Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
\3j förskjutit medel för allmänt nyttiga företag, hvilkas gagn för Samhället, oansedt den ringare fördel, än hvad påräknadt varit, de för Actie-egarne enskildt medfört, icke lärer kunna bestridas, torde billigheten fordra, att
Actie-egarne icke med sådan hårdhet behandlas,hvarigenom Actiernes värde i allmänna lortroéndet icke blott ytterligare nedsältes, utan ock de betydliga företag och inrättningar, i och för hvilkas uppkomst och vidmagthållande dessa Actier blifvit utgifna, hotas med en påtaglig undergång.
Banco-Utskottets minoritet har föreslagit det uttryckliga förbehåll vid låns meddelande mot hypothek afofvanuppräknade Actier, ”att vederhäftig borgen prte”steras för den förlust, som vid hypothekef.s ”användande möjligen kan för Disconten ”uppstå.”
Om detta vil kors nppfy Ilande af Banco-Styrelsen med skyldig uppmärksamhet tillses, förstår jag icke, huru något äfventyr för Banken skall kunna uppkomma, helst Disconten hittills icke någon sådan förlust fått vidkännas.
Deremot är det nu fattade beslut för berörde Actiers credit så nedslående, att desamma hädanefter synas böra gälla mindre än intet, hvilket visst icke var afsig - l58 Bil. till Bando-Utskottets Bet.
N.o 53. ten Iros detta Lands Styrelse på de tider, da Medborgare uppmuntrades alt, i företag af medborgerligt intresse, nedlägga sina penning, r.
Hvad serskildt vidkommer Götha Canal-actier, visar sig den behandling, dermed de nu hotas, så mycket mera obillig, sorn Actie-egarne allt ifrån början af Aclieteckningen, och såsom vilkor derföre, varit försäkrade om Discont-rättighet.
—Val upphörde densamma för någon lid, genom indragning af Bolagets egen Discont år 1818; men 1823 års Ständer förvissade derom, att helgden af ingångna försäkringar icke blott är den starkares moraliska förbindelse emot den svagare, utan ock upprätthåller förtroendet lill en annan tid, då nya företag, till Samhällets allmännare nytta, påkalla understöd af enskilda Medborgare, återgåfvo dessa Adier en belänings-rätt, som man nu för andra gången vill desamma fråntaga — och sådant, ehuru Canalen, sedan 1823, betydligt kommit sin fullbordan närmare och Acliernas värde således, i stället att vara mindre, bör hafva ökat sig sedan sista Riksdag.
Jag anhåller, att detta milt yttrande må te till de respective Riks-Stånden få åtfölja Utskottets Betänkande.
Bil. till Banco-TJlskottcts Bet.
JV.-o SS. »59 Herr Generalen Friherre Sparre, Herr IIof-Ma eska! ken Hammarhjelm, Hr Ca neeli ieRådet Hegardt, Herrar Prostarne Pettersson oell Elfström, Herr Biskopen Doctor Wijkman, oell Herr Dom-Prosten Lidman hafva, häruti instämt.
(Angående maximi-summan, för hvilken ett namn må kunna i Upplånings-Disconten häfta.)
Herr Cancellie-Rådet Hegardt < har ansett det föreslagna maximum alltför högt, och föreskriften höra blifva sådan: alt, om en person, såsom Låntagare, häftar för 20,000
R:dr, hans namn i egenskap af bade Invisnings-gifvare och Acceptant derjemte icke kan antagas för mer än 20,000 R:dr tillsammans, i likhet med den tillämpning, som, i afseende på nuvarande BancoDisconlens maximi-belopp, gäller; samt följaktligen 40,000 R:dr, i hvad fall som helst, utgöra det möjligen högsta personliga ansvar; hvaruti Herr Hof-Marskalken Hammarhjelm äfven instämt.
(Angående åtskilliga delar af Förslaget om upp- och utlåning.)
