Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
KRISTOFER, med stigande smärta och bitterhet.
och jag stal, och när jag rymde, var jag visst nog pueril
Åh, hvad jag har varit feg... feg!
Jag slog pappa,
TREDJE AKTEN att tro, att jag skulle kunna försona allt.
Nu kommer jag tillbaka och tigger förlåtelse af er, och ni förlåta mig. därför att ni äro rädda, att jag skall anklaga er. präktig, Sigrid, när du låtsade vilja följa mig...
Nu är det ni, som äro fega!
Du gjorde komedien riktigt skulle se så uppoffrande ut, förstås!...
Åhnej, skulle
någon följa mig, så vore det väl Marie...
Hon och jag för god vakt!
Och skål...
Hvad var det förr... för hedern och äran!
SIGRID, slår glaset ur hans hand.
passa ju bra ihop nu.
(Tar sitt glas.)
Adjö med er, och tack
Du är drucken, Kristofer!
KRISTOFER, vildt.
Drucken?
Därför att...
Han ser på henne, låter armarna falla och sjunker ned i soffan med ansigtet i sina händer.
FRU GERMAN,
lidit.
Tror du inte, att jag velat dig allt godt, det bästa bli förtviflad!
Säg, hvad jag skall göra, för att du skall
Du vet inte, hur jag sörjt och
som fins?
Du får inte gråta, min egen gosse, du får inte förlåta mig?
(Griper hans händer och faller till hälften på knä.)
Allt, allt i verlden, bara du förlåter mig, bara du stannar, bara jag får se dig glad igen.
Se på mig, Kristofer!
Hör du, stöt inte bort mig!
SIGRID, i högsta förtviflan.
Pastorn, hvad har jag gjort?
Gå in till er, fröken.
än!
Sista brickan först!
Och dra mig ur spelet, menar ni?
Åhnej, inte FRU GERMAN.
Hvarför svarar du mig inte, Kristofer?
dig om förlåtelse så där?
Är det inte du i stället, som skulle be henne förlåta dig?
Hvad har hon förbrutit?
Kan hon stå till svars för andras heder?...
Det är för dig, hon har lefvat hela sitt lif.
Hon har lidit för dig
Nu är det nog, Kristofer!
Kan du se mamma tigga
och förlåtit dig, fast du öfvergaf henne, när hon bäst
behöfde ditt stöd, förlåtit dig, fast du kommer tillbaka utan kraft, utan mod, bara med häftiga ord och förebråelser...
Du sade, att vi ljugit för dig.
bespara dig smärta i dag och se dig glad, därför halkade ljugit, så har det varit för att försvara dig mot dåliga
inte orden i munnen på mig.
Och om mamma någonsin rykten och misstankar.
Har du rätt att komma hem och gråta och svära, i stället för att vara tacksam och göra mamma glad?...
Det kan vara nog nu, tycker jag!
KRISTOFER, stiger upp, går fram mot Sigrid, stannar och ser på henne forskande, länge.
KRISTOFER, vänder sig till modern, sakta, med låg röst.
Kom, mamma, och låt mig tala ensam med dig.
Han går uppåt fru Germans rum.
Sigrid, Sigrid, han är din bror.
allt, som jag fruktade.
Tar nu mamma också parti mot mig?...
Åh, allt, Fru German följer Kristofer in i sitt rum.
Sigrid står med ryggen vänd mot PASTORN.
Fröken...
SIGRID, svarar ej, går otåligt upp till fönstret och ser ut på gatan.
Var det det där, ni menade med kraft?
Var det det där, ni menade med ödmjukhet?
Hvad har ni vunnit med att handla själfrådigt?
PASTORN, ler.
upprörd.
Nej, fröken, det var han inte, men han var mycket
jag har tappat.
Allt som jag satt på spel, hela framtiden... härhemma åtminstone.
Hvad jag har vunnit?
Fråga så gärna hvad
spel.
Er framtid tillhör inte er utan de pligter, som Gud förelägger er att fylla med ödmjukt sinne.
Ni har inte rättighet att sätta något som hälst på
kunnat?
Har jag inte trotsat slentrian och fördomar?
Har jag inte lydt min öfvertygelse och haft mod till det, som jag känt vara rätt och stort?
Hvilka pligter!
Har jag inte sökt göra det bästa jag
Med det kommer ni inte långt.
rätt har ni att döma öfver mina afsigter?
Och det vågar ni säga mig midt i ansigtet?
