Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då det i 1 mom. af denna § föreslagna stadgande, angående den längsta tid, under hvilken ådömdt straffarbete må i enrum eller cell verkställas, enligt hvad Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss i ämnet innehåller, lärer komma att i den uti 87 § Regerings-Formen föreskrifna ordning behandlas, syntes äfven frågan om utsträckning af denna tid i händelse sådan framdeles uppstår, böra i enahanda ordning handläggas.
På grund häraf och då derjemte 2 mom. af denna §, sådant det i förslaget finnes affatladt, ansågs kunna så misstydas, som skulle i hvarje särskildt fall, då straffarbete under längre lid än femton månader blifvit ådömdt, på Konungens pröfning ankomma, huruvida detsamma borde i enrum fullgöras, hemställde Högste
Domstolen att 2 mom. i denna § måtte uteslutas.
Vid 2 §.
Enär det afdrag, som enligt denna § bör, vid straffarbetes J]ih. lill R.
Prot. 1836 & 1837. 1 Sami. 1 A[d. £0 Haft. 5 18 Kongl.
Prop. JM 41. verkställande i cell, ifrån ådörade strafftiden ega rum, lämpligen syntes i de lall, då straffarbetet, såsom vanligen sker, är på vissa månader ådömdt, jemväl böra i månader beräknas; men dervid brutet månadstal ofta kan uppstå; ansågs en särskild föreskrift, huru i sådant fall förfaras borde, desto heldre vara af behofvet påkallad, som vid afdragets bestämmande i dagar tvekan kunde uppstå, huru många sådana borde beräknas på den eller de månader, som skulle från strafftiden afgå.
Domstolen hemställde derföre, att sista punkten af 1 mom. måtte erhålla denna förändrade lydelse:
Uppkommer i sådant afdrag brutet månadstal, varde fjerdedels månad till sju dagar räknad.
Skall afdrag i dagatal ske och uppkommer i afdraget brutet tal, varde för det tal hel dag å strafftiden afräknad.
Då det kan inträffa, att någon, sedan han enligt 1 § blifvit, till fullgörande af ådömdt straffarbete, i enrum insatt, men, innan straffet är fullbordad!, gör sig för annat brott förfallen till ytterligare straffarbete och att tiden derför, antingen ensam eller sammanlagd med den förut ådömda, öfverstiger femton månader, syntes bestämmelser erforderliga, huru, i sådant fall, med straffens verkställande borde förhållas.
Antoges det, att ej blott det sednare straffet utan äfven återstoden af det förra då borde verkställas i gemensamhets-fängelse, vore det att befara, alt ensamhets-fånge föröfvade brott för att blifva förflyttad ifrån det ensamma fängelset till det gemensamma.
Skulle åter det först ålagda ensamhets-fängelset fullt gå i verkställighet och sedan af tiden för det sednare straffet, ulan jemförelse med tiden för den förut ådömda, bero huruvida äfven sednare straffet borde undergås i enrum eller ej, kunde lätt lången komma alt hållas i enrum under vida längre tid, än den föreslagna författningen högst medgifver.
Domstolen ansåg derföre, till undvikande af dessa båda olägenheter, lämpligast att, i nu förutsatta fall, fången alltid borde i enrum utsitta hela den först ålagda tiden, och att frågan, huruvida sådant straffsätt äfven borde vid verkställande af den sednare bestraffningen användas eller ej, finge bero derpå, om sammanlagda straffen för båda brotten öfverstego eller icke öfverstego den i 1 § bestämda högsta tid af femton månader.
På grund häraf hemställde Högste Domstolen, alt efter 2 § i förslaget infördes ett stadgande, af innehåll: att om någon, sedan han enligt 1 § blifvit till fullgörande af åd ömdt straffarbete i enrum insatt, men innan det straff var fullbordadf, blef för annat brott, begånget före eller efter bestraffningens början, dömd till ytterligare straffarbete, och tiden derför sammanlagd med den förut ådömda, ej öfversteg 'Kongl. Maj:ls Nåd.
