Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedermera hade vid flera derefter hållna statsrevisioner anmälan förekommit derom, alt denna fråga fortfarande berodde på Kongl. Majlis nådiga pröfning, men efter Revisorerne meddelad upplysning hade den 8 Mars 185(5 berörda förslag blifvit af Chefen för Finans-departementet öfverlemnade lill Ofver-l)irektören för Mynt- och Kontrollverken för afgifvande af yttrande, om eller hvilka ändringar eller tillägg uti nämnde förslag kunde på grund af den sednare tidens erfarenhet anses erforderliga, utan alt likväl något sådant yttrande ännu till E. K. Maj:t inkommit.
,, Vidare hade Revisorerne inhemtat, hurusom, sedan åtskilliga juvelerare samt guld- och silfverarbetare i hufvudstaden år 1855 ingått till E. K. Maj:t med underdånig ansökning dels angående utländska guld- och silfverarbelens kontrollbehandling i likhet med hvad för svensk tillverkning i sådant afseende funnes stadgadt, dels angående åtgärder för hämmande af missbruket med utländska guld- och silfverarbetens tullfria införsel under namn af modeller och Kommerse-kollegium. efter det Ofver-Direktören för Mynt- och Kontrollverken blifvit i ämnet hörd, den 24 September 1856 deröfver afgilvit underdånigt utlåtande, E. K. Maj:t vid underdånig föredragning den 2 Oktober 1857 af detta ärende, täckts anbefalla Kollegium att, i samråd med bemälde ÖfverÖirektör, på de af Kollegium i dess utlåtande uppgifna grunder, uppgöra underdånigt förslag till de stadganden, hvilka, i fråga om kontrollbehandling så väl af inom riket tillverkade som af från utrikes ort införda guld- och silfverarbeten, borde tjena till efterrättelse.
Revisoterne, som ansett det vara af vigt att så väl det allmänna som den enskilde egde säkerhet derför att guld- och silfverarbeten, som blifvit med Kontrollstämpel försedda, ej vore underhaltiga; men hade anledning befara att kontrolleringen af dylika, i landsorten förfärdigade, arbeten i allmänhet icke alltid kunde derstädes verkställas så, att densamma fullkomligt motsvarade det dermed afsedda ändamål, hafva nu, Expcditions-UIskottets Förslag till underd.
429 utan att inlåta sig i något bedömande, om och hvilka åtgärder, som i sådant hänseende kunde vara af behofvet påkallade och lämpliga, hemställt, det Rikets Ständer måtte i underdånighet anhålla, att vid utfärdande af blifvande Kontrollstadga, hvilken enligt Revisorernes förmodan, snart vore alt förvänta, sådana förändrade föreskrifter angående kontrollbehandlingen af i landsorten tillverkade guld- och silfver- samt tennarbeten meddelades, att allmänheten kunde ega visshet derom, att hvarje med kontrollstämpel försedt arbelsstycke, som utbjödes, vore af fullgod beskaffenhet, samt följaktligen vara tryggad mot de förluster, som måste uppslå genom inköp af ett underhaltigt arbete; hvarjemte
Revisorerne ansett sig icke böra lemna oanmärkt den olikhet, som vid tilllärnpning af gällande Kontrollstadga uppkomne för guldsmederne i landsorten, och i hufvudsladen, derigenom att de förre saknade det tillfälle, de sednare egde, att få sina prof genast godkända, innan de tillverkade arbetena i handeln utlemnades, i följd hvaraf det lätt kunde inträffa, att en guldsmed i landsorten ådömdes ansvar för ett ulan hans förvållande eller bedräglig afsigt utlemnadt underhaltigt arbete, hvilket deremot aldrig kunde hända någon af hufvudstadens guldsmeder, hvilka alltid finge sina arbeten kasserade i Kontrollverket, om desamma, vid derstädes anstäldt prof, befunnes underhaltiga.