Det är gärningarna, som dömas, inte afsigterna.
Hvad har ni utfört för stora gärningar då?
Gud har slagit mig till jorden för att låta mig stå upp igen genom sin kraft.
Inga stora.
Jag har trotsat Gud liksom ni nu, men
Trotsat?
till Upsala för att jag skulle bli prest och försona min fars synder.
Men jag kunde inte tro på all svaghet
Ser ni, fröken, min arma förtryckta mor skickade mig
och alla straff, som jag läste om, medan jag kände, hur
blodet brann i ådrorna på mig.
Jag såg andra, som utan tiden voro deras, jublade, trotsade och lefde i en trollser ni...
De voro alla öfver mig...
Då kastade jag
tro på Gud, utan annan tanke, än att verlden och framverld af ideal och ungdomsglädje...
Det förtryckte mig, bort böckerna...
Och ni må tro att det blef ungdomsglädje af!
Uppåt, uppåt gick det!
Det var som en flod dess högre kände jag de andra öfver mig, och under och förlorade sansen... svallande öfver sina bräddar...
Men ju högre jag kom, mig... endast mig själf... så djupt nere, att jag hisnade SIGRID,
som satt sig och allt uppmärksammare lyssnat.
Paulus!
Hvem är starkare, ni eller jag?
Ni som trotsar eller jag, som lyder?
Har ni sett dem som följa mig, som törsta förlåta?
Ni har inte fått era krafter för att öfverskrida krossad och blödande kryper till korsets fot.
SIGRID, bittert.
Det namnet är ingen skam, fast det gafs mig på hån.
efter tröst, som bedja och lyssna, om jag skall döma eller alla gränser.
Den dag skall kanske komma, när ni för-
Och då är det ni, som reser mig upp?
Ja, det ville jag fröken, om Gud tilläte mig det.
VÄRFLOD SIGRID,
som vill upp för att själf förtrycka.
Hatet lyser i ögonen på er.
I hvart ord, ni säger, ligger den förtrycktes hat, hans,
ser först på honom.
Ni har aldrig förstått, att mina ord äro så hårda, därför att hjärtat härinne är så svagt.
Jag tror på Guds kraft i mig, ty han har räddat mig... (Sakta.)
Det är inte hat, fröken.
Ni förstår mig inte, ty ni
de andra, som trotsade och jublade och förtryckte mig.
Ser ni... men inte det häller har ni velat förstå... jag blifvit det...
Ty jag älskar er!...
Gå då hällre härifrån.
Om ni vill... följ mig!
jag känner er kraft öfver mig...
Ni är lik
älskar er!
Och jag vill inte att ni skall bli slagen som jag
utbrister i högt, bittert skratt.
Skrattar ni?
skrattar fortfarande.
Tror ni inte jag vet, hvilket lif ni fört?
Tror ni inte jag vet, hur ni blef prest?
Det var ett dåligt sätt Och till mig vågar ni tala om kärlek? häftigt.
Följa er?
(Upphör tvärt skratta, stiger upp och utbryter häftigt.)
att försona, hvad ni brutit...
Och nu dömer ni andra?...
er mun?
Är det herr Wolff, som har lagt de där orden i SIGRID.
trampa på mig, om... om... jag fins kvar här.
Hon går hastigt in i sitt rum.
Gå er väg, hör ni!...
Kom igen, när jag fallit och
TREDJE AKTEN PASTORN, ser efter henne.
Pastorn går dit ut.
ÅTTONDE SCENEN WOLFF.
Wolff med en pappersrulle i handen kommer från vänster följd af pastorn.
middagen, innan jag sökte upp Sigrid och Kristofer.
Är hon inne hos sig?
Jo, som ni hörde, bad tant mig titta upp på efter-
Ja. WOLFF.
Håller hon couraget uppe?
bästa.
Här har jag till och med tagit med mig ett
Jag vill åtminstone göra mitt
manuskript för att komma i dispyt med henne och förströ henne.
Ser ni, Kristofer var min bästa vän, och tant Stannar pastorn? har ofta varit som en mor för mig.
(Går mot fru Germans dörr.)
Tillåter herr Wolff ett par ögonblicks samtal?
VÄRFLOD WOLFF, kommer nedåt.
För all del...
PASTORN, i det han sätter sig.
man är medlem i direktionen för det nya Magdalenahemmet, och att...
WOLFF, afbryter lifligt och sätter sig.
