Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag minns ännu den der lilla gropen, Såvida det inte var på någon annan.
som bildade sig under högra ögat när du skrattade.
Det var troligen på -- någon annan.
Nå, jag beklagar OSCAR.
mig visst inte -- tvärtom.
Det finns så många fjollor som prata, att det är riktigt väl, att det
åtminstone finns en som håller mun.
Om ödet der allt begripande, om allt talande dame, så skulle jag bli alldeles förtviflad.
Skulle du?
helt oförmodadt skulle förvandla dig till en sådan
hufvud», som det heter -- min mor alltid undantagen.
De ha' ett sätt att se på en, som är till den grad fatalt.
Det är som om de sågo nedåt,
Ja, jag kan inte fördraga qvinnor »med
i stället för uppåt.
Nej, den qvinnliga En hustru i sino prydno. -- Aj, för tusan, jag
älskvärdheten trifves bäst inom ett trångt omhölje. tror jag bryter nacken af mig!
Ge mig en kudde, är du snäll, och så någonting öfver fötterna.
Ni måtte inte ha' skött brasan här i dag.
Tack, tack! -- (Smågnolar.)
VIOLA (återtager sin plats efter att ha gifvit Oscar hvad bränsle på elden). han begärt och lagt mera Du talade om en hustru i sino prydno.
Ja, alldeles så, ja.
hvad du är nu för tiden.
Du smickrar mig.
Nåja, det är ungefär,
frihet, du ställer inte till några inqvisitoriska förhör hvarken när jag går eller kommer; du blir barn. -- Apropos, hur mår pysen?
VIOLA. aldrig ond, du afgudar ditt hem och tillber ditt
Du lägger inga band på min
du bara inte vore fullt så tyst och allvarsam.
Men ingen kan vara fullkomlig här i verlden.
Med ett ord, du skulle vara mönstergill, om
påminna mig det första året af vårt äktenskap
Brr!
Jag kan ännu inte utan en viss rysning
Det var trefligt, när man glad och toujour så der
vid tretiden på morgonen kom hem från en munter middag och fann unga frun utgråten och förstörd sittande vid fönstret insvept i en schal, frysande och huttrande som en frosspatient.
Jag hade naturligtvis blifvit rånad, mördad, gått ned mig på isen, fallit nedför en trappa eller i allra lyckligaste fall hamnat i en rännsten med afbrutet
Att finna ut den helt enkla förett gladt lag -- det föll dig aldrig in. -- Nej det föll mig aldrig in.
klaringsgrunden: några hastigt förrunna timmar i
du afnarrade mig löftet att komma hem qvällen derpå.
Det vete tusan huru många sådana der mornar
Lika många, som löftet bröts.
Ja, det blef naturligtvis följden.
Det der är OSCAR.
löften som man inte kan hålla, äfven om man
Mannens ställning förvandlas inte genom du inte, du lilla.
Men vi ska inte tala om de
äktenskapet, endast qvinnans; men det der förstår der barnsligheterna vidare.
Du har tagit ditt förstånd till fånga -- jag har fått frid i mitt hus och har ingenting vidare att beklaga mig öfver.
Men det var väl också tusan till käring, som inte
kommer!
Dagbladets »löpande ärenden» sköts åtbaka i soffan).
minstone högst miserabelt (kastar sig gäspande tillVIOLA (gör min af att stiga upp).
Kanske att det är kommet, fast...
med det.
(Hvisslar samma melodi som nyss.)
Fördömda melodi att hänga efter!
Jaså, det var är en liten lustresa. sant! -- Jag reser till landet om måndag.
Det VIOLA (ser hastigt upp.)
I så fall hade nog Selma varit inne
resa hem till mammas graf.
Om måndag!
Då skulle ju Alf och jag OSCAR.
men det hade jag alldeles glömt af.
Det gör mig verkligen ledsen, min lilla vän,
så snäll och skjuta upp din resa.
(Stiger upp, sträcker på sig.)
Nå, det kan nu inte hjelpas.
Du får vara
Den har blifvit uppskjuten nu ett år.
Men vi kunna naturligtvis inte fara från mamma båda två.
Ja, det kan falla sig så der förargligt ibland.
mer du befaller, Oscar?
Nej, naturligtvis inte (stiger upp).
Är det något OSCAR.
befallt något.
(Skämtande).
