Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet närmare redogör för motionens innehåll i dessa hänseenden; — men jemte nu antydda omständigheter har Herr Gahn vidare fästat uppmärksamheten derpå, att, utan Jernkontorets medverkan, Staten, som icke här, såsom i åtskilliga andra länder, eger några större jernverk, svårligen utan högst betydliga uppoffringar skulle kunna bereda utvägar för den icke minst vigtiga delen af ifrågavarande undervisning, hvilken uti sjelfva verkstaden borde meddelas, eller de så kallade praktiska öfningarne, och att man derföre nu icke borde försumma det tillfälle, som yppade sig genom Bruks-societetens ganska frikostiga erbjudande, hvilket möjligen i en framtid icke torde förnyas, enär stångjernstillverkningen, som hittills förnämligast legat i Jernkontorsdelegarnes händer, sannolikt, till följd af den fullkomliga frihet jernhandteringen numera erhållit, skulle komma att fördelas på lika många utom denna inrättning stående bruksegare, och Jernkontoret följaktligen icke i samma grad som nu komme att representera Svenska jernhandteringen; — och har motionären derjemte erinrat om nödvändigheten och behofvet för Sverige af en god undervisningsanstalt för bergshandteringen, hvilket behof syntes icke behöfva närmare utvecklas, då detsamma redan vid betraktandet af jernhandteringens vigt för landets förkofran och dess, till följd af naturförhållanden, uppkomna fördelning uti en mängd smärre verkstäder, borde för en hvar ligga i öppen dag.
Likaså ögonskenligt syntes det vara, att man icke numera, efter de förändrade förhållanden, som inträdt, kunde billigtvis fordra att Jernkontoret, en helt och hållet enskild inrättning af stångjern verksegare skulle bekosta nästan allt hvad i denna väg erfordrades, hvilket verkligen för närvarande vore fallet, enär denna inrättning, utom förutnämnda anslag till Fahlu bergsskola, äfven bekostade en lägre elementar-bergsskola i Philipstad, och aflönade alla de personer, sorn under benämning direktörer, stipendiater, elever och smidesverkmästare på Jernkontorets stat, betjena hela den Svenska jernhandteringen, såväl den del, som tillhör Jernkontoret, som äfven den ojemförligt större delen deraf, hvilken icke är delaktig i Kontoret, nemligen hela tackjernstillverkningen, under det Statsverket för sådan undervisnings befrämjande endast lemnar ett årligt anslag af 7,500 R:dr.
Då nu Bruks-societeten ville fortfarande åtaga sig att ombesörja och bekosta hela den praktiska undervisningen, hvilket bäst öfverensstämde med de tillgångar, hvaröfver den hade att förfoga, och hvilken del likväl torde komma att erfordra lika stora kostnader, som de, hvilka af Statsverket för den theoretiska delen af undervisningen borde bestridas, så syntes det ingalunda vara för tidigt eller för mycket begärdt, att Staten, sorn i öfrigt på sednare tider med frikostig hand inrättat läroverk för jordbruk och slöjder hvar helst de varit behöfliga, nu äfven borde till någon större del än hittills bidraga till undervisningen i bergshandtering, hvilken handtering, om den ock ej längre såsom fordom kunde anses såsom landets första modernäring, dock alltid skulle bland dessa intaga en så betydande plats, att dess mer eller mindre goda ställning komme att högst betydligt inverka på hela samhällets välbefinnande.
4 Sami. 1 Afd. 3 Band. 15 Häft. 2 10 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 197.
Under behandlingen af detta ärende har Utskottet tagit kännedom af såväl de i den Kongl.
Propositionen åberopade handlingar som de yttranden i ämnet, hvilka blifvit inom Borgare-Ståndet afgifna samt genom protokolls-utdrag
Utskottet tillställda; och då den här ofvan meddelade framställningen innefattar alla de skäl, som blifvit anförda för den ifrågaställda flyttningen af Fahlu bergsskola, har
Utskottet ansett sig nu äfven böra redogöra för hvad i motsatt syftning hufvudsakligen förekommit.