Vi kanske sätta oss?
Ni vet troligen, att fru Ger-
i känsla än i förstånd.
Jag tror inte, att man bör rubba hennes åsigter i det afseendet.
Men hennes välgörenhet har sin grund mera
i samma direktion.
Det är inte häller meningen.
Jag är själf sekreterare WOLFF.
För tusan, jag ber om förlåtelse...
Det är ju sant det.
kvinna, som är i stor nöd, men vissa hinder... WOLFF, afbryter lifligt.
Det är fråga om att i hemmet upptaga en stackars
utan att ens fråga om hvad den skall användas till.
Men detta fall är det omöjligt.
(Visar sitt manuskript.)
Jag har till och med här i min hand bevis på i huru hög grad fråga.
Herr pastor, jag lägger gärna min skärf i offerkistan
jag ogillar detta slags Magdalenahem.
Det är en princip-
TREDJE AKTEN PASTORN.
till er, emedan ni sannolikt känner den stackars kvinnan.
Det är inte direkte fråga om pengar.
Jag vänder mig
Hon heter Maria Andersson...
Namnet är er obekant?
Namnet är ju ganska populärt.
Hon har förut varit sömmerska... WOLFF.
En syhäst?
Här i huset.
WOLFF, häpen, stiger upp.
Ni känner henne?
Mja, det vill säga... jag har visst sett henne här.
Hon har ett barn... som ni är far till.
er barnet, kan modern få en fristad i Magdalenahemmet.
Hon är i största nöd och elände.
Om ni vill åtaga
Har hon sagt det där själf?
mellan herr och fröken German.
Hon har nyss varit orsak till ett häftigt uppträde WOLFF.
Mellan... Hvar?
Äro Kristofer och Sigrid här?
dem på hotellet i middags.
Fru German var själf och hemtade WOLFF.
kvar?...
Äro alla människor inblandade i den här historien?
Kristofer skulle ju resa i kväll?
Hvarför är han
är därför jag vänder mig enskildt till er.
Ni menar, om ni är inblandad.
TREDJE AKTEN WOLFF, ser på honom, därefter tvärt, i det han kastar manuskriptet på bordet.
ute för.
Hur snart kan hon komma in på Magdalenahemmet?
Något sådant här har jag, förbanne mig, aldrig varit
Men om det fullständigt strider mot era principer, så... WOLFF, afbryter lifligt.
utan om fakta.
Det här får inte bli skvaller af!
Kristofer får inte veta det... han är min bästa vän, ser ni. det pengar?
Det gäller att handla, och fort måste det gå!
Behöfs PASTORN.
Hvad tusan, det är inte fråga om principer längre,
Men hon säger att hon är en hederlig kvinna, fast hon råkat i olycka, och att hon vill lefva på eget arbete.
Först och främst behöfs hennes eget medgifvande.
kvinna!
Det är bra sagdt af henne i alla fall...
Stil på PASTORN.
kunna uträtta något, och dessutom... WOLFF,
Ni kan ju själf tala med henne.
Jag tror mig inte
afbryter lifligt.
öfvertyga henne redan i afton.
Det vore ju bäst för henne att få ett hem och slippa bekymmer.
Här talar jag inte till PASTORN som prest...
Ni kanske vet, att jag i princip
Åh, ni kan, ni kan!
Ni måste gå till henne och
inte gillar...
Nå, det är detsamma... utan som till en det gentlemens pligt att bistå hvarandra.
jämnårig vän.
Det gäller en hederssak, och i sådana är
Tala med henne själf.
henne... inte på några vilkor nu!...
Ni kan väl tala med henne.
Hon också?
Nej, jag vill inte träffa
det är väl det, ni egentligen vill.
Jag kan inte gärna bedja henne tiga här i huset, och WOLFF.
gentleman i er, att ni kan tiga, när det gäller en väns enskilda lif?
PASTORN, häftigt.
Kan ni inte?
Det vore tusan!
Har ni inte så mycket
Det har ni inte visat!
Men ni får själf svara för följderna.
Där kommer fröken.
Jag skall tala med Marie.
Han går ut till vänster.
TREDJE AKTEN NIONDE SCENEN SIGRID. WOLFF.
Sigrid kommer från sitt rum.
Båda äro under denna scen nervösa och tala mycket fort.
Det börjar under denna scen så småningom skymma.
Godafton, Gustaf. WOLFF, fattar hennes händer.