Prop. M 44.
19 femton månader, borde jemväl sednare straffet i enrum verkställas, med iakttagande af enahanda afdrag å strafftiden, som skulle hafva egt rum, om håda straffen varit samtidigt ådömda; men att, i händelse åter nämnde sammanlagda strafftid öfverskjöt femton månader, sednare straffet väl ej horde utföras i enrum, men fången likväl, innan detsamma till verkställighet befordrades, i enrum undergå det först ådömda straffet.
Ex Protocollo, E. Helling.
Förslag till Förordning, angående straffarbetes och fängelsestraffs verkställande i enrum. § *
Den, som till straffarbete på femton månader eller kortare tid dömd är, bör, der så ske kan, under strafftiden hållas i enrum eller s. k. cell. På Konungens pröfning ankomme, huruvida och i hvad mån sådant straffsätt må tillämpas äfven vid verkställighet af straffarbete, ådömdt, under längre tid, än ofvan är nämndt. § 2.
Straffarbete, som endast omfattar en tid af högst tre månader, skall oafkortadt verkställas, utan afseende derpå, att den dömde under tiden hålles i enrum.
Är sådant arbete för längre lid ådömdt, skall, då detsamma, jemlikt 1 §, utföres i enrum, från den del af ådömda strafftiden, som öfverskjuter tre månader, afdragas en fjerdedel.
Uppkommer i sådant afdrag brutet dagatal, varde för det tal hel dag afräknad.
Utan vederbörandes tillstånd må han ej heller emottaga eller afsända bref eller bud från eller till annan person inom eller utom fängelset, eller emottaga besök af annan, än fångvaktare, vid fängelset anställd läkare eller prest samt de personer, som öfver fängelset hafva uppsigt eller der, till följd af innehafvande tjenstebefattning, ega tillträde. 20 Kongl.
Prop. Jtä 41. § 3- Hvad här ofvan, angående straffarbete, sagdt är, vare ock tillämpligt, då någon är till arbete å fästning eller tukthus dömd.
Förordnar Konungen, att någon, i stället för annat ådömdt straff, må under viss tid undergå fängelse i cell; gälle ock, i afseende å sådan fånge, hvad i 2 § 2 mom. föreskrifvet är. § 4.
Fängelse å fästning utan arbete, äfvensom enkelt fängelse med eller utan arbete, ehvad det blifvit omedelbart för brott eller såsom förvandlingsstraff i stället för ådömda böter ålagdt, bör ock verkställas i enrum, om tillgång dertill finnes. % 8.
I fall, som i 4 § sägs, njute fången ej afdrag i den ådömda fängelsetiden.
Vill och kan han förskaffa sig bättre underhåll eller större beqvämlighet, än i fängelset allmänneligen bestås; vare det honom tillåtet, såvidt ordningen eller säkerheten inom fängelset derigenom ej störes.
Fångens make, föräldrar, barn eller syskon må honom i fängelset besöka; dock skall anmälan derom förut ske hos fängelsets Styresman, som eger att för besöken bestämma lämplig tid, samt, der han så nödigt aktar, förordna, alt under besöken någon af fångbetjeningen bör vara närvarande.
Af andre, än nu nämnde personer, må fången ej utan vederbörandes tillstånd emottaga besök.
Ej må honom förvägras alt bref emottaga eller afsända, der han medgifver, att de af fängelsets Styresman läsas må och de dervid ej finnas innehålla något, hvaraf ordningen eller säkerheten inom fängelset kan äfventyras, ej heller der brefvet är ställdt till Konungens Befallningshafvande eller annan, som tillsyn öfver fängelset häfver. § 6.
I fråga om hvad ytterligare i afseende å ensamhetsfångars vård, arbete och behandling skall iakttagas samt hvad i öfrigt till ordning vid ensamhets-fängelse och tillsyn derå hörer, gäller hvad derom redan är eller framdeles kan blifva föreskrifvet.
