Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Lika lifligt Utskotten erkänna denna ut - Stats-och Btsvär$'Ut$hottens Betänkande. loyl märtta Nåd, lika noggranr.t hafva de ock ingått i pröfning och öfvervägande, huruvida Statens tillgångar kunna medgifva så beskaffade bidrag, som Kongl. Maj:t i Nåder föreslagit, och om dessa bidrag möjligen stå att förena med de allmänna grunder, som ovilkorligen synas böra följas, då de Statens fonder, som till Alli manna Magaains-Direciionens förvaltning blifvit öfverlemnade, måste användas för att afvärja en hotande nöd, föranledd, endera af inträffad missväxt eller andre händelser, derigenom stora och ovanliga behof kunna komma att uppstå.
Efter den kännedom, som Utskotten om Allmänna Magazins-Inrättningens tillstånd haft tillfälle inhämta och i öfverensstämmelse med de principer, som synas böra ligga till grund för det Verks Styrelse och förvaltning, anse väl Utskotten å ena sidan, att Magazins-Inrättningens åliggande vara bör, att tillhanda hålla undsättniogs-spannemål för de orter, som deraf äro i behof; men finna dock å den andra, att, så vida grunderne för
Inrättningens åtgärder i detta afseende ej så till efterföljd bestä/nrnas att
Inrättningen varder skadeslös för dess utlagde förskotter, skola fonderne småningom ^edtagas och Inrättningens obestånd deraf omsider blifva en oundvikelig följd.
Dessutom Trysa Utskotten för sin del den öfvertygelse, att lika principer vid undsättningars meddelande böra iakttagas, och att följaktligen Inv^narne i en Province eller Stad, icke må vederfaras större förmån, än hvaraf en annan ock kan komma i åtnjutande, helst ali rubbning i denna princip liogtt Stats- och BesvärsUtskottens Betänkanden. synes stridande både mot rättvisa och billighet.
Annorlunda än i enlighet med dessa skäl och grunder synes, efter Utskottens tanka, Stockholms och Rikets öfriga Städers framtida rättighet till undsättnings-spannemåls erhållande, då en verklig nöd sådant fordrar, ej böra medgifvas, och efter andra förhållanden lärer ej eller Magazins-Inrättningen anses böra kunna med denna medverkande åtgärd sig befatta.
Sedan nu Utskotten haft äran meddela sitt yttrande i hvad som med sjelfva liufvudsaken och ett framtida förordnande derom äger gemenskap, hafva Utskotten ansett sig ej böra underlåta, att serskildt taga i betragtande de skäl och omständigheter, som för närvarande synas påkalla, att Råg, till nedsatt pris, än vidare någon tid må Hufvudstadens Bagare-Embete i förut berörde ändamål från Magazins Inrättningens härvarande förråd tillhanda hållas, För att i Stockholm kunna bibehålla det grofva brödet vid ett jemnt pris, utan förhöjning j har ej allenast Kongl. Maj:t, såsom af Dess Nådiga Proposition inhämtas, fått vidkännas en ganska betydlig uppoffring, utan ock Allmänna Magazins-Inrättningen en ungefärligen lika stor förlust å det anslag af 1000 Tunnor oriad Råg i Månaden, som till 8 R:dr Bco Tunnan från Inrättningens förråd utgått och blifvit, jemte de jooo Tunnor, som genom Kongl. Maj:ts egen höga försorg, månadtligen anskaffats, till Bagare-Embetet utlemnade.
Verkningarne af dessa anstalter hafva ock för Hufvudstadens mindre bemedlade folkclasser varit Slats-och Besvärs-Vtsiottens Betänkanden.
1095 ganska välgörande: att nu då tillgången på Råg i allmänhet är knapp och priserne högt uppjagade, låta denna undsättnings åtgärd upphöra, skulle förorsaka ett kännbart lidande för den fattige, som en längre tid varit van att få det grofva brödet till nedsatt värde och sannolikt ej mägtade betala denna första nödvändighetsvara efter det pris hvartill densamma utan allmänna bidrag på en gång skulle uppstiga.
