Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Så snart Hrr Fullmägtige afslulat om ofvanberörde Statslån i silfver kungöras allmänneligen de Terminer, (hvilka böra utsättas så tidigt som möjligt är, på det lånsökande i aflägsnare orter må kunna hinna anskaffa erforderlige lånedocumenter) inom hvilka ägare af Jord-egendom på landet och i städerne, som af desse lån vilja sig begagna, böra hafva Betänkanden, N:o 384- 3g3 ingifvit deras lånehandlingar, antingen directe lill RiksgäldsContoiret eller genom K. M:ts Bef:h:de, de, som Jenina ny inteckning, i originaler, men de, hvilka söka öfverflyttning från annan hand af redan ägande intecknade skulder, uti bestyrkta afskriften, jemte de bevis, som RiksgäldsContoirels Fullmägtige anse nödige, för att Verket må kunna i förre iunehafvarens inteckningsrätt inträda.
Andre bevis, som för Banco-lån, efter senaste författningar, erfordras, böra jemväl praisteras, samt all möjelig, med RiksgäldsContoirets fullkomliga säkerhet förenlig lättnad beredas för låns öfverflyttande på redan varande inteckningar, till undvikande i raöjeligaste måtto af ny kostnad för låntagaren af inteckningslösen, gravationsbevis o. s. v. 2:0 Till högre belopp, än som motsvarar § af Egendomens taxeringsvärde, efter medeltal af det genom Taxerings-Committe'en åsatte värde för åren i8a5 till och med 1829, må ej lån utlemnas; dock utan afseende för öfrigt i hvilken ordning inteckningen är beviljad. 3:o Årliga ränte- och Capital-afbetalningar å desse lån liqvideras tillsammans med 6 procent å primitiva lånebeloppet, hvaraf räntan beräknas till 5 procent å det sedan sista afbetalningen återstående Capital; det öfriga utgör Capital-afbetalning. 4^o
Denna ränte-*- och Capital-afbetalnings liqvid sker endast en gång om aret och till låntagares i olika Orter af Riket destomera fördel och beqvämlighet 3g4 Stats-U tskottets på den tid af året, som för hvarje ort en gång för alla, efter K.
M:ts Bef:h:des uppgift, blir bestämd.
Är lånet bekommet annan tid af året, Jiqvideras första gången endast räntan för mellantiden intill den sålunda bestämda terminen första året. 5:0 Desse ränte- och Capital-afbetalningar få göras kostnadsfritt för Lån-innehafVarne uti LandtFtänteriet, med anteckning tillika af hvarje qvittence uti LandsContoiret.
Remisslage å procent härföre godtgöreä af RiksgäldsContoiret. 6:0
Reverserne ställas uti Svenskt Banco. ^ 7:0 Lån af denna Fond meddelas icke under 3oo R:dr B:co och icke Öfver 3o,ooo R:dr samma mynt; hvilken sistnämnde Summa ock arden högsta, som till en och samma Låntagare må lemnäs, äfven på flere Egendomar och uti flere lån sammanräknadt.
Lån beviljas i den ordning handlingarne blifvit behörigen completterade, antingen i RiksgäldsContoiret eller hos K. Mtts Bef':h:de; och vare, i afseende på företrädet till lån, hvarom handlingar på en och samma dag blifvit complette, sökande till mindre lån berättigade framför de som söka större lån.
— Skulle likväl, vid sista Låneterminens förlopp, tillräckligt antal Sökande icke hafva sig anmält, att, på ofvannämnde vilkor lån undfå, äge dä RiksgäldsContoirets FuIImägtige öppet, att, utan annat vilkor än fullgod inteckning i jord-egendom, lån till andre Sökande utgifva. 8:0
För att bereda en lika förmon åt alla Orters Fastighets-ägare, och derjemte, i enlighet med den af Betänk anden, N:o 384. 3g5 K. M:t uttryckta Nådiga afsigt, egentligen afhjelpa de redan skuldsattes förlägenhet, må afseende göras derpå , att hvarje
Län erhåller lån till ett belopp, som motsvarar förhållandet emellan Länets intecknade skulder och hela Rikets, efter de uppgifter man redan äger; dock så, att om Lånsökande från något Län ej anmält sig, till erhållande af fulla beloppet af den för Länet sålunda berak nade Summa, detta ej får uppehålla fondens utlåning till Lånsökande från öfrige Länen. g:o När ränte- och Capital-afbetalning uteblir en månad öfver förfallotid, lagsökes låntagaren så val derföre som derutöfver för af primitiva Capitalet, hvilken genom ett sådant dröjsmål hvarje gång tillika anses förfallen.
