Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Närvarande: Hans Excellens, Justitise-Statsministern, Herr Grefve Sparre, H. Ex., Statsministern för utrikes ärendena, Herr Friherre Stierneld, Stats-Raden: Herr Friherre Palmstjerna, Fåhreeus, Wallensteen, Gripenstedt, Grefve Mörner, Ulner, Reuterdahl och Grefve Gyldenstolpe.
Departements-chefen anförde i underdånighet: »Sedan, å sistförlidna riksdag, Rikets Ständer fattat beslut om statsgaranti tili befrämjande af en jernvägsanläggning, att genom ett aktie-bolags försorg utföras mellan sjöarna Mälaren och Wenern, för befordrande af en hastigare förbindelse mellan rikets tvänne största städer, Stockholm och Götheborg, här inom de flesta delar af riket, der förbättrade kommunikationsanstalter visat sig nyttiga och behöfliga, hågen blifvit all manligen väckt och allt mera lifvad för åstadkommande af jernvägar i flera rigtningar.
Såsom följd af ofvan utvecklade förhållanden, anser jag mig böra underdånigst tillstyrka, det Eders Kongl.
Maj:t må täckas föreslå Rikes Ständer, för den pröfning och medverkan, sorn på dem ankommer: a) alt såsom grundsats antages, att hädanefter icke några jernvägs-stamlinier i Sverige niå anläggas och utföras annorlunda än medelst statens omedelbara försorg och på t dess bekostnad; b) att, för utförande af sådana stamlinier, så vidt icke direkta stats—tillgångar dertill kunna' af Rikets Ständer anvisas, medel må, i den mån det erfordras, efter Rikets Ständjers pröfning och bemyndigande, af deras fullmäktige i Riksgälds-kontoret beredasi medelst upplåning mot obligationer, löpande med viss måttlig ränta, samt underkastade amortering i en bestämd proportion årligen eller i mån af tillgångarna för ,återinlösning; c) att likväl sådan upplåning af medel icke må äga rum, och följaktligen ej heller derpå llieroende byggnad af statsbanor företagas, utan så vida och allt efter som Kongl.
Majit och Rikets Ständer finna statsinkomsterna kunna beräknas lemna sådant öfverskott, som för betäckande af ränta och amortissemenl å byggnadskapitalet tills vidaae årligen erfordras; Kongl.
Proposition, JW i. 11 d) alt, för dylika statsbanors framtida utförande, i de delar och med dea hufvudrigtning, hvarom Kongl. Maj:t och Rikets Ständer kunna komma att besluta, noggranna topografiska undersökningar må, genom styrelsens för allmänna väg- och vattenbyggnader försorg, få verkställas, samt fullständiga planer med kartor, profiler, detaljritningar och kostnadsförslag, på grund deraf, upprättas, och att Rikets Ständer må till Kongl.
Maj:ts disposition för utgifterna dervid anvisa 20,000 R:dr årligen i 3 år från och med året 1855; e) att, derest Rikets Ständer, i följd af den särskilda proposition, som från Kongl. Maj:t nu derom aflåtes, vid denna Riksdag besluta väsendtligen högre beskattning å tillverkningen af bränvin, Rikets Ständer måtte bemyndiga sine fullmäktige i Riksgäldskontoret att, så vida uppbörden af denna skatt under året 1855 eller först år 1856 visar sig, utöfver behofvet för derå möjligen i följd af Kongl Maj:ts förslag skeende andra anvisningar, lemna ett netto öfverskott af minst 615,000 R:dr, successivt, i mån af behof, genom upplåning, på sätt ofvan förmäldt är, anskaffa och lill Kongl. Maj:ts disposition utbetala det kapitalbelopp, som, enligt ofvananförda beräkning, erfordras för anläggningen af jernvägs-stambanan från Stockholm till Götheborg, med afdrag af sträckningen mellan Köping och Hult, om hvilken anläggning väg- och vattenbyggnads-styrelsen då borde för statens räkning genast gå i författning, i öfverensstämmelse med de planer och särskilda föreskrifter, som för sådant ändamål varda af Kongl. Maj:t fastställda och riieddelade; f) att hvad som erfordras till ränta och amortisseftient å de statsobligationer, hvilka sålunda varda från Riksgäldskontoret utfärdade, må, för åren 1856 och 1857, godtgöras af bränvinsskattens då influtna öfverskottsmedel; ankommande på Rikets
Ständer att för hvarje ny statsregleringsperiod besluta, hurri berörde ränte- och amortissementsutgift, så länge den är af nöden, må bestridas; och g) att, såsom hittills, på den enskilda industrien ocf) företagsamheten i landet må ankomma att företaga och utföra de smärre jernvägs-banor, hvilka för kommunikalions-behof af mindre utsträckning erfordras, dock att ingen sådan bana, som kan hänföras under egenskapen af allmän väg, må kunna sättas i verket, innan Kongl.
