Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständer, i detta afseende, måtte komma i tillfälle, att derom meddela sitt beslut: att han ansett sig vara fullkomligen öfvertygad, det Stockholms Stads ifrågavarande rättighet ej kari under något sken af rättvisa försvaras j ty hvad Staden behöfver för sin renhållning, bör bestridas af Stadens Cassa, men ej utpressas a£ Landtmannen för det han med sina produeter vill fylla Stadens behof; samt slutligen att det väl ej vore afgiftens belopp, som kunde vara serdeles känbar, utan egentligen det uppehåll, som af uppbörden förorsaka», samt de besvärligheter, som alltid åtfölja Stadens Police-Controll. 5:0 Af Matts Ericsson från Stockholms Län: att han till alla delar instämmer med hvad Herr Hertzenhjehn uti dess Utskottats Betänkande Eesv, och Ekon, TJtsk.
Betänkan den. f)g^ vidfogade reservation anfört, och derjemte tillägger: att, om oftanämnde afgift blifver såsom olaglig upphäfven, hvilket han förutsätter, bör Landtmannens förbindelse att endast på Adolf Fredrics och Ho- Torgen siria varor införa, äfven försvinna, och Landtmannen få rättighet att, på hvilket Torg sorn heldst, dem utan afgift föryttra, Häruti hafva förenat sig Gustaf Tansson, Pehr Pehrs• son.
Matts Pehrsson och Jacob Ersson frän Stockholms Län.
Utskottet har tagit under noggrann pröfning hvad desse anföranden och anmärkningar inneha l a, och går no att, vid besvarandet dersf, först yttra sig i afse ende på Höglo!!, Ridderskapets och Adelns anmodan : att bestämdt uppgifva, huruvida de så kallade Torg-och Renhälfningsaj'gifter, som till Stockholms Stad erläggas, grunda sig på ,äldre privilegier eller icke.
Utskottet har redan i dess afgifna Betänkande upplyst , att den öfverklagada Parm-,Bro-, Torg-, och Renhåliuings-afgiften för inkommande Ved, Hö, Halm, och Brännkol val till benämningen är ny, men att densamma dock grundar sig på äldre, genom flera Kongl Resolutioner förunnade rättigheter.
Stad äger nämligen, i stöd af de Kongl. Rescripten af år 1656, 1668, och 1686, som i Betänkan det finnas åberopade, att uppbära Mätarepenningar för inkommande Ved, Hö och Bränkol, utan att någon skilnad är iakttagen, om dessa varor komma Sjö* eller Landvågen, Bes v. och Ekon.
Betänkanäen, 855 Alt Staden således, för längre tid tillbaka än 3 år, varit berättigad till denna afgifts uppbärande, äfven för Landvägen ankommande varor, bestyrkes, titan att nämna alla serskilda Kongl, och andra Resolutioner för mätningen af dessa varor och afgifterna' derföre, i synnerhet af OfverStåthållare-Embetets kungörelse den 25 Maj 1785, sonv i allmänhet föreskriiver i 1 §.
Alla mätbara vabror, som till Stockholms Stad ifvan Vbeller Inrikes orter, sjö• eller landvågen an komma, ehvad de skola till salu hållas, eller till eget behof nyttjas, böra ar Stadens tillförordnade och Edsvurne Mätare och med Stadens krönta mål-h äril mätas ■— — ■—- Mätareafgiften var, enligt Stockholms Magistrats Taxor den 12 Juli 1680, samt den 28 Juli 1690 och deras 6 §. §.
För en famn Kastved f öre Srnt.
För •—' — Bryggved f —•
— För en Läst Brännkol i| — ■— För en Parm Hö 1-3- — — Stockholms Magistrats Ordning af den 16 Mai 1785 upplyser derjemte, att, sedan Kongl, Maj:t under den 6 Juni 1780, 1 Nåder tillåtit, att dessa afgifter till 3 Daler Smt Riksdalern linge uppbäras, så eriades i Mätarepenningar :
För en famn Kast- ellsr Löfved 2 rst.