Uti sin, i anledning häraf afgifna underdåniga förklaring, har Ofver-Direktören vid Mynt- och Kontrollverken, bland annat, erinrat, att det icke gåfves någon annan möjlighet alL i landsorterna åstadkomma undersökning af guldsmedsarbeten före stämplingen och dermed förena samma tillfälle, som i Stockholm egde rum, för guldsme derna att få sina prof genast godkända, innan de tillverkade arbetena i handeln utlemnades, än att ett Konlrollkontor upprättades i hvarenda ort, der någon guldsmed kunde få rättighet att sitt yrke bedrifva, men, utom det att inrättandet af Kontrollkontor i hvarje stad och köping skulle orsaka högst betydliga kostnader så väl för första uppsättningen som inrättningens årliga underhåll och aflöning af behöflig betjening, — kostnader, som många gånger skulle öfverstiga afgifterna för kontrolleringen, så framt ej dessa i lika mån skulle förökas och sålunda fördyra sjelfva guldsmedsyrkets produkter, — skulle det blifva nästan omöjligt att erhålla en nog stor mängd af skicklige och tillförlitlige personer att bestrida kontrolltjenslerna, hvarföre all tanke på en slik anordning nu torde , såsom overkställbar, förkastas.
För vinnande af den utaf Revisorerne yrkade undersökningen före stämplingen hade Ofver-Direktören föreslagit flera åtgärder, men ansåge tillika att, huru man ock må förordna om kontrolleringen, så kunde man ändå icke vinna den af Revisorerne önskade säkerhet, att guld- och silfverarbeten, hvilka blifvit med kontrollstämpel försedde ej vore underhaltiga, till stöd för hvilken åsigt äfven flera exempel af honom anförts.
Huruvida en sådan förändring af kontrollväsendet, som af Ofver-Direktören, enligt hvad omförmäldt blifvit, föreslagits, kunde medföra särdeles större säkerhet för allmänheten, än nu gällande författning gjorde möjlig, kunde i allt fall, enligt Öfver-Direktörens tanke, ifrågasättas.
Resultatet af den stämplingen föregående undersökningen berodde nemligen i väsendtlig mån af den noggrannhet och omtanka, hvarmed profspånorna aftoges, och det syntes Ofver-Direktören vara att befara alt det mera invecklade konlrollerings sättet kornme att väcka och öka hågen att på hvarjehanda sätt kringgå de reglementariska föreskrifter, sorn förändringen skulle göra behöfliga, och utan hvilkas noggranna efterlefnad förändringen icke skulle medföra någon egentlig nytta.
Vid öfvervägande af hvad sålunda förekommit, hafva Rikets Ständer funnit, att, om än, på sätt Ofver-Direktören för Mynt- och Kontrollverken uti sill' underdåniga utlåtande vidare utvecklat, åtskilliga svårigheter möta för afhjelpandet af de utaf Revisorerne anmärkta olägenheter i berörde hänseende, dessa svårigheter likväl icke äro af beskaffenhet att utgöra giltigt hinder för ärendets skyndsamma och ändamålsenliga ord - 430 Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse N:o 136. nande i enlighet med förut antydda grunder.
Behofvet häraf, länge insedt och erkändt af Rikets Ständer, synes än vidare vara ådagalagdt genom de af Revisorerne nu anmärkta förhållanden; och få, på grund häraf, Rikets Ständer nu underdånigst förnya sin uti underdånig skrifvelse den 8 September 1848 gjorda hemställan, att nytt reglemente för Kontrollverket äfvensom ny Kontrollstadga måtte varda till efterrättelse fastställda.
I anledning af det allmänt kända förhållande, att utländska tidningar och periodiska skrifter, som genom Postverkets försorg tillhandahölles allmänheten, uppginge till ett. särdeles högt pris, hade 1858 års Revisorer ansett det vara önskvärdt, att nämnde olägenhet kunde i någon mån afhjelpas.
1 afseende på denna fråga, hvilken blifvit af Rikets Ständer, vid granskningen af nämnde Revisorers berättelse, uppskjuten, hafva Rikets Ständer inhemta!, alt den anmärkta olägenheten hufvudsakligen härrör deraf, att vissa posttjensteman, i sammanhang med ny lönereglering, fått sig fortfarande tillförsäkrad!, att erhålla en viss provision å de utländska tidningar och periodiska skrifter, som genom Postverket reqvireras.
General-Poststyrelsen har härvid, uti afgilvet utlåtande, gjort den anmärkning, att nämnde sportelinkomst icke utgör en tillökning uti eljest tillräckliga löneförmåner för nämnde tjenstemän, utan fast heldre kan betraktas såsom en väsendtlig del af deras aflöning, hvari förminskning utan ersättning af postkassan icke borde ega rum, men denna anmärkning förminskar ingalunda det obilliga deruti, att reqvirenterne af utländska tidningar och tidskrifter måste till så väsendtlig del, som nu är förhållandet, bidraga till nämnde tjenstemäns aflöning, helst desse sednares tjenstebefattningar hufvudsakligen omfatta andra åligganden än dem, som särskildt afse ifrågavarande angelägenhet; och hvad den ifrågaställa ersättningen angår, bör sådan utan svårighet kunna beredas de tjenstemän, som dertill äro berättigade, enär Statens hela inkomst af postväsendet är ställd till E. K.