Af omförmälda handlingar inhemtas nemligen, att vid denna frågas föredragning hos Kongl. Kommerse-kollegium, Kollegii President varit från pluralitetens, uti det underdåniga utlåtandet framställda, åsigt skiljaktig och i sådant hänseende yttrat att, i betraktande af hvad upplyst blifvit angående det förfallna skick, hvari bergsskolans byggnader i Fahlun sig befinna, samt det otillräckliga utrymme de lemna, äfvensom å svårigheten att i grannskapet af Fahlun bereda tillfälle för elevernes praktiska undervisning i masugnsskötsel samt jernförädling, Herr Presidenten väl förordade bergsskolans flyttning från nämnde stad, och ej heller ville bestrida att den föreslagna föreningen af skolan med Teknologiska institutet skulle medföra nytta både för lärare och lärjungar, såsom beredande godt tillfälle till inhemtande af utvidgade theoretiska kunskaper i de vetenskapsgrenar, med hvilka dcu bildade bergsmannen bör göra sig förtrogen.
Men enligt Herr Presidentens åsigt hade ändamålet med bergsskolans inrättning varit och borde fortfarande vara, ej att utgöra en blott och bart theoretisk bildningsanstalt, utan en skola, der vetenskapen och praktiken i möjligaste måtto skulle gå hand i hand med hvarandra, Fördelen häraf vitsordades bäst af det yttrande skolans insigtsfull föreståndare i ämnet afgifvit till Fullmägtige i Jernkontoret, enligt hvilket det vore hans allvarligaste öfvertygelse, vunnen både såsom elev och lärare vid bergsskolan, att endast i förening med en väl ordnad praktisk undervisning den theoretiska undervisningen i jernets metallurgi kunde blifva tillfredsställande och fruktbringande.
Att skolans ändamål sålunda uppfattats af flertalet utaf de elever, som sedan dess inrättning år 1822 besökt densamma, ådagalades jemväl deraf, att då sådane personer, som undergått utgångsexamen vid Universiteterna, endast utgjort 68, oaktadt med ordinarie elevplatserna 3:ne stipendier varit förenade och genomgående af en lärokurs vid bergsskolan utgjort vilkor för så beskaffade personers anställande i Jernkontorets tjenst, hade deremot antalet elever med ringai’e grad af theoretisk underbyggnad, . till aldra största delen bruksbokhållare eller söner af bruksegare, uppgått till icke mindre än 184.
— Om således kufvudändamålet med skolan måste anses vara det nu angifna, uppstode till besvarande den frågan, huruvida berörde ändamål kunde ernås i händelse af skolans förflyttning till hufvudstaden ?
För sin del ansåge Herr Presidenten detta icke vara förhållandet — lika litet som en theoretisk-praktisk läroanstalts för jordbruket inrättande härstädes skulle komma att motsvara sin bestämmelse.
Visserligen hade Bruks-societeten erbjudit sig att bekosta anskaffande af lokal och undervisning vid något jernförädlingsverk under vissa månader af året, men under öfriga delen deraf skulle undervisningen uteslutande afse bibringande af theoretiska kunskaper, eller sådana som kunde inhemtas och läras vid hvarje högre undervisningsverk.
Under denna, den större delen af året, komme eleverne alltså att sakna ej blott allt tillfälle till direkta praktiska öfningar, utan äfven inflytelsen af det bergsmannalif, hvarunder den deri deltagande nära nog omedvetet föres till mången för honom nyttig iakttagelse, på samma gång som håg och lust för den verksamhetsbana, han valt, hos honom väckes och underhålles.
Af dessa skäl hade Herr Stats-Utskottets Utlåtande N:o 197. 11 Presidenten icke kunnat tillstyrka nådigt bifall till Bruks-societetens underdåniga framställning, utan ville för sin del i underdånighet föreslå, att då skolan ansåges böra upphöra i Fahlun, den måtte förflyttas till någon stad i en bergslagsort, t. ex. Philipstad eller Nora, för hvilken flyttning
Statsverkets kostnader sannolikt icke skulle öfverstiga hvad som uppgifvits erfordras i följd af skolans föreslagna förening med Teknologiska institutet.
Under diskussionen i Borgare-Ståndet har åter hufvudsakligen blifvit erinradt, att de förhållanden, hvilka år 1847 af Bruks-socicteten åberopades såsom skäl för bergsskolans bibehållande i Fahlun, hittills ieke synts hafva undergått så väsendtlig förändring, att deraf kunde hemtas stöd för den ifrågaställda flyttningen.
