Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Val har man bevilljat Nybyggare flere frihetsår, allt efter lägenheternas beskaffenhet och de olika skattlägg. ningsmethodernes föreskrift; men om dessa frihetsårs åtnjutande på några vissa af jordmån och andra omständigheter gynnade orter, må kunna anses såsom fullt svarande mot
Nybygga rnes nedlagde möda, så är detta likväl ingalunda fallet i allmänhet och aldraminst i Södra Ångermanland, Ofta har det handt, att då nvhemmans frihetsår tilländalupit och skattläggning dem öfvergå», de sorn dessa hemman förut upptagit, måst frånträda dem, emedan de ej kunnat utgöra den ålagde skatten, sedan de likväl der nedlagt sina ungdoms, krafter och många års outtröttligt arbete, Det äc derföre, efter Strindlunds förmenande, nödvändigt, så vida icke anläggningen af Nybyggen i Ångermanland för alltid skall afstadna, att förunna Nybyggare derstädes flere frihetsår än de, som hittills vanligen blifvit bevilljade, och att i öfrigt förändra den nu gällande skattläggningsmethoden så, att skatterne må stå i förening med nyhem, manens bestånd.
Nybyggaren jemväl befrias från alla utgifter i och för hemmanets refning, Chartae affallning och skattläggning, samt slutligen, vara honom öppet lemnadt, att, mot erläggande af 3;ne års hemmansskatt, ethalia skatterättighet å det af honom från tide upptagne hemman - 35S Stats-Ut skot tets Betan kan den:
Desse Motioner, som blifvit remitterade dels till Stats- och BevillningsUtskottens, dels endast till Stats- och EkonomiUtskottens behandling, haf" va forst blifvit handhtgde af Ekonomi-Utskottet, sorn dervid låtit sig föreläsas^ ej mindre Kongl. Kungörelsen af den 4 April 1783, innefattande de förmåner, hvilka blifvit nybyggare å kronojord i allmänhet bevilljade, än Kongl, Brefvet af den 13 Maj 1817 till Kongl.
Kammar-Gollegium, oin understöd för Nybyggare inom Vester-obh Norrbottens Län.
Deraf har Utskottet inhemtat, att då Nybyggare å kronans jord i allmänhet, utom frihetsår de arne första åren, af kronan undfå-två tunnor god och stridig råg, njuta befrielse i 15 års tid ifrån alla utskylder och besvär, af hvad namn de vara må, så till Kronan som till Presterskapej och andre, men med undantag af den allmänna Bevillningen, och der någon eger mer ärr. 4 barn, alla unner 15 irs ålder, uppbär han för hvardera öfver det antalet, en half tunna strid sä'.
, till dess det yngsta hunnit uppfylla sex års ålder, så har deremot hvar och en, som i Vester- och N orrbottens
Län åstundar å kronans jord upptaga Nybyggen, att påräkna, jemte nu nämnde förmåner i öfrigt, i stället för 4 tunnor råg, 6 tunnor korn, hvilka på en tid af högst 3 år utdelas på det sätt, att öfter det åboen ställt vederhäftig borgen för fullgörandet af byggnads- oell odlingsskyldigheter, som vid utsyningen böra föreskrifva», eger han att utbekomma 3 tunnor och sedan ulröndt blifvit, at. han samma skyldigheter för Stats-Utskottets Betänkanden. 359 forsta uret fullgjord!, han ytterligare får s:ne turrttinnor samt likaledes 3:dje året, de återstående 2:ne tunnorne.
Det skulle således vid forsta påseendet kunna synas sorn nian, genom de större förmårier, som blifvit fästade vid företagandet af uppodlingar i de norra provincerne, behörigen sörjt för denna vignga angelägenhet.
Men vid närmare eftersinnande inser man dock, huru otillräck] gi desse anstalter äro för ändamålets befordran.
Man får ej glömma den hårdhet i klimatet, sorn motverka hvarje försök, att i de norra-provincernes skogar och ödemarker bryta naturens vildhet; dertill fordras både ett 'mod och en försakelse, som endast nöden och beliofvet kari inge.
