Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I alla h ä n - d e l s e r g ä l l e r d e t n o g, att s t y f m o d e r n o f t a ser g e n o m fingrarna m e d små oartigheter och e j i t i d o c h o t i d v ä d j a r till f a d e r n.
275 Råd o c h r e g l e r ä r o j u l ä t t a att u p p s t ä l l a, men att g e n o m l e f v a d e s a m m a, s ä r s k i l d t i en s t y f m o d e r s s t ä l l n i n g, är o f t a s v å r t n o g.
Och d u, s o m e j är s t y f m o d e r, — d ö m oss e j allt f ö r h å r d t, o m v i f e l a i u t ö f n i n - g e n af v å r a p l i k t e r; d e s t ö t e s t e n a r o c h skär, v i h a f v a att k r y s s a e m e l l a n, ä r o k a n s k e ofta o s y n l i g a för ditt ö g a.
Men vår lön — o m vi taga vårt stora kall rätt — måste blifva stor; t y m å n g - dubblas måste j u våra m ä n s kärlek, när de se o s s s o m kärleksfulla o c h o m t ä n k - s a m m a m ö d r a r först för deras m o d e r l ö s a s m å o c h så för våra egna.
Låt oss g å i s t r i d e n m e d d e t m å l e t att g ö r a o r d e t styf- moder till e n h e d e r s t i t e l — h j ä l p e n f r å n of v a n skall ej u t e b l i f v a!
Lilla * mor.
Tjushållning i Japan.
Af Johanne Munter.
Bemyndigad öfversättning för Idun.
å ödet beskärt mig att hafva hushåll först i Skotland, sedan i England, därpå i Dan- mark, så i Sverige, därefter åter i Dan- mark o c h slutligen i Japan, ligger det j u nära till- hands att anställa jämförelser, o c h jag måste be- känna att det ingenstädes gick så lätt o c h be- kvämt för sig s o m just — i Japan I Alla européer där, likasom öfverallt i Östern, såväl i kolonierna s o m annorstädes, hafva en stor mängd tjänare, enär de manliga medföra både hustru o c h barn.
Jag k o m m e r ihåg, hur förskräckt j a g blef, då min man talade o m för mig, att den tjänare vi skulle hafva, då vi eta- blerade oss, hade sju barn.
Det var likväl icke så farligt, ty jag såg aldrig mer än fyra utaf dem.
sHar ni icke sju barn? » frågade jag ho- nom.
— » J o », erkände han helt förlägen.
— » Men hvar är då de tre andra? » — » D e m har jag gett bort », svarade han, liksom vore det den natur- ligaste sak i världen, Han generade sig troligen för att k o m m a m e d så många!
Vi b o d d e i ett hus, som på japanska hette: » Huset på höjden » (Yamato Yashiki), o c h hvilken förtjusande utsikt var det i c k e!
Hela Tokio låg utbredt för våra fötter, m e d hafvet som ett silf- verband i bakgrunden o c h några trädbevuxna höjder till höger o c h till vänster; träd, som aldrig miste sina löf, cryptomeriner (ett slags ceder- träd) o c h camelior, hvilka i Japan ofta uppnå en betydlig höjd.
Vårt hus var bygdt af trä, ty h v e m vågade väl i jordbäfningarnas förlofvade land b o i något annat?
Då skakar hela huset, som befunne man sig i en väl tillstängd ask, men man får på sin höjd en smula gips i huf- vudet, o m taken äro gipsade.
Jag kände en tysk herre därute, som alltid, då det var jordbäfning, kröp under sängen för att undgå gipsen.
Att bo i ett hus bygdt af mursten skulle vara alltför farligt!
Därför flyttar man också sin säng långt ifrån skorstenen, hvars murade stenar lätt skulle kunna skakas n e d öfver en.
Européerna kunna ju icke undvara sin kakelugnseld; de kunna icke s o m japaneserna nöja sig m e d en gryta full m e d glödande träkol, hvilken står midt uti rummet på det m e d stråmattor beklädda golfvet.
Men den värmer endast den närmaste omkretsen.
K o l o s e t behöfver man icke vara rädd för; det har så lätt att slippa ut g e n o m de pappersklädda skjutdörrar, hvaraf rummets ytterväggar bestå, ty dessa sluta långt ifrån väl tillsammans.