Fördenskull, och då härtill kommer, att MagazinsInrättningen på flere orter inom Riket uppköpt
Råg af sistlidit års skörd, till skäligen modererade priser, och således derigenom ej kan komma, af t vidkännas en så väsentelig förlust hädanefter, som hittills, å undsättningen till Stockholms Stad; föreslå Utskotten vördsammast, att denna undsättning må fortfara och med Maji Månads ingång ökas till 2000 Tunnor Råg i Månaden eller det parti, hvarmed Bagarne blifvit försträckte efter hittills bestämdt pris a 8 R:dr Banco Tunnan oriad, eller y Riksdaler Banco Tunnan liad
Råg, dock att dessa ut' lefvereringar från Magazins-Inrättningens härvarande förråd aldeles upphöra med nästinstundande Augusti Månads utgång, då säd af in' nevarande års blifvande skörd är att förvänta.
Ständer finna för ^odt bifalla hvad Utskotten nu yttrat och föreslagit, torde, såsom svar å den Nådiga Propositionen, Riksens Höglofl.
Ständer böra sådant hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmäla.
Dock varder detta allt, jemte någre Leda?- meters afgifne serskildta yttranden i änlnet, 1094.
Stats- och Besvclrs-Utsftottens Betänkanden'.
Siänders närmare ompröfvande vördsamligen understäldt.
Stockholm den sfi April 1818* På Stats - Utskottets vägnar Ä Högloft.
Ridderskapets och Adelns Ledamöters vägnar Carl De Geer.
På Vällofl. Rorgare> Ståndets Ledamöters vägnar II N. Schwan.
Ä Högvördige PresteStåndets Ledamöters vägnar C. v.
Sundstén.
På Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets vägnar
Rodderska- På Högvördige Preste - pets och Adelns Ledamöters vägnar Carl Stellan Mörner.
Ståndets Ledamöters vägnar Olof Ferlin.
På Hedervärda BondeStåndets Ledamöters vägnar Nils Månsson, G. Knoch.
Släts- oeh Bestar s-TJts\ottens Betänkanden. 1095 Utdrag af Protocolkr, hållit i Riksens Högloft.
'Ständers Stuts- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi - Utskotts gemensamma Plenum vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 26 April 1818. S. B. _ _ _ _ _ - Herr Capltain Hertzenhjel n begärde och erhöll tillåtelse till uppläsande af dess till Utskottens gemensamma Berednings-Protocoll för den 30 sistl.
Januarii afgifne anförande i ämnet, så lydande:
Kongl. ”Majtts Nådiga Proposition till Rikets Ständer om medel att till ett nedsatt pris hålla den torftigare delen af Stockholms Stads Invånare gröfre brödsorter tillhanda, är et^ förnyad t bevis af den Landsfaderliga omsorg, som sträcker sig till alla dess undersåtares klasser, och derföre lär med underdånigste erkänsla af Riksens Ständer upptagas.
Då nu öfverläggning härom i Högloft Stats, och Ekonomi - Utskottens samfälte Beredning kominer att företagas, anhåller jag vördsamt, att deröfver få yttra mina tankar; min framställning skall grunda sig på de upplysningar,5 jag sökt inhämta, om de anstalter, som under loppet af förledit år blifvit vidtagne, att oaktadt ett högt uppstegradt Spannemålspris anskaffa bröd åt de behöfvande, för ett pris svarande mot deras svaga tillgångar; och genom verkningarne af dessa åtgärder, söka en vägdelning vid frågans utredande, hvad för en framtid, kan vara nyttigt och möjligt att åstadkomma. 1096 Stafs- och Eesvars-Utsftottens Beränianden.
Af Riksens Ständers Revisorers berättelser om Magazins-Directionens styrelse och frhrvältning inhämtas, att, på Kongl.