Ni äro hemma här.
Pastorn sade det.
Har han talat om uppträdet med Kristofer också?
WOLFF, orolig.
Ja, han nämnde... SIGRID.
knä och bad Kristofer om nåd.
Det var, hvad jag vann.
Allt, allt, som jag fruktade, ser du.
Mamma låg på
Det hade varit bäst, att han rest igen.
stanna?
Det var ju du, som tyckte, att han skulle WOLFF.
inte går för honom här.
Jag har tänkt på det hela eftermiddagen.
Det kanske
VÄRFLOD SIGRID, förvånad.
Har du alldeles slagit om?
är van vid ett annat lif än i våra små skvallerhål till småsinne.
Nej, jag tänkte bara för hans egen skuld...
samhällen, där moral ingenting annat är än kälkborgerligt Paus.
Gustaf, älskar du mig?
Kom då, så gå vi härifrån.
Det är allt, hvad vi kunna göra.
vill, hur du vill, utan en enda tanke, utan en enda för-
Jag menar, att jag vill följa dig härifrån, hvart du
hoppning, annat än att du, som är stark och själfständig, Nu håller mamma med Kristofer emot mig.
nu vill hjälpa mig.
Härhemma kan jag inte stanna längre.
TREDJE AKTEN WOLFF.
Men nu, Sigrid?
Menar du nu... strax?
hem till dig, det gör detsamma, bara du är med mig, ty nu är du mitt enda stöd i verlden.
I kväll, ja visst.
Hvart du vill, hem till Charlotte,
ord af tant, och det blir samma historia, som när du skulle följa Kristofer.
Det var inkonsekvent af er att stanna, när ni en gång sagt...
Du skulle snart komma hit tillbaka igen.
Bara ett
då, var nog sådant där, som mamma kallar stora ord och bravour...
Jag märkte det på att jag blef så glad, när hon sen kom och hemtade oss...
Det var litet
Det skola vi inte tala om nu, Gustaf. Att jag gick
egoism, var det...
Men nu är det ju mest för mammas och Kristofers skuld, jag går.
Jag kan inte stanna här och ha dem emot mig.
Du är upprörd och förtviflad...
det förtvifladt af mig att vända mig till dig, som förstår mig bättre än alla andra, som jag håller mer af än alla aldrig ljugit för mig? andra, och som jag tror på mer än alla andra, ty du har WOLFF.
Herre Gud, du ser väl, att jag är alldeles lugn!
Men att följa mig bort från ditt hem...
Ingen annan
om mig.
Så pass ny trodde jag du skulle vara i dina åsigter?
Det är ju inte fråga om andra, utan bara
folk säga?
Ja, ja visst...
Men ditt rykte, Sigrid?
Hvad skall SIGRID.
gjort att skämmas för...
Mitt rykte tillhör dig.
Vi ha ingendera något ondt WOLFF, hastigt.
Sätt på dig kappa och hatt och kom.
Hem till Charlotte eller till dig?
eftermiddag.
Men när hon inte träffat dig där, har hon SIGRID, omfamnar honom.
Till Charlotte.
Hon skulle söka dig på hotellet i
säkert gått hem.
(Nervöst.)
Men skynda dig, skynda dig...
dig ensam skall jag finna mig själf och bli stark och själfständig.
Ack, Custaf, frihet... oberoende...
Ja ... fort, fort bara!
TREDJE AKTEN TIONDE SCENEN WOLFF.
Det skymmer allt mera.
Wolff går orolig fram och åter.
Dörren till vänster öppnas, och man hör Marie säga de första orden af sin replik ute i tamburen.
Wolff ryggar tillbaka.
Marie kommer in, får se honom, springer fram, griper hans arm och håller sig intill honom.
Gustaf, hjälp mig, hjälp mig!
Pastorn sade ju själf, att han är här.
WOLFF, i det han lösgör sig, rädd.
ni galen?
Om någon får se oss...
Släpp mig, hör ni!
Är MARIE.
De kalla mig otuktig, därför att jag har ett barn! WOLFF.
Lugna er, lugna er...
inrättning, som...
Gustaf, det vill du inte.
De vilja taga barnet ifrån mig och sätta mig på en
Alla vilja bara ert bästa.
MARIE, griper hans arm ånyo.
Nej, nej! (Lågt.)
Det är ditt barn, Gustaf.
VÄRFLOD WOLFF, rädd.
ber er...
Inte här ... inte nu...
