Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Skrifvelse, N:o 222. svarat profeSsionernes, men all, genom inrättande! af flera professioner, nian att adjunkturernes anlal blifvit i samma förhållande ökadl, hade inträffa!, all de förras antal nu uppginge lill 2ö, men de sednarcs endast lill 17; alt då det ändamål, som med adjunkturerne af ålder varit afsedl, alt de skulle bereda lillfälle alt vid Liniversilelerne fästa personer af ulmärklare anlag, för all der kunna lulli utbilda sig lill skicklige lärare, hvilka vid de ordinarie Professorernes frånfälle eller förfall kunde inlaga deras plaiser, ännu egde lika betydenhet och vigt, samt dessutom Adjunklerne genom Cniversilelernes nya statuter fått sig ålagd t skyldigheten ali, jemte Professorerne, verksamt deltaga i den akademiska undervisningen, det skulle lända Universitcterne lill väsentligt gagn, om Adjunkts-lönernes anlal ökades, dock utan atl de läro-ämnen vid hvilka de nya lönerna vöre fästade, en gång för alla bestämdes; kunnande sålunda den olägenhet förebyggas, hvilken eljest lätteligen skulle inträffa, nemligen ali Universitetet, i saknad af elt lämpligt understöd att använda, mäste se förhoppningsfulle vetenskaps-idkare, som lofvade alt i ett eller annat kunskaps-ämne blifva utmärkte lärare, lemna Universitetet för att på andra vägar söka sin utkomst.
På grund häraf har blifvit hemsläldl, att anslag målte beviljas till tvenne Adiunkts-löner vid hvarldera Universitetet, hvilka ej skulle vara fästade vid vissa läroämnen.
Enär, såsom anfördt blifvit, Adjunkls-platsernes antal vid Universitelerne svnes vara alltför ringa och i följd deraf läll kan inträffa, att hoppgifvande unge män gå förlorade för Universitetet, hafva Pikets Ständer för hvarldera Universitetet beviljat anslag till tvenne Adjunkts-löner al 2,000 Ridr R:mt hvardera, hvilka ej böra vara fästade vid vissa läroämnen.
Elementar-Läroverken. 23:o
Dels till löneförbättringar vid Elemenlar-Iäroverken, dels till läroverkets utvidgande och förseende med ordinarie lärare, i enlighet med den plan, som uti här ofvan åberopade, Eders Kongl. Majlis nådiga proposition bifogade protokoll öfver Ecklesiäslik-ärenden af den 14 Oktober 1856 linnes intagen, har Eders Kongl. Maj:t äskat elt reservalions-anslag af 297,307
R:dr 80 öre årligen, äfvensom följande årliga anslagssummor äro af Eders Kongl Majit begärda, nemligen till arfvode åt Bibliolhekarier vid de läroverk, som redan hafva bibliotheker af den beskaffenhet och del omfång, att deras vård fördrar särskild ersättning, 4,000 R:dr såsom reservalions-anslag; til! nya Eiementar-läroverks inrättande i Oscarshamn och i Arvika 2,800 R:dr för hvarldera, samt för beredande af pedagogiers eller mindre skolors upptagande å Elemenlar-lärovcrkens stat, 63,449 R:dr, att med del belopp, som är för hvarje särskildt läroverk behöfligt och beräknad!, utgå i den mån Eders Kongl.
Maj:!, efter nådig pröfning af särskilda förhållanden, skulle finna lämpligt.
Sedan Rikets Ständer vid 1847—1848 arens Riksdag lill förbättring af lönerne för Elementar-läroverkens lärare anslagit en summa af 90,000 R:dr b:ko, hade Eders Kongl.