Maj:ts Nådiga befallning, Magazins-Directionen, till Stockholms Stads Bagare, mot fastställde priser, under de sist förflutne 3:ne åren, aflemna!, dels Mjöl, dels Spannemål, och dervid mast vidkännas en förlust af 33,610 R:dr 33 sk. 4 r
Ii teo, samt för lefvereradt Rågmjöl till Maria Fattighus år i8i4> 371 R:dr 26 sk., utom de 200 famnar ved, som, tvenne gånger, utan ersättning till Stadens fattige blifvit lefverérade.
Det hörer val ej till ämnet att undersöka, huruvida det är enligt ined Allmänna Magazins*
Directions ändamål, att till förmån för en enda Stads fattiga till underpris aflåta en så stor qvantitet, i hel annan afsigt uppköpt Spannemål; men det är påtageiigt, att, genom sådane betydelige förluster, den Fond Riksens Siänder, till Magazins - Inrättningen anslagit, skall förminskas, och sluteligen så försvinna, att ett dylikt biträde af sig sjelf måste upphöra; Men jag har Fott gjort denna framställning för att visa, det sådane ytterligare anstalter icke kunna vara för en framtid att påräkna.
Rätta förhållandet af saken är denna, att under loppet af förledit är, och Januarii månad innevarande, har Bagare-Embetet från Kronans Magaziner fått uttaga hvarje månad 2000 Tunnor Råg, eller deremot svarande Rågmjöl, mot &
R:dr Banco i betalning för Tunnan.
Deremot skulle det åligga Bagare-Erabetet, att hålla Hufvudstadens fattigare Invånare bröd tillhanda, fenligt upprättad taxa för 1 sk.
Riksgäld för Stuts- och Besvärs-Utskottens Betänk^den. 1097 16 lod, eller 40 sk. samma mynt D:pd.
Jag föreställer mig, att med sädane fattigare innevånare, ej bör förstas sädane personer, sorn äga tillfälle och krafter, att genom arbete förtjena sin fulla bergning, hälst desse aro genom de nu så högt uppstegrade arbets- och dagslöner, minst i behof, att af allmänna Medel njuta undsättning till lifsuppehälle och lära dessutom, fast ock de största uppoffringar till deras förmån skulle göras, icke derföre vilja nedslå sina pretensioner.
Det är således endast för den nog talrika mängd individuer, af båda körWn» men mäst af det qvinliga, hvars yrken och arbetskrafter, icke tillåta dem, att i en tid, då Spannemålens dyrhet förorsakar ettså högt brödpris, förtjena sin fulla bergning, som dessa välgörande anstalter vidtagits; men det är ock just de, sorn af dem minst fått sig begagna.
Det ligger i tingens natur, att, då man, för att befrämja en sak, nyttjar icke rätt beräknade medel, motarbetas de af egennyttan och andra förhållanden, hvarigenom de blifva onyttiga.
Jag förbigår de rykten, sorn misstroendet och erfarenheten af nuvarande tiders rofgirighet kunnat utsprida, om händelser, obeviste, rnen lika lätt verkställare, som svåre att förekomma.
Men det är påtageligt, att, genom förenämnde anstalt, brist eller åtminstone mindre tillgång på gröfre brödsorter nödvändigt skulle uppkomma och verkligen uppkommit.
Då endast de större Bageriverken, eller de, som hålla så kallade utbodar, kunnat eller fått, mot föreskrefne vilkor antaga anbudet, ha alla d® öfrige, utgörande nära hälften, måst upphöra och Besvärs- Utskottens BetänkandenL ined ali bakning af groft bröd, då de ej kunde hålla det Allmänheten tillhanda efter en taxa, som påstås afven vara lag för dem, sorn dertill kunde använda den, mot så nedsatt pris erhållna Spannernålen; dessutom, hvem kan controllera, att den till sitt hela belopp till grof brödbakning användes, ehuru Bagarne påstå, att de genom detta åtagande lidit en så kännbar förlust, att de ej äro i stånd att längre dermed fortfara?
Annu mera, huru är det möjligt i Bagare-bodarne, bland en mängd köpare, urskilja sådane, som ensamme äro berättigade att för nedsatt pris erhålla sin brödföda.
