Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
December sistlidet år, på grund af gjorde anmärkningar, återremitterat Utskottets omförmälde Betänkande, i anledning af väekt fråga om förändring i nu gällande föreskrifter angående Ex ped i ti o ns-sä t te t för Jernbelåningen. vid Låne-Contoret L Götheborg; men som delta Betänkande, enligt lill Utskottet ankomne Pratocolls-Utdrag, är vordet under den 5, 11 och 18 i förenämnde månad och år af öfrige 3;ne Riks-Stånden bifallet, så kan den erhållne åter>- remissen icke föranleda till någon ålgård från Utskottets sida.
Tryckt hos A. G. Hellsten_, 1841. Banco-Utshottcls Betänkande, 2V.-0 i/j3.
Ani. till Exp. Utsk. den 26 Januari 1841, kl. 6 e. bb. Betänkande, med förslag till de grunder, sorn böra tjena till efterrättelse vid pensionering af Bankens Embets- och Tjenstemän, Vaktbetjente och Konst-idkare.
I sammanhang med det till Utskottet afgifna förslag till en ny Aflöningsstat för Banco-verket, hafva Banco-Fullmägtigeunder tillkännagivande, det Fullmägtige icke ansett sig befogade, att, utan .Rikets Ständers förutgående bifall, tillämpa andra föreskrifter, i afseende på pensioneringen af Bankens embets- och tjenstemän, konst-idkare och vaktbetjening, än dem, sorn redan finnas i i835 års Banco-Reglemente bestämda, och sorn grunda sig på de i samma Reglementes Lönings-stat, under benämning
Lön, uppförde belopp, hos Utskottet hemställt, att, såsom framtida grund för beräkning af bemälde embets- och tjenstemäns m. fl:s pensionering, då de på egen begäran erhålla afsked och, enligt stadgarne i 60, 61 och 62 §§. af nu gällande Banco-Reglemente, äro berättigade att erhålla liela eller viss andel af lönen i pension, må antagas hvad som i den blifvande Lönestaten varder för deras vid afskedslagandet innehafvande tjenst såsom lön anslaget, utan afdrag för den del af lönen, som, enligt förre staten, utgick såsom arfvode och utgjorde den vid Riksdagen åren 1828—i83o beviljade lönförhöjning, men utan inberäkning af hvad såsom serskildt arfvode eller på supplementar-stat kan varda deras innehafvande tjenst i nya staten anslaget; men att, när Fullmägtige begagna den i § 63 af merberörde BancoReglemente dem med g i fne rätt, att, utan egen ansökan, på Pensions-Stat förflytta någon tjensteman, hans pension måtte få beräknas efter tjenste- eller lefnadsår, dock sålunda, att den icke får understiga halfva lönen; och halva Banco-Fullmägtige, enligt dessa grunder, uppgjort och till Utskottets pröfning öfverlemnat förslag till föreskrifter, motsvarande §§ 60, 61, 62, 63 och 64- af nu gällande Banco-Reglemente.
Efter verkställd granskning af berörde förslag och detsammas jemförande med omförmälde §§. i 1835 års Banco-Reglemente, har Utskottet Bih. till R- St.
