Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
IV:o 4.9. boerne, då de nyare beslå nit nylljamlcrätten endast till skoglöse; att 1647 års Skogsordning, hvarmed den af år 16O4 instämde, inuehölle i 4 §•'
Ländernes jIUmenningar, såsom de till Landzens inbyggjares tarf}' och godo, liro fordom af vittrade och förordnade; alltså stånds de till Landzens innebyggjares, af högre och lägre sländz huustarj}, till att nyttja med fääbeti, fiskjande, timber och vedbrand, men icke till att förderfva och utödha ; med/i samme rätt tillstå lierads Allmenjiingarne sijne Heradsboer och Sockne-All. menningarne sijne interesserade Sockneinbyggjare att nyttja och njuta till /musta rf ven, men icke att förödha och förderfva för androm eller efterkommande.
Nyttjande-rätten vore således bestämd af inbyggarnes liuslarf; alt härmed instämde 16 § af Adliga Privilegierna, deri det heter, alt Adeln egde att nyttja A11- inänningarne till deras nödtorft efter 1G64 års Skogsordning; alt års Skogsord ning innefattade samma ord, sorn de nyss citerade Förfaltn ingarne, med tillägg, att alla, som i Allmänningai-nes nyttjande delaktige äro, måga hafva deras fä gängande klöf om klöf, och i 7lde punkten, all begärd utsyning ej bör beviljas, om tillgång finnes på sökandens hemmans-egor, och att.
Bcsv. o. O re.
Vtsk. Uti.
N.o 49•
11 vid utsynings-beviljandet, bör, å ena sidan, betraktas Allmänningarnes tillstånd, och till räcklighet, och, å den andra, hvars och ens tarf, som hjelp derifrån söker, så att de, hvilka skoglöse äro, måga den framför andra njuta; att första tillåtelsen till Sockne-Allmänningarnes delning, hvilken stadgades i Resolutionen på Adelns besvär den 12 Julii iTÖi, icke bestämmer, att alla Socknemännen dervid skola vara med; att en bestämd förklaring öfver dessa Förfallningars olika mening borde beni tas från Allmänna Lagens stadgande» i 1G Cap. 1 § Byggninga-Balken, som lyder sålunda; ”Lands Allmänning måge the nyttja, som ”inom Länet bygga och bo; Härads- eller ”Sockne-Allmänning the, som i Häradet el”ler Socknen äro; Ther måge the, som ej ”hafva sådant, på egne egor njuta muhlbele, ”timmer, ved, gärdsel, löf, näfver, torf, bast ”och annat som ther finnes lill egen nödtorft, men ej något theraf till annan uppfläta eller sälja.”
Att allmänna Lagens stadgande, äfvensom Skogsordningen i 1 §:n, utvisade blott den allmänna bestämmelsen af dessa Allmänningar, att de icke äro Kronans och för dess behof afsatte, utan Länets, Häradets eller Socknens tillhörighet, sorn icke finge begagnas af dem, som bo utom Länet, Häradet eller Socknen, och att af denna nyttjande-rätt äfven bor - »a Lag- samt Allm.
N.-o 49- de följa egande - rätten; hvarjemte Herr Danckwardtj för sin del, antagit, att
All - männingarne blifvit afsatte för de hemmans räkning, som ej i sammanhang med sina inegor kunde erhålla skog och betesmark.
Billigheten och nyttan af den delningsgrund Utskotten föreslagit beslriddes, såsom åsyftande förmoner åt hemmans-egare, som deraf aldrig varit i åtnjutande, på bekostnad af deras rätt, som opåtaldt deraf Varit i besittning.
De fall voro för få, då ett skogegande hemman kunde inträda i rättigheten till utsynings erhållande, att några ersättnings-anspråk ur denna rätt ej kunde härledas.
