Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Rikets Ständer hafva tagit ifrågavarande ärende i öfvervägande; och ehuru Rikets
Ständer funnit en undersökning för utrönande huruvida den för arbetena å Statens vestra och södra stambanor beräknade kostnaden kunde nedsättas genom större eller mindre förändringar i det antagna och hittills följda byggnadssystemet för statens jernvägar och en för sådant ändamål erforderlig granskning af grunderna för byggnadssättet ej kunna eller böra ega rum i fråga om fullföljandet af byggnadsarbetena å nämnda, redan påbegynla banor, hafva Rikets Ständer likväl ej förbisett att den väckta frågan om beredande af den största möjliga besparing i de utgifter, hvilka för jernvägars anläggning och drift samt underhåll erfordras, utgör, med hänseende till byggnadssättets bestämmande och trafikens första ordnande vid framtida jernvägsföretag samt reglering af trafikanstalterna å de redan beslutade och under byggnad varande statsbanorna, en angelägenhet af den vigt för landets ekonomiska välstånd, att densamma utan tvifvel lörtjenar och fordrar att särskildt uppmärksammas.
Icke allenast betydenheten af de summor, som jernvägarnes anläggning medtager, påkallar vid dithörande angelägenheters besörjande den största omtanka och noggrannaste beräkning af rörelsens behof och landets tillgångar, utan äfven den icke mindre betydande drift- och underhållskostnaden är, såväl i anseende till beloppet som möjligheten att genom inflytande inkomster blifva betäckt, i väsendtlig mån beroende af byggnadssättet, rörelsemalerielens beskaffenhet samt trafikens ändamålsenliga inrättning och ordnande.
Vid den riksdag, då jernvägsbyggnaders utförande för Statens räkning af Rikets Ständer först beslutades och anslag dertill beviljades, eller riksdagen 1853—1854, var erfarenheten i afseende å sådana kommunikationers anläggande ännu i Sverige alltför ringa, för att någon bestämd åsigt om byggnadssättet skulle hafva kunnat yttras.
Vid derpå följande eller 1856—1858 års riksdag, då ett nära tre gånger så stort belopp, som vid förutgående riksmöte, anslogs lill Statens stambanor, var väl dessas anläggning påbörjad, men hade ännu icke hunnit så fortskrida, att någon erfarenhet kunde anses vunnen i afseende å de ekonomiska resultaterna af det system, som blifvit följdt.
Först vid innevarande riksdag har en sådan erfarenhet kunnat, åtminstone i viss mån, lemna de upplysningar, som för bildande af ett omdöme i detta ämne äro af nöden.
Sålunda hade, enligt hvad af de utaf Jernvägsstyrelsen meddelade uppgifter inhemtas, under det år vestra stambanan varit å en längd af 10,64 mil, och södra stambanan å 5 mil för trafik öppnade, inkomsterna öfverstigit utgifterna i medeltal med en summa af om kring 6,000 R:dr R:ml.
1 nämnda hänseende utvisa de från jernvägsbyrån särskildt infordrade uppgifter angående berörde kostnaders belopp för Svensk mil efter år räknadt, att, enligt sannolikhetsberäkning på grund af den erfarenhet, som inom andra länder vunnits, och med antagande alt sleepers af furu skulle i vårt klimat uthärda en tid af omkring 8 år, samt dä kostnaden för anskaffande och nedläggning af sleepers till 1 Svensk mil, inberäknadt stations- och andra sidospår, ut - Exp e d itio n s -Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse N:o 169. lil gjorde öfverhufvud 20,000 R:dr, årliga underhållskostnaden derför skulle per mil utgöra 2,500 R:dr R:mt.
Räler, af den form och styrka, som begagnades på stambanorna, kunde, med hänsigt till rörelsens sannolika utveckling, antagas uthålla 30 års slitning, hvarvid dock borde ihågkommas värdet af de från banan upptagna rälerna, i hvilket afseende de Belgiska banorna lemnat den erfarenhet, att, vid omvalsning af utslitna räler, äter erhåilits 70 procent af de gamlas vigt i nya räler.
