Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Om b a r a m ä n n i s k a n litet m e r b r u k a d e s i n efter- t a n k e, s k u l l e e j så g r ä s l i g a m i s s t a g b e g å s i b a r n h y g i e n e n, s o m n u v e r k l i g e n är f a l l e t b l a n d flertalet.
Det hänger j u i allmänhet b a r a p å d e allra e n k l a s t e s u n d h e t s r e g l e r, af- s e d d a att u n d e r h j ä l p a n a t u r e n s e g e n fria utveckling.
M e n t r o r d u, att d e d ä r r e g - l e r n a e n s h o s d e m e s t v ä l b u r g n a o c h bil- d a d e f a m i l j e r alltid äro så s y n n e r l i g e n k l a r t uppfattade och tillämpade?
Nej då, förrän a l l m ä n h ä l s o v å r d s l ä r a b l i r ett o b l i g a t o r i s k t ä m n e i v å r a s k o l o r, ser j a g i n g e n r å d f ö r alla d e m i s s g r e p p, s o m d a g l i g d a g s b e g å s i fråga o m barnens fysiska vård.
Ja, b e g å s i renaste välmening, » utbrast den beskedlige E m i l i f i l a n t r o p i s k f ö r t r y t e l s e, » d ä r f ö r att m a n i n t e ser s k o g e n f ö r b a r a t r ä d!
D e t finns i n g e n t i n g v i k t i g a r e f ö r e n s t a t ä n att u n d e r v i s a d e k v i n n o r, h v i l k a i e g e n - s k a p af m ö d r a r äro k a l l a d e att g i f v a d e n h ö g s t a l e d n i n g e n åt v å r a i d é e r o c h v å r t lef nadssätt.
Kejsar Mutsu Hito af Japan.
v K s s K O m våra läsarinnor helt visst erinra sig, JC J SÄ b e s ö k t e s v å r h u f v u d s t a d i v i n t r a s af e n u n g n o r s k a, f r ö k e n Astrid Niess, h v i l k e n under långvarig vistelse i Japan grundligt studerat detta lands seder o c h folk, o c h hvilken för S t o c k h o l m s p u b l i k e n framlade s i n a e r f a r e n h e t e r från d e t fjärran l a n d e t i ett p a r s p i r i t u e l l a f ö r e d r a g.
F r ö k e n Nsess b e - finner s i g n u åter i J a p a n o c h h a r j u s t däri- från s ä n d t I d u n s l ä s a r i n n o r o f v a n s t å e n d e v a c k r a p o r t r ä t t af s i n e g e n u n g a, i n t a g a n d e p e r s o n, i f ö r d j a p a n e s i.
s k d r ä k t (k i m o n o), så- d a n f r ö k e n Nsess alltid b ä r d e n d ä r u t e o m somrarne.
» F ö r n ä r v a r a n d e » — så s k r i f v e r f r ö k e n Na ?ss till o s s — » v i s t a s j a g i K y o t o, d ä r j a g hållit e n s e r i e f ö r e d r a g v i d K y o t o s uni- versitet, d e t s. k.
D o s h i s h a - u n i v e r s i t e t e t.
D e s s a f ö r e d r a g h a hållits d e l s p å e n g e l s k a, dels p å j a p a n e s i s k a o c h b e h a n d l a d e d e skan- dinaviska länderna, deras geografiska egen- domligheter, literatur o c h historia.
Alla m i n a föredrag ha aftryckts i j a p a n s k a veten- skapliga tidskrifter.
J a g är d e n f ö r s t a ut- l ä n d s k a k v i n n a, s o m hållit f ö r e d r a g v i d K y o t o s u n i v e r s i t e t, t y h ä r v i s t a s y t t e r s t få u t l ä n d i n g a r i d e t t a i n n e r s t a, o b e k a n t a Ja- pan.
