Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Dess befallningshafvande derstädes af den 21 September 1838, fått sig ålagdt, att utan arfvode verkställa indelningar å allmänningarne med begagnande dervid af det biträde, som intressenterne till bestämdt antal dagsverken skulle bestå, äfvensom att derefter författa behöriga skogskartor, ett allmänt stadgande måtte utfärdas, i enlighet med den serskilda föreskrift, som, på sätt nämndt är, blifvit Kongl. Majits befallningshafvande i Upsala län meddelad; så har Kongl. Majit, uti nådig proposition af den 12 November sistlidne år, jemte meddelande af de beslut, som Kongl. Majit fattat i anledning af ej mindre Rikets Ständers ofvanberörde underdåniga skrifvelse, än afven den af Rikets Ständer vid sistlidne riksdag uti skrifvelse den 8 Januari 1843 gjorda anhållan om en fullständig utredning af förhållandet med skogsplanteringskassans tillgångar och inkomster, gifvit Rikets Ständer tillkänna, dels att chefen för Kongl, skogs-instilutet, i 4 Stais- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Ulskotlens Utlåtande, N:o 40, anseende till de svårigheter och hinder, hvilka inom de fleste län i riket, der häradsallmänningar funnes, uppstått för införande af en förbättrad skogshushållning, i underdånighet hemställt, att staten måtte hädanefter från skogsplanteringskassan bestå kostnaden för dessa allmänningars uppmätning, jemte dertill erforderlige handtlangaredagsverken, samt tillika aflöna de vid dessa skogar anställde bevakare; dels att Kongl. Maj:t, med anledning af gjord underdånig anmälan om de hinder och svårigheter, sorn mött för det nya skogshushållningssystemets införande, såväl i följd af de i tjenst varande äldre öfverjägmästarnes mindre skicklighet att leda de för all— manningsskogarnes uppmätning och indelning till trakthuggning erforderlige arbeten, hvilka ej heller kunde af det inskränkta antalet öfverjägare på längre tid medhinnas, som äfven genom häradsboernes visade obenägenhet att biträda vid de i och för skogarnes förnyade uppmätning, affattning och indelning till trakthuggning behöfliga dagsverken, funnit
Sig föranlåten bemyndiga chefen för skogsinstitutet att låta inom vissa län genom eleverne vid samma institut, under ledning af deras lärare, ifrågavarande arbetep verkställa; och som erfarenheten sedermera ådagalagt behofvet jemväl inom andra orter af en dylik anstalt, hvars allmänna utsträckning otvifvelaktigt skulle på ett verksamt sätt bidraga till det nya skogshushållningssättets skyndsamma införande, så och då, i fråga om den bevakande personalens aflöning, serskildt förekomme, att den vid nya löneregleringen för jägeristaten antagna grundsats, att allmännings-interessenterne borde ansvara för den egentliga bevakningskostnaden å de under allmän vård bibehållna allmänningar, föranledt en i flera orter yttrad obenägenhet hos interessenterne att underkasta sig de förfoganden i afseende på bäradsallmänningarne och de lill vissa menigheters begagnande upplåtna kronoallmänningar, hvilka, för införande derå af en ordnad och ändamålsenlig skogshushållning, funnits nödiga, och hvilka ofta måste vara af beskaffenhet att medföra uppoffring dor längre eller kortare tid af mot kostnaden svarande fördelar, har Kongl. Maj-t i nåder föreslagit Rikets Ständer, dels att i de fall, då det än vidare, i följd af jägeribetjeningens fåtalighet eller af andra skäl, kunde finnas nödigt, att för allmänningsskogarnes uppmätning och affattning å karta samt deras indelning till trakthuggning jemte uppgörande af erforderlige planer, uppskattningar och förslag, anbefalla biträde af skogsinstitutets lärare och elever, under ledning och inseende af chefen för samma institut, kostnaden härvid, så hvad anginge rese- och traktamentsersättningen till skogsinstitutets lärare och elever, som beträffande ersättning och erforderliga bandtlangare-dagsverken, dem allmännings-interessenterne borde vara skyldige alt tillhandahålla, emot skälig betalning, dock aldrig öfverstigande markegångsvärdet å ett drängdagsverke, finge af skogsplanteringskassans medel godtgöras, dels ock att af samma medel måtte likaledes få bestridas kostnaden för den bevakande personalens Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskoltens Utlåtande, N:o 40. 5 aflöning med kontanta anslag till det för dem vid löneregleringen afsedda belopp» efter afdrag af hvad dem antingen uti bostadsförmåner eller tilldelda räntor redan tillgodokommit, dock under vilkor, att, jemlikt den för skogsregleringarne redan stadgade grund, interessenterne underkastade sig en viss afgift, som skulle till bemälda kassa ingå för alla de skogs-eflekter, som till dem, enligt af Kongl. Maj:ts befallningshafvande fastställd fördelning, årligen utsynades, och hvilken afgift borde vid hvarje allmännings reglering, efter vederbörandes hörande och undersökning vid häradsrätten i orten,
af Kongl. Maj:ts befallningshafvande föreslås, och af Kongl. Maj:t fastställas, med hänsigt så väl till den för bevakarnes aflöning erforderliga utgift samt godtgörande af skogsplanteringskassans förskott dertill, som äfven till andra, i och för återväxtens befordrande genom skogsplantering och stängsel samt en i öfrigt ändamålsenlig hushållning, oundgängliga kostnader.