Där- för behöfva de japanska husen inga skorstenar, hvilket just gifver Tokio en sådan egendomlig prägel, då man ser staden i fågelperspektiv från » Huset på h ö j d e n ».
Då ytterväggarna i en japansk b o n i n g alltid blott bestå af skjutdörrar o c h husen aldrig äro mer än en våning höga, kan man på två se- kunder k o m m a ut på gatan, när jordbäfningarna börja, för hvilkas skull husen just äro byggda på det sättet.
Européerna kunna icke undvara sin k o m f o r t; de tycka sig hafva tagit tillräcklig hänsyn till jordskalfven, o m de endast b o i trähus, o c h dessa bygga de två våningar h ö g a o c h förse m e d full- komligt europeisk inredning.
Sådant var åtmin- stone vårt h u s!
276 Endast » Amalien », damernas kvinnliga uppas- serska, b o r i själfva huset, där hon har ett litet rum, hvars golf är belagdt m e d en stråmatta, under hvilken finnes en tjock madrass eller stoppning.
Detta är hennes säng, när h o n sof- ver, o c h stol, när hon sitter.
H o n får nämligen intet mer än det t o m m a rummet, för själf m e d sig allt annat.
Detta » allt annat » ser vid ett flyktigt ögonkast ut s o m en bunt m e d kläder i en vrå, m e n visar sig vid närmare påseende inne- hålla ett syskrin, matpinne, en liten skål o c h en gryta.
H o n får icke sin mat i huset, utan skall själf hålla sig m e d den, o c h bär ned sina risgryn till kocken för att få dem kokta; sitt té lagar h o n själf öfver sin gryta.
Utom henne hafva vi kock, betjänt (hvilken alltid kallas » B o y »), Coolie, Yinrikisha-Coolie (hvilken drager den lilla vagnen, s o m kallas » Kuruma » eller Yinrikisha), kusken, s o m kallas » Betto », samt den Betto, s o m sköter våra två ridhästar.
K o c k, B o y, Coolie o c h Yinrikisha-Coolie hafva hvar sitt lilla hus, hvilka s o m små dependenter begränsa vår gårdsplan.
D e äro alla gifta o c h b o där m e d sina familjer.
De båda Betto ' ernas rum äro sammanbyggda m e d stallet.
Coolien sopar mattorna, något s o m skulle vara ärekränkande för Boy ' en, hvilken endast torkar dammet, dukar bordet, tvättar glas och polerar silfver — dessutom sörjer Coolien för alla kakel- ugnarna, för badrummen m e d deras ofantliga bad- kar utaf trä, i hvilkas fotstycke en kakelugn är insatt, däri det eldas m e d träkol för att värma vattnet.
Genom en sinnrik apparat kan detta från brunnen på gården pumpas u p p i andra våningen, hvarest sofrummen äro belägna.
Coo- lien är utomordentligt höflig o c h vördnadsfull.
Så snart vi passera förbi h o n o m, stannar han o c h bockar sig, h vilket, han ofta hellre b o r d e låta bli, emedan det han bär i händerna icke alltid är tilltalande.
Det skulle emellertid vara omöjligt att förklara detta för h o n o m, o c h därför måste man låta det vara.
V å r k o c k är en stor konstnär.
Det är en smal sak för h o n o m att hvar enda dag laga till fru- kost m e d tre varma rätter o c h m i d d a g m e d fem dito, antingen vi äro ensamma eller hafva gäster.
H a n har endast sin hustru till medhjälpare.
Men hon är icke aflönad af oss, o c h han har omkring 32 kr.
i månaden, inklusive kostpenningar.
Hans verkliga inkomst går dock till långt m e r än detta.
H a n betraktar sig nämligen s o m mellanhandlare, hvilken gör sina inköp till » en gros » - pris, o c h sedan styckar ut till mig.
H a n kan icke den van- liga Pidjin-engelskan, o c h jag kan endast några få ord japanesiska — men det oaktadt förstå vi hvarandra förträffligt!
En fransk k o c k var för många år sedan lärmästare i kokkonsten för japa- neserna.