Men efter som du väcker björnen, som sofver, så befaller jag dig
Befaller, jag?
Jag som i hela mitt lif aldrig
att inte tillåta din herre och son att hålla serenad narrat upp mig i en sådan här otta i dag.
Alf skriker ovanligt litet.
hvarenda morgon, som han gör.
Det är han, som
ovanligt mycket, vara trefliga.
Men eftersom vi tala om Alf, så har jag någonting att säga dig, som jag redan tänkt säga länge.
Då måste de, som skrika
Att du i grund pjåskar bort pojken.
Han är min!
VIOLA (liksom omedvetet).
när jag lyftade upp honom framför mig i sadeln, skrek han som en gast, och bössan och sabeln, som han fick, gömde han under sängen.
Förlåt, jag antar, att han är vår.
I går,
min son ska bli en sådan der jungfru-Jonas.
Jo, jag vill verkligen inte att
jag var så gammal som han kujonerade jag redan fyra år äldre syster ge vika derför att hon var annan uppfostran.
pigorna, körde med bandhunden och befallde min flicka.
Men så fick jag också en helt och hållet VIOLA.
Det är antagligt.
och urskiljning som min mor.
Också har jag tänkt föreslå... VIOLA.
Ja, jag känner ingen qvinna med sådan takt
alltid ha henne i vårt hus, vi skola öfverlemna Alfs uppfostran i hennes händer.
Jo, att när vi nu äro nog lyckliga att för
i din äktenskapliga ordbok, Viola, och som inte heller får förekomma.
Alfs säng flyttas in till farmor i qväll.
Ser du, min lilla hustru, det är för ung, för enfald --, för outvecklad, vill jag gosse kan inte nog tidigt vänjas vid att bära ämnad att fylla i samhället.
Af ondska blir kraft, af -- Men hvart ska du gå?
In till Alf. VIOLA.
Aldrig är ett ord, som hittills inte förekommit
lika mycket för din som för barnets skull.
Du är säga, för att handhafva en gosses uppfostran.
En aktning för sig sjelf och för den plats han är
Du ser ut ... ja, jag vet inte hur.
Men så stanna då!
Skall hans säng flyttas i qväll?
Nå, tar du det så hårdt, så kan det ju uppOSCAR.
skjutas tills vidare.
Sätt dig in i saken, tag tid
på dig, bara jag slipper se nägra mulna miner.
Ett mulet ansigte förskaffar mig frossbrytningar.
Jag har ett annat förslag att göra dig, Oscar:
Låt din mor öfvertaga husets styrelse, hon passar till det bättre än jag; men låt mig få behålla mitt barn!
Det är möjligt att jag är enfaldig, men för honom har jag alltid förstånd nog.
Seså, snarstucken till på köpet!
Nej, Oscar, jag är inte -- -- snarstucken.
Det makt i dagen; jag ska tvärtom taga det som en befrielse.
VIOLA. ska inte såra mig om din mor öppet lägger sin VIOLA.
Befrielse?
nar -- --
Den som talar sällan talar illa. -- Jag meOSCAR.
bekymren, fast de måtte inte tynga så särdeles intet.
Jag har inte lust låta verlden säga, att
Ja, ja, ja, jag vet.
Befrielse från hushålls-
mycket, tycker jag.
Nej, min lilla vän, deraf blir jag tillbakasätter min hustru för min mor, och
jag vet ingenting osmakligare än det der utnötta
talet om osämja mellan svärmor och sonhustru.
Min mor är min ärade gäst och kommer så att min vilja att du som hittills i tysthet rättar dig
förblifva.
Deremot är det både min önskan och efter hennes anvisningar.
Hennes inflytande har redan på ett lyckligt sätt gjort sig gällande.
Men efter vi tala om hushåll så ska' jag i öfvermorgon och några till.
Milde bjuder jag väl
ha middag för en sju åtta herrar; Björnklo, Typen också fast han är elak som sjelfva hin.
Men VIOLA (trött.)
han sätter åtminstone piff på anrättningarne.
Hushållspengarne äro slut.
han skjuter från sig.)
Nej, förskona mig!
Jag känner till det der:
10 öre grädde, 25 liga posterna uteglömmas alltid. öre bröd, 12 öre blanksmörja... men de egentVIOLA.
Nu igen?
