Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Vexel bor innehålla: orten hvarest och tiden när deri utfärdas uttrycklig benämning af vexel; om den ar ensam (sola), eller derest fler e exemplar utgifvas på en och samma penningesumma hvilkendera i ordningen den då ar, såsom forsta, andra, tZ7e fjerde (prima, secunda, tertia, qvarta) också vidare; den (remittent); - miss penningsumma att, lf JrU(f d (g )umbäras i Svenskt eller utländskt mynt, utsatt både med stäfver och ziffror, och hvilken summa, hvad angår sådane vexla/' som utgifvas i Sverige och dragas på Svensk ort, ej ma undfrstfa rfttfem Rdå Silfver Specie; - den persons jemn, 9 Lag-Utskottets Betänkande, N',o 62. hvilken i vexeln anmodas att densamma inlösa, kallad godkännare (,acceptant); — orten hvarest godkännaren bor eller vistas, och hvarest betalningen ske skall; — betalningstiden, hvilken kan bestämmas: a) vid uppvisandet (anfordran, vista, sigt); b) viss tid efter uppvisandet; och c) viss tid efter utgifvandet (dato); — samt vexelgifvarens (trassentens) egenhändiga underskrift. 2 $.
Aro flere exemplar af vexel utgifne och inlöses ettdera, vare de öfrige kraftlöse. 3 §.
Vexel kan vara dragen på en person, och betalbar hos en annan: den kan vara ställd att betalas till vexelgifvaren sjelf: den kan vara ställd att inlösas af vexelgifvaren sjelf på annan ort: den kan vara utfärdad å annans vägnar efter fullmagt (pro cura). 4 §■ Öfverlåtelse af vexel kan ske genom öfverlåtarens blotta namnteckning {in blmco). 2 Kap. * Om Vexelköp. 5 §.
Vexelköp kan af slutas med eller utan mäklares biträde. 6 §.
Vexelgifvare vare skyldig att samma dag, då vexelslut skett, hälla den betingade vexeln, i flere exemplar, när så fordras, vexeltagaren tillhanda, emot undfående af den för vexeln öfverenskomna betalning; åliggande vexeltagaren att vexeln af hemta. 7 $- Jr vexeln afiemnad, utan att vexeltagaren derför erlagt öfveremkommen betalning, och fullgör han den icke genast, då bör Bih, till R, St, Prof, 18)0 , 7 Sami, 1 Afd, 18 Haft, 2 Lag-Utskottets Betänkande, N',o 62.
10 vexelgifvar en , inom tredje dagens utgång, protestera och, inom åttonde dagens utgång, jemväl å vexeltagaren taga stämning till den domstol, som i 40 $• sägs; försummas det, hafve då vexelgif var en ej bättre rätt, än i annat skuldfordringsmål. 8 §.
Dä tv änne eller flere exemplar af samma vexel utfärdas, vare det andra i ordningen (secunda), äfvensom hvart och ett af de följande, uti vexeltagarens hand gällande såsom qvitto å erlagd betalning till vexelgif varen ; å betalning för ensam vexel (sola-vexel) erfordras serskildt qvitto. 9 §■ Hvar, som, i egenskap af syssloman, vexel upphandlar, och vill vara fri ifrån ansvar för densammas inlösen, läte ställa vexeln på sin hufvudman, och vare då endast i ansvar derför, att valuta till vexelgif varen erlägges; låter deremot sysslomannen ställa vexeln på sig sjelf, blifve då, sedan han densamma öfverlåitit, för inlösen af vexeln lika ansvarig, som hade han upphandlat den för egen räkning.
