Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jemväl denna § har blifvit från såväl Ridderskapet och Adeln, som Borgareståndet återremitterad, på grund af framställda yrkanden, dels om nedsättning äfven här i minimi-bestämmelsen för behållningens beräknande, och dels hufvudsakligen om ett sådant förtydligande af stadgandet om uppskattningen af det förädlade smidet, att något missförstånd icke kunde, på sätt hittills stundom skall varit fallet, i afseende å tillämpningen af nämnde stadgande uppstå; och har, i sistberörde ändamål, blifvit föreslaget, hos Ridderskapet och Adeln, att början af §:n borde erhålla följande redaktion: ‘■‘Vid de bruk, der hela eller en del af smidet till manufaktur förädlas, värderas slångjerns-lillverkningen och manufaktur-förädlingen gemensamt efter den grund, nästföregående § stadgar“ &c.; samt hos Borgare-ståndet, att §:ns sista punkt borde komma att lyda: “I begge dessa händelser iakttages, att bevillningen bestämmes och erlägges endast efter de i denna § stadgade beräkningsgrunder, äfvensom alt egarens vinst“ &c. Enär de förhållanden, hvilka föranledt Utskottets, vid nästföregående § nu afgifne, förslag om nedsättning af minimum för uppskattningen af behållningen utaf stångjernstillverkningen, i mindre väsendtlig mån inverka på vinsten af det till manufaktur förädlade »midet, har Utskottet ansett nuvarande stadgande i detta afseende kunna bibehållas; Hvaremot och enär, efter hvad upplyst blifvit, §:ns nuvarande lydelse föranledt olika tillämpningar, Utskottet, till ur.danrödjande af allt missförstånd, funnit sig böra, med anledning af de nu förnyade framställningavue i detta afseende, tillstyrka följande förändrade redaktion af §:ns ofvannämnde stadgande: “Vid de bruk, der smide till manufaktur förädlas, värderas den del af ^stångjerns///tverkningen, som ej undergår förädling, på sätt näslföregåen„de stadgar.
Efter samma grund uppskattas äfven det stång- eller “ämnesjern, som till manufakturförädlas, dock så, alt för hvarje skeppund %deraf, egarens behållna vinst af sammanlagda slångjernslillverkningeBt 14 Beoillnings-Utskottets Ullålande, N:o 15.
,,och manufakturförädling en anses från högst hälften till minst en sjettedel vaf brukets stångjernspris, hvilken behållning*, —• — — & c. § 81.
I motsats till hvad Utskottet vid denna § föreslagit, eller att, då, vid anställd omröstning inom Taxerings-kommitté, rösterna äro lika delade, den mening skall gälla, som länder till Kronans förmån, har inom tre Stånd, nemligen Ridderskapet och Adeln samt Borgare- och Bonde-stånden, blifvit, på anförde skäl, yrkadt, att nuvaraude stadgande, sona, för omförmälda fall, afser den skattskyldiges förmån, måtte oföräudradt bibehållas; på grund hvaraf ifrågavarande § blifvit från bemälde Irenne
Stånd återremitterad; och finnér Utskottet sig häraf föranlåtet, att, med frångående af sitt förra tillstyrkande, hemställa, att 81 § af nu gällande Bevillnings-förordning må oförändrad bibehållas. §§ 83 och 84.
Med anledning af de förändringar, Utskottet i dessa §§ tillstyrkt, i ändamål att bringa härvarande stadganden, i fråga om bevillningens utgörande af indelda arméens löner, i öfverensstämmelse med de i allmänhet antagna grunder för lönebe villningens bestämmande i de fall, der lönen icke till sitt hela belopp i kontant utgår, hafva, uppå framställning af en del ledamöter, som ansett ifrågavarande §§ böra i deras närvarande skick bibehållas, samma §§ blifvit från Ridd ersk ape t och Adeln återremitterade; men Utskottet finner, på de grunder, som i dessa afseenden blifvit i betänkandet anförde, och enär Utskottets förslag redan vunnit tre Stånds bifall, sig böra vidblifva samma förslag. §§ 88, 89, 92 och 119.
