Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Län, hvarigenom skall hända, att till Gästgifvaregåldar lägenheter utses, med hvilka ingen eller åtminstone ringa jord är förenad, samt att till Gästgifvare ofta antagas fattiga och ohemedlade perso» nér, hvilka sakna tillgäng och förmåga, att underhålla GäStgifverirörelsen, hvarigenom
Resande blottställas att lida brist på hvad de till uppehälle under resan hafva af nöden.
Af sådan orsak föreslår Riksdagsmannen, att till Gästgifvare, så vidt görligt är, endast antagas persöner, som ega så stor hemmansdel, att de äro derå besutne, samt att Församlingarne finge ho» Landshöfdingen föreslå dem, hvilka de ansågo mest skicklige och passande härtill.
Utskottet har till pröfning förehaft detta ärende.
Och, som ii § uti Kongl. Maj:ts GastgifvareOrdning af år 1734 uttryckeligen stadgas, att, då ny Gästgifvaregård anläggas bör, eger Landshöfdingen, att sedan alla Vederbörande deröfver blifvit först hörde, samt HäradsRätten med Utlåtande inkommit, utse någon tjenlig lägenhet dertill, så är härigenom för Innevånarne i den ort, der Gästgifveriet kommer att anläggas, tillfälle öppet lemnadt att föreslå sådana Lägenheter, der Gästgifvaren kan vara besuten, hvarvid Kongl. Majits Befallnings, hafvande ej lärer uraktlåta, att fästa behörigt afseende å de upplysningar och tillstyr - Besv. och Ekon.
Betänk anden. 31 banden, som på sådant satt honom meddelas.
Öeh, då i samma § ytterligare ålägges Landshöfdingen» att draga försorg, det alla Gästgifverier blifva försedde med beskedlige och duglige Gästgifvare, hvilkas åligganden i afseende på de Resandes behof och beqvämlighet uti ro § uttryckligen bestämmes, anser Utskottet hvad redan i förenämnde hänseende sålunda finnes stadgadt, med förutsättande af ett noga iakttagande deraf, innefatta tillräcktliga föreskrifter till förekommande af de olägenheter, som uti det remitterade Memorialet öfverklagas.
Hvilket dock till Riksens Höglofl»
Ständers eget godtfinnande vördsamt öfverlämnäs.
Stockholm den 15 Mars 1823. —-COOo3)OCXX>—— N:o iö.
Ankom den 24 Mars 1823* Betänkande, i anledning af väckt [råga om ett nogare iakttagande af Kongl.
Brefvet den 23 September i74fb angående pracstanda till Bruken af Aboerne å de hemman, hvilka Bruksidkare till skatte inläst.
Riksdagsmannen från Wadsbo Härad a£ Skaraborgs Län, Lars Andersson, har, gen - gz Be.tv. och Ekon.
Betänkanden« om Jes9 från Hederv.
BondeStåndet till Utskottet remitterade Memorial, framställt de menliga förhållanden, som derigenom skola uppkommit, att Bruksegare, hvilka till Skatte inlöst Krono Lägenheter, icke velat inskränka sina fordringar på tjenstbarhet, endast till hemansräntans förvandling i dagsverken, utan sökt ej mindre utkräfva arbetsskyldigheter, vida utöfver de i Jordeboken bestämda, än äfven på Aboerne å dessa Lägenheter tillämpa den behandling, hvar» med egne Landtbönder, både i anseende till obestämda tjenstbarheter, samt uppsägning, vid bristande fullgörande, få åtnöjasj Och har, till upplysning i förevarande fråga, blifvit anfördt samt åberopadt hvad Kongl.
