Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Från skyldigheten att deltaga i allmänna beväringen må endast undantagas: de, sorn till följd af lyte, obotlig sjukdom eller kroppslig svaghet äro till krigstjenst oförmögne eller alldeles otjenlige: de, som äro i krigstjenst vid arméen eller flottan eller vid lots- och fy ringsverken anställde: med beställningsbref försedde postförare: i behörig ordning antagne postiljoner: mästare och öfrigt underbefäl, äfvensom gesäller och timmermän med aflöning på artilleriets fyrverkare-, tyg- och bevärings-, samt flottans timmermans- och handtverksstater: de vid gevärsfaktorierna samt krutbruken vederbörligen antagne och för dessa verk behöflige arbetare: de i svafvelberedningen inlärde och vid svafvelbruk skattskrifne arbetare, dock, hvad de sistnämnde angår, icke öfver fem man vid hvarje bruk; samt slutligen de i allmän tjenst anställde personer, hvilka Kongl. Maj:t. med afseende å rikets sannskyldiga nytta och behof, finner skäligt från beväringspligten fritaga; åliggande det likväl dem, för hvilka anledningen till deras undantagande upphör före beväringsålderns slut, att vid nästföljande mönstring sig inställa för att, om de befinnas antaglige, för återstående beväringstid i beväringen deltaga.
Skulle för öflig! några särskilda eller ömmande omständigheter sig förete i afseende å den, som utskrifvas bör; eller skulle någon, hvars beväringsskyldighet ännu fortfar, önska att blifva från densamma fri, för att kunna till främmande land utflytta, ege Kongl. Maj:t, uppå derom gjord anmälan, för hvarje fall beslut meddela; dock skall ingen, som eger tillgång, erhålla sådan befrielse, med mindre han, i fredstid, erlägger den i § 15 omförmälda afgift, samt i krigstid genom legning sätter annan antaglig karl i sitt ställe. § 5- Vill delegare i båtsmans-, ryttare- eller ständigt rotehåll, som är lill utskrifning förbunden, sjelf utgå för ledig rote eller ruslhållsnummer, och har han dertill bevisligen antagen blifvit, vare honom förbehållet att, i likhet med beväringsmanskapet, afgå från krigstjensten vid slutet af det år, med hvilket hans beväringspligt skulle tilländagå.
Om beväringsmanskapets antecknande och redovisande. § 6.
Vederbörande mantals- och skattskrifningsförrättare åligge att, genast efter det mantalsskrifningarne blifvit afslutade, med ledning af de, likmätigt gällande Bevillningsstadga, utaf presterskapet uppgjorda förteckningar jemte mantalslängderna, i enlighet med det formulär, som finnes vid denna författning fogad t, upprätta fullständiga listor på alla i hvarje stad och socken inom beväringsåldern varande ynglingar och dem, som i öfrigt äro beväringspligt underkastade, med uppgift på de beväringsskyldiges hemvist samt dop och faders- eller tillnamn utan förkortning.
Dessa listor skola inom årets slut, för att granskas, öfversändas till vederbörande pastorsembeten, hvilka genom anteckning å dem böra upplysa, dels om någon af deruti upptagne beväringsskyIdige aflidit eller afflytta! till annan ort, som, då den är känd, bör uppgifvas, dels om och hvilka beväringsskyldige, utom de å listorna upptagne, efter mantalsskrifningen inflyttat i församlingen; hvarefter listorna, bekräftade med vederbörande pastorers underskrift, skola af dem inom den 15 påföljande Januari lill skattskrifningsförrältaren återsändas.
Inom samma månads utgång skall skattskrifningsförrältaren till Kongl.
Maj:ts Befall - Exp e di tians- Flsk otte ts Förslag till under d. Skrifvelse N:o 145.
