Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Diarier icke är i sin natur constitutionel, utan har blott, genom en hvila från föregående Riksdag, händelsevis fått en sådan behandling.
Månne icke denna behandling, äfven om frågan icke vore constitutionel, sätter henne i bredd med verkligen constitutionella frågor, och tillerkänner henne således samma rättigheter som desse, hvaribland en ouppskjuten tryckning måste räknas?
Man invänder härvid, att behandlingen ej varit fullkomligt constitutionel, emedan saken blifvit väckt uti ett Stånds Plenum och ej directe hos Constitutions-Utskottet, och att tryckningen ur detta skäl bör constitutionelt behandlas, så att den blott föreslås vid denna Riksdag, men ej afgöres förr än vid den nästkommande.
Om denna lilla omständighet är så väsendtlig, som man synes vilja påstå, så bör den verka på hela det redan vidtagna beslutet.
Är frågan om granskningen af Justitise-Ombudsmannens
Diarier icke constitutionel, så hörer den icke till Constitutions-Utskottet: den är då beredd af ett obehörigt Utskott, och 860 Riksdagen 1815. således sjelfva beslutet i visst afseende inconstitutionelt.
Bör då icke saken återgå till sitt förra intet? —■
Är åter frågan constitutionel, så ser jag icke, att endast tryckningens constitutionella behandling skall kunna corrigera den inconstitutionella gång, sjelfva frågans afgörande fått, bestående deri, att den ej blifvit väckt i Constitutions-Utskottet, utan i ett Stånds Plenum.
Borde icke äfven i detta fall sjelfva beslutet, såsom inconstitutionelt, återgå?
Men jag vågar till och med påstå, att frågan blifvit fullkomligt constitutionelt behandlad.
Utskottet, så bade ju Utskottet bordt återförvisa den, såsom icke i behörig ordning väckt.
Jo, det upptog frågan.
Skedde väl sådant af okunnighet om Grundlagarnes föreskrift eller af förhastande?
Hvad betydde då detta upptagande?
Det betydde ju, att Högloft.
Utskottet sjelft, om ej expresse, dock tacite, förvandlade frågan till sin egen motion, beredde den såsom sådan och i behörig ordning öfverlemnade den till Ständernes afgörande.
Var icke detta Högloft Utskottets öppna rättighet, och bar icke frågan derigenom fått en fullkomligt constitutionel behandling?
Jag tinner så mycket mindre tjenligt att låta frågan om tryckningen hvila till nästa Riksdag, som
Ständerne icke kunna på denna fråga svara annorlunda då än nu, emedan hufvudsaken redan är afgjord.
Eller är väl meningen af Grundlagsfrågors hvilande annan, än att de frågor, som kunna besvaras medja eller nej, skola innan afgörandet få en viss mognad?
Tryckningen af ofvan förmälte tillägg om granskningen af Justitise-Ombudsmannens
Diarier bör således, efter min tanka, alldeles icke uppskjutas, hälst både Regerings-Formen och Riksdags-Ordningen, i afseende på redan afgjorde frågor, och kanhända heres slutliga afgörande, torde blifva omtryckte.
Bilaga B till Meni.
N:o 10. 861 Att Kongl. Maj:t sjelf icke ansett tryckningen af en redan beslutad sak för en Constitutionsfråga, tycker jag mig hnna deraf, att Kongl. Maj:t ej i form af Proposition, utan blott såsom en erindran, vid tillkännagifvaiulet af dess Nådiga sanction af hufvudsaken, väckt Ständernes uppmärksamhet härå.
Icke heller torde, vid remissen af Kongl. Majtts Nådiga Skrifvelse, Ständernes mening varit den, att Högloh.
Utskottet skulle proponera tryckningen af oftanämnde sak såsom en Grundlagsfråga, hvilken borde hvila till nästa Riksdag, utan endast uppgifva de termer, hvilka borde nyttjas vid den redan beslutade sakens snart skeende tryckning.