Ett mått Bryggved • • 1 — En läst Brännkol , . 8 — En parm Hö . * 1 sk.
Hvilka till hälften skulle betalas af Köparen och Säljaren, samt fördelas mellan Sta - 83*5 Bcsv. och Ekon. tsk.
Betffiikanden. den och Mälarne.
Dessa afgifter, som tid efter annan blifvit ökade, hafva äfven oafbrutet, för förenämnde sjöledes inkommande varor, blifvit erlag de anda till år 1812, då de erhöll o en , förändrad benämning, under hvilken de sedermera utgått; Bien af samma varor, då de ankommit Landvågen, lärer mätningen1 likasom uppbörden blifvit tidtals försummad eller uraktlåten, utan att Utskottet är i stånd att dertiil bestämdt uppgifva orsaken. — —•
— För Utskottet har blifvit uppgifvet, såsom skäl, det både tillförseln af sådana varor, Landvågen, och afgiften för deras mätande varit så ringa, att Staden vidkänts en ärlig förlust genom underhållet af målfcäril och Mätarebet jente.
Sant är åtminstone, det de Committerade, hvilka Kongl. Maj:t’under den 20 Maj 1811 i Nåder tillåtit att uppgöra förslag till en ny StatsReglering för Stockholms Stad, anfört: att sorn efter ett taget medium af dessa Mätare-penningars belopp, jemte det för Kalk, Stenbol och Krita för de 7 sista åren, Stadens årliga andel deraf blott utgjort 300 Rd., så har ock Staden, delfi genom Pcirmmcitares och deras Inspectors aflöning, dels genom anskaffande af nya och underhållande af gamla Farmar, Famnar och Tunnor, årligen tillsatt, utöfver inkomsten, 284 Rd. 47 sb- 5 rst.
Derjemte hafva Committerade erinrat, att, genom Höförsäljarens betänksamt fattade beslut, mycket pundadt Hö, i synnerhet under de sednare åren, blifvit infördt och ännu införes till Sta - Besv. och Ekon, Utsk. Betänkande)!. 837 dens Torg och Hamnar, hvarigenom höpar limingen å dessa ställen minskas, och derigenom äfven Stadens andel i Mätareafgiften; att Staden, jemte förlusten af denna, äfven försummat yrka och begagna en annan rätt: den nämligen, att jör allt till försäljning hit inför dt eller införande Hö, antingen i lösa Lass eller pundadt, uppbära skälig afgift.
Fä dessa grunder, och sorn härtill kommit den omständighet, att af giften för ved och kol, i anseende till graderingen deraf, saknar ali grund af billighet, da af giften är större för det mindre värde, och mindre för det mera värdi är, hafva Committerade äfven funnit lämpligt, att, med af seende ä dessa vantarticlars nu ytterst förhöjda pris, emot den derå i förra tider gällande, föreslå, det mä t at-ep enning arne för hit till försäljning uti haihnar och på torg ankommande Hö, Ved och Kol må, under namn af Färm-, Bro-, Torg- och Benhållningsafgift erläggas efter en förändrad och något förhöjd Taxa; uti hvilken Taxa Cornrnitterade ansett billigt, att äfven, efter lika grunder, intaga och beräkna afgift för Halm.
Maj.t har äfven sedermera under den 5 Juni 1812 i Nåder behagat stadga och förordna, att Mäearepenningarne för ved, hÖ, kol, halm, kalk, stenkol och krita böra hädanefter under namn af Farm-, Bro-, Torgoch Renhållnings afgift utgå, till det förhöjda belopp och i enlighet med hvad Committerade föreslagit.
Sedan Utskottet sålunda uppgifvit och Ecsv. och Ekon.
