Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ofvannämnde år, 1849, var emellertid forhållandet, att flera större byggnads- och reparationsarbeten borde, enligt Eders Kongl. Majits derom meddelade nådiga befallning, verkställas; hvadan embetet ock, uti underdånig skrifvelse af den 23 Januari 1849, fästade Eders Kongl. Maj:ts nådiga uppmärksamhet derpå, att, om alla de i generalförslaget upptagna arbeten skulle utföras, en ganska betydlig brist af nära 27,000 Ridr skulle uppkomma, hvarföre embetet dels i underdånighet hemställde, att vissa af de föreslagna arbetena mätte uppskjutas, och dels begärde nådigt tillstånd att anticipationsvis lä lyfta sä stor del af följande årets anslag, som kunde vara nödigt för bristens betäckande tilldess anslagets tillgångar komme att motsvara utgifterna, hvilket embetet förmodade åter böra inträffa sednast år 1852.
Genom nådigt svar härå af den 6 Mars samma är, 1849, meddelades em - — 255 — betet det begärda tillståndet att uppskjuta en del af de ifrågaställa byggnadsarbetena, hvarjemte Eders Kongl.
Sig vilja, uppå särskilt skeende underdånig framställning, i nåder förordna om anvisande af nödiga medel för de utgifter, hufvudsakligen för inredningen af f. d. mynthuset, hvartill årets statsanslag ändock ej lemnade full tillgång.
Dylika medel blefvo ock sedermera i nåder beviljade, men, detta oaktadt, uppstod vid årets slut ofvannämnde brist af 2,465 Ridr 32 sk. 7 rst.
Då nu af det föregående synes, att embetet förutsett den brist, som skolat uppkomma, derest alla de i generalförslaget upptagna byggnadsarbetena skolat verkställas, och på föreskrifvet sätt hos Eders Kongl. Majit i underdånighet anmält detta förhållande, samt härtill kommer, att de byggnads- och reparationsföretag, som genom embetet verkställas, merändels äro af beskaffenhet, att, i följd af hvarjehanda inträffande omständigheter, erfordra oförutsedda s. k. öfverarbeten, hvarförutan ofta inträffar behof af förändringar eller förbättringar inom vederbörande verks embetslokaler, hvilka ej vid generalförslagets uppgörande kunnat beräknas, men dock måste under årets lopp vidtagas; torde Eders Kongl. Majit i nåder finna, det Revisorerne ägt så mycket mindre skäl att, såsom “stridande mot god ordning", anmärka anordnandet af ofvannämnde utgiftsbelopp, som det ingalunda måste vara lämpligt eller ändamålsenligt att inom den trånga gränsen af ett års tillgångar inskränka ett så beskaffadt embetsverks, sofn Öfverintendents-embetets, förvaltningsåtgärder.
Hvad härefter beträffar frågan, af hvilken fond ofvannämnde 2,465 Ridr 32 sk. 7 rst. blifvit utgifna, får embetet i underdånighet meddela, att sådant i December 1849 skett af då innestående medel å anslaget för Kronans hus och byggnader i landsorten, samt att embetet, uti underdånig skrifvelse af den 5 Februari 1850, hos Eders Kongl. Majit anmält nämnde brist, med fullständig redogörelse för densammas tillkomst och med tillkännagifvande, att för dess fyllande 1850 års anslag för hufvudstaden måste tagas i anspråk, hvartill embetet ock destohellre erhöll nådigt tillstånd, som generalförslaget för sistnämnde år, det oaktadt, visade en tillgång till påföljande året af öfver 15,000 Ridr.