Om således första anskaffningskostnaden för räler med tillbehör till 1 mil utgjorde 170,000 R:dr, så borde deraf vid slitningstidens slut med säkerhet kunna antagas återstå ett behållet värde i jern af 50,000 R:dr, efter afdrag hvaraf 120,000 R:dr, fördelade på 30 år, Lomme hvarje års underhåll till last med 4,000 R:dr.
R:dr hvardera, hvartill borde läggas inköp af ett nytt lokomotiv ä 50,000 R:dr hvart 10:de år, då, med antagande af ett lokomotiv såsom erforderligt för hvarje 2 mil af banans längd, dessa utgifter uppginge per mil för eli år till omkring 3,500 R:dr.
Underhåll och förnyelse af vagnar för gods och passagerare kunde ungefärligen kalkyleras per mil och år uppgå lill 1,500 R:dr, i följd hvaraf alla dessa posters sammanräknade summa kunde antagas belasta trafiken med 11,500 R:dr R:mt.
Om den sålunda förslagsvis beräknade underhållskostnaden för öfverbyggnad och rörelsemateriel här upptages något lägre eller med en jemnad summa af endast 11,000 R:dr. utvisar således trafiken ä stambanorna, vid den utsträckning, som ofvan angifvits, en brist af omkring 5,000 R:dr R:mt årligen för mil, eller för då trafikerade 15 mil till sammans 75,000 R:dr R:mt om året.
Under första hälften af innevarande år 1860 har jernvägssträckningen från Göteborg till Töreboda lemnat en brutto-inkomst af 271,550 R:dr R:mt, hvilket gör för hvarje mils jernväg 15,833 R:dr, och således, om inkomsten under sednare hälften af året antages blifva lika stor, 31,666 R:dr för år.
Då underhåll och driftkostnad emellan Göteborg och Falköping, enligt Jernvägs-slyrelsens uppgifter, utgjort för år räknadt 31,000 R:dr per mil, utom de i läkningen uteslutna posterna, måste således den uppkommande bristen här antagas till minst 10,000 R:dr, eller för 17,is mil lill 171,500 R:dr för år.
Den södra stambanan från Malmö till Sösdala, 6,4 mil, har under första balfåret af 1860 lemnat en brutto-inkomst af 136,943 R;dr eller för mil 21,397 R:dr och således, om sednare halfårets inkomst blifver lika stor, tillsammans 42,794 R:dr.
Underhålls- och driftkostnad har här, enligt uppgift, utgjort omkring 41,000 R:dr för år, hvadan, med tillägg af de uteslutna posterna, bristen här måste beräknas till något mer än 9,000 R:dr för mil, eller för 6,4 mil 57,600 R:dr, samt följaktligen bela bristen för de lill trafik öppnade 23,6 mil stambanor till omkring 230,000 R:dr R:mt årligen.
Den erfarenhet, som merändels ådagalagt en tillväxande trafik för hvarje nytt år, under hvilket en jernbana varit för trafik öppnad, skulle väl gifva utsigter till framtida minskning af denna brist, men, på den tid stambanorna hittills varit begagnade, har likväl, på sätt ofvan är antydt, icke en tillökning egt rum, som motsvarar tillökningen i väglängd.
Den vestra stambanan, som med 10,64 mils väglängd under första halfåret 1859 lemnade i brutto-inkomst för mil 17,775 R:dr R:rat, har under första halfåret af 1860, med 17,is mils längd, gifvit endast 15,833 R:dr brutto för mil, eller 1,942 R:dr mindre för halfåret per mil.
