Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Anmärkningen nederst under denna rubrik torde böra, till förekommande af missbruk och tullförsnillning, ändras sålunda: särskildt inkommande delar eller tillbehör fortullas efter del ämne, hvaraf de bestå. 4:o. Salt: det såkallade Liineburger-saltet, som användes till saltning af smör, kött m. m., bar undergått en enkel raffinering, utan alt dock kunna anses annorlunda än såsom koksalt eller annorlunda böra tulibebandlas.
Då härom likväl frågor och tvister nu ofta förekomma, behöfves en förklaring öfver hvad med raffineradt förstås, och att dertill endast bör hänföras det hvitaste och finare beredda saltet, kan uttryckas med raffineradt eller bord-. 5:o.
Väfnader: Btmulh-Shawlar, Shawletler och andra Dukar, de släta af färgadf garn samt de tryckta under 7-qvarters fyrkant, hafva hittills varit förbudne, tili förmenadt skydd för den egentliga husslöjden, särdeles i de s. k.
Sju Härader.
Den nu föreslagna tullsatsen, af 36 sk. pr skålpund, tror jag vara, vid förbudets upphäfvande, för låg och att varsamheten fordrar att bestämma den till 1 R:dr pr skålpund.
B) i afseende på utförsels-tullen. 1:0.
Dess borttagande å artikeln
Ben reserverar jag mig emot, på de skäl, som finnas anförde i Friherre af Schmidts reservation. 2:o.
Jern: smidt eller valsadt: med införsels-förbudets upphäfvande för stångjern står i ovilkorligt samband att utförseln deraf bör vara tullfri. 3:o. Trävaror.
Den grundade klagan öfver skogarnes i de norra länen oförsynta plundring och förödelse fordrar onekligen någon åtgärd till det ondas hämmande och förekommande.
Ehuru svårt, måhända omöjligt, det är att genom tull-lagstiftning ernå detta resultat, då hvad sorn kunde vara lämpligt för de norra provinserne, der ännu stora allmänningar finnas och rationel skogshushållning alldeles saknas, är alldeles olämpligt för de sydligare, der en ordnad skogshushållning redan är börjad och allt mera fortgår, lärer tvifvelsutan dock något böra försökas, för att genom utförsels-tull, åtminstone i någon mån, hindra ungskogens förstöring, utan att beröfva den omtänksamme skogshushållaren möjligheten att tillgodogöra sig densamma.
Den yngre skogen förstöres nu icke så mycket genom utförseln af sparr ar af furu och gran af mindre tjocklek än 8 tum midtpå, som icke mera genom dessa sparrars sågande i 2:ne delar, för alt ulloras i form af plankor, eller genom de yngre trädens sågning till bräder, och i begge lallen tullfria utförsel.
Till förekommande af detta kringgående af föreskriften om utförselstull å sparrar, har jag, lika med flere andra ledamöter af Utskottet, ansett nödigt alt bräder och plankor, till vissa dimensioner, beläggas med utförsels-tull, och att en anmärkning under artikeln Sparrar, i stället för den nu der befintlige, på ett enklare sätt förklarar hvad såsom sparrar må anses.
1 sådant hänseende skulle tullbestämmelserne af mig föreslås att blifva:
Bräder och plankor af furu och gran-. under 1*- tums tjocklek och under 8 tums bredd 2 sk. pr tolft; af 1| till och med 3,’- tums tjocklek, men under 8 tums bredd, 6 sk. pr tolft.
Sparrar af furu och gran oj mindre tjocklek än 8 turn rnidtpå, 16 sk. stycket. Bevillnings-Utskoltets Betänkande, N:o 3. 99 Anm.
Alla tillhuggna eller sågade trädvaror, sorn midlpå hafva mer än 3% tums tjocklek, men mindre än 8 tams bredd, anses såsom sparr ar.
C) Underrättelserna vid Tulltaxan. §• 15.
Den borttagna restitutionen af Tullmedlen med 24- sk.
