Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Han är ännu inte riktigt bra, tror jag.
Ibland är han så krånglig och förstämd ... » Och hon suckade — en undergifven liten suck.
» Ja, han kommer mig ofta att gråta och tvifla både på honom och mig s j ä l f.
Vet ni hvad det vill säga att tvifla på sig själf.
att i ett ögonblick förstå, att det är inbillning alltsammans.
alltsammans, som man byggt hela sitt lif på och trott på.
trott, så att det vuxit ihop med hela ens v a r e l s e?
Tror ni inte, att jag haft sådana stunder, jag.
då jag stått öga mot öga m e d mig själf och klädt af mig bit för b i t.
skonings- löst, tills jag riktigt såg, hur intet jag var.
Jag skrattar och leker, när andra se mig, och därför tror man, att jag inte kan taga något allvarligt.
Å h!
Jag kan kanske känna djupare och starkare än de, som hela lifvet igenom gå med hängande mun- gipor och nedslagna ögon.
Det är bara han, som så kan kom- ma m i g att tvifla på mitt kall och komma mig att tro, att jag inte alls duger till vio- linist.
Å h, i sådana stunder är det, som om jag satt och såg ned i ett svart, .omät- ligt djnp, och dit in i det svarta måste jag och det är någon, som knuffar mig bakifrån och jag vill inte d i t.
jag vill inte.
o c h jag håller emot.
men jag måste.
och så faller jag.
och jag sjun- ker djupare och djupare och det finnes in- gen botton.
och jag sjunker.
» M:lle Curra satt så tyst en stund och stirrade framför sig med hopdragna ögon- bryn.
O c h åter blef hennes hvita panna slät och hon såg upp med en stor, ljus blick.
Det finnes också stunder, då han kommer mig att tro.
tro fast och lugnt på mig själf och min f ö r m å g a.
åh.
det är en berusande känsla.
Det är nå- got underbart, som griper en ända in i alla fibrer.
man blir så underligt varm längst innerst i ens varelse.
och det är som om man gick ut ur sitt eget lilla små- aktiga j a g och lyftes uppåt och allt blef stort, fritt och l j u s t.
Det är endast han, som kan komma mig att känna en sådan salighet.
endast han, som kan komma mig att tro så orubbligt starkt på min för- måga.
Han kan vara härlig.
härlig.
Jag känner, hur jag tillhör honom helt och hållet, med hvarje andedrag.
Jag älskar honom öfver allt annat på j o r d e n.
äl- skar honom.
» Det var som o m hela hennes lilla dock- varelse växte i detta enda ord, och hon upprepade det ännu en gång med slutna ögon.
» älskar honom.
» Och för pojkar likaså.
Verktyg hvarmed man plär » klå ».
Tack, nu är på ord jag — hvad?
Sätter punkt så hjärtans glad.
Kusin Vivika.
Vanskligt är det, må ni veta, Att sig själf beskrifva rätt, Och det bör er icke reta, Om det sker på tölpigt sätt.
Hufvud har jag nog, men tänk er Att det nästan litet är, Innan ni ert eget sänker, Fullt af gissningens besvär.
Om på denna jordplaneten Split och söndring stå i rop, Känner jag till hemligheten Att det brustna jämka hop.
Men om man mig ej behandlar På ett fint och varsamt sätt, Händer det att folk jag stöter Med min spetsighet helt lätt.
Men nu må ni dissikera Stackars mig och finna ut, Om jag har meriter flera, Innan gåtan får ett slut.
En som kommit NordpoFn nära.
Hvad en munk jämt måste bära Till en gödd lekamens skydd.
När man är för hyran brydd, Hvad man måste af sin nästa.
Stängsel, ett ibland de bästa.
Luktar illa, smakar ljufligt, Mången äter däraf grufiigt.
Hvad den lille fiskargossen Hoppas jämt att få på » trossen », När han sitter, » svang » i magen, Invid — hvad?
— mest hela dagen.
Hvad som mannens jämvikt rubbar, Om den fattas.
Namn för gubbar, Charad-visa.
Uppå jorden är mitt första störst, Suckar, häfves som ett mänskobröst; Det kan locka, tjusa, Det kan ryta, brusa, Och det talar med sireners röst.