D o s h i s h a u n i v e r s i t e t e t är v ä l b e k a n t i A m e r i k a s o m J a p a n s första universitet; förr i t i d e n v o r o alla p r o f e s s o r e r n a a m e r i k a n a r e, m e n n u ä r o d e flesta e r s a t t a af j a p a n e s e r.
» I n å g o t af v å r a vi ha nöjet införa j a p a n s k t lif, s o m s ä n d t o s s från d e t närmaste n u m m e r skola e n i n t r e s s a n t s k i l d r i n g af vår unga korrespondent fjärran l a n d e t.
IDUN 1895 P å sommarnöje.
Bref Min lilla rara från Dalarö.
Det var först sedan junihettan riktigt p r e s s a t m u s t e n ur o s s, s o m v i b e s l ö t o att skaffa o s s ett s o m m a r n ö j e, h v i l k e t v i e g e n t - l i g e n ej alls h a d e r å d till.
M e n o m vi nu, m o t m i n a principer i öfrigt, skulle v å g a oss till att l e f v a ö f v e r v å r a t i l l g å n g a r, så h a d e j a g d å f ö r e s a t t m i g att f ö r d e t p r i s e t — a t t g å ifrån s i n a h e l a l i f v e t i g e n o m g e n o m f ö r - d a å s i k t e r o c h att h a u t s i k t att h e l a h ö - s t e n få k n o g a f ö r att r e p a r e r a l u c k a n — så skulle j a g d å i c k e h a m n a p å r a m a b o n d - l a n d e t eller i n å g o n v r å i s k ä r g å r d e n, d ä r v i d a g e n i ä n d a s k u l l e få s i t t a o c h t i t t a på hvarandra, tre m a n högt, t y vi ha en liten f ö r t j u s a n d e g o s s e.
N e j, j a g skulle s e H o h e n z o l l e r n o c h Drott, j a g skulle kring- s v ä f v a s af k e j s e r l i g a o c h k u n g l i g a fläktar, o c h j a g s k u l l e d e s s u t o m s e f o l k, m e d ett o r d ha » liffadt » vår semestermånad.
Jag s ä g e r » vår », t y m i n m a n o c h j a g ä r o ett.
S å l e d e s f o r m i n m a n u t till D a l a r ö — å h Dalarö, det vattnas i m u n på mig, bara j a g t ä n k e r p å d e t t j u s a n d e stället — f ö r att hyra rum.
Han k o m h e m ytterst belåten.
Ett rum två trappor upp m e d hela hafvet u t a n f ö r åt alla s i d o r o c h ett litet k ö k in- n a n f ö r m e d ett halffönster.
D e s s u t o m ett k o n t o r l ä n g s efter i n r e v ä g g e n, d ä r t a k e t s n e d d a d e, ett m y c k e t, m y c k e t långt k o n t o r m e d e n g l u g g, där m a n k u n d e se solen g å upp och ned.
D e t lät j u f ö r t j u s a n d e.
» V a r r u m m e t s t o r t V » » J a, g a n s k a r y m l i g t.
» » H u r m å n g a sängar fanns d ä r?
» » E n naturligt- vis. » » M e n vi m å s t e j u h a fyra, tre i r u m m e t o c h så t j ä n s t f l i c k a n s.
T y v i h a i c k e n å g o n j u n g f r u, b a r a e n flicka; v i t y c k a d e t är b i l l i g a r e.
» J a, d e t får d u n a t u r l i g t v i s taga med. » » M e n har du beräknat utrym- m e t m e d tre u t d r a g n a sängar. » » D r a — » M i n m a n h a r ett a l l d e l e s u t m ä r k t m i l d t h u m ö r, s å v i d a a l l t i n g är i l a g, m e n e l j e s är h a n litet retlig.
F ö l j a k t l i g e n » d r o g » j a g mig genast ut i köket m e d m i n a funde- ringar.