Betänhanden. framställt! förhållandet med den qfverklagada Parm-, Bro-, Torg- och Renhällningsafgiften, samt de äldre Stadganden, hvarpå den sig grundar, får Utskottet erinra derom, att Kongl, Maj t, uti 7 §. af Dess den 23 Februari 1789 Rikets Städer och Borgerskap meddelda Nådiga försäkran, har, ehvad rättigheter och, förmoner af samma allmänna beskaffenhet, soia de i nämnde Kongl, försäkran förut inf erde, hvarje Stad serskildt, i stöd af Fie* geving-Lagar, Privilegier och Resolutioner innehade, deni alla i gemen och hvar en i synnerhet tillsagt, och under helgd och Pri. vile gier bekräftat, och synes således i Utskottets tanka Stockholms Stads, genom flerfalldiga aldra Kongl, Revolutionär och Stadganden förunnade rättighet till oftanämnrla mätarepenningars uppbärande, och följaktligen till den öfverklagade afgsfun, äfven böra innefattas uti samma Privilegii Skydd, så vida icke en förändring i benämningen, hvilken förändring Kongl. Makt behagat gilla, kan vålla sjelfva rättighetens förverkande, Harvid möta likväl ane omständigheter; 1:0 att afgiften blifvit betydligen ökad, och 2:0 att varorne icke mötas.|
Men Utskottet anser sig, i afseende på den förra, böra erinra, att en viss förhöjning af denna likasom alla andra afgifter,' torde vara både billig och grundad i saken# egen natur, alldenstund afgiften alltid bör bibehålla samma förhållande, dels till myntvärdet, dels till ▼ aran, hvars pris städse undergått förändring.
I afseende åter på den sednare omständighe.
Thiv. och EkonS.Utsk. Bettini;anden. ten, kan Utskottet icke lemna oupplyst, att den nya benämningen äfvepsom den förändrade Taxan, sorn innefattar en olika betalningsgrund, eller åtminstone ett annat uppbördssätt, än det förut varande, synes just föreslagen för att dels förekomma, dels underlätta mätningen.
Dä nämligen den nya Taxan föreskrifver en viss afgift, för hvarje Enbets- eller Par-lass, blir vidare mätning öfverflödig; och torde man dervid haft i beräkning, att a ena sidan Landtmannen icke onödigt skulle uppehållas och Staden å den andra ej besväras med kostsamma mätareanstalter.
Om dessutom den underrättelse, Utskottet inhemtat, icke är grundad, skall fråga varit, för några år sedan, om att vid Hocch Adolf Fredrics-Torg, anskaffa målredskap till sådana varors mätande 5 men någon verkställighet lärer icke hafva följt på den grund, att Allmogen då ensågs, genom en sådan mätning, lida ett onödigt hinder och uppehåll, som troddes blifva mera besvärande, än sjelfva afgiftens erläggande, Utom de egentliga grunder för ifråga* satte rättighet, hvilka redan blifvit anförde, har Utskottet ansett sig derjemte böra upplysa, att Stockholms
Stad äger från äldre tider rätt till"uppbärande af Bro-penningar, af Torg- och Packarepenningar, äfvensom i sednare tider af EenhäUningspénningar, Den första af dessa, eller Bropenningeafgiften är försäkrad genom Cari Knutssons Privilegium 1456, Konung Gustaf den fT:s Stadga om Stockholms Byggnader den 7 Maj 1517 154 o Best). och Ekon.
Vtsk. Betänkandeti. § G., Konung Eric den XIV:s Privilegium den 12 Aprill 1565 §. 6, och Kongl. Privilegierna för Stockholm?
Stad den 10 Mars 1636 §, g.
Att Torg- och Packarepenningar erlades, synes tydligen af Borgmästare och Råds i Stockholm Ordning af är 1637 Stadens Bro*Kikare, hvars 780 §• förbjöd, att föra salt fisk i Si ögården vid Södermalm eller i bodar annorstädes, innan det på tii!förordnade Packaretorg blifvit packadt och besigtigadt, samt Torg- och Packare• penningar deraf gifne.
Ifrån början synas Torgpenning arne blifvit Staden anslagne, såsom en erkänsla a£ de Säljande, för det de till sina varors föryttrande och packning hugo nyttja'Stadens Allmänna Torg; Hvilket äfven öfverensstammer med Kongl.