Prop. JY$ ål. 21 Transsumt af Protokollet ofver ett Justitie-Departementets ärende, hållet inför Bans Majit Konungen uti Stats-Rådet å Stockholms Slott Tisdagen den 16 December 1856, i närvaro af: Hans Excellens, Justitie-Stats-Ministern, Herr Gunther, Hans Excellens, Siats-Ministern för Utrikes ärendena, Herr Friherre Lagerheim, Stats-Råden: Herr Wallensteen, Gripenstedt, Grefve Mörner, Ulner, Grefve Gyldenstolpe, Anjou, Almqvist, Friherre af Ugglas.
Justitie-Råden: Backman, Thyselius.
Hans Excellens Herr Jnstitie-Stats—Ministern anmälde i underdånighet följande i Justitie-Departementet uppgjorda »Förslag till Förordning, angående straffarbetes och fängelsestraffs verkställande i enrum.
Domstolen, hvars yttrande öfver nämnde förslag blifvit, till följd af Kongl. Maj:ls Nådiga beslut den 29 sistlidne Juli, infordradt, har ansett anledning förekomma lill följande anmärkningar deremot, nemligen: li ms Excellens Herr Justilie-Slats-Ministern, hvilken i egenskap af ledamot i Högsta Domstolen deltagit i dess förenämnda yttrande, åberopade nu äfven detsamma samt tilläde derjemte: att då uti det af Kongl. Maj:t förut till Rikets Ständer vid 1844 och 1847 årens riksdagar framställda förslag till lag om verkställighet af fängelsestraff, ensamhets—fängelse antagils böra begagnas för dem, som dömdes till fängelse på en tid af högst 2 år, samt den erfarenhet, man under cellstraffs tillämpning, såväl inom Riket som i andra länder, hittills vunnit, icke, såvidt Hans Excellens kunnat inhemta, gåfve någon anledning, att dylikt slrafls användande under så lång tid vore med våda för långarnes helsa förenadt, Hans Excellens desto hellre ansåg gränsen för detsammas tillämpning äfven nu böra utsträckas till 2 år, som, Bill. lill R.
Prof. 1856 & 1857. 1 Sami. 1 Afd. 20 Haft. 4 Kongl. blaj:ls Nåd, Prop. Jti 41. efter inbemtade upplysningar från Fångvårds-Styrelsen, något hinder derför icke heller kunde anses möta från det påräkneliga utrymmet i fängelserna.
Till följd häraf och då ett tillägg till 5 §, angående fånges rätt att, då han ej är till arbete dömd, sjelf förskaffa sig tjenlig sysselsättning, torde böra ske, samt genom några mindre redaklions-förändringar i öfriga delar af förslaget, de dermed åsyftade bestämmelser syntes kunna vinna mera tydlighet och bestämdhet, ansåg Hans Excellens sig böra tillstyrka förslagets antagande, med de sålunda deri gjorda förändringar, och hemställde alltså, att Proposition i ämnet, sådan den finnes detta Protokoll bilagd, måtte (ill Rikets Ständer a flatas.
I enlighet med öfriga Stats-Rådels tillstyrkan, behagade Kongl. Maj:t lemna Nådigt bifall lill hvad Hans Excellens Herr JustitieSlats-Minislern sålunda hemställt.
Ex Protocollo, Sv. P- Ekstrand.
I X:o 42, Ank. till Exp.-Utsk. d. 26 Jan. 1857, kl. II f. m. Kongl.
Majlis Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angåen de uppförande å stat af lön för Kronofogden i Westerbottens Lappmarker, hvilkens aflöning för närvarande utgår dels från det å Riks statens Åttonde hufvud titel uppförda reservations- och för slag s-anslag till Lappmarks Ecklesiastikverket, dels i så kallad Näst; Gifven Stockholms Slott den 21 November 1856.
