Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
engelska hänför för den sjukan i många fall är m y c k e t o c h att allmänheten m y c k e t ofta sjukdomar, som därmed icke hafva det ringaste att skaffa, utan äro yttringar af andra, ofta vida farligare lidanden, särskildt tuberkulosen, detta vill j a g ingalunda förneka, liksom j a g ej kan underlåta att här omnämna, att gifva A t t få den bristande ten i komjölken ersatt är naturligtvis barnet uppfödes med modersmjölken eller med A t t fruktan för är något skola vi nu det dibarnen långt mindre äro utsatta f ö r detta med alla dess växlande följder.
komjölken Huru procent hos med komjölk uppfödda barn, under öfverdrifven, Flensburg.
blott delvis kan van blifvit sagdt förstår man lätt, hvarför denna därtill rätt uppföda, fostra o c h vårda det ny- barnet vanli- förekomma o c h undvika denna sjukdom är att uppfödandet modren eller ensam kan föda det under de ett nan under första lefnadsåren ingalunda ovanlig lidande Af Att ej tarmkatarrens faller således af sig själft, att bästa VII.
barn A t t dessa i betydande grad kunna om som för den fullvuxne drars oro o c h förskräckelse.
undvika olägenheterna af en artificiel ten länge visat.
chitis, hvilken utgör föremål f ö r så många m ö - * Några med beaktas.
stämde.
vännen, ket sande afföringar o c h långvariga sin gränslösa själfuppoffring. ».
» Ja, » se är af det tillåta, aldrig 2 ä 3 första lefnadsmånaderna, För må modren att skaffa barnet en lämplig amma o c h minskas, i den Är eller sjukdom o f ö r m ö - själf gifva di, bör hon, så vidt hen- sålunda tillredd hvilken, ansvar.
mjölktillgång uppfödning.
föda, få de senare nöja sig m e d en med konst näring, att sitt mödor plikt, påtager sig ett stort o c h stund- nes ekonomiska förhållanden äro både och i f ö r digifningens sig denna moderskapets första o c h olycksbringande tveka att nyföd- d. v. s. modersmjölken, o c h den moder, som af fruktan gen det är att bereda det den mest natur- föda tåg.
glömt när- H v a d ofvan blifvit yttradt visar till fullo, o c h j a g lät h e n n e ar- När Utrymmet tillåter mig icke att här barnet, men det anförda må vara nog.
förvillas af de undantagsfall, som här artificiela f ö r öfrigt det späda den bästa gåfva, som kan skänkas Min yngsta skolkamrat, beta ute tillsammans lämnar liksom öfverallt annars kunna f ö r e k o m m a, ser hade landställe skulle det skydd m o t sjukdomar, utan att ter u t till v å r t exempel på dot- — stort, större städer årligen bortrycker massor af späda men surrogat afskyr en många således kan se saken mera i flaskbarnen särskildt kroppsarbetet, ett jag och att ra- chitis.
skall vara l ä x l ä s n i n g o c h innelif.
och ögat, som är i tillfälle kvarstå som f ö l j - gymnastik M a n p å s t å r, att för v i alla b l i f v a vana underben, plattfötter, förträngda bäcken barn arbetare.
surrogater.
blod blifva minst lika ganska der af en i späda barnaåren genomgången följa krafter sundt flaskbarn krökta se o c h friska till allvarligare rätta ansedda som ett m.
kunna för all framtid kunna mänskligheten De byggnaden, såsom missbildning af bröstkorgen, det upp f ö r framtiden.
ondt, o c h många sjukdomar i ben- barnen; hjälpa att vidare utveckling- med lif.
