Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Majit fastställda konventioner redan voro gällande, att på grund deraf Komministerlönen uppginge åtminstone till 45 tunnor spaninål, hälften råg och hälften korn, med inberäknande af boställsafkastningen å 4 procent af taxeringsvärdet, uppgöra dylika konventioner, så fort ske kunde och sednast vid inträffande ledighet ; men i händelse löne-inkomsterna dervid befunnos icke komma att uppgå till nyssnämnde minimum, skulle antingen fyllnaden tillskjutas af Pastor och församlingen eller ock, ifall sådant icke kunde ske, underdånig anmälan i ämnet göras hos Kongl. Majit till den vidare åtgärd, som ör ändamålets vinnande kunde finnas lämplig; så hafva Rikets Ständer i öfverensstämmelse härmed till Kongl. Majit afgifvit underdånigt förslag, hvaröfver samtlige Konsistorierna samt Kongl. Majits och Rikets Kammar-Kollegium blifvit hörde och underdåniga utlåtanden afgifvit.
Då Rikets Ständer sålunda hos Kongl. Majit redan gjort underdånig hemställan om vidtagande af de åtgärder, som, jemväl i Utskottets tanke, äro de mest lämpliga för åstadkommande af ett tjenligt aflöningssätt och förbättring i v:ikoren för Komministrarne, samt ärendet, såsom redan beredt, inom kort lärer bffva inför Kongl.
Majit föredraget och i Nåder pröfvadt; finner Utskottet, som icke kan förorda Friherre Hermelins förslag, att lönetillökning för Komministrarne skulle beredas uteslutande på Kyrkoherdarnes bekostnad, sig böra vördsamt tillstyrka, att i anledning af motionerne, så vidt de röra Komministrarnes aflönande, någon åtgärd icke må af Rikets Ständer vidtagas.
Besv. och Ekon.-Ulskotlcts Betänk., \:o SO. 11 Beträffande C) förslager i afseende å förbättrande af extra ordinarie Presterskapets lönevilkor; så hafva jemväl härom motioner blifvit gjorda vid 1847—1848 årens Riksdag, i anledning af hvilka Rikets Ständer, i enlighet med vederbörligt Utskotts tillstyrkande, hos Kongl. Majit gjort underdånig framställning derom, att Kongl. Majit täcktes anbefalla vederbörande Stifts-Styrelser att. der sådant icke redan skett, så snart sig göra läte, med Presterskapet öfverenskomma om, och uppgöra en reglering af Adjunkternes löner, samt att med berättelse derom sedermera till Kongl. Majit inkomma.
Öfver denna framställning hafva Konsistorierna afgifvit underdåniga Utlåtanden i sammanhang med yttranden i anledning af förslagen om konventioners införande och om löneförbättring åt Komministrarne; varande genom dessa Utlåtanden upplyst, att den uti ifrågavarande afseende redan i Kongl.
Majits Nådiga Cirkulärbref den 14 September 1*39 gifna föreskrift blifvit i de flesta Stift fullgjord och Adjunktslönerne således reglerade, samt att, der detta ännu icke skett, en sådan reglering kunde och borde vid Prestmöten åstadkommas; hvaremot Kongl.
Kammar-Kollegium ansett frågan om Adjunkternes löner, såsom utgående af församlingarnes ordinarie Presterskap, icke utgöra föremål för Kongl. Kollegii yttrande.
