Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det mr dr^ sattet 81 att uttänka nya vhgar, som liiinpa sig för henncs n. r. för- li9llanden och p9 hrilka hon kan Ilra sig att bYttrc nppfylla sinn n p p gifter sboin i~viiiiin Vid nnviiiirlandet af detta andra sstt tlrfvas dock alltid en stor försigtighet, s5 att nia11 ej i en oklok välniening uppreser nya skiljemurar mellan de begge könen utom de, som redan finnas.
Vid ano~nantlet af de s. k. hemstudierna har I: redrika-Hrenier- Förbuntlet följt det n i h sattet att g9 tillväga.
~Hemsuidierna~ iro anordnade endast för qrinnor och ha ej 118gon niokvarighet inom man- nens undervisning.
De lanipa sig särskildt för ilvinnans n. r. stand- pnnkt och Ieliiadsvanor.
Nigon ny skiljeniur mellan könen skola de dock ej resa, tvärtom, de 510 egnade att undergrafva en, som redan finnes, 118inligcn en olika intellektiiel iitv~ckling.
Men h \ ilka Bro dc sirskildn förh5llanden, soin göra heinstudi- ema gagneliga jnst för qviiinan?
Flickan slutar skolan i regel tidigare i n ynglingen.
Förhillnn- dcna koinina nog sn19ningoin i detta fall att andra sig, men ännu är det si.
Flickan 1emna.s sedan 15ngt inera p9 egen hand i sina in- tellektueln intressen än hrad ynglingen gör, och hon har ej saninin till- fille till ett lärorikt unigiinge, som han har.
SSrskildt ghller detta de unga flickorna 118 landet.
Flickan beliöfrer ej alltid utbilda sig till ett visst yrke; iindcrstiindom kan hon det ej, ty hon har syssel- s8ttning i hemmet eller ar der af ett eller minat skäl hiindeii.
Denna sysels8ttning ar likväl ej mera anstriingantle, an att hoii kan ha tid öfver till 18sning; ja, qrinnan kan ofta s5gns ha mera tid till bildande Iiisning, an hrad mannen har.
Men en iing flicka, 8fveii om hon ar intresserad för studier, har dock i alln~iinliet för liten sjelistindighet och förniign af initiativ TOr att p8 egen hand knniia utarbeta en stu- dieplnn och följa den.
Det talas ofta om, att qrinnan har mindre förm8ga af initiativ tin niannen.
Skulle nti detta vara hiindelsen, så behöfde hon 8Ren af denna anledning \ .id sina studier ett stöd och en hjrlp, siirskildt niir hon, s9som vi ofvan visat, arhetar under ogyn- sannnare förhallanden.
H n d blir nu följden af alla dessa svirigheterl Jo, att den unga flickan, d9 hon ej, derföre att hon skall egna sig at lararinnekallet eller niigon annan yttre verksamhet, tvingas till regelbundet arbete, aldrig lar sig att 118 egen hand ITsa nagot allvarligt och siniiningoin glöm- mer sina skolkunskaper, en eller annat frammande sprak möjligen undantaget.
Detta giller det stora flertalet.
För den som har en briniinnde I&amp;lust g e s t a h sig saken nigot olika.
Hvem har ej kiint dessa unga.
damer, ja de kunna kanske redan hunnit till hrad frans- mannen kalla aun ceriain ige:, som ha ITst allt hvad omstSndigheterna fört i d e r u vag, 811 det enn, an det andra, historia, filosofi, teologi.
natll~eteiiskap m.
in., men först och sist romaner, gamla och nya, realistiska och idealistiska.
Ett verkligt godt hufvud reder sig nagot s&amp; n51 ur iletta kaos, och kan kanske till och med erh5lla verkligt grundliga kunskaper, men alla lida de dock af att hafva för tidigt lemmts utan ledning och rid vid sina studier.
Ile blifia oftast, hrad professor Ribbing en giing p9 en föreliisning beniimnde, - tidnings- iiisare, roinanlhre eller med andra ord sudu&amp;w läsare: Men, fragar Ni törhanda, kan ej den föreslagna ledningen af flickornas studier medföra oliigenheter?
Först, rniinne den ej hindrar genomförniidet af reformer, s9danz som att flickorna i i f m böra i re- gel tanka sig en lefnadsbana, sluta skolorna senare, m. fl.