455 ningshafvande insända ej allenast dessa listor, transporterade och summerade, utan ock ett för hvarje fögderi eller stad uppgjordt sammandrag af dem; allt vid vite af Tre Riksdaler Riksmynt för hvarje dag, som dermed fördröjes. § 7. Morn.
F Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande läte, på sätt Kongl. Maj:t derom närmare bestämmer, upprätta icke allenast fullständiga mönstringsrullor, utan ock sedan årets mönstringar och mölen äro afslutade, förslag öfver det inom länet då befintliga, lill Arméens eller Flottans beväringsområden hörande manskap af alla klasserna, hvilka förslag sednast inom den 15 Augusti hvarje år skola lill Kongl.
Majit genom vederbörande Slats-deparlemenl insändas.
M om. !2. För Stockholm skall Ofver-Stålbållaren och för öfrige sjöstäder vederbörande Magistrat inom den 1 Februari hvarje år till Sjöförsvars-departementet insända specifik uppgift å antalet af de i staden skattskrifne eller för öfrigt i dess sjömansrullor inskrifne beväringsskyldige sjökaptener, styrmän och sjöfolk af handelsflottan samt maskinister å enskilda personers eller bolags ångfartyg.
Desse maskinister äligge det fördenskull alt låta sig å sjömanshus eller i Magistratens rullor öfver sjöfolket inskrifvas och dessutom, så vida de finnas inom riket och fortfarande utöfva sitt yrke, alt en gång hvarje år till sjömanshuset eller Magi straten anmäla sin vistelseort och den sjöfart, de för året eller tillfället antagit. § 8.
I afseende på beväringsmanskapets besigtning till utrönande af de utskrifnes duglighet till krigstjenst, dess mönstring, och hvad mera vid dess uppbådande blifver nödigt att iakttaga, galle hvad derom särskildt är eller kan varda af Kongl. Majit stadgadt. § 9.
Till mönstring skola vederbörande tjenstemän införskaffa de beväringsskyldiges prestbetyg.
Vill beväringsskyldig, som, efter det prestbetygen blifvit från någon ort afsända, dit ankommer, med den ortens beväringsskyldige undergå mönstring, åligge det honom alt sjelf medhafva sitt prestbetyg, vid det äfventyr § 18 mom. 3 utsätter. lil Ari.
Om beväringsmanskapets vapentjemst, samt om sättet ail derifrån vinna befrielse i krig och fred. § io.
Under krig eller när eljest Kongl. Majit pröfvar rikets försvar det påkalla, ege Kongl. Majit till vapentjenst uppbåda antingen alla beväringsklasserna eller ock större eller mindre del af den eller de klasser, Kongl. Majit finner nödigt, vare sig från hela riket eller endast från vissa landsorter, utan afseende derpå, huruvida eller till huru stor del beväringen inom rikets öfriga landskap kallas till vapen. 456 Expeditions-Utskottets
Furs la g till underd.
Skrifvelse N:o 14-5. § 11. Morn. i.
Den, som sålunda uppbådad blifvit, vare dock berättigad att i sitt ställe sälla annan duglig karl, hvilken fullgjort sin egen beväringspligt.
Till legokarl får ej användas den, sorn är boende utom det län, der den beväringsskyldige bör undergå mönstring ; ej den, som förut tagit lega för annan, hvars beväringspligt fortfar: ej vanlrejdad eller den, som icke är känd för ett välartad! uppförande, hvarom såväl Pastors i församlingen, som i stad Borgmästarens och å landet Kronofogdens bevis skall upptes; ej heller den, som är öfver 34 år gammal, så framt han icke antingen i krigstjenst eller såsom beväringsskyldig bevistat minst två öfningsmöten, i hvilka fall han må ända till 37 års ålder kunna antagas.
De i § 2 omförmälde beväringsskyldige ege ock rätt att, hvar i sitt ställe, lega annan karl, med vilkor, att den legde fullgjort sin egen beväringspligt, är duglig sjöman eller maskinist samt välfrejdad och icke öfver 45 år gammal. § 12.
