Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är i sanning ofta ej uppmuntrande att närmare intränga i det enskilda tillståndet*
Man inötes af frågan hvartill det tjenar att mödosamt uppgöra planer till ordning i det allmän^ na penninge-väsendet, då den enskilde belägenheten icke hos få, utan hos manga , synes i främsta rummet påkalla all omtanka till hjelp?
Blott trefnad och möjlighet till förkofran för enskilde beredes , så föreställer man sig såsom lätt att derefter återföra ordning i de allmänna angelägenheterne ; men vid en alfvarlig granskning skall m^n likväl finna , att all reglering i dessa delar måste gå samfäldt och i bredd, att alla försök till individuella biträden, som ske utan sammanhang med planen till en stadgad ordning i det hela, leda rakt till motsatsen af hvad som åsyftas, och att väsendtl igaste orsaken till nuvarande oredor ligger just i successivt vidtagna försök till ett partielt afhjelpande, först af statens förlägenhet vid utomordentlige utgifters bestridande, och sedan, då de dertill nyttjade medlen undergräfvit enskildes välmåga, af deras förlägenhet att uppfylla sina förbindelser: bäggedera med åsidosättande af det rätta hjelpemedlet, som består i allmänna crediten och dess grundval, ett stadigt penninge-verk.
Då landtmanna-producter, i följd af Bera sammanstötande orsaker , under de senare åren betydligen fallit i värde, i förhållande så väl till 6oG Betänkande om Rikets Penninge-Verk. andra varor, som till arbetslöner, så är det hos. jordbrukaren som förlägenheten är mest allmän och tryckander och Committéen tillstyrker för sin underdåniga del på det högsta, att alla med sanna grundsattser öfverensstämmande medel må, användas till undsättning för denna talrika och, nyttiga klass af Rikets invånare.
Den första och allmännaste lättnaden anser I Committéen bestå i skatternes minskning, hvilken borde förnämligast komma jordbruket till godo, såsom mest i behof deraf.
Den verkar tvåfaldigt: först omedelbarligen genom den besparda utgiften, och sedan genom ett i samma mån upphöjdt Capitalvärde å all förmögenhet.
Vid köpe-afhandling om fast egendom uppgör köparen sin calcul öfver dess värd?: han afdrager alla onera, innan den summa uppkommer, hvilken beräknas såsom ränte-afkomst å det capital, hvaremot han förvärfvar sig fastigheten.
Om köparen tagit till grund att nerlägga capitalet efter fem procents behållning, så ger han looo R:dr mera for hvarje minskning af 50, R:dr i utskylderne.
Kunde skatterne minskas med 500,000 R:dr; så upphöjdes med det samma landets capital-värde, efter fem procent, med tio millioner, fördelade på all den egendom fast eller lös, eiler den personliga arbetskraft, sorn af minskningen erhölle del.
Desse 10 millioner utgjorde ingalunda ett nytt capital; trien verkan blefve den samma.
Afven vid en blott omflyttning i skatternes fördelning blir verkan enahanda för dem sorn lindras, och motsatt för dem, som tillökningen drabbar.
Betänkande om Rikets Fenninge-Verk. 4^7 Eders Kongl.
Majus oaflåtlige landsfaderliga omsorger skola säkert möta Nationens bekymmer i denna del af dess angelägenheter , och med särdeles tillfredsställelse medverka lill all minskning i beskattningen, som kan förenas med ett kraftfullt försvar af vår yttre sjelfständighet och af de fri- och rättigheter, hvilka utgöra Nationens dyrbaraste egendom.
Denna säkra och välgörande hjelp verkar likväl långsamt: och utomordentliga biträden skola till äfventyrs anses oundgängeliga, för att emotstå ett öfverhängande ondt.
Comrriitéen har derföre trott sig böra undersöka möjligheten att åstadkomma dem utan förnärmande af grunderne för mynt-bestämningen.
Stadga i värde-mätaren medför ej, lika gif-, vet, stadga i producternes inbördes värde eller emellan dem och penningen.