Emot motionärernes i detta ämne framställda förslag har hufvudsakligen anmärkts: att, då den, som behöfver biträde, äfven bör betala det, Staten således ej bör vidkännas någon utgift till Adjunkternes aflönande; att ett allmännare bestämmande af Adjunktslönerne icke låter sig, utan en föregången, för Utskottet alltför vidlyftig, ansökning, rättvist verkställas i anseende till de många särskildheter, som ä olika orter och under olika förhållanden uppstå, såsom i afseende ä, dels den större och mindre möda och besvärlighet, som med Adjunkterne äro förenade, dels de bättre eller sämre inkomster den lägenhet gifver, vid hvilken Adjunkten är anställd, dels ock de olika anledningarne till behofvet af Adjunkts eller Vikaries påkallande, åtskilliga andra omständigheter att förtiga; — att extra ordinarie
Prestman under närvarande förhållanden i allmänhet icke kunna anses sämre lottade än andra extra ordinarie tjenstemän, och att det oftast skulle blifva för den. som behöfver biträde, allt för betungande att, pä sätt Riksdagsmannen Carl Ai/sson föreslagit, till Vikarie afstå hälften och till Adjunkt en fjerdedel af hela sin lön, en andel, som vida öfverstiger livad tjenstemän i allmänhet lemna sina Vikarier eller biträden; samt att Riksdagsmannen Sandbergs förslag åter, äfven om det innebure full rättvisa, skulle vid utförandet befinnas särdeles inveckladt och med alltför många omvägar och besvär förenadt.
På dessa skäl och då i allt fall Utskottet tvekar att anse sig äga befogenhet att tillstyrka meddelandet af några bestämmelser rörande beloppet af A(U 12 All. Hesv.- neli Ekon-Ulsk.
Ihlänk..
\:o so junkternes löner, såsom endast från enskilde utgående, men deremot finner öfverenskommelser stiftsvis utgöra enda rätta grunden för en önskad reglering i förevarande hänseende, samt underdånig framställning i sådant syfte, j)å sätt ofvan förmäles, redan blifvit gjord och är på Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning beroende, får Utskottet, sorn väl tror att på vissa orter åtskilliga rättelser uti förhållandet emellan ordinarie Presterskapet och Adjunkterne kunna vara af nöden, men tilllika hyser den öfvertygelse, att det skall ligga ordinarie Presterskapet om hjertat att, genom nöjaktiga Adjunktslöner, i sin mån söka afhjelpa den öfverklagade Prestbristen, vördsamt hemställa, att jemväl de i denna fråga gjorda förslag må lemnäs utan afseende; i följd hvaraf särskildt yttrande öfver frågan örn indragning till Statsverket af de till stipendier åt theologie studiosi anslagna medel icke icke erfordras.
Vidkommande härefter D) motionen derom, att sedan lönekonventioner blifvit uppgjorda, Presterskapets ordinarie inkomster mätte emot viss procent uppbäras af Kronofogde i orten eller af församlingens Sockennämnd, så är Utskottet af samma tanka, som Ekonomi-Utskottet vid 1850—1851 årens
Riksdag yttrat i anledning af då gjord framställning om ifrågavarande uppbörds förrättande af Kronobetjeningen.
Utskottet finner det nemligen vara otvifvelaktig!, att genom ett sådant uppbördssätt flera olägenheter skulle för allmogen uppstå, än som nu ega rum inom församlingar der konventioner äro gällande; och det afdrag å lönebeloppet, som härigenom skulle uppkomma, torde för Presterskapet blifva kännbart.
Af sådan orsak och då dessutom uppbördens verkställande på det föreslagna sättet, hvilket för så väl Kronofogde som
Sockennämnd komrne att medföra en väsendtlig tillökning i dem förut åliggande göromål och bestyr, skulle kunna i ett eller annat fall medföra hittills icke inträffade förluster, härrörande af uppbördsförrättarnes möjligen uppkommande ekonomiska obestånd, anser Utskottet sig böra hemställa, att jemväl denna motion må lemnäs utan åtgärd.
I sammanhang med de i förevarande motioner framställde förslag har hemställan vidare blifvit gjord dels E) om indragning af Biskops-embetena och användande af dem åtföljande löner till förbättrande af det lägre Presterskapets vilkor; i afseende å hvilken fråga Utskottet endast åberopar sitt, under N:o 63, redan afgifna Betänkande; dels ock Allm.
Utse.- orli Ekon.-Ulsk. Ret/ink..
A'.-o SO. •15 F) om Dom-Kapitlens förständigande att vid Adjunkters tnissivering och förordnande till vikariat, uteslutande fästa afseende å tour och anciennitet.
