Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet tillstyrker att Motionen icke må bifallas.
Emot detta beslut reserverade sig Hen* Friherre Stael von Holstein ©ch Herr Linderholm, som tillstyrkte bifall till motionen.
Stockholm den 26 September i83/b STOCKHOLM, 1834.
Lag-Utskottets Utlåtande N:o i34‘ t N:o. i3/f.
Ankom till Exp.-Utsk. -d. 10 Oct.
Tillåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid LagUtskottets Betänkande, N:o 42, öfver motioner med förslag till ändring i nu gällande
Lag, angående behandlingen af frågor om oenighet makar emellan.
Samtlige Riks-Stånden hafva till Lag-Utskottet återförvisat omförmälde Betänkande, i anledning af dervid gjorda anmärkningar: hos Högloft.
Ridder skåpet och Adeln: af Herr Friherre Ehrenborgh, Herr von Hartmansdorff, Herr Cederschöld, Herr Dalman, Herr Oxehufvud, Herr Grefve Horn och Herr Friherre Cederström; hos Högvördiga Preste-Ståndet t af Herr Doctor Lindahl, Herr Prosten Mittag, Herr Doctor Elfström, Herr Fält-Prosten Bjursten, Herr Biskop Hedre'n, Herr Biskop Eaxe, Herr Lector Bergqvist, Herr Stats-Rådet Poppius, Herr Doctor Bexell, Herr Contracts-Prosten Nordin, Herr Biskop af Wingård, Herr Professor Grubbe, Herr Doctor Björkman och Herr Biskop Lundblad', hos Hällo fl. B or gare-Ståndet: af Herr Leffler, Herr Holm, Herr Rubin, Herr Cederborg och Herr Hessle; hos Hedervärda Bonde-Ståndet: af Peter Persson från Calmar Län, Johan Wiklund från Vesterbotten, Nils Strindlund från Vester-Norrland, Anders Danielsson och Hans Jansson från Elfsborgs Län, Gustaf Apelqvist ifrån Blekinge, Jacob Kihlbom från Södermanland och Nils Insulin från Stockholms Län.
Varandes anfördt och yrkadt; 1:0 atfägtenskapet, såsom till sin natur en religieuse stiftelse och såsom i sina följder egande en oberäknelig inflytelse på samhällets välfärd och bestånd, icke utan högst vigtiga orsaker, och sedan alla försök att genom varningar bringa oeniga makar till försoning, visat sig fruktlösa, borde få upplösas.
Med hufvudsakligt afseende å den vigt och betydelse Dom-Capitlet såsom andlig styrelse och vårdare af folkets religiositet och sedlighet förmenas ega, har det ansetts olämpligt att borttaga bemälde auctoriteters rättighet och skyldighet att utöfva ett' medlare-kall, som ofta, der det lägre Presterskapets bemödande varit förgäfves, skall visat ett välgörande inflytande.
Det uppehåll, som härigenom vunnes af de stundom långa resor, Bihang till R, St.
Prot. 1834. 7:de Samt. 1 ista AJd, ± 28-de Häftet. , 3 Lag-Utskottets Utlåtande N:o som till ett aflägse Dom-Capitel mäste företagas, skulle dessutom mången gång afskräcka från verkställande af ett lättsinnigt beslut, att lösa sig från en besvärlig förbindelse; 2:0 att den af Utskottet föreslagna andra varningen eller den, som i närvaro af makarnes föräldrar eller fränder skulle gifvas, måtte efter Kyrkoherdens bepröfvande ske, antingen på sätt Utskottet föreslagit, eller inför Iiyrko-Rådet; 3:o att, enär de i 14 Cap. 1 §.
Giftermåls-Balken stadgade böter ega det gemensamt med alidia böter, att de drabba bägge makarne, både den oskyldige och den skyldige, borde bötesansvaret bibehållas; 4:o att, då afsigten med oeniga makars åtskiljande till säng och säte, uppenbart är att återföra dem till besinning och tillvägabringa försoning, vore den af Utskottet bestämda tid af sex månader, hvarunder en sådan skilsmässa skulle fortfara allt för kort, och således för mycket underlättande ägtenskapsskilnader, hvilka, så vidt möjligt är, borde undvikas.