Herr Hof-Marskalken Hammarhjelm:
Emot pluralitetens, inom Höglofl.
Ut - i6o Bil.' till Banco-Utskottets Bet.
N.o 53. skottet, fattade Beslut nödgas jag hos Rikets Högloft.
Ständer framställa nain olika öfvertygelse i följande punkter:
I afseende pä Upplåningen: Att Banken, för de upptagande Lånen, emot Obligationer uppå sex månaders uppstigning , skall betala 3 procents ränta; hvaremot jag, i likhet med Herrar BancoFullmägtiges tillstyrkande, anser, att Banken för denna upplåning ej bör eller behöfver erlägga mera än 2 procents ränta på utgifvande Reverser å 1 å 2 månaders uppsägning.
Motiverna härtill äro: 1:0 att en så hög ränta som 3 procent, gifven från Banken, visserligen skulle komma att verka ofördelaktigt på låne-rörelsen inom landet, man och man emellan; 2:0 att ju högre ränta för Bankens upplåning erlägges, ju svårare blifver det för Riksgälds-Conioiret, om Rikets Ständer autorisera dett-a Verk till besörjande af upplåning för Stats-behof, att mot hillig ränta kunna af allmänheten erhålla lån i behofvels stund.
För Pil, till Banco-Ulskottels Bd.
N.o 53. i6t
För att dock betrygga möjligheten af upplåning för den tillämnade nya Disconten, kunde Rikets
Ständer ^ehuru icke efter min öfvertygelse behöfligtl förklara, aft, 1 händelse icke Allmänheten villigt skulle lemna Banken den ästundade Låne-summan. å 2 procent, det dä må vara Banco-Styrelsen tillåtet, att för Bankens räkning erlägga 2 procents ränta.
I afseende pä Utlåningen : dit Högloft.
Utskottet fastställt längsta låne-tiden till /(månader j utan omsättning; hvaremot, efter min tanka, 6 månaders utlånings-tid utan omsättning kunde tillåtas, och vore behöflig i vårt Land, der varor ofta försäljas på denna betalnings-tid, der penninge-rörelsen och varu-afsättningen ännu röner så många svårigheter, så vidt att icke fördelen af den nya Disconten skall stanna förnämligast inom Stockholm. dit Häglof.
Utskottet ej medgifvit någon utgrening af denna, nja upp- och utlånings-rörelse till Götheborg, deremot jag anser, att till denna Rikets andra Handelsstad hade af Fonden bordt anvisas 8oo,oo<r R;dr, för att, under uppsigt af dervarande Bih. till Riks. St.
Prot, 1828. 1829. 6:te Sami. 2 B. 11 lista Häftet. iÖ2 Bil. till Banco-Utskottets
IV.-o 53.
Bankens Låne-Contoir, £>å lika sätt som för Banco-Styrelsen härstädes varder föreskrifvet, användas i utlåning till Handeln och Näringarne inom Götheborgs stad och dithörande Låne-district.
Herr Prosten Pettersson:
Emot den föreslagna Handels-Diseonten har jag egentligen icke något att invända, emedan det är min fasta öfvertygelse, att Svenska Nationens kraft att upprätthålla Stats-Verket, genom årliga bidrag dertill, endast af en liflig rörelse i handel har sin näring.
Men då man vill öppna en sådan hjelpkälla, synes det mig rent af nödvändigt, att Rikets Höglofl.
Ständer, för fondens ändamålsenliga användande, noga öfverväga beskaffenheten af Sveriges hufvudhandel, så att understödet egentligen rigtas åt befordrandet af de fosterländska Producternas ökade och lifligare export, samt den inhemska industriens främjande, till beredande af elt allt mindre och mindre beroende af utländningen.
I min tanka är det Bergs- och Skogs-handteringen samt Spannmåls-productionen, som i synnerhet gifva Sverige en egentlig handel, och det tyckes derföre hufvudsakligen vara, till stöd för denna, som en jemnt rörlig
Discont bör inrättas.