Tyst, hör ni!
Jag ber er gå, jag MARIE, släpper honom, ser på honom, sakta.
Åh... herr Wolff, det trodde jag inte om er! WOLFF.
vill, bara ni går härifrån nu.
Pengar?
Allt hvad ni MARIE.
olycklig.
Ingen vill kännas vid mig, ingen vill försvara mig...
Wolff har varit borta... WOLFF.
Jag är sjuk och fattig.
Herr Wolff gjorde mig så
Hvad menar ni med att komma så här?
Kan jag då veta, hvad som händt?
om jag vore död...
Åh, ni har inte rätt att stöta bort mig...
Herre Gud
Sigrid, i hatt och kappa kommer från sitt rum vid Maries sista ord.
Några ögonblicks ängslig tystnad uppstår.
Sigrid ser på dem, griper häftigt Wolffs arm, ser åter på dem och utbryter: SIGRID.
Hon ljuger, Gustaf!
TREDJE AKTEN MARIE.
Ha henne att gå!
Ser fröken... han tiger.
WOLFF, ropar.
Pastorn!.
PASTORN, kommande från vänster.
Pastorn, ha henne där att gå!
MARIE. häftigt mot pastorn.
var här och att han ville betala för barnet, om jag gick in på Magdalenahemmet.
Det var ni, som sade, att herr Wolff
Åh, Gustaf! WOLFF.
Sigrid, lugna dig...
Det här är...
Gå sin väg, pastorn!
Fröken, jag...
inte gå!
Gå, hör ni, gå!
Det var märkvärdigt, kan PASTORN Pastorn går in i fru Germans rum.
TOLFTE SCENEN SIGRID. WOLFF.
om du älskar mig, så säg, att hon ljuger.
Det är inte sant, Gustaf. Jag ber dig, jag ber dig,
du, som störtat henne i detta förfärliga elände.
Mins du, hvad vi talade om i förmiddags?
Inte vill du nu, tvärt har du slagit om i det också? emot då, att någon skall in på Magdalenahemmet?
Nej, nej, Sigrid!
Men jag...
inte är du!
Du är ju den enda jag har i verlden.
Säg, att det MARIE.
Jag har ingen häller, fröken...
krossa mig.
Han sade ju det, när han nyss ville fria till mig.
Det är pastorn, som skickat hit Marie.
Han vill
Presten?
i Marie det här.
Ja, ja, Gustaf, han vill skilja oss åt!
Han har satt WOLFF.
Är ni köpt, kvinna?
Köpt?...
Ja, af er!
SIGRID, gömmer ansigtet mot Wolffs axel.
Se, hur hon ser på dig!
Sigrid, jag skall nog reda mig, jag skall nog reda mig!
Det är presten, som stält till det här.
Åh, vänta
TRETTONDE SCENEN DE FÖRRA.
Kristofer kommer ut, tvärstannar och ser ett ögonblick på dem.
Du, Wolff! WOLFF.
bara du låter mig tala!
Låt mig tala, Kristofer.
Jag skall nog reda mig,
dig, mamma, oss alla...
Kristofer, Marie ljuger.
Hon vill oss ondt..
Mig,
Hvad är det, Marie?
Marie går uppåt.
Fru German och PASTORN komma ut.
Pastorn går ut till vänster.
KRISTOFER, går fram mot Wolff.
Du, Wolff!
Hvad är allt det här?
SIGRID, utbryter, och kastar sig i moderns armar.
Mamma, mamma, hjälp mig!
Vet du allt?...
Sigrid, mitt barn...
Hon för Sigrid in i hennes rum.
KRISTOFER, för Marie in i fru Germans rum.
syster, jag försvarade.
Gå in där, Marie.
Och gråt inte...
Det var min
FJORTONDE SCENEN KRISTOFER. WOLFF.
Charlotte kommer från vänster följd af PASTORN.
CHARLOTTE, gladt.
Hvad ni ha mörkt!
TREDJE AKTEN KRISTOFER.
CHARLOTTE, får se honom.
bra igen.
Välkommen hem!...
Hvar är Sigrid?
Ni äro här, och allt är
Därinne.
med vår och solsken både ute och inne.
Är det du, som ställt allt till rätta här?
Nu är du väl glad, Gustaf. Du har ju kommit hem
inte missräknat sig på idealen, hon.
Åh, hvad Sigrid skall vara glad, Gustaf. Hon har Hon går in i Sigrids rum.