Södra stambanan åter, som under första halfåret 1859 med 5 mils längd gaf i bruttoinkomst 21,357
R:dr för mil, har för motsvarande halfår 1860 på 6,4 mils väglängd lemnat 21,390 R:dr, eller ett något, ehuru föga större belopp 112 Expedilions-Utskotlets Förslag till lindard.
Skrifvelse, N:n 169. för mil.
Då detta förhållande, äfvensom södra stambanans, i jemförelse med den vestra, större brutto-inkomster per mil synes erhålla förklaring dels af folkmängdens olika täthet omkring de särskilda banorna, dels af folkmängdens fördelning utefter vägens längd och al den omständigheten, alt de delar af de färdigbyggda banorna, som blifvit för trafiken först öppnade, varit belägna närmast de 2:ne större städer, hvilka utgöra de färdiga bandelarnes ändpunkter, torde det icke kunna med säkerhet slutas, alt rörelsen å stambanorna skall komma att lemna ens så fördelaktiga resultater när banorna vidare utsträckas.
Innevänarnes antal pä tre mils afstånd å bada sidor om jernbanan utgör nemligen, för hvarje mil jernväg, från Malmö till Finjasjön 26,000, från Göteborg till Falköping 19,000 och från Falköping till Göta kanal 13,000.
Från Finjasjön till Nässjö utgör folkmängden endast 9,000, och från Göta kanal till Katrineholm likaledes 9,000, samt uppnår först mellan Katrineholm och Stockholm åter en summa af 15,000 innevånare för mil.
Deremot synes den erfarenhet, som redan vunnits, med temlig visshet gifva vid handen, alt jernvägarne i vårt land, med det hittills använda anläggningssätl, endast sent kunna komma alt gifva någon ersättning för de å dem nedlagda kostnader.
Det är denna erfarenhet, som efter Rikets Ständers tanka, måste tjena till utgångspunkt vid den nu väckta frågans bedömande; och om det hittills icke visat sig, att de färdigbyggda och för rörelsen upplåtna bandelarne ingifva säker förhoppning att Statens banor, en gång fullbordade, skola lemna någon afkomst, samt enär man, utan en sådan förhoppning, icke torde kunna påräkna ett vidsträcktare utförande af detta vigtiga kommunikationsmedel i vårt land, synas visserligen förefinnas talande skäl, att åtminstone underkasta den frågan, huruvida anläggningskostnaderna kunna nedsättas och besparing i utgifterna för drift och underhäll beredas, en noggrann pröfning, hvarvid framförallt icke torde böra lemnäs ur sigte, att då i de länder, från hvilkas föredöme byggnadssättet för de Svenska jernvägarne blifvit hemtadt, befolkningens antal omkring jernvägslinierna är i medeltal flerdubbelt större än här i landet, och brutto-inkomsterna af trafiken uppgå till ett belopp af omkring 240,000 R:dr för Svensk mil, såsom förhållandet under de sednare åren varit i Tyskland och Frankrike, så erfordras utan tvifvel i ett land, med vida mer gles befolkning och ringare tillgångar, all omtanka för att icke vid jernvägarnes anläggning anlita kapitalet i högre mått, än som är oundgängligen nödvändigt, och för att icke vid deras drift och underhäll betungas af alltför tryckande kostnader.
1 betraktande häraf och med afseende å vigten att, såväl i och för det vidare ordnandet af trafik-anstalterna å statens redan påbörjade banor, som med hänseende till framtida jernvägsförelag, alla de förhållanden, som röra jernvägarnes ekonomi och hvad dermed eger gemenskap, måtte, ined begagnande al den erfarenhet, som vid dylika anläggningar inom och utom landet vunnits, blifva noggrann! och fullständigt undersökta och utredda, samt vid jern vägstrafikens inrättande äfvensom vid förekommande frågor om Statens medverkan och bidrag för jernvägsförbindelsers åstadkommande tilllämpade, få Rikets Ständer härigenom hos E. K. Maj:t i underdånighet anhålla, att närmare undersökningar i ofvanberörda hänseenden mätte af E. K. Maj:l, på sätt lämpligast synes, varda föranstaltade och lill Rikets näst sammanträdande Ständers kännedom meddelade.
