Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
385 öfrigt gemensam med livad, sorn i de andre Norrländske Länen af ålder varit ett serskildt åliggande; och skulle alltså, efter K.
KammarCollegii oell K.
StatsContoirets tanka, ett undantag härutinnan för Norrbotten väcka anspråk på enahanda befrielse i de öfrige af desse
Län och derigenom för Staten uppkomma en icke obetydlig tillökning i utgifterne för underhållet af allmänna Byggnaderne, men hvartill det nuvarande StatsAnslaget för samma behof icke vore beräknadt och följagtligen äfven otillräckligt.
Af enahanda tanka liar ock K.
StatsContoiret varit i frågan om uppbyggandet och underhållandet af LänsFängelset i Jemtland; anförandes dervid alt K. M:t jemväl, uppå BiksdagsFullmägtiges från nämnde
Län underd. ansökning, genom Nåd.
Bref d. 12 Mars 1817 förklarat, det Allmogen ej kunde, emot hvad förr brukligt varit och densamma godvilligt sig åtagit, från Länshäcktets uppbyggande frikännas.
Dock skulle Fångvaktbetjeningen samt Arrestanterne dädanefter aflönas och underhållas af allmänna medel; hvaremot K.
KammarCoIIegiuna för dess del andragit, att då en sådan händelse, sorn enligt K.
Brefvet d. 23 Jan. 1819 föranledde till Kronans deltagande uti kostnaden till en ny Fängelsebyggnads uppförande i Westerbottens
Län, nu äfven inträffat i Jemtland, att nemligen Länshäektet derstädes genom vådeld afbrunnit, och fördetta Läns Innevånare, enligt hvad Krgens Befthde uppgifvit, skulle falla än mera tryckande, att kostnaden till ett nytt Länshäcktes återuppbyggande allena bestrida, K.
Collegium ansett skäl och anledning vara 386 Stats-U tskottets för Jemtlands Län, att vid detta tillfälle fä komma i åtnjutande af lika förmån, som blifvit Westerbottens Läns Innevånare i Nåder förunnad.
Hvad först angår den ifrågakomne befrielsen för Norrbottens, Westerbottens och WesterNorrlands
Läns innebyggare från skyldigheten att bygga och underhålla deras LänsFängeiser; så har, med fästadt afseende å det härvid förekommande förhållande, att med undantag endast af de Norra Länen, Innevånarne i Rikets öfrige Län blifvit befriade från byggande och underhållande af deras LänsHäckten, Utskottet funnit billighet och jemnhet i rättigheter Medborgare emellan påkalla , att enahanda befrielse må de förstnämnde Länens Innebyggare tillgodokomma; i följd hvaraf Utskottet föreslår: alt, emot det allt anspråk å ersättning för uppförande af sjelfva Fängelsehusen uti ifrågavarande , elier Norrbottens, Westerbottens och WesterNorrlands
Län förfaller och ej eller hvarken nu eller framdeles får väckas, Slaten må öfvertaga oell hädanefter ensamt bekosta underhållet af LandsFängelserne i desse
Län varande dylike Byggnader äger rum.
Vidkommande derefter frågan om uppförande för allmänna medel af ett nytt Länshäckte i Jemtland, i det nedbrändas ställe; så och då, jemlikt hvad ofvan förmäldt är, K. M:t år 1819, i anseende dertill, att det då nyligen i Westerbottens
Län på innevånarnes bekostnad uppförde
Häcktet genom vådeld afbrunnit, täckts till understöd för återuppbyggandet deraf be - Betänkanden, N:o 21 f. 387 vilja en Summa af i,5i4 R:dr 7 sk. 5 r:st., utgörande hälften af hvad, enligt kostnadsförslag, erfordrades till en sådan Nybyggnad; får Utskottet vördsamt hemställa, att R.
