Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad första frågan angår, kunna Utskotten för ingen del instämma i Herr von Qvantens åsigt, enär stadgandet i 3 §. af 1 Cap. bestämdtfantyder, att endast sådana binäringar få tagas i betraktande, derest, med afseende å Hemmanets belägenhet, säker och ständig förtjenst kan påräknas, och hvilkas fortfarande följaktligen ingalunda kan vara beroende af ombyte af Hemmansegare, Dessa binäringar äro således att anse för sådane till Hemmanet hörande herrligheter, sorn vid detsammas skattläggning ingått i beräkning, och de kunna följaktligen icke lernnas oafsedde vid Hemmanets klyfning i mindre delar.
I senare frågan åter inse Utskotten visserligen, att ganska stor lätthet och redighet vid Skatte-debitering och uppbörd skulle vinnas, om ali delning af Hemman endast skedde i jemna tal; men, då sådant hitintills icke är iakttaget, deraf blifvit en följd, att största delen af redan styckade Hemman erhållit ojemna Hemmantal, så lärer det gjo.r 24 Lag- samt Ållm> Besv, ö.
Oec- Utsi.
Bet N:o 13'. da Förslaget, serdeles vid delning af Heraman Arfvingar emellan, befinnas icke verk-' ställbarr, l?å dessa skäl få Utskotten hemställa,' att Herr von Qvan tens ofvanberörde tvänne anmärkningar icke må bifallas.
Vidkommande härefteb de emot 2 Cap,, i oftanämnde Kongl. Förordning, angående Jordafsöndring, framställde anmärkningar, så, enär ifrågavarande Uagbud, innefattande ändring och upphäfvande af hvad Allmänna Fägen i 4 Cap. g $.
Jorda-Balken och serskilda Författningar, angående Jordafsöndring, stadgat, på sätt Utskotten här förut upplyst, tillkommit i anledning af Rikets, Ständers derom till Kongl. Majit yttrade un’ derdåniga önskan, och till sina grunder finnes öfverensstämmande med hvad förut enligt Enskiftes Författningarne gällande varit, anse Utskotten på enahanda skäl, som de hvil. ka i fråga om inskränkning i Hemmansklyfj nings rättigheten finnas anförde, det icke va^a lämpligt att för närvarande,’ och innan af erfarenheten är vordet utröndt och vitsordad t, att den till befrämjande af jordbrukets framgång rnedgifna rättigheten till Jord-afsöndrinsj &ag* såmt Allm.Besv.o.Oec-Utsk.Bet.
N'oi$. %5 förfelar dess åsyftade ändamål, tillstyr^ ka hvarken uppbäfvande deraf eller så^ dan inskränkning deruti, sorn af Riksdags-Fullmägtige Petter Andersson från!
Hallands och Eric Persson från Gefle» borgs
Län blifvit yrkad; äfvensom Utskot. ten på enahanda skäl icke kunna biträda Herr von Qvantens förslag, att afsöndrade Jordlotter ovilkorligen borde åsättas Hemmantal, helst ett sådant stadgande i sjelfvaverket skulle innefatta icke mindre än nppbäfvande helt och hållet af den godkända rättigheten til! afsöndring af jord, med full egande-rätf, i mindre lotter, än som för besutenhet å Hemmansdel erfordras* I öfrigt böra Utskotten, i anledning af hvad Herr von Qvantens Memorial innehåller, vördsamt tillkännagifva, dels, att Utskotten, som icke kunna dela Motionairens öfvertygelse om olämpligheten att, vid frågor om jordklyfning, använda de fleste derom i Förordningens % Cap. gifpa föreskrifter, desto hellre undgå allt vidare yttrande i detta afseende, som Motionairen hvarken utredt eller ens antydt grunderne för det yttrade omdömet, dels, att hvad Motionairen i 5 punkten af dess Memorial yrkat finnes öfverensstämmande med innehållet af 10 §. i 3' £ap., oeh slutligen, att frågan om rättighet a 6 Lag-samt Allm, Besv, o, Oec-TJtsk, Bet, Nio 13? till styckning af Städernes jord icke lärer böra sammanblandas med den, angående afsöndring af jord från Hemman, hvarom Författningen handlar, och i hvilken Herr von Qvantens förslag således icke synes lämpligen böra finna rum.