Sedan uråldriga lider har af Lappallmoge» inom Westerbottens och Norrbottens län lill Domare och Fogdar, såsom ersättning för hållande af ting och verkställande af uppbörd inom Lappmarken, blifvit erlagd en afgäld under namn af Näst, hvilken af hvarje lappskatteland och hvarje hushåll utgått med olika, lid efter annan förändrade belopp, inom de särskilda Lappmarkerne, dels i persedlar och dels i penningar.
Denna afgäld synes hafva tillkommit på det sätt, att. till lättnad för Lappmarkernes invånare, hvilka förut måste färdas tili kustlandet för att der slita sina tvister och betala sin skatt, den reglering för omkring 200 år sedan vidtogs, att både ting och uppbördsstämmor skulle hållas i de särskilda Lappmarkerne emot det att innebyggarne åtogo sig
Domrarnes och Fogdarnes underhåll under tiden för deras förrättningar och att fortskaffa dem under deras för berörde ändamål företagna resor.
Uti §. 19 af Kongl. Instruktionen för Lappfogdarne af den 5 Augusti 1760 finnes visserligen föreskrifvet, att såväl fogdenästen som lappallmogens berörda skjutsningsskyldighet borde upphöra och fogden i stället ega att af hvarje hushåll, såväl af lappallmogen, som af skattlagde Bih. till It- St.
Prof. 1856 1857. 1 Sami. 1 Afd. 21 Haft. 1 2 Kongl. Maj:ts Nåd.
Prop. N:o 42- hemmans innehafvare, uppbära sex öre silfvermynt för resor och underhåll vid skattens indrifvande; men denna föreskrift har icke blifvit följd, utan deremot nästen utgått till vida högre belopp.
Under åberopande hurusom ifrågavarande afgäld, den enda af sådan beskaffenhet som numera, sedan den närmast deremot svarande tingsgästningen blifvit afskaflfad, inom riket förefunnes, syntes mindre lämplig, enär den försatte tjenstemannen i en sådan ställning till parter och skattskyldige, att egennyttan hade stort spelrum och påtagligen äfven kunde uppträda med anspråk, hvilka mången gång svårligen läte afvisa sig, samt att det syntes lika betänkligt att upplifva stadgandet i Lappfogde-instruktionen om en viss kontant årlig afgift, som att bibehålla sjelfva nästen, har redan uti skrifvelse af den 10 Augusti 1S47 Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande i Norrbottens län i underdånighet hemställt, att omförmälde af lappallmogen såsom särdeles betungande öfverklagade afgäld måtte afskalfas och ett motsvarande anslag i stället å stat uppföras.
Då efter föregången utredning af ämnet, denna underdåniga framställning den 31 sisth Januari till nådig pröfning företogs i sammanhang med det af Kongl. Majits och Rikets Kammar-kollegium oell Stals-kontor, till följd af derom erhållen nådig befallning, uppgjorda förslag lill ny lönereglering för landtstat ens tjenstemän och betjente, förklarade Kongl. Maj:t, att ifrågavarande så kallade näst skulle upphöra för Krouofogdarne i Norrbottens län, så snart den nya då fastställda aflöningsstaten, som för dem upptoge en betydligare lönförhöjning, biefve länsstyrelsen till efterrättelse meddelad, och för den i Westerbottens län tjenstgörande, men å länsstaien ej uppförde, utan särskildt af Lappmarks ecklesiaslikfond med endast 316
R:dr 32 sk. banko allönade så kallade lappfogden så snart han, hvars inkomst af näst uppgifvits utgöra 632 R:drbanko, kunde komma i åtnjutande af deremot svarande löne-anslag utaf allmänna medel, i hvilken fråga Kammar-kollegium och Stats-kontoret i Nåder anbefalldes att före nu pågående riksdag särskildt med underdånigt yttrande och förslag inkomma.
