Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Rätten det i Profocollet införas : är ej med förord så förfaret , som nu sagdt ar, vare det kraftlöst Hvar som begär, åge af ägtenskaps-förord. uti 7:de Capitlet Rät'enom dess förra Stadgl.
Förordningen den ide visse omständighet att hos Rätten undfå de Förslag till ändringar tegångS-Balken,* hvari£ gauden tillika med Kon 15 October 1810, angäe ter i a fseende å inteckning i fast Egendom, kommo att till deras verkan upphöra. i. §.
Vill Borgenär sig till säkerhet låta intekria Gäldenärs fasta Egendom, söke det hos Rätten i det Härad, eller den Stad, der Egendomen ligger, och lagge derhos in Skuldebref eller annan handling, hvarpå Fordrarj sig grundar, och varde det allt offenteligen uppläst, och uti Rättens Jnteknings-Protocoll in förd t. i- §•
Ej må intekning i egendom å Landet sökas, utan å Lagtima 'ling. 3- §•
Ilar Gäld enär uti Skuldebref eller annan handling samtyckt, att intekning ske ina, och är skuldébrefvet eller handlingen af vittnen bestyrkt, då äge Rätten bevilja Intekning, utan att Gäldenär hörd vatder. 4- §•
Sökes intekning, utan att Gäldenär sådan Konungens Nuti Propositioner.
235 säkerhet utfäst, eller hans utfästelse sa styrkt är, sorn i 3:t!je §. sågs, ela skall Eallen honom öfver ilen ansökning höra: är han tillstädes , när elen göres, svare straxt dera; är han frånvarande, salle Rällen ut viss dag, då han svara skall, och kungöre honom Borgenär det Rättens beslut, så lång tid förut, sorn uti denna Balk om laga Stämning sägs, gifve ock bevis derom lill Rätten in, sist å den dag föresatt år. 5- §, Finnes Gäldenär i Riket, men kan ej i sitt hemvist träffas; åge Borgenär, alt, i tvänne vittnens närvaro fästa Räliens beslut a hans husdörr:
Ar Gäldenärs vistande okändt, eller å utrikes ort, då intekning sökes; anmäle Borgenär det hos Rätten , och läte dess beslut införas uti Allmänna Tidningar, nenne gånger, första gången Sex månader innan Gäldenär svara skall. 6. §.
Har Borgenär försummat att kungöra Gäldenär sin ansökning, som i 4 och 5 § •§. sarts, och viser ej laga förfall sist å den dag. som varit Gäldenär förelagd; vare den ansökning , då. gjord är, förfallen, utan så Itänder, att Gäldenär ej dess mindre å den usatte dagen svarar. 7. §.
Kommer ej Gäldenär å utsatt tid med svar, varde intekning ändå faststäld , der Borgenär styrker, att Rättens beslut gäldenär rätteligen kungjord t är. 8- §.
Viser Gäldenär straxt med klara skäl, att Borgenärs fordran är gulden, eller af annan orsak försvunnen eller ogiltig, då må ej intekning beviljas.* 236 Konungens Nåd.
Propositioner. 9- §■ Nekar Gäldenär Skuldebref eller annan handling, derå Smekning sökes, eller gör han emot Sökandens fordran annat jäf, och finner Rätten den fordran förty så tvistig vara , att sökanden bör genom laga Rättegång sin talan utföra; gifve då Rätten honom anvisning att stämma.
Vi*, ser ej sökanden sedan, i Stad inom tre månader, och på Landet å det Ting, som infaller näst efter tre månader, att lian stämt; vare hans ansökning då förfallen.
Lag samma vare, der sökanden saken vinner, men ej inom sagde tid, sedan Domen vunnit Laga kraft, den i Rättens Inteknings-Protocoll antekna låter. 10. §.
Vill Borgenär låta intekna fordran j hvarföre sådan säkerhet ej utfäst varit, håfve Gäldenär våld betala, när han vill, ändå att förfallotiden ej inne är. 11. §.
Intekning må ej ske, utan för bestämdt belopp i penningar eller i varor.