Jör ett stycke packväf af lin, till winst 50 alnars längd, kan jag icke godkänna, emedan linneväfnads-slöjden snarare borde uppmuntras än undertryckas i en tid, då den har att täfla med (ien tilltagande bomulls-väfnads-fabrikationen.
Vid förbudets upphäfvande å nu lill införsel förbudna ylleväfnader fordrar rättvisan, att äfven dessa, vid utförsel, få tillgodonjuta restitution af tullmedlen, hvilken torde kunna bestämmas till 4 sk. pr skålp., såsom ett medeltal af tullsatserna för ull och ullgarn».
Uti 3:dje punkten, i afseende på utförsels-tullen å trädvaror, instämde Herr Retlig, Carl Ant. 9:o af Herr Grefve Sparre, Alexis. »Emot de af Utskottet fattade beslut får jag instämma i följande reservationer, och på de skäl, som af dem ideras aflemnade reservationer anförts, nemligen med:
Grefve Björnstjerna: emot den föreslagna import-tullen å seglande fartyg af jern, ångmachiner, ångpannor, fisk, saltad, utom anjovis och sardeller, samt emot den föreslagna tullfrihet för seglande fartyg med tillbehör, äfvensom att icke blef af Utskottet godkänd den inom Utskottet föreslagna export-tull för bräder och plank af gran och furu.
Friherre af Schmidt: emot borttagande af nuvarande export-tull å hen, oarbetade, krossade samt förmalne eller så kalladt benmjöl.
Herr Gyllenram: emot den å redskap och machinerier eller delar deraf åsatte import-tull, äfvensom å import-tullen å koksalt.
Hvad särskildt nedsättningen af import-tullen å koksalt från 36 sk. till 18 sk. angår, får jag blott tillägga, att, ehuru delta är en af de första förnödenhetsvaror och jag, med afseende derå, gerna såg, att den så billigt som möjligt kunde af den fattige få inköpas, jag dock fruktar för, alt den nu föreslagna nedsättningen, som ej gör mera än 6| runst. för kappen, ej kommer den fattige, som endast kappevis inköper sitt behof deraf, tillgodo.
Stats-verket skulle, på denna nedsättning, beräknad efter 1852 års import och nu gällande tull-taxa, årligen, endast på denna artikel, göra en förlust af 98,500 R:dr, hvilken då genom annan Bevillning mäste fyllas; och då jag ej anser, att man bör, aldraminst nu, minska Stats-verkets inkomster, efter min åsigt, endast till fördel för dem, som handla med denna vara, eller för förmögnare personer, som deraf inköpa flera tunnor, får jag härmed instämma i Herr Gyllenrams reservation.» 10:o af Herr Komminister Beckman-. »Emedan jag anser Sverige hafva egendomlighelcr såväl i religiöst, som politiskt och ekonomiskt afseende, så kan min ringa röst icke låna sig till redskap för abstrakta theorier, som hos andra folk i dessa afseenden kunna befinnas användbara, hvarföre jag ock med hänseende till tull-lagstiftningen, så vidt jag förmått uppfatta ärendet, har velat ställa mig på sanningens område, utan alt hänföras hvarken af den öfverförståndiga probibitismen eller den lättsinniga frihandeln.
Den förras tid bör i det närmaste vara förbi; den har ock knappast egt någon obetingad förespråkare inom det Högloft.
Utskottet; men det oaktadt kan icke den sednare omedelbart få efterträda den förra.
Det är emellan begge ytterligheterna en, 100 Bevillnings-Utskottels Betänkande, N:o 3. mängd trappsteg, nedifrån uppåt, eller tvärtom, allt såsom man behagar.
Reservantenhar sökt hålla sig läst på nägotdera af dem.
För att närmare uttala de grundsatser, hvarefter han har velat bedöma ärenderne, så hafva de varit Svenska konsumentens och producentens ömsesidiga, ej endast ögonblickliga och skenbara, utan verkliga fördelar, Slats-verkets behof af lulibevillning, och så mycken lättnad för handeln, som med desse större intressen har synts förenlig.