Låter någon på detta sätt lagsöka sig 3 gånger, vare hela Capitalet 3:dje gången, utan vidare uppsägning, förfallet till betalning. 10:0
Intecknings-förnyelse och alla af lagsökning följande kostnader bör Låntagaren vidkännas.
11:0 i R:g:sContoirets sida äger någon uppsägning icke rum; men låntagaren skall efter 6 månaders uppsägning vara berättigad, att lånet sig afbörda.
Vid belänad
Egendoms försäljning må lånet i föreskrifven ordning öfvertagas af Köparen, att derföre ansvara under enahanda förbindelse som ålegat förste innehafvaren. 12:0
Allt hvad som inflyter utöfver det belopp som till räntebetalning å Obligationerne samt till omkostnader erfordras, går till Amortissements-Fonden. 3g6 Stats-TJtskottets Allmänna Föreskrifter. 1:0 Öfver den i Utlåtandet N:o 383 samt detta Utlåtande omförmäldte Upp- och Utlånings-Anstallt skall i RiksgäldsContoiret serskild räkning föras. 2:0 Hela Upplånings-beloppet skall på Depositläkningen i Bankeu insättas, och äga Banco-Fullmäglige, vid deras beräkning af SilfverFondens förhållande till Sedelstocken, i afseende på tiden för realisationens verkställande, att anse den på denna räkning då inneslående behållning i Silfver såsom Bankens. 3:o
De vidare föreskrifter som, för verkställigheten af utlåningen på jordegendomar, kunna erfordras, äge RiksgäldsContoirels
Hrr Fullmägtige att meddela.
Varandes det bemälde Hrr Fullmägtige öppet lemnadt, att, i den händelse de af den beslutne utlåningen härflytande förvaltnings-åtgärder skulle erfordra någon större tillökning i den Tjenstemannn-Personal som B:g:sContoiret för närvarande äger, med Hrr Fullmägtige i R.
St:rs Bank öfverenskomma, om icke de personer inora BancoVerket, hvilka hafva befattning med Lånvigilancen derstädes, äfven måga öfvertaga dylika åtgärder i afseende på R:g:sContoirets ifrågavarande utlåning.
Den 2 Februarii i83o.
Betänkanden, N:o 385. 397 N:o 335.
Ytterligare Utlåtande uti frågan ang:de af Marstrands
(U.-A.) Utskottets uti berörde ämne under N:0 269 sednast afgifne Betänkande, hvilket H. PrestcStåndct och II.
BondeStiindet Jagt till Handlingarne, har af II.
Ii. o. /I. samt V. BorgäreSiåndet blifvit återremilteradt, på grund af dervid utaf Hr Grefve v. Rose/ij Axel} och Hr Meijer gjorde samt af flera Ledamöter inom sistnämnde 2:ne RiksSlånd understödde anmärkningar, hvilka innehålla: ätt
Utskottet godtyckligen bedömt frågan och icke meddelt yttrande orrt de handlingar och bevis, som Motiönairen företett, att Marstrands Stad, hvars vanmakt härledts från krig, brand, afstannad handel och rörelse, förlorade privilegier samt ett öfverdrifvet inqvarterings-besvär, nu mera framställde ett olyckligt Samhälle, der Folkmängden förminskats till en tredjedel, bestående af 771 personer, af hvilk# tuera än 4°° äro upptagne på fattig-försörjning, hvaraf följt, att hvarje utskyld med tredubbel tyngd fallit på de fåj som ännu kunna genom JNäringar äga en torftig bergning, hvarvid tillika blifvit anfördt, att Statslnkomsterne af Staden, sora för år 1828 utgjorde inalles 776 R:dr, till större delen åtgå för underhållandet af dess för Staten i krigstider dyrbara Hamn; att förrberörde af Landshöfdingen i Länet 5 B. 27 398 Stats-Utskottets vitsordade och allmänt kända olyckor öka det i sin natur lagliga anspråk på rättvisa, som Staden ägde och hvilket vore grundadt på de mäst giltiga och tillförlitliga bevis, utvisande icke allenas’ ltt Marstrands Stads innevånare måst utgöra en inr ./af tering, hvartill Staten bordt bekosta utgiften, utan äfven bestyrkande af sjelfva inqvarteriiigen, så till antal som tid; att
Stadens berättigande till ersättning och densammas belopp lätt kunde utredas vid jemnförelse af Iv. M:ts IN åd.
