Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Riksdagsmannen ansett kunna förekommas , om en lämpeligare reglering gjordes, så att Soldaterna erhöllo den dem anslagna spannemål af lvrono-Tionden uti deras hemorter; att, i sammanhang dermed, blefve foreskrifvet, det ali Kronotionde, Kronan förbehållna och till Publika Inrättningar anslagna spanriemålen ej måtte kunna fordras forslad längre väg än 5 mil från Rente- och Tiondegifvarens hemvist; att den som bodde på längre afstånd från Kronans Magaziner måtte äga rätt, att Krono-tionden och Afraden efter Markegång med penningar betala; saint att , då Krono-tionden skulle till Soldater levereras och imellan flera fördelas, vägens längd till hvar och en måtte sammanräknas, så att alla resorna tillsammans ej kommo att utgöra mera än 5 mils längd.
De emot förra Betänkandet framstälda anmärkningar äro följande: 1:0 Inom Högvördiga Prest - Ståndet , jemlikt dess Protocoll för den gg Maj, af Herr Professoren m. m.
Doctor Wykman, att den föreslagna tiden för Markegångssättningarne, nemligen i November månad, ej vore lämpelig , emedan spannemåls-prisen då ännu icke skulle vara stadgade, hvarföre Herr Doctoren önskat, att så väl Markegångs, som de i sam - 64* Den 5 Juli, i samband dermed varande (erminer, kunde framflyttas till en tid, då priserna blifvit me* ra gifna, uti hvilken anmärkning Herrar Pro* stärne Hasselrot och Thyselius instämt; af Herr Prosten Doctor Agrell; att, vid anförande besvär öfver Markegångs-taxering , Konungens Befallningshafvande ej matte förklaras ovilkorligen förpligtad, att öfversända dem till Kammar - Collegium, jemte sin förklaring, med först afgående post, utan vara skyldig att göra det inom tvänne postdagar efter Besvärens emottagande ; att det föreslagna antalet af Sockne-Fullmägtiga , som skulle utses, att med Kronofogden öfverenskomma om Pris*couranter, till rättelse vid Markegångssättningen, nemligen en å två Fullmägtige från hvarje Socken, syntes vara för stort, heldst Härader funnos, som bestodo af mera än 20 Socknar, och har Herr Doctorn föreslagit, att, i stället, 2:ne Fullmägtige, en iiöningsgifvare och en Lömngstagare, borde härtill från hvarje Pastorat utses; samt att, vid dessa tillfällen, Kronofogden borde, såsom Kro* nans Ombud, äga lika rätt med Sockne-Fullmägtiga, att, enligt sin öfvertygelse , uppgifva gångbara priset, och att medium borde tagas så väl af Fogdens sam Fullmägtiges uppgifna priser, och i hvilken händelse det skulle kunna göra tillfyllest att endast en Fullmägtig, hvilken borde vara Löningsgifvare, utsåges från hvarje Pastorat; att, i öfrigt, i anseende till flera Pastoraters aflägsenhet från Kronofogdens hemvist, det borde vara hvarje Pastorats rätt, att, i stället för Ombuds affärdande, skrifteligen, om så godt syntes, till Fogden insända JDm 5 Juli. *49 Insända ortens pris; och att, om ett eller flera Pastoraters invånare uraktlåto, att antingen genom ombud eller skriftligen priserna uppgifva, förrättningen deraf icke borda blifva uppehållen , utan skulle de närvarande ändock föreslå priserna; och hafva Herrar Prostarne Hasselrot och Thyselius jemväl med dessa anmärkningar sig förenat: af Herr Professoren Forsell, att enar Utskottet föreslagit skillnad imellan forslandet af Tionde- och Afrads Spannemålen i Svea och Götha Riken samt Westerbotten och Wester-Norrland,