Och desse termer äro ju klart uttryckte i sjelfva beslutet.
Ur dessa skäl anser jag, att tryckningen af de uti Regerings-Formen och Riksdags-Ordningen, i afseende på granskningen af Justitise-Ombudsmannens Diarier, behöhige tillägg kan af Riksens Högloh.
Ständer'vid denna Riksdag afgöras.
Carl M. Agrell.
Efter någon öfverläggning, och sedan de heste Ledamöterne förenat sig med den af Herr Borgmästaren Ullberg anförde mening, att prejudicatet, att utan föregången hvilotid tillstyrka någon förändring i någon Grundlags bokstahiga innehåll* gillade Utskottet Beredningens Utlåtande, i följe hvaraf do uppgifna förslagen till Riksens Ständer komma att öfverlemnas, för att efter 56 § Regerings-Formen nu behandlas och till afgörande till nästa Riksdag hvila på bordet. *)
Här saknas synbarligen något uttryck i protokollet. 862 Riksdagen 1815.
Memorial med förslag till ändrad lydelse af 15 § Riksdags- 0 rdningen.
Till Constitutions-Utskottet har Riksdagsmannen Anders Larsson ifrån Elfsborgs
Län inkommit med förslag till ett stadgande i Grundlagarne, att, vid beräkning af Riksdagsmannaarfvoden för Bonde-Ståndets Fnllmägtige, alla inom Bonde-Ståndet, som bebo och äga Frälsehemman, ålades att deri deltaga.
Constitutions-Utskottet har ansett skyldigheten att i denna afgift deltaga böra vara svarande mot rättigheten att välja och väljas till Riksdagsman.
Utan detta vilkor har det ej ansett sig billigen i detta afseende någonting kunna tillstyrka.
Men, i fall Riksens Ständer linna, att denna rättighet äfven kunde utvidgas till verkelige ägare af Frälse- eller Säteri-Hemman, får Constitutions-Utskottet, till sådant ändamåls vinnande, för Riksens Högloft.
Ständer föreslå en så lydande förändring af 15 § Riksdags-Ordningen:
Allmogen i hvart Härad välje, efter Hemmantalet, till Riksdagsman af Bonde-Ståndet, den, inom Häradet boende och besutne, Krono-, Skatte-, Frälse- eller Säteri-Hemmansägare, hvilken icke tillförene hört till annat Riks-Stånd, eller någon ordinarie beställning i Rikets tjenst innehaft.
Vilja Memorial Nio 11. 863 flera Härad förena sig om en Fidlmägtig, vare sådant dem obetaget.
Att genom detta förslag ändamålet vinnes, kan lätt inses genom jemförelse med den 17 §:n, hvari stadgas, att Riksdagsman njute af dem, som äro berättigade att välja, anständigt och tillräckligt underhåll och resekostnad.
Hvad Constitutions-Utskottet sålunda tillstyrkt, får Utskottet nu till Riksens Ständer öfverlemna, för att i enlighet med stadgandet i 56 § Regerings-Formen behandlas.
Få Högloft.
Preste-Ståndets Ledamöters vägnar C. v. Rosenstein.
Riksdagen 1815.
Bilaga A lill Mern.
Utdrag af Protocollet, hållet hos ConstitutionsUtsJcottet den 21 Junii'1815. S. D. I anledning af Utskottets beslut om förslag till ändring i 15 § Riksdags-Ordningen, yttrade sig Riksdagsmannen Hans Hansson från Kopparbergs
Län, som följer: Om Frälsejords ägare skola betala Riksdagsmansarfvode till Ledamöter inom Skatte-Allmogen, hvaraf Bonde-Ståndet, enligt 15 § i Riksdags-Ordningen, endast bör bestå, så anser jag detta bidrag ej nyttigt utan mera vådligt, så vida följden naturligtvis skulle blifva den, att desse jordägare, om de betalte lliksdagsmansarfvode, skulle deltaga i valen och äfven kunna väljas till Riksdagsmän bland Skatte-Allmogen, ehuru de i flera fall ägde rakt stridiga intressen, hvarföre de talade, och således kunde blifva partirepresentanter inom BondeStåndet, hvilket vid alla Riksdagsmansval borde på det sorgfälligaste observeras och förekommas.