Från hans tid bibehålles ännu de fran- ska benämningarna på åtskilliga rätter, o c h med stor färdighet slår min kock omkring sig m e d dessa, i det han försöker skorra på alla r.
Hvar förmiddag k o m m e r han u p p i mitt rum på andra våningen o c h gör upp sin räkenskap.
Han är då klädd i tätt åtsittande, skinande hvita bomulls- kläder o c h ser nästan ut, som vore han klädd i trikot.
Han lägger sig på golfvet, som är be- täckt m e d tjocka mattor, o c h intager en ställning påminnande o m » den d ö e n d e fäktarem.
Lyck- ligtvis äro hans tankar icke lika sorgsna s o m dennes, utan hans ögon hvila på de h o n o m om- gifvande räkningarna, hvilka han dechifferar för min hjälplösa tillit, medan jag inskrifver d e m i min bok.
Så tala vi o m frukosten o c h middagen till nästa dag, o c h jag försöker att göra ett in- grepp i hans privilegier s o m mellanhandlare ge- nom att bedja h o n o m köpa ett stycke kalfkött, som kan delas på så sätt, att vi få frikassé följande dag till frukost och kotletter till middagen.
Förgäf- v e s!
När räkningen uppgöres, så kostar frikas- séen så mycket o c h kotletterna så mycket, oak- tadt han förklarar, att han köpt köttet till båda delarna i ett stycke.
Det skulle vara hopplöst att försöka införa ett annat system, o c h jag måste resignera!
Så frågar jag h o n o m, o m den oxstek, han k ö p t till middagen, också är det rätta stycket.
Glad springer han upp o c h visar mig på sin egen k r o p p — mycket minutiöst — hvar stycket är skuret ut.
H a n har icke den aflägsnaste före- ställning o m det komiska häri, och mina ögon sväfva förskräckta omkring för att se efter, o m någon åskådare möjligen skulle vara tillstädes.
Därpå afskedar jag h o n o m, o c h han springer upp, i det han samlar tillhopa alla sina papper, sin räknemaskin icke att förglömma, utan hvilken ingen japanes kan addera, subtrahera eller mul- tiplicera i praktiken.
Jag får aldrig visa mig i köket, ty hans heders- känsla är m y c k e t lätt sårad, o c h o m de många IDUN leverantörer, s o m aflämna varorna, finge se mig där, kunde det ryktet j u lätt k o m m a ut, att han icke förstod sin sak.
Nej, vill jag lära h o n o m något, måste jag g ö m m a oss bägge i ett litet rum bredvid mitt särskilda förrådsrum, där det finnes ett stort bord.
Här inviger jag h o n o m praktiskt i fiskfärsens hemligheter, enär jag fått reda på en fisk, hvars grönaktiga kött gör sam- m a effekt som gädda o c h gifver den vackraste hvita fiskfärs man kan önska.
Jag inviger ho- nom också i konsten att använda smördeg som kapsel för stufvad kalfbress o c h champignoner, o c h det är otroligt hvad denna lära bär frukt, ty han k o m m e r snart underfund med att alla möjliga lämningar kunna användas härtill, både stufvad hummer, ostron, hachis m.
o c h alltsammans är så prydligt serveradt, att jag har stor glädje af min elev.
Men jag kan också lära af h o n o m.
Således fick jag en dag se ett stort fat fullt m e d rifven ost, så lätt o c h lös att den såg riktigt läcker ut.
» Hvad i all världen skall den osten vara till »?
B o y e n öfversatte det för kocken, s o m svarade: » A n, det ä r b a r a smör- deg! » Jag betraktade ostpyramiden närmare o c h upptäckte då, att det var rifven Claret, ty det är endast vi n o r d b o r s o m äro så slösaktiga att vi begagna smör till smördeg.
Här i Japan kom- mer vårt smör i blecklådor från hemlandet o c h har alls ingenting att göra m e d köket, endast m e d vårt matbord.
Ibland kunde man så få lust att försöka, hvil- ken lycka en specifik dansk rätt skulle göra hos japaneserna o c h de många olika nationaliteter, man så ofta såg vid sitt bord.
Då g ö m d e man sig med kocken o c h fabricerade en äkta dansk fattigmansäpplekaka.
