Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Direktionens tanke, ske bordt, men nu icke skett, åtskilliga under åren 1844 med 1849 influtna belopp blifvit kapitaliserade, i stället så betydligt minskats, att fonden, vid 1851 års början, uppgått till endast 331,666 Rdr 32 sk., hvartill dock borde läggas värdet af under tiden verkställda nybyggnader, hvilket, med afseende å den afkastning dessa lemnade, likväl icke kunde beräknas motsvara ett större kapitalbelopp, än 40,000 Rdr; att Barnhusets inkomster, hvilka år 1840 uppgingo till 105,547 Rdr, äfven minskats, så att de utgjorde, år 1848, 99,052 Rdr och, år 1849, 97,047 Rdr, hvaremot utgifterna, som förstnämnde år belöpte sig till 99,091 Rdr, stigit, år 1848, till 141,306 Rdr och, år 1849, till 132,593 Rdr, uti hvilka sednare belopp ingå byggnadskostnader, för det förra året, till omkring 17,000 Rdr och, för det sednare, till cirka 5,500 Rdr; att berörde missförhållande mellan inkomster och utgifter uppkommit dels genom tillväxt af underhållskostnaden för barn, vårdade utom inrättningen, hvilken kostnad, oberäknadt den för beklädnad och transport för dessa barn, år 1841 uppgick till 47,400 Rdr, men år 1849 till 61,750 Rdr, dels genom förhöjning i utgifterna för barnens beklädnad, för underhållet af de inom inrättningen vårdade barn samt för ved och lyshållningen inom Barnhuset, dels genom den, i 13 §. af instruktionen den 13 Maj 1825, Direktionen ålagda skyldighet att utdela penningeunderhåll till föräldrar, hvilka hade flera barn, än de med arbetsamhet, flit och omtanke möjligen kunde försörja, och att, i vissa fall, utan afgift, intaga dylika barn å Barnhuset, dels derigenom att dödligheten inom inrättningen minskats, hvaraf dock visade sig, att barnens vård vunnit nödvändig och väsendtlig förbättring, dels ock deraf att varuprisen stigit, under det att den välgörenhet, som fordom nästan årligen, genom donationer, förstärkte Barnhusets kapitaltillgång, i märklig mån aftagit, och att Barnhusets öfriga inkomster, så väl till följd af räntefotens fall, som i flera andra riktningar minskats; att vidare Barnhusets, dels till siffran bestämda, dels med möjligaste noggrannhet approximatift beräknade inkomster för innevarande år uppgingo till 70,504 Rdr 32 sk., men dess utgifter till 118,579 Rdr,
hvadan, om ock till den förra summan lades Barnhusets i Rikets Ständers Bank innestående behållning, 8,608 Rdr 2 sk. 4 rst., en brist för detta år uppkomme af 39,466
Rdr 13 sk. 1 rst., så att, då inkomster och utgifter för åren 1852 och 1853, enligt Direktionens tanke, borde efter samma grund beräknas, bristen för åren 1851, 1852 och 1853 följaktligen skulle, med tillägg af en utgift af 16,000
Rdr för af behofvet påkallade reparationer, förbättringar och inredningar af nuvarande byggnader, komma att utgöra omkring 134,000
Rdr; samt slutligen att Direktionen, i anledning häraf, hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhållit om aflåtande af nådig proposition till Rikets sednast församlade Ständer, angående beviljande af statsanslag för Barnhuset, dels å 16,000
Rdr för en gång till iståndsättande och förbättring af byggnaderna, och dels å 39,466
Rdr 32 sk. årligen för innevarande och nästföljande 2:ne år.
Efter hvad kändt är, blef ej nådig proposition i ämnet till Rikets Ständer aflåten, hvaremot, i anledning af en vid riksdagen väckt motion om ett låneunderstöd af allmänna medel åt Barnhuset, Rikets Ständer beviljade denna inrättning, till utgående från Riksgäldskontoret, ett under vissa år räntefritt lån å 50,000 Rdr.