Maj:t, efter skedd anmälan om banans rigtning och beskaffenhet, dertill lemnat tillåtelse; lärande, på sätt under redan förfluten tid tillgått, det böra på särskild pröfning i hvarje fall bero, om och i hvilken mån dylika företåg må af staten understödjas, vare sig genom direkt anslag, eller helst med lån af allmänna medel.
Till hvad jag sålunda i underdånighet anfört och föreslagit, utbeder jag ifiig slutligen att endast få tillägga några ord, för alt bemöta det inkast, som möjliget) kunde komma att förebringas om bristande öfverensstämmelse mellan de åsigter. hvilka nu skulle göras gällande och de beslut, som Kongl. Maj:t i jernvägsfrågan förut, uppå min underdåniga föredragning, meddelat.
När Grefve A. von Rosen, i början af Maj 1848, inlemnat sin underdåniga ansökning om understöd från statens sida till anläggning af en jernväg mellan Örebro och Hult, aflat Kongl. Maj:t icke 12 Kongl. Majlis Nåd.
Proposition, M 4. något förslag till Rikets Ständer om ett sådant understöds beviljande; med kännedom deraf, alt under riksdagen väckta enskilda motioner angående åtgärder till befrämjande af jernvägsföretag i Sverige, ännu voro beroende på Rikets Ständers handläggning, öfverlemnade Kongl. Maj:t blott ansökningshandlingarne till Stats-ulskottet, på det Rikets Ständer måtte komma i tillfälle ali närmare öfverväga hvad åtgärd å det allmännas sida i afseende på det vigtiga ärendet vöre att vidtaga.
Rikets Ständers beslut å nästlidne riksdag, angående stalsgaranti i afseende på anläggningskostnaden för en jernväg mellan Köping och Hult, fattades utan någon föregående kommunikation från Kongl. Maj:t.
Att Kongl. Maja icke desto mindre år 1848 hufvudsakligen godkände Rikets Ständers då anmälda beslut om statsunderstöd åt ett bolag för jernvägsanläggning mellan Orebro och Hult, och sedermera år 18S2 förordnat om verkställighet af Rikets Ständers beslut rörande slatsgaranli jemväl åt ett bolag för jernvägs anläggning mellan Köping och Hult, torde icke böra anses som bevis att Kongl Majit gillat methoden såsom en allmängiltig princip för all framtid, ehuru det bevittnar
Riksstyrelsens nitälskan för den vigtiga saken, eller att början med en större jernvägsanläggning omsider äfven i vårt land kunde göras, på sätt och under vilkor, som då ensamt stodo styrelsen till buds.
Under tiden har den af mig underdånigst åberopade erfarenheten i andra länder hunnit en ytterligare utveckling; och det är först efter denna dag som, derest, i följd af Kongl. Maj:ts nu afgående Nådiga förslag, någon betydligare bränvinsskatt varder af Rikets Ständer beslutad, en särskild medeltillgång forde vara att påräkna, hvarpå ett gagneligt statsobligations— system må kunna grundas.» Chefen för Finans-Departementet, Statsrådet Herr Friherre Palmstjerna yttrade i underdånighet: »Den mening jag mera än en gång uttalat emot en sådan början till större jernvägsanläggninga^r uti Riket, som sedermera, till följe af Kongl. Maj:ts bifall till Rikets Ständers beslut egt rum, genom oktrojerandet af Köping-Hults-jernvägen, kan ej vidare vara tillståndigt att upprepa.