Denna Kongl. Maj:ts nådiga proposition, som blifvit dels till Stats- och dels till Stals- och Ekonomi-utskotten remitterad, hafva Utskotten tagit i betraktande, och få, med afseende å angelägenheten af en mera vårdad och noggrann hushållning med de i riket befintlige allmänningar, än som hittills varit följd, samt enär de åtgärder, som Kongl. Maj:t ansett böra för sådant ändamål vidtagas, synas vara för vinnande deraf lämpliga, vördsamt tillstyrka, att Rikets Ständer bifalla, hvad Kongl. Maj:t i förevarande fråga, på sätt nämndt är, föreslagit.
Derjemte få Utskotten erinra, att Stats-utskottet uti sitt Utlåtande N:o 42 serskildt yttrat sig öfver Kongl. Majrts högstberörde nådiga proposition, så vidt den afser förslag, att af skogsplanteringskassans medel ett belopp af 66,666 r:dr 32 sk. måtte till Rikets Ständers disposition öfverlemnas, samt att hvad den Kongl, propositionen för öfrigt innehåller icke föranleder till något yttrande af Utskotten.
Från Utlåtandet reserverade sig riksdagsfullmäktigen Nils Strindlund från Westernorrlands län, som ansåg bifall till Kongl. Maj:ts högstberörde nådiga proposition komma att medföra häradsailmänningarnes totala förstörande.
6 Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Utlåtande N:o 41.
Ärik. till Exp-Utsk. den IS Juli, kl. 2 e. m.
Betänkande, i anledning af Kongl. Maj:ts till Rikets Stander aflåtna nådiga skrifvelse, angående inqvarteringsskyldigheten i Stockholm.
Sedan, med anledning af Kongl. Maj:ts derom gifna nådiga uppdrag, en serskild tillförordnad kommitté utarbetat förslag till ny inqvarteringsordning för Stockholms stad, samt detta förslag, jemte serskildt betänkande i ämnet, till Kongl. Majit i underdånighet afgifvit, och Kongl. Majit, efter det vederbörande fått sig deröfver yttra, vid 1840 års riksdag öfverlemnat ärendet till Rikets då församlade Ständer, som uti skrifvelse den 20 Februari 1841 hos Kongl, Majit i underdånighet anhållit, att, för bedömande af ärendet i dess helhet, erhålla nödiga uppgifter å kostnaderna för anskaffande af kasern åt Svea artilleri-regemente samt för underhållet af de trenne lifgardes-regementernas kaserner och lifgardets till häst stall, så hade Kongl. Majit vid sistförflutna riksdag, jemte meddelande af de äskade uppgifterna, ånyo öfverlemnat frågan till Rikets Ständer.
