Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
>9 ra er i fråga, helst det icke beror af Assignanterne sjelfva, utan af assignationernes innehafvare, att förr eller senare till inlösen i Banken presentera de utelöpande assignalionerne, och det skulle blifva alltför mycket betungande för räknings-hafvaren, om han nödgades i folii-afgift et lägga 20 R:dr banco årligen, så länge hans räkning stod öppen i Bankens Bok, men att, till förekommande af missbruk och elusion af Författningen å Assignanlens sida, medelst assignationers anlidaterande eller för liten insättning, vid anmälan om assigneringens upphörande och så vidare, tillika borde stadgas, att den räkningshafvare, som, af hvilken orsak och i hvad ändamål som helst, efter ofvanberörde dag insätter eller later insätta penningar på sin räkning, och såmedelst fortsätter densamma, icke kan undgå att för det år sådant skett betala deri fastställda folii-afgiften.
Hvarjemte Fullmägtige, då sannolikt inträffar, alt flere eller färre af dem, som fortsätta deras assignerings-räkniugar i Banken, eller låta öppna sådane efter den dag då folii-afgiften vidtager, sedermera, förr eller senare, vilja dermed upphöra och tyckas böra hafva dertill rättighet, utan. att i en obegränsad framtid belastas med en afgift, ifrån hvilken det icke står i deras förmåga att sig befria, så vidt det skall hero af de utelöpande assignationernes mer eller mindre snara inlösen i Banken, hemställt, att jemväl dessa Assignanter, då de fullgjort hvad ofvan är vordet nämndt innan utgången af det år, då de inställa sin assignering å Banken, må åtnjuta befrielse från folii-afgiftens erläggande.
Med fästadt afseende å hvad sålunda anfördt blifvit, och under iakttagande af hvad Rikets Högloflige Ständer redan, på sätt förenämndt är, genom omröstning i förstärkt Banco-Ulskott beslutat, får Utskottet härigenom föreslå, att å lämpligt ställe i nu upprättande Banco-Reglemente må intagas följande föreskrifter: 1:0.
Privata assignerings-rättigheten i Banken får tills vidare fortfara, emot en afgift af 4 R?dr banco för hvarje folium om 4° rader af den löpande räkningen; och blifver minsta afgiflen, som för hvarje år beräknas, 20
R:dr banco, motsvarande fem folier; 2:0.
Ej mindre de privata Assignanter, sorn hafva räkning i Banken före den dag ifrån och med hvilken, enligt utfärdande Kungörelse, beräkningen af berörde afgift kommer att vidtaga, men dessförinnan hos Bankens Under-Styrelse skriftligen anmäla, att de ämna upphöra med sin assignering på Banken, än äfven de, som, elter den dag då folii-afgiften vidtager, fortsätta deras assignerings räkniugar i Banken eller der låta öppna sådane, men framdeles Banee-JJtskpttett Memorial N:o ta5. vilja dermed upphöra, och derom göra anmälan före utgången af det år, då de sin assignering på Banken inställa, varda ifrån omförmälde afgift befriade, derest de, vid anmälandet af assigneringens upphörande, tillika uppgifva beloppet af sina utevarande assignationer och då, så vida det icke förut skett, samma belopp, eller skillnaden deruti, på deras räkningar i Vexel-Banken insätta; hvaremot bemälde Assignanter, om de sedermera, af hvilken orsak och hvad ändamål som helst, insätta eller låta insätta penningar, på dessa räkningar böra betala den fastställda folii-afgiflea för det år, sådan insättning egt rum.
STOCKHOLM, i835, hos J. A. Wiu»es BnHco-Ut,kottets Utlåtande A’:o i;6. i N:o 126.
Ankom till Exp.-Utsk. den i4 April.
Utlåtande, i anledning af de, inom s:ne Riks-Stdnd, framställde och till Utskottet remitterade anmärkningar emot Utskottets, i Memorial N:o tis, afgifne förslag till reglementariska föreskrifter, motsvarande Af deln. 1 af Art. 4 t83o års Banco-Reglemente.