Sedan Konung och Ständer, genom öfverensstämmelse /uti åsigter, inträdt på den banan, att med stora uppoffringar påskynda anläggandet éf för handels-trafiken och resande hufvudsakligen afsedde jernvägsförbindelser, /är det min pligt att i min mån och så vidt jag förstår att bedöma detta ämbe, råda till det bästa och för rikets sanna nytta mest ändamålsenliga användande af de medel, hvilka för fullföljandet af det påbegynta verket kunna stå till bujfg.
Ett halfgjordt arbete är till ingen eller ringa nytta; allenast ett fulibordadt k,an motsvara de förhoppningar, som fästats vid första tanken derpå.
Derföre anser jag ock, alt den började Köping-Hults-jernbanan ej bör betraktas annorlunda än såsom det första steget till eli aflägse mål, som man föresatt sig alt söka och som måste uppnås, om detta steg skall blifva fruktbringande.
Af dessa skäl instämmer jag uti det förslag, föredragande Departements-chefen afgifvit.
Om ej staten är egare af dessa utomordentliga kommunikationsmedel, utan den trafikerande allmänheten skall vara beroende af fremmande, endast vinstsökande Kongl. Majus Nåd.
Proposition, M i. entreprenörer, kan, i min tanka, aldrig det åsyftade allmänna gagnet af de nedlagda kostnaderna vinnas, eller de verkligaste fördelarne deraf i framtiden åtnjutas af kommande slägter.» Kongl.
Maj:t behagade, uppå underdånigt tillstyrkande af Statsrådets öfrige ledamöter, med godkännande af föredragande
Departementschefens förslag och derför anförde motiver, besluta, att, i öfverensstämmelse dermed, nådig proposition, sådan den vid detta protokoll finnes bilagd, skulle till Rikets Ständer i vanlig ordning expedieras.
Bih. lill H St.
Prot. 1SJS3 N St!o4. 1 Sami.
I Afd 5 Haft. 3 STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOH. BECKMAN, 1833.
Maj:h Nåd Proposition, N:o 5. 1 N:o 3.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 10 Dec. 1853, kl. 10 f. m.
Maj:fs Nådiga Proposition till Rikets Ständer, rörande anslag till ombyggnad af Nockeby bro, å vägen emellan Stockholm och Kongl. Lust-slotlet
Drottningholm å Lofön i Färentuna härad af Stockholms Län; Gifven Stockholms Slott den 16 November 1853.
Sedan Kongl. Majit, uti Nådig proposition till Rikets åren 1850 och 1851 församlade Ständer, fästat deras uppmärksamhet å det i allmänhet biistfälliga skick, hvaruti, oaktadt under sednare åren vidtagna, efter tillgångarne lämpade, reparationsåtgärdcr, de på vägen emellan Stockholm och Drottningholms lustslott varande, med allmänna medel uppförde, så kallade Tranebergs, Nockeby och Drottningholms broar sig befinna, och dervid tillika framställt angelägenheten att utan tidsutdrägt företaga ombyggnad af den förstnämnde eller Tranebergs bro; hafva Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse den 20 Augusti 1851, anmält, att, “som en ombyggnad af Tranebergs bro är af behofvet påkallad, samt Staten allt hittills, utan någon kommuns deltagande, bekostat de utgifter, som med byggandet och underhållet af de på vägen emellan hufvudstaden och Drottningholm befintliga broar varit förknippade, Rikets Ständer beviljat det af Kongl Majit till förenämnde ändamål begärda anslag, Fyratioåtta Tusen riksdaler, att från Riksgälds-kontorct utgå; hemställande Rikets Ständer derjemte, att för brons begagnande sådan afgift måtte bestämmas, hvarigenom en fond kunde bildas för brons framtida underhåll och ombyggnad."