Oss synes, att större kunskap, mera jiimnlikhet med mannen i intellektuelt afseende aldrig kunna försena nyttiga reformer, och nagra olikheter mellan den unga mannens och flickans lefnadsstallning torde viil drss- utom alltid komma att qrarsd.
Men ledningen kan bli ensidig, och 51 &amp; ej en inissbmkad frihet att föredragn?
Jo, \ isserligen, men d9 kan man ju göra samma an- märkning mot all undervisning.
I all undervisning mhte alltid inga nSgon auktoritet, ehum gifvetvis mindre, allt efter soni Iarjungen sjeif ut~ecklns.
Skulle auktoriteten vid ledningen af hemshuliema verka hain- inande pa Iarjungens utveckling, sa är dermed endast sagdt, att hem- studierna skötas diiligt, ej att de ar0 i och för sig skadliga.
Men, fragar en del, kan man slutligen ha nBgon verklig nytta af denna slnffliga undenisning?
Det kan vara bra att f3 bokrad, men kan man ha nBgon annan nytta?
Till war, paininna \ i Mott om den be- tydelse skrifningarne hafva vid undervisningen, en betydeise som ej nog kan betonas.
Den muntliga undervisningen g&amp; oftast ut p i att liksom öfverflytta den enes, Prarens, kunskap i den andres, Iiirjungens, medvetnnde.
Vid den skriftliga undervisningen g9ller det deremot att utveckla Iiijungen, sa att han s~ ' ccf kan emottaga och tillgodogön sig kunskapen.
Liirjungen maste npktrm och taga initiativ.
Att lära larji~n@n att rqäektrra, t a p initiativ, nudrtt md@ @ ?I hand tif&amp;adosi,ra s&amp; wtandets skatter, det är huad hcmstudur~~a bsyfta.
Dr skola fyfln k&amp;jtan mellan studierna $å Zprn hand a h skolan, drr lärjungen ofta, i~ uärr.
i alii fdr hag c d är (rssiu.
Skolorna kunna visserligen an göra mycket för utvecklingen af sjelfk ?rksan~heten, men slum flickan vid en femton, sexton b, blir dock det sjelfstandiga studiet alltid f61 henne förendt med m h g a sv9righeter.
Till och med för den till universitetet nykomne studen- -.
ten iir ju arbetet IJB egen hand en s&amp; ~~röfvosten.
Hvad skolorna dock alltid kinina göra för flickorna, d1: t .ïr att 15ra dem, att de ej Aro fiillärda.
d9 de slutat skolan, och att vicka deras h5g fijr att, s9 vid1 deras andra pligtcr rlet niedgifva, fortsiitta sin intellektuela nthild- -- - - llilig.
- - - - Har har hufv~~dsakligen talals om ~henistiiilicnias~ I~etydclse för unga flickor, som ej äro inogna för sjelfarbetet.
De kunna dock riven lei~~iia anvisningar och rad St dem, soni redan kunna studera p9 egen hand, nien ej hafva tillgiiig till de r5d och tankeutl&gt;yteii, soin a l h studier krifva.
Ilet b&amp;tn Ixriset för henistudienias nytta iir likviil den ansliitning d e vunnit utoiii Sverige, men till deras utveckling och anordning i fr~iiimande land skola vi i ett fiiljnndc Iiïftc öfverg8.
- - - - - - - (F,wls.)
Doktorns unga fru.
Ett firrIlingrförrirF ar Eglit.
g urli hade just kommit tillbaka fr5n balen.
Hon hade frSgat sin kammarjungfrii,. '
om hennes man var hemina, men Mtt det svaret, att rhr doktorn var] &gt;i sjukbesöks, Iivarefter hon afskedat flickan.
Hon ville vara cnsanl nled sina minnen.
Hvilken förtjusande bal det varit!
Löjtnant Torlow - fans det viil nilgon, som dansade baltre 9n han?
Och s9 underhillande och s3 helt olik 1,iidvig - hennes nian.
Usch, hrad qvick han var begrep inte det ringaste att siitta h.m var otymplig och trSkig varde yf Iicnne - reste ju helt tvärt i f r h henne före fnikosteii, fast511 han visste, att hon skulle p5 bal.