3 K a p. Om Vexels godkännande. ro f. Hvar, som vexel om händer fått, att derå söka godkännande, vare, om han en sådan förrättning sig påtagit, skyldig att, så fort ske kan, uppvisa vexeln för honom, på hvilken den är dragen, samt äska hans uttryckliga förklarande, om han den godkänna vill eller ej; försummas det, och förefaller emedlertid något till dess förfång, som vexeln öfver sändt,. vare den försumlige skyldig gifva skadestånd. 11 §•
År vexel ställd att betalas å viss tid efter uppvisandet, dä bör densamma till godkännande uppvisas inom tre månader från utgifningsdagen, derest vexeln är utgifven i Sverige och dragen Lag-Utskottets Betänkande, N:o 62. 11 på Svensk ort, men inom sex månader från samma tid, då vexeln är ut gifven i något annat land i Europa, samt inom ett år, derest vexeln år utgifven i annan verldsdel. 12 §.
Den, som godkänner vexel, ikläder sig derigenom skyldighet att densamma infria, och må efteråt ej kunna undandraga sig betalningen, om än vexelgifvaren skulle finnas hafva kommit i concurs-tillstånd, innan accepten meddelades. 13 §.
Godkännandet af vexel uttryckes medelst påskrift af ordet godkännes eller accepteras samt namnets undertecknande.
Accepten bör, om vexeln är ställd på viss betalningstid efter uppvisandet, dateras, vid påföljd, att eljest betalning för vexeln kan fordras på den deri bestämda tid, räknad från utgifningsdagen. *4 /•
Dragés vexeln på tvänne eller flere personer, såsom Bolagsmän, då bör godkännandet ske medelst Bolagets namnteckning: gifves eljest vexel på tvänne eller flere personer, att betalas af antingen den ena eller andra, då är enderas godkännande lika gildt, som hade vexeln på honom allena varit ställd. 15 §. dr vexel ställd att betalas a annan ort, än der godkännaren bor, teckne då han å vexeln, genom hvilken person i den andra orten betalning erlägges, och vare för densammas fullgörande sjelf ansvarig. 16 §.
Då vexel till godkännande förevises, bör bestämdt svar, jakande eller nekande, afgifvas inom 24 timmar derefter; sker det icke, anses godkännaren hafva vägrat accepten. 17 §•
Vårder vexeln icke, inom den i 16 tf. bestämda tid, godkänd, eller sker godkännandet med vilkor, eller inskränkes till en del ut - 12 Lag-Utskoltels Betänkande, N.-o 62, af vexelns belopp, eller kan den ej anträffas, på hvilken vexeln är dragen, vare innehafvaren, sedan han deremot protesterat, berättigad till återgångstalan, på sätt i 3o §. sägs. 18 §.
Derest vexelgifvvren, på den tid, då vexeln utgafs, egde godkännarens ovilkorliga tillåtelse att vexel å honom draga, vare denne förbanden att vexeln antaga och, om det ej sker, ansvarig för all deraf uppkommande skada.
4 Kap. Om Vexels betalning genom godkännaren.
19 §- Är vexels förfallotid bestämd till en eller flere månader, då skall hvarje månad till 3o dagar räknas: är förfallotiden bestämd till en eller flera uso, dä svarar en uso emot 3o dagar, två uso emot 60 dagar, och så vidare', varande i alla dessa fall den dagen oräknad, då vexeln utgafs eller uppvisades.
År vexel ställd att betalas midt i månaden, vare då femtonde dagen rätter förfallodag. 20 JS\
Är vexel, som finnes ställd att betalas inom viss tid efter utgifvandet eller uppvisandet, till betalning förfallen, och har icke för vägrad accept redan blifvit protester adt, åligge innehaf - varen att, af den person, hos hvilken penningarne skulle uppbäras, fördra betalning, samt, derest sådan icke erhålles, protestera, uti stad sednast å första dagen, och på landet sednast å andra dagen efter rätta betalningsdagen: kan ej denne anträffas, protestera dock innehaf varen, som sagdt är: vill eller förmår ej den förre erlägga mera än en del af vexelns belopp, ankomrne på innehafvare att emottaga eller icke emottaga, hvad honom erbjudes, men protestere icke dessrnindre för hvad som brister.
Lag-Utskottets Betänkande, N:o 62, 13 2/ §.
