Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Lag, föranläts jag i detta mål yrka den tillämpning af 1 Cap. 12 § RättegångsBalken, i dess mildare syftning, som RiksRätten pröfvade rättvist till graden bestämma.
Till bemötande af detta slutpåstående, som Svaranderne delgafs, åberopades hufvudsakligen hvad i deras förra skrift var anfördt, för att ådagalägga, att det klander emot deras rådgifvande åtgärd, som först ConstitutionsUtskottets pluralitet och sedan jag velat grunda på ^5 § Riksdagsordningen, icke kunde vara lämpligt på Konungens rätt att under Riksdagens lopp till Rikets Ständer aflåta Propositioner i hvad ämne som helst; hvarförutan Svaranderne anförde och sökte visa, dels att, enligt 66 § RegeringsFormen, som förmår, att Rikets Credit skall vårdas och bibehållas, icke Rikets Ständer allena ägde beslutande rätt i fråga om låns upptagande, utan att bägge Statsmakternas samverkan vore af nöden, och att, då, såsom i förevarande fall skett, öfvertygelsen om lånets behöflighet vid ett sednare Riksmöte förändrats, den upphäfvande åtgärden måste grundas på samma enstämmighet, som den beslutande, dels ock att, då Ansvarighetslagen föranledde tillämpning af de i Allmänna Lagen förekommande straffbestämmelser endast i de fall, att någon lidit skada till lif, ära eller personlig frihet, utan att vara lagligen förvunnen och dömd, eller förlorat gods, löst eller fast, utan laga ransakning och dom, eller om någons frid varit i hans hus störd, eller någon feån ort till annan förvisad, men ingen af dessa händelser kunde anses hafva, genom åtalade åtgärden, inträffat, det af mig åberopade lagrum, 1 Cap. 12 § RättegångsBalken, följaktligen (
I« ) icke kunde tillämpas å den emot Svaranderne angifna förmenta felaktighet, för hvilken ej heller uti Ansvarighetslagen, som i fråga om Svarandemes åtgärder i egenskap af Ledamöter af Konungens StatsRåd ensamt vore tillämplig, någon straffbestämmelse funnes utsatt.
Då saken i detta skick öfverlemnades till RiksRättens pröfning, blef, efter föregången öfverläggning och fattadt beslut, RiksRättens
Dom den 17 Januari 18 35 för parter ne afkunnad, af följande innehåll:
Som, jemlikt 27 §. 2 morn.
Riksdagsordningen, Konungen äger, att under Riksdagens lopp till Rikets Ständer aflåta de propositioner rörande Grundlagars, eller öfriga Lagars och Ekonomiska Förfatlningars stiftande eller förändring, jemte andra mål, dem Konungen vill Ständerna meddela; Och stadgandet i 75 § samma Grundlag, att, om två Stånd stadna emot två, frågan bör förfalla, utan att vid den Riksdagen kunna ånyo väckas eller upptagas, icke bestämdt uttrycker, att Konungens förenämnde höga rätt till propositioners afgifvande blifvit genom sistberörde § inskränkt; alltså och då, enligt 83 § RegeringsFormen, Grundlagarna skola i hvarje serskildt fall efter ordalydelsen tillämpas, profvar RiksRätten rättvist förklara, det laga anledning till anställande af ifrågavarande åtal icke förekommit; i följd hvaraf Justitiae-Ombudsmannens emot ofvanbemälde Herrar Ledamöter af Konungens StatsRåd samt
Föredraganden gjorda ansvarspåstående till alla delar ogillas.