Hvad Petter Andersson fran Halland an. märkt root 9 §. i 2 Cap., anse Utskotten böra förfalla, då i betraktande tages, att den rätt, arfvinge härigenom blifvit förbehållen, icke får utsträckas utöfver den för jordafsöndring i allmänhet, uti 1 §., utstakade gräns, och att förhållandet bör vara enahanda, ehvad afsöndringen tillkommit genom köp eller arfs. delning.
I anledning af de, utaf Eric Persson från Gefleborgs
Hän gjorde, icke redan här förut besvarade framställningar, anse Utskotten sig böra upplysa, att 1 §. i a Cap. är tydlig och klar deri, att det är en tiondedel af Hemmanets hela jordrymd, utan något undantag, som får afsöndras; att någon närmare bestämmelse i afseende på det förhållande, hvarom 2 §. handlar, svårligen kan ega rum, och att någon olägenhet af godtycklig tillämpning deraf icke synes vara att befara; att 13 §• innefattar bestämdt uttryckt stadgande om
Förordningens tillämplighet till förut skedda jordafsöndringar, deraf föijer, att, Lag- samt Allm, Eesv. o. Oec.ZJtsk Bet, N:o 13* Q 7 vid derom sig yppande frågor, deras bestånd för framtiden beror på pröfningen, om de äro öfverensstämmande med stadgadegrunderne för jord-afsöndringar; samt att någon gransknings-skyldigbet af de så beskafFade afhandlingar, som för Lagfarts ellerlnteckningserhållande till Härads-Rätterne inlemnas, ingalunda kan
Domaren åligga i annat fall, än då klander deremot i laglig ordning väckes.
Deremot anse Utskotten, lika med Eric Persson, det uti 3 §. förekommande stadgande, att lägenheten bör utgöras af en enda formlig, till afhägnad beqväm lott, innefatta allt för stor inskränkning i rättigheten till jordafsöndring och lägga hinder i vägen att deråt gifva verkställighet, synnerligast i de Landsorter, som äro af Berg och Sjöar genomskurne.
Obestridligt är det likväl, att, der det med locala förhållanden kan förenas, bör jord-afsön. dring icke få ske i flere serskilda, utan endast i en lott, på det att en för jordbruket i allmänhet icke fördelaktig egoblandning må undvikas.
Med afseende härå, finna Utskotten sig föranlåtne, endast i så måtto under" stödja Eric Perssons härom gjorda framställning, att Utskotten hos Rikets Höglofl.
Ständer vördsamt tillstyrka, att stadgandet uti 1 Cap. 9 §., angående Hemmansklyfning, måtte förklaras tillämpligt äfven i afseende på 2 Capidet om Jordafsöndring. a 8 Lag- samt Allm, Besv. o. Oec.* UtsR.Bet.
N-o i j; Beträffande den af O/o/ Mansson frän Blekinge yttrade förmodan, att stridighet skall finnas, ej mindre emellan de uti. i Cap. 2 §., samt 2 Cap. 1 och g §§, förekommande stadganden, än äfven emellan sistnämnde Capitel samt Kongl. Förordningen den ljjde Junit £1800, angående städsel och lego af jord på Ian» det, si, emedan, hvad första frågan angår, den bestämda skillnad eger rum emellan serskild Hemmansdel och afsöndrad Jordlott, att den för; ra sjelf utgör underpant för de deraf utgående allmänna onera, men den afsöndrade lägenheten deremot är under Stamhemmanets skattläggning inbegripen, följer ock deraf, att större egovidd och i förening dermed högre värde erfordras för den serskilda af Stamhemmanet oberoende Hemmansdelen, än för den afsöndrade Jordlotten.
Enär nu, på sätt Utskotten förut yttrat, rättigheten att besitta en afsöndrad lägenhet måste vara enahanda, ehvad den har sitt upphof från köp eller arf, så lärer ock deraf blifva en ovilkorlig följd, att arfvinge, hvars lott är så ringa, att den icke kan såsom serskild Hemmansdel utbrytas, icke bör kunna betagas rättigheten att densamma såsom afsöndrad lägenhet besitta, i händelse den icke understiger den i sådant afseende bestämda jordrymd; och någon motsägelse lärer således icke finnas emellan de anmärkte stadganderne.