Om intekning för omyndigs eller utrikes vistandes arf, sägs i Arfda-balken. 12. §.
Ej må intekning beviljas i annan Egendom, än den Gäldenären veterligen genom laga fång förvärfvat, och deraf han ägare är, då intekning sökes:
Ar egendomen kommen i hans hand, genom fång, som lagfaras bör, varde ej intekning faststäld, förr än uppbud skett. 13- §•
Försummar den, som egendom förvärfvat genom fång, derå Lagfart ske bör, att, i Staden in - Konungens Nåd.
237 om tre månader, ochåXandet sist vid det Tins», sorn infaller näst efter sex månader, sedan han förvärfvade, uppbud taga, och kommer då eller framdeles, innan, uppbud sökt är, forre ägarens Borgenär med skuldebref eller annan handling , derför intekning tillåten är , håfve rätt att den erhålla; Och söke
Aya ägaren, för den inteknade skuldens belopp, skadestånd af sin fångesman. 14. §.
Ar intekning i egendom sökt, och dör sedan ägaren eller öfverlåter han egendomen till annan man, pröfve ändock Rätten, om den intekning beviljas må sedan arfvingarne eller nye ägaren hörde blifvit.
Afstår Gäldenär sin egendom till Borgenär och har intekning deri varit dessförinnan sökt, men ej faststäld , pröfve den Ratt, som äger att Concursmåiet upptaga , den sökte intekningens verkan. 1 5- §- Då intekning beviljad varder, skrifve Domaren bevis derom på hufvudskriften af den handling , hyarå Borgenär sin fordran grundat. j6. §- Intekning, sorn fastställd varder, galle för Borgenär ifrån den dag, han den vid laga Domstol sökt. 17. §.
Har inteknad egendom kommit i annars hand än gäldenärens, och räcker den ej till den inteknade gäldens betalning; vare ägaren ej till ansvar för bristen bunden, der han ej gälden å sig tagit. 18. §.
Äger någon intekning uti flere fastigheter för samma fordran, utan att uppgifvit ärför 238 Konungens Nåd.
Propositioner. hvari del deraf hvarje faslighet serskilt häftar, oell hafva andra Borgenärer å samma lid eller sedan 1 ätit intekna en eller annan af dessa fasiigheier, dä mä han ej låta sin intekning i någondera fastigheten serskilt dödas, utan att alla iutekningshafvare, sorn med honom lika rätt äga, sä ock de, hvilkas ir.tekningsrätt senare är, dertill samtyckt.
Sker annorledes, eller later han intekningen i någondera fastigheten förfalla; njute ej annan rätt i de öfrige än näst efter sista Jniekningshafvaren. 19. §.
Borgenär, som för sin fordran fatt intekning uti flere fastigheter, må ej, till minskning af annars lätt, sorn å samma tid, eller efter honom låtit dess fordran inteknas i endera fastigheten, njuta ur denna sednare betalning förmera, an sorn i de andre fastiglieterne brister, 20. §.
Varder infeknad fastighet efter utmätning såld för en Borgenärs fordran, då må alla öfrige Borgenärer, som ega inteckning i fastigheten, genast derutur njuta betalning, hvar efter sin rätt, ändå att deras fordringar ej åro till betalning förfallne. 21. §- Har Gäldenär ej betalt, late Borgenär förnya intekningen, innan Tio år till anda gått , sedan den beviljades, njute dock förmonsrätt efter första inteckningen.
Gör han det ej, vare dess intekning förfallen; inen har Gäldenär afstått sin egendom tili samtelige Borgenärerne, förr än tiden att intekningen förnya är till ända lupen, då njute Borgenär, som sin fordran Konungens Nåd.
539 bevakar, utan förnyelse inteknings-rätfen till godo, ända att dagen till bevakning efter sagde tid infaller. 22. §.