TJtom det åtal, som, på sätt den af min Företrädare i Embetet, fotår i83r, afgifna berättelse, pag. 24—4° innehåller, hos Kongl. Maj:ts och Rikets Svea HofRätt blifvit af AdvocatFiscalsEmhetet derstädes, enligt Ju ' stitiae-Ombudsmannens remiss, jemte AdvocatFiscalen i Rikets Ständers Rank, an - ( 11 ) anstäldt emot ej mindre förre Kamereraren vid det under Banken lydande LäneContor i Malmö, Eric Petter Lindstedt, för tillgrepp af honom anförtrodda, dels LåneContoret och dels enskilda personer tillhöriga medel samt förfalskning eller förstöring af förda böcker, med dertill hörande handlingar, än äfven Bankens vid LåneContoi’et begagnade Ombud, BancoCasseuren Jacob August Björkman, för fel och försummelse i utofningen af dess förstnämnda befattning, samt för delaktighet i Lindstedts brottslighet, hade Justitiae-Ombudsmannen, i anledning af Herrar BancoFullmägtiges, under åberopande af 5 § i Ånsvarighets-lagarne för de af Rikets Ständer förordnade Directeurer vid Discont-Contoren i Götheborg och Malmö af den 8 April 1824 och den 12 Mars i83o, skriftligen gjorde anmälan, att BancoFullmägtige, på grund af Bankens Advocat-Fiscals-Embetes Memorial den 9 September, den 3 och i5 November samt den 16
December i83o, ansett sådant underlåtande och afvikande från 1828 års Reglemente och de af BancoFullmägtige den 29 Januari 1824 utfärdade föreskrifter för nämnde LäneContor vara upptäckta, att åtal derå borde följa emot dåvarande och förre Directeurerne vid Malmö LäneContor, sedermera aflidne Herr Öfversten och Riddaren af Kongl. SvärdsOrden Gustaf af Callerholm, Herr Kongl. HofPredikanten, Prosten och Kyrkoherden, Doctor Petter Gullander, Herr Borgmästaren och Rådmannen Jöns Kjellander samt förre Riksdagsmännen Nils Månssons i Skumparp och Anders Nilsson i Tottarp, af hvilka de fyra förstnämnde, såsom ordinarie Ledamöter, och Anders Nilsson, såsom Suppleant, deltagit i Directionen af Malmö LäneContor under den tid, förre Kamereraren Lindstedt begått de emot honom åtalade tillgrepp af medel, hörande till LåneContorets förvaltning, uti skrifvelse den 18 Maj 1831, anmodat AdvocatFiscalsEmbetet vid förrbemälde Kongl. HofRätt, att i de Directionen till last lagda omständigheter, att hafva dels underlåtit iakttaga Reglementets föreskrift, angående Directionens tillsyn öfver Lindstedts tjensteutöfning, och dels afvikit ifrån Bancofullmägtiges förordnande ' 3 ( i» ) om alla liqvidmedels uppräknande inför
Directionen, anställa och utföra den ansvars- och ersättningstalan, sorn, med afseende å de decharger, hvilka, efter revisioner af räkenskaperna och förvaltningen vid LåneContoret i Malmö år 1828 och de föregångna åren, blifvit
Directionen meddelade, då mera kunde vara lagligen öppten; hvilken talan likväl, enligt Justitice-Oinbudsmannens serskildt gifna föreskrift, icke blifvit gjord anhängig förr, än Kongl. HofRätten sig yttrat i anledning af det emot Lindstedt och Björkman förut anställda åtal.
Sedan uti sistnämnda mål, såsom förr åberopade EmbetsBerättelse vidare utvisar, Kongl.
HofRätten, genom Utslag den 12 Juli i83r, jemte det Lindstedt blifvit för hvad emot honom förekommit till ansvar fälld, beträffande BancoCasseuren Björkman förklarat, att då, i följd af JustitiasOmbudsmannens sednare, AdvocalFiscalsEmbetet i Kongl. HofRätten gifna uppdrag, tilltal mot de af Rikets Ständer valde Ledamöter i Directionen för Låne-Contorets förvaltning komrne att äga rum,, Kongl..
