Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den ena att Herrar Fullmägtige i deras Utlåtande debiterat mig för att velat härleda ett rätts anspråk på eftergift af öfverränta å de ifrån och med i:ste December 1822 förfallne Lån, Jag hade så mycket mindre väntat mig cn anmärkning från Herrar Fullmägtige af detta slag, och ej enlig förhållandet, som jag tvärtom inskränkt min begäran i Memorialet af den 29 Januarii till blott förlängd omsättningsrätt under de felande 9 månader i fulla 5 år, hvartill förra Rikets Ständer bestämde liqvidations-tiden, således ij. år mindre än hvad Fullmägtige sjelfve nu föreslagit, med anledning af andre inom Riks-Stånden väckte Motioner, hvadan jag o«k i dag under öfverläggningeu i Hög - 124 Stats-Utskottets Betänkanclen. lofl.
Utskottens Session ej ansett mig Lehorig att orda i frågorna om den längre utsträckta tid och öfriga facilitation.
Min hemställan i afseende på lindring i öfverränta var ock ej utsträckt längre än till begäran om jemkning af densamme för den tid från detta års början som omsättning ej varit medgifven, och hvilket Höglofl.
Utskotten i deras
Betänkande äfven nämnt sig hafva fästat afseende på uti det uppgjorda Förslaget, sorn dock ej innefattar ett sådant afseende.
För det andra hafva Herrar Fullmägtige vid sitt Utlåtande fogat bland annat en Tabell under Lil.
B. upptagande
Fem diverse Discont-Lån lill numer och storlek, förfallo- och omsättnings-tider, af uppgifven orsak att dermed sorn exempel bevisa för Höglofl.
Utskotten, huru enär Lån sorn primitivt förföllo inom ultimo December 1818, och blifvit accurat omsatte, redan fått njuta g omsättningar, det deremot förhölle sig helt annorlunda med dem, som förföllo efter den tiden, äfvensom dem, hvilke emellan hvarje omsättning, mer eller mindre begagnat denna tid, hvilket allt ej är annat än hvad livar och en kan räkna sig till, som inser att 6 å 7 gånger begagnad 2 månaders Respit-lid eftersätter ett Lån för helt år och deröfver, och alltså, minst sagt, en högst onödig redit af hvad jag uti Memorialet sagt, der det heter: Stats-Utskottets Betunkanden.
125 ”Följden af detta stadgande är, att de ‘'som behöft begagna afbetalningsrätten med ”en tiondedel hvarje gång, och hvilkas pri”mitiva
Lån förföll o efter den 3i December 1818, saint således, med den minst ”ordentliga omsättning, ej till den 3i December 1822, hafva kunnat göra flere än ”8 omsättningar, nu, vid förfallande af den ”senast förnyade Reversen, icke ens få gö”ra deli gide omsättningen, utan nödgas inbetala de 2 sista en tiondedelar på en gång ”ända till 8 å 9 månader före den tid tili ”hvilken de enligt Reglementets har citera”de 1 §:s uttryckelig!! lydelse, tryggat sig ”få göra den sista liqviden; att för denna gång ”helt förtiga deras öde, hvilka varit olyck”lige nog, att ej alltid kunnat fullgöra sina ”omsättningar accurat, utan nödgats begagna ”den dyrköpta rättighet af derföre prasscri”berade högst 2:ne Respit-månader, och ”hvilka derigenom hafva ännu större andemar eller 3o, 4°> ja kanske 5o proCent ”återstående obetalte af sine primitiva ”skulder.” Emedlertid hafva Herrar Fullmägtige till exempel härföre framstält som sagt 5 st. till numer, belopp och omsättningstider uppgifne
Lån, men förmodligen att visa deficatesse ej utsatt namnen, men nämnt, om de 3:ne första, att ehuru ingen enda gång lagsökning för deln varit utfärdad (likasom detta underlåtande Varit en grace, iaG Stats-Ut skottets Betänkanden. och ej en följd af gjord omsättning inom praescriptionstiden) dock ännu tre tiondedelar af desse
Lån återstå (sorn vid närmare efterseende likväl ej eller är fallet ined ett bland dem), och att på de å samma Bilaga sist upptagne arne Lån ännu återstå omkring 5o proCent.