Men för all Skattejord, i hvars hand den än må vara, anser jag Riksdagsmansarfvode bör betalas till Häradets valde Riksdagsman, som bevakar dess rättigheter, ehvad jordägaren har Representationsrätt i BondeStåndet eller icke.
Af dessa skäl anser jag Beredningens Betänkande i denna del bör afslås.
Hans Hansson från Kopparbergs
Och skulle på hans egen begäran detta yttrande expeditionen till Riksens Ständer åtfölja.
Ex Protocollo G. A.
N:o 11. 865 Bilaga B till Meni. N:o 11.
Då jag nu utber mig den äran att hos Riksens Höglofliga Ständers Constitutions-Utskott få väcka Motion i ett ämne, som, enligt mitt omdöme, lika med många andra förtjenar uppmärksamhet, anhåller jag tillika om öfverseende af de brister min framställning deraf ofelbart vidlåda.
Jag har flera gånger erfarit, att ägare af inoch utsockne Frälsehemman inom vårt Stånd deltagit uti Riksdagsmannaval, utan att sådane hemmansägare med ägare af Kronoskattehemman delat Riksdagsmannautgifter och arfvoden, hvilka ensamt drabbat desse sednare.
Då en ägare af Frälsehemman uti vårt Stånd deltager uti Riksdagsmannaval, samt äfven, som nu skett, väljes till Riksdagsfullmägtig, och har med Kronoskatteåboen enahanda rättigheter och förmåner att försvara och beifra, så synes deraf följa, att han jemväl bör deltaga i de kostnader, som utgå till underhåll för en Riksdagsfullmägtig.
Det är på desse grunder jag vågat till Riksens Höglofl.
Ständers vidare ompröfvande hemställa, om icke billigheten fordrar, att, vid beräkning af RiksdagSrnannaarfvoden, alla inom vårt Stånd, som bebo och äga Frälsehemman, böra deruti deltaga.
Att så bör ske, är min rena öfvertygelse, grundad på billigheten och rättvisa, hvilket jag kan desto mera försäkra, som jag sjelf är ägare af Frälsehemman, och således underkastar mig samma utgifter.
Anders Larsson från Elfsborgs Lån och Redvägs Härad. 37 866 Riksdagen 1815.
Memorial i anledning af väckt motion om ändringar i Riksens Ständers JustiticeOmbudsmans Instruction.
Till Constitutions-Utskottet har igenom remiss ifrån Höglofl.
Ridderskapet och Adeln inkommit ett förslag, af Herr A. J.
Spaldencreutz, till ändringar i Riksens Ständers Justitim-Ombudsmans Instruction, nemligen:
Att Riksens Ständers Justitise-Ombudsman skulle åläggas att under loppet af hvarje Riksdag efterse och granska, huruvida Riksens Ständers alla önskningar och beslut så väl i de från Ständernas Utskott utgående Expeditioner som i de sedan ifrån vederbörande Embetsman emanerande författningar blifva rigtigt uttryckta, så att ej förordningar eller stadganden, som motstrida Ständernas afsigter, må kunna utgifvas.
I sammanhang härmed yrkades, att det aldrig borde kunna förvägras Justitias-Ombudsmannen att så väl under Riksdagarne som sedan äga en fri tillgång till alla slags Handlingar, som på ett eller annat sätt kunna tillhöra detta ämne och leda till upplysningar; samt slutligen, att honom skulle åläggas att, ej allenast i den allmänna redogörelse, han, enligt 100 § Regerings-Formen, är skyldig att till Riksens Ständer vid hvarje Riksdag afgifva, utan äfven i den efter Memorial N:o 12. 867 O slutadRiksdag påföljande Årsberättelsen, uppgifva, om vid allt det förutnämnde tillgått rigtigt eller ej; hvarigenom allmänheten skulle äfven mellan Riksdagarne upplysas, huruvida så väl dess Representanter som andra vederbörande uppfyllt sina skyldigheter.