Af det underdåniga yttrande i ämnet, som Kammar-kollegium och Stats-kontoret till följd häraf under den 17 sistlidne Oktober afgifvit och hvilket följaktligen tili Kongl. Majit ej inkommit så tidigt att den förevarande frågan kunde blifva föremål för framställning lili Rikets Ständer i sammanhang med de landstals-löneregleringen i öfrigt rörande ämnen, som omförmälas i Kongl. Maj:ts den 30 i samma månad till Rikets Ständer aflålna nådiga proposition om statsverkets tillstånd och behof, inhemtas hufvudsakligen: att, enligt en af Kongl.
Majus Befallningshafvande i Westerbottens län meddelad uppgift, grundad på intyg af Lappmarks-fögderiets å sockenstämma församlade invånare, nästen till dervarande lappfogde utgått: från Lycksele Lappmark med en half renstek eller en renbog för hvarje lappskatteland och med en ljäder eller två orrar eller två kappar korn eller 32 sk. banko för hvarje skattlagdt hushåll, samt från Åsele Lappmark med 12 sk. samma mynt för hvarje lappskatteland och hvarje skattlagdt hushåll, i följd hvaraf och då lappskattelanden och hushållen utgjorde, de förra 191 och de sednare 1,215, nästen årligen uppgått till ett sammanräknadt belopp af 618 Kongl. Maj:ts Nåd.
Prop. N:o 42.
3 R:dr 28 skill, banko, deruti icke inbegripen den afgäld, som förut till Lappfogden utgått från Arvidsjaurs oell Arjeplougs socknar, hvilka, enligt Kongl.
Fe bruari 1837, blifvit förlagde under Luleå fögderi i Norrbottens län och icke erlägga näst till den vid slutet af år 1855 utnämnde nya Kronofogden i Westerbottens Lappmarker; att då denne tjensteman måste anses berättigad att bibehållas vid de inkomster företrädaren oklandradt åtnjutit, samt vid anställd granskning af uppgiften derom, någon anmärkning till siffran icke förekommit, funne Kammar-kollegium och Stats-kontoret bemälde
Kronofogde böra med ersättning för nästen af allmänna medel hugnas på det sätt, att en lämplig kontant lön i ett för allt honom i Nåder tilldelas, i hvilket afseende Kollegierne i underdånighet anfört, att som vid 1840 och 1841 årens riksdag lönerne för Lapplänsmännen förflyttades från anslaget till Lappmarks Ecklesiastikverk å Åttonde hufvudiiteln till Sjette hufvudlitelns anslag för landsstaten samt det förstnämnda egentligen vore afsedt för Lapparnes religionsundervisning, presters aflönande o. s. v., lämpligast syntes, att Lappfogdens å berörda Ecklesiastik-stat ännu qvarstående aflöning
R'dr 250: — samt skrifmaterialie-anslag och resepenningar 66: 32.
Banko H:dr 316: 32. i stället finge, jemte det blifvande tillskottet, utgå af Sjette hufvudiiteln, der aflöningen för öfriga landsslats-ljenslemän funnes uppförd, och ej vidare belasta anslaget för Lappmarks Ecklesiastikverk, 7,600 H:dr, hvilket de sednare åren något öfverskridits; samt att, hvad anginge beloppet af den lön, som borde Lappfogden tillfalla, det väl förekomme att hela uppbörden i lappräntor endast uppgått år 1853 till 1,311 R:dr 9 skill. 10 rst. och år 1854 till 1,5 19 R:dr 30 skill. 4 rsl., hvaraf torde kunna slutas att göro målen vid tjensten vore ringare än för Kronofogdar i allmänhet; men då Lappfogden måste på obanade vägar företaga långa och kostsamma resor inom sitt vidsträckta Ijenstgörings-distrikt, innehållande i areal, enligt uppgift, -335 qvadratmil, ansåge Kammar-kollegium och Stats-konloret aflöningen för honom skäligen böra bestämmas till 1,200 H:dr banko, oberäknadi hvad som derutöfver kunde honom tilläggas i händelse Kronofogdar i allmänhet koinme i åtnjutande af lönetillökning; hemställande Kollegierne slutligen, alt om ifrågavarande löneanslag af Rikets Ständer beviljas, nästen måtte upphöra i och med detsamma den nya lönen tillträdes, eller den 1 Januari 1858, samt de nu af Lappiuarks-ecklesiastikverkets anslag utgående 316 R:dr 32 skill, banko samtidigt dermed besparas.