hade Gefleborgs X,än blifvit alldeles uteslutet; samt att manga anmärkningar i öfrigt skulle kunna göras emot Betänkandet , grundade på olika loeal-omständigheter, hvarföre Herr Professoren önskade , att så väl i detta, som i de flesta oeconomiska mål, olika lagar blifvit stiftade för olika [Landsorter, samt att, i sådan afsigt, Oecoripmie-Utskottets [Ledamöter, hvilka vanligen äro samlade från alla särskildta trakter af Riket, ville fördela sig i ILocal-divi* sioner, efter hvart och ett förekommande måls särskilta beskaffenhet: af Herr Prosten Fellenius, att Justitiss-Orobudmannen borde bibehållas vid sån befattning med Markegångs-sättningen, och Taxeringsmännen åläggas, att i Pro» tocollet tillkännagifva alla de skäl och orsaker, som verkat till prisernas bestämmande, roed förklarande, att deras vidare hörande deröfver ej behöfdes: af Herr Prosten Doctor Knös, att stadgandet uti Kongl. Förordningen den 2 a Juli 4803, att a mils längre väg för Spannemaiei)o forslande skulie vara medgifven, då Rente gifvarea - 650 Dm 5 Juli. gifvaren ville leverera densamma in natura , än dåden, på sådant sätt utgjord, af Rente-tagaren fordrades, icke hade bordt blifva rubbadt, och att forsellönen ej vidare borde vara utstakad i penningar till lika belopp, som 1803, utan uti Spannernål , deruti Herr Prosten Thyselius in- ' stämt: af Herr Prosten Linderot: att ett mindre antal
Rentetagare kunde vara tillräckligt att upprätta Pris-Couranterne , heldst Kronofogden , som vore dervid närvarande, hade med dem lika interesse: af Herr Lectorn Arenander: att det uti Kongl.
Förordningen af den 2 3 Juli 1803 nyttjade ordalaget: ”inom Lagsagan’’, när fråga är om Spannemålens forslande vissa mil, måtte alldeles försvinna , heldst detsamma väckt talrika tvister imellan Tionde-tagare och Tionde*gifvare, och billigheten syntes fordra, att Tionden fördes inom det bestämda miltalet, utan afseende på, om det vore inom eller utom Länet : af Herr Doctorn och Biskopen Friherre Mörner: att förslaget, det vissa Sockne-Fullmägtige skulle gemensamt med Kronofogden stadga det pris , som borde för Häradet uti Pris-Couranten intagas, ledde till onödig omväg, och voxe öfverflödigt för ändamålet; samt af Herr Prosten Wickblad : att särskildt pris på blandsäd borde hädanefter uti Markegångs-Taxorna utsättas. 3:0 Inom Vällofl. Borgare-Ståndet , enligt
Protocollet för den 8 uti innevarande månad,' af Herr Commerce-Rådet Egge: att Justitias-Ombudsmannens rättighet att granska MarkegångsTaxorna icke borde borttagas ; att terminen för Markegångs-sättningarna borde bestämmas till någon - Den 5 Juli. 651 gmi af de efter November följande Vinter-måliader; att föregående årets granskade och faststäfde.
Markegång alltid borde följas såsom grund för liqviderna imellan Rente-gifvare och Rentetagare; samt att, i händelse dessa förslag antogos , något beslut för innevarande års afrad borde bestämmas; och har Herr Borgmästaren Kjellander förenat sig härmed, likväl'på det sätt, att Herr Borgmästaren ansett tiden för Rentegifyares och Rente-tagares ömsesidiga tillsägelser till hvarandra om levereringen icke behöfva förändras, utan trott Utskottets Betänkande i den delen böra gillas ; äfvensom Herr Assessoren Darin, Hörr Borgmästaren Örnberg, Herr Tagmannen Nensén och flera ^Ledamöter instämt med Herr Gommerce-Rådet Egge, jemte tillägg af nyssbemälte Herr Hagman , det han aosåge Stats-Utskottet böra höras öfver tillstyrkandet af förändringen i tiden för Markegångs. sättningarna samt Rente-tagares och Rente-gifvares tillsägelser , hvilken hemställan flera af Ståndets Tedamöter understött i ocb 3:0 inom Hedervärda Bonde-Ståndet, ej mindre, likmätigt ProtöcollsUtdrag af den 3 2 Maj, af Riksdagsmannen Johan Magnus Wessing från Westmanland: att det icke borde bero af Rente-tagaren, att fordra Tionde- eller Afrads, - Spannemåien in natura, när Rente-gifvaien ville lösa den efter Markegångspriset; att i händelse
Rentetagaren skulle pröfvas sjelf vara i behof af Spannmålen , densamma då icke borde kunna fordras till annat ställe, än hans hemvist, när han bodde inom det bestämda miltalet ; att tillsägningstiden icke bordt.