Dessutom beviljades vid sistförflutne riksdag ett välgörenhetsbidrag till allmänna Barnhuset att utgå med 3,000 Rdr om året från Rikets Ständers Bank. §. 3.
Den af föregående Revisorer gjorda anmärkning, att en stor del utbetalningar till fosterföräldrar och utlemnade kläder till utackorderade barn icke voro tillförlit - — 208 — ligt verificerade, synes ej vara nöjaktigt förklarad, hvarföre samma anmärkning nu förnyas.
Men ännu mera anmärkningsvärd! liar det förekommit nuvarande Revisorer, att, oaktadt derom förut gjorda erinringar, den föreskrifna inventeringen icke uti behörig tid blifvit verkställd, så att en fullständig redovisning för det förråd af klädespersedlar och andra effekter, som tillhöra Barnhuset, kunnat biläggas räkenskaperna. §. 4. 1 anledning af allmänna Barnhusets bekymmersamma ställning och efter en närmare granskning af Direktionens, till sitt hufvudsakliga innehåll, här ofvan intagna underdåniga utlåtande samt af de mått och steg, hvilka, så väl i samma utlåtande som i det nya reglementet af den 28 December nästlidet år, framställts såsom nödvändiga för att rädda denna välgörenhetsanstalt från den oundvikliga undergång, som densamma eljest med stora steg går till mötes, kunna Revisorerne icke underlåta att, med afseende å de betänkliga förhållanden, som härmed hafva sammanhang, i ämnet anföra följande:
Då Barnhusinrättningens kapitalfond, under åren 1841 med 1849, från 514,575, R.dr nedgått till 331,666 R.dr 32 sk., ehuru inrättningen under samma tid erhöll, år 1845, enligt Abraham Rydbergs testamente, 25,000 R:dr, år 1846, från Stockholms stads Justitiekollegium och förmyndarekammare, äldre ränteinedel till ett belopp af 25,658 R:dr, samt år 1847 gåfvo- och testamentsmedel, omkring 4,000
R:dr, utom inrättningens årliga ganska betydliga inkomster, kan detta beklagansvärda förhållande ingalunda anses nöjaktigt förklaradt genom de omständigheter, hvilka, såsom anledning härtill, omförmäla* i den afgifna berättelsen samt
Direktionens underdåniga skrifvelse.
Bland andra orsaker, nämnas varuprisenas stegring, men denna torde under det sista årtiondet hafva varit blott tillfällig och således öfvergående.
Beträffande den uppgifna minskade dödligheten bland barnen, genom hvilken kostnaderna skulle ökats, men en väsendtlig förbättring på samma gång uti barnens vård vunnits, utvisa föregående revisionsberättelser ett annat förhållande.
Då mortalitetsprocenten af barn under 1 års ålder uppgick, år 1844, till 18£ och, år 1845, till 20f procent, utgjorde densamma åter, år 1848, 30J och, år 1849, 27£ procent.
Under samma är var mortalitetsprocenten af barn öfver 1 års ålder, år 1844, och, år 1845, 9|, men år 1848, 14| och, år 1849, 11£ procent.
Derjemte synes det Revisorerne i högsta måtto anmärkningsvärd!, att just under de år, då fonden, oaktadt ofvannämnde icke obetydliga tillökning af gåfvo- och testamentsmedel, årligen förminskades genom de vaidiga utgifterna för inrättningens underhall, den ena byggnaden efter den andra uppfördes, utan att sådant var af oundvikligt behof påkalladt, och att dervid förfors på sådant sätt, att t. ex. för ett byggnadsföretag det fastställda kostnadsförslag^, öfverskreds med mer än 150 procent.
En Kommitté har väl varit tillsatt att granska den föregående hushållningen, äfvensom Kommitterades anmärkningar emot densamma blifvit remitterade till Justitiekanslers-embetets åtgärd; men ila den förra Direktionens ledamöter, såsom här ofvan af 2 §. inhemtats, uti 7 år dröjde med fullgörande af ett dem i nåder lemnadt uppdrag, är det sannolikt, att aratal vidare komma att förflyta, innan denna vigtiga fråga hinner att slutligen pröfvas; lärande för öfrigt något sådant resultat icke vara att hoppas, att Barnhuset återfår de betydliga belopp, sorn på förutnämnde mindre lämpliga sätt blifvit använda.
