Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Beträffande de från Finjasjön till gränsen af Skåne fortlöpande delar af de båda ifrågasatta bansträckningarna, torde Utskottet icke behöfva vidlyftigt utlåta sig, då de båda linierna inom detta landskap ännu ligga hvarandra så nära, att icke några väsendtligt olika förhållanden synas uppstå deraf, om den ena föredrages framför den andra.
Någon anmärkningsvärd skilnad emellan trafiken å de olika linierna lärer ej kunna härröra deraf, att den ena genomlöper östra och den andra vestra Göinge härad, enär båda vägarna framgå så nära gränsen emellan nämnde härader, att de vigtigaste trakterna af dessa, med ringa skilnad i afstånd, skulle falla inom båda de föreslagna liniernas trafikområden.
För anställande af en jemförelse emellan de båda linierna från den punkt, der de öfverskrida Småländska gränsen och börja att mera skilja sig från hvarandra, torde först böra bestämmas den landvidd på ömse sidor om banan, som må anses kunna beräknas såsom dess trafikområde, och samma mått sedermera fasthållas vid de särskilda synpunkterna för jemförelsen.
Utskottet har trott alt detta afstånd med skäl kan utsträckas till 3 mil på hvardera sidan om jernbanan.
Om man, för att bilda sig en sannolik föreställning om den trafik, som på hvardera af de föreslagna linierna skall uppkomma, först jemför befolkningens antal inom de områden, de båda sträckningarne hvar för sig hafva att genomlöpa för att från Finjasjön uppnå Tenhult, der båda de alternativa banorna sammanträffa, så finner man följande förhållanden uppstå:
Enligt Kommittéens uppgift utgör folkmängden utåt Laga-linien från Finjasjön till Tenhult 142,000 personer; folkmängden utåt linien från Finjasjön till Nässjö utgör 169,000 personer; folkmängden vid linien från Nässjö till Tenhult, då man från summan deraf fråndrager antalet af den folkmängd, som dels genom banan från Finjasjön till Nässjö, dels ock genom banan från Tenhult till Jönköping, hvilken sednare i alla händelser och under förutsättning af hvilketdera alternativet som väljes, mäste komma till utförande, ändock komma att hafva jernväg på det antagna afståndet, 11,828, eller tillsammans för Nässjölinien, 180,198 personer.
Fördelas denna folkmängd på det antal mil hvardera jernvägen genomlöper, så uppkommer för hvarje mil jernväg å den vestra linien, såsom redan är anfördt, en summa af 8,076 och å den östra af 8,947 personer.
Den sednare summan öfverskjuter den förra med något mer än 10 procent.
Hvad inflytande denna tillökning efter en sannolikhets-beräkning kan antagas utöfva på trafikinkomsterna har Utskottet i det föregående visat.
I fråga om den odlade jordens vidd och förhållandet emellan dennas areal å ena sidan samt folkmängden å den andra, finnes väl i Kommittéens Betänkande uppgifvet, att den odlade jorden vid linien Finjasjön-Nässjö skulle utgöra 6 procent af hela arealen inom 2 mil på ömse sidor om linien, men vid linien Finjasjön Tenhult - Stats-Ulskottets Utlåtande M 86. 55 Tenhult endast 4 procent, och att af den odlade jorden belöper sig vid Nässjölinien ett tunnland på person, och vid linien Finjasjön-Tenhult endast 0,7 tunnland, hvilket skulle gifva ett öfveiskott till den förras förde! af 30 hundradedels tunnland lör hvarje person.
Men denna uppgift grundar sig, enligt hvad den ledamot af Kommittéen, som insamlat och uppställt de statistiska upplvsningarne i ämnet, i skrifvelse till Utskottet gifvit tillkänna, på ett förbiseende vid Betänkandets redaktion, sä alt det öfverskott af odlad jord på hvarje person, som rätteligen hade bordt upptagas till Nassjö-liniens fördel, blifver, i stället för de i Betänkandet uppgifne 30 hundradedels, endast 12 hundradedels tunnland för person.