Slutligen och till förklarande af det i 3 §. af berättelsen anmärkta förhållande, att, enligt 1849 års räkenskaper öfver statsanslaget till byggnader och reparationer i landsorten, vid samma års slut, en kontant behållning skall funnits i kassan liggande till belopp af 6,105 Ridr 4 sk. 7 rist, får embetet i underdånighet upplysa, att denna, under namn af kontant behållning uppförda, post bestått dels af ofvanomförmälda förskottsvis utgifna 2,465 Ridr 32 sk. 7 r st, dels af förskott för en brist af 721 Ridr 38 sk. 4 rist å embetets expensmedelsanslag, hvilken brist, enligt nådigt bref af den 12 Januari 1847, embetet ägt att, på särskild underdånig framställning, få till ersättning beviljad, dels ock af åtskilliga utaf olika anledningar liqviderade utgifter, sorn af en eller annan orsak bordt först i påföljande årets räkenskap afföras, så att blott en ganska ringa del af ifrågavarande summa, hvilken likväl nu ej kan till beloppet bestämdt uppgifvas, bestått i kontanta penningar.
Emellertid och ehuru embetet icke anser det egentligen innebära någon oriktighet att under gemensam benämning af kontant kassabehållning sammanföra så beskaffade förskott, sorn de ofvannämnde, med de i sjelfva verket inneliggande kontanta medlen, har embetet, med anledning af Revisorernes nu gjorda anmärkning och till förekommande af framtida missförstånd, förständigat redogöraren att hädanefter i likartade fall, vid bokslutets uppgörande, specificera hvaruti den uppförda kassabehållningen består, då den ej utgöres endast af kontanta medel.
I öfrigt får embetet, i anledning af berörde anmärkning, underdånig»! tillkännagifva, att någon större kontant penningsumma aldrig hos redogöraren finnes, utom för den korta tid, — 256 — som erfordras att i Rikets Ständers
Bank uttaga och förvexla samt till vederbörande Länsstyrelser afsända erforderliga medel, samt att alla liqvider och utbetalningar i öfrigt, då beloppet, ej är särdeles obetydligt, ske genom assignationer på Rikets Ständers Bank.
Ifl. Q.
A\CMAKSV i III». L. S. Carl von Schantz.
Krigskollegium, med underdåniga utlåtanden, i anledning af 1851 års Revisorers berättelse om granskningen af Kongl. Kollegii räkenskaper.
Till underdånig åtlydnad af Eders Kongl. Majrts, genom remiss den 24 nåstlidne Januari, meddelade nådiga befallning, får Eders Kongl. Maj:ts och Rikets Krigskollegium härjemte i underdånighet öfverlemna Kollegii Artilleri-, Fortifikations-, Intendents- och Aflönings-afdelnirtgars, livar för sig, afgifna underdåniga utlåtanden öfver Rikets Ständers sednast församlade Revisorers berättelse om förrättad granskning af de under Kollegium ställde allmänna fonders tillstånd, styrelse och förvaltning för åren 1848 och 1849.
Den nådiga remisshandlingen återställes i underdånighet, och Kollegium framhärdar med djupaste vördnad trohet och nit, Stormäktigste Allernådigste Konung!
Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersäter, *1.
I». LEFRÉA. N. G. THESTRUP. C. MEYER. T. W. LODE. CARL D. FORSBERG. C. F. LAURÉN. S. C. NISSER.
Stockholm den 24 Februari 1852.
Wilhelm Cederblad. — 257 — Kongl. Krigskollegii Artilleri-afdelnings underdåniga utlåtande, i anledning af Rikets Ständers Revisorers Berättelse om verkställd granskning af nämnde Afdelning} räkenskaper för åren 1848 oell 1849.
Genom nådig remiss af den 24 nåstlidne Januari, anbefaldt att afgifva utlåtande i anledning af Rikets Ständers Revisorers berättelse om verkställd granskning af de under Eders Kongl. Maj-.ts och Rikets Krigskollegium ställda fonders tillstånd, styrelse och förvaltning för åren 1848 och 1849, får Kollegium, i hvad Artilleri-af-, delningen rörer, underdånigst anföra följande:
Ordinarie stats-anslaget. l:sta punkten, såsom endast innefattande anmälan om förhållandet med åtskilliga i räkenskaperna balanserade fordringar, påkallar ej något yttrande af Kollegium.