Förvånande exempel på omvexlande pris hafva de sednare åren förekommit i afseende på rikets hufvud-producter, spannmål och jern.
Omvexlingarne kunna till en del tillskrifvas artificiela anstalter och myntets ostadighet, men hela skilnaden härrör visserligen icke deraf.
Inflytandet af tillfälliga, ofta af verldshändelser beroende, förändringar på capital-värdet, i följd af producternes olika pris, kan likväl omöjligen tagas i positiv beräkning vid en finance-reglering: och troligen skall ej heller fluctuationen, i medeltal på en viss tidrymd, finnas så stor, om den mates efter en metallisk måttstock.
Det torde således kunna antagas såsom en följd af stadga i myntet, att hvar och en kan uppgöra en temligen säker beräkning öfver sin stallning - 4q8 Betänkande om Rikets Penninge-Verk. X de länder, der ett ombytligt mynt-värd© icke rubbat fasta egendomars relativa förhållande till annan förmögenhet, hafva penningar vanligtvis ej så stort värde, som för det närvarande här i landet.
Stats-låne-systemet har likväl de senare åren gjort ett undantag och upphöjt dem jifven annorstädes.
Eljest har det i allmänhet ansetts förmånligt, att kunna nerlägga penningar i fastighet, som afkastar 4 procent: och egare af jord hafva sällan saknat låne-biträden till sådan jänta eller högst fern procent, då icke fiendens, härjningar och krigs-contributioner så utarmat Jandet, att osäkerhet om rän te-be t al ningen inträffat.
Der åter ett ombytligt mynt-värde fått genomdrifva sina verkningar , hafva de allestädes blifvit enahanda och i synnerhet svårast L öfyergången.
Sådant är tillståndet för det närvarande i österrike, Danmark och här.
Fasta förmö,- genheten laar fallit i värde utom allt förhållande.
^Egendomar bortspelas på lotteri; brist på Förtroende går i bredd med ouppfyllda förbindelser, och en högljudd klagan förspörjes öfver förlä-» genhet i allmänna rörelsen.
Såsom ett medel att bestämma fasta förmögenhetens värde hav ofta, och äfven den senare tiden hos Oss, den utvägen blifvit vidtagen, att genom artificiella anstalter söka uppehålla prodHcterne i ett jernt pris.
Detta är likväl för mycket konstladt, för att kunna i längden lyckas.
Sjelfva grund-idéen är ej heller vigtig i ty den åsyftar ett stillastående tillstånd , alldeles i motsatts med tnenniskans individuella och sam hälls., förhållanden, Betänkande om Rikets Penninge-Verk. 409 Naturlige orsaker måste finnas , hvarföre till exempel, spannmåls-prisen stiga och falla: det vore ej nyttigt , utan tvärtom skadligt, om någon så kraftig artificiel anstalt möjligen kunde vidtagas, som förmådde motverka dessa naturliga orsaker: men lyckligtvis är det så vist inrättadt, att sådana försök snart uppenbara sin egen kraftlöshet.
Vid alla oeconomiska företag måste det närvarande tillståndet betraktas och tagas till grund; men mennisko-krafterne känna inga andra gränsor för sin verksamhet, än naturens egna.
Om, genom natur-verkningar eller tillfälliga omständigheter, en viss allmännare näringsgren, till exempel spannmåls-odlingen, i det skick den drifves och såsom dess producter dittills användts, upphör att gifva lön för kostnad och möda, så medför sjelfva detta tillstånd anvisningar till ett annat användande af samma krafter, hvarigenom öfverdriften småningom rättas och jemvigten återstälies.
En och annan, trögare att iakttaga dessa anvisningar, blir lidande och beklagar sig: svårigheter kunna i en sådan brytning uppkomma till och med för hela provinser , eller för större del af landet; men de äro öfvergående och mindre skadlige, än om den första verkningen blif vit hänjmad genom konstlade åtgärder, slutligen alltid otillräckliga.