De af Utskottet vid dessa §§ föreslagna förändringar i sammansättningen och antalet af ledamöterne i så väl Taxerings-kommittéerne uti städerne, som Pröfnings-kommittéen i Stockholm, hafva innom vällofl.
Borgare-ståndet föranledt talrika anmärkningar och yrkanden om oföräudradt bibehållande af nuvarande stadganden i dessa afseenden; hvadan ock ifrågavarande §§ blifvit till Utskottet återremitterade.
Bevillnings-Utskottels Utlåtande, N:o 15. 15
Då emellertid dessa §§, hvilka endast innefatta reglementariska föreskrifter,, blifvit af tre Stånd godkända och sålunda äro att anse såsom af Rikets Ständer afgjorde, lärer vidare yttrande i anledning af berörde återremisser icke erfordras, § 91, Då, enligt sednast utfärdade författningar, skillnaden emellan gymnasium och fullständig lärdomsskola blifvit upphäfven, har hos såväl Ridderskapet och Adeln, som Borgare-sfåndet blifvit anmärkt, att ifrågavarande §:s stadgande borde härefter lämpas; i hvilket afseende hos Ridderskapet och Adeln föreslagits följande förändrade redaktion: “I de städer, der gymnasium eller fullständig lärdomsskola finnes, skall bland presterskapet väljas en lektor eller lärare till taxeringsman".
Som emellertid den ifrågasatta förändringen icke torde vara af behofvet påkallad, samt Utskottets förslag, att bibehålla §:n oförändrad, blifvit af två Stånd godkäudt, anser Utskottet sig böra samma förslag vidblifva, § 102.
Det af Utskottet vid denna § föreslagna tillägg, att gilltighefen af anmäldt förfall för utsedd taxeringsman att detta uppdrag sig afsäga, bör “af den väljande auktoriteten pröfvas", hvilket tillägg högv.
Presteståndet beslutat skola utgå, men Bonde-ståndet godkänt, har hos Ridderskapet och Adeln samt Borgareståndet föranledt återremiss, till följd af gjorda armärkningar, dels att samma tillägg borde, i enlighet med Presteståndets beslut, helt och hållet utgå, och dels att ordet “väljande“ borde utbytas mot “valfärr ättande*.
Utskottet, som vidblifver sin åsigt om angelägenheten af bestämd föreskrift, huru det anmälda förfallet skall pröfvas, roen finner ett förtydligande i den syftning, sistomförmälda anmärkning afser, lämpligen böra ega rum, får i sådant afseende hemställa, att, i stället för den förut föreslagna lydelsen, följande redaktion må antagas: “Den, som blifvit till ledamot i Taxerings-kommitté vald, må icke 16 Bevillnint/s-Utsköllels Utlåtande, N:o 15. detta uppdrag sig afsäga utan laga förfall, sorn pröfvas af den auktoritet; inför hvilken valet förrättas.
Taxeringsman, som“ — — — &c. § 103.
I anledning af hvad Utskottet vid denna § föreslagit, angående förordnande af lämplige personer, för att vid taxeringarne i städerna iakttaga och bevaka Kronans ratt, har hos välldfl.
Borgare-stundet en vidlyftig diskussion uppstått, på grund hvaraf §:n blifvit till Utskottets förnyade handläggning återförvisad.
Som emellertid de öfriga tre Riks-stånden godkänt Utskottets förslag i afseende å denna §, hvilken endast innehåller ett reglementarisk! stadgande, lärer den ifrågavarande åtctremissen icke kunna til! någon åtgärd föranleda. § 105.
På grund af framställdt yrkande, att
Utskottet måtte taga i närmare öfvervägande den af herr Rinman väckta motion om åläggande för Handels-kollegium i Stockholm och Magistraten i de öfriga städerna, att bestyra om anskaffandet af de i denna § omförmälde upplysningar för bedömandet af de skattskyldiges inkomster, har ifrågavarande § blifvit från vällofl.