Brot. 1840 och 1841■ 6 Sami. 1 Afd. 4°-'^e Baft. i 2 Banco-Utshottets Betänkande, AT.-o upprättat och får härigenom till Rikets Ständers stadfästelse öfverlemna följande förslag till grunder för pensioneringen af Bankens embets-och tjenstemän, konst-idkare och vaklbetjening, hvilket förslag, i händelse detsamma af Rikets Ständer godkännes, torde uti blifvande Banco-Reglemente få inflyta, i stället för ofvanuppräknade §§. af nu gällande Reglemente. §•
Vid pensionering af Bankens embets- och tjenstemän, vaklbetjening och konst-idkare, tjenar såsom grund den före deras vid afgången innehafvande tjenst eller befattning i Löne-staten uppförde Lön; dock äro de personer, som på Indragnings-staten åtnjuta personela anslag, berättigade att undfå pension efter det sammanlagda beloppet af deras lön på dessa begge Stater, äfvensom pensionerne för de å sistnämnde stat upptagne öfvertalige tjenstemän bestämmas efter den lön, de å Indragnings-staten uppbära. §•
Den tjensteman, konst-idkare eller vaktbetjent, som uppnått Sjuttio års ålder, eller tjenat Femtio år, är berättigad att flyttas på Pensions-stat, med åtnjutande i dess öfriga lifstid af hela lönen, såsom pension. §•
Den tjensteman, tillhörande första tjenstegraden, som uppnått Sextiofem års ålder och tjenat Fyratio år, eger att undfå afsked, med åtnjutande såsom pension af Nio tiondedelar af lönen, då genom Läkare-betyg behörigen styrkes, att han belinnes uti ett sjukligt eiler försvagadt helso-tillstånd, men tjenstemännen inom öfrige tjenstegrader, äfvensom konst-idkare och vaktbetjening äro, vid nyssomförmälde förhållanden, berättigade att, för deras öfriga lifstid, såsom pension, uppbära hela lönen. $•
Den tjensteman, tillhörande första tjenstegraden, som, efter ådagalagd t välförhållande i och utom tjensten, sig om afsked anmäler, är, så vida han fyllt Sextio år och tjent Fyratio år, berättigad, att såsom pension för lifstiden åtnjuta Två-tredjedelar af innehafvande lön.
Före uppnådda Sextio lefnads-år,i förening med Fyratio tjensteår, kan afskedssökande endast i händelse af bevislig oförmögenhet till vidare tjenstgöring pension erhålla.
Pensions-beloppel bestämmes då efter tjenste-åren aliena, medelst afdrag å Två-tredjedelars lön af en Fyrationdedel för hvarje bristande tjensteår. Banco-Utskottets Betänkande, N.-o ljf3. 3 Öfverstiga deremot tjensleåren /\o och ålders-åren 60, ökes det ofvan bestämde pensions-beloppet med en Fyrationdedel för hvarje öfverskjutande tjensteår, eller ock med en Sextiondedel för hvarje öfverskjutande ålders år, derest detta sistnämnda beräkningssält skulle för afskedssökanden förmonligare utfalla.
Tjenstemännen inom öfriga tjenstegrader, äfvensom konst-idkare och vaktbeijening, äro, under enahanda förhållanden, här förut blifvit, i afseende på tjenstemän inom första graden, anförde, berättigade att såsom pension undfå Trefjerdedelar af egande lön; och för de fall någon al ifrågavarande afskedssökande icke uppnått 60 lefnadsår i förening med /\o tjensteår, iagttages vid pensions-beloppets bestämmande samma beräkningsgrund, allenast med den förändring, att afdrag då sker å Trefjerdedelar af lönen.
. §'
Den Banco-Fullmägtige förut roedgifne rättighet, att, i händelse af ohjelpligt sjukdoms-tillstånd och afgjord oförmögenhet att vidare gagna Verket, kunna förflytta en tjensteman på Pensions-stat, oagtadt han sig ej om afsked anmält, samt, i sådane fall, anordna hela lönen såsom pension, fastän föreskrifne lefnads- och tjensteår ej äro uppnådde, må fortfarande intill nästa Riksdag begagnas, då sådant för göromålens säkra och skyndsamma gång finnes oundgängligen nödigt. Mom. 2.
Skulle äler någon af vaktbetjeningen före uppnådde, här ofvan föreskrilne lefnads- och tjensteår finnas utaf sjuklighet ulurståndsatt eller eljest oförmögen att längre gagna Verket, ega Fullmäktige att, efter noga pröfning af omständigheterne i hvarje serskildt fall, honom på Pensions-stat förflytta, med bibehållande under sin öfriga lifstid af en årlig pension , motsvarande högst Tvåtredjedelar af lönen, och i öfrigt lämpad efter den afgåendes tjenstetid inom
Verket och under tjenstgöringen derstädes ådagalagda förhållande samt större eller mindre förmåga att kunna till sin bergning sjelf bidraga. §•
Vid beräkning af tjensteår afses den såsom ordinarie och extra ordinarie i ej mindre Bankens, än annan Statens tjenst använda tid.