Stats- Utskottets Betänkande»! under Lagtima Riksdagen i Stockholm 1828 — 1829.
Fjerde Samlingen Första Bandet af Bihang lill RiksStdndens Protocoll. STOCKHOLM, Tryckte hos Jotian Hörberg, 1829. * N:o i:
Memorial om förökad Betjening. X anseende till mängden och beskaffenheten af de till StatsUtskotlets handläggning hörande göromål, såsom omfattande håde StatsVerkets och RiksgäldsContoirets Ärender, har, vid förutgångne Riksdagar, detta Utskott haft af nöden och fått begagna sig af en talrikare Betjening än det uti RiksdagsOrdningens 24 §. jemte Secreteraren, bestämda antal Cancellister, — en för hvarje Division.
Och då tillförene, utom nyssnämnde Tjenstemanna-personal, ITtskottet förordnat sig till vidare biträde äfven en serskild Secreterare för RiksgäldsContoirets ärender, en Kamererare för förefallande Räkenskaps-göromål i afseende på Ståts-regleringens olika delar, 2:ne Notarier och minst 2:ne Cancellister; får Utskottet, som nu antagit 1 Secreterare och vill gå i författning om tillsättandet af förstnämnde 3:ne Cancellister, i afsigt att 2 af dessa skola besörja Protocollsföringen, med stöd af hvad RiksdagsOrdningens ofvan åberopade §. vidare innehåller, till R.
En Kamererare, samt till en början 2:ne Cancellister, intill dess behofvet af mera biträde sig visar, då Utskottet om tillstånd till antagande deraf vill bos Rikets Högloft.
På Vallört.
(Rgs.-A.) JVIotionairen andrager, huruledes allt sedan införandet af vårt närvarande Samhällsskick ofvanberörde medel utgått från RiksgäldsContoret, men på olika sätt.
Mot slutet af 1809 och 1810 årens Riksmöte utbetaltes de efter StatsUtskottets föreskrift och Herrar Fullmäktiges anordning omedelbart från RiksgäldsGontoi - Betänkande u. 5 ret till vederbörande Sekreterare i RiksStanden och Utskotten, efter uppdrag af dessa.
För Riksdagen i Örebro år 1810 utbetaltes en rund summa af StatsContoret, som derefter i andra band liqviderade vederbörandes räkningar; och ett dylikt förhållande har sedermera fortfarit till och med sisth Riksdag, då dermed tillgick på följande sätt:
St:r lika ofta afläto ProtocollsUtdrag till Stats-Utskotlet och detta till RiksgäldsContoret om samma sak; och ändteligen aflätos från K. M:t till StatsContoret flere särskilda skrifvelse!-, angående dithörande utbetalningar.
Sedan i StatsContoret RiksdagskostnadsRäkningen blifvit afslutad i April månad 1824» å 242,000 R:dr, hvaribland 35,6oo R:dr trycknings-omkostnader, har RiksgäldsContoret ytterligare utbetalt sådane under åren 1824, 1825, 1826 och 1827 till ett belopp af 18,000 R:dr.
Ifrågavarande fördubbling i åtgärderne, omgång i verkställigheten och styckning i redovisningen anser motionären kunna undvikas, om man återvänder till samma enkla förhållande, som äg - Betänkande n. 7 de rum år 1810.
St:r blott föreskrifva RiksgäldsGontoret att omedelbart göra ifrågavarande utbetalningar, och redogörelsen stannade ostyckad i detta verk, hvarifrån medlen i alla fall skola utgå och dit de inkomster, som genom Protokolls och Bihangs försäljning kunna äga rum, skola inflyta, och der återstoden af dylika Handlingar i alla fall bör förvaras och redovisas.
M:t anbefallas, så kunna de verkställas af StatsContoret förskottsvis intilldess ersättning erliålles af RiksgäldsGontoret, på samma sätt, som det tillgår med de Riksdagskostnader, hvilka under närvarande förhållanden gäldas i böljan af ett Riksmöte; innan Stånden hunnit organisera sig och gifva RiksgäldsCoutoret föreskrift om utbetalningarne till StatsGcmtoret.