Brefvet till ÖfverStathållaren den 23 December 1697, som r<?dan då bestämdt föreskrifver, att för de Torgpenningar, som erlades, borde torgen, hvarest packningen skedde, alltid hållas rene.
Renhållningsaf giften finnes äfven genom Kong!.
Brefvet till ÖfverStåthållare-Embetet den 9 Aprill 1793 stadgad.
Likväl är det Utskottet obekant, och har icke af några handlingar kunnat upplysas, huruvida någon af dessa afgifter blifvit före ar 1812 erlagd, för inkommande Ved, Ilo, Halm eller Brännkol.
Efter behörigt öfvervägande af allt detta, och med tillämpning af hvad sålunda upplyst blifvit, till de vid Betänkandet gjorde anmärkningar, har väl icke Utskottet funnit desamma kunna föranleda Utskottet, att Besv. och Ekon.
Betankanäen. frångå dess redan yttrade mening, i afseende på Stockholms Stads rättighet till den öfverklagade afgiften, såsom, ehuru under ett nytt namn, likväl grundad på äldre Författningar; men, som ostridigt är, att
Londtmannen mycket besväras och uppehälles derigenom, att han för dess erläggande vid
Hö- och Adolf Fredrxcs-Törgen ofta måste göra en lång omväg, och Utskottet icke heller är i tillfälle, att upptänka ett lämpligare sätt, hvarpå densamma till mera lättnad för Landtmannen, skulle kunna utgöras; sä finner sig Utskottet i detta afseende endast kunna föreslå, att Riksens Högloft.
Ständer må i underdånighet anhålla, det Kongl Majit täcktes i Nåder anbefalla Öfverstållare-Embetet, så väl vidtaga sådana åtgärder, hvarigenom nu öfverklagade olägenheterna, i afseende på uppbördssättet, må i möjligaste måtto kunna förekommas, som äfven noga tillse, det en sådan afgift ej affordra» för de varor, som redan på Landet till viss person äro betingade, eiler till eget behof införas, och följaktligen icke på Torget utbjudas och föryttras, heldst de samma i dylika fall, enligt ÖfverStåthållare-Embetets
Kungörelse den 14 Juli 1813, icke synas vara ifrågavarande afgift underkastade.
Vidkommande sedan hvad af Wessing blifvit yrkadt: att, om någon Stad, i stöd af sina Privilegier, skulle fortfara med våg- och mätareafgiflens afFordrande, måste det nödvändigt finnas Våg- och Mätarehus vid det Torg, dit Landtmannen får föra sina produ - 842 Besa. och Ekon.
Betänkande/i. eter, och Landtmannen icke åläggas lemna sin afgift, förrän han försålt varan, heldst han stundom blir så missbjuden, att lian nödgaä återföra densamma 5 får Utskottet anföra, att, i Utskottets tanka, afgifténs åläggande tydeligen påkallar och förutsätter, det anstalter för vägning och mätning böra finnas på tjenliga ställen, men deremot kan Utskottet icke tillstyrka, att afgiften först efter varans föi*- säljning erlägges, då flera Städer äro berättigade, att af alla inkommande varor, utan att de mätas, vägas, eller säljas, åtnjuta vågoch mätarepenningar.
Enligt l6gd och 1720 arens Kongl. AflöningsStater för denna Stad äfvensom Magistratens Taxa den 8
Maj 1784» erläggas för alin mätbara varor, sorn ifrån andra orter, S;ö- eller Landvågen, tili Staden ankomma, ehvad de matas eller ej, 6 rst., samt dessutom för utmätningen i serskildt arfvode åt Mätaren, 1 rst, Tunnan.
På lika sätt och efter samma grunder betalas för vägningén af vågbara varor, ehvad de vågas eller ej.
Utskottet kan ej heller understödja hans vidare yrkande, att aila hemmans onera, som i Stad skola lemnäs, böra från denna afgift befrias, då sådant vore en icke mindre kränkning af vissa Städers ägande Privilegier.
Lag, som innefattar alia dessa omständigheter äfven för den enfaldigaste, så Besti. och Ekon.
