Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Derjemte anhöllo Rikets Ständer, i anledning af enskilda motionärers framställning derom, att de under Löfvestads kungsgård dagsvcrksskyldige så kallade gatehus måtte beredas tillfälle att lösa sig frie från berörda dagsverksskyldighet, det Kongl. Majit täcktes anbefalla, att undersökning biet ve verkställd till utrönande, huruvida de så kallade gatehus, som till Löfvestads kungsgård utgöra dagsverken in natura, äro af enahanda beskaffenhet med de till samma kungsgård arbetsskyldige homman, och att, i sådan händelse, den reglering, som kan komma att i afseende å arbetsskyldigheten för dessa hemman ega rum, måtte, efter i allmänhet stadgade grunder, sträcka sig jemväl till nämnde gatehus.
Yid sisthållne riksdag väcktes äfven flere motioner i ämnet, hvilka dock icke hos Rikets Ständer vunno annat afseende, än att, i fråga om dagsverksskyldighetens reglerande för åtskilliga skatteköpta torplägenheter under Iijelmshults kungsgård, hvilka skulle vara af samina natur som gatehusen, Rikets Ständer, uti aflåten underdånig skrifvelse anhöllo, det undersökning om förhållandet med omförmälde torplägenheter måtte blifva anställd och enahanda åtgärder, som rörande do så kallade gatehusen egt rum, i den mån de dervid vore tillämplige, måtte varda vidtagne äfven i afseende å nämnde torplägenheter.
Efter hvad sålunda förekommit, har nuvarande.
Stats-Utskott tagit denna vigtiga fråga i noggrannt öfvervägande och finner dervid, till cn början, den omständigheten, att frågan under så lång tid alltjemt återkommit, häntyda derpå, att dess lösande på ett för samtlige vederbörande tillfredsställande sätt är en lika svår uppgift, som behofvet af en sådan lösning är oafvisligt och allmänt erkändt.
Rikets Ständer hafva vid flere tillfällen tillförene uttalat den grundsats, att ifrågavarande arbets- och dagsverksskyldighet borde upphöra att in natura utgöras.
För behofvet Stats-Utslcottets Utlåtands N:o 118.
15 och billigheten häraf, tala så många omständigheter, att grundsatsens riktighet torde svårligen kunna hetviflas, hvadan Utskottet icke finner nödigt här anföra alla de skäl, som emot hofveriets fortfarande kunna andragas.
Det torde vara tillräckligt endast vidröra, att hofveri-skyldigheten i flere fall icke är begränsad, utan underkastad godtycke, ett förhållande, som, utom det att det ofta måste gifva anledning till tvister emellan vederbörande, synes vara i uppenbar strid med tidens fordringar, att allas såväl rättigheter som skyldigheter böra, så vidt möjligt är, vara lagligen bestämda.
Medvetandet att i vissa hänseenden nödgas vara underkastad en annans godtycke samt beskaffenheten af hofveri-skyldigheten i öfrigt alstrar lätt, äfven utan missbruk deraf, en osjellständig ställning för den arbetsskyldige, som svårligen kan undgå att så väl i moraliskt som ekonomiskt hänseende deraf menligt beröras, i hvilket sistnämnda hänseende torde få fästas uppmärksamhet dervid, att de arbetsskyldigas eget jordbruk, till följd af åliggandet att äfven under den brådaste tiden lemna folk och dragare ifrån sig, måste befinna sig å en jemförelsevis låg ståndpunkt samt fördenskull icke lemna den inkomst, som under andra förhållanden deraf kunde påräknas.
Nyaro tiders stora framsteg i jordbruksnäringen och införandet af förbättrade arbetsmethoder och redskap dervid torde på flere ställen hafva förorsakat, att den liofveriberättigade numera icke af allmogens biträde haft den nytta, som vid hofveriets uppkomst varit afsedd, och Utskottet har derföre trott det äfven böra med de hofveriberättigades fördel öfverensstämma, att emot skälig ersättning få berörde arbetsskyldighet afskaffad, helst någon svårighet att på annat sätt få arbetet verkstäldt icke synes kunna befaras.