Sttr till K. M:t, i underd. öfverlemna, att, i den händelse enahanda skäl, hvarpå K. M:ts Ilögstberörde Nåd. beslut om understöd till Westerbottens LänsHäcktes återuppbyggande blifvit grundade, äfven förekomma i afseende på Statsbidrags meddelande för nybyggnad af LandsFängelset i JemtlandsLän, låta anslå ett hälften af den erforderlige kostnaden, för nämnde Nybyggnads uppförande af Sten eller Träd;, efter hvad i Nåder kan pröfva* lämpligast, motsvarande belopp, att utgå af det å RiksStatens 8:de HufvudTitel uppförde anslag för Byggnader och Reparationer i Landsorterne, och i den mahn samma anslag dertill lem nar tillgång.
Hemställande Utskottet tillika, att Staten må öfver' taga enahanda underhållsskyldighet å Byggnaden, efter dess uppförande, som i afseende å de öfrige Norra Länen i nästförutgående Punct blifvit föreslagen.
Beträffande sluteligen den gjorde framställningen om StatsAnslag till Löner för Vaktmästaren och en Fångkneckt samt för Fångkläder och Inventarier vid Hernösands LandsFängelse; så och då dylike utgifter vid öfrige Länshäckten i Riket af allmänna Medel bestridas; får Utskottet vördsamt föreslå: dels att Löner för nämnde Betjente, till lika belopp som för deras vederlikar vid andre LänsFängelser blifvit föreslagne, eller 160 R:dr för Vaktmästaren och 106 R:dr 3z 388 Stats-Utskottets sk. för Fångkneckten må på Stat uppföras å Westernorrlands LänsStat under RiksStateos Andra HufvudTitel, samt dels att kostnaden för Sängkläder och nödige Inventarier vid merherörde LänsHäckte får utgå af de till Fångars underhåll på 8:de HufvudTiteln anslagne medel; kommande, i händelse R. II.
St:r bifalla hvad Utskottet sålunda föreslagit, ifrågavarande anslag att vid den definitiva Statsregleringens uppgörande upptagas.
Utlåtande, angående LandshöfdingeResidenseHuset i Hernösand.
(U.-A.) Uti Memorial, som Vällofl.
BorgareStåndet till Utskottet remitterat, har Herr E. J.
Westman, under åberopande af den vid sisth Riksdag gjorde framställning om förhöjning i hyran för LandshöfdingeResidenceHuset i Hernösand eller detsammas inköp af Staten , hemställt, att antingen en sådan tillökning i de redan före år 1782 Landshöfdingen uti Westernorrlands
Län på Stat anslagne hushyres-medel måtte beviljas, som svarade emot lidens kraf, för underhållet af denna byggnad, och den förändring i Myntets värde som sedan den tiden inträffat, eller ock att Hernösands Stads Borgerskap, i likhet med Rikets andre Städer, der LandshöfdingeResidencehus finnas, blifvit förunnadt, kunde få hugnas med inlösen af detta Boställe för Statens räkning emot den förut begärdte Betänkanden, N:o 212.
389 köpeskilling af 20,000 R:dr B:co; anförande Motionären, i förstnämnde afseende, att det icke vore möjligt, att utan Borgerskapets alltför svåra betungande, uppfylla Boställsägares alla skyldigheter, emot en så ringa ersättning; att Borgerskapet, som under loppet af åren 1782 med 1786, fått uppbära ifrån Statsverket en summa af 8000 R:dr, såsom hjelp till ResidenceHusets fullbyggnad af sten, genom innehållande från Statens sida under 4° års tid af de Landshöfdingen i WesterNorrlands
Län förut bestådde årliga hushyre-medel 200 R:dr i Silfver, betalt denna sin skuld samt sin förbindelse fullgjort; att omflyttningen af WesterNorrlands LandshöfdingeResidence ifrån Sundsvall, der hvarken Staten eller Staden ägde något Residence-lms, utan Landshöfdingen borde för då redan anslagne 200 R:dr förskaffa sig och Embetet rum, kunde, så länge Jemtland var med WesterNorrlands