För barnets allvarsamt och g r a d äro det.
sjukan ett ganska ofarligt li- emellertid kraftiga, j a stundom t. o. m.
frodigare än di- mindre under menliga följder får höra, att s. k. i som som till fullständig hälsa utan några som helst ja, han var en Tolstoy i m y c k e t, såsom du jag betrakta dande, går man minst i våra dagar, då det artificíela upp- nit att de lindrigare formerna af engelska äro formerna af denna mångomtalade s j u k d o m äro ingen näring kan på något sätt d. v. s. modersmjölken.
s o m förr i världen.
m a n i sina är naturen solfjädrar. » det, fast icke alldeles sådan och behöfver här ej särskildt nämna, att det ifrågakomma; vara släktets anförtrodda.
ligtvis af sär- omsorger dem.
naturmänniskor af allra största intresse åt hvilkas uppfödningssätt, d u är d i g lik, en framsynt därför » Jag tål h v a r k e n l u g g a r eller alltid, att hälsa skildt för d e m af Iduns läsarinnor, sam- s a l o n g s l i f, finns d e t a l l d e l e s f ö r g o d t o m.
påare ste på S o c i e t e t s m ä n n i s k o r, s o m l e f v a ett » Hvad blifvande prostens gamle vän.
sunda » Hoppas barnets grann o c h riktig kännedom o m dessa ting må- Elin! » sköta hvad Elin.
o c h v i s a f a r b r o r in- 387 sak i världen, genom rörsocker då lämplig eller vi tillsats helst den brist som förefinnes.
densamma sockerhal- den enk- härför blott b e - af socker (van- mjölksocker) täcka V i d a svårare faller sig saken, när det blir fråga om att få över- ensstämmelse mellan de öfriga beståndsdelarne.
slut i nästa n:r.)
I DU N 388 Axplockning ur julkärfven.
•fra| \ r VA, de många kommo prisbelönas, läsvärda skrifter, s o m in- till j u l t ä f l i n g e n, m e n e j k u n d e h a v i nu, så s o m v i ämnade, v e r k s t ä l l t e n l i t e n » a x p l o c k n i n g » — ett k o r n Hr, nog ett annat finnas rymme där!
medgifva tankefrön, Ännu mycket att tillvarataga, ej mera.
M å därför d e s o m till ä f v e n t y r s ligga g ö m d a i f ö l j a n d e u t d r a g, falla v ä l till i v ä n l i g a tans kunde m e n t i d o c h ut- jordmån.
F I R A » LUSSE ».
hjär- dar krossade fenkol, 1 dito anis, 1 tesked stött ingefära o c h 1 dito kryddpeppar.
Sirapen ställes att svalna, o c h man lägger däruti 2 hektogram smör att upplösas, 3 decltr mjölk ljummas, mjöl iröres o c h 15 eller 20 centlr jäst, allt efter s o m degen förut jäst upp.
Nu arbetas alltsammans väl, den afsvalnade sirupen o c h jästen tillsättas, hvarpå degen åter öfvertäckes, tills den synes väl uppjäst, då den utbakas i långa » kusar », s o m åter få jäsa, öfverstrykas m e d ägg o c h insättas i en grundvarm, men ej för het ugn att gräddas.
D e tåla omkring e n timme i ugnen.
V i d inköp af julskinkan b ö r man noga tillse, att svalen är tunn o c h benen fina; den lämpli- gaste vikten är omkring 5 ä 6 kilogram.
Skin- kan gnides väl m e d salt o c h ingefära samt får ligga därmed 1 a 2 dagar.
K o k a s därefter utan vattning tills svalen lossnar, då den varsamt af- drages.
P å späcket lägges ett stycke rent linne, s o m tager till sig det upplösta fettet.
Man sam- manvispar nu 1 ägghvita, 1 sked b r y n t socker och 1 sked fransk senap samt bestryker därmed späcksidan o c h beströr den m e d litet fint rifve- bröd.
Därpå sättes den några minuter i het ugn för att glaceras.
» Luciadagen » d e n 13 december, eller rättare Lucianatten, firas mångenstädes i svenska b y g d e r som e n julens förelöpare, e n » lill-jul » m e d mun- terhet o c h glam.
D e flesta stockholmare fästa sig ej vid denna dag.
A n d r a tänka väl på den, E. m e n tycka det är för m y c k e t besvär att fira d e n midt i julstöket.
Detta firande b ö r d o c k kunna G L Ö M E J B E T H I E H E M S S T J Ä R N A N I J U L T R Ä D E T!
försiggå m e d så ringa besvär, att man gärna, för u n g d o m e n s skull, underkastar sig det.