Då likväl de Rikets Ständer meddelade kostnadsförslag upptogo, för uppförande af kasern med öfriga byggnader för Svea artilleri-regemente, hvartill någon tjenlig, staten tillhörig, odisponerad byggnad eller tomt ej kunnat uppgifvas, en utgift af 313,000 ridr, utom köpeskillingen, 50,000 ridr, för åtskilliga å den föreslagna byggnadsplatsen belägne, till enskilda personer upplåtna, tomter, eller tillsammans 343,000 ridr samt till erforderliga byggnads- och reparationsarbeten vid gardesregementernas kaserner och stall en kostnad för en gång af 82,724 ridr 40 sk. och derjemte för årliga underhållet af berörde byggnader 3,860 ridr, oberäknadt det bidrag härtill, som å den för staden utgående inqvarteringsersättning för nämnde regementens gemenskap innehölles, funno Rikets Ständer, att medel till bekostande af omförmälda nya kasernbyggnad och de ifrågastälda reparationerna å redan befintliga kaserner icke kunde af förhanden varande tillgångar beredas samt att frågan om kasernernas årliga underhåll af statsmedlen stöde i ett så oskiljaktigt sammanhang med den örn byggnaden och iordningställandet af desamma, alt dessa begge frågor icke kunde lämpligen åtskiljas, och anmälte uti underdånig skrifvelse den 5 April 1843 hos Kongl. Majit, att några medel för ifrågavarande ändamål då ej funnos att anvisa.
Derefter har, vid innevarande riksdag, Kongl Majit uti nådig skrifvelse den 20 December sisllidne år (Nio 37) gifvit Rikets Ständer tillkänna, att, vid skedd föredragning af Rikets Ständers berörde underdåniga anmälan, till följd af hvilken frå - Stats- samt Allm.
Besv;- och Ekon.-Utskoltens Utlåtande, N:o 42. 7 gan om anskaffande af kasern för Svea artilleri-regemente tills vidare förfallit, Kongl. Maj:t, som fann billigheten fordra, att den af Rikets Ständer vid flera riksdagar uttalade och jemväl på städerna utom Stockholm redan tillämpade grundsats, att statsverket borde vidkännas kostnaden för i ständig garnison förlagda truppers inqvartering och att endast den så kallade servisen tills vidare utgöres af städerna, i tillämpningen utsträcktes äfven lill hufvudstaden, anbefallt krigs-kollegium och stats-kontoret att, på det frågan om inqvarteringens reglerande måtte vid en blifvande riksdag, då densamma kunde blifva till Rikets Ständers pröfning hänskjuten, finnas uti ett så mycket som möjligt utredt skick, sig öfver det uppgjorda förslaget till ny inqvartering för Stockholms stad i underdånighet utlåta samt dervid tillika utreda och uppgifva, hvad uti de förslaget bifogade tariffer kunde anses utgöra egentlig inqvarterings-ersättuing; att sedan bemälda embetsverk fullgjort berörde nådiga uppdrag och ärendet derigenom vunnit all den ytterligare utredning, som deråt möjligen kunnat gifvas, så att detsamma borde anses vara fullständigt beredt, Kongl. Maj:l velat detsamma till Rikets Ständer ånyo öfverlemna, på det Rikets Ständer skulle blifva i tillfälle att, i fall omständigheterna sådant medgåfve, bereda äfven Stockolms stad en behöflig lindring i dess inqvarteringsbesvär.
Utskotten, som tagit ifrågavarande ärende i ett noga öfvervägande, finna väl det vara med billighet öfverensstämmande, att Stockholms stads inqvarteringsskyldige få åtnjuta den lindring uti inqvarteringsskyldighetens utgörande, som Kongl. Maj:t i den nådiga skrifvelsen behagat antyda; men som för tillvägabringandet af en sådan lindring fordras betydliga penningeanslag, och medel dertill icke för närvarande finnas att anvisa, få Utskotten, som, i anseende härtill, finna frågan böra till näst infallande riksdag anstå, hemställa, att Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmälg, att medel för det ifrågavarande ändamålet icke för närvarande finnas att tillgå.
Ank. till Exp. Utsk. den 43 Juli, kl. 2 e. m.
Utlåtandei anledning af vackt fråga om anslag till premier och understöd för utgifvande af läroböcker för folkskolorna och läseböcker för allmogen.
Uti en inom Högvördiga Preste-ståndet väckt och till Stats-utskottet remitterad motion, har herr professorn N. Lindgren, med fästadt afseende ej mindre på folk - 8 Slats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N:o 42. skolans stora inflytande, såsom bildnings-anstalt för pluraliteten af Sveriges ungdom’ som utgör Sveriges framtid, än äfven på vigten af föräldra-undervisning och hemläsning, jemte skol-undervisningen, hvarigenom en för skolan och hemmet välgörande vexelverkan uppstår och bibehålies, fästat uppmärksamheten på behofvet att framkalla och för möjligen bästa pris tillhandahålla så väl läroböcker för folkskolan, som utförliga, goda och lättfattliga läseböcker för allmogen, serdeles i de ämnen, sora utgöra föremål för undervisningen i folkskolan; och- bar motionären, under yttrande af den tanke, att ett ringa anslag för detta ändamål, begärdt i svenska folkets namn och åsyftande dess förädling och upplyftande, icke skulle vägras af svenska folkets ombud, föreslagit, att, »en summa af 10,000 r:dr banko måtte af Rikets Högloft.