Län förenadt, anses vara för Hernösand fördelagtig , så förspordes dock aldrig öfver denna flyttning någon klagan af Sundsvalls Borgerskap, lika litet som Staten kunde genom den anses hafva något förlorat, hvartill kommc, att genom Jemtlands af tid och omständigheter så nödigt påkallade skiljande ifrån WesterNorrlands till ett serskildt Län , Hernösand måste anses såsom det lämpligaste stället i förhållande till Länets nuvarande local för Landshöfdingen och dess Embetes vistelse och boställe; att sedan förutnämnde oförutsedda händelser mellankommit och Borgerskapet uti ingen annan stad af Riket, der slike boställen finnas, vore betungadt med sådane skyldigheter och 3go Stats-Utskott ets tryckande onera, förbindelsen å Hernösands Borgerskap* sida, att ovilkorligen hålla och underhålla LandshöfdingeResideneeliuset i Westernorrlands
Län, nu mera borde anses håfven, äfven dä Slaten ifrån sin sida ej uppfyllt hvad den sig åtagit såsom hufvudsakligt vilkor för förbindelsen alt gifva 200 R:dr, icke nti nu, utan då gångbart mynt, sådant det var då ömsesidiga öfverenskommelsen träffades; hvarjemte i sednare afseendet är vordet andraget, att den begärdta Köpesumman ej svarade emot Husets halfva värde, enär egendomen i det completta stånd den nu befunnes, ej blifvit för högt värderad till 5o,ooo R:dr B:co; och har motionären sluteligen anhållit, att om utgången skulle blifva för Hernösands Borgerskap lika olycklig nu som vid sist öfverståndne Riksdag, det då mätte vara Börgerskapet obetaget begagna sin obestridliga rättighet, att om sitt nu ägande och dyrt förvärfvade ResidenceHus få, likasom om annan sin välfångna Egendom, råda och disponera.
Utskottet får, efter tagen kännedom af allt hvad detta ämne rörer, vördsamt upplysa, att, i anledning af den vid sista Riksdag förekomne enahanda fråga, som den nu förevarande, R.
St:r uti deras till K.
M:t aflåtne underd. skrifvelse af den 24 October i8?.3, förklarade, att då Kronan icke egde i Hernösand något Hus, som för Landshöfdingen* i Westernorrlands Län Bonings- och Embetsrum kunde begagnas, utan Staden, dels på egen bekostnad och dels med erhållet bidrag af StatsVerket, uppfört ett för sådunt ändamål tjenligt och användt
Hus, emot den betingade B e t ä n k a n d e n, N:o 2. r 2. 3g t rättigheten, att i hyra af Staten njuta 200 R:dr årligen; så och enär denna rättighet grundade sig på ömsesidig öfverenskommelse emellan Staten och Hernösands Stad, men något anslag icke funnes å Stat för utgiften, hvilken blifvit anticipationsvis bestridd, R.
St:r funno skäligt bifalla anordnande af 200 R:dr, att ifrån 1824 års början, såsom Hushyra för berörde LandshöfdingeResidenceHus, till Hernösands Stad årligen utgå.
Som, enligt hvad jemväl upplyst blifvit, det var Hernösands Stads Borgerskap, som, då Westernorrland blef ett serskildt
Län, af dervid förekomne anledningar, och på sätt K.
Bref af den 2 December 1782 innehåller, erbjöd och tillförbant sig att, emot den Landshöfdingen bestådde Hushyrans utbekommande för Jlcre är pä en gäng j uppbygga ett Hus med tjenlige rum för Landshöfdingen, LandsContoiret, LandsCancelliet, LandtRänteriet och LandtmäteriGontoiret, å Stadens sida, med uttrycklig förbindelse, att under Landshöfdingens tillsyn, i alla delar väl och försvarligen utföra byggnaden efter den af K.
ÖfverlntendentsEmbetet uppgifne och då af K. M:t Nådigst gillade Dessein och Ritning, samt att Staden, vid ansvar tillgörande, tillika borde samma Byggnad med de ofvanuppräknade Embetsrum tillbörligen underhålla, utan att dertill, under ett eller annat förebärande, hafva att förvänta annat understöd af Kronan än tfe anslagne 200 R:dr HushyreMedel; så och då Staden genom det erhållna förskottet af icke mindre än 4° års Hyresmedel, som å Länets 3g-2 Stats-Utskottets extra ordinarie
Stat för nedannämnde år varit tipp» fördt och utgått År 1783 med R:dr 200.
