Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Han hade sagt sig erhållit den af mig och ej af honom, samt helt och hållet vägrat dess återgifvande, med mera gemena saker.
Jag blef förstämd genom detta samtal om Murad, gick ut till Muski och hemtade min Kamos.
Efter maghrib gick jag till Ustad Mahmod, som jag ej sett på lång tid.
Han berättade sköna historier om Murad!!
April 18.
Davod kom hit och såg temmeligen flat ut öfver det ovett Abdolkhalik och Ibrahim i förrgår gifvit honom.
Han var efter vanligheten sömnig och tråkig.
Medan vi suto kom shekh Ibrahim jemte min lille treflige skriflärare och under det vi betraktade allehanda skrifprof, dem han hade i sin portfölj, somnade Davod af.
Vi skrefvo omkring en timmas tid, Mohammad gick sin väg, Davod vräkte sig sofvande på divan ända till närmare 'asr, då han vaknade upp och begärde något att äta.
Jag gick ut för att taga pengar af Bokti, men träffade honom ej förän efter maghrib; under denna väntan fick jag tiden slut med att spatsera omkring i alléerna vid Birket, sitta i cafén och ha ganska tråkigt.
Senare kom Mohammad Agha in till mig och vi drucko thé.
April 19.
Satt hemma hela dagen ända till maghrib, läste, sysslade och hade tråkigt.
Ingen kom till mig, 'Ali sprang hela dagen på bestyr och kom ej hem för att laga mig mat, så att jag slutligen blef förargad, gick ut att äta och gjorde en tur i Asbukijeh, der jag satt i ett café.
Hade besök af shekh Davod, Ibrahim, Mohammad Effendi och Mohammad Agha, med hvilken sistnämnde vi drucko thé tillsammans.
April 21.
Satt åter hemma hela dagen ända till 'esha och besöktes först af Davod, som just började ge mig sin tråkiga lektion, då shekh Ibrahim efter vanligheten kom och afbröt oss; han satt länge och väl här, läste i 'Unvan elbajan och gaf sina förklaringar öfver texten, ej utan tråk för mig.
Middagstiden kom min lille Mohammad och gaf mig sin skriftimma.
Sedan begåfvo vi oss, 'Ali och jag tillika med hans lille son Mohammad, ut till moskén Hossein, der nu i afton börjades hans molid.
Vi gingo in i moskén, hörde på shekherne som läste ur Delail, och in i sjelfva kobban der Hossein är begrafven.
Hans graf eller kobban var omgifven af jerngallerverk, här och der med några förgyllningar.
Arbetet förekom mig vackert, så mycket jag kunde och vågade titta omkring mig.
Jag läste fatheh framför kobban och kysste den på åtskilliga ställen, såsom jag såg andra göra.
Der inne satt en lång rad läsande shekher.
Jag var i afton turbanad, gick (som jag tror) temmeligen oobserverad omkring i moskén och hade ingen fruktan alls, ehuru för första gången i Kairo inne i en moské.
En ung shekh ville, mot en ersättning af 5 fadda, för mig läsa en sura för Sejidna Hossein.
April 22.
'Ali berättade mig att maran (kabos) plågat honom om natten, att han läst åtskilliga surer ur Koran, men ej kunnat få den bort dermed, samt att den dock slutligen lemnat honom, men icke gått ut, utan satt sig i knuten vid zuffeh.
Längre fram på dagen kom shekh Ibrahim, satt en lång stund och pratade om ödet.
Jag tror aldrig att han verkeligen är moslim.
Senare kom Davod och gaf mig min timma, hvarefter han begärde mat, fick litet bröd och honing att äta, vräkte sig sedan (under det jag med Mohammad gick in och skref) på soffan och sof ända till efter 'asr; derefter vaknade han, började prata med 'Ali och förargade mig till ytterlighet.
April 23.
Satt hemma ensam, besökt blott af Mohammad effendi middagstiden.