(Viola framlägger en hushållsbok, hvilken
Du har aldrig sett igenom mina räkenskaper.
Nej, det aktar jag mig för; men pengarne VIOLA.
kunna inte vara slut.
rock och broderade stöfletter den här veckan.
Ja, det är sant -- Alf har fått ny sammets-
Unga herrn går klädd som en prins och prinsens apanage kostar pengar.
Alfs toalett! -- (Hejdar sig plötsligt).
jag har nyss gifvit ut 300 kronor för cigarrer.
Kom emellertid fördömdt olägligt, det här;
Nå, det kan inte hjelpas.
(Ger Viola pengar.)
Men du måste verkligen försöka att hushålla, Viola.
Pengar försvinna som... _________
SELMA.
Här är bladet.
SELMA (från fonden).
(Viola går till venster, 2.) Gumman har varit sjuk.
någon »gångbar» sjuka.
Lyckligtvis känner jag botemedlet.
(Kastar en slant åt Selma.)
Åtminstone måste hennes åkomma inte vara
Bed henne »stiga upp» i ordentlig tid i morgon, eljest ska hon få med mig att skaffa.
(Selma går En ledare på tre spalter!
Nej, tacka vet jag då Födda... döda...
Teatrarne...
Storan:
Faust i fonden.
Oscar sätter sig och läser tidningen.)
Nyheterna; den ger en hvad man tål.
(Mumlar) -- Nya:
Othello.
Bara skräp!
Mindre: intet
spektakel. -- Ryske kejsarens kröning. -- Ingen menniska på jorden har väl haft så svårt att bli smord som den mannen.
-- Här ha' vi det.
Är det den tolfte i
Viola! -- Viola! -- (Viola kommer från venster 2.)
Det är den tolfte i dag.
påminna mig.
Mammas födelsedag och ingenting gjordt för att fira den!
Hvad ska' hon tänka?
Du vet det och har naturligtvis inte kunnat
tillgå.
Och att det skulle hända i år, när hon
Det är inte alla som ha den utvägen att
för första gången vistas under mitt tak och tanken på hvad hon förlorat borde ha gjort mig dubbelt
Men kanske det ännu inte är för sent!
Med sin ligt på sina rum i dag, i tanke att vi ha några genast till Faxén efter två buketter.
Två, Oscar! VIOLA.
öm, dubbelt uppmärksam.
Åh, det är oförlåtligt! vanliga takt stannar nog mamma längre än vananordningar att göra.
Se här är 10 kronor.
Skicka
du lilla enfald!
Sjelf ska' jag springa in till Lejas och försöka att få tag i några småsaker.
Duka
En från mig och en från dig,
under tiden kaffebord härinne så prydligt du kan i hand till dess Oscar straxt derpå kommer tillbaka, klädd i promenaddrägt.)
Hvad, har du inte gått ännu?
Nå, då är det så godt att jag uträttar
och... (går till venster 1.
Viola står orörlig med tian
kommissionen sjelf.
(Tar upp ett par handskar ur vet.)
Hatten -- jaså, den har jag derute.
fickan, hvarvid ett fotografiporträtt osedt faller till golf-
VIOLA (går fram till spegeln och stryker med handen öfver högra kinden).
porträttet och läser på baksidan:) »Till Murre från Mirra!»
Kanske att det var någon annan.
(Får se
(Står länge försjunken i tankar.
Spritter
till när klockan slår tio, stoppar porträttet i fickan Selma in hufvudet genom fonddörren.)
och ringer först en, så flera gånger.
Slutligen sticker SELMA (snäsigt).
VIOLA
Selma ska' ta fram bättre kaffeservisen och...
Jag har inte tid; jag ska' borsta gamla fruns SELMA.
klädning.
(Stänger igen dörren.
Viola trycker hän-
derna mot tinningarne och ringer ännu en gång, nu Carin in hufvudet genom dörren till höger.)
CARIN.
tvänne gånger strax efter hvarandra.
Slutligen sticker
Det är ett förfärligt väsen frun håller.
Alf ska' ha sin mjölk genast.
Jag ska' koka rektorskans helsothé först.
Det är min svärmors födelsedag i dag, kaffet VIOLA.
kommer att drickas härinne och då får barnet vänta för länge. CARIN (uppklarnande).
Hå, jag måtte säga!
går till venster 2.)
Skicka in Selma med mjölken genast!