Icke utan bevekande orsaker öfvergifva nybyggnne de bebodde orterna och med detsamma alla sarnhällslefnadcns förmåner, för att flygta till : agon vrå af dessa ödemarker, der lian reser sig en boning och upprödjer en obeiyalig afhägnad till f> kertäppor.
Under varma men korta somrar börjar han si n lilla skrud äfven i dessa frost näst en.
Han skulle kunna utvidga sitt företag, meri hän har ej kraft dertill, dalian miste utgöra utskykler, sorn efter enahanda grund bestämda, som på andra mera odlade ställen, orri äfven billiga till sin princip, nödvändigt måste blifva honom betungande.
Men lian hemsökes snart af täta missväxter och alla de genom klimatets hårdhet föranledda olyckor. 360 Stats-Utskottets
Be tähleanden • hvaremot hatt endast har otillräckliga vapen oell krafter att användas
Vanligen går hän alldeles Under och återkommer till sitta landsmän, tig* gande och afskräckande andre från äfventytet af sådane företag, eller 0m han äfven kan förblifva
Vid sitt nybygge, är han dock utom all kraft att förbättra detsamma, med en dålig böhing, uttömda tillgångar och en afkomma, i hvilkens utseen^ de och gestalter man tydligefi läser behofvets och det hårda klimatets outplånliga stämpel.
Deäna Ekonomi - Utskottets framställning grundat sig på sanna förhållandet och vitsordas af de sednaste 5 års berättelser Kongl. Maj:ts
Be* fallningshafvande i Vesterbottens och Vester* norrlands
Uän afgifvit.
I den sistnämnde af desse heter det nemligen; ”att nybyggaihe, belägtte i de aflägsnaste och ofrugtbaraste delar i länet dra* ga med möda deras skatt och skola förr ellef sednare bringas till ödesmål.”
Vill'man endast betrakta desse Nybyggare, såsom hjelpbehöfvande likar, så är deras belägen* het redan under denna synpunct förtjent af en alllmännare uppmärksamhet och vård; men det är äfven i ett och annat vigtigare afseende, som de norra ptovincernes Nybyggare böra omfattas med särdeles omvårdnad.
Det är redan en erkänd san* ning, att Sveriges egendom till betydlig del be* står i dess vidsträckta jordrymd och ännu ouppod - lade St a t S-Ut s kott et s
Betan kanden. lade marlcer.
Norrlands skogar och ödemarker omfatta en areal af många millioner tunneland; och hvilka, snart sagdt, outtömliga skatter ligga icke här ofrugtbara och begrafne.
Det ödeland, der under gles befolkning, en hjelplös nylyggle nu måste, i strid med ett hardt klimat, uppfordra alla krafter och ansträngningar, för att tillkämpa sig hvad för hans oundgiingligaste behof är af udden, skulle, genom tjenlige åtgärder i en icke aflägsen framtid blifva afklädd dess naturliga v Idher, talfikt befolkad och frugtbärande.
Staten skall derigenom beredas en ny inkomstkälla och en redbar förmögenhet af den vigt och betydenhet, att den genom få andra företagjskulle till det belopp kunna påräknas.
Med erkännande af att norra provincernes1 uppodling ar af stor vigt för hela samhället och bör på möjligaste sätt befordras, föijer också tydligen, att nybyggaren i desse orter är förtjent af uppmuntran i sina företag.
Det första ofullkomliga utkastet till odling och samhällsskick 'stall verkställas genom nybyggarens krafter och af hans händer; och då skapelsen af cultUr och civiliseradt tillstånd i desse ödemarker är hans verk, är det ock gifvet, att i samma mån, som staten sörjer för framgången af hans företag, i samma man sörjer staten för en af sina vigt gist»?
m g<-Jäg< m heter. 4 Sami. 4 Baud. 362 Stats-Utsiöttets BetänJcandens .
Efter denna framställning af detta ämnes vigti gar Ekonomiutskottet att yttra sig ofver beskaffen» heten af de åtgärder, som iför ändamålets b'efor< drande, i Utskottets tanka, äro lämplige att vid* taga.