Med mitt andra dras fabrikens hjul, Spännes äfven omkring oxens mul, Den kan huden flänga Och om benen slänga; Vara kan än svart, än grå, än gul.
Uti skogens djupa, mörka sköt Finns mitt tredje liten, mörk och blöt.
Mången ej den känner, Men när solen bränner, » Kan den läska torparns magra nöt ».
Nu mitt hela uppå doktors ord Kommer såsom rätt på rikmans bord; Men i forna dagar Fanns ej klena magar Och man gaf det till vår boskaps- hjord.
Adota.
2 3 4 4 5 6 4 7 8 9 10 Mitt första, värda läsarinna, Som dopnamn du kanhända bär, Från Percy F. Luck &amp; C:o Handelsaktiebolag följer m e d detta n u m m e r d e n utförligt speci- f i c e r a d e priskurant, s o m d e n f r a m s t å e n d e och af våra l ä s a r i n n o r v ä l k ä n d a f i r m a n t i d efter a n n a n plägar offentliggöra g e n o m I d u n.
Innehållsförteckning: B o l e l t e G j ö r; f ö r f a t t a r i n n a n » M a r g r e t h e ».
A f i.
(M e d p o r t r ä t t).
— S k i f t e n; p o e m af Sigrid Elmblad — Offren åt h u s g u d a r n a; af A. W. • - I i n a c k o r d e r i n g s t r å g a n.
V I I, V I I I.
— E n m a d o n n a i silke (M e d illu- s t r a t i o n.)
— U t g å n g e n af I d u n s r o m a n p r i s t ä f l i n g: E t t n y t t l i t e r ä r t n a m n!
— M i n » trike » o c h j a y; a f Anna Fleetwood Derby.
— Albine Pecha.
— Ur notisboken.
— T e a t e r o c h m u s i k.
— » M i n m a n »; skiss f ö r I d u n af Elm Lindberg.
— Tidstördrit.
Om vi nu, sedan de tre orden äro rätt lösta, uppställa dem nog- grant under hvarandra och med en lodrät linie skära etern midt itu (en- ligt ofvanstående figur), så bilda de sex bokstäfver, som befinna sig på vänstra sidan om den delande linien tillsammantagna, rätt ordnade ett mansnamn, samt de sex bokstäfver, som äro placerade på den andra sidan om samma linie tillsamman- tagna, rätt ordnade, ett annat så- dant.
Moster Lisa.
N:R 70 LÖRDAGEN (645).
HVARJE F R I T H I O F IDUN - KR.
_ „ » 5: - O N S D A G OCH L Ö R D A G.
IDDNS LÖSNUMMERPRIS: 8 ÖRE.
MODETID.
UTAN-PL.
» 3:- PIPPING.
framåtskridande, sorg och moderna hafva utsatts för m o t g å n g a r, löje.
tänkande Bland samskoleidén, banbrytare hos oss fröken både här en främst af Augusta bvars Pipping och ljusets falla och o b e h i n d r a d t ila fram så till fläktar få l a n d o c h s j ö, brin- g a n d e s v a l k a o c h n y l i f s k r a f t till k a m p åt f ö r s o f f a d e an- småningom sanningens öfver detta skolans framåt sinnen.
utgifter, men ping.
Utan t v e k a n offrade och flickor, som genom i tretton år varit sig föräldrars h o n h e l a sitt ä r f d a rat till drande bevis för, att här åratal r e d a n Pippings namn att fröken A u g u s t a är o l ö s l i g t f ö r b u n d e t m e d s a m - skoleidéns insteg o c h framgång i Finland.
Det var slag år efter rar 1 8 8 3, d e n första s k o l a n af d e t t a m å n g a m o t i g h e t e r här ö p p n a d e sina dör- på v i d gafvel för kunskapstörstande unga af b å d a k ö n e n m e d fröken P.
s å s o m förestån- darinna.
Motståndet m o t samskolan grundade sig p å g a m l a, i n r o t a d e f ö r d o m a r, u t m y n n a n d e i framhållandet grundlighet, af de vådor för p e d a g o g i s k sedlighet, kvinnlighet, manlighet o.
s. v.