Brefvet till Kammar- och BergsGollegierna af den 2g September 1747* angående, huru långt prasätanda till Bruken böra sträcka sig af Aboerna på de hemman, hvilka Bruksidkare till Skatte inlöst, derom innehåller: att Kronans skattskyldige egendom icke må efter godtycke graveras, och att det skulle bidraga till Landtbrukets skada och undergång , örn åboerne a nämnde hemman öfvermåttan betungades5 med anledning hvaraf yrkas, att, då det är Lagstiftande Magtens åliggande, att trygga det Allmännas angelägenheter mot intrånget af enskildt godtycke, det ock nu måtte blifva förklaradt, att alla Gontracter, upprättade mellan Bruksegare och lagliga Åboer å de för Bru« Bcsv. och Ekon. l-cns räkning till Skatte löste kronohemman, icke måga, då dle strida emot de i merbeäörde Kongl. Bref stadgade grunder, ligga i vägen för den återgång till samma grunders noggranna tillämpning, som krono ä» hoerne eller vederbörande
Auctoriteter kunna finna sig befogade att påyrka.
Utskottet, som förehaft detta ärende till pröfning, får dervid först anmärka, att, om Motionens föremål skulla vara. att söka rubbning uti, till äfventyrs, redan afslutade Controcter emellan Bruksegare och deras tili Skatte löste hemmans Åboer, sådant hvarken på denna väg borde behandlas, eller kunna undgå att möta den betänklighet, som måste uppstå, enär tillämpningen ville afse ryggandet af frivilligt gjorda öfverenskommelse^ Men Utskottet kan ej heller inse, att Bruksegares rätt, till nu ifrågavarande Contracters uppgörande, får sträckas utöfver hvad åberopade 1747 äts Kongl. Bref innehåller, hälst det samma äfven särskildt utstakar de förmoner, Bruksegaren, tillkomma, utom den kolning, körslor och ' dagsverken, hvaruti Jordeboks- och Marin talsräntan förvandlas, och om hvilka utskylders bestämmande och värde-beräkning ej heller saknas föreskrifter, i händelse frivillig öfverenskommelse ej vöre att träffa.
Det förefaller Utskottet, som skulle en bristande kännedom af hvad författning Bihang till RiksSt.
Fröt, §tde Sami, IV;r g. 34 Besv. osh Ekon.
Betänkande. garne innehålla, vara orsaken till den afvikelse ifrån deras föreskrifter, sorn syneS hafva föranledt Riksdagsmotionen, och Utskottet anser sig, utan att, i anseende till hvad anfördt blifvit, kunna ingå i tillstyrkande om upplösning af redan gjorda öfverenskomtnelser, eller uti den granskning, hvartill dessa inför vederbörande Auctoriteter möjligen kunde föranleda, dock icke sakna anledning till den vördsamma hemställan, det Riksens Höglofl.
Ständer ville hos Kongl. Maj:t anmäla en underdånig önskan derom, att, hvad af Kongl. Brefvet den 25 September 1747 synes hafva kommit i förgätenhet, måtte till Contrahenters ytterligare erinran blifva upplifvadt genom årligen skeende uppläsning å predikstolarne i alla orter, der Bruksrörelse linnes, och der sådane förhållanden som de, hvilka nu blifvit öfverklagade, annars skulle kunna inträffa; Hvilket dock till Riksens Höglofl.
Ständers eget godtfinnande vördsamt •öfverlämnäs.
Stockholm den 18 Mars 1823» Besv. och Ekon, Utsk. BetSnhanden. 35 Nro 13.
Ankpm den 24 Mars 1823- Betänkande, rörande väckt fråga om upphäfvande af föreskrifter, att af Allmogen utfärdade Kungörelser om Auctioner och andra Hushålls angelo genheter böra af vederbörande KronoBetjent puckrifvas, innan de från Fredikstolarne uppläsas, renom Protocolls Utdrag, den 6:te sist. ]idne månad, har Hederv.
BondeStåndet till detta Utskotts åtgärd remitterat: t:mo ett af Riksdagsfullmägtigerne från Elfsborgs Län Olof Jonasson, Eric Paulsson och Johan Svensson ingifvet Memorial, deruti de anföra: att det Stadgande, enligt hvilket alla af Allmogen utfärdade Kungörelser, angående Auctioner och andra förrättningar, hvarvid folksamlingar ega rum, förut böra af ortens KronoBetjening påtecknas, visserligen är välgrundadt; men att det likväl gifver anledning till åtskilliga missbruk och förorsakar hufvudsakligen den olägenhet, att, då KronoBetjeningen är aflägse boende, sådana påskrifter ej kunna erhållas i behörig tid, och dessutom ett odrägligt besvär de sökande tillskyndas, ofta utan att uppnå ändamålet; Af hvilka orsaker de sett sig föranlåtne, att, så vida berörde Stadgan - 50 Bett). och Ekorn UtsJi.