S9 helt och hallet olika den glade, trefligc löjtnanten.
Hon tyckte sig iinnn kanna den ömma tryckning.
han g d hennes hand, niir de hade dansat ett par hvarf kring mlen, och hon sjönk ned i en emma.
Och nar hon satt ensam i det lilla hörnniminet, och h m koni och sattc sig i soffan b r e d d henne, hur hade han ej sett henne in i ögonen - ja, rlet var tyrl- in liat.
att han rar förtjust i henne, och hon var det afven i honom,.
h&amp; Slskade honom h.
Men hon m r jn gift!
Hvarfore Iiadc hon giit sig?
Hon hade aldrig, nej aldrig nagonsin, tyckt om Imlvig, det hade hon Ilara iii- hillat sig, och dessutom ' ar hon högmodig öfver att hli gift si % snart, hon hade ju bara n r i t 17 f r da.
Men n11 var hon ig, och nu skulle hon minsann visa, att hon ei rar n k o t barn Iiinure.
ntan hade kraft.
ja, till hvad vis&amp; hon 4 SS noga, Geil nSgot förskrick- till att inga ligt for] .udvig skulle det bli.
Inga favoritr5tter till middagen smekstunder efter middagen 0, livad hon hatade den der tröga, dumma, odr !Igliga, gamla I d v i g.
soin inte 1x1s hadc s9 p u s rett, att Och Gurli kastade sig p9 sangen och snyftade han blef svartsjukl!
högljudt.
SS smilningom tog dock tröttheten öfverhand, och hon somnade.
Stackars barn, h \, ad har hon nu haR för en liten motgång p8 halens, sade Ludvig för sig sjelf, när han omkring en timme senare gick in för att säga godnatt 9t sin unga hustru, da han &amp; g ljus i hennes mm.
Hau lade sin hmd pd hennas
* Gurli, s3 har &amp; f du ej ligga, klid af dig och lägg dig riktigt.
Godnatt nu, min älskling .. Gurli, som först varit yrvaken, kom nu ihig, att hon hatade Lud \ .ig.
* G % din vap, ropade hon, sjag tycker inte en bit om dig, och jag önskar, att jag aldrig blifvit gift med dig .w, här stannade hon plötsligt, detta var alt hvad hon kunde säga, och nu visste hon ej hur hon skulle fortsätta.
.Gurlis, sade Ludvig alvarsamt, .du borde ej säga, hvad du ej menar.
GS och ligg dig och sof p5 saken, SS.
skola vi talas vid i morgon .. * Jo, jag menar det verkligen.
Jag tycker inte alls om dig, och jag tror, att jag aldrig gjort det.,
' Jo, jag w d det, för att jag Slskar en annan si?
fdr / ud@i mycket .. ~Hveni nr det d3.b * Joo du, det 31 löjtnant Torlow, och han är sa rysligt stilig, och du %r en sådan otack, gammal stock, som inte bryr -.
sig - om nigon mnan än sig s] elf!
* K ä r a Gurli, lugna dig !a, Nej, det gör jag inte !.
aSes8, Gurli, kom och satt dig h&amp;, sa skola vi prata f&amp;rstand,b och han ville sätta henne 119 sitt knn.
.Nej, jag vill inte sitta der, och jag \ &lt;Il inte prata Iönthd.
Dn är s % otäckt förstandigb * Ja, jag är väl tvungen, nar jag har en s9dan oförsi5ndig liten hustru.
Hör p$ nu, Gurli du älskar inre Torloa .. &gt;Joo da; och han alskar mig också.?
aHar han sagt det?
*, Nej, inte precis, men jag vet det riid8.9 soch iae vet.
att han inte &amp; r det.&gt; * Det Ger du inte .. ~Vilnta litet.
skall du W höra: men det vore allra bäst.
om du ville sätta dig i kitt knä.
Sesa, m.in älskling, gör det nu snih,r.
och han drog henne ned till sig med mildt vild.
.Sesk der ja, nu har du det riktigt bra aldeles som p i den tiden du ej tyckte en bil om mig.
Jaså, jag får iutc kyssa dig saja, det f5r vara di än SS länge.
Ja, hör nu pa.