, ett d y l i k t u p p f o s t r i n g s s y s t e m k o m m e att medföra.
på det grundligaste jäfvats, alldenstund Allt farhågor, de där sedermera erfa- r e n h e t e n å d a g a l a g t, att s a m s k o l a n v u n n i t elever i ENDA8T STEGVIS framåt, till f ö l j d sega motstånd.
föras nya idéer af k o n s e r v a t i s m e n s M e n ett framåtskri- d a n d e, o m o c k i s m å t t, är — i b r i s t på bättre — får en framåtskridande, och.
g o d i d é e n g å n g slå fast r o t, är dess framgång skria dock ett betryggad, sitt: korsfäst!
mot det i fjärran huru än motståndarne och försvarare, liga band ju af mer betyg.
förtjänar Det att brista.
Huru efter länge har t. ex. ej k v i n n a n s sträfvan e t t h ö g r e m å t t af b i l d n i n g o c h v e t a n d e, hennes fordran på de förmåner i n o m samhället, henne såsom såsom medborgarinna komma, drats det ett sundt stämplats några maktägande åtnjutande och — • v a r d e n f ö r s t a, s o m af statsunderstöd v i ä r o i tillfälle a t t att s o m utopier.
ej under skulle tider, aktning mycket enväldet land — bidrog till så uppsats i yttrar o m fröken i a n l e d n i n g af år följande, hennes som vi med anföra: Augusta elever från mannens vill också behärska mångenstädes i Fin- också i åldringen blef M e n också andra, o m sin saks f r a m g å n g kämpen, ville tacksamhet o c h erkänsla.
forna nuvarande och hvilka i henne förvissade då framlägga uttrycken Sålunda elever af sin framräckte till henne en adress, o c h ett a l b u m m e d fotografier af d e lärare, hvilka lång följd hyllning, aktade alla lärarinnor o c h klassföreståndarinnor, med fröken af P. samarbetat under en år, ö f v e r b r a g t e s m e d b l o m s t e r - varma tal o c h v e r s e r till d e n högt åldringen.
föddes den Fröken Augusta Pipping 17 januari hennes föräldrar, versitet F. W. Engla Kristina, 1 8 2 9 i Helsingfors, dit professorn Pipping född vid och Florin, Åbo uni- dennes flyttat maka efter Å b o b r a n d, s o m f ö r s t ö r d e d e r a s g å r d o c h all d e r a s P i p p i n g d o c k fast lösegendom.
öfvertygat sig o m fast tro på renhet och sedlig h o s u n g d o m e n, l e d d efter k l o k a o c h m o - raliska principer.
Hon erfarenhet samskola, hon nu i den klart för sig, att och fick d o c k, efter e n k o r t förestod, det s y s t e m, s o m här samvetsgrann därför sin Men följdes, ett plikt v a r a att De om hjärtat, få, fann och sin plats aldrig af sin att hon idé låg ensam o c h a n t o g till d e n s a m m a klassförestån- s o m närvoro v i d hvarje lektion och sedan öfvervakade barnens lekar u n d e r terna ute i det fria.
Naturligtvis kvar- förökade barnen Själf så friheten torde tid, att uppfostra Men an- förnöjsamheten stor.
spar- de kände sig lyckliga vården utan af en mor, eftersyn lärde h o n d e m arbeta i som legda o c h läsa, kunde Augusta redan vid fem Men ännu ha professorslön, uppväxte v i d sträng dem att det ej stor familj.
och där under lämnade detta ålder.
små, åter dåvarande än i vår en i hemmet, trifdes händer.
och voro många lämna förverkligande varmt mindre oss förutan med underhålla språken taga det lätt betydligt och Vi » Äfven sig såsom o c h m e d e g n a m e d e l organiserade en n y sam- darinnor, hyllning såväl och medarbeta- en lång pedagogisk verksamhet hade erhållit så finans- p å sin heders- och hjärtligaste som medarbetare den fallit här.
en i år f ö r e m å l f ö r d e n u p p - funnit likaså henne hos våra lifsgärning.
citera: hon resul- r i n n o r p å d e t fält, h v a r å t h o n ä g n a t s i n v a c k r a de b å d a k ö n e n s intellektuella likställighet o c h kraft det goda O c h sedan isen åtanke 17 januari märksammaste från allvarlig exempelvis hos oss här ju en födelsedag » Efter skola liksom i kvinnlig biograf säkerhet f ö r f r ö k e n P i p p i n g s per- gunstig afhållna for- d e t är e j u t e s l u t a n d e k v i n n o s a k e n, s o m rönt motstånd, Den D e t har att i dag den samhet världen.