Majit genom en den 6 Juli 1849 sladfästad öfvergångsslat bestämt lärarelönerne till belopp, hvilka icke allenast skulle bereda en mera tryggad utkomst, ulan ock blifva en ersättning för förhöjd presterlig Ijensleårs-beräknings upphörande, hvarjemte Eders Kongl. Majit nyssnämnde dag genom nådigt cirkulär till Rnnsistorierne i riket och Direktionen öfver Stockholms stads undervisningsverk anbefallde dessa att, sedan vederbörande stadsmyndigheter samt skolornas Inspektörer och Rektorer blifvit höide, uppgiira och till Eders Kongl, Majit inkomma med underdånigt förslag till fullständig reglering af u ii d er v isn i n g s- ver keth. Efter Expeditions-lits ko tiris förslag lill underd.
Skrifvelse, N:o 222. 17 E fl er iiflem nande af (lossa förslag, sorn i allmänhet öfvcrensstämde deruti, alt nuvarande läroverk vore behöflig» samt att en del af dem borde utvidgas, och sedan E. II.
M:t derefter under den 14 Aug. 1856 i nåder ut lärdal Stadga för rikets allmänna Elementar-läroverk, är nu ifrågavarande plau för läroverkens reglering af
Departementschefen afgifven, med underdånig framställning derjemte om de anslag, som ansåges nödiga för tillvägabringande af denna reglering oell fastställande af en normalstat för lärarnes aflöning.
Elemenlar-läroverkens indelning i högre och lägre, är, i E. K.
Mils nådiga proposition upptagen fullständig löncslat med ett antal af 8 Lektorer och 6 Adjunkter för 12 större läroverk, af hvilka de fleste uppkommit genom förening af gymnasium och skola.
Dernäst upptager lörslaget för 3 läroverk 5 Lektorer och 8 Adjunkter samt för öfriga högre läroverk, alla nya, 4 Lektorer och 8 Adjunkter.
De lägre Elementar-läroverken skulle hafva, jemte Rektor, antingen 5, 4, 3, 2 eller 1 lärare.
Beträffande aflöningen äro lönebeloppen för Leklorerne, nu utgörande 1,200, 1,500, 1,800 och 2,250
R:dr, föreslagne att fastställas till 2,000.
2,400, 2,800 och 3.200
R:dr, så all läroverk med 8 Lektorer skulle erhålla 2 löner i hvarje lönegrad, de med 4 Lektorer 1 i hvarje lönegrad och de med 5 Lektorer 2 i andra och 1 i hvardera a! de öfriga lönegraderne; hvarjemte arfvoden för Reklors-göromälens bestridande vid de högre läroverken, uppgående, der sådana arfvoden nu bestås, lill 450 R:dr, skulle bestämmas lill 800 R:dr för läroverk med 8 eller 5 Lektorer samt lill 600 R:dr för läroverk med 4 Lektorer.
Adjunkternas och Kollegernas löner, som, enligt öfvergångs-staten, nu utgöra 900, 1,200, 1,500 och 1,800 R:dr, äro föreslagne alt utgå i de tre första lönegraderna med 1,000, 1,400 och 1,800 R:dr samt i fjerde graden, eller för Rector Scholae, med 2,800 R:dr, der 5 eller 6 kolleger finnas, med 2,000
R:dr, der läroverken hafva 2 eller 3 kolleger, och med 1,800 R:dr vid läroverk med 1 Kollega; varande dessutom framställning gjord om anslag till ordnande af arfvodena för lärare i musik, teckning och gymnastik.
Enligt hvad sålunda är föreslaget, skulle till reglering af Elementar-läroverken erfordras: l:o för nuvarande högre läroverk, jemte ett dvlikt i Stockholm och ett i Orebro '.