Det vöre således af nöden, att en längre tid utsattes, hvilken blifvit olika föreslagen, såsom till minst sex månader, till ett och äfven till två år.
Till bemötande af dessa anmärkningar får Utskottet anföra r
Om det, å ena sidan, måste medgifvas, att ägtenskapet är en icke allenast physisk och oeconomisk, utan äfven en vida högre moralisk förbindelse, ämnad att först med makarnes lif upphöra, — en inrättning* hvarpå, så länge den hålles i helgd, samhällets välfärd och bestånd med trygghet hvilar, och som följakteligen, så vidt möjligt är, bör orubbad bibehållas, torde det, å andra sidan, icke böra förbises, att, der ägtenskapets lifsprincip försvunnit, samt oförsonligt hat och bitterhet intagit den inbördes aktningens och tillgifvenhetens rum, der är det ändamålslöst och oftast skadligt att bibehålla den qvarstående toma formen , hvilken då endast verkar menligt på barnens uppfostran och möjligen kan leda till ännu vådligare följder.
Utan att misskänna den äldre Lagstiftningens strängare åsigter, hvilka för en tid, utmärkt af renare seder, må hafva varit lämplige, tror Utskottet en återgång dit numera vara hvarken möjlig eller ändamålsenlig; liksom det icke heller är Utskottets mening, att ägtenskapsskilnad alltför lätt skulle kunna beviljas, och innan fullkomlig visshet vunnits, att den inre öfverensstämmelsen emellan makarne, som utgör vilkoret för ett lyckligt ägtenskap, icke mera kan återställas.
På denna grundsats, hvars rigtighet icke blifvit vederlagd, hvilar Utskottets förra Utlåtande, deri Utskottet jemväl tror sig hafva tillräckligt utvecklat skälen lör sitt tillstyrkande, att den påbjudna varningen inför
Dom - Lag -Utskottets Utlåtande N:o i34•
3 Capitlet samt de föreslagne föreställningarne inför Kyrko-Rådet, äfvensom de i 14 Cap. 1 §.
Giftermåls-Balken stadgade böter icke böra ega rum.
Hvad åter angår anmärkningen derom, att tiden, hvarunder skilnad till säng och säte skulle fortfara, vore för kort och således icke motsvarande det åsyftade ändamålet, om den antoges endast till sex månader, så ehuru, under närvarande förhållanden, alla stadgade varningsgrader inom nämnde tidsrymd möjligen kunna genomgås, torde likväl den åt sålunda åtskiljde makar lemnade besinningstid, innan deras förbindelse genom formlig ägtenskapsskilnad upplöses, i vissa händelser böra förlängas.
Emedlertid skulle dess utsträckning alltför långt eller utöfver ett år, efter Utskottets tanka, vara utan ändamål, emedan, om ångern och saknaden icke inom denna tid väcktes, någon förbättring sedermera icke lärer kunna väntas.
Med frånträdande af sitt förra beslut, finner Utskottet alltså lämpligt föreslå, att bei’örde tid må bestämmas att fortfara från sex månader till ett år.
Som det härförutan fästat Utskottets uppmärksamhet, att den händelse ofta kan inträffa, att oeniga makar, åt hvilka föreställningar och förmaningar af Kyrkoherden, i föräldrars eller fränders närvaro, skulle meddelas, antingen icke egde några fränder, eller att desse vore aflägse boende, men föreskrift huruledes i sådant fall förhållas bör i Författnings-förslaget saknas, har Utskottet trott sig böra tillstjmka, att ett tillägg i samma förslag måtte inforas, hvarigenom skulle stadgas, att, örn föräldrar och fränder icke kunde vid berörde tillfälle vara närvarande, någre andre allmänt aktade personer kunde företräda deras ställe.