Hed afseende å hvad Kammar-kollegium och Stats-konloret sålunda i underdånighet anfört, vill Kongl.
Jiaj:t, som har för afsigt att taga i särskildt öfvervägande de åtgärder, hvilka må finnas erforderliga för Domare-nästens afskaffande, härmed i Nåder föreslå Rikets Ständer, alt å Sjette Hufvudlitelns anslag till landsstaten i Westerbottens län uppföra lön på stat för Kronofogden i samma läns Lappmarker till det i ofvanberörda Nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof såsom minimum för 4 Kongl. Maj:ls Nåd.
Prop. X:o 42.
Kronofogdar i allmänhet föreslagna belopp Tvåtusen femhundra Riksdaler Riksmynt: hvaremot så väl det från Åttonde Hufvudtitelns reservations- och förslags-anslag till Lappmarks Ecklesiastikverk nu utgående aflöningsbeloppet, 316 R:dr 32 sk.
Banko, sorn den afgäld, hvilken under namn af Käst från invånarne i Lappmarkerne till ifrågavarande tjensteman utgår såsom godtgörelse för resor och uppbördsslämmors hållande, borde samtidigt med den nya lönens tillträdande upphöra: öfverlemnande Kongl. Maj:t derjemte till Rikets Ständers pröfning, om icke, i sådant fall, berörde anslag till Lappmarks Ecklesiastikverk må, på sätt Kammar-kollegium och Slats-kontoret föreslagit, kunna nedsättas till 11,000 R:dr Riksmynt.
Datum ut supra. OSCA R J. F. Fåhraeus.
Utdrag af Protokollet Öfver Civil-År enden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Stats-Rådet å Stockholms Slott den 21 November i856.
Hans Excellens, Justitie-Stats-Minlstern, Herr Gunther, Hans Excellens, Stats-Ministern för Utrikes ärendena, Herr Friherre Lagerheim, Stats-Råden: Herr Fåhraeus, Wallensteen, Gripenstedt, Gretve Mörner, Grefve Gyldenstolpe, Anjou och Almqvist.
Departements-Chefen, Herr Stats-Rådet Fåhraeus, föredrog derefter, gemensamt med Chefen för Ecklesiastik-departementel, i underdånighet:
Majda Käd. Prop. K:o 42. 40:o. Kammar-kollegii och Slats-kontorets underdåniga skrifvelse den 17 sisllidne Oktober, deruti, sedan Kongl.
.Majit genom Nådigt bref den 31 Januari detta år, rörande lönereglering för landsstatens tjenstemän och betjente, bland annat förklarat, att den afgäld, som under namn af Näst af ålder utgått tili den i Westerbottens län tjenstgörande, men å Lappmarks EckleSiastik-fond uppförde och aflönade Lappfogden, borde upphöra, så snart denne, hvars inkomst af Näst uppgifvits utgöra 63 2 R:dr om året, kunde komma i åtnjutande af deremot svarande löne-auslag af allmänna medel, samt anbefallt Kammar-kollegium och Stats-kontoret att i denna fråga med särskildt yttrande och förslag till Kongl.
Maj:t inkomma, bemälda Kollegier i sådant afseende nu anfört och upplyst: — — — — — — — — — — — — Stats-Rådet tillstyrkte i underdånighet att, med afseende å hvad Kammar-kollegium och Stats-kontoret sålunda i underdånighet anfört, Kongl.