År vexel ställd att betalas vid uppvisandet, vare, för dess uppvisande till betalning, tid, som i 11 <$*. sägs: erliålles ej betalning, eller Tean ej den person anträffas, hos hvilken penningarne uppbäras skulle, eller vill eller förmår ej denne erlägga mera än en del af vexelns belopp, protestere innehafvare/!, efter thj i sto §. föreskrifvet är. 22 §.
År af vexelinnehaj varen försummadt, hvad honom efter 11, 20 och 21 §§. åligger, hafve Jörlorat sin vexelrätt emot godkännaren, och hålle sig till honom, som uti annat skuldfordringsmål: instämmes ej godkännaren till den i 4° <§• omförmälde domstol inom ett år efter vexelns rätta betalningstid, vare lag samma. 23 $■ År vexel ställd att här i landet betalas uti något visst härstädes gångbart myntslag, då bör den betalas i det mynt, hvarå den lyder: är vexeln ställd å utländskt mynt, må betalningen i Svenskt mynt erläggas efter vexelkurs, dock med förhöjning, motsvarande ränta till 1/\ för 100 i månaden, under den förfallotid, som för vexel efter samma kurs är bestämd. 24 §.
Har godkännaren brustit i betalning, vare skyldig gälda vexelinnehafvaren ränta till ‘/2 för 100 i månaden, jemte full ersättning för honom åbragte kostnader. 25 §.
Vo.rder förfallen vexel icke på förfallodagen till betalning företedd, ege innehafvaren ej rätt till ränta förr, än efter det han sedermera fordrar, men ej får betalningen, och icke eller att, derest vexeln lyder å utländskt mynt, åtnjuta betalning efter högre kurs, än den å förfallodagen, eller nästföregående vexeldag, noterade, om kursen sedan stigit: har den fallit, vare innhajvaren skyldig åtnöjas med betalning ef ter gångbar kurs vid den tid, då han sig anmäler. 14 Lag-Utskottets Betänkande j N:o 62. 26 £.
År vexel godkänd, och hetalar godkännaren, utan att återfå det exemplar, hvarå godkännandet finnes tecknadt, . vare ej fri från betalningsskyldighet till tredje man, hvilken samma exemplar innehar. 27 $•
Har vexel inom rätter tid blifvit protesterad, för bristande betalning af den, på hvilken vexeln varit dragen, st ände annan person fritt, att med den rätt, i 2g f. sägs, till heder antingen för vexelgifvaren eller någon af öfverlåtarne, betalningen erlägga, och blifve den, till hvars heder betalningen sker, i betalningsbeviset uttryckligen nämnd j inneha fv arens protestkostnad bör då tillika ersättas. 28 §.
Erbjuda sig flere att vexel under protest betala, efter thy i nästföregående §. sågs, vare den närmast, som till heder för vexelgifvaren, och dernäst den, som till heder för äldre öjverlåtaren, betalning erlägga vill; men skulle emedlertid den, på hvilken vexeln är dragen och emot hvilken protest för bristande betalning skett, erbjuda sig att vexeln inlösa, vare han dertill berättigad framför annan. 29 f Hvar som betalar till heder för vexelgifvare eller Öfverlåtare, ege att, med den sålunda godtgjorde innehafvarens rätt, söka sin ersättning af vexelgifvaren och jemväl, derest inlösen skett, till öfverldtares heder af ej mindre honom, än äfven dem, hvilka vexeln förut öfverlåtit, om såclane finnas: liafve ock emot deri, på hvilken vexeln varit dragen, lika rått med förre innehafvaren.
5 Kap. Om Atergångstalan. 30 §.
Sedan vexel blifvit protesterad, vare sig får bristande accept eller bristande betalning, ege innehafvaren genast fordra 15 Lag-Utskottets Betänkande, N\o 62, liqvid af vexelgifvaren och Öfverlåtarne, en eller flere, såsom till honom ansvarige, en för alla och alla för en-, men är °-enom någon med vexeln vidtagen åtgärd, sednare öfverldtares rätt emot en f öregående f örverkad, då eger innehajvaren emot den förre ej någon talan. 31 §.