Den var likväl icke fattig, utan tvärtom m y c k e t rik på syrliga äpplen, hårdt stekt, rifvet bröd o c h hallonsylt, alltsammans in- svept i en hermelinskappa af gräddskum m e d vanilj.
Den gjorde é n alldeles e n o r m lycka, o c h kejsarens ceremonimästares fru (född engelska o c h den mest inflytelserika dam i hela Japan) frågade mig, o m hon finge lof att skicka sin kock till min för att lära göra d e n!
— » Natur- ligtvis!
ofantligt gärna! » Då jag två dagar därefter sitter o c h skrifver bref en förmiddag, inträder m i n hr kock o c h gör en mängd balettsteg till höger o c h till vänster, åtföljda af djupa bugningar o c h ett hväsande ljud mellan tänderna, hvilket i Japan betyder, att man önskar vara så älskvärd s o m möjligt.
För- vånad ser jag på h o n o m, m e n då jag uppfattar ceremonimästarens namn, k o m m e r jag ju ihåg äppelkakan o c h förstår att kocken uttrycker sin oändliga tillfredsställelse öfver att hafva fått upp- träda s o m lärare för en så utmärkt konstnär, o c h att han nu lägger sin glada stolthetskänsla för mina fötter.
Precis samma lycka gjorde en röd- viuspudding m e d gräddsås, och samma lilla scen m e d k o c k e n upprepades, efter hvilka triumfer jag m e d lätthet kunde linda h o n o m o m mitt finger o c h till o c h m e d förmådde h o n o m att koka fisken i stället för att gifva oss den halfrå, som japaneserna tycka o m att förtära den.
1898 sina ben.
Bettoen låter ofta hästen stå b u n d e n i betslet till hvardera sidan af båset i stallet, så att den hvarken kan röra sig eller lägga sig ned, icke ens o m natten!
Det är riktigt upprörande att se, hur illa hästar behandlas i Japan o c h huru de helt o c h hållet bero af bettoens godtycke.
(Forts.) * Pariserkloster.
F ö r Idun af M a r k Stem.
En vrå af Polen i Paris.
K u till a n d r a o m g i f n i n g a r, h e l t andra kvarter, öfver Seinen, i g e n o m d e lugna, l ä r d a s t a d s d e l a r n a, Quartier latin-tiak- ten o c h d ä r b o r t o m, m e d d e s s f r i d f u l l a o c h nästan landsortsmässiga prägel, u t a n ett enda elegant ekipage, sedan m a n en gång l ä m n a t d e n n ä r m a s t e t r a k t e n af Boulevard S:t Germain m e d d e s s g a m l a g r å a r i s t o k r a - tiska hus b a k o m sig.
D e t bär längre o c h l ä n g r e h ä n, b o r t o m Gare ä " Orleans, in i h y g g l i g a, fattiga arbetarekvarter, m e d t o m - m a g a t o r o c h y t t e r s t få b u t i k e r.
Längs S e i n e n, n e d å t, g å r rue de Chevaleret, o c h d e t är v i d p o r t e n till ett af d e s s a n s p r å k s l ö s a och karaktärslösa hus, s o m vi ringa på.
P o r t e n ö p p n a s g e n a s t, o c h v i m o t t a g a s af en leende barmhärtighetssyster m e d stor h v i t v i n g l i k n a n d e h u f v u d b o n a d, s å d a n S:t Vincent de PawZ-systrarna b ä r a d e n, o c h o m hvilken vår V i n g å k e r s k o s t y m s h u f v u d b o n a d m ö j l i g e n skulle k u n n a g e e n svag föreställ- ning.
V i ä r o i n n e i ett af d e m å n g a h u s — kloster kan m a n väl knappt kalla d e m — h v i l k a d e n n a o r d e n h a r, s p r i d d a här o c h h v a r i världsstaden, o c h hvilka nästan ute- slutande existera g e n o m andra människors barmhärtighet.
H u s e t v i d rue du Clievaleret är u t e s l u t a n d e p o l s k t; s y s t r a r n a ä r o alla p o l s k o r, o c h d e r a s u p p g i f t är a t t h j ä l p a, p å alla m ö j l i g a o c h o l i k a sätt, d e f a t t i g a l a n d s m ä n, s o m m e r eller m i n d r e f ö r l o r a t sig i det stora Paris.