Bref, som tydligen stadga, hvad som i inqvartering bestås hvarje grad; att Staden, redan åren 1770 och 1771 blifvit beviljad en viss frihet från inqvarteringsbördan , ehuru denna fördel ej kommit Staden till godo derföre, att Innevånarnes välstånd fordom gjort uppoifringen i denna del lätt, men att sedan detta försvunnit, K. M:t, uppå Stadens Borgerskaps underd. anhållan om tillgodonjutande af den dem tillagde rätt, år i8i3 i Nåder anbefallt en undersökning till reglerande af samma rätt, hvilken undersökning, af hvarjehanda hinder fördröjd, dock ej slutats förr än år 1822, då Borgerskapet erhöll den sista rättelsen, men genom hvilket uppskof, hvartill Staden icke varit vållande, den ock oskyldigt i g år fått vidkännas utgifter som Staten, men ej Marstrand bordt påkosta; att inqvarteringen, under den tid, då befästningen ökades med 2:ne Fästningsverk och en ny Fyrbåk anlades, varit ovänligen tryckande, att då Borgerskapet, som ända till år 1811 bekostat ljus och ved åt de till inqvartering berättigade, utan att derföre yrka ersättning till längre tid, i öfrigt inskränkt Betänkanden, N:o 385.
3gg sin anhållan erni ersättning endast från den tid som de bevisligen utgjort denna skyldighet, Stadens innevånare destoheldre gjort sig förhoppning om bifall dertill, sora 2:ne andie Städer, Malmö' och Landskrona, i afseende på deras inqvartering, erfarit den rattvisa, som nu vill vägras Marstrand, hvilken Stad lidit både en längre lid och mast utgöra en fördubblad inqvartering ; att Staden, sorn år 1824 afbrann, ej i likhet med Norrköping, Borås och flere andre Städer, åtnjutit något allmänt bidrag till dess återuppbyggande; samt sluteligen att om endast en fjerdedel eller femtedel af det ifrågastäldte ersnttnihgs-beloppet, utgörande, enligt Utskottet förut meddeldte Förteckningar, 36,146 R:dr 10 sk.
B:co, beviljades, merberörde af olyckor tryckta
Stad skulle med tacksamhet och någorlunda belåtenhet emottaga en sålunda minskad liqvid; hvaremot åtskillige andie Ledamöter yrkat bifall på Utskottets Betänkande, serdeles som frågan genom trenne RiksStånds förut fattade beslut blifvit afgjord samt af sådan anledning ExpeditionsUtskottets förslag till R.
Sttrs Underd. skrifvelse i ämnet redan af samtelige RiksStånden blifvit justeradt och godkändt.