Med anledning af erinran i 2:dra punkten, att förut befintlig brist i ständiga upplaget af handgevärs- och styckekrut, i stället att förminskas, sedan år 1842 mer än fördubblats, får Kollegium underdånigst upplysa, att för de år 1848 nådigst anbefallda rustningar större qvantitetér artilleri-, infanteri- och kavalleri-ammunition tillverkades, äfvensom vid nämnde och 1849 års utgång betydligare belopp krut medfördes af de på expeditioner utevarande krigsfartyg, hvartill jemväl kommer, att vid krutbruken befanns under aret 1849 tillverkadt, men ej proberadt krigskrut, hvilket således först i ett följande års räkenskap kunde blifva synligt; af hvilket allt tydligen följer, att i sjelfva verket vida större tillgång å dylikt krut förefanns, än hvad Revisorernes berättelse kunnat upptaga.
Uti 3:dje punkten omförmäles, att tillsammans 39 centner krut, på grund af Eders Kongl.
Maj:ts nådiga förordnanden, blifvit för åtskilliga jemväl uppgifna arbetsföretag utan betalning utlemnade, i anledning hvaraf Revisorerne anföra: “genom dylika dispositioner minskas statsverkets inkomst af krutförsäljningsmedlen.“
Ehuru denna slutsats innefattar en alltför enkel och klar sanning att kunna på något sätt bestridas eller vederläggas, torde likväl, i afseende å framställningen af hela förhållandet, uppmärksamheten få fästas derå, att, enär de arbeten, hvartill det ifrågaställda krutet blifvit användt, voro af mera allmän än enskild beskaffenhet, staten i det hela kan anses hafva vunnit godtgörelse för den minskning sålunda a krutförsäljningsmedlen uppkommit.
Erinran i 5:te punkten, angående af Krigsarklimästaren uppburen åkarelön för inställelse vid kruthusen, föranleder till det underdåniga genmäle, att då bemälte tjensteman endast åtnjuter årligt arfvode af 200 R:dr banko, synes den af Revisorerne ifrågaställa ringa förmånen, hvilken såväl föregående sorn nuvarande innehafvare af befattningen, under en lång tidsföljd och äfven då Arklimästarens aflöning utgick med 533 R:dr 16 sk. banko årligen, oanmärkt tillgodonjutit, genom ersättning för resor till de omkring hufvudstaden belägna, ända till en fjerdedels mil aflägsna kruthusen, billigtvis icke kunna eller böra denna tjensteman, hädanefter mera än hitintills, förnekas eller utan motsvarande ersättning frånkännas, helst i 33.
— 258 — motsatt fall någon lämplig person svårligen torde finnas villig emottaga berörde ansvarsfulla, i flera hänseenden oangenäma och besvärliga, tjenstebefattning, hvarmed tillika är förknippad skyldigheten att ensam bära ansvaret för Kronans krutförråd å Ridön. 8:de punkten upptager endast anmälan, rörande en badstugubyggnad af sten för Stockholms garnison, jemte dertill nådigst anvisade medel, och föranleder ej till något svaromål.
I 9:de punkten erinra Revisorerne, att, oaktadt föreskriften i Eders Kongl. JVlaj:ts nådiga bref den 29 Maj 1848, under år 1849 så stora belopp frän Statskontoret uttagits, att behållningen å Artilleriafdelningens depositionsräkning i Rikets Ständers Bank vid årets slut uppgått till 234,557 R:dr 9 sk. 9 rst., äfvensom Revisorerne, — ehuru Kollegium upplyst, att denna behållning icke kunnat disponeras såsom besparing, enär den varit påräknad för nådigst anbefallda, dels påbörjade, dels förestående arbeten samt till upphandlingar af persedlar och effekter för artilleriförråden m. m., likväl och som
Kollegium för behofvet af en så betydlig kontant behållning ej närmare redogjort och det icke heller af tillgängliga handlingar kunnat inhemtas,— förmodat större delen deraf verkligen hafva bordt kunna såsom besparing disponeras; slutande denna punkt med det förklarande, att Revisorerne dock icke böra lemna oanmäldt, att i en likartad fråga, rörande i slutet af år 1859 utöfver behofvet skedd lyftning af 1848, 1849 och 1850 års extra statsanslag för vissa landtförsvaret tillhörande föremål, Rikets Ständer den 3 Maj 1851 till Eders Kongl.