Hvad åter senare frågan angår, torde det Lflg- samt Allm.Besv. 0. Oec.» Utsk.Bet.
N:o 13. 2 g göra tillfyllest att lemna uppmärksamhet åt den Väsendtliga skillnad, som är emellan Jords afsöndring antingen fdr evärdlig tid, eller under vissa år, samt arrende, enär det förra afser egande- och det senare endast bruknings- och besittnings. rätten.
Genom Kongl. Förordningen den 19 December 1827 har någon ändring icke blifvit uti 1800 års Förordning gjord; och Utskotten hysa den förmodan, att, genom behörigt iakttagande af den nu uppdragna skillnad emellan de olika ämnen dessa serskilda Förordningar afhandla, ali anledning till stridighet détn emellan måste anse3 undanröjd, och att, efter enahanda grund, med lätthet urskiljas kan, hvilka lägenheter, som böra hänföra9 till ego. afsöndring af den beskaffenhet, att rättelse och jemkning deri skall ske, eller att jorden bör emot lösen återgå.
Sedan Utskotten sålunda serskildt yttrat sig öfver hvarje af de framställda Motionerne och Anmärkningarne, återstår endast att såsom sammanfattning deraf vördsamt anmäla, att Utskotten icke funnit nog gällande skäl för handen, att uti Kongl. Majus Nådiga Förordning den 19 December 1827, angående grunderne och vilkoren för Hemmansklyfning, samt afsöndring af jord eller andra lägenheter från Hemman, föreslå annan ändring ■eller tillägg, än att Stadgandet i jtsta Capitlet 9 §, i afseende på frågor om Hemmansklyfning 30 Lag-samt Allm, Besv o.Oec.-TJtsLBet.N'oi^, jemväl målte förklaras tillämpligt till frågor örn Jord-afsöndring, hvarom handlas i 2:dra Capiilet.
Tvänne Ledamöters serskilda mening bifogas.
Af Herr Friherre Sprengtporten J. W, Då pluraliteten inom Utskotten ej behagat gil la den af mig under discussionen gjorda anmärkning emot a Cap. 3 §, af Kongl.
Majtts Nådiga Förordning om Hemmans-klyfning och Jordafsöndring, så får jag, jemte anmälan af min reser, ration till Protocollet, afgifva mina tankar i ämnet* Stadgandet i ofvannämnde §., som medgifver, att, inom 1 mils afstånd från Stad eller Köping, ända till | tunneland, på viss tid af högst 50 år, får afsöndras, synes mig innefatta en allt för betydlig afvikelse från de allmänna grunder, hvilka hela Författningen igenom göra sig gällande, och äfven i Utskottens Betänkande blifvit utförligt godkända; att nemligen Jordafsöndring och Hemmansklyfning, då den är för mycket utsträckt, är lika skadlig, som den är nyttig, då den stannar inom behöriga gränsor.
Lag■ samt Allm- Besv.o.Oec.-TJtsi.
Bet.Nio 13. 31 / Lagstiftarens mening i det anmärkta Lagrummet är lätt att inse, men undantaget synes för vida utsträckt, och medför den följden, att Författningen, inom en ej obetydlig del afRiket, blifver tillämpad efter skiljaktiga grunder, utan att något giltigt skäl dertill gifver anledning.
Det vöre visserligen att önska, att våra Städer och Köpingar egde den lifgifvande kraft, att de, på det långa afståndet af 1 mil, förmådde något inverka på lättheten till uppehälle för den mindre bemedlade; men då detta förhållande motsäges af allmänna erfarenheten, och stadgandet således ej har detta skäl, som tlaar för dess bibehållande, är det min tanka, att detsamma bör, om ej alldeles försvinna, åtminstone så förändras! / att det afstånd från Stad eller Köping, inom hvilket afsöndring ända till f tunneland får ega rum, må inskränkas till högst *:dels mil.
Jag anhåller, att dessa mina tankar må till de Respect. Riks-Stånden få affölja.