I afseende på Sockne-Allmänningarnes delning hade Författningarne ej bestämdt sagt annat, än att de må Socknemännen emellan lagligen fördelas, hvaraf ej följde, att de borde delas på alla hemman i Socknen, och att, om delta förhållande oftast egt rum, sådant bärrört deraf, att deras närbelägenhet till samtlige hemmanens områden vållat, att de vanligen blifvit samfäldt begagnade; att förhållandet vore motsatt med de större sanifälligheterne; att för öfrigt Allmänningar finnas, deri blott några Socknar hafva del genom domar och resolutioner, men att genom Utskottens förslag skulle en ny rätt uppkomma för sådana Socknar, sorn lagligen varit uteslutne.
Herr Danckwardt har derjemte, Lag- wint Allm.
N. o /fQ. i3 i afseende på nyttan och billigheten af det förslag, som Utskotten framställt, under upprepande af de skäl, som af Kongl. Kammar-Collegium, emot en sådan åtgärd, blifvit anförde, och hvilka uti Utskottens förra Betänkande blifvit upptagne, yttrat sin tanka vara den, att Utskottens förslag egentligen åsyftade att, på en indirect väg, förekomma all delning, hvilken också lill den grad derigenom skulle försvåras, alt den troligen aldrig skulle komma till stånd, såvida detta förslag antages.
Herr Danckwardt har sålunda yrkat afslag å Utskottens framställning samt bifall till Kongl.
Kammar-Collegii förslag, med det tillägg, att det må bero på Kongl. Majus pröfning att deri göra den jemkning, hvartill ett eller annat serskildt förhållande kunde föranleda.
Inom det Vällofl. Borgare-Ståndet af Herr Richert, som ansett allmänna Lagen för detta fall i 16 Cap. i § ByggningaBalken hafva bestämt delningsgrunden, samt derjemte uppgifvit, att, då Sockne-Allmänningar blifvit skiftade i Skaraborgs Län, hade skogegande hemmans skogstiligång blifvit afräknad, och mångå, som tillhört ett annat skogs-lag, derifrån blifvit uteslutne.
Herr Santesson har, utan att bestrida Utskottens förslag, dock yrkat den var - i4 ^ag- ja/nt Allm. ZfetJ). o. Otc.
N:o 49- samhet vid delningsgrundens bestämmande, alt, då en Socken utbryter dess lott, ej någon mätte devi deltaga tvänne gånger; Af Herr Falkman, som hufvudsakligen, på grund af i6S3 års Förordning, sökt bevisa, att Härads-Allmänningarne vore Krono; hvarjemte Herr Falkman ansett, att dessa skogars framtida gagnelighet bäst befrämjades , om de förblefvo under allmän vård, och förvaltades efter vetenskapliga grunder, hvartill kostnaden borde ersättas genom en billig afgift å ntsyningen; Af Herr Noreus, som hufvudsakligen yttrat samma åsigt som Herrar Danckwardt och Richert, med det tillägg, i anledning af Herr Falkmans framställning, att Iian bestred all återgång från det system för Rikets skogshushållning, som Rikets Ständer vid sista Riksdagen antagit.
Inom Hedervärda Bonde-Ståndet, af Anders Danielsson, som, utvecklande enahanda åsigter med Herr Danckwardt, ansett Utskottens förslag olagligt förnärmande en mängd behöfvande hemmans-egares lagliga rätt och motverkande möjligheten af dessa skogars delning, hvilkas bibehållande skulle medföra behofvet af en kostsam och talrik skogsbetjening med Öfveroch Under-styrelse.
Med Anders Daniels - lag- samt Allm. Besv. o. Oec. Utsk.
N.o 49• > 5 son hafva instämt Nils Strindlund, Casper Wijkman med flere Ledamöter af det Hedervärda Ståndet, under yrkande, att Jägeri-betjeningen borde afskalfas.
Härförutan hafva åtskilliga talare anmärkt en felaktighet, som i Utskottens förra Utlåtande influtit vid citationen af 4 § 1 1647 års Skogsordning; i anledning hvaraf Utskotten, innan de ingå i någon ytterligare pröfning af frågan, böra angifva, att den anmärkta §:n influtit, sådan den finnes tryckt i Brumrners samling af Kongl. Förordningar, rörande Skogarne; att olikhet emellan serskilda aftryck af Författningen verkligen eger rum, och då detta misstag nu blifvit rättadt genom nämnde §:s införande i sin helhet, sådan den i originaldocumentet i Riks-Archivet finnes förvarad, torde de i det efterföljande få tillfälle att ådagalägga, att anmärkningen ej varit af beskaffenhet att beij dligt inverka på frågan.
