Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Tunaläns, Sevedes och Aspelands häraders fögderi en areal af 638,841 tunnland med en folkmängd af 41,228 personer, och Hand börds, Stranda och Norra Möre häraders fögderi en areal af 546,220 tunnland, med en folkmängd af 42,202 personer, hvadan äfven med hänsigt härtill cn förändrad reglering af dessa fögderier vore nödig; att, om desamma på nu föreslaget sätt ombildades till tre fögderier, hvartdera af dessa skulle komma att omfatta: eller så stor areal och så betydlig folkmängd, som skäligen kunde anses böra på ett fögderi högst belöpa, så vida Kronofogden skulle kunna medhinna att behörigen fullgöra sina mångfaldiga tjensteåligganden; att inom de inuti landet belägna Aspelands och Handbörds härader folkmängden förr varit ganska ringa i förhållande till arealvidden, men under de sednare femtio åren, i följd af betydliga nyodlingar, ökats i en särdeles stark progression eller med nära 50 procent; samt att dessutom lokala omständigheter förekomme, som försvårade tjenstgöringen för Kronofogdarne uti de två ifrågavarande fögderierna, enär vid kusten funnes, utom åtskilliga mycket besökta lastageplatsen flera köpingar med betydlig folkmängd och rörelse, der Kronofogdarne måste med mycket besvär öfvervaka polisen och ordningen, samt inom Aspelands härad låge Calmar regementes mötes- och vapenöfningsplats, Hultsfredsslätt,, hvaraf, synnerligast under mötestiderna, för dervarande Kronofogde förorsakades en mängd resor och göromål.
Tunaläns och Sevedes .
Aspelands och Handbörds Stranda och Norra Möre . 404,400 med 26,717. . 488,296 „ 30,606. . 292,365 „ 26,107, Kongl. Maj:ts Nåd.
Proposition N:o 76. 23 Uti häröfver den 18 November 1859 afgifvet underdånigt utlåtande, hafva Kammar-Kollegium och Stats-kontoret, under medgifvande af de flera olägenheter, som vore förknippade med skiljaktigheten mellan den administrativa och judiciella indelningen af Calmar län, i underdånighet yttrat, att visserligen inom mångå andra af rikets län det förhållande inträffade , att fögderier och domsagor icke omfattade samma område, samt att i följd deraf ett och annat fögderi tillhörde särskilda jurisdiktioner, och att, vid detta förhållande, det vöre önskvärdt att, för åvägabringande af enhet i berörda hänseende, en ny allmän reglering af fögderierna till öfverensstämmelse med domsageindelningen kunde komma till stånd, men att, enär sådant ej för närvarande torde låta sig verkställas, något hinder icke syntes böra möta för en förutgående dylik reglering inom Calmar län, derest för öfrigt giltiga skäl för en sådan vore för handon; hvadan ock i betraktande af fördelarne utaf förut omförmälda likhet i den administrativa och judiciela indelningen, samt då folkmängden uti de ifrågavarande fögderierna under sista femtio åren i hög grad ökats och syntes fortfarande vara i stark tillvext, samt tjenstgöringen för de begge
Kronofogdorne betydligen försvårades genom lokala omständigheter, Kollegierna ansåge sig ega skäl förorda nådigt bifall till Kongl. Majtts
Befallningshafvandes förslag till ny reglering af samma fögderier, och att nådig Proposition måtte till Rikets
Ständer aflåtas om anvisande af nya löneanslag för en Kronofogde och en Häradskrifvare till likhet med hvad sädano tjenstemän efter den nya staten åtnjuta, samt dessutom, i anseende dertill att, såsom Kongl. Maj:ts Befallningshafvande jemväl upplyst, hvarken för den ene eller andre något bohemman för närvarande funnes att tillgå, en årlig hyresersättning för hvardera af 300 R:dr Runt.
