner för zilfiorne, nemligen såsom Friherre Wrede vid sistlidne Riksdag hade föreslagit, vore visserligen det mest rationella på papperet, men ett sådant tvärt afbrott uti allmänhetens föreställningssätt, våra. vanor och llerlälldiga andra förhållanden, gör det mindre rationelt i verkligheten; jag menar vid dess införande.
Då emedlertid i sak, samma Banco-Utskottets Betänkande, N:o 15.