Hvad sålunda erinradt blifvit, hafva TJtskotten noggrannt öfvervägat, och då det vore mindre upplysande att ingå i en speciel vederläggning af hvarje serskild anmärkning, anse Utskotten sig fast hellre böra företaga en ny utredning af frågan, hvarförutan likväl erinras bör, alt der, på sätt Herr Danckwardt yttrat, genom Ingakraft vuu - i6 Lag- sämt Allm.
Ull. N.-o 49- na Doniar eller Resolutioner iir vordet bestämdt, att blott några socknar hafva del i vissa allmänningar, måste vid delningen deraf dessa Dornar och Resolutioner tjena lill ofelbar efterrättelse, och att följaktligen någon ny rätt, genom antagandet af Utskottens förslag, ingalunda kan, utan uppenbar misstydning af detsamma, uppkomma för sådana socknar, som lagligen varit uteslutne.
BeträlFande sålunda först de skoglösa hemmansegarnes företrädesrätt att njuta utsyning från allmänningarne, så har den af Utskotten aldrig blifvit ifrågaställd, så länge dessa skogar fortfara att uppfylla sin ursprungliga bestämmelse, att vara ett under det allmännas uppsigt afsatt förråd till samfällighetens bästa nytta, hvilket, såsom otillräckligt att uppfylla alla behof, endast kan och bör anlitas för att afhjelpa de nödvändigaste.
I detta afseende äro allmänna Lagens stadganden i 16 Cap. 1 § ByggningaEalken och Skogsordningen klara och obestridliga.
Väl hafva Utskotten, oaktadt den af Herr Danckwardt försökta tolkning af 1647 års Skogsordning, för sin del, deruti ej kunnat upptäcka något spår till inskränkning i Häradernes gemensamma rätt till Allmännin garnc, Lag- samt Allm.
Besv. o. Oec. Utsk. Uti. N. o 4g. 17 garne, hvilken efter vår gamla landslag varit så förstådd, alt \ af den ränta af uppodlingar, som nu går till Kronan, då tillföll Häradet; men de anse det så mycket öfverflödigare att i detta fall ingå i en vidlyftig vederläggning, som de gerna medge, att denna inskränkning i nyttjande - rätten, den der småningom tillkommit, varit en klar följd af sakens natur.
I samma mon som hemmans-skogarne aftagit och allmänningarne sålunda allt mer och mer blifvit anlitade, i samma mon blef det nödigt för Staten, som hade vården öfver allmänningarne, att allt mer och mer minska utdelningen af det allt mer och mer otillräckliga förrådet.
Men om det sålunda är obestridligt, att nyttjande-rätten till allmänningarne i så måtto är bestämd, som det ankommer på Härads-Rätterne och Konungens Befallningshafvande att pröfva, huru, af hvem och till hvad del den får utöfvas, lärer deremot Länens och Häradernes eganderätt aldrig varit bestämd, och detta at den, enligt Utskottens tanka, ganska giltiga orsak, dels att de i fordna tider nog allmänt ansetts vara krono, såsom det vill synas af Instructionen för Skogs-Commissionen den 14 Maji 1694» dels att, då det varit mot allmänningarnes natur att delas, Bih. t. B.
St.Proe. 18a8 och 1829, 7 Sami. 2 Afd. 2 ig.e H:t. i8 Las,-samt Allm.
Besv. o. Oec. Utsk. Uti. N.q 49 •
Lagstiftaren gerna undvikit att stadga något i en fråga, hvars närmare bestämmande af intet behof varit påkalladt.
Men det skulle, i Utskottens tanka, vara i hogsta måtto felaktigt att ifrån en så obestämd nyttjande rätt för de skoglöse vilja leda sig till en uteslutande eganrlerält.