Gar tiden, inom hvilken infekning i egendom å landet förnyas bör, till anda, innan nästa Laga Ting; antriäle Borgenär sig hos Domaren, som har, att serskildt Ting, på hans kostnad, innom sagde tid hålla:
Vare ock Borgenär skyldig , att intekningshandlingen eller Urtima Tings -Rättens bevis öfver den skedde förnyelsen, å nästa Ting hos Rätten förete, att i dess Intecknings-Protocoll å nyo tecknas.
Borgenär något häraf, håfve inteknings-förnyelsen förlorat all kraft. 2 3- §•
Då inteckning förnyas skall, uppvise Borgenär inför Rätten den inteknade handlingen i i hufvudskrifr, och skrifve
Domaren intekningsförnyelsen derå.
Är Borgenärs hemvist utom det Härad eller den Stad, der den egendom ligger, hvari intekning skett, må han dock inför Rätten i den ort, hvarest han bor, förete inteknings-handlingen, att i dess intéknings-Protocoll inloras; och varde
Borgenärs ansökning om inteknings-förnyelsen af Domaren å handlingen teknad: sedan gifve Borgenär bevis härom in till den Rätt , som intekningen beviljat, inom den tid, som i 21. §. sägs; och vare detta så gildt, som om handlingen der företedd varit. 24- §•
Då Gäldenär sitt skuldebref Ijos Rätten företer, och således viser, att han skulden till fulBihing till Riht~St.
Prat. x817-1818 1-s‘tt Sami.
N\r 3j, 31. g^o Konungens Nåd.
Propositioner. lo betalt; varde intekningen dödad och sädant straxt å Skuldebrefvet tecknadt, så ock i Protocollet skrifva. 25. §.
Utan hinder af skedd intekning må de jäf, Uäldenären sedan gör emot den inteknade fordran, pröfvas, der ej intekningen är grundad å hans egit erkännande inför Rätten, eller jäfven förut pröfvade varit. 26. §.
Nojés man ej åt Rättens Beslut i desse mål, håfve lof att besvära sig deröfver 1 HofRätten inom den tid, som i 16.
Cap. 1. §. stadgas, 27. §.
Intekningar, Upbud och Lagfarter, Agfenskaps-förord, så ock mål, sorn angå Förmyndares förordnande, skola, hvardera för sig, uti sershilte Protocoller införas, men alla Protocollerne i ett band sammanhäftas.
I brädden af hvardera Protocollet skall ock för hvarje mål leknäs namnet på personen, som det angar, eller ege - domen, sorn inteknas eller uppbjudes.
Har någotdera af de mål sagde äro, ej förevarit; varde det på sitt ställe anmärkt. 28- §.
Sedan Häradshöfding hvarje gång om året hållit Ting i sitt Häradshofdinge-döme, sände han in till Hof-Rätten, inom en månad derefter, Protocollerne i alla de mål, som i 27 §. nämnde aro, vid bot
Tte daler för hvar dag han uteblifver, vare sig med ettdera af desse Protocoller eller med alla- Rådstufvu-Rätt gore det för hvar månad, inom fjorton dagar derefter, Konungens Nuti.
Propositioner. vid lika bot.
Är ej anmärkning gjord, sorn i 27 §. sägs, dä nägotdera af desse mai icke förevarit; vare derföre bot, som för uteblifvandet med Protocoll. Lag-Committéens Motiver till de föresi agne Ändringar uti 7:de Capitlet Rättegångs-Ba/ken.
Dä Coffimittéens förslag lill ändringar uti 7:de Cap.
Rättegångs-Balken hufvudsakligen är byggdt ä de grunder, som, i afseende på intekning i fast egendom', förut varit genom Dag och Författningar fastställa, har Cornmitléen endast ansett nödigt att närmare uppgifva skälen till en del ändringar eller tillägg i förra stadganden.
Enär Borgenär företett Skuldebref , deri Gäldenär gifvit lof till intekning, hafva Dom— stolarne, utan att anse Gäldenärs hörande nödigt, intekning beviljat.
Deytta förfarande anser Cotnmittéen böra godkännas; Dock, sorn Dagen fordrar, att de Afhandlingar i allmänhet, som gifva Sak-rätt i fast egendom, skola med vittnen bestyrkas, så har Committéen för inteknandet stadgat det vilkor, att handlingen, hvari Gäldenär dertill samtyckt, skall vara bevittnad.