Att den bör hafva sin styrelse i Bil. till Banco-tliskottets Bet.
IV.o d“3. i 63 Jlufvudstaden allena, vill jag icke bestrida* enär controllerne, åtminstone för närvaran* de, äfvensom sjelfva utassigneringen, redigast och med minsta kostnad, derifrån torde kunna bestridas.
Men om denna Discont skall uträtta hvad den bör, så anser jag det vara hufvudsaken, att verkningarne icke stängas inom en viss trakt af Riket, eller en viss handelsrörelse, utan att de utgå i alla de orter, der behofvet af rörelse-fond är förbanden och der hjelpen i synnerhet bor komma hufvudnäringen till godo.
Ty likaså rättvist jag anser det vara, alt på de större handelsplatserne, såsom Stockholm och Götheborg, penningar böra vara att tillgå, för att i gynnande conjuncturer kunna i större partier uppköpa och contant betala de nödvändiga import-artiklar, som utländningen har att afyttra, hvarigenom värdet af exportvarorna bättre upprätthålles, än om de, i brist på penningar* skulle till underpris utbytas emot införselsvarorna, likaså nödvändigt anser jag det vara , att penningetillgång finnes äfven för den inländska handeln, så att producenten må kunna, genast vid varans aflemnande* erhålla betalning af köpmannen, och icke tvingas att antingen, just för momentela behofvet af penningar, sälja sin vara till underpris, elier ock, i brist på tillfälle till magazinering, lemna köparen flera måna - 164 Bil. till Banco-Utskotlets Bet■ N.-o 53. ders Credit.
Beräknad endast på transactioner med utländningen skulle en I)iscont-Inrättning, sådan som den föreslagna, äfven kunna missbrukas till inköpande af mode- och luxe-artiklar, hvarigenom Nationen förskämmes och den inhemska konstfliten förslappas, ja kanske dödas; då tvärtom, genom penningarnes circulation inom Landet, hvarje skattdragande producent får direct gagn deraf, samt köpmannen på en och feamma gång underhåller produetionskraften och säkrare bildar de förlag, genom hvilkas utförsel hans vinst blir håde lättare och större.
Otvifvelaktigt hör det med dylika åtgärders vidtagande vara Rikets Ständers syftemål, att sprida de välgörande verkningarne till hela samhällskroppen, så att ej blott vissa ulan alla partierne känna nyttan och fördelen deraf, eller med andra ord, så, att håde producenten och Köparen, likasom i ett fortgående vexelförhållande, röna frukterne af det uppgjorda systemet.
Jag tror, att speculationer på öfvei flödsvaror häst skulle förekommas, om den projecterade
Disconten så organiserades, att väsendtligen Landets egna inbyggare derigenom stärktes i sin produetions-förmåga, så att hvarje orts hufvudhandel kunde påräkna erforderliga eller åtminstone någorlunda tillräckliga medel för sina operationer.
Sålunda borde hand - Bil, till Banco-Utskottets
Bet, Nio 53. i65 lande Corpsen i allmänhet hafva nödig penuinge-lillgång för ett ogeneradt uppköp af utländska nödvändighetsvaror, såsom:
Salt, Viner, rått Socker och, om man så vill, Caffe m. m.; men också i samma mon borde hvarje handels-plats hafva en lika tillräcklig penningekälla öppnad för den, på olika orter, olika inhemska handelns bedrifvande, såsom t. e. för Jern-, Timmeroch Sädes-handeln, hvilken, den ena på ett och den andra på elt annat ställe, är rådande hufvudhandeln.
Mig veterligen hafva endast Jernhandeln och Manufacturerne i Sverige blifvit understödde genom serskildt för desamma anslagna lånefonder , hvaraf följden varit den, att isynnerhet icke allenast Jerntill verk ningen raskare fortgått, utan äfven att prisen, med nästan omärklig vackling, upprätthållits, och att afsättningen alltid varit jemn.