Det kan ej vara en eganderätt, som hvarken till omfång eller egare är bestämd; — som skulle bestå i ett blott begrepp af skoglöshet, och ej i någon gifven delaktighet för hela samfälligheten eller vissa hemman; — hvilken eganderätt ömsom kan förloras, såsom om ett hemman tillvinner sig egor eller uppdrager skog å sina egna, och ömsom vinnas, såsom då egor frånvinnas ett hemman, eller då det eljest, utan eget förvållande, blifver skoglöst; — en eganderätt, som kan ställas under förbud, och som, i händelse Kongl. Kammar-Collegii förslag i a:dra punkten antoges, skulle bestämmas af den mer eller mindre noggrannhet, hvarmed.
Författningarne blifvit liandhafde, eller af den mer eller mindre trägenhet, hvarmed allmänningarne blifvit anlitade, och hvarifrån ändtligen, med undantag af de fall, der allmänning så länge varit fredlyst, att upplysning saknades, hvem som deraf varit i åtnjutande, och der således behofvet, grundadt på undersökning, skulle bestämma delnings-grunden, alla de hemman komme att uteslutas, hvilka, ehuru Lag-samt Allm.
Bcsv. o.Oec. Utåk.
19 skoglösa, af tillfälliga orsaker på ett tiotal afår ej anlitat allmänningarne, en omständighet, sorn ofta kan vara föranledd, dels af aflägsenheten, dels deraf, att sådana hemman innehafts af egare, som af andra sig tillhöriga hemmans-skogar kunnat uppfylla hemmanets skogsbehof.
Endast hvad Sockne - allmänningarne angår, hvilka, så väl genom allmänna Lagen i 16 Cap. 1 § Byggninga-Balken, som, genom 1647 års Skogsordning, blifvit ställde i full jemförlighet med Lands- och Häradsallmänningarne, är genom 8 § i i8o5 års Skogsordning, jemförd med den 10 §, enligt Utskottens tanka, klart bestämdt, att de tillhöra alla elem, som i Socknen hemman ega och bebo, men da äfven detta blifvit beslridt, böra Utskotten, till undvikande af all annan vederläggning, endast till hela innehållet införa dessa § §. 8 §: ”Sockne-allmänning skola de nju”ta, som i socknen äro; och måge slika allmänningar obehindradt Sockneboerne emelian lagligen fördelas, enär derom hos Kongl. ”Maj:ts Befallningshafvande ansökning göres; ”dock att ingen stridighet om allmännin”gens natur och egenskap eger rum, i hvilsten händelse den förut lagligen afgöras ”bör.
Har Socken-allmänning den rymd, ao Lag- samt Allm.
N.o 49- ”att minst fyra tunnland duglig mark belöper på livart helt mantal, må den i enskifte fördelas.
Den det äskar, ege hos ”Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande sig an”mäla, som, sedan de öfrige Sockneboerne ”blifvit hörde, och allmänningens innehåll ”utrönt, beviljar sökanden utbrytning af sin ”lott, de öfrige likväl obetaget sina andelar ”i samfällighet behålla, om de finna sådant ”förmonligare.
Är allmänningen åter min”dre, må dess vårdande och användande på ”de fleste Sockneboers, efter hemmantalet ”räknadt, godtfinnande ankomma”. io §: ^Intilldess sådana allmänningar ”blifvit skiftade, tillkommer Socknens inbyggare att om vården deröfver besörja; och ”skall det fördenskull åligga alla dem, som ”i Socknen hemman ega och bebo, att, så ”framt det ej redan skett, sedan denna ”Kongl.
Maj:ts Nådiga Förordning kungjord ”är, skyndsamligen uti behörigen pålyst ”Sockenstämma sammanträda och sinsemellan öfverlägga och besluta om bästa sättet ”samt medlen till allmänningens vård och ”tillsyn, och dervid, om de så nödigt fin”na, utse vissa personer, som allmänningen ”akta, samt med dem öfverenskomma om ”den belöning de derföre hafva att åtnjuta, ”såsom de ock ega, alt af sina medel välja ”arne Uppsyningsman, som böra å allmän - Lag- samt Allm.