. . . Runt R:dr 432,000: — 2:o för 11 högre läroverk med 4 Lektorer „ 235.400: — 3:o „ 4 skolor med 6 lärare „ 37,600: — 4:o „ 7 skolor med 5 lärare „ 56,000: — 5:o „ 1 skola med 4 lärare „ 6,200: — 6:o „ 10 skolor med 3 lärare „ 44,000: — 7:o „ 11 skolor med 2 lärare „ 30,800.— 8:o till arfvoden åt lärare i musik, teckning och gymnastik . . „ 36,000: — 9:o flir Nva Elementarskolan i Stockholm „ 21,600: — 10:o ett läroverk med 1 lärare „ 1,000: — Tillsammans Kunt Hulr 900,600:
— När härifrån afräknades nuvarande tillgångar, uppgående lill 603,292 R:dr 20 öre, utgjorde återstoden 297.307
R:dr 80 öre, den summa, som för tillvägabringande af Elemenlar-läroverkens reglering behöfdes, hvartill likväl komme här ofvan nämnda, uti den nådiga propositionen uppräknade anslags-belopp till arfvoden åt Bibliothekarier vid läroverken, till inrättande al de nya elementar-läroverken i Oskarshamn och i Arvika samt till beredande al pedagogiers eller mindre skolors upptagande å Elementar-läroverk G Ii s sint Uih. till B.
Pral. 1856—1858. 10 Sand. 1 Afd. 2 Band. Sapp/. 3 18 Expeditions-Utskottets Förslog till underd.
Efter pröfning af hvad salunda och i öfrigt i afseende å detta maktpåliggande och omfattande ämne förekommit, fä Rikets
Ständer nu i underdånighet sig yttra dels rörande de grunder, som enligt Rikets Ständers lanke, vid uppgörande af Elemenlar-läroverkens stat böra tillämpas, och dels så väl öfver de olika slagen af läroverk, som äfven öfver de särskilda läroanstalterna inom dessa.
Vidkommande således först den för läroverkets ändamålsenliga verksamhet högst vigliga frågan, huruvida vid hvart och ett af de större elementar-läroverken bör anslås fast lön för en stadigvarande Rektor, eller ett flyttbart arfvode för rektorsgöromälens bestridande under vissa år tillerkännas en eller annan bland de vid läroverket anställde lärare, hafva Rikets Ständer, efter sorgfällig pröfning af de skäl, som anförts för och emot båda dessa sätt alt anordna skolornas styrelse, slädnät i den öfvertygelse, alt så väl uppfostran som undervisning inom läroverken bör genom dea förstnämnda åtgärden säkrare befrämjas.
Om i hvarje annan förvaltningsgren bestämda styresmän med en läst ställning och icke blott tillförordnade lör några få år i sender, anses nödige, så torde behofvet. deraf icke mindre göra sig gällande inom skolverket.
Uppgiften att framkalla och befrämja en harmonisk samverkan emellan ett stort antal lärare, förutsätter icke allenast en öfverlägsen, ulan älven en längre fortsatt och jemnare personlig inflytelse.
I afseende på undervisningen blir del, vid den mångfald och det omfång, hvartill denna i sina särskilda grenar numera utvecklat sig, af synnerlig vigt, att en enhet vid behandlingen gör sig gällande, hvilken måste i första rummet utgå från skolans styresman och från de djupare insigter i undervisningens konst och i undervisnings-ämnenas inbördes sammanhang, som lian endast genom länge fortsatt studium och utvidgad erfarenhet kan förvärfva.
Pä grund af dessa skäl hafva i alla de länders skolverk, der den offentliga uppfostran vunnit en högre grad af utveckling och fullkomlighet, fästa styresmän städse ansetts behöflige i läroverken och företrädesvis i de större.
Det undantagsförhållande, som hos oss, inom en del af undervisnings-verket, egt rum och hvilket tvifvelsutan gifvil upphof till förslaget alt för lägre elementar-läroverk tillsätta fasta Rektorer, men att för högre elementar-läroverk med ett flyttbart reklorsarfvode förse någon af skolans lärare, synes hafva hemlat sin anledning från förhållandena vid de gamla gymnasierna.
Dessa läroverk voro från äldre tider mindre att anse såsom skolor, än såsom ett slags landsorls-universiteler, vid hvilka ett mindre antal lärare föredrogo eller, såsom det hette, föreläste hvardera sin vetenskap för en till mognare år kommen, sällan talrik ungdom.