Committéen är på dessa skäl öfvertygad, att försök till bibehållande af fasta förmögenheten i värde, medelst bestämning af productemes pris, icke skulle uppfylla ändamålet.
Committéen har under sina öfverläggningar fäst särdeles uppmärksamhet på det nu rå - 4io Betänkande om Rikets Pcnninge-Verk, dande misstroende till inteckningar uti fastighet på landet, såsom en af orsakerne till den öfver-, klagade förlägenheten.
Detta misstroende till en säkerhet, som under vanliga förhållanden är och bör vara den redbaraste, har funnits härröra dels af obestämda och olika tillämpade grunder för uppskattning af landtegendomars värde, dels af ofullkomligheter uti nu gällande författningar om inteckning , enligt hvilka förmynderskap , krono-uppbörd och andra personliga förhållanden kunna tillintetgöra den genom inteckning åsyftade säkerheten eller åtminstone föranleda till vidlyftiga och kostsamma tvister, samt ändteligen af svårigheter och långsamhet, att, efter nuvarande författningar om försäljning af i mät dömd fastighet, utbekomma räntor och capitalbetalningar å penninge-försträckningar emot inteckning.
Committéen, som ansett det vara af största vigt, att, hvad system för penninge-verket ock må bestämmas, förenämnda hinder för en redbar credit undanrödjas, har hos Eders Kongl..
Maj:t gjort särskild underdånig hemställan om åtgärders vidtagande för detta ändamål, Följden af närvarande förhållande är emellertid, att fastighetsegare, ehuru de kunna erbjuda full säkerhet, ofta förgäfves söka lån-biträden emot 6 procents ränta, på samma gång som RiksgäldsContoirets obligationer med 5 procents , ränta af capitalister inköpas äfven trud uppgäld, och Stockholms Stads Drätsel-Commission erhåller ouppsägliga lån emot sistnämnda ränta.
RiksgäidsContoirets förmåga att uppfylla sina förbindelser kan visserligen ej betviflas , icke heller Gommissionens för hufvudstadens drätsel; Betänkande om Rikets Penninge-Verk.
411 tnen det undgår likväl ej uppmärksamheten, att förtroendet allena, icke den påtagliga absoluta säkerheten, ligger till grund för deras obligationers begärlighet.
Principaler finnas, som kunna afgöra, om, huru och när förbindelserne skola uppfyllas, och man vet likväl ej hvem man skulle stämma till rätta, hvilken pant man skulle uppbjuda för att återfå sitt.
Den summa af 60 millioner Riksdaler , hvartill inteckningarne i fast egendom på landet, enligt Committéen meddelade specificerade uppgifter, vid 18 21 års slut uppgingo, utgör nära 25 procent a£ det uti 1818 års bevillningsförordning till 270 millioner beräknade minimi-värde å fastigheter pä landet, sorn innehafvas under egande-rätt.
Utan tvifvel är det ett ondt, att grund-förmögenheten är så mycket skuldsatt, att flere delegare finnas i ett jordstycke, ehuru det har biott en representant , hvars arbete skall förskaffa de öfrige delegarne deras afkomst, utan afseende på, om för honom sjelf och den omvårdnad, som delar hans mödor, något eller intet återstår.
Detta tillstånd är beklagansvärdt; men det kan å de flesta fall icke hastigt förbättras, utan frågan är blott, att göra utarbetningen möjlig och så förmånlig å ömse sidor, som omständigheterne medgifva.
I detta afseende, likasom i frågan om myntet, har Committéen antagit, att hvad sorn bör sökas är icke mera lån, utan stadga i lånen, ömsesidig säkerhet, som stärker crediien och lättar afhandlingarne.
Förlägenheten för gäldenärer synes bestå deruti, att de förgäfves söka nya lån, under det 41* Betänkande om Rikets Pennlnge- Vert att de redan intecknade uppsågas: och svårigheten för borgenärerne åter, att de icke ordentligen erhålla sina räntor och, oaktadt uppsägning, icke på lång tid kunna återfå sina capitaler, utan uppehållas med lagsöknings-åtgärder, dervid äfven någon gång händer, att de förlora både ränta och capital.