Men detsamma.
samskolor i c k e fullt m o t s v a r a d e h e n n e s i d e a l, o c h ä r l i g, beståndande upplysningen manliga och kvinnliga för sam- med chefer.
» till- k v i n n o r s m o d, för förblifva då väsen - och hvilka, påpekas, motstånd g å n g var bruten, k o m m o äldre o c h nyinrättade böra rättvisligen behjärtade slentrianmässiga sida tänkande aktad Pipping nöje bräck- krafter, och äfven vissa N u till n å g r a d a t a.
En för- tvingas universitet utgöra en p r y d n a d för målet m e d fördomarnas vårt förtroende skolornas, k o m m a att g a g n a f ä d e r n e s l a n d e t o c h 70:de nödvändigheten till odelade lika väl s o m d e enbart hän tröstan o c h tillförsikt o m att v i n n a a n h ä n g a r e föräldrars levererat skåda O c h den kan vinkande mängd, dimitte- elever m e d de mest he- af • skola, nu tillvunnit o c h målsmäns förtroende, i syn- fröken P.
— trots det envisaste i gossar universitetet intyga, ofvan, det att kom för ett stort elevantal sedan det under sonlighet nämnde omständig- på fröken Pip- o c h f ö r v ä r f d a k a p i t a l p å d e t Lyceiim t a t e t af h e n n e s a n s ö k a n.
Vi den h e t e n i n v e r k a d e ej d e t m i n s t a nerhet platsen.
fördomarnas för oöfverstigliga skyddsmurar grus, må såsom helt visst intager främsta Dock — framkallat dessa framhållas sedda sträfvanden, arbetet för u t v e c k l i n g o c h hvilka hos sundare STOCKHOLM, IDUNS KUNGL.
N O R D L I N G ALLM.
RIKS 1 6 4 6, JOHAN j ä m v ä l andra o m v i så få n ä m n a KOMMISSIONARER ANTAGAS ÖFVER HELA LANDET PÅ ALL- KLARA S.
KYRKOGATA 1 6, 1 TR DELES SÄRSKILDT FÖRMÅNL.
H E L L B E R G REDAKTIONSSEKR.
: 12:TE ÅRG.
BYRÅ O C H EXPEDITION: TRÄFFAS SÄKRAST KL. 2 — 3.
utlandet; AUGUSTA SEPTEMBER REDAKTÖR OCH UTGIFVARE: UTGIFNINGSDAGAR: PRENUMERATIONSPRIS PR Å R: DEN 2 års en liten systers födelse, s o m efterföljdes af m o d e r n s längre sjuklighet, afbröt hennes verksamhet, började känna nad, o c h d e n lilla f e m å r i n g e n en öfvergifvenhet o c h en leds- s o m v e r k a d e h o s h e n n e b e g ä r e t att sluta
IDUN — 1899. sig i n o m sin e g e n tankevärld en reflekterande Vid åtta skolgång i — o c h allvarsam h o n blef n u liten p e r s o n.
» års ålder, b ö r j a d e A u g u s t a P. en af löjtnant Odert sin Gripenberg tellektuelt stöd — s o m i moraliskt för heten 2 denna inom och äfven åsikt alla ett afseende.
tror våra jag, flickor, h v i l k e t var n å g o t o v a n l i g t p å d e n tiden, anses enär sträfvade t o g o e l e v e r af b å d a Då h o n senare tänka på — nu fallenhet hvars terade — en hennes håg Till en början erhöll h o n af e n g a m m a l k o n s t n ä r, så- flitigaste sig.
teckning började ledde Vid elev h o n snart trettio års dokumen- ålder beslöt h o n s i g, efter m å n g a m o t g å n g a r, h v i l k a b å d e fattig- dom o c h tidsandan genom upptagandet sätta af s i g i tillfälle a t t till u t l a n d e t.