Härmed förenade sig Herr Grefve Posse, Axel. STOCKHOLM, tryckt i Marquardska Boktryckeriet, 1829'
Lag- s■ Allm. Besv.- o. Oec.-Utsk. Uti.
N.-o 14. r N:o 14.
Utlåtande, i anie åning af Kongl. Majit s Nådiga Proposition , att Kongl. Maj:ts Förordning af den 19 December 1827, angående grunderne och vi Ikor en för Hemmansklyfning samt afsöndring af Jord eller andra Lägenheter från Plennnan, må gälla äfven i afseende på Säteri-, Rå- och Rörs-, samt Frälse-hemman, och att foreskrifterne om Säteri-byggnads underhållande å Säterier må upphöra.
T ill Lag- samt Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskottens handläggning hafva samtlige Respective Riks-Stånden remitterat följande: ”Kongi,.
Maj:ts ”Nådiga Proposition till Rikets Stän”der, att Kongl. Maj:ts Nådiga För - Bih. lill R.
S-.
Prot. 1828 och 1829. 7 Sami., 2 Afd. 5:te Häftet. s 3 Lag- t.
Allm. Besv.- o. Oee.-Utsk.
Uti. iV.o 14.
"ordning, angående grunderna och ”vilkoren för Hemmansklyfning, samt ”afsöndring af Jord eller andra Lågenheter från Hemman, af den ig ”December 1827, må gälla äfven i ”afseende på Säteri-, Rå- och Rörs”och Frälsehemman, samt alt före"skrifterne om Säteri-byggnads un"derhållande å Säterier må uppbö”ra; .Gifven Stockholms Slott den ”i3 November 1828.” ”Då Kongl. Maj:t till Nådig pröfning ”förehaft frågan om ett närmare bestäm”mande af grunderne för Hemmans-klyf”ning i allmänhet och af vilkoren, hvar"under jord eller andra lägenhetar från ”Hemman må afsöndras, i hvilka ämnen "Kongl. Maj:t Dess Nådiga Förordning, un"der den 1 g
December 1827, låtit utfärda; "har Kongl. Maj:t förekommit, huruledes, "på grund af Adelns oinskränkta disposi”tions-rätt öfver Säteri-och Frälsehemman, "och då klyfning af sådana Hemman samt "jords afsöndring derifrån icke ansetts, "för säkerheten i de deraf till Staten utgående utskylder, äfventyrligt, hittills ”gällande Författningar om Hemmans-klyf"ning icke angått Säteri-, Rå- och Rörs"och Frälsehemman, utan sådana Hemman, 'endast med den inskränkning, vid frågor Lag- s. Allm. Besv.- o. Oec.-Utsk.
N.o 14- 3 ”om arf, 12 Gap. 6 och 7 §§.
Ärfda-Bai”ken innehåller, obehindradt fått i mindre ”delar sönderklyfvas, äfvensom något hin”der af Författningarrie icke ansetts före”komma, att, från Säterier, Rå- och Rörs"samt Insockne Frälsehemman, jord, utan ”afgäld till Stamhemmanet, afsöndra, enär ”sådana Hemman icke, efter 4 Gap. 9 ”Jorda-Balken, blifvit under egenskap af ”skattskyldig jord hänförde.
Hittills har ”väl icke synnerligen försports» att Säteri”och Frälsehemman i alltför
Små delar ”blifvit söiiderstyckade, hvilket egentligerl ”härrört deraf, att sådant icke kommer i ”fråga j så länge dessa Hemman äf Ådel ”och Ståndspersoner irtrtehafvas, och li viltet förhållande ännu till större delen inträffar, helst Frälsehemman först mot slutet af förra århundradet och Säterier först ”sedart 1809 » allmänligen och utan serskildt tillstånd fått af andre än Adel besittäsj ”mert deremot har den utvägert att* fråri ”Säterier, Rå- och Rörs- samt Insockne ”Frälsehemman, utart all afgäld till sjelfva ”Stamhemmanet, torp och jord-ändelar äf”yttra, så mycket mera * serdeles under deri ”senare tiden, vid de dä skedda måttgä ”Fastighets-köpert samt styckningar äf E”gendomar, blifvit begagnad.
