Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
För öfrigt anser Kongl. Maj:t, till iakttagande vid hvarje skeende förändring med ile indelle lönerna, böra stadgas och iakttagas: att för de ordinarie einbets- och tjenstemän, uti hvilkas fullmakter eller konstitutorialer serskildt förbehåll ej blifvit gjordt, förändringen först vid deras afgång från tjensten träder i verkställighet, såvida de icke sjelfve, derom hörde, förklara sig nöjde, att den dessförinnan försiggår; att uti regleringen härmed icke inbegripas sådana tjenstebefallningar, lör hvilka lönerna ulga al de till serskilda inrättningars disposition ställde anslag, samt att de anslag, hvilka framdeles kunna varda anvisade i stället för indragna indelningar, erhålla 12 Kongl. Maj:ts Nå.
Proposition, N:o 66. lika helgd, som indelningsverket, så att de icke utan Kongl. Majrts och Rikets Ständers sammanstämmande beslut må kunna förändras.
Vidkommande åter de indelta anslag, som äro anvisade dels till åtskilliga allmänna verk och inrättningar, kyrkor och fromma stiftelser, dels till enskilde inrättningar och personer, äfvensom de räntor och tiondeanslag, hvilka tillgodonjutas i följd af vissa hemman åtföljande besvär, så föreslår Kongl. Maj:t till Rikets Ständers godkännande, hvad kommitterade rörande grunderna och vilkoren för indragningen af dessa anslag i underdånighet hemställt, eller att sådana inrättningar, som med statsmedel underhållas, såsom Krigsakademien, invalidbusfonden, militise-boställskassan, Strömsholms stuteri m. fl. må i allmänhet och på sätt för hvarje inrättning serskildt kan varda bestämdt, erhålla ersättning medelst bestämda kontanta anslag, beräknade efter medelmarkegångspris för de sista Tio åren före indragningen, med tillägg af forsellön å spanmål; att i afseende å de till öfriga allmänna verk och inrättningar samt kyrkor och fromma stiftelser anvisade anslag, äfvensom augmentsräntor och anslagen till gästgifveriet’, färjor och färjkarlar, poslbönder och brefbärare, samt de räntor och den tionde, som släder åtnjuta, förfares sålunda, att, hvad tionden beträffar, af den del, som kunnat till leverering in natura uppsägas, beräknas för framtiden så stor qvantitet inom hvarje markegångsdistrikt, som uppgår till fullt tunnetal, hvarföre sedermera erhålles lösen till det belopp, de skattskyldige årligen erlägga, hvarjemte anvisas visst kontant anslag ej mindre för forsellön, der sådan förut kunnat ifrågakomma, än för den del af tiondeanslagen inom hvarje distrikt, som öfverskjuter fullt tunnetal, äfvensom för sådan tionde, sorn nu löses efter bestämda priser; samt att för hemmansräntor erhålles enahanda lösen, som de skattskyldige, enligt hvad Kongl. Maj:t nu i öfrigt föreslår, skulle komma att för hvarje år erlägga, och dessutom nyssnämnda kontanta anslag för forsellön; att nödiga åtgärder må, på sätt och i den ordning kommitterade uppgifvit, vidtagas, på det äfven de ränte- och tiondeanslag, som af enskilde verk och inrättningar samt personer innehafvas, må, efter med vederbörande träffad öfverenskommelse, kunna indragas; samt att de årliga ersättningarna utbetalas sålunda, att godtgörelsen för augmentsräntorna och anslagen till gästgifveriet’, färjor och färjkarlar samt postbönder och brefbärare för hvarje år liqvideras vid den tid det påföl - Kongl. Majus Nåd.
Angående sättet för hemmansräntornas och kronotiondens utgörande.
Enligt hvad redan blifvit antydt, anser Kongl. Majit en af de väsendtligaste olägenheterne af nu gällande grunder för hemmansräntornas och tiondens utgörande vara det missförhållande emellan skattebeloppet och de skaltskyldige egendomarnes afkastning, som uppkommer genom skyldigheten att antingen utgöra persedel-skatterna in natura eller lösa dem efter för året fastställda markegångspris, och hvilket har till påföljd, att skattebeloppet ökas i samma man, som felslagna skördar eller missväxt minska tillgångarna till dess utgörande.