I de prof, som blifvit föreslagne och den tid som erfordras för skilnads vinnande, har
Utskottet velat finna en säker borgen för makarnes alvarliga beslut att åtskiljas; men då erfarenheten ådagalagt, att ett sådant beslut icke sällan å endera, eller bägge sidor varit föranledt af önskan, att med annan person ingå förbindelse af lika beskaffenhet med den som bry tes, torde det vara af vigt att, så vidt möjligt är, undanröja verkan '.åf detta lättsinniga motiv.
Utskottet motser det inkast, att den oskyldige skulle komma att lida med den skyldige, men, utom det att den förstnämnde, löst från en olyck lig förbindelse, sällan så hastigt lärer besluta sig att äfventyra en annan, har Utskottet sökt ett correctiv mot Lagens stränghet i detta och andra serskilda fall, i anvisning att hos Kongl.
Maj:t söka eftergift af det vilkor för nytt ägtenskaps ingående, som Utskottet anser lämpligt föreslå.
Utskottet tillägger det förslag: att oen i ge makar, som blifvit åtskiljde 4 T.ag-UIslottets Utlåtande JY:o i34• icke må, utan Kongl. Maj:ts tillåtelse, ingå nytt giftermål, förrän två år förflutit, sedan skilnadshref af Dom-Capitlet blifvit utfärdadt.
I öfverensstämmelse härmed och med åberopande af de i förra Betänkandet angifne grunder, tillstyrker Utskottet utfärdande af en allmän Författning, hvarigenom, med ändring af 16 Cap. 11 ff. Kjrko-Lagen och 14 Cap. 1 ff. Giftermåls-Balken, förklaras, att, dä oenighet makar emellan varder rådande, det skall åligga Kyrkoherden i Församlingen att söka förmå dem till sämja, genom tjenliga föreställningar och förmaningar, hvilka han meddelar först enskildt, och, om det ej hjelper, sedermera i närvaro aj makarnes föräldrar eller andra fränder , eller, om sädane icke i orten furnäs, i närvaro af någre allmänt aktade personer, och att, derest, sedan så beskaffade varningar föregått, oenigheten ändock fortfar.
Domstol må, uppå derom skeende ansökning, döma till skilnad till säng och säte på viss tid frän sex månader till ett år, hvarefter, i händelse makarne ej heller häraf låta sig rätta, utan endera eller bägge önska ägtenskapets upplösning, frågan bör ankomma på Kongl. Maj:ts Nådiga afgörande, i den ordning Kongl.
Förordningen den -ij B pr il 1810 innehåller; dock skall den, som ägtenskapsskil nåd sålunda vunnit, icke ega ingå nytt giftermål förr än två år förflutit, sedan ski/nadsbref af Dom-Capitlet utfärdades, derest icke Kongl.
Maj.t finnér lämpligt att den tid förkorta.
Slockholm den 26 Sept. 1834- Reservationer : af 1:0 Herr Strussenfelt: ”Då ägtenskapet, betraktadt både från en christlig och moralisk synpunkt, till sin idé utgör en oupplöslig, för lifstiden ingången förbindelse, som ingalunda är att hänföra till Contractens dass; och då denna förbindelses helgd alltid måste anses såsom grund och vilkor för Statens sedliga värde; så är det, enligt min tanka, både origtigt och oklokt att, medelst underlättande af skilnad i ägtenskap, befordra ett lättsinnigt ingående och upplösande deraf.
I och med detsamma man frikostigt medgifver upplösningen af det band, som starkast af alla sammanknyter privatlifvets förhållanden, arbetar man också, ehuru måhända min - Lag-Utslottets Utlåtande N:o tff. 5 dre märkbart, på lossandet af de band, hvilka sammanhålla Staten och det offentliga lifvet.
Jag misskänner icke vigten af hvad Utskottet synes hafva antydt, nemligen att det är förgäfves, att
Lagstiftaren bjuder till återföra en försvunnen sedlighet, och alt ban måste iämpa sig efter folkets vanor om de också äro ovanor, — men jag hyser det hopp, att mitt fosterland icke så nedsjunkit i sedeslöshet, att ej en återgång till de af Utskottet onnnämnde fordom herrskande renare seder ännu vore möjlig.