HofRätten, enär bemälde, af Rikets Ständer förordnacle Directeurer,. jemte-BancoCasseuren; Björkman, gemensamt utgjort den Direction,. sorn; haft sig uppdragen LåneCöntorets förvaltning, ansett sig lagligen icke böra, utan i sammanhang, pröfva, i hvad nion de, livar för sig eller tillhopa, måtte hafva felat eller underlåtit den Directionen åliggande tillsyn och vård, i afseende på Contorets förvaltning och uppsigt öfver, tjenstemännen, derstädes; samt förthy funnit sig icke böra tilltalet emot
Björkman för det dåvarande i vidsträcktare måtto till pröfning upptaga,, än hvad anginge angifvelsen, att han skulle vara delaktig i Lindstedts brottslighet, i hvilken, del af målet Kongl. HofRätten väl ansett bindande liknelser och omständigheter, att Björkman haft kännedom 0111 Lindstedts försnillnings-åtgärder och förfalskningsbrott, och hulpit sådant att dölja, hafva emot Björkman förekommit, men, enär desamma icke, emot Björkmans beständiga nekande till brottslighet, utgjorde laga bevis, funnit honom, såsom icke lagligen förvunnen om delaktighet i eller medvetande af Lindstedts brott, ej eller kunna till ( '9 ) ansvar derföre fällas; så har vidare, angående detta mål, i anledning af å svarandesidan förd underdånig klagan, Kongl. Maj:t, efter hvad det med Dess Högsta Domstol beslutade Utslag af den 4 Februari i832 visar, gillat Kongl. HofRättens Utslag i hvad det Lindstedt rörde, och vidkommande Björkman ansett skäl ej hafva förekommit till ändring i det slut, hvaruti Kongl.
HofRälten i afseende å honom stadnat; dock skulle, i händelse Björkman blefve serskildt tilltalad, för att hafva, i uppgifven egenskap af Ledamot utaf LåneContorets
Direction eller såsom Bankens Tjensteman, felaktigt sig förhållit, på pröfningen af en sådan talan ankomma, huruvida och i hvad måtto de i målet emot
Björkman anförda omständigheter dervid kunde honom lill last läggas.
Till följd af Justitiae-Ombudsmannens ofvanomförmälda förordnande har, under tiden, hos Kongl.
Tiof Rätten AdvocatFiscalsEmbetet, dels serskildt, dels i visse .delar gemensamt med BancoFiscalen, enligt Hei’rar BancoFullmägtiges föreskrift, väckt talan emot Öfversten af Callerholm, Kongl.
IJofPredikanten och Prosten, Doctor Gullander, Borgmästaren och Rådmannen Kjellander, samt förre Riksdagsmännen Nils Månsson i Skumparp och Anders Nilsson i Tottarp, de fyra förstnämnde, såsom af Rikets Ständer förordnade Ledamöter i Directionen af LåneContoret i Malmö, och Anders Nilsson, i egenskap af Suppleant för Ledamot i samma Direction, äfvensom emot Bankens förra Ombud vid LåneContoret, BancoCasseuren Björkman, med påstående .om ansvar ,och ersättningsskyldighet, för det de skola, Björkman af,egennyttiga afsigter, men de .öfriga .af försummelse, vid förvaltningen af nämnda LåneContor förhållit sig felaktigt i så måtto, som de, under den tid Contorets förre Kamererare, Fältkamereraren Lindstedt varit derstädes tjenstgörande samt tillgripit medel, sorn han derstädes fått om händer, underlåtit att hafva tillsyn å Lindstedts ,tj|ensteutöfning och jemväl eljest afvikit från erhållna föreskrifter, samt Björkman serskildt, för det han skall af Lindstedt tagit penningelån; uti hvilket mål, 3* ( 30 ) efter föregången undersökning vid RådstufvuRätten i Malmö, och sedan hos Kongl. HofRätten, AdvocatFiscalsEmbetet, tillika med BancoFiscalen afgifvit påståenden, samt ÖfversLen af Callerholms sterbhusdelägare, jemte öfrige under tilltal ställde personer sig förklarat, Kongl.