Har den, som godkänt på honom dragen vexel, kommit i konkurstillstånd förr, än vexeln är till betalning förfallen, kan innehaj varen jemväl, efter gjord protest, genast fordra betalningen af vexelgifvare eller öfverlåtare, efter thy i 3o §. sågs. 32 §.
Vid betalning för återgången vexel, vare innehaj"varen berättigad af aj vexelgifvare och Öfverlåtare fordra den hufvudstol, hvaråt vexeln lyder, ränta till f för 100 i månaden, 1 aknadt från vexelns ratta betalningstid, om denna är förfluten , och tilldess -liqvid sker, jemte ersättning för protest-omkostnader, postpenningarför tvdnne brefnemligen ett fram oah ett tillbaka, mäklare-arfvode till f8 för 100, dd mäklare blifvit begagnad, provision till f.Å för 100 och mera, når provision på flere ställen bevisligen blif vit betald, samt de skäliga umgälder, som dessutom för innehafvaren bevisligen uppkomma.
År vexeln stalld att betalas i utländskt mynt, bör, derest kursen stigit, sedan vexelslutet skedde, betalningen erläggas efter den kurs for vexlar, på enahanda förfallotid med den föira vexelns, som ar gällande, når liqvid skerj men om kursen emedlertid fallit, utgöras efter den kurs, hvartill vexeln blifvit köpt, eller som, i händelse kursberåkning i köpet ej ingått, eller ej kan till beskaffenheten visas, var vid köpetillfallet i allmänhet gällande: allt med förhöjning, motsvarande ranta till f% for 100 i månaden under omf örmål de förfallotid, dock med afrakning af den tid, som för den proteste— de vexeln ännu kan återstå. 33 §.
Vexelinnehaf vare ege rådrum alt, i saknad af godvillig 16 Lag-Utskottets Betänkande, N\o 62. betalning, instämma vexelgifvare och öfverlåtare till den i 4o §. omfårmälde domstol inom följande tid: är vexeln ställd att betalas i Sverige, stämmes svaranden, om han bor eller vistas i samma Län, der betalningen ske bordt, eller i intill, inom sex veckor, men eljest inom tre manad,er: är vexeln icke ställd att betalas i Sverige, bor vexelgifvare eller öfverlåtare, som i Sverige bor eller vistas, vara stämd inom sex månader frän rätta betalningstiden, derest betalningsorten år i Europa, eljest inom ett är från nyssnämnde tid. 34 $.
Underlåter vexelinnehafvare att iakttaga hvad honom in, 30, 21 och 33 ff. älägges, hafve förlorat allt anspråk emot ej allenast öfverlåtare, utan äfven vexelutgifvaren; har denne sednare ej hos godkännaren ställt valuta till vexelns infriande, vare då ansvarig såsom uti annat skuldfordringsmål. 35 §.
Öfverlåtare, sot?i vexel inlöser, träder derigenom uti, dens ställe, från hvilken inlösningen sker; dock hvad andre öfverlåtare af samma vexel angår, endast emot den eller dem, livats öfverlåtelse år äldre ån hans egen j föranlåtes han att, i saknad af godvillig betalning, till domstol instämma föregående 1öfverlåtare eller vexelutgif vare, hafve tid dertill inom tre manader ifrån det han sjelf inom föreskrifven tid blifvit stämd eller godvilligt betalt: stämmer han ej inom nyssnämnde tre månader, gånge, på sätt i 3i §. stadgas. 6 Kap. öm Protest. 36 $.
Protest skall verkställas emellan klockan nio f örmiddagen och klockan sju eftermiddagen, i stad genom Notarius PublicUfS eller Magistratsperson, jemte ett iillkalladt vittne, och ä landet Lag-Utskottets Betänkande, N:o 62. 17 landet genom edsvuren Kronobetjent, jemte ett tillika,lladt vittne, eller af annan person, jemte tvdnne tillkallade vittnen; och hora de alla kunna skrifva. 37 §■ Öfver protest skall skriftlig handling upprättas, innehållande: fullständig afskrift af vexeln med hvad derå finnes tecknadt; — deri sökandes anhållan eller påstående-, — det svar derå gifves-, — det förbehåll, som för sökanden af förrdttningsmannen gåres; — ort och tid, hvarest och när protesten sker, samt f örrättningsmannens och vittnets eller vittnenas egenhändiga underskrifter. 38 $.