Majit måtte i Nåder föreslå Rikets Ständer, att å Sjette Hufvudtitelns anslag till Landsstaten i Westerbottens län uppföra lön på stat för Kronofogden i samma läns Lappmarker till det i Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition lill Rikets Ständer vid innevarande riksdag rörande Statsverkets tillstånd och behof, såsom minimum för Kronofogdar i allmänhet föreslagna belopp, Tvåtusen femhundra R:dr Riksmynt, hvaremot såväl det från Åttonde Hufvudtitelns reservations- och förslags-anslag lill Lappmarks Ecklesiastikverk nu utgående aflöningsbeioppel, 316 R.dr 32 sk.
Banko, som den afgäld, hvilken under namn af Näst från invånarne i Lappmarkerne (ill ifrågavarande tjensteman utgår såsom godlgörelse för resor och uppbördsstämmors hållande, borde samtidigt med den nya lönens tillträdande upphöra; hemställande Stats-Rådet derjemte, del Kongl. Maj:t täcktes till Rikets Ständers pröfning öfverlemna, huruvida icke, i händelse Rikets Ständer härtill lemnade bifall, berörda anslag till Lappmarks Ecklesiastikverk kunde, på sätt Kammar-kollegium och Stats-kontoret föreslagit, till i 1,000 R:dr Riksmynt nedsättas.
Majit täcktes i Nåder bifalla hvad StatsRådet sålunda i underdånighet tillstyrkt, samt befallde, att, i öfverensstämmelse dermed, Nådig Proposition, sådan den finnes delta protokoll bilagd, skulle lill Rikets Ständer expedieras.
Ex prolocollo.
Otto //r.
Seippel. s Kongl. Maj;ts Nåd.
Ank. till Exp.-Utsk. den 26 Jan. 1857, kl. 11 f. ro. Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående afsöndring af jord från kronolägenheterna Hushagen, Köpingsön och By slätten i Köpings socken af kVestmanlands län, för utvidgning och rötning af Köpings ä; Gifven Stockholms Slott den 5 December 1856.
Hos Kongl. Maj:t har Direktionen för de rensningsarbeten i Köpings å, till hvilkas utförande Rikets sednast församlade Ständer beviljat ett statsbidrag, dels såsom anslag och dels såsom lån, af tillsammans 40,000 R:dr, uii en af Kongl. Majus Befallningshafvande i Westmanlands län insänd och förordad skrift i underdånighet anhållit att, som Köpings stads innevånare, för att öka gagnet för staden och orten af ofvannämnde arbeten, hvartill plan blifvit af Kongl. Majit den 7 December 1854 i Nåder fastställd, beslutat att jemväl utvidga ån, på sätt å en bifogad karla vore utmärkt, från bamnbassinen till slutet af det område, staden från Ulfve egendom till lastageplats inköpt, dels för att minska olägenheterna för segelfarien af den udde, som åns krökning bildar, dels ock för att ernå den vattenbredd utmed nämnde lastageplats, att fartyg der skulle kunna obehindradt mötas, men för vinnande af detta ändamål erfordrades, enligt ofvanberörda karta med tillhörande beskrifning, upprättad af kommissions-landtmätaren C. E. Lindell, en areal af 7 tunnland 13y2 kappland mark af de till Öfver-direktören m. m. J. E.
Hörstadius utarrenderade kronolägenheterna Hushagen, Köpingsön och Byslätten, berörde område, nemligen 5 tunnland 14y? kappland af Hushagen, 1 tunnland 8 kappland af Köpingsön och 23 kappland af Byslätteu, måtte från Kronan lill Köpings stad afträdas emot årlig afgift, motsvarande det arrende, som belöper sig på det till afsöndring ifrågasatta jordområdet i förhållande till arrendet af hela lägenheterna, hvilken afgift staden vore villig att till Strömsholms Stuteri-inrättning, dit arrendet ingår, årligen erlägga.
Maj:ts och Rikets Kammar-kollegium, som, efter det Styrelsen för Allmänna Väg- och Vattenbyggnader häröfver afgifvit infordradt underdånigt yttrande, jern - Kongl. Maj:ts Nåd.
N:o 43. 7 val erhållit