Om legokarls inställande vid mönstring åligge det beväringsskyldig att sjelf föranstalta: ansvare ock för hans inställande under fanan, vid äfventyr, om den legde då uleblilver utan sjukdomsförfall, att antingen inom 14 dagar anskaffa annan behörig legokarl eller ock sjelf träda i tjenst. § 13.
Legokarl, som blifvit behörigen godkänd, inträder i alla de skyldigheter, som med afseende på beväringspligten ålegat den, af hvilken han blifvit legd, samt åtnjuter enahanda rättigheter och förmåner, som de beväringsskyldige.
Har någon tagit lega af tvänne eller flere, straffes såsom den, hvilken låtit sig städjas af tvänne husbönder. § 14.
I fredstid må, när det i § 10 omförmälda förhållande icke inträffar, till vapenöfning endast uppbådas manskap, hörande till första och andra beväringsklasserna. § 15. Mo m. 1.
Från de i nästföregående § omförmälda vapenöfningar må beväringsskyldig kunna vinna befrielse emot erläggande af en afgift af 100 B:dr R:mt, hvilket belopp dock kan af Kongl.
Maj:t höjas eller nedsättas med högst 20 R:dr. Mom. 2.
Antalet af dem, hvilka vid mönstringarne må erhålla tillåtelse att sålunda betria sig ifrån vapenöfning, får likväl inom hvarje mönslringsdislrikt icke öfverstiga hälften af de för året approberade beväringsskyldige.
Anmäla sig flere än halfva antalet till vinnande af dylik befrielse, bestämmes genom lottning, hvilka, inom nämnda antal, skola befrielsen åtnjuta; dock åligge det vederbörande alt utan dröjsmål underställa Kongl. Maj:ts pröfning, huruvida befrielse jemväl för de öfriga, som sig dertill anmält, må kunna medgifvas.
Skrifvelse N:o 145. 457 Mom. 3.
Vill någon beväringsskyldig, efter det mönstring skett, söka befrielse från vapenöfning emot erläggande af förenämnde afgift, bör skriftlig, till Kongl. Maj:t ställd, underdånig ansökning derom ingifvas till Konungens Befallningshafvande i länet, som det åligger att samma ansökan till vederbörande Stats-departement ofördröjligen insända. § 16.
Afgiften skall, i den ordning särskildt stadgas, erläggas vid det mönstringstillfälle, då befrielse sökes, och uppbäres å landet af Kronofogden och i stad af vederbörande Kronouppbördsman, under enahanda redovisningsskyldighet, som för Kronans öfriga uppbörd eger rum; men af den, som, på sätt i mom. 3 af nästföregående § sägs, efter mönstringen söker omförmäida befrielse, bör afgiften i länets Ränteri nedsättas vid samma tillfälle, då den underdåniga ansökningen lill Konungens Befallningshafvande inlemnas. § 17. Beväringsskyldig, som erlagt afgift för vapenöfningsfrihet, men uppbådas till sådan tjenstgöring, som i § 10 förmäles, innan vapenöfning med den klass han tillhör försiggått, återbekommer, om han tillhör första klassen, hela afgiften, och, om han tillhör andra klassen, hälften af densamma.
O/n påföljd för utebli/vande från mönstring eller tjenstgöring, och om laga förfall. § 18.
Beväringsskyldig, som utan laga förfall uleblifver från mönstring eller, sedan han blifvit inmönstrad, obehörigen undandrager sig den tjenstgöring, som honom åligger, skall, derest han undanhållit sig från första årets möte, i beväringen qvarstå under fem år, och, om han försummat andra årets vapenöfning, under fyra år, räknade från och med det år, då han sin berörda skyldighet rätteligen fullgör, och vare derjemte underkastad den för sådan försummelse stadgade vitesbot samt äfventyr alt varda på egen bekostnad hemtad.