Någon egentlig skoldisciplin kom der icke i fråga, och ordnandet af undervisningen kunde, då hvarje Lektor hade lika stort antal läsetimmar, och undervisnings-ämnena voro jemförelsevis få, icke innebära synnerliga svårigheter.
Vid gymnasierna blef fördenskull, med efterföljd af hvad vid universitelerna var öfligt, rektoratet ombytligt, icke genom förordnanden på vissa år, utan genom successivt inträde efter ålder, så att hvarje lärare under loppet af ett år förvaltade denna icke synnerligen mödosamma befattning, och Lektorerna således i sjelfva verket ägde hvardera lika stor del i läroverkets styrelse.
För den yngre och talrikare afdelningen af hvad som nu benämnes högre elementar-läroverk, eller den gamla nederskolan fanns alltid en ständig Rektor; likaså för alla trivial- och apologist-skolor i släder, der intet gymnasium var.
Också hafva de läroverk, hvilka motsvarat gymnasium och skola i förening, såsom katedral-skolorna i Upsala och Lund samt de nyare Elementar-läroverken i Örebro och Jönköping, städse haft ständiga Rektorer.
Expeditions-Utskottets Förslog' till underd.
Skrifvelse, N:o 19 De förhållanden i afseende på undervisningen, under hvilka nämnde ordning iakttagils vid gymnasium, äro numera helt och hållet förändrade.
Redan för längre lid lill-» baka begynle gymnasierna antaga en slörre likhet med Öfriga Elemenlar-Läroverk, i sammanhang hvarmed brister i disciplinen visade sig, lill hvilkas afhjelpande en slörre stadga i Rektors-embetets utöfning ansetts erforderlig.
Annu mera genomgripande iir den förändring, som inlrädt efter utfärdandet af det Kongl.
Cirkuläret den G Juli 1849.
Gymnasierna hafva numera upphört att vara särskilda läroanstalter, och i stället har bildals en högre afdelning af Elementar-Läroverket, helt och hållet förenad med den lägre.
Leklorerne föredraga icke mera såsom förr hvardera ett bestämdt och lätt öfverskådligt läroområde för ett inskränktare antal lärjungar; de äro skyldige alt undervisa äfven i läroverkets lägre klasser och dela med hvarje lärare förpligtelse!! alt undervisa äfven i annat ämne, än deras egentliga hufvudsak; men lärjungarne åter äro med den öfriga skolungdomen sammanförda under en gemensam ordning.
Alt under sådana förhållanden icke blott bibehålla utan jemväl utsträcka bruket af en röriig Rektors-befallning, skulle i Rikets Ständers tanke icke vara lämpligt.
Genom anslåendet öfverallt vid de högre Elementar-Läroverken af så beskaffade arfvoden, sorn i Eders Kongl. Maj:ts nådiga Proposition blifvit löreslagne, skulle nemligen icke blott saknaden af en ständig
Rektor från de gamla gymnasierna utsträckas lill de af en talrik ungdom besökta lägre afdclningar af läroverket, hvilka numera äro med gymnasium förenade, utan ock de större läroverk, sorn hittills haft en ständig styresman, såsom läroverken i Örebro, Upsala och Lund, hädanefter gå i mistning af denna fördel, hvarförutan alla de särskilda, nu inrättade högre läroverk, hvilka förut i sin egenskap af lägre Skolor, städse egt en sådan styresman, skulle, sedan deras läro-omfång utvidgats och deras lärjunge-antal i sammanhang dermed tillvext, ställas under en efter vissa år ombytlig ledning.
Till stöd för en sådan åtgärd hafva hufvudsakligen tvänue skäl blifvit anförda.
Det första är, att möjligen vid besättandet af Rektors-platsen ett misstag skulle kunna ega rum.
Men delta inkast gäller lika mycket mot tillsättandet af fästa embetsman i hvilken förvaltningsgren som helst.
Likväl har man icke för de olägenheter, som undantagsvis kunde någon gäng uppkomma af ett misstag vid utnämningen, velat uppoffra de stora fördelar, sorn i allmänhet äro förenade med regelns tillämpning.