Stockholm den 23 Oktober 1860. lixjjttdUioiis- Uts kol tels Förslag lill underd.
Skrifvelse IS:o 170. 113 Uppläst oell godkändt hos Kidd. och Adeln den 23 Presle-Slåndel den 24 Borgare-Ståndel den 24 Bonde-Slåndet den 24 Okt.
IKfiO. Rikets Stunders underdåniga Skrifvelse om Bergs-skolans i Fahlun flyttning till Stockholm och förening med Teknologiska Institutet.
N:o 197.) S. A. K.
Uti nådig Proposition af den 9 sistlidne Mars har E. K.
Majit till Rikets nu församlade
Ständer behagat framställa förslag om Fahlu Bergsskolas flyttning lill Slockholm och förening med Teknologiska Institutet.
Utaf högstberörde Proposition inhämtas, huruledes Bruks-Socielelens Fullmäktige i Jernkontoret, uti en till E. K. Majit ingifven skrift, i underdånighet anfört, att BruksSocieteten, vid allmänna Sammankomsten år 1859, i sammanhang med gjord anmälan om otillräckligheten af det åt Bergsskolan i Fahlun anvisade anslag, till öfverläggning förehaft frågan, huruvida den plats, der Bergsskolan nu är förlagd, vidare vöre den dertill mest lämpliga, och om icke öfvervägande skäl talade för dess förflyttning till hufvudsladen och förening med Teknologiska Institutet.
Frågan om dylik förening hade flere gånger tillförene varit föremål för Bruks-Socieletens öfverläggningar, och särskildtjvid Allmänna Sammankomsten år 1847, lill följd af E. K.
Majits nådiga Remiss å ett af Kommitlerade uppgjordt förslag till reorganisation af Teknologiska Institutet.
Ehuru Societeten äfven då insåg och erkände de stora fördelar, hvilka i flera hänseenden borde Bih. lill It.
Brot. 1859 $ 1860. 10 Sami. 1 Afd. 2 Band. 15 114 Expeditions- UtskoItets Förslag lill underd.
Skrifvelse IS:o 170. uppkomma genom förslagets antagande, fann Societeten sig likväl böra detsamma då afstyrka, hufvudsakligen derföre att, med hänsigt till elevernas praktiska utbildning
Fahlun sjntes erbjuda åt en Bergsskola ett fördelaktigare läge än Stockholm, eftersom nära intill Fahlun öfvades grufbrytning, upphämtning af malm, smältning af koppar och silfver och ej långt derifrån vore belägna åtskilliga masugnar och bruk, hvarest eleverne kunde erhålla öfning uti såväl tackjernstillverkning sorn stängjernssmide, och jemväl, såsom vid det Fahlu Bergslag tillhöriga Avesta bruk, uti skötseln af valsverk och i koppargarning, hvartill kommer, alt i Fahlun redan funnes tjenliga lokaler för Bergsskolan med dess samlingar, jemte boslälls-lägenheler för lärarne, samt att af Skolans förflyttning sannolikt skulle följa att det årliga anslag al 1,200 B:dr B:ko, som till Skolan utginge från den så kallade Alrads-kassan, komme att för framtiden indragas.
Sedermera bade dock erfarenheten visat, alt de fördelar, hvilka BruksSocieteten för elevernes praktiska öfningar sålunda påräknat genom Bergsskolans fästande vid staden Fahlun, icke vunnits, och till följd deraf komme äfven det första och vigligaste af de skäl, som Societeten år 1847 emot Bergsskolans förening med Teknologiska Institutet anfört, att förfalla och enahanda vöre nu förhållandet med de öfriga.