Under förutsättning af ett billigt tillmötesgående från de arbetsskyldiges sida anser Utskottet derför några väsendtligt hinder icke böra möta för ett ändamålsenligt ordnande af denna angelägenhet.
Men då härvid måste tillses att icke någons lagliga rätt förnärmas, och hofveriskyldigheten, så vidt Utskottet af de ingifna handlingarne kunnat inhemta, både till sin uppkomst och beskaffenhet är af mångfaldiga slag, för hvars utredande Utskottet saknar nödiga upplysningar, har Utskottet icke kunnat utfinna någon allmän regel, hvarefter hofveriskyldigheten i hvarje särskildt fall borde ordnas.
Utskottet får derföre, — lifligt inseende vigten deraf att ifrågavarande ärende så skyndsamt som möjligt varder på ett tillfredsställande sätt ordnadt och med vidhållande af de utaf Rikets Ständer förut uttalade åsigter i afseende å berörde skyldighets upphörande in natura emot lämplig ersättning, hvilken, enligt Utskottets tanke, borde i allmänhet bestämmas i penningar efter enahanda grunder, som vid den skedda skatteförenklingen tillämpats, — föreslå Rikets Ständer att uti underdånig skrifvelse anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes, efter den ytterligare utredning af ärendet, som Kongl. Maj:t i nåder kan anse erforderlig, föreslå och vidtaga sådana åtgärder, att berörde hofveri- och dagsverks-skyldighet in natura må emot lämplig ersättning, der Kongl. Maj:t i nåder finner sådan böra erläggas, så fort ske kan, upphöra.
Stockholm den 31 Maj 1860. 16 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 118.
Reservation af Riksdags-fullmägtigen Ola Jönsson från Malmöhus län: ”Mot Utskottets beslut i anledning af väckt motion om lindring i den till kungsgården Hjelmshult af vissa kronoskatte-gatehuslägenheter utgående arbetsskyldigheter kan jag ej underlåta att afgifva reservation.
Billigheten af hvad jag i förenämnda motion yrkat har Utskottet ingalunda bestridt, men handlagt och beslutat öfver detta ärende i sammanhang med åtskilliga motioner om befrielse för arbets- eller så kallade hofveri-skyldige hemman i Skåne från arbetets utgörande in natura, mot lösen, der Kongl. Maj:t finner lämpligt att sådan hör erläggas.
Genom Utskottets beslut finner jag min motion ingalunda besvarad, enär jag aldrig ifrågasatt lösningsrätt, utan på goda och, som jag hoppas, ovederläggliga skäl, yrkat lindring eller nedsättning i den för vissa af ifrågavarande torplägenheter orimligt hårdt tryckande arbctsskyldigketen.
Om lösningsrätten i vissa läll möjligen medför någon förmån för hemmanen, är den alldeles ingen för torplägcuhetorna, ty det låter svårligen tänka sig att egarne af så obetydlig jord, att afkastningen häraf är otillräcklig för deras uppehälle och således långt mindre inbringar deni några penningar, skulle finna fördel i att med ett belopp, fullt motsvarande arbetets verkliga värde, frigöra sig härifrån, helst som det, så länge dessa personer ega helsa och krafter, icke är för dem alldeles omöjligt att utgöra arbetet in natura, hur svårt och tryckande det än är, men att förskaffa sig medel till dess betalande torde blifva långt svårare.
Jag vågar derföre vördsammast hemställa, det Rikets Ständer täcktes, med bifall till min derom väckta motion, besluta, att i den föreslagna underdåniga skrifvelsen framställning göres derom, att, efter skeende undersökning, skälig nedsättning i arbetsskyldigkoten må mcdgifvas dem af ifrågavarande gatehusegare, som dermed befinnas vara allt för hårdt betungade.