N:o 49- 21 ”ningen hafva ett närmare inseende, samt ”åverkansmål angifva, åtala och utföra.
Skoålandes dessa Uppsyningsman med Consti”tutorial af Härads-Rätten förses samt årli”gen vid Vår- och Sommar-Tingen ombyttas, så framt de ej efter Socknemännens ”Öfverenskommelse och deras eget samtycke komma att vid denna förrättning en ”längre tid förblifva.
Varande dessutom så”väl de af Socknen utsedde Skogvaktare, ”sorn en och hvar i Socknen obelaget, att ”åverkansmål vid domstolen angifva och ”åtala.
Finnes det, att en Socken-allmän”ning ej är från angränsande egor behörigen skild, så skall det Uppsyningsmännen ”åligga, att skyndsamligen låta derom ransaka och döma, samt, sedan råskillnaden ”vederbörligen utrönt eller lagligen fastställd ”är, om alltnänningens afrösning med gil”liga råmärken i laga ordning besörja”.
Om det häraf synes obestridligt, att
Sockne-allmänningarne besittas af alla hemman i Socken, kunna Utskotten ej eller undgå att häraf hemta det starkaste stöd för sin mening, alt äfven eganderätten till Lands- och Härads-allmänningarne måste på enahanda sätt behandlas, enär de, som orden i 1647 års Skogsordning lyda, med samma rätt innehafts af Läns- och Häradsboerne, som Sockne-allmänningarne af sina interesserade Sockne-inbyggare. 33 Lag- samt Allm.
N.-o 4 B - Rikets Ständer hafva ock i detta afseende, uti underdånig skrifvelse till Kongl. Majit, yttrat angående Lands- oell HäradsaMmänningarne: att i de fall, då Kongl. Majit, uppå vederbörlig anmälan i den ordning propositionen omförmäter , i Nåder beviljar sådana allmänningars upplåtande, desamma borde fördelas emellan de socknar, som deri anses ega del; hvarefter frågan, huruvida Socknarne skola bibehålla sina andelar i samhällighet eller utbryta och enskifta sina lotter, i Rikets Ständers tanka, lämpligast torde kunna bestämmas efter de grunder, sorn i afseende på Sockne-allmänningarne uti 8 § af Kongl.
Förordningen den 1 Aug. i8o5 äro stadgade.
Härmed öfverensstämmer ock i så målto Kongl. Kammar-Collegii Circulaire-bref, af den 14 April 1824, föranledt af Rikets Ständers beslut vid sista Riksdagen, alt deruti blifvit förklaradt, att Lands-och Häradsallmänningarne böra såsom Länets och Häradets tillhörighet anses, samt vidare, att dessa allmänningar kunde, efter skedd ansökning, till inleressenternes egen disposition gemensamt, eller delning socknar eller enskilde hemmansegare emellan, som deri anses ega del, upplåtas, när Kongl. Maj:t finnér sådant lämpligt och något läga hinder derför icke möter; men någon bestämdare delnings-grund finnes ej eller i dénna Lag- samt Ailm.
Eesv. o. Occ.
N.o 49- författning, så vida man ej skulle antaga, att det obestämda ullrycket, som deri anses ega delj skulle betyda detsamma som: hvilka deraf till nyttjande varit berättigade; men då en slik tolkning, på sätt Utskotten förut sökt visa, skulle rakt strida emot da åsigter Rikets Ständer i sin underdåniga skrifvelse utvecklat, hvilka väl, i afseende på llärads-allrnänniugames delning emellan.
Socknarne, sjelfva begagnat detta uttryck, men derefter öfverlemnat åt socknarne, att efter 8 § i i8o5 års Skogsordning sinsemellan skifta hvad på hvarje sockens lott kommit, vilja Utskotten så mycket hellre förmoda, att från detta mörka och tvätydiga uttryck i Författningen ingen delningsgrund kan bernias, som Kongl.
KammarCollegium, hvilket utfärdat 1824 års Circulaire-bref, uti sin underdåniga, i Utskottens förra Betänkande införda, skrifvelse tili Kongl. Maj:t, sjelf insett saknaden af bestämda föreskrifter, då det ansett det vara af högsta vigt, att Kongl.