Det borde nemligen icke förbises, att skolans syfte vore helt och hållet praktiskt, såsom afseende att i sista hand bibringa sina lärjungar all den praktiska erfarenhet uti en eller annan riktning, som vid deras inträde på bergshandteringens olikartade vägar kunde blifva både dem och det allmänna till nytta, och att de således före inträdet i skolan borde hafva inhemtat det mesta af de förberedande kunskaper, som erfordrades för att kunna uppfatta och tillgodogöra sig de tillämpningar, som der framställas.
Det vore svårt att inse, hvar en sådan praktisk bildning uti bergshandteringcn lättare kunde inhemtas, än uti en bergsstad, sådan som Fahlun, i hvars närmaste omgifning så många rikliga tillfällen erbjöde sig för lärjungarne att uppmärksamma • de mest olika delar af bergsmannayrket, der landets äldsta koppargrufva funnes, der man hade att tillgå de mest fulländade och ändamålsenliga uppfordringsverk för vatten och malm, sådana som få andra länder framvisa dem och som stundligen erinrade om tillämpningen af bergsmekanikens läror, — der koppar, bly och silfver utbringas ur sina malmer och flera andra till bergsbruket hörande näringar bedrifvas; — hvarförutom i stadens grannskap jernets förekommande och tillgodogörande kunde studeras vid do många der befintliga betydliga jernmalmsfälten eller vid de verkstäder af ett eller annat slag, som på dessa fälts rika malmtillgångar finnas grundade.
Dessa rika tillfällen till bildning uti bergshandteringen syntes vara för stora och vigtiga att bortkastas, enär månget framstående anlag skulle utvecklas, mången nyttig och hedrande verksamhet framkallas och för framtiden egnas åt fäderneslandets tjenst, just genom de många tillfällen, som der i så rikt mått och i så olikartade rigtningar, så att säga, på en punkt erbjöde sig åt ynglingarnes uppmärksamhet och forsknings begär.
— Om emellertid skolan mod sin nuvarande ringa lärarepersonal icke ansåges kunna uppfylla alla fordringar af en sådan bildnings-anstalt, så borde detta ej tillskrifvas skolans nuvarande läge, icke heller föranleda ett fullkomligt åsidosättande af de naturliga fördelar, som detta läge erbjöde för en ändamålsenlig utveckling af lärjungames bildning.
— Denna olägenhet syntes nemligen kunna afhjelpas, derigenom att tillgångar anskaffades för skolans utvidgning såväl medelst en ökad lärarepersonal, som erforderliga byggnader, för hvilkas uppförande tjenliga platser funnes på de förut inköpta tomterna.
Då man vidare såsom ett väsendtligt skäl för skolans förening med Teknologiska institutet anfört svårigheten för blifvande elever att förvärfva sig nödiga förkunskaper, så borde härvid erinras, att denna olägenhet lika väl kunde afhjelpas derigenom att cleverne ålades att före inträdet i bergsskolan genomgå ett års förberedande kurs vid Institutet, hvilket syntes desto mera lämpligt, som den nu föreslagna anordningen just afsåge att första årets undervisning vid Institutet skulle kunna begagnas äfven af blifvande bergselever; — men att deremot, såsom af flyttningen blefve en gifven följd, för den förberedande undervisningens fullkomnande uppoffra alla de fördelar för den egentliga tillämpnings - 12 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 197. skolan, hvilka dess belägenhet i en bergsstad medförde, syntes helt och hållet ändamålsvidrigt.
Likaledes borde uppmärksamheten fästas derpå, att ehuru, enligt hvad Bruks-societetens Fullmägtige anfört, stora svårigheter mött för ett lämpligt ordnande af bergselevernes praktiska utbildning, på sätt hittills egt rum medelst besök vid enskilda tillhöriga bruksegendomar, så hade Bruks-societeten — på samma gång som den erbjudit sig att för framtiden helt och hållet ombesörja dessa praktiska öfningar likväl förklarat att Societeten öfvergifvit den plan, hvilken i sådant hänseende blifvit framställd och som vore den enda, hvarigenom omförmälda svårigheter kunde med säkerhet undanrödjas, nemligen anskaffandet af en särskild bruksegendom, der eleverne alltid kunde påräkna tillfälle för verkställandet afrön och försök i bergshandteringens olika grenar.
På hvad sätt Bruks-societeten nu ämnade att ombesörja de praktiska öfningarne, vore således för närvarande okändt; men visshet härom syntes likväl böra erhållas, innan man på omförmälda erbjudande grundade ett beslut, som i andra hänseenden vore förenadt med så många olägenheter.
