Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det åligger visserligen de sammansatta Utskotten att afgifva ett förslag lill sammanjemkning af Riks-Ståudens olika beslut i dessa delar, men delta torde dock förutsätta alt äfven beslut häruti Bevillnings- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Mern.
, N:o 12. 25 verkligen blifvit fattade af alla de respective Stånden.
Så är likväl icke förhållandet, och har ej eller kunnat vara det, enär 2:ne Stånd, nemi.
Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet vid frågans behandling utgått från en grund, som gjort allt yttrande öfver åtskilliga bestämmelser i närvarande förslag öfverflödigt och omöjligt.
Dertill kommer, att dessa Stånd, der de yttrat sig, såsom t. ex. i fråga om tiden och pannerymden, otvifvelaktig! gjort det i ovillkorligt sammanhang med sjelfva grund-idéen för deras lagstiftning, eller att hränvinsbränningen skulle vara fri och oberoende af jorden.
Men denna grundval för deras beslut är nu genom tvänne Stånds, sins emellan och med det närvarande förhållandet, öfverensstämmande beslut dem undanryckt, och deras, under en helt annan förutsättning, yttrade mening borde derföre icke rimligtvis sammanparas med en motsatt grundåsigt, der de, långt ifrån att verka såsom man tänkt och åsyftat, tvertom skola åstadkomma alldeles motsatta resultat.
Att Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet kunna gilla en sådan sammanjemkning, der de i många vigliga delar alldeles uteslutas från delaktighet i besluten, och i andra tvingas att i en förvänd mening deruti deltaga, kan jag icke tro.
Min tanka är derföre, alt Utskotten under sådana omständigheter, innan de afgifvit det i Grundlagen anbefallda sammanjemkningsförslaget, först bordt tillkännagifva, att den af Ridderskapet och Adeln och Borgare-Ståndet hyllade åsigt om frihet i hränvinsbränningen var förfallen, samt på samma gång lemna dessa Stånd tillfälle att yttra sig i öfverensstämmelse dermed, och icke, såsom skett, genom en förtidig jemkningsåtgärd, innan ännu fullständiga beslut funnos till grund derför, afskära och, enligt min tanka, derigenom förnärma nyssnämda Stånds lagenliga rätt alt i alla delar af ämnet sig yttra och vid jemkningen hafva sin röst.
Ytterligare mäste jag protestera mot det oformliga beslut, hvarigenom Utskotten ansett frågan om bränningstiden, genom ett
Stånds yrkande alt häruti vidblifva det gamla, med Riksens Ständers rätt vara afgjord.
I likhet med hvad som skett vid 8:de §., hade den bort hänskjutas till Stånden, med inbjudning alt förena sig om något af de olika alternativen”.
Med Herr Gripenstedt förenade sig Herr Friherre Ridderstolpe och Herr von Heland.
Af Herr von Rosen, Georg: ”Jag förenar mig i den af Herr Gripenstedt afgifne reservation, samt i den delen af Herr Grefve Hamil - 26 Bevillnings- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Mem.j N:o 12. tons sora har afseende på Utskottens förslag att till Förstärkt StatsUtskolls afgörande hänvisa frågan om Bevillningens för bränvinstillverkning utgående förskottsvis.” Häruti instämde Herrar Brunnius , Hjort och Lindström.
Af Herr Contractsprosten Sangberg: ”Jag reserverar mig emot Utskottens genom votering fattade beslut, att förklara frågan om en annan bränvinsbränningstid än 6 månader såsom ekonomisk vara förfallen derföre att af tre stånd, som alla önskat förändring, tvänne fattat enahanda beslut.
Huruvida frågan är af ekonomisk eller bevillnings-natur eller begge delarne, vill jag här icke afgöra, men af grundlags-natur är den åtminstone icke, och då lärer väl icke eller ett enda Stånds beslut, att vidblifva det gamla, kunna helt och hållet undertrycka de 3:ne andra Riks-Ståndens önskan om förändring.
Om deremot 2:ne
Stånd vidhållit den hittills medgifna brån vinstiden af 6 månader, så hade det förhållande inträdt, som omtalas i ^5 §.