Maj:t i denna fråga fattade ett beslut, som undanröjde allt tvifvel om Författningarnes rätta mening.
Det skulle ej eller vara förenligt med allmänna rättvisan, som bjuder, att ingen må beröfvas en laglig rätt, ehuru obetydlig den än må vara, atl antaga den delningsgrund, som Kongl.
Kammar-Coj,legium a4 Zag- samt Allm. Besv. o. Oee.
Utsk. Uti. N. o 49- föreslagit, emedan deraf ovilkorligen skulle följa, att alla sådana hemman, som väl nu kunna ega hjelplig skogs-tillgång, men i en framtid, af hvarjehanda orsaker, deraf kunna blifva i mistning, skulle i sådant fall beröfvas den rätt de egt att af allmänningarne blifva hulpne.
Det torde ej behöfvas många exempel för att ådagalägga, ej allenast att en mängd hemman finnas, hvilka fordom egt skog, men nu måste anlita allmänningarne, utan alt sådant äfven i en framtid i ännu större mon torde vara att förvänta.
Många orsaker kunna härtill vara föranledande, såsom om egor från vinnas genom rättegång, uppodling af skogsmarker, hvilket ej torde få namn af misshushållning, åverkan, stormar och skogseldar, hvilka senare stundom kunna vara af den förödande egenskap, att de för mansåldrar, serdeles å bergbunden mark, förstöra jordens alstrings-förmåga.
Det torde sålunda ej kunna bestridas, att, om ock ej alla Häradsboerne hafva en närvarande rätt till allmänningarnes nyttjande, hafva de åtminstone en möjligen inträffande eller eventuel rätt dertill.
Det gifves äfven fall, då, enligt nu gällande Lagar, ett skogsegande hemman har rätt till utsynings erhållande från allmänning.
3:dje § irsta mom. af i8o5 års Skogsordning tillägger denna förmon, utan undantag, åt alla hemmansegare, som Lag- samt Allm.
Oec. Ulsk.
N.o 49• deraf för aflägsenheten kunna anses berättigade för underhåll af allmänna hus och byggnader; och från dessa omständigheter sluta Utskotten till obilligheten af ett förslag, som ej kan verkställas, utan med omstörtande af stadgade och lagliga rättigheter.
Om deremot Utskottens förslag antages, uppkommer ingen obillighet.
Deraf kan, på sin höjd, det förhållande inträffa, att, der delning bestrides af de skoglösa hemmansegarne, der uteblifver den, och det urgamla förhållandet fortfar, men Utskotten kunna ingalunda medgifva, att, med antagande af deras förslag, ingen delning kommer att ega rum.
Förutsatt, att allmänningarne under enskild egande-rätt blifva bättre vårdade än de hitintills varit under Statens, böra de ock komma att gifva en långt högre afkastning, och denna påräknade högre afkomst bör ej allenast trygga de skoglösa hemmansegarne mot all minskning i deras beräknade utsynings-belopp, utan äfven förmå dem att medgifva delningen.
Ville man åter antaga, att denna omtänksammare vård endast är att påräkna af de egare, hvilka vid den inträffande delningen få sina lotter närbelägna eller i sammanhang med sina egna egor, och att a6 Lag- samt Allm.
N.-o 49- hvad erfarenheten hitintills synes hafva intygat, de aflägsnare vida talrikare lolterne endast blifva öfverlemnade till ett pris för liandels-speculation och sköfling, sä kunna Utskotten, ej för sin del, inse olägenheten af ett förslag, som, med rättvisan öfverensstämmande, endast förebygger en i sig sjelf skadlig åtgärd.