Genom Kongl. Förordningen den 15 October 1810 är ibland annat stadgadt, att den Borgenär, som intekning sökt, men icke inom sextiotre dagar derefter af Domarens öfver Ansökningen meddeldte Protokolls-Utdrag lemnat Gäldenären del, då han inom Riket är boende, och ,2 48 'Konungens Nådiga Propositioner. i de fall, då han ej kunnat träffas , eller hans vistande är okändt, eller å utrikesort, med kungörandet så förfarit, som serskildt föreskrifva!: är, bör någon förmån af den sökta intekningen icke till godo njuta.
Detta stadgande förutsätter, att Domaren alltid skall utställa Borgenärens ansökning till cornmumcation med Gäldenären på en längre tid än sottiotre dagar, emedan den förre ej dessförinnan förlorar förmånen af den sökte intekningen, och något rådrum dessutom måste gifvas Gäldenären, att, efter erhållen del af Ansökningen, med svar derå inkomma.
Men detta långa uppehåll är ofta onyttigt, hälst då Borgenären och Gäldenären ega sitt hemvist i samma ort, der den egendom ligger, hvari intekning sökes.
Ändamålet med högstberörde författning synes lättast vinnas, och bådas rätt och förmån säkrast förvaras ogIi hefordras, om den Sökande förpligtas underrätta Gäldenären om sin Ansökning så lång tid före den till svars afgifvande utsatte dag, som i Rättegångs-Balken för Stämningstillställande stadgas, allt efter afståndet af den ort, der den Svarande bor och vistas.
Domarens åliggande att så bestämma tiden, då svar skall gifvas, att
Sökanden ina medhinna fullgöra sin skyldighet, är så klart, att något Förordnande derom ej här funnits nödigt.
De öfrige i 1810 års Förordning gifria föreskrifter äro begagnade, med fästadt afseende på den enhet i principer, som i Lagen bör vara rådande Då Gäldenär nekar Skuldebref eller annan Konungens Ndd. Propositioner".
Handling, derå intekning sökes , eller annat jäf emot Sökandens fordran gör, anser Committéen Eallen ega att pröfva, om Sökandens talan till utförande genom Laga Rättegång förvisas bör; Dock att hans rätt till intekning må vara förvarad, der han iakttager vissa föreskrifne tider, att stämma, och , om han Saken vinner, att Domen i Inteknings-Protocollet anteckna låta.
Uti Kongl. Concurs-stadgan den 28 Juni! 3798 föreskrifves: det ej någon intekning må gälla, som en Ägare sjelf, utan viss Långifvares och Summas nämnande, begär i hopp om framdeles undfående
Lån; men att, der viss Långifvare och Summa nämnd är, den, som Lånet gifvit, är pligtig att inom utsatt tid, Gäldenär* Skuldebref till påskrift uppvisa, och att, derest ej så förfaret är, intekningen icke äger någon verkan framför dem, hvilka, sedan den först begärd blef, låtit sine fordringar inteknas.
Att viss Borgenär och viss Summa skola uppgifvas, anser Committéen väsentligen erfordras för inteknings erhållande, men, hvad den öfriga delen af förenämnde Stadgande beträffar, har Committéen ej trott sig äga full anledning till dess bibehållande.
Om man dermed velat förekomma, det Gäldenären skulle kunna sjelf tro sig behålla sitt inteknade skuldebref, för att, då han afträder sin egendom till Borgenärer eller eljest, göra det i någons, vare sig föregifven eller verklig, Borgenärs hand gällande , till förfång för alla de öfrige; Så kan ett sådant ändamål ej, genom ifrågavarande föreskriftir, med säkerhet vinnas, ernedan Gäldenären, innan hans obestånd yppa - Konungens Nåd.
Propositioner. defe, kunna!; antingen forma annan man att vid Hatten framställa sig såsom Förstrnckningssjifvare och derefter till honom återställa Skuldebrefvet eller ock utur verklige Först rack ni ngsgi Tvärens hand det inlösa, for att sedermera begagnas.