Riksdags-Ordningen, att två Stånd stanjiat emot två, och ehvad de 2:ne andra, som önskat förändring, antagit sins emellan olika eller enahanda förändringsförslag, hade man i sådant fäll kunnat yrka att saken skulle förblifva vid hvad tillförene stadgadt varit, emedan delta blifvit af två Stånd beslutadt.
Nu åter synes
Utskottets mening härutinnan vara grundad på en misstydning af grundlagen.
Ty det är blott ett enda Stånd, som vill bibehålla den gamla tidsbestämmelsen, hvaremot de 3:ne öfriga deruti beslutat förändring.
Att dessa tre skulle stanna i ett och samma förändringsförslag var väl aldrig att förmoda, när de öfverlägga och besluta hvart och ett på sitt rum.
Om deremot hvartdera af bemälte 3:ne Riks-Stånd fattat sins emellan olika beslut i afseende på tidsförändringen, så att det ena Ståndet önskat 12 månader, det andra 3 månader och det tredje t. ex. 8 månader, så skulle väl frågan icke kunnat förfalla; men nu, då af dessa tre Stånd, som önska förändring, 2:ne antagit enahanda förändringsförslag, eller 12 månader, anse Utskotten att frågan har förfallit och att inga inbjudningseller sammanjemkningsförslag kunna framläggas.
Detta förfarande synes mig icke kunna godkännas.
Ty om en sådan grundlags-tolkning vore riktig, så skulle ett enda Stånd kunna orubbeligen gvarhålla stora ekonomiska misstag af hvad beskaffenhet som helst, och med sitt Veto afstänga de öfriga 3:ne Stånden, som önska rättelse, från ali utväg att sammanjemka sina meningar angående sättet huru denna rättelse skall tillvägabringas.
Sådant vore åtminstone icke egnadt att befrämja samhällsutvecklingen uti dylika hänseenden, utan det skulle Bevillnings- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Mern., N:o 12. 27 gifva stillaståendet ett nytt, hittills saknadt, rotfäste och föröka det tunga riksdagsmachineriets orörlighet i ännu flera rigtningar.
Det är af dessa skäl, som jag anser Höglofl.
Utskotten bordt i denna fråga ingå till Ständerna med följande inbjudnings-förslag:
Under den förutsättning, att Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet antagit 12 månaders bränningstid i oskiljaktig förening med bränvinsbränningens frigifvande åt alla Svenska medborgare, och då denna sistnämnda förändring, såsom innefattande en ekonomisk fråga, måste anses hafva förfallit, enär både Preste- och Bonde-Stånden stannat i det sammanstämmande beslut, att bränvinstillverkningen hädanefter som hittills skall vara fästad vid jordbruket; så få Utskotten hemställa: att Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet antingen ville förena sig med Bonde-Ståndet om vidblifvandet af 6 månaders bränningstid, på sätt hittills egt rum; eller biträda Preste-Ständets beslut och bestämma bränvins-bränning-tiden till 3:ne månader om året, nemligen Mars och April om våren samt November om hösten.
Dessutom instämmer jag äfven uti syftningen af hvad Grefve
Hamilton anfört uti andra momentet af dess reservation och anser frågan om den underdåniga skrifvelsen till Kongl. Maj:t, angående uppbördssättet, såsom varande af reglementarisk natur, genom 3:ne Stånds sammanstämmande beslut vara afgjord”.
Af Anders Larsson från Upsala Län: ”Emot det af Bevillningsoch Ekonomi-Utskottens ånyo fattade beslut att panne-egaren skall betala lör förseglings-bestyret får jag mig reservera.
Jag anser detta för en ny och förökad beskattning, i anseende dertill, att den är bestämd att betalas efter kannetal, och det till högre belopp för en del pannor, än justeraren derför erhåller, hvilken likväl troligen får dervid använda mera besvär än förseglaren, som blott har att påtrycka två å tre sigill.
En möjlighet kunde äfven blifva, att 2:ne förseglingar kornme att verkställas inom ett år i fall bränvins-bränningen blefve för en eller flera månader inställd, och således skulle detta blifva ett nytt privilegium för Länsmännen, hvilka vanligtvis verkställa förseglingen.