Bctänkanden, de icke kan helt och hållet upphäfva?, ilen åtgärd måtte vidtagas, att inom Socknarna boende välkände personer erhålla Kongl. Maj:ts Befallningsbafvandes uppdrag, att å ifrågavarande Kungörelser teckna bifall till deras uppläsande, lik visst under lika ansvar för dessa, sorn annars i thy fall är Krono» Betjeningen föreskrifvet.
Till Hed er.v. BondeStåndets Protocoll har Riksdagsfullmägtigen Anders Joachimsson anfört: det han anser en slik anmälan hos KronoBetje» ningen desto umbärligare, som, i fall någon oordentlighet vid tillfället eger rum, Förrå ttningsm an nen icke lärer underlåta derom göra vederbörlig anmälan; och har häruti det Hederv.
Ståndet nästan enhälligt instämt; 2:o Ett Memorial af Anders Mattesson, deri han, under åberopande af nyssnämnde skäl, yrkar, att hvar och en, sorn blefve ombetrodd hålla Auctioner och medlen derför uppbära, må ega rättighet Kungörelse derom utfärda och uppläsa låta, utan att derföre behöfva Länsmans bifall eller påtecknande.
Utskottet har vid pröfning af detta å'-' rende inhemtat: att Kongl. Maj:ts Nådiga Circulaire af den 12 Augusti 1812 till samtelige Consistorierne och Konungens Befallningshafvande tydeligen innehåller: ”att Kongl. Maj:t, i anledning af förekomna Missbruk vid enskilda Kungörelsers offentliga uppläsande i Kyrkorna, funnit skäligt Besv. och Ekon.
Betänkandcn. 57 Stadga och förordna, alt alla Kungörelser om Auctioner och om Uppbördsstämmor i anledning af desse Auctioner, om sammanskott, hvilka icke i laglig väg blifvit beslutne, samt sådane Kungörelser, som kunna leda till f.dksamlingar, ej böra frän Predikstolarne uppläsas, utan att vara försedde med KronoBetjents påskrift, hvarföre någon betalning icke får fordras eller erläggas, och hvilken påskrift, när densamma skulle meddelas af Fjerdingsmän eller deras vederlikar, icke såsom gällande bör anses.
Då det icke torde kunna nekas, att allmogen tillskyndas olägenhet genom det besvär, den tidsspillan och må hända äfven kostnad, hvartill skyldigheten, att »förskaffa KronoBetjents påskrift, kan föranleda, i synnerhet i de orter, der han är aflägse boende, så har Utskottet trott sig, till afhjelpande deraf, böra tillstyrka Riksens Högh Ständer, att hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla om en sådan förändring i nyss åberopade Nådiga Stadgande, att för utfärdandet af Kungörelser om Auctioner, om Uppbörds stämmor i anledning af Auctioner, samt örn Boupptekningar, vederbörande KronoBetjents påskrift derå icke må anses behöflig, utan ali skyldighet i detta afseende inskränkas derhän, att ett exemplar af en sådan Kungörelse bör afleranas, sä tidigt som möjligt, och sist åtta da - g8 Beiv. och^Ekon.
Betänkanden. gar innan förrättningen*hålles, till Fjerdingsmannen, hvilken det vid ansvar skall äligga, att dera lemna KronoBetjenten del; börande å det dupplett Exemplar af samma Kungörelse, som till vederbörande Pastor aflemnäs, för att a Predikstolen uppläsas, behörigen vara styrkt, att ett lika lydande blifvit inom föreskrifven tid Fjerdingsman, nen tillstå lat.
Dock varder detta Riksens Högh Ständers pröfning vördsamt undergtäldt.