Ur dessa skäl, och då genom 1810 års Förordning rättigheten till ägtenskapsskilnads erhållande blifvit nog vidsträckt, anser jag mig icke kunna tillstyrka borttagande af något utaf de nu existerande hinder för ägtenskaps upplösning, utom hvad angår de böter, sorn dessförinnan böra ega rum.
Stadgandet derom tror jag, i likhet med samtlige Ledamöterne, kunna försvinna.
Om också DomCapitlet icke mer skulle för folket ega det vördnadsbjudande, som tillkommer hvarje auctoritet och serdeles en sådan, som representerar Kyrkan, så måste ändock varningarne inför Dom-Capitlet oftast medföra tidsutdrägt och omvägar, ledande till besinning och skilsmässans uppehållande.” 2:0 Herr Prosten Mittag’.
”Jag reserverar mig emot Utskottets vid~ blifvande af sitt förut afgifna tillstyrkande, att varningsgraden inför vederbörande Dom-Capitel skall hädanefter borttagas, och åberopar i detta afseende min vid Betänkandet N:o ^2 afgifna omständligare reservation.” 3:o Herr Holm'. ”Då Höglofl.
Utskottet, med vidhållande af sitt förra förslag i denna del, jemväl nu tillstyrkt upphörande af andia varningsgraden eller oenige makars inställelse och varning inför Dom-Capitlet, nödghs jag äfven denna gång reservera mig, samt förklarar, att jag anser Lagstiftaren icke kunna, utan våda för samhällsorganismen, gå längre i lösgifvahdet af de band, som sammanhålla ägtenskapets för lifstiden ingångne förbindelser, än att borttaga de tvänne rättegångs-formaliteter, hvilka nu föregå dömandet till skilnad i säng och säte med thy åtföljande bötesansvar, hvarigenom ej sämja och försoning, men väl ytterligare hat och bitterhet alstras, samt att jag deremot tror, att varningsgraderne, hvilka föregå Domarens åtgärd, och med hvars påkallande allt hopp örn återgång till försoning och sämja i det närmaste är förbi, icke böra vara för få eller för knapphändige.
Jag tillstyrker således för min del bibehållandet af varningen inför Dom-Capitlet, såsom alltid ledande till besinning och ofta medförande besinningens verkan, eller återgång till lugn, ordning och försakelse.” 4:o Herr Hessle: ”Jag är mot Utskottets Betänkande i så måtto af skiljaktig tanka, att jag anser tiden, under hvilken Domstol skulle ega döma 6 Lag-Ut slottets Utlåtande IV: o i35. till skilnad i säng oell säte, böra bestämmas från ett till tvänne år, i stället för Utskottets förslag af 6 månader till ett år.” N:o 135.
Aulom till Exp.-Ulsk. den loOct, 1834- Utlåtande, i anledning af anmärkningar emot Utskottets Betänkande, N:o 40, öfver Herr Prosten L. G. Mittags motion, om meddelande af föreskrift, att ägtenskapet bör inom viss tid, efter skedd lysning tredje gången, genom vigsel fullbordas eller ock fästningen varda upplöst.
Detta Betänkande, hvilket Vallöf!.
Borgare-Ståndet afslagil, hafva de öfrige Riks-Stånden till Utskottet återremitterat, i anledning af dervid framställde anmärkningar, hos Högloft.
Ridder skåpet och Adeln: af Herr Friherre C. IV.
Ehrenborgh, som, med åberopande af de skäl Herr von Sydow och Herr Hessle uti deras reservationer anfört, yrkat afslag å Herr Prosten Mittags motion; hos Högvörd.
P reste-Ståndet: af Herr Prosten Åstrand, som ansett den af Herr Dom-Prosten Heurlin gjorde framställning förtjent af större uppmärksamhet, än Utskottet deråt skall egnat.
Det inträffade nemligen ofta, att, efter häfdande under ägtenskapslofte, ingendera af fästehjonen vägrade att fullborda ägtenskapet, ehuru mannen ofta dermed dröjde under flere år, hvaremedlertid dessa fästehjon vanligen saromapafläde flere harn, hvilka således under föräldrarnes oordenlliga lefnad komme att sakna nådig vård och uppfostran.