Jag påstår således att det måste vara dessa tjenstemäns ovilkorliga skyldighet att verkställa förseglingen utan betalning af panne-egaren så väl hädanefter som hitintills, destoheldre som de vid innevarande
Riksdag fått förhöjning på sina löner, och alla materialier till förseglingen bekostas af Staten; dessutom 28 Bevillnings- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Mern., iV.-o ta. kommenderar Länsmännen alltid Nämnde- och Fjerdings-män sig lill biträde vid dylika tillfällen.
Jag bestrider således att denna utgift må af panne-egaren sökas eller uttagas”.
I öfrigt anmältes reservationer emot memorialet af Herr Friherre von Kramer; Herr Lagergren, Herr Friherre Lejonhufvud och Herr Grefve Mörner, August, Herrar Prostarne Osterman och Bergqvist], Herr Wallander och Äkesson samt Ola Jeppsson från Blekinge Län.
Rättelse; I Bev.- Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk.
Betänkande N:o ii, pag. 24, tredje raden nedifrån, står mot
För fattningar ne—läs mot Tullförfattningarne. STOCKHOLM, Nordströmska Boktryckeriet, i84t - Tryckfel och rättelser uti Bevillnings- samt Allmänna Besvärs och Ekonomi-Utskottens Memorial, N:o 12.
IJreste-Ståndets Tariff, pag. ig. I första Classens första Column, står afgiften för io-kannors-pannan utförd med 3: 24.; läs: 2: 24.
Bonde-Ståndets Tariff, pag. 20.
Den för de serskilda Classernes redskap utsatte afverkningsförmågan bör i denna tariff uteslutas.
Sid. 26, rad 5, står.'
Sangberg; läs: Sandberg.
Prat. 1840 och 1841. 5 Sami. 2 J/d. 10 Häftet. STOCKHOLM, Kongl.
Ordens -Boktryckeriet, 18^1.
Bevillnings- och Lag-Utslotlens Betänkande, N'-o i5. i‘ mo is.
Ank, till E*p.
Utsk, deu j3 Mars *84»» kl. 7 e. m.
Betänkande, i anledning af, dels Herr Stuarts, Fr., motion om controllör emot missbruk vid fribrefsrättighetens utöfvande, dels Lars Basmussons motion om fribref srätt för Länsmän.
Till Bevillnings-Utskottet hafva följande motioner blifvit öfverlemnade, nemligen: 1:0 Från Högloft.
Åf Herr Stuart, Fr., som hemställt, att, genom, Utskottets åtgärd, förslag måtte algi Ivas till förekommande af missbruk vid fribrefsrättig hetens utöfvande. 2:0 Från Hedervärda Bonde-Ståndet.
Åf Lars Piasmusson från Götheborgs och Bolms Län, med yrkände, att fribrefsrält måtte varda Krono-Länsmän förunnad, enär göromålen för desse tjenstemän, i senare tider, betydligen ökats; vid hvilken motion finnes bifogadt ett af Fredrik von Zweigbergk från Skaraborgs
Län afgifvet yttrande, som ogillat motionen, af skäl, att Länsmännen, hvilka vid hvarje års slut insända sina brefböcker till Kronofogden, hvarifrån de vidare till Landshöfdingen ingå, i sjelfva verket redan hafva en sådan fribrefsrättighet.
Hvilka motioner, Bevillnings- och Lag-Utskotten gemensamt till handläggning upptagit.
Hvad först beträffar Herr Stuarts motion, så, enär uti Kongl.
Förordningen om fribref af den 27 April 1756, till förekommande af missbruk vid fribrefsrättighetens utöfvande, bland annat, radan är stadgadt: att hvarje Embetsverk, eller den embetsman, som kommer att njuta bref*- frihet, skall årligen förses med serskild, under vederbörligt sigill auctoriserad, Fribrefsbok; att Rikets Hof- och Öfver-Rätter, Col legiér, Konungens Befallningshafvande, Consistorier och Regements-Chefer, m. fl., sora postfrihet åtnjuta, hvar för sig, skola utse någon tjensteman, den dem uti. deras å Embetets vägnar förande brefväxling tillhandagår, hvilken är anBih. till R.