De sålunda tredskande eller försumlige öfverflyttas, der de tillhöra första klassen, till nästa års första klass, och om de tillhöra andra klassen, till nästa års andra klass. Mom. 3.
Har beväringsskyldig, hvilken, efter hvad i § 9 stadgas, det ålegat att till mönstring sjelf medhafva sitt prestbetyg, sådant försummat och till följd deraf icke kunnat blifva inmönstrad, varde han jemväl öfverflyttad till nästa års första klass, såsom i nästföregående mom. om dem, hvilka från mönstring uteblifvit, sagdt är.
Ingen må dock i allmänna beväringen qvarhållas längre, än till slutet af det år, då han uppnått 40 års ålder.
Prot. 1859 & 1860. 10 Sami. 1 Å/d. 58 458 Expedilions-Uukottets Förtlag till underd.
Skrifvelse N:o 145. § 19.
Beväringsskyldig, som af laga förfall varit hindrad alt till mönstring sig inställa, åligge, om han vid en sednare mönstring approberas, att, utan afseende å hvilken klass han för öfrigt tillhör, med beväringsmanskapet af första och andra klassen undergå vapenöfning i två påföljande år, så framt icke hans beväririgspligt före det sednare året redan tilländagått.
Samma lag vare, om beväringsskyldig af laga förfall varit hindrad alt bevista första årets öfningsmöte.
Har han af sådant förfall varit hindrad alt inställa sig lill andra årets vapenöfning, åligge det honom att nästföljande år vapenöfningsskyldigheten fullgöra. § 20. Mom. 1.
Yid uppbåd till mönstring, vapenöfning eller krig skall såsom laga förfall anses: om man är sjuk: om man i Kongl. Maj:ts och rikets tjenst är uppbådad eller faren: om man i häkte sitter: om man af fiende, vådeld eller vattunöd hindras; vederbörande dock obetaget att, då andra än nu sagda förfall förebäras, pröfva, om de äro af den vigt, att de såsom ursäkt gälla må.
Q. Utom de i föregående moment uppräknade omständigheter, skall, så vidt angår den i § 2 omförmälda del af sjöbeväringen, såsom laga förfall för inställelse till sjökrigstjenst räknas: att vara på utrikes sjöresa sladd, eller på inrikes sjöresa för tillfället från sin hemort aflägsnad: att före den dag, sjöbeväringen eller någon del deraf blifvit genom allmän kungörelse till krigsljenstgöring kallad, vara å fartyg inmönstrad (ill föreslående sjöresa: eller ock att genom kontrakt, eller annan laglig öfverenskommelse redan tillförene hafva förbundit sig att någon viss, ännu ej lilländalupen lid tjena enskild man eller bolag å dess fartyg; inträdande dock skyldigheten till sjökrigstjenst i de tre första fallen den dag efter resans slut, dä sjölagen medgifver befrielse från den innebafvande enskilda sjörensten, samt i sista fallet 30 dagar efter det fartyget första gången kommit i Svensk hamn sedan sjöbevärings kallande till krigstjenst blifvit kungjordt eller krigsförklaring utfärdad. § 21. Mom. 1.
Är någon till följd af lyte, obotlig sjukdom eller kroppslig svaghet icke allenast till krigstjenst oförmögen, utan ock ur ständ att vid den mönstringen föregående läkarebesigtning sig inställa, skall sådant vid mönstringen styrkas med behörig läkares under edlig förpligtelse utfärdade betyg, hvilket den beväringsskyldige sjelf låter anskaffa.
Kan han ej skaffa läkarebetyg, vare honom tillåtet att styrka förfallet med intyg af pastor i församlingen och ordföranden i socknenämnden.
S. Beträdes någon med att hafva sökt medelst oriktigt betyg undandraga sig beväringspligten, håfve förverkat ej mindre förmånen att medelst afgills erläggande befria sig ifrån vapenöfning i fredstid, än ock rättigheten att under krig sätta annan i sitt ställe.