Till rättfärdigande af detta omdöme om den olämpliga hushållningen med medel, som varit gifna endast i ändamål att dermed rädda sa många värnlösa barn, — 209 — i5um iiiv " ‘ ’ — —- luijauuc unii3iaii“ ~ tuiuc cimurdiiuet «/ digheter vara tillräckligt.
De inrättningen tillhöriga gamla vedbodarne voro ej dyrbara och deras underhållskostnad uppgick icke heller till särdeles stort belopp.
I deras ställe byggdes nya bodar af sten, hvilka kostat minst 5 å 6,000 R:dr.
Dessa äro solida hus med huggen sten vid dörröppningarne, men alltför små, så att de icke kunna inrymma den mängd af ved, som erfordras, utgörande, enligt uppgift, för den nya tvättinrättningen ensamt 250 å 300 famnar.
Tillförene fanns på Barnhusets gård en föga kostsam gymnastikinrättning af träd, hvarest barnen i fria luften fingo taga sig rörelse.
I dess ställe uppfördes ett nytt gymnastikhus af sten, med en prydlighet i arkitektoniskt hänseende, som för en sådan byggnad ingalunda var behöflig.
Revisorerne, som icke äro i tillfälle att bestämdt uppgifva anläggningskostnaden, måste härvid uttala den öfvertygelse, att, genom ett dylikt hushållningssätt, penningar bortslösas, med hvilka inrättningen kunnat från elände rädda ett stort antal barn, som den nu för bristande tillgångar ej varit i tillfälle att emottaga.
Af alla anläggningar vid Barnhuset har dock den nya bad-, tvätt- och torkinrättningen företrädesvis fästat Revisorernes uppmärksamhet.
Barnhuset ägde förut på några hundra alnars afstånd från hufvudbyggnaden ett tvätthus af träd, invid Rörstrandsviken beläget, hvarest klädtvättningen verkställdes.
I stället för denna, anlades sedermera en dylik byggnad af sten på sjelfva barnhusgården och genom underjordiska rör leddes vattnet från sjön till denna byggnad, der det uppfordrades medelst pumpverk, drifvet af en ångmaschin.
Enligt det upprättade kostnadsförslaget, skulle utgiften för denna anläggning uppgå till 16,000 R:dr, hvilket belopp icke fick öfverskridas.
Den verkliga kostnaden liar dock, efter uppgift, utgjort mer än 40,000
R:dr och torde uppgå till ännu större summa, om alla utgifterna för hvad till anläggningen hörer tagas i beräkning.
Emellertid befanns, vid Revisorernes besök på stället, att brädtaket öfver vattenreservoiren uti öfra våningen, i brist på luftöppning, förmultnat; att på husets yttre vägg åt gatan rappningen på flera ställen affallit; att muren inifrån var af fuktighet angripen, så att sjelfva teglet sönderfaller; att badrummet icke kan genom eldning uppvärmas, utan är för den der rådande köld och fuktighet obrukbart; att kläderna svårligen kunna blifva fullkomligt rentvagna, enär de skola sköljas i ett instängdt käril och icke i öppet vatten; samt att en tillräckligen hög temperatur för klädernas skyndsamma torkning icke kan i torkrummet frambringas.
Detta allt oaktadt, hafva utsedde besigtningsman, efter anställd syn den 14 Mars 1850, uti afo-ifvet betyg förklarat och försäkrat, att byggnaden fullkomligt motsvarade det med densamma afscdda ändamål; ett förhållande, som måste väcka betänkliga föreställningar om trovärdigheten af officiella besigtningsinstruinenter.