Vid tillämpning af en så beskaffad föreskrift skulle, efter Utskottets förmenande flcrehanda olägenheter uppstå, ej mindre för Dom-Kapitlen, såsom svårigheten dels att dervid kunna iakttaga full rättvisa, och dels att vid sådant förhållande kunna i tjenstgöring vid ett Pastorat såsom Adjunkt anställa den leir detsamma mest tjenlige Prestman, än äfven för det ordinarie Presterskapet och Adjunkterne sjelfve, såsom obehaget af tätare ombyten och ökade flyttningskostnader; likasom den större ombytligheten af Adjunktens verkningskrets, hvilken häraf blefve en följd, skulle menligt inverka på de kyrkliga förhållandena; och anser af sådana orsaker Utskottet sig icke böra tillstyrka Rikets
Ständer att i anledning af denna framställning vidtaga någon åtgärd.
Beser v a t ioner: af Herr Friherre Baab, Carl Adam: »Aflöningssiittet inom Kyrkan står i oskiljaktigt sammanhang med Presterliga bildningen och befordringsväsendet, och allt detta på det närmaste tillsammans med Religionsvården.
Utan att vilja fördjupa mig i dessa sistnämnde tvenne frågor, vill jag i förbigående antyda: att för inträde i Kyrkans tjenst endast tarfvas en, i förhållande till tidens fordringar temmeligen knapphändig, theologisk kurs, hvilken ehuru lätt absolverad den i verkligheten är, dock står i missförhållande till det lägre Presterskapets eländiga aflöning.
Häraf blir naturligtvis en följd, att den blifvande Prestmannen, med ett perspektiv framför sig af mångårig fattigdom och försakelse, afskräckes ifrån ett långvarigare och grundligare studium, hvilket endast till ännu aflägsnare framtid skulle uppskjuta hans befordran, som nu nästan uteslutande grundar sig på tjenstårens mängd.
Detta har också burit sina bittra frukter och länge visat sig inom den Svenska Kyrkan, i Religionsvårdens afty - 14 Allm.
Hest-, neli E'Jemi.-Lisl;, lielänk., ,\:o SO. ilande lif.
På den tid da Kyrkan — såsom till en del än i dag — hemtade sina store män från skolan, och det lägre Presterskapet icke ens igenom tjenstärens nuingd. med deni kunde i befordringsväg täfla; stod Preste-Ståndet ännu högt genom bildning och anseende, både inom och utom Kyrkan.
Prestbildningen är en bland Kyrkans vitalfrågor och inom den Katholska vet man att sätta värde härpå;— Pius den 9:de skrifver i bref af den 17 Juli 1847 (se öfversigt af Christna Kyrkans sednare händelse och nuvarande tillstånd af H. Reuterdahl) till aila Ordens- och Klosterföreståndare: »Då det alltid var för de regulära Ordnarne en utmärkt berömmelse, att sköta, att älska, att genom kunskapsrika, lärda och mödosamma arbeten i vetandet 0111 Gudomliga och menskliga ting befrämja vetenskapliga studier, så uppmuntra och uppmana vi Eder på det högsta, att J, efter Eder ordens lagar, med största omsorg, befordren ett rigtigt studerande och gören allt, på det Edia lärjungar ihållande må beflita sig om de klassiska studierne och de Philosophiska och Theologiska vetenskaperna, och således rigtigt bildade genom de bästa och helsosammaste läror, må kunna samvetsgrant och visligen fullgöra, hvad deni i Kyrkan skall tillhöra."’
Att röster härom äfven höjt sig inom vår Kyrka, kan man finna i de reservationer af Biskop vigardh och Doktor Hagberg, som åtfölja den Kommittéens Betänkande af 1827, sorn lick sig uppdraget, att göra förslag till en ny ordning för Prestbildningen.
Doktor Hagbergs reservation är utförlig, sträng och allvarlig — hans ord är dessa: »Ett Protestantiskt Presterskap måste vara vetenskapligt bildadt.
Ju flcrsidigare tidens bildning är, ju angelägnare blifver det för Religionsläraren, att genom allvarligare studier utvidga sina kunskapers krets — han mäste framskrida med sin tidsålder, eljest blifver han föraktad och det blifver honom omöjligt att med framgång förvalta sitt heliga kall.»