Prof. 1853 1854. 1 Sami. 1 Afd. 4 Höft. 1 2 Kongl. Maj:ls Nåd.
Proposition, N:o 5.
Efter det att Kongl. Majit, i följd häraf, anbefallt
Dess styrelse för allmänna väg- och vatten-byggnader att ofördröjligen besörja ombyggnaden af Traneberg» bro, enligt gillad plan och dertill hörande kostnads-förslag, har Kongl. Majits Befallningshafvande i Stockholms län, sorn, jemlikt Kongl, brefvet den % Februari 1819, eger hålla tillsyn öfver ifrågavarande Irenne broar, uti underdånig skrifvelse den 5 Mars 1852, med hemtad anledning af Rikets Ständers ofvanomförmälda hemställan och då tiden för arrende-kontraktet om bropenninge-uppbörden vid berörde broar med September månad samma år skulle löpa till ända, tili Kongl. Majrts
Nådiga pröfni ng och fastställelse öfverlemna t förslag till förändring och förhöjning af nu gällande taxa å bropenningarnc vid Tranebergs, Nockeby och Drottningholms broar, med hemställan tillika, att så val 1852 års, som blifvande arrendet af dessa bropenningar icke vidare måtte, såsom hittills, ingå till Stats-verket, utan reserveras i Landtränteriet för bildande af den i Rikets Ständers ofvanberörda skrifvelse antydda fond, helst fullständig ombyggnad af Drottningholms bro med det snaraste vore oundgänglig och Nockeby bros längre eller kortare varaktighet ej heller kunde med tillförlitlighet beräknas; — att fonden måtte få förvaltas af en särskild direktion, med landshöfdinden till ordförande och tre, uppå hans förslag, af Kongl.
Majit förordnade ledamöter ibland egendomsegare i Färentuna härads att direktionen skulle förränta medlen: — att fonden icke finge anlitas till reparationer å broarne förr, än den uppgått till minst 100,000 ridr banko, utan broarnes vidmagthåilande under tiden, såsom härtills, varda bekostad af anslaget till underhåll af kronans hus och byggnader i landsorterna; — att, om härtill erfordrades Rikets Ständers samtycke, broarrende-medlen likväl måtte få ifrån och med år 1852 uteslutas från fögderiets räkenskaper och levereras till landtränteriet samt derifrån till Kongl. Majits och Rikets Stats-kontor öfversända», i ändamål att der reserveras under afvaktan af Rikets Ständers beslut.
Häröfver har Kongl. Majit infordrat underdånigt utlåtande äf Dess och Rikets Kammar-kollegium, sorn, i anledning häraf, låtit Färentuna häradsboer inför vederbörande Härads-rätt i ämnet höras, hvarvid desse väl godkänt Kongl. Majits Befallningshafvande» förslag till föreskrifter för arrende-fondens förvaltning, men. deremot beslridt förslaget angående bropenningarnes förhöjning, helst härads-boerne redan hade andra långa broar emellan, öarne att underhålla, och särdelies allmogen,, sorn nödgades färdas flera mils väg till hufvudstaden med landtmanna-produkter,. icke syntes böra betungas med en ytterligare afgift, som. minskade behållningen af dessa varor; och har Kammar-kollegium, för egen del,; uppå anförda skäl,, ansett sig, icke kunna understödja Kongl. Majits Befälfningshafvandes förslag, utan trott enklast och säkrast vara, att Stats-verket af sina årliga tillgångar besörjde kostuaderne för ifrågavarande trenne broars byggnad och underhållande, hvilka alltid kunde antagas öfverstiga de inkomster, arrendet af bropenningarne lemnar och deremot bland' sina årliga inkomster upptager dessa, likasom öfriga kronan» arrende-medel; i sammanhang hvarmed Kammar-kollegium gifvit tillkänna, att kollegium, i afvaktan af Kongl. Majits Nådiga beslut i denna fråga, genom utfärdade arrende-kontaakter den 4 Oktober 1852, endast för tre år utarrenderat bropenninge-uppbörden,. emot årlig, arrende-afgift för Tranebergs bro af 300 ridr samt för Nockeby och Drottningholms; broar af 533 ridr 16 sk., tillsammans Åttahundrade trettiotre ridr 16 sk. banko, med knonam förbehållen rättighet, att sex månader före hvart arrende-års utgång uppsäga kontrakt em,.