Uti detta anförande hafva Herr Doctor Grevillius, Herr Fält-Prosten Bjursten och Herr Doctor Björkman instämt, den sistnämnde med anmärkning, att den af Utskottet föreslagna tid, inom hvilken lysning och vigsel skulle ske, vore för kort och borde, stället för tre, utsättas till sex månader; hos Hedervärda Bonde-Ståndet: af Petter Persson från Calmar Län, som yttrat, att då lysning icke vore annat an ett offentligt förkunnande af trolofning, och denna senare derigenom hvarken klefve kraftigare eller svårare att upplösa, så syntes något stadgande om viss tid för vigsel efter föregången lysning hvarken lämpligt eller behöfligt, helst antagliga skäl för uppskof ofta kunde förefinnas, Las-Utskotiets Utlåtande H‘.o l36. ö 7 sorn icke borde blifva föremål för någon embetsmyndighets offentliga granskning.
Någon förargelse vore icke att befara, enär det är förbjudet fästehjon att före vigseln sammanflytta, och verkan af Q §. i 3 Cap. Giftermåls-Balken inträdde, då häfdande egt ruin, ehvad sådant skett före eller efter lysningen.
Dessa anmärkningar, hvilka Utskottet till granskning förehaft, hafva icke rubbat Utskottets öfvertygelse, hvarken om lämpligheten af den föreslagna priescriptionstiden för ägtenskapsförbindelses fullbordande genom vigsel, sedan lysning föregått, eller ock trolofningens upplösning; ej heller om olämplighéten. af Herr Dom-Prosten Heurlins och Herr Kyrkoherden Bergvalls förslag, om föreläggande af tid, inom hvilken den, som häfdat qvinna under ägtenskapslöfle, borde tillförbindas ägtenskapet fullborda eller derå söka upplösning; hvadan Utskottet, som i öfrigt hänvisar till sitt förra Besänkande, ånyo öfverlemna!’ sitt förslag till profning af de Riks-Stånd, sorn detsamma återremitterat.
1834- N;o 136.
Ankom till Exp.-Utsk. <ten 10 Oct. ’ Utlåtande, i anledning af anmärkningar emot Utskottets Betänkande, N:o 5, öfver Biksdagsfullmägtigen Per Isaksson Myrungs motion, om upphofvande af 9 §.2 Cap. Giftermåls-Balken.
Presle-Ståndet bifallit, är af öfrige Riks-Stånden återremitteradt.
I ämnet hafva sig yttrat; hos Högloft.
Ridderskapet och Adeln: Herr Friherre Ehrenborgh och Herr von Hohenhausen egentligen i fråga huruvida, efter vunnen upplysning, att miss-skrifning i motionen egt rum, Betänkandet borde återförvisas; hos Vällofl. Borgare-Ståndet:
Herr Ekstrand, Herr Holm och Herr Cederborgh med flere, sorn, efter jemväl inhemtad kännedom om det misstag, som i motionen förelupif, dels ansett densamma genom Utskottets förra Utlåtande besvarad, och dels yrkat, att ärendet borde, efter skedd rättelse, ånyo hos Lag-Utskottet till pröfning förekomnsaif 8 T^ag-Ut slottets Betänkande N-O i3j. hos Hedervärda Bonde-Ståndet: Motionäiren Per Isaksson, sorn ej mindre vid föredragning af Betänkandet den 7 sist).
April tillkännagifvit, att afsigten med motionen icke varit, att söka bereda ändring endast i 9 §, af 2 Cap. Giftermåls-Balken, utan att ändamålet varit att vinna utsträckning till de i 2 §, af samma Cap. omförinälde slägtskapsgrader af den rättighet Kongl.
Maj:t eger, att i vissa fall tillåta ägtenskap, när sådant för skyldskapsjäf efter
Lag icke är lofgifvet, än äfven, uti ett den 2 nästl.
Junii ingifvet anförande, såsom ytterligare skäl för bifall till motionen åberopat serskilde exempel, der ägtenskap med systers dotter skall hafva blifvit tillåtet.