N:o Stats-Utskottets Utlåtande N:o 119. 17 X:o 11».
Ank. lill Exp.-Ulsk. den 6 Juni 1860, kl. 12 m.
Maj:ts nådiga Proposition, angående indragning till Kronan af det Kronofogden i Gottlands läns södra fögderi på lön anslagna bostället
Luxe, mot kontant ersättning till bostålls-innehafvarm. (I A.)
Enligt livad högstberörda, den 24 Februari innevarande år aflåtna, nådiga Proposition, införd under Nio 95 i lista Samlingen af Bihanget till Riks-Ståndens protokoll vid innevarande riksdag, innehåller, hade Kronofogden uti nämnde läns södra fögderi, Henrik Wolff, uti en af Kongl. Majits Befallningshafvande i länet till Kongl.
Majit insänd skrift, med förmälan att det honom till boställe anslagna kronohemmanet { mantal Luxe, i Burgs socken, vore för dermed afsedda ändamål oanvändbart, såsom beläget vid östra hafskusten af Gottland, långt aflägse från landsväg och under vissa tider af året nästan alldeles otillgängligt, samt att bostället derföre, äfvensom i anseende till förfallen och otillräcklig åbyggnad, aldrig kunnat af indelningshafvaren bebos, i underdånighet anhållit, att nämnda hemman, för hvilket i årligt arrende icke erhållits mer än 50 Ridr, måtte till Kronan indragas och bemälde Kronofogde i stället berättigas att, likasom Kronofogden i länets norra fögderi, åtnjuta årlig hyres-ersättning med 300
Ridr och derjemte få kontant uppbära det för boställets afkastning beräknade belopp, å hvilken ansökning Kongl. Majits Befallningshafvande, under vitsordande af de utaf Kronofogden Wolff uppgifna förhållanden, i underdånighet tillstyrkt bifall; hvaremot Kongl. Kammar-kollegium och Stats-kontoret, uti afgifvet underdånigt utlåtande, jemte meddelad upplysning att bland de i Gottlands läns stat för Kronofogden i södra fögderiet uppförda löneinkomster, tillsammans 2,500
Ridr, räntan af bostället beräknats till 19 R:dr och detsammas afkastning till 50 Ridr, på anförda skäl hemställt, att ifrågavarande ansökning, genom hvars beviljande rubbning i den för länet nu gällande stat skulle komma att ega rum, icke måtto vinna nådigt - afseende.
Prot. 1859 Sf 1860.
I Afd. 2 Band. 12 Helft. 3 18 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 119.
Med hänsigt till hvad af Wolff blifvit anfördt och af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i länet vitsordad t, och dä härvid hufvudsakligen förekomme enahanda förhållanden, som i afseende å kronolänsmans-bostället
Bökhult i Kronobergs län, oin hvars indragning till Kronan, mot kontant ersättning till boställsinnehafvaren, nådig Proposition blifvit allåten och, enligt hvad Rikets Ständer uti skrifvelse af den 25 sistlidne Januari i underdånighet anmält, jemväl bifallen, har Kongl. Maj:t föreslagit Rikets Ständer, att ifrågavarande kronofogde-boställe mantal
Luxe, jemte boställsräntan, måtte till Kronan indragas, och samma boställe derefter för statsverkets räkning genom Kammar-kollegii försorg utarrenderas i öfverensstämmelse med de för militie-boställen gällande författningar, samt att från den tid, då sådan indragning af bostället och dess ränta egde rum, boställshafvaren derför af statsverket finge åtnjuta kontant godtgörelse med dels 69 R:dr, motsvarande boställsräntan 19 R:dr och boställets till 50 R:dr beräknade afkastning, och dels såsom hushyres-ersättning det belopp, som bestodes andra Kronofogdar, hvilka äro i saknad af boställe.