Sedan de uti meranämnde fögderier nu anställde Kronofogdar och Häradsskrifvare lomnats tillfälle att i ämnet sig yttra, hade dessa samtlige, på de skäl Kongl. Maj:ts Befallningshafvande anfört, tillstyrkt bifall till den föreslagna förändrade regleringen, Kronofogdarne med förklarande, att, ehuru genom fögderiernas ifrågasatta förminskning jemväl en del sportler för dem komme att minskas, denna förlust likväl ansåges fullkomligt ersatt genom den minskning af göromål, resor och besvär, som af regleringen blefve en följd, hvadan de för nämnde sportelförlust icke gjorde anspråk på någon ersättning; hvaremot
Häradsskrifvarne anhåilit om skälig godtgörelse för dem frångående andel af de uti deras löneanslag inberäknade sportler, hvilken uppskattats af Häradsskrifvaren i Tunaläns, Sevedes och Aspelands fögderi till 215 R:dr R:mt, motsvarande tredjedelen af 615 R:dr, som nu gällande provisoriska lönereglering upptager såsom hans extra löneinkomster, samt af Häradsskrifvaren i det andra fögderiet till 246 R:dr 40 öre, eller två femtedelar af do uti nämnda reglering för honom till ett belopp af 616
R:dr upptagne extra inkomster; hvarefter, uti ytterligare underdånigt Memorial af den 26 Mars 1860, Landshöfdinge-embetet, som förklarat sig icke hafva något att erinra mot dessa af Häradsskrifvarne uppgifna beräkningsgrunder, slutligen hemställt, huruvida, i händelse Kongl. Maj:t skulle anse fögderideluingen icke kunna bringas till verkställighet utan en, sportelförminskningen motsvarande årlig godtgörelse till de begge nuvarande Häradsskrifvarne under deras tjenstetid, det härtill erforderliga lönefyllnadsanslaget af tillsammans 461 R:dr 40 öre kunde anses vara af den betydenhet, att hinder derigenom borde uppstå emot en, för en stor och folkrik landsort i högsta grad vigtig reglering, hvilkens både ändamålsenlighet och behöflighet alla vederbörande erkänt och vitsordat. 24 Kongl. Maj-.ts Nåd.
Stats-Rådet, som ansåg de omständigheter, hvilka Kongl. Maj:ts Befallningshafvande anfört, utgöra giltiga skäl för en förändrad reglering af de nu ifrågavarande två fögderierna, tillstyrkte i underdånighet, att Kongl. Maj:t måtte föreslå Rikets Ständer, att, för tillvägabringande af en sådan reglering, på sätt Kongl. Maj:ts Befallningshafvande hemställt, anvisa dels nya löneanslag för en Kronofogde och en Häradsskrifvare i Calmar län med 2,500 R:dr för den förre och 2,000 R:dr för den sednare, dels ock såsom hyresersättning åt hvardera enahanda belopp, som bestås andre Kronofogdar och Häradsskrifvare, hvilka äro i saknad af boställen; samt att Kongl. Maj:t derjemte täcktes förklara, att af den nya Häradsskrifvarelönen komme att afdragas och till Häradsskrifvarne i de nuvarande två fögderierne utgå, såsom ersättning för den förlust af extra inkomster, de i följd af den förändrade fögderiregleringen uppgifvit sig komma att vidkännas, ofvanberörda belopp, tillsammans utgörande 461 R:dr 40 öre, emot det att i staten för blifvande
Häradsskrifvare i nya fögderiet en motsvarande summa såsom extra inkomster upptoges. 4:o. Omförändrad Kongl. Maj:ts Befallning skafvandes i Gefleborgs län underdåniga skrifvelse fögdmindel- af den 22 Augusti 1859, hvaruti, med anledning af gjorda framställningar ning i länet. af Kronofogden och t. f. Häradsskrifvaren i Helsinglands norra fögderi, Kongl. Maj-.ts Befallningshafvande hemställt om förändrad indelning af länets nuvarande tre fögderier, meddelst inrättande af två nya sådana, och dervid hufvudsakligen anfört: att fögderiernas nuvarande områden vore alltför vidsträckta, för att vederbörande Kronofogdar och Häradsskrifvare skulle kunna medhinna att, äfven med stora ansträngningar, behörigen sköta sina befattningar; att då, vid jemförelse med angränsande Stora Kopparbergs och Upsala län, det förra hade 7 fögderier med en befolkning af omkring 22,000 personer på hvarje fögderi, och det sednare länet 6 fögderier med endast 13,500 invånare inom hvarje, belöpte på hvartdera af Gefleborgs läns tre fögderier mer än 37,000 invånare, hvartill komme, att desse vore spridda