Utskottet, som uti dess förut afgifne Betänkande förestäHt sig möjligheten, att Motionairens mening varit sådan, som den sedermera blifvit framställd, har då yttrat sin åsigt om olämpligheten att upphäfva det ovilkorliga förbudet emot ägtenskaps ingående med skyldeman i rätt upp- och nedstigande led samt med syskon och deras barn; och af de ytterligare skäl Motionäiren anfört, har Utskottet icke funnit anledning ändra sin öfvertygelse härom; helst exemplet af könsforbindelser emellan »ärmare anförvanter ofelbart skulle menligt inverka på sedligheten och barnens uppfostran; hvadan Utskottet endast anser sig Böra upprepa sitt förra tillstyrkande, att motionen måtte utan afseende lemnäs.
Stockholm d. 1 Oetober i834- N:o 137.
Ankom till Exp.-Utsk. d. 10 Oct. 1 Betänkande, ofver väckte motioner, om ändringar eller tillägg i Kongl. Förordningen den 24 Augusti 1813, om fylleri och dryckenskap.
Uti detta ämne har Utskottet fått emottaga nedanstående motioner: från Häglof.
Ridder skåpet och Adeln: af Herr Friherre Anders Cederström, som anfört, att ifrågavarande Författning i så måtto vore olämplig, som den bestämde böter och stockstraff såsom påföljd för dryckenskap.
De förra inneburo nemligen icke någon bestraffning för den rike, men vore ofta ganska kännbara för den fattige; - Lag-Utskottets Betänkande N:o l3f. 9 ge; och stockstraffet syntes ännu otjenligare, helst detsamma endast verkade liknöjdhet hos den så kallade förbrytaren och endast medlidande hos åskådarne.
Andra straffbestämmelser, än nu gällande, vore, efter Motionairens tanka, af behofvet påkallade, af hvilken anledning följande förslag blifvit framställdt:
Den, som första gängen bevisligen beträdes vara drucken, bör slippa med en åtvarning af Kjrko-Rådet.
Den, som andra resan beträdes med dryckenskap, åtvarnas af Pastor vid allmän utijst Sockenstämma och i Församlingens närvaro.
Den, der tredje resan kommer åter , skall å Helgedag, sedan Gudstjensteri blifvit slutad ach innan Församlingen gått ur Kyrkan , af Pastor strängeligen förmanas, och följden af ett itereradt begående varda den brottslige föreställd.
I alla dessa Jall bör det åligga Kyrko-Rådet, att dylika mål upptaga , ransaka och ajdöma.
Den, sam fjerde resan varder förvunnen att hafva varit drucken , tilltalas vid allmän Domstol; och varde förklarad ovärdig att bekläda någon- syssla och befattning, som innefattar allmänt förtroende.
Den, som ej rättar sig häraf, utan fere resor varder tilltalad och öfverbevist om dryckenskap; anses incorrigibel och varde insatt å tukthus eller arbets-inrättning på längre eller kortare tid, efter Domstolens bepröf valide.
Är den sakfä lide Adelsman, varde sitt Adelskap förlustig.
Harder någen förvunnen att i Kyrka, inför Domstol o. s. v. under dryckenskap hafva föröfvat oljud eller annars förorsakat allmän förargelse, straffes enligt för desse jall nu gällande Lagar och Författningar.
Af Herr Fredric Stuart, som förmält, att ibland de från Rikets sist församlade Ständer aflåtne underdåniga skrifvelser i Lagfrågor, hvilka Kongl. Maj:t, i anseende till Riksdagens kort derefter inträffade slut, icke medhann att i Grundlagsenlig ordning besvara, fanns Rikets Ständers underdåniga skrifvelse af den 1 Mars i83o, med förslag till ändring i Kongl. Förordningen den 24 Augusti i8i3 mot fylleri och dryckenskap.
På det att nämnde förslag måtte komma att såsom allmän
BIHANG TILL !ASmPM©IB XSBSMSVAHlDIISfi PROTOKOLL VID lagtima liikida^en I Stockholm Åren 18H3 och 1863* FJERDE SAlEIilN&Etf. 1
Ank. till Exp.-Utsk. den 29 Juli 1863, kl. 11 f. m.