För alt icke blifva vidlyftig, hvilket ock reservantens för många andra angelägna göromål påkallade lid icke tillåter, vill han inskränka sig (ill anförande af ett och annat ämne, vid hvars bedömande, han har varit af olika tanke med den pluralitet inom del Högled.
Utskottet, som föreskrifvit beslutet.
Tullsatserne i stället för de förra förbuden för infördt stång- och platt-jern samt band- och platt-jcrn skulle reservanten hafva önskat föreslagne lill minst 3 R:dr lör det förra, samt till 3 R:dr 24 sk. för det sednare, istället för 2 R:dr 24 sk. för beggedera, helst med anledning af tullvärdet 16 och 20 R.dr.
Af samma skäl draga deremot spelt,ort nog hög lull, 12 R:dr 24 sk., vid införsel, och malm en orimligt hög eventuel tull, 1 R:dr 16 sk. vid en i Nåder möjligtvis beviljad utförsel.
Sådane tullsatser äro förbud i siffror, i stället för bokstäfver.
All uppmuntra utförseln af rå koppar och kasserade kanoner m. rn. genom nära 50 procent nedsättning af tullen pä den förra och 75 procent på den sednare artikeln, kan icke vara välbetänkt, ehuru den sednare nedsältningen stödjer sig på Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, och än mindre att lemna tullfri utförsel af ekbark, oarbclade, krossade samt förmälde beti och af lumpor, för att icke nämna spi/lnintj m. m., då dessa ämnen äro af högsta vigt lör den inhemska näringen, garfverier, jordbruk och pappersbruk.
Ehuru inlörsels-tullen hvarken på maskovad, terres- och teles- samt pudersocker för Slats-verkets behof al tull-inkomster, ej heller på topp- kandi- och kaksocker för den Norrska handels-förbindelsens inflytande på de
Svenska socker-rafflnaderierne har kunnat tåla nedsättning, hade dock en sådan ifrån 5 lill 4 sk. utan minsta lära för Staten och utan synnerlig skada för sockerbruken, men till betydlig båtnad för den stora allmänheten, bordt kunna ega rum.
För redskap och machinericr synes man till mera skydd för den inhemska lillvexande arbels-skickligheten hafva bordt antaga de af Kongl. Alaj:t i Nåder föreslagna 10 och 18 proc. eller åtminstone 10 istället för 5 procent af värdet.
Minst 10 proc. tull synas af flere skäl ångmaehiner och ångpannor äfven hafva bordt draga.
Vid utförseln anser ock reservanten, all man icke bordt bibehålla sparrar af furu och gran på den låga, ehuru vid sednaste riksdag bestämda, tullsalsen, utan ytterligare förhöja densamma, om ock icke fullt lill det af Kongl. Majit i Nåder föreslagna belopp.
Tullnedsältningen för arliklarne sill och sall synes visserligen kunna försvaras genom jernförelsen med den förändrade lullsatsen på nästan alla förnöderihets-varor och utländska råämnen, hvartill kommer Kongl. Majlis
Nådiga förslag i afseende på salt-tullen; men då någon nedsättning i priset icke af tull-nedsättningen är att vänta för deni, som köpa dessa varor till minsta qvantiteler, nemligen till slycke- eller markvis och salt mark- eller kapplals, en prisnedsättning, som blott kunde lemnäs uti runstyckes- och skilliugs-bråk, och då således den stora medellösa klassen icke får ringaste båtnad af lindringen uti tullen, så synes Stats-verket göra en alltför stor uppoffring till förmån för imporlörerne och köpmännen samt det antal konsumenter, som kunna göra uppköp uti parti, nemligen omkring 130,000 R:dr, helst när tull-nedsättningen, 18 sk. pä en tunna salt, i betraktande af varans beskaffenhet är alltför obetydlig, för att vid lyckliga frakt-konjunkturer föranleda införseln af en enda skeppslast; önskligt och mest ändamålsenligt hade varit, alt Statens tillgångar medgifvit fullkomlig tullfrihet för denna förnödenhelsvara. Bevillnings-Utskottcls Belänkande, N:o 3. 101
Så vidt beräknas kan, synes genom
Utskottets förslag tull-inkomsterna kunna komma att minskas med 5 ä 600,000 R:dr B:ko årligen.