652 Dm 5 Juli. bordt blifva flyttad ifrån Thom sedag; att Utskottet lemnat utan afseende Wessings yrkanden, så väl att Borgare, hvilke voro hvarken Rentetagare eller Rentegifvare , ej borde befatta sig med Markegångs - sättningarne, som att Allmogens Riksdagsmän alltid skulle uti dessa förrättningar deltaga; att Utskottet icke utstakat, huru många Taxeringsmännen borde blifva, eller på hvad sätt hälften af dem skulle kunna, enligt Utskottets förslag , vara Rentegifvare och andra hälften Bentetagare; att icke eller blifvit bestämdt, till hvilkendera klassen Borgare och de Prestmän, som af Consistorium från Bandet inkallas, borde räknas; att det kunde synas billigt , om Fullrnägtige af Ofrälse Ståndspersoner , som voro Rentegifvare, lingö komma i de nyssnämndes ställen; att det föreslagne sammanträdet af Socknarnes Deputerade med Kronofogden borde hållas på Tingsstället, och att dessa Deputerade, af så val Rentetagare sorn Rentegifvare, borde på samma gång välja sina ombud till Markegångssättningen, samt att den i 1803 års Kongl. Förordning utstakade skillnad i forslandet imellan Afrads- och Krono-tionde boede något närmare skärskådas , så att forseiskyldigheten ej blefve lika uti desse bägge fall; och hafva Riksdagsmännen Johan Bongberg från Gestrikland och Anders Joachimsson från Östergöthland med Wessing sig förenat, och Ståndets allmänna röst uti hans an* märkningar instämt; af Riksdagmannen Anders Aberg från Westerbotten: att , i stället för anställande val uti Socknestämmorna' af Deputerade, för att med Kronofogdarne stadga Pris-Cou ranter, Den 5 JuIL 653 rander, priserna måtte i stället, vid dessa Socknestämmor, blifva bestämde på alla de persedlar, hvilka, i och för Markegången, Socknemännen tillkomrno, och att beslutet deröfver då bleF ve i Socknestugan uppläst och godkändt, samt af Socknemännen underskrifvet, sä ock af Pastor och Krono-betjente med påskrift vitsordadt, hvarefter detsamma skulle till Markegången insändas ; hvarigenom Aberg ansett den dubbla förmon komma att vinnas, både att denna Församlingens uppgift blefve mera säker än den Deputerade nu kunde lemna, och att flera onödiga resor till det ställe, Kronofogden utsatte, kunde besparas; hvarjemte uti samma Socknestämma [Ledamöter till blifvande Taxerings-Committéer skulle kunna väljas; och har Aberg i öfrigt erinrat, att Bentegifvaren icke skulle kunna anses hafva samma förmon som Eentetagaren, så länge den förstnämnde ej finge lösa Tionden eller Afraden efter Markegången,
om han anmälte sig icke hafva Spannemål, eller den , han ville leverera, af Eentetagaren icke godkändes; af Biksdagsmannen Nils Pehrsson från Christianstads Län : att i frågan om Bente-dagsverken , Utskottets Betänkande, hvilket innehöll, det sädane dagsverken ej skulle kunna fordras in natura utgjorde från andra Kentegifvare, än dem, som bodde inom en mil nära Kentetagarens hemvist eller boställe, borde sålunda rättas, att ordet hemvist utginge, emedan dessa dagsverken, likmätigt Författningarne, icke böra utgöras till annat ställe än sjelfva bostället; samt att, till förekommande af alla missbruk å Indelaingshaf vares - 654 Den 5 Juli. vares sida, vid Rentedagsverkéns utgörande, ett sådant stadgande, som .Kongl.