Jag lemnar derhän hvad egentliga afsigten för desse meddelanden kunnat vara, men då de skett, och någon viss persons beställsamhet sträckt sig till att under hand låta en och annan äfven troligen inom Höglofl.
Utskotten förstå, det de 3 förstnämnde
Lånen voro mina, så föranlåtes jag, antingen yrka, att då den oftanämnde Lånlistan, äfven namnen utsättas, eller att, om sådant ej anses lämpligt, nu i stället sjelf uppgifva, att af de 3:ne först uppräknade
Lån, det första är mitt egna Actie-Lån, och de arne dernäst a andra mina nära anhörigas; hvarföre jag ock för dem i borgen gått; om detta enligt min Önskan kunde föranleda till en närmare granskning af hela sammanhanget med desse Lån, så skall dervid oemotsägeligen ådagaläggas, att lika så visst, som de ifrån början voro i fullkomlig enlighet med Reglementet utlemnade, likaså visst hafva de blifvit, inom i Reglementet utsatte tider, omsatte; och om än under de senare åren någon gång (ej som af Herrar Fullmägtiges utlåtande snart skulle kunna slutas hvarje gäng) med begå g - Stats-Utskottets Betänkanden.
127 ilande af Respit-tiden, dock aldrig utöfver densamma, som de i Betänkandet valde ordalag , (ehuru för dem icke någon enda gång lagsökning varit utfärdad), synes ämnade att bibringa anledning till; och hvad säkerheten beträffar, så ina ock sjelfva Hypothekerne, samt Herrar Fullmägtiges Prolocoller vittna, om ej den blifvit jemnt ökad, genom dels ganska betydliga inbetalningar å Actierne, dels genom frivilligt erbjuden och aflemnad ytterligare Caution.
Och må sedan hvem som hälst bedöma syftningen med desse
Låns uppgifvande, på sätt som skett, och med sammanställande jemte 2:ne andre, hvars innehafvare jag ej kanner, men hvilkas utsatte omsättningar bevisa, att vederbörande ej varit nogräknade, att låta någre personer få begagna omsättningsrätt om än den, efter Reglementet helt ja halft, annat år, varit förverkad.
Det skall då troligen förefalla hvar och en lika med mig nog påtagligt, att denna uppställning, af Bilagan Lit. B. med Herrar Fullmägtiges utlåtande, ej tillkommit af slumpen, och med detsamma att den varit lika olämplig, som opassande vid en framställning till Riksens Ständer eller deras Utskott.” Herr Friherre Wirsén anförde följande: ”Anledning, hvarföre jag tillstyrker en förlängd Termin för de återstående Dis - 128 Stats-Utskottets Betänkanden. contskuldernas liqvidation, är nu densamma, som jag för 5 år sedan föreslog, att utredningstiden skulle fastställas till io år.
Anledningen, hvarföre jag hemställer öfverräntans upphörande mellan den i januarii och den i Julii 1823, är den, att rättigheten till vidare omsättning, af återstående skulder i Disconterne, upphörde med den 3i förlidne December; att bevekelse-grunden, för den nu föreslagne ytterligare anstånds-tiden, är föreställningen om Gäldenärernes oförmögenhet, att på en gång kunna inbetala den återstående skulden ratt enär alltså, de hittills gällande föreskrifterne anses böha rubbas till tiden, så borde det blifva en slutföljd, att de äfven rubbades till sättet: tj att erkänna nödvändigheten af rådrum för de förlägne Gäldenärerne, men dervid icke tillika erkänna nödvändigheten för dem, att under detta rådrum njuta befrielse från den så kallade straffräntan, (hvars enda försvarliga ändamål måtte vara att lägga ett band på den oordentliga bctalaren) anser jag i principen motsägande.