HofRätten, genom Utslag den 17 December 1833 sig utlåtit: så vidt åtalet anginge Öfversten af Callerholm samt den i sammanhang dermed emot hans sterbhusdelägare yrkade ersättningsskyldighet; att Kongl. HofRätten, vid det förhållande, att han aflidit förr, än detta åtal blifvit hos Kongl. HofRätten af AdvocatFiscalsEmbetet anstäldt, ansåge någon pröfning af hans ansvarighet för förvaltningen af LåneContoret i Malmö lagligen icke äga rum; såsom följd hvaraf, och då, i afseende å den emot Öfverstens sterbhusdelägare förda ersättningstalan dessutom förekomme, att, på sätt Kongl.
HofRättens öfver Skåne och Blekinge den i/f Juni i833, efter årsstämning å hans samtlige Borgenärer, gifna Dom utvisade, denna ersättningsfråga icke efter årsstamningen blifvit anmäld, fastän detta mål då redan varit anhängiggjordt, och LåneContoret i Malmö bevakat annan fordran, bemälde Öfverstes sterbhusdelägare ej eller kunde någon ersättningsskyldighet ådömas; äfvensom, vidkommande åtalet för öfrigt och dervid till en början den å Svarandernes sida väckta fråga, huruvida Directionen ägde att tillgodonjuta de decharger, som för förvaltningen af LåneContoret i Malmö intill slutet af år 1828 blifvit
Directionen meddelade, Kongl. HofRätten, enär i detta mål anklagelse skett, icke för något brott, utan allenast för felaktigt och försumligt förhållande vid styrelsen af DiscontContoret, funné samma decharger böra lända till befrielse från åtalet, så vidt det rörde Contorets förvaltning intill 1829 års början; hvarföre ock förre Riksdagsfullmägtige Nils Månsson i Skumparp och Anders Nilsson i Tottarp, hvilka, enligt hvad styrkt vo-' re, i October månad 1828 lemnat deras befattningar inom LåneContorets
Direction och sedermera icke i samma Verks förvaltning deltagit, från all delaktighet i målet frikändes, samt den emot Directionens öfriga Ledamöter anställda talan icke i vidsträcktare måtto kunde till pröfning förekom - ( 21 ) ma, än i hvad den anginge LåneContorets förvaltning efter 1828 års slut.
Beträffande således, i afseende härå, först Prosten Doctor Gullander och Borgmästaren Kjellander; så vore emot dem bland annat anmärkt, att de, jemte öfriga Ledamöter i Directionen af LåneContoret i Malmö, dels åsidosatt nödig vård om LåneContorets
Gassa och der förvarade handlingar, så att förre Kamereraren Lindstedt kunnat få tillfälle, att, af Directionen obemärkt, uttaga och till Låntagare återställa länereversal, utan att de medel, som för inlösen deraf kommit Lindstedt tillhanda, äro vordne till LåneContoret erlagda, dels ock försummat tillse, att Concept till de skrifvelser och CassaräkningsUtdrag, som månadtligen bordt från LåneContoret insändas till Rikets Ständers Fullmägtige i Banken, blifvit författade, samt dylika CassaboksUtdrag vederbörligen afsända; men emedan uti det vid Riksdagen år 1823 fastställda Reglemente för DiscontConloren i Götheborg och Malmö funnes föreskrifvet, uti 6 §, att Bankens Ombud vid samma Contor skulle besörja brefvexlingen emellan Directionerne och BankoFullmägtige, i öfverensstämmelse med Directionernes beslut, samt i 7 och 23 §§, att LåneContorens Cassör, jemte alla hypotliequer och lånehandlingar, borde förvaras å serskildt ställe under trenne lås, hvartill en af Direcleurerne, Bankens Ombud och Kamereraren hafva hvar sin nyckel; och utredt vöre, att hvarken Prosten Doctor Gullander eller Borgmästaren Kjellander, under deras tjenstgöring inom Directionen af LåneContoret i Malmö, någonsin innehaft, såsom Directeur, nämnda befattning vid vården af Contorets Cassa och handlingar; ansåge Kongl. HofRätten, hvad i berörde hänseende blifvit emot