Utskotten förmoda sig genom denna allmänna öfversigt af frågan hafva ådagalagt: alt endast nyttjande- men ej eganderätt till Lands- och Härads-allmänningarne varit i Lag stadgad; att ifrån denna nyttjande-rätt ej kan slutas lill en egande-rält; att Sockne-allmänningarne, som af ålder varit ställde i jemförlighet med Landsoch Härads-allmänningarne, delas på samtlige Sockneboerne efter hemmantalet, samt att Rikets Ständer vid sista Riksdagen yttrat, att frågan om delningen af de genom Härads-allmänningarnes skiftande uppkomne
Sockne - allmänningarne borde afgöras efter 8 § i i8o5 års Författning; att, enligt Kongl. Kammar - Collegii Circulaire-bref den 14 April »824, Landsoch Härads-allmänningarne bora anses såsom Länets och Häradets tillhörighet; och ändtligen Lag- samt Allm.Besv. o.Oec. Utsk.
JY.-o /j.g. 27 att dessa Allmänningars delning på endast de skoglöse hemmanen innebär ett bestämdt förnärmandej af stadgade rättigheter.
Utskotten hafva sålunda ej funnit skäl att sitt i ämnet förut gifna yttrande frånträda; men, till förekommande af allt missförstånd, hemställa Utskotten, att i den föreslagna underdåniga skrifvelsen bestämdt må varda uttryckt, att hvad genom laga kraftvunne Domar och Resolutioner för serskilda fall kan vara stadgadt, bör tjena till ofelbar efterrättelse. 6:0 Utskottens Utlåtande i io:de punkten har blifvit bestridt inora Höglofl.
Ridderskapet och Adeln af Herr Danckwardt och inom det Hedervärda Bonde-Ståndet af Riksdagsfullmägtigen från Elfsborgs Län Anders Danielssonj hufvudsakligen på de grunder, alt en beredd mera allmän öfvertygelse hos interessenterne. om lämpligheten af delningen bör endast föranleda till frågans väckande derom, alt, vid anbefallda sammanträden, för att utröna vederbörandes önskan, de ofta ej veta hvad de skola tänka i frågan, att autoriteterne härigenom endast skulle komma att förspilla tiden genom ändamålslösa undersökningar, hvartill sådana sammanträden skulle föranleda; a8 Lag-samt Allm.
N:o. 49- att för öfrigt ingen olägenhet uppstode af ovissheten ora dessa skogars framtida öde.
Deremot har inom Högv. Preste-Ståndet Herr Professoren Geijer gillat den af Motionairen föreslagna prasscriptions - tiden af 2 år, hvarefter delning ej borde medgifvas, betraktad såsom en nödfallshjelp mot ett i sig sjelft skadligt beslut, och anfört: att den tid torde komma, då Sveriges Krona och Ständer få ångra de beslut, som blifvit tagne, angående de allmänna skogarne; att Allmänningarnes delning, serdeles i de skogfatliga orterne, blir deras förstörelse; att erfarenheten talade så högt härföre, att endast den, som fåviskt blindt svurit på vissa halfsanna eller osanna satser, hvaraf vår lids national-oeconomie öfverflödar, för denna erfarenhet kunde tillsluta ögonen.
Herr Biskopen Doctor Wijkman har förklarat sig mot all Allmännings-delning och för skadligheten af en sådan åtgärd åberopat exemplet af Simtuna Härads-allmänning, som, delad emellan circa 200 delegare, inom kort tid blef afbrukad och förstörd, samt af Örlösan bredvid Upsala, som rönt samma öde.
Detta hafva Utskotten öfvervägat, men kunna ej, för sin del, frånträda den öfver - Lag- samt Allm.
Ull. N. o /£<?. 29 tygelsen, att det ovissa och provisoriska skick, hvaruti dessa skogar redan uti fem år befunnit sig, skulle komma att verka högst ofördelaktigt på deras behandling, om det ån längre komme att fortfara, äfvensom de förmoda, att den tidpunkt af 5 år, som förflutit, sedan tillåtelsen till delning blifvit inedgifven, varit mer än tillräcklig, för att i en så enkel sak, der blott enskild fördel kommer i fråga, stadga hvars och ens öfvertygelse.
Uti den underdåniga skrifvelse, som Utskotten i delta afseende föreslagit, ligger ej eller något hinder för Kongl.
Maj:t att, i ett eller annat fall, i en framtid medgifva delning.