Utskottet inser väl, det första steget dertill äVj att fästa allmänna uppmärksamheten på ämnets angelägenhet och nytta, och såmedelst i opinionen bereda det sin tillbörliga vigt, innan någre anstalter i stort med framgång böra påtänkas.
Med erkännande af denna sanning, tror Utskottet s ig likväl icke böra underlåta att meddela yttrande, öf, ver de grunder, som vid bestämmandet af sådane anstalters beskaffenhet böra afses, äfvensom att fö; resia några åtgärder, som åtminstone till en början torde underlätta företagets framgång.
I Herr Biuhrs och Mose3 Johanssons förslag, om bevilljandet af contanta understöd för nybyggare, måste man visserligen erkänna en berömlig omtanka för det goda ändamålet; men, utom de£ att sådane bidrag icke kunna blifva annat än otillräckliga. anser Utskottet första och vigtigaste åtgärden vara, att tillstyrka undanrödjandet af de locala hinder af olämplig beskattning ock för dry-i ga utskylder, som motverka odlingens framgång.
Uti Konungens norrlands län, nyssnämnde 5 års berättelse anföres: ?,a(£ skattläggningsförfattningarnes olämplighet, re* Stats-Ufs kottets Beta tile a n den.
363 latlrt till denna landsort
Sr ett bland de betydligaste hinder för dess vidare eultivation och befolkning;” — Och Utskottet tror sig vördsamt boxa tillstyrka, att Riksens Högloflige Ständer hos Kongl.
Majit i underdånighet anhålla, det Kongl Majit behagade, i afseende på metljoden för skattläggningen af norra orternes nybyggen, i Nåder föreskrifva sådane lämplige grunder och förbättra, de åtgärder, att de nu öfverklagade olägenheterne måtte föreiommas. Dernäst anser Ekonomiutskottet nyttigt, att den förmån, som Kongl. Majits Nådiga Resolution, den 6 Mars 18m,, tillägger Nybyggare i Verlerbottens
Län, i det de, vid Nybygges upptagande kunna erhålla 30 till 35 frihetsår, hvilken lid, i händelse åboen fullgör sina skyldigheter, kan förlängas till sammanlagda 50 år, måtte utsträckas och blifva gemensam för alla Nybyggare i norra provincerne.
Nyhemmans å boen bur det jemväl förunnas, att emot erläggande af § års sammanräknad Ranta, efter skattläggningsbeloppet, få lösa Nybygget till skatte och såmedelst förvärfva full »gande rätt dertill; äfvensom det i Ekonomiutskottets tanka, skulle bidraga till mycken lättnad för Nybyggarne, om det belopp af 6 tunnor leora, som harn enligt Kongl. Majits Nådiga Bref af den 13 Maj 1818 får åtnjuta, blefve iiiadt till 8 tunnor, att af honom uppbäras under, gine år på det sätt, att han de 2 ine första bekommer 3 tunnor, samt sine tunnor det sista året. 361 Sta ts-Uts-kottets Betänkande n; .Ekonomiutskottet tror sig slutligen bora föreslå, att de förmåner, jemte de deruti nu önskade tillag:* ock förändringar, hvilka.
Brefvet nen 13'M'j 1817: tillägger Nybyggare i Vesteroch Norrbottens
Eän, måtte utsträckas och foran* nas alla Nybyggare uti de norra orterne i allmänhet, under hvilken benämning Utskottet anser rike s alla provincer på norra stdan om
Dalelfven böra innefattas.
Uti hvad Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottet sålunda yttrat och föreslagit, instämmer
Ut sko; tet till alla delar och vill blott, i afseende på nybyggarens understödjande med 8 tun. nor spanne-mål, hafva tillägg!, att, »edan hani förut stadgad ordning erhållit första året3 bidrag, kronobetjeningen matte anbefallas noga tillse, att Ny1 yggarcn fLillgör sina byggnads- och odhngsskyl-_ o.gil».er, Innan något ytterligare sådant understöd tili honom utlemna*.