Directionens förvaltning anmärkt icke kunna bemälde dess Ledamöter tillräknas; hvaremot och som Doctor Gullander och Borgmästaren Kjellander till last låge, att de, såsom Ledamöter i nämnde Verks Direction efter 1828 års slut, och så länge FältKamereraren Lindstedt innehaft Kamereraretjensten derstädes, icke allenast i den, enligt 20 § af i8a3 års Reglemente, Directionen samfäldt åliggande tillsyn å räkenskapernas ordentliga förande och Kamereraren Lindstedts tjensteutöfning för öfrigt varit efterlåtne, så att de ( 23 ) hvarken viel låneärendernas föredragning inför
Directionen å de dervid begagnade listor gjort någon anteckning till controllerande af samma, såsom rättelse för redovisningen af Discontrörelsen nödiga, listor, hvilka, vid påföljde sessionsdagar, genom uppsuramering skolat jemföras med det under tiden författade förslag öfver Cassans ställning och de till lånerörelsen hörande verificationer, eller vid sistnämnda tillfälle granskat föredragningslistorna vidare, än i afseende å beloppet af de derutinnan lUtförda slutsummor, ej eller sedermera, medelst genomseende af CassaBöcker och öfriga räkenskaper, gjort sig förvissade, huru dermed sig förhållit, utan äfven, emot den i LåneContorets, af BankoFullmägtige den 29 Januari 1824 fastställda, arbetsordning gifna bestämda föreskrift, att de till Contoret influtna liquidmedel borde, vid Directionens allmänna sammanträden i hvarje vecka, Directionen föreläggas, öfversett dermed, att berörde medel icke vid dessa sammankomster blifvit inför
Directionen uppvista och räknade, utan först å sednare dagar, då den Directeur, som innehaft nyckeln till Cassahvalfvet samt BankoOmbudet och Kamereraren sammanträdt, :af denne sistnämnde aflemnade och i Gassan förvarade; hvilket allt, i förening med de flere, bär ofvan anmärkta, omständigheter, beredt möjlighet för förre Kamereraren Lindstedt, att, på sätt som skedt, undansnilla och för egen räkning använda dels LåneContorets och dels enskilde personers penningar, som han derstädes fått om händer, samt att till fördöljande af detta vingleri, hvarigenom slutligen i LåneContorets Cassa uppkommit en brist af Ett Tusen Åttahundra Fyratio Riksdaler Banko,,och flera enskilda personer gått i mistning af penningar till sammanräknadt betydligt belopp, efter godtycke förändra och jemväl omskrifva de .vid låneärendernes föredragning nyttjade listor, i öfverensstämmelse dermed likaledes falskeligen ändra så väl Lånebok och Låneboks-Extract, som öfriga räkenskaper och handlingar, hvilka dermed ägt sammanhang och tjenat till controll, samt slutligen förfalska och vid LåneContorets verificationer för en sednare tiel bilägga dylika, som tillhört förut afslutade räkenskaper; alltså funne Kongl. HofRät - ( 23 ) ten, (let Prosten Doctor Gullander och Borgmästaren Kjellander gjort sig skyldige till försummelse vid utöfningen af deras befattningar, såsom Directcurer vid LåneContoret i Malmö; och pröfvade, i förmågo af i § i AnsvarighetsLagen den 8 April 1824, rättvist förklara, det Doctor Gullander och Borgmästaren Kjellander skulle från samma
Directeursbefatlningar skiljas.
— Vidkommande dernäst Casseuren Björkman, den der, enligt hvad genom Kongl.