J a g s y d d e m i g g e n a s t tre l j u s a lif till m i n g a m l a svarta kjol, s o m j a g tvättade i a k v i l a j a b a r k o c h v ä n d e, o c h så k ö p t e j a g m i g ett s å d a n t d ä r s v a r t t r i k o t s k ä r p, s o m går upp under armarne, o c h p å m i n hatt satte j a g h ä n g a n d e hvita spetsar i kanten, o c h så v a r j a g f ä r d i g att e n v a c k e r m i d - dag bestiga Dalarö-ström vid Blasieholmen, å t f ö l j d af s o n, flickan, t r e s ä n g a r, e n s ä c k s ä n g k l ä d e r, e n lår m e d k ö k s s a k e r o c h m a t s a m t t v å koffertar m e d l i n n e o c h k l ä d e r.
M i n m a n s k u l l e k o m m a efter v i a S a l t s j ö - baden.
J a g t y c k e r d e t låter fint att s ä g a » v i a », därför gör j a g det.
Jag var glad, då vi k o m m o fram, sedan j a g v a r i t h ä n r y c k t ö f v e r v å r h ä r l i g a skär- g å r d ä n d a till S k u r u s u n d, d ä r m i n ä l s k a d e g o s s e r å k a d e att slå o m k u l l ett t i o l i t e r s k ä r l m e d fotogen, o c h sedan han väl fått o m - kull d e t, s å p e t a d e h a n u r k o r k e n; j a g vill i c k e t a l a o m, h u r h a n s å g ut, eller h u r f a r t y g e t l u k t a d e.
J a g h a d e fullt g ö r a h e l a å t e r s t o d e n af v ä g e n att h å l l a h o n o m p å a f s t å n d från alla h e r r a r m e d c i g a r r, m e n jag var glad, att min man ej skul- le komma förrän klockan nio, t y det v a r litet k r å n g e l m e d t r a p p a n o c h s a k e r n a.
T r a p p a n v i l l e i c k e l å t a t ö j a u t s i g o c h sa- k e r n a v o r o f ö r u t så h o p p r e s s a d e, s o m d e gärna k u n d e bli, m e n det g e n u t a n allt b r å k.
253 r e d d e s i g slutli- J a g p a c k a d e u p p s ä n g k l ä d e r n a m e d all ifver f ö r att h a litet fint o c h i o r d n i n g till m i n älskade A n t o n skulle k o m m a.
Koffer- t e n s l ä p a d e s in i k o n t o r e t o c h s t ä l l d e s un- der g l u g g e n.
S v å r i g h e t e n v a r, att l o c k e t ej g i c k u p p m e r ä n e n å t t o n d e l f ö r n å g r a i t a k e t u t s t i c k a n d e b j ä l k a r s skull, m e n d e t v a r i c k e v ä r d t att f ö r l o r a m o d e t f ö r så li- tet.
K l ä d e r n a h ä n g d e s u p p p å s p i k a r ut- efter v ä g g a r n a, h v a r i g e n o m p a s s s a g e n b l e f m y c k e t smal, m e n det gick nog.
P å köks- b o r d e t d u k a d e s e n e n k e l s u p é, o c h så an- s å g o v i d e t b ä s t att b ä d d a p å f ö r h a n d, t y g o s s e n v a r s ö m n i g af h a f s l u f t o c h f o t o g e n - lukt.
S ä n g a r n e l y f t a d e s i n; d e t t o g en k v a r t att p l a c e r a d e m, o c h att d r a g a u t o c h b ä d d a d e m h a d e svårigheter, s o m j a g icke nu vill beskrifva, m e n det l y c k a d e s, o c h sedan j a g l a g t p y s e n, s a t t e j a g] på m i g m i n s p e t s - h ä n g a n d e hatt o c h m i n h i m m e l s b l å krage o c h v a n d r a d e i d e n l j u f v a s t e l a n d t - o c h af- t o n s t ä m n i n g n e d till V a d s v i k e n att m ö t a min man.