Majit i Nåder meddelt uti Resolutionen på Allmogens i Skåne samt Åkerbo och Snäfringe Härader i Westman* land underdåniga besvär
Vid 1800 års Riksdag, nemligen: ätt alla sådana dagsverken skulle beräknas, ett öke- till io och ett Dräng dagsverke till 13 timmar, utom mat- och hvilosturider, måtte varda vidtaget; Och af Riksdagsmannen Olof Bruhn från Malmöhus-Län, att antingen Rentegifvarne matte blifva förklarade berättigade, att alltid lösa Spannemål efter Markégängen, med Stadgad förhöjning för Forlönen , eller ock , att densamma icke skulle kunna fördras forslad till annat ställe, än Rentetagätens boställe eller hemvist} deruti Riksdagsmännen Nils Håkansson och Sven Påhlsson från Christianstads
Län jemväl instämt: än ock, på sätt Protocollet för den 25 nasti.
Maj ittvisar, af vice Talmannen Anders Jänsson Hyckert, som, uti ingifvet skrifteligt Anmärknings - Memorial, omständeligen sökt visä, att det af honom gjorda förslag , det Rentegifvarne skulle befrias från Rente-persedlarnes erläggande, in natura, vore i alla måtto instämmande med billighetens fordringar, och på intet sätt sårande ägande-rättens helgd; i hvilket afseende han, ibland äntrat, anfört, att den , sorn äger fordran hos annan i Vara, skulle, efter Svensk Lag, kunna, i brist af dylik va» ra, ej fordra mera än betalning i penningar, efter Domarens pröfning af värdet, då derom tvistades; hvarföre Ock en Rentetagare ej borde äga en högre rätt, eller den, att, i brist af Renter - Den 5 Juli. te-betalning in natura, sjelf bestämma värdet, och hvaraf skulle följa, att då Rentegifvaren ej ägde Spanmål , eller ej vore i tillfälle att skalfa sig den, utan besvär och olägenheter, han i dylikt fall nödgades betala mera, än Spannmålen rätteligen gällde, och mer än Rentetagaren sjelf skulle uppbära, i händelse han efter att hafva fått den in natura , ville densamma sedermera försälja; så länge detta förhållande fortfore, ansåge vice Talmannen, att Rentetagares och Rentegifvares inbördes rättigheter och skyldigheter ej voro lika, hvilket efter hans omdöme icke skulle inträffa förr, änden sistnämnde vöre tillåtet, att i brist af Spannernål, betala lösen derföre, efter bestämdt värde af goda män, hvilka ej skulle kunna bättre väljas, än då de finge utgöras af de personer, som agde att fastställa den årliga Markegången; i afseende på de så kallade mindre persedlarne , har vice Talmannen förment, det TTtskottet icke bordt underlåta att förklara hvad det, för sin del, egenlligen ansåge för mindre persedlar, genom hvilken underlåtenhet ämnet skall hafva undgått att hos Riksens Ständer få en behandling, som troddes närmast kunna leda till dess fullkomliga, utveckling; han har derjemte erinrat, att något stadgande i det, som anginge brutna stycketal, icke vore nödigt, emedan gällande Författningar i den delen redan letnnade nödiga föreskrifter, och det dessutom tycktes ligga i sakens natur, att ett halft höns, en half gås och mera dylikt svårligen kunde in natura levereras;
hvarvid vice Talmannen tillagt den anmärkning, att si länge 656 Dera 5 Jitii» länge alla andra Rentor än de, som i hvarje ort utgöra de egentligen så kallade ttufvud-persedlarne, icke inbegripas under namn af mindre persedlar, och Rentegifvaren, i följd deraf ej ansåges berättigad att heldst lösa dem med penningar efter Markegången, skulle han ej heller kunna undgå att chicaneras i afseende på dylika persedlars mått, mål och vigt, samt föreburne mer eller mindre godkända egenskaper, och med anledning så väl deraf som