Majit aflåtit underdånig skrifvelse, samt att Eders Kongl. Majit, i följd deraf, genom nådigt bref af den 5 påföljde Juli, förständigat vederbörande att för framtiden ställa sig föreskriften i Kongl, brefvet den 29 Maj 1848 till behörig efterrättelse.
Då Revisorerne sålunda sjelfve tillkännagifvit, att frågan om sättet för anvisade anslags lyftning redan, före Revisorernes sammanträdande, blifvit af Rikets Ständer upptagen samt af Eders Kongl.
Majit pröfvad och afgjord, återstår för Kollegium endast det underdåniga förklarande, att Kollegium anser sig lika litet tillständigt att numera ingå i något svaromål å denna anmärkning, som
Revisorerne synts ägt befogad anledning densamma framställa, helst de, enligt hvad den afgifna berättelsen utvisar, låtit förhållanden, hvilka tillhöra en sednare tid, än den förrättningen egentligen omfattade, blifva föremål för sin uppmärksamhet.
Och hvad särskilt vidkommer den, utan allt stöd af förefunria skäl, uttalade förmodan, att större delen af behållningen vid 1849 års utgång bordt kunna såsom besparing disponeras, får Kollegium blott underdånigst anföra, att, då behållningen upptages till redovisande i räkenskaperna, blifvande Revisorer ej lära underlåta anmärka, derest större eller mindre belopp, som bordt utgöra verklig besparing, till andra ändamål användes.
Med afseende å hvad i 4:de, 6:te och 7:de punkterna blifvit framstäldt, får Kollegium underdånigst åberopa vidfogade yttranden af Kollegii lista Kammarkontor och General-fälttygmästare-embetet.
Extra stats-anslaget.
Esta och 2:dra punkterna äro ej af beskaffenhet att föranleda till något yttrande.
Till följd af erinran i 3:dje punkten, att Disponenten af Husqvarna gevärsfaktori, i Januari månad år 1849, erhöll förskott, stort 20,000 Ridr, å samma års gevärstillverkning, ehuru kontraktet derom först på grund af Eders Kongl. Maj:ts nådiga bref den 23 Februari kunnat utfärdas, får underdånigst andragasi Enär Rikets Ständer vid 1847 och 1848 års riksdag beviljat anslag till 4,000 st. nya gevär årligen, och af Kronans faktori, vid 1849 års början, ännu icke kunde på - — 259 — räknas högre årlig tillverkning än 1,500 st. gevär, var deraf en gifven följd, att 2,500 gevär skulle från Husqvarna beställas; under hvilka förhållanden, och sedan, i nådigst föreskrifven ordning, underdånig hemställan hos Eders Kongl. Majit ägt rum, angående gevärspriset för året, Kollegium icke tvekade att bevilja det ifrågastälkla förskottet, hvilket betydligt understeg hälften af den summa, som för hela beställningen borde utgå; hvadan och då härtill kommer, att halfva kontraktsbeloppet alltid förskottsvis, vid kontrakternas utvexlande, till faktoriet utbetalas, efter Kollegii underdåniga förmenande, genom den anmärkta åtgärden någon afvikelse från formerna ej ägt rum.
I afseende å hvad Revisorerne i 5:te punkten andragit, rörande utöfver årsbehofven uttagna statsanslag, åberopas endast det vid 9ide §. af berättelsen, rörande ordinarie statsmedlen, här ofvan underdånigst anförda, och beträffande framställningen om oriktig uppgift angående behållningen å extra statsmedlen vid 1849 års utgång, samt i 4:de punkten, beträffande utbetalde arbetslöner, får Kollegium i underdånighet hänvisa till vederbörande Kammarkontors afgifna, bär bilagda förklaring.