Om aftonen åt Abdolkhalik hos mig och en stund derefter gingo vi, 'Ali, jag och hans lille son, till Hossein, der nu åter Delail m.m. lästes och en stor samling folk satt på golfvet i kretsar, samt pratade eller spatserade omkring.
Gossar sprungo omkring och lekte, så att det hela nästan hade tycke af en bal eller något dylikt.
'Ali och jag satte oss äfven ner på golfvet en stund, spatserade sedan omkring, voro inne vid kubban, läste fatheh och kysste den &c. Derifrån gingo vi ut, stannade i ett café och hörde en Muhaddit; han berättade någon historia, i hvilken en kristen khavage förekom, hvars språk han härmade med god brytning, till stor förlustelse för det temmeligen stora auditorium.
April 24.
Hade besök af shekh Ibrahim om morgonen och efter middagen af lille Mohammad.
Gick ut med 'Ali, satt i ett café och hörde på en muhaddit, shekh Ismains bror, som berättade väl och vackert.
April 26.
Efter middagen tog 'Ali och gick ut i Ibrahim pashas trädgård.
Under vägen veko vi in i en stor vacker moské, sultan Moajins, som enligt 'Ali är den vackraste moské här finnes.
En viss Ibrahim effendi, som varit dess nadsir, har nemligen reparerat den och gifvit den dess vackra utseende, efter det den varit nästan fullkomligen förstörd.
Föga folk var der inne, blott några få, som lågo på golfvet och sofvo.
Vi gingo öfverallt omkring och den förekom mig i sanning särdeles vacker och synbarligen ny.
Vi vandrade ut genom porten Zueleh och kommo inom förstörda och förfallna qvarter förbi Sejide Zejneb ut i parken.
Derifrån begaf jag mig till Roda för att träffa Peterson, men råkade honom ej.
Jag vandrade omkring på Roda och fröjdade mig storligen öfver dess sköna läge, vackra anläggning och det särdeles vackra väder, vi hade i dag.
Nilen, ehuru ej särdeles bred och delad af öar, tyckes dock vara stor och väldig för sina flacka vidsträckta stränders skull.
Jag njöt rätt i dag af frisk luft.
Kom hem litet trött, kastade mig på soffan, somnade och vaknade vid midnatt, då jag gick ner för att se hvad som förehades på Molid.
Men det var just ingenting särdeles.
En procession (ishareh) gjorde man, men den var liten.
Denna afton firades till shekh Bejomis ära och var den första på hvilken eleshair börjades.
April 27.
Shekh 'Ali, som min Sejid 'Ali rekommenderat mig till lärare, kom hit och hade pratat en stund då shekh Ibrahim kom.
Han började berätta historier om sina färder i Indien och Kina, hvilka han tyckes vara särdeles mån om att alla skola känna.
Han berättade huru han i Kalkutta gjort bekantskap med en Engelsk doktor, samt med honom disputerat om odödligheten och uppståndelsen, hvilken han sade Frankerna alldeles förneka.
Härvid yttrade de andra att allt hvad Frankerna hade, bestod blott i deras förstånd.
Vidare omtalade han, huru han i den Engelska doktorns tub sett berg och sjöar i månen, men förklarat detta sålunda att månans yta var en spegel, i hvilken jorden reflecterades, samt förmått Engelsmannen att gå öfver till och erkänna hans åsigt.
Det förekommer mig som om den enkla visdom, han vill lägga i sitt tal och i sina historier, vore sökt och härmad.
Han gick snart bort.
Shekh 'Ali blef sittande och vi kommo öfverens om att han skulle komma till mig alla dagar vid solens uppgång för att läsa Alfijeh, ehuru jag hade all möda att förmå honom till studerande af denna bok.
Han sade nemligen att den var för svår.
Han behagade mig öfverhufvud mycket, isynnerhet hans språk och talorgan.
Efter maghrib gjorde jag en spatsertur i Asbukijeh och hörde vid min återkomst på en 'Antari med Abdolkhalik; gick sedan med honom till cafét vid Hassanein och hörde på muhadditen, samt derefter på instrumentalister.