Anträffas ej den, emot hvilken protesteras skall, bör protesten verkställas vid hans bostad: i händelse underrättelse derom icke kan erhållas, hafve sökanden ändock f örvarat sin talan, derest han, så fort ske kan, och sednast inom fjorton dagar, förhållandet anmäler hos Konungens Befallningshafvande eller närmaste
Råds lufvu- Ii åt t. 39 $•
Vexelinnehaf vare är ej befriad från skyldigheten att protestera derigenom, att den, på hvilken vexeln år dragen, aflidit eller kommit i konkurstillstånd.
7 Kap. Om laga Domstol och om rättegången 1 Vexelmål. 40 §.
Rätter domstol för vexelmål, deri vexelrätten icke är förlorad, vare Rådstujvu-Rätt i den stad, der svaranden bor eller anträffas; men om han d landet bor dier anträffas, Rådstufvu-Råtten i närmaste stad derintill.
Bi\i. tili B.
Prot. 1845. 7 Sami. 1 Afd. 18 Höft, 3 18 Lag-Utskoltets Betänkande, N;o 62, fl §■ Stämning i vexelmål skall, när sökanden så åskar, meddelas till samma dag, om Rätten då sitter och svaranden är så till hands, att han kan sig före råttegångstimrnans slut infinna. 4.2 $.
Derest Rätten ej finner något förekomma, som fordrings - anspråkets giltighet förringa hör, dome då genast till betalning, och förordne tillika, huruledes, i brist deraf, utmätning och bysättning straxt ske må\ dock skall för vexel, som med protest återkommit, utmätning eller bysättning icke kunna emot vexelgifvare eller öfverlåtare verkställas förr, an tredagar J01 — flutit, ifrån det han bevisligen blifvit krafd. 43 §.
År målet af sådan beskaffenhet, att det ej kan eller bör ä första råttegängsdagen af göras, må likväl dermed ej fördröjas längre, ån högst nödigt prof vas. 8 Kap. Allmänna bestämmelser. 44 §■
Inträffar tid att betalning fordra eller fullgöra, att protestera eller att något annat iakttaga, å helgedag, clå eger man det gåra å nästa söcknedag derefter, 45 §.
Ar i annat land iakttaget hvad, som ä hvarje ort för sig kan vara lag och sedvana likmätigt, då hafve det sin laga kraft.
Lag-Utskottets Betänkande, N:o 62. 19 I sammanhang härmed, föreslår jemväl Utskottet, att Rikets Ständer , derest de antaga förenämnde Lag, måtte, uti den underdåniga skrifvelse, som derom kommer att till Kongl. Maj: t aflätas, dels uttrycka den underdåniga önskan, att Kongl. Maj:t täcktes, genom serskild författning, som liktidigt med sam/na Lag kunde promulgera^, meddela de regiementariska föreskrifter, Kongl. Maj:t i Nåder kan pröfva nödiga, i stället för sådana, till Börs- och Mäklare-Ordning hårande lagbestämmelser, som äro intagna uti de serskilda författningar, hvilkas upphäfvande blifvit föreslaget, dels ock öfverlemna ät Kongl. Maj:t att, utan afbidan pä Rikets Ständers sammankomst, i afseende pa den utrikes vexelrörelsen vidtaga de ändringar uti ifrågavarande
Lag, hvartill omståndigheterne kunna föranleda.
Reservation: af Herr Friherre Sljernstedt: ”Då Utskottets hemställan, att, i händelse Rikets Ständer godkänna Utskottets förslag till ifrågavarande
Lag, uti den underdåniga skrifvelse, som derom komme att expedieras, skulle åt Kongl. Maj:t i underdånighet öfverlemnas att sedermera, utan Rikets Ständers deltagande, i afseende på den utrikes vexelrörelsen ensam vidtaga de ändringar uti samma Lag, hvartill omständigheterne kunna föranleda, efter mitt omdöme, står i uppenbar strid mot 87 §.