Men om ä ena sidan vigten af dessa förhållanden icke lärer kunna jälvas; sa mäste äfven erkännas, att omfattande lärokurser och stora kunskaper älven fordra sitt pris och fåtängt må man inbilla sig, att så utrustade Prester likt dem Herr Hagberg tänkt sig, framkallas genom våra befordringslagar eller genom en Komministers eller Adjunkts nuvarande ömkliga löne-inkomster.
Befordringsväsendet inom Kyrkan är således icke särdeles egnadt att väcka uppmuntran för Kyrkans tjenst.
Skolan, såsom barn af Kyrkan, har fordom ansetts vara på det närmaste, förenad med henne.
Derifrån befordringsväsendets, såsom mycket annat, gemen - Allm.
Hcsv- och Elion.-lisli, litt ärik., A.o SO. IS samhet för både Kyrka och Skola.
En i Kyrkans tjenst både skicklig, nitisk och förtjent Prestman kan än i dag af en Skolans man undanträngas, ehuru vissa restriktioner i jembredd med principen om Skolans emancipation från Kyrkan, sednare gjort sig gällande.
Förr, då nästan alla befordringar till Kyrkan utgingo ur Skolan och de bästa Kyrkans lägenheter ansågos såsom skickliga Skolpresters rättvisa lön för stora studier, var äfven detta befordringsväsende välbetänkt.
Sedan likväl
Lärdoms-skolan synes mer och mer blifva en angelägenhet för sig, alldeles oberoende af Kyrkan, och härmed Skolans och Kyrkans olika vägar mera betecknade; så hafva äfven de gamla förhållanden af ömsesidighet blifvit i uågon mån rubbade.
Man vill åt Kyrkan hafva kyrklige män och derför öppnade man mera utsigt till befordran för Presterne.
Man påböd endast enkel tjenst-års-beräkning — derigenom har det lägre Presterskapet fått mera utsigt till befordran.
Våra af tjenstår öfverlastade Adjunkter och Komministrar hafva utträngt i befordran de yngre Skolans män, hvilka just vore de som kyrkan helst borde tillegna sig, under det att åt Akademiernas och Skolans gamla Professorer och Lektorer, med både många tjenstår och så kallade meriter, med hvilka det lägre Presterskapet (med endast tjenstår) icke kunna täfla, hafva sin befordringsrätt bevakad inom Kyrkan.
I detta för Kyrkan olyckliga predikament har hon sålunda till lärare kommit att fasthålla: först och främst: de inom Skolan redan gamla och uttråkade lärare, med föga eller intet intresse flir henne, med pastoratet till mål såsom pension på gamla dagar, och dernäst: det redan machinmessigt utvecklade, i kunskaper mindre högt stående, lägre Presterskapet.
Följderna af detta befordringsväsende ligga nu i dagen.
De åt
Kyrkans tjenst sig egnande män ega ingen framtid.
De stadna merändels såsom innehafvare af de sämre pastorater och komministraturer.
Mycket vore att tillägga 0111 befordringsväsendet. om jag ville i detta ämne fördjupa mig; men, ehuru befordringsväsendet i viss mening må betraktas ett med allöningssättet, emedan befordran tili högre tjenst också är befordran till högre lön; så vill jag nu i förbigående endast påpeka ett med aflöningssättet närmast förenadt förhållande: nådårs-beräkningen.
Nu för tiden är det icke sällsynt att Prest-enkor erhålla till och med två nådår, hvarigenom (om mannen dött straxt efter Maj månads ingång) de kunna till och med qvarsitta i tre år vid bostället.
Detta förhållande har på sednare tider, jemförelsevis emot förr, urartat.
Sålunda, utom det verkligt för religionsvården menliga i detta förhållande , så förvandlas sjelfva pastoratet till pensionsanstalt åt Prest-enkor.