Så länge omständigheterna icke medgifva upphörande af all skatteberäkning i persedlar, är derföre, i Kongl. Maj;ts tanke, bland alla ifrågaställde förändringar i nuvarande beskattningssystem den, som åsyftar undanrödjande af förenämnde olägenhet medelst fastställande af medelpris till grund för räntepersedlarnes och tiondens lösande, företrädesvis förtjent af uppmärksamhet; och Kongl. Majit, sorn derjemte delar de i skatte-reglerings-kommitténs underdåniga betänkande framställda åsigter, så väl i fråga om lämpligaste sättet för bestämmande af ett dylikt medelpris, som angående nödvändigheten deraf, att de skattskyldige, för tillgodonjutande af härmed förknippade fördelar, frånträda rättigheten att utgöra persedelskatterna in natura, hvilket Kongl.
Majit dessutom betraktar såsom ett oeftergifligt vilkor för ej mindre den föreslagna ränteförenklingens till vägabringande, än indelningarnes öfvertagande af stats-verket, anser Sig, på grund häraf och utanomgången af de skattskyldiges hörande, destohellre böra till Rikets Ständers bifall öfverlemna kommitterades i nu omförmälda hänseende afgifna förslag ellen att så väl tionden sorn de i h emin a n sr än torne ingående persedlar böra ovillkorligen lösas med penningar efter för fem år i sender bestämdt j pä nästföregående 10 års markegång grundadt, medelpris, 14 Kongl.
Proposition, N:o 66. sorn de förändringar i afseende på sältet och tiden för markegångsprisens framtida bestämmande, dem Kongl. Maj:t, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med kommitterades härutinnan afgifna yttrande, här nedan föreslår, böra lemna all erforderlig säkerhet derför, att någon förlust, vare sig för räntegifvare eller räntetagare, genom upphörande af skattepersedlarnes leverering in natura icke uppkommer; börande likväl, på sätt kommitterade tilllika i underdånighet hemställt, förrberörda medelpris första gången bestämmas endast för tiden till och med år 1850 efter markegången för åren 1836—1845; äfvensom det blifver en följd af hvad Kongl. Maj:t bär ofvan i afseende på indelningarne föreslagit, att, enligt nu gällande stadganden, tillsvidare kommer att förfaras med utgörandet af de räntor och den tionde, som innehafves af indelningshafvare, hvilka uti fullmakter och konstitutorialer äro försäkrade om orubhadt bibehållande af samma räntor och tiondeanslag, och icke vilja åtnöja sig med deras godtgörande efter medelpris.
Hvad serskildt beträffar kommitterades i sammanhang härmed framställda förslag i fråga om lösande efter medelpris jemväl af den spanmål, som för ständiga rote-vakanser i Skåne utgår, äfvensom af bäst-vakansspannmålen, finner Kongl. Maj:t, lika med kommitterade, sådant böra bero af vederbörandes eget begifvande, men anser derjemte, att en del rusteller rotehållares obenägenhet att afsäga sig rättigheten tili nämnda spanmåls levererande in natura icke bör hindra medgifvande för de öfrige alt få siir spanmål med penningar efter medelpris liqvidera; hvadan Kongl. Maj:t är af den tanke, att förslaget angående räntornas och tiondens lösande efter medelpris bör äfven å rote- och hästvakans-spanmålen vinna tillämpning, i den mån samtlige delägare i ett elier flera serskilda rusteller rote-håll sådant medgifva.
I öfverensstämmelse med hvad Kongl. Maj:t föreslagit i fråga om ingående till stats-verket, emot bestämda ersättnings-anslag, af åtskilliga verks och inrättningars uppbörder, öfverlemnar Kongl.
Maj;t tili Rikets Ständers bifall den likartade reglering i afseende på till serskilda behof anslagna krono-arrenden, som kommitterade i denna punkt af deras underdåniga betänkande tillstyrkt, eller att alla arrenden af statens egendomar, som Kongl. Majus Nåd.
