Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
En så kallad Minimi-Tariff upprättas» hvilken upptager värdet inom hvarje Län å de Hemman, som innehafvas under egande-rätt, äfvensom å alla Krono-, Annex- och Stom-hemman, samt sådana Hemman och Lägenheter, hvilka äro anslagne till Hospitalen, jemte Ecclesiastik-, Civil- och Militaire-boställen; och må, vid uppskattning, samtlige Hemmanen inom hvarje
Län, under det sålunda bestämda värdet, intill dess ny Bevillnings-Förordning utkommer, icke nedsättas. * 0 Bevillning aF Handel, Rörelse, Handtverk, Näringar, Fabrication, Konstflit och Arbets-förtjenst, i Städerne och på Landet, utgöres med vissa procent af inkomsten, efter de afdrag, som i ny Bevillnings-Stadga bestämmas, med iakttagande af dylika minimi-summor och olika classificationer, som finnas intagne i 1823 års Bevillnings-Förordning, samt med det tillägg, att Taxeringsman, må ega rättighet uppföra den person till
Bevillning emellan tvänne af de stadgade classer> som de pröfva icke 68 Bevillningi-Utskottets Utlåtande IV.o 28. lämpligen kunna påföras afgift efter några af classerna, 5:o
Enär afFastigheter efter deras värde, samt af Handel, Rörelse och Näring efter inkomsten, Bevillning utgår, så komma alla utlånta Capital, af hvad beskaffenhet som helst, icke att serskildt beskattas; men Låntagare, som afgiften till Staten förskjutit, är vid liqvid af ränta, då densamma är förskrifven till mer än 5 procent, berättigad att afdraga ett sådant förskott, hvarvid gälla de controller 1823 års Bevillnings-Förordning innehåller, utan annat undantag än det deruti medgifna för så kallade Sparbanker, 6:0
Bevillning utgöres af de inkomster utöfver ett hundrade Riksdaler B:o, hvilka, i egenskap af Lön, Arfvoden, Sportlar eller tillfälliga förtjenster , tillfalla de personer, som äro i Kongl. Maj:ts och Rikets eller serskilda Inrättningars tjenst. y‘.o
Bevillning utgöres af de i 3:dje Morn, 6 , 2 Art. af 1823 års Bevillnings Förordning uppräknade Actie-Bolag, Societeter, Cassör, Verk och allmänna Inrättningar, efter det närmare bestäm - Beitillnin2fS~TJtskottets Utlåtande N.-o 28. maude, som kommer att i Författningen inflyta. 8:0
Bevillning utgår med vissa prooent af Testamenten, Gåfvor, Fidei-Commisser, Art', Fynd och Vinstmedel.
Från en dylik Bevillnings-afgift må dock undantagas Testamenten till fromma Stiftelser, samt sådana Dispositioner, Gåfvor och Inkomster, som ej i värde uppgå tilt 5o R:dr Banco, eller hvilka, så väl som Arf, icke tillfalla personer i det slägtskaps-förhållande, sorn 2 Art, 7 §.
Bevillnings-Författningen såsom undantag upprepar. 9:0 Bevillning utgöres efter serskilde bestäinmanden af personer i Städerna och på Landet, hvilka hafva sådana utvägar att sig försörja, som icke lämpligen kunna hänföras under ofvanupptagna Bevillnings-grunder, hvarvid, i afseende på classification, gäller hvad Fjerde punkten här ofvan innehåller, 10:0 Berednings-, Taxerings- och PröfningsComiteerna må ega, när grundade skäl dertill äro för handen, att Fastighet blifvit uppgifven utöfver eller under dess verkliga värde, att detsamma nedsätta eller höja; dock böra skälen dertill i Prolocollet antecknas; äfvensom ja Bevilfoings-UlsAoltets Utlåtande N.-o itt. det i Mimrai-Tariffen bestämda förhållande i allmänhet icke får understigas,. 11:0 Hufvudsakliga Stadganderne i 3 Art. 2 , lq, 18, fg, 2Q, 21 och 22 Mom. af 182.3 års Bevillnings-Författnrng, em värdering af Fastigheter på Landet, böra bibehållas; dock med uteslutande af föreskriften, att icke någon Egendom får åsältas lägre värde, än den kunde komma att ega vid försäljning utan tvångsmål. 12:0
De i 1823 års Bevillnings-Förordning gifna föreskrifter om värdering af fastighet i Stad fortfara, med den för- < ändring, att minimum af värde är det, hvartill hus blifvit i allmänna inhemska Brandstads-Bolag till försäkring antaget; derunder nedsättning på intet vilkor må ega rum.. i3:o Att Bergverken, med alla derunder inbegripna och dertill räknade eller dermed jemförliga Manufacturier, Verk. och Inrättningar på Landet, böra uppskattas efter de uti 1823 års
Be vill— nings-Författning stadgade grunder, med uttryckligt tillägg i afseende på Stångjerns-Bruken, huru Jernets rätta verkliga värde hvarje år skall be - Bevillnings-Utskottets Utlåtande N.o 28.