Botemedlen skulle således blifva, för gäl— denären, visshet att lån ej uppsades , så länge räntan ordentligen betaldes; för borgenären visshet, att på utsatt dag erhålla sin ränta å den ort, der han sjelf vistades och derjemte full säkerhet för capitaler, utan särskildt besvär med inteeknings-tagande, bevakning och förnyande»
Till gemensam nytta bidroge för öfrigt, att fordrings-bevisen vore lätt transferabla, så att de kunde i större liquider begagnas.
Ehuru Committéen i allmänhet erkänner sanningen deraf, att reglerandet af enskilde angelägenheter bör i möjligaste måtto lemnäs åt den enskilda omtanken; har Committéen likväl, under nuvarande omständigheter, ej tvekat att, såsom grundläggning för fullkomligare credit-förliållanden i framtiden, och till hufvudsaklig lättnad i fastighets-egares förlägenhet, leda uppmärksamheten på en redan förut väckt fråga örn en hypotheks-inrättning med har ofvan anförda syftemål.
En så beskaffad hypotheks-inrättning, som, efter Cornmittéens tanka, om den skall ega rum, bör till en början blifva allmän fÖE hela Rikefj men med lättnad till Öfverflyttning i provincialfördelningar, då crediten blir mera stärkt, kan svårligen tillvägabringas, utan att stadga i my nt - Betänkande om Rikets Penninge-Ferki 413 Värdet föregått, så att de till grund liggande fastighetsvärden blifva metalliska.
Ingen skulle utbyta sin inteckning i viss egendom emot en hypotheks-obligation, om denna blefve ställd i ett omvexlande pappersmynt.
Nu har borgenären åtminstone den utvägen, att indrifva siri fordran, fastän det kan gå långsamt, och sedermera genom vaksamhet på myntets föränderlighet söka undgå förlust; hvaremot hypotheksobligationen icke fästade hans fordran vid någon viss egendom eller gaf honom rättighet att, utan efter en längre tid utkräfva capitalet, så länge räntan behörigen erlades.
Pa andra sidan kunde ingen försigtig gäldenär våga pantförskrifva sin egendom i metallisk valuta, då hans produkter komme att betalas med ett förr änderligt pappersmynt.
Ett annat väsendtligt vilkor för inrättningen är, att utfinna säkrare grunder, än som nu vid så kallade Bancovärderidgar användas, till bestämmande af fastigheters värde i metallisk Valuta.
Den tillförlitligaste methoden blifver val alltid att utröna behållna afkastningen och efter dess medelpris bestämma capital-värdet; men sättet och villkoren borde likväl vara fullständigare än de nu gällande.
I den förslags-calcul som här framställe*, antages exempelvis priset på en tunna säd, hälften råg och hälften korn, till 6 R:dr 32 slc. banco eller 2 ft:dr 32 sk. i silfver; och priset på 1 skeppund jern till 15 R:dr banco eller 6 R:dr i silfver.
Troligen komme man härigenom tämligen nära sanningen för någon tid: och hälften af en fastighets på ' »trull» -väl »11 tift linn. 4 »4 Betänkande om Rikets Pennin ge- Verk. na anses såsom fullkomlig säkerhet för för& sträckning.
Då capilalister, i betraktande af den större beq vämligheten och tillfälliga säkerhet, som Riksgälds-Contoirets obligationer lemont, hittills gerna insatt penningar i sådana Statspapper emot fem procent; så är det sannolikt, att de ännu hellre skulle emot samma fähta placera dem i en allmän hypotheks-inrättning, när visshet fanns, att enskilde medborgares fasta egendom utgjorde den osvikligaste säkerhet för capitalet, oberoende af alla magtegahde beslut, och att räntan blefve disponibel på dagen genom inrättningens försorg.