Sedan Utskottet sålunda framlagt förslag till föreskrifter, i afseende på pensionering af Bankens embets- och tjenstemän, konst-idkare och vakt - 4 Banco-Utskottets Betänkande, N.o 14$* betjente, anser Utskottet sig böra redogöra för de åsigter, som grundlagt' samma förslag.
Enär de uti den af Rikets Ständer för Bankens embets-och tjenstemän m. fl. fastställde nya Aflönings-stat, under titel: ”Supplementar-stat”, upptagne arfvoden åtfölja sjelfva tjenste-befuttningarne, så att innehafvarne af de befattningar, för hvilka sådana serskilda arfvoden blifvit i staten uppförda, endast då de «ro i utöfning af sina tjenster ega alt samma arfvoden uppbära, bär det synts Utskottet deraf böra följa, att allenast den för hvarje tjenstebefattning uti ”Löne-sUten” uppförda lön kunde tjena såsom grund för pensions-beräkningen.
Men som en del af tjenstemännen, enligt gamla staten , uppburo högre löne-inkomster, än efter den nya staten blifvit för de af dem innehafvande tjenster anslagne, har Utskottet ansett nödigt, att så väl för ifrågavarande tjenstemän, hvilka å Indragnings-stat uppbära löneskilnaderne, som ock för de, hvilka å nämnde stat äro eiler varda tillagde personella Jöne-anslag, utöfver lön på Ordinarie staten, föreslå det stadgande, att desse personer vid afskedstagande! må undfå pension, efter det sammanlagda beloppet i lön på Löne- och Indragnings-staterne; hvarjemte Utskottet, för den händelse någon eller några af de på Indragnings-stat upptagne öfver talige tjenstemän skulle komma att derstädes qvarstå intill dess de uppnått den ålder, som till pension berättigar, funnit det böra stadgas, att denne eller desse tjenstemän erhålla pension, efter den lön, de å sistberörds stat uppbära.
Det uti nu gällande Reglemente för Bankens styrelse och förvaltning intagna stadgande, att Tjensteman, som uppnått 70 års ålder, eller tjenat 5o år, är berättigad att för sin Öfriga lifstid uppbära hela lönen såsom pension, tror Utskottet böra fortfarande qvarstå;, hvaremot och då'Utskottet, vid föreslåendet af de numera utaf Rikets Ständer fastställde löner för Bankens Gom missarier, eller 2,000 R:dr för de äldre och 1600 R:dr för de yngre, förnämligast afsåg den med Commissarie-bestäliningarne förenade mödosamma och ansvarsfulla samt til! ersättningar stundom föranledande vården af Bankens redbarheter, har Utskottet funnit lämpligt alt desse embetsman, äfvensom de inom samma t jens tegrad varandfe och lill enahanda lönebelopp, i anseende till tjensternes trägenhet, uppförde personer, eller Banco-Secreteraren och Ådvocat-Fiscalen , bordfe- vid förflyttning pä Pensions-stat, före uppnådde 70 lefnads- eller tiliryggalagde 5o tjenstår, la vidkännas den minskning uti pensions-beloppet emot öfrige tjenstemän, som af Utskottet är vorden tillstyrkt.