Emot ifrågavarande, af Högvördige Preste-Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet godkända, förslag liar, inom de 2:ne öfrige Riks-Stånden, enligt Protocolls-Utdrag, som från Högloflige Ridderskapet och Adeln, dea 5 innevarande månad, samt från Välloflige Borgare-Ståndet, den 28 nästlidne Mars, till Utskottet ankommit, hufvudsakligen blifvit anmärkt: Uid Fjerde punkten, af åtskilige Ledamöter inom sistbemälde 2:ne Riks-Stånd, att, i enlighet med hvad de emot denna punkt af förslaget afgifna reservationer innehålla, något så beskaffadt förbud, som i senare mom. af densamma blifvit föieslaget, i afseende å utgifvandet från Banken af silfver-plantsar och utländske myntsorter, i stället för Svenskt myntadt silfver, icke borde stadias, utan deremot åt Banco-Sljuelsen öfverlemnas, att, då densamma, efter serskild pröfning för hvarje fall, funné sådant, med afseende å förekommande omständigheter, lämpligt och för Banken fördelaktigt, kunna låta, i stöllet för Svenskt silfvermynt, från Banken, i utvexling mot dess sedlar, utgifva silfvei-plantsar eller någon i densammas förråd befintlig utländsk myntsort, under iakttagande likväl, att ett belopp, motsvarande den för Svenska myntet fastställde slagskatt afdrag* s och för Bankens räkning innehålles.
Härförutan har, rörande ifrågavarande ämne, blifvit yrkadt, af någre Ledamöter inom Välloflige Borgare-Ståndet, att, vid utlemnande från jBinken af plantsar och utländske silfvermynt-sorter, ej blott den så kallade slagskatten, utan ett hela den med myntningen förenade kostnad motsvarande belopp måtte innehållas; äfvensom utaf en Ledamot af Höglofli, ga Ridd erskapet och Adeln, alt då, vid bokföringen i Bankens räkenskaper .al Utländska mynt och plantsar, slagskatten alltid vore afdragen å deras .deruti upptagna värden, Banken måtte lör plantsar, som från densamma .
BUtang tili R.
St. Prat. i834 och iS35. 6 Saini. 1 Ajd.
3 Bandet> s.dra Häftet. i Btnco-Utskottets Vtim milie N:o ii6- titgifvas, varda godtgjord efter dess bokföringspris, med tillägg af 3/4:deIs procent; och har samme
Ledamot i öfverenstsämmelse härmed föreslagit följande förändrade redaction af ifrågavarande punkt:
"Derest någon hos Banken sig anmäler till erhållande, vare sig af plantsar, eller af de i bifogade Tariff N:o i upptagne utländska silfvermynt, så vida deraf behållning finnes, må det bero på Banco-Fullmägtiges pröfning, att sådan anmälan medgifva, hvarvid iaktlages, att för de utländska silfvei mynten betalningen erlägges efter det i nämnde Tariff upptagne pris, och att plantsarne godtgöras
Banken efter bokföringspris med tillägg af 3/4 procent."
"Finnes vid Låoe-Cotifore» tillgång af derstädes inlösta utländska silfvermynt, må de kunna utlemnas efter det i Tariffen N:o t bestämda pris.’* För öfrigt har en Ledamot af Borgare-Ståndet ansett, att, vid slutet af denna punkt, borde tilläggas orden: "eller Banco-Sedlar Vid Femte punkten, af en Ledamot utaf Högloflige Ridderskapet och Adeln, att, enär erfarenheten visat, det priset på guld understundom un de rg inge hastiga förändringar, och således den händelsen möjligen kunde inträffa, att, i fall det allmänna priset å denna metall under loppet af någre månader betydligt stigit, Bankens hela guld-förråd komine att medtagas, idan alt Fullmäglige, som, enligt det uti denna punkt föreslagne stadgande, icke skulle vara berättigade att, under årets lopp, förändra det bestämda utvexlingspriset & duealer, kunde sådant förhindra.