Borgare-ståndel återremitterad; men som äfven ifrågavarande § är af reglementarisk beskaffenhet och blifvit af tre Stånd bifallen, har Utskottet endast skolat sådant vördsamt tillkännagif\ra. § 108.
Denna §, hvari af misstag influtit ordet “inköpspris“, har emellertid blifvit af Preste- och Bonde-stånden godkänd; hvaremot Ridderskapet och Adeln, med uteslutande af nämnde ord, rättat §:n och Borgare-ståndet, för vinnande af dylik rättelse, densamma återremitterat', och då Utskottet destomindre afselt att bland grunderne för uppskattning af städernas fastigheter jemväl upptaga inköpspriset, som en dylik uppskattningsgrund icke blifvit för landet föreslagen, hemställes, alt ordet “inköpspris“ må ur §:n utgå. §§ 121 B■evilinings-Utskottets Utlåtande, N:o 15. 17 §§ 121 och 125.
Enär Utskottet hufvudsakligast med hänsigt till den ersättning, sorn borde tillkomma de i den återremitterade 103 § föreslagna krono-ombud, förhöjt den i 121 § omnämnda, till arfvoden anslagna, bevillnings-procenten samt jemväl vid 125 § opptagit bemälde krono-ombud bland de i §:ns 2:dra mom. uppräknade personer, hafva ifrågavarande 121 och 125 §§ äfven blifvit af vällofl.
Borgareståndet återremitterade.
Då emellertid de af Utskottet föreslagne förändringar vid ifrågavarande §§ tillkommit med anledning af tillstyrkandet vid den 103, och sistnämnde §, på sätt Utskottet här ofvan tillkännagifvit, är genom tre Stånds beslut godkänd, hvilket äfven är förhållandet med förevarande §§, de der icke heller angå bevillningens belopp, lärer återremissen af dessa §§ icke påkalla något vidare yttrande. §§ 144 och 145.
Uti en från högv.
Preste-ståndet serskildt öfverlemnad, af prosten Arosenius afgifven, promemoria, äfvensom genom återremiss från vällofl.
B or g are-ståndet har fråga blifvit väckt derom, att poliskonslaplarne vid den nya polis- och nattbevakningen i Stockholm borde, i likhet med hvad för gemenskapen vid arméen är medgifvet, från afgift efter l:sta och 2:dra art. enligt 144 §:n njuta befrielse, hvilken befrielse en del ledamöter inom
Borgareståndet ansett jemväl böra utsträckas till polis- ock nattbevakningen i de öfriga städerna; och har hos Ridderskapet och Adeln i sammanhang med återremiss af 145 §:n, yrkats befrielse efter Sdra art. för såväl polis-konstaplarne i Stockholm, som för all polis, hvilken framdeles kan varda efter samma grund inrättad; varande, till stöd för dessa yrkanden, hufvudsakligen åberopadt ifrågavarande personers trägna och mödosamma tjenstebefattning, hvilken icke medgåfve något tillfälle till biförtjenst, samt deras, i förhållande härtill, serdeles små lönevilkor, hvilka, efter afdrag för beklädnadskostnad m. m., föga öfverstege 200 r:dr banko.
I öfrigt hafva, med afseende serskildt å 145 §, följande yrkanden blifvit framställda, nemligen: Bih. till R.
Fröt. 1850 $ 1851. 5 Sam!., 1 Afd., 11 Bält. 3 18 Bevillning!-Utskottets Utlåtande, N:o 15. bos Ridderskapel och Adela: att fönnyndare-arfvoden. mätte i §:n införas såsom från bevillning befriade, åtminstone då de icke öfverstege ett belopp af 200 r:dr; hos såväl Ridderskapel och Adela, sora Borgare-ståndet: att, i enlighet ined herr Björmtjernas, af Utskottet afstyrkta, motion, officera-, res s. k. häst- och fouragemedel matte varda från bevillning befriade; äfvensom att enahanda befrielse måtte medgifyas icke allenast, på sätt Utskottet tillstyrkt, för de inqvarterings-penningar, sorn utgå till indelda arméens befäl för bristande karaktershus å deras boställen,, utan. för., arméens. officerares inqvarterings-penningar i allmänhet; hos såväl Ridderskapel och Adeln, som Presle-slundet. alt, i enlighet med herr komminister Beckmans, vid Utskottets betänkande fogade, reservation, den del af presterskapets löneanslag, som under namn af Myrden och Taxen, återgår till statsverket, måtte från bevillning befrias; samt hos Ridderskapet och Adeln: att det i §:ns 2idra morn. förekommande uttrycket “lärlingar i handel14, måtte närmare bestämmas.