Éaiioo-Vtsliottets Betänkande , Nio Utskottet liar i öfrigt föreslagit, alt de pensionsgrundér, som gälla för Bankens tjenstemän, äfven måtte tillämpas i afseende på konst-idkare samt vaktbetjeningen; oell får till stöd härföre anföra, beträffande först konst*- idkarne, att, då det för Banken är af högsta vigt, att hos bemälde personer kunna påräkna utmärkt redbarhet och skicklighet samt, å andra sidan, det med visshet torde kunna antagas, att personer med dessa nöd vändiga egenskaper icke skulle uppoffra sin bela tid för Bankens tjenst, så vida de icke voro förvissade, att vid en högre ålder, eller då helsa och krafter aftaga , komma i åtnjutande af något understöd för deras återstående lifstid; har Utskottet ansett, att, enär de på egen begäran erhålla afsked, pension bör dem meddelas enligt ds föreskrifter, sorn gälla för tjenstemännen; hvaremot något stadgande huru förhållas bör, då någon bland konst-idkarne, utan egen begäran, af Banco-Fullmägtige erhåller afsked, desto mindre erfordras; sorn det i slikt fall lärer böra ankomma på Rikets derefter näst sammanträdande Ständer att bestämma om och huru stor del af lönen den afskedade i sådan händelse hör för sin återstående lifstid åtnjuta.
Vidkommande dernäst vaktbetjeningen, som, enligt 64 §• i nu gällande Banco-Reglemente , eger att såsom pension undfå högst Tvåtredjedelar af lönen på Stat, hafva Banco-Fullmägtige , uti ett lill Utskottet ingifvet Memorial, upplyst, att, sedan Fullmägtige funnit sig böra fästa Rikets Ständers år 1825 församlade Revisorers uppmärksamhet derå, att tjenstemanna- och vaktbetjenings-classerne stodo i något olika förhållande, i afseende å billigheten af hvardera»* anspråk att få sin pension efter ålders- och tjensteår beräknad, då de efter längre eller kortare tid af sjukdom och oförmåga funnos urslåndsatte att vidare gagna Verket; så hade, i anledning af serskild framställning- i delta ämne, först uti Baneo-Reglementet under den 18 Mars- j83o> det stadgande 1 3:dje Art.
4 Åfd. § ig blifvit meddeladt, att Pension för Bankens vaktbetjening, der sådan kom me i fråga , finge bestämmas endast till högst 2y3;delar af lönen på stat, hvilket stadgande, på sätt ofvan är anlydt, jemväl finnes bibehållet uti 64 §• af nu gällande Reglemente; hvarjemte Banco-Fullmägtige, under anförande, att en Ordinarie Vaktbetjent i Banken icke gerna kunde, jemte sin tjenstgöring derstädes, sköta och bibehålla något ordentligt näringsfång, serdeles af den betydenhet, att han deraf kunde påräkna något verksamt biträde till sin bergning,, då han saknar förmåga att; vidare gagna Banco-Verket, hvilket jemväl, enligt Fullmägtiges förmenande, skall inses vid betragtandet deraf, att den ordinarie Vaktbetjeningen skall åligga, att, under en tid af 14 å 15 veckor omsåret, besh ida vaktgöring inom Banken både dagar och nätter, samt 6 Banco-Utskoltets Betänkande j 1V.-o 143. under den öfriga delen af året förrätta daglig trägen tjenstgöring, stundom både för- och eftermiddagar, hos Utskottet hemställt, att Bankens Vaktbetjente måtte erhålla enahanda rättighet till åtnjutande af full lön såsom pension med Bankens embets- och tjenstemän , i de fall en slik rättighet finnes de senare medgifven ; hvilket förslag, såsom stödjande sig på både rättvisa och billighet, Utskottet ansett sig böra i allo biträda.