Här är ej fråga om verkan af skiljaktigheten blir större eller mindre; mig har det blott förekommit, att fortfarandet af 12 proCents ränta under den föreslagne anståndstiden tills första omsättningen eller för den del deraf som redan förflutit utan rätt till omsättning i bägge fallen alldeles rubbar den enda grund, hvaruppå tillstyrkan - Ståts-Utskottets Betänkanden. i sg landet af sjelfva anståndet möjligen lan sig stödja* Anledningen hvarföre jag ovilkorligen tillägger att, *om under loppet, af tiden Discont-Contoir skulle, enligt Riksens Ständers beslut, komma att , genom Bankens eller Riksgälds-Contoir et i Landsorterne inrättas vid desse nja Discont-Contoir vid genom omsättning eller fult betalning kunna likvideras , äfven de då ännu återstående skulder uti förra Filial-Disconterne/* är den, att som fråga om sådane inrättningar i allmänhet blifvit väckt, har jag trott, att de Ledamöter af Stånden, som särskildt önskat desse Contoirs åter-upprättande för Filial-Discont-Liqvidationerne, hvilka jag för min del afstyrkt, emedan ändamålet icke svarar emot den dermed förbundne kostnaden, icke genom återremiss skulle uppehålla det nu för handen varande hufvudsakliga ärendets afgörande, enär denna speciella del deraf stöde öppen till diseussion, i sammanhang med den mera generella frågan, om Discont-Contoirs inrättande i Landsorterne.,, Och skulle så väl Herr Santessons, sorn Herr Friherre TVirséns ofvanintagne anföranden medfölja Stats- och Banko-Utskottens Betänkande till Rikets HÖglofl.
4:cle Sami. g i3o Stats-Utskottets B et ankan den.
Transsumt af Protocollet. hållet i Rikets Högloft.
Stånders sammansatte Stats- och Banco-Utskott vid Lagtima Riksdagen i Stockholm d. 25 Februarii 1823.
Herr Doctor Hedrén anförde!
Sedan Högloft Utskotten, genom ordentligt Beslut afgjort hela den ifrån Rikets Ständer remitterade frågan, rörande förlängd utredningstid för f. d.
Filial-Disconterne, lärer ingen öfverläggning i ämnet vidare ega rum.
Herr Commerce-Rådet Santessons nu gjorda anmärkning synes icke heller sådant åsyfta, utan egentligen vara stäld emot Riksgälds-Contoirets Fullmägtige, dels i afseende på de i deras afgifne utlåtande framstälde grunder för desse
Disconters utredning i allmänhet, dels i afseende på en i Herr Commerce-Rådets tanka öfverflödig granlagenhet vid sådane Discont-Låns specificerande, för hvilka Herr Commerce-Rådet står sjelf tecknad som Låntagare eller Löftesman.
I anledning häraf vågar jag hemställa om icke en sådan anmärkning bor uppskjutas, till dess Höglofl.
Stats-Utskottet behagar företaga sig till granskning Riksgälds-Fullmägtiges åtgärder Stats- Utskottets Betänkanden.
131 i deras liela vidd: hälst hvarken det sammansatta Utskottet nu haft för afsigt att på minsta sätt ingå i en sådan granskning, ej heller Rikets Ständer lära på en ifrån hufvudfrågan alldeles skiljd anmärkning kunna fästa något omedelbart afseende.
Såsom Fullmägtig i Rikets Ständers Riksgälds-Contoir skulle jag hälst önska få besvara denna anmärkning i den ordning, alltid tillförene varit af Högloft.
Stats-Utskottet, likasom af Rikets Ständers Herrar Revisorer, iakttagen.
Men då den värde Ledamoten begärt att densamma, såsom dess särskildta mening, måtte Betänkandet till Rikets Ständer åtfölja, anhåller jag äfven dervid få göra följande erinringar.
Frågan om en förlängd utredningstid för f. d.Filial-Disconterne väcktes af flere särskildte Ledamöter hos Höglofl.
Bonde-Ståndet samt blefgenast af samtlige Rikets Ständer till Stats- och Banco-Utskotten remitterad, hvilka behagade infordra deröfver Banco och Riksgälds-Fullmägtiges utlåtanden.