845 torde en sådan
Uag redan finnas och vara gällande i hvarje Stads serskildta Privilegium.
Utskottet, SQtn hvarken tror sig tillhöra, ej heller är i tillfälle, att utarbeta en afhandling, som bestämdt innefattar en uppgift, så val på de Städer, hvilka äga sådana rättigheter, äfvensom på de Privilegier, hvarpå de grunda sig, har likväl trott sig icke böra underlåta gifva Wessing anvisning på J, ; A.
Flintbergs år 1795 från trycket titgifna Arbete: Om Städernas •nied Ilande!, Sjö fart och Bruksrörelse gemenskap ägande inkomster af Tolag-, Våg-, Hamn-, Bro , Mätare och Täckare-penningar m. in,, såsom innehållande pä ett ställe det h.ufvudsåkligaste, sorn i alla dessa afseenden kan vara nödigt att känna.
För öfrigt torde någon vidare åtgärd, rörande Wessings gjorda motion, så väl af Utskottet som af Riksens Höglofl.
Vara öfverflödig, då Kongl. Maj:t, i anledning af Riksens Höglofl.
Ständers'vid 1815 års
Riksdag gjorda underdåniga hemställan i samma ämne, redan i Nåder anbefallt Dess och Rikets CoramerceCollegium, att deröfver afgifva underdånigt Utlåtande, samt detta Collegium, sedan Konungens Befallningshafvandes i Länen och Städernas Magistraters yttrande blifvit infordrade, nu är i tillfälle, att denna underdåniga pligt fullgöra.
Stockholm den 15 Maj 1818. §44 och Ekon.
Eetänkanäen, N:r 128.
Riksens Häglof .
Stunders Allmänna Besvärs« och EkonomiTJtshotts Utlåtande, öfver de hos Flögvördiga FrestSfåndet gjorde anmärkningar vid Utskottets den 5 sistlidne Agrill afgifna Betänkande, i anledning af åtskilliga väckta Motioner och gjorda f örslag, om vidtagande af nödiga åt går ^ der tiil förekommande af Värf vade
Krigsmäns -per mitt er ande och kringvandrande i Bandet, samt upphörande af FiandtverksGesällers lika beskaffade vandring från den ena Staden och Orten i Riket till den andra. 17 I~*nligt hvad ett från Hijgvördiga Prest-Ståndet til!
Utskottet ankommet Protocolls* Utdrag af den 27 sistlidne April! innehåller, hafva anmärkningarna blifvit gjorde af Herrar Biskopparne Doctor Almqvist, Friherre Doctor Mörner och Doctor Faxe, Lectorn Arenander, Professorerne Doctor Wijkman, Forssell och Thyselius, samt Prosten Ek, hvilka hufvudsakligen anfört: Herr Biskoppen Almqvist, att, då permitterade krigsmän och kringvandrande Gegäller tilläfventyrs icke kunde, genom författningar hindras att tigga, hvilket väl vore önskansvärd!, dessa personer icke bord® till bestraffning der%e anmälts, utan 2 de esv. och Ehon.> Utsk.
Bctänkanden, Qfå fall, ela -de med pockande eller hotande fordra understöd.
Herr Biskopen Friherre Mörner, att Utskottets förslag, det den -p ermil t er a de karlen inom 8 dagar efter ankomsten till den för sunding, dit lian dr permitterad, skall hafva skaffat sig fö rsvar hos någon godkänd person, vore i den grad hardt, att verkställigheten icke syntes möjlig, knappt tänkbar, äfvensom att förslaget, det värfvad Nummerkarl, om han under permissions-tiden får afsked eller blifver utur Compagniets Rullor utstruken, icke skulle få qvarStadna i den Församling han då vistas, vore nog hardt och obilligt; och trodde Herr Biskopen för öfrigt, att en noggrann efterlefnad af de uti Utskottets Betänkande åberopade General-Ordres af den 26
A pr i 11 1817 borde tillräckligen svara emot det önskade ändamålet.