Antaga Rikets Höglofl.
Ständer nu omsider vigt- i stället för varde-förtuilning, der den förra kan ega rum, så att man framdeles blott kan finna t. ex. en ångpanna införtullad efter 50
R:drs värde; och afskaffas ett och annat olämpligt in- eller utförsels-förbud, samt minskad tullsats godkännes för artiklar, som mest fresta till tullförsnillning, och derest mera än som nu eger rum redlig förtullning i stället för smuggling oell lurendrejeii således kommer att ske, och om för öfrigt blott särdeles erforderliga ändringar uti t u 111 ax e- fö rs
I a ge t vidtagas, i anledning hvaraf reservanten vördsammast har anvisat en och annan; så torde, efter hans förmenande, den verkliga slats-förluslen komma alt betydligt understiga den skenbara, och synes honom derjemte en i någon mån förbättrad moralisk hällning så väl hos en del handlande och sjöfarande, sorn hos en myckenhet af kust- och gräns-befolkningen, äfvensom någon lindring uti priset på de allmännaste lefnads-behofven, väl vara värd faran af en uppoffring af 2 eller 300,000 R:dr å Statens sida». ll:o af Herr Konlrakts-Prosten J. Wåhlander: »Hufvudföremålet för all tull-lagstiftning är tvifvelsutan, alt å ena sidan bereda Slals-verket nödiga inkomster och å deri andra lemna erforderligt skydd ål inhemska näringar, lian ela slöj der och konstflit.
Men såvida della mål i möjligaste måtto skall kunna ernås, fordras äfven, alt. icke genom allt för höga lullbestiimmelser tvinga till gällande tull-lagars öfverträdelse eller motverka den inhemska handelns fria utveckling.
Alt derföre finna de lullsatser, hvilka i allo uppfylla dessa fordringar, och hvarigenom hvarken det allmännas eller de enskildas rättigheter i någon mån kränkas, torde derföre fa anses såsom luli lagstiftarens högsta uppgift.
Eller milt förmenande, har nu varande Bevillnings-Utskott, sorn haft sig den Svenska'tull-lagstiftningen anförtrodd, icke på eli tillfredsställande sätt löst denna uppgift.
Utskottets pluralitet har nemligen ulgält. från alltför ensidig synpunkt: den har förnämligast afselt biföremålen: den bär framförallt åsyftat, alt genom förbudens borttagande ur tulltaxan och tullsatsernas nedsättning bereda fördelar ål frihandeln och söka förekomma det allt iner och mer tilltagande lurendrojeriel.
Man har visserligen förespegla!, alt genom denna åtgärd skulle icke allenast Statsinkomsterna förökas, utan iilVcii en allmän lycka uppblomstra inom landet.
Hvad nu det lörsta yrkandet beträffar, eller Statsinkomsternas förökande genom lullsalsernas nedsättning; så kan della omöjligen ske utan en förökad import, hvilken, på sådant säll gynnad och uppmuntrad, sorn nu föreslås, icke kan uppvägas af en i samma förhållande stigande export: hvarföre denna inkomst-förökning måste förutsätta ett förökadt utförande af landels ka pil a ler.
Och huru en allmän lycka skall befordras genom utförandet af inhemska penningar och införandet al utländska alster och lyxartiklar, torde icke så lätt låta bevisa sig inför det sunda förnuftets domstol.
Hvad sorn häraf otvifvelaktig! blifver en följd är den inhemska industriens afl\ ilande och slutliga undergång.
Delta liar icke heller nöjaktigt kunnat motsägas af deni, som hylla dessa friare åsigt er, hvarföre man helt enkelt förklarat den landels näring för onaturlig, som icke kan uthärda täflan med den utländska fabrikationen.