Ständers Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskotts Betänkande om Lump samlings-skyldighetens upphäfvande, samt om förändrade anstalter till Lumpors anskaffande för Pappersbrukens behof. ti detta ämne hafva till Utskottet blifvit remitterade:
N;r 14, Antom den 24 Mars r823« Eesv. och Ekon.
Från Wäll o fl. Borgareståndet:
Ett Memorial af Herr Montan, som föreslagit, att Kongl Förordningen af den 31 Januari 1738, om skyldigheten att leverera Lumpor vid faststäldt vite och mot då för tiden stadgadt, men sedermera icke förändradt, pris, måtte upphäfvas, och allmogen således helt och hållet befrias från denna skyldighet.
Häremot hafva till Ståndets Protocoll anfört: Herr Ekelund: att upphäfvandet af den i fråga varande Förordningen vöre alldeles att verka till Pappersbrukens undergång, och att betaga många fattiga tillfället till förtjenst.
Herr Westin'.
Att betalningen för Lumporna borde ökas.
Herr Lenning: Att Leveranteuren bör komma i tillfälle att sjelf bestämma sitt pris.
Herr Hambraus:
Att, om Lump>le* vereringen ej vore föreskrifven, som en skyldighet, så underläts säkerligen hopsamlandet af denna för Pappersbrukens behof oumbärliga vara; men genom det stad» gade vitet sättes man i nödvändighet att samla hvad eljest kastades ä sido.
Från Hederv. BondeStåndei. 1:0 Memorial af Carl Svensson från Jönköpings
Län, hvaruti han öfverklagat antagandet af så många Lumpsamlare, merendels af last foll; och lättingar, hvilka kringfara orten och genom tjufbands sammansättande förorsaka allmän osäkerhet; hvarjemte han trott tjenligast vara, att åt någon gammal Krigsman eller Kyrkovaktare inom hvarje Socken öfverlemna insamlandet, som, genom kungörelse från Predikstolarna, allmogen meddelades; Och, efter skedd insamling, kunde Lumporna af Bruksegarna sjelfva afhemtas, hvarigenom allmogen befriades ifrån de kringstrykande många Lumpsamlare, som endast söka tillfälle att bedraga folket.
Af Olof Månsson från Blekinge Län, hvilken, likasom Carl Svensson, klagar öfver de mångå Lumpsamlarne och föreslår det Stadgande, att Kongl, Maj:ts Befallningshafvande måtte blifva berättigade och jemväl skyldige, att bestämma antalet af de kringvandrande Lumpsamlare,hvarjePap
• persbruk må kunna skydda, och att desse ej må ega rätt att till lumpsamling kringstryka utom gränsen af det Län, hvari Bruket är beläget, dock att nämnde Bruksegare härigenom ej betages rättighet, att, i hvad Län de behaga, hafva ett eller ilere_ upp - Re sv. och Ekon.
Betänkanden 4* handlingsställen, sora stola förestås af på hvarje ställe bofast person. 5:0 Af Nils Håkansson från Christianstads Län, som yrkar det Stadgande, att inga andra lingö till Lumpsamlare antagas, än sådane, som hade Kyrkoherdens och KyrkoRådets i den Församling, der de hafva sitt hemvist, betyg, att de äro välfräjdade och ej blifva allmogen till last och tunga genom sin kringvandring, eller ock att hvarje Församling, efter förut uppläst Kungörelse, samlade sin Lump på ett ställe inom Socken, der Bruksegaren kunda låta hemta och betala den till hvar och en som levererade; Och hade Johan Longberg instämt i detta sednare förslag, eller att Lumpor skulle få aflemnss å visst ställe inom hvarje Socken.
Till denna frågas fullständiga utredande, får Utskottet upplysa: att densamma vid flere föregående Riksdagar varit väckt, och att Riksens Höglofl.