Herr Biskopen Faxe, att, i händelse någon underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:tkomnre atti detta ämne expedieras, alla de olägenheter, hvilka permitterade Soldaters kringvandringar medföra, deruti mätte blifva detaiilerade.
Herr Lectoren Arenander, att, utom hvad Utskottet föreslagit, det tillägg borde göras, att den permitterade karlen uti passet uttryckligen förbjudes, att med tiggande och pockande på Allmosor under siri vandring från och till Garnizons-orten ligga Allmänheten till last, och att, om han aer1 med beträdes, sådant måtte få på passet af Bihang till RiksSt, Prat, *8‘7*j8,8j S:de Sami, N;r 107 10S, 046 Besv. och Ekon.
Betänkanden. den förolämpade antecknas, med äfventyr för Soldaten, att antingen genast varda gripen och återförd, eller ock vid återkomsten till Regementet derföre till ansvar ställd5 hvarjemte den permitterade Soldaten icke borde, nian gilltiga skäl och erhållen tillåtelse af Pastor, under permissionstiden få begifva sig bort till andra ställen inom Länet, och ej heller af Konungens Befallningshafvande erhålla Pass till andra Läns besökande.
Beträffande åter Handtverks-Gesäller; så hade Herr Lectorn önskat, att Utskottet föreslagit några Polis-anstalter, som kunnat återföra dem till ordentlighet och,förbättring, hvilken Herr Lectoren ansett dem så väl behöfva.
Herrar Professorerne Forsséll och Wijkman, att de voro af enahanda tankar med Pierr Lector Arenander; och ansåge Herr Professoren Doctor Wijkman Handtvérks-Gesällernas kringvandringar vara för Landsbygden mera skadliga och betungande, än permuterade Soldaters, hvarföre ock Herr Doctoren förnyat dess förut gjorda yrkande, att Handtverks-Gesäl len måtte ställas under Tjenstehjons-Stadgan, emedan Herr Doctoren, lika med Pierr Lector Arenander, icke kunde inse, att Gesällers kringstrykande och tiggerier har något det minsta sammanhang med näringsfriheten.
Herr Professor Forssell hade dessutom tillstyrkt, att i författningen måtte bestämdt utsättas, det kronobetjeningen bör åligga tillsynen deröfver, att permitterad Soldat inom Besa, och Ekon.
Q\y 8 dagar efter ankomsten till permissionsstället förskaffar sig behörigt försvar.
Herr Professor Thyselius hade yttrat den önskan, att värfvade Soldaters rättighet till permission måtte inskränkas mera än Utskottet föreslagit, och blott en gång om året beviljas; samt att den permitterade
Soldaten måtte undt» vandringstiden få behålla hälften af sitt gage. t Herr Prosten Ek hade förenat sig med Herr Lector Arenander, och tillagt, att Utskottet äfven borde föreslå några medel till förekommande af Handtverks-Gesällers kringvandringar.
Utskottet, som af ofvan intagne yttranden anser sig böra förmoda, att det Högvöi*- diga PrestStåndet, hvarest nu ifrågavarande ämnen blifvit motiverade, lärer, lika med Vällofl. BorgareStåndet och Hedervärda BondeStåndet, hvilka i alla delar bifallit Utskottets förra Betänkande, som af Högloft.
Ridderskapet och Adeln är afslaget, gilla de grunder, hvarpå Betänkandet hvifar, och hvaruti Plögvördiga Ståndet torde igenkänna Utskottets bemödanden, att, förnämligast vid sådana ti 1 |fäIlen, då omständigheterna kunna hafva föranledt till väckande af frågor, som röra mer eller mindre tvång eller inskränkning af Medborgares frihet i afseende på deras utkomst och hittills begagnade, icke directe förbudna medel och utvägar att förskaffa sig den, föreslå medelvägar, hvilka likväl icke alltid äro de mest lätta att finna, får, i anledning af de vid Betänkandet gjorde an - f 048 Besv. och Ekon.