I afseende på den första delen af detta förslag har Utskottet, i betraktande deraf, att Riksens Ständers Expeditions-Utskott just i den afsigt är tillförordnadt, att det måtte samla och sammanföra Riksens Ständers beslut, och derefter författa Expeditionerna, trott det af Herr Spaldencreutz åsyftade ändamål att befordra Expeditionernas rigtighet lämpligast vinnas. Om å detta Utskotts åtgärder controll skulle behöfvas, kunde man likaväl i oändlighet fordra controll på controll, och den yttersta controllen måste slutligen alltid, likasom nu, stadna hos Principalerna sjelfva, eller Riksens Ständer, hvilka, hvart Stånd för sig, justera alla Expeditioner, innan de till Konungen afgå.
Utskottet har på sådan grund ej ansett sig böra tillstyrka det tillägg, Herr Spaldencreutz i detta afseende föreslagit.
I afseende åter på de controllåtgärder Herr Spaldencreutz föreslagit att uppdragas åt Justitias-Ombudsmannen öfver Konungens beslut, och deras utfärdande i enlighet med Riksens Ständers beslut, har Utskottet haft flera skäl att ett sådant förordnande afstyrka.
Deribland förekommer främst det i sjelfva grundsatsen för Embetets inrättning liggande hufvudmotiv, att detta Embete aldrig må äga anledning att göra något ingrepp i den verkställande magtens göromål; men, äfven detta åsidosatt, har Utskottet trott sig böra till Riksens Ständer hemställa, att en sådan åtgärd af Riksens Ständers Justitise - 868 Riksdagen 1815.
Ombudsman aldrig skulle kunna blifva annat än ganska kraftlös, emedan derigenom ej kunde eller borde häfvas Konungens rätt att, rörande Riksens Ständers under form af önskningar anmälda beslut, efter godtfinnande afslå, eller ock med eller utan ändring antaga förslaget.
Hvilket allt Riksens Ständers ytterligare pröfning vördsamt skulle underställas.
Utdrag af Protocollet hullet hos Högloft.
Ridderskapet och Adeln den 19 April 1815. S. D. Remitterades till Constitutions- Utskottet.
Ett Dictamen af Herr Spaldencreutz, Arvid, angående ett tillägg i Justitie-Ombudsmannens Instruction:
Bilaga till Meni. N:o 12. 869 Då jag vid Högloft.
Ridderskapet och Adelns Plenum den 13 sistlidne April hade den äran att väcka Högloft.
Ridderskapet och Adelns uppmärksamhet på det då på bordet liggande Memorial af Prosten Doct.
Stenhammar, hoppades jag, att så väl ämnet för detta Memorial som mina i följe deraf yttrade tankar och framställningar skulle hafva väckt något verksammare deltagande.
Jag är långt ifrån att tro, att jag med mitt då upplästa Memorial misshagat Högloft.
Ridderskapet och Ädeln, ehuru mitt gjorda förslag om ett så kalladt Revisions-Utskott lemnades utan uppmärksamhet, och hela frågan, såsom varande i ett slags sammanhang med Doctor Stenhammars Memorial, med ett till större delen tyst bifall, och i enlighet med Preste-Ståndets beslut, nedlades.
Jag var då, och är ännu öfvertygad, att Expeditions-Utskottet, som enligt Riksdags-Ordningen skall uppsätta alla Expeditioner, och äfven sjelfva Riksdagsbeslutet, hufvudsakligast tillhör att samla och redigera allt, och att ett Revisions-Utskott deremot skulle vara ganska nyttigt för att efterse, huru allt detta skedde i enlighet med Ståndens beslut, på det att ej, som stundom inträffat, Förordningar kunde utkomma, stridande mot dessa beslut.