15 äro till serskilda ändamål anvisade, må, i utbyte mot kontanta anslag, varda lill stats-verket indragna, med undantag af de fall, då arrendena skola in natura till vissa inrättningars underhållande utgöras: dock att sättet och tiden för förslagets bringande i verkställighet må blifva föremål för ytterligare pröfning, sedan en närmare utredning af hit hörande förhållanden hunnit tillvägabringas; och föreslår Kongl. Maj:t derjemte, i enlighet med kommitterades hemställan, att de till stats-verket ingående arrenden må för framtiden antingen bestämmas i penningar eller, då sådant icke anses lämpligt, utsättas i spanmål eller sådana persedlar, hvaraf hemmansräntorna komma att bestå och hvilka persedel-arrenden sedermera böra lösas med penningar efter det för hemmansräntor och tionde gällande medelpris; anseende Kongl. Maj:t deremot kommitterades förslag i fråga om utarrenderings-ålgärdernes förenkling åtminstone tills vidare kunna förfalla, i följd af den förnyade författning om utarrendering af kungsgårdar och andra kronolägenheter, som under den 17 Juli innevarande år blifvit, i öfverensstämmelse med Rikets sednast församlade Ständers beslut, af Kongl. Maj:t utfärdad.
Angående Markegån gs sättningen.
I anseende till det för uppsägningsrättens begagnande samt räntornas och tiondens derefter skeende debitering erforderliga rådrum, måste markegångs-sättningen nu verkställas hösttiden, då årets gröda ännu icke är allmänneligen aftröskad och afkasta ingen deraf alltså icke tillförlitligen känd, samt då någon väsendtligare spanmålshandel ej heller förekommit, så att priserna hunnit stadga sig.
Genom räntornas och tiondens lösande elter medelpris, hvarpå löpande årets markegång icke kommer att inverka, upphör åter allt hinder föt markegångssättningens framflyttning till en lämpligare tid af året, då priserna äro stadgade, och då kontrollen mot för hög eller lör låg markegång jemväl bör underlättas af allmänt kända och ulan svårighet ådagalagda förhållanden, i utbyte mot det betryggande i nämnde hänseende, som nu förefinnes uti den för indelta räntegifvare och räntetagare bibehållna ömsesidiga uppsägnings-rätten.
Under framställning af dessa med flera i afseende på markegångssättningen förekommande omständigheter, är af kommitterade för skatte - 16 Kongl. Majus Nåd.
Proposition, N:o 66. regleringen tillstyrkt: att de priser, hvilka, för den händelse förslaget örn indelningarnes indragning samt tiondens och andra persedelskatters lösande efter medelpris vunne bifall, borde ligga till grund för beräkningen af denna lösen, måtte bestämmas efter försäljningspriserne under de trenne sista månaderne af skatte-året och de trenne första månaderne af det påföljande; men att tillsvidare serskild markegång i nu stadgad ordning borde sättas till rättelse för liqvider emellan räntegifvare och räntetagare, så länge sådane ifrågakomma, äfvensom för alla öfriga liqvider, hvilka, enligt nu gällande föreskrifter eller öfverenskommelse!’, skola på markegång grundas; att tiden för förstnämnda markegång måtte framdeles varda bestämd till April månad; men att, så länge den hittills vanliga markegångssättningen måste bibehållas, vid denna sistnämnda äfven förstomförmälda prisbestämning må, till undvikande af dubbla förrättningar, för sig gå efter de rörande densamma stadgade grunder; hvarförutan kommitterade, - jemte yttrande af den åsigt, att deputerade för markegångssättningen hädanefter borde blifva tvenne af hvarje riks-stånd, som rösta per capita i stället för ståndsvis, samt att pröfningen af anförde besvär öfver deputerades beslut borde, så länge det tillhör Kammar-kollegium att afgöra tvister om grundskatterna, fortfarande af detta embetsverk verkställas, i underdånighet öfverlemnat det, i öfverensstämmelse med dessa hufvudgrunder, utai'betade förslag till förnyad författning, angående markegångssättningen, som finnes deras underdåniga betänkande bilagdt, och deruti de i öfrigt intagit sådana serskilda bestämmelser i afseende på pris-uppgifters meddelande till ledning för markegångssättningen samt besvärsrätt och verkan af förd klagan öfver fastställde markegångspris m. m., hvarigenom, i kommitterades tanke, så väl de skattskyldiges som räntetagarens rätt borde anses fullt betryggad.
Godkännande hvad kommitterade i omförmälda måtto yttrat och tillstyrkt i afseende på grunderna för markegångssättningen, utom i hvad som rörer förändring af markegångs-deputerades sammansättning och röstberäkning, hvarom Kongl. Maj:t, af skäl, som finnas uttryckta i närlagda protokoll för den 21 sistlidne Oktober, nu ej finner lämpligt att väcka fråga, anser Kongl. Maj:t kommitterades ofvan berörda förslag till förnyad markegångs-förordning, serdeles med hänsigt till deri meddelade stadganden om markegångs-sättningens grundande på prisuppgifter för tiden från och med Oktober månad det ena till och med Mars månad Kongl. Majlis Nåd.