L å t o m o s s n u f ö r s t g ö r a ett b e s ö k g e - n o m h e l a h u s e t, v ä g l e d d a af t v å af d é vän-, liga systrarna, hvilka d o c k dessförinnan, m e d d e n äkta polska gästfrihet, s o m icke af n å g o n f a t t i g d o m s k u l l e l å t a f ö r n e k a s i g, d r a g i t f ö r s o r g o m att v i e r b j u d i t s n å g r a enkla förfriskningar.
H a n hade varit h o s min man i sex år o c h under denna tid bytt om hustru.
Det hjälpte icke den första stackarn, att hon bönföll sin mans herre — eller rättare hennes herres herre — att lägga sin åtgörande myndighet i vågskålen till hennes fördel, ty i sådana saker kan man icke blanda sig, o c h så måste h o n då flytta o c h gifva plats för en annan.
Men huru darrade o c h bäf- vade icke denna för h o n o m, snart k o m kanhända turen till henne att blifva bortjagad!
— Huru ofta såg jag henne icke m e d svullna o c h för- gråtna ö g o n!
Kocken anförtrodde också min son, att han hade haft mycket bättre hjälp af den första hustrun.
B y g g n i n g e n är g a m m a l o c h tarflig, smala trätrappor och tegelbelagda, bristfälliga golf.
Det är ingen lätt sak att vara betto till en ridhäst.
I Japan är det nämligen brukligt, att denne springer framför häst och ryttare.
Hästen vet, att den skall följa h o n o m i hälarna; går bettoen därför öfver åt högra sidan af vägen, gör hästen likaledes, o c h det är omöjligt att förmå den gå öfver på andra sidan.
Hvarken piska eller tygel hjälper.
Hästarna i Japan äro i allmänhet icke istadiga, ty bettoen får kost- pengar för dem, o c h ganska litet af dessa kom- mer de stackars djuren till godo.
V i hade just fått en ridhäst, s o m förvärfvat sig ett obehagligt r e n o m m é på grund af sin svårhandterlighet i det japanskt-kinesiska kriget.
Det ansågs vara lifs- farligt att rida på den, o c h de japanska officerare, som kände till den, väntade sig en katastrof, i synnerhet då de fingo höra, att den skulle be- gagnas af damer.
M e n till o c h m e d den mest istadiga eldighet kan icke motstå en permanent svältkurs utmattande verkan.
Hästen blef from s o m ett lam o c h kunde till slut knappast stå på ' D ä r s i t t a ett t j u g u t a l s m å flickor af o l i k a åldrar; d e resa sig, när vi k o m m a in o c h betrakta oss nyfiket leende.
V i ha k o m - m i t m i d t i en lektion i geografi, o c h sy- stern, s o m u n d e r v i s a r, ställer g e n a s t n å g r a f r å g o r, f ö r att låta d e d u k t i g a s t e få tillfälle att b r i l j e r a.
B a r n e n ä r o s n y g g a, alla l i k a klädda, i enkla stora bomullsförkläden.
D e ä r o alla b a r n af p o l s k a f ö r ä l d r a r, d e flesta emigranter eller l a n d s f ö r v i s t a, m å n g a af d e m troligen födda under helt andra o c h bättre förhållanden än d e m d e n u iråkat.
B a r n e n ä r o, d e allra flesta, f ö d d a i F r a n k - rike o c h tala endast franska.
D e utbildas till g u v e r n a n t e r o c h p l a c e r a s s e d a n g e n o m s y s t r a r n a s f ö r s o r g, f ö r e t r ä d e s v i s i sitt e g e t hemland, där d e j u böra k u n n a påräkna med rätt » V i skulle n o g b e h ö f v a r e p a r e r a », sade d e n e n a af s y s t r a r n a; » m e n v i h a i n t e råd; vi ha för m å n g a fattiga. » Så ö p p n a r h o n d ö r r e n till e t t k l a s s r u m.
IDUN 1898 vänligaste b e m ö t a n d e t.