71 stämmas, huru uppskattning skall ske för de till Bruk hörande Masugnar och Grufvor, som ligga i annat Taxeringsdistrict än sjelfva Bruket, samt att den afkastning af Malm och Tackjern, som vid Stångjerns-Bruk tillhöriga Grufvor och Masugnar kan uppkomma, genom försäljning af den Malm och det Tackjern, som brytes eller tillverkas utöfver Brukets egna behof, behörigen beräknas vid bestämmandet af Bruksegendoms värde. fl 4:0
Att, i stället för ordalydelsen i 2 Art. 4 : ”Masugnar, så vida de ej ingått ”i värdet af den egendom de tillhöra,” det härom i nya Bevillnings-stadgan skulle heta: ”Masugnar och andelar ”deruti, hvilkas tillverkning försäljes, ”så vida de nemligen icke ingått i vär”det af den egendom, hvarunder de ”lyda.” i5:o
Att, i stället för orden ”Grufvor andre/’ som finnas i 2 Art. 4 §•
Pag33, bör det beta: ”Grufvor och Grufvelolter andre.” 16:0
De grunder för värdering af Mjöl- och Såg-qvarnar, Valk- och Stamp-verk, som finnas utvecklade uti 3 Art. 2 §. j2 Bevillnings-Ulskotlets Utlåtande N.o 28. 20 och 26 Mom, af 1823 års Bevill» pings-Förordning, böra bibehållas, men i fråga om det uti slutet af 20 Mom. 2 §. 3 Art. omnämnda undantag för Mjöl- och Såg-qvarnar, tillägges vid Momentets slut: ”eller sedermera såsom husbehofs-inrättningar ”tillkomne, emedan dessa Qvarnar bö’’ra, vid hemmans-värdet, afses och in”beräknas, ” 17:0 "Värdet å Fiskerier, som utgöra ser skilde, i Jordeboken upptagne, Lägenheter, utan att vara i Hemmanens skattläggning inbegripne, eller hafva i deras uppskattnings-värde ingått, bestämmes sålunda, att behållna afkastningen uträknas till Capital genom
Fem procent.
Detta allt, jemte några afgifna Reservationer, varder till Rikets Ilögl, Ständers pmpröfvande vördsamt öfverlemnadt.
Stockholm den 22 Maji 182g, Bil, till Bevillaings-Uiikottets Ull. N.o 28, 73 Reservationer: Af Herr Friherre A.
Leijonhufwud:
"Jag har icke i något fall förändrat mili mening, i afseende på Grunderna för Allmänna Bevillningen samt Värderings-sätten; och derföre åberopar jag å nyo de skiljaktigheter, som min, vid Betänkandet N:o 7, bifogade Reservation innehåller, med serskildt förklarande, att jag icke delat pluralitetens Beslut, att förändra sista perioden uti i:sta Bevillnings-Grunden; densamma bör, i min tanka, oförändrad bibehållas, enligt förra Betänkandets uppställning, och den dervid i min Reservation gjorda tilläggning.
" Herr Tham, Wollr.:
"Med åberopande af min, emot förra Betänkandet, i afseende på Bevillning för Löner, gjorda Reservation, måste jag anmärka, att jag anser för obilligt och orättvist, att lägga Bevillning på de Tjenstemäns löner, som icke jppgå till fulla 200 R:dr B:o årligen; ty if erfarenheten anser jag bevist, att alla Militairer, hvilka icke ega större lön, med * • y4 Bil. till Bevillnings-Utskottets Uti.