Ständer ställas till Kongl. Majrts disposition, med underdånig anhållan, att Kongl. Maj:t ville vidtaga de åtgärder, hvilka till ifrågavarande nyttiga ändamål kunna finnas bäst och säkrast ledande.» Sedan Slats-utskottet ansett nödigt att, gemensamt med Allmänna Besvärs- och Ekonomi-utskottet, behandla denna motion, hafva de förenade Utskotten tagit densamma i noggrant öfvervägande.
Hvad först angår tjenliga läroböckers utarbetande och tillhandahållande för möjligaste bästa pris; så, ehuru vigten deraf icke kan förnekas, anse dock Utskotten, att delta ändamål lika säkert kan vinnas, om det lemnäs åt den enskilda omtankan, utan att det allmänna behöfver dervid direkt inverka.
Med den utveckling, som vårt folkskoleväsende redan vunnit, gör sig behofvet af goda läroböcker allt mer gällande, och då så många seminarier till folkskoitdärares bildning äro stiftade, synes det ej vara någon öfverdrifven fordran eller förhoppning, alt tjenliga skolböcker just under sjelfva undervisningen böra likasom sjelfmant uppkomma, äfven om inga andra medtäflare skulle vilja sträfva efter äran och fördelen att genom sådane arbeten bidraga till det unga slägtets framsteg i kunkaper.
Många lör detta ändamål mer eller mindre tjenliga läroböcker finnas redan att tillgå och flera med hvarandra om försteget tällande skola säkerligen härefter framträda, såvida staten icke i något hänseende störande ingriper i sakens jemna gång och, genom förklarande af någon läroboks företräde och antagning till allmänt bruk, inskränker både tillfället och hågen till vidare täflan.
Det är också väl bekant, att knappast någon artikel i bokhandelsväg är så lönande, som läroböcker, för hvilka, sedan de vid undervisningsverken blifvit antagne, utgif— varén kan påräkna en jemn och långvarig afsättning, hvarföre ock brist på förläggare af sådane arbeten ingalunda är att befara.
Af dessa skäl anse sig
Utskotten sakna anledning att åt denna del af motionen tillstyrka bifall.
Hvad åter utgifningen af läseböcker angår, så torde dermed vara ett olika förhållande - Stais- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Ulskollens Utlåtande, iV.o. 42. 9 hållande.
Oförpekligt är, att folkskolans verkningar blifva mindre inflytelserika om bildningens utveckling stadnar vid den i skolan lemnade undervisningen.
För att tillväxa och blifva lefvande behöfver den i skolan inhemtade kunskapen alltjemt underhållas och förökas genom egen läsning.
Svenska allmogen läser gerna och begrundar noga hvad den läser.
Men tillfälle till god och nyttig läsning saknas oftast, enär inköp af goda böcker och skrifter fordrar icke obetydliga penninge-uppoffringar och ert förmåga af riktigt urval, hvilken ej kan antagas såsom allmän.
De som mest tillhandahålla böcker åt allmogen äro i afseende på valet icke nogräknade och kunna knappast vara det i anseende till det ringa förrådet på verkligt goda och passande arbeten.
Allmogen nödgas derföre ej sällan tillfredställa sin läslust med läsning af föga tjenliga, stundom till och med skadliga och missledande skrifter, som råka i deras händer.
Sällskapet för nyttiga kunskapers spridande har på ett berömligt sätt sökt afhjelpa denna brist genom sin »Läsning för folket,» som innehåller många artiklar af utmärkt värde, skrifna i en populär stil.
Men en tidskrift af denna omfattning, hvilkens artiklar ofta äro afbrutna och i många häften fortsatta, torde dock, dels genom sin vidd, dels genom valet och behandlingen af ämnen, e| alltid fullt motsvara det afsedda ändamålet, och få exemplar deraf lära väl kommit lill den egentliga allmogens bokförråd.
Då det likväl är ett af de vigtigaste föremålen för statens verksamhet, att göra alla sina medlemmar i möjligaste måtto delaktige af upplysningens välgärningar och aflägsna alla anledningar till förvillelser, synes det vara angeläget, att folkläsningen icke vanvårdas och lemnäs åt sitt öde, utan ledes och befrämjas genom framkallandet af goda läseböcker.