Dessa promenader i solnedgången, huru återkalla d e icke i m i n n e t kärlekens ljufva vårdagar, då A n t o n ännu var smärt o c h b r u n l o c k i g.
M i n själ t o g s i g e n ut- flykt i minnets rymder, under det mina näsborrar i n s ö p o d e n friska hafsvindeu.
Alla svårigheter voro g l ö m d a, A n t o n stod i den sjunkande solens hägrande rosenslöja.
Å n g b å t e n gled sakta in e m o t stranden.
» O, A n t o n, m i n n s d u.
» » D e t är d å t u s a n att f r u n t i m m e r a l d r i g k a n h a t a n k a r n e m e d sig.
G l ö m d e d u i n t e d e n f ö r d ö m d a spjäl- korgen, s o m j a g har fått d e t n ö j e t att släpa m e d m i g.
» » T y s t, älskade A n t o n, j a g skall bära d e n ända hem.
D e n stod visst b a k o m dörren. » När vi gingo h e m, hade solen sjunkit, o c h d e t d r o g e n kall v i n d ö f v e r O d i n s v ä g e n.
» Nå, hvad tyckte du o m r u m m e n?
» » R u m m e t?
J o, s ö t a d u, d e t är u t m ä r k t b r a o c h så v a c k e r u t s i k t.
» » J o, j a g skulle tro det.
Ja, så m y c k e t h a r j a g d å sett, att h e r r a r f ö r s t å s i g b ä t t r e p å att h y r a l ä g e n h e t ä n f r u n t i m m e r.
» O c h m e d denna förnöjda anmärkning vandrade A n t o n u p p f ö r b a c k e n till v å r b o s t a d.
» Det var då ena eländiga trappor, det här, m a n får j u h i s s a s i g o p p m e d e t t snöre. » » S ö t a du, det såg d u väl förra g å n g e n.
» » M a n k a n väl inte se allting heller, h a ö g o n b a k o c h f r a m o c h åt alla s i d o r, n ä r m a n h a r t v å t i m m a r p å s i g att l ö p a k r i n g hela Dalarö. » » Å h j a, k ä r a d u, d e t b l i r så b r a, n ä r m a n v ä l k o m m e r o p p, så d e t k a n d u al- drig tro.
S e här, s t i g in, j a g h a r d u k a t kvällen i köket. » O c h så å t o v i u n d e r s t o r f ö r n ö j e l s e v å r enkla supé.
F ö r s t n u ö p p n a d e A n t o n d ö r r e n till säng- kammaren.
» H v a d vill det här s ä g a, » utbrast han, » h v a r t ä n k e r d u att j a g skall stå, m e d a n j a g k l ä r af m i g?
» » S n ä l l a A n t o n, d e t är j u e n r e m s a sängen. » invid » R e m s a m i g hit o c h r e m s a m i g dit.
Hvar s k a l l j a g stå, s ä g e r j a g?
Ser j a g u t k u n n a stå p å e n r e m s a?
» att Nej, det gjorde han då verkligen icke.
» S n ä l l e m i n lille g u b b e, f ö r s ö k ä n d å att k l ä m m a dig fram mellan b y r å n o c h k o m - moden.
D u h a r j u f ö r r e s t e n själf h y.
» » J a g u n d a n b e r m i g några pikar.
Hvem k a n då också t ä n k a sig sängarne utdragna.
Puh — j o, det gick. » O c h så k l ä d d e h a n af sig, t y s t o c h snällt, m e d a n j a g d r ö j d e i köket.
» E l v i r a, är d e t m e n i n g e n att j a g s k a l l l i g g a i ett ö r n g o t t?
Jag måtte väl inte vara någon dunkudde heller. » O, v e!
J a g h a d e t a g i t fel i s k u m r a s k e t i garderoben.
Mitt hjärta nästan stannade af f ö r s k r ä c k e l s e.