Hvad deremot angår det här ofvanomförmälda , af Banco-Fullmäglige väckta, förslag, att enär Fullmägtige begagna den i 63 §. af nu gällande Reglemente dem medgifna rätt, att, utan egen ansökan, på Pensions-stat förflytta någon tjensteman, hans pension måtte få beräknas efter tjensteeller lefnadsår, dock sålunda att den icke får öfverstiga hela eller understiga halfva lönen; har Utskottet skolat tillkännagifva, att Utskottet, som anser den uti § 63 intagne föreskrift böra fortfarande intill nästa Riksdag bibehållas, med den mindre förändring i redactionen, som härledt sig från Banco-Verkets numera fullbordade reorganisation, trott det kunna leda till serdeles betänkliga följder, om den af Fullmäglige tillstyrkte ändring, rörande pensionens belopp, blefve af Rikets Ständer godkänd; och har Utskottet, till stöd för denna åsigt, endast velat anföra det hufvudsakliga af hvad Bankens Under-Styrelse, som af berörde förslag haft tillfälle inhemta kännedom, i anledning deraf yttrat, nemligen: att då en embets-och tjensteman s innehafvande tjenst och lön utgör hans oftast enda egendom, som han kan påräkna för sin egen och familjs bergning, skulle, i händelse ifrågavarande förslag antoges, det möjligen kunna inträffa, att en tjensteman kunde af piuraliteten hos en Banco-Styrelse, vare sig af misstag eller andra orsaker, utan skäl, och således utan något sitt eget förvållande, samt utan att i förklaringsväg ens varda hörd, blifva skiljd från sin befattning och beröfvad större delen af sina inkomster, och sådant tilläfventyrs efter att hafva egnat sin bästa tid åt Bankens tjenst, samt derigenom gått miste om all utsigt till nödig bergning i annan väg, samt att Barico-Verket, i afseende å dess egen säkerhet och fördel, icke skulle vinna något på , att administreras af personer, de der icke voro säkra för att möjligen, när som helst, kunna, ulan omväg, afskedas med bibehållande af blott halfva lönen, oell således med mindre, än hälften af de tjensten åtföljande inkomster.
Den Banco-Fullmäglige uti § 64 af nu gällande Banco-Reglemente lemnade rättighet alt före uppnådde lefnads- och tjensteår kunna förflytta en Bankens vaktbetjente på Pensions-Stat, då han befinnes utaf sjuklighet eller eljest oförmögen att vidare gagna Verket, har Utskottet ansett böra Banco-Utskottets Betänkande, N.o l/j.3.
J bibehållas, i följd hvaraf densamma uti senare momentet af den §, som innefattar dylikt medgifvande, i afseende på tjenstemännen, är upptagen.
Stockholm den a5 Januari 1841.
Af Herr Baron Stjernstedt: ”Banco-Fullmägtige hafva, i stället för63§. af närvarande Reglemente, föreslagit följande stadgande: ”Den Banco-Fullmägtige förut medgifna rättighet, att, i händelse af ohjelpligt sjukdoms* tillstånd eller afgjord oförmögenhet att vidare gagna Verket, kunna förflytta en Tjensteman på Pensions-stat, oagtadt han sig ej om afsked anmält, må fortfarande intill nästa Riksdag begagnas, och kommer, för den sålunda på Pensions-stat öfver flyttade, pensionen att beräknas på så sätt, att för hvarje ålders-år utöfver 25 år, eller för hvarje tjensteår, hvilket som för pensionstagaren är fördelagtigast, beräknas r//jordel af lönen; dock sålunda, att den icke får understiga halfva eller öfverstiga hela lönen.’’’ BancoUtskottet har likväl ansett för underlydande tjenstemän vådligt, att någon utan egen begäran skulle sålunda kunna flyttas på Pensions-stat, utan att derjemte erhålla hela lönen i pension samt tillstyrkt bibehållande af den närvarande föreskriften.
För min del, biträdande Banco-Fullmägtiges mening, nödgas jag reservera mig mot en så vidsträckt pensions-rält, som den Utskottet här föreslagit, tillstyrkande heldre, att hela detta stadgande — hvilket, att döma af ordalydelsen ”intill nästa Riksdag’’’, tyckes hafva tillkommit i följd af tillfälliga förhållanden — måtte utur Reglementet utgå.