Ingen - Allm. lie sv. och Elion.-lisli, lii länli., j\.o
SO. ting har iner än detta bidragit dertill, att kyrkoherdarne äro så sorglösa i fråga 0111 pensions-anstalter för de sina, oell ehuruväl de bäst allönade tjenstemän i hela Staten ännu icke kunna förmåtts bilda tillbörliga pensionsanstalter i likhet med andra Statens tjenstemän.
Härpå iir hög tid att tänka; pensioner åt icke endast Prest-enkor, utan äfven åt gamla orkeslösa Prester.
Imellertid fördröjes, på detta sätt, ännu under många år, för behöfvande Prester, tillgodonjutandet af den lön, sorn rätteligen skulle tillfalla deni vid befordran till högre värdighet — ett kasus, som saknar i denna utsträckning likhet med förhållanden inom alla andra våra embetsmanna-institutioner.
Utskottet har med hänseende till Pastorernas allöningssätt förnöjt sig med den förändring, som längesedan blifvit föreslagen medelst konventioner, ehuru detta sätt att reglera lönerna icke lärer kunna fullbordas på många är, icke förr än alla nu lefvande Pastorer med 1681 års allöningssätt hunnit afgå.
Härvid kan anmärkas, att konventionerne väl lösa, i tidernas längd, den första frågan: om det vederstyggliga i allöningssättet, men icke den andra: huruvida hela aflöningssättet mod sitt jordbruk och sin brän vinsbränn ing icke hinderlig! upptager tiden för utöfvande af religionsvården.
Med hänseende till Komministrarne har Utskottet hänvisat till den underdåniga framställning, som blifvit gjord vid 1847 års riksdag, om reglerandet af Komministrarnes lönevilkor till minst 45 tunnor spanmål.
Angående reglering af Adjunkternes löneförmåner upplyser deremot Utskottet: att den i Kongl. Maj:ts Nådiga Cirkulärbref af 1839 gifna föreskrift blifvit i de fleste stift fullgjord och Adjunktslönerne således reglerade, samt att, der detta ännu icke skett, en sådan reglering kunde och borde vid Prestmöten åstadkommas.
Denna reglering delvis måste icke varit tillfredsställande för frågans lösning, då efter 14 år denna lilla fråga icke hunnit utkämpas.
Att den skulle regleras vid Prestmöten hörer kanhända till de fromma önskningar och hvilar derjemte på det antagandet, att Prestmöten skola hållas.
Jag vill icke här haka mig fast vid Utskottets motiver, då jag förkastat resultaten till hvilka det kommit; men vid dessa sednare må det tillåtas uppehålla mig.
Vid en jemförelse emellan Adjunktens ställning och en extra ordinaries i något af Rikets embetsverk mäste jag då erinra, att Adjunktens ställning blir lika dålig och usel under största delen af hans hela tjenstetid, och att han vanligen först vid 40 år erhåller komministratur med löne-inkomster motsvarande en bättre rättarolön.
Deremot har en extra ordinarie vanligen inom tio Allm.
Besv. och Ekon.-Llsk. Betänk-, A'.o SO. 17 tio år öfversfått sin svåraste period, under hvilken han erhållit, utom ljuspenningar, vanligen mer och mindre betydliga gratifikationer och löne-inkomster genom förordnande.
Antagom likväl att liknelsen vore sann, huru skickliga skulle äfven dessa extraordinarier, så utrustade för utkomst, vara för religionsvården och Kyrkans tjenst?
Vi stå sålunda på samma ställe, utan att gått ett steg framåt.
Föga bekymrad härom, låtsar man vara döf för ropen om reform, vara blind för det drama, som utomkring oss spelas upp af katolicismens och sekt-andans proselytmakeri, hvilket inom oss gifver sig på det eftertryckligaste tillkänna i våra, på samhällets djup, med hvarje dag, kringgripande läsår- och separist-rörelser å ena sidan och öfverhandtagande demoralisation och indifferentism å den andra.
Man befinner sig med hänseende till Kyrkan snarare i ett lugn, som antyder dvala — ögonblicken före en stor krisis — än i det tillstånd af kroppens välbefinnande, som efter naturens lagar betecknas med arbete och sträfvan.