,, >784 )» » l8o°- „ 1785 „ „ 5oo. - „ 1786 » » 5oo‘ “ „ 17Ö7 » » 1000‘ — ~~ „ 1788 » « 100°- „ i789 » » 100°- „ >79° •
• * » » ,00°- „ 1792 ), )) 1000. ■ tillhopa R:dr 8000. — — njutit vida större fördelar, än den ifrån början sig betingat, eliel endast ett förskott af 2000 R:dr, svarande emot 10 års hushyra , samt för ostridigt lärer kunna antagas, att genom den lemnade försträckningen i godt
Mynt och nödigt virke från Kronans Allmänning, Slaten till större del, än Hernösands Stad, bidragit till ResidenceHusets uppförande, kan, enär vilkoret å Statens sida sålunda blifvit uppfylldt, Utskottet icke tillstyrka bifall till Motionärens hemställan, att ifrågavarande ResidenceHus må för Statens räkning inlösas.
Hvad åter beträffar det alternativt framställde yrkandet om förhöjning i det årliga hyres-anslaget; så och enär samma anslag af 200 R:dr numera skäligen kan anses otillräckligt för Egendomens behöriga vidmakthållande och Staden, utöfver HyresSuminans be - belopp ej bör betungas med någon underhållskostnad för merbcrörde hus, föreslår Utskottet, att
Staden antingen må för framtiden befrias från all underhållsskyldighet och densamma af Staten öfvertagas, i enlighet med hvad för andre Kronans hus stadgadt finnes, emot det att hushyres-anslaget indrages och Kronan bespares; eller ock, derest Borgerskapet deruti ej skulle vilja ingå, hyressumman ökas till 4°° Ridr årligen, för hvilket sistnämnde fall nödige medel för tillökningen 200
R:dr torde böra vid den sluteliga Statsregleringen anvisas.
Lärande, i händelse R.
H. St:r härtill bifalla, underd.
M:t aflåtas, med underd. anhållan, att Hernösands Stads Borgerskap i vederbörlig ordning blifver hördt, för att meddela yttrande om hvilketdera af de sålunda föreslagne alternativen af Borgerskapet antages.
Den t5 Julii 182g.
Reservationi Af Herr Lagman Noréus:
Jag lan icke förena mig uti Pluralitetens af StatsUtskottet Beslut, att endast tillägga Hernösands Stad 400 B.:dr B:co, såsom årlig hyra för LandshöfdingeResidenset derstädes» Utskottets Utlåtande upplyser, att Staden icke annorlunda än genom uppbärande af 4° års hyresmedel, beräknade att utgå till 200
R:dr för året eller tillsammans 8000 R:dr uppburne under loppet af nio år, erhållit någon ersättning för uppbyggandet af detta Residenshus, med rum för Landshöfdingen, LandsContoiret, LandsCan3 B. 26 cellist, LandtRänteriet och LandtmäteriContoiret.
Detta Landshöfdinge-Residens, som skall vara ett ibland de mest prydlige, bäst inrättade och beqvämliga i Riket, har ock Staden, utan någon annan Statens gravation underhållit, än att Staden såsom hyra ifrån och med är 1824, då de erhållne Förskotterne af Hyresmedlen till fullo voro betalte, haft ett årligt Statsanslag af 200 R;dr B:co, och derigenom åsamkat sig en icke obetydelig skuld, utom den hvilken staden genom otillräckligheten af de anslagne byggnadsmedlen iråkat.
Rättvisa och billighet synes således fordra att detta Statsanslag, till hyra för Landshöfdingen och Embetsrummen åtminstone borde utgå efter dess primitiva grund eller i silfver, såsom i alla fall icke motsvarande de utgifter, som för andre LandshöfdingeResidenser drabba Staten, och knappt bestigande sig att godtgöra dea underhållskostnad, som ett så stort hus fordrar, ehuru billigt det äfven vore att genom besparingar någon tillgång för Staden kunde uppkomma, att betala den skuld, som
Staden sig åsamkat i och för en byggnad, som utan att Staden sig densamma åtagit icke kunnat blifva dess åliggande och igenom hvilket åtagande Staden kommer att vidkännas en fortfarande börda, utan att densamma, igenom Residensets flyttning ifrån Sundsvall egenteligen kan påräkna några fördelar eller någon utsträckning af sin rörelse.