I morse kom Torlow till mig och bad mig fara till fröken Ekberg, som pa natten blifrit hsftigt sjuk.
Hon var inte pa balen, som du nog markte.
Ka, Torloa bad mig så enträget och såg SS ängslig ut, att jag tog mig friheten säga: ' Torloa, du är IGir i fröken Ekberg ', och den goda själen nekar visst inte, utan ber mig skynda mig!
' Men Gurli skall p9 balen i qväll ', sade jag.
' dock, om du lagar, att hon Wr roa sig riktigt, 54 reser jag Ogonblickligen ':.
Ludde, ra ' du s8 at honomb.
221 * Ja, dct gjorde jag, och s i for jag i väg med första tiget, fastan jag visste, att jag hand en den alra n3pnaste och snnlaste lilla hustru, som satt vid frukostbordet och rynkade sin lilla söta näsa i vrede öfver att hennes stock till inan inte kom hnii i laga tid.
Men hur kan du begsra, att jag sklille tiiiika p3 dig, jag, som inte bryr mig om nigon annan iin inig sjell ?.
Gurli kastade sina armar om lians hals och tryckte sin lilla iör- gritna ansigte mot hans.
* Jo, det gör du, du rara gamla Ludde.
Det 31 bara jag, som inte f h i å r sidan god och präktig gubbe du ar.
* ~SBlcdes äro vi sams nu igen ?.
&gt;Jaa di., .Och du är inte förtjust i Torlos ?.
~Neej di .. * Och nu nekar du mig inte en kyss?
* &gt;Nej di.
* - Qvinnosaken p&amp; möten och inom tidskriftsliteraturen.
ar för iiärrnrnii~le nite och girs hos oss i alla möjliga och omöjliga former.
Till ile o~nöjliga räkna vi den plötsliga stornilöpningen i viras, i syfte att med ett slag öppna de, för sina t d g a iiiissrikuiingar SS linge öfverklagade, gossl5ro \ .erken ocksi iör qvinliga Iiirjungar.
Till de omöjliga hör ocksi Ellen Keys försök (Geijerstams Rcry r8SG) nit hos oss framkalla en reaktion mot qrinnofrigans excesser, af hrilka ri dock, enligt hennes egen försSkraii, aldrig varit antastade.
Minst lika omöjlig synes rar friga i den dubbelskel~nad.
hvari Jarl Ilagelstain i Iiiiisk Tidskrift Ouni, 886) frambesvurit henne, halR sisoiii en ärelystnadens och titelsjukans furie, halft sasoin en svag, nerfretlig varelse, csensil&gt;lc et ral~oreiise.
som blichelet ' s ideal.
I en mycket enklare och möjligare skepnad tr3der deremot qriniiofrigaii till rn8tes i Eva l \ ' igströnis lilla kloka och praktiska uttalande o111 arbetslönen (d7nnihr n: o 1 6, .Ett diligt sys tein^).
1) essutoiii har sainnia h n e behandlats i klar, opartisk, reten- skaplig form af en frams~ende dansk statistiker.
' L ' ill alla dessa franiställningnr skall Ilagny iterkoinina och söka i en granskande öfverl~lick giftia hrar och en af dem dess rätta plats.
Sist, men i betydelsefiillaste forin, framträder qrinnofrigan i dessa dagnr i deii rya L n ~ c r ~ h i ~ ~ fiirsfag p n s till undrad Ing mcrl ofscende p19 gift pi~inas cpndmntt.
Förslaget, hrilket helt sikert framkallats af 188j irs riksdagsskrifvelse i afseende p i friherre Stackelbergs med fleras inotioner, s5ges oinfatta öfvcr 15 tryckta ark och rara be- ledmgadt af utförliga uttalanden.
Med spänd förr5ntan emotses så r31 förslaget, som de itgiirtler, h \ .artill det kan föranleda.
, @ vihcfr&amp;an
Hvarjehanda i qvinnofrAgan.
Sverige: Folkhigskoforna för quinnor.
har säsom understod f t mindre 1) emedlade lärjungar rid de qvinliga folkhög- skolorna inne \, arande sommar af statsmedel anvisat följ.mde belopp: Linköpings IRns folkhögskola 400 kr., Kalmar Iäns norra 500 kr., Malmöhus kilis 9 Hvilan 300 kr., Göteborgs liins i Skee 300 kr.
och S Törn 400 kr., Elfsborgs läns f Fiinneslunda 300 kr.
samt Vesteras Iäns folkhögskola 400 kr.