Det h ö r Många sätt finnas att pryda det kära julträ- dessutom till julstämningen, så, o m det finnes det, men hvilket man väljer, är det både vackert u n g d o m i familjen, låt d e m fira Lucianatten, o m och symboliskt riktigt att i trädets topp fästa d e själfva hafva håg, men m e d löfte att detta en gyllene stjärna.
skall vara d e t enda nattvak f ö r julklapparnes » Stjärnan från Bethlehem skull.
L e d e r ej bort — m e n h e m — På kvällen vid 8-tiden samlas d e unga delta- Barnen o c h herdarna gerskorna m e d sina stora arbeten, s o m de skola Följa den gärna — hinna » så rysligt m y c k e t p å under en hel natt ».
Bethlehems stjärna! » — Efter e n enkel tesupé börjas syarbetet, under Den höjer tanken ofvan d e synliga tingen o c h muntert samspråk, eller kanske någon föreläser bereder sålunda sinnet för högtidens firande.
ur en intressant b o k.
V i n, vatten, konfekt, stekta E. äpplen, kaffe, som d e själfva få koka på fotogen- kök, samt b r ö d utgöra deras förråd för natten.
» S N Ö G R A N E N » O C H » B L O M S T E R G R A N E N ».
När sömnen tyckes vilja öfverrumpla dem, sättes kaffepannan på, o c h få d e då rättighet att purra Mångfaldiga sätt gifvas förvisso att s m y c k a d e öfriga familjemedlemmarna, som ej deltaga i julens träd, men jag vill här särskildt framhålla Lusse-firandet, o c h bjuda dem p å kaffe midt i ett par, som äro särdeles vackra o c h tilltalande natten, står munterheten högt i tak.
Kanske Det ena är snögranen.
Grenarna beläggas m e d det ej blir så m y c k e t arbete af, m e n roligt hafva fin kardad bomull, öfverströs m e d diamantpulver.
de, o c h äfven o m de skulle vara rysligt sömniga dagen därpå, finna d e sig S Å N G A R N A däri.
Det är Små kottar, öfverstrukna m e d gummilösning o c h doppade i samma pulver, upphängas.
Därefter j u bara jul e n gång o m året.
tager m a n s. k.
» englahår », e n slags glänsande metalltrådar, s o m finnas i handeln, klipper e n Gamla Greta.
gång itu e n sådan härfva, så att trådarna få sin längd, förenar flere sådana härfvor o c h samman- B A R N E N S E G E T J U L B A K.
binder d e m uppe i granen under stjärnan o c h låter d e m sedan falla fritt ned öfver grenarna.
Kär man bakar till jul, g l ö m d å ej att låta de Till denna beklädnad användas endast hvita ljus.
unga h a sitt eget, riktigt sitt eget lilla julbak för gran o c h julbord.
Huru glädja d e sig ej häråt!
Den andra kallar j a g: blomstergranen.
Idéen Många dagar förut ritas modeller till julbockar, till densamma uppstod vid e n vandring i e n af tuppar, grisar, hundar, hästar, lejon, j a t. o.
norra Italiens tjusande trädgårdar: » Giardino elefanter, för att ej tala om * julgubbar m e d gra- Giusti » i Verona.
Eöda, rosa, hvita o c h gula nar p å axeln o c h g u m m o r m e d korgar på armen.
slingerrosor blandade nämligen där sin färglek Och hvilken glädje sedan att h a sin egen deg, m e d cypressens allvarliga grönska på ett tjusande sin egen kafvel o c h sitt eget b a k b o r d!
Se hela sätt.
Det är ej så svårt att åstadkomma e n jul- barnskaran i en klunga m e d tindrande ögon, gran, s o m gör samma intryck.