Prat. 1840 och 1841. 5 Sami. 2 Afd. 11 Häftet.
3 Bevillning a- och, Lag-Vislottens Betänkande, JY:o l5» svarig, att något missbruk med bref-friheten icke förelöper; att,, då Postförvaltaren får skälig misstänka, att fribrefsboken missbrukas till underslef,, han bör, vid förlust af sin tjenst, sådana bref anhålla och derå åtal göra, eller, gifva det den Postförvaltare, till hvilkens vidare åtgärd brefvet fortsändes, under hand tillkänna, då det åligger den senare att det ankomna brefvet innehålla samt egaren om orsaken dertill underrätta, med begäran, att han det å Post-Contoiret ville påse och öppna, hvarefter Postförvaltaren om beskaffenheten deraf, lill laga åtgärd, bör lemna besked till det Contoir, hvarifrån brefvet algåit; att den, som antingen den honom förundte bref-frihet missbrukar, eller vidare, än den Kongl, Förordningen förmår, sträcker, eller ock, utan att vara till post-frihet berättigad, hemligen eller uppenbarligen sig den vanliga breflönen undandrager, skall, för det han sålunda försnillat Kronans inkomster, första gången plikta Tjugu Daler Silfvermynt, andra gången Fyratio, tredje gången Åttatio; och sedan dubbelt hvarje gäng, hvaraf hälften tillfaller angil varén, och den andra hälften Post-cassan; men den Post-beljent, som öfvertygas hafva vetterligeri dermed öfversett, skall det umgälla med tjénsteus förlust eller annat arbitrairt straff elter omständigheterna; anse Utskotten, dessa, sålunda redan stadgade eotttroller, om de med noggranhet handhafvas, i hufvudsaklig måtto ändamålsenliga; likväl, och som erfarenheten visat, att de icke varit L ill räck 1 ige att hell och hållet förekomma ifrågavarande missbruk, få Utskotten vördsamt föreslå, att de penn inge böter, som uti högstberörde Kongl, Förordning finnas stadgade för embetsman, den der fribiefsrättigheten missbrukar, förhöjas till Trettiotre R:dr 16 sk. första gången och Sextiosex R:dr 3a sk, andra gängen och oftar* embetsman med sådan förseelse beträdes, hvilka böter hord* fördelas sålunda, att åklagaren erhåller Jldelar samt Kongl. Majit och K rouan i idel.
Hvarjemte Utskotten tillstyrka Rikets Högloft.
Ständer hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det täcktes Kongl.
Majit, med upplifvande af Kongl.
Förordningen den 37 April 1706 med de ändringar, som i senare tider deruti egt rum, låta förständiga vederbörande att öfver efterlefnaden af samma Författning hålla noggrann hand och att tillika uti de fribrefsböcker, som årligen till vederbörande Embetsverk och Bevillnings- och Lag-Ut skottens Betänkande t N:o i5. 3 tjenstemän' utdelas, införa de uti nämnde Förordning
Befintlige hufvudsakliga föreskrifter jemte nu föreslagne bötesbelopp.
Vidkommande slutligen Lars Rasmussons motion om fribrefsrält för Länsmän, så, enär uti 6 punden af nyssnämnde Kongl. Förordning finnes stadgadt, att Kronans uppbördsman oell andre betjente, som äro berättigade att åtnjuta bref-frihet, i följd af fribrefs-specificalionen och serskilda Resolutioner, uti sådane ärenden, som kunna vara publike, njuta frihet för postporto på sådant sätt, alt Postförvaltaren vid årets slut återbetalar, hvad» enligt vederbörligt qvittence och verificerade Förteckningar, under det förflutna året i postporto blifvit erlagdt; och Kongl.