Jag föreslår dock icke, att desse 200
R:dr måtte utgå annorlunda än efter 128 sk, i Bancosedlar för hvarje Riksdaler i silfver och att Statsanslaget i följd deraf förhöjes ifrån det af Utskottet föreslagne 4°° Rtdr till 533 R:dr 16 sk.
Betänk.inden, N:is 212, 213. ogåi Hrr Öfverste Lefren, Doctor Häggblad, Radman Lundgren , Grosshandlarne Aspelin , Eckerman oell Winberg, ConnnerceRådet Santesson, Lagman Ståhle samt RiksdagsFnllmägtigen IL Strindlund hafva häruti instämt.
Betänkande i anledning af de inom samtelige BiksStånden gjorde anmärkningar vid Tit . skottets Utlåtande N:o 36, ang:de utskylder till Staden Nyköping af Landshöfdinge-Residencehuset derstädes, äfvensom afgifter till Städerne i allmänhet för Kronans deri varande Egendomar.
(U -A.)
De anmärkningar, som föranledt återremissen af berörde Utlåtande och hvilka genom ProtocollsUtdrag blifvit Utskottet meddeldte, innehålla hufvudsakligen, dels å ena sidan, att, med afseende å helgden af de rörande allmänna och enskildta angelägenheter emanerade K.
Resolutioner, bland hvilka de i Utskottets Utlåtande omförmäldte Nåd.
Skrifvelse!- till Konungens Bef:h:de i Nyköpings Län af åren 1818 och 1822 äfven böra innefattas, Staden Nyköping, ehvad R.
St:r än måga besluta, äger rätt att antingen för ständigt eller ock ifrån år i8i5 till år 1824 af Kronan uppbära de Stadsutskylder, som böra utgöras af den till Residencebus för Landshöfdingen derstädes inköpte Stadsegendom, serdeles sorn det vore stridande emot billighet ' \ v'. 3gG Stats-Utskottets och rättvisa, alt
Byggnader skola förändra deras natur och dertill hörande skyldigheter upphöra, derföre, att de ifrån enskild nians ägo komma att öfvergå till Kronans, samt förre ägaren deraf, som sådane utskylder utgjort, ej till Kronan kunde öfverlåta bättre rätt än han sjelf innehade, och Kronans befrielse från dylike afgifters erläggande för hus i Städerne, som hvarken äro byggde af Kronan eller på hennes jord uppförde, så mycket mera saknade rättsgrund, som Boställen å Landet deltaga i kyrkobyggnad, väg- och brohållning, rotering m. fl. communal-utskylder, äfven om de af ålder varit Kronohemman; dels, å den andra sidan, att Städernes rätt i allmänhet, att erhålla lika utskylder af Kronans, som af enskiltes hus, syntes obillig, enär Städerne af de institutioner, för hvilka Staten bekostade hus i Städerne, ägde vida större fördelar, än som motsvarades af någre mindre Stadsinkomster, hvilka kunde förloras genom borttagande af Stads onera för Statens hus; att Landshöfdingar och Boställs Innehafvare borde dylika afgifter bekosta; — hvaremot åter blifvit erinradt, att om än Landshöfding skulle betala utskylder för de rum han bebor; han likväl ej kunde åläggas betala för Embetsrum Känteriet o. s. v.; — samt af andra åter yrkadt, att utredas borde för huru lång tid Nyköpings Stad varit i saknad af den påräknade inkomsten; att med iagttagande af principen att samfälde fördelar höra samfäldt bekostas, åtminstone en del af dessa afgifter voro af sådan beskaffenhet, att Kronans hus ovedersägeligen i dem borde deltaga, såsom alla dem hvilka åsyftade Betänlt and en, N:o a 13. 397 säkerhet, ordning och polis t. ex. Eldsläcknings anstalter, Sprutors underhåll, Brandvakts aflöning m. m., samt sluteligen', att hos K. M:t i underd. borde begäras anställande af undersökning intill nästa Riksdag om alla de förhållanden som borde vara kände för sluteliga bedömandet af frågan om rättighet för Städerne i allmänhet, att af StatsVerket erhålla bidrag till de af fastigheter utgående afgifler till Stad för Kronans deri ägande hus och lägenheter; hvarjemte åtskillige Ledamöter inom RiksStånden till mer eller mindre del instämt i de hos Utskottet gjorde och dess afgifne Utlåtande i ämnet bifogade reservationer.