Nattskjortan, j a, h v a r låg den?
» S ö t a, m i n lilla g u b b e, v ä n t a b a r a e t t ö g o n b l i c k, j a g skall g e n a s t b y t a o m.
» O c h j a g t r ä n g d e m i g f r a m till g a r d e r o b s - d ö r r e n, s o m m e d a n l e d n i n g af g o s s e n s s ä n g b a r a k u n d e ö p p n a s till e n f j ä r d e d e l, o c h klämde mig igenom, trefvade m i g fram m e l l a n k j o l a r n e till k o f f e r t e n, s o m m e d an- l e d n i n g af b j ä l k a r n a i c k e k u n d e ö p p n a s m e r än e n åttondel, stack n e d armen, u t a n att a k t a p å att j ä r n b e s l a g e n r a s p a d e i m i t t skinn — o c h sökte.
» Till h ö g e r lakan — örngott — hand- d u k a r — till v ä n s t e r — j o här — k ä r e lille A n t o n, h ä r — » J a g h a d e f u n n i t ett par långa ärmar - » h ä r är d e n.
» Jag trefvade mig u t d e n till h o n o m.
tillbaka och kastade U n d e r d e t j a g s ö k t e att o r d n a l i t e t ef- ter m i g i kofferten, h ö r d e j a g h a n s röst på nytt.
J a g vill icke säga, hur h a n bör- j a d e, m e n h a n s l u t a d e m e d att f r å g a, o m j a g ville kläda u t h o n o m i m i n a eländiga, b r o d e r a d e t r a s o r, så s k u l l e h a n r i f v a e t c.
M e n n u h a d e j a g funnit d e n rätta, o c h n ä r j a g k a s t a d e u t d e n, så b r y d d e j a g m i g v e r k l i g e n i n t e o m, ifall d e n träffade h o n o m midt i planeten.
O c h så s o f v o v i g l a d a o c h l y c k l i g a första natt p å Dalarö.
Flickan sof också godt, fastän h o n må- ste l ä g g a h u f v u d e t i köksskåpet, m e n där f u n n o s i n g a råttor, b a r a s p i n d l a r o c h ett p a r s m å tvästjärtar, m e n sådant p å s t o d h o n att h o n i c k e f r å g a d e efter ett e n d a d u g g.
D e t v a r e n l i t e n s c e n p å m o r g o n e n, där- f ö r att lilla ä l s k a d e O t t o, n ä r h a n s k u l l e klädas stående i sängen, oupphörligt skrek: » J a g v i l l stå p å g o l f v e t, p å g o - o - o l f v e t, » m e n s o m d e t t a v a r o m ö j l i g t, så fick h a n s l u t l i g e n n ö j a s i g o c h allt g i c k b r a.
Ja, v i t r ä d d e u t det bästa h u m ö r o c h ningar, putsade och nast fatt p å ett par försvunno på hotellets d a n j a g l ä m n a d e s att ser a l l e n a.
i Dalarövärlden vid de gladaste förvänt- fina.
A n t o n fick g e - affärsvänner o c h de nedre veranda, me- g ö r a m i n a iakttagel- Jag satte m i g p å b ä n k e n v i d k y r k m u r e n o c h betraktade hafvet.
Så var j a g då v i d detta majestätiska, enkla, rena, högtidliga haf, s o m j a g s å m y c k e t d r ö m t o m.
Jut- h o l m e n låg framför m i g o c h b a d d a d e i solskenet o c h såg ut, s o m o m d e n krupit u p p ur Ottos leksaksask, där h a n har sina små hus och träd förvarade.
Dalarö-ström k i l a d e f r a m till b r y g g a n o c h u t s t ö t t e ett hest tjut, m e n ack, det tjusade ä n d å m i n a ö r o n, d e t t a l a d e o m lif o c h r ö r e l s e.
Bad- ortslif!