Till förekommande häraf, har derföre bemälde Ledamot ansett det vara angeläget, att Fullmägtige tillerkändes rättigheten att, derest omständigheterne skulle sådant påkalla, äfven under årets lopp, utvexlings-priset å dueater förändra.
Derjemte har en Ledamot af Borgare-Ståndet erinrat, att någon föreskrift, motsvarande to §.
i 4 Art.
,:sta Afdeln. af i83o års Baneo-Reglemente, icke förefunnes uti Utskottets afgilna förslag till reglementariska stadganden; hvarförutan någre Ledamöter af samma Riks-Stånd yrkat, att, på det Banken måtte, så vidt möjligt vore, kunna undvika behofvet att från främmande länder inköpa silfver till metalliska eassans förstärkande, det borde vara en hvar tillåtet, att, emot det i Myntbestäronings-Lagen utsatte pris, vid Låne-Contoren aflemna controleradt verk-silfver, och att följaktligen! ett stadgande borde införas uti det nva Baiieo-Reglementet, hvarigenarn Låne-Contoren erhölle rättighet att kungöra, det controleradt verksilfver derstädes emottoges och beta Ides efter dea i Myntbestämnings-Lage® Banco-\Jiikct-(t‘ 'Utlåtande N:o 126. fastställda grund; äfvensom för samma ändamål borde stadgas, att den, som skall verkslställa ny inbetalning i Banken, skulle ega rättighet att, "bos Låne-Conloret i orten der han bor, deponera en motsvarande summa i silfver, och med depositions-beviset vända sig till Banken-” Vidare hafva någre Ledamöter af Ridderskapet och Adeln dessutom fästat
Utskottets uppmärksamhet derå, att de förslaget bilagde Tariffer för ut- och invexling af utländskt silfvermynt icke i allo upptogo de serskilde myntsorterne till deras lätta värden, samt en Ledamot anmärkt, alt öfverskriften å Tariffen N:o 2 vore otydlig, och följaktligen borde till redactionen rättas.
Hvad sålunda blifvit anmärkt har Utskottet i noggrannt öfvervägande tagit, och hvad först beträffar anmärkningarne emot det i 4
J’och vare det Fullmägtige förbjudet att låta någon, i stället för Svenskt myntad t Silfver eller Banco-Sedlar, från Banken utbekomma silfver-plantsar.” Vidkommande åter den emot 5:te punkten framställda anmärkning, så kan Utskottet val icke dela den Ledamots åsigt, som ansett Fullmägtige, på grund af det uti denna punkt föreslagna stadgande, vara förhindrade alt det för utvexling af ducater stadgade pris, äfven under årets lopp, förhöja; utan anser Utskottet tvärtom samma stadgande just innefatta rättighet för Fullmägtige, att en sådan förhöjning i utvexlings-priset besluta; men då, enligt hvad anmärkningen utvisar, detta stadgande, sådant detsamma i förslaget lyder, gifvit anledning till misstydning, får Utskottet, för undanröjande af allt missförstånd i detta afseende, hemställa, att orden: 4 Bjtico-TJrskotteti Utltitmde N\a 126 ”Fullmägtige öppet lemnadt att, om så nödigt pröfvas, det för årets fastställda utvexlings-pi is förhöja;” må utbytas emot följande förtydligade stadgande; ”Fullmäktige dock Öppet lemnadt, alf, om så nödigt pröfvas, äfven under årets lopp, det fastställda utvexlingspriset förhöja.”
I anledning af hvad som blifvit anmärkt rörande saknaden af etl, 10 §. uti 4 Art. 1 Afd. af nu gällande Banco-Reglemente, motsvarande stadgande, har Utskottet ansett sig böra upplysa, att ien åberopade §;n, hvilken eger enahanda lydelse med 3 §. uti i83o års Myntbestämnings-Lag, uttryckligen innehåller, att, hvad deruti stadgas, skall, ”före allmänna silf— ver-utvexlingen/’ iakttagas; och har, vid sådant förhållande, Utskottet, sedan silfver-ulvexlingen börjat, funnit denna §., såsom numera icke vidare tilllämplig, böra, i likhet med flera andra föreskiifter om åtgärders vidtagande intill dess realisationen blefve verkställd, utgå ur det Banco-Reglemente, som vid innevarande Riksdag kommer att utfärdas.