Vid föredragningen af detta ärende har Kongl. Majit, i afseende på tillkomr sten af och utgifterne för den så kallade
Drottningholms-vägen med dertill hörande broar, inhemlat följande förhållanden, hvilka Kongl. Maj:t vid detta tillfälle anser nödigt att, för fullständig utredning af det ämne, som Kongl. Majit nu gör till föremål för Rikets Ständers öfverläggning och beslut, Rikets Ständer meddela.
Till Lofön och närliggande öar i Mälaren, inom Färentuna härad af Stockholms län, begagnades i äldre tider vägen från hufvudstadens norra tull, genom Solna skogen lill Bellsta-bro och vidare öfver Ulfsunda m. fl. egor uti Bromma församling till så kallade Tyska botten, hvarifrån på färja eller båt öfverfarten skedde till Lofö-landct.
Som denna 1 £ mil långa, illa underhållna, väg fanns vara särdeles besvärlig och obeqväm vid den Kongl.
Familjens resor till Drottningholms lustslott, väcktes redan år 1759 förslag till ny vägbyggnad deremellan och Stockholm. 1783 den 17 Januari beslöt Kongl.
Majit att anläggningen af den nya
Drottiiingholms-vägen skulle företagas öfver Kungsholmen och Stadshagen inom Stockholms område förbi Christineberg, med bro öfver sjön till Tranebergs-landet, och vidare genom Ulfsunda och Åkeshofs egor till Nockeby, med bro öfver sjön till Kersö, samt derifrån medelst bro till
Drottningholmslandet på Lofön.
Denna nya väg, utgörande från Kungsholmstullen något öfver ^ mil, med nyssnämnde Irenne broar, Trallebergs 220 famnar, Nockeby 398 famnar och Drottningholms 135 famnar lång, fulländades år 1787.
Vägbyggnaden öfver Stockholms stads egor bekostades af staden med en summa af 17.480
Ridr 32 sk. 2 rst. specie, men den återstående delen af vägen, äfvensom brobyggnaderne erfordrade en utgift af 100,454 Ridr 10 sk. 8 rst. specie.
Den nya Drottningholms-vägen blef, enligt Ståthållare-embetets på Drottningholm kungörelse den 20 Augusti 1787, upplåten till allmänt begagnande, så väl till Kongl, lustslottet Drottningholm, som oek derförbi, af resande och allmoge till och från Svartsjö län, genom såkallade Malmgatan åt stora vägen, förbi ladugården och vidare efter utsatta visare.
Denna kungörelse innefattar icke föreskrift om någon afgifts erläggande vid de trenue broarne.
Underhållskostnaden bestriddes till och med slutet af år 1802 utaf den för byggnader och reparationer vid Drottningholms och Haga slott då anslagna summa, 20,000 Ridr årligen.
Bchofvet at större reparationer lärer emedlertid hafva ledt tanken på möjligheten att genom bropenningar bereda tillgång till nämnde underhäll, och i sådant afseende blefvo, på Drottningholms slottskassas bekostnad, brostugor uppförde för uppbörd af bropenningar, hvilka fastställdas genom en den 27 September 1802 utfärdad taxa.
Redan året derpå eller 1803 erfordrade Nockeby bros iståndsättande en utgift af 7,288 Ridr 32 sk. banko.
Uti Nådigt bref den 23 Augusti 1810 förordnade Kongl. Majit, att bropenningarnc, som dessförinnan användts till större förbättringar, med arrendatorerne afbroafgiften ålagd skyldighet att afhjelpa mindre bristfälligheter å broarne, borde ingå blund Statsverkets inkomster.