på ett område, i medeltal, af omkring 57 qvadratmil, medan hvarje fögderi inom Upsala län omfattade blott ungefär 8 qvadratmil; att berörda förhållande äfven för ortens befolkning medförde väsendtliga olägenheter, enär långa resor måste företagas för att träffa tjenstemännen; att en stor del af dessas löneinkomster medtoges genom utgifter till resor och skrifvarebiträden, så att de icke af tjensterne kunde hafva sin bergning; att uppbördsboken för hvarje fögderi, utgörande omkring 300 ark, icke kunde, såsom författningarne afsåge och i andra län medhunnes, i ett helt afslutas, utan hunne aldrig mera än några få socknars uopbördsböcker att blifva färdiga i sender, så att, under det de första socknarnes uppbörd påginge, större delen af de andre socknarnes uppbördsböcker ännu vore under utarbetning, och Kongl. Majits Befallningshafvande vanligen måste bevilja Häradsskrifvaren ledighet från kontrollen vid uppbördsstämmorna, till utöfvande hvaraf alldeles oansvarige personer flera gånger måst förordnas; att uppbördsförvaltningarne inom länet från läugre tider tillbaka tillåtits, att, till beredande för dem af ökad inkomst medelst provisions åtnjutande, i uppbördsboken intaga flera enskilda uppbördstitlar, såsom prestlöner, fattigvårdsbidrag, skole- och orgelverksbyggnadsmedel m. m., hvilket dock försvårade kontrollen öfver kronouppbördens ordentliga gång och redovisning; att, enligt - Kongl. Maj:ts Nåd.
Proposition N:o 16. 25 ligt meddelade uppgifter, för Häradsskrifvare!! i Norra Helsinglands fögderi vanligen på, året förekomme 159 mils resor, nära 100 dagar, som måste användas för dessa och till förrättningar utom hemmet, och 3,200 arks skrifning, äfvensom Kronofogden måste göra ungefär lika många resor för bevistande af de förrättningar, honom ålåge att öfvervara; att inom Södra Helsinglands fögderi förhållandet vore enahanda, med någon ej obetydlig förökning i göromålen för Kronfogden i och för möten, kronoskjuts och aflöning, i följd deraf, att Mo lägerplats är inom fögderiet belägen; att i det tredje fögderiet eller Gestrikland, väl förekomme något mindre resor, hvaremot, hvad Häradsskrifvaregöromålen auginge, den derstädes gällande Uplands skattläggningsmethoden i betydlig mån, äfven efter skatteförenklingens genomförande, utvidgade arbetet, enär detta fögderi erhållit större antal räntepersedlar, än något annat fögderi i riket och räntan ej utginge lika i proportion för helt hemman och fraktioner deraf, såsom för Helsinglanl efter en olika, något enklare method; samt att redan år 1822 det funnits nödvändigt att dela Helsingland i tre domsagor, till öfverensstämmelse hvarmed provinsens fördelning i administrativt hänseende jemväl skulle vara af obestridlig nytta.
På grund häraf hade Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i underdånighet föreslagit, att uti Helsingland, nu bestående af två fögderier, det norra och södra, ett tredje måtte inrättas nnder benämning af det vestra, och dertill läggas: från nuvarande norra fögderiet:
Ljusdals socken med Ramsjö kapell med 4,696 invånare.
Färila dito „ Kårböle „ „ 3,021 „ Loos dito 630 „ Ytter-Hogdals dito 1,030 9377 }nvånare; samt från nuvarande södra fögderiet:
Jerfsö socken 5,053 invånare.
Arbrå dito 2,647 „ Undersviks dito . 827 8|527 jnv&nare.
Summa 17,904 invånare, hvarigenom folkmängden inskränktes för det norra fögderiet till 29,900, och för det södra till omkring 28,800 personer; samt att provinsen Gestrikland, nu utgörande en domsaga och ett fögderi, måtte, med bibehållen tingslagsindelning, fördelas i två fögderier, det södra och norra, innefattande, det förra:
Hedesunda och Fernebo tingslag med 6,900 invånare, jemte Åsunda, Thorsåkers och Ofvansjö tingslag 13,735 „ tillsammans en folkmängd af 20,635 personer, spridda på 18A,- qvadratmil, samt det sednare: Ugglebo och Hamrånge tingslag med 8,168 invånare, jemte Hille och Wahlbo tingslag . 7,772 „ eller tillsammans 15,940 personer, fördelade på 18^ qvadratmil; till följd hvaraf uppkomme behof af nya löner för två Kronofogdar och två Häradskrifvare.
