Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Beronius 393: 35.— deraf ordinarie lön 146: 32.— J. P. Dcihm .... 236: 26.— » » 146: 32. — O. F. Dalman ... 881: 15. 6. » » » 146: 32. — Vidkommande desse tillförordnade bergs-fogdar, synes skillnad skäligen böra göras emellan de yngre oell dem, som i tio år eller derutöfver sysslorne innehaft, samt alltså dertill förordnats innan Rikets Ständer uti underdånig skrifvelse den 22 Februari 1845 anhöllo om bergsfogde-tjensternas indragning.
Detta sednare förhållande inträffar med de fyra förstnämnde,o af hvilka Roman konstituerats 1835, Lychnell 1837, Edström 1841 och sigren 1844.
För desse, hvilka, efter hvad upplyst blifvit, alla äro delegare i Civil-statens Pen»ions-irirättning, anser Kongl. Maj:t sig böra föreslå, att, derest de icke för# innevarande års utgång vunnit förflyttning eller befordran till annan publik befattning med motsvarande lön, de måtte, från nästa års ingång, få intilldes* pensionsrätt i Civil-statens Pensions-kassa kan tillträdas, eller befordran vinnes till annan publik tjenst, å allmänna Indragnings-staten tillgodonjuta:
Roman, hvad som svarar emot pensions-beloppet i nämnda kassa 300:
Lychnell dito dito 300: — — Edström, hvad som svarar emot berörde taxerade årsinkomst, i ,rundt tal 108: o Agren dito dito 108: •— — tillsammans 816: -— —• öfrige ofvannämnde tillförordnade bergs-fogdar äro till sysslorne antagne, Köhler, Almqvist, Bictorin och Wahlberg år 1847, Beronius och Dahm 1848 och Dalman 1851.
Enligt af vederbörande meddelad upplysning, äro äfven desse, dels redan delegare i Civil-statens Pensions-inrättning, dels ansedde berättigade att der vinna inträde.
Då de endast en kortare tid innehaft bergsfogde-befattningarne, anser Kongl.
Maj:t betänkligt att någon löne-ersättning åt dem föreslå.
Skulle likväl Rikets
Ständer finna billigt att äfven åt dem på allmänna indragnings-staten anslå någon godtgörelse, torde denna, såsom Bergs-kollegium tillstyrkt, böra inskränkas till de föga betydliga beloppen af ordinarie lönerna, tillsammans utgörande 1,081 r:dr 8 sk., att likaledes af dem frånträdas, när pension i Civil-statens Pensions-inrättning| kan erhållas eller befordran vinnes till annan publik tjenst. r* Kring/.
Maj:/* Nådiga Preposition, N:o 86.
För tillförordnade bergs-fogden G. A. /Viberg, som först den 17 November sistlidet år förordnats att sysslan till innevarande års slut förrätta, lärer, såsom Bergs-kollegium rätteligen anmärkt, någon löne-ersättning skäligen icke böra ifrågakomma.
Maj:t förblifver Rikets Ständer med ali Kongl. Nåd weh ynnest städse välbevågen.
O S C A R. F. Fåhraus.
Proposition, N:o Sfi. 7 t /dra»' af Protokollet ofver Civil-ärender, hållet Inför Hans Maj:!
Honungen i S tals-fl adel å Stochholms Slott den I I Juli 1854.
Närvaran ti e: Hans Excellens.
Justitiae-Statsministem, Herr Grefve Sparre, Stats- Harlen: Herr Friherre Palmstjerna, Fåhraeus, Wallensteen, Gripenstedt, Grefve Mörner, Ulner, Reuterdahl och Grefve Gyldenstolpe.
Sedan — —- — — föredrog Departements-eliefen.
Fåhreeus i underdånighet:
Departements-chefen till justering ett, i öfverensstämmelse med förut fattadt beslut, uppsatt förslag till Kongl. Maj:ts Nådiga proposition till Rikets Ständer, i anledning af bergs-fogdarnes underdåniga ansökning örn ersättning för förlorade löne-inkomster; Och täcktes Kongl. Majit, enligt Stats-Rådets underdåniga hemställan, i Nåder gilla berörde förslag, sådant det finnes detta protokoll bilagdt, saint förordna att, i enlighet dermed.
Nådig proposition skalle till Rikets Ständer afgå.
Ex. Protocollo. C. J. Oscar Ahlströmer.
5 Mongl. Maj:h Nåd.
Proposition, N.e 87.
N.-o 87.