De flere af Moventerne hade inskränkt sig till föreslående af en förlängd utredningstid i allmänhet, några medförslag till öfverräntors eftergift och Utrednings-Contoirens fortfarande.
Omständligast ibland alla hade Herr Commerce-Rådet Santesson_, i sitt till Borgar-Ståndet ingifna memorial äfven utsträckt sig till flera omdömen öfver *32 Stats-Utskottets JBetänkatuletn Rikets Ständers Reglemente för denna ut-* redning, tillika med de, af detsammas tilllämpning uppkomna opåräknade, förmenta lidanden för Discont-Gäldenärerne.
Ofelbart hade Höglofl.
Utskotten all anledning och rättighet att af Fullmägtige vänta sig i möjligaste målto fullständige upplysningar öfver allt hvad i sådan afsigt remitterades.
Fullmägtige i Riksgälds-Contoiret hafva åtminstone trott sig härutinnan fullgöra en ovillkorlig pligt.
Sålunda hafva Fullmägtige yttrat sina tankar om deli af en förlängd utredningstid förmodade möjliga vinst eller förlust för Ranco-Verket; Öfver behofvet af särskildte Utrednings-Contoir för den återstående tiden samt öfver den så kallade Straff-Räntans fortfarande: hvarigenom alla de frågor, som af öfrige Riksdagsmän blifvit väckte, erhållit all den upplysning, som kunnat åstadkommas.
Herr Commerce-Rudct Santesson egde äfven rättighet att vänta samma upplysning, i afseende på de af honom framstälda egna reflexioner.
Herr Commerce-Rådet hade, nemligen i dess omnämnda Memorial, behagat nämna Rikets Ständers år 1818 utfärdade Reglemente såsom rakt motsägande samma Höglofl.
Ständers Betänkande i frågan om Filial-Disconterne: hvarföre Fullmägtige tagit sig friheten visa, det nämnda publika, af Ständerne utgifne, handlingar äro med hvarandra i rak öf verensstämmelse. Stats-Vtskottets Betänkanden.
x 33 Herr Commerce - Rådet har trott
DiscontGäldenärerne icke hafva kommit i fullt åtnjutande af den rätt, Rikets Ständers heslut dem tillegnat: hvarföre
Fullmägtige vågat framställa en korrt öfversigt afsådane Lån, som efter Reglementets föreskrift blifvit omsatte och nu mera äro nära sin fulla inbetalning, samt sådana Lån, hvaraf omkring halfva primitiva beloppet ännu återstår oliqvideradt, förmedelst försummande af Reglementets iagttagande.
Herr Commerce-Rådet har vid Fullmägtiges utlåtande gjort tvänne hufvudsaklige anmärkningar, den ena innehåller, att Fullmägtige skulle hafva påbördat Herr CommerceRådet det påstående, att Öfver-Räntan borde upphöra ifrån den i nästlidne December.
Deremot behagade Högloft.
Utskotten, af Fullmägtiges utlåtande inhemta, att Fullmägtige endast yttrat, det Herr CommerceRådet antagit en grund, derifrån han synes ‘vilja härleda en sådan påföljd.
Jag öfverlemnar äfven åt Högloft.
Utskotten att afgöra, huruvida, vid deductionen af Herr Commerce-Rådets framställningar, så framt något tydligt resultat deraf står att hämta, något annat deraf kan utletas, om icke tilläfventyrs det, att befrielse från öfverräntan borde tillbakask jutås ännu nära en månad, eller till och med den 3 November 1823, således 29 dagar mera än hvaröfver klander nu anföres. i34 Stats-Utskottets Betänkanden.
Herr Commerce-Rådets
Memorial är i detta fall den bästa förklaring.
Den andre anmärkningen innehåller, att Fullmägtige, som till exempel anfört några afHerrCommerce-Rådets Discont-Lån, iagttagit en onödig granlagenhet, då icke äfven Herr Låntagarens namn blifvit i utlåtandet meddeladt.
Utskotten lära, utan all bevisning, lätteligen inse, att en så högst obetydlig sak, som ett enskildt namn, vore det ock af den sielfständigaste och mest oberoende person, likväl förtjenar intet afseende i en allmän fråga, der saken sjelf talar.