N.-o 28. dea svårligen kunna bestrida de sysslan åtföljande utgifter, och derjemte fylla lifvets oundgängliga behof, så vida de utom lönen icke ega andra tillgångar, samt att piuraliteten af Civila Embetsman, serdeles i Stockholm, som icke ega mer än 200 R:drs lön, icke kunna hafva något öfverskott, och sällan ensamt deraf kunna lefva.
Det exempel, som af Ledamöter inom det Hederv.
BondeStåndet uti Utskottet blifvit anfördt, att några Klockare med 200
Rrdrs lön kunna vara belåtna, anser jag icke gifva skäl till orättvisa emot den stora mängden Tjenstemän, af hvilka, med denna löne-summa, fordras kunskaper, nit och skicklighet i utöfningen af Statens värf, oaktadt denna lön föga öfverstiger hvad en fulldugtig
Arbetsdräng erhåller, då lön och föda beräknas, och af hvilken inga sådana kunskaper kräfvas.’* ”För att vinna likhet emellan nästföregående Minimi-summa i 2 Art., som blifvit nedsatt ifrån 200
R:dr till 100 R:dr, har Utskottet ökat Minimi-summan i 1 Art. ifrån 5o R:dr till 100 R:dr, under hvilken sist-- nämnde
Inkomst-summa personer vid fyllda 60 år skola vara befriade ifrån personel Bevillning.
Utom det, att Grunderna för dessa serskilda Articlar äro alldeles olika, emedan Inkomst-afgiften efter 2 Art. är progressiv, och afser behållen inkomst, Bil. till Bevillnings-Utskottels Uti.
IV.o 28.
75 då deremot dea personela afgiften är lika för alla, och endast afser arbetsförmåga, men icke inkomst, är syftningen med den nu stadgade Miuimi-summan af 5o R:dr för dem, hvilka fyllt 60 år, att Lagstiftaren ansett menniskan i allmänhet icke ega full arbetskraft efter fyllda 60 år, men deremot beräknat 5o Rrdrs inkomst svara emot den aftagande arbetsförmågan.
Att hädanefter vilja befria dem ifrån personela Bevillninger.s utgörande, hvilka, efter 60 års ålder, hafva en inkomst emellan 5o och 100 R:dr, synes icke allenast orättvist, relativt till dem under Co år, hvilka icke hafva någon säker eller stadigvarande inkomst, utan skulle äfven leda till en betydlig minskning uti Bevillningsinkomsten efter 1 Art., besynnerligen då härtill kommer, att alla andras inkomst, utom Löntagares, svårligen kunna till det nogaste controlleras, hvaraf föl jer, att befrielsen äfven kunde komma att tillämpas på dem, hvilka i verkligheten hafva öfver 100 Rrdrs inkomst.’'
"I ändamål att uppmuntra allmänna välgörenheten, och för att icke belasta den verkligen behöfvande, som vanligen är föremålet för gifmildheten, är nu stadgadt, att Gåfva eller Testamente, hvars belopp icke uppgår i värde till 3oo Rrdr, Bil. till Bevillnings-Utskottets TJtl.
N.-o 28. sltall vara befriadt från Bevillning^ erläggande; men då Utskottet förbli fv i t vid sitt förra Beslut, att denna summa skall nedsättas till 5o R:dr, finner jag mig desto mera befogad, att förnya min förra Reservation i denna fråga, som jag anser den liögst obetydliga tillökningen i Bevillningen, som härigenom skulle kunna vinnas, på intet sätt svara emot de sannolika följderna: att det motverkar gifmildheten ; att den, som erhåller en gåfva, uppgående i värde till 5o å 3oo R:dr, får obetydligt i behåll, då derifrån skall afgå, utom Bevaknings-omkostnaderna, 6 procents Bevillning; och att detta skall, i betydlig nion, öka en mängd Embetsmäns besvär, då alla de formaliteter, medelst borgens anskaffande och bevakande, uppgifters meddelande m. m,, som Kongl. Förordningen den 11 December 1811 föreskrif.ver, jemväl skola iakttagas för Gåfvor och Testamenten af så ringa värden,” ”Min vördsamma anhållan är således, att Rikets Höglofl.