Stats-Utskottet har, efter erhållen remiss af denna nådiga framställning, tagit detta ärende i öfvervägande och finner, med afseende å hvad sålunda förekommit, skäligt att, med förbehåll dels att vid behandling af utgifts-anslagen å vederbörande
Ilufvudtitel få föreslå beloppet af ifrågavarande hyres-ersättning, dels att boställsräntan, 19 R:dr Runt, må, vid upprättandet af nya riksstaten, afräknas från sammanlagda beloppet af de åt landsstaterna anslagna indelta räntor, tillstyrka Rikets. »Ständer, att till hvad Kongl. Maj:t i ofvanberörde hänseende behagat föreslå lemna bifall.
STOCKHOLM, tryckt hos Isaac Marcus, 1860. Stats-Utskottets Utlåtande N:o 120. 1 %:0 190.
Ank. lill Exp.-Ulsk. den 8 Juni 1860, kl. 2 c. ra.
Utlåtande, angående föreslagna statsbidrag för vägars anläggning och förbättring, bro- och hamnbyggnader samt Icancder, äfvensom sjösänkningar och andra vattenajtappningsföretag, m. fl. dylika föremål. (R. Å.) Jemlikt hvad Stats-Utskottet i sitt angående regleringen af utgifterna under riks-statens sjette
Hufvudtitel afgifna utlåtande
Nio 93 tillkännagivit, går Utskottet nu att meddela yttrande öfver de af Kongl. Maj:t äfvensom i väckte motioner inom riks-stånden under innevarande riksmöte gjorde framställningar om medels beviljande för ofvannämnde, till Civil-departementets handläggning hörande föremål; dervid Utskottet ansett sig böra följa och bibehålla enahanda ordning, sorn under näst föregående riksdag vid då förekommande likartade frågors behandling iakttagits. A) Angående väg-anläggningar och väg-förbättringar.
Till fond för anläggning af nya samt förbättring eller omläggning af backiga eller eljest mindre goda vägar, har Kongl. Majit, i den nådiga Propositionen om Statsverkets tillstånd och behof, föreslagit, att en summa af 100,000 R:dr R:mt årligen, eller för de tre åren 1861—1863 tillsammans 300,000 R:dr, måtte af Rikets nu församlade Ständer anvisas.
Utom denna Kongl. Maj:ts nådiga framställning, rörande väg-anläggningar och väg-förbättringar inom landet i allmänhet, har, med afseende å den synnerligen stora vigten och angelägenheten för rikets nordliga provinser att erhålla underlättade och förbättrade kommunikationer, och då det af Kongl. Majit äskade Bih. till B.
Prot. 1859 & 1860. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 13 Haft. 1 Siats-Utskottets Utlåtande N:o 120. allmänna anslaget icke lemnade erforderlig tillgäng till understödjande af de vägbyggnadsföretag, som för sagde ändamål af behofvet påkallades, dels Kyrkoherden Bergman, uti en inom Preste-Ståndet väckt motion, deri Doctor Säve och Kontraktsprosten Lodell instämt, föreslagit att, för anläggning af nya samt förbättring och omläggning af backiga eller eljest mindre goda vägar inom rikets å nordligaste län, för nästkommande trenne år måtte särskildt anvisas en summa af 100,000 Ridr Runt, att under hittills vanliga vilkor utgå med 33,333j Rdr hvartdera året, samt fördelas på det sätt Kongl. Maj:t i nåder för godt funne; dels, inom BorgareStåndet, Herr Staaff, samt iuom Bonde-Ståndet Riksdagsfullmägtige Paul Hedström från W es ter-N orrian ds och Olof Nilsson från Westerbottens län, med hvilka sistnämnde motionärer flere af Bondeståndets Ledamöter förenat sig, hemställt att Rikets Ständer, för hvartdera af Wester-Norrlands, Wester- och Norrbottens län, måtte, oberoende af det utaf Kongl. Majit, för ifrågavarande ändamål äskade allmänna anslaget och med de nyssnämnde trenne länens uteslutande derifrån, bevilja, till användande af vederbörande myndigheter i laga ordning ett årligt anslag af 100.000 R:dr R:mt, att, oberäknadt de anslag Rikets Ständer kunde komma att för särskildt föreslagna vägarbeten anvisa, utgå under de trenne åren af instundande stätsreglerings-pcriod.