Jern-Contoirets handlingar vittna för sanningen häraf, och om framgången af Jernhandeln, till en stor del, genom det deråt lemnade understödet, är så synbar, tyckes man fleraf böra draga den helsosamma lärdom, att på samma sätt andra delar af inhemska produetionen och handeln torde kunna understödjas och varans vanpris förekommas.
För mig framställer det sig alldeles klart, att uraktlåtenheten häraf allramenligast inverkat på Spannmåls-handeln, enär väl nå - j 66 Bil. till Banco-Utskottets
N.-o 53. got kan vara gjordt för productionens utvidgande j men intet kraftigt medel vidtaget för sjelfva handeln med Spannmålen.
J)å odlingar i alla Rikets Provincer företagas, så att ål minstone hvarje ort, då missväxt ej inträffar, kan gifva en emot dess behof fullt eller nära svarande afkastning, så säger det sig sjelft, att de orter, som hafva mer än de sjelfva behöfva, nödvändigt skola få sina alster till vanpris betalta; hvaraf följer, att de omöjligt kunna ega nog medel, hvarken till fyllande af sina dagliga lifsförnödenhets-behof, eller till utgörande af sina under så mångfaldiga titlar utgående Stats- och Skattebidrag.
Yäl medgifver jag, att Spannmålshandlande kunna göra några affairer inom Riket; men dessa måste med hvarje år aftaga, i samma nion som Landet uppodlas; och följaktligen skola sjelfva den egentliga Sädes-ortens producter, dess enda näring, nedfalla till vanvärde och alldeles oundvikligt verka en allmän förlägenhet , derest icke just för de orterna något understöd beredes, så att handeln, i gynnande conjuncturer, kunde drifvas med utländningen, och derigenom både producenten för sin möda och exporteuren för sina speculationer skörda en rättvis lön och en billig vinst.
I min tanka ligger hufvudfelet i vår Spannmåls-rörelse just deri, att tillräckliga Capitaler för denna handel icke finnas, Här - Bil. lill Baneo-Utskottets Bat. N. o 53. i 67 igenom komma producenten och köpmannen i ett hvarandra motverkande förhållande, som gör, att den senare endast speculerar på den förres penninge-behof, och såmedelst tager hans vara för ett undervärde, som, då alla andra varuvärden stå fast, aldrig förslår för producenten, men väl oskäligt riktar köpmannen.
Häraf den penninge-förlägenhet, som nästan öfverallt bland allmogen och låntagare öfverklagas!
Häraf nödvändigheten af ett låne-system, sådant som den vanliga, endast i Sverige organiserade, Disconteringen på längre tid!
Den kan icke upphäfvas i ett land, sådant som Sverige, med mindre ett helt annat förhållande, än det närvarande, inträder.
Ty då Landets Skatter utgöra nara hälften af Rörelse-Capitalet, och således denna hälft aldrig är att för handelns varuförlag påräkna; då nyodlingar, år efter år, företagas; då folkökningen tilltager; då Stats-behofven alltjemt stiga; hvem inser då icke, att ett Rörelse-Capital af 3o millioner R:dr Bro, och, efter 128 skrs cours, 12 millioner i Silfver, omöjligt kan förslå till den årliga omsättningen af utlagor, nödvändighets-varor och öfverflödsartiklar?
Man vill hjelpa detta onda genom myntvärdets bestämmande, och jag tror, altman endast på denna väg finner det bästa me - 168 Bil. till Banco-Utskotlets Bet.
N;o 53- del till Rörelse-Capitalets förökande, emedan handeln derigenom löses från ett af de densamma hittills betungande banden; men så länge detta ej gått i fuli verkställighet och blifvit rätt stadgadt, tror jag alt låne-heliofven aldrig kunna upphöra, och de skola alltid fortfara, så länge Landets Rörelse-Capital, det må vara Silfver eller Papper, är begränsadt och crediten inskränkt.