Regeringsformen, som uttryckligen stadgar, att Rikets Ständer ega gemensamt med Konungen makt att stifta allmän Civil-, Criminal- och Kyrko-Lag, och att sådan förut stiftad
Lag förändra och upphäfva; och bifall till berörde hemställan således skulle innefatta afsägelse af Rikets Ständers grundlagsenlig lagstiftningsrätt i detta ämne, måste jag — ehuru de af Utskottet i denna del åberopade skäl icke kunna anses sakna all vigt — mot omförmälde hemställan anmäla min reservation, under vördsamt tillstyrkande, att endast Utskottets i öfrigt framställda förslag, såsom välgrundadt och jemväl hufvudsakligen öfverensstämmande med Rikets Ständers vid de två nästförflutne Riksdagarne fattade beslut, nu måtte af Rikets Ständer gillas och antagas.’ 20 Lag-Utskottets Betänkande > N:o 63.
Ank. till Exp.-Utsk. den 7 Jan. kl. 1 e. na.
Betänkande, i anledning af vackt motion om tillämpning af 15 Cap. 5 §.
Arfda-Balken, sådan den hjder i Kongl.
Forordningen den 30 Maj 1835, äfven på det fall, då inländsk arfvinge begifvit sig bort, utan att lyfta det arf, som veterligen honom tillfallit, och ej sedermera återkommer.
Uli ett till Vällofl.
Borgare-Ståndet ingifvet och till Lag-Utskottets utlåtande öfverlemnadt memorial, har Herr Almgren andragit, att ehuru 5 §. i 15 Gap. Ärfda-Balken, sådan den lyder i Kongl. Förordningen den 3o
Maj i83o, enligt hvilken fjermare arfvinge är berättigad att tillträda arf, då närmare inländsk arfvinge, hvars vistelseort är okänd, icke till arfvets emottagande sig anmäler inom tio år från den dag, efter det sista föreskrifne kungörelsen, att arf fallit honom till, i Tidningarne infördes, jemväl syntes böra tillämpas i den händelse, att inländsk och till vistelsen känd arfvinge begifrit sig utrikes eller inrikes från den ort, der arfvet föll, innan han fatt eller hunnit lyfta samma arf, utan att sedermera återkomma eller underrättelse om sig lemna; så, enär någon uttrycklig föreskrift härutinnan likväl icke förefunnes, hade domstolarne olika förfarit i ömförmälda hänseende, i thy att en del tjllåtit lyftning af arfvet efter tjugu år, utan borgen, och en del, efter kortare tid, emot borgen; hvaremot andra nekat all lyftning, derest ej kunnat styrkas, att den rätte arftagaren allidit, utan att efterlemna barn eller bröstarfvingar.
Då det emedlertid ofta kunde inträffa, att arftagaren omkom genom skeppsbrott eller af andra orsaker på aflägsen, för den fjermare arfvingen okänd ort, så att denne omöjligen vore i tillfälle åstadkomma nyssberörde bevisning, och då den, som vet att arf fallit honom till innan han lemnar riket, hade större skäl att söka komma i besittning deraf, än den, som uppehållit sig på främmande ort, då arfvet föll, ansåg motionären den förre ej eller böra tillerkännas vidsträcktare rätt i ömförmälda hänseende, än den sednare fått sig tillagd i ofvanåberopade lagbud; och har motionären i följd häraf föreslagit, att stadgas måtte, det samma lagbud bör tillämpas äfven foa: det af Lag-Utskotiets Betänkande, N\o 6/j. 21 motionären nu uppgifna fall, att inländsk arfvinge, som vet att arf fallit honom till, begifvit sig bort, utan att lyfta arfvet, och ej återkommer eller underrättelse om sig lemnar, eller ock att annan ändamålsenlig bestämmelse härutinnan måtte meddelas.