J a g s k u l l e h a v e l a t t a g a h e l a värl- den i famn.
A l l a d e s s a trefliga g u b b a r, s o m gingo förbi mig, och små söta barn och.
m e n m e d a n j a g satt m e d näsan m o t hafvet o c h d r ö m d e, hörde j a g plötsligt e n r ö s t, s o m s a d e: » V ä l k o m m e n till D a - larö. » F u l l af h j ä r t l i g a k ä n s l o r v ä n d e j a g Carl J o h a n s o n s Möblering och D e k o r e r i n g Sängar och Sängkläder, Möbeltyger, Mattor och Gardiner m. m., m. m.
Största urval af g^Zq, modeller uti olifca stilarter.
af v å n i n g a r verkställes s t i l r i k t i g t och vår elegant.
D r o t t n i n g g a t a n 4 5.
1 oqh 2 tr-
IDUN 254 p å hrrfvudet.
O, fasa!
hvilken gestalt j a g såg framför m i g!
Lång, svartnmskig, krok- bent, trasig!
Jag förstod hälsningens me- ning på ögonblicket och afskedade h o n o m med några öre, hvilka g e n a s t i d e n närbe- l ä g n a b o d e n f ö r v a n d l a d e s till e n ö l b u t e l j.
Det var m i n första b e k a n t s k a p.
velat vara kejsarskeppets ringaste trappso- p e r s k a, m e n k e j s a r e n s fru v i l l e j a g i n t e vara, för h o n har sju pojkar, o c h j a g tyc- k e r, att m a n har a l l d e l e s n o g m e d e n.
O c h s k e p p e t s ä n k t e o c h h ö j d e s i n a flaggor o c h h ä l s a d e p å m i g — clet var clet s t o l t a s t e ö g o n b l i c k i m i t t lif.
Min a n d r a v a r af h e l t a n n a t slag.
Det var en kvinna m e d en viss ädel manhaf- t i g h e t i h å l l n i n g e n, m e d r e n a, f ö r att i c k e säga nobla drag och m e d milda ögon.
S o m u n g flicka s ä g e s h o n till stor d e l m e d e g e n h a n d u p p f ö r t ett h u s åt s i g, n u h a r h o n k o m m i t s i g u p p, så att h o n f ö r s ö r j e r flere släktingar.
A l l t k a n h o n, alltid är h o n glad, oförtruten och oegennyttig, antingen hon står i sitt lilla k a f é eller g e r m a s s a g e eller g å r m e d p o s t e n, t y h o n är p o s t m ä - starens h ö g r a hand, o c h därför kallas h o n också » brefdufvan ».
H o n h ö r till d e s s a människor, som m a n måste betrakta m e d aktning.
Efter k o m m o två s m å svarta tingestar, som s n o d d e o c h k i l a d e s o m o r m a r, o c h där- efter k o m ett g r å t t v i d u n d e r, s o m j a g sak- n a r o r d att b e s k r i f v a, m e n j a g b e t o g s af e n v ö r d n a d så d j u p, att d e n h o t a d e att kväfva mig, och jag neg upprepade gånger p å kofferten, Ja, f ö l j a n d e d a g s k u l l e k e j s a r t å g e t p a s - sera.
Jag s y d d e m e d rördt hjärta en liten flagga i t y s k a f ä r g e r n a, j a g r i k t i g t t r ä n a d e m i g till att u p p f a t t a, h v a d j a g s k u l l e få s k å d a med alla s i n n e n.
O l y c k a n v i l l e att affärs- v ä n n e r n a h a d e en liten v ä l k o m s t f e s t för A n t o n, så att h a n k o m t ä m l i g e n s e n t h e m, och när h a n ändtligen k o m, skulle h a n läsa tidningen.
h v a d han prasslade länge.
H a n h a d e d r a g i t l a v o a r e n till s i g att ställa ljuset på, o c h j a g fasade för h v a d grannar - n e s k u l l e s ä g a, så s k ö t h a n m e d m ö b l e r n a fram o c h tillbaka.