Derigenom beredes nemligen för allmogen tillfälle till god och bildande läsning, som dels omedelbart afleder från sämre tidsfördrif, dels ökar kunskaperna och skärper omdömet samt derigenom gör dem, den talrikaste delen af folket, skickligare att handla både i sin inskränktare ekonomiska och den för dem lika öppna vidsträcktare medborgerliga spheren.
Sällan vänder sig likväl någon utmärktare författare af egen drift till detta skriftställeri, hvilket har sin lätt förklarliga grund deruti, att för att deri lyckas fordras en sällsynt förening af omfattande kunskap och förmåga, att densamma klart och populärt framställa, hvaremot utsigten, att få sin möda på denna väg någorlunda betald, är temligen inskränkt.
Staten behöfver således här träda emellan, väckande, uppmuntrande och understödjande, och Utskotten tro sig derföre böra förorda denna del af motionen, ehuru de icke anse ett så stort penninge-anslag, som motionären föreslagit, på långt när erforderligt.
Utskotten få således vördsamt föreslå, att Rikets Ständer måtte lill Kongl. Maj:ts nådiga disposition för en gång ställa ett anslag af 1,000 r:dr banko att användas för att befordra för Bih. lill B.
Brot. 1847 och 1848. 4 Sami. 2 Afd. 11 Hä/l. 2 10 Stals- saint Allm. Besv.- och Ekon.- Utskottens Utlåtande, N:o 43. fattandet och utgifvandet af goda läseböcker för allmogen, serdeles i de ämnen, hvari folkskolan lemnat förberedande undervisning.
Jtä 45.
Utsk. d. lä Juli, kl. 2 «. m.
Utlåtande, i anledning af vdckte förslag om befrielse från eller lindring uti postskjutsen, postföringens öfverlåtande på entreprenad eller öfverflyttande på reserv-skjutslagen samt skjutslegans förhöjning m. m.
Hos hedervärda Bonde-ståndet hafva åtskilliga motioner i omförmälde ämnen blifvit väckte och till Stats-Utskottet remitterade, nemligen af riksdagsfullmäktige Olof Johansson från Stockholms län, G.
Johansson från Kronobergs län, Johan Pehrsson från Upsala län, Jöns Månsson från Malmöhus län, Jöns Jönsson och Pehr Nilsson från Christianstads län, Nils Jeppsson och S.
Pehrsson äfvenledes från Skåne, Gustaf Pettersson och Anders Jonsson från Östergöthlands län, Pehr Pehrsson Edén och Pehr Östman från Westernorrlands län, Carl Ersson från Westerås län, Magnus Hallberg från Hallands län samt Ola Pehsson från Gefleborgs län; hvarförutan till Stats- samt Allm.
Besvärs- och Ekonomi-utskotten blifvit öfverlemnad en hos välloflige Borgare-ståndet af herr Malmstedt väckt motion uti förevarande ämne.
Uti dessa motioner, hvari flere af Bonde-ståndets ledamöter sig förenadt, har hufvudsakligen blifvit yrkadt: att posthemmanen, emot åtagande att utgöra de onera hvarifrån de nu, till följd af postförings-skyldigheten, äro befriade, måtte hädanefter från detta besvär frikallas och detsamma antingen bestridas med gästgifvare- och hållskjuts, å postverkets bekostnad, eller ock ställas på entreprenad eller ackord, hvaremot, om sådant icke kunde ske, lindring i postföringen måtte beredas dels genom förhöjning i skjutslegan, den flertalet af motionärer ansett böra utgå med 24 sk. banko, men andra åter med 20 och 28 sk. banko per mil eller efter vanlig skjutslega jemte vagnpenningar; dels genom rättigheten att erhålla skjutslega för det antal hästar, som för postens förskaffande utgår; dels genom väntpenningars erhållande till samma belopp, som för gästgifveriskjuts beräknas, och dels derigenom, att postskjuts-skyldigheten för den, före år 1830 ålagda, dubbla ordinarie postföringen finge beräknas till sex mil i veckan eller 312 mil på året för helt Stais- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N:o 43.