Maj:ts disposition för förvaltningskostnadernas bestridande.
Det är för öfrigt numera allmänt erkändt, att tjenstemäns aflöning medelst sportelinkomster i allmänhet är mindre lämplig, emedan inkomsten deraf dels är till beloppet obestämd och dels i de flesta fall svårligen kan kontrolleras eller ingå uti de offentliga redogörelserna; hvadan ock Rikets Ständer vid de i sednare tider verkställda löneregleringar sökt alt, så vidt möjligt, afskaffa sportelsystemet och bestämma tjenstemännens löneinkomster till visst belopp.
Den af Revisorerne ifrågaställda prisnedsättning å utländska tidningar och tidskrifter synes äfven med desto mera skäl böra ega rum, som ifrågavarande provision, ehuru uppgående ända till 25 procent af preuumerationspriset, dock för Postverket icke medför någon betydlig inkomst.
Enligt hvad Rikets Ständer inhemta!, har nemligen denna intrad under de sednare åren i medeltal utgjort endast något öfver 9,000 R:dr Rint, hvilket, jemfördt med Postverkets hela inkomstbelopp, som år 1857 uppgick till öfver en million Riksdaler, måste erkännas vara af föga betydenhet.
Vid bedömandet af denna fråga hör emellertid, enligt Rikets Ständers tanke, hufvudsaklig! afseende fästas derpå, att ett obehöfligt fördyrande af den utländska pressens periodiska alster måste utöfva ett hämmande inflytande på nationens intellektuella gemenskap med andra länder.
Hvarje hinder för det utbyte af idéer emellan de olika folken, som utgör ett af vilkoren för den menskliga bildningens utbredning, mäste i sin mån motverka denna bildning.
Det bör således ligga i statens interesse, att på allt sätt underlätta utbytet och omsättningen företrädesvis af sådana litterära arbeten, som afse vetenskap och konst äfvensom de för samhällets utveckling särdeles vigtiga tekniska yrkena.
Att befrämja gemenskapen med andra länder i nu angifna hänseenden är fram - Expeditions-Utskottets Förning till underd.
Skrifvelse N:o 436.
431 förallt angeläget för en mindre nation, sorn ej kan göra anspråk på att gå i spetsen för civilisationen och hvars delaktighet deruti alltid måste blifva beroende af en liflig och oalbruten beröring med de nationer, hvilka på grund af rikare tillgångar vunnit större framsteg i bildning.
Då nu delta vigliga ändamål ej kan undgå att motverkas genom den prisförhöjning af ifrågavarande litterära arbeten, som nu eger rum, är det utan tvifvel 'angeläget att rättelse härutinnan åvägabringas, och synes härvid vara lämpligast, att, i likhet med hvad för postförsändelser i allmänhet är stadgadt, en porlosats bestämmes för utländska tidningar och tidskrifter, hvilket porto torde kunna utan olägenhet fastställas så billigt, att det icke i betydlig mån fördyrar ifrågavarande, icke blott för politiska underrättelsers meddelande, utan äfven för litterära och vetenskapliga ändamål behöfliga periodiska skrifter.
1 följd häraf få Rikets Ständer i underdånighet anhålla, det E. K. Maj:t täcktes anbefalla sådana åtgärder, att den af Revisorerne afsedda nedsättning i priset å utländska tidningar samt periodiska tidskrifter af vetenskapligt, konstnärligt och tekniskt innehåll må vinnas.
Ehuru, enligt hvad Revisorerne inhemlat, den af handelsbolaget J. & O.
Hall gjorda konkurs, hvaruti Tull-styrelsen bevakat ett belopp af 5,984 R:dr 34 sk., utgörande jemte transportkostnad, oredovisade beloppet för är 1817 inköpte och lill Kongl. Räntekammaren levererade vexlar i stället för sådana, som med protest återkommit, blifvit för lång tid tillbaka utredd och massan lemnat den dividend, som deruti kunnat erhållas, samt dessutom genom utmätningsförsök hos O.