Ständer, vid den sednast förflutna, hos Kongl. Mai:t i underdånighet hemställt, det Kongl. Maj:ts Befallningshafvande måtte anbefallas noga tillse: att allmogen icke besväras med ett öfverflödigt antal af Lumpsamlare, samt att ej lemna pass till några andra, som anmäla sig i sådan egenskap, än dem, hvilka äro försedde med bevis från Fresterskapet i otten om god fräjd. 42 Besv. och Elon.
Betänlandcn.
Majit häröfver infordrat
Deas och Rikets CommerceOollegii underdåniga Utlåtande, har Kongl. Maj: t uti Nådigt Circulaire af den Decemb. 1819 anbefallt D ess Befallningshafvande i Länen: att noga iakttaga, hvad Riksens Höglofl.
Ständer i berörda måtto underdånigst hemställt, och Kongl. Majit i enlighet dermed i Nåder funnit lämpeligt förordna.
Då likväl, sedan denna tid, flere år förlupit, och samma olägenheter af Lumpsamlares kringstrykande ännu öfverklagas, synas i Utskottets tanka grundade anledningar förekomma till den förmodan, att de åtgärder, som blifvit vidtagne, icke gjort tillfyllest för det ändamål, hvilket dermed varit åsyftadt.
Utskottet kan ej heller förneka den öfvertygelse, att Lumpsamlings-skyldigheten är en högst besvärlig tunga för allmänheten och i flere afseenden ingripande i egande rätten, enär allmänheten genom gällande Författningar är ovillkorligen pligtig, att vid vite samla och tillhandahålla en viss quantitet Lumpor i förhållande till hushållets storlek, för ett ganska lågt pris, hvarigenom allmänheten, utom andra dermed förenade olägenheter, betages det billiga anspråk, att med större fördel få använda sin vara på annat sätt, eller till egna behof. « Betv, och Ekon.
Bctänkanden. 43 Kongl: Förordningen af den 31 Januari 1738 om Lumpors samlande för Pappersverken, och CommerceCollegii på Kongl. Mapts Nådiga Befallning utfärdade Kungörelse af den 11 Februari 1757 om upphörande af de Pappersbruken förut tillaggde Districter för Lump samlin gen, som innefatta dessa föreskrifter, synas derföre i Utskottets tanka så litet öfverensstämmande tued närvarande tids syftning, åsigter och förhållanden, att Utskottet icke kan annat än tillstyrka Riksens Höglofl.
Ständer, att I109 Kongl.
Maj:t i underdånighet anhålla om dessa Författningars upphäfvande; och allmänheten såmedelst befrias från skyldigheten att samla Lumpor.
Vid öfvervägande å andra sidan af den angelägenhet: att
Pappersbruken icke må komma i saknad af erforderliga rudi» materier — en angelägenhet, som ingen patriotiskt sinnad medborgare lärer med liknöjdhet förbise — får Utskottet anföra, att, långt ifrån det
Lumpsamlings-skyldighetens upphörande skall förorsaka brist på Lumpor, förmodar Utskottet Lumpors samlande vida bättre uppmuntras derigenom, att allmänheten sättes i tillfälle att få denna vara tillräckligen betald, än ge» nom förpliktelsen att för ett ganska ringa, eller intet pris, hålla den tillhanda för vissa, till besvär fallande, Personer.
Utskottet ap - 44 Besv> och Ekon.
Betänkan den. ser således i fråga varande angelägenhet bäst befordras derigenom, att Pappersbruksegare, i afgifvande Kungörelser, eller på hvad annat sätt de åstunda, uppgifva och bestämma det pris, hvarföre de villja hopa Lumpor, samt att, till ömsesidig lättnad i Lumphandeln för Säljare så val som för Köpare, Lumpsamlare må få antagas, som hunna hringresa och afhemta de förråd af Lumpor, hvilka till föryttring blifvit insamlade.
Likväl, och på det sådana olägenheter, som hittills blifvit öfvertrlagade, icke hädanefter må ega rum, finner Utskottet sig böra tillstyrka Riksens Höglofl, Ständer, att hos Kongl.