Ständer behagade antaga och fastställa hvad uti dessa Bevillningsfrågor är stadgadt uti i8a3 års BevillningsFörordning, såsom, efter min tanka, fullkomligen grundadt på rättvisa och billighet, ” Bil. till Bevillnings-Utskottets Uti.
N.o 38 77 Härmed förenade sig Herrar Uggla, G. G. , af Geijerstam , O., Nordenankar , G.j Wirgin, C.j och af Billberghj J. P. Herr Dom-Prosten Fellenius instämde i hvad denna Reservation afsåg 6:te och 8:de Grunderne om Bevillning af Löne-inkomster samt Testamenten, och Hr Kleman ansåg äfven , att det i nu gällande Bevillnings-Förordning stadgade minimum för Bevillning af Lön borde bibehållas.
Herr Uggla, G. G., var, under åberopande af sin, Betänkandet N:o 7 bilagde Reservation, skiljaktig från Beslutet alt beskatta den synbara förmögenheten.
Herr af Billbergh, J. P.: ”Att be-» slämma en lika Bevillnings-grund för fastigheterna i Städerna, som för Fastigheterna på Landet, anser jag medföra
Både allmän och enskild obillighet.
Allmän obillighet i det afseendet, att Jorden har en grundskatt, som icke åtföljer husen i Städerna, och att^ all Jord är productgifvande, hvilket icke ovilkorligen gäller för hus i Städerna, eller endast då tillfälle gifves att få Hyresman; enskild obillighet, då den, som har betydlig hyra af sitt hus, icke betalar mer, än den, som har ingen eller eu obetydlig hyra att uppbära.” 78 Bil. till Bevilhiings-Ulskottds Uti.
N.-o 28.
”För att vinna rättelse i dessa delar, har jag yrkat den beskattningsgrund för Hus i Städerna, att Fastighets-afgiften skulle bestämmas till hälften emot hvad
Fa» stigheter å Landet erlägga, men att Fastigheterna i Städerna derjemte skalle erlägga 4 procent af byrån.” ”Då åbyggnader å Landet icke taxeras till något bestämdt värde, utan blott, dåde äro brandförsäkrade, skola afses^i don mort en emot förlust af eldsvåda tryggad egendom eger ett större värde > anser jag jemlikhet i detta fall vinnas, om Hus i Städerna påläggas i Fastighets-Bevillning 1 per mille af värdet, så länge Jord-egendom betalar 2 per mille; men hvaremot skäligt är, då Hus i Städerna gifva deras egare en direct inkomst genom hyra, att de i sådant fall taxeras till en afgift, svarande emot Jordens grundskatt, hvilket lämpligast sker derigenom, att en viss procent af hyran erlägges såsom Bevillning.” ”Resultatet af denna förändrade Beskattnings-grund kan väl icke tillförlitligen uppgifvas, emedan General-sammandragen öfver Bevillningen sammanslår i ett värde Hus, Tomter och Stadsjord; men då |a3,141 Hus och 60,126 Tunnland Stadsjord äro sammanlagda yärderade till Bil. till Bevillnings-Utskottets Vtl. IV.-o 28. 7g 54*°53,317 R:dr, så ock derest man antager, att af denna summa Husens värde uppgår till 5o millioner, blifver närvarande Bevillningen, som för dem utgöres, efter 2 per mille, 100,000 R:dr, men, nedsatt till hälften, skulle den endast komma att utgöra . .
R:dr 5o,ooo. ”Då kändt är, att Husen 1 Stockholm och Götheborg, som utgöra det största värdet, gifva en allmännelig revenue af 6 procent, och att Taxerings-värdet i allmänhet understiger det verkliga värdet, som i de större Städerna Bestämmes efter hyresbeloppet, synes med all säkerhet kunna antagas, att Hyres-summan, hvarå Bevillning skulle beräknas, utgör minst 3 procent af Taxerings-värdet, 5o millioner, hvaraf uppkommer en summa af i,5oo,ooo R:dr, och, då härå beräknas 4 procent, skulle det utgöra . . e . . . 60,000.