Att bergsskolans flyttning från Fahlun till Stockholm och förening med Teknologiska institutet skulle i vissa hänseenden medföra väsendtliga fördelar såväl för undervisningen som för det allmänna, anser Utskottet, efter öfvervägande af allt hvad i frågan förekommit, svårligen kunna bestridas.
Sålunda skulle otvifvelaktigt, i följd af de större lärarekrafter Teknologiska institutet i theoretiskt afseende erbjuder, undervisningen i de allmänna vetenskapliga ämnen, hvilka ingå i bergsmannabildningen, kunna erhålla större grundlighet och omfattning, än vid bergsskolan med dess fåtaliga lärarepersonal hittills kunnat ega rum, och de nu öfverklagade svårigheterna för blifvande bcrgselever, att förvärfva sig de för inträde vid bergsskolan nödiga förberedande kunskaper, skulle härigenom helt och hållet undanrödjas.
Det synes äfven antagligt att, såsom anfördt blifvit, bergsskolans lärare genom den lifligare beröring med andra vetenskapsmän och de rikare hjelpmedel i vetenskapligt hänseende, som i hufvudstaden äro att tillgå, finge bättre tillfälle att utbilda sina egna studier och jemväl kunde i vidsträcktare mån än hittills blifva till gagn för auktoriteter, likasom för enskilde; — och skulle slutligen bergsskolans flyttning, i följd af Bruks-societetens i sådant hänseende gjorda anbud, för Statsverket medföra den lmfvudsakliga fördel, att kostnaderna för bergselevernes praktiska utbildning komme för ali framtid att af bemälda Societet bestridas.
Å andra sidan har emellertid Utskottet ej kunnat förbise vigten af de anmärkningar, som, enligt hvad ofvan är anfördt, blifvit framställda emot det ifrågavarande förslaget, och hvilka synas ådagalägga, att skolans flyttning och förening med Teknologiska institutet äfven skulle föranleda åtskilliga tänkvärda olägenheter.
Huruvida åter fördelarne af denna åtgärd möjligen i allt fall borde anses öfvervägande, är således den fråga, som nu borde undersökas, men hvarpå Utskottet erkänner sig icke kunna, efter den utredning saken hittills erhållit, afgifva ett tillfredsställande svar. Stats-Utskottets Utlåtande N:o 197. 13 Den erinran, som härvid förekommit, beträffande dessa läroverks olika art och beskaffenhet, att nemligen bergsskolans uppgift och ändamål egentligen är praktiskt, men Teknologiska institutet deremot utgör en hufvudsakligen theoretisk undervisningsanstalt, synes i främsta rummet förtjena afseende.
Det är nemligen tydligt att en förening af tvänne i så väsendtlig måtto skiljaktiga läroanstalter måste vara åtföljd af ej ringa svårigheter, och om äfven en sådan förening kan på ett ändamålsenligt sätt åstadkommas, hvilket Utskottet ingalunda vill bestrida, hafva likväl i detta fall så många farhågor blifvit uttalade om de olägenheter, som deraf skulle härflyta, att det knappast synes rådligt att Rikets Ständer i ämnet besluta innan en fullständig plan för det nya läroverkets organisation blifvit uppgjord, hvarigenom säkerligen lättast skulle utrönas, i hvad mån de gjorda anmärkningarne böra anses befogade.
Bland dessa anmärkningar äro i öfrigt åtskilliga af den beskaffenhet, att en närmare undersökning i de angifna omständigheterna torde vara nödig för att kunna tillförlitligt bedöma den ifrågaställa åtgärdens lämplighet.
Då sålunda ett hufvudsakligt skäl för bergsskolans flyttning liemtats från svårigheten att i Fahlun åstadkomma en grundlig undervisning i de ämnen, som äro förberedande för skolans lärokurser, vill det synas Utskottet, som skulle man härvid hafva fästat allt för mycken vigt vid en omständighet, som egentligen ligger utom ändamålet för sjelfva bergsskolan; och Utskottet har, för sin del, icke kunnat inse något hinder för det förslag, som till afhjelpande af denna olägenhet blifvit inom Borgare-Ståndet framstäldt, nemligen att, för dem som icke vid Universitetet undergått bergsexamen, en förberedande kurs vid Teknologiska institutet kunde föreskrifvas såsom vilkor för inträde i bergsskolan, hvilket utan tvifvel skulle lända denna till synnerlig fördel, då lärarno derigenom, frikallade från den elementära undervisning i thcoretiska ämnen, som icke tillhör deras befattningar, men do icke desto mindro i följd af ofvan anmärkta förhållande, måst åtaga sig, blefve oförhindrade att egna sig åt sina liufvudämnen, och läroverket sålunda koinme att bättre uppfylla sin bestämmelse, hvilken Utskottet icke kan antaga vara någon annan, än att utgöra en tillämpnings skola för bergshandteringen.