Det är att förmoda, att genom en sådan ani stalt, i förehing med myntväsendets och låne-inrättningarnes reglering, penninge-räntan skulle för ordentlige betalare af sig sjelf nerfalla till fem för hundrade, så att skillnaden emot nu gällattde ränta kunde anses såsom en välgörande, fastän långsamt verkande, amortissement, enda möjligheten till utarbetning ifrån del betryckta tillstånd, som är för handen.
De söm innehafva första inteckningen i en egendom, eller eljest full säkerhet, och som af gäldenären ordentligen erhålla sin ränta, skola troligen föredraga att framgent taga G procent med rättighet, att, enligt förskrifning och inteckning, kunna uppsäga lånet, försälja panten o. s. V. i följd hvaraf redan skuldsatte ordentlige fastighetsegare kunde anses få ringa förmån af allmänna hypotheks-inrättningen; men genom densamma bereddes äfven för sådane fastighets-ega* Betänkande om Rikets Penninge-Verk.
415 re utväg att betala sina skulder och omsätta dem till inrättningen.
Grunddragen för en sådan allmän hypotheksinrättning skulle blifva följande: l:o Den auctoriseras af Konung och Ständer gemensamt och förvaltningen uppdrages till en början antingen åt en särskild af Rikets
Ständer vald commission eller åt fullmäktige i Riksgälds-Contoirel.
Sedan inrättningen kommit till stadga, kunde delegarne tillåtas att sjelfve välja de personer, sorn under allmänt inseende skulle föra förvaltningen. 2:0
Uti inrättningen öppnas hypotheks-böcier , deri landtegeridomar , hvilkas egare det åstundade, läne-vis erhålla sitt conto, dock med limit för minsta fastighets-värde, som skulle kunna intagas , till undvikande af alltför stor vidlyftighet i förvaltningen.
Minsta värdet kunde bestämmas till a 000 R:dr i silfver, och hemmansdelar af mindre värde få sammansättas till erhållande af räkning i hypotheks-boken. 3:0
Hvarje egare af landtegendom har fritt att i allmänna hypotheks-inrättningen ingå eller icke. 4so
I hvart län välja delegarne i inrättningen en biträdande administration till bevakande af deras rätt och credit. 5:0 Egendomen värderas efter bestämda grunder : och hälften af värdet införes i credit af conto, då egaren inlemnar skuldsedel förskrifven med 6 procents ränta och intecknad vid domstol , jemte gravationsbevis och egande-rätts handlingar , hvaröfver honom tillställes en tryckt depo - 416 Betänkande om Rikets Pennin ge-Verk; sitions-attest, deri summor och dccumenter uppå tagas. 6:0
Ar egendomen alldeles gravations-fri J så erhåller egaren hypotheks-förvaltningens obligationer, ställda till innehafva ren, till så stort belopp inoni halfva värdet, sorn han sjelf åstundar j på fem eller 10 års uppsägning, (hvilketdera sorn i allmänhet antages} med årlig ränta efter fem för hundrade.
Obligationerne fördelas till capitalet i sådana summor, som begäras, dock alltid på jemna hundradetal och icke under loa riksdaler i silfver, samt förses med ränte-coupons; hvilke kunde göras betalbara vid hvart halft års förlopp.
Denna försträckning införes i debet af conto och antecknas både å skuldesedeln och å depositions-attesten: för att ej erhålla alltför många liquidationsdagar för räntorna, kunde fastställas att blott den i:stä och ljtde i hvar månad utsälla obligationer. 7:0
Ar egendomen förut intecknad, men under hälften, erhålles blott fyllnaden till halfäten. 8 m
Ar egendom graverad utöfver hälften jj erhållas biträden endast i den mån, sorn inteckningar under halfva värdet infrias och dödas. 9:0 Låntagaren erlägger ränta efter 6 för hundrade om året, och betalar hälften deraf vid hvart halfårs förlopp.