Anti. tili Exp.-Utsk. den 3 Äng. 1854, kl. 5 e. m.
Kongl. Maj:Is Nådiga Proposition till Rikets Stunder, om anvisande af anslag för Svenska Natur-alsters samt Induslrioeh Konst-produkters öfversändande till 1855 års exposition i Paris; Gifven Stockholms Slolt den i!
Juli i85i.
Sedan *f Kejserliga Franska regeringen underrättelse blifvit meddelad, att Tåren 1855 en allmän exposition kommer att i Paris öppnas för natur-als ter »arnt industri- och konst-produkter från alla länder, och bemälde regering af sådan anledning framställt rlen önskan, att en kommitté måtte blifva utsedd, hvilken, för hvad Sverige angick, kunde träda i förbindelse med den af kejserliga franska regeringen för anordnandet af expositionen tillförordnade kommission, samt ombesörja samlandet, urvalet och öfversändandet af svenska bidragen till expositionen, har Kongl. Maj:t för berörde ändamål förordnat en kommitté, hvilken erhållit nådigt uppdrag att vidtaga eller, der så erfordrades, hos Kongl. Maj:t i underdånighet föreslå de åtgärder, som kunde finnas vara af nöden för Sveriges deltagande i nämnde exposition, äfvensom att i underdånighet anmäla i hvad mån allmänna medel för ändamålet behöfde anvisas.
Denna kommitté, som genast trädt i verksamhet, har nu hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmält, det kommittéen föreställt sig, att ändamålet med det åt densamma lemnade uppdrag skulle på det för Statsverket minst betungande sätt kunna ernås derigenom, att, sedan de svenska bidragen tili Pariseroacpositionen blifvit tidigt på våren 1855 sammanförde i Stockholm, Götheborg #eh Maknö, dessa expositions-artiklar toge* ombord på ett för traBsperterand# af Kungl Muj:ts Kati.
Proposition, N:o 87. 9 af fraktgods passande större ångfartyg, hvilket utginge från Stockholm samt anlöpte Malmö och Götheborg, och vidare afginge till Havre, hvarifrån desamma pa kejserliga franska regeringens bekostnad fortskaffas till Paris, likasom bemälde regering, efter expositionens slut hösten 1855, bekostar artiklarnes återförande till någon fransk hamn, från hvilken de på Sveriges bekostnad sedermera måste återherntas.
Som kommittéen förmodar att bidragen från Sverige till denna exposition, om tjenliga förberedelser i tid vidtagas, skola blifva temligen talrika, och i följd deraf erfordra betydligt utrymme, men de härvarande större ångfartyg, som tillhöra enskilda personer eller bolag, äro upptagna för bestämda turer, hvilka icke utan största svårighet och endast mot hög betalning kunna rubbas, har kommittéen i underdånighet anhållit, att något Kronans ångfartyg måtte för expositions-artiklarnes a bandning och återförande varda ställdt till kommittéens disposition.
Hvad angår beloppet af de kostnader, som komma att förorsakas af Sveriges deltagande i Pariser-expositionen, nemligen för expositions-artiklarnes sammanhängande, deras emottagning och magasinering i Stockholm.
Götheborg och Malmö, inskeppning, afsändande till Havre, utlastning, arfvoden och omkostnader i Frankrike för emottagandet och vården af artiklarne under utställnings-tiden, nödiga anordningar inom expositions-lokalen, anslag för resa och vistande i Paris åt den eller dem, som skola medfölja expeditionen, äfvensom åt deras biträden, oförutsedda utgifter, artiklarnes återhemtning från Frankrike och aftemnande vid återkommen till Sverige, assurans m. m., har kommittéen för närvarande så mycket mindre tilltrott sig kunna med någon tillförlitlighet uppgifva en bestämd summa, som kommittéen ännu icke känner beskaffenheten och mängden af de expositions-artildar, den kan lyckas sammanbringa: men med hänsigt till hvad total-kostnaden utgjorde för de särskilda oxpeditionerne till 1851 års allmänna exposition i London, hvartill dä ledig» postångfartyget Nordstjernan fick begagnas, har kommittéen, under förutsättning att något passande Kronans ångfartyg ställes till kommittéens disposition, trott kostnaden kunna beräknas till omkring 25,000 r:dr b:ko. hvadan kommittén s underdånighet hemställt, att nämnde belopp måtte i nåder anvisas, att, i mån af behof, fä af kommittéen användas på det sätt, den anser mest tj en ligt för sakens befrämjande.