Då brottsligheten hos ilen Borgenär , sorn kunde i samråd med Gäldenären bevaka en falsk Fordran, och hos deri Gäldenär, hvilken, sedan han sjelf fattat beslut om sin egendoms afträdande eller dertill tvungen blifvit, gynnar någon Borgenär med intekning eller annan säkerhet, dessutom i Concurs-Lagen belägges med sådane stral!, sorn anses tillräcklige att derifrån afhålla; så synes på förutsättningen af slik brottslighet något inskränkande tvång å lofhga afhandlingar eller någon afvikelse ifrån andre godkände Larjstiftningsprinciper ej böra grundas.
Det är af yttersta vigt att noga skilja emellan en fordrans giltighet, och lagligheten eljer verkan af dess intekning.
En fordran kan vara ogiltig, fastän intekning derföre i Laga ordning skett, och intekningen kan blifva kraftlös, ehuruväl fordran är Joltig Lagstiftaren bör, å ena sidan, förekomma, att intekning må ske för ogrundade fordringar, men, å den andra, lätta utvägen för en Borgenär att vinna säkerhet för en verklig fordran.
I sistberörde afseende har Lagen i 7 Cap.
Rättegångs-Balken tillåtit, att intekning ma fastställas, så väl da den uppgifne
Gäldenären ej å den honom förelagde och kungjorde dag svarar, som ock i det läll, att hart nekar sin skuld, men Konungens Nåd. Prop&sitioner'.
245 ej straxt gitter med klara skäl visa, att den är gulden.
I båda dessa händelser blifver det möjligt att intekning sker för en ogiltig fordran.
Anvisning är väl tillika Gäldenären gifven, att Jeunna i Hof-Rätten besvära sig ofver den skedda intekningen; Men, om han det försummar, blifver fråga: hvad verkan sådan intekning må medföra ?
Omöjligen kan den åtgärd, som endast skall bereda säkerhet för en giltig fordran, sjelf tillika blifva grund för fordrans giltighet.
Densamma är aldeles oberoende af inteknings-åtgärden, och måste efter Lag pröfvas, utan afseende på den sednare, hvars verkan deremot af en sådan pröfning beror.
En föregifven Gäldenärs försummelse att besvära sig öfver intekning för en ogiltig fordran kan således ej medföra den påföljd, att han anses oberättigad att få dess jäf emot den inteknade fordran lagligen piöfvade; och, om de finnas grundade, bör inteknings-rätten förfalla, emedan intekning för en fordran, som ej är verklig, är i sig sjelf en nullitet.
Af dessa anledningar har Committéen föreslagit, att, utan hinder af skedd intekning, de jäf, Gäldenären sedan gör emot den inteknade fordran, må pröfvas, likväl med tillägg af de inskränkande vilkor: att en Gäldenär ej må kunna rygga sitt inför
Rätta gjorde erkännande af sin skuld, eller erhålla ny pröfning af de jäf sorn förut pröfvade varit.
Då någon Borgenär för en och samma fordran vunnit intekning i flera f-stigheter. utan i!46
Konungens Nåd, Propositioner. att bestämdt varit, för huru stor del en hvar häfta skulle, och andre
Borgenärer å samma tid eller sedermera erhållit intekmng i någondera af dessa fastigheter, har ofta emellan inteckningshafvaren uppkommit en collision i rättigheter, för hvars slitande
Domaren eller Exekutorn saknat bestämd ledning af Lag.
Denna brist har Conmiiltén sökt afhjelpa genom reglor för en billig medling emellan allas rättigheter.
Protocol1 hållet uti Kongl. Maj:ts Högste Domstoly Fredagen den z Januarii 1818.
Närvarande: Justitiae-Råden: Torén'.
Friherre Kurck. Noréus Petersson Ekorn.