Om man tager i betraktande den stora vedåtgången, personalen och materielen samt derjemte beräknar räntan å tvätthusets anläggnings- och reparationskostnad, kan, utan synnerligt misstag, kostnaden för Barnhusets tvätt åt ett mindre antal barn antagas med omkring 4,000 ll.dr årligen öfverstiga den erforderliga utgiften till tvätt äfven för ett större antal.
För detta öfverskott hade icke mindre än 200 barn kunnat uppfödas på landet, der vård och underhåll för ett barnhusbarn vanligast betalas med 20 K:dr årligen.
Det är att befara, att bibehållandet af ifrågavarande inrättning allt framgent skall komma att tära på Barnhusets tillgångar.
Alla rummen uti Barnhuset, äfvensom i tvättbyggningen, upplysas af gaslågor, hvilket, enligt
Direktionens medgifvande, förorsakar större kostnad, än om härtill begagnades talgljus eller vanlig lampolja.
Direktionen har dock ansett, att detta ' 27 » — 210 — lysningssätt borde bibehållas, intilldess liela hufvudstaden finge gaslysning, då kostnaden för ett sådant lysningssätt skulle blifva mindre kännbar.
Emellertid hade, genom undvikande af gasapparatens anläggning och den deraf föranledda dryga underhållskostnad, tillgångar erhållits till vårdande och uppfödande af ett större antal barn.
Enligt den nya löningsstaten, som fastställdes den Ifl sistlidne September, utgöra löner och arfvoden för tjenstemannapersonalen tillsammans 7,083 R:dr 10 sk. årligen.
Om beloppet af indragningsstaten tillägges, uppgår hela summan till 9,000 lt:dr, för år räknadt, motsvarande kostnaden för 450 barns utackordering; varande i summan likväl icke inberäknad utgiften för den erforderliga lägre betjeningen vid gasapparaten, ångmaschinen, tvättningen, mathållningen, städningen, barnavården, m.m. 11.
Uti nämnde stat upptagas, bland andra, en Öfverläkare, en Underläkare, en Intendent med 2,000 R:dr, en Kamrerare med 1,666 R:dr 32 sk. samt en Sekreterare och ombudsman med 1,000 R:drs lön.
I)å barnens antal blifver mindre, skall en sådan tjenstemannapersonal mer än förr betunga inrättningen, och, utan att vilja förneka vigten af helsovården, synes dock ett vida större antal personer, inrymdt i samma lokal, kunna vara belåtet med en läkare.
Vid genomläsningen af reglementet och isynnerhet, 9 kan man icke undgå att finna, hurusom ett vida större afseende synes hafva blifvit fästadt på sjuka och sjukliga barns curativa behandling och studerandet af harnsjukdomarne, än på fatt iga och värnlösa barns räddning frän nöden och brottet.
Det erfordras så stora uppoffringar i förstnämnde afseende, att inskränkning mäste ske uti stiftelsens verksamhet för dess egentliga ändamål.
Vid Revisorernes besök, stodo flera rum i den stora barnhusbyggnaden under reparation, för att, inredas till bostad åt Intendenten.
Barnen, som förut bebott dessa salar, hade blifvit förflyttade till ett eller två små rum inom den mindre byggnaden, der gasapparaten är förlagd.
Direktionens ofvannämnde utlåtande af den 27 Mars detta år, erfordras ännu 16,000
R:dr till förbättringar, reparationer och inredningar i sjelfva barnhusbyggnaden och tvätthuset, samt dessutom 12,000 R:dr för en påbyggnad å husets södra fly^gel, såsom det synes, hufvudsakligen ämnad till en särskild våning åt Intendenten.
Det måste väcka förundran, att, oaktadt de betydliga byggnadskostnaderna under de sednare åren, Barnhusets byggnader äro, såsom det uppgifves, förfallna och att stora summor erfordras för bristernas afhjelpande.