Hvad först beträffar den ifrågaställa befrielsen från bevillning för poliskon-, staplar m..fl,;;, så, ehuru otvifvelaktig! är, att ifrågavarande personer äro betungade med en tjenstgöring, vida mödosammare och ansvarsfullare, än både värfvade och indelda gemenskapens af arméen, utan att derföre åtnjuta i motsvarig mån bättre aflöning, anser Utskottet likväl dessa omständigheter icke böra föranleda till frånträdande af de allmänna grunderna för beskattning å löner och arfvoden, sorn öfverstiga 200 r:dr; hvarföre-Utskottet hemställer, att den ifrågasatta befrielsen för poliskonstaplarna i Stockholm och likartade betjente i andra städer från bevillning efter l:sta och 2:dra art.
ej. må beviljas.
Vidkommande derefter frågan om befrielse från afgift för dels förmyndarearfvoden och dels officerares häst-, och fourage-medel; så och då, det öfverensstämmer med de för bevillningens utgörande i allmänhet stadgade grunder, att för all inkomst, utan afseende.på de olika befattningar eller; ändamål, hvarför den.åtnjutes,. afgift till stateu bör erläggas, finner Utskottet sig sakna skäl att understödja nu ifrågavarande yrkanden.. Bevillnings-Utskoltels Utlåtande, fl:o 15. 19 Och sorn, hvad angår den yrkade befrielsen från bevillning för inqvarteringspcnningar lill arméens befäl i allmänhet, den väsendtliga skillnad företer sig emellan beskaffenheten af dessa inqvarteringspenningar och den ersättning, sorn utgår till indelda armcens befäl för bristande karaktershus å deras boställen, att de förra utgöra ett verkligt löneanslag, då deremot den sednare endast motsvarar den förmån, hvarför boställshafvaren, såsom sådan, redan blifvit beskattad, finner Utskottet sig icke kunna i vidsträcktare mån, än som redan skett, för inqvarteringspenningar tillstyrka befrielse från bevillning.
Hvad åter angår frågan om presterskapets befrielse från bevillning för den k.
Gärden och Taxen; så, enär denna del af presterskapets löneanslag till staten utgår och således i sjelfva verket icke kommer löulagarne till godo, anser Utskottet *ig böra tillstyrka, att ifrågavarande utlagor må uti i mom. af 145 § upptagas jemte “presterskapets s. k. prostetunnor“; då redaktionen skulle blifva: “presterskapets prostetunnor jemte den sä kallade Gärden och Taxen.“
Beträffande slutligen det hos Ridderskapet och Adeln ifrågasatta förtydligande af uttrycket “lärlingar i handel“, så lärer anmärkningen härom, såsom endast afseende sjelfva redaktionen, hvilken blifvit af tre Stånd godkänd, icke påkalla vidare yttrande. § 147.