Kammar-kollegium och Stats-kontoret hafva, uti häröfver den 25 Maj 1860 afgifvet underdånigt utlåtande, erinrat, att en jemförelse uteslutande med Upsala och Stora Kopparbergs län icke lämpligen kunde läggas till grund för bedömande af behofvet utaf den föreslagna tillökningen af fögderiernas antal inom Gefleborgs Bih. till R.
1862 Sg 1863. 1 Sami 1 Afd. 2 Band. 12 Haft. 4 26 Kongl. Maj:ts Nåd.
Proposition N:o 76. län, enär hvarje fögderi inom Upsala län både till areal och folkmängd vore minst bland alla fögderier i riket, och fögderierna i Stora Kopparbergs län, om ock till arealen något större, i medeltal egde mindre folkmängd, än de flesta öfriga fögderier.
Om deremot, med ledning af de vid Kongl. Majrts Befallningshafvandes skrifvelse fogade statistiska tabeller, jemtörelseu utsträcktes till andra län, så funnes, att i sex sådana inom hvarje fögderi i medeltal areal-innehållet väl är mindre, men folkmängden deremot ej obetydligt större, ån den inom Gefleborgs läns nuvarande fögderier, och att, om befintliga folkmängden inom detta län fördelades på de fem föreslagna fögderierna, hvartdera af dessa skulle, hvad folkmängden vidkom, i medeltal understiga fögderierna i sexton af rikets öfriga län, och både till folkmängd och arealfögderierna i Wester-Norrlands och Westerbottens län samt att fögderierna i Jemtlands och Norrbottens län, ehuru med något mindre folkmängd, i areal mångdubbelt komme att öfverstiga de föreslagna i Gefleborgs län.
Hvad särskildt angick de två ifrågasatta nya fögderierna derstädes, så skulle dessa blifva bland de minsta fögderier och i folkmängd understiga flera pastorat i riket, samt, derest den på nådig pröfning beroende särskilda framställningen om Ytter-Hogdals sockens förläggande från Helsingland till Herjeådalens fögderi i Jemtlands län vunne nådigt bifall, folkmängden inom det föreslagna Westra Helsinglands fögderi ytterligare inskränkas från 17,904 till 16,874 personer.
Beträffande åter förhållandena inom Gefleborgs län, för sig betraktade, så förekomma i afseende å debiteringen af Kronans räntor, som utgjorde det hufvudsakliga af Plär ads skrifvar ens göromål, att hemmansräutorna, som förut utgått inom Gestrikland med 31 och inom Helsingland med 23 särskilda persedlar, hvilka till största delen skolat hvar för sig efter markegång årligen uträknas och debiteras, numera, genom nådiga Kungörelsen den 11 Maj 1855, blifvit reducerade till endast 6 inom den förra och 5 inom den sednare provinsen, hvarigenom betydlig lättnad i berörda göromål uppkommit; och om, detta oaktadt, uppbördsböckernas uppgörande för Häradsskrifvaren medtoge en rymlig tid, borde sådant till ej ringa del tillskrifvas den omständighet, att flera kommunala utskylder, som med Kronans uppbörd icke egde gemenskap, äfven uti uppbördsboken debiterades.
Kronofogdarne egde att påräkna lättnad och understöd i sina åligganden i mån af det större antal Kronolänsman, som till deras biträde äro förordnade, och äfven i detta afseende vore
Gefleborgs län bland de bättre lottade, enär derstädes i allmänhet funnes en Länsman för hvarje socken, under det i de flesta län i riket endast en Länsman vore antagen för hvart härad, oftast innefattande 6 till 8 socknar och derutöfver, med vida större folkmängd, än som belöper på ett länsmansdistrikt i förstnämnda län.
Hvad slutligen vidkomme Kronobetjeningens embet.sresor, så vore dessa i de angränsande nordligare länen ännu vidsträcktare och måste medtaga betydligt mera tid, enär fögderierna i dessa län hade större utsträckning, — derstädes funnes det största antalet kronohemman, hvaröfver Kronobetjeningen enligt förfättniugarne hade närmaste tillsyn, — och der ännu återstode högst betydliga, till odlingslägenheter och nyhemman dugliga kronomarken som af Kronobetjeningen borde insynas och skattläggas, medan i Gefleborgs län, der allmän afvittring redan hunnit afslutas, jemförelsevis få öfverloppsmarker, tjenliga till odling, återstode för Kronans disposition.