Efter öfvervägande af hvad sålunda ytterligare förekommit, får Utskottet anföra, att Utskottet, uti dess under N:o 14 nfgifné Betänkande i ämnet väl förklarat, att sorn beräkningen af den utaf Marstrands
Stad utgjorde inqvarteringén skedt efter enahanda grund för alla åren ifrån och med 1806 och till vida högre belopp än vid Armeens Flottas Götheborgs Escadre uti inqvarterings-penningar först ifrån 1819 4oo Stats-Utskottets års början bestås; att flere af de åden företedde Förtekningen upptagne personer icke varit, enligt 1720 års Inqvarterings-Ordning, till fri Incjvarterings begagnande berättigade, såsom i och för sine resor och Förrättningar åtnjutande tractamenten eller aflöning, samt att, sedan Krigstidens slut, någon större Garnizon, Militär-Samling eller Arbets-Commendering icke skall hafva varit i Marstrand förlagd, Utskottet, enär någon tillförlitlig uppgift å den Marstrands
Stad tilläfventyrs tillkommande ersättning hvarken blifvit behörigen upprättad eller af den år 1822 i föreskrifven ordning haline och Utskottet tillhandakomne undersökning kunnat vinnas, för bestämmande af ersättningsbeloppet, icke heller, uti det ofullständiga skick, hvari detta mål befanns, kunde något hufvudsakligt förslag i afseende på samma ersättnings meddelande då afgifva; men häraf kan ej den slutsats dragas, att meranämnde
Stad skulle gå i mistning af den fordran
Staden kunde äga efter afdrag från det fordrade ersättningsbeloppet af hvad antingen origtigt eller för mycket beräknadt blifvit eller ock Staden ålegat att i inquartering bekosta.
Då likväl denna utredning, i målets närvarande ofullständiga skick, icke kan af Utskottet verkställas, utan synes böra föranstaltas af vederbörande Verk och Authoriteter, och Utskottet icke anser billigt, hvarken att låta Staden imedlertid vänta på ali afbetalning å en ersättning, hvarå den redan i så lång tid varit i mistning, ej heller att, på sätt inom RiksStånden yrkadt blifvit, föreslå någon viss summa, hvarmed Betänka n de JM:o 385.
401 Staden Marstrand borde åtnöja sig i ett för allt, utan afseende på det större belopp, hvartill Staden, efter målets utredning, kan finnas berättigad, får Utskottet vördsamt hemställa: att R.
St;r måtte af RiksgäldsContoirets medel anslå omkring J af Stadens förmenta fordran, eller en Summa af i\rio Tusende
Rtdr, att förskottsvis utbetalas i afräkning åden ersättning, som, efter skeende utredning, kan varda Staden tillerkänd, och af kommande St:v anslagen.
Den 2 Fejir. i83o.
Reservationer; Af klr Grefve v. Schwerin F. B.:
Jag delai;i så måtto Utskottets tanka att jag anser Staden Marstrand äga en obestridlig fordran och finner det icke vara R.
St:r värdigt att genom ett gång efter annan gifvet förklarande det frågan icke är tillräckligen utredd uppskjuta slutliga liejuiderandet af samma fordran j men hvad beträffar grunden för liqvidationen kan jag ej instämma i phiralitetens tanka. —■>
En fordran, sådan sorn den ifrågavarande, är af natur att kunna genom accord uppgöras.
Staten liquiderar denna fordran med Staden; den sednares sak blifver det att liquidera de enskilde fordringsegarne eller hvarje husegare särskildt och då härvid inträflhr omöjligheten för Staden att kunna uppgöra liquid för hvad en husegare på inqvarteringsräkningen för några, oqh tjugu, år tillbaka egt att fordra, är äfven Staden, i tillfälle att, på sätt nu skett, föreslå i liquid en bestämd summa af hvad densamma, enligt räkning, för inqvartering har att for - /[oa Stats-Utskottets dra, hvilket anbuds bifallande jemväl, enligt hvad Landshöfdingen i orten förklarat, är höjden af hvad Staden väntar.
På grund häraf anser jag för min del det Utskottet bordt föreslå R.
St:r åt R:g:sGontoiret uppdraga att K.
M:t tillhandahålla den af så väl Riksdagsfullmägtig för Staden Marstrand som af Landshöfdingen i Orten föreslagne summa till liqvid af Stadens ifrågavarande fordran, så vida K.
M:t skulle finna denna summa, utgörande af hela i räkningen uppförde fordringsbeloppet, kunna i liquid lämpligen antagas.
Häruti hafva Hr Friherre Sprengtporten, Hrr Narius j Ekerman, Langenberg och Stahle instämt.