Af de sålunda gjorde anmärkningarne, har den, som rörer Nyköpings Stads förevarande ersättningsrätt, i grund af K. M:ts Nåd.
Förordnanden i Skrifvelscr till Landshöfdingen i Länet af d. 26 Maji 1818 och d. 12 Sept. 1822, blifvit mera allmänt yttrad, och föranledt Utskottet till den hemställan: att, i händelse Nyköpings Stad förmenar sig äga en i Författningarne grundad lätt till ersättning för ifrågavarande afgifter af Landshöfdinge ResidenceHuset derstädes eller Kronans deltagande deruti för framtiden, Staden må lemnäs öppet, att i vederbörlig ordning göra sina anspråk gällande, samt, i händelse samma anspråk pröfvas giltige, de erforderlige Medlen af RiksgäldsContoiret utbekomma.
Vidkommande senare delen af Betänkandet eller frågan om Staten bör erlägga Stadsåfgifter för Kronans Hus och Lägenheter i Städerne i allmänhet; sjt t . , ' . ■ . 0 3q8 Stats-Utskottets har Utskottet, vid öfvervägande af de skäl, hvarpå yrlandet derom grundas, funnit sig endast kunna godkänna den del deraf, som rörer Kronans skyldighet att deltaga i kostnaden för Brandvakts och Eldsläckningsanstalters underhåll, och Utskottet får derföre vördsamt föreslå: att Slätterne må berättigas, att, för Kronans deri varande Egendomar, erhålla det bidrag till sistberörde kostnaders bestridande, som å desamma, efter vederbörlig fördelning af kostnaden emellan samtelige Egendomarne inom Staden, till den del deraf, som icke af Boställsinnehafvare begagnas och hvarföre de sjelfve, böra utgifterne bestrida, kan finnas belöpa; hemställande Utskottet tillika, att de dertill erforderlige medlen tnå utgå af Anslaget under R.iksS ta lens 8:de HufvudTitel för Kronans Hus och Byggnader i Landsorterne.
Den i5 Julii 182g.
Af Herr GommerceRådet Santesson: StatsUtskottet har å de anmärkningar, som inom samtelige RiksStånden blifvit gjorde vid Utskottets förra betänkande öfver lista frågan, angående Nyköpings Stads rättighet, att af Kronan och Indelningshafvare njuta den godlgörelse för visse StatsutskyIder å det der inköpta Residencehus, som K.
M:t igenom Nåd.
Skrifvelse!' af d. 26 Maji 1818 och 12 Sept. 1822 tillerkänt
Staden på grund af flere åberopade
Lagrum och gällande författningar, ej behagat fästa mera afseende än att hemställa "det, i händelse Nyköpings Stad finnér sig äga / Celäntanden, N:o 213.
3gq ”v.n 1 förfaltnirigarne grundad rätt till ersättning för "ifrågavarande afgifler af LandsliöfdingeResidencet derstädes, eller Kronans deltagande deruti för framtiden, Staden må Jernnäs öppet, att i vederbörlig ord"ning göra sina anspråk gällande, samt, i händelse "samma anspråk pröfvas giltige, de erforderlige med"Jen af EdksgäldsContoiret utbekomma.”
Härmed bar dock Utskottet erkänt, att Rikets år 1820 församlade Si:rs, uti Utskottets förra Betänkande Nto 36 uppgifna, vägran till K.
M:ts Nådiga Proposition , att lemna anslag till desse Utsky lders bestridande, ej kunnat tillintetgöra den lili Förfatlningarne grundade rättj sorn Staden kan äga tillden ifrågavarande godtgörelse, Men Utskottet ifrågasätter annu som behöflig pröfvandet i vederbörlig ordning af desse ansptåksgiltighet; detta har dock en gång skett, på sätt min Reservation i ämnet vid förra betänkandet utförligen visar, i det K.