I likhet med hvad vid 1840 och 1841 års samt derefter följande riksdagar egt rum, anvisades af Rikets sednast församlade
Ständer för vägars anläggning och förbättrande en bestämd årlig anslagssumma, att under åfen 1858—1860 användas och utgå.
Af dessa medel, hvilka, utgörande ett sammanlagdt belopp af 450.000 R:dr R:mt, blifvit af Kongl. Majit för Särskilda vägbyggnadsföretag inom Rikets flesta län disponerade, hafva, enligt den hos Fullmägtige i Riksgäldskontoret förda anteckningsbok rörahde öäiflndö
Verk åliggande utbetalningar, under åren 1858 och 1859 blifvit utanordnado tillsammans 286,153 Ridr 82 öre Riksmynt.
I det af Styrelsen för allmänna väg- och vattenbyggnader före innevarande riksdags böljan till Kongl. Majit afgifna och till Stats-Utskottet sedermera öfverlemnade general-förslag, angående de väg- och vattenbyggnadsarbeten, för hvilka arbetsplaner blifvit tid efter annan upprättade och, jemte ansökningar om statsbidrag till utförandet, till Styrelsen ingifnc, hafva, då man icke afscr de väganläggningar, hvilka Styrelsen ansett vara af beskaffenhet att understöd med visst bestämdt belopp borde särskildt för hvarje företag afsättas, blifvit för väganläggnings- och vägförbättringsarbeten upptagna följande anslagssummor, nemligen lio. för arbeten, som, i följd af deras allmännare vigt, syntes företrädesvis förtjenta af statsbidrag Ridr Rimt 887,265 2:o. för sådana företag, hvilka väl vore nyttiga, men likväl jemförelsevis något ihindfe, än de i lista klassén uppförda arbetena, berättigade till understöd „ » 534,055 och 3:o. för företag, hvilka endast i det fall borde med statsbidrag understödjas, att öfverskott å Statens för allmänna arbeten afsedda tillgångar uppkomme, sedan lämpliga bidrag blifvit anvisade till de i lista och 2:dra klasserna upptagna arbeten . „ , 26,425 Summa Ridr Rimt 1,447,745 af hvilken summa för ifrågaställde vägarbeten inom rikets 4 nordligaste, eller Jemtlands, Wester-Norrlands, Wester- och Norrbottens län, äro uppförde följande belopp, nemligen Stats-Utskottet» Utlåtande N:o 120. i första klassen , ., R:dr.
Il:mt 210,910 i andra klassen , , t „ „ 119,05^ i tredje klassen „ 12,700, Summa R:dr Runt 312,665
Enär således det behof af allmänna rörelsens underlättande medelst för bättrade landt-kommunikationer, som utgjort grunden för beviljandet vid flere föregående riksdagar af betydliga anslagssummor för vägbyggnadsarbeten, visar sig, oaktadt redan utförde vägförbättringar, snarare ökadt än minskadt, har icke någon tvekan hos Utskottet kunnat uppstå att tillstyrka anvisande af det utaf Kongl.
Maj:t för ifrågavarande ändamål äskade belopp, som vid denna riksdag endast upptagits till 300,000 R:dr för nästkommande trenne år.
Då derjemte ovedersägligt är, att rikets, nordligaste provinser icke allenast, mer än öfrige delar af landet, besväras af svårländta och för trafiken hjnderligc transport- och farvägar, utan ock flerestädes helt och hållet sakna de för en inbördes lifligare förbindelse emellan särskilda orter högst nödige sammanbindningsvägar, har Utskottet jemväl, i anledning at ofvan omförmälde motioner, ansett sig böra föreslå Rikets Ständer, att genom anvisande af särskildt bidrag till nyssberörde olägenheters afhjclpande understödja rikets vidsträckta nordligare provinser, hvilka hittills endast i ringare mån kunnat blifva dclaktige af de förmåner i afseende på kommunikationernas förbättrande i allmänhet, sorn kommit öfrige Rikets landskaper tillgodo.