Någre ytterligare och meia detailerade stadganden , i afseende på Låne-Conlorens in vexling och upphandling af Silfver, än dem, som innefattas uti 6 och 7 punkterna af det återremitterade Memorialet, har Utskottet, oaktadt det inom ett Riks-Stånd derom framställda yrkande, ansett icke behöfva uti det nya Banco-Reglementet intagas, helst det i allt fall tillkommer Banco-Styrelsen all meddela de närma e föreskrifter , som kunna erfordras för verkställigheten af hvad Rikets Höglofl.
Ständer i detta hänseende besluta.
Med afseende härå, och enär Utskottet för öfrigt finner betänkligt att tillstyrka en ovilkorlig skyldighet för Låne-Conloren alt uppköpa allt Verk-Silfver, som kan deni erbjudas, får Utskottet alltså , nied anledning jemväl deraf, ali hvad de föreslagne stadgandena i denna del innehålla blifvit godkändt af arne Riks-Stånd, och lemnadt utan anmärkning af det 3:dje, hemställa, alt de, uti ifrågavarande hänseende framställda anmärkningar må förfalla.
1 anseende till de anmärkningar, hvartill Tarifferne för in- och utvexlings-prisen å vissa utländska Silfver-myntgorler föranledt, har Utskottet ånyo granskat dessa Tariffer och dervid funnit, dels att någre tryckfel, ej mindre uti dem, än uti de nu varande Banco-Reglemente bifogade enahanda Tariffer, kommit att ega rum, dels ock, att det bestämda ulvexlings-priset å 5-Francs-styckena understiger deras verkliga värde, äfvensom Utskottet inhemtat, alt den Förordning, sorn för Ryska Silfver-Rubler bestämmer ett visst oförändradt värde, först år 1810 utkommit.
Utskottet har derföre låtit, med iakttagande af dessa rättelser, uppgöra följande nya fin lag till omförmälde Tariffer, hvilka alltså härmedelst lill Rikets Högloflige Ständers fastställelse öfverlemnas.
Baucc-Ut hörtets VäJivide A!:o la6.
Tariff\ enligt hvilken sådana full vigti ga utländska mynt.sorter, som efter stycketal blifvit invexlade, kunnafrän Banken och Låne-Contoren, efter allmänna Silfver-vex/ingens början„ föryttras. le ■war?«r«a. 1) En Hollsteinsk, Dansk eller Norrsk Specie 2) En Engelsk Krona ..... 3) En Tysk Conventions-Specie . 4) En Spansk Piaster eller Americansk Dollar 5_) Pilt Franskt Femfrancs-slycke 6) En Preusisk Thaler .... 7) En Rysk Rubel (sedan 18 m) 8) Ett Liineburger eller Mechleuburger Zweidriltel-stycke N:o 3.
Tarijf, för invexling af utländskt Silfverniynt, dä af någon sort erbjiules minst fem marker victua/ie-vigt och derutöfver.
Priset i R:d B:co R;dr sk. 2 3 2 2 36 2 22 2 36 2 18 1 ?,7 I 44 1 T Banco-Sedlar, efter victualie -vigt.
För 1 lod.
R;dr sk. .ut H «. sk. | r:st 1) Holsteinska, Danska oell Norrska Species 38 T - 1 8 I I 3) Engelska Kronor .... 40 4 5 1 1 2 1 3) Tyska Convenlions-Species . 36 8 I 6 3 4) Spanska Piaster eller Amerie.
Dollars . 38 44 3 I 10 3 5Ä Franska Fern-frnncs-stycken 3.9 4 8 I 10 6 6) Preusiska Thaler ....
32 24 i r I - 9 7} Ryska 1111 bier (sedan 1810) 37 35 7 I 8 6 8) Luneburger eller Mecblenburger Zwei- / driltel-stycken ..... 43 8 — I 16 8 Banco-Vtskottets Utlåtande Nto ia6, N:o 3.