Presterskapet — synnerligen Pastorer — klaga att de äro nedtyngde af göromål; att de hafva föga eller ingen inkomst af den jord de bruka.
Jag biträder dessa meningar.
De äro belastade med vidlyftiga hushållsgöromål, som måste, om jordbruks-ekonomien skall rätt skötas, taga deras tid i särdeles anspråk; jag erkänner att jordbruks-industrien numera icke till fördel idkas af andra, än dem, som egnat sin bana och sin tid deråt.
Boställsafkastningen är vanligast obetydlig i Pastors hand, men skulle, om bostället öfverlemnades åt en arrendator, blifva mycket större.
Med anledning häraf och den särdeles stora vinst för religionsvården, som härigenom skulle uppkomma, får jag föreslå: att våra Prester, i likhet med Prester inom andra Kyrkor, måtte aflönas i kontant, eller i kontant och spanmål; att de icke måtte ega jordbruk, endast boställshus och trädgård; att, med hänseende till Pastorers skyldighet att aflöna Komministrar, skäligt afseende härpå fästas vid Presternas lönereglering.
Denna skyldighet stöder sig på 1681 års förordning, så lydande: »Anbelangande Capelanernas underhåll, så, som de ega med lön, blifva försörjda af Pastorerne, med hvilka de arbeta; Alltså hafva Biskoparne med Consistoriales deröfver att jemka dem emellan, och göra en viss förordning, sådan som de å begge sidor någorlunda kunde vara medbehållne, och ville vi, för det öfriga, att härutinnan förblifva efter vår Nådigaste Resolution, gifven år 1675, att der inga Capelaner för detta hafva varit eller eljest behöfvas, och derom inga Kongl.
Förordningar finnas, att dersammastädes ingen Capelan församlingen påBik. lill 11. SI.
Brot. issa $ iS.H. S Sami. 18 lläfl. 3 18 Allm.
Besv.-och Ekon.-Vlsk. Betänk., JV.o SO. tränges, mindre skola några hjelpprester tillåtas församlingarne till besvär, eftersom de i socknar, som Capelaner af fordna tider hafva varit och allmogen af ålder sig påtagit dem att löna, antingen de äro cn eller flera, af allmogen härefter intet mera skall gifvas till dem än till det högsta en halfspann säd af hvar hel eller halfgård, men af en fjerdedels eller mindre torpare gifves allenast en åttondedels tunna om året.’’
Med vidare erkännandet deraf, att en Prest icke kan sköta flere församlingars pastoralvård; att prestgäll bestående af flere församlingar böra der så ske kan delas (och härför uppstå icke många olägenheter när Prosten erhåller, på sätt jag här visar, sin lön); så får jag härmedelst föreslå, med stöd af åberopade Kongl. Bref, jemte fria husrum, vedbrand och trädgård: för första klassens Pastorer kontant lön 2,666: 32. för andra d:o d:o „ „ 2,000: — för tredje d:o d:o ,, „ 1,333: 16. för Komministrar af första klassen ., 1,000: - för d:o andra d:o „ 666: 32.
Jemte flere komministraturers förändring till pastors-indelningar som nedannämde förslag utvisar, kunna, med antagandet af någorlunda likhet härutinnan öfverallt i landet, dessa alla löner bestridas af de till Ecklesiastik-staten anslagne tillgångar, som nedanstående förslag, uppgjordt för Tjusts härad af Linköpings stift, utvisar.
Jag har ingen anledning förmoda att några större olikheter för detta förslags framgång pä andra orter skulle inträffa.
Der finnas följande Socknar och anslagna löneinkomster, nemligen: Hjorteds Socken l:sta klassens Pastorat, med en folkmängd af 2,568 men niskor.
Komministers-löner.
Pastors-löner.
Pastor:
Ordinarie lön . . 1,024: — Extra inkomster . 100: — Boställs-inkomster . 2,000: — 3,124: Gladhammars Socken, 2:dra klassens Pastorat, med en folkmängd af 1,063 menniskor.
Komminister:
Ordinarie lön . 318: 16.
Extra inkomster 16: 32.
Bostället . . 200: — , 535.