KRISTOFER, till pastorn.
sök lugna henne.
Gå dit in i mammas rum så länge.
Marie är där, Pastorn går in i fru Germans rum.
VÄRFLOD FEMTONDE SCENEN KRISTOFER. WOLFF.
Det har blifvit nästan mörkt.
Wolff står med böjdt hufvud stödd mot en stol.
Kristofer står framför honom och ser länge på honom utan att säga något.
hvarandra välkomna hem.
Du, Wolff!...
Nu tycker jag att vi kunna önska WOLFF, sjunker ned vid bordet med ansigtet i sina händer.
KRISTOFER, skrattar bittert.
vapenbröder i frihetens och sanningens tjänst?
Är det inte vi, som föra verlden framåt?
Nu ha vi ju gjort rent hus här från lögner och ideal.
Men vi ha ett drygt
Han börjar tända lampan.
Tvekar du?
Skola vi båda tveka, vi gamla
arbete kvar, innan vi hunnit reformera hela samhället.
FJÄRDE AKTEN Samma dekoration.
FÖRSTA SCENEN KRISTOFER. WOLFF.
Wolff sitter kvar i samma ställning som vid föregående akts slut.
Kristofer slutar just tända lampan, sätter sig därefter på andra sidan bordet i midten, får se Wolffs manuskript, tar det, ser därpå och lägger det leende tillbaka.
Därunder tystnad.
Ja... hvad är nu att göra?
WOLFF, i det han sakta stiger upp och går mot vänstra dörren.
Jag har just ingenting annat att göra än gå min väg.
Nej, stanna Wolff! WOLFF.
af vår gamla vänskap, Kristofer, så skulle du inse, att det är min pligt mot mig själf att gå nu.
Om det ännu funnes kvar hos dig något
du förstå, efter som jag inte redan kört ut dig.
Det är ibland sämre att gå själf än att bli utkörd.
Det är nog hället, men gjort dumheter i stället, att bara ge sig af det var både dumt och fegt.
Och jag blef
Att det fins mycket kvar af den vänskapen, borde
ett enkelt och vanligt sätt, när man velat reformera samför att bli biltog och stor.
Jag har försökt det själf, men hvarken biltog eller stor, utan bara en olycklig stackare.
reparera dumheterna och veta hut...
Skola vi nu tala med Marie?
Vet du, jag tror det är bättre att stanna kvar och försöka
hade det inte gått så här.
Det är presten som stält till allt sammans.
Annars KRISTOFER. häftigt.
dig själf än honom.
(Går och öppnar dörren till fru Germans rum.)
Hvad fan, jag tycker, att du har mer att förebrå
ANDRA SCENEN DE FÖRRA.
Pastorn och Marie komma ut.
Kristofers ton mot Marie är i början vänlig.
Hvad ondt ni lidit Marie, skola vi söka godtgöra.
olycklig?
Men hvad orsak hade ni att göra fröken German så
FJÄRDE AKTEN MARIE, sjunker gråtande ned på en stol.
jag?
Ack, om jag gått härifrån genast i förmiddags.
Jag undrar, hvem det är som är olycklig, hon eller
Hvad ondt gjorde jag er den gången, jag tog er heder i försvar.
Marie är orättvis.
Ni anklagar alla utom er själf.
höfdes... då var jag ensam.
Då behöfde jag intet försvar.
Sen... när det beKRISTOFER, lågt.
Jag var ensam därborta, jag.
MARIE, stiger upp.
bara hit för att få en smula hjälp.
Jag vet, jag vet...
Låt mig gå nu.
Jag kom ju WOLFF, mot pastorn.
sammans.
Känner ni henne där?
Jag till svars för denna kvinnas heder under den tiden?
Se där, se där!
Det är ändå ni, som stält till allt-
har varit borta snart ett år.
Är det PASTORN som kan stå
Herr Wolff! Herr Wolff! PASTORN, till Wolff.
till förnedring?
Kan ni stå till svars för att ha bragt en fattig flicka
Jag är inte förnedrad därför att jag har ett barn!
KRISTOFER, häftigt till pastorn.
Bevisa era antydningar!
Han ljuger!
sinne?
Var ni inte färdig till hvad uselhet som hälst?
Ni såg nödstäld ut, men när jag tilltalade er för att erbjuda er hjälp, skrattade ni mig midt i ansigtet.
KRISTOFER, griper Maries arm.