där lade i hennes M e n redan sade henne äfven den mål, dit renhet en » ehuru ej kan Hon konstnär gifvas det o m, att erfa- konsten arbete. » att betingelserna, hon lands rönt varmt under en nej, bevis sin vistelse erkännande jämväl med verksamhet Såsom taga att ett vi fröken A u g u s t a framgång ägnat sig prof på hennes åt hennes poetiska hållna lärarinnans f ö r sin utom- talang.
kall o c h a n t o g m e d g l ä d j e henne erbjuden lärarinneplats v i d skolan i Helsingfors.
tagen till en fruntimmers- K o r t h ä r p å b l e f h o n an- N ÄR Fröken Augusta P. hade ägna nu fattat beslutet att uteslutande att f u l l k o m n a sig i detta kall, s o m s e d e r m e r a s i g åt s k o l b a n a n, o c h f ö r b l i f v i t h e n n e s lifs v a c k r a u p p g i f t o c h d ä r h o n m e d så stor f r a m g å n g verkat, g j o r d e h o n g r u n d - liga studier i facket både i hem- o c h utlandet, afläggande gränser ger äfven hvar panna för kallet erforderliga sin p e d a g o g i s k a v e r k s a m h e t o c h stadsfästes t y g e l s e n, att exa- hos henne m e r o c h m e r öfver- b i l d n i n g g ö r a, att nes ej kön fylla kunna så m å n g a till s a m h ä l l e t s elever, af vetande detta dock upp- trots d e n gosskolorna lämna ej i är till f y l l e s, stycken, emedan all hemuppfostran mången mans ynglings sedliga i ett flickor förfall ängsligt på hållandet saknas.
sina och äfven anser mognad fröken åtskiljande skolbänken, i Orsaken P. åsyn strid mot hvad verksamhet, i Finland skola, ren och båda könen städse äro skola här, likställda blifva betar för sin idé, ur det bref, f ö r f.
af henne en anhållan känd grannland » Jag lilla d i k t ett b a r n, s o m ljus k r i n g af med sig kan oskuld b a k o m ögats frans.
DEN G A M L E MAGISTERN.
R e ' n solen sjunkit o c h kväll var inne, När än vid b o k e n den gamle satt, Dock mindre därur än ur sitt minne Han tog på ord o c h på bilder fatt.
Må j u n i uti g r ö n t m i n f ö r s t u t r ö s k e l november i vår smycka, stol vid brasan ned oss trycka uti f ö r t r o l i g t sluten ring, o m barnet k o m m e r blott, är genast glädjen inne, Så trädde fram för hans inre öga En modig yngling, så stolt o c h glad, M e d tankar stora o c h d r ö m m a r höga, Att ristas in på historiens blad.
till sig m a n E n hjälte säkert han skulle blifva, På hvilket fält han än strida fick, Och allt det o n d a från j o r d e n drifva Och gifva lifvet ett bättre skick.
Vårt samtal Uppå parnassen han syntes sedan I egen tanke en hjälte vi- !st.
K a n s k e i andras också, emedan R e ' n lagerkransen hans panna kysst.
Men bort tog världen snart öfvermodet, Magistern såg att ej allt förmår Det kraftigt svallande ungdomsblodet, Fast viljan träder i ädelt spår.
l o c k a r det, fast tankfull i sitt s i n n e d e s s m o d e r s e r d e t stulta kring!
leda vi, o c h r ö r a o m i glöden, till G u d o c h f o s t e r l a n d, till s k a l d e r, s j ä l a n ö d e n, som lindring Se b a r n e t d ä r!
och uti b ö n e n fått.
Farväl m e d himmel, fosterlandet h ö g e siare!
Det sprängde kring pannan allvarsbandet m e d sitt l ö j e blott!
När vi h a s o m n a t in o c h d r ö m m a uti h ö r s, s o m en r ö s t i gråt, v i d t ö f v e r att i d ä r o m v i t t n a b l.
a. till denna mottog med dessa anledning kretsar äfven i vårt Å t unga släktet då vill han gifva De vackra tankar o c h goda råd, Som ej han själf kunnat genomdrifva, E j kunnat leda till ädla dåd.
en sakta k v i d a n gång på gång, m e n p l ö t s l i g t, f y r e n lik, s t å r ljuset u p p p å c h a r e n och v ä c k e r allt till lif m e d segrande visserligen, sam skolan väcka göra vara F ö r h ö g a målet han börjar verka I skolans tjänst ibland piltar små, H o s dem han söker det g o d a stärka Och lär d e m sanningens väg att gå.