De voro en flöjt, kanon, 'od och tabl.
Musiken var ej utan ett visst behag, dock särdeles enformig i längden, i anseende till den bristande harmonin.
April 28.
Hade besök af shekh Ibrahim, hvars Islam jag för hvarje dag får större anledning att betvifla.
Äfven folket här tyckes litet misstänka honom.
Satt hemma till 'asr, då jag gick ut och gjorde en liten spatsertur på molid.
Efter maghrib gjorde jag en lång promenad med 'Ali omkring Birket el asbukijeh; då vi gingo förbi den långa raden af vackra hus, som vetta dit ut och alla ägas af kristna, sade 'Ali: adi gannat el nosara ghashuma fish lamma imoto i roho gehennem.
Vädret var oändligen vackert, med det klaraste månsken och af nordanvind renad luft.
När vi kommo tillbaka hörde vi i ett café på shekh Isma'in, som dock tvifvelsutan är den bästa muhaddit här och så uppskattas äfven af folket.
Senare gick jag till Hassanein och såg en ashareh, som man i afton gjorde för Mubashir elgamia', åt hvilken denna afton var egnad.
Under processionen, hvilken var delad liksom i afdelningar eller chörer, sjöngs hela vägen, den ena chören tagande vid der den andra slöt och liksom svarande hvarandra.
Orden voro blott: allahamma salli 'ala sejidna Mohammadin sala ridan.
Allt hade dock ett visst religiöst fanatiskt uttryck, isynnerhet då processionen inträdde i kobban.
Ty dervid fick sången ett vildare och mera fanatiskt uttryck.
Jag gick dock ej in, utan vände om och gick hem.
April 29.
Gick om morgonen ut med 'Ali, vek in i Azhar och vandrade omkring bland shekherna, som hvar och en satt i sin krets af lärjungar och höll sin föreläsning.
Der var fullt af sådana kretsar, på gården smärre gossar, inne i moskén fullvuxna.
Vi veko derpå in och gjorde vår zijareh i ett litet bönehus för shekh Refa', der en stor hop qvinnor voro församlade.
'Ali underrättade mig, medan vi voro i ett café der bredvid, att största delen af dessa qvinnor voro besatta af någon 'afrit, men om de besökte sin shekh på hans dag, voro de fria från sin plågoande de öfriga dagarne af veckan.
De hade nemligen hvar och en sin shekh, som de besökte.
Vi vandrade omkring shekhens turba, läste fathe och kysste den på åtskilliga ställen.
Vid utgången blefvo vi besvärade af alla slags folk, vattenbärare m.m., som begärde bakhshish.
Derefter gingo vi upp i citadellet och vandrade genom divanerna.
Folket tycktes ha fritt tillträde öfverallt, äfven till sjelfva pashans divan.
Vi kommo hem från vår långa vandring middagstiden, temmeligen trötta och hungriga.
Mohammed kom och hemtade nu med sig det färgade papperet, som jag började skrifva på.
Äfven hade han med sig lösa blad af en bok, som innehöll allehanda verser, goda mot trolldom, kärlek och allehanda annat ondt.
De skulle skrifvas än så, än så, upphängas eller fästas än här, än der, deras kraft var bepröfvad och säker.
Mohammed prisade högeligen denna bok och skulle börja skrifva af den.
Den hette Khavas elbordeh.
Mot aftonen gjorde en spatserfärd till Muski och var inne hos Köhler, der äfven Berczin träffades.
Jag spelte med honom ett parti schack.
Det är ett tråkigt sällskap.
Satt derefter i ett café för att höra shekh Isma'in och vandrade ännu om natten omkring på Molid och kom hem kl. omkring 4.
'Ali hade ej orkat ut i afton, han var alldeles medtagen af morgonpromenaden.
April 30.
Gjorde en promenad i Ghorijeh, satt en stund i cafét i Hassanein, som 'Ali sade vara särdeles mebrokeh och der aldrig en shishe ges eller finnes, emedan den anses for vahish.