Jag känner ej något annat Embets-verk, der en genom sjukdoms-tillstånd och afgjord oförmögenhet från tjensleutöfning hindrad person eger att för ett sådant fall påräkna en dylik pensions-rätt, men deremot lärer det vara håde brukligt samt t. o. m. för något Verk stadgadt, att han vid sådant förhållande måste åtnöja sig med halfva lönen och afträda den andra hälften till sin vicarie, hvilket, vid tillfälle af att ohjelpligt sjukdoms-tillstånd eller afgjord oförmögenhet att vidare gagna, synes mig i de flesta fall innebära detsamma, som att erhålla afsked med bibehållande af halfva lönen; och, enligt Fullmägtiges förslag, skulle detta belopp blifva det minsta en sålunda afskedad tjensteman er höl le.
Jag kan ej eller finna, att den ifrågavarande rättigheten — sorn dessutom kunde ännu närmare bestämmas —• är af sådan obegränsad art, att den , utan största svårighet och uppenbar orättvisa, skulle kunna af Fullmägtige begagnas för utöfvande af godtycke Banco-Vt skottets Betänkandej N.-o 1%3. ©eli mannamon, då deremot den ovilkorliga rätten till hela lönen i pension, endast man ej sjelf anhåller om afsked, torde vida lättare kunna missbrukas.
Vill man nödvändigt se vådor och frukta missbruk vid utöfningen af hvarje åt den befallande lemnad rättighet, torde man ej eller böra förbise de missbruk, som kunna uppkomma genom underlydandes allt för stora egenmägtighet, och jag anser mig ej med exempel behöfva visa, burn denna egenmäglighet här skulle kunna yttra sig.
Jag kan likväl ej underlåta att fästa uppmärksamheten på en disharmonie emellan nu ifrågavarande §. och de båda näst föregående.
Det synes af dessa §§., alt
Utskottet tagit hos tjenstemännen i beräkning en samvetsgrannhet, som skulle föranleda den , hvilken kände sig oförmögen att behörigen sköta sin tjenst, alt derifrån afgå, ©agtadt han icke erhöll hela lönen i pension.
Jag gillar — utan att derföre gilla den föreslagna nedsättningen i pensionsbeloppet för första graden •— denna Utskottets förutsättning,; men då måste jag äfven af detta skäl •ogilla, att
Utskottet i den följande §:n införer ett stadgande, som nödvändigt skall motverka denna påräknade granlagenhet, elier hafva till följd, att den samvetsgranna tjenstemännen, som heldre åtnöjer sig med en mindre inkomst, än han bibehåller en tjenst, den han anser sig icke kunna vederbörligen sköta, eller som icke vill blottställa sig för det i bans tanke förödmjukande, att utan egen begäran erhålla afsked, att denne aktningsvärde, redan ålderstigne, tjensteman skulle åtminstone jemförelsevis blifva sämre lottad, än den, sorn, likgiltig för dessa bevekelsegrunder, kanske i allt hvad på honom beror, söker framkalla den stund,, då hans förmän, med bibehållande af hans löneförmoner, befriar honom från en tjenstebefattning, som han dittills möjligtvis lika ofta af sjelfsvål och ovilja, sorn af sjukdomsförfall, vårdslösat eller undandragit sig.
För öfrigt får jag äfven anmäla min reservation mot den inskränktare pensionsrätt, som Utskottet tillstyrkt för i:sta gradens Tjenstemän; — en inskränkning, som synes mig mindre väl öfverensstämma med den här ofvan anmärkta frikostigheten , — samt biträder jag i detta afseende hvad Herr Stuart i sin reservation anfört.” Af Herr Stuart: *Sedan 1823 år Riksdag hafva Statens civile embetsoch tjenstemän varit i obestridd åtnjutande af rättigheteten att, i händelse deras sjuklighet och försvagade helso-tillstånd kunde behörigen styrkas, vid en ålder af 65 år, erhålla afsked med lönens bibehållande såsom pension.