17 månad det andra året, samt sättet för dessa prisuppgifters upprättande och; granskning m. m., i hufvudsaklig måtto lemna säkerhet derför, att markegångspriserna varda satta i närmaste öfverensstämmelse med persedlar nes allmänna värden.
Så länge en del löntagarej på grund af innehafvande fullmakter och konstitutorialer, fortfara att efter nu gällande stadganden uppbära indelta räntor och tionde, samt vissa stater, äfven efter uppsägningsrättens upphörande, bibehållas vid förmånen alt för dylika räntor och tionde uppbära lösen efter medelmarkegång, tror Kongl. Majit lika väl skäl vara för handen att, till ytterligare betryggande mot förlust å ena eller andra sidan genom serskilda intressens inverkan på markegångssättningen, dels, i öfverensstämmelse med hvad nu är föreskrifvet, förordna, att deputerade för markegångssättniugen böra, så vidt ske kan, utgöras tili ena hälften af räntegifvare och till den andra af räntetagare eller sådane tjensteinnchafvare, på beloppet af hvilkas löner markegångssättningen eger inflytande, dels medgifva och stadga, att serskilda ombud så väl för de förra som för de sednare må vid markegångssättningarne tillkallas för alt höras, med rättighet att å egna och öfrigas vägnar emot förrättningen fullfölja klagan; öfverlemnande Kongl. Maj:t i följd häraf till Rikets Ständer, alt kommitterades merherörde förslag till förnyad författning angående markegångssättningen må, med ofvan omförmälda förändringar och tillägg, varda i sammanhang med den i öfrigt nu föreslagna reglering, af dem gillad t och anlaget. livad kommitterade för öfrigt i underdånighet föreslagit och hemställt rörande de serskilda frågorna: om upprättande af ny jordebok; om mantals- och skattskrif ningen; om kronoutskyldernes debitering; om uppbörden och redogörelsen, samt om prcescripstionslid för skattskyldiges och redogörares ansvarighet, har Kongl Maj:t funnit i allmänhet både lämpligt och ändamålsenligt samt alltså höra bringas till verkställighet, i den mån sådant kan finnas förenligt med den plan för skatteväsendets ordnande i öfrigt, som, efter det Rikets Ständer varit i tillfälle att i hithörande ämnen sig yttra, varder fastställd; och Kongl. Majit vill, för sådant ändamål, nu lill Rikets Ständers bifall ytterligare föreslå: att vid upprättandet af ny jordebok må, i fråga om vidden och verkan af dervid förekommande granskningsåtgärder samt tiden för anrnärkBih. till H. St.
Fröt. 1847 & 1848. 1 Sami. 1 Afd. 18 Baft. 3 18 Kongl. Majas Nåd.
Proposition, N:o 66. ningars framställande å de skattskyldiges sida, förfaras i enlighet med hvad kommitterade i underdånighet hemställt; att den så kallade bågskatten i Herjeådalen må för framtiden upphöra, emot det att mantalspenningarne af allmogen derstädes erläggas med 6 sk. af hvarje person; att, sedan häradsskrifvarnes nuvarande befattningar upphört och debiteringen blifvit, i öfverensstämmelse med kommitterades förslag, öfverflyttad på serskilda vid landskontoren , under benämning häradsbokhållare, anställde tjenstemän, desse sednare må blifva för debiteringen ansvarige och jemväl ega att besörja häradskrifvarnes nuvarande åligganden vid skattläggningar och bevillningstaxeringar; hvaremot kronofogdarne ensamt borde ansvara för afgifternes uppbärande och redovisande; att taxering å fast egendom må verkställas endast hvart femte år, med uttryckligt stadgande, att uppskattningen bör ske efter taxeringsmännens, på grund af deras närmare kännedom om förhållandena och med ledning af allmänna försäljningspriserne inom orten, egande öfvertygelse om hvarje egendoms verkliga värde; att, till beredande af förenkling vid debiteringen och i räkenskaperna, hittills medgifna afkortningar i mantalspenningarne och bevillningen efter i:a art. för sådane till arbetsklassen hörande personer, som hafva fyra minderåriga barn, må, så vida de icke efter numera skedd nedsättning i personella bevillningen anses kunna försvinna, framgent medelst afdrag vid debiteringen iakttagas, och nedsättningen utredas uti sammandragen öfver de personer, som enligt allmänna grunder böra nyssnämnda afgifter erlägga; att, till undvikaude af all kronouppbörds indrifvande vid samma tid och deraf för de skattskyldige uppkommande olägenheter, tvänne uppbördsstäminor må å landet hållas, nemligen: den första,för uppbärande af alla personella samt bevillningsafgifter, från medlet af September till medlet af Oktober månad, med rättighet likväl för Kongl. Maj:ts befallningshafvande att, efter sig företeende omständigheter, bestämma en sednare termin, dock sist inom medlet af November; och den andraj emellan medlet af Februari och medlet af April månader påföljande år, för uppbärande af lösen för hemmansräntor och tionde, jemte öfrige af hemman utgående utskylder; att upphörden i städerna må förrättas under loppet af September; börande likväl sistnämda förändring endast efter hand till vägabringas på Kongl. Maj:ts Nåd.