Men skefheten af della påstående ligger för öppen dag.
Det finnes näppeligen något land, sorn mera lämpar sig för anläggandet af fabriker och manufakturverk, än Sverige.
Hvad som i andra länder måste utföras genom ångkraft, hvarigenom labrikalcrna i betydlig mån fördyras, kan här bedrilvas genom vattenkraft, hvartill landet Iemnar rika och förmånliga tillfällen.
Också har Svenska industrien under de scdnasle årtiondena, oaktadt den förmenade skadligheten af den prohibiliva omvårdnad, den åtnjutit, stigit i icke ringa grad.
Tusendelals.arbetare hafva från landets särskilda industrigrenar hemtat icke allenast sitt uppehälle, utan äfven sitt välstånd; och hvarje sann fosterlandsvän, sorn åt Sveuska fabriksväsendet velat egna en närmare uppmärksamhet, har icke kunnat undgå 102 Bevillnings-Utskoltets Betänkande, A’:o 3. att deröfver känna en innerlig glädje och deråt önska fortfarande framgång.
Att nu betaga dessa arbetare en sådan utkomst, som utgör deras ära och lycka, alt hänvisa dem åt andra håll, hvilka icke sä lätt torde stå att finna, att vilja utrota den industriens planta, som frodas inom våra landamäre!), om äfven icke så yppigt, som i andra rikare länder, det vore att bära vapen mot eget fädernesland.
Må derföre frihandelns förfäktare framhålla sina prunkande löften om en ljusare framtid för landet, så vida deras theorier sättas i verkställighet !
Jag kan till dem icke sätta någon tillit.
Sverige för ovissheten af de ullofvade fördelarna icke,mätte äfventyra den visshet, det nu eger, att Svenska industrien lemnar arbete och bröd åt en betydlig del af landets befolkning.
På grund af denna öfvertygelse måste jag derföre i allmänhet reservera mig mot Utskottets uttalade grundsats, alt ur tulltaxan borttaga förbuden.
All lag innefattar i sig lika yäl begreppet förbud, som bud.
Hvarföre skulle då tull-lagen vara den enda, der det. förra begreppet bör extermineras?
Lokala omständigheter kunna finnas i ett land, der inga tullbestämmelser, huru de ock må åsättas, utan endast förbud, äro tillräckliga, alt skydda den inhemska industrien.
Det har också visat sig, alt, med undanlag af några få länder, alla andra, äfven de, hvilka i industrielt hänseende stå främst inom vår verldsdel, bibehållit förbud i sin tulltaxa.
Månne det icke vore skäl för Sverige, att folia dessa de stora nationernas exempel, till dess de anse tiden inne för antagandet af ett friare tullsystem?
Jag reserverar mig vidare mot den alltför stora nedsättning- i tullsalser, som inom Utskottet blifvit föreslagen.
De flesta hafva icke varit af behofvet påkallade.
De medföra inga eller ringa fördelar åt den förbrukande fattiga befolkningen inom landet, hvilkens talan man så ädelmodigt förer, men hvilkens sanna väl man i sjelfva verket icke så mycket torde fråga efter, alldenstund den lilla pris-minskning, som skulle belöpa sig på den ringa qvantitet, hvilken den fattige vanligen köper af minutören, svårligen kan tagas i beräkning.
De skulle bereda en säker undergång åt de betydliga näringsgrenar, hvilka nu frodas inom riket, och gifva förädlingens vinst åt talrika näringsidkare och arbetets förtjenst åt mångtusende arbetare.
De äro uppgjorda af personer, af hvilka de flesta icke ega den sakkännedom, som erfordras för uppgörandet af ett sannt liberalt tullförslag eller för öfvergången dertill.
Det säkra och hvad som hvar och en lätteligen kan beräkna är, att, om dessa låga tullsatser skulle i sin heiliet godkännas, Statskassan kommer att lida en minskning i inkomster af omkring 350,000 R:dr B:ko, hvilka icke så lätt torde ersättas från annat håll.