Genom Kongl, brefvet den 28 April 1814 anbefalldes, att koslnaderne för broarnes och vägens underhållande skulle af Statsverket förskjutas och sedermera af besparingarne å Riksstatens första hufvudtitel eller öfverskotten på inkomsterne ersättas samt bohofvet derefter hos Rikets Ständer anmälas. 4 Kongl. Maj:ts Nåd.
Vidare och sedan kostnaderne för broarnes ombyggnad och ändring uppgått till betydligare belopp, som måst särskildt hos Rikets Ständer askas, utan att do härtill beviljade anslag ändock funnits tillräcklige, beslöt Kongl. Maj:t, enligt Nådigt bref den 2 Februari 1819, dels förhöjning i bropenninge-taxan, dels utarrendering på sex års tid i sender at bropenninge-uppbörden, hvaraf arrendet skulle, jemlikt Rikets Ständers beslut, oförryckt till broarnes underhåll användas, dels ock att de kostnader, som för broarnes reparation, utöfver hvad Rikets Ständer anslagit, erfordrades, finge af samma års statsanslag för kronans allmänna byggnader i landsorterne ersättas; i sammanhang hvarmed jemväl tillsynen öfver broarne uppdrogs åt Kongl. Maj:t$ Befallningshafvande i Stockholms län.
Uti'Nådigt bref till Kammar-kollegium den 29 November 1829 stadgade Kongl. Maj:t, att snöskottningen å vägen emellan Nockeby och Traneberg» broar skäll af kronan bekostas och af allmänna byggnadsanslaget utgå.
På grund af Kongl, brefvet den 12 November 1831 utfärdade Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Stockholms län den 23 Maj 1832 den förnyade, dock ej förhöjda, taxa för bropenningarne, hvilken ännu är gällande.
Jemlikt Kongl, brefvet den 5 Oktober 1833 blef bropenninge-uppbörden utarrenderad, utan någon dermed förenad underhålls- eller nybyggnads-skyldighet.
Vid 1834 och 1835 årens Riksdag funno Rikets Ständer godt, att, för underhållet af Drottningholms broar, uppföra å Rikstatens dåvarande åttonde hufvudtitel 800 R:dr årligen, att disponeras i sammanhang med anslaget för publika byggnader i landsorterna, emot det att arrende-afgiften för nämnde broar inginge till Statsverket; och vid samma tillfälle blef, för underhållandet af vägen emellan Stockholm och Drottningholm, ett årligt stats-anslag af 670 R:dr å förberörde hufvudtite! anvisadt, äfven inbegripet under byggnadssumman för landsorterna, hvilket sistnämnda belopp, genom Kongl, brefvet den 20 Augusti 1835, ställdes till Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes i Stockholms län disposition, emot redovisning.
För tillsyn öfver broarne emellan Slockholm och Drottningholm bestämdes genom Kongl, brefvet den 8 Januari 1839 ett årligt arfvode af 100 R:dr banko, att utbetalas till den härtill af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande utsedde person.
Ar 1849 upphörde
Kammar-kollegii befattning med byggnadsanslaget för landsorterne och förflyttades på Kongl.
Öfver-intendcuts-cmbetet, som, lill följd häraf, numera eger besörja jemväl underhållet af ifrågavarande ttenne broar.
Räkenskaperne för åren 1834-1849 utvisa, att Stats-verkets inkomst af bropcnninge-arrendet under nämnde tid utgjort sammanlagdt 11,188 R:dr 33 sk. 9 rst. eiler i medeltal för hvart år 699 R:dr 14 sk. 1 rst. banko.
Under samma tid har Statsverkets utgift endast för reparationor å broarne uppgått till 29,956 R:dr 29 sk. 10 rst. eller, för år räknadt, öfverhufvud till 1,872 R:dr 13 sk. 10 rst. banko, som mer än 2 4 gånger öfverstiger inkomsten.
Nvbyggnadskostnaden för vägen och broarne uppgick, såsom förut är nämndt, år 1787 till 100,454: 10. 8 specie.