Summa R:dr 110,000.
”Sålunda ro,000 R:dr mer, än nu betalas, men hvilken tillökning endast träffar de Husegare, hvilka hafva inkomst af sina hus, hvaremot de Husegare, hvilka 8o Bil. till EevUlnings-Utskottets Uti. lV:o 28 sakna en sådan fördel, blifva lindrade, och hvarjemte ändamålet vinnes, att mera likhet uppkommer emellan fastigheters i Städerna och på Landet Bevillnings-Taxering.” Herr Prosten Kellström: ”1 Herr af Billberghs Reservation, att en annan Bevillnings-grund bör antagas för Hus i Städerna, än för Fastighet på Landet, förenar jag mig i så måtto, alt den inskränkes till de större, och serdeles Stockholm och Götheborg.
Utsträckes den äfven till de mindre, fruktar jag, att derigenom skulle tillskyndas dessa en oskälig lindring framför Landet, och Staten förlust.
Stockholm och Götheborg deremot, der Hus vanligen gifva 6 procent och derutöfver, då af Egendom på Landet ej kan räknas mer än 2, 3, högst 4 procent, anser jag, om jemlikhet i beskattning skall ega rum, antingen böra påföras
Bevillning för deras
Hus efter den af Herr af Billbergh föreslagna Grund, eller också få en högre per mille afgift,” Herrar Grefve Rosen och A. Rothlieb samt Riksdags-Fullmägtigen Fale Burman från Norrbottens
Län voro af samma tanka som Herr Prosten Kellström Herrar Bil. till Bevillnings-Utskottets Uti.
N.o 28. 81 Herrar Prosterne Frimarij Dillner och Nibelius samt Herr Petersson reserverade sig emot 8:de Grunden, och yrLide att Bevillning af Testamenten borde först erläggas, då de uppgå till ett värde af 3oo R:dr.
Emot den vid första Grunden nu föreslagna förändring, alt de, som fyllt 60 år, endast skulle erlägga Skydds-afgift, då de hade en inkomst al 100 R:dr, reserverade sig Herrar Kleman> Ålund s Rydström^ Petersson och Donner, som önskade att det nu gällande minimum eller 5o R:dr måtte bibehållas.
Af Eric Pehrsson frän Gefleborgs, Län: ”Då jag icke kunnat instämma uti Högloft.
Beslut alt befria dem, sofn begagna utländska öfverflöds-varor, från Bevillnings erläggande för bruket deraf, får jag deremot mig reservera,” ”Jag bar alltid ansett och anser, att den, som vill brill jerå med utländskt öfverflöd och icke är nöjd med inländska tillverkningar, bör derföre till Staten erlägga Bevillning, såsom en skälig ersättning för det skadliga inflytande hans begär för Bih. till R.
Prot. 1828 och 1829. 5 S.j 1 A/d. 2 B. s.dra Häft. 6 U2 Bi/, till B evillnin gs- Ut sk ottcts Uti N.ö 28. utländsk yppighet förorsakat, så i moraliskt som oeconomiskt afseende.
Utskottet har väl, såsom grund för Motionens afstyrkande, anfört, att flere bland de lägre Classerne, som sådant begagnar, skulle få vidkännas en dryg beskattning, hvilket jag, som skäl för afslaget, icke kan erkänna, emedan den, hvilken liar råd att begagna utländskt öfverflöd, alltför väl må erlägga skatt till Staten — han må tillhöra hvilken dass som helst.” Hvarförutan Eric Pehrsson j i fråga om Bevillning af Löne-inkomst, ansåg det förra förslaget om afgifts erläggande, så snart Lönen uppginge till 5o R;dr, böra vidhållas, , 5 ; ' ' N „ , Pehr Ericsson från Kronobergs
Lån: ”,Jag reserverar mig emot Utskottets Förslag, att Låntagare skulle få rätt alt afränta afdraga Bevillningen.
Det skulle val innebära en lindring för desse; men, i min tanka, gör det bara krångel och svårigheter.
I min ort, åtminstone, är det ganska svårt att få låna, äfven emot fulla 6 procent; hvarföre jag påstår att intet något afdrag å ränta må ega rum.” Johannes Svensson frän Jönköpings Lån och Jäders Andersson från Skara* Bil. till Bevillnings-Utskottets Uti.