Öf ver-Post-Directionen jemväl genom Circulaire-Bref till samtlige Pöstinspectorer i Riket af den 17 Mais 1812 förordnat, att Postförvaltare är ”skyldig utan serskild vedergällning fortställa embets- och tjenslemäns jemte publika Verks lösbref i embetsärender”, samt dessutom Kongl. Circulairet till samtlige Konungens Befallningshafvande af den 4 Dec. i83o, upplifvadt genom Kongl. Circulairet den 13 September i 834 , förmår, att Krono-bref-bäringen skall utgöras hvarje vecka, dock ej mera, än högst två gånger, och på de dagar, Konungens Befallningshafvande, efter vederbörandes hörande, utsätta, anse Utskotten, alt
Länsmän för närvarande äro i tillfälle all utan uppoffring af egne medel sina tjenstebref i orten afsända; vid hvilket förhållande och då, enligt Utskottens åsigt, en för Länsmän för vidt utsträckt fribrefsrätt endast skulle kunna föranleda till missbruk, Utskotten hemställa,, att å motionen icke fästes afseende.
Reservation af Herr Prosten Nordhammar: ”De sammansatta Utskotten hafva icke ansett nödigt eller tjenligt att, för missbruk af fribrefsrält, stadga någon: annan atisvarspåfölj 1, än penuingeböter, huru många gånger än förbrytelsen må förnyas.
Ått den, som tid efter annaa kännes skyldig till försnillning af Kronans medel, och annat är icke missbruket al fribrefsrätten, skall, utan afseende deruppå, fortfara att, t. ex» föra Konungens befallning eller silla till doms öfver medborgares lif och egendom, synes mig föga öfverensstämma med den moraliska värdighet* hvilken, efter mitt förmenande, måste länkas såsom oskiljaktig från Statens och dess tjenare.” STOCKHOLM, Kongl. Ordens-Boktryckeriet, i84f.
Bevillnings- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Vt sköttens Memorial,-N.-o 14• 1 N:o 14.
Utsk. den 6 April 1841, kl. ia mield.
Memorial, i anledning af äter remiss samt Rikets Ständers i vissa delar fattade beslut, rörande Utskottens uti Memorialet
N:o 12 framställde förslag till sammanjemnkning af Riks-Ständens skil ja gli ge meningar, angående grunderna och vilkor en för Bränvinsbränningens utöfning samt afgifterna derför.
Sedan Utskotten uti Memorialet JV:o 12, i anledning af Riks-Ståndens skiljagtige beslut, angående grunderne och vilkoren för bränvinsbränningens utöfning samt afgifterna derför, framställt förslag till samrnanjemkning af de olika besluten och i en del frågor till voterings-propositioner, så hafva, vid behandlingen af detta Memorial, dels Vällofl. Borgare-Ståndet återremitterat detsamma uti åtskillige delar, dels ock Hedervärda Bonde-Ståndet beslutat återremiss af utlåtandet, rörande 26:te §.
4;de momentet af förslaget till blifvande Författning i ämnet; hvaremot de andra båda Riks-Stånden, äfvensom Bonde-Ståndet i öfrige delar, hufvudsakligen sig utlåtit.
I anledning häraf få Utskotten, hvad först angår yttrandet vid 1 §, rörande tiden för bränvinsbränningens utöfning, anmäla, att Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet förenat sig om brännings-tidens bestämmande lill sex månader af året, i enlighet med hvad nu gällande Författning derom stadgar; hvarjemte Preste-Ståndet, till följd deraf, låtit vid Utskottens hemställan i denna del bero; och har denna fråga, som Borgare-Ståndet återremitterat, sålunda blifvit, genom trenne Riks-Stånds beslut, i öfverensstämmelse med nu gällande stadgande, af Rikets Ständer afgjord.
I afseende å 4 §• 3 momentet, som angår kokrummets beräkning, så bär Ridderskapet och Adeln antagit den af Utskotten uti Memorialet N:o 12 gjorde inbjudning och förenat sig med Preste- och Bonde-Stånden , samt förthy ansett den under
N;o 1 framställde voterings-proposition böra förfalla; men som Borgare-Ståndet återremitterat äfven denna, af bevillningsnatur varande, fråga, samt sålunda icke yttrat sig Öfver densamma; så anse Utskotten sig böra hemställa, om icke Borgare-Ståndet skulle täckas förena sig med de öfrige Riks-Stånden i denna del; skulle åter Borgare-Ståndet vidblifva sin i Memorialet N:o 12 omförmälda Bih. lill R.