(Viola CARIN.
vankas något.
Scenen står tom några ögonpå en bricka samt diverse för dukandet af ett bord.)
Här är mjölken, frun.
Jaså, hon är inne hos SELMA.
Rektorskans födelsedag!
Då kommer det att
blick, sedan kommer Selma, bärande en kopp mjölk
pojken.
I dag är det bäst att vara slät, ty kän-
ner jag herrn rätt, så kommer det allt att dansa
slantar.
(Går mot renster, men möter i dörren Viola.) VIOLA (tar mjölken).
bord härinne!
Sätt äfven blomvaserna på bordet!
(Går till venster 2.)
SELMA (dukar).
Tag fram bästa kaffeservisen och duka kaffe-
Herre gud, ett sådant våp frun är!
Nej, tacka vet jag då gamla frun!
Hon kan då både tala och svara och frikostig är hon med.
Och herrn?
Ja, han är då så söt att man kan äta upp honom.
Så vaserna -- jaså det var sant!
Bästa kopparna är åt rektorskan (öppnar ett elegant skåp och tar
Också ett påhitt att duka kaffebordet härinne.
också gudbevars.
Nå, det gör ingenting när det fram dyrbara kaffekoppar).
Så der ja, nu fattas bara
småbrödet och grädden.
(Går i fonden, men kommer strax tillbaka med det omtalade.
Ropar):
Nu, så här? frun, är det färdigt.
(Viola kommer in.)
Är det bra VIOLA (utan att se på bordet).
SELMA (inställsamt).
svarar).
Lönar visst att kosta krut på den kråkan!
(Går i fonden.
Viola tager fram porträttet,
Hur gammal blir rektorskan?
(När inte Viola
betraktar det ännu en gång och lägger det sedan på _________
golfvet, så att det inte allt för mycket faller i ögonen.)
OSCAR (hastigt från fonden med m. m.)
två blombuketter, ett paket
gud ske lof!
Äro inte blommorna charmanta?
Puh, så varm jag är!
Mamma är inte vaken,
Rosor ä' rara ännu.
Och se här har jag köpt ett (tar fram en stickad schal.)
Är den inte präktig?
dussin handskar, en ask parfymer och se här -- Jag fick se den i bikupans fönster och tänkte ge-
nast, att den kunde vara en passande present från
Du har naturligtvis arbetat den sjelf.
är en uppmärksamhet, som mamma haft rätt att fordra.
(Får se porträttet och stoppar det hastigt på som fattas det här bordet; det ser så kallt och stelt ut... jag...
_________ sig.
Förvirrad:)
Men jag begriper inte hvad det är
REKTORSKAN.
jag försofvit mig.
Men det är Violas fel, som gjort min säng alltför mjuk och inbjudande.
Men hvad vill all denna prakt säga?
God morgon, mina barn, Jag fruktar att
REKTORSKAN (från höger).
varmaste hjerta lyckönska på mammas födelsedag, en dag, som är mig dubbelt dyrbar i år, när jag för första gången har lyckan -- och smärtan att få fira den vid egen härd.
Må gud välsigna min värdiga mor, och måtte vi få förmåga att göra för stor afsaknad kan tänka på det gamla.
Den vill säga, att mammas barn af innersta,
det nya hemmet så inbjudande, att hon utan allt
beredt mig -- glädje.
Tack, min son.
Nu som alltid har du endast
blommor!
Och handskar, som jag så väl behöfde!
Men hvilka charmanta
Och mina favoritparfymer!
Nej, det är alldeles för mycket.
Är den här förtjusande schalen af din egen hand, Viola?
OSCAR (afsides).
läppar som honung öfver ett barns.
Tillåter REKTORSKAN.
En lögn halkar då lika lätt öfver en qvinnas
mamma?
(Hjelper rektorskan all påsätta schalen.)
Så mjuk och lätt den är!
Ni skämma bort
mig båda två.
(Sätter sid i soffan vid kaffebordet.)
Som om det kunde finnas något godt nog åt OSCAR.
min lilla mamma!
Men ring på kaffet, Viola!
Högtiden till ära dricker väl mamma kaffe i dag?
kaffe?
(Viola ringer Selma kommer med kaffe.)
Men hvar är den lille?
Hvad vore en födelsedag utan
Han är inte klädd ännu.
hans ålder, Oscar, hade du redan varit i rörelse
En sådan liten sjusofvare!