Isiåndsättandet af Nockeby bro år 1803 till 7,288: 32. — „ d:o af Trallebergs och Drottningholms broar år 1815 till 8,416: 44. 11. och iståndsättande af Nockeby bro år 1819 till. . . . 13,258: 32. 4.
Proposition, N:o 5. 5 — hvilka belopp utgått dels af särskilda stats-anslag, dels af allmänna anslaget för kronans hus och byggnader i landsorterne; hvartill nu ytterligare kommer, för nybyggnad vid Traneberg, af Rikets Ständer år 1851 anvisade 48,000: — — Efter öfvervägande af allt detta, jemte hvad Kammar-kollegium, för sin del, i afseende på Kongl. Majlis Befallningshafvandcs ofvanberörda förslag, underdånigst upplyst och anfört, har Kongl.
Maj:t, då det icke utan allmänhetens alltför stora betungande låter sig göra att, genom förhöjning af nu sällande taxor å bropenningeuppbörden vid Trallebergs, Nockeby och Drottningholms broar, bilda en fond, tillräcklig att bestrida alla för dem erforderliga underhålls- och byggnads-kostnader, samt enär hinder härför dessutom möter derigenom, att, enligt Rikets Ständers vid 1835 års riksdag fattade beslut, broafgifterne böra ingå bland Stats-verkets inkomster, genom nådigt beslut den 4 nästiidne
Maj, förklarat sig för närvarande icke finna skäl, att till den ifrågaställa förhöjningen uti de vid öfverfarten af förstnämnde broar hittills bestämda afgifter lemna nådigt bifall.
Sedan under de sistförflutne åren Nockeby bro, särdeles vestra delen deraf, befunnits vara så bristfällig, att Kongl. Maj:t ansett sig föranlåten, genom nådigt blef den 15 Maj 1852, anbefalla Styrelsen för allmänna väg- och vatten-byggnader, att tills vidare låta frenne gånger om året, under våren, sommaren och hösten, å berörde bro anställa besigtning och förhållandet med samma bro derefter till Kongl. Majit inberätta, samt derjemte anbefallt förbemälde styrelse att, under innevarande år, med iakttagande af största möjliga hushållning, ombesörja nödiga reparationer för Nockeby brons hållande i farbart skick, har, i följd häraf, Styrelsen, uti underdånigt memorial den 9 sistlidne Augusti, anmält, att, å den otillförlitligaste eller vestra delen af bren, karet n:o 2 sjunkit och dervid afbrutits på midten; att styrelsen låtit, jemte åtskilliga smärre, oundgängliga lagningar å körbanan m. m., provisionel! afhjelpa förenämnde opåräkuade skada, hvilken synes härleda sig icke blott från bottnens lösa beskaffenhet, utan ock deraf, att brokarens sammanhuggning numera befinnes vara i hög grad opålitlig; att af de öfriga brokaren, sedan vårbesigtningen, endast n:o 24 och n:o 26 märkbart rubbat sig; samt att, som brons vestra del emellan rullbron och stranden nu endast uppbäres af tvenne osäkra brokar och för öfrigt af provisionel stöd , hvilka successivt måst' anbringas i följd af att der förut varande flere brokar rasat, vestra brodelen icke kan anses vara säkert farbar, och således larfvar att med möjligaste första ombyggas; för hvilket ändamål jemväl blifvit föreslaget, att denna del af bron måtte förändras till chaussée på fascinbäddar, i enlighet med af synförrättaren, kapitenen F. W. Leijonancker, upprättad arbetsplan med ritning och kostnads-törslag, slutande sig å en summa af 27,000 r:dr banko, hvilken arbetsplan blifvit af Kongl. Majit den 4 sist).
Maj godkänd; och som Kongl.Majit, vid samma tillfälle, med afseende å det bristfälliga skick, hvaruti, enligt, hvad upplyst blifvit, Nockeby bro i dess helhet för näivarande befinlies, i nåder anbefallt