St:r måtte, med föreskriften till RiksgäldsGontoret om Riksdagskostnadernes bestridande, förena befallning om deras utbetalning omedelbart till vederbörande fordringsägare så väl under Riksdagens lopp, som efter dess slut, och det på samma grunder, som hittills gällt i StatsContoret, nemi.
Herr LandtMarskalkens och Herrar Talemännens Reqvisitioner eller Räkningar, som af deni eller Utskottens Ordförande blifvit godkände, och inom samma praiscriptionstid, som tillförene för afslutandet af Redogörelsen i andra hänseenden, än Protokolls- och Bihangs-tryckningen. 8 S t a t s - U t s k o 11 e t s Lika med Motionairen, har Utskottet funnit de former, hvilka hittills varit antagne för Riksdags-utgifternes bestridande, förorsaka onödig vidlyftighet och omgång.
St.'r pröfvade och fastställde, men hvilket åter icke kan undvikas, sedan medlen blifvit från RiksgäldsContoret till StatsContoret öfverlemnade, I stället för att Räkenskaper och anteckningar öfver Riksdagskostnads-medlen hittills blifvit förde på 3:ne ställen, nemi. i RiksgäldsContoret, Kgl. RäuteKammaren och hos den enskifte Redogöraren, kommer Redogörelsen, att fästas vid ett enda Verk.
Och derest någre andre utgifter i och för Riksdagen än sådane om hvilkas, godtgörande föreskrifter blifvit meddelade, skulle förekomma, så äga vederbörande öppet, r Beta ii kan den. 9 att, under påslående Riksmöte, sine anspråk anmäla, då R.
M:t i underd:het varder anmäldt, tillika göres underd. anhållan, att, derest sådane utgifter, i och för Riksdag skulle komma i fråga, hvilka böra af K. M:t anbefallas, K.
St:r skulle bifalla detta Betänkande från StatsUtskottet, blifver StatsUtskottet betänkt uppå, att föreslå en framtida föreskrift för Fullmägtige uli RiksgäldsContoret, att vid blifvande-Riksdagars början låta bestrida alla de utgifter, hvilka, i och för Riksdagen, då kunna pröfvas nödige.
Utlåtande, i anledning af Kongl. Majrts nådiga remiss, angående sökt befrielse från tiondes utgörande för aluntillverkningen vid Lowers bruk, samt om uppmuddrande af hamnen vidDegei hamns lastageplats på Öland.
{Rgs.-A.) Sedan, i anseende till den af disponenterne utaf Lowers Alunbruk i Calmare Län gjorde underdåniga ansökning om tio års frihet från alun-tiondens utgörande, såsom någon ersättning för kostnaderne till uppmuddringen af hamnen vid Degerhamns lastageplats å Öland, hvilken, af Lowers Bruksägare begagnad till skifferhämtning derstädes, skall blifvit, genom uppkastade så kallade Kallfyrar eller utbränd skiffer från det närbelägna Ölands Alunverk, så uppgrundad, att den vore i nästan obrukbart stånd, R.
St:r vid senast förflutne Riksdag, till hvilkas underdåniga utlåtande samma ansökning blifvit i nåder öfverlemnad, uppå Belänkande n. ii anförde skal, i underdånighet tillstyrkt, det K.
M:t måtte täckas, genom dertill utsedde skicklige och oväldige personer låta på stället undersöka förhållandrt i de derom uppgifne omständigheter, samt, efter det Kammar- och Bergs-Collegierne sedermera sig yttrat, taga under nådig pröfning om och i hvad ruan Loivers Bruksägare må af de begärde frihetsåren, i jemförelse till ofvanberörde kostnader, komma i åtnjutande; Och K.