För närvarande, då Rörelse-Cupitalet skall vara bestämdt, ser jag föga eller ingen hjelp för Handeln och Näringarna kunna til! vägabringas genom den föreslagna nya Disconten, så framt icke Fonden så fördelas, att en viss del deraf enkom för Spannmåls-handeln afsättes.
Genom tillgång till penningar kan köpmannen i goda år bättre betala Spannmålen, samt genom det högre priset tvinga producenten att lemna renare, ja äfven torrkad säd, och genom tillgång till penningar kan landtmannen i svårare år lättare förskaffa sig säd till husbehof.
Bägge skulle således vinna; producenten derigenom, att lian fick bättre betaldt och penningar i handen; köpmannen derigenom, att han fick bättre vara, och dermed kunde i goda år speculera på utrikes ort, med säker beräkning af vinstgifvande afsättning.
Så har det gått med Jern-rörelsen: förlagsfonden befordrar både production och afsättning, och hvarföre skall då icke äfven Bil. till B anco-Ul skotten Bet.
169 på samma sätt Spannmåls-rörelsen tagas under armarna, så att den för denna vigtiga handel nödvändiga Capital-lillgång öppnas?
Mer än för någon annan handelsgren , är för Spännmåls-handeln credit-systemet oumbärligt.
Beviset härföre ligger icke långt tillbaka, nemligen i de förra Diseonterna, då, fastän man skuldsatte sig, handeln likväl hade lif, och då Landets välmåga,’ bevisad genom dess förmåga att betala sin utrikes skuld och bestrida sina skatter, just var en följd af det mindre inskränkta Rörelse-Capilalet, hvars lifligare omsättning skaffade öfverskott, som nu saknas, då Rörelse-Capitalet med sin ena, efter skatternas utgörande, öfverblifna hälft, omöjligt förslår till större förlag, och alldeles icke står i proportionel förhållande till sädesproductionen, som är hela Landets hushållnings-basis.
Man säger väl, att ingenting hindrar, att ju äfven spannmåls-handeln kan hafva fördel af den projecterade
Disconten, alldenstund äfven spannmåls-handlande kunna begagna ilen, och att den af mig förmodade fördelen af ett större rörelse-capital således kan dem beredas.
Men jag har dock några betänkligheter, som jagafHöglofl.
Utskottets förslag, hvari jag af sjukdom hindrades att deltaga, icke kan få 170 Bil. till Banco-Ulskottcls Bet.
AT.o 53. hafna: 1:0
Då utlåningen, i nion af upplåningen, skall ske i Stockholm, så annammas genast de upplånta Capitalerne af Hufvudstadens Handlande, sorn äro hjelpkällan närmast.
De längre bort boende Spannmåls-handlande komma antingen för sent, då inga tillgångar finnas, eller ock få de vänta så länge, till dess den förmonliga conjunctur är förbi, för hvilken lånet påräknades.
Hvad blir följden häraf om icke den, att t. ex.
Skåne endast får speculera på Stockholm och negociera med dess alltid penningstarka handlande, då deremot sjelfva naturen af landet är sådan, andess handlande, blott de hade ett för Sädeshandeln tillräckligt capital, kunde negociera på utrikes ort.
I förra fallet, då handeln skulle gå den långa omvägen om Slockholm, fick Skånska köpmannen taga hvad man der bjöd honom, och han nödsakades missbjuda producenten, hvars penningebehof tvingade att sälja; i senare fallet deremot kunde köpmannen, då säden inom Landet vore obehöflig och i vanpris, sluta förmonligare directe på utrikes ort, och följaktligen betala så, att äfven producenten blef belåten. 3:0 Skulle de
Disconten närmast boende ålita den ganska ofta för sådana varors köp, som landet egentligen icke behöfver, deder Bil. till Banco-UIskoltets Bet.