Alla d e fina fär- ifriga o c h beskäftiga — stora syster, som käftar ut, ger i silkespapper, s o m stå oss till buds, möjlig- store bror s o m skär ut » odjuren » efter pappers- göra efterbildningar, o c h pappersrosor äro ej mönster m e d sporre eller pennknif o c h lilla syster svåra att tillverka.
som får pensla konstverken m e d äggvisp, under För d e n oöfvade vill jag härmed försöka be- det lille bror fått förtroendet att beströ d e m m e d skrifva det så g o d t sig göra låter.
Man klipper kulört pärlsocker!
— en pappersremsa efter arkets längd af omkring Förunderligt n o g bli ej d e bakade föremålen 6 centimeters bredd, afsmalnar densamma 1 ä 2 så talrika, s o m man kunnat förmoda, t y degen ctmtr åt ena sidan o c h viker densamma till ett är märkvärdigt g o d att » smaka » på för de små rosenblads bredd, afrundar densamma i öfver- artisterna.
kanten o c h vecklar så upp remsan igen; m e d en trubbig knif dragés e n lime efter bladets Och hvilken förtjusning, då alltsammans är gräddadt o c h m a n får binda silfvertrådar o m kant o c h m e d en fingerborg eller ennat kupigt instrument tryckes e n fördjupning i detsamma, för upphängandet p å julgranen.
Ock så välkom- allt m o t handens insida.
Därpå rullas papperet met, då ett eller annat benbrott bland de bakade lätt o c h luftigt samman, m e d den smalaste sidan föremålen föranleder ett samfälldt beslut att inåt, hoptryckes o c h sammandrages nedtill, ge- » dela det » m e d samma.
nomstinges m e d e n nål o c h i hålet efter den- Solveig.
samma införes e n fin ståltråd, s o m sammanböjes och därigenom håller rosen samman — på sam- V Ö R T B R Ö D O C H J U L S K I N K A.
ma gång s o m den bildar stjälk.
Ä r man nog- grann v i d tillverkningen, så lindas denna m e d Brödbakning är n o g i allmänhet så känd att grönt silkespapper o c h några mosskvistar fästas någon beskrifning öfver d e vanliga sorterna ej m e d g u m m i kring rosen, m e n effekten blir i kräfves, m e n ett särskildt j u l b r ö d är j u h o s oss granen lika stor utan detta.
Rosorna bindas n u vörtbrödet, o c h som detta ofta kan vara kinkigt tillsammans m e d ett fint mörkt snöre eller e n nog, följer härmed en länge prof vad beskrifning: grof tråd, på passande afstånd från hvarandra, 4 liter ölvört kokas tillsammans till 2 ' / z liters upphängas s å „ i granen i smakfulla böjningar rymd, däruti arbetas, varmt eller kallt, så myc- o c h klungor.
Ä f v e n kunna lösa b l o m m o r fästas ket finsiktadt värmdt rågmjöl som till en stadig m e d sin ståltråd vid grenarna.
Ljus i samma deg.
D å densamma är väl arbetad, tillsättes 3 färg s o m rosorna isättas rikligt, o c h det hela bil- deciliter ljum mjölk, i hvilken röres något mjöl dar e n förtjusande tafla, bestrålad af stjärnan samt 15 centiliter jäst, o c h ställes att jäsa.
— från grantoppen.
Då degen börjar jäsa, uppkokas 6 Y 2 decltr sirup m e d 3 decltr finskurna pomeransskal, 2 matske- T 1895 J U L L E K T Y R I F A T T I G M A N S H E M M E T.
Då jag p å julaftonens m o r g o n sorterar de gåf- vor, s o m skola afgå till mina fattiga, oeh d e delar af matförrådet, jag anslagit åt dem, plägar jag ej g l ö m m a en omständighet, hvilken jag vill lägga alla vänliga läsarinnor p å hjärtat.
Något, som jag nämligen märkt blir i h ö g grad välkom- met, är o m någon lektyr till helgen förirrar sig till de ringa kojorna. "
Jag plägar därför alltid söka rätt p å något utläst, af mindre värde för en själf, m e n af dess större för dem, som sällan få något att vederkvicka sin själ med.
Gamla jultidningar, några ströskrifter o c h dylikt afstår man gärna, då man därigenom kan bereda ett nöje.