M:t vid föredragningen häraf, under d. 27 Augusti 1823, i nåder förordnat, att det borde på sökanderne sjelfve ankomma, att i behörig ordning föranstalta om undersökning af lastageplatsen vid Degerhamn, hvarefter, och då det af dem, rörande uppgrundningen i berörde hamn, framställde förhållande blifvit vederbörligen upplyst, de ägde, i den ordning
Författniugarne i dylika fall stadgade, söka vinna befrielse ifrån tiondens utgörande af alun-tilllverkningen; så hafva, i följd häraf, bemälte Bruks-Intressenter, med bifogande af en, på deras begäran, af K.
Län föranstaltad, af visse utsedde personer förrättad, undersökning rörande Degerhamn, med dertill hörande Charta och andie handlingar, på grund deraf förnyat ofvanberörde deras om befrielse från tiondens erläggande gjorde underdåniga ansökning, deröfver ej mindre Kammar- och Bergs-Collegierne, uti gemensam skrifvelse den 22 Februarii 1825, än StatsContoret med infordrade underdåniga utlåtanden inkommit; hvarefter, och sedan K. M t, genom remiss den 29 derpåföljde November,'anbefallt Dess Bef:h:de öfver Calmarc Län och Öland, att, i anledning af den 12 S t a t s - TJ t s k o 11 c t s i detta mai förekommande fråga, det uppmuddringen i hamnen vid Degerhamns lastageplats skall härrört af så kallade Kallfyrar eller utbränd skiffer från Ölands Alunbruk, samt så väl om förbud för framtiden emot sådane Kallfyrars utkastande vid stranden, sorn borttagande af de ännu der befintlige högar af dylika Fyrar, så att de ej af vågorna kunna bortföras, infordra Ölands Alunverks-ägares underdåniga förklaring och sedan dermed , jemte eget i anledning deraf i ämnet afgifvet utlåtande, till K. M:t inkomma.
M:ts nyssbemälte Befhrde, jemte den af Landshöfdingen och R. af K. N. O. Axel Adlersparre, såsom ägare till Ölands Alunverk, i detta ämne afgifne underdåniga förklaring, till K. M:t inkommit, har K. M:t, under den 5 Julii 1826, i nåder förklarat, att då, genom den redan hällne undersökningen, utredt vore, att hamnen vid lastageplatsen Degerhamn, hvilken för Lovers Alunverk är af särdeles vigt och äfven i öfrigt af Ölands Alunverk, åtskillige Ölands innevånare samt för Kronans räkning, till stens afhämtning till Carlskrona, begagnas, blifvit betydligen uppgrundad genom under de senare åren, utan sökandernes förvållande of hafsvågorne dit infördt grus och sten från hafsbottnen saint så kallade Kallfyrar eller utbränd Alunskiffer från Ölands Alunvei'k, till hvilket senare nämnde Alunverks ägare icke kunde anses vållande, så att något ansvar eller ersättning af dem derföre kunde komma i fråga; Altså och då nödigt vore, att denna hamn blefve i brukbart stånd återförsatt, hvilket, efter hvad uppgifvit blifvit, med Betänkan den. i3 mycken kostnad skulle vara förenadt, men hvarken beloppet af denna kostnad genom något specifikt och tillförlitligt förslag funnes styrkt, ej eller sättet, på hvilket verkställigheten lämpligast må utföras, uppgifvet; så hade K.
M:t derjemte i nåder tillåtit att Alunverksägarne emedlertid och intilldess K. M:t, i anledning af berörde undersökning, hufvudsakligen
Sig i amnet utlåtit, må, att räkna från och med år 1826, åtnjuta nedsättning i tionden af Alunverket till hvar trettionde i stället för hvar tionde tunna; samt för öfrigt, enligt hvad af Dess Bef:h:de upplyst blifvit, ansett nödvändigheten icke fordra att de ännu qvarliggande högar af Kallfyrar ifrån Ölands Alunverk varda borttagne; hvaremot K. M:t funnit angeläget, att Ölands Alunverksägare strängeligen och vid utsatt tjenligt vite förbjudas, att hädanefter sådane fyrar utkasta, så att de af hafsvågorne kunna åtkommas och bortföras, derom K. M:ts Bef:h:de, efter hvad lämpligt funnes, ägde förordna.