11 hemman och i förhållande dertill för mindre hemmantal, och all postföring härutöfver ersättas med 24 sk. banko milen; hvarförutan riksdagsfulimäktigen Carl Ersson från Westerås län föreslagit, ali, så framt postskjutsen icke öfver hela riket kunde påläggas gästgifverierna och poslhemmanen derifrån befrias, full skjutslega och vagn-penningar likasom väntnings-penningar i Arboga och Köping måtte, efter gällande taxa, tillgodokomma åboerna på akademihemmanet stora Forsby i Köpings socken samt egarna till Nederby i Arboga socken, så väl för den dem åliggande ordinarie, som extra postföringen, samt åboerna å Nederby hemman derjemte tillerkännas skjutsersättning för 6 mil i veckan, dertill vägiängden nu skall uppgå, sedan postföringen blifvit förflyttad till Forsby och Nerbo i Fellingsbro socken, och befrias från skyldigheten att måndags- och fredagsaftnar afhemta posten i Arboga.
Till stöd för dessa motioner har blifvit andragit: att då allmänna postgången år 1636 först inrattades bär i landet inskränkte sig postförarnes skyldighet endast till brefvens förskaffande genom gående bud, och kunde då anses godigjord genom de friheter denna skyldighet medförde, i motsats till det förhållande som nu inträdt; alt postföringen redan på 1700-talet började anses för en tung börda, ithy att 4 poster, ehuru blott efter en bäst hvardera, redan passerade de större vägarna hvarje vecka; att densamma nu så förökats att ofta 7 å B hästar om dagen utgå från de stationer, der posterna mötas; att ladugården på posthemmanen måste betydligt inskränkas för att der kunna bålla de erforderliga posthästarna samt tjenstefolkets antal ökas i ett till hemmanets storlek oproportionerligt förhållande; att postens tyngd ofta fordrar flera hästar än hvarföre skjutspenningar erhållas; att 3 till 4 man stundom måste medsändas till postkontoren, endast för af- och pålastning af de tunga postväskorna; att, i anseende till de utländska och extra posternes till tiden obestämda ankomst, postförarne nödgas flera timmar, ofta nattetid, å stationerna qvardröja till stort men för jordbruket, serdeles vid sådd- och bergningsliderna; att för ankommande extra poster en person alltid måste hetnmavara vid gården för att passa på, samt att postförarne ofta måste vaka flera nätter hvarje vecka.
Derjemte har uti en serskild inom hedervärda Ståndet väckt motion, som blifvit till Stats-utskottet remitterad, Pehr Nilsson från Cristianstads län yttrat sin åsigt vara, att åtminstone de s. k. snäll- och paketposterna, hvilka med reservskjutsen nu fortskaffas, borde blifva derifrån afskiljda, samt derföre föreslagit, att denna skjuts-skyldighet måtte upplåtas å entreprenad, och kostnaderna derför, hädanefter som hittills, af postverket godtgöras.
Sedan Stats-utskottet ansett nödigt alt gemensamt med allmänna Besvärs- och Ekonomi-utskottet handlägga dessa motioner hafva Utskotten tagit desamma i öfvervägande. 12 Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Ulskollens Utlåtande, N:o 45.
Då Utskotten nu gå att, i anledning af nämnde motioner, afgifva sitt utlåtande, få Utskotten först erinra, att i sednare tider flera åtgärder blifvit vidtagna för beredande af lindring i postföringsskyldigheten, så att detta onus icke synes/ vara så betungande, som i motionerna antydes.
Genom Kongl brefvet den 3 December 1842 är nemligen förordnadt, att, ifrån och med år 1843, skjutslegan skulle ökas för den före år 1830 ålagda ordinarie postföringen från 8 till 10 sk. för enkel och från 10 till 12 sk. milen för dubbel postföring i hvarje vecka; att för all den postföring, som bestrides utöfver 6 mil i veckan eller 312 mil om året för helt mantal, skulle betalas 16 sk. milen, att de posthemman som forsla posten emellan Ostersund och Herjeådalen åtnjuta 12 sk. milen för denna enkla postföring, och att den nya ordinarie postföringen, som tillkommit efter 1829, godtgöres hemmanen med full gästgifvareskjutslega jemte vanlig ersättning för åkdonens begagnande.
Vid sistlidno riksdag väcktes åtskilliga förslag om enahanda åtgärder till lindring i postföringsskyldigheten, som i ofvanberörde motioner blifvit framställda, men dessa förslag afstyrktes af sammansatta Stats- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskotten af de skäl, som Utskottens den 13 Maj 1845 afgifna, af Rikets Ständer gillade utlåtande N:o 129 innehåller.