Antalet af dem, hvilka vid Bergsskolan sökte inträde, hade nemligen under de sednare åren varit i en ständig till vext, och fråga derföre äfven blifvit väckt om undervisningens ordnande på det sätt att, i händelse af behof, tjugo elever skulle kunna emottagas hvarje, i stället för hvarlannat år, med bibehållande af lärokursens längd af två år; men om
Bergsskolan i ett sålunda utvidgadt och med tidens fordringar enligt skick skulle fortfarande förblifva i Fahlun, vöre en nära nog fullständig ombyggnad af de till Skolan upplåtna hus och byggnader inom kort af nöden, såsom bevis hvarför af Skolans Föreståndare blifvit anmäldt, att laboratorium och Skolans alla samlingar och tillhörigheter funnes inrymda uli eldfarliga trähus; att erforderlig lokal saknades för modellers uppsättning; att mineral-kabinettet vore till utrymmet för inskränkt och icke utan stor olägenhet kunde under den kallare årstiden begagnas: att lärarnes bostäder vöre kalla, obeqväma och bristfälliga, samt att åtskilliga uthus redan vid en år 1853 hållen ekonomisk besigtning förklarats vara så förfallne, att de måste från grunden ombyggas.
Kostnaderna härför skulle utan tvifvel uppgå till ett ej ringa belopp, och sannolikt blefve för Staten utgiften mindre, om den byggnad, som för det Teknologiska Institutet komme att i hufvudstaden uppföras, erhölle en sådan utvidgning, alt der kunde anvisas de rum och lägenheter, som för undervisningen uti de vid Bergsskolan nu föredragna ämnen må finnas erforderliga, i hvilket läll Staten äfven kunde beredas en ej oväsendtlig inkomst genom försäljning af de Kronan tillhöriga gårdar i Fahlun, som blifvit lill begagnande af Bergsskolan i nåder upplåtna; och dä det anslag Bergsskolan af den såkallade Afrads-kassan förut åtnjutit, numera äfven blifvit ä Bikets stat uppfördt, hade fördelarne af Skolans ifrågasatta förflyttning blifvit i ögonen fallande.
Ett allmänt och mera omfattande Tekniskt läroverk med afdelningar för särskilda slag af yrken egde, enligt Bruks-Socieletens åsigt, otvifvelaktig! den fördel framför Special-skolor, stående utan samband med andra läroverk, att vid det förra eleverna till en början alltid genomginge en förberedande kurs, i hvilken undervisning meddelades i sådane kunskapsgrenar, som för hvarje tekniker vore nödiga och först derefter vore tiden för dem inne alt bestämma det yrke, hvaråt de ville egna sig.
Delta vigtiga afgörande behöfde således icke ske förrän lärjungen bevistat läroverket någon tid, hvarunder han egt tillfälle pröfva sina anlag och taga närmare kännedom om de banor, som för honom stöde öppna.
Under nuvarande omständigheter föranleddes deremot mången yngling utan egentlig håg och fallenhet för bergshandteringen, att, i följd Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse N:o '170. 115 af förhållanden, sorn ofta vore helt och hållet tillfälliga, egna sig åt densamma, till skada för honom sjelf och utan gagn för handteringen; hvaremot om Bergsskolan vore förenad med Teknologiska Institutet, en sådan jngling skulle hafva lättare att välja ett för honom mera passande yrke och bergshandteringen äfven sannolikt kunna påräkna flere bildade idkare med verklig fallenhet för densamma, än den nu, i anseende till Bergsskolans isolerade ställning, kunde erhålla.
För dem, som önskade inträde i Fahlu Bergsskola, mötte äfven för närvarande i allmänhet stora svårigheter att förvärfva sig de derför nödiga förberedande kunskaper, särdeles i mathematik, fysik och mekanik, uti hvilka ämnen åter, i händelse af Bergsskolans förening med Teknologiska Institutet, kostnadsfri undervisning alltid vöre att der påräkna.