Ändamålsenligheten och fördelagtigheten , i ej mindre allmänt än enskildt hänseende af berörde, hela den civila tjenstemanna-personalen tillerkända, rättighet har också erfarenheten sedermera, på ett fullkomligt tillfreds-» ställande Banco-Utskottcts Betänkandej N.o tJf.3. 9 ställande sätt, vitsordad.
Men hvarken denna erfarenhet, eller det lika allmant kända och öfverklagade förhållandet inom några Embets-verk , der omförmälde pensionsrätt af serskilda anledningar icke blifvit begagnad, har kunnat öfvertyga Banco-Utskottets pluralitet om nödvändigheten för ärendenas behöriga gång inom Banken, att ifrågavarande förmon äfven framgent varder bibehållen för detta Verks samtlige tjenstemän.
Jag har derföre ansett mig nödsakad att, jemväl vid delta tillfälle, anmäla min reservation emot det i afseende på Banco-Commissariernes pensionsrätt nu framställda förslag, som, derest det af Rikets Ständer godkännes, sannolikt kommer att i väsendtlig mon motverka den ordning, reda och säkerhet vid Bankens förvaltning, hvars åstadkommande utgjort ett bland de hufvudsakligaste ändamålen med Verkets nya organisation ; och det såsom skäl till Utskottets förslag uppgifna förhållande med den så kallade cassavården ådagalägger just vådan för Banken att, genom nedsättningen i bernälde Embetsmäns pensionsrätt, förmå dem att, oansedt deras försvagade sinnesförmögenheter, fortfara med utöfningen af sina tjenstebefattningar.
Enär nu de en äldre Banco-Commissarie-tjenst åtföljande inkomster, med inberäkning af Contoirseller Afdelnings-Chefs-arfvodet, samt ersättningen för sedelskrifning, m. m., öfverstiga a,5oo R:dr, torde det ingalunda böra förefalla oväntadt, om innehafvaren af en sådan tjenst, efter att, under en längre tid, hafva vant sig vid det lefnadssätt berörde inkomster medgifva, uppskjuter ett afskedstagande.
, hvarigenom, utan förändring i lefnadskostnaderne, hans årliga tillgångar skulle komma att minskas med nära en tredjedel.
Det är visserligen sant, att Banco-Styrelsen eger att, i händelse af en tjenstesnans ”ohjelpliga sjukdoms-tillslånd", förflytta honom på Pensions-stat; men i sådant fall, hvarvid han är berättigad bibehålla sin lön oafkortad, försvinner också hela den af Utskottet med pensions-nedsättningen afsedda besparing, utgörande, vid pensionerandet af en Commissarie med högre lön, 200 R:dr , och för en innehafvare af lägre commissarie-lön, 166 R:dr 3a sk.
Enahanda resultat uppkommer dessutom, i den händelse att en ålderstigen Banco-Commissarie, i stället för att begära afsked, söker tjenstledighet, på grund af styrkt sjuklighet, då han likaledes under permissionstiden får åtnjuta hela sin lön.
Jag befarar således, att den nu föreslagna förändringen i hitintills gällande pensionsgrunder icke kommer att bereda Banken någon synnerlig vinst eller besparing, utan endast att antingen tvinga Banco-Styrelsen till den obehagliga nödvändigheten att, utan derom gjorde ansökningar, afskeda Verkets måhända mest förtjenta och aktade embelsmän , eller ock föranleda till en Bih. till R.
Fröt. 1840 oth 1841- 6 Sami. 1 Afd. 10, Banco-Utshottets mängd med Verkets säkerhet och göromålens skyndsamma gång sällan förenliga s. k. vieariater.
Under åberopande af här ofvan utvecklade åsigt, får jag jemväl reservera mig mot det af Utskottet, vid bestämmandet af pensionsrätten för tjensteman af 60 års ålder och derunder, föreslagna undantagsstadgande för de personer, som tillhöra irsta tjenstegraden inom Banco-verket.