Prot. 1840 och 1841- 5 Sami. 2 A/d. i2:te Haft, 2 Bevillning- samt Allm.
Besv.- och Ekon.-Ulskottens Memorial, IV.-o 14' mening, måste votering anställas Öfver den i berörde Memorial under N.'o i föreslagne proposition.
Beträffande den af Hedervärda Bonde-Ståndet beslutade återremiss af 26 §. 4 momentet, eller Utskottens yttrande, att frågan om panne-egarens skyldighet att betala arfvode för förseglings-bestyret, måste anses vara genom trenne Riks-Stånds sammanstämmande beslut afgjord; så, enär Vällofl. Borgare-Ståndet, som återremitterat jemväl denna §, underlåtit att härutinnan meddela bufvudsakligt yttrande, få Utskotten vördsamt anhålla, att Borgare-Ståndet måtte sig utlåta, hnruvida denna fråga, på sätt Bonde-Ståndet förment, är att anse såsom beskattningsfråga, eller om, såsom Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet antagit, densamma kan anses vara genom trenne Riks-Slånds sammanstämmande beslut afgjord.
Enär Ridderskapet och Adeln förenat sig med Preste- och Bonde-Stånden, i afseende å ång-apparatets verkan på branvins-redskapens afverkningsförmåga och antagit densamma till 5o procents förhöjning, så har den af Ridderskapet och Adeln beslutade och Memorialet N:o 12 bifogade Tariff å pannerymds-afgiften blifvit, i öfverensstämmelse med berörde beslut, rättad, på sätt den vid detta Memorial bilagde tariff utvisar; och som hvarje Riksstånd i öfrigt vidhållit dess beslut, rörande beskattningen, kommer votering j denna fråga att anställas öfver de i Memorialet N:o 12 i sådant afseende föreslagne propositioner, med iagttagande af de rättelser uti Preste- och Bonde-Ståndens Beskattnings-tariffer, som å ett serskildt tryckt blad blifvit anmärkte.
Vidare få Utskotten anmäla, att den vid 35 §. under N:o 5 föreslagne voterings-proposition, rörande bran vinsbrännings-afgiftens erläggande förskottsvis, är vorden af Preste-, Borgare- och Bonde-Stånnen godkänd; hvaremot Ridderskapet och Adeln ansett votering i denna fråga icke böra ega rum ; men som trenne Riks-Stånd godkänt voterings-propositionen och BondeStåndet afslagit den framställde inbjudningen, så kommer votering i denna fråga att anställas öfver den i Memorialet N:o 12 i sådant afseende framställde voterings-proposition.
Hvad Utskotten i öfrigt uti Momorialet N:o 12 föreslagit och hemställt, Lar blif vit, dels af trenne Riks-Stånd, dels ock af alla fyra Riks-Stånden godkändt; hvadan Utskotten ansett den af Borgare-Ståndet beslutade ofvanberörde återremiss icke kunna föranleda någon vidare åtgärd, än att detta förhållande anmäla.
Stockholm den 2 April 1841 •
(Ridd. och Adelns) Tariff på Pannerymds-afgiften för Sex månader.
Irsta Glassen S:dra klassen 8:dje Classen 4t:de Classen afrerkar 8 gånger afverkar 12 gånger afveriar 16 gånger afverkar 32 gånger pannans rvoid pannans rymd pannans rymd pannans rymd to a e i månaden i månaden i manaden i manaden
Qt t sk. per ro B B n »' s re Ci- S CD **s en 0 -i w cr B re 0- B re »*> cn 0 cr.~.
B ro e- B rt sr c. B ro to- kanna.) c- ca- a C:^ w-. n E.0 po 3 ta- ft» 0:^ p. 0 •eo 3 ca- rt ■2*3 0 0 '-*•
O -i D cato ct» 0:"^ 0 —• ro to. Z p- B ro 30 P* 0 2 jq u p- D rt Cfc? c Ja &j £ c ro CJQ ^ aq to »»■ 0X3 CfQ 3 r* (0 po ■» PO to» K»:r ndi- sk.