IV.-o 7.8. 83 borgs
Län reserverade sig deremot, att i 4:de Grunden blifvit föreslaget, det Fastigheter i Städerne skulle beskattas efter lika grund sorn Fastighet på Landet, Förhållandet vore, i deras tanka, helt olika, och åtminstone borde Hus i Städerne, Stockholm och Götheborg, beskattas antingen efter deras afkastning i hyra eller denna Bevillning, om den skulle beräknas efter värdet, i Stockholm utgå till dubbelt och i Götheborg till hälften högre belopp än afgiften för Fastigheter å Landet, Tufve Larsson från Christianstads Län:
"Jag reserverar mig emot den nu föreslagna förändringen i 6:te Bevillnings-Grun» den, emedan jag anser den af Utskottet i dess första Betänkande till 5o R:dr bestämda grän6, hvarvid afgift skulle beräknas, vara den rätta; och då Höglofl.
Utskottet icke eller vid detta tillfälle gjort afseende på min framställning om Bevillning af Sågar, Qvarnar och Stampar, får jag åberopa min i detta ämne afgifne, och förra Be» tänkandet bifogade, Reservation.” STOCKHOLM, tryckt i Ecksteiksfu.
Tryckeriet, 1829, Bevil&ungs-Utskoltels Utlåtande N.o 2g. r N:o 2p.
Auli om till Exjj.-Utsfc. cl. »5 Jccnii 1829.
Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid Betänkandet om stä?nplade Pappersal gift en.
De anmärkningar, som skett vid Utskottets Betänkande N:o i5, angående Stämplade Pappers-afgiften, hafva föranledt återretniss deraf från alla Riks-Stånden.
Då Utskottet nu utlåter sig deröfver, skal!
Utskottet, så vidt ämnenas gemenskap sinsemellan medgifver, iakttaga samma ordning, sorn följdes i förra Betänkandet, nemligen den, efter hvilken sjelfva Författningen är uppställd. 3 $. 6 Mom.
Med anledning af hvad Utskottets Betänkande jemte Förslaget till Författning i detta Morn., samt 3 Morn. 10 §. innehåller, i afseende på controll vid Handlingars chartering, har Herr Hjerta, Gustaf, med föregifven kännedom om miss - Sih. till R.
St, P- 1828 och 182g, SS.j AJd. 2 B. j.dje.
Häftet. 1 2 Bevillnings-UtskottetsUtlåtande N.-o ig. bruk, som härvid skola ega rum, och då de största förluster lära uppkomma i fråga om charteriug af Köpebref och Köpe-afhandlingar, fästat uppmärksamheten dervid, att denna afgift, i stället för att utgå genom Chartae-lösen, borde erläggas på samma sätt som Wadstena Krigsmanshus- och Sterbhus-afgiften , nemligen alt Domare till vederbörande Uppbördsman uppgifva förteckningar på de under året skedda Köpeafhandlingar om Fastighet och deras belopp, samt att derefter på vederbörandes
Debetsedel upptoges den afgift, som borde erläggas.
Då åtskilliga Talare inom Högloft.
Rid-* derskapet och Adeln samt Hedervärda BondeStåndet yttrat enahanda åsigter och yrkat deras mer och mindre vidsträckta tillämpning, torde det vara tjenligt, att här på ett ställe upptaga och besvara hvad i detta ämne blifvit anfördt.
Herr Hjertås mening har hos Högloft.