Det tillfälle, som genom ifrågavarande exposition, hvari de uti odling och konstflit mest framskridna folkslag komma att deltaga, blifvit för Sverige öppnadt att kunna framlägga prof på sina förnämsta natur-alster, såsom malmer, sten-arter, skogs-produkter och sädes-slag, äfvensom de vackraste resultaten af hus-slöjdens, fabrikernés och manufakturernes verksamhet, jemte arbeten af utmärktare svenska idkare af de sköna konsterna, kan oell bör ej lemnäs obegagnadt, enär genom den kännedom, som såmedelst hos hämmande nationer B i/t. lill R.
Prot. 1853 £ 1854. 1 Sami. 1 AfJ. 24 Haft. 2 10 Kongl. Mctj:!s Nåd.
Proposition, N:o 87. sprides om Sveriges naturliga tillgångar saint industri- och konst-skicklighet, afsättningen af landets produkter otvilVelaktigt måste befrämjas på samma gång, sorn landet vinner i yttre anseende.
Majit hyser derföre don säkra tillförsigt, att Rikets Ständer, i hvad på dem ankommer, icke skola undandraga sig att med Kongl. Majit samverka till uppnående af det mål, hvartill första steget blifvit taget genom tillförordnandet af nämnda kommitté, nemligen att Sverige vid denna storartade, men fredliga täflan mellan de civiliserade nationerna må blifva på ett värdigt sätt representeradt.
Ofvertygad att de härtill erforderliga kostnader, äfven om de komma att uppgå till ett icke obetydligt belopp, skola blifva till rikets sanna fördel använde, och med fästadt afseende å angelägenheten deraf att icke, i brist på nödiga tillgångar, bemälde kommitté må hindras att vidtaga alla de åtgärder, som densamma, för att motsvara Kongl. Majits förtroende, anser behöiliga, har Kongl. Majit funnit angeläget att härmedelst till Rikets Ständer göra nådig framställning om anvisande af nödiga medel, på det kommittéen må sättas i tillfälle att behörigen fullgöra sitt uppdrag.
Som emellertid den för expositions-artiklarnes afsändande till Frankrike och återhemtande derifrån beräknade kostnad blifver betydligt högre om kommittéen icke kan få dertill begagna något Kronans ångfartyg, utan måste söka att förhyra ett af de få härtill lämpliga enskilda ångfartygen, vill Kongl. Majit, då nu på förhand icke kan med säkerhet bedömas, huruvida omständigheterna nästa år medgifva begagnandet härtill af något krono-fartyg, i nåder föreslå, att till bestridande af kostnaderna för sammanbringandet samt afsändandet till Frankrike och återhemtningen derifrån, äfvensom vården i expositions-lokalen, af Sveriges bidrag till 1S55 års allmänna industri- och konst-exposition i Paris, Rikets Ständer måtte på deras Riksgälds-kontor såsom kreditiv anvisa en summa af femtio tusen ridr biko, att af Kongl. Majit, i den mån behofvet det fordrar, för ändamålet användas; kommande af detta belopp otvifvelaktigt en ganska betydlig del att besparas, om, såsom Kongl.
Majit önskar och jemväl finnér lämpligast, något Kronan tillhörigt passande ångfartyg kan för transporten blifva att tillgå.
Datum ut supra, OSCAR. J. F. Fåkromt.
M j:/s, Aad. rropositieu, N:o 87. 11 Utdrag af Protokollet öfver Civil-ärcnden, hållet inför Ilans Maj:l Konungen i Stats-R lidet å Stockholms Slott den 11 Ju~ li 1S54.
Jastitice-Stats-ministern, Herr Gröfre Sparre, ätats-Itåden: Herr Friherre Palmstjerna, Fahraeus, Vallensteen, Gripenstedt, Grefve Mörnes', Ulner, Reuterdahl och Grefve Gyldenstolpe.
Sedan — — föredrog Departemenks-ekefen.
Stats-ridet Fåhreeus i underdånighet: 23:o.
Den af Kongl. Maj:t den 19 sistlidnc
Maj i Kader forordnade kommittés för ombesörjande af urvalet och öfversändandet af svenska natur-alster samt industri- och konst-produkter till 1855 års allmänna exposition i Paris, under den 27 i samma månad till Kongl. Maj:t aflåtna underdåniga skrifvelse, hvaruti kommittéen, jemte anmälan att kommittéen trädt i verksamhet och satt sig i direkt förbindelse med den af kejserliga franska regeringen för nämnde exposition förordnade kommission, i underdånighet anfördt, det kommittéen föreställt sig — — — — — .— — — — .— — — —.