Utlåtande, angående regleringen af utgifterna under Riks-statens Åttonde Hufvudtilel. (U. A.)
För denna Hufvudtilel, sorn omfattar anslagen till Ecklesiastik-departementet, upptager nu gällande Riks-stat: kontanta penningar 1,969,751 R:dr 80 öre; indelta räntor förslagsvis beräknade till 260,015 R:dr; 497,957 kubikfot 6 kannor indelt spanmål med ett värde, efter 2 R:dr kubikfoten, af 995,915 R:dr 20 öre och oindelt spanmål 25,360 kubikfot, efter samma värde, upptagna till 50,720 R:dr; tillsammans 5,2 76,400 R:dr.
De förändringar, som i afseende å denna Hufvudtilel ifrågakommit, omförmälas bär nedan i den ordning, hvaruti anslagen i Riks-staten äro uppförda.
Departeinenis-Chefen. l:o.
Då åt Chefen för Ecklesiaslik-departementet hittills icke kunnat beredas tillfälle att i något
Kronans hus ei bålla bostad i stället för den, som förut varit honom i Kanslihuset anvisad, och enär någon disponibel lägenhet icke heller nu vore alt för detta ändamål tillgå, har Kongl. Majit i nåder föreslagit, att det belopp af 2,000 R:dr årligen, som Rikets Ständer under nu löpande statsregleringsperiod, å Riksgälds-kontoret anvisat såsom ersättning för det mistade bostället åt bemälde Departements-chef, måtte, i likhet med den Chefen för
Finans-departementet beviljade enahanda ersättning, varda på ordinarie stat uppförd; och får Utskottet vid sådant förhållande tillstyrka, att berörda hyresersättning, 2,000 R:dr årligen, måtte af Rikets Ständer beviljas och varda i Riks-staten upptagen.
4 Sami 1 Åfd. 3 Band. 1 Haft. 1 2 Ståts-Utskottets Utlåtande N:o 139.
I det till gratifikationer åt
Departementets tjenstemän och betjente uppförda anslag har Kongl. Majit äskat en tillökning med -1,000 Ridr.
Beträffande denna fråga inhemtas af det den nådiga Propositionen bilagda Protokoll öfver Ecklesiastik-ärenden den 1 4 Oktober nästlidet år, alt till följd af göromålens ständiga tillvext, såväl i allmänhet, som särskildt inom den Expeditionen tillhörande afdelning för undervisningsärenden hvarest i afseende å dels elementarläroverken, dels och ännu mera folkskolorna, arbetet med hvarje år varit i jemnt tilltagande, extra ordinarie tjenstemännens arbetsbiträde måst i betydlig grad anlitas, utan att nöjaktig vedergällning härför i samma mån kunnat lemnäs af det till gratifikationer åt desse tjenstemän jemte vaktbetjeningen, å Expeditionens stal anvisade mindre betydliga belopp af 1,000 R:dr R:mt; och får Utskottet, i likhet med hvad förut i afseende å enahanda anslag för Civil- och Finans-departementets Expeditioner egt rum, tillstyrka, att anslaget till gratifikationer åt extra ordinarie tjenstemän jemte vaktbetjeningen hos Ecklesiastik-departementets Expedition måtte, från nuvarande beloppet 1,000 R:dr, till 2,000 R:dr årligen förhöjas.
Kleresi-Staten. 3:o.
Då den Presterskapet på Gotland anslagna kronotionde, 23,053 kubikfot 5 kannor, numera blifvit såsom en Statsverkets inkomst beräknad, har Kongl.
Majit föreslagit, att nämnda spanmåls-qvantitet jemväl måtte under anslaget till Kleresi-staten uppföras; och tillstyrker Utskottet alt, med bifall till denna Kongl. Majits nådiga framställning, berörda 23,053 kubikfot 5 kannor indelt spanmål under anslaget till Kleresi-staten upptages. 4:o.