De talrika till Väg- och Yattcnbyggnads-styrelsen ingifne ansökningar om understöd för vägars anläggning och förbättrande inom norra Sverige, hvilka i Styrelsens generalförslag äro upptagna i lista klassen med en summa, som uppgår till nära en fjerdedel af beloppet för hela riket, ådagalägga såväl det stora behofvet at sådana anläggningar, sorn äfven benägenheten hos enskilde och menigheter derstädes att sjelfva bidraga till vinnande af den utveckling och förkofran, som förbättrade kommunikationer medföra.
På grund häraf får Utskottet tillstyrka och föreslå: l:o. att Rikets Ständer, för anläggning af nya samt förbättring eller omläggning af backiga eller eljest mindre goda vägar, måtte till Kongl. Maj:ts disposition anvisa ett årligt anslag å enahanda belopp, som vid sistlidne riksdag, eller 150,000 R:dr R:mt, och således för åren 1861, 1862 och 1863 tillsammans 450,000 R:dr, deraf 50,000 R:dr årligen må, utom den andel af det öfriga årsanslaget, som, efter hittills tillämpade grunder, å rikets 4 nordligaste län belöper, till vägars anläggning och förbättrande inom nämnde landskaper uteslutande användas. Genom remiss från Bonde-Ståndet har Utskottet fått emottaga en af Rilcsdagsfullmägtigen Olaus Svebilius från Gottlands län väckt motion, innefattande anmälan om behofvet för Gottlands norra Härad af ett statsbidrag å några få tusen Riksdaler till Häradets nu pågående väg-reglering. 4 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 120.
Då vid denna motion icke finnas fogade några handlingar, som närmare upplysa förhållandet med den väg-reglering, tor hvilken anslag blifvit begärdt, och då motionären icke ens uppgifvit den summa, som för det af honom förordade ändamålet skulle erfordras, hemställer Utskottet: 2:o. att denna motion af Rikets Ständer lemnäs utan afseende.
Riksdagsfullmägtigen Maja Lars Larsson från Stora Kopparbergs län har, uti en inom Bonde-Ståndet väckt motion, i anseende till bchofvet för Westerdalarna att, i likhet med öfrige delar af riket, komma i åtnjutande af förbättrade landtkommunikationer, och då innevåuarne inom denna landsbygd vöre genom torftighet och genom den här mer än annorstädes tryckande roteringen oförmögne att utan Statens mellankomst utföra dylika allmänt nyttiga företag, anhållit att, för allmänna vägarnas npphjclpande inom meranämnde landsort, måtte af Rikets Ständer anslås ett belopp af 75,000 R:dr R:mt, hvilka medel, enligt motionärens förslag, borde ställas till disposition af Konungens Befallningshafvande i Stora Kopparbergs län, som, efter vederbörliga undersökningars verkställande och förslags upprättande, skulle cga att de anslagno medlen för uppgifvet ändamål använda.
Utskottet, som hvarken af motionen bifogade eller eljest tillgänglige handlingar varit i tillfälle att inhemta närmare upplysningar rörande beskaffenheten af de vågförbättrings-arbeten, för hvilka motionären påkallat understöd af allmänna medel, anser med visshet kunna antagas att, i händelse sådana vägbvggnadsföretng inom den ofvannämnda orten skulle ifrågakomma, hvilka med afseende å deras betydenhet och angelägenhet samt svårigheten för vederbörande menigheter att dem utan Statens medverkan utföra, pröfvas förtjena att genom bidrag från det allmännas sida befordras till verkställighet, erforderlig tillgång dertill skall erhållas af den till Kongl. Maj:ts disposition för vägarbeten inom riket i allmänhet föreslagna anslagssumma; och får, i sakens närvarande skick och då Utskottet ingalunda kan förorda motionärens förslag om anvisande af medel att ställas till Läns-styrelsens förfogande för möjligen ifrågakommande vägförbättringar inom den uppgifna orten, Utskottet hemställa: 3:o. att förevarande motion icke må hos Rikets Ständer vinna afseende.