Bevillningsutskottet, till hvars behandling ärendet blifvit remitteradt, i afseende på Johan Bengtssons yrkande, om Nybyggares befrielse från Charta Sigiliata för ansökningar och resolutioners rörande nybyggen på kronoskogar, samt från jordeboks och mantalsränta och andra onera i minst 30 "år, får, med åberopande af hvad Ekonomi-Utskottet här ofvan yttradt och ådagalagdt, tillkännagifva, det BevillningsUtskottet anser sig böra, så - Stats-UtskottetsBetänkanden.
365 som med billighet och rättvisa öfverensstämmande, . förerlå: att Krononybyggare uti Stora Kopparbergs, Gefleborg:*, Vesterbottens, Vesternorrlands, Norrbottens och Jemtlands X/än, utom här ofvan uppräknade förmåner och den dem bevilljade be. frielse i 15 års tid från alla utskylder och besvär, med undantag af allmänna Bevillningen, från hvilken likväl äfven för närvarande torftige Krononybyggare» under visse Vilkor, blifvit förskona, de, må ej allenast ätnjuta befrielse från.
Charta Sigillata för ansökningar och resolutioner, rörande nybyggen på kronoskogar, i hvilket afseende nu gällande Chartae Sigillatae Förordning, som uti dess 34 5 redan dertill lem nar anledning, bör erhålla en mera bestämd redaetion, utan äfven, under de första 15 frihetsåren, varda befriade för sig sjelfye, hustrur och hemmavarande barn från ali bevillning efter 1 och 2 articlarne.
Detta allt hemställes dock vördsamligen till Riksens Höglöflige
Ständers eget ompröfvande* Stockholm den ig Åug. i8a3.
Stats-lits kottets Besökande»» N:o 444. * Ankom den 27 Augusti .1823;.
Ständers StatsLag samt Allmänna Besvärsocli Ekonomi- f/tskotts Betänkande, öfver flere Mq~ mori aler, angående dels befrielse från Skattläggning för husbehofs Mjöl-och. Sågqvarnar, dels ock rättighet, att obehindradt samt utan föregången syn på stället, få sådane qvarnar samt andre Vattenverk anlägga - I fcågavarande Memorialer hafva blifvit in« gifne: Stats-Utskottets Be tänkanden. 36? rill H oglo fl. Bidderskapet och Adeln: 1:0 Af Herr P. A. Reutersvärd, •■om på anförde skäl-yrkadt, att hvar och en, som eger ett vattenfall eller rinnande vatten inom sitt omfång, må lika fritt få begagna sig deraf, som af hvad honom i öfrigt tillhörer, utan ali föregående undersökning, endast mot åliggande att er' sätta all skada; som genom uppdämning kan annan tillfogas:
Att en och hvar må få sitt verk skattlagdt, om han så vill, för a’t dermed betjena andra, samt att, hvarest ett pär stenar redan blifvit tillåtne och skattlaggde, att mala för tult, bör annu ett eller 2:ne par få skattläggas när egaren så begär, och erfarenheten besannar, att han icke med det ena paret kan nöjaktigt betjena mäldelagef* Hos Hederv. Bonde-Ståndet. 2:o Af RiksdfigsFullmägtigen Eric Svens? son, från Bohus län, som sökt ådagalägga, att de i sednare tider vidtagne förordnanden, angående husbehofs Mjölqvarnars skattläggning skola vara lagstridige och olämplige, samt attén sadan skat - läggning skall utgöra én lika stor och känbar tunga för den fattige jordegaren, som den skall vara umbärlig för Statsverket; hvarföre Eric Svensson 368 Stats.Utskottets Bstänkandeni yrkat upphäfvande af denna beskattning, m'd hvilket påstående öfrige Fullmägtige från Götheborgs och Bohus Län sig förenat. 3:0 Af RiksdagsFullmägtigen Anders Da.» nielsson från Elfsborgs Län, som, jemte det han instämdt uti hvad Erik Svensson från Bohus Län anfört, uppå flere andragne skäl yrkadt, att all skattläggning ej mindre på husbehofsqvarnar än 1 egosågar måtte upphöra, samt i öfrigt hemställt om icke StatsUtskottet matte anmodas, att tillse, huru vida denna skatt kan vara för Statens behof påräknad, och att i sådant fall föreslå andre medel till behofvens fyllande, på det den enskilde ej må lida orätt för det, att det allmännas kraf ej kunna tillfyllestgöras af redan anslagne tillgångar.