Du m o r g o n r o d n a n är, mitt barn!
Om detta arbet ' af framgång krönes, Så vägs det u p p utaf m o t g å n g väl, Och sällan därför väl bifall rönes, Men klander n o g o c h det utan skäl.
F ö r g o d t han Blott barnen Men ve!
Om Så s o m hvar verkat, ej han får äran, själfva o c h m o r o c h far.
icke han tolkat läran målsman det önskat har.
minnes sedan en tärna fager, till sin hustru han hoppats få.
hon en rikare make tager vår magister får ensam gå.
När så den gamle sin lefnadssaga Har drömt i g e n o m, han synes trött.
* En bild ur b o k e n han söker taga Men somnar in såsom barnet sött.
M i n själ att min intresse mig den för glädje — kära biografi bästa en verka såsom samskolan, — Jag är ängen, som sprider vällukt när den lif o c h anda ut från friska blomster- sängen, Min du själ, h o n ger!
s k o g e n är, h v a r s mörka grenar fyllas af ett m e l o d i s k t s u s när Han Som Men Och fanfaren sång.
Ditt du vackra o c h vårlikt solförgyllas, blott k o m m e r dit o c h ler!
ö g o n p a r till m i l d h e t m i g b e v e k e r, de väna h ä n d e r små, d e m signande jag smeker, ha än ej v å l l a t sorg och skuld, ej h ä l l e r d i n a fjät nått stig, d ä r d y n sig s k o c k a r.
O, h u f v u d, v i g d t åt När solens strålar o m m o r g o n ' falla, I rummet allt är i samma skick.
De kunna d o c k ej till lifvet kalla Den gamle där m e d sin brustna blick.
G u d!
O, b a r n m e d b l o n d a lockar och änglaglorian af guld!
På boken " hvilar den stela h a n d e n, D e n tyckes peka på dyra ord, S o m likt en hälsning till trötta anden H a talat till h o n o m här på jord.
Bland oss du är, mitt barn, s o m dufvan så anser s k o l a, s å v ä l i in- &gt;Med ringa ting du har varit trogen, Du ädle, g o d e arbetar ' min, För större ting är du redan m o g e n Gäck i den eviga glädjen in.&gt; uti arken, d i n fot ä r a l l t f ö r r e n, f ö r s p ä d att r ö r a svensk publik, m e n o m den kan det af få g ö r a h e n n e s v a c k r a lifsgär- vida och biografi Sverige.
tycker att ar- natten, land vatten bofasta.
u t g ö r en n o g intressant litteratur för medel i g o d sed blick o c h oförminskadt intresse rader skall framstående f r ö k e n P i p p i n g ä n n u i sin å l d e r s h ö s t med vaken ning en skyldigheter o c h där moral att genom för samskoleidéns f r a m g å n g där rättigheter icke af tända, henne: s o m i p e d a g o g i k e n s historia skall b e r e d a h e n n e arbetet för- Alltså d e n g r u n d t a n k e, h o n sökt realisera nyligen ligga är i h e m m e n o c h s a m h ä l l e t.
den plats, kan- friheten af gossar o c h just Och mest hända, vid o m yng- lingens fysiska o c h moraliska hälsa lider skada, och glans, u p p, en fårad af hen- nytta s i n b e s t ä m m e l s e ä f v e n s o m att, mångfald vaknade otillräckligheten o c h ytligheten kvinnans den alla a n d r a s klarnar af k l o c k o r s k l a n g o c h f å g l a r s Under just k o m m e r in, blir j u b e l utan uti f a m i l j e n s k r e t s; d e s s ljufva b l i c k, s o m g l ä n s e r, mina.
till BARNET lärarinna i teckning v i d Helsingfors ' realskola.
tillika AF HUGO.