Tariff, för utvexling af utländskt Silfvermynt till stycketal, att följas, enär af någon sort erbjudes mindre, än fem marker victualie-vigt.
Piecens rätta brutto- vigt i Ass. Fulivi' iga styr .ets in kö /s-pris i Tanco- ,edlar.
Högsta tillåtna under- vigt.
Procent.
Minsta antagli- ga vigt i Ass Minskning i priset för hvarje fe- lande Am.
En Holsteinsk, Dansk och Norrsk Specie 608 1 d 2 sk. 28 r. 3 5go Rd sk r. 2 ^ 2 En Engelsk Krona 588 2 32 — 3 571 — — En Tysk Conventions-Specie . . . 584 2 18 5 3 567 — — 2* En Spansk Piaster eller en Ameri- cansk Dollar 561 2 32 5 3 544 —— 0 - 2 a Ett Franskt Fem-fraucs-stycke . . 53 0 2 10 r 0 3 5o5 — — 2.
En Preusisk Thaler ......
463 1 33 6 3 449 — — En Rysk Rubel (sedan 1810) . . 43t I +0 2 3 418 — — Ett Liineburger eller Mechlenburger Zweidrittel-stycke 272 1 .5 9 3 264 — — 2ä Dock sorn, enligt hvad erfarenheten vid åtskilliga tillfällen ådagalagt, de utländska mynt-sorternas värde och beskaffenhet understundom undergå större eller mindre förändringar, har Utskottet, som icke heller egt tillfälle att med erforderlig noggranhet undersöka och bestämma ofvanberörde myntsorters nuvarande intrinseca värde och förhållande till Svenska Specie-Riksdalern efter i83o års myntfot, häraf funnit anledning tili den hemställan: att det måtte öfverlennäs åt Banco-Styrelsen, att, derest de officiela upplysningar, som årligen skola från vederbörande infordras, eller förekommande omständigheter skulle dertill föranleda, uti ifrågavarande Tariffer, lill bestämmande af deri upptagne utländska Silfver-mynt-sorters in- och utvexlings-pris, besluta sådane jemkningar och förändringar, som, utan äfventyr af förlust lör Banken, kunna lill vexlingeus befrämjande bidraga.
B.iHcc-TJtskattets lhl it andt Nx ia6. f Slutligen får Utskottet, i anledning af anmärkningen vid öfverskriflcn å Tariffen N:o 2, tillkännagifva, att Utskottet ej kunnat inse, hvaruti denna ej uppgifna eller ens antydda otydlighet egentligen består, hvadan Utskottet icke varit i tillfälle att å hvad sålunda blifvit anmärkt göra något afseende.
Stockholm den 10 April 1835.
Af Herr Stuart, C. G.: ”Då Banco-Ulskotlets majoritet, oaktadt de inern Riks-Stånden deremot framställda anmärkningar, förklarat sig icke finna anledning frånträda dess förslag i afseende på förbudet för Banco-Styrelsen att, i stället för myntadt Silfver, låta utlemna Silfver-plantsar eller utländskt Silfvermynt, har jag ansett mig jemväl böra, för min del , tillkännagifva, det jag icke heller funnit den ringaste anledning att frånträda min åsigt om origtigheten och olämpligheten af ett sådant förbud.
På de flerfaldiga, lill stöd för denna åsigt, uti min, Utskottets Memorial N:o 112 bifogade reservation, anförda, och icke i något hänseende vederlagda skäl, fortfar jag således att anse det nu ånyo föreslagna förbudet stridande emot de uti realisations-besluten uttalade grundsatser, motverkande de med den verkställda realisationen åsyftade ändamål, äfvenlyrligt för densammas bestånd, menligt för Bankens credit samt ofördelaktigt för ej mindre Banken, än det allmänna.
Under åberopande af hvad berörde reservation innehåller, får jag derföre härmedelst förnya det deruti Rikets Högloft.
Ständers pröfning underställda, något förändrade förslag till sladganden, motsvarande 4-'de punkten uti det återremitterade Memorialet J\:o 112.