Under en tilltagande jordens odling och folkstockens förökande skall, efterhand, fråga mer och 4 L*g~ s. Allm. Besv.- o. Oee.-Utsk. Ull. N.o ij.- ”mer förekomma om Säteriers och Frälse”hemmans sönderdelande, hvarpå Skåne ”företer exempel, der, på vissa ställen, ”klyfning af Frälsehemman redan gått nog ”långt; och då det i allmänhet ansetts nö”digt att bestämma vissa gränsor mot en ”för vida sträckt Hemmans-klyfning, samt ”Säterier, men i synnerhet Frälsehemman, •”vid de nu mera förändrade förhållanden ”i afseende på dessa Hemman, vidlåda be”tydljga allmänna skyldigheter och besvär, ”deraf det synes lika nödigt, att sådana ”Hemman icke öfver liöfvan sönderdelas, ”så bör ock förhållandet i denna del, hvad ”nämnde Hemman angår, till framtida rättelse regleras och samma Hemman äfven ”under de i allmänhet meddelade föreskrif”terne inbegripas; kunnandes, i Kongl. ”Majrts tanka, så mycket mindre någon ”skadlig följd, i afseende på Landets od”ling och befolkning, deraf uppstå, som, ”enligt ofvannämnda utfärdade Nådiga Förordning, tillåtelsen till afsöndring af jord ”från Frälsehemman blifvit än vidare ut”sträckt och bestämd, samt, rörande Säte”ri- samt Rå- och Rörs-hemman, redan ”eger rum och nu ytterligare skulle be”stämmas.
Maj:t likväl anser ”vara ännu vigtigare och nödvändigare, är ”inskränkningen i den, efter hvad ofvan”näinndt är, hittills begagnade utvägen, Lag- s. Allm. Eesv.- o. Oee.-Utsk. Uti.
N.o i4- 5 ”att, utan all skatt, obehindradt afsöndra ”jord från Säteri-, Rå-* och Rörs- samt In”sockne Frälsehemman, deraf de ostridigt ”skadliga följder uppstå, att större delen ”af Hemmanens egovälden kunna desamma ”frångå utan allt deltagande i Hemmanens ”onera, samt fullkomligen skattfria lägen■”heter i Landet uppkomma.
Genom de all— ”manna besvär, som dessa Hemman i se”nare tider måst vidkännas, kunna de, i ”vissa fall, äfven jemföras med skattskyldig jord; och om de för jord-afsöndring ”från andra Hemman, i ofvan omförmälda ”Nådiga Förordning, stadgade grunder äf”ven på dessa Heraman blifva tillämpade, ”endast med den utsträckning, att, under ”skäligt afseende å deras vanligen innehaf”vande större egorymd samt ringare utskyl”der och allmänna onera, ända till en fem”tedel af Hemmanens hela jordrymd finge ”derifrån skiljas , tror Kongl. Maj:t all ”skälig och nyttig frihet härutinnan vara ”beredd.” ”Med afseende å hvad sålunda nnfördt ”blifvit, vill Kongl. Maj:t föreslå Rikets ”Ständer de Stadganden, alt i Cap. i Kongl. ”Förordningen den ig
December 1807 , angående grunderne och vilkoren för Hem”mans-klyfning samt afsöndring af jord elller andra lägenheter från Hemman, må £> Lag- s. Allm. Besv.- o. Oec.-Utsk. Uti.
N:o 14. ”gälla äfven för Säteri-, Rå-och Rörs-samt ■”alla slags Frälsehemman5 hvad Säteri an”går, utan ändring af hvad allmänna Laggen, vid frågor om klyfning af sådana ”Hemman yjd arfstägt eller hörd, innehål”ler; och att, hvad i 2 Cap. af nämnda ”Nådiga Förordning är föreskrifvet i afseende på Frälse- och Krono-Skatte-hem”man, äfven må blifva gällande för Säteri-, ”Rå- och Rörs-: samt Insockne Frälsehem"man, endast med den skillnad, att af ”Hemmanens jordrymd till och med en ”femtedel må afsöndras, samt att de hit”tills från sådana Hemman skedda jord”afsöndringar, hvilka ej strida emot förra ”Författningar, icke må derigenom rubbas.’' ”1 sammanhang härmed har Kongl, ”Maj:t äfven velat Rikets Ständer meddela , ”att Kongl. Majrt funnit den i äldre Författningar stadgade skyldighet för Inne”hafvare af Säterier, att, vid äfventyr af ■''Säteri-frihetens indragning, vid Säterier ”underhålla så kallade Säteri-byggnader, ”nu mera vara utan ändamål och icke stå ”tillsammans hvarken med den i senare ”tider lemnade tillåtelsen för alla medbor”gare-classer alt sådana Hemman besitta, ”eljer med en skälig frihet för en hvar i ”begagnandet af dess egendom, så sorn han ”fqr sig bäst och nyttigast finnér ^ hyarfqfg Lag- s. Allm. Besv.- o. Oec.-Utsk. Uti. bl.o l.j.. j ”ock Kongl.