Å t e r k o m m e n till h e m l a n d e t, ä g n a d e h o n s i g åt vi litterär b e g i f v a n d e oss följande varmt VICTOR Pipping både i bunden och obunden med anföra att IN.
ba- h o n skulle saknat de för erforderliga framhålla, på d o c k ej den konstnärliga att för, hinna otaliga dilettanter utan öfvergaf därför arbete l y c k a s däri en hel människoålders bild af en välsignelserik o c h ädel lifsgärning, vilja ännu risk d e t e g n a s u n d a o m d ö m e t, att siktade, hopträngda studieresa tvåårigt h o p p a s så, u t a n a n i n g kräfver Dan, lån p å e g e n efter denna KOMMER v ä g, för att m e s t b e g å f v a d e för att hon kort tid, ett företaga fullkomlighet i allt. » vi afsluta BARNET flickorna d å l i g a i n å g o t a f s e e n d e, s å a t t v i efter- Innan tjuguårig för m o t konstnärsbanan.
häri undervisning mot- könen.
sitt b l i f v a n d e l e f n a d s k a l l, naturlig som samtidigt NÄR anföras u t l å t a n d e a f e n f. d. e l e v, s o m s a d e: V i gossar v o r o så r ä d d a att af ens småbarnsskolorna erfaren- samskolor kan 18.34 i n r ä t t a d s k o l a, g e m e n s a m f ö r g o s s a r o c h ej Såsom att ditt v i n g p a r u t a f a z u r D u fattar v ä r l d e n O, k y s k h e t, trefaldt marken, är!
ej, när du den nu betraktar!
s ä l l: en k r o p p, s o m r e n h e t aktar, V. LINDMAN.
en själ m e d h i m m e l s k a begär!
IDUN 3 — Det är så s k ö n t, ett b a r n, m e d smil på rosen- ETT munnen, med all sin fantastik, 1899. till v ä l l j u d än ej h u n n e n, SILFVERBRÖLLOPSPAR.
S I L F V E R B R Ö L L O P firas i m o r g o n härstädes af skriftställaren Kristian Winterhjelm o c h hans fru, Hedvig Charlotta Forsman, båda kända o c h värde- rade i vida kretsar i n o m d e skandinaviska landen, särskildt litterära o c h konstnärliga.
Den, s o m önskar en utförligare skildring af fru Winterhjelms lifsgärning, hänvisa vi till n:r 42 af .Idun för år 1891 o c h vilja här endast i korthet erinra o m, hurusom fru W.
, efter att hafva genom- gått k. teaterns elevskola under den store skåde- spelaren Torss- lows ledning, under 60- o c h 70-talen var en af våra allra främsta karak- tärsskådespeler- skor, den där i ett stort antal maktpåliggande roller lade i da- gen en scenisk begåfning af sällsynt djup.
U t o m i Stock- holm har fru W.
uppträdt i flertalet af våra mera betydan- de landsortsstä- der, m e n också i Norge o c h Fin- land.
Särskildt har h o n i den HEDVIG WINTERHJELM.
finska teaterns Redaktör Winterhjelm är, som bekant, norrman.
Efter fullbordade studier inträdde han snart s o m medarbetare i den norska högerpressen, där han på 60-talet tillhörde » Morgenbladets » redaktion.
Där- efter redigerade han några år den norska » Ny illu- streret Tidende », m e n har de senaste sjutton åren tillhört » Aftenposten », hvars politiske korrespon- dent här i Stockholm han under denna tid varit och fortfarande är.
På grund af sina vidsträckta för- bindelser och stora relationer har han i denna sin verksamhet i allmänhet vi- sat sig särdeles väl underrättad på samma gång han alltid, varm unionsvän, s o m han är, visat en korrekt uppfatt- ning o c h sym- patisk förståelse af svenska för- hållanden och tänkesätt.
H r W.
har äfven upp- trädt s o m ro- m a n - o c h novell- författare, först under psevdo- nymen Johan- nes Norman, se- nare under eget namn.
Kritiken har haft särde- KRISTIAN WINTERHJELM.
les ampla loford historia outplånligt inristat sitt namn, i det ge- n o m hennes energiska arbete det på våren 1869 blef möjligt att låta det finska språket ljuda från scenen.
H e n n e s insats vid den svenska teatern i Helsingfors anses o c k vara af stor betydel- se.
Fru W.