Sedan den sålunda i nåder anbefallde undersökningen hunnit förrättas och vidare oundgänglige upplysningar i ämnet erhållits,har tillförordnade Befälh:de i4 S t a t s - U t s k o 11 e t s Amiralen i Carlscrona, uti underd. skrifvelse af den 21 December sistnämnde år, tilli K.
M:t aflemnat berättelse derom jemte charta och kostnads-förslag, i hvilken skrifvelse Befällnde Amiralen tillika andragit, att som, enligt de meddelle uppgifterne, kostnaden af Degerhamns hamns uppmuddring skulle stiga till en Summa af 42>88o R:dr 4° sk.
Banco och, för att hindra dess försättande i samma försämrade skick, som förut, antingen en årlig underhållssumma påkostas af 2,783 R:dr 32 sk. eller ock en Quaij-byggnad företagas, hvars kostnad, ehuru den ej kunnat med full visshet utrönas, skulle komma att minst utgöra 57,529 R:dr 8 sk.
Banco, Befälhrde Amiralen förmodade att en bättre hamn möjligtvis för ringare pris stöde att inrätta på flacka kusten i Granskapet deromkring hälst det vid Degerhamn uppskjutande stenrefvet lägger betydliga hinder i vägen för denna hamns förbättring, och, genom dess för ändamålets vinnande oundgängliga genomsprängning, förorsakar de fleste både svårigheter och kostnader, hvaremot för hämtningen af den tili fästningsbyggnaden i Carlscrona erforderlige kalksten, Kronan, utom Degerhamn, äfven begagnar andra lika så Osäkra redder, nemligen Grönhögen på sydvestra och Sandviken på nordvestra kusten, der jemväl den största och bästa stenen skall finnas att tillgå.
Degerhamns hamns vidmagthållande ej Betänkande ii. r5 voro förenlige med Lowers bruks bestånd, och att, i händelse samina hamn skulle lemnäs åt sitt öde eller ytterligare försämrande, följden oundvikligen blefve icke allenast Brukets nedläggande och totala upplösning, till kännbaraste skada så för I ntressenterne sjelf— ve som för hundradetals hushåll, hvilka derifrån hämtat deras arbetsförtjenst och lifsbergning, utan äfven K.
M:ts och Kronans påräknade inkomst utaf tionde Alun med hamnens upphörande förloras, serdeles som densammas iståndsättande på Intressenternes bekostnad, i enlighet med det upprättade kostnads-förslaget skulle uppgå till nära dubbelt af hela Brukets värde; förklarande Intressenterne tillika, att de, i fall hamnen ej för Statens räkning uppmuddrades, sjelfva ville göra sista försöket till vinnande af hamnens förbättrande och Brukets upprätthållande, derest Bruket beviljades tio frihetsår från tiondes erläggande samt efter dessa års förlopp åtnjutande af tiondens nedsättning till hvar trettionde Tunna, i likhet med hvad andre Alunverk skall blifvit förunnadt; dock hafva Intressenterne härvid förbehållit sig, att sådant deras åtagande ej måtte sträckas till ovilkorlig skyldighet för dem att fullborda hamnförbättringen efter något visst kostnads-förslag eller under någon controll af hvem det vara må, utan Intressenterne för framtiden vara obetagne, att pröfva huruvida ändamålet kan vinnas på bästa sätt och i förening med Brukets bestånd, samt att, i fall kostnaden skulle öfverstiga deras krafter och möjliga tillgångar, få begagna det enda för dem återstående medlet eller Brukets nedläggning. i6 S t a t s - U t s k o 11 e t s
StatsUtskottet, som härå erhållit K. M:ts Nådiga Remiss af den i3 i denna månad, har af StatsContorets underd. utlåtande inhämtat, att Lowers Alunbruk, efter tillgodonjutande af frihetsår för sjelfva anläggningen , alltsedan år 1741 årligen contribuerat till Statsverket med en tiondedel af dess tillverkning, hvilken tionde för åren i8i3 med 1824 utgjort Tunnor, som blifvit försålde till 31,471 R:dr 8 sk. 2 rtst., hvaraf medium utgör i25§|£ Tunnor Alun, med ett värde af 2622 R:dr 28 sk. 8 r:st.