Slutligen anhåller jag, att särskildt få reservera mig mot tullncdsältningen på följande varuartiklar:
Utskottet har föreslagit fri införsel af rå och oraffinerad, samt 8 sk. tull, i stället för 16 sk., för raffinerad.
Denna vara produceras till icke ringa del inom lan det och lemnar arbetaren en icke obetydlig förtjenst, hvilken genom denna nedsättning till stor del skulle gå förlorad.
Böcker, pä Svenska tryckta.
I stället för den hittills gällande tullsatsen af 20 procent af varans värde, har blifvit föreslaget 4 sk. pr. skålp. för oinbundna och 6 sk. för inbundna.
Efter gjord vägning har befunnits, att cn inbunden bok om 25 tryckta ark på ordinärt papper väger I\ skålp.
En sådan bok, sorn kostar ungefärligen 2 R:dr 24 sk. och som i följd häraf dragit en tull af 24 sk., skulle nu kunna införas mot 7 sk. 6 rst.
Denna låga tullsats skulle medföra allt för ringa skydd åt den inhemske författaren, förläggaren och boktryckaren, hvarför jag yrkar en förhöjning till 8 sk. skålp. för oinbundna och 10 sk. lör inbundna, från utlandet införda, på svenska tryckta, böcker.
Bevillnings-Utskollets Betänkande, A!:o 3. 103 Fisk.
På denna artikel är tullen, med undantag af anjovis, sardeller oell thonfisk, nedsatt till ungefär hälften.
Något giltigt skäl härfor har jag icke kunnat finna.
Den utgör icke föremål för någon egentlig smuggling, hvarföre nedsättning tor dess hämmande icke är behöflig.
Den lindring i priser, som påstås häraf skulle blifva en följd och som skulle belöpa sig till omkring 3 sk. på 1 lisp. kabiljo, 4 sk. på 1 lisp. lax, o. s. v., är af föga betydenhet för de konsumenter, hvilka hafva råd att köpa dessa fisksorter.
Hvad åter artikeln
Sill beträffar, som hulvudsakligen förbrukas af den fattigare befolkningen, så utgör lulinedsättningen pä en lunna af denna vara 14 sk., d. v. s. 1 sk. b:ko på hvarje lisp. eller, med tillagd tolag och andra umgälder, högst 1. sk. 4 rst. pr lisp., det är 4 rst. på hvarje mark.
Då man nu besinnar, att den mesta sill, som inkommer till riket, importeras från Norrige mot half tull; så skulle den, genom denna Utskottets åtgärd föranledda, prisminskning på 1 skålp. sill blifva ungefärligen | rst.
Och då allmänt kändt är, att den fattige sällan mäktar köpa mer än marktals af denna förnödenhetsvara oell ofta derunder; sä torde det ligga för öppen dag, att någon fördel af denna tullnedsättning icke kan honom tillkomma.
Skulle likväl den löreslagna tullnedsällningen å artikeln Fisk vinna stadfästelse af Rikets Ständer, så kommer Statskassan att lida en förminskning af närmare 60,000 R:dr B:ko — en i sanning icke ringa summa till förmån för landets importörer och minulörer.
Utskottet har nedsatt den hittills gällande tullsatsen till hälften, eller från 36 sk. till 18 sk. pr lisp., det är omkring 1 sk. pr skålp., hvilken åtgärd skulle leda till stor skada för landtbrukaren, men föga fromma för den obemedlade konsumenten.
Tullen på fönsterglas har af Utskottet blifvit föreslagen till 1 sk. 6 rst., i stället för 2 sk. per skålp.
Härigenom förlorar glasverksegaren icke obetydligt i det förut egande ringa skyddet för denna industrigren, utan att hvarken Slaten eller den enskilde förbrukaren har någon egentlig vinst.
Något behof för denna nedsättning finnes icke heller till förekommande af ett olofligt insmugglande af denna vara, helst den, i anseende lill sin volum och skörhet, icke gerna kan blifva föremål härför.