H o s hvarje människa ligger nedlagdt e n längtan efter vederkvickelse, ej blott till krop- pen, utan äfven till själen, och då v i söka be- reda våra mindre väl lottade medmänniskor d e n förra, hvarför försumma v i den senare o c h ej minst viktiga?
Underlåten därför icke v i d stun- dande helg att öfverst å » jultrafven », s o m sän- des till torpstugan, lägga en b o k, illustrerad tid- ning eller dylikt.
Thorselia NÄR » J U I K A K A N » B R Y T E S.
» Dopparedagen » är inne, o c h d o p p n i n g e n.
i grytan skall försiggå enligt gammal g o d plägsed.
I ordnade l e d tågar familjen parvis u t i det i dag särskildt inbjudande köket m e d sitt prydligt dukade b o r d å hvars midt tronar e n — härd kaka bröd, omgifven af finare brödsorter, smör, korf, sylta, salt kött, ost, smörbakelser o c h öl- flaskor m. m.
Husfadern tager n u den hårda » kakan », bryter den i lika så många delar s o m antalet af hans » husfolk », gifver åt hvar o c h en sin del med orden » G o d jul », riktade till hvar o c h en särskildt.
Härefter försiggår doppnin- gen o c h brödet fortares.
Denna julsed kan blifva en gripande akt, be- roende på det sätt hvarpå brödet utdelas.
D e t är e n kärleksmåltid, där husfadern påbjuder enighet, frid o c h kärlek f ö r d e n väntade jul- glädjen, o c h d e s o m mottaga brödet liksom för- panta sig till uppfyllandet af detta påbud o c h ikläda sig därigenom ett visst ansvar för hög- tidens värdiga firande, hvilket alldeles icke ute- sluter d e n yrande barnaglädjen, s o m är ett af julens förnämsta privilegier.
Dorothé.
J U L M U S I K.
Sedan familjens medlemmar samlats o c h granen tändts, delar ett godt husbondefolk gärna denna stund af festligheten m e d sina tjänare, hvilka utan tvifvel djupt värdera detta bevis på tillmö- tesgående o c h broderskap i Hans kärlek, hvars högtid firas, o c h e n liten musikalisk prestation bidrager då m y c k e t till stämningens höjande, o m det o c k endast är en enkel julpsalm, i hvilkens af- sjungande alla deltaga.
I d e hem, där musik odlas o c h barnen äfven kunna deltaga i sången, rekommenderas » Bethlehems-stjärnan », dikt af Viktor R y d b e r g m e d musik af A.
T., hvilken återfinnes i andra häftet af d e älskliga barnsån- gerna: » Sjung m e d oss m a m m a ».
— D e späda stämmorna, understödda af pappas bas o c h mam- mas ackompagnement o c h möjligen sekundering, klinga härligt o c h stämningsfullt i den lilla kret- sen.
J U L K L A P P A R O C H B A R N A S I N N E.
Ett helt kapitel vore att skrifva just o m jul- klapparna, d e kära oskyldiga klapparna, s o m förvillat sig så långt från sin ursprungliga me- ning att utgöra e n sinnebild i smått af Guds stora julgåfva till världen, att d e p å många håll blifvit ett tvång o c h e n börda.
H u r ofta hör man icke den s u c k e n: hvad skall jag g e den eller den i julklapp, hon har ju allting, omöjligt att hitta på något som h o n behöfverj Eller: j a g skulle inte alls h a råd att g e några julklappar i år, m e n — Och det finns alltid skäl, främst det, att man gärna vill ge igen, där man hoppas att få.
Och så går m a n ut att köpa något p å måfå, söker, väljer, hänger p å julut- ställningar, tills man är trött o c h utledsen, slutar m e d att köpa öfver sina tillgångar, något dumt o c h öfverflödigt, o c h känner sig missnöjd m e d hela julen.
Det har händt både mig o c h andra.
Och i många h e m sitta sedan gamla människor o c h plocka utan vidare hemlighetsmakeri u r e n korg d e t ena paketet efter det andra m e d hög- tidlig utanskrift.