Tillförordnade föredraganden, förste Expeditions-Secreteraren Forelius anmälte i underdånighet att. Xiag-Committéen, på Kongl. Majus
Nådiga befallning utarbetat förslag till ConcursLag och öfverlemnat till Kongl. Majrt samma förslag jemte underdånig Skrifvelse af den 27 nästlidne
December, hvaruti grunderna till de förändrade stadganden som nämnde förslag ensot förut gällande Författningar innehåller, blifvit anförde och närmare utvecklade, äfvensom derjemte bifogade serskilte förslag ej mindre till ett stadgande, som i stället för 1 §. g Konungens Nåd.
Gifte rmåls-Balken kunde antagas, än ock till föreskrifter otn inteckning uti fast egendom.
Ijäsning af desse handlingar börjades men hants ej till slut.
Högsta Domstolens Ledamöter åtskiljdes kl. f till 3 e. m.
In fidem Protocolli Birg.
Kr. Rothoff.
Protocoll hållet uti Kongl. Maj:s Högsta Domstol, Lördagen den 3 Januarii 1818.
Närvarande: Justitiaj-Kåden Torén Grefve Hamilton Friherre Kurck A: Norelius Petersson Ekorn.
De ifrån Lag-Committéen jemte underdånig Skrifvelse af den 27 nästledne December till Kongl. Maj.t öfverlemnade och förledne gårdag uti Högsta
Domstolen anmäldte förslag ej mindre till Concurs-Lag än till ett Stadgande , sorn i stället för 1 §. 8 Gap. Giftermåls-Balken kunde antagas samt till föreskrifter om intelcning i fast egendom blefvo nu läste till slut; Och börjades öfverläggning till det utlåtande, som af Högsta Domstolen häröfver kom - 34S Konungens Nåd.
Propositioner. mer alt afgifvas; hvilken öfverläggning skulle nästkommande Torsdag fortsättas.
Domstolens ^Ledamöter åtskiljdes kl. * till 3 e. m.
In fidem Protocolll Birg.
Fr. Rothoff.
Protocoll hållit uti Kongl. Maj:Is Högste Domstol Thorsdagen den 8 Januarii 1818.
Närvarande : Justitise-Eådeu Torén.
Ekorn.
Sedan Högsta Domstolen den 3 innevaranmänad börjat öfverläggning, angående de från I.ag-Committéen inkomne förslag till ConcursX, ag och till förändring af 1 §. 8 Cap. GiflermålsBalken, äfvensom till föreskrifter om intekning i fast egendom, så fortsattes nu granskningen af de i nämnde förslag upptagne ämnen; och vid Concurs-Lagerts 3 Cap. 4 §., som för vårdslös Gäldenär stadgar straff af arbete å allmänt Arbets- eller Correctionshus, eller uti annat fängelse, i sex månader till två år, efter ornständigheterne; — Fästade Högsta Domstolen uppmärksamhet derå, att beskaifenheten af de i Riket befintelige Arbets- och Corrections - Inrättningar icke medgifver behörigt äfskiljande af de for o - Konungens Nild. lika orsaker dfer haline personer, hvadan påföljden för den grad af brottslighet, som här ofvan förrnäles, syntes blifva strängare, än vederborde, och både i fysiskt och synnerligast i moraliskt afseende menligt för den, som lomme att samma påföljd vidkännas, derförutan , genom det före-' slagna alternativet af arbete i Corrections-hus eller i annat fängelse, en olikhet i besirafiningen för enahanda förbrytelse skulle uppkomma, som ej instämde med den fordran, att Lagen borde lika drabba alla , ehuruväl för de å AUmrina aibets-inrättningar förvarade personer, efter olika förmåga och skicklighet, olika användande af krafter kunde och borde äga rum.
Domstolen tillstyrkte alltså, att det föreslagna alternativet af arbete å Arbets- och Correctionshus måtte uteslutas, och påföljderue inskränkas till fängelse, hvarunder Gäldenären, så vidt något för honoip tjenligi arbete vöre att tillgå , borde dertill hållas.