Departemcnts-chefen, såsom någon ledning för beräknandet af d« kostnader, ifrågavarande expedition kunde au^es komma att förorsaka, i underdånighet au iört: att. till betäckande af samtliga utgifteiHe i oeh för da särskilda af - 12 Kongl. Maj:ti Nåd.
Proposition, N:o 67■ sändningarno af svenska bidrag till 1851 års allmänna exposition i London, i Nåder anvisats: af den under Kommerse-kollegii förvaltning ställde andel af tull- och konfiska tions-medlen R:dr 5,900: — — af besparingarne å sjette hufvudtitelns anslag till jordbruket, handeln och näringarne.
. » 13,410: 26. 6. af sjette hufvudtitelns extra utgifts-medel ..... » 1,471: 22. 5. eller tillsammans banko R:dr 20,782:— 11. samt att den första afsändningcn, sorn egde rum hösten 1850 och var af ringare betydenhet, verkställdes med enskilda skeppslägenheter, hvaremot för den sednare afsändningcn i Augusti 1851, pos-tångfartyget Nordstjernan fick begagnas, yttrade Departements-chefen i underdånighet:
Maj:t hehagade till alla delar gilla hvad
Departementschefen sålunda yttrat samt hemställt, och hvaruti Stats-rådets öfrige ledamöter instämde; och skulle, i följd häraf, Nådig Proposition i ämnet, i enlighet med ett af
Departements-chefen nu uppläst förslag, som finnes detta protokoll bifogadt, till Rikets Ständer afgå.
Ex Protocollo C- J.
Oscar Ahlströmer.
Maj>k AåJ.
Proportion, N:o 88. 13 IVo 88.
Ank. lill Exp.-Utsk. d. 5 Ang. 1854, kl. 11 f. m.
Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, i fråga om allmänt stadgande huru förhållas bör tued en för obotlig ansedd sinnessvag, larn eller blind tjensiemans skiljande från ordinarie beställning; Gifven Stockholms Slott den i 1 Juli '1854.
Ilos Kongl. Majit har framställning blifvit gjord om de olägenheter, som för Kronans tjenst uppkomma derigenom, att embets- och tjensteman, som blifvit angripen af obotlig sinnessvaghet, lamhet eller blindhet, och således varit till tjenstgöring oförmögen, icke desto mindre under en längre följd af år qvarstått i sin befattning, hvars åligganden under tiden måst af annan tillförordnad person mot ringa eller ingen aflöning bestridas.
Lag-Utskottets Betänkande, N.o 16g. stadgandena om en under ägtenskapslöfte häfd ad qvinnas eller hennes harns rätt, ty af de ofvanåberopade lagrummen följer, att jemväl i andra fall är, utom det ägtenskap, som, efter trolofning och lysning, stadfästes genom vigsel, ett annat slag af ägtenskap af lagen erkändt, hvartill endast fordras mannens och qvinnans ömsesidiga löfte jemte häfdande; och förhållanden af of vanberörde beskaffenhet kunna äfven uppkomma, då någon fäster sig två, sorn ej veta af hvarandras fästning och han med begge aflar barn; då någon går i annat gifte, och ingendera visste, att förre man eller hustru lefde, eiler då någon, som häfda t fästeqvinna, gifter sig med annan, sorn ej kände mannens förra förbindelse.
Utskottet, som derföre icke kan understödja hvarken yrkandet om nyssnämnde §. borttagande ur Lagen eller framställningen, angående inskränkning af tiden för den under ägtenskapslöfte häfdade qvinnan, att göra sin talan gällande, får dessutom erinra, hurusom emot det senare förslaget i öfrigt förekommer : att detsamma ej uppgifver någon bestämd tidpunkt, hvarifrån praescriptionen af natt och år skulle räknas?
att, om en sådan tidpunkt utsattes, qvinna» ofia skulle, genom mannens förnyade, men falska, löften om ägtenskap, blifva uppehållen med förhoppningar om ägtenskapets fullbordan, intilldess tiden forflutit, inom hvilken hon bordt i laglig ordning utfordra sin rält; samt att det ej bör bero på qvinnan att genom ett sådant dröjsmål tillintetgöra den rätt lill arf och uppfostran, som det genom häfdandet tillkomne barnet eljest skulle egt.