Man vet, att Kronans Manskap ofra häldre taga penningar, iin sitt bröd från Krono-Bagerierne, och finna bättre sin räkning att hos Bagare tillhandla sig bröd, för vida bättre köp; af samma förmån vilja äfven andra, sotn dertill finna tillfälle, sig begagna; och det är en ren omöjlighet, att hindra, det icke Krogar och Näringsställen fourrteras till det mästa af sådane brödsorter, till. vinst för värdarne, men ingen förmån för gästerne, och således bristande tillgång uppstå för den fattige, som derigenom ser sig sviken i sin billiga förhoppning.
Af hvad jag således haft äran vidlyftigt anföra, täcktes Höglofl.
Utskottet finna, det ett fortfarande af de nu vidtagne anstalter i detta ämne vore utan allt ändamål, och att allt användande af Publique Medel dertill vore både obilligt, till afsigten icke ^dragande, och kanske äfven svårt att åstadkomma.
Men, som Riksens Ständer tvifvelsutan önska, ätt, så mycket möjligt är, gå Kongl. Maj ts
Nådiga afsigter till mötes, till lättnad i den fatti - iogg Stat i Stats-och Besvärs- Ut skatt etts Betänkanden.
1099 gare klassens bekymmer om sin lifsbergning, vagar jag, såsom ett medel dertill vördsamt föreslå och tillstyrka, det alla, så väl Stadsboer, som i synnerhet Landtman, hvilka dertill kunde äga tillfälle, ullstaddes och uppmuntrades, att baka och på Torgen utsprida samt försälja sådane gröfre brödsorter, utan alt bindas af taxor och andre föreskrifter.
Jag är fullt öfvertygad, att en lycklig täflan härigenom skulle uppkomma och tillräcklig tillgång blifva af bröd, både af god beskaffenhet och äfven till det lindrigaste pris 1 förhållande till hvad Spannemålen kunde galla, och således alla andra anstalter kunna undvikas. Hvilket anförande Herr Capitainen anhöll mätte få Utskottens Betänkande till de Respective Riks-Stånden åtfölja.
I lika ändamål yttrade Herr Borgmästaren Eneroth: ”Då jag af förekommande ömande omständigheter mot den behöfvande, instämmer med Höglofl.
Utskotten uti nu uppläste Betänkandet, kan jag icke undgå derjemte serskilt tillkännagifva min önskan, det Riksens Höglofl.
Maj:t frambära deras underdåniga önskan, det all möjlig uppsigt och controll måtte vidtagas deröfver, att ifrågavarande välgörande kostsamma anstalt endast får begagnas af de, till hvilka det rätteligen är ämnadt; och hvilket tilläfventyrs skulle kunna bäst utrönas genom Högvördige Presterskapet och Fattig-försörjnings-Directioneme.
Af ProtocollsfÖranden anmältes: att vid förevarande måls handläggning inom Beredningen, Stats - Utskottets nu frånvarande Ledamot lioo Stats-och Besviirs-Utshottens Betänkanden, Herr Lagman Noreus yttrat den serskilta mening, att af de för Magazins-Inrättningen anslagne medel en viss Summa årligen till Kgl. Maj:t borde öfverlemnas, för att, efter Kongl. Maj:ts Eget visa godtfinnande, fritt disponeras lill undsättning, icke blott för Stockholms Stad, utan äfven för andra delar af Riket, vid uppkommande tillfällige behof, som fordrade skyndsamt afbjelpande och vöre af den beskaffenhet, att Magazins-Eirectionen till dem icke kunde sträcka sin åtgärd; Herr Lagmannen hade härvid föreställt sig, att utom olyckliga och förstörande naturhändelser, hvilka ofta nog ehuru icke så vidsträckt inträffa, vådor och oförutsedda omständigheter kunna uppkomma, verkande derhän att uppoffringar från Statens sida med skäl kun.' na fordras, för att rädda olycklige medborgare så på Landet, sorn i Städerne, som för någon tid uti sin egen arbetskraft och egna tillgångar saknade medel till fritt uppehälle och till sin frälsning och upprättelse ifrån nöd och elände, och Herr Lagmannen hade icke annorlunda, än såsom en billig samhällsfordran, kunnat anse, att Kongl.