På grund af anförda förhållanden och då icke heller borde förbises, att genom ordnandet af en förändrad
Kommunalstyrelse på landet hos allmänheten borde framkallas mera håg och intresse för deltagande i sådana ekonomiska angelägenheter, som hittills utgjort föremål för Kronobetjeningens handläggning, funne Kollegierna sig sakna anledning att till - Kongl. Maj:ts Nåd.
Proposition N:o 76. 27 styrka bifall till Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes ifrågavarande underdåniga framställning.
Sedan nuvarande Häradsskrifvaren i Norra Helsinglands fögderi, äfvensom Kronofogden och Häradsskrifvaren i Helsinglands södra fögderi, fått tillfälle att i ämnet sig yttra, och, på de af Kongl. M.aj:ts Befallningshafvande anförda skäl, tillstyrkt fördelning af fögderierna inom nämnda provins, på sätt i underdånighet föreslaget blifvit, hade Landshöfdinge-cmbetet i länet, uti skrifvelse till Departements-cliefen af den 6 sistlidne Augusti, förnyat Kongl. Majits Befallningshafvandes ofvanberörda framställning i alla delar, under åberopande derjemte, hurusom, i följd af stigande folkmängd och tilltagande odling, nya socknar inom länet på sednare åren tillkommit, med ökad förbindelse för fögderitjenstemännen att inom de nya områdena bålla särskilda förrättningar, såsom mantalsskrifningar, uppbördsstämmor, m. m. Stats-Rådet ansåg, med hänsigt till hvad Kammar-kollegium och Statskontoret i ämnet yttrat, Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes förevarande underdåniga framställning icke för närvarande böra i vidsträcktare mån vinna nådigt afseende, än att, i anseende till vidsträcktheten af och den tilltagande folkmängden uti de inom Helsingland nuvarande två fögderierna, åtgärder måtte vidtagas för tillvägabringande af dessa fögderiers delning i tre, hvarigenom äfven den fördel skulle vinnas, att den judiciela och administrativa indelningen af provinsen Helsingland blefve lika; och hemställde alltså Stats-Rådet, att, för åstadkommande af en sådan reglering, på sätt Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande föreslagit, Kongl. Maj:t täcktes till Rikets Ständer göra framställning om anvisande af dels nya löneanslag för en Kronofogde och en Häradsskrifvare i Gefleborgs län, med 2,500
R:dr för den förre och 2,000 R:dr för den sednare, dels ock såsom hyresersättning åt hvardera enahanda belopp, som bestås andre Kronofogdar och Häradsskrifvare, hvilka äro i saknad af boställen, eller 300 R:dr åt hvardera. 5:o Kongl.
Maj:ts Befallningshafvandes i Malmöhus län underdåniga Memorial af Om ändrad den 11 Juli sistlidet år; deruti anförts, att, i anseende till Landtstatstjenstemän-/oV*>!-i«rf«tnons årligen ökade göromål, i följd af dels folkmängdens tillvext och landets jemt rmgderstaframåtgående utveckling, dels nya förordningar och nyskapade embetsverk, hvarpå den nya Bevillnings-stadgan, Kommunal-författningarne och Statistiska Centralbyrån exempelvis framhållits, en sådan reglering af embetsdistrikten inom länet vore af trängande behof påkallad, att de fögderier, hvilka uppenbarligen vore alltför stora, att af en person vederbörligen skötas, anting m delades i två eller ock afiemnade vissa områden till andra mindre folkrika och besvärliga fögderier, och att detta förhållande i synnerhet inträffade med länets nordligaste fögderi, bestående af Luggude, Onsjö och Rönnebergs härader, med en folkmängd, enligt 1861 års mantalslängder, al 66,194 personer och innehållande 8 länsmansdistrikt och 37 pastorat, utom det att inom Luggude härad, hvarifrån öfverfarten till Danska landet vore närmast, funnes tolf fiskelägen, de flesta ganska stora, såsom Råå med en folkmängd af 1,200 personer; äfvensom Höganäs stenkolsverk och Ramlösa helsobrunn, allt tagande i anspråk ökad polisuppsigt; hvadan Kongl. Maj:ts Befallnings - 28 Kongl. Maj:ts Nåd.