Degerliamns hamns förbättrande och behöriga underhållande, såsom ägande oskiljaktigt sammanhang med Lowers Alunverks drift och bestånd; men då denna Inkomst, äfven till dess högsta möjliga belopp beräknad, ingalunda motsvarar den för samma hamns iordningssättande belöpande kostnad, kan Utskottet ej tillstyrka sådan kostnads utgörande af Statens medel; och lärer K.
Besvär, rörande utbekommande af Skogsåverkan böter. jVledelst nådig Remiss af den i3 uti innevarande månad, tiar K.
M:t till Utskottet öfverlemnat de underd.
Besvär, som Fendricken vid Jönköpings Regemente, L. W. Munthe anfört öfver KammarColIegii den 7 Junii 1826 meddeldte Utslag, hvarigenom Collegium förklarat sig icke kunna göra ändring i LandshöfdingeErnbetets uti Calrnare Län Utslag af den 25 Januari nämnde år, hvaruti, uppå bemälte Fendricks å dess inoders, Enkan Carin Munthes vägnar, gjorde ansökning om utbekommande från LandtRänteriet af det Belopp, som hennes man, Öfver Jägmästaren Munthe i lifstiden icke uppburit utaf Kongl. Maj:ts och Kronans honom tillagde andelar uti de under åren i8i5 till och med 1821, inom Norra Möre, Stranda och Handbörds Härader ådömde och i LandtRänteriet vid åtskilige tillfällen, bland andre Sakören, insatte åverkans böter, utgörande, enligt en af KronoFogden i ofvannämnde Häraders fögderi, Assessoren L. J. Berggren den 29 Juni 1822 upprättad Förteckning, tillsammans 244 födr 16 sk.
Banco, Landshöfdinge-Embetet sig utlåtit, att ehuru aflidne ÖfverJägmästaren Munthe, säsom hvilken tjente utan lön på stat, varit i 2 ,8 Stats-Utskottets förmåga af Kongl. Maj:ts nådiga Bref till Dess Befh:de den io Mars 1790 berättigad till åtnjutande af ifrågavarande Böter, som till det i Förteckningen upptagne belopp i LandtRänteriet ingått, utan att hvarken Öfver Jägmästaren Munthe i lifstiden eller hans arfvingar sedermera något deraf fått uppbära; likväl och då Sökanden till medlens utbekommande anmält sig efter den genom K.
M:ts nådiga Kungörelse den 8 September 1824 stadgade tid för anspråk på fordringar hos Statsverket, kunde Landshöfdinge-Embetet ansökningen icke bifalla; anhållande Klaganden i underd:het, att deräst, tvärtemot hvad han föreställt sig, högstberörde nådiga Kungörelse skulle kunna afse jemväl sådane medel, som sålunda kommit i fråga, och tillika medföra retroactif verkan, K. M:t i anseende till Klagandens moders utblottade tillstånd med sju oförsörjda barn, af gunst och nåd täckes tillåta henne att få desse penningar uppbära.
Kungörelsen den 8 September 1824, sorn bestämmer att anmälan om fordriugars utbekommande hos StatsVerket bör göras inom slutet af December månad, året näst efter det hvarunder fordringarne tillkommit, Sterbhuset förlorat rättigheten Betiinkanden. ig att medlen utfå; men som härvid förekommer, att genom Öfver Jägmästaren Munthes under tiden inträffade dödsfall, dess Sterbhus, bestående af Enka med många oförsörjde barn, möjligen varit okunnigt så om fordringens tillvaro, som tiden för dess utkräfvande; så har Utskottet, i betraktande af de härvid sig företeende särskilte bevekande omständigheter, så mycket heldre ansett sig böra föreslå, det R.