Sedan gingo vi in i moskén, och hörde några timmar på zikr, som gjordes i dag af Sadati och Bejomi dervisher.
De stodo hvar i sin krets framför deras shekh, som satt på sin seggade framför dem.
Allt efter som någon af tarikan kom in, gjorde han först en rik'ah eller rättare blott en sugud, kysste shekhens hand och ställde sig sedan i ringen, samt deltog i de andras sång och rörelser.
Äfven i dessa zikr iakttogos solo-partier och körer; de voro ej utan en viss storartad effekt.
Medan vi hörde derpå kom en fattig fikh, helsade på oss, läste suran Jazin och efter den ännu några små böner, hvarföre han fick 10 fadda, 5 fadda mer än vanligt.
Vi gingo hem en stund före middagen och jag blef sittande hemma till maghrib, då jag gick ut med 'Ali, gjorde en tur omkring Azbukijeh och derefter satt med honom en stund i Hassanein, hörande på zikr; vidare ännu en stund hos shekh Ismain i cafét och kom, efter en liten promenad i Gemelijeh, temmeligen sent hem.
Onsdagen bör man ej äta mjölk, ty då får man sorg hela veckan; på denna dag bör man äta fisk, som åter ej passar om lördagen.
Mjölk på lördagen är deremot mebruk.
Det var het och qvaf luft i dag, så att 'Ali, som varit ute, kom hem utmattad.
Gick ut vid 'asr för att pröfva vädret, men fann det ej så alldeles förskräckligt.
Jag vandrade ut genom Bab ennasr i några trädgårdar, der nu snart allehanda frukter börja sticka fram.
Trädgårdarne i Alexandria behagade mig dock mera än dessa.
Luften var om aftonen alldeles förfärligt trång och qväfvande på de trånga gatorna, det förekom mig liksom jag varit instängd och ej väl kunnat andas.
Jag skyndade min gång, men det ökade min värma och min svett.
Äfven vid birket var ej i afton samma rena luft som vanligt, deröfver låg liksom en dimma af den osunda luften, och ingen vindfläkt förmärktes.
Jag satt en temmeligen lång stund i cafét hos Hanafi; der träffade jag shekh Sha'ravi, gick med honom till Hassanein och hörde på zikr och delail, sittande en stund i ett litet sällskap på golfvet.
Derefter följdes vi åt förbi Nahhasin, stannade en stund att höra på instrumentalisterna der, samt slutligen litet hos shekh Isma'in.
Maj 2.
Vaknade upp särdeles trött och var matt hela morgonen.
Hela dagen var en tryckande qvaf hetta med stark vind, men het och utan någon friskhet.
Jag låg hemma hela dagen och plågades af det äkta khamasin-vädret, oförmögen att göra någonting.
Efter maghrib gjorde jag en tur till Asbukijeh, satt hos Hanafi och insöp med djupa andetag samt stor fröjd den friska nordanvind, som blåste upp mot aftonen.
Allt folk, äfven bland infödingarne, klagade högeligen öfver hettan och vädret i dag.
När jag kommit tillbaka från Asbukijeh, gick jag med 'Ali till Hassanein.
Det var nu shekh Geuheris afton och moskén var rikare illuminerad än vanligt; der fanns mycket folk och stor trängsel.
'Esavijeh dervisherne höllo zikr i dag.
De äro alla eller åtminstone största delen Maghrabijeh.
De hade stora trummor och tympaner, med hvilka de accompagnerade sin sång, som var särdeles vild och rasande.
Härunder gjorde de häftiga, hoppande rörelser, sprungo omkring i moskén och förorsakade starka rörelser ibland den talrika folkskaran, som tycktes frukta dem litet.
De äro kända för att äta eld, hoppa högt upp mot moskétaket, rycka ner lamporna och äta upp dem, när berserksgången kommer öfver dem.
I dag gjordes dock intet sådant.
Man tyckes numera blifvit mildare och dylika saker tyckas ej rätt senteras här.