Nu mera äger jag ingen rättighet att flir denna Riksdag å nyo väcka denna fråga; men min varma känsla för Medborgares rättigheter och sällhet och den svåra föreställningen, att vår lagstiftande rätt skulle vara blott en chimere, våra Riksdagar och dermed åtföljande dryga kostnader utan ändamål, om Ständernas beslut ej noggrant upptogos och åtlyddes, tvingar mig att, på ett annat sätt och till vinnande af samma ändamål, som jag med mitt förra Memorial åsyftat, söka åstadkomma en säkerhet för framtiden, på det att möjligheten att förändra eller illudera Ständernas beslut eller önskningar aldrig må kunna inträffa.
Till följe deraf får jag föreslå, att Riksens Ständers Justitim-Ombudsmans Instruction må vid denna Riksdag tillökas med det åläggande för Justitia^-Ombudsmannen, att hail under loppet af hvarje Riksdag skall efterse och granska, huruvida Ständernas alla önskningar och beslut, så väl i de från Ständernas Utskott utgående Expeditioner som i de sedan från vederbörande Embetsmän emanerande Författningar, bli rigtigt uttryckta, så att ej Förordningar eller stadganden, som motstrida Ständernas afsigter 870 Riksdagen 1815, och beslut, må kunna utgifvas.
Till mera vinnande af samma ändamål bör det äfven i nämnde Instruction åläggas Justitia^-Ombudsmannen att noga vaka deröfver, att alla vederbörande Embetsman i detta afseende uppfylla, hvad Staten och Medborgare hafva rätt att fordra.
Det bör också aldrig kunna förvägras Justitise-Ombudsmannen att så väl under Riksdagarne som sedan äga en fri tillgång till alla slags Handlingar, som på ett eller annat sätt kunna tillhöra detta ämne och leda till upplysningar.
Äfven bör Justitim-Ombudsmannon åläggas att ej allenast i den allmänna Redogörelse han, enligt 100 § Regerings-Formeu är skyldig att till Ständerna vid hvarje Riksdag afgifva, utan äfven i den efter slutad Riksdag påföljande Årsberättelsen uppgifva, om vid allt det förutnämnda tillgått rigtigt eller ej.
Allmänheten skall häraf äfven emellan Riksdagarne upplysas, huruvida så väl dess Representanter som andra vederbörande uppfyllt sina skyldigheter.
Ehuru jag önskat, att detta mitt förslag nu genast, och för denna Riksdagen, kunnat sättas i verkställighet, ser jag mig deruti hindrad af det den 13 sistlidne April då fattade och enligt Riksdags-Ordningen nu mera oföränderliga beslutet; men jag önskar och begär, att det förslag jag nu väckt må, till säkerhet för framtiden och till efterlefnad vid framdeles blifvande Riksdagar, bli under denna Riksdag afgjordt och beslutadt, och får jag till en början anhålla, att mitt Memorial må läggas på bordet, för att, efter hos Högloft Ridderskapet och Adeln genomgången granskning, bli med de öfriga Stånden communiceradt samt till behörigt Utskott remitteradt.
Memorial N:o 13. 871 N:o 13.
Memorial med förslag till ändrad lydelse af 28 § Regerings-Formen.
Sedan Högvördiga Preste- och Vä 11 o fl. Borgare-Stånden låtit dervid bero och Bonde-Ståndet bifallit, att, i följe af den hos Ridderskapet och Adeln vid justeringen af redactionen af de till förändring beslutna paragrafer i Grundlagarne (antagne mening), ur 28 § RegeringsFormen skulle utgå allt hvad rörde förslaget till tillägg deri, i afseende på utländska Språkoch Exercitie-Mästare samt idkare af de fria konsterna, får Utskottet nu härmedelst å nyo för Riksens Ständer framlägga berörde 28 § i det skick den efter detta beslut bör till Kongl. Majit öfverlemnas: »Konungen äger att i Stats-Rådet. utnämna och befordra infödde Svenske män till alla de Embeten och Tjenster inom Riket, högre och lägre, hvilka äro af den egenskap, att Konungen fullmagter derå utfärdar, dock böra vederbörande förut med förslag hafva inkommit, der sådana hittills ägt rum; vare likväl Konungen obetaget att, efter Stats-Rådets hörande, uti militaire Embeten nyttja en eller annan utländsk man af sällsynt skicklighet, men icke till Commendanter i Fästningar.