Allm. Beti'.- och Ekon.-Vlsk. Betänk., N;0 SO.
Gladhammars Kapell eller Westrums Socken, bär egen kyrka, med en folkmängd af 1,296 menniskor.
Ordinarie lön . . 910:
Extra inkomster . 54: — Bostället .... 1,333: 16.
Locknevi Socken, 3:dre klassens Pastorat. med en folkmängd af 1.808 men ' O riiskor.
Ordinarie lön . . . 866: 32.
Extra inkomster . . 66: 32.
Bostället .... 400: — Blackstad, hör tillsammans med Locknevi och har egen kyrka, med en folkmängd af 1,272 menniskor.
Ordinarie lön . 215: Extra d:o . 16: 32.
Bostället . . 150: — . 331, 32.
Odensvi, 3:dje klassens Pastorat, med en folkmängd af 1,536 menniskor.
Ordinarie lön . 1,333: 16 Extra d:o . 116: 34.8.
Bostället . . . 1,333: 16 — Hallingeborg, 2:dra klassens Pastorat, med 1,866 menniskor.
Ordinarie lön . . 912: 32.
Extra d:o . . 33: 16.
Bostället . . . 1,333: 16.
Törnsfalla Socken, 3:dje klassens Pa storat, med 1,170 menniskor, är ännu förenad med Westerviks Stadsförsamling.
Ordinarie lön . . . 590: — Extra 33: 16.
Bostället .... 500: — Pastors-löner.
Banko. 2,297: 16. 1.333: 16. 2,783: 18. 8. . 2,279: 16. 1,123: 1.6 20 Allm. liar. och Ekon.-Ut*k. lidan!;., .Y.-o SO.
Ordinarie lön . 200:
Extra d:o . 20: Boställe . . 100: — . 320:
Gamleby Socken, 2:dra klassens Pastorat, med 1,929 menniskor.
Ordinarie lön . . 880: — Extra d:o . . 100: —- Boställe .... 1,333: 1(1.
Eds Socken, 3:dje klassens Pastorat, med 2,347 menniskor, Pastor:
Ordinarie lön . . 2,000:
Extra d:o . . 50: — Boställe .... 1,200: — Komminister:
Ordinarie lön . 307: — Extra d:o . 30: — Boställe . . . 533: 16.
Eds Kapell med egen kyrka och 1,268 menniskor.
Ordinarie lön . 266: Extra d:o . 40: — Boställe . . . 300: — Lofta Socken, Osta klassens Pastorat, med en folkmängd af 2,454 menniskor.
Ordinarie lön . . 2,201: Extra d:o . . 133: 16.
Boställe .... 1,600: — Komminister:
Ordinarie lön . 360: — Extra d:o . 30: — Boställe . . . 150: — Loftahammar, hopslaget med Lofta, med en folkmängd af 1,748, egen kyrka.
Banko. . 2,263: 16. 3,250: — 3,934: 16.
Bcsv. och Ekon.-Ulsk.
Betänk , IV/o SO, 21 Komminister: Ordinarie lön Extra d:o Boställe *) . 250: 50: 400:
Dahlhems Socken, 3:dje klassens Pastorat, med 1,505 menniskor.
Ordinarie lön . . 890: 18.
Extra d:o . . 66: 32.
Boställe 350: -— Komministers-löner.
Banko. 700: — Ukna Socken, 3:dje klassens Pastorat, med 2,137 menniskor.
Ordinarie lön - • • 940: — Extra d:o . . . 72: — Boställe .... 600: — Komminister: Ordinarie lön Extra d:o Boställe . 250 25 1-50 Gerdserums Socken, 3:dje klassens Pastorat, med 1,794 menniskor.
Ordinarie lön . . . 810: —- Extra d:o . . - 50: — Boställe .... 300: — Hannäs Socken, hopslagen till Tryserum, med egen kyrka och 1,161 menniskor.
Ordinarie lön . 147: 24.
Extra d:o . 58: —- Bostället . . 200: -—- Tryserum, 2:dra klassens Pastorat, med 1,161 menniskor. 425: 405: 24.