De buro sig dock åt nästan som ursinniga.
Äfven Sadati dervisherna, som några dagar förut haft sin dag, voro fordomdags kända för att äta ormar och göra andra underverk; men sedan engång en, som ej var Sadati dervish, i sin berserksgång fördristat sig att svälja en orm och dött deraf, har deras shekh numera förbjudit denna föda för alla utan undantag.
Vi suto omkring 2 timmar i moskén och gjorde sedan en liten tur omkring Gemelijeh.
Hade om morgonen besök af shekh Ibrahim och Abdolkhalik, som blefvo sittande ända till middagen.
När Ibrahim gått, berättade Abdolkhalik att han var förälskad i en ung man och att det var blott denna kärlek, som höll honom så länge qvar här; han kallade naturligtvis detta shei min allah och honom meskin, samt mente det vara honom omöjligt att besegra denna passion.
Straxt efter middagen träffade jag min lille Mohammed, tog honom jemte 2 andra gossar af hans bekanta oeh vandrade med dem ut i några trädgårdar.
Vi suto i en bland dessa, drucko kaffe, åto apelsiner och trifdes väl tillsammans.
Gossarne här äro välartade och artiga.
En bland dem var en Neger från Sa'id och behagade mig mycket.
Vi kommo hem något efter 'asr och jag blef ännu stående litet hos Hassan i hans bod; hvarefter jag vandrade omkring i Gemelijeh.
Gick om morgonen i badstuga med 'Ali.
Kort efter det jag kommit hem och just tänkte taga mig en liten lur, kommo Abdolkhalik och Mohammad Sa'odi hit, den senare med sin 'od.
De suto till eftermiddagen och åto med mig en lekmeh.
Sedan de gått kom shekh Ibrahim, satte sig att läsa i 'Envan elbejan och pratade deremellan om de underverk han sett i Indien, menande att ingen kung eller någon annan kunde komma att se allt det han sett.
Han, liksom alla orientaler, är stor egoist och sjelfvis, om han är Mohammedan eller ej.
Under tiden kom lille Mohammed elkhattat, men jag hade ingen lust att skrifva i dag, ty jag hade ondt i hufvudet af den starka hettan och den qvafva luften.
Efter 'asr rakade en mezzejin mitt hufvud.
Efter maghrib gingo 'Ali och jag till Azbukijeh, suto hos Hanafi och svalkade oss i en frisk nordlig vind, som blåste upp.
Sedan vandrade vi ännu omkring i Gemelijeh, suto vid ett café och njöto af den härliga aftonluften efter den heta dagen.
Ämnade mig med 'Ali ut till Sejideh Zejneb, men blef hindrad af shekh Ibrahim, som kom just när vi höllo på att taga på oss.
Han blef sittande och efter samtal hit och dit yppade han sin kärlekshistoria för mig.
Jag sade honom allt hvad som föll mig in i anledning häraf, menande att det ej höfdes en man o.s.v.
Härunder kom Abdolkhalik, 'Ali inträdde äfven till oss; nu först började saken vidt och bredt utläggas och ventileras med den vanliga orientaliska bredheten, samt vidlyftigt upprepande af ett och samma.
Jag förundrade mig högeligen öfver ömkligheten och uselheten i deras åsigter.
Araben här i Kairo har föga eller intet mera af manlighet, hvarken i sinne eller kropp.
De flesta äro sjukliga, ehuru oftast med ett vackert, manligt utseende, och i sitt sinne äro de effeminerade.
Jag ledsnade slutligen alldeles vid deras prat och önskade dem bort.
När de slutligen gått och jag åter gjorde mig färdig att gå ut, kom Mohammad och gaf mig min skriftimma.
Ehuru blott 15 år, är han en af de bästa jag sett här.
Men äfven han är krasslig och ömklig till sin kropp.
Sedan han gått begaf jag mig utom staden på sandbergen och andades in den friska luft, som från norden kom öfver öknen.
Om aftonen gjorde vi en tur omkring Gemelijeh och hörde derefter på shekh Isma'un.