M.t efter alla vederbör andes hörande och ämnets fullständiga utredande, och pä tillstyrhan af dess KammarCollegium och StalsContoir, samlj med åberopande af dels hvad K. Brefvet cl. 11 Nov. 1822 stadgar om sädane K.
M.ts och Kronans hus i Stockholm , som begagnas till Boställen eller Boningsrum af Embets- och Tjenstemän j dels 26 Cap.3 §.
ByggningaBalketij äfvensom K.
Resolutionen pä Städernas besvär af d. 12 Dec. §.
33j tillerkänt Nyköpings
Stad godtgörelse för fordrad andel i Fattigvårds- Tomlöreoch Brandvakts-afgifterne, samt i kostnaden tiil
Sta - /oo Stats-Utskottets tlens publike Byggnader, altsammans att utgå till hälften af Kronan, och till hälften af Boställshafvaren, äfvensom utt Kronan borde deltaga i afgifterne till Kyrkolnspectorens och Orgelnistens Löner, samt reparation å Kyrkan, endast i den händelse, att desse afgifter af Fastigheter i Staden och icke af Personalen Utgöras; men deremot icke uti Båtmans-vacance-afgiften, hvilken såsom en borgerlig tunga, är beräknad att utgå, dels af jord, dels af borgerlig rörelse.
Den rättighet som Utskottet nu tillstyrkt må lemnäs
Staden vidare öppen, har följakteligen en gång af Staden redan varit begagnad, och någon annan vederbörlig ordning att för Staden göra sine anspråk gällande, och för deras giltighets pröfning efter den grund som författningarne lemna, än den på här ofvan anförde sätt tillämpade, uti hvilken ordning K. M:t förklarat Stadens anspråk giltige, är mig icke bekant; saint lärer efter detta så mycket mindre vara för Nyköpings Stad användbar, som, sedan uppå K. M:ts Nåd. framställning vid Riksdagen 1823, ”att, dd ”för de i senare tider, i följd af R.
St:rs beslut, till "Residence-hus i åtskillige
Län inköpte enskilda Egendomar, faststälde Stadsafgifter borde af Kronan ut"göras, för så stor del af samma Egendomar, som icke ”af Roställslnnehafvarne för deras enskilde räkning be”gagnas, och altså nödigt vore, att Medel härtill blef”vo å RiksStatens 8:de HufvudTitel uppförde,” R.
St:r uti deras underdåniga Skrifvelse, angående regleringea af nämnde.Titel, förklarat, att ”sorn någre sådane Af”gifler för de Slott och Recidcncehus, som af ålder.
Bctänkanden, N:o 213. 4oi ”tillhört Staten, icke erläggas, samt icke eller skäligen kunna äga rum för de i senare åren till Resi”dencehus i någre Län inköpte Egendomar, enär de”samnia genom detta inköp förvandlats till Publika ”hus, för hvilka altså böra åtnjutas de friheter och ”förmåner, sådane i allmänhet åtfölja, B.
St:r ej el”ler funno något anslag å Stat för så beskaffade af”gifter kunde beviljas;” K.
M:t derefter icke allenast uti Nådig Skrifvelse till KammarCollegium och StatsContoiret af den 29 Jan.
1824 förordnat, att fordrade Afgifter till Stad för de inköpte Itesidencehusen i Carlstad, Carlskrona och Nyköping icke böra hvarken för Kronan eller Boställshafvaren äga rum, annorlunda, än för LandshöfdingeB.esidence-husen i Allmänhet blifvit utgjordt, utan äfven, med tillämpning af samma Stadganden, under d. i3 Dec. 1826 afslagit Förvaltningens af Sjöärenderne gjorde underd. hemställan ora erläggande af Brandvaktsafgift till Carlskrona Stad för Kronans därvaraude
Hus och Tomter, hvarigenom nu saken kommit i det märkvärdigt besynnerliga skick, alt, oagtadt senaste R.