Schartnus Handc / sinsfitut i Sfockholni är likasom Göteborgs handelsinstitut nu mera öppet äfven för q \ .inliga elever.
Hd univrrsitetcf i Llprnfu har den 13 sept.
filosofic-kandidat- examen aflagts af fröken Alexadra S.40giud samt medicinsk-filosofisk examen af frtiken Ellen Sandclin.
V7 unriicrrifetef i Dublin har medicine kandidaten fröken j u l k Brind fr911 Helsingborg, som i London genomgatt sina medicinska studier, nyligen aflagt licentiatexanien.
Till Alr (btqska flickskofan i G ö l c b q hm en gifkre, som vill vara okänd, skänkt ro,ooo kr.
Penningarnr skola an \ .iindas Tur fishd- kommande af en tidsenlig byggnad St skolan Shjchlscn för gamla (irnariniror hade sistlidne maj nihad sitt irssninmanträde pf börsen.
N:r 36 (246) Prenumerationspris pr Fredagen den 2 september 1892.
B y r a: Klara v. Kyrkogata (Aftonbladets nya år: Idun med Modetidning och kolorerade planscher kr.
• 6 Idun ensam — • i 50 Kedaktör och 7, 2 tr, hus.)
s k e r i landsorten å post- a n s t a l t, i Stockholm h o s redaktiori.
Utgifningstid: hvarje helgfri fredag Träffas å b y r å n kl. 1 2 — 1.
Löanummerspris I S öre (vid kompletteringar) A l l m.
Hilda Petersson, född Gemandts fioktr.-Aktfeb.
A n n o n s p r i s: 35 ö r e p r n o n p a r e i l l e r a d.
F ö r.
P l a t s s ö k a n d e » o. » L e d i g a p l a t s e r.
25 öre för h v a r j e p å b ö r j a d t tiotal stafv.
böös.
Sveriges första glasetserska.
len gamla vackra konstindustriella branehen glasets- ning — länge i vårt land åsidosatt och nästan förgäten — har under det senaste årtiondet å- teruppväckts och bragts till utveckling af en svensk kvinna, hvars bild i dag fått plats i de svenska kvinnornas och de svenska hemmens or- gan, detta ej blott för den åldriga konstnärin- nans egen skull, utan äfven emedan den konst- art, hon så framgångs- rikt och med erkännan- de från både fädernes- landet och utlandet od- lat och odlar, så väl lämpar sig för en ange- näm och tacksam syssel- sättning i h e m m e n.
Dels är därvid — erinrar konstnärinnan själf i en liten broschyr hon utgif- vit — tillfälle för en skicklig tecknare att ut- veckla sin förmåga, dels äro dylika arbeten icke, som så många andra ny- heter i arbetsväg, under- kastade modet för dagen, ty slipadt och etsadt glas har sedan gammalt vär- derats högt och kan al- drig blifva gammalmo- digt, emedan glasvaror ju alltid måste använ- das och de konstnärligt prydda ovilkorligen vär- deras högre än de släta och enkla.
En vacker pokal eller vas.
till exempel.
väl utförd med initialer, vapen, emblem eller in- skriptioner, påminnande om något högtidligt till- fälle, bör, särdeles om ritningen och etsningen äro utförda af någon kär hand, alltid utgöra ett dyrbart minne, och äfven utan egentligt konstvärde utförda arbeten kunna ju hafva sitt fulla be- rättigande.
I Lund föddes d.
27 februari 1824 i handlan- den Johan Peter Böös ' äktenskap med Wilhelmi- na Ulrika Lovisa Beck- ström dottern Hilda liar- tina Laurentzia *.
Vid 18 års ålder blef Hilda Böös gift med landtbru- karen Johannes Peters- son, ägare af Gladsax ' gård vid Cimbrishamn, och såväl här som sedan familjen 1856 flyttat till Lonhult i Östra Göinge * En syster är den nu 70:åriga i Malmö bosatta fröken Gustafva Eleonora Böös, i Skåne mycket be- kant för sina fina handarbe- ten äfvensom för sina täck- stickningar å siden, dem hon i mängd arbetat till de skånska adelsfamiljerna, oeh för hvilka arbeten hon tagit pris vid åtskilliga utställ- ningar i Kristianstad och Malmö.