Det andra inkastet är, att, då Lektorater finnas i bestämda ämnen, man icke lämpligen kan på en gång tillsätta Rektors-befaltningen och den lediga Lektors-platsen.
Detta inkast är hemtadt från gymnasii-inrällningen i dess gamla skick, och dess väsentliga kraft torde väl ock med detta hafva försvunnit hos oss, så väl som vid andra länders Skolverk.
Hvarken sammanfaller numera samtlige Lektorcrnes sammanräknade undervisningstid med antalet af de timmar, under hvilka Elemenlar-Läroverkels högre afdelning undervisas, ej heller finnes någon särskild Lektor, hvilkens unriervisnings-skyldighet icke utgör antingen mera eller mindre än den lid, som åt det ämne, i hvilket han är anställd, bör egnas, antingen man afser den högre afdelningen ensam eller läroverket i dess helhet.
Så länge, enligt föreskrifterna i 1820 års Skolordning, alla Lektorer hade hvardera 8 limmars undcrvisnings-skyldighet och uti alla ämnen, i hvilka Lektorer funnos, på gymnasium undervisades 8 timmar hvarje vecka, kunde delta inkast med skäl gälla.
Men numera, då timantalet i de ämnen, i hvilka Lektorer finnas, vexlar i olika förhållanden, nemligen — om man afser hela läroverket — från högst 4 timmar i veckan (filosofi) till minst 98 (moderna språk) eller, om man afser endast den högre afdelningen, frän 4 timmar till åtminstone 65 timmar i veckan, — lärer, vid den djupa och mångsidiga bildning, som en Rektor måste förutsättas ega, icke med skäl kunna antagas, alt ju han skulle, under de 16 undervisningslimmar, som honom åligga, kunna värdigt upprätthålla 20 Expeditions- Utskottets Färsing lill underd.
Skrifvelse, N:o 222. undervisningen i elt ämne, af hvars undervisningstid, äfven om han skulle blifvit utnämnd lill Lektor i detsamma, han i de flesta händelser kunde omfatta endast en ringa del, eller som i ett och annat fäll endast skulle upptaga några få af de limmar, han är skyldig alt undervisa.
En ytterligare bekräftelse på riktigheten af dessa åsigter finna Rikets Ständer i det af Eders Kongl. Maj:t föreslagna, för olika högre Elementar-Läroverk ganska olika antalet, af Lektorer.
De nämnda betänkligheterna, hvilka icke i andra länder verkat till någon tvekan vid bestämmandet af fasta reklors-besläilningar vid skolorna, torde så myckel mindre lill en sådan tvekan föranleda hos oss, då i närvarande tidpunkt, ännu mera än förr, behof synes hafva uppstått af sådane styresmän.
Genom föreningen af Gymnasium och Skola har lärjunge-antalet vid vissa läroanstalter vext till en förut okänd höjd; genom den obestämda gränsen mellan de särskilda lärnrnes undervisnings-skyldighet är ordnandet af undervisnings-timmarne vida svårare än förut; genom införandet i Elemenlar-Läroverkets undervisning af en mängd nya läroämnen har uppgiften alt sammanhålla undervisningen blifvit ännu mera invecklad.
Särskildt torde man böra afse den svårighet, hvilken, ehuru nära sammanhängande med bildningens beskaffenhet, ostridigt för närvarande utgör en af Skolans största olägenheter, nemligen den stora mångfalden af läroämnen och den deraf hilt uppkommande förslappande öfveransträngningen af lärjungarnes själskraft.
Den oaflålliga syftningen lill ett. och samma mål vid undervisningens behandling pä olika områden, den måtta i särskilda lärares nit, som afhåller ifrån att ensidigt drifva ett ämne på de öfrigas bekostnad, den gemensamma omsorg om bildningen såsom ett helt,, lill hvilket de särskilda ämnena böra sammanläggas såsom för hvarandra nödvändiga delar, — kunna svårligen åstadkommas, om icke af en Rektor, sorn, helt och hållet införlifvad med sitt embete, åt dess mångfaldiga och djupt ingripande omsorger egnar sitt lif.