Maj:t vid sådane tillfällen ägde en af .Rikets Ständer uppgifven tillgång, att använda till uppfyllande af denna för Kongl. Maj:t dyrbara pligt.
Herr Lagmannen hade funnit sig så mycket häldre föranlåten till denna önskan, som den organisation, man vill gifva åt allmänna Magazins-Directionen, icke tillåter densamma, att annorlunda, än med beräkning af Fondens bestånd, använda de medel Riksens Ständer för denna Inrättning anslagit, och detta jemväl anses blifva en af hufvudgrunderne Stats- och Besvärs-Utskottens Fetänkandert, lior för Inrättningens fortfarande, hvarigenom densamma, uti dess egenteliga rigtnirg,, bör anses sk i lj cl frän alla sädane åtgärder, hvilka med gifne uppoffringar kunna vara förenade, men som den medborgerliga känslan och vilkoret för Samhälls - inrättningen dock fordra att se uppfyllda.
Hvad sjelfva Summans storlek beträffade, bade densamma synts Herr Lagmannen kunna bestämmas från Sexton- till Tjugutusende Riksdaler, ehuru, enligt Herr Lagmannens förmodan, fulla beloppet häraf likväl icke hvarje år torde behöfva upptagas, enär den aldrig utan vid större våda, och efter svårare olyckor användes, och i hvilken händelse behållningen borde tilläggas den allmänna Fonden.
Skulle Riksens Ständer bevilja Magazins.'
Fonden frihet ifrån Räntans erläggande å Banco-Creditiven, uppkommer derigenom en mera än tillräcklig opåräknad tillgång för detta behof.
Och hade i denna mening, hvars framförande till Riksens Höglofl, Ständer Herr Lagman Borens åsyftat, Herr Öfverste-Kammarjunkaren Baron Adelsvärd, Herr Presidenten von Schultzenheim och Riksdagsmannen Wiklund instämt.
N.;r a 06.
Stats- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi - Utskotts Utlåtande angående inom Höglofl.
Ridderskapet och Adeln) samt Hedervär - iio2 Stats- odi Besvärs-Utskottens Betänkanden. da Bonde - Ståndet väckta frågor om ändring i hvad Författning ar ne rörande A fr ads- och Kr ono-Tionde -Spunnemålens utgörandes forslande eller lösande nu innehålla.
T ill Utskottens gemensamma handläggnin hafva i detta ämne inkofnmit:
Ridderskapet och Adeln ett Memorial af Herr Öfverste-Iaeutenanten Bo Oxehufvud, som , efter att hafva anmärkt den ringa verkan, stadgandet i g §. af Kongl Förordningen den 20 September 1815, angående hvad vid uppkommande stridighet emellan Räntetagare och Räntegifvare om Tionde- eller AfradsSpannemålens duglighet iagttagas bör, förmått åstadkomma till de sednares skyddande emot förtryck och obehörig behandling af de förre, samt de olägenheter, som för Räntegifvare uppstå deraf, att de med sin Tionde vanligen blifva till flere ställlen anvista, föreslagit, att den, efter nu gällande Författningar, Tionde- och Afradsgifvare åliggande forselskyldighet måtte upphöra, samt dessi 1 stället berättigas, att antingen i närmaste Krono - Magazin lefverera ifrågavarande Spannemål, eller ock hos KronoFogden få densamma efter Markegångspris, och emot erläggande af forlön, med penningar lösa; i hvilka fall Räntetagaren äfven borde, antingen vid första uppbördsstämma af Kronofogden åtnjuta betalning för den honom anslagne Tionde och Afrad, eller ock äga, att inom den 1 Martii hvarje år Spannemälen in natu - Stats- och EesvärS-Utskottens Betunkanden. 1103 ra från Krono - Magasinet afhämta; hvarjemte Herr Ofverste-Lieutenanten, så väl för vinnan» de af det roed Förslaget åsyftade ändamål, Räntegifvares och Räntetagares ömsesidiga fördel, sorn till förekommande af förlust för Staten,' ansett, i händelse af dess antagande, nödigt, dels att Spannemalens värde vid de årliga Marke» gångssättningarne bestämdes elter det verkeligen gångbara priset, ined förhöjd forlön, dela att tjenliga utvägar vidtogos emot ofog och prejeri af Magazins-betjeningen, och dels att Lefveranteurerne, i fall af Spannemålens försummade torkning ålades såsom intorkningsmål vid lefvereringen lämna några kappar på hvarje Tunna.