Expcditions-UIskallets Förslag till underd.
Skrifvelse N:o i45. 459 V Art.
Om beväringsmanskapets indelning och användande, dess skyldigheter under tjenstgöring en m. m. § 22.
Beväringsmanskapet kan användas lill förstärkande af Arméens och Flottans trupper eller ock utgöra särskilda korpser under särskildt befäl, allt efter som Kongl. Maj:t derom förordnar. § 23.
För Flottans behof uttages beväringsmanskapet från följande områden, nemligen Blekinge län, Wester-Norrlands län med undantag af fjellsocknarne, Oland, Södra Möre fögderi af Kalmar län samt de omedelbart till hafvet gränsande eller i skärgårdarne belägna socknarne i såväl återstående delen af sistnämnde län, som öfrige kustlän, undantagandes Norrbottens och Westerbottens: äfvensom alla städer vid hafvet med undantag af Stockholm, Göteborg, Umeå, Luleå, Piteå och Haparanda; allt på sätt vid denna författning fogad förteckning närmare utvisar.
Arméens beväringsområden åter upptaga alla de delar af riket, som icke, enligt hvad här ofvan stadgas, skola lemna sjöbeväringsmanskap; dock att de inom Arméens områden bosatte Sjökaptener, Styrmän och sjöfolk samt Maskinister af handelsflottan tillhöra sjöbeväringen. § 24.
I Arméens beväringsområden, der, jemte infanteri, äfven kavalleri, artilleri eller ingeniörtrupp finnes, bör vid infallande mönstring utses och bestämmas, hvilka beväringsskyldige skola tilldelas Kavalleriet, Artilleriet eller Ingeniörtruppen, hvartill dock i främsta rummet böra uttagas sådane, som sjelfve önska tjena vid det ena eller andra vapnet, såvida de äro dertill duglige. § 25.
Sjökaptener och Styrmän af handelsflottan samt Maskinister å ångfartyg, hvilka under krigstid såsom beväring tjenstgöra å örlogsflotta:!, skola der användas, de förra såsom befäl eller underbefäl, och Maskinisterna i maskinistbefatlning eller, om de dertill anses lämplige och skicklige, såsom maskinistofficerare. § 26.
Vid uppbåd till vapenöfning skall beväringsskyldig tillhöra det vapen eller den korps, inom hvars beväringsområde han vid mönstrings- eller uppbådstilllället är mantalsskrifven eller har sin vistelse, utan afseende derpå, att han tilläfventyrs förut undergått vapenöfning vid annat regemente eller korps. 460 Expeditions-EIskottets Förslag till underd.
Skrifvelse N:o 145. § 27.
Beväringsmanskapet skall under dess tjenstgöring vara befriadt från alla arbetskornmenderingar af hvad beskaffenhet som helst; sådana arbeten och handräckningar likväl undantagne, som under vapenöfning eller tjenstgöring i krigstid förefalla eller till fältarbeten vanligen räknas. § 28.
För att ur beväringsmanskapet bilda tillgång på befälsämnen, bör, på de vilkor och i den ordning, Kongl.
Majit eger särskildt föreskrifva, med de beväringsskyldig^ hvilka anses dertiLL lämpliga, öfverenskommelse träffas om den utvidgade eller förlängda tjenstgöringsskyldighet, sorn för nämnde ändamål erfordras.
De benämnas Bevärings-Eliter. § 29.
Bevärings-eliternas tjenstgöringsskyldighet och entledigande m. m. varder af Kongl.
Majit särskildt stadgadt.
Bevärings-elit, som af en eller annan orsak upphör att i sådan egenskap tjenst* göra, vare i afseende å beväringspligtens fullgörande att anse lika med den, som icke bland eliterna ingått. § 30.