Denna motion bar Utskottet tagit i öfvervägande; och som, enligt 4 §. i Arfda-Balkens i5 Capitel, den inländske arfvinge, som ej inom natt och år, efter det lian fått kunskap derom, att arf fallit honom till, gör sin arfsrätt gällande, förlorar denna sin rätt, derest lian ej viser laga förfall, och detta lagbud eger full tillämpning i den händelse, att inländsk arfvinge, som vet att arf honom tillfallit, begifver sig bort, utan att å arfvet göra anspråk, samt sedermera ej återkommer eller underrättelse om sig lemnar; hvaremot 5 §., sådan den lyder i Kongl. Förordningen den 3o Maj i83o, måste lända till efterrättelse i det fall, att arfvingen, då han begifver sig bort, icke bevisligen egt kunskap derom, alt arf till honom fallit; alltså och då tillfyllestgörande föreskrifter för det fall motionären afsett således redan finnas, får Utskottet vördsamligen tillstyrka, att ifrågavarande motion ej mätte till någon åtgärd föranleda.
Stockholm den 3o December 18/44* N:o 64.
Ank. till Exp. Utsk.^d. 7 Jan., kl. 1 e. m.
Memorial, med förslag till samman/emkning af de inom Riks-Stånden fattade skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utskottets, genom Betänkandet JS\o 30 framställda, förslag till förklaring af Kongl. Kungörelsen den 1 Oelober 1812, rörande vissa iakttagelser vid besvärs-skrifters och ansökningars inlemnande, så till Kongl. Maj:t, som till Collegier och Embetsman.
Sedan Utskottet i dess berörde Betänkande föreslagit, det måtte genom en allmän författning stadgas: att hyad Kongl. Kungörelsen den 1 22 Lag-Utskottets Betänkande, N:o 6j.
Oetober 1812 innehåller derom, att då sakegaren sjelf ej kan skrifva och således icke egenhändigt undertecknat besvärsskrift eller ansökning, som till Kongl. Maj:t samt Dess och Rikets Collegier och Embetsman ingifves, behörig fullmakt dertill skall vara bifogad, hör så förstås, att, äfven om sakegaren egenhändigt skrifvit och undertecknat besvären eller ansökningen, skall, då skriften ingifves af annan person, än sakegaren sjelf, dennes fullmakt för ingifvandet vara bifogad, vid påföljd att eljest någon pröfning af samma skrift icke eger rum; så har Höglofl.
Ridderskapet och Adeln, på grund af deremot framställde anmärkningar, återremitterat samma Betänkande, hvilket åter är vordet afslaget af de öfrige Riks-Stånden, som beslutat:
Högv- Preste-Stundet: ”att Rikets Ständer skulle hos Kongl. Majrt i underdånighet anhålla om det förtydligande af Kongl.
Kungörelsen den 1 Oetober 1812, att då sakegaren egenhändigt undertecknat besvär eller ansökning, som antingen till Kongl.
Majrt eller till Collegier och Embetsman ingifves, någon serskild fullmakt för besvärens och ansökningens ingifvande icke må anses erforderlig.” J^äUofl.
Borgare-Ståndet: att genom en allmän författning skall förklaras: ”att hvad genom Kongl. Kungörelsen den 1 Oetober 1812 är vordet stadgadt derom, att då sakegaren sjelf ej kan skrifva, och således icke egenhändigt undertecknat besvärsskrift eller ansökning, som till Kongl. Majrt samt till Dess och Rikets Collegier och Embetsman ingifves, behörig fullmakt dertill skall vara bifogad, bör så förstås, att då sakegaren egenhändigt undertecknat besvären eller ansökningen, utgör den omständighet, alt fullmakt saknas, icke hinder för besvärens eller ansökningens upptagande till pröfning.” Och Hederv. Bonde-Ståndet: att, i enlighet med hvad Herr Grefve Mörner, uti sin mot Utskottets ifrågavarande Betänkande afgifna reservation, föreslagit, en förklaring måtte utfärdas, till ordalydelsen lika med den, som Borgare-Ståndet beslutat.