Med hvad i desse ämnen blifvit af Erik Svensson och Andeis Danielsson anfört, hafva de fleste BondeStåndets Ledamöter sig förenat. 4:0 Af RiksdagsFujlmägtige Erik Detlofsson och Conrad Larsson, från Gothland, som anhållit, att allmogen derstädes måtte tillåtas, att utan föregången syn, såsom alltid medförande betydliga kostnader, få, der localen är gynnande, obehindradt uppföra hu behofs väderqvarnar; hvil kan - Stats-Utskottets Bellinkanden, ken anhållan blifvit understödd af BiksdagsFulI. mägtigen Anders Danielsson, som tillika yrkat, att det måtte vara jordegaren obetaget, att jenanval anlägga liusbehofs mjöl. och sågqvarn, utan föregången syn på stället, som endast ansetts nödig i det fall när fråga uppstår om vattendämning å andra hemmansegor; deruti Anders Danielsson från Skaraborgs Län, Petter Pehrsson från Calmare Dan, och Anders Ni lsson från Carlstads Län, instämt. 5:0 Afl Kiksdags-Fullmägligen Erik Johansson från Vesternorrland, som föreslagit den ändring uti 20 Cap. 4 § Byggninga Balken, att ■vid frågor om anläggning af liusbehofs såg- och mjölqvarnar, samt stampar till ylleväfnader vållande, syn på stället af Domare och Nämnd må anses öfverflödig, och synen få verkställas af närmaste Krono Länsman, med biträde af 2:ne Nämdeman, som förut i laga tid från Predikstolen i Socknekyrkan kungöra den begärde undersökningen och stället för anla'gghingen, och sedermera författa syningsiristrument, som bos Häradsrätten till pröfning och fastställelse bör föredragas; och hafva Göran Jönsson, frän Christianstads län, Anders Mårtensson och Erik Bång, från Jemtland, samtErik Pehrsson, från G flebotgs Xän, häruti instämt.
4 Samt* 4 Band. *4 370 Stats-Utskottets Betänkanden. fy.o Af Riksdagsfullmägtigen Nils Håkansson, från Kronobergs
.Län, som yrkat frihet för allmogen att vid sine hemman, der lägenhet gifvas, och scada ej tillskyndas andras egor, få uppbygga Husbehofs mjölqvarnar, och dem behålla^ utan afseende derå om Tullqvarnsegare sådant bestrida, samt att, på det kostnaden vid sådane mindre qvarnsyner må någorlunda minskas, Häradshöfding och 2:ne Nämndemän dervid kunde få utgöra domfört antal; hvarmed Anders Nilsson från Carlstads Län sig förenat; och har 7:0 Bemäldte Nils Håkansson uti särskildt Memorial, under förd klagan öfver den dryga skatt de i sednare tider anlagde vadmalsstampar blifvit pålagde, yrkat, att de för valkning af allmogens ylleväfnader inrättade stampverk, som drifvas blott vissa tider af året och då en tillräcklig myckenhet af väfnader hunnit samlas, och således äro af olika beskaffenhet med de klädes, valkar, som för klädesfabrikernes behof äro uppförde, mätte befrias från drygare skattläggning, än som i äldre tider egt rum; hvarom Nils Håkansson sedermera förklarat sin mening sålunda» att skatten eller räntan borde nedsättas till hälften af det belopp, hvarmed den nu utgår. 8:0 Af Riksdagsfullmägtigen Erik Larsson, från Södermanland, som vrkadt, att Husbehofs Mjöl- och Sågqvatnar, utan skatt till staten St ats-Uts kottets Betänkanden. måtte fritt få anläggas; dermed Nils Månsson, Johan Longberg med flere af Ståndets Ledamöter sig förenat, Af ofvan upptagne Memorialer, hafva de af RiksdagsFullmägtige från Götheborgs oell Bohus Län, samt Anders Danielsson, från Elfsborgs län, blifvit remitterade till Stats- och BevillningsUt. skotten och de öfrige till Lag- och Ekonomiutskottens gemensamma, dels till deras särskilda behandling; men sedan BevillningsUtskottet, ert. ligt meddeldt ProtocollsUtdrag af den 14 sisth Februarii, ansett ig icke tillhöra, att uti pröfning af förstnämnde 2:ne Memorialer ingå, emedan de anglngo en grundskatt, hvilken utgöres efter andra grunder än den allmänna bevillningen ock på helt annat sätt pålägges, samt Husbehofsqvarnar i öfrigt jemnlikt 2 art. 5 § 1 Momentet i den nu gällande Bevillningsförordningen, befinnas nu, likasom från äldre tider från afgift frikallade; så hafva Stats- Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskotten till pröfning företagit de uti Memorialerne framställde med hvarannan gemenskap egande ämnen.