Konungen fäste vid alla befordringar afseende endast å de sökandes för - 872 Riksdagen 1815. tjenst och skicklighet, men icke på deras börd.
Till Stats-Ministrar, Stats-Råd, Justitim-Råd, Stats-Secreterare samt alla andra civile Embetsman inom Riket och Domare må sådane män endast nämnas, som äro af den rena Evangeliska läran.
Ingen må till civile ordinarie Tjenster förordnas, som ej fyllt 21 år, och om det är ordinarie Domare-Embete 25.
Stockholm den 6 Julii 1815.
Memorial N:o 14.
873 Nso 14.
Memorial angående en förbättrad National representation.
Ständer hafva ålagt ConstitutionsUtskottet att å nyo företaga utarbetningen af förslag till en förbättrad Representation.
Det är i anledning deraf, Utskottet nu går att till Riksens Ständer vördsamt framställa sina tankar.
Constitutions-Utskottet har nogsamt insett det vigtiga och det svåra i det uppdrag detsamma blifvit öfverlåtet.
Det har trott sig böra framställa de grundsatser, Utskottet ansett giltiga till ledning af sjelfva företaget.
Utskottet har funnit, att först en noga undersökning och pröfning borde anställas, huruvida de fördelar, som åtfölja en ny organisation af Svenska Folkets Representation, motvägas af de olägenheter, som kunna uppkomma genom upphäfvande af en inrättning, hvilken, sedan den af ålder varat, möjligen till en stor del har medhåll af allmänna opinionen, aktning genom sin åldrighet och styrka af vanan.
Det har ansett nödvändigt, att dessa fördelar skulle vara så betydliga, att de öfver - 874 Riksdagen 1815. vägde det motstånd, som gjordes af gamla rotfästade interessen, af fördomar, vanor och en nog vanlig misstänksamhet till det nya, så att den föreslagna inrättningen genast kunde få full kraft, åtminstone underhålla Statsföreningen lika fast som förut, och, om möjeligt vore, sammanknyta henne närmare.
Dessa fördelar har Utskottet trott böra bestå deri, att ett nytt
Representationssätt kunde bättre än det närvarande fylla allmänhetens fordringar.
Det skulle öfvertyga hvar Medborgare inom hvad Glass som hälst, att hans rätt vore bevakad; det skulle föi’ena alla interessen, så att deras inbördes brytning upphörde, utan att något qväfdes eller förolämpades; det skulle framkalla den högsta dugligheten till tolk af Nationens tänkesätt; det skulle bereda Representanter, lifvade af en sann nationalanda, med ren aktning för landets lagar, med kraft att hålla dem i helgd, med vidgade begrepp att se stort, ädelt och rätt; det skulle sätta Styrelsen och Nationens Fullmägtige i ett sådant förhållande till hvarandra, att de vägde jemnt, utan att den verkställande magten förlamades eller, å en annan sida, vore frestad att göra den lagstiftande overksam; det skulle bereda utväg dertill, att i mål, der Styrelsens åtgärder af den lagstiftande corpsen bestämmas, dessa bestämningar kunde lagligen rättas och lämpas efter tidernas, aldrig för en längre tidsrymd bestämbara, förändringar, det vill säga att, utan landets betungande, utan föranledande till oredor, Ständers verksamhet ständigt kunde påkallas, åtminstone så ofta, Styrelsen i dess nödvändiga åtgärder insåge behofvet att i de stadganden, Ständer nu ofta fastställa för en rund tid, under hvilken ett lands yttre omständig - Memorial N:o 14. 875 heter kunna undergå många förändringar, som, när stadgandet gjordes, aldrig kunnat förutses, utverka några hastiga förbättringar; det skulle undanrödja de brister, sorn ifrån våra nuvarande former äro oskiljaktiga, utan att rubba den stadga, som gammal häfd ännu åt dem försäkrat; det skulle bereda för Sverige möjligheten af den ökning i nationalstyrka, hvartill blidare politiska omständigheter en dag torde kunna föranleda, om Scandinavien, bildad till en kropp, kunde erhålla i allt förenade interessen och enformighet i hufvudgrunderna för dess Statsförening.