isynnerhet, då han ej ägde den äskade persedeln, försättas L nödvändighet, att, till ledsamheteri undvikande, betala med penningar efter Rentetagarens godtycke; vidkommande frågan om Bente-dagsverken, har vice Talmannen 'erinrat, att Oeconomie-Utskottet skall förbigått att åberopa några skäl; af den dem i Författningarne tillagde benämning årliga dagsverken har han dragit den slutsats, att de borde utgå under loppet af hela året, och icke pä sätt som nu sker, vara indelte på trefjerdedelar deraf samt till hälften på sommaren, eller den årstid,: som vöre vigtigast för Rondens egna arbeten; och han har vidare nu ånyo uppräknat de skadliga följder för Jordbruket, som han ansett af denna dagsverksskyldighet uppkomma, samt, bland annat, påstått, att Rentetagarne härigenom skulle få tillfälle att tillvälla sig Husbondevälde öfver Reutegifvarne, att tiden förspilles genom budningar fram och tillbaka, och genom infallande otjenlig väderlek , då Ronden kunde hemina hos sig förrätta andra nyttiga arbeten , elier ock skulle jnan j genom Bondens och hans dragare» misshand» - Din 5 Juli. handling, lyckas uti att förmå honom betala vl* da mera, an arbetslegan i allmänhet, kostade, samt sluteiigen åter upprepat sina yrkanden örn rättighet fou Bentegifvarne att alltid få lösa de ifrågavarande utlagorna efter Markegångs-priserna; och har Hedervärda Bonde Ståndet, som med allmänt bifall emottagit vice Talmannens anmärkningar, tillika, i anledning af Biksdagsrnannen Åbergs hemställan, förklarat, att hvad Hyckert om Afrads Spannemålen anfört, äfven borde förstås orm Krono-tionden , emedan förhållandet med bägge skulle vara lika.
Vid besvarande af alla dessa anmärkningar, får Utskottet först i allmänhet vördsamligen yttra, att de grundsatser Utskottet följt vid författande af Betänkandet angående Bente-persedlarnas utgörande, leda sig ifrån den öfvertygelse, att, å ena sidan, urgamla rättigheter icke utan ingrep i ägande-rätten och Medborgerliga säkerheten kunna inskränkas, men att, å den andra, all möjlig omtanka bör användas, att förekomma missbruk.
Enär, till sina hufvudgrunder, Benlegifvares och Indelningshafvares ömsesidiga rättigheter blifvit bibehållne under all den tid, som framflutit ifrån Indelnings-Verkets inrättning, oaktadt Biket emedlertid varit styrdt efter flera olika Begeringsformer , trodde Utskottet dessa rättigheter så mycket mera böra äga bestånd under vårt nuvarande Begeringssätt, der inkräktnings-begäret, bättre än någonsin tillförene, är stäldt under Eagen, och allas Medborgeliga rättigheter under ett lika ömt beskydd; Utgörande detta, i Utskettets omdöme enda utge Baniltt.
83* S4. vägen, 658 Den 5 Juli. -vägen att få Regeringssättet älskadt och varaktigt.
Hvarefter Utskottet, sedan det sålunda uppgifvit det tänkesätt , sorn styrt dess Betänkande i ämnet, får öfver hvardera af anmärknin* garne särskildt meddela följande Utlåtande:
Hvad först angår den inom Vällofl Borgare-Ståndet väckta fråga, om icke Stats-Utskettet borde höras öfver det gjorda förslaget om förändring af terminerna för Markegångs sättningarna samt Rentetagares och Rentegifvares ömsesidiga tillsägelser till hvarandra, huruvida Rente-persedlarne böra in natura levereras , eller få efter Markegången, med . penningar lösas; så har Oeconomie-Utskottet för sin del trott, att detta ämne icke kunde med Riks-Statens reglerande äga gemenskap, och har således icke velat borttaga tiden för StatsUtskottet med begäran om del af dess yttrande häröfver ; ankommande likväl på Riksens Höglofl.