För att meddela Höglofl.
Utskotten all möjlig upplysning, borde Fullmägtige styrka sine uppgifter med facta, hvilka ifrån utredningens Kamererare-Contoir måste infordras.
Att dessa facta råkat träffa Herr CommerceRådet Santesson sjelf, lärer icke kunna räknas Contoiret, och ännu mindre Fullmägtige till last, så vida icke Herr Commerce-Rådet ansett Riksgälds-Contoirets både Kamererare, Cancellie och Fullmägtige hafva bordt iakttaga den gran/agenhetatt noga undvika angifvandet af alla Herr Cornmerce-Rådets Discont-Lån, ehvad upplysning de än kunde i saken medföra; hvilket dock ingalunda är att förmoda af Herr Commerce-Rådets allmänt kända och tillkäilnagifna kärlek för ett öppet handlingssätt.
Om ock på desse anledningar Fullmägtige kunnat hafva allt skäl att förmoda, det Herr Commerce-Rådet önskat se Stats-Utskottets Betänkanden.
135 sitt namn vid de anförde
Lånen utsatt, kunde likväl en sådan förmodan icke sträcka sig till öfrige måhända mindre oberoende Låntagare, hvilkas Lån äfven blifvit uppgifne.
Och då Herr Commerce-Rådet synes göra sig ett nöje, att för Högloft.
Utskotten förkunna en nyhet, som helt säkert för de fleste bland Ledamöterne är okänd, som åtminstone är det för mig, hvilken vid Discont-Utredningen haft den speciella tillsynen öfver f. d.
Malmö-Discont, der jag icke en enda gång minnes mig hafva sett Herr Commerce-Rådets namn; så är ingen i bättre tillfälle, än Herr Commerce-Rådet sjelf, såsom Ledamot af Höglofl. Stats-Utskottet, att hvilken dag som hälst låta infordra af Kamereraren vid Discont-utredningen, förteckning på de i f. d. Götha Canal Bolags och Götheborgs Disconter, under Herr Commerce-Rådets namn såsom Låntagare eller Löftesman, ännu återstående, oliqviderade, temligen betydliga
Lån, så vida deras omedelbara kännedom skulle anses för detta sammansatta Utskott lämplig eller behöflig.
Huruvida för öfrigt Fullmägtige genom eftergift af Reglementets föreskrifter, skulle kunna anses vållande dertill, att flere
Discontlån ännu finnas till hälften oliqviderade är en omständighet, som af Rikets Ständers Revisorers Berättelse för år 1820 finnes tillräckligen utredd j och som aldra - 136 Stats-Vtskottets Betänkanden. minst torde tadlas af den, som yrkar, att Låntagare icke ens fått njuta all sin lagliga rätt tillgodo.
Då jag känner allt det obehagliga, olämpliga och obehöriga, att, med enskillda, mindre vigtiga frågor, upptaga en tid, som af Högloft.
Utskotten och Rikets Ständer är påräknad till vigtigare angelägenheter, upprepar jag ytterligare den önskan, att denna till hufvudsakeu icke hörande fråga måtte, i annan väg och i sammanhang med den förestående Revisionen öfver Riksgälds-Contoiret få företagas: då äfven Fullmägtige kunna komma i tillfälle att afgifva en officiell förklaring.
Men i händelse Hr Commerce-Rådet Santesson, hvilket jag hvarken kan eller vill försöka att förhindra, yrkar denna sin anmärknings åtföljande till Högloft.
Rikets Ständers Plena, så anhåller jag äfven, att detta mitt anförande måtte dermed följa; med full öfvertygelse och förhoppning, att Fullmägtige icke varda af sine Principaler dömda ohörde.
Ex Protocolto Fr.
Stats-Utskottets Betänkandeiu i3y N:o 24.
Ankom den 28 Febr. i8a3.
Utlåtande i anledning af Riksdags -Fullmågtigens af Hederv- Bonde-Ståndet NilsMånssons frånMalmohus-Lån väckte Motion att, för Statens räkning, ett hus måtte inköpas och inredas så vål med tjenlige Sessionsrum för Rikets Högloft.