Den, som till deltagande i allmänna Beväringen utskrifven är eller såsom Bevärings-elit är anställd, skall, utan hinder af husbonde eller mästare, om han i tjenst eller lära är antagen, i behörig tid sig till mönstring, vapenöfning eller annan tjenstgöring inställa; men blifver han icke i verklig krigstjenst nyttjad, utan varder från tjenstgöringen hemförlofvad under den tid, städselaftal eller arbetskontrakt omfattar, bör han, för fullgörande af sin förbindelse, ofördröjligen anmäla sig bos husbonden eller mästaren.
Har han för vapenöfningen eller tjenstgöringen varit frånvarande endast en kortare tid, högst 8 veckor, vare han berättigad att i tjensten återgå; men i annat fall må det på husbonden eller mästaren ankomma att honom i tjensten återtaga eiler icke.
Hvad här blifvit stadgadt om beväringsskyldig som i verklig krigstjenst nyttjas, galle äfven under samma förhållanden för legokarl. Morn. 2.
Bevärings-elit åligger att vid slädselaftals eller arbetskontrakts upprättande eller, om han då ännu icke blifvit till elit antagen, genast vid återkomsten från det möte, der sådant skett, för husbonde eller mästare anmäla, det han är så som elit anställd, vid påföljd, om detta underlåtes, att husbonden eller mästaren eger att, såsom ersättning för den tid, eliten blifver från arbetet borta utöfver hvad honom såsom beväringsskyldig i allmänhet ålegat, å lönen afdraga det belopp, som motsvarar värdet af sålunda försummade dagsverken, efter årets markegångspris.
Har åter Bevärings-elit sådan anmälan behörigen fullgjort, vare han ej till dylik ersättning förpligtad, der ej annorlunda blifvit särskildt öfverenskommet.
Skrifvelse N:n 145. 461 § 31. Mom. 4.
Beväringsmanskapet skall, sedan det till tjenst blifvit uppbådadt och intilldess detsamma, från mötes- till samlingsplatserna återfördt, derifrån af vederbörnnde befäl hemförlofvas, vara underkastadt samma lydnad och skyldigheter, som åligga den öfriga krigsmakten, enligt författningar och krigsartiklar, efter hvilka äfven komma att bestraffas de förbrytelser, som emot dem begås.
Enahanda skyldigheter åligga under all tjenstgöring jemväl
Beväringseliterna, hvilka derjemte utom tjensten äro förbundne att visa förmän heder och aktning.
Brister Bevärings-elit deruti, eller uteblifver han utan anmäldt eller giltigt hinder längre eller kortare tid från öfningsmöte, ansvare han jemväl derför enligt krigslagarne. § 32.
Finnas bland Beväringsmanskapet vanfrejdade personer, må de kunna uteslutas ur led med de öfriga och antingen särskildt vapenöfvas eller till andra lämpliga arbeten användas. § 33.
Beväringsskyldig eller legokarl, som, i afsigt att undandraga sig beväringspligten, rymmer eller afstympar sig någon lem, skall uti krigstid i sitt ställe och på sin bekostnad sätta duglig karl, men i fredstid skall af honom erläggas ett belopp, svarande emot årets vapenöfningsfrihets-afgift.
Om Beväringsmanskapets underhåll och förmåner. § 34.
Då Beväringsmanskapet till vapenöfning eller till rikets försvar uppbådas, skall dess underhåll af Kongl. Maj:t och Kronan besörjas, äfvensom ock manskapet på Kronans bekostnad förses med erforderlig beklädnad, beväring och annan utrustning, allt på sätt i gällande författningar är derom bestämdt. Mom. 2.
Likaledes skall ock Beväringsmanskapets Elitkorps, med undantag af de till Underofficerare konstituerade, under all tjenstgöring beklädas, utrustas och underhållas af Kongl. Maj:t och Kronan. Mom. 5.