IV:o 53.
171 skulle underhålla en luxe, som utsuger välmågan och qväfver industrien.
Äfven genom denna
Discontens påkänning skulle de inhemska Näringarna undergräfvas, och det synes icke vara en rigtig princip, att man, för sådan handel, skall öppna aila hjelpkällor, så att utländningen skall få allt sitt kram fördelaktigt afsatt, men deremot de inhemska produeterne till underpris utgå.
Det är en olycka för landet, att utländningens credit-systcm lockar till köpslut, äfven om öfverflöds-artiklar, och att penningen, som borde vara inom laiidet, derför skall till honom utgå.
Rättare vore det tvifvelsutan , att köpmannen här, och således äfven spannmålshandlande , understöddes till förlagers bildande af landets exportabla produeter, hvarigenom han kunde införa penningar i landet och, genom contant betalning på första hand utrikes , få en betydlig rabatt på det som skulle importeras, hvilken rabatt förvandlar sig till ett onererande agio , då både nödvändighets- och öfverflöds-artiklar skola tagas på credit.
Väl kan icke credit i verldshandeln umbäras; men med penningar i handen frestas man mindre till köp af lux-artiklar, än man uppmuntras till reella, för landets verkliga behof nödvändiga, transactioner. 3:o
Synes det mig vara en alltför lång 172 Bil. till Banco-Utskottets Bet.
N.o 53. omväg; att få penningar, att de under Göt leborgs ocb Malmö Lån-Contoir hörande lånsökande, skola, före sin ansökans uppsändande till Stockholm, uttaga Discont-Directionernas verificater för egen vederhäftighet och hypothekernas soliditet.
Härigenom skall ovedersägligen ett fördröjande hinder uppstå, så att, då lånet omsider hinner nedkomma, negociations-tillfållet, hvarföre det skulle göras, gått förbi. 4:o Tviflar jag, att så stora penninge-insättningar komma att ske , att för hela Sveriges Handels-corps tillfälle till lån kan beredas.
Det kan således möjligen inträffa, att hela denna Discont blifver en chimére.
Åtminstone är det ganska sannolikt, att Sädeshandlande, på långt afstånd från Hufvudstadén , ej komma att njuta någon fördel af en för närmare boende speculanter begärlig fond , helst om penningarne kunna blifva spannmålshandlande i förväg upptagna, så att dessa, af brist på kraft att röra sig med utländningen, sättas i ren nödvändighet att endast afsluta köp med inländska köpmän , som då med den lågt uppköpta säden kunde handla med utländningen , tvärtemot hvad naturen anvisar för de inom productions-orten bosatte handlande.
Med det jag nu anfört har jag velat Bil. till Banco-Utskoltets Bet.
IV:o 53. 17 J visa, att lill en förmonlig spannmåls-handel det nu varande rörelse-capitalet lemnar nästan intet understöd; att den föreslagna Disconten troligen icke kommer att fylla den brist på rörelse-capital, som för spannmålshandeln är ovilkorligen nödvändigt; att, med den föreslagna organisationen af de upplånte penningarnas utlåning, afståndet från utlånings-orten högst menligt inskränker och ofta alldeles förtager den fördel, som rättvisligen borde tillflyta äfven de på fjermare håll från Stockholm bosatte Handlande.
Sanningen af hvad jag[ anfört om Sveriges Spannmålshandel och ofördelaktigheten af den för dess rätta bedrifvande förevarande Capitalbristen, styrkes af det förhållande, som under förlidna årets för Spann måls-export förmonliga conjunctur egde rum.
I saknad af medel till förlag måste, till ex.
Skånes Handlande, just för att fortare få penningar, borrtsluta sin säd till Handelshus i Danmark, hvarigenom den egentliga vinsten af ordres från England och Holland tillföll, icke Sveriges, utan Grann-rikets Handlande.