Ständers Utskott, som Samlingsrum för HedervBonde-Ståndet, jemte Cancellierum och Archiver m. m.
I^rån Hederv.
Bonde-Ståndet hafva till Stats-Utskottet blifvit remitterade a:ne Protocolls-Utdrag af den 3 och 6 i denna månad, innehållande den öfverläggning som inom Hederv.
Bonde-Ståndet berörde dagar i anledning af Nils Månssons Motion förefallit, och hvarvid blifvit föreslagit, att äfven för de andre a:ne Ofrälse-Stånden hus borde inköpas eiler uppbyggas, så vida, så väl för dem som för Hederv.
BondeStåndet samt Rikets Ständers Utskott, någre publike
Byggnader ieke skulle kunna komma att upplåtas m. m.
Stats-Utskottet inser väl å ena sidan ej allenast de många olägenheter, sorn otvif - i38 Stats- Utskottets Betänkanden. velagtigt måste blifva en följd deraf att 3:ne af de Resp.
Riks-Stånden äro i saknad af ständige rum för deras Sammanträden under Riksdagarne, samt att för Rikets Höglofl.
Ständers Utskott jemte Cancellie och Archiver bestämda lägenheter icke alltid äro att med visshet påräkna, utan ock angelägenheten deraf, att desse brister må kunna aflijelpas, antingen genom inköp af hus eller genom öfverlåtelse af sådane publike byggnader, hvilka icke äro för andra ändamål förut begagnade; men då å den andra ej i förhand kan bedömas, huruvida i följd af nu väckte frågor om indragning af visse Verk och Inrättningar, eller ock på annat sätt, afpassadt utrymme framdeles torde beredas för Rikets Höglofl.
Ständer och deras Utskotts behof, anser Stats-Utskottet, förrän desse frågor af Rikets Höglofl.
Ständer blifvit afgjorde, tiden icke vara inne att meddela hufvudsakligt yttrande öfver den väckte Motionen; äfvensom i öfrigt Stats-Utskottet trott sig böra anmäla att Utskottet icke är i tillfälle att föreslå någon fond, deraf medel till inköp eller uppbyggande af de nödige ansedde husen skulle kunna anvisas.
Stockholm d. i4 Febr. 1823.
Stats-Utskottets Betänkanden. i3$ N:0 25.
Ankom den 3 Mars :8a3.
Utlåtande, i anledning af de utaf afledne Commerce-Rådet J.
Sederholms i Finland bosatte arfvingar våckte anspråk, att, i likhet med hvad som blifvit bemålde Commerce-Råds inom Sverige boende arfvingar vid 1815 års Riksdag beviljadt, undfå ersättning af Svenska Staten för den del, som af Commerce-Rådets hos Franska Regeringen egande erkände fordringar, förstbemålde arfvingar kan efter Lag tillkomma.
Majrts Nådiga framställning, Rikets Högloft Ständer vid Urtima Riksdagen i Örebro år 1812 , beviljat Svenska undersåtare indemnisation för deras hos Franska Regeringen egde godkände fordringar, sålunda: att efter det genom Kongl. Maj:ts Nådiga föranstaltande, fordringarne blifvit närmare utredde, skulle det belopp i Svenskt mynt, efter faststäld Cours af 8 skr. per Livres Tournois, som af Kongl.