När du var vid
ett par timmar.
och friskt barn.
Men så var du också ett starkt VIOLA.
Alf är frisk fast han är ömtålig.
Får jag besvära mamma om litet grädde.
Nå, ska' vi gå på Hedenborgs middag om tisdag?
VIOLA (hastigt).
REKTORSKAN. VIOLA.
jag inte gå från Alf.
Stora sällskap plåga mig -- dessutom vill REKTORSKAN.
kärlek för hemmet, Viola, eller rättare för barnen pligt att uppfylla här i lifvet.
Du måste äfven tänka på det passande.
Det passande?
Ingen kan i högre grad än jag beundra din
kammaren, men mitt kära barn, man har fler än
sig ute utan sin lilla hustru.
Ja, det passar inte, att Oscar så ofta visar VIOLA.
passar verkligen inte, att jag längre narrar lättrogna qvinnohjertan att styra kurs efter mitt falska ungkarlssken.
Du måste följa med om tisdag, Viola, och skydda mig från flera »påstötningar».
Nej, mamma har rätt nu som alltid.
ut litet.
Du vet, Oscar, all jag aldrig nekat dig ett passande nöje.
Dessutom är det nyttigt för ungdom att komma
kaste och mest öfverseende af mödrar.
(Kysser hennes hand.)
Jag vet att mamma alltid har varit den klo-
Sorgåret efter din svärfar är ju nu förlidet.
Jag begagnar aldrig annat än svart.
Du tar naturligtvis en kulört drägt, Viola?
Alfs födelse, det vill
säga nu i tre år, har Viola spelat nunna --
mycket mot min vilja, det måste jag medge.
Jag med piff uti.
tycker om fruntimmer och fruntimmerstoaletter VIOLA.
inte i...
Svart är billigast -- och jag trifs dessutom REKTORSKAN (afbrytande).
ha sin öfvergång.
Jag ska' anordna om en lämplig toalett och sedan få vi vi väl se.
Din blå ungmorsdag.
En liten nyck; men nycker bruka lyckligtvis
sidenklädning är ju ännu lika fraiche som på din OSCAR.
Odet har varit dig allt för gynnsamt, du lilla, som skänkt dig en sådan man och en sådan svärmor! _________
Finns det någon sa klok och omtänksam som
MILDE. EN POJKE.
MILDE (från fonden, bärande en jettextur blombukett, konfektpåsar, ett paket med böcker m. m., åtföljd af en pojke, som
bär en stor blomkruka snafvar).
på hufvudet. -- Pojken Sta på benen, pojke!
Du är allt för liten
affärsman för att trilla på näsan.
God morgon, mitt herrskap, god morgon!
(Till pojken.)
Ställ sina paket m. m.)
Nå, hvad ska' du ha?
(Viola Rektorskan sitter stilla.
50 öre. krukan der!
(Pekar på ett bord, dit han sjelf lägger stiger upp när Milde kommer.
Oscar något senare.
POJKEN. MILDE.
50 öre!
Vet du hvad 50 öre vill säga?
Det vill säga en rund silfverslant med brödraPOJKEN.
folkens väl på första sidan och kungens bröstbild på den andra.
MILDE.
Är du norrman?
länges.
Eljest ska' jag säga dig, att 50 öre vill
Trodde det, eftersom du läste rangrullan bak-
säga: pro primo: en ordentlig frukost, -- pro secundo: en ordentlig middag; och som det står i bibeln, att man ska' förtjena sitt bröd i sitt an-
letes svett, så förbjuder mig mitt samvete att ge
dig både frukost och middag för ett arbete, som
inte ens framkallat aningen om en svettdroppe på ditt hedervärda ansigte.
POJKEN (näsvist).
på hufvudet heller.
Men det är inte alla som kan bära krukor MILDE.
uppburna krukor här i verlden!
Se här har du 25 öre.
Är du belåten?
Och ändå finns det så många
du en stor man med tiden.
Store män ä' aldrig belåtna.
Seså, marsch!
(Pojken går.)
Nu kan Här luktar födelsedagskaffe på långt håll. jag helsa rigtigt.
Det var bra, min gosse, det var bra.
födelsedag var i sanning mer än jag vågade hoppas.
Hur kan ni så misskänna mig, fru rektorska!