Till stöd för denna uppfattning af bergsskolans ändamål, såsom varande hufvudsakligen praktiskt, har Utskottet ansett sig böra meddela hvad skolans föreståndare, uti sitt till Bruks-societetens Fullmägtige i ämnet afgifna utlåtande, härom anfört.
Efter att hafva utvecklat de skäl, som, enligt hans åsigt, talade för skolans flyttning till Stockholm, — hvilka återfinnas uti här ofvan intagna utlåtande af Bruks-societetens Fullmägtige — yttrar sig nemligen bemälde föreståndare sålunda: ”Antingen bergsskolan förblifver i Fahlun eller förflyttas till Stockholm, synes den mig aldrig kunna nöjaktigt uppfylla sin bestämmelse med mindre än att tillträde beredes för densamma till ett passande och välbeläget jernbruk, der eleverne, såväl under bergsskolekursen som efter densamma kunna få uppehålla sig för att praktiskt studera grufbrytning, masmästeri, stångjernssmide, ståltillverkning, bergsmekanik, skogshushållning, bruksbokhålleri och bruksekonomi, och hvarest allt skötes på bästa möjliga sätt, så att bruket vore att betrakta såsom ett framåtskridande normalbruk.
Som jag redan uti en skrifvelse till Herrar Fullmägtige af den 14 April 1856 närmåre utvecklat allt detta, anhåller jag vördsam mast att här hl åberopa denna skrifvelse.
Det är mig icke obekant att personer finnas, hvilka drifva den sats, att praktisk un dervisning i jernhandteringen icke är vid bergsskolan behöflig, och jag anhåller derföre att hvad jag nu tagit mig friheten yttra måtte få anses såsom en protest, grundad på det re - 14 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 197. naste intresse för Svenska jernhandteringens förkofran samt på den allvarligaste öfvertygelse, vunnen både såsom elev och lärare vid bergsskolan, att endast i förening med en väl ordnad praktisk undervisning den theoretiska undervisningen i jernets metallurgi kan blifva tillfredsställande och fruktbringande.
Saken synes mig dessutom i sig sjelf vara så enkel och lätt att fatta, att något vidare ordande derom icke torde vara behöfligt; och jag vågar till och med uttala den öfvertygelsen, att
Bruks-societeten näppeligen skulle kunna vidtaga någon åtgärd, af hvilken så säkra och rika frukter för handteringens förkofran vore att emotse, som genom att anskaifa ett lämpligt jernbruk för Societetens räkning.
Ville derföre Bruks-societeten, i händelse bergsskolan skulle komma att förflyttas till Stockholm, i stället för de bidrag som nu lemnäs till densamma, genom köp eller arrende på längre tid af ett passande jernbruk, bereda bergsskolan tillfälle till jernhandteringens och dermed sammanhängande ämnens praktiska studerande, så tror jag, att icke allenast med samma, utan säkerligen äfven med mindre kostnader för Bruks-societeten än de nuvarande, bergsmannastudiet i vårt land skulle komma att bedrifvas på ett mycket mera fruktbringande och ändamålsenligt sätt än det nu är möjligt.”
Häraf framgår tydligen att bergsskolans föreståndare ansett elevernes praktiska öfuingar eller den del af undervisningen, sorn icke kan bibringas i sjelfva skolan, vara företrädesvis angelägen och magtpåliggande för deras utbildning; och då do skäl, bemälde föreståndare i öfrigt anfört för skolans flyttning, i sig sjelfva synas vara af jemförelsevis underordnad vigt och åtminstone icke utesluta möjligheten deraf att hufvudsakligen samma fördelar, som med flyttningen åsyftas, kunde vinnas genom en utvidgning af skolan i Fahlun, har Utskottet ej kunnat uppfatta föreståndarens yttrande annorlunda, än att han förordat bergsskolans förening med Teknologiska institutet förnämligast på grund af don öfvertygelse, att Brukssocieteten i sådant fall snarare skulle förmås att bereda skolans elever tillfälle att på ett fullt ändamålsenligt sätt inhemta den för dem erforderliga praktiska bildning.