Mtts nådiga bepröfvande om icke Sterbhuset efter aflidne Öfver Jägmästaren Munthe af medel, som i sådant fall framdeles vid SlatsRegleringen anvisas, kunde utbekomma ifrågavarande
Böter 244 R:dr 16 sk. banco, som Utskottet, lika med hvad KammarCollegium i målet anfört, härvid anser det serskildta förhållande sig förete, att om den händelse inträffat, att Böterne hos de pliktfällde uttagits, för att efter uppgjord fördelning i Saköres-Längden genom KronoFogden tillställas Öfver Jägmästaren, såsom ett honom tillkommande Löneanslag, men desse hvarken blifvit ÖfverJägmästaren godtgjorde eller i Landt-Ränteriet insatte, så hade Sterbhuset obestrideligen varit berättigad!, att för de samma nu hålla sig till Uppbördsmannen; hvilket dock vördsamt öfverlemnas till R.
Sttrs pröfning.
A. gjorda Motion, att Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes senast afgifne så 20 Stats-Utskottets kallade Fern Års Berättelse måtte skyndsamligen, på Statens bekostnad, varda tili trycket befordrade.
Vid öfvervägande af de uti Motionen anförde skäl, liar Utskottet ansett angeläget, att dessa Berättelser, hvilka innefatta vigtiga Statistiska upplysningar, varda till trycket befordrade samt att kostnaden härtill anvises, att utgå utaf de medel, som till Riksdagsutgifterne anslås.
Den 16 December 1828.
Betänkanden, rörande tryckningen af Kongl.
Maj:ts Befallningsbafvandes så kallade Fem Ärs Berättelser, hvilka efter innevarande Riksdag varda afgifne, samt deras utdelning. (Rgs-A.)
Thams väckta motion om skyndsam tryckning af K.
M:ts Bef:h:des senast afgif - B e t ä n k a n dje n. 21 ne, så kallade
Fem års Berättelser, så har Utskottet, enär nyttan af dylika Berättelsers allmängörande lärer vara erkänd, ansett sig böra hemställa om icke it.
St:r skulle finna lämpligt hos K. M:t i underdånighet anhålla, att, geuom Dess Nådiga försorg, ifrågavarande Fem års Berättelser hädanefter varda ofördröjligen, efter det de inkommit, in extenso till trycket befordrade, för att uti Bokhandeln Allmänheten tillhandahållas, och att ett tillräckligt antal exemplar dessutom uppläggas, för att ej allenast vid näst derefter infallande Riksdag bland RiksStånden utdelas, utan ock tillställas alla de Embetsmyndigheter, hvilka äro berättigade att undfå den så kallade FörfattningsSamlingen; hvarförutan, och på det i hvarje Län kännedomen om de uppgifter Berättelsen om Länet innehåller, måtte kunna så mycket lättare och säkrare spridas, Utskottet får hemställa, om icke R.
(U.-a.) Ifrån K. M:t har Utskottet fått emottaga följande Nådiga skrifvelse af den 29 sistlidne October: ”Sedan K. M:t i Nådig Proposition till Rikets sednast församlade St:r förmält, att då från äldre tider Lots- och Båklnrättningen, i anseende till dess nära samband med Rikets Sjöförsvar, varit ställd under Flottornes styrelse, med undantag af några åt enskilte under entreprenade upplåtne Fyrar, hvaribland nu mera endast befinnas Landsorts och Korsö Fyrbåkar, hvilka af enskilte, emot uppbärande af vissa andelar utaf Lots- Båk- och Lastpenningarne underhållas, men K. M:ts Nådiga uppmärksamhet icke kunnat undfalla, å ena sidan, olämpligheten deraf, att
St:r uppskjutit frågan till nästa Riksdag, under hvilken tid Stats-U tskottets ägarne kunde blifva ytterligare hörde, för att uppgifva de lindrigaste vilkor, hvarpå de vilja desse BåkInrättningar afstå.