Utskottet hemställer på desse skäl, att omjörmälfie motioner, angående upphäfvande eller ändring af 10 i 3 Capitlet G fter måls-Balken, måtte lemnäs utm afseende; i följd hvaraf frågan om de i öfrigt f öreslagne lag-för ändringar ne lärer förfalla.
Slockholm den ig November i84o.
Prot. i8fo. 7 Sami. 1 Jfd. 41 Haft. 4 26 Lag-Utskottets
N-o iyo> N:o 170.
Ank. tili Exp, Utsk. den 23 No v., kl. 12 midd.
Betänkandej i anledning af väckt motion om uppliäfvande af sista momentet i 3y af iy Gap. Bälte gangs-Balken.
Uti en till IJöglofl.
Ridderskapet och Adeln ingifven och derefter till Lag-Utskottet öfverlemnad motion, har Herr Friherre Cederström, Anders, anfört, att sista momentet i §. af 17 Capitlet Rättegångs-Balken, jemfördt med Kongl. Brefvet den 22 Mars i8o3, utgjorde ett redskap för ■våld och godtycke hos
Domaren, samt vöre jemväl stridande emot stadgandet i 16 §.
Regerings-Formen, alt
Konungen borde ingen förderfva eller förderfva låta till lif, ära, personlig frihet och våldförd, utan att han lagligen förvunnen och dömd vore; yrkande alltså motionären upphäfvande af berörde moment, som är så lydande: ”1 grofva brottmål må domaren försöka med svårare fängelse att ”få sanningen i ljuset, der bindande liknelser och omständigheter finnes ”emot den, som anklagad är: förfare dock dermed varsamliga.”
Den af motionären sålunda gjorde framställning, jemte hvad hail till Högloft.
Ridderskapels och Adelns protocoll muntligen andragit, för att ådagalägga nödvändigheten af den föreslagna förändringen, äfvensom hvad Friherre Cederström, Thure, för motionens ogillande anfört, har Utskottet tagit i öfvervägande, och får till en början vördsamt erinra, att nti samma lagrum, der nyss omförmälde stadgande förefinnes, är, jemväl tili nästföregående moment, Domare och Konungens Befallningshafvande förbjudet att låta någon till bekännelse pinas och plågas, vid ansvar efter som saken är till, och att förstörande af alla pinorum, der pinliga förhör bunna anställas, blifvit genom Kongl. Brefvet den 27 Aug. 1772 anbefalldt.
Då dessa föreskrifter, i förening med Grundlagens bud uti den af motionären åberopade 16 §, sammanhållas med det stadgande, om hvars upphäfvande fråga blifvit väckt, anser Utskottet det vara uppenbart, alt detta sistnämnde, icke utan en så grof misstydning, att deri nödvändigt måste medföra strängt ansvar för den domare, som skulle dertill göra sig Lag-Utskottets Betänkande, JV:o i~o. 27 saller, Ian, pä sätt motionären förmenat, förvandlas till ett redskap för våld och godtycke hos Domaren.
Men deremot skulle, med afseende på fängelsernes närvarande organisation, och då förvunne brottslingar samt för brott tilltalade personer nu merändels äro till större eller mindre antal med hvarandra uti Läns-häktena sammanblandade, den allmänna säkerheten och Statens anspråk deruppå, att grofva missdådare varda, si vidt möjligt är, upptäckte och bestraffade, enligt Utskottets tanka,, alltför mycket äfventyras, om, med borttagande af ifrågavarande Lag-stadgande, det blefve
Domaren förmenadt; att, då han finnér omständigheterne sådant påkalla, förordna om häktad och för groft brott tilltalad, persons afskiljande från andra brottslingar, och hans förvarande, under ransaknings-tiden, uti serskildt rum under strängare uppsigt, samt utan gemenskap med andre personer, för alt såmedelst söka förmå honom till ånger och besinning af det emot honom angifne brott, och längre än till en sådan föreskrift kan Under-domaren ej lagligen sträcka sin åtgärd.
För den händelse åter, alt skäl skulle förekomma., alt en för groft brott anklagad person, som, ehuru i det närmaste öfvertygad, likväl nekar till brottet, ock derföre ej kan anses fulleligen förvunnen, men hvars ondska och vanart göra hans vistande på fri fot vådligt, bör på längre eller kortare tid till bekännelse hållas i fängelse., tukthus eller spinnhus, så är, genom Kongl, Brefvet den 22 Mars i8o3, förordnad!., att Öfver-domaren skall dylika mål till Kongl.