Endast en sådan styresman kan ock förvärfva den säkra menniskokännedom, den djupa insigt, i undervisningens natur och den omfattande erfarenhet af de särskilda läroämnenas behandling, som, jemte karaklerens styrka och renhet, utgöra väsendtlig» egenskaper hös innehafvare!) af detta för den offentliga uppfostrans hela framlid så maktpåliggande embete.
Beträffande beloppet, af den Rektorslön, som skulle anslås vid de högre Elementar-Läroverken, hafva Rikets
Ständer ansett sig icke böra gå utöfver densamma, som uppkommer genom sammanläggande af den högsta lärarelönen, enligt.
Eders Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, med det derstädes föreslagna Reklors-arfvndet.
Rikets Ständer hafva alltså, på grund af hvad ofvan är anfördt, besluta!, alt Rektorer vid rikets högre Elementar-Läroverk uppföras på stat med lön af 4,000 R:dr R.-mt för hvardera ; dervid Rikets Ständer likväl, då Reklors-göromålen äro af en så trägen, omfattande och för Skolans förkofran vigtig beskaffenhet, tillika fästat det vilkor, alt med Rektorsbefattningen vid högre Elementar-Läroverk icke må förenas innchafvandel af prebende.
Vid pröfningen af de för lärarne vid Elemenlar-Läroverken af Eders Kongl. Majit föreslagna lönebelopp, hafva Rikets Ständer ansett sig böra laga i öfvervägande icke allenast de förhållanden, som i allmänhet föranledi till förhöjandet af embetsmännens löner vid innevarande Riksdag, utan äfven särskildt de förändringar i lärarnes ställning, som af sednast vidtagna åtgärder till Skolverkets reglering måste blifva en följd.
Genom den Ställning, i hvilken läroverket tillförene och så länge den förhöjda Ijensleårs-beräkningen af lärarne åtnjöts,, stod till Kyrkan, kunde Skolläraren, för sin ansträngande tjenstgöring, åtnöjas med en ringare lön, emedan han var förvissad alt, efter icke manga års förlopp, med en förändrad verksamhet erhålla en tillräcklig utkomst.
Sjelfva Skol-lngen stadgade, att han, efter tio års undervisningstid, skulle vara derom försäkrad.
Sedan, på grunder, hvilka af Konung och Ständer funnits böra lända Kyrka och Skola till gemensamt E.rp /•(lilio/is- lits ka Hets Förslag till anderd.
Skrifvelse, N:o 222. 21 gagn, denna förhöjda Ijetislårs-beräkning upphört, kan Skolläraren endast i sällsyntare fall påräkna befordran inom Kyrkan och är således hufvudsakligen anvisad ensamt på de förmoner, den af Slaten anslagne lön kan bereda.
Med de utsigler för framtiden, som den nära förbindelsen med Kyrkan öppnade för Skolläraren, var en Ijenstgörings-skyldighel förenad, som visserligen var för kroppsoch själskrafter starkt ansträngande, inen som under dessa förhållanden blott tog ett årtionde eller något mera af lärarens kraftfullaste ålder i anspråk.
Om det numera ulan tvifvel blifver en vinst för Skolau att kunna påräkna lärarens odelade håg och mogna erfarenhet intill hans sednare år, så kan det dock med skäl ifrågasättas, om hon till fromma för sig sjelf, kan af läraren, vid en genom tre eller fyra årtionden och in på ålderdomen fortsatt möda, fordra en lika arbetsdryg undervisningsskyldighet, som då denna sträckte sig endast öfver en del af mannens verksammaste ålder.
Då likväl den nva Skolstadgan ålägger Skollärarne i olika' grader icke blott en lika stor, utan en vida större undervisningsskyldighet än förut, har Skollärarens kall derigenom blifvit betydligt tyngre, jemte det att en för honom förut öppen utväg all genom enskild undervisning bereda sig någon tillökning i inkomst, blifvit stängd, och del, kan med skäl anses tvifvelaktigt, om en så ansträngd tjenstgöring kan, med gagn för läroverket, fortfarande äskas.