Mot denna §, som blifvit från hedervärda Bonde-ståndet återremitterad, är vordet inom bemälda Stånd anmärkt: dels att, då den för här medgifna afkortning i 'bevillningen, bland annat, stadgade grund, att sådan afkortning skall tillgodokomma innehafvare af hemman, hvilkas värde icke öfverstiger 1000 r:dr b:ko, ej alltid vore riktig, enär en sådan hemmansbrukare ofta kunde vara i bättre omständigheter, än en med större hemman, det borde på Taxerings^kommittéerne ankomma att pröfva, när dylik afkortning borde ega rum; dels att, på det uppbördsmännen ej måtte, i de fall, der afkortningsbelöppet öfverstege beloppet af den skattskyldiges bevillning, kunna räkna sig till godo det uppkommande öfverskottet, förstnämnda belopp borde uti mantalslängderna serskildt för hvarje person upptagas; och dels att i §:n borde bestämdt uttryckas, att det stadgade afdraget i bevillningen finge för det kommande 20 Bevillnings-Utshottets Utlåtande, K:o' i3. uppbördsåret, åtnjutas äfven för de barn, som, fastän efter mantalslängdernes upprättande, dock före uppbördsårets ingång blifvit födde.'
Som emellertid tre Stånd bifallit ifrågavarande §, sådan den blifvit af Utskottet föreslagen, samt de yrkade förändringarne dessutom icke egentligen synas vara af behofvet påkallade, anser Utskottet de gjorda anmärkningarne icke böra till någon åtgärd föranleda. § 151.
Slutligen har hos höglofliga Ridderskapet och Adeln anmärkning blifvit gjord mot Utskottets förslag vid 151 §, enligt hvilket den i 2 mom. af denna § föreskrifna pröfning af de i Riksgälds-kontoret gjorda anmärkningar mot sammandragen öfver bevillningen skulle tillkomma Kammar-rätten i stället för Kammar-kollegium, såsom nu är stadgadt, men hvilken pröfning ansetts svårligen kunna inom sistnämnda verk försiggå, utan att jordeböckerne blefve till samma verk öfverlemnade.
Jemte åberopande af hvad till stöd för Utskottets förslag i detta afseende blifvit i betänkandet anfördt, får Utskottet endast tillkännagifva, att, då berörde förslag blifvit af tre Stånd goökändt, något vidare yttrande i anledning af den ifrågavarande återremissen ieke lärer erfordras.
Stockholm den 3 Juli 1851. Bevillnings-Utskottets Ullätande, N:o {5.
Reservationer: l.o af herr komminister Bechman: § 73.
„U(skottet har, med frånträdande af sitt förut afgifna förslag, att för beskattningen af stångjernstillverkningen bibehålla den gamla grunden, uti plenum den 3 Juli beslutat föreslå den nedsättning, att stångjernstillverkarnes behållna vinst skall] anses utgöra minst en tolftedel i stället för en niondedel, och såsom skäl till denna starka nedsättning af minimi-afgiften, som vanligtvis blifver maximi-afgift, har man föreburit, dels att nedsättningen har blifvit inom tvänne Riksstånd förordad, dels att vid flera bruk behållningen icke skulle vara större än en femtondedel.
Jag har icke med min röst understödt denna åtgärd och det af flerahanda skäl.
Då Utskottets förslag hade af tvänne Riksstånd blifvit gilladt, så synes mig dessa
Stånd hafva förtjent den uppmärksamheten, att Utskottet vidblifvit detsamma, helst inga skäl hade blifvit förebragte, som icke inom Utskottet redan blifvit pröfvade.
Stångjernsintresset, omhuldadt med ali moderlig ömhet i afseende på tillgång af kol, malm, tackjern, och på låg utförsels-tull, hvarjemte äfven tull-lindringarne komma till godo vid utförsel till transatlantisk hamn, lyckades vid riksdagen 1823 att vinna nedsättning uti minimi-afgiften ifrån ^:del till ^idel.
Det är, efter reservantens förmenande, oskäligt, att skatten nu skulle blifva endast hälften af den, som i 1818 års Bevillningsstadga bestämdes, helst då ingen annan medborgareklass än stångjernstillverkare, om ock vida mera än de i behof af lindring, njutit någon synnerlig ynnest af nuvarande Bevillnings-utskot ' i afseende på allmänna Bevillningen, ehvad talande skäl som ock hafva för sådant ändamål anförts.
Om för något enda stångjernsbruk minimi-afgiften, såsom man har försökt förespegla, skulle befinnas nog hög, så är detta förhållande ännu mera allmänt i afseende på handel, fabriker och liandtverkerier.