1 Norrige, der tull-lagstiftningen skall vara särdeles liberal, enligt flera Utskolts-ledamöters påstående, utgör tullen å fönsterglas icke mindre, än 4 sk.
Norrskt per Norrskt skålp.
Skulle nu Utskottets förslag godkännas, så skulle missförhållandet mellan Svenskt och Norrskt fönsterglas blifva ännu större och den Svenska tillverkarens billiga anspråk i ännu högre grad tillbakasätta.
Hudar.
Enligt Utskottets förslag skulle torra hudar rubriceras på följande sätt: torra osaltade och torra saltade, af hvilka de förra skulle draga en tull af 1 sk. 10 rst. och de sednare af endast l sk.
Detta förhållande synes icke vara riktigt.
Torrsaltningen sker egentligen för hudarnes konserverande under hemforslingen från utlandet.
Och då denna åtgärd icke gerna kan bidraga lill varans förtyngande, men väl till dess förökade värde, så anser jag dessa rubriker böra sammanslås, såsom förhållandet är i nu gällande tulltaxa, och lika tullsats åsältas på de saltade, som de osaltade, eller 1 sk. 10 rst. per skålp.
I annat läll, då de liesta till riket importerade torra hudar sannolikt äro saltade, skulle lätteligen, genom ett dylikt förfarande, Statskassan förlora en inkomst af mellan 3o och 40,000 R:dr B:ko årligen.
Alla sådana, som införas för den inhemska racens förädling, äro tull fria.
För de andra har tullen blifvit nedsatt till en fjerdedel mot hvad den förut varit, eller för en oxe från 8 till 2 R:dr, för en ko från 4 till 1 ll:dr, för en kalf från 2 R:dr lill 24 sk. o. s. v. Då dessa lullbestämmelser ej äro stort högre, än drickespenningen till den, som nedlörer kreaturet till lastningsplatsen, då de lemna föga Statsinkomst, ulan mera framstå som en löjlighet i tulltaxan; så synes mig, att de antingen höra 104 Bevillnings-Utskotlcts Betänkande, N:o 3. derifrån helt oell hållet utgå, eller helst bibehållas den gamla tullen, som ändock icke utgör mer, än 7 å 8 procent af kreaturets värde.
Salpeter, som hittills varit till införsel förbjuden, har nu blifvit åsatt en tull af 1 R:dr.
Enligt kännares utsago, lärer denna vara utrikes gälla omkring 3 R:dr B:ko, hvadan priset å densamma härstädes står importören till något mer än 4 R:dr B:ko.
Då nu lösningsprisct för inhemsk salpeter är af Kongl. Majit i nåder bestämd lill 6 Ridr
B:ko, så skulle denna icke obetydliga prisskillnad lätteligen kunna föranleda lill bedrägligt förhållande a -deri inhemska producentens sida.
Enligt min öfvertygelse borde derföre tullen bestämmas till 2 R:dr B:ko.
Med tullbestämmelsen på denna vara förhåller det sig enahanda, som med tullbesliimmelsen på artikeln Sill.
Den nedsättning från 36 sk. lill 18 sk. per tunna, som af Utskottet blifvit föreslagen, skulle förorsaka Statskassan en årlig förlust af nära 106.000 Ridr B:ko, utan alt derför bereda den fattige, som häraf köper kapptals och som vanligen förbrukar 4 ä 6 kappar om äret i ett hushåll af 4 personer, större lindring, än omkring 8 rst. per kappe.
Det sannolikaste är dock, att krämaren icke läster något afseende på dessa runstycken vid en sådan utminulering.
Vid Luftbehandlingen af dessa artiklar, har nu varande Bevillningsutskott i allmänhet nedsatt lullsatserna mot hvad föregående riksdags Bevillnings-Utskott gjort, hvadan det vill synas, som vöre meningen den, att efterhand sänka de i förbudens ställe insalta lullsifTror och dymedelst införa den verkliga frihandelns idéer.