Det har blifvit sed att man ger hvarann präktiga presenter o m julen, o c h man märker kanske icke, att själfviskhet o c h preten-
I DU N 1895 tioner ha smugit sig m e d i den ursprungliga väl- meningen.
Man tackar hvarandra för de vackra, nyttiga sakerna, m e n hvar är julens barnaande?
Skall han icke vara m e d v i d » barnens fest »?
Skall du icke i kväll glömma de nyttiga beräk- ningarna o c h gifva, gifva m e d fulla händer, som julen lär, men helst där glädjen blir störst.
Fat- tiga, glädjelösa h e m finnas många, o c h b a n i äro lätta att tillfredsställa.
Har du gifvit akt, hur små barn taga emot sina julgåfvor?
Det är ganska lärorikt för de stora.
Mostrar, fastrar o c h onklar ha köpt en mängd dyra, vackra leksaker m e d invecklad me- kanik eller grann utstyrsel.
D e små rifva d e m ut ur papperet, förstå d e m icke, kasta sig öfver ett nytt paket.
Jag såg en gång en liten 2-års tös, s o m gjorde så.
Då k o m där fram ur ett paket m e d m y c k e t lack och barnstil på utan- skriften ett litet badkar af bleck o c h en porslins- docka utan kläder; alltsammans hade kanske kostat 25 öre.
M e n det var något, s o m Ullan förstod sig p å; h o n grep sig strax an m e d att bada porslinsbarnet, gifva det kall dusch o c h torka det i sin lilla näsduk för att strax åter börja bada igen.
Och därmed höll den lilla mamman på nästan hela julaftonen, obekymrad o m alla de fina leksaker, s o m fortsättningsvis k o m m o i dagen.
389 vacker kvinna värderar icke öppet eller i hem- Väfnad som hemslöjd.
lighet sin skönhet som sitt stora, om icke största privilegium och medel till lycka?
Det ligger grand af sanning i satiren om den jet är icke allenast i min skånska hem- japanska ett hjältinnan, som i sin själfbcundran bygd, som väfnads-slöjden i hemmen utropar: » Naturen fröjdar öfver sin skön- höll på att gå förlorad och nu genom några het.
Jag är ett barn af sig n a t uren oeh tager intresserade kvinnors tillskyndan blifvit efter min moder! » Hvem af oss, så ut- återupplifvad.
Det har varit på flere stäl- rustad, skulle vägra att taga emot icke d e n n a gåfva len i vårt land som mormödrarna, hvilka på grund af dess frestelser?
Oeh vi skulle nu voro för gamla att sköta väfstolen, vis- göra fullkomligt rätt i att mottaga gåfvan och serligen förstodo sig på konsten i fråga, men risken med den.
Vare det långt ifrån mig att påverkade af tidens smak för fabriksalster, vilja underskatta hjärtats och själens höga egen- hade försummat att lära sina döttrar den- skaper, jag anser likväl, att kvinnans skön- samma.
Följden häraf har varit, att den upp- het alls men icke hennes obetydligaste gåfva.
växande ungdomen i detta fall icke haft nå- Den fröjdar hv är ar den kommer; den behöfver got att lära af sina mödrar.
ingen förespråkare af ord eller handling; den Faran var sålunda stor.
En generation har en universel trollmakt; icke blott lägre till och den vackra väfnadskonsten som naturer stå under dess inflytande, utan äfven hemslöjd hade måhända helt och hållet gått goda oeh begåfvade; den har kraftigare än någon förlorad.
annan form af det sköna inverkat på fantasien; Äran af räddningen tillkommer i främsta från evärdeliga tider har den ansetts värd att rummet föreningen Handarbetets vänner.
lefva, strida och dö för.
Den grekiska modren T.
Men vid sidan af nämnda förening har en brukade bedja till Zcus, att hennes barn fram- mängd enskilda personer verkat för väf- för allt måtte blifva vackert.
Grekerna trodde, Bort med julgranslotterierna!
nadskonstens återupplifvande i vårt land, att kroppslig skönhet var ett särskildt tecken af hvilka personer Idun nyss framhållit till gudarnes ynnest.