Behofvet af denna skattelindring företrädesvis för siångjernet skulle lemna ett. bedröfligt vittnesbörd om] förvänd] arhetsmethod vid bedrifvande af en af Sveriges förnämsta näringar. ‘22 Bevillnings-Utskotlets Utlåtande, K:o {5. §§ 81, 108.
Icke heller kan jag för min del godkänna förändringarne uti Utskottets förslag, att vid lika röster inom Taxerings-kommitté, den skattdragande skall vinna framför Kronan, ehuru denna åsigt delas af frenne högrespektive Stånd, och att inköpspriset vid värdering af fastighet i städerna icke skall tagas i betraktande.
Högvördiga Preste-ständet har dock för sin del beslutat, att inköpspriset, nu inkommet i förslaget såsom skrif- eller tryckfel, skall qvarstå, emedan det, uteslutet, hade bordt införas.
Hedervärda Bonde-ståndet har ock gillat ordet.
Intill de sednaste 10 åren hade Rikets höglöflige Ständer samma åsigter, som reservanten, i afseende på dessa begge paragrafer, och togo äfven i beräkning inköpspriset i afseende på landtegendom.
Man torde icke gerna kunna förneka de gamla rättsgrundernas företräde fram» för de nya.
Principens rättvisa rubbas icke af voteringar uti Utskott eller Riks» Stånd.4 2:o af vice Talmannen herr Halling-. “Vid 10 §.
“På grund af de skäl, jag anfört uti min reservation vid Utskottets betänkande
N:o 4 och hvilka vunnit understöd inom höglofliga Ridderskapet och Adeln, anser jag fortfarande, att den uii §:n införda vidlyftiga klassifikation för städernes handtverkare» taxering, utan minsta olägenhet kunde uteslutas och att minimi-afgiften bör nedsättas så, att §:n komme att erhålla följande förkortade och förenklade lydelse: “Handtverkare, med dem jemförlige manufakturister och andra förut icke uppräknade borgare, skola, med bibehållande af den i allmänhet fastställda grund, till fern procent af inkomsten taxeras, dock icke under nedanstående belopp, nemligen:
I Stockholm och Götheborg samt första klassens städer .
. Rdr 8:
I städerna af andra klassen „ 6:
— — I städerna af tredje klassen „ 5:
I städerna af fjerde och femte klasserna »3:
I fall detta förslag antages, följer deraf, att första perioden af 11 § ute» slutes och denna § förändras till en sådan ordalydelse: ,Taxeringsmännen ega utsätta en ringare minimi-afgift — — — — underställas.
* Bevillnings- Ulskoltels Utlåtande, A’:o 15.
Vid 14 §.
Äfven härutinnan understödd inom högloflige Ridder skåpet i och Adeln, fortsätter jag mitt yrkande, att arbetsfolk i städerna och på landet, som icke hafva årstjenst, må varda från bevillnings utgörande efter .2 art., under benämning för rörelse, befriadt.
Skälen för ett sådant yrkande, igenfinnas uti min reservation vid Utskottets betänkande N:o 4.
Om mina åsigter härom göra sig gällande, följer deraf, att rubriken, arbetsfolk, uteslutes och . att derjemte 2 mom. af 145 § utgår, såsom tillkommet endast för arbetsfolkets intagande uti 14 § tili bevillnings erläggande.
Likaledes förnyar jag min åberopade reservation,, så vidt den afser att bevillning efter 2 art. bör upphöra för gesäller, hvilka arbeta å mästares, verkstad, då produkten deraf serskildt beskattas genom den bevillning,, mästaren derföre påföres, och,att beyillningen för gesäller i allmänhet må nedsättas till 1 r:dr., §§ 88, 89, 92 och 119.
Med Utskottet har jag ej kunnat förena mig i den åsigt, att genom trenne Riksstånds bifall till de förändringar Utskottet uti dessa §§ tillstyrkt, detta blifvit Rikets Ständers beslut.
Borgare-ståndel har nemligen, såsom anledning till återremissidessa delar,.uppgifvit att §§:ne borde bibehållas vid deras nuvarande lydelser.