Uti tvänue särskilda inom Bonde-Ståndet väckte motioner, hafva Riksdagsfullmägtige Lars Larsson och Liss Lars Olsson från Stora Kopparbergs län föreslagit, Lars Larsson att Rikets Ständer, till bestridande af de enligt upprättadt förslag till 25,000 R:dr B:ko uppgående kostnaderna för anläggning af en väg emellan Stats-Utskottets Utlåtande N:o 120.
5 Ellinge och Utsjövalls qvarnar i Malungs socken äfvensom denna vägs förbindande med stora landsvägen i Vester-Dalorna, mätte anvisa ett statsanslag å nyssnämnda belopp; samt Liss Lars Olsson att för omläggning af landsvägen frän Bergsgården i Kopparbergs socken genom Bjursås och en del af Leksands inuti Rättviks socken, mätte ansläs erforderligt belopp, uppgående enligt upprättadt förslag till 54,641 R.-dr 46 sk. 9 r:st B:ko.
Enär hvarken de angående berörde arbetsföretag upprättade och till Utskottet aflemnade kostnadsförslag blifvit af Styrelsen för Allmänna väg- och vattenbyggnader granskade, eller vederbörande myndigheter afgifvit yttrande öfver dessa arbetens vigt och angelägenhet i förhållande till andra arbeten af samma slag, finner Utskottet sig icke kunna annat än tillstyrka 4:o att de af ofvanbemälde motionärer gjorde framställningar icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
I sammanhang med pröfningen af de under innevarande
Riksdag väckta frågor rörande vägars anläggande och förbättring, har Utskottet till behandling förchaft en af Riksdags-fullmäktigen Olof Persson från Gefleborgs län inom BondeStåndct väckt motion, deruti Riksdags-fullmägtige Per Eriksson och Erik Ersson från samma län samt Per Persson från Wermlands län instämt, angående befrielse för provinsen Helsingland från underhållsskyldigheten af 2:ne vägar emellan nämnde landskap, å ena, samt provinserna Jemtland och Herjeådalen, å andra sidan.
Efter erinran, hurusom i äldre tider, då vägar anlades emellan de vidt åtskiljda, vidsträckta och glest bebodda landskapen Helsingland, Herjeådalen och Jemtland, sådant skett hufvudsakligast för att bereda tillfälle till transport af krigsfolk och krigsmaterialier under ofredstider, hvadan desse, öfver oafvittrade marker gående vägar, såsom varande af annan beskaffenhet och anlagda egentligen för mera allmänna ändamål, än andra genom socknarna och den bebyggda delen af landet sig sträckande allmänna landsvägarna, ansåges icke kunna till underhåll åläggas de socknar, inom hvilkas område de voro belägna, har motionären vidare anfört att, sedan 2:ne dylika vägar blifvit anlagda, den ena, 31 mil, gående ifrån Jemtland, och den andra, 2? mil, kommande ifrån Herjeådalen, sammanträffande 5 mil vester om Kårböle by i Ferila socken af vestra Helsingland, så hade underhålls-skyldigheten deraf, genom Kongl.
Maj:ts Befallningshafvandos i Gefleborgs län resolution den 13 Augusti 1751, blifvit ålagd hela provinsen Helsingland, som till följd deraf måst fortfarande efter hemmantal bekosta underhållet af omförmälde vägsträckor, tillsammans utgörande 6 mil, ehuru provinsen, i anseende till dess vidsträckthet, dessutom vore med väghållning ganska hårdt besvärad.