19 det sätt, att uppbördsterminen tillbakaflyttes en månad hvarje år, till dess den kan vid nyssnämnda tid utsättas; samt att nu gällande föreskrifter om afskrifning af bortflyttade personers kronoutskylder och om prasscriplionsliden för skattskyldiges och redogörares ansvarighet må undergå de jemkningar och förändringar , som af kommitterade äro föreslagne.
De serskilda handlingar, som angå och närmare utreda de till Rikets Ständers pröfning nu hänskjutna frågor, skola vederbörande Utskott tillhandahållas; och Kungl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen.
OSCAR. S• A. Munthe.
Utdrag af Protokollet öfver Finans-Ärenden ^ hållet inför Hans Maj:t Konungen i Stats-rädet å Stockholms Slott den 2/ Oktober 18/fy.
Närvar a n d e: Hans Exc.
Justitiae-Statsministern, Herr Grefve Posse Hans Exc.
Statsministern för Utrikes Ärendena, Herr Friherre Ihre Stats-råden:
Friherre Stael von Holstein, Munthej Friherre Pejron_, Silfverstolpe, Wceruj 20 Kongl. Majus Nåd.
Friherre Gyllen granat., Faxe, och Fåhraeus. Sedan, i öfverensstämmelse med Kongl.
Maj:ts under den a5 sistlidne Ma] meddelta nådiga beslut, det af särskildt i nåder utsedde kommitterade den 3o nästförutgångne April afgifna, härhos i tryckt exemplar bifogade, underdåniga betänkande angående beskattningsväsendets samt uppbörds- och redogörelse-verkets förenkling numera ibland
Ständer att nu fatta beslut i den af kommitterade väckta fråga om upphörande af den för vissa hemmansnaturer hittills åtnjutna befrielse från serskildta onera och besvär, dels emedan en slik förändring, åtminstone i de flesta fall, icke skäligen kunde ifrågasättas utan ersättning åt de hemman, som i följd af berörde jordprivilegiers upphörande finge vidkännas ökade onera, dels ock emedan, äfven om nämnde förändring sålunda kunde åstadkommas, de hufvudsakligaste skiljaktigheter, som i öfrigt förefinnas emellan de serskilde jordnaturerna, med hänsigt till sjelfva beskattningen, ändock komme att qvarstå» Kongl. Majus Nåd.
Proposition, N:o 66. 21 Hvad åter beträffade kommitterades förslag, angående kronohemmans upplåtande under skattemannurätt utan lösen, så vore, i Departementschefens tanka, den uppoffring af efterhand inflytande skatteköpeskillingar, staten i följd af ett dylikt medgifvande skulle komma att vidkännas, alltför ringa för att komma i betraktande vid sidan af de väsendtliga fördelar, i afseende på ej mindre förval t ningsbestyrets förenklande, än hemmansbrukarnes förbättrade ställning och jordens deraf beroende odling och ökade afkastning m. m., hvilkas skyndsammare uppnående skulle, på sätt ko.mmitterade vid framställningen af berörde förslag fullständigt utvecklat, genom detsamrnas antagande beredas; och Departements-chefen förklarade sig på grund häraf destohellre biträda omförmälda förslag, som den klagan öfver tillämpningen af författningarne om åborätt å kronohemman, hvarmed Kongl. Maj:t nu tid efter annan besvärades, oftast ådagalade såväl svårigheten af dessa författningars noggranna liandhafvande, som obilligheten i många fall af deras strängare tillämpning, andra olägenheter af den härmed förenade serskilda arfslagstiftning att förtiga.