Blir detta Ståndets definitiva beslut, måste, efter min tanka, frågan härom afgöras i förstärkt Stats-utskott, så vida stadgandet uti 71 § Regeringsformen, skall efterlefvas.
Huru Taxerings- och Pröfnings-kommittéerne skola formeras eller,, med andra ord, af hvilka dessa böra bestå, måste väl innefatta sättet af bevillningsgrundernes tillämpning och tvist derom emellan Riksstånden, är,enligt den åberopade,§ af grundlagen utaf den natur, att, .såsom här blifvit fallet, då de tre Stånden,afslå hvad det fjerde eller Borgareståndet härutinnan yrkat, den. skall slitas, af förstärkt Stats-utskott.
Jframkallandet af annat beslut hos de respektive Riks-stånden, hoppas jag förekom-- ines i den ordning,. 55 § Riksdags-ordningen utstakar såsom medel att förhindra framgången af frågor, som bokstafligen strida mot grundlagarnes lydelse.* 3:0 af herr Brodin: “Under åberopande af min, vid betänkandet N:o 4 afgifna reservation, får jag jemväl n.u, reservera mig emot Utskottets beslut, att vidblifva dess förra. utlåtande ii *>4 Bevillnings-Ulskottels Utlåtande, N:e 15. afseende på 42, 88, 89, 92, 119 och 137 §§, äfvensom jag anser nedsättningen af det i 73 §, såsom grund vid jernbruks värdering, nu föreskrifna minimum af |:del utaf tillverkningen, hafva bordt föreslås till ^.del i stället för X2:del, samt att, i hvilketdera fallet som helst, nedsättning i samma proportion bordt ega rum i det uti 74 § stadgade minimum för uppskattningen af det till manufaktur förädlade stångeller ämnesjernet.“ Herr Bjuhr har instämt i denna reservation.
Schultze’-» Boktryckeri, 1851.
Beviltnings- UIs k o llcts Memorial, N:o 16. 1 N:o 1C.
Ank. till Exp.-Utsk. den 11 Juli 1851, kl. 12 midd.
Memorial, i anledning af Riks-ståndens olika beslut, angående dels frågan om de s. k. transatlantiska lull-lindringarnes upphörande och i sammanhang dermed förundrade tullsatser å vissa artiklar, dels ock åtskilliga andra tullbestämmelser.
Sedan Utskottet i Memorial N:o 11 afgifvit yttrande, i anledning af ser skilda utaf Högvördiga Preste-ståndet fattade beslut vid handläggningen af Betänkandet N:o 5, angående lullbevillningen, och i Memorialet N:o 14, under afvaktan på vidare beslut öfver de i förstnämnde Memorial vidrörda frågor, uppskjutit att afgifva förslag till sammanjemkning af Riks-ståndens derom skiljaktiga åsigter, så får Utskottet, som numera erhållit del af hvad Stånden i anledning af Memorialet N:o 11 beslutat, härmed tillvidare behandling upptaga omförmälda frågor.
Bland dessa förekommer först Utskottets af Preste-ståndet ogillade, men af öfriga Stånden godkända förslag, att de i 24 § af Underrättelserna lil! gällande tulltaxa Svenska sjöfarten på aflägsnare orter beviljade förmåner af lindring i tullsamt handels- och sjöfarts-afgifter, måtte från och med början af år 1853 helt och hållet upphöra, hvilket förslag Utskottet, på sätt i Memorialet N:o 11 blifvit anfördt, ansett utgöra Rikets Ständers beslut.
Med ogillande af detta Utskottets yttrande, har Preste-ståndet förklarat sig anse frågan om tull-lindringarnes upphörande vara af bevillningsnatur, deröfver votering i förstärkt Stats-utskott borde ega rum; hvaremot de 3 öfriga Stånden beslutat, att lägga berörda Memorial till handlingarne; och torde Ridderskapet och Adelns, Borgare- och Bonde-ståndens nyssnämnda beslut Bih. till B.