— I en annan stor sal, ä f v e n d e n m y c k e t e n k e l, m e d l å n g a t r ä b o r d o c h b ä n k a r, är handarbetstimme f ö r d e s t ö r r e flickorna.
D e s y l i n n e s ö m n a d och brodera; somliga laga kläder.
S å b ä r d e t n p p f ö r t r a p p a n till v i n d s - våningen, där sofrummen ligga.
V i fråga, o m i n g a af b a r n e n b o h e m m a, m e n d e t s v a r a s, att d e s s a ä r o h ö g s t få.
Många ha ytterst dåliga h e m, från h v i l k a de först o c h f r ä m s t b ö r a r ä d d a s, a n d r a b e h å l l a s af r e n barmhärtighet.
» N i k a n ej tro, hur m y c k e t n ö d o c h elände v i få lära k ä n n a, » s a d e systern, » o c h hur litet vi v å g a d ö m a ens last o c h brott, lärda s o m d e blifvit i d e n djupaste fattigdom.
E n d a g k o m e n m a n till o s s och begärde hjälp; han var polack o c h hade fått reda p å oss g e n o m l a n d s m ä n.
Vi h j ä l p t e h o n o m till B r u x e l l e s, d ä r h a n s a d e s i g s k o l a få a r b e t e.
M a n n e n var anarkist o c h f ö r f ö l j d af p o l i s e n, e n s å d a n d ä r elän- d i g e x i s t e n s, s o m h e l t e n k e l t är d r i f v e n till d e t y t t e r s t a.
H v a d k a n m a n g ö r a an- nat än hjälpa?
E t t år s e n a r e k o m h a n igen, lika u t a r m a d o c h nästan sinnesförvir- rad.
Så sköt h a n sig, härinne p å gården.
S å d a n a prof på m ä n s k l i g t elände se v i ofta. » N u äro vi u p p e i s o f r u m m e n, stora vin- d a r m e d r a d e r af j ä r n s ä n g a r, y t t e r s t torf- t i g a, m e n alltid s n y g g a.
Och därinnanför r u m m e t för kläder o c h s k o d o n, s o m ej be- gagnades.
N ä s t a n allt v a r a f l a g d a p l a g g, s o m s y s t r a r n a få af b a r m h ä r t i g a m ä n n i s k o r o c h s o m d e reparera.
D e n ena s a d e: » D e t finns n ä s t a n i n g e n t i n g, n e j, i n g e n t i n g alls s å u s e l t, att v i e j k u n n a a n v ä n d a d e t p å n å g o t v i s; m a n blir genialisk, när m a n inte h a r p e n g a r.
» — H o n l o g sitt g o d a, k l o k a leende och öppnade ännu en dörr: » Se här », s a d e h o n, » d e t t a är v å r l y x o c h v å r s t o l t h e t.
» Det var linnekammaren.
Grofva trähyl- lor kring v ä g g a r n a o c h p å d e m barnens o c h h e l a h u s e t s l i n n e, så v ä l o c h fint o r d - n a d t, att d e t s k u l l e h e d r a t d e t r i k a s t e l i n n e - skåp.
Banden voro krusade och högarna kokett ordnade.
» F i n t o c h s n y g g t h a r m a n a l l t i d r å d att hålla.
Ni ska veta, att vår l i n n e k a m m a r e är v å r s t o l t h e t.
O c h a l l t i n g s y v i o c h t v ä t t a vi själfva. » » S å m y c k e t arbete ni m å s t e ha? » » Ja, naturligtvis, » svarade h o n enkelt.
» O c h v i äro alla så l y c k l i g a m e d d e t.
D e s s - u t o m är d e t o l i k a f ö r d e l a d t; s o m l i g a g å u t till d e f a t t i g a, a n d r a u n d e r v i s a b a r n e n; an- dra sköta husets ekonomi.
Slutligen h a vi våra gubbar. » » Edra gubbar? » » K o m, s k a n i få s e.
» V i g i n g o öfver gården nu, m e d lekplats för barnen o c h köksträdgård längre bort, f ö r u t o m ett litet höns- o c h k a n i n h u s, s a m t stian för » vår g r i s », s o m systern stolt v i - sade oss.
P å andra sidan gården låg en annan byggning.