Hr Prosten Agrell har ansett sig icke kunna instämma i pluralitetens tanka, enär derigenom anslag på slump, eller innan fordi ingsanspråket utrönts, blifvit beviljadt.
Af Riksdagsfullmäktigen Nils Strindlund från Westernorrlands
Utskottet tillstyrkt alt till Marstrands Stad må utbetalas gooo R:dr förr än utröndt blifvit, huruvida Staden äger en fordran, sorn kan uppgå till detta belopp eller icke, så får jag emot ett sådant tillstyrkande mig reservera på följande skäl: i;o Hafva R.
Sl:r vid denna Riksdag afgjort frågan genom Trenne RiksStånds beslut och underdånig skrifvelse i ämnet afgått till K. M:t, hvarigenom R.
St:r gifvit sin åsigt tillkänna.
Betänkan den, N:o 385. 4°5 2:0
Är det oformligt, att tillstyrka en skulds liquiderande, förr än ntröndt blifvit, om den är verklig. 3:o
Är den reclamerade förmenta fordran hos Staten till en del alltsedan år 1806 och således gammal; och du Westerbottens Rotehållare vid denna Riksdag sökt sin Rotefrihets-afgift, som de ägt tillgodonjuta sedan år 1818, enligt R.
Stms vid samma års Riksdag till K.
M:t afgifne underdåniga skrifvelse; så har SlatsUtskottet tillstyrkt att nämnde
Rotehållare ej få njuta sin fordran till godo längre än från detta år, på skäl att de influtne medlen voro ingångne bland Statens tillgångar och redan anyände.
Vid detta tillfälle har StatsUtskottet deremot iagttagit en hel annan grundsats för sitt beslut; men jag för min del anser att ingen skillnad bör göras på fordringsägaren, hvem han än må vara, utan endast den rätt han å sin sida kan förete. 4:0 Skulle hvarje Motionär, enligt Grundlagarne äga rätt, att då Ständerne genom sine sammanstämmande beslut afslagit hans vid en Riksdag väckte fråga, å nyo vid samma Riksdag väcka motion i samma sak, och Riksdagsgöromålen blifva så ansenligt ökade, att Riksdagens längd skulle fördubblas, som ändå ly värr är för lång.
Uti hvilken reservation Riksdagsfullmäktige Per Persson från Örebro
Län, Johan åndersson från Upsala Län, Eric Andersson från Westmanlands Län, Carl Bergman från Gefleborgs Län, Olof Persson från Stockholms Län samt Anders Nilsson från Wermland» Län instämt. 4°4 Stats-Utskpttets N:o 586.
Utlåtande, i anledning af väckt motion om upphörandet af Åkerbo Härads dagsverksskyldighet under Kongsöhrs Kongsgård. (I. A.) Frun H. -Son«?e-Ståndet liar Utskottet erhållit remiss å ett af Riksdagsfullraägtigen Joran Andersson från Westerås Län afgifvit Memorial, deruti han, så väl å egna sorn öfrige till Kongsöhrs Kongsgård och f. d.
Stuteri, dagsverksskyldige hemmansägares vägnar inom Åkerbo Härad, yrkat att, i likhet med hvad vid 1823 års
Riksdag blifvit den, för dagsverkens utgörande till Dahlby och Fliinge Kongsgårdar, anordnade Allmogen medgifvet, få njuta befrielse från den lösen efter markegång, berörde Härads dagsverksskyldige
Invånare nu för sina dagsverken erlägga samt anhållit att samma lösen måtte alldeles afskalfas, enär dagsverkena icke härrörde från någon Jordeboks- Skattläggningseiler
Man tals-ränta, utan voro enahanda med deni som till Fliinge och Dahlby förut utgjordes; tillförseende sig Jöran Andersson så mycket hellre R.
StCrs bifall härtill, som Åkerbo
Härad vore, genom sina locala förhållanden nästan öfver dess förmåga onereradt och dess invånare längesedan, ur samma skäl som dagsverksskyldige till Dahlby och Fliinge, bordt söka och förtjent befrielse från alla ifråga satte, så kallade lijelpedagsverken, hvilka icke från ordinarie räntor vore härflytande.