Majit i underdå»ighet föreslå följande inskränkningar i afseende på Lumpsamlares antagande och kringresande, nemi. 1:0 Ingen Lumpsamlare må, i denna egenskap, öfverträda gränsen af det Län, hvarinom han är boende, elier pass erhållit. 2:o Egare af Pappersbruk bör inför Konungens Befallningshafvande i Länet bestämma, huru mänga Lumpsamlare han för Verkets drift och bestånd anser erforderliga, med särskild uppgift, huru många a£ dem han inom hvarje
Län önskar antaga. 3:0
Det bör åligga Pappersbruksegare, sorn antagit Lumpsamlare, utom det Län der Bruket är beläget, att Sjelf besörja träns - Eesv. och Ekon.
Betankanäen.
45 porten af, utom Lånegränsen, insamlade Lumpor. 4:0
På det nödig Controll ma vinnas, alt det för hvarje Bruk bestämde antal Lumpsamlare icke obehörigea öfverskrida?, bör Brukets Egare, då han antager Lumpsamlare utom Länet, behörigen styrka, så val det antal af Lumpsamlare, hvartill han är berättigad, som äfven, huru många af dem redan i andra Län blifvit antagne. 5:0 Ingen må erhålla pass att samla Lumpor, som icke kunnat förete bevis frän vederbörande Presterskap om god fräjd. 6:0 Till Lumpsamlare böra företrädesvis antagas mindre arbetsföre personer, och sådana, som äro utur stånd att på annat sätt skaffa sig uppehälle. 7:0 Det vare Lumpsamlare strängeligen förbjudet, att i sådan egenskap kringresa med qvinnor och barn.
Hvad Utskottet sålunda anfört och tillstyrkt, jemte flere Ledamöters särskilda meningar i ämnet, underställes härmedelst vördsamt Fdksens Höglofl.
Ständers egen upplystare ompröfning.
Stockholm den 18 Mars 1823. 46 Best), och Ekon.
Transsumt af Protocollet, hullet uti Riksens Uögloflige Ständers Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskott viel Riksdagen i Stockholm den 18'de Mars 1825. S. D. Friherre Cederström yttrade:
Da, enligt min tanka, Utskottets Betänkande icke afhjelper de nied Lumpors samlande öfverklagade olägenheter, och icke heller på ett med ändamålet enligt sätt uppmuntrar Lumpsamlingen till gemensam fördel för Allmänheten och Pappersbruksegare, så får jag vördsamt föreslå den förändring, att, i stället för tillåtelsen, att genom kringstrykande Personer samla Lumpor, Pappersbruk lemnades rättighet, att, då de sig dertill anmälte, få öfver hela Riket kungjorda de priser, de erbjuda för Lumpor efter vigt och olika beskaffenhet, samt levererade på bestämda ställen: att samlingen, som, i Landsorterna, bäst Sockenvis bedrifves, bör, i afseende på sättet och tiden, genom öfvereuskornmelser inom socknarna bestämmas, och slutligen, att Allmänheten skulle erhålla den rättighet, att, genom Konungens Befallningshafvandes försorg, Pappersbruksegare eHer deras Commissionairer, i händelse sådane inom
Länen finnas, blifva underrättade om gjord insamling af Lumpor, till så väl quantitet som qualitet.
Genom denna enkla utväg synes mig så väl Lumpsamlingen till allmän nytta Besv. och Ekon. XJtsk.
Betankanäen, 47 bättre befordras, som ock Pappersbrukens interesse befrämjas.
Härutinnan instämde Grefve Rosen, Herr Rappe och Riksdagsfnllmägtigen från Malmöhus Län Nils Månsson, den sistnämnde med tillägg, att, om någon viss välkänd man, till hvilken Allmänheten hade förtroende, inom hvarje district utseddes att insamla Lumporna, skulle derigenom saken vida lättare besörjas, än genom de nu kringresande och fördärflige Lumpsamlare, hvarpå Riksdagsfullmägtigen anförde talande bevis.
Uti detta utlåtande förenade sig Hederv.
Bondeståndets samtliga Ledamöter.