Ät Banco-Styrelsen öfverlemnas att, då densamma , uppå derom gjord anhållan och efter serskild pröfning för hvarje fall, finner sådant, med afseende å förekommande omständigheter, lämpligt och för Banken fördelaktigt, kunna, i utvexling emot dess sedlar, låta från Banken utgifva Silfver-plantsar eller någon i densammas förråd befintlig utländsk myntsort; hvarvid dock alltid bör iakttagas, att plantsarne godlgoras Banken efter deras bokförings-pris, med tillägg af ett, den för Svenska myntet fastställda slagskatt, motsvarande belopp, och att det utländska myntets värde beräknas till de uti härhos bifogade Tariff N:o 1 bestämda pris.
Skulle en eller annan hos någotdera Låne-Contoret, för lill - 8 Bittico-Utskottets Utätande X'.o ia6. fälligt behof, anmäla sig till erhållande af sådana utländska silfver-mynt, som, jemlikt stadgandet i nedanstående §., derstädes influtit, vare utvexling af dessa silfver-mynt jemväl tillålen, emot det pris, som ofvanberörde Tariff N:o i bestämmer.”
Uti hvilken reservation sig förenat: Herr Grefve Frölich,Herrar Frill er rarne Stjernstedt och Hermelin, Herr Lagerheim samt Herrar Helsingius, Helleday och Falhem; af Doctor Engeström: ”Utan att härstädes vilja ingå uti utvecklingen af theorien lör penningar och mynt, anser jag det likväl nödigt att först fiamställa några af denna läras på förevarande fråga tillämpliga resultater.
Dessa äro följande: 1:0 att mynt icke är något annat än den materia, hvaraf det allmänna bytesmedlet, penning, beslår; 2:0 alt denna materia måste ega ett högl intrinsect värde, emedan myntet i annat fall icke är begärligt, och man således icke alltid kan vara säker att derföre få tillbyta sig den afsättliga vara, som man önskar; och 3:o att det bör vara med lätthet flyttbart, för att äfven på de mest aflägsna orter kunna verkställa bytet, och således af dylikt ämne, som inom en ringa volum rymmer en större mängd materia.
Det förstås häraf sjelfmant, att myntets form icke heller bör förbises.
Men dessa egenskaper inträffa företrädesvis hos de ädla metallerna, hvilka följaktligen äro till mynt af stöi’sta användbarheten.
Likväl kan en skillnad ega rum i afseende på bytes-rörelsens större eller mindre vidsträckthet, emedan, ilona fallet, ett verkligt mynt behöfves, då, i det senare, detta kan beqvämligen ersättas genom repri-sentativer.
Följaktligen kan man för den inländska rörelsen vara fullt belåten med pappersmynt, med undantag endast af de minsta valeurerna, hvilkas tillverknings-koslnad inorn kort tid öfverstiger det värde, de representera, och hvilka derföre böra med bårdt mynt ersättas.
Men detta slags mynt är mest blottställdt för nötning genom dess dagliga eller nästan stundliga bruk, och de ädla metallerna äro i sitt rena tillstånd mjukare än deras föreningar med andra; derföre försättas de med metaller af mindre värde i sådana förhållenden, hvari föreningen blir minst nötlig.
Denna tillsats får likväl icke sträckas för långt, dels emedan dess egna värde aldrig inräknas uti myntets, i händelse detta skulle gå till ufländningen, och dels emedan detta derigenom är desto mera blottställdt för förfalskning.
Att förekomma eller åtminstone försvåra - Biiiicj-TJesketttts Utlåtande N:o 1*6. 9 svåra denna, äfvensom till ga rån Lie för ett sådant mynts lagliga vigt och halt, förses detta med prägel; — hvaraf tydligen följer, att denna icke utgör något nödvändigt villkor för mynt i allmänhet, ulan endast för den del deraf, som mera närmar sig naturen af mynt-representativ.