Men icke blott dessa förberedande kunskaper, äfven de flesta af de ämnen, som utgöra föremål för undervisningen under första äret af lärokursen vid Bergsskolan, kunde på Teknologiska Institutets allmänna afdelning inheintas, och eleverne blefve äfven der i tillfälle alt begagna föreläsningarne i åtskilliga andra med bergsvetenskapen närbeslägtade ämnen.
Lärarne i de egentliga bergsvetenskaperna skulle icke heller, såsom nu vore händelsen, behöfva splittra sin tid åt hjelpvetenskaperna, utan erhölle bättre tillfälle att vinlägga sig om sina hufvudämnen, att odla och förkofra sina kunskaper äfven genom lärorikt umgänge med andre vetenskapsmän, samt alt med dessa sina kunskaper i vidsträcktare män än hittlills gagna såväl auktoriteter som enskilda.
Bibliothek och samlingar af modeller, ritningar, mineralier, m. m. blefve till större delen gemensamma och kostnaden för laborationer borde kunna förminskas.
På delta sätt syntes det Bruks-Societeten blifva väl sörjdl för elevernes theoretiska undervisning; men dermed vore deck endast den ena, säkerligen ej den vigtigaste delen af deras bergsmanna-bildning vunnen.
Det vore nödvändigt, att de äfven under erfarne ledares tillsyn lärde sig praktiskt tillämpa sina insigter, hvarigenom ej allenast deras egel interesse för vetenskaplig bildning mäste befrämjas, utan äfven tillfälle dem beredas att, vid utgången frän läroverket, vinna förtroende hos andra för att med framgång kunna sprida och för handteringen göra fruktbärande de kunskaper, som de förvärfva!.
Då de svårigheter, hvarmed man under sednare tider haft att kämpa vid anskaffning af lämpliga lokaler för elevernas praktiska öfningar, alltmera ådagalagt alt särskilda åtgärder måste vidtagas, för att försäkra Bergsskolan om fri och obehindrad disposition under viss tid hvarje år af verkstäder för så väl tackjernsberedning, som de särskilda smides- och jernförädiings-methoderna, äfvensom af bostäder i grannskapet deraf för lärare och elever, hade inom Societeten fråga äfven blifvit väckt om inköp för dess räkning af en bruksegendom, der dessa fördelar kunde Bergsskolan erbjudas och tillika tillfälle blifva att verkställa de rön och försök, som i bergshandteringens interesse ansåges böra ske och hvilka, då de anställdes i öfvervaro af Skolans personal, borde kunna antagas vinna i ändamålsenlighet på samma gång, som de medförde mången värderik upplysning för denna personal.
I betraktande deraf att ett dylikt inköp skulle iideda Societeten i många för densamma, såsom ett bolag, främmande omsorger och bestyr, hade detta förslag likväl icke blifvit af Societeten anlaget, hvaremot Societeten, enär samma ändamål kunde vinnas, genom med enskilde bruksegare träffade öfverenskommelse!' om tillhandahållande af lämpliga verkstäder och boningsrum vissa månader hvarje år, under hvilken tid de på Jern-kontorels yttre stater anställda tjenstemän kunde vid undervisningen biträda, ansett denna utväg lämpligen böra anlitas.
Kostnaderna härför kunde väl ej annat än blifva ganska betydliga, men vore dock, om det afsedda ändamålet vunnes, ingalunda att anse såsom förspilda.
Genom ifrågavarande förslag till ordnande af undervisningen i bergsvetenskapen afsåges icke att för framliden undandraga Bruks-Societeten att i kostnaderna derför 116 Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
N:o 4iQ. deltaga eller att förminska det bidrag, sorn dertill från Jernkontoret utgått.