Herr Robson ansåg den utväg till Lumpors erhållande, som uppkommer genom hvad Friherre Cederström och Riksdagsman, nen Nils Månsson föreslagit, vara tjenligast; nemligen att Pappersbruksegare årligen kungöra sina pris, samt Socknar eller Härader inom sig utse någon viss välfräjdad man, hvilken har rättighet att der kringvandra, för att afsluta handel och sammanföra de Lumpor, hvilka frivilligt, och till den betalning, som af de säljande medgifves, kunnat erhållas, och hvars egen fördel derefter blifver förbunden med att underrätta den högstbjudande Pappersbruksegaren, om hvad cpiantum Lumpor linnes till afhämtning för det pris han sjelf erbjudit, och hvilket, ehuru förmodligen det ena året varierande t 48 Ees», och Ekon.
Utsk. Betänkande!!. emot andra, i anledning af tillgång
Och afsättning, bättre än ett annat skulle blifva en tjenlig uppmaning både till Lumpors samlande och deras afyttring — emedan allmänheten då kunde tillskyndas en fördel, som den troligen nu saknar under tvångs» lagen, att samla och sälja, utan att veta, hvad varan är värd.
Herr Lenning yttrade: ”Sedan allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottet stadnat vid det beslut: att hittills gällande vite för underlåten Lamp* leverering bör upphöra, tyckas de i denna del å allmänhetens sjda öfverklagada olägenheter vara undanröjde, då dertill korn» mer stadgandet af nödiga försigtighetsmått vid antagande af Lumpsamlare.
Jag önskar i ändamål, att, om det föreslagne stadgande blifver antaget, att vite nemligen upphörer, Allmänheten med detsamma icke dess mindre mätte uppmuntras, att, ehuru utan ansvar, fortfara med samling och leverering af Lumpor.
Dernäst tyckes mig Pappersbrukens rätt och billiga skydd fordra, att, un» der iakttagande af de villkor, som för Lumpsamlare pröfvas nödige, Egare till dylika verk måtte få frihet vidtaga de lofliga medel till insamling af Lumpor, som de finna för ändamålet tjenligt, och hvartill jag räknar, att behörige Lumpsamlare måtte med uppköp af Lumpor få kringr^sa, och att desse samlare sinsemellan måtte få tafla om priset, då den, som betalade bäst, alltid Besv. och Ekon.
Betllnkanden.
4g stalie göra betydligaste insamlingen.
Otn efter några värde Ledamöters förslag kringresandes insamling skulle vägras, blefve säkert Pappersbruken i afsaknad al Lumpor, ty det är för väl kändt, att nationens lynne ej är aktsamhet om småsaker, och, utan påminnelse af insamlare, skulle förvarandet och levereringen af Lumpor snart upphöra, ty i de så kallade bättre husen, der lina Lumpor borde fås, förmodar jag den minsta, kanske ingen, insamling kan påräknas.
Lika litet tror jag det möjligt, att obesedt bestämma sådana priser, för oftast blandade Lumpsorter, som på en gång förvarade Leveranteurens och Köparens rättigheter och skyldigheter.
Enligt Erotocollet A. Fryxell.
Ankom den 27 Mars ig23.
Betänkande i anledning af vackt fråga om sättet att reglera Marknadstiderne, Tni detta Utskotts åtgärd har VällofL BorgareStåndet remitterat: 1:0 Ett Memorial af Herr Lindqvist, deruti han anförer: att, ehuru, på gifven an» Bihang till RiksSt, Prot. 1823, Q-de Sami.
N;r 4, 50 Best), och Ekon.
Betänkanden. ledning af Högvördige PresteStåndet tinder sistförflutne Riksdag, blifvit stadgadt, det marknader i Städer och på Landat icke få hållas dagen före eller dagen näst efter Högtids- eller Helgedag, hafva de likväl i Almanackorna blifvit utsatte särdeles på måndagar, hvilket skall medfört en stor olägenhet för de Trafiquerande, derigenom, att, då någre Länestyrelser, till följe af den gifna föreskriften, till annor dsg omlyste de uti Almanackan på så beskaffade dagar utsatte Mai knadsTerminer, men andre v