Betan landen, N:o 386.
4o5 Och hafva med Jöran Andersson sig förenat Tufve Larsson från Christianstads Län och Auders Wilsson från Isie i Malmöhus Län, denne sistnämnde under förklarande, att lika beskaffad dagsverksskyldighet utgjordes inom Oxie Härad af berörde Län till Sandö Kongsgård, och hvilket onus jemväl borde, i Anders Nilssons tanka, för berörde Härad upphöra, Rikets år 1823 församlade Ständer beviljade väl åtskillige under Dahlby och Fliinge Kongsgårdar dagsverksskyldige
Härader befrielse från de så kallade hjelpedagsverkena och anslogo en deremot svarande tillökning i penningar å Stuteriets Stat, på grund af de i ämnet hållne undersökningar och öfrige genom vederbörandes hörande vundne bestämda upplysningar; och af de Utskottet tillhandakomne handlingar har inhemtats, att de nu ifrågakomne
Dagsverksskyldigq socknar allmänt yttrat den önskan att, root afstående till Staten af den nu hemmanen tillkommande så kallade
Dagsverks-tunnan varda från dagsverksskyldigheten till Kongsöhrs Kongsgård befriade, Men då förhållandet med denna dagsverksskyldighet icke af de i ämnet tillgänglige handlingar kan fullständigt inhemtas och Utskottet således icke är i tillfälle att bedöma i hyad mån Kronan härigenom kan komma att förlora, eller huruvida gällande contracter om Kongsgårds-arrenden, eller andra omständigheter, kunna ligga till hinder mot förslagets verkställighet, anser Utskottet målet för närvarande icke vara så fullständigt utredt att Utskottet kan tillstyrka detsaminas 4o6 Stats-Utskottets upptagande till pröfning af 11.
St:r, men hemställer dock att R.
St:r må hos K. M:t i und:het anhålla, det K.
M:t rörande den sökta befrielsen från ifrågasatte dagsverksskyldighet, må i Nåder infordra vederbörandes und. utlåtanden saint sedan fullständig utredning af ämnet skett, vid nästkommande Riksdag öfverlemna detsamma till R.
St:rs bedömmande.
Den 2 Febr. i83q.
Af Hr Grefve von Schwerin:
I anledning af gjord hemställan om Snejringe Härads Innevånares befrielse från II jelpedagsverkens utgörande till Strömsholms Kungsgård, hafva R.
St:r, med bifall till Stats- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottens gemensamt gjorda tillstyrkande, i Betänkandet N:o io3 den 16 November sistlidet år, redan befriat de inom nyssnämnde Härad eller Strömsholms Fögderi af Westmanlands Län belägna Krono- och KronoSkatteHemman ifrån de dem, utöfver ordinarie Skattläggningen, hittills påförda så kallade hjelpe- eller KneckteTunnedagsverken till Strömsholms Kungsgård, under vilkor, att den såsom vederlag derföre hvarje SoldatRote årligen tilldeldta erl Tunna KronoTiondeSäd, eller derföre utsatt lösen i penningar, från samma tid varder indragen och StatsVerket besparad.
Förhållandet med de nu ifrågakomne Åkerbo Härads dagsverksskyldige Hemmansägares åligganden till Kungsohrs Kungsgård synes mig vara alldeles enahanda med det, som, uti ofva oberörde Betänkande, Betänkan den, N:o 386. 4°" är i afseende på Snefringe Häradsboer utredt.
Och anser jag, i följd deraf och på grund af It.
St:rs ofvan åberopade beslut, en lika förmån böra Åkerbo Häradsboer tillgodokomma; hvadan jag, för min del, tillstyrker, att, linder enahanda vilkor, som med befrielsen för Hemmanen inom Snefringe Härad blifvit fästadt, nemi. indragning till StatsVerket af vederlaget i KronoTiondeSäd, de till Kungsöhrs Kungsgård och f. d. Stuteri dagsverksskyldig Hemmansägare inom Åkerbo
Härad måga ifrån berörde dagsverken eller derföre enligt 1810 års Riksdagsbeslut utgående lösen efter Markegång, ifrån detta års början såsom med Snefringe Härad skedt, af R.