Proposition N:o 76‘. hafvande föreslagit, att, i närmaste likstämmighet med de temtoriala områden, som domsagorna inom länet för få år sedan erhållit, fögderierna derstädes måtte varda fördelade på det sätt, att ett fögderi komme att omfatta Luggude härad med omkring 37,000 invånare, ett fögderi Rönnebergs, Onsjö och Harjagers härader med . . . 42,000 „ ett d:o Torna och Bara härader med 39,000 „ ett d:o Oxie och Skytts härader med 32,000 „ ett d:o Wemmenhögs, Ljunits och Herrestads härader med . 43,000 „ och ett d:o Frosta och Färs härader med 49,000 „ under hemställan derjemte, att, om sådant bifölles, till Rikets Ständer måtte aflåtas Proposition om uppförande på stat af nya löner åt ytterligare en Kronofogde med 2,500 R:dr och en Häradsskrifvare med 2,000 R:dr samt att, derest dessa löner beviljades, Kongl.
Maj:t täcktes förordna, att, vid skeende afgång eller öfverenskommelse vederbörande tjenstemän emellan, Malmöhus län skulle indelas i de föreslagna sex fögderierna, i stället för nuvarande fem.
Uti sitt den 24 nästlidne September häröfver afgifna underdåniga utlåtande hade Kammar-kollegium och Stats-kontoret, på de af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande anförda skäl, tillstyrkt nådigt bifall till den underdåniga framställningen, med tillägg att då, så vidt af handlingarne kunnat inhemtas, några bohemman för de nya tjenstemännen icke funnes att tillgå, anslag äfven borde äskas till hyresersättning med 300 R:dr för dem hvardera. 6:o.
Om anslag för Kongl. May.ts Befallning skafvandes i Jemtlands län underdåniga skrifvelse den förändrad re- q
Augusti sistlidet år, med anförande, att i ett land, sådant som Jemtland, der länsmansli- folkmängden hastigt tillvext, der odlingen och bebyggandet af förut öde trakter striktm der-s^ tilltagit, att hela församlingar blifvit bildade, hvarest för 60 till 70 år sedan städe». knappast fanns en enda nybyggare, och der flerestädes främmande löst arbetsfolk med hög arbetsförtjenst men föga aktning för ortens omdöme sammanströmmade för tillfällig förtjenst, det vore oundvikligt att administrationens för förra tider tillräckliga organer slutligen finnas för få och behöfva förstärkas; att särdeles Länsmännens göromål småningom vuxit öfver förmågan att dem ombesörja, hvadan billighet och rättvisa mot dessa tjenstemän hjöde att nya och efter behofvet lämpade fördelningar af göromålen tillvägabringades; att, om också ärendena i ock för sig icke kunde anses öfverdrifvet mångtaliga, hvart och ett särskildt dock blefve betungande genom de stora afstånden och de dyra resorna, der landsvägar funnes, samt de både dyra och ännu mera tidsödande, der sådana saknades och endast gång- eller roddvägar kunde anlitas; att inom Jemtland, och det icke blott i de aflägsna fjelltrakterna, funnes länsmansdistrikt, vidsträcktare än till och med hela län i södra Sverige, såsom Liths distrikt innefattande 49 qvadratmil, Undersåkers 61 och Hammerdahls 82 qvadratmil med flere andra från och mod 22 till 29 qvadratmil; och att, derest af Länsmännen skulle utöfvas den nitiska, vaksamma och verksamma tjenstgöring, som både Styrelse och folk hade rätt att fordra samt landets trygghet och trefnad bchöfde, dessa anspråk vore oförenliga med nuvarande allt för få och vidsträckta distrikt, hvilka antingen tvingade till anspråkens nedsättning eller så nedtyngde tjenstemännen, att dugliga personer svårligen funnes benägna att tjensterna bestrida; i anledning af hvilka förhållanden, och för åstadkommande af en så vidt möjligt billig och jemnare fördelning Kongl. Maj:ts Nåd.
Proposition N:o 76. 29 af länsmansgöromålen, hvarvid icke finge afses endast distriktens vidd, utan också göromålens beskaffenhet och behofvet af strängare polisuppsigt utefter de allmänna landsvägarne och i de af främmande arbetsfolk besökta floddalarne, der en lifligare rörelse eger rum, Kongl.