Dervid hafva Utskotten, hvad först angår frågan om Husbehofs mjölqvarnars befrielse från skattläggning inhemtat, hurusom Rikets Höglofl.
Ständer, vid 1818 års Riksdag, hos Kongl. Maj:t i underdånighet auhållif det den författning måtte Stats-Uts kottets Betänkande^ vidtagas, att derefter någon skattläggning å Husbe-hofs mjölqvarnar icke finge ega rum, samt att egare af så beskaffade qvarnar, å hvilka, vid skedi de skattläggningar, årlig ränta redan blifvit lagd, måtte från en sådan tunga varda befriade, så länge de endast till förmälning af egarens spänne* mål begagnades; men att Kongl. Majit vid
Nådig profning så väl häraf, som af RiksdagsFulImägtigens fur allmogens i Konga och Uppvidinge härader af Kronobergs län, Pehr Johanssons vid samma Riksdag gjorde underdåniga ansökning, om befrielse från afgift eller ränta för husbehofs målning och lc-gosågning, efter det CammarCollegii underdåniga Utlåtande blifvit deröfver infordradt och afgifvit, med gillande af de skäl, Cammar.
Collegium anfört, genom Nådig Skrifvelse d. rf Nov. 1818/ ansett sig icke böra till Riksens Ständers underdåniga anhållan lemna bifall, heldst Riksens Ständer vid uttryckandet af en önskan, hvars antagande skulle i betydlig mån förringa statens påräknade inkomst, icke anvisat någre medel, at£ ersätta den derigenom uppkommande brist, till följd af hvilket Kongl. Majits Nådiga beslut Pehr Johanssons of vanberörde underdåniga ansökning äfven komme att förfalla.
De skäl, hvarå CammarCcllegii underdåniga Utlåtande i denna fråga finnes grundadt, äro hufvudsakligen härledde från Riksdagsbeslutet detä 32 April 1625, som skulle innehålla ett allmänt Stats -TLTts Icottets Betänkanden.
373 åtagande af ränta till Kongl. Maj:t och kronan för alla slags qvarnar och kland dem äfven för handqvarnar i husen; hvarmed Kongl.
Qvarntull-ordningen den 29 Mars 1629) samt 8 § i 1688 års Häradsfogde.Instruction ansågs instämma, och på grund af hvilka Författningar, åtskillige sednare Kongl, föreskrifter tillkommit om Husbebofs qvarnars skattläggningar på Öland och Gothland.