Hall är vordet utrönt, att han saknade all tillgång för gäldande af återstående bristen 4,832 R:dr 42 sk. 2 rst., hade likväl delta belopp fortfarande balanserats, under afvaklan af möjligen'blifvande tillgång hos bolagsmännen, af hvilka J.
Vid sådant förhållande och då balanseringen af nämnda summa redan fortgått en längre tid och all utsigt til! vidare godtgörelse saknades, hafva Revisorerne hemställt, att berörde summa måtte i kommande årens räkenskaper inom linien föras; och har GeneralTullstyrelsen, uti sitt i anledning häraf algifna underdåniga Utlåtande, anfördt, att något hinder ieke möler för nämnda fordrans omförande och balansering tillsvidare inom linien uti Tullverkets räkenskaper, såsom Revisorerne föreslagit. 1 anledning häraf, få Rikets Ständer i underdånighet anhålla, det E. K. Maj:t täcktes anbefalla vederbörande att uti Tullverkets räkenskaper omföra och tillsvidare inom linien balansera nämnde fordran, på sätt Revisorerne föreslagit.
I anledning af Rikets Ständers år 1858 församlade Revisorers hemställan, att bestämd föreskrift måtte meddelas, huru med förvarandet af Navigations-skolornas kassabehållningar borde förhållas, hade Kommers-kollegium, uti afgifvel underdånigt Utlåtande, anfört, alt då omförmälde behållningar vore till beloppet ganska obetydliga samt, vid medlens deponerande mot säkerhet, hinder eller svårighet möjligen kunde uppstå att å de lider, då medlen till förefallande utgifters bestridande erfordrades, desamma utbekomma, det torde på Navigations-skol-direktionerna, hvilka, jemlikt 36 § uti Kongl, reglementet för dessa skolor af 7 April 1841, ansvars-skyldighet för nämnde behållnin - 432 Expedilions-Utskottels Förslöf) lill underd.
Skrifvelse N:o 436. gar ålåge, få ankomma att, efter godtfinnande, medlen antingen i eget förvar behålla eller ock annorstädes deponera.
Revisorer hafva väl medgifvit, att Navigations-skolornas kassabehållningar i allmänhet vore obetydliga, men då sådana äfven till större belopp ej så sällan förekomme, hvarpå revisionsårets räkenskaper företedde exempel, samt dessutom det af Kommers-kollegium åberopade stadgande, — hvilket lyder sålunda: ”De medel, sorn för hvarje skola äro i den fastställda årliga slaten upptagna, eger Skoldireklionen att, i vederbörlig ordning, i den mån utbetalningar deraf komma i fråga, reqvirera, qvittera och till skolans lärare mot qvitto aflemna”, — enligt Revisorernes tanka, icke innefattade någon bestämd föreskrift derom, att Direktionerna äro för kassabehållningarne ansvariga, ansåge
Revisorerne sig böra instämma i den af 1858 års Statsrevision i nämnde hänseende gjorda hemställan.
Kommers-kollegium har, i anledning häraf, uti nu afgifvet underdånigt Utlåtande anfört, att Kollegium, af hvad Revisorerne i förevarande fråga yttrat, icke funnit sig föranlåtet att frånträda sin uti förstberörde underdåniga Utlåtande framställda åsigt, att det borde på Navigations-skole-direklionerne få ankomma att, efter godtfinnande, antingen i eget förvar behålla eller annorstädes deponera ifrågavarande medel; hvaremot och då Revisorerne förmält sig anse del för Navigations-skolorna gällande reglemente icke innefatta någon bestämd föreskrift derom, att Direktionerna äro för kassabehållningarne ansvarige, Kollegium i underdånighet hemställt, huruvida icke, till förebyggande af tvetydighet i nämnda hänseende, Direktionerna för hvar och en af de på Statens bekostnad här i riket inrättade Navigations-skolorna måtte, genom särskildt nådigt förklarande, få sig ålagd ansvarsskyldighet för de allmänna medel, som af Direktionen för skolans räkning uppbäras; och få, i enlighet härmed, Rikets Ständer, som ansett Revisorernas förevarande framställning i öfrigt icke böra till någon åtgärd föranleda, underdånigst anhålla, att ett förklarande af omförmälda innehåll måtte utaf Ii. K.
Maj :t i nåder meddelas.
Flyinge och Dahlby kungsgårdar samt Stuteri-inrättning.