MILDE (artigt).
Att herr kamrern skulle komma ihåg min
REKTORSKAN (förbindligt).
Med qvinnor sådana som ni räknar man inte år, blomma, en stackars liten viol, som jag tänker erbjuda min hyllning, om hon vill ha den.
utan sekler.
Nej, det är en mycket anspråkslösare
VIOLA (slår armarna kring Kära, älskade farbror!
Mildes hals).
24 åren bli mindre pröfningsrika än de gångna, det är min önskan.
Gud signe dig, barn, och måtte de kommande
underrättat mig om, Oscar.
Är det Violas födelsedag?
Det borde du ha OSCAR.
REKTORSKAN (stiger upp).
(Viola tar fram ännu en kaffekopp.) MILDE.
Jag hade verkligen... alldeles glömt...
Att du hade en hustru.
Ja, sådant händer REKTORSKAN.
dig, mitt barn.
En sådan Oscar!
Men se här.
Tillåt mig att på det hjertligaste lyckönska
(flyttar en af blomvaserna till Violas bord).
Min gåfvas värde är det höga värde jag sjelf sätter derpå.
MILDE (flyttar tillbaka vasen).
stör »harmonien»!
Åh, för allt i verlden, fru rektorska!
Den OSCAR.
men den är nästan förlåtlig, när man inte på åratal...
Jag är verkligen ledsen öfver min glömska;
tydligt!
Ja visst, ja visst!
Det förbättrar saken beOSCAR.
och födelsedagsfirandet barndomen.
Och på det hela taget tillhör då namnsdags-
barn på nytt.
(Rektorskan återtager sin plats vid kaffebordet.)
Det vill säga, att du anser din fru mor vara
fira henne är en gammal kär vana.
Emellertid,
Det är en helt och hållet annan sak.
lilla hustru, ger jag dig lof att hos Marcus välja
dig det vackraste klädningstyg som finns, fast du egentligen förtjent straff och inte belöning, som tegat när du vet hur glömsk jag är.
af ett sidentyg.
Ett sår ska' vara bra stort om det inte täckes OSCAR.
Förlåt, hvad sa' farbror?
Åh, jag gjorde bara några kirurgiska beräkVIOLA.
Här har farbror en bra stol.
(Skjuter fram en stol.)
Nej, farbror ska' sitta i soffan bredvid mamma.
Tack, tack; men jag fruktar, att der blir mig -- MILDE.
för hett.
Jag slår mig ned här bredvid kaffepanDet är just det som gör skillna'n så stor...
Den puttrar men den sjuder inte öfver.
(Gnolar) REKTORSKAN (högdraget).
kokare, menar jag.
Jag har en der hemma, som Tack barn, men bara en half kopp. OSCAR.
På en kaffepanna och en patenterad kaffe-
hotar att skålla mig hvarenda morgon.
(Till Viola)
mig nödsakad att fordra förklaring på.
Hvad skulle, det vara?
Farbror yttrade något nyss, som jag anser
att farbror hoppades, att de kommande åren skulle bli mindre pröfningsrika än de gångna.
Jo, farbror yttrade i sin lyckönskan till Viola,
Nå, det måtte jag väl ha rättighet att säga.
Jag kan icke tänka mig en större pröfning än att gifta mig.
OSCAR (skrattande).
Ja, farbror, ja.
inte sina egna!
Blir då sedan familjen tillökad på ett sådant vis som här... (med en menande blick på rektorskan.)
Nå, och hvems åsigter ska' man uttala om
Vi ha ju bara ett barn.
var hos Tillmans, som har tio!
Men ibland kan hur, fru rektorska?
Åh kors, jag kom inte annat ihåg än att jag
en tillökning vara så god som tio. (Artigt) Eller REKTORSKAN.
Värmen från kakelugnen är verkligen plågsam.
Är det bättre så här?
Tack, mycket bättre.
OSCAR (flyttar fram en skärm).
tak, som flyttades fram till skydd mot väl rigtade pilar -- (skrattar sakta).
De der pjeserna påminna om forntidens skärm-
i går.
Farbror var inte på »brödernas» festmiddag MILDE.
Hade inte tid,
Hvad gjorde då farbror, om jag får fråga?
Jag satt hemma och petade tänderna.
Petade tänderna?
middagar, och till resultat har jag varit ifrig att OSCAR.