HofRättens ofvanberörde den 12 Julii 1S31 gifna och af Kongl. Majit i Nåder fastställda Utslag, tillförene blifvit yttradt, i egenskap af Bankens Ombud vid LåneContoret i Malmö varit att anse såsom Ledamot i Directionen af samma Verk; så ehuru det, enligt 6 § i 1823 års Reglemente, jemförd med den antagna.
Arbetsordningen för LåneContoret, tillhört Björkman, såsom Bankens Ombud, att inför Directionen föredraga låneärenderna och i sådant ändamål granska^ de ingifna; lånehandlingarne, äfvensom att besörja brefvexlingen med BankoFullmägtige; likväl och emedan nämnde Reglemente och Arbetsordning icke innefattade något stadgande 0111 skyldighet för Bankens Ombud att, vid låneärendernas föredragning, tillika granska ränteberäkningarne-, eller att författa- concept till de skrivelser, hvilka, med åtföljande Rapporter och CassaräkningsUtdrag, hvarje vecka och månad skulle till Banken insändas; funne Kongl.
HofRätten, det Casseuren Björkmans underlåtenhet häraf icke kunde honom till last föras; likasom, då, i afseende- å dem emot Björkman anmärkta omständighet, att han med en låntagare- träffat aftal, att vid omsättningar och inbetalning af det honom i LåneContoret beviljade lån å Två Tusen Femhundra Riksdaler, honom med penningar understödja, upplyst vore, att
Björkman icke ställt sig i ansvarighet för samma lån, hvilket varit upptaget i låntagarens eget namn och, efter hvad undersökningsprotocollet omförmälte, försedt med annan persons borgen, såsom ock att Fältkamereraren Lindstedt, men icke Casseuren Björkman, då lånet söktes, tecknat sig såsom ansvarig för reversalets riktighet och lånebeloppet utquitterat, Casseuren Björkman icke kunde, genom berörde åtalade åtgärder, anses hafva öfver - ( 24 ) trädt det i 11 § af i8a3 års Reglemente stadgade förbud för Bankens Ombud, att skuldsätta sig lios
DiscontContoren, genom egna lån eller andra förbindelser till betalningsansvar, och att för Lånsökande vara Commissionair; men alldenstund Casseuren Björkman, såsom Bankens Omhud och i denna egenskap Ledamot af Directionen utaf LåneContoret i Malmö efter 1828 års utgång, vid tillsynen å räkenskapernas ordentliga förande och förre Kamereraren Lindstedts förhållande i tjensten, gjort sig skyldig till enahanda fel och försummelser, som emot de tvenne förrbemälde af Rikets Ständer utsedde
Directeurer af samma Verk, Prosten Doctor Gullander och Borgmästaren Kjellander, här förut blifvit anmärkta, samt likaledes låtit bero vid, och utan anmärkning tjena till efterrättelse, Directionens från Arbetsordningens föreskrift afvikande beslut, om sättet för redovisningen af de hvarje vecka till LåneContoret influtna liquidmedel; och derförutan emot Björkman serskildt förekommit, att han, som i egenskap af Bankens Ombud deltagit i vården af LåneContorets Cassa och handlingar, dervid förfarit så försumligt, att Lindstedt, såsom ofvanberördt vore, kunnat i LåneContoret ölofligen åtkomma och till Låntagare utlemna LåneReversal, utan att godtgöra Contoret de medel, som för infriande deraf blifvit honom tillställda: att Björkman, emot Arbetsordningens föreskrift och hans åliggande såsom Bankens Ombud, underlåtit tillse, det CassaräkningsUtdrag för flera månader åren 1829 och i83o blifvit till BankoFullmägtige afsända; samt att Björkman, fastän han i nyssnämnda egenskap af Bankens Ombud, varit förre Kamereraren Lindstedts förman, ändock under flera års tid af honom emottagit betydliga låneförsträckningar; fördenskull och enär, vid jemförelse af Casseuren Björkmans berörde, högst vårdslösa och försumliga utöfning af hans befattning såsom Bankens Ombud inom LåneContorets Direction, jemte det förhållande, hvari han, i afseende på sina hos Lindstedt tagna försträckningar, serskildt stått till denne sistnämnde, samt de flere vid undersökningen emot Björkman inlupna bindande liknelser, att hafva varit ( 25 ) varit delaktig i Lindstedts brottsliga föreliafvanden, det måste för fast antagas, att Björkman, ehuru han icke kunnat i sistberörde omständighet sakfällas, likväl af väld eller för egen nytta öfversett med de flere afvikelserna från LåneContorets Arbetsordning och Reglemente, samt åsidosatt tillsyn på Lindstedts tjensteutöfning, derigenom ej mindre LåneContoret än äfven flere enskilde personer, såsom nämndt är, förlorat medel till betydligt belopp, som Lindstedt tillgripit och förskingrat, funne Kongl.