Uti den räkenskapen för nämnde inrättning bilagda förteckning öfver balanserna vid 1857 års slut förekomme, enligt hvad Revisorerna omförmält, en post under benämning ”hos Kongl. Stuteri-öfverstyrelsen år 1856 deponerade 10,000 R:dr.”
Men då denna summa icke funnes i Öfverstyrelsens räkning såsom skuld upptagen, utan redan ingått i dess kapitaltillgång, syntes det Revisorerne mindre lämpligt, alt Flyinge Stuteri fortfarande hvarje år balanserade nämnde belopp såsom sin hos Stuteri-öfverstyrelsen egande fordran.
1 anledning häraf har Chefen för Flyinge Stuteri, uti en till Stuteri-öfverstyrelsen afgifven förklaring, andragit, alt, då berörda medel såsom besparade vid Flyinge Stuteri, endast blifvit öfverlemnade till
Stuteri-öfverstyrelsen för att derstädes göras fruktbärande, ansåge Chefen för sin del det vara öfverensstämmande med rätta förhållandet att, på sätt som skett, upptaga ifrågavarande belopp i Flyinge
Stuteri-inrättnings räkenskaper såsom dess fordran; hvaremot Stuteri-öfverstyrelsen, uti sitt underdåniga Utlåtande, förklarat sig dela den af Revisorerne yttrade åsigt om olämplighelen af att i Stuteriets räkenskaper såsom deponerade upptaga de medel, hvilka, vid inrättningen umbärliga, blifvit till Stuteri-öfverstyrelsen aflemnade, helst så beskaffade medel, om behofvet skulle kräfva deras användande företrädesvis till de öfriga Stuleri-inrättningarne, icke ovilkorligen komma Flyinge till godo.
Med Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse N:o i37.
Med afseende å hvad sålanda blifvit af såväl Revisorerne som Stuteri-öfverstyrelsen anfördt, och enär ifrågavarande medel, enligt hvad af räkenskaperna för Stuteriöfverstyrelsen inhemtats, derstädes upptagas och redovisas, få Rikets Ständer, som anse det vara olämpligt att samma medel balanseras såsom tillgång både i Flyinge Stuteris och i Öfverstyrelsens räkenskaper, i underdånighet anhålla, det E. K. Maj:t täcktes meddela vederbörande befallning att utur räkenskapen för Flyinge och Dahlby kungsgårdar samt Stuteri-inrättning ifrågavarande medel afföra.
Stockholm den 5 Oktober 1860. 131.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 2 Okt. 1860.
Återremitterad! hos Preste-Ståndet den 5 — — Godkändt hos Borgare-Ståndet den 5 — — ,, „
Bonde-Ståndet den 10 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående anställande af jemförelse emellan Svenska och Engelska för Statens jernbanor inköpta jernv äg sskenor.
(Stats-Utskotlets Utlåtande N:o 156.) S. A. K.
Sedan, i anledning af hos Rikets Ständer väckt fråga om Statens medverkan för åstadkommande af tillverkning inom landet af jernvägsmateriel, Rikets Ständers Statsutskott, som för behandlingen af denna fråga ansett nödigt att erhålla upplysning, huruvida räler, lokomotiver och vagnar samt annan jernvägsmateriel för närvarande funnes inom landet att tillgå och om sådan härstädes åstadkommen materiel kunde med fördel för statens jernvägar användas, fått ifrån Chefen för jernvägsbyggnaderna emottaga Bih. till 11.
Prot. 1859 1860. 10 Sami. 1 Afd. 55 434 Expeditions-Utskottets Förslag lill underd.
Skrifvelse N:o 131. ett i berörda hänseenden afgifvet yttrande; hvarefter, till Utskottets kännedom, jemväl blifvit genom Chefen för Civil-departementet, på nådig befallning, öfverlemnade dels en af förstbemälde Chef hos E. K. Maj:t i underdånighet gjord framställning i fråga om inköp af inom riket tillverkad jernvägsmateriel till visst högre pris än utländsk, och dels en underdånig ansökning af Grosshandlanden A. W. Frestadius och Fabriksidkaren P. J.