Från Hedervärda Bonde - Ståndet ett Memorial af Banco - Fullmägtigen Anders Danielsson från Elfsborgs Eän, med hvilken Riksdags-Fullmäktigarne Olof Håkansson, Johannes Olsson och Per Jonsson från samma
Eän sig förenat, i gemensamt yrkande om den förändring i de rörande detta ämne nu gällande stadganden: att,' enär Räntegifvare och Räntetagare icke annorlunda åsämjas, Räntegifvaren må äga, med begagnande af Markegången, som för detta ändamål är införd, utgifva sina räntor i penningar, efter det deri å persedlarne utstakade värde 5 Och hafva vid föredragningen af detta Memorial, som i Protocolls-Utdrag af den 18 December nästledit år blifvit Utskotten communiceradt, åtskilliga af det Hedervärda Ståndets Ledamöter biträdt den väckta motionen, under tillägg af Riksdagsmennen Anders Joachimsson från Östergöthland, att, i händelse Räntegifva» iip.4 Stats- och Besvärs-Utskottens Betänkanden. re skulle förblifva skyldige att lefverera sin Afrads- Spannemål in natura, de då må vara ovilkorligen berättigade att fullgöra denna lefverering vid närmaste Krono-Magazin.
Härförutan hafva uti ett till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet enski[dt remitterat Memorial, sorn i anseende till dess innehåll under Utskottens gemensamma pröfning äfven förekommit, Riksdags - Fullmägtigarne af Hedervärda Bonde-Ståndet Jacob Jacobsson Kinner och Per Isacsson Myrungs från Gottland yrkat, att, som i de hittills utkomna Författningar icke nog tydligen blifvit utstakadt, om, i det fall Räntegifvare och Räntetagare angående sättet till Afradens utgörande icke i godo kunna öfverenskomma, den förres erbjudande att Afraden efter Markegångspris betala, eller den sednares tillsägelse att den samma ia natura bekomma, bör äga företräde och förhållandet härutinnan bestämma, det mätte, till undanrödjande af all tvekan härom, samt enär rättigheten att välja emellan bägge förenämnde sätt till Afradens presterande af flere skäl syntes böra Räntegifvaren tillkomma, hos Kongl. Majit i underdånighet anhållas otn utfärdande af en tydelig
Lag, hvarigenomfjjen slik rättighet kunde blifva indeite Räntegifvare i allmänhet tillagd.
Utskotten, som förehaft de väckte motioner» ne till öfverläggning, hafva derunder inhämtat, att, sedan vid sistledne Riksdag af åtskillige Stånds-Ledarnöter fråga b ifvit framstäld om ändring och jämkning uti de Tionde- och Rän-' tegifvare emot Indelningshafvare och Räntetagare åliggande skyldigheter; Så har, uti der - Stais- och Besciirs-Utskottens Betänkanderu 1105 ofver afgifne serskildta Betänkande» af den j1 Maji och 29 Juni! 1815, Allmänna Besvärs*; och Ekonomi-Utskottet , som då ensamt hafvit sig detta ärendets handläggning uppdragen, förklarat, att, då emellan Räntetagare och Räntegifvare en fullkomlig likhet i rättigheter bor*» de äga rum; dä denna likhet af Utskottet an* setis vara genom de' dittils utkomne Författningar i allmänhet vunnen; då Kongl. Maj.-ts och.