HofRätten, jemlikt 2 § i ofvanåberopade AnsvariglietsLag samt 20 punkten af Kongl.
Förklaringen den a3 October 1807, jemförd med Kongl. Förordningen den si Martii 1735, det Björkman, hvars befattning såsom Bankens Ombud vid LåneContoret i Malmö, i följd af BancoFullmägtiges beslut, redan upphört, skulle, för sitt derutinnan ådagalagde försumliga och egennyttiga förhållande, samt för det han under tiden tagit lån af en underhafvande uppbördsman och redogörare, vara ovärdig så väl Rikets Ständers, som ock annat allmänt medborgerligt förtroende, samt mista sin i Rikets Ständers Bank innehafvande Casseurstjenst.
Och ålåge det dessutom, till följd af stadgandet uti ofta åberopade AnsvarighetsLag, Prosten Doctor Gullander, Borgmästaren Kjellander och Björkman, vid bristande tillgång hos Lindstedt, till gäldande af de honom, genom Kongl.
HofRättens förra Utslag i målet, ådömda skadeersättningar, att gemensamt, eller hvilkendera bäst gitte, godtgöra LåneContoret icke allenast de af Lindstedt tillgripna Etttusen Åttahundra Fyratio Riksdaler Banco, med Sex af hundrade i ränta, utan äfven hvad LåneContoret må kunna i laga ordning varda kändt skyldigt, att till en eller flere af dess Låntagare utgifva, såsom ersättning
Tor medel dem tillhöriga, som Lindstedt, efter 1828 års slut, i LåneContoret åtkommit och förskingrat; deremot Kongl. HofRätten, vid det förhållande, att Björkman icke kunnat fällas för delaktighet i Lindstedts förbrytelser, hvarom undersökning skett inför RådslufvuRättcn i Malmö, ansåge honom ej kunna förpligtas, att deltaga i ersättningar ne till Kongl. Maj:t och Kro 4 - ( 26 ) nan samt Rikets Ständers Bank, för de genom samma undersökning förorsakade utgifter.
Efter häröfver hos Kongl. Maj:t ej mindre af Prosten Doctor Gullander och Borgmästaren Kjellander, än äfven af Casseuren Björkman anförda underdåniga besvär, öfver hvilka vederbörande sig förklarat och Kongl. HofRätten med infordradt utlåtande inkommit, är Kongl.
Maj:ts Utslag med Dess Högsta Domstol beslutadt och den 19 sistlidne April meddeladt, af innehåll, det Kongl. Maj:t funne, att Casseuren Björkmans undei’dåniga klagan icke kunde föranleda till någon ändring i HofRättens Utslag; äfvensom Kongl. Maj:t ansåge skäl icke vara anfördt, som kunde verka ändring i sistnämnda Utslag, så vidt derigenom blifvit förordnadt, att Prosten Doctor Gullander och Borgmästaren Kjellander, i anseende till försummelse vid utöfningen af deras Directeursbefattningar vid LåneContoret, skulle från dessa befattningar skiljas.