St:r befrias.
Häruti har Hr Lagman Noréus instämt.
Af Eric Andersson från Westmanlands
För min del kan jag icke gilla H. StatsUtskottets Betänkande till svar å Göran Anderssons från Westerås Län väckta motion om befrielse från de så kallade Hjelpedagsverken , som af Åkerbo Härad blifvit utgjorde tiil Kungsörs KongsLadugårdar.
Det förekommer mig högst besynnerligt, att StatsUtskottet kan vara sig olikt, då det i en dylik fråga, sammansatt med Ekonomiutskottet, afgjorde och frikände Snefringe Häradsboer, att utgöra dylika
Dagsverken af samma beskaffenhet till Strömsholms Stuteri.
Dessutom hafva 180g års R.
St:r bestämdt yttrat, att så snart Kungs- och KungsLadugårdar skulle utarrenderas, skulle en sådan Dagsverksskyldighet in natura upphöra. K. M:ts Bref af den 3 December 1812 bestämmer uttryckeligen, att 408 Stats-Utskottets sädane Hjelpe-dagsverken, som icke grunda sig på Resolutioner och Författningar, skola genast derefter upphöra, och då förhållandet efter min tanka, är i likhet med Snefringe, vet jag icke hvar en undersökning skall vara mera behöflig i den ena provinsen af samma
Län af samma beskaffenhet.
Jag tillstyrker alltså, att Hjelpe-dagsverksskyldigheten för Åkerbo Härad , som icke grundar sig på K.
Resolutioner eller Författningar, och endast frivilligt åtagande, måtte genast upphöra med samma vilkor som för Snefringe
Härad är bestämdt, nemi. att Åkerbo Härad måtte afstå den DagsverksTunna eiier ersättning i Spannemål utgörande 121 T:r 25k:pr Säd till K. M:t och Kro-> nan, som skulle motsvara 2260 Dränger-hjelpedagsverkan.
Häruti hafva instämt P, Pehrsson från Örebro Län, Carl Bergman från Gefleborgs Län, Joh. Andersson från Upsala Län , Olof Pehrsson från Stockholms
Län och A. Nilsson från Malmöhus Län.
Den 3o.
Jan, i83a.
N:o g37- Utlåtande, i anledning af väckta motioner om utvägs vidtagande, till betäckande af den brist, sorn möjligen kan uppkomma uti de beräknade tillgångarne för anslag sorn vid denna Riksdag blifvit beviljade.
I detta ämne hafva hos H. R. o. A, 2:ne motioner blifvit väckta, nämligen: af Hr Crusenstolpe, M. J. Retänkanden, N:o 387. 409 som yttrat, att, då man ihogkomme det RiksStånden vid flera tillfällen öfverskrida de af Utskotten uppgifne anslagssummor, under det de afsedda tillgångarne icke kunnat ökas i man deraf och att, i händelse af ett missvext-år som verkade förhöjning i Embetsmännens löner, de R:dr RiksgäldsContoiret för så dant fall bör tillhandahålla StatsVerket lomme att tillitas, måste man medgifva möjligheten deraf, att medel åtminstone något år kunde komma att saknas för bestridande till fulla, beloppet af alla de utomordentliga Stats-anslag dem R.
St:r tillkännagifva, huru i sådan händelse förfaras borde har motionären ansett vara af största vigt, emedan i annat fall den sannolika följden blefve en snar, kostsam och med föga glädje af Folket motsedd Urtima Riksdag.
Till förekommande af en sådan händelse, har derföre Hr Crusenstolpe föreslagit, antingen att StatsUtskottet i den blifvande Instructionen för R:g:sContoirets Fullmägtige bemyndigar dem, att, i händelse af brist uti de beräknade tillgångarne för de af R.
St:r fastställde anslag, vidtaga erforderliga åtgärder till behofvens fyllande, eller ock att R.