Rdr sk. 10 10 I 5 i5 22 2 4 20 — 3o — 4° — 60 — I 5 i5 — 22 2 4 22 24 33 36 3o — 45 — 60 90 — 30 20 3o 3o 45 — 4o 60 — 80 120 — 25 25 37 24 37 24 56 12 5o — 75 — 1 00 15o — 3o 3o 45 45 — 67 24 60 — 9° — I 20 — 180 — 35 35 52 24 5a 2 4 78 36 7° — io5 — ! 40 — 2 I 0 — 4o 4o — 60 — 60 — 9° -— 80 — 120 — l6o — 240 — 45 45 67 24 67 24 101 12 9° — 135 — l80 — 270 — 5o 5o 75 — 75 — 11 2 2 4 100 — 15o — 200 — 3oo — 55 55 82 24 82 24 r23 36 110 — 165 — 220 33o — 6o 6o — 9° 9° 135 — 120 — 180 — 240 36o — 65 65 — 97 24 97 2 4 i46 12 13o — 195 — 260 — 3go — 7 o 70 — io5 — io5 — i57 24 140 — 210 — 2‘8o — 420 _ 73 75 112 2 4 11 2 24 168 36 15o — 225 — 3oo 45o — 8o 80 120 — t 20 — 180 — 160 — 240 — 320 — 48o — 85 85 — 127 24 127 24 '9l 12 170 — 255 — 340 510 — 9° 9° — 135 — 135 202 2 4 180 — 270 — 36o — 54o — Anmärkning:
I ofvanstående tariff är skatten utförd endast för hvarje femte enhet.
För de mellanliggande enheterne hör den completleras, enligt de grunder, sorn i Betänkandet N:o la äro uppgifne.
TRYCKT HOS J. A. WALLEÉN, 184 1. Bev.- Lag- samt Allm. Besa.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N:o i5. i N:o i5.
Ånk, till Exp. Utsk, den i5 Apr. kl. 2 e. tn.
Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid förenade.
Utskottens Betänkande J\:o 7, angående reglementariske föreskrifter för bränvins-bränningens utöfning, samt om hvad vid försäljning af bränvin, och beskattningen derå iagttagas bör.
Enligt till Utskotten ankomne protocolls-utdrag, hafva Utskottens ofvanherörde Betänkande, med dervid logade förslag till reglementariske föreskrifter för bränvins-bränningens utöfning, samt om hvad vid försäljning af bränvin och beskattningen derå iagttagas bör, blifvit från samtlige Riks-Stånden återremitteradt, hufvudsakligen på grund af följande dervid gjorda anmärkningar:
Vid Betänkandet och förslaget i allmänhet: att Utskotten icke bordt befatta sig med förändringar i nu gällande Författning, utan låta bero vid de redan stadgade generella grunderna för bränvins-bränningen och öfverlemna till Kongl. Maj:t att i administrativ väg göra de jemnkningar i Författningen, som kunde anses nödige.
Vid 36 ock 3y SS. af förslaget: a) att anledning saknas för Utskottens Förslag att nedsätta de böter, sorn för de i desse §§, omförmälde förbrytelser, enligt nu gällande Författning, äro bestämde; b) att de i 36 §. stadgade ansvars-bestämmelser icke borde tilllämpas, då redskapen endast med en kanna öfverstiger stämplings-beviset, c) att straffbeslämmelserne i allmänhet äro för höga och att, i stället för redskapens förlust, borde bestämmas redskapens försättande i obrukbart skick; Bilt. till R.
Prot. 1840 och 184u 5 Sami. s Afd. i3 Haft. 2 ' 2 JBev.- Lag- samt Allm.
Besv.- celi Ekon .-Utskottens t't lät anda, N-.o i5» d) alt böterne i i och a momenten af 3^ §. borde bestämmas lita boga; e) att stadgande saknas, rörande det ansvar, hvartill en person, som på 2 år blifvit förlustig rättigheten till bränvins-bränning, kan hafva gjort sig förfallen, i händelse han under nämnde tid skulle beträdas med utöfning af denna handtering.
Vid 3g ,§\ a) att stadgandet om