K l o c k a n åtta skulle s k e p p e n k o m m a, och jag klädde m i g tyst i m i n vrå i det vack- raste j a g ägde.
D e t är i c k e v ä r d t att b e - skrif va d e t, m e n j a g h a d e l a g t d e t b r e d v i d m i g kvällen förut.
När j a g väl var klädd, skulle jag väcka Anton.
M e n clet v a r l ä t t a r e s a g d t än g j o r d t.
T i d e n led, m e n det var omöjligt, absolut omöjligt, och h v a d fann jag?
Under det han drog m e d lavoaren p å n a t t e n, h a d e h a n s k j u t i t sin e g e n s ä n g e n bit f r a m f ö r k ö k s d ö r r e n.
Där stod jag n u i all m i n s t å t s o m e n f å g e l i bur.
J a g v å g a d e ett f ö r s ö k att s k j u t a s ä n g e n till- b a k a, m e n e n g r y m t n i n g af o b e s t ä m d t in- n e h å l l f ö r l a m a d e all m i n kraft.
A n t o n har i c k e n å g o t g o d t k o p p a r s l a g a r s i n n e, d e n rar,a lilla g u b b e n.
Jag ä m n a d e gråta en vers, då j a g en lycklig ingifvelse.
k l ä m d e m i g g e n o m dörren m e d ståten allt, k n ä b ö j d e p å k o f f e r t e n o c h s t a c k v u d e t ut g e n o m g l u g g e n.
Det var i v e n s tid.
Därborta syntes en rök.
s i n n e b e t o g s af v ö r d n a d.
fick Jag och huf- gref- Mitt I m o r g o n s o l e n s ljus syntes snart d e n obe- skrifliga H o h e n z o l l e r n g l i d a f r a m p å v a t t - nets lugna spegel.
D e n är p ä r l f ä r g a d, f y r a våningar hög, och de två gula skorstenarne stå s o m t ä n d a l j u s p å d ä c k e t.
Hvilken h a f v e t s b o n i n g f ö r e n kejsare !.
Så stor, så u n d e r b a r, så m ä k t i g.
N u f ö r s t f ö r s t o d j a g, h u r h a r m l i g t d e t s t u n d o m k a n v a r a, att m ä n n i s k a n i c k e k a n s ä t t a e n a l n till sin e g e n l ä n g d eller e n s t v å t u m till sin a r m.
Men n ä r j a g t ä n k t e p å N a p o l e o n p å S:t Helena o c h Döbeln v i d Jutas, s o m också v o r o s m å m ä n, så t r ö s t a d e j a g m i g.
Det g å r j u an, när m a n k a n f ö r ö k a sin l ä n g d med e n k e j s a r k r o n a eller m e d ett b a n d o m pannan.
Jag stack h u f v u d e t ut o c h n i c k a d e, j a g stack a r m e n ut o c h viftade.
D e t v a r så ljuft att få b a d a s i g i n å d e n s s o l s k e n.
I d e t ö g o n b l i c k e t k ä n d e j a g, att j a g s k u l l e 1895 Utan piga.
W anledning af » Hemkärs » vänliga uppmaning 13), samt i h o p p att möjligen kunna gagna flere familjer skall här lenmas en redogörelse för ett hem Utan bihailg af piga.
1 förbigående sagdt, är detta en » mandat », s o m utföres af flere bildade familjer härstädes, hvadan det ej är nödvändigt att beskrifva något visst hem, vare sig mitt eller andras.
Låtoni oss tänka, ösa eii familj; bestående af tfe pefsDiiöt, Holfl alla hafVa liVai sitt beStätiiaä arbete — utom de husliga göromålen — att utföra.