6:te punkten innefattar blott anmälan om verkställd afskrifning af en äldre balanspost och gifver ej anledning till något yttrande.
Kollegium framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste A|1 lernådigste Konung!
Eders Kongl. Maj.ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, J. p. liEFnÉK, N. G. THESTRUP. S. C. NISSER.
N. Becker.
Krigskollegii lista Kammarkontors förklaring, i anledning af Rikets Ständers Revisorers anmärkningar vid Artillerl-afdelningens hufvudbok för år 1849.
Embets-utlAtande!
Efter erhållen del af transsumtet af Rikets Höglofl.
Ständers Revisorers berättelse angående granskningen af statsverkets räkenskaper för åren 1848 och 1849, — 260 — i hvad den rörer höglofl.
Krigskollegii Artilleri-afdelnings hufvudbok för är 1849, far l:sta Kammarkontoret, till följd af högloft.
Kollegii befallning, afgifva följande utlåtande:
Ordinarie stats-anslaget.
Revisorer anföra i 4:de att af verifikationerna vid 1849 års hufvudbok Revfsorerne inhemtat, att, sedan, genom åkommen skada å ett från Klosters krutbruk till Götheborg år 1844, för Kronans räkning, transporteradt parti krut, Kronan tillskyndats en förlust af 1266
R:dr 18 sk. 8 rst., och de personer, emot hvilka ersättningstalan å Kronans vägnar är vorden förd, blifvit genom Kongl. Maj:ts nådiga utslag den 17 Juli 1849 frän ersättningsskyldighet befriade, Kongl.
Krigskollegium, under den 25 Oktober samma år, bifallit beloppets afskrifning och för sådant ändamål öfverlemnat handlingarne till Artilleri-kammarkontoret.
Någon afskrifning har likväl icke kunnat äga rum, emedan Kronans ifrågavarande fordran icke under rättegången varit i räkenskaperna behörigen balanserad, enligt hvad af den till 1848 års hufvudbok ingående balansen inhemtas; hvilket förhållande Revisorerne ansett sig böra omförmäla.
Anledningen till uteslutandet ur hufvudboken af omformälda belopp har sannolikt varit den, att det ansetts mindre lämpligt att i hufvud bokens kapitalräkning uppdebitera och bland fordringar och förskott balansera denna summa, innan ersättningsfrågan blifvit slutligen afgjord; men sedan detta skett och de, mot hvilka ersättningstalan fördes, blifvit från ansvarsskyldighet befriade, hade afskrifningen endast bordt antecknas i Kontorets liqvidbok, och målet förvaras bland de afgjorda, i stället att räkenskaps-verifikationerna biläggas.
I 6:te §. yttra Rikets Ständers Revisorer: att i räkenskaperna finnas åtskilliga utgiftsposter uppförda under oriktiga titlar, så att t. ex. i Arkliförrådets redogörelse fraktkostnader för en kruttransport från Mariefred till Stockholm blifvit upptagen under titel “arbetspenningar", hvilket i väsendtlig mån ökat besväret vid granskningen och försvårat öfversigten af förhållandet mellan de särskilda utgiftstitlarne.
Ifrågavarande utgift, uppgående till 158
R:dr 43 sk. för transport af 600 centner krut, har blifvit afförd under titeln ammunitionsbehof och under afdelningen arbetspenningar, men hade bordt förås under titeln kruttillverkning, under afdelningen transportkostnad.
Misstaget har ursprungligen skett af redogöraren, och genom förbiseende af revisionen a Artilleri-afdelningen icke blifvit rättadt; och ehuru härigenom ingen förlust tillskyndats Kronan, kan det icke annat än erkännas, att så beskaffade felaktigheter vid redovisningen och granskningen föranleda till de olägenheter, å hvilka Rikets Ständers Revisorer fästat uppmärksamhet; hvadan vederbörande Revisor blifvit erinrad att med mera noggrannhet tillse, det hvarje utgiftspost blifver i afgifvande redogörelser, hvilka till gransknings-åtgärd öfverlännäs, å behöriga titlar afförd.