Ja, det är i alla fall resultatet af alla fest-
komma i all min tid.
Hur många narrar voro ni?
hade trott, att jag gått galet.
Nå, hvad tilldrog sig för öfrigt?
Na, då var det bra att jag inte kom dit; jag
»Den tjocke» sade en qvickhet.
Det kunde ha blifvit obehagligt
nog, det.
gick med en af mina vänner, som lade sig till som kände igen honom.
Jo, det kunde ha gått med honom, som det
med peruk; han blef utkörd för det fanns ingen OSCAR.
Det skall jag berätta i logen.
Litet mera kaffe, farbror.
malt folk.
Nej tack, barn.
Kaffe är inte nyttigt för gamREKTORSKAN (förbindligt).
Nej, det förökar gallan.
svärmors ... erfarenhet.
Du hör, Viola.
Vi måste rätta oss efter din REKTORSKAN.
Viola?
(Viola går till venster 2.)
Jag tror vi byta plats.
Ska' inte lilla Alf komma ut och helsa i dag,
lika obehagligt som en vissnad skönhet (ringer.
Ett sköfladt bord är
Selma och Carin komma från fonden och afduka hastigt kaffebordet).
MILDE (bjuder rektorskan armen).
merna är min lösen.
Tillåt mig fru rektorska. -- Artighet mot daREKTORSKAN.
lösen ibland.
Det tycks som om herr kamrern glömde sin MILDE.
Inte kan en Juno såras af en dödlig.
Allraminst när vapnet är synålar, (sätter sig).
Få se om inte synålarna komma att sticka MILDE (afsides).
ut dig till sist.
(Högt) Smakte rätt skönt att få sig en kaffetår.
farbror om det är sanning att Lindensköld skall gifta sig med fröken Luur?
Hon lär ha 500,000 kronor och det kan förgylla värre troll än så.
(Rektorskan syr tapisseri.) MILDE.
Tillåter mamma?
(Tänder en cigarett.)
af sig hatten för sin skräddare i går.
Men se der
Jag såg honom ta'
ha vi unga herrn.
ledande
Alf fram till rektorskan.)
Helsa, Alf!
(Viola kommer från venster, VIOLA.
God morgon, min lilla gosse.
(Smeker Alf.) (Hissar Alf högt i luften.)
God morgon, lilla OSCAR.
fjäril!
(Sätter honom på sitt knä.)
Det var tidigt att ge honom fjärilsnamnet.
Har han inte hemtat sin näring ur
en viols sköte och skänker honom inte en viol skydd mot hvarje omild vind?
Oskyldiga lilla fjäril, gif gudfar en kyss! -- Jaså, din krabat, du vill inte.
(Tar fram en silfrerslant.)
stå emot den?
(Alf sträcker ut handen efter slanten.)
Kunde tro det.
Se der har du din slant -- kyssen får vara.
Köpta kyssar vill jag inte ha, och några andra kan jag inte få, som det står i visan.
(Ställer ned Alf.) OSCAR.
han tar -- det har varit hans maxim i alla tider.
Kom hit, parvel!
Pappa ber inte om kyssar,
Känner jag min herr sons minspel solo, som kan höras en mil.
Men så ta honom gråta, så att pappa hör det, det vet du väl.
För nytt!
(Viola går med Alf mot venster 2.)
rätt, så ämnar han uppvakta oss med ett soprandå, Viola!
Seså, seså!
Tyst bara, tyst bara!
Aldrig ut honom, Viola, innan musikanlagen vakna på
nyhet att berätta.
(Viola går.)
Bra uppfostringsmetod det der.
Skratta med fadern, gråta med normalt utvecklade. modern -- på det viset blir alla förmögenheter OSCAR.
Skynda dig tillbaka, barn: jag har en stor
Nå, är det sanning att farbror tagit afsked?
Nej, jag har fått afsked.
kamrater gjort allt de kunnat för att öfvertala farbror att stanna.
Jag har tvärtom hört att både förmän och
mig sjelf och det är ändå hufvudsaken.
När en
Det är möjligt; men jag har fått afsked af
tjensteman börjar fundera på hvad han har att
göra, när arbeten med hvilka han sysselsatt sig i
30 år börja att förefalla besvärliga och tröttsamma
-- då är det tid att draga sig tillbaka från scenen.