Majit i Nåder godkändes, lirjvideras med Riksgälds-Contoirets Obliga - i4o Stuts-Utskottets Betänkanden. tioner på Tio år och med 5 proCents årlig ränta, hvaraf fordringsegaren horde undfå två tredjedelar, och den återstående tredjedelen tillfalla Kongl. Landtbruks-Academien, hvilka samtelige Obligationer, jemlikt Kongl, Maj:ts till Herrar Fullmägtige uti Riksgälds - Contoiret ankomne Nådiga Bref af den 16, Bec. 1812 blifvit utfärdade under den 1 Jan.. 1813; så har vid 1815 års Urtima Riksdag Kongl, Maj;t jemte Nådig Proposition, angående upptagande och erkännande af Atskillige Svenske undersåtares fordringar, hland annat i Nåder till då varande Stats-Utskottet, öfverlemnat Handlingar, hvilka rörde en af aflidne Commerce-Rådet Sederholms arfvingar ing i fven underdånig ansökning, att för deras Faders hos Franska Regeringen egande fordran 83,288 Livres 2 Sons 2 Denies erhålla samma betalningsförmåner, som blifvit flere andre Kongl. Majrts undersåtare, i följe af det 1812 års Riksdag fattade Beslut i Nåder tillerkände hvarvid Kongl. Maj:t tillika i Nåder förklarat att Kongl. Maj:t väl önskat att lemna dem af dessa arfvingar som äro Svenske Medborgare samma förmåner, som, uti enahanda fall blifvit andre Kongl. Majrts undersåtare tillagde; men da det af Rikets
Ständer för dylika ersättningar fastslälde belopp var användt, hade Kongl. Majrt icke uti ifrågavarande ämne kunnat vidtaga någon ytterligare åtgärd, utan ville Kongl. Majrt samma fråga till Rikets Höglofl.
Ständers Stats-Utskolt öfverlemna, för att hos Stats-Vtskottets Betänkanden. pAt Rikets Höglofl.
Ständer till det behjertande anmälas sorn rättvisan och beskaffenheten af ämnet förtjenade.
Med anledning häraf och Uppå StatsUtskottets tillstyrkande, förordnade Rikets församlade Ständer, att enär Rikets Höglofl.
Ständer, på förenämnde sätt genom deras Riksgälds-Contoir låta liqvidera Svenska Medborgares bos Franska Regeringen egde godkände fordringar, och då Sederhöltoska arfvingarlies lika beskaffade fordran, blifvit förbigången och lemnad utan afseende icke af något annat skäl än att desse arfvingar icke ansetts vara Svenske undersåtare; så borde ock de bland SederhoZmska arfvingariie, hvilka bär i Sverige äro boende och Svenske undersåtare, få för deras andelar uti berörde fordran tillgodonjuta samma förmån, sorn blifvit beviljad andre Svenska undersåtare, hvilka egt lika beskaffade fordringar.
Och skulle i följd häraf, Rikets Höglofl.
Ständer bos Kongl. Maj:t x underdånighet anhålla, det täcktes Kongl* Maj:t i likhet med hvad, som skedt med de öfrige Franska fördringariie, i Nåder låta närmare utreda SederholmsVa fordringen, och tillika undersöka, hvilka bland arfvingarne här i Sverige äro bosatte och Svenska undersåtare; hvarefter och sedan en sådan utredning och undersökning för sig gått, samt de andelar, hvilka utaf hela Stats- Ut skottets Betänkanden. fordringsbeloppet, enligt Svensk Lag, men icke i följd af någre särskilda öfverenskommelser, hvilka tilläfventyrs arfvingarne emellan kunna vara träffade, tillfallit dem hland arfvingarne, hvilka anses höra åtnjuta Svenskmanna rätt af Kongl.
Maj:t i Nåder blifvit godkände och den hvarje af desse arfvingar häraf tillkommande Summa likaledes bestämd, liqvidationen genom Riksgälds-Contoiret verkställas efter ofvan omförmäldte grunder, så att för Jldelar af de till godtgörande i Nåder faststäIde Summor i Svenskt mynt efter 8 sk. för en Livres Tournois, meddelas vederbörande arfvingar, Riksgälds - Contoirets Obligationer på tio år och med fem proCents ränta, daterade den i Jan. i8i3 emot qvittencer, hvilka innefatta fullkomlig och ovillkorlig öfverlåtelse på Svenska Staten af hela fordringen; äfvensom för den återstående tredjedelen i likhet med hvad som vidjiq viden af Franska fordringarne blifvit föreskrifvit, skulle till Kongl. Landtbruks-Academien aflemnas Riksgälds-Contoirets Obligationer på enahanda förfallotid och med samma ränta, som de, hvilka till Sederholmskd arfvingarne utfärdas.