Maj:t anser sig böra till Rikets ”Ständer hemställa, om icke föreskrifterna i ”detta ämne, hvilka väl i sjelfva verket till ”större delen redan upphört, men likväl, till ”olägenhet för enskilde, af vederbörande ”kunna göras gällande, må förklaras böra till ”ali kraft och verkan upphöra.
— Kongl. ”Maj:t förblifver Rikets Ständer med all ”Kongl.
Datum ut supra. carl johan.
M. G. Danckwardt.”
Deremot bar, uti en, genom Remiss från Höglofl.
Ridderskapet och Adeln, Utskotten tillhandakommen motion, Hr Carl von Qvantenj jemte anmärkningar mot Kongl. Maj:ts högslberörde Nådiga Förordning af den ig
December 1827, hvaröfver, i sammanhang med flera andra Motioner i samma ämne, Utskotten, under denna dag, meddela serskildt Utlåtande, förklarat, att lian , på grund af dess gjorda anmärkningar, ansåge Kongl. Majjts här ofvan intagna Nådiga Proposition, så vidt deri föreslås afsöndring af jord från Säteri- och Fralse-hemman till högst en femtedel af Hemmanets hela jordrymd, böra förfalla, 8 La,*- s. Allm.
Bes v- o.Qec.-Ulsk.Utl.
N.o 1/j..
Hvad Kongl, Maj:t sålunda i Nåder föreslagit, samt Hr von Qvanten anmärkt, hafva Utskotten öfvervägat, och på dessa, i Utskottens tanka, gällande skäl: a) att rättigheten att besitta Säterier, Råoch Rörs- samt alla slags Frälsehemman nu mera är gemensam för alla Medborgare-classer; b') att betydliga allmänna Onera och Skattebidrag vidlåda sådana Hemman; c) att följaktligen vidsträcktare klyft* ning deraf, eller afsöndringar derifrån, icke bör få ske eller under andra vilkor tillåtas, än alt säkerhet vinnes för Skattebidragens behöriga, utgörande; dy att Utskotten icke anse en obegränsad Hemmans-klyfning vara med Jordbrukets och Jordbrukarens sannskyldiga nytta förenlig; éy att Säteri, Rå- och Rörs- samt Insockne-Frälsehemman hafva mindre Skattebidrag och följaktligen kunna tåla en starkare Jordklyfning äi\
Skattehemman, samt slutligen, s. Allm. Besv.~ o. Otc.-Utsk.
N;0 14■ 9 att det nu mera skulle vara utan ändamål alt underhålla Säteri-byggnad, och att en sådan skyldighet skulle medföra hinder för klyfning af så beskaffade Hemman, och sålunda vara oförenlig med en fri dispositions-rätt deraf, anse sig Utskotten höra tillstyrka Rikets Högl.
Ständer att bifalla hvad Kongl. Maj:t uti Dess Nådiga Proposition föreslagit, deraf följer, att
Hr von Qvantens framställning förfaller, desto hellre, som Utskotten, uti deras serskildt afgifna Betänkande, funnit anledningar saknas att tillstyrka bifall till Herr von Qvantens anmärkningar mot Kongl. Förordningen, den ig
December 1827, om grunderna för Hemmans-klyfning och Jord-afsöndring.
Stockholm den 18 Mars 1829. io £«g-> s. Allm.
Bes v.- o. Oec^Utsk. Bet. N.o iS.. N:o i5.