Ständers godtfinnande, huruvida de sjelfve, i händelse Oeconomie-Utskottels förslag örn terminernas förändring antages, finna nödigt alt höra Stuts-Utskottet uti.denna fråga.
Beträffande sedermera sjelfva anmärkningspunkterna emot Utskottets tillstyrkanden, och först det inom så väl Rrest- som Borgare-Ståndet gjorda yrkande, att Riksens Höglofl.
Ständers Justitia Ombudsmans granskningsrätt af Markegångs-taxorna borde bibehållas ; anser Utskottet sig hafva i Betänkandet så ornständeligen ådagalagt de skäl , enligt hvilka Utskottet ansett denna Riksens Ständers Embetsman böra från ofvanberörde uppdrag befrias, att Utskottet icke har Den 5 Juli. 659 har något att härvid tillägga, utan åberopar vördsamligen Betänkandets innehåll , samt tillstyrker, att vid detsamma måtte få förblifva.
I anledning åter af Herr Prosten Doctor Agrells erinran, att Konungens Befallningshafvande icke alltid skulle kunna medhinna, att med först afgående post till Kongl. KarnmarCollegium insända de öfver Markegångs-taxering möjligen anförande besvär, åtföljde af sitt Utlåtande, får Utskottet tillstyrka den ändring uti Betänkandet, att Konungens Befallningshafvande bör vara skyldig, att första eller, då det ej möjligen kan medhinnas, aldrasist, andra Postdagen efter det besvären till I.ands-Contoiret inkommit , deni, jemte sitt Utlåtande, lill Kongl.
Kammar Collegium öfversända.
1 Vidare får Utskottet, i afseende på de gjorda anmärkningarna vid förslagen om terminernas förändring för Markegångs-sättningarne och tillsägelserna om Renté-persedlarnas levere» ring, äfvensom yrkandet, att dessa terminer och de öfriga, som deraf på något sätt bero, borde till vinnande af större säkerhet vid prisernas bestämmande , flyttas till en sednare årstid, vördsamligen åberopa Betänkandet jemte de deruti anförda skäl, med tillägg, att en kortare tidrymd, än 2 månader, icke synes kunna utstakas imellan Markegångs-sättningen och tillsägelserna , i anseende till den osäkerhet om priserna, som nödvändigt måste inträffa vid alla de tillfällen, då besvär anföras och prisernas bestämmande af vederbörandes pröfning beror, och hvilken pröfning således bör vid tillsägelse-tiden vara 66»
Den 5 Juli - •vara verkställd och kungjord; hvaremot, enligt Utskottets förslag, en tiderymd af allenast 40 å.
50 dagar imellan tillsägelse-tiden och Spannemålens utförande kommer att inträffa, hvilken Utskottet, för sin del, icke eller anser kunna tåla någon förkortning, på det
Rentegifvaren ej matte bringas uti förlägenhet om att anskaffa Spannmål, i de fåll, då han trott sig kunna'undgå att leverera densamma in natura, men blifvit om en sådan leverering tillsagd; och torde i öfrigt tiden för Spannmålens utförande ingalunda böra framflyttas till sednare än den 24 Febr., emedan väglaget efter denna lid plägar blifva sämre än förut, och en tiderymd af 18 dygn imellan Spannmålens forslande och fardagen, d. 14 Mars, synes vara ganska erforderlig.
I sammanhang härmed, anser Utskottet sig ock böra afstyrka Riksens Höglofl.