Ridderskapet och Adelil varit biträdd af en Ledamot, som ansett detta påbud kunna utsträckas till och vara lika lämpligt för fastebref; af eu annan, som varit af samma tanka med den sistnämnde, men dels trott Bevillnings-Utskottet böra sammanträda med Lag-Utskottet för att upprätta Bevillning-Utskottets Utlåtande N.o 2g. 3 forsing till stadgande i afseende på controllen för Fastebrefs chartering, och dels ansett ett lika Uppbördssätt kunna användas, äfven i fråga om afgiften för Bouppteckningar; samt af en tredje, hvilken likväl förmenat Herr Hjertås förslag ej kunna lämpas till andra än Köpe-afhandlingar, samt att ändamålet, hvad Fastebref anginge, bäst skulle vinnas genom del stadgande, att sådana ovilkorligen borde skrifvas på stämpladt papper, hvilket
Domaren alltid borde konna anskaffa lill erforderligt belopp, då Fastebrefven vanligen icke kunna utfärdas förr än på 4-de Tinget; hvarjemte stridens
Danielsson från Elfsborgs Län, med förklaring, att Utskottets Förslag, så vidt det handlade om sjelfva afgifterna, gåfve mindre anledning till påminnelser än i fråga om controllerne, sarntunder anmärkning att han, med bibehållande af nu brukligt sätt att chartera, ej kunde tänka sig någon utväg att förekomma de ofta dervid rådande missbruk, föreslagit, att afgiften både för Köpe- och Fastebref skulle af uppbördsman, i grund af Förteckningar från Domaren , debiteras och uppbäras med Kronoutlagorna; att afgiften för lysnings-sedlar borde likaså utgöras, och Pastor hvarje år lemna Förteckning på alla sådana lysningar; att med Hyres-arrende-och LandtboGontracter måtte förfaras efter samma grund, 4 tevillnings-Utskotlets Utlåtande N.o ig. samt äfven Bouppteckningar på detta sätt undergå chartering, då Domaren vore i tillfälle uppgöra en förteckning deröfver och utsätta behållnings-summorna, hvarvid dock Sterbhus-delegarne skulle till Domaren lemna borgen, alt sedermera tillställas Uppbördsmannen; och hafva flere Ledamöter af Hedervärda Bonde-Ståndet instämt med Anders Danielsson.
Utskottet har tagit detta allt i noga öfvervägande, och först, i fråga om Köpeoch Fastebref, funnit deremot förekomma : att per mille-afgiften icke, på sätt man antagit, debiteras af Härads-Skrifvaren eller uppbäres tillsammans med öfrige Kronoutlagorna, utan debiteras och uppbäres alldeles serskildt af Kronofogden; att nyaconlroller fordrades i afseende på bägge nyssnämnde Tjenstemän, och att den nya, nu föreslagna methoden för denna afgifts indrifvande, skulle icke så obetydligt öka deras förut mångfalldiga göromål; att detta uppbördssätt dessutom droge långt på tiden, helst om förteckningarne, i afseende på Köpebrefs charlae-afgift skulle lemnäs på en gång med dem öfver per mille-afgiften, hvilka icke afgifvas förr än efter 3:dje uppbudet; att, j och för Köpebref, en svårighet molte derigenom, att Säljaren, derest icke serskild öfverenskommelse skett (om hvars innehåll Bevil/nings- Utskottets Utlåtande N.o 29. 5 man ej alltid kunde erhålla kännedom), hör betala halfva afgiften, men, innan uppbörds-tiden, kunde sakna all tillgång, vara borrtflyltad eller död, hvilket äfven, så väl i fråga om Köpebref som Fastebref, gäller för Köparen, hvilken dessutom före uppbördstiden kunde ånyo hafva afhändt sig egendomen, och att i allmänhet
Domarens kall fordrar lika, om ej högre förtroende än Uppbördsmannens.
Utskottet kan således icke tillstyrka bifall till hvad i dessa afseenden blifvit föreslaget; men får i stället, med anledning af ett gjordt förslag, till Rikets Ständers pröfning, längre fram i detta Utlåtande, vördsamt framställa ett stadgande, som, till förekommande af missbruk i dessa hänseenden, torde i det närmaste uppfylla ändamålet.
Beträffande dernäst Bouppteckningar, så synes Förslaget icke användbart på den grund, att Sterbbus-delegare ej antecknas i Mantals-längd, och således svårligen kunde debiteras.
Hvarken Domaren, HäradsSkrifvaren eller Kronofogden känna dessutom alla, ofta talrika arfvingar, hvilka kunna bo i andra Län, ja lill och med utrikes; och afsådan anledning anser Utskottet de härom nu gal - § Bevi/lnirigs-Utskoltcts Utlåtande N-o 29. lande Stadganden vara mera lämpliga och ändamålsenliga.
Icke eller finner Utskottet