Ekman om förlagslån för tillverkning af dylik materiel, tillika med Kommersekollegii uti sistberörde tvänne frågor afgifna Utlåtande, samt en af Chefen för jernvägsbyggnaderne sedermera gjord framställning om förordnande af en Kommitté för anställande al jemförelse emellan räler af Svensk och utländsk tillverkning; — hafva Rikets Ständer af omförmälde handlingar funnit det vara ådagalagdt att, ehuru vid jernvägsanläggningarnes första början och sedermera fortfarande, till följd deraf att den till dessa anläggningar erforderliga materiel dels nästan alldeles icke, dels ej utan ökade kostnader kunnat inom landel erhållas, densamma lill största delen måst utifrån införskaffas, numera likväl all anledning är för handen, att detta för den inhemska industrien ogynnsamma förhållande skall hädanefter upphöra, och att de jernfabrikater, som för jernvägarnes fortsättning och fullföljande samt framtida underhåll och drift erfordras, skola blifva inom landet att tillgå, utan att, för vinnande af delta, omisskänneligen vigtiga och angelägna ändamål, å Statens sida någon särskild uppoffring eller medverkan i hufvudsakligare män tarfvas; och då verkstäder af det omfång och den beskaffenhet, att derifrån för Statens jernvägar kan påräknas att erhålla räler, lokomotiver och vagnar samt annan jernvägsmateriel till belopp, som motsvarar behofvet, härstädes redan linnas eller äro under anläggning, återstår endast att erfara, huruvida dessa verkstäders tillverkningar i anseende till godhet och pris kunna täfla med de utländska, så alt de förra må kunna med lika, om ej större fördel för Statens jernvägar användas.
Att delta bör blifva förhållandet med de delar af nämnde effekter, hvilka hänföras till den så kallade rörliga materielen, nemligen lokomotiver och vagnar med tillbehör, synes, i betraktande af hvad härom blifvit upplyst, vara utom all fråga, då deremot, hvad jernvägsskenorna angår, Statens fördel att lör jernvägarnes kommande behof begagna räler af inhemsk tillverkning synes bero på möjligheten att antingen uti dessa rälers större förmåga alt motstå brytning, böjning och slitning samt bättre egenskaper i öfrigt finna motsvarande ersättning för ett måhända fortfarande högre inköpspris, eller att detta pris kan nedsättas derigenom, att vigten på Svenska räler må kunna, med bibehållande af samma styrka och slitningstid, minskas i samma förhållande, som priset öfverstiger hvad utländska räler kosta; hvilka, pä den sistberörda frågans bedömande inverkande omständigheter Rikets
Ständer funnit ännu icke vara tillfyllest utredda.
1 anledning häraf, och då det med hänsigt till antagande af redan gjorda eller blifvande anbud å leveranser för Statens banor af jernvägsskenor, tillverkade inom landet, visat sig angeläget, alt de förhållanden, af hvilka beror icke allenast, huruvida och i hvad mån användandet af sådana skenor kan blifva med Statens fördel öfverensstämmande, utan äfven hvilka och hurudana vilkor vid leverans-kontrakters uppgörande böra bestämmas, blifva tillförlitligen utredda, få Rikets Ständer, som anse del högligen af behof påkalladt, att utredningen af hithörande, för jernvägsbyggnaderna i landet synnerligen maktpåliggande förhållanden icke längre uppskjutes, bos E. K. Maj:l i underdånighet anhålla, det E. K.
Maj:t täcktes åt sakkunnige personer uppdraga att, vid passande verkstad inom landet, med hvars egare öfverenskommelse kan träffas, låta af Svenskt tackjern tillverka en erforderlig qvantitet jernvägsskenor, enligt den modell, som vid Statens jernvägar begagnas, samt alt sedermera med dessa och Engelska, för Statens jernvägsbyggnader inköpta räler, så skyndsamt som möjligt, anställa noggranna försök, till jemförelse i alla de afseenden, som erfordras, för att grunda ett säkert om - Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skiö frelse IS: o 438.
435 döme om de förelräden, som Svenska räler i förhållande lill priset kunna ega framför utländska, så att derigenom måtte blifva tillförlitligen utrönt, huruvida, genom användande af Svenska skenor, antingen vigten per fot kan minskas i samma mån som möjligen priset för dessa öfverstiger kostnaden för de Engelska, eller ock den högre anskaffningskostnaden motsvaras af längre varaktighet, större värde efter förbrukningen eller andra på jemförelsen inverkande förhållanden; — börande de med ifrågavarande undersökningar förenade kostnader utaf de lill fortsättning af Statens jernvägsbyggnader under innevarande riksdag anslagna medel med erforderligt belopp bestridas.
Uppläst och godkändi hos Ridd. och Adeln den 2 Okl. 1860.