Maj:t i underdånighet referera, och Dess Nådiga yttrande afvagta, innan verkställighet å dylika beslut får ega rum.
Vid tillämpningen härutaf är så mycket mindre tillfälle till våld eller godtycke, sorn dervid iagltages en varsamhet, som till och med utesluter möjligheten a£ förhastande; i afseende häruppå förekommer nemligen, att endast Kongl. Maj:t eller, med Dess Nådiga bifall, Öfver-Rätt eger förordna om en persons hållande i strängt fängelse, för att till bekännelse förmås; att beslut derom ej fattas, utan att den noggrannaste undersökning i målet förutgått, och sådan bevisning emot den tilltalade blifvit förebragt, att för gifvet kan antagas, att, derest Jury egde i dylika mål härstädes utlåtande meddela, den tilltalade blefve åt saken fälld ; att denna utväg blott anlitas i de gröfre brottmål, der menniskolif blifvit spildt, eller allmänna säkerheten i större nion våldförd, och den tilltalades omedelbara Ingifvande skulle sätta denna säkerhet ytterligare i våda; att en sådan fånge ej är underkastad någon hård behandling, utan uteslutande sysselsattes med undervisning i religionen och förmanas af Presterskapet, samt alt berättelse år - ^8 Lag-Utskottets Betänkandej N:o 170. ligen till Kongl.
Maj:t aflemnas om hans förhållande under fängelse-liden, på hvilket beror, huruvida han, i fall bekännelse uteblifver, må, efter längre eller kortare tid, lösgifvas.
På dessa skäl, och då ifrågavarande
Lag-stadgande står i noggrann öfverensstämmelse med de i öfrigt, enligt 17 Cap. Rättegångs-Balken, gällande bevisnings-grunder, samt följagtligen ej bör upphäfvas, så länge dessa grunder bibehållas oförändrade, finner Utskottet sig böra hemställa., att motionen ej må till någon åtgärd föranleda.
STOCKHOLM, Elméns oca Granbergs Tryckeri. i84o. Lag-Utskottets Utlåtande, N\o 171. 1 N:o 171.
Ant». till Exp. Utsi;, den 22 Dcc-, kl. 1 e. m.
Ullål ande öfver gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 122, i anledning af väckt fråga om upphäjvande eller ändring af Kongl. Förordningen den 9 Maj 183Ö, angående hvad iagttagas bör vid handel om lös ören, som köparen låter i säljarens vård qvarblifva.
Vällofl. Borgare-Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet hafva bifallit Lag-Utskottets Betänkande N:o 122, deruti Utskottet tillstyrkt, att, med upphäfvande af Kongl. Förordningen den 9 Maj 1835, åtskillige stadganden målte meddelas till förekommande af de olägenheter, som diktade köp om lös egendom, hvilken qvarblifver i säljarens vård, medföra; hvaremot nämnde Betänkande blifvit från de öfrige Riks-Stånden återförvisadl, på grund af anmärkningar, framstälde: aj hos Höglo fl.
Ridder skåpet och Adeln: af Herr Friherre Boije, Ludvig, som anfört, att, då med rättsbegreppet öfverensstämde, att hvarje handling, i laglig form upprättad, måste anses på ärligt sätt tillkommen, intilldess motsatsen blifvit bevisad; men Utskottet i sitt förslag utgått ifrån en häremot stridande åsigt, enär Utskottet, förutsättande, att hvarje köpeafhandling angående lös egendom, som förblifver i säljarens vård, vore falsk, tillstyrkt, att, vid uppkommen fråga om giltigheten af sådan afhandling, den skall kära, som egendomen köpt; så borde förslaget ändras sålunda, att denna skyldighet ålades den, af hvilken köpeafhandlingen klandrades; äfvensom Friherren, till förekommande deraf, att innehafvare af andras lösa egendom ej måtte (ill följd deraf finna utvägar till credit, ansell, att ifrågavarande köpeafhandlingar borde till allmänhetens kännedom anslås på Rättens dörr och der ett år qvarblifva; af Herr Grefve Frölich, David, som väl medgifvit, att berörde Författning i vissa fall medfört olägenheter, men dock förmenat, att densamma varit välgörande för den fattigare folkklassen, t. ex. torpare, som, genom försäljning af sina lösören, kunnat af husbonden erhålla nödiga försträckningar, hvilka denne ej vågat lemna, derest han befarat, att försträck Bih. till R.