Utskottet, som fullkomligt erkänner vigten af denna sednare omständighet, anser emellertid det skick, hvari frågan just i detta hänseende sig befinner, utgöra en ytterligare anledning till tvekan om hvad Utskottet bör i saken tillstyrka.
Då nemligen Bruks-societetens ofvan omförmälda för
Staten visserligen ganska förmånliga anbud att bestrida alla kostnaderna för bergsskole-elevernes praktiska bildning, varit åtföljd af det förklarande, att
Societeten funnit sig icke böra antaga det väckta förslaget om inköpande af en för berörda ändamål särskildt afsedd bruksegendom; men bergsskolans föreståndare, som ansett sagde ändamål endast genom en sådan åtgärd kunna på ett fullt tillfredsställande sätt uppnås, icke baft tillfälle att, sedan detta förklarande af Societeten afgafs, sig i ämnet yttra, saknar Utskottet följaktligen kännedom derom, huruvida bemälde föreståndare, oaktadt de sålunda förändrade förhållandena, fortfarande hyser den åsigt, att Bruks-societetens erbjudande, med ofvan angifna inskränkning, kan bereda så väsendtligt fördelar för undervisningen, att detsamma bör gälla såsom ett hufvudsakligt skäl för bergsskolans flyttning till Stockholm.
Utskottet anser således angeläget, att före frågans afgörande föreståndaren må blifva häröfver ånyo hörd; men som det likväl svårligen torde för honom, eller sedermera för Rikets Ständer, blifva möjligt att tillförlitligt bedöma fördelarne af det utaf Bruks-societeten gjorda anbud, innan något bestämdt och mera detaljeradt förslag af Societeten meddelats, angående sättet för de praktiska öfningarnes ordnande för framtiden, synes det äfven vara af vigt, att Bruks-societetens Fullmägtige anmodas att i detta hänseende inkomma med yttrande. Stats-Utskottets Utlåtande N:o 197. 15 Derjemte och då Utskottet, af hvad hittills i frågan förekommit icke funnit sig öfvertygadt, att hufvudstaden skulle i alla hänseenden vara den lämpliga ste orten för en bergsskola, och då det icke synes oantagligt att samma fördelar för undervisningen, som Bruks-societeten genom den föreslagna flyttningen velat bereda, skulle till väsendtlig del kunna vinnas derigenom att Rikets Ständer beviljade ökade anslag för utvidgning och förbättring af bergsskolan i Fahlun, vore det för en fullständig utredning af detta ärende, enligt Utskottets tanke, lämpligt, dels att Bruks-societeten anmodades afgifva förklaring, huruvida dess förut omnämnda anbud icke skulle vidhållas i händelse Rikets Ständer funne skäl, att föredraga sistnämnda utväg, dels ock att fullständig plan och kostnadsförslag upprättades för
Fahlu bergsskolas utvidgning och undervisningens ändamålsenliga ordnande derstädes, på det Rikets Ständer, innan de fatta sitt beslut i ämnet, måtte kunna jemföra fördelarne och kostnaderna af såväl det ena som det andra förslaget.
På grund af hvad sålunda blifvit anfördt, får Utskottet hemställa, att Rikets Ständer till svar å högstberörda Kongl. Proposition måtte i underdånighet tillkännagifva, att de funnit frågan om Fahlu bergsskolas flyttning till Stockholm och före ning med Teknologiska institutet uti ofvan omförmälda hänseenden erfordra ytterligare utredning, innan Rikets Ständer kunna derom besluta, samt i följd deraf underdånigst anhålla, att Kongl. Maj:t täcktes, efter det sådan utredning blifvit verkställd, till Rikets näst sammanträdande Ständer aflåta den nådiga framställning i ämnet, hvartill Kongl. Maj:t kan finna omständigheterna föranleda.
STOCKHOLM, tryckt hos Isaac Marcus, 1860. Stats-Utskottets Memorial N:o 198. 1 A.sk. till Exp.-Utsk. den 5 Okt. 1860, kl. 1 e. m.
Memorial, i anledning al återremisser å Sta t s-Uisko t fels Memorial N:o 195, med förslag till voterings-propositioner för afgörande af åtskilliga till 8:de och 9:de Hufvud-titlarne hörande anslagsfrågor. (U. A.)