Utskotten, som i anledning’ häraf granskat, hvad de sålunda åberopade författningar innehålla, hafva dervid trott sig linna, att 1625 års Riksdagsbeslut endast handlar om en af Riksens Ständnr, i anseende till då varande behof i och för större krigsrustningar åtagen tillfällig bevillning, hvilken skulle utgöras genom tull till kronan af all den säd eller spannemål, som fördes till qvarn att malas, och hvilken tull sedermera bestämdes, icke till någon viss andel af vanliga qvarntullen, utan till vissa öre af hvarje tunna säd, och skulle erläggas af qvarnegaren, utan af de mäldsökande; äfvensom Utskottet vidare inhemtat, att sedan Riksens Ständer, dels enligt hvad 4:de puncten uti Riksdagsbeslutet den 15 Jarn 1627 utvisar, i anledning af den klagan, som förspordes öfver inritade oordningar vid denna qvarntulls utgörande, till Kongl, Majit hemställt huru sådane oordningar måtte förekommas; dels ock sedermera, enligt 4 §:n af Riksdagsbeslutet den 24 pec. samma år, i anseende till svårigheten att 374 Stats -Utskottets
Be tänkanden . förekomma det missbruk, som genom handqvarn^rs begagnande uppkommit, hos Kongl. Maj:t anil"llit, det
Presterskapet och allmogen måtte på ett års tid behålla handqvarnarne, mot erläggande af en mark för hvart hjon, som fyllt 12 år, men att för den säd, som vid odalqvarnarne af deni förmaldes, vanliga tullen dessutom skulle erläggas; Kongl. Maj:t, på det samma tull desto rigtigare shulle utgå, låtit författa en ordning, hvarefter i afseende på tullens utgifvande och uppbärande, hvar och en sig förhålla skulle, hvilken qvaintullsordning sedermera, daterad den 22 Dec1627 utkom, innehållande åtskilige reglementariske föreskrifter i nyssnämnde afseende; att då denna ordning icke destomindre fanns för ändamålet otillräcklig, en ny qvarn-tullsordning utfärdades den 29 Mars 1629, innefattande bland andre nödige befundne föreskrifter, äfven den, att squalteqvarnarne, såsom ledande till den påbudne qvarntullens undansnillande, skulle i allmänhet nedrifvas och förstöras; men att de, som, i anseende till aflägsenheten från odalqvarnarne, oundgängligen behöfde bibehållas, skulle afrad läggas af Arrendatorerne eller andre dertill förordnade Gode Män, hvilke Arrendatorer vore sidan e, som qvamtullen af Kongl.
Majit och Kronan förpak' tadt, och hvilka i sådan egenskap egde, att njuta handräckning af Konungens Ståthållare i frågor om tredsko och otrohet af mjölnare; att sedan Riksens Ständer vid flere påföljande Riksdagac Stats-Utskottets
Be (än boden. 375 förnyat sitt åtagande af qvarntullens bibehållande, slutligen genom 3:dje §:n af Riksdagsbeslutet vid 1632 års Riksdag stadgades, att då den icke haft sin fullä framgång) Riksens Ständer på sig tagit
Mantalspenningarne hvilka efter förre qvantitet derefter skulle utgöras och uppbäras; att då Mantalspenningarne i de folkrikaste städerne fumos allt för ringa svarande emot qvarntullen, i hvilkens ställe de inkommit, den sednare val å 1 y„ introducerades i sådane städer; genom 12 5 af 1653 års Riksdagsbeslut under vissa ;vilkor och betinganden; men att deni i alla fall sedermera Upphört eller återgått till förvandlingen i Mantalspenningarne, undantagande i städerne Stockholm och Götheborg.
Enär nu vid ofvananförda förhållande den vid 1625 års Riksdag åtagne så kallade qvarntull, hvarå 1627 oc^ 1629 arens qvarntullsordningar endast haft afseende, desto mindre innefattat < g
;n_ skap af någon, mjölqvarnar i allmänhet åla d ytterligare ränta, som denna tull i sjelfva verket icke varit annat än en åtagen tillfällig bevillning, hvilken icke utgjorts af qvarnegarne utan af de mäldsökande genom en viss fastställd afgift för hvarje tunna säd, som förmaldes, och således rätteligen varit, att anse såsom en consumticnsskatt å all den säd, som i riket till brödföda användes, samt efter det denna consumtionsafgift för längre tid tillbaka upphört, och till personell bevillning 376 S t a t s - U t s k o ttjtet s