Bostaden består af fem rum, hvilka naturligtvis alla dagligen begagnas samt ett kök, s o m på visst Och så g l e d a l l t s a m m a n s b o r t u r m i n sätt utgör clet sjätte, emedan det äfven under- kastas en regelbunden, omsorgsfull städning.
å s y n, o c h j a g s a k n a r kraft att f o r t s ä t t a.
Med en medelålderä hustru af känd, aktnings- A n t o n, Otto, Dalarö var försvunnet för m i g värd familj gjordes af tal, att hon m o t e n v i s a — j a g g l e d själf b o r t m e d H o h e n z o l l e r n, månadsafgift — af hehhe själf bestämd till 7 feft de s m å o r m a r n e o c h v i d u n d r e t — h a, hå, — skulle Uträtta vissa görötiiål, hvilka iiogä be- ja, j a, stämdes: ktöck&amp;n pä steget ö infinner ' h ö n sig hvarje Mörgöii, eldar ont vintern i det ruM, sOM Din t r o g n a Elvira-.
måste vara uppvänhdt före klockan 9, kökar kaffe åt sig själf öcH te ät familjen samt hämtar bröcL Då hon ' drUckit kaffe, borstar höii skodon, städat de egentliga arbetsrummen samt di skar kopparne; men längre äii till, kl. 8 kan höii ej stanna, ty hon har flere familjer att betjäiia tiled iiiorgoti- sysslor.
Den öfriga städningen järnte eldningen ' Nit u lider de långa, varma, soliga dagarne är i de öfriga r u m m e n utföres af familjens medlem- rätta tidpunkten inne att förse Siri.
hönsgård m e d mar; därmed undvikas också den fruktan öcli en ny generation af lifhgtt, kraftiga medborgarin- obehag, som uppstå,, då ovana händer handskas nor, så att mftn till jul o c h hela vintern om kan med riurinlebs jirydnädssakeri eii, stör Mängd hafVa riklig tillgång på ägg, hvilka då stå högst kidkvåxtef mar äfVen bäst af ägarinnornas egell i pris.
Vill NIAN htäfva sin hönsgård i Utmärkt kärleksfulla tillsyn.
skick, så att den betalar arbetet o c h omtanken, Klockan 9 är allt i ordning, och husfaderns så ligger just öett största vikten vid uppfödandet arbete tager då sin början; en lätt frukost inta- af kycklingar.
ges kl. 10 o c h kl. Va 11 äro de kvinnliga familje- För djuren gälla samma lagar s o m för män- medlemmarna vid sina dagsarbeten.
Under ar- niskan; de fordra, liksom hon: frisk luft, sol, rö- betsterminerna hämtar uppasserskan middagen.
relse, den yttersta renlighet, lämplig föda samt För toi personer faller sig detta betydligt billi- en aldrig bristande omvårdnad.
Me dig om Och gare äii att hålla piga för att k o k a; under feri- jämför grändernas förtvinade hillll Med de lyck- erna, eller på andra, tider, då ariilat arbete ej där " liga sådana, hvilka fått växa upp på landsbygden Med Éfstlmmasj lagar " luismoderii maten.
Upp- fen ö m, förståndig moders vård.
Det kab passerskan dukar och diskar öcii är därmed fri Väl tyckas vara en enkel sak ätt tetlä Vipp kyck- för dagern Extra ärenden ute i staden Uträttar ' lingar; men, mitt w) läsare, försök, o c h du skall hön, när höll ändå.är lité på förmiddagarnaj en på andra tankar.
Men detta får ej af- del förnödenheter får nian limitera på bestämda » kräcka den tålige, ihärdige och arbetsamme — tider hemsända från leverantörerna, o c h för öfr ty han når målet o c h har Sedan en rätt g o d in- rigt är » själf bästa piga », äfven, när det gäller komst till belöning: minst kr.
netto o m året uppköp till hushållet.
Eftermiddagskaffet samt för hvarje höna, M e n låtom oss nu börja i bör- eu e n l e l ititmhilåltid.