Ständer antagande af det förslag, att föregående årets MarIcegångs-priser skulle tjena till grund vid liqvidpr , Rentegifvare och Rentetagare imellan, heldst icke allenast
Spannemåls-priserna vid tillsägelse- och levererings-tiderna alltid rätta sig efter den sist inträffade skörden, och bestämmandet af leverering in natura eller lösen efter Markegång deraf beror; men, i händelse ofvannämnde förslag antoges, stundom Rentegifvar» och stundom
Rentetagare skulle bringas uti oskyldigt lidande alla de år, då det gällande Spanni måls-priset vore betydligen skiljaktigt från det nästförflutna årets; utan ock särdeles den omständighet synes vara af hufvudsaklig vigt, att Rentegifvares och Rentetagares personer till eu betydlig
Den 5 Juli. betydlig del hvarje är ombytas, och det således vore orättvist, att hvar och en ny Rentegifvara eller Rentetagare skulle vid liqviden åtnöja* med det föregångna årets Markegångs-priser.
Till svar å Riksdagsmannen Wessings an» märkningar, angående Taxeringsmännens antal och egenskaper, vid Markegångs sättningar, fäE Utskottet jemväl åberopa sig hvad Betänkandet innehåller, men dessutom förklara, att Utskottet icke -funnit sig kunna godkänna Wessings för-' slag om Riksdags-Fullmägtiges af Hederv.
Bonde-Ståndet ovilkorliga företrädes rätt att deltaga uti dessa förrättningar antagligt, déssmindre, som sådant skulle antingen mindska Bonde-Ståndets fria rättighet, att till Taxeringsman välja antingen sina fordna Riksdags Fullrnägtige eller hvem som heldst eljest bland sina medlemmar, som Allmogen har bästa förtroende till, ellet' ock’ förringa de lagligen kallade öfriga Deputerades inflytelse och rösträtt; och som det här» förutan icke är Oeconomie-Utskottet tillständige att föreslå någon rubbning uti 7 5 §.
Regeringsformen , eller ändring torde böra vidtagas uti den, i öfverenstämmelse med samma §. af Kongl. Maj:t och Riksens Ständer gemensamt stadgade samt uti Kongl. Kungörelsen den 1 October 181 o utförligen intagne' ordning vid.
Markegångs Taxornas upprättande; anser Utskottet sig böra tillstyrka afslag å hvad Riksdagsmannen Wessing härutinnan påmint och an» dragit.
Vidare förekomma till skärskådande de fle»a anmärkui jagar, som blifvit inom Prest r och Bonds» 1 662 Den 5 Juli. Bonde-Stånden framställde emot Utskottets hem* ställan, att vid Socknestämma inom hvarje Församling, en eller tvänne af Socknens Ledamöter borde väljas , för att, å den dag och ort Kronofogden för hvarje Härad eller Tingslag utsätter, med honom stadga det pris, som för Häradet borde uti Pris Couranten till Markegångs sättningen intagas, och hvilket pris alltid borde vara medium af de priser Sockne-Fullmägtige, hvar för sin Socken, såsom derstädes gångbara uppgifva; men af alla dessa anmärkningar har Utskottet icke funnit anledning att förändra sitt förra tillstyrkande uti något annat, än derutinnan, att Utskottet, dels på grund af det skäl Herr Prosten Doctor Agrell åberopat, nu hemställer, att antalet af nyssnärade Sockne-Fullmägtiga matte bestämmas till en eller tvänne från hvarje Pastorat; dels ock, med föranledande af hvad Riksdagsmannen Wessing yttrat, föreslår, att Pris-Couranternes uppgörando af Kronofogden och Sockne Fullmägtiga kunde, till besparande af alltför många resor för Allmogen, anställas å Tingsstället, vid samma tillfälle som Deputerade till Markegångs-sättningen väljas, hvarvid Kronofogden borde , i sådant afseende , vara tillstädes; härjemte anser Utskottet sig böra förklara, att det uti Betänkandet nyttjade ordalag, det Fullmägtige skulle gemensamt med Kronofogden stadga det pris , som för Häradet borde i Pris Couranten intagas, icke utesluter rättigheten för