Afven dessa förhållanden hafva funnits böra vid den nya regleringen afses.
I afseende på Skolverket synes således mindre vara fråga om att, i anledning af de tidsförhållanden, som stegrat lefuadskostnaderne, bereda en billig förhöjning i lönerna, än alt tillse, det ifrågavarande tjenstemän, hvilkas betryggade utkomst Staten hädanefter åtagit sig att bereda, i stället att denna omsorg förut till större delen hvildt på Kyrkan, bibehållas vid någorlunda lika stora lördelar som förut. l)ptta synes i sjelfva verket vara så mycket angelägnare, som under liden andra vägar till en icke blott god, utan riklig utkomst alltmera öppnat sig för unga män med goda anlag och grundliga kunskaper, och hvilka mäste vara så mycket mera lockande, som de efter en ganska kort tid lofva en oberoende ställning.
Icke blott för Skollärarnes skull, ulan ännu mera för undervisningens eller, som är detsamma, för nationens framlida bildnings, hafva Rikets Ständer ansett dessa förhållanden böra noggrannl ölvervägas.
Icke sorn skulle Skolan under några förhållanden komma alt såkna lärare: alltid skola de finnas, som, med svagare utsigler till fortkomst på andra banor, i följd af mera underlägsna nalurgälVor eller studier, ingå på delta fäll, der kontrollen på en till det yttre oafbruten verksamhets inre halt är så svår alt utöfva, samt der den nitiske och den liknöjde eller genom långvarig ansträngning fört rött a rle lärarens arbete egentligen skiljes genom den olika beskaffenheten af frukter, som mogna först längre lid efteråt.
Men om icke en i den mån sorgfri ställning beredes Skollärarne, alt unge män med verklig duglighet fortfarande komma alt inträda på denna bana och kunna med odelade krafter och sorgfritt sinne egna sill nit och sin verksamhet åt undervisningen, så skall man förgäfves hoppas det blomstrande lif inom
Skolan eller den kraftfulla inverkan på ungdomens sedliga och intellektuella utveckling, som ensamt kan grundlägga en bättre framlid.
Tager man kännedom af den närvarande ställningen, så företer sig onekligen anledningar att befara, det de bättre krafterna i längden icke skola komma Skolverket tillgodo.
Vid flera läroverk förekomma exempel på lärare, som alsagt sig sina genom svåra prof förvärlvade platser vid Skolan, för att i stället egna sig åt väg- och vallenbvggarens. mekanikerns eller teiegratislens yrke, emedan de vid dessa funnit sig ega bättre ut - 22 Expeditions-Utskottets Förslag lill underd.
Skrifvelse, A7.-o 202. sieler till en nödvändig bergning.
Vid andra läroverk hafva lärareljenster blifvit anförtrodda åt ograduerade studenter, oell vid inlräffadt behof af vikarier lärer ofia uppstå förlägenhet alt deri ill finna någon lämplig och hugad person.
Då således så väl en skälig rättvisa, som det allmännas väl synes i närvarande tid särskildt påkalla en förbättring i de Ijenstemäns vilkor, hvilkas verksamhet, på en gång fordrar en så långsam och svår förberedelse och tillika är af en så utomordentligt slör, ehuru icke alltid tillfyllest bemärkt vigt för samhällets trefnad och utveckling, hafva Rikets Ständer likväl icke ansett sig böra gå alltför mycket utöfver de belopp, den nådiga Propositionen innehåller.
Att åtminstone något höja dessa, har deremot funnits af behofvet påkalladt, äfvensom, efter Rikets Ständers tanke, en fjerde lönegrad bör för Adjunkterne och Kollegerne, så vä! som för Lcktorerne, tilläggas.
Rikets Ständer hafva derföre beslutat, att del belopp, hvarmed efter Eders Kongl.