Hädanefter skola väl, enligt den i 4 och 5 §§. af reglementet gifna föreskrift, inrättningens utgifter icke fä öfverstiga inkomsterna,; men sådant kommer oj att tillvägabringa* genom inskränkning i förvaltningsutgifterna eller i byggnadskostnader, icke heller uti minskad kostnad för dyrbara apparater m. m., utan skall åstadkommas: l:o genom inskränkning i det antal barn, som far emottagas; 2:o genom en sådan förhöjning i inlösningssumman för hvarje barn, att densamma motsvarar den verkliga kostnaden för barnets vård och underhåll, hvarföre inlösningsbeloppet ock blifvit ökadt från det förut bestämda beloppet, 100 R:dr, till 240 R:dr; 3:o derigenom att icke några harn öfver 6 års ålder intagas, i följd hvaraf den vid Barnhuset förut varande skolinrättningen kommer att indragas; samt 4:o genom uppliäfvande af 13 §. uti 1825 års instruktion, hvaruti rättighet var medgifven att tilldela föräldrar inom Stockholm, hvilka hade flera barn, än de med arbetsamhet, flit och omtanke möjligen kunde försörja, ett årligt understöd af 8 å 12 R.dr för ett eller två barn intill 6 års ålder.
Genom dessa åtgärder skola ärsutgifterna ofelbart minskas, men Revisorerne betvifla, att inrättningens ursprungliga och egentliga ändamål härigenom vinnes.
Af de nya föreskrifternas tillämpning måste man befara den olyckliga verkan, att många utfattiga och värnlösa barn, för hvilka den mer än för.
— 211 — dubblade inlösningssumman icke kan åstadkommas, eller hvilka numera ej kunna emottagas i följd af den beslutade inskränkningen i ålder och antal, komma att sakna vård och uppfostran och således skola antingen förgås af elände eller uppväxa till laster och brott.
För förökande eller ett oförminskadt bibehållande af de dryga utgifterna för nybyggnader, för förvaltningen och för sjukvården, under det de mottagna barnens antal i väsendtlig mån skall komma att förminskas, finnes icke heller något stöd i stiftelse-urkunden af den 30 Oktober 1633, hvarigenom inrättandet af ett orplianotrophiiun privilegierades, till hvilket Kronan skänkte de betydliga tomter, der barnhusbyggnaderna, norra Korrekjionsinrättningen, Trädgårdsföreningens anläggningar m. m. nu befinnas.
Ändamålet angafs då vara: “att landsens ungdom, som nu lägger sig pä tiggeri, icke må uti lättja och fåfänglighet uppväxa, utan omyndiga barn “lära något ärligt arbete"; och tillädes inrättningen, genom nådigt bref af den 24 Mars 1637, 40;de tunnan af all Kronans årliga sädestionde.
Ännu mindre synes den beträdda banan öfverensstämma med Kongl, brefvet af den 4 Maj 1785, hvarigenom förordnades: “att såväl stora som politie-barnhuset skulle, med deras betjening oeh stater samt särskilda fonder, till barns underhäll och uppfostran ställas “under en och samma förvaltning, och dessa särskilda inrättningar sammanslås, till “indragande af en vidlyftig betjening och onödiga kostnader, hvadan de uppkomna "besparingarne skulle användas lill underhåll af ett större antal barn, hvilka framgent borde isynnerhet på landet uppfostras."
Med politiebarnhuset, som tillhörde Stockholms stad, följde betydliga inkomster, såsom Justitiekollegii öfverskottsmedel, tolags- oeh sterbhusmedel, polisböter m. in. Enligt hvad
Direktionens oftanämude utlåtande innehåller, kommer den afdelning af staten inom Barnhuset, sorn är oberoende af barnens antal och alltså skulle blifva lika stor, antingen barnen inom inrättningen äro flera eller färre, att medtaga ett årligt utgiftsbelopp, kalkyleradt till 21,443 R:dr 16 sk., hvilket motsvarar underhållskostnaden på landet för 1,072 barn.
I detta utgiftsbelopp är likväl ej inberäknad någon reparations- och underhållskostnad för inrättningens många byggnader och apparater samt ännu mindre någon ränta för byggnads- och anläggningskostnaderna.