Derjemte skall af den i § 37 omförmälda fond Elit-korpsen erhålla arlvoden, i enlighet ined hvad derom särskildt stadgas, samt de till Underofficerare konstituerade dessutom undfå ej mindre dagtraktamente enligt resereglemente!, än ock visst beklädnadsbidrag till anskaffande och underhåll af uniformspersedlar.
Det i § 2 omförmälda sjöfolk af handelsflottan erhåller under tjenstgöringstiden af Kronan underhåll oeh, med undantag af beklädnaden, äfven nödig utredning samt derjemte den månadshyra, som i enrolleringsorten är gångbar.
< 462 Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse N:0 445.
Beväringsskyldige
Sjökaptener och Styrmän af handelsflottan, hvilka under krigstid såsom befäl eller underbefäl å Flottan användas, äfvensom till maskinislofficerare befordrade maskinister skola under tjenstgöringstiden erhålla lön och dagtraktamente, i likhet med deras vederlikar å Flottans ordinarie stat, samt dessutom, till anskaffande af uniformspersedlar m. m., i ekiperingspenningar ett belopp, motsvarande tre månaders lön.
Öfrige å flottan såsom sjöbeväring anställde maskinister skola erhålla sjöaflöning och månadslön; öfvermaskinislerna såsom flagg-underofflcerare och undermaskinisterna såsom underofficerare af lägsta grad, så vida de icke heldre önska tjenstgöra för månadshyra, i hvilken händelse de erhålla aflöningsförmåner till lika belopp med hvad de å enskildes ångfartyg bevisligen sednast åtnjutit. § 35.
Allt beväringsmanskap befrias i krigstid från erläggande af personel bevillning och mantalspenningar för det år, hvarunder det gör minst tre månaders garnisons- eller fälttjenst; äfvensom detta manskap skall ega lika rätt lill gratialer och pensioner, som ordinarie soldater och sjömän i lika belägenhet.
De af landt- och sjöbeväringen, som varit i egenskap af befäl eller underbefäl använde, skola jemväl åtnjuta samma förmåner i anseende till gratialer och pensioner, som tillkomma Ärméens eller Flottans eget befäl och underbefäl inom mot svarande grader. § 36.
Beväringsmanskapet skall njuta den sorgfälligaste omvårdnad till bibehållande af helsa och krafter; äfvensom de, hvilka genom håg och fallenhet för krigareyrket, ordentlig lefnad och god vandel under tjenstgöringen sig utmärka, skola ihågkommas till lämplig vidare befordran inom krigareståndet.
VII Art.
Allmänna bestämmelser. § 37.
Af de i g 15 omförmälda afgifter skall, under benämning: ”Allmänna Beväringsfonden” bildas en särskild tillgång, att, efter Kongl. Maj:ts disposition och emot vanlig redovisning användas till bevärings-inrättningens ytterligare utbildande. § 38.
Den stående
Arméens rättighet att värfva och rekrytera äfven bland de beväringsskyldige fortfar; och anses den beväringsskyldige, som tjenar för nummer i den stående Arméen, derigenom uppfylla sin bevärirtgspligt; börande dock dervid noga iakttagas, att, sedan någon del af beväringsmanskapet blifvit (ill rikets försvar uppbådad och inmönstrad, ingen sålunda utskrifven får för Arméen eller Flottan anvärfvas eller till indelta Arméens eller Flottans kompletterande vid krigets utbrott användas.
U ts k o Hets Förslag till underd.
Skrifvelse N:o 145. 463 § 39.
Sedan, vid utbrott af krig, indelta Arméen eller Bätsmanshållet enligt gällande författningar blifvit komplelteradt, upphör, under den tid kriget varar, rust- och rotehållares rekryteringsskyIdighet, hvilken deremot, efter återställd fred, vid-' tager tre månader efter del trupperna återkommit till sin hemort, så framt icke Kongl. Maj:t af särskilda omständigheter skulle finna för godt att en längre vakanstid tillåta.