I transactioner med andra länder deremot blir förhållandet alldeles motsatt; der upphör myntet att vara representant för allt annat än vara, eller rättare— der blir det ensamt vara, ehuru af en allmänneligare natur än hvarje annan; — der blir också präglingen högst öfverflödig, emedan man genom egna försök öfvertygar sig om det lemnade myntets både vigt och halt,— och denna pröfning blir deslo mera besvärlig, uti ju flera mindre stycken myntet förekommer, hvilket alltid är fallet med de präglade.
Följaktligen 1 jena r på utrikes ort präglingen lill intet annat, än att försvåra myntets emottagande, och således att derstädes öka den inhemska myntnings-kostnaden med förlust äfven i afseende på den ädla metallen.
Det senare skall •i det följande tydligen ådagaläggas; — och det föregående torde vara tillräckligt för ådagaläggandet deraf, alt ett mynt för veildshandelri icke beli öfver prägling, eller snarare att denna för ett sådant medför i flera än ett afseende förluster i stället för gagn.
Eller dessa förutsättningar, hvilkas vigtighet ingen lärer kunna neka, inskränker sig således hufvudlrågan derinom, huruvida vår realisation, som vi, icke utan både svårigheter och förluster, ändtligen hunnit tillkämpa oss, har till föremål endast inre förhållanden, — huruvida vi åtagit oss dessa /rån realisationens fortfarande bestånd oskiljaktiga uppoffringar, öfver hvilka Riksgälds-Contoret redan så bittert klagat, endast för alt tillfredsställa nyfikenhylen hos en eller annan sedel-innehafvare, sorn, titan egentligt behof, önskar sig egandet af det under några decennier osedda Riksdalers och SkilJings-stycket, — eller om den blifvit företagen och ' full brag t med företrädande afseende på utlänningen, hvars förtroende vi ville förskaffa oss genom öfverlemnande! i ulbyle mot haus varor, sam vi behöfva, af en pålitlig och fullgod vara från oss?
-— då ingen lär kunna neka det senare, föi falla också alla de anmärkningar mot silfverplantsars utlemnande från Banken, som hemtals så väl ifrån vårt mynts låglödighet för alt hindra nedsmältning, som från §. i af Banklagen den i Mars rS3o, hvilket senare stadgande icke ålägger
Banken alt med prägladt myntv inlösa sina sedlar, utan blott med silfvermynt, hvartill plantsen också och hufvudsakligen hörer, samt.således icke frikallar Banken från den sistnämndas afyttring.
Prat. i g34 och i835. 6 Sunil. 1 Afd. 3 Bandet adra Iluftet. 3 B/wco-Utskottets Utlåtande A';o 1*6.
Det är en afgjord sanning, att de föreskrifter och stadganden, so» icke stå i den noggrannaste öfverensstämmelse med naturen af den sak, d« »ngå, alltid äro mera hindrande än befordrande densamma, och äfven ofta i hög grad skadlige.
Jag har derföre hitintills sökt att, ehuru i korthet, utreda förhållandet från ämnets theoretiska sida, för att nu Öfvergå till den practiska eller erfarenhetens.
Då vi, i stället för silfverplantsar, såsom mynt, till utlänningen lemna detta prägladt; så 1:0) förlorar Banken slagskatten med 1. . . 3f/\ procent och Slaten myntningskostnaden , den i myntet ingående kopparns värde inberäk lUidt, med omkiing ........ a procent Summa 2 ZJ\ procent som för hvarje 1000 R:dr göra 27 1/2 R:dr Specie. 2:0) är transporten af dessa 1000 R:dr vida besvärligare än plantsens af samma värde, hvilken senare utgör en parallelipiped af endast 12, 5 och 4 tums dimensioner.
3:o om betalningen skall erläggas i Hamburg, som lär vara det vanligaste, så tar dess Bank alldeles icke emot prägladt utan endast oprägladt silfver, som icke får ega lägre halt än i5 lod 12 grän, och som der betalas med g b/24 Hamb.
Banco för hvarje Cöllnisk mark fint silfver.
Detta instämmer med 3 silfverrunstyckens högre värde för vår Specie-Riksdaler än för R:dr Hamb.
Men, som vår, för sin lägre lödighet,icke kan emottagas uti Hamb.