Under asketismens tide- Då jul- o c h julfirande äro på tal, vill jag in- lägga en varning m o t de nu så brukliga julgrans- en, fröken Collin.
Ett annat strå till stac- hvarf upphöjdes själen på kroppens bekostnad; lotterierna, v i d hvilka m e r eller mindre dyrbara ken har nu förts genom ett litet, men allt fysiskt behag och njutning ansågos syndiga.
föremål o c h leksaker bortlottas.
Jag har näm- » Våfbok, inne- ligen lagt märke till, att barnen före lottdrag- värdefullt arbete, kalladt: Renaissancen medförde en sundare åskådning, råd och undervisning i enklare ningen se febrila, förströdda o c h vinningslystna hållande och nu förefaller det nästan som om en annan ut, o c h kanske efteråt, o m vinsterna ej varit så väfnader samt repetitionskurs af skånska all- reaktion inträdt och vi vore i fara att odla värdefulla, s o m de blifvit vana v i d i h e m m e d mogeväfnader », utgifven af Ch.
R — y, en sig- intelligensen med uteslutande af den yttre per- bättre råd att köpa dyrbara vinster, visa de sig missbelåtna o c h trumpna.
Sammaledes o m den natur under hvilken döljer sig grefvinnan sonen.
I synnerhet kvinnor, som förälskat sig ena vunnit en vackrare sak än den andra.
Som- Charlotte Posse, född Ramsay, i Karlskrona.
i sina nya rättigheter till uppfostran och ut- liga förklara m e d barnets uppriktighet, att de ej Denna väfbok, som kan erhållas genom sikter till vidsträcktare verksamhet, behöfva på- hafva så roligt här hos tant A.
s o m hos tant B., Gleerupska universitetsbokhandeln i Lund, minnas om sina gamla privilegier.
där de v u n n o mycket vackrare saker.
Sålunda blir det, s o m var afsedt att förhöja nöjet för är både lättfattlig och innehållsrik till det dem, istället ett moln på glädjehimlen, o c h det billiga priset af 1 krona.
All ära åt den klara intelligensen och rena fastän tant A.
kanske lagt sig mycket mera vinn själen!
Men dessa hedras sannerligen icke genom Författarinnan har, utom i Skåne, äfven om att roa sina små gäster än tant B. o c h själf anfört deras lekar.
gjort sin skörd af gamla väfnadsmönster att försumma och nedsätta kroppsligt behag, med dess förädlande och höjande inflytande.
Det vore därför önskligt, att hvarje mamma, i Småland och Östergötland.
Hon har med hur g o d råd hon än har att köpa präktiga vin- stor omsorg hopsamlat så mycket som möjligt Och vi känna alla detta inflytande; en oför- ster, uppmärksammade detta lilla råd o c h från af det gamla, som rörande väfnadskonsten villad instinkt hyllar dess makt.
Det återstår sina barnfester bannlyste ett nöje, s o m mera oss icke att ignorera eller förneka den, men skadar barnets sinne, än hvad s o m kan ersättas var förvaradt i minnet eller uti gamla an- att uppmäta den, afgöra hur långt den får teckningar.
Boken kan därför blifva till verk- af de korta timmarnes fröjd.
Äfven » godsakerna » böra ur granen nedtagas o c h utdelas af de äldre, ligt gagn för dem, hvilka önska att den sträcka sig och använda den till det bästa bruk.
hvarvid man lätt kan se till, att hvar del blir så kvinnliga hemslöjden, denna för folkets eko- Om vi värdera en enkel blomma för dess lika s o m möjligt.
skönhet såsom en återspegling af skaparens nomiska utkomst så viktiga binäring, åter Gamla Greta.
kärlek, huru mycket mer måste vi värdera måtte komma till heders i vårt land.
skönheten i människans anlete och skapnad HULDA LUNDIN.
såsom den högsta typen af yttre skönhet?
» Till Konsten att leka.
Eva, » sade mahomedanerna, » gaf Gud två tredje- Våra harmlösa sällskapslekar hålla på att d ö ut, m e n borde sannerligen icke få det.