H v a r t rätt familjelif är s o m m u s i k; Ifrån den känsla makarne förenar Den s t r ö m m a r ut o c h allting k l a n g f ö r l ä n a r Och gifver lifvet t a k t o c h mål o c h s k i c k; härad, ägnade hon sig i många år uteslutan- de åt makans, moderns och förestånderskans för en, omsorg och vaksamhet kräfvande, landthushållnings plikter.
D e ovanliga konst- närsanlagen, hvilka blott hunnit, under den första ungdomen, till en obetydlig väckelse genom några få ritlektioner, slumrade.
Då hennes make 1878 dog, befanns boets finansiella tillstånd alldeles undergräfdt, och änkan, redan då hunnen ett godt stycke öf- ver det gränsskäl, där ålderdomen börjar, måste se sig om efter nya existensmedel.
Hon kom då att tänka på de anlag hon hade för såväl ritning som komponering af konstföremål, och af en ren tillfällighet fästes hennes uppmärksamhet på, att dessa anlag, vidare utvecklade och utbildade, kunde till- godogöras på ett både för henne själf och hennes konstintresserade svenska samtid nytt fält: glasetsningen.
I b a r n o c h t j ä n a r e d e s s flod s i g g r e n a r B l o t t att sig samla nästa ö g o n b l i c k, O c h af de enta toner upp sig svingar Den melodi, s o m hemmet genomklingar.
fR. j^ALUDAN- ^lULLER, digt, att frun arrangerar en utställning af sina arbeten. » Ja, en sådan utställning kom ock till verk- lighet.
Lokalen var ett litet mörkt rum vid en af de obetydligare gatorna i Klara-trak- ten, och den som inom tidningspressen skref den första skildringen däraf, var ännu obe- tydligare.
det var, i förbigående sagdt, nedskrifvaren af dessa enkla rader.
., men som denna skildring inflöt i N.
Alle- handa, kom den lilla konstexpositionen att kanske observeras just af de samhällslager, där konstintresse oeh medel till uppmuntran förefunnos.
Fru Petersson fick snart åtskil- liga beställningar, bl.
a. af kommendörkapten Palander å glaspokaler med inetsade figurer och porträtt * från Vega-färden • — ej ens den världsberyktade skeppskatten och dito hunden saknades å dessa konstverk.
Prinsessan Eu- genie lät göra flere skänker till sina närma- ste: en dryckeskanna med glas åt kungen, Med friskt mod och lifligt intresse grep juvelskrin åt drottningen, hertiginnan af Da- hon nu först till crayon ' en, och sedan hon larne och kronprinsessan af Danmark, kan- med dess tillhjälp fått form åt både sina.
nor med glas åt prinsarne Carl och Eugen.
egna fantasier och de mönster, hon å äldre Prinsessan Ebba Bernadotte beställde härom konstverk fann lämpliga att återgifvas, till året ett hälft dussin frukostglas för att för- kalkerpapper, asfaltfernissa, vax, fluss-spat, ära sin höga svärmor.
saltsyra, fluorammonium, fluorkalcium och Då Christina Nilsson senast var i Stock- hvad allt de nu heta, utensilierna till hennes konst.
Hennes första försök i glasetsning holm, beställde hon en hel montering af bords- vunno bifall, oeh de inköptes af ett par äldre glaskärl: ej mindre än 54 konstetsade kan- kvinnliga medlemmar af den skånska hög- nor, pokaler samt större och mindre dricks- adeln, ungdomsvänner till den åldrande men glas m. m.
V i d arvodets öfversändande, se- på samma gång » unga » artisten.
Hennes dan denna storartade beställning utförts och arbeten började blifva kända i hemlandska- denlamma lyckligen hamnat i den världsfrej- pet, och snart fick hon vid en industriexpo- dade sångerskans hotel i London, medföljde sition i Kristianstad 2:dra priset för » före- ock ett större fotografiporträtt med tillskrift samt ett tack för » det charmanta arbetet ».
mål af förr icke utställd konstindustrialt ».