Derjemte har proyiantkostnaden för året blifvit beräknad till 13,000 R:dr, uti hvilken summa utan tvifvel ingå utgifterna icke blott för barnens, utan äfven för den lägre betjeningens uppehälle, i följd hvaraf denna kostnad icke heller är ensamt beroende af barnens antal.
När nu antalet af barnen, som, vid Revisorernes besök, utgjorde 105, jemföres med ofvannämnde årliga kostnadsbelopp för inrättningens vidmakthållande, 21,443 R.dr 16 sk., jemte räntan på de dyrbara anlägga mgarn e och deras underhåll, samt tillika i betraktande tages, att för dessa uppoffringar icke något barn erhåller föda och kläder, förefinnas följaktligen härutinnan ett missförhållande, sorn förtjenar uppmärksamhet.
Om man vidare härtill lägger, att den andra afdelningen af inonihus-staten, som beror af barnens antal, äfven under förutsättning, att, med tillämpning
,af det nya reglementets föreskrifter, den största möjliga inskränkning uti detta antal skett, upptager ett kostnadsbelopp af 19,583 R:dr 16 sk., hvilka medel alltså verkligen skulle användas till barnens uppehälle, beklädnad och sängkläder, så befinnes, att utgiften för barnen ieke uppgår till det belopp, som inrättningens vidmakthållande ensamt kostar.
Sammanlagda kostnaden utgör följaktligen, utom räntor för byggnader, apparater m. m., 41,026 R:dr 32 sk. årligen, hvilken betydliga summa, vid jemförelse med det inskränkta antalet barn, synes tillräcklig att i vidsträcktare måll, än som nu sker, kunna uppfylla ändamålet med Barnhusets stiftelse.
Under dessa förhållanden, och då man tager i betraktande det här ofvan framställda hushållningssättet samt den menliga inverkan, som kasernering alltid måste medföra, isynnerhet på barn och ungdom, äfvensom alla härmed sammanhang ägande omständigheter, kunna Revisorerne icke undgå att fästa kommande Ständers uppmärksamhet på den frågan, huruvida det icke tilläfventyrs må vara mera fördelaktigt, för vinnande af denna stiftelses egentliga ändamål, att förvandla inrättningen hufvudsakligen till ett emottagnings- och utackorderingskontor, hvarest utfattiga och värnlösa barn finge anmälas, för att genom kontorets försorg ofördröjligen till fosterföräldrar utackorderas.
På detta sätt skulle åtminstone,, med de betydliga medel, som finnas att tillgå, vård, uppehälle och uppfostran kunna förskaffas åt ett vida större antal af sådana barn, än som nu är möjligt.
Då allmänna uppmärksamheten blifvit fästad pä sättet, huru medlen användas till ändamålsvidriga och otroligt kostsamma byggnadsföretag samt till beredande af inkomster och förmåner åt förvaltningspersonalen, bör det icke väcka någon förundran, om, såsom förhållandet ock varit, benägenheten att med gåfvor och testamenten öka Barnhusets tillgångar aftagit.
Det är dock sannolikt, att om den opinion åter kunde göra sig gällande, att penningarne i möjligaste måtto oförminskadt komme att användas till barnens vård, uppehälle och tjenliga uppfostran, såväl enskilde personer, och deribland förmögnare medlemmar af hufvudstadens folkrika kommuner, för hvilka kommuner inrättningen närmast är afsedd., som ock Rikets Ständer skulle känna sig uppmanade att, med betydliga uppoffringar kraftigt understödja denna barmhertighetsanstalt, till förekommande deraf, att den stora mängden af hjelplösa barn, hvilka sjelfva äro utan skuld till sitt upphof, må förgås uti nöd och elände, eller, hvad som värre är, hemfalla åt lasterna och brotten.
I sammanhang härmed, kunna Revisorerne icke underlåta att framställa en eftertrycklig anmärkning emot den åsigt, som synes allt mera vilja göra sig gällande, särdeles vid anläggandet af barmhertighets- och uppfostrings-inrättningar, den nemligen: att använda betydliga summor till inköp och inredning eller ock nybyggande af präktiga boningar, icke blott för att beqvämligt inrymma de personer, som inrättningen afser, utan fastmera för att åt förvaltningspersonalen, isynnerhet den högre, bereda mångå och praktfulla boningsrum, hvaraf följer, att, sedan de stora byggnaderna äro färdiga och förträffligt inredda, fonderna befinnas deraf betydligt medtagna, , och de återstående tillgångarne blifva otillräckliga för inrättningens ändamålsenliga underhåll och fortgång.