Rikets Ständers Revisorer anföra i 4:de §.: att i Stockholms Tygförråds räkenskaper redovisas betydliga utbetalningar för derstädes verkställda arbeten endast med handtverkames qvitterade, af Tygkapitenen attesterade, räkningar, hvilka summariskt upptaga utbetalda arbetslöner, ofta till ganska höga belopp, utan att hänvis - — 261 ning lemnäs till någon verifikation, utvisande huru mycket för utförda summan blifvit förfärdigadt; hvarpå såsom exempel, bland annat, må anföras följande poster: arbetslön för förfärdigande af diverse beslag till seldon 787: 4. 8. „ för bombers aptering — 4,931: 9. 8. „ för komplettering af beslag till seldon 539: 24. 8. „ för aptering af 7 tums bomber - 492: 32. 8. o. s. v. Beträffande denna anmärkning, har vederbörande Revisor å Artilleriafdelningen upplyst, att då större delar af de effekter, hvilka erfordras för nya fältartilleriet samt fästningsbestyckningen, förfärdigas uti Kronans verkstäder, har ofta händt, att flera år förflutit, innan persedlarne till fullo blifvit färdiga, hvarföre de ej kunnat förr redovisas, än uti det årets persedelräkning, då persedlarne befunnits uti fullfärdigt skick; och att sådant är förhållandet med de af Rikets Ständers Revisorer anmärkta beslag till selars och bombers aptering, för hvilka persedlar en del af arbetslönen blifvit afförd uti 1848 och 1849 års medels-redogörelser, ehuru selarne och bomberna ej blifvit förr, än uti 1850 års persedel-redogörelse, debiterade och redovisade.
Rikets Ständers Revisorer anföra i 5:te jemte annat, att den, i Krigskollegii till Kongl. Majit afgifna underdåniga berättelse om förvaltningen af Artilleriafdelningens medel, lemnade uppgift å tillgångarne af extra statsanslaget vid 1849 års slut, 146,993 R:dr 2 rst., befunnits öfverensstämma med hufvudboken; men att uppgiften, att af behållningen 12,91S R:dr 36 sk. list. innestodo i Banken, och att detta belopp, likasom fordringarne, icke kunna såsom besparing disponeras, är stridande mot räkenskaperna eller mot rätta förhållandet och således i hög grad missledande, enär verkliga behållningen i Banken, enligt kassaräkningen och dervid fogadt bevis från Banken, utgjorde icke mindre än 60,796 R:dr 1 sk., och såledps 47.877
R:dr 12 sk. 11 rst. mer, än hvad Kollegium ansett erforderligt till utgifters bestridande; samt att det derföre vill synas ostridigt, att åtminstone dessa 47,877 Rulr 12 sk. 11 rst. kunnat såsom besparing disponeras.
Kammarkontoret får vördsamt anföra, att det sammandrag af räkenskaperna, som af Kammarkontoret blifvit upprättadt till grund för zifferuppgifterna i den underdåniga berättelse, Krigskollegii Artilleriafdelning afgifvit till Kongl.
Majit, stödjer sig på hufvudbokens kapitalräkning, utan allt afseende på beskaffenheten af de verifikationer, vare sig kassaräkning eller öfriga verifikationshandlingar, hvilka hufvudboken tillhöra.
1 nämnde kapital-räkning för år 1849 uthalanseras 146,993 R:dr 2 rst., såsom tillgångar till år 1850, och samtliga tillgångarne äro i balansen fördelade på behöriga utgiftstitlar, med undantag af 12,918 R:dr 36 sk. 1 rst.
Sistnämnde belopp var således det, hvilket ännu icke blifvit fördeladt; men hvilket Krigskollegii Artilleriafdelning i den underdåniga berättelsen anmälde såsom behöfligt, dels till betalande af balanserad skuld, dels till utgifter i mån af skeende lefveranser, m. m.