Betankanäen. märkningar anföra, att, ehuruväl det utaf de 2:ne Reipectiva RiksStånden, hvilka de bägge nu förevarande ämnen närmast röra, lemnade bifall åt Betänkandet, synes utmärka, att de af Utskottet deruti gjorde förslag ä~ ro grundade på billighet och Tidehvarfvets fordringar, och att Utskottet således icke bör hvarken mildra eller skärpa de medel, som för ändamålens vinnande blifvit tillstyrkte, Utskottet likväl anser sig kunna föreslå den enda ändring uti förra Betänkandet, att, hvad permitterade Krigsmän beträffar, den uti i:a puncten af samma Betänkande föreslagna skyldighet för Soldaten, att under vistandet i Församlingen icke öfvergifva den Interimshusbonde, hvars försvar han njuter, förr än han kan visa, det han erhållit annat lika godkändt försvar, måtte mildras på det sätt, att, sedan karlen inom 8 dagar skaffat för sitt uppförande en eller 2:ne
Mäns borgen, som af Pastor och Församlingen samfäldt godkännes, han må äga frihet, att uppehålla sig och arbeta hvar heldst inom Församlingen honom för godt synes, utan något tvång af den eller de personer, hvilkas borgen han erhållit.
Men någon annan ändring uti sitt förra Betänkande anser Utskottet, på ofvananförde skäl, sig hvarken böra eller kunna föreslå, enär Betänkandet är af 2:ne Riksstånd bifallet, och de hos Högvördiga PrestStåndet gjorde anmärkningar icke heller gifva Utskottet någon anledning till frågornas annorlunda behandlande i det hela.
.Eesv. ock Ekon.
Betänkanden. N: r 12g.
Ilo glo fl.
Ständers Allmänna Besvärsoch ekonomiutskotts Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande, rörande medel till ofver flödets hämmande, samt yrkadt för„ bud mot yppighet svarors nyttjande och förbrukning m. rn.
TT -tJ-öglofl.
Ridderskapet och Adeln, Hogvördiga PrestStåndet och Hedervärda BondeStåndet hafva till Utskottet återremitterat dess ofvannämnde Betänkande, hvarvid anmärkningar blifvit gjorde: hos Högled.
Ridderskapet och Adeln, af Herrar G. af Brinkman och P. G.
Cederschöld5 hos Högvördiga PrestStåndet af Herr Prosten Svedelius, Pierr Comminister Bergegren, Herr Professor Forssell och Herr Prosten Doctor Fröberg-, samt hos Hedervärda BondeStåndet af Riksd a gsful Iniäg ti ge Nils Månsson från Malmöhus Län, Berg från Bobus Län, Anders Danielsson från Elfborgs Län och Johan Fongberg från Gefleborgs Län.
Herr af Brinkman anser Utskottet hafva omfattat sådana förslag, som ej med dess yttrade grundsatser stå i förening, enär Utskottet först antagit, att vid all Lagstiftning den storsta möjliga consequence bör iakttagas, hvartill, enligt Pierr af Brinkmans tanka, hörer, att inga andra Lagar göras, än de, som innehålla bestämda föreskrifter och i öjo Besv. och Ekon.
Betänkanden. åsyfta' enkel verkställighet, men sedermera tillstyrkt förbud emot bruket af sådana utländska varor, som äro till införsel i Riket förbudne.
Herr af Brinkman förmenar, att ett sådant förbud vore ganska svårt, om ej omöjligt, att handhafva, undexkastadt så många illusioner och åtföljdt af så mänga clucaner, att han för den executiva magtens lugn afstyrker dess antagande.
Den åtskillnad, som Utskottet antagit emellan förbrukning af Caffe i eget hus med eller utan sällskap, anser Herr af Brinkman mindre redbar, och tror att den, som ej sjelfvillig! mägtar lyfta sig till oberoende af andras fördomar och bruk, skall afven ej genom tvangslagar kunna förbindas till tarflighet och sparsamhet, utan sökja anledning att gäcka Författningens afsigt, då antingen Lagen måste hvila, eller angifvelser och åtal intränga i husliga kretsar.