När man derefter, för att förekomma en sådan stiftelses fullkomliga upplösning, nödgas inskränka utgifterna inom förhanden varande tillgångar, föreslås äfven inskränkning i inrättningens verksamhet och minskning uti de personers antal, för hvilka inrättningen är bildad, hvaremot någon indragning af förvaltningspersonalen eller minskning i dess löne- och boställsförmåner icke sättes i fråga.
Genom hvad sålunda blifvit i detta ämne anfördt, hafva emellertid Revisorerne icke så mycket velat klandra hvad sorn redan skett och vidare ej kan hjelpas, som icke mera framkalla någon förändring hädanefter i de anmärkta förvaltningsprinciperna i allmänhet, så att de tillgångar, sorn finnas eller kunna beredas för stora och samhällsvigtiga föremål, matte i framtiden bättre och ändamålsenligare användas. — 213 — Upsala Kong'1.
Räkenskaperna för år 1848 äro i Kongl. Kammarrätten granskade med anmärkningar, hvaremot de för år 1849 derstädes ännu icke undergått revision.
De utvisa följande förhållande; [Debet. år 1S48. år IS49.
Balans från föregående året: Tillgångar - "ga—— 548,104: 44. 10. 561,007: 18. 1.
Kontant statsanslag 30,190: 32. 30,190:
Hemmansräntor, kronotionde, arrenden och för säljningsmedel — 112,919: 17. 1. 90,06/: 3o. 4.
Intressemedel 1,728: 28. 6. 2,010: 13. i.
Diverse donationers och fonders medel 11,946: 27. 1. 11,826: 37. 4.
Magnatstipendie-fondens dito 25,692: 4/. 2. 40,325: 24. 3.
S:r 182,478: 7. 10. 174,420: 14. 6.
Skulder 73,704: 21. — 80,982: 17. 3.
Summa 804,287: 25. 8. 816,410: T. 10.
Credit* Balans från föregående året:
Skulder 75,093: 46. 6. 73,704: 21. - Utgifter:
Aflöning, pensioner och Kongl, stipendier 107,201: 43. 6. 87,835: 40. 11.
Materiel - - 11,846: 47. — 9’^J; 33.
— Diverse omkostnader 27,719: 21. 7. 34,/J4: ^2. 6.
Af diverse donationers och fonders medel 8,811: 4. 5. 8,750: 36. — „ magnatstipendie-medlen 12,606: 36. 7. 13,211: 35. 8.
S:r 168,186: 9. 1. 154,110: 4. 1.
Kontant behållning 86,642: 5. 7. 81,105: 5. — Fordringar 58,112: 43. 4. 74,624: 12. 10.
Utlånta medel * 416,252: 17. 2. 432,866: 6. 11.
S:r 561,007: 18. 1. 588,595: 24. 9.
Summa 804,287: 25. 8. 816,410: 1. 10. — 214 — T*V‘ Enligt räkenskaperna, hafva utgifterna å Akademiens indragningsstat uppgått, år 1848, tili 5,560 Rdr 41 sk. 6 rst., och är 1849, till 4,411 Rdr 17 sk. 4 rst., hvilka medel blifvit så använda, att 1,238 Rdr 28 sk. 10 rst. det förra, och 779 Rdr 13 sk. 2 rst. det sednare året tillgodokommit tjenstemän vid Akademien, hvaremot återstoden, utgörande för år 1848, 4,322 Rdr 12 sk. 8 rst., och för är 1849, 3,631 Rdr 42 sk. 2 rst. blifvit disponerad såsom nådegåfvor åt landtbönder å akademihemman, deras enkor m. fl. §. 2.