Äfven för framstående personer i norra Tysk- Men i och för utveckling af sin konst, land har fru Petersson utfört beställningar af äfvensom för att göra sig mera känd samt inetsade vapen m. m. bereda större marknad åt sina arbeten, fann Vid två tillfällen har hon fått — på lof- Hilda Petersson det nödvändigt att flytta till ordande vitsord af professorerna frih.
v. R o - Stockholm.
sen ocb Scholander, slottsintendenten Jacobs- Med ett urval af sina vackraste arbeten, son och kapten Alf.
Björkman — mindre omsorgsfullt nedpackade, med ett rekommen- statsanslag för studier samt har från flere dationsbref från den varmhjärtade domprosten offentliga utställningar — • i Malmö, Kri- Olbers i Lund på fickan samt med på stianstad, Borås och Kongsbacka — för öret hela femtio kronor — lånade femtio utställda glasetsningar erhållit belöningar — i portmonnän kom hon 1888 till hufvud- i form af diplomer samt brons- och silfver- staden.
medaljer.
Den till hvilken hon först vände sig, ut- För Stockholms Handtverksförenings indu- bjudande sina arbeten, var konung Oscar, och strilotteri har hon utfört flere arbeten åren hans majestät köpte ock en glaspokal.
Det 1 8 9 0 — 9 1.
kungliga handsölet — hvilket haft lycka och Från trycket har hon utgifvit » Handled- konstnärlig framgång i följe — men ännu mer ning i etsningskonst » med talrika mönster de uppmuntrande ord, hvarmed köpet följdes, (Sthlm 1882) samt l:sta häftet af » Mönster- gåfvo nybörjarinnan mod att uppsöka flere af bok för etsning på glas » (Sthlm 1886).
Hon våra främsta konstnärer och konstdomare, har f. n. under förberedelse tre följande häf- bland dem professorerna grefve von Rosen ten af detta arbete med rön och försök sam- och Scholander.
D e sågo hennes arbeten, lade under de senare åren.
lofordade och uppmuntrade.
Särskildt fann Vidare har den åldriga konstnärinnan för sig Scholander intresserad.
» Har frun hit- närvarande hågen och tankarne riktade åt tat på de där ornamanten själf? » — » Ja. » den stundande världsutställningen i Chicago.
— » Godt, frun har fått litet af det där, som Må hon, hoppas vi, ock komma att där få kallas fantasi, ser jag.
Nu ska ' vi jämföra utställdt något föremål från den vackra in- med utländska mästerverk! » — Oeh med dustriella konst, hvarinom hon är mästarin- sin gamla lindansarefärdighet hoppade den na, t. ex. något erinrande om den af skal- lille gubben upp på en stol och tog ned från den besjungna ett högt skåp diverse glaspokaler och dryc- kespokaler med inetsningar.
» Se här, sådana * Dylika Vega-pokaler innehafvas af kronprinsen, här arbeten ska ' frun söka göra efter; det frih.
Nordensköld, kommendörkapten Palander, hr år nog, ty frun kan.
Men det är nödvän- Frans Beijer m. fl.
den Af en På en Se, bak som » bländande pokalen, värmaren vid isig pol. purpur gjuts ett sken kring salen, strimma af burgundisk sol.
bägarn Carols namn och strider konstnär etsat i kristall.
hur hvar bild får färg omsider: tomma harnesk drufvan sprider hjälteblod sitt ädla s v a l l.
» Birger Schöldström.
£ftonmoIiiet y ~ tt aftonmoln så fint och skärt vD bland vesterns guldstoft sam — allt hvad jag kallar minnas värdt drog i dess skimmer fram.
Let molnet där vår kärlek var: när först den tände sig, så brann den stilla, brann den klar och lyste dig och mig.
Förklarad hela världen låg i fager ungdomsglans, i mina drömmar dig jag såg med krona och med krans.
Men molnet skiftade i rödt, i purpur snart det brann, den skära färgen hade dödt, liksom vår oskuld svann.
Passionens eld med stormens fart i våra själar tog, och snart vi kände — allt för snart, hur all vår lycka dog.
3e ' n molnet sjönk i vester ned — hvart flydde det, ja, hvart?
Men desto längre bort det gled, ju mera blef det svart.