Jag träffade er en kväll på gatan, och med hvilket
Ah, Marie!
Det trodde jag inte...
menade bättre än andra fina herrar, som tilltalat mig på samma sätt?
Därför skrattade jag.
Låt mig bara gå!...
Åh, det vore väl tusen gånger bättre att dö än lefva i detta helvete!
Kunde jag tänka att han
Vill ni också gå?
Hvad har ni godtgjort med det?
ni och er likar begått?
Hvad ha ni själfva godtgjort af allt det onda, som
FJÄRDE AKTEN WOLFF.
försvarat er och blifvit olycklig för er skuld.
Nu vill han försvara sin syster.
Marie, anklaga inte Kristofer.
Han har en gång
för jag är fattig och olycklig, inte sant?
Hon är rik och vacker, därför är hon hederlig?
Sin syster?
Hon sade också att jag ljög.
Jag ljuger,
Ni är fräck, och det styrker anklagelserna mot er.
lyd dem, som vilja ert bästa.
Min hjälp är den enda som återstår er.
Ni kan få en fristad och tillfälle till ånger och försoning.
Ni ser, att det inte hjälper att trotsa.
Var lugn och
själf godtgjort här i huset?
I Magdalenahemmet!...
Hvad har herr German WOLFF.
Akta er, eller...
Tig, eller jag kastar er på porten!
honom i ansigtet och stal af honom.
Er far lärde er väl hur det går till, när ni slog KRISTOFER, springer emot henne med knuten hand.
Ah, förbannade...
Slå mig inte!
Hon har med ett skrik kastat sig tillbaka mot vänstra dörren, stirrande på Kristofer, hvars slag PASTORN hindrat.
WOLFF, griper Maries arm och skjuter henne ut genom dörren.
TREDJE SCENEN KRISTOFER. WOLFF.
En paus uppstår, hvarunder ingen ser på den andra.
WOLFF, tvärt.
Hon gör sig något ondt.
KRISTOFER, sätter sig.
Låt henne göra, hvad hon vill.
Hon tar lifvet af sig.
Hon hör inte till dem, som ta lifvet af sig.
länge Magdalenahemmet står öppet för henne.
Hon vet nog, att inte alla utvägar äro stängda, så
FJÄRDE AKTEN KRISTOFER, för sig själf, men högt.
hemma, när man väl får ögonen öppna för det.
WOLFF, mot pastorn.
Kors i Herrans namn, så det egentligen ser ut här
skulle rangera den här saken som en gentleman, och ni har burit er åt... som en prest.
Det är ni... ni, som stält till alltsammans!
jag den tillbaka.
Kasta inte första stenen, herr Wolff, för då kastar WOLFF.
ni att kämpa för?
Hvad stort vill ni uträtta i verlden, PASTORN.
Ni har redan kastat, det är min tur nu!
för hvars skuld ni uppoffrar andras lycka och framtid?
digt svikna förhoppningar... om min egen styrka och hvad jag gifvit mitt hjärteblod för, det försvarar jag.
Jag sträfvar inte så högt.
Men under nöd och stän-
andras godhet... har jag arbetat mig fram i verlden, och
Hvart vill ni komma, om ni inte ställer målet högt?
Jag vill komma fram till det.
ni, som hindrar andra att komma fram.
Dialektik!
Er lär ingen stå i vägen för.
att jag fört ett uselt och tygellöst ungdomslif?
Jo ni!
Är ni mer gentleman än jag?
Hvem hade i dag lagt fröken German på tungan,
Hämd således?
Svartsjuka kanske?
bringa sanningen i dagen trodde jag åtminstone skulle vara en så moralisk sak, att den öfverensstämde med herr Wolffs principer.
Hvarför skulle hon inte veta, hvem ni är också?
gion... och...
Det är underligt att ni inte kommer med patriotismen också!...
Vet ni, att den som inte... givit stort i samhället.
Hvad tjänar det till att prata om moral... och reli-
afkald på dem, som danskarne säga, han lär inte uträtta KRISTOFER.
Hör du, Wolff... WOLFF, afbryter, alltjämt till pastorn.
era gamla, flintskalliga auktoriteter i vägen för mig, som vill offra mig själf och allt för andra.
Hvad kan jag uträtta som medborgare, som författare, om jag förlorar min auktoritet?
Begriper ni inte, att det behöfver stå någon bakom mina ord?
KRISTOFER, stiger otåligt upp.