Men som der inne i cafét var hett och ohyra, kunde jag ej länge härda ut, utan gick hem.
Maj 6
Gick om morgonen ut med 'Ali, besåg först 2 björnar, som en Turk dresserat och hemtat hit.
Den ena dansade samt gjorde allehanda konster efter Turkens sång och tambour de basque.
Derefter gjorde vi vår zijaret i sultan Salehs kubba, hvars molid hölls i dag.
Hans graf öppnas ej mer än en gång om året, på denna dag.
Här var en förskräcklig trängsel af qvinnor, som dels gjorde tavaf omkring den, dels suto rundtomkring i kretsar.
På 2 sidor af kubban stå på hvardera sidan 3 ljus, hel och hållna ommurade med gips.
Dessa vaxljus skola Frankerna hafva sändt sultanen till present; men när de hitkommit fanns här en man, som genomskådade list i gåfvan och underrättade folket om att ljusen antända skulle sätta hela Kairo i låga samt lägga staden i aska.
Man ommurade dem derföre med gips och lät dem stå omkring sultanens graf.
Folket förmodar dem vara fulla af krut och bly m.m., så att de ännu aftäckta och antända skulle sätta eld på staden.
Derifrån gingo vi till Hassanein, vandrade öfverallt omkring i moskén, betraktade dess sebil jemte annat.
Masrs utmärktaste lärda män bildade i dag hvar och en sin läsekrets och gjorde en khatme af Koran.
Hvarje shekh hade med sig en liten provision af bönor och andra små förnödenheter, gjorde sitt lilla mål samt drucko kaffe i sin krets.
Vi kommo dit något bittida, så att de ännu ej hunnit börja, ty detta sker ej förän efter middagsbönen.
Derefter gick jag utom Bab ennasr, gjorde en promenad på bergen och andades den friska ökenluften.
Jag återvände dock snart hem, vandrade sedan litet neråt, köpte tobak af shekh Sha'ravis patron och blef inbjuden till honom för att höra på en khatme, som han skulle göra i sitt hus.
Jag gick dit upp beledsagad af hans son och fann i rummet ett sällskap af 8 till 10 personer, bland hvilka 4 fikh, som läste Koran.
En i sänders af dem läste sin tur, så att han dels sakta, dels halfhögt reciterade, mera liksom för sig sjelf, en lång ramsa; derefter sjöng han med hög stämma en del, så fortfarande, ömsom reciterande, ömsom sjungande, hela sin tur till slutet af sin hazb, då alla fyra jemte flere bland det öfriga sällskapet stämde in i kör.
Härefter vidtog en annan af de 4 fikh, reciterade och sjöng sin tur på samma sätt; och så turades oupphörligen emellan de fyra.
Härunder pratade och räsonnerade det öfriga sällskapet om hvad som helst, äfven den läsande shekhen deltog, ofta afbrytande sin läsning, i samtalet.
Denna lättsinnighet förundrade mig.
Men å andra sidan skulle det förekomma mig obegripligt att kunna sitta oafbrutet tyst, uppmärksamt hörande på recitationen af hela Koran.
I slutet af hvarje rytm som sjöngs, utropade efter vanligheten åhörarne allah eller allaho akbar, eller något dylikt uttryck af förtjusning.
Äfven jag lät undfalla mig dylika utrop, ofta af sannt nöje och fröjd öfver det vackra föredraget.
Jag kunde dock ej sitta länge, utan gick ut och gjorde en liten promenad omkring Gemelijeh, ner till sultan Salehs moské.
Allt var nu illumineradt och mycket folk var ute, som dels satt i cafén och hörde någon sångare eller muhaddit, dels vandrade omkring.
Jag träffade under min vandring silfverspinnaren Mohammad och vandrade litet omkring med honom.
Han förefaller mig mycket lismande.
Derefter gick jag åter upp och hörde slutet af khatmen.
Nu hade en af sällskapet sträckt ut sig på golfvet och somnat.