Kronans rätt att in natura uppbära TiondeSpannemålen af de Kronan immediate förbehåll ne Hemman icke kunde effergifvas, i anseende till behofvet deraf för Garhizons - Manskapets underhåll rn. nu, då Hospitaler, Uazäretter och Barnbus skulle förfela deras välgörande ändamål , om dem betogs förmonen att, efter behofvet, få någon del af den dem anslagne och. förlama Spannerr.ål in natura utkräfva; då det skulle föranleda till rubbning uti Indelningsverket, om Rusthållare förmentes att på lika sätt uppbära Augrnents- räntan; då det vore einot ägande-rätten stridande att förneka SkatteFrä'se ägare att utfordra sina räntor i de slag, hvaruti de samma fran början blifvit bestämda att utgå; samt då uppgifvandet af genom ålder helgade rättigheter vore ett ingrepp i den medborgerliga säkerheten; så ansåg
Utskottet sig hvarken kunna, eller böra'föreslå någon ändring uti hvad Eörfattnmgarne rörande KronoTionde- och Afrads - Spannemåless utgörande och lösande innehålla.
Vid öfvervägande af ofvananförde grunder,' järnte hvad de åberopade betänkanderna i öfrigt Lihang till Rihs-St, Fröt, 1317• ’2iS- -f-d: Sami, N:r 137,1,0. lio6 Stats- och Besvärs-Utskottens
Bettini anden. innehålla, hafva Utskotten funnit sig äga full anledning att instämma i det yttrande, förra Riksdagens Ekonomi-Utskott i förenämnde måtto afgifvit, dertill, hvad serskildt beträffar Herr ÖfversteLLeutenanten Oxehufvtids Förslag om rättighet för Afrads - och Tionde-Gifvare, att antingen I närmaste Krono-Magazin lefverera sin Tionde- och Ränte-Sipannemål, eller ock hos KronoFogden få den samma med penningar efter markegången lösa, Utskotten äfven hämtat skäl deraf, att sådant skulle leda dels till Krono-Magazinernes utvidgning och antagande af en större Magazins-Betjenlng, hvilket den för Allmänna Magazins-Inrättningen anslagne Fond icke medgifver, dels till förökande af Kronö-Fogdarnes förut trägna göromål , söm odeladt fordra deras hela tid och uppmärksamhet; Och få Utskotten, som i följd häraf anse sig icke kunna tillstyrka bifall å de väckte motionerne, derföre så mycket halldre föreslå, att äfven hädanefter må förblifva vid hvad Kongl.
Förordningen den 23
Tu 1 ii 1803 jemte öfriga i afseende på sättet till Afrads- och Krono-Tionde - Spannemålä samt andre Ränte-pérsedlars utgörande utkomne Författningar föreskrifva, som å ena sidan stadgandet ig §. af Kongl. Förordnigen den 20 September 1815, efter Utskottens ölvertygel. se, lämnar tillräcklig säkerhet för Räntegifvare emot godtycklig behandling af Räntetagare vid ofvannämnde Spannemåls uppbärande, och å den andre, ej mindre den af Herr Öfverste-Lieutenant Oxehufvud uppgifne händelse , att Räntegifvare vid Afradens afbördande vanligen anvisas flere lefvererings-ställen, är ett missbruk Stats- och Besvän-Vtskottens
Bétänkancteni ilo7 å Räntetagare® sida» soto i 3 §* af 1813 års Kongl. Förordning blifvit förbudit, och. hvar* uti Räntegifvare, genom anmälan af förhållandet å Vederbörlig
Ört, bör kunna erhålla rät* telse, än och den af Riksdags - männen Hinner och Myrungs anmärkte saknad af en bestämd föreskrift, huru förhallas bör, då Räntetagare och.
Räntegifvare om sättet till Afradens utgörande icke åsämjas, ej finnes vara grundad, enär genom l §. i nyssberörde Kongl. Förordning én sådan föreskrift redan blifvit meddelad.
Dock varder detta Utlåtande Riksens Högh'
Ständers eget mogna otopröfvgndö vördsamligeo ur.derstäldt.
Stockholm den st 6 April 1818* N:r 207.