Beträffande de föreskrifter, sorn 7 §. i 3:dje Cap. och 32 §. i 5 Cap. stadga, angående Gäldenärs skylldighet, att för vårdslöshet undergå straff, oaktadt han sine Borgenärer till fullo förnöjt, och om allmän Åklagares rättighet, att emot Gäldenär föra talan ändå att Borgenär sin rätt eftergifvit, yppades emellan Högsta Domstolens Ledamöter skiljaktiga meningar.
Med anta gande deraf, att sådant vårdslöst förhållande, sorn i den föreslagna Concurs-Lagén utmärkes, inne fattar brottslighet af skadligt inflytande på det allmänna förtroendet, och att förbrytelse af sådan art bör genom Statens försorg befordras till ett efter förbrytelsen lämpadt ansvar, ansågo Ju - 250 Konungens Kail.
Propositioner. Stitise-Råden Ekorn, Friherre Kurk och Grefve Hamilton det böra, förblifva vid hvad JLag-Committéen härom föreslagit.
Justitia Rådet Pitersson yltrade åter; Det torde böra raedgifvas , att det förhållande, sona en vårdslös Gäldenär ådagalägger, i sin natur vida skiljdt frän brott, icke innefattar någon förseelse mot andra, an dem , som sin egendom honom förtrott, och man har då i JLagstiftningen redan sträckt orntankan långt, när man., att förekomma enskildt lidande af andre medborgares mindre eftertänksamma lefnadssätt och beräkningar, sökt, att med äfventyret af en sträng bestraffning, tvinga den oordentlige eller oförsigtige till en noggrannare omsorg för säkerheten att kunna fullgöra sina förbindelser.
Man late ock härvid komma i betragtnnde: att, 0111 det är onekligt, att personer kunna finnas sorn med ypp gliet och oordning i sin lefnad eller vågsamhet i företag och vårdslösad tillsyn vid näring eller rörelse, förena medvetande af en fullkomlig brist på utvägar, att rätta det ojämna i deras vacklande mer och mer eftertänkliga ställning; som antingen dåragtigt hoppas, alt genom en slump blifva hulpne ur deras brydsamma belägenhet, eller fräckt hysa den mäst ihärdiga bekymmerlöshet för det öde dem väntar och de följder, som deraf kunna uppstå, det ock är äfven så visst, att sådane gifvas, hvilka, med lika anledning till egen förebråelse, likväl ega en i deras omdöme grundad öfvertygelse, att icke förtjena andras; Sådane, hvilka dels med påräknande af förmögne Föräldrars eller Anhöriges frikostighet eller andre fördelar , Konungens Nåd.
'951 dels ‘1 förtroende till pröfvade vänners biträden, både lifligt önska och roed skäl förmoda, att de, med rättelse af begångna och djupt ångrade oförsigtigheter, skola redligen kunna ersätta hvad för ögonblicket i deras tillgångar brister.
Ingen tvekan kan uppstå, att ju emellan desse tvenne klasser af förstörare eller vårdslöse Gäldenärer finnes en betydlig skillnad; Och jag vagar tro, att det är endast åt den förre af dera, sorn Lagen bör syfta med en bestraffning, hvilken ett uppsåtligt gäckeri med Borgenärers förtroende, men icke ett ungdoms oförstånd, eller felslagne billige förhoppningar rätteligen förtjena.
Det synes då vara olyckligt nog, att en lika sträng behandling för desse, lill tänkesätt och afsigter skiljaktige personer icke kan förekomma?, så länge någon sådan omständighet icke inträffar, sorn bör verka på öfvertygelsen om det moraliska förhållande, hvars säkra bedömande är utom gränsen af en Juridisk bevisning, och det är derföre, i min tanka, så mycket större skäl, att den enda händelse , som verkligen kan isägas styrka denna öfvertygelse, att Gäldenären efter börjad Concurs, dock förr eller sednare redligen förnöjer sina Borgeuärer, må anses fullt gällande till befrielse ej blott från någon del af straffet, såsom Lag-Gommitteens förslag innehåller, ulan från hela deri stadgade bestraffningen, eller hvad Gäldenär ej till äfventyr?