Man var vid suran Mulk och det drog ej länge ut förän man hann till slutet; det sjöngs af alla 4 tillsammans, då de i början af hvar och en bland de sista korta surerna upprepade: la illaha illalallah.
Slutet sjöngs med större inspiration och behagade mig särdeles.
Härefter reciterades ännu fathe af alla samteliga, vända mot det på väggen målade kibleh, derpå en liten del af suran Bakara samt Elasma eller guds namn, slutligen böner öfver profeten och öfver Sejidna Hossein.
Alltsammans var slut kl. 1/2 8 om natten, hvarefter sällskapet skildes åt, utan några vidare ceremonier.
Satt hemma ända till 'asr, då jag gick ut med Ali och tog mig en promenad omkring Gemelijeh.
Men luften var qvaf och tryckande, så att vi snart återvände hem.
Efter maghrib gingo vi åter ut.
Det var i dag sista dagen af festen och den egentliga molid.
I de flesta hus här i trakten och i de största bazarerna var illumination.
Man hade stora kronor, negafe, fullsatta med kanadil, upphängda framför portarne eller framför bodarne, som till det mesta voro öppna eller fullpackade med folk, som satt och såg på förbigående samt fröjdade sig öfver illuminationen.
Det hela var ej särdeles briljant, men gjorde dock effekt på de smala gatorna.
Folk till oändligt stort tal var ute och strök omkring.
Vi vandrade af och an i Gemelijeh, Hassanein och Ghorijeh, samt suto i några cafén, hvilket är 'Alis stora och enda nöje.
Han klagade att festen detta år var usel, ej såsom förr: folket vore nedstämdt af pashans dsulm och af den allmänt öfverklagade firdeh, pengar funnes ej, modet och lefnadslusten vore qväst.
Om aftonen gingo vi in i Hassanein och gjorde vår zijareh.
På dagen och tidigare på aftonen hade der varit så fullt af folk, att vi ej velat gå in.
Mattorna voro aftagna och golfvet var temmeligen smutsigt af det myckna folket, som i dag gått fram och tillbaka.
I söndag skall der skuras, då skall Masrs förnämste män samlas dit, samt hålla det för en ära och barakeh att få sig en slarfva och skura golfvet i kubban.
Gick med 'Ali utom staden längs vägen, som leder till Shubra, ända till cafét på halfva vägen mellan staden och slottet; vi drucko kaffe der i den vackra trädgården och gingo sedan genom Ahmed bey ettahirs trädgård ner till Nilen.
Härvid passerade vi en stor öppen sandplan, som ligger mellan hans slott och Nilstranden.
Jag klädde af mig skorna och gick barfotad på den brännheta sanden; fann mig väl mycket besvärad, men härdade dock ut, så väl hettan under mina fotsålor, som hettan af den särdeles starka middagssolen.
Simmade i Nilen.
Vattnet var halfljumt och jag kände ej det minsta obehag att stiga i floden, ehuru jag ej badat i kallt vatten sedan jag lemnade Paris.
Jag tvådde mig med den feta svarta
Nilgyttjan och fann badet öfverhufvud särdeles behagligt.
Vi gingo derefter tillbaka öfver sandflackan, stannade i ett litet kryphål, der vi förtärde vårt kaffe i sällskap med några Kopter och Turkar, hörande på några historier dem 'Ali berättade till hela sällskapets stora nöje.
Ströko så förbi Bolak och öfver fältet mellan denna förstad och sjelfva staden, kommo der in genom Bab elhadid och begåfvo oss hem.
Tänkte besöka Prunner, men råkade på vägen vid ett café ut för Mohammad Rosas och satt med honom först en stund vid cafét, gjorde sedan med honom en liten spatsertur och stannade vid 'Abdolkhaliks bod, der vi suto en lång stund jemte 'Abdolkarim samt andra kommande och gående.
Shekh Sha'ravi kom äfven och jag följde med honom till Hassanein, der man till godt slut på festen ännu i afton läste delail, gjorde hazb och zikr.