Ett nytt Representationssätt, med all mensklig omsorg äfven efter sådana grunder utarbetadt, har dock Utskottet trott alltid behöfva tidens mognad, för att uppnå ett sådant värde, att det, gilladt af Nationens öfvertygelse, kunde vinna dess odelade bifall; till och med, att dess införande alltid komme att behöfva anledning af sådana antingen förut beredda eller tillfälligt sammanstötande omständigheter, som undanröjde all tvekan att det samma antaga.
Men, om i theoretiskt afseende dessa allmänna grunder af Nationens röst skulle erkännas giltiga, om derefter ett system, till dess allmänna reglor, skulle kunna uppfattas, förekomma dock vid dess bestämmande en myckenhet tillfällen, der endast erfarenheten och en fullständig kännedom af localomständigheter kunna rådfrågas.
Det vore i Utskottets tanka ett onyttigt arbete att sammanfatta och föi’ete ett förslag, som ej på säkra beräkningar kunde stödja sig; och Utskottet måste uppriktigt erkänna, att det ännu befinner sig i samma belägenhet som dess företrädare vid 1809 och 1810 876 Riksdagen 1815. års Riksdag att sakna de statistiska kunskaper, hvaraf erfarenhetens ledning vid detta arbete kunde erhållas.
Riksdag gjorde man sig hopp, att sådana kunskaper under tidens lopp skulle fullständigare samlas; man trodde, att den återvunna Tryckfriheten skulle frambringa fullständiga utvecklingar af ett så vigtigt ämne.
Denna förmodan har slagit fel, och Utskottet finner sig befogadt att ännu ytterligare åt framtiden lemna ett arbete, som det gerna hade fulländat, om det trott sig deråt kunna gifva vederbörlig mognad och fullständighet.
Men i sammanhang härmed, och då frågans vigt ständigt derpå fäster den allmänna uppmärksamheten, har Utskottet trott sig ej höra underlåta att tillstyrka vidtagandet af sådana mått och steg, hvarigenom åt kommande Ständer må kunna beredas möjligheten att dervid lägga en allvarligare hand.
Utskottet hemställer derföre till Riksens Ständer, att de måtte hos Hans Majit Konungen i underdånighet förnya deras redan förut vid tvänne föregående Riksdagar yttrade underdåniga önskan om fogande af en anstalt, till samlande af allmänna statistiska kunskaper öfver Sverige; och att dérvid i synnerhet, och för detta ändamål, noggranna undersökningar måtte anställas om Rikets befolkning, dess förhållande i afseende på Stånd och näringsclasser, dess förhållande till orternas vidd, till förmögenhet och lefnadssätt.
Dessa uppgifter anser Utskottet åtminstone länsvis böra vara utarbetade och stödja sig på detailler öfver hvarje härad.
De borde kunna leda till utredande af det rätta förhållandet i afseende på de jordägare, som hittills ansetts orepresen - Memorial N:o 14. 877 terade; de borde tillika på ett tillförlitligt sätt kunna upplysa beskattningens, så väl den beständigas som den tillfälligas, fördelning.
De borde kunna meddela en historisk öfversigt öfver alla slags Privilegier, huruvida de tillhöra en viss Class, vissa personer eller vissa yrken, och näringar, huruvida de äro civila eller blott oeconomiska, på hvilka contract de grunda sig och så vidare.