Samma vinst för Stockholms Handlande inbragte äfven den Skånska Spannmålen, som af Hufvudstadens Köpmän från Skåne erhölls och sedan exporterades.
Följden häraf var den, att hvarken sädes-ortens handlande eller producenter hade det gagn af Spannmålsöfverflödet, som de skulle kunnat hafva, om 174 Bil. till Banco-Utskottets Bet.
IV.o 53. genom tillgång till capitaler, tillfället till direct utförsel kunnat begagnas.
Ehuru förmonligt det alltså kan låta, att en Handels-Discont, med beständig rörlighet, organiseras, synes det mig dock, i afseende på Spannmåls-rörelsen, vigtigare, att den, likasom Sveriges Jernhandel, erhåller ett för dess bedrifvande nödvändigt Capital.
Må det derföre förlåtas mig, att jag anser Sveriges Spannmåls-handel allsi litet hulpen genom denna Discont, hvars hela rörelse jag förutser skola concentrera sig inom Hufvudstaden.
I min tanka bör, 1 bredd med denna Discont, inrättas en lika sådan understöds-fond för Spannmåls-handeln, som Jern-Contoiret och Manufacturierna hafva för sin rörelse; och om än penningarne skulle sättas på en ännu rörligare fot, än de sistnämndas fonder, så att lån i Discont-väg endast utginge på korrt tid, utan omsättning, tror jag dock, att den förlägenhet blef brutén, som hitintills så ofördelaktigt inskränkt lifvet af fäderneslandets förnämsta näringsgren.
Skulle åter en sådan för Spannmåls-handeln nödvändig Understöds-Discont icke kunna inrättas, kan jag ej tillbakahålla den önskan, alt i den föreslagna Disconten minst t million R:dr B:co måtte bestämmas till upplåning och utlåning för de sädes-pro - Bil. till Banco-Uiskottets
N:o 53. 175 ducerande Provincernes handlande; och då det är sannolikt, att om penningar skola i uppjåningsväg kunna inflyta, denna upplåning säkrast och kanske endast i Hufvudstaden kan verkställas, skulle jag, för att förkorrta vägen för de behöfliga lånens utbekommande, ödmjukast vilja föreslå , att Bauco-Styrelsen, då upplåning sker, afsälter ungefärligen en tredjedel af upplåningssurnman, samt underrättar Discont-Directionerne att upplåning är gjord, och att så och så mycket är för spannmåls-provincernes handlande att tillgå, då Discont-Directionen borde genom annonce i Provincebladen underrätta dem. om den befintliga tillgången, till hvars begagnande den, som lån åstundar, inom viss bestämd prasscriplions tid, borde sig anmäla, så verificerad som Utskottet föreskrifvit.
Härigenom undvikes åtminstone den omvägen, att först genom commissionair göra förfrågan om penningar funnes; och det kunde så mycket mindre blifva något äfventyr för Banken af denna till Lånets utgifvande förflytande expectance-tid, som, efter dess tilländagående, penningarne borde lill hvilken handelsclass som helst få utgå; skolandes dessutom, då upplåningen sker emot 3 procents ränta och med 6 månaders uppsägelse, utlåningen på 4 månader mot 6 Proc. nödvändigt gifva vinst, äfven om det skulle i7Ö Bil- till Banco-Ulskottels
N.o 53. erfordras en hel månad för tillkännagifvande af den befintliga tillgången, oell afvaktande af den derefter ingående låue-ansökningen.
När två millioner blifva alt tillgå för handeln i allmänhet, som egentligen för nödvändighets-varors uppköp bör understödjas, synes det mig icke vara mer än billigt, att en million blir att påräkna enkom för Sädes-handeln; och för de orter, der denna utgör enda eller väsendtliga näringskällan, vet jag i sanning intet bättre medel till välmåga och arbetsframgång än just ett för deras Spannmåls-handel tillgängligt och tillräckligt rörelse - capital.