Betänkande ofver Herr Grefve Johan Henning Gyiienborgs förslag, att Konungens Befallningshafvande vui för pligt as, att till Justitiee - Cancellercn och Justitia Ombudsmannen insända ett exemplar af Kungurelser, som Konungens Befallningshafvande utförda; att Konungens Befallningshafvandes obestämda rättighet, att kalla Vaneus innevånare till sammankomster och muntliga förhör må inskränkas; och att med utmätning af debiterad afgift må innehållas, då jäf emot krafvets behörighet v acke s.
U,i skriftligt anförande , ingifvet till II o g! o fl, Ridderskapet och Adelli, och dereller till Lag- samt Allmänna Besvärs- och Oeconornie-Utskotten remitteradt, har Herr Grefve J.
IL Gyllenborg förnyat ofvanherörda, vid i8i8års Riksdag, till Rikets då församlade Ständers pröfning öfverlemna - JLa-g- s. Allm. B t'sv.- o. Oec.-Utsk.
IV.o tS. 11 de Förslag, upptagna i elt till Höglofl.
Iiidderskapet och Adeln vid samma Riksdag ingifvet samt i Ridderskapets och Adelns Protocoll infördt Memorial, hvilket Herr Grefven nu åberopat, Utskotten, spm i 1818 års RiksdagsHandlingar tagit närmare kännedom om innehållet af berörde Memorial, hafva inhemtat, huruledes Herr Grefven deruti anmärkt flera omständigheter, som, efter hans tanka, påkallade närmare bestämmande af yidden utaf den Embetsrnagt, Konungens Befallningshafvande ega att i vissa fall utöfva, samt i anledning deraf föreslagit och yrkat, att, då Konungens Befallningshafvande genom Kungörelser stadga Vitén utöfver det ansvar, allmänna Lagen utsätter, samt ändrings sökande uti dessa åtgärder af den eller dein , hvilka tro sig dertill ega skäl, medför både omgång och kostnad , Konungens Befallningshafvande mätte åläggas, att till Justitias-Cancellerens och Justi tiaa-Ombudsma unens granskning månadtligen insända ett exemplar af alla utgående Kungörelser, hvilka röra allmänna eller enskildes rättigheter och skyldigheter, med undantag endast af sådana ti 11— kännagifvanden , som angå auctioner , förrymda arrestanter och annat dylikt; att konungens Befullningshafvandes obestäm - 12 Lag- s, Allm. Besv.- o. Occ.-Utsk.
N.o 1S• da rättighet, att till Lands-Cancellierne inhålla Länens Innevånare till sammankomster och muntliga förhör, borde inskränkas, helst de förra, eller sammankomsterna, syntes vara utan ändamål, då hvarken den frånvarande, eller den tillstädeskomne, men till propositionen nekande, kunde, på sådant ställe, af pluralitetens beslut förbindas , och de senare, eller muntliga förhören, endast i få händelser borde vara medgifna, enär, i de flesta fall, skriftlig förklaring af den, hvars hörande äskas, kundq la sflemnas till närmaste Kronobetjent, som sedan hade alt densamma till Konungens Befallningshafvande insända ; hvilket förfarande äfven borde iakttagas i Mål, hvilka angå åtaladt fylleri och oloflig brännvins-försäljning; att om någon gång, uti skuldfordringsmål, Parternes muntliga hörande vore oundvikligt, Sökanden borde förskjuta Svarandens kostnad dervid , mot ersättning derföre vid Målets slutliga afgörande, om skäl dertill förefunnes; att Konungens Befallningshafvande borde hos Justitise-Cancelleren och Justitias-Ombudsmannen uppgifva de skäl , som till utsatta sammankomster med Länets
Invånare eller till med dem anställda förhör eller till vittnens kallande föranledt; samt slutligen , att vid de tillfällen, då, emot erläggande af en debiterad afgift, jäf göres af Lag- s. Allm.
Bes v.- o Otc.-Ut sk.
N-O iS. i3 den, som fått sig berörde afgift påförd, densammas belopp icke borde genom utmätning uttagas, innan Kronobetjenten först inberättat förhållandet till Konungens Befallningshafvande och erhållit befallning, huru han, i afseende derå, hade att förfara.