I nyssnämnde utgående balans hänvises till pag. 55 i hufvudboken, och af det der befintliga sammandrag öfver Afdelningens tillgångar till år 1850, jemfördt med utredningen öfver behållningen, tecknad i kassa-räkningen, pag. 54, visas, att af tillgångar, afsedda för Waxholms bestyckning, nemligen R:dr 84,827: 12. 11. voro dels redovisade, dels såsom förskott anordnade „ 36,950: — — hvadan återstodo b.ko R:dr 47,877: 12. 11. eller det belopp, Rikets Ständers Revisorer ansett såsom en disponibel besparing.
— 262 — I Då höglofl.
Krigskollegium icke uppgifvit, att dessa 47,877 R:dr 12 sk. 11 rst. utgjorde en besparing, och denna summa således och i följd af skedda dispositioner icke kunde anses annorlunda, än såsom en återstod till ur 1S50 ock följande ars behof; likasom, enligt 1847 års hufvudbok oell deruti intagna utredning af kontanta behållningen till år 1848, återstodo 81,363 R:dr 19 sk. 10 rst., och, enligt 1848 års hufvudbok och deri antecknad utredning, återstodo 50,186 R:dr 6 sk. 10 rst., kontant behållning, allt i och för Waxholms bestyckning; lärer af räkenskaperna och höglofl.
Kollegii, på grund af sammandraget öfver kapital-räkningen, lemnade uppgift icke kunna dragas den slutföljd, att återstoden vid slutet af år 1849, eller 47,877 R:dr 12 sk. 11 rst., var en besparing.
Rikets Ständers Revisorer af statsverkets räkenskaper för åren 1846 och 1847 ansågo icke ofvannämnde återstod, 81,363 R:dr 19 sk. 10 rst., såsom besparing, utan tvifvel af skäl, att denna summa ansågs vara en väl icke använd, men för Waxholms fästnings bestycknings fullbordande erforderlig tillgång.
Förhållandet med ifrågavarande 47,877 R:dr 12 sk. 11 rst. är alldeles enahanda; och enär Rikets Ständers Revisorer af sednast granskade, 1849 års, kapital-räkning sett, att alla i utgående balansen upptagna tillgångar, dessa må utgöras af fordringar eller i Banken innestående medel, voro till hufvudsumman riktigt upptagna och derjemte pä behöriga utgiftstitlar (deribland äfven titeln Waxholms fästnings bestyckning, hvarom Revisorerne i sin berättelse omförmäla) fördelade, med undantag af 12,918 R:dr 36 sk. 1 rst., och då Revisorerne af Krigskollegii underdåniga berättelse till Kongl. M.ajrt inhemtat, att detta i Banken innestående belopp var beräknadt såsom erforderligt till blifvande utgifter, vill det synas som Revisorerne icke haft gilltiga skäl att finna något stridande mot rätta förhållandet, eller att anse större eller mindre del af den i Banken innestående behållning kunna såsom besparing disponeras.
' Stockholm den 16 Februari 1852.
S. D. Stenberg. (»eneral-fälttygmästare-embetets underdåniga utlåtande, i anledning af Rikets Ständers Revisorers anmärkningar vid Kongl.
Krigskollegii Artilleri-afdelnings räkenskaper för åren 1848 oell 1849.
Underdånigste utlåtande!
Uti Rikets Ständers Revisorers berättelse, angående granskningen af statsverkets och dertill hörande fonders tillstånd, styrelse och förvaltning för åren 1848 och 1849, under artikeln:
Ar tiller i-a.fdel'lången, ordinarie anslaget §.
7, har blifvit anmärkt, att “vid Stockholms tyg- och ammunitions-förråd, hafva upphandlingar af materialier “och effekter till ofta ganska betydliga belopp, äfvensom reparationsarbeten, blifvit “verkställda utan föregångna entreprenadauktioner.