Societeten hade föreställt sig, att Statsverket och Societeten skulle, hädanefter såsom hittills, sig emellan dela dessa kostnader, hvilket synts Societeten lämpligast kunnat ske på det sätt, att de hvardera åtoge sig en viss bestämd del af undervisningen, afpassad efter tillgångar och hjelpmedel, hvaröfver de egde att förfoga, så alt
Staten bekostade hvad lill den theoreliska undervisningen hörde och Jernkontoret öfvertoge den praktiska delen eller med andra ord, att Slaten upprätlhölle en högre Bergsskola, men Jernkontoret deremot beredde en kostnadsfri undervisning i de för hergshandtcringen erforderliga praktiska öfningar, genom hvilken organisation derförulan den väsendtliga lördel skulle vinnas, att Statens och Jernkontorets verksamhet så mycket som möjligt blef åtskiljd, utan alt likväl en i viss mån behöflig samverkan dem emellan upphörde.
På grund häraf hade Bruks-Socieleten lör sin del fattat det beslut, hvarom Fullmäktige i Jernkontoret erhållit uppdrag att hos E. K. Maj:l göra underdånig anmälan: nemligen att, derest på Statens bekostnad en fullständig och efter tidens fordringar i afseende på undervisningens omfång och nödigt utrymme för elever lämpad Bergsskola inrättades i Slockholm, med upphörande af den i Fahlun nu varande, BruksSocieteten förbunde sig alt besörja den praktiska undervisningen för Bergsskolans elever med hvad dertill hörde, och att i sådant ändamål af Jernkontorets medel bestrida alla de kostnader, som icke allenast med anskaffande af erforderliga lokaler och verkstäder för elevernas praktiska öfningar i jernhandlering och grufbrylning, utan ock med undervisningens meddelande i dessa delar genom Jernkontorets tjenstemän hlefve förenade, äfven om dessa kostnader skulle öfverstiga det anslag af 15,000 R:dr Bunt årligen, som för närvarande är ifrån Jernkontoret till Fahlu Bergsskola anvisadt.
På nådig befallning har Kommerse-kollegium den 18 sistlidne Januari till E. K. Maj:t inkommit med Teknologiska Institutets Styrelses samt eget underdånigt utlåtande i förevarande ämne; och hade bemälde Styrelse förklarat sig till alla delar instämma uti hvad Fullmäktige i Jernkontoret yttrat om företrädet af ett allmänt och mera omfattande tekniskt läroverk, med afdelningar för särskilda slag af yrken, framför Specialskolor, stående utan samband med andra läroanstalter; om de fördelar, som af Bergsskolans förening med Institutet skulle blifva en följd dels för lärarne i de egentliga bergsvetenskaperna, hvilka derefter kunde fä bättre tillfälle att vinlägga sig om sina hufvudämnen samt genom sina insigter i vidsträcktare mån än hittills gagna såväl auktöriteter som enskilde och dels för bergseleverne, hvilka då uti Institutets lägsta afdelning kunde inhämta åtminstone en del af de förkunskaper, som de nu, för vinnande af inträde i Bergsskolan, oltast måste genom enskild undervisning förskaffa sig, samt äfven kunde vid Institutet erhålla en mera fullständig bildning än för närvarande vid Bergsskolan med dess fåtaliga lärarepersonal kunde meddelas; samt slutligen om den vinst, som skulle uppkomma genom föreningen af bägge läroverkens bibliotbek och samlingar, såväl för undervisningen, som i ekonomiskt hänseende.
Den farhåga man möjligen kunde hvsa, alt eleverne skulle i Stockholm mera än i Fahlun dragas ifrån sina studier genom de tillfällen till förströelser, hufvudstaden erbjöde, kunde Styrelsen, på grund af sin kännedom om lefnadssättet bland Institutets elever, icke heller dela, och hvad beträffade lefnadskostnaden i Stockholm, jemförd med den i Fahlun, så vore Styrelsen öfverlysad, att ynglingar, som ville hushålla, kunde här lefva för åtminstone lika billigt pris, som i sistnämnde stad.