Där härbergera de pol- ska systrarna g a m l a o c h orkeslösa lands- m ä n, s o m utan deras hjälp troligen skulle d ö af s v ä l t o c h e l ä n d e.
D e bo o c h födas gratis; h v a d de kunna förtjäna på smått a r b e t e, få d e b e h å l l a till k l ä d e r m.
M å n g a af d e m ä r o s v å r h a n d t e r l i g a o c h o t a c k s a m m a.
F ö r l i d e t år, b e r ä t t a d e s y s t e r n, d o g e n af g u b b a r n a, s ö p i h j ä l s i g.
Han tillhörde e n greflig familj o c h h a d e utvi- s a t s efter s i s t a p o l s k a u p p r o r e t.
In i det s i s t a b e h ö l l h a n ett a r t i g t o c h r i d d e r l i g t sätt, d e t e n d a h a n b e h å l l i t, t r o t s ett d å l i g t o c h f ö r f a l l e t lif, af u p p f o s t r a n s m a k t.
277 Längs en lång korridor lågo gubbarnas r u m och längst bort deras enkla g e m e n - s a m m a m a t s a l.
D e v o r o fria a t t g å u t o c h in, m e n måste hvar kväll vara h e m m a före nio.
» M å n g a k o m m a f ö r s e n t, » s a d e sy- s t e r n, » m å n g a i n t e alls p å ett p a r d a g a r.
V i ha m y c k e t svårigheter m e d d e m.
M e n h v a d k a n m a n g ö r a?
K ö r a b o r t d e m skulle ingen ha hjärta till. » Louise Stratenus.
V i b å d o att få b e s ö k a n å g o n af g n b - barne; systern knackade på en dörr, gick in och frågade.
Strax visade sig en g a m - mal m a n i dörren, b u g a d e artigt o c h b a d oss stiga in o c h ursäkta r u m m e t s anspråks- l ö s h e t.
S y s t e r n h a d e s a g t o s s, att h a n v a r en af d e bästa och m e s t bildade, h a d e va- rit lärare.
P å b o r d e t l å g o p a p p e r, öfver- s å l l a d e m e d siffror.
» Jag sysslar m e d det för mitt nöje, » sade han.
Jag v e t inte o m nöjet inbrin- g a d e p a n g a r; o t r o l i g t är d e t i c k e, att h a n hade något arbete.
M e n vi, lika väl s o m han, satte oss genast in i d e n rätta t o n e n: att v i v o r o p å b e s ö k h o s e n f a t t i g p r i v a t - m a n, s o m r o a r s i g att s y s s l a m e d siffror.
D e t låg n å g o t skärande sorgligt i d e n n a f a t t i g a i l l u s i o n, s o m h a n ett ö g o n b l i c k g j o r - d e s i g eller s ö k t e g ö r a o s s, h a n s l i k a r g e - n o m b ö r d o c h u p p f o s t r a n, m e n b ä t t r e lot- tade bara.
På r u m m e t s väggar sutto några b l e k n a d e f o t o g r a f i e r o c h n å g r a illustratio- ner, klippta ur polska tidningar.
Öfver en s t o l l å g o r e s t e r n a af e n spetsantimakass o c h ö f v e r d a g u e r r e o t y p - p o r t r ä t t e t af ett u n g t fruntimmer i g a m m a l m o d i g toalett sutto några torra eterneller.
G u b b e n själf s t o d r ä c k t till f ö r h o n o m När j a g sade h o n o m, hemtrakter, lyste han — stolarna h a d e ej — och konverserade.
att j a g varit i hans upp.
» O c h talar ni p o l s k a?
» » Nej, tyvärr. » frågade han.
» Så s y n d det är! » Han hade några gamla polska böcker på bordet och rörde tankfullt i d e m.
V i r e s t e o s s f ö r att g å.
H a n tog oss i h a n d o c h sade något artigt och ö p p n a d e dörren o c h b u g a d e sig i den, medan vi gingo ut i korridoren.
Systern t a c k a d e o s s, f ö r att v i i c k e b e h a n d l a t h o - n o m s o m en fattig, s o m hon uttryckte sig; icke p å n å g o t sätt alluderat på hans bero- ende ställning.