I fråga om sättet för grundräntornes förenkling hade kommitterade framställt 2.'ne alternativa förslag: det ena, att alla på skattläggning grundade räntor skulle för framtiden utgå i penningar till ett för hvarje i Jordeboken serskildt upptagen egendom sammanfördt oföränderligt belopp, med iakttagande, alt den andel deraf, som beror af markegång, beräknas efler medium af det för kronoräntor gällande markegångspris för de 20 åren 1824—1843; och det andra, alt, i händelse det icke ansåges lämpligt till bestämd penningeränta fastställa de räntor, som hittills varit i persedlar och tjenslbarheter utsatte samt efter markegångsvärdet blifvit utgjorde, alla sådana räntor skulle förvandlas i allenast silne persedlar, nemligen spanmål och smör, med erforderlig jemnkning af värdeskillnaderne genom tillägg af så kallade fyllnadspenningar; hvarjemte en af kommittéens ledamöter, Sekreteraren C. G.
Stuart, i stället för det sednare alternativet, ansett de nuvarande hufvudsakligaste räntepersedlarne böra till ett antal af 22 Kongl. Maj:ts Nåd.
Vidkommande nu kommitterades i första rummet framställda förslag till ränteförenkling, så kunde det i Departeinents-chefens tanka icke nekas, att antagandet deraf skulle medföra väsendtliga fördelar och förnämligast de, att den största enkelhet i jordeböcker och kronoräkenskaper blefve beredd, hvilket åter skulle leda till möjligaste inskränkning uti tjenstemannapei sona len, äfvensom att den skattskyldige ei holle noga kännedom om sina utskylder och kunde med säkerhet dem beräkna; och hade
Men å andi a sidan förekomme äfven häremot vigtiga betänkligheter.
Nu vore ovedersägligt, att, om priserne å sådane i dessa räntor inbegripne persedlar, som äro för staten behöflige, eller hvilkas värde måste af statsverket till andra efter gällande priser godtgöras, framdeles stiga; men de skatlskyldige egde utgöra sine persedelskatter efter ett bestämdt oföränderligt värde, utan afseende derpå, att persedlarnes verkliga värde i en framtid eller åtminstone under vissa perioder kunde ökas i förhållande till penningens, samt en sådan ökning således icke hädanefter i någon mån komme sLaten tillgodo för ersättande af den derutaf föranledde högre utgift, derigenom alltså skulle uppkomma en brist i inkomster, som på annat sätt måste fyllas.
Hvad åter anginge det för öfrigt i afseende på hemmansräntornes förenkling af kommitterades pluralitet gjorda alternativa förslag, enligt hvilket de räntor, som hittills varit utsatta i persedlar och tjenstbarheter, skulle förvandlas till allenast arne slag af persedlar, nemligen spanmål och smör; så hade väl deremot blifvit af kommitteens ofvanbemälde ledamot erinradt, att ett alla slags persedlar och räntor omfattande förvaudlingssätt skulle medföra en vida betydligare och kännbarare rubbning i förut varande beskattningsförbållanden, än ett blott till en ringa del af hvarje egendoms grundränta utsträckt persedelulbyte; att nästan inga räntepersedlar hade ett Kongl. Maj:ts Nåd.
23 så föränderligt värde, sorn spanmål och smör; och att, då priserne å dessa hegge varor vanligen stiga och falla samtidigt, höjningen i den ena varans pris följaktligen icke komme att motsvaras af sänkning i den andras, hvilket förhållande dock understundom inträffade med en del af de persedlar, hvaruti hemmansräntorna för det närvarande voro utsatte; att vidare följden af det utaf kommitterades pluralitet framställda ränteförenklingsförslag skulle åtminstone för de första åren blifva en bestämd skatteförhöjning, hvilket velat visas genom exempelvis uppgjorda uträkningar för tvänne hemman inom Stockholms och Upsala Län; samt att, under sådana förhållanden, vore lämpligare och ändamålsenligare ali, såsom föremål för lösande efter markegång, bibehålla endast vissa i hemmansräntorna nu ingående persedlar, nemligen de hufvudsakligare, och förvandla de öfriga eller småpersedlarne till bestämd penningeränta, m. m.— Men