Skillnaden af en procent användes dels til! administrations-kostnader, dels till amortissement; så att förvaltningen för cfi« verskottet inköper hypotheks-obligationer , hvarå räntan på samma sätt begagnas och producten afskrifyer på hvart conto, efter årligen afslutad bok, 10:0 Betänkande om Rikets Penninge-Verb 10:0
Räntan uppbäres jemte allmänna ut-1 skylderne i orterne, och förfallne ränte-coupons till hypotheks-obligationerne kunna dervid såsom penningar emottagas och till inrättningen insändas. 11:0
Underlåten ränte-betalning uttages med samma stränghet, som allmänna utskylderne, dock skall hypotheks-förvaltningen besluta, innan uppbud till fastighets-försäljning får ske. 12:0
Den sorn vill träda utur hypotheksinrättningen inlemnar obligationer, motsvarande sitt debet, och återtager sina lån.handlingar emot depositions-att estens återställande. 13:0
I den mån enskilde, i följd af hypotheks-inrättningen, kunde betala sina lån till pit. blikå Cassör, skulle dessa finna sin förmån att inträda i inrättningen och emottaga dess obli-i gationer, hvarigenom förvaltningen blefve i tillfälle att kunna försträcka äfven contance penningar, i stället för obligationer, och således alltid uppehålla deras värde, hvarmedelst allmänna räntan af sig sjelf nedfölle till fem procent. 14:0
Hypotheks-förvaltningen skulle hafva ett creditiv på Banquen svarande emot ett års ränta på bevisligen ulstälda obligationer.
Månge och vigtiga betänkligheter förekom-, ma vid detta förslag.
Man kan med skäl an-' märka t att förvaltningen skall bli särdeles vidlyftig, då afräkning måste hållas för hela .Rikets jord; att då hälften af alla landtegendomars värde kan göras rörlig och omlöpande i obligationer till innehafvaren , lättheten af en sådan mobilisering kan befrämja misshushållning och vinglerier; att det således skapade öfverflöd - * Q *7 4i8 Betänkande om Rikets Penninge-Veri. på circulationsmedel verkar som en mynt-försämring; att alla dessa capitaler skola med någon allmän olycka uppsägas och hastigt falla i värde: sarnt att en så stor massa curanta papper skall öppna ett vidsträckt fält för vinningslystnadens speculationer, och draga penningar ifrån produc-; tiva företag.
Utan tvifvel vore det bäst, att en sadan allman inrättning, till stöd för fastighets-egares credit, icke behöfdes; men om den anses kunna lemna en nyttig och, af omständigheterne, påkallad hjelp, så bör den icke förkastas derföre, att den är förenad med besvärligheter eller kan synas äfventyrlig.
Enahanda förlägenhet, ehuru i högre grad, har bragt andra nationer till nödvändigheten, att söka biträden genom sammansatt förmåga, der enskildes, delad, varit otillräcklig: och tillståndet hos oss är nog betänkligt för att icke lemna allt åt det enskildta bemödandet och låta all den kraft falla, som med samfäldt biträde möjligen ännu skulle kunna uppehållas och frälsas.
Summan af hypotheks-obligationer, somen. dast successive och till största delen i utbyte emot redan intecknade documenter komme att utställas , skulle sannolikt aldrig på långt när uppgå till dess möjliga maximi-belopp, enär då, likasom nu, många egendomar skola blifva ograverade.
Att en lättad credit kan af obetänksamheten missbrukas är visserligen ej något skäl att i allmänhet försvåra den.
Då obligationerne utgifvas på större summor, kunde de endast i liquider om betydliga affairer användas, och följaktligen icke utur allmänna rörelsen uttränga betänkande om Rikets Penninge-Verk. 416 myntet , hvars en gång bestämda grund i alla fall icke.^skuHe rubbas genom ett credit-papper, för hvilket hvarken Staten eller Banquen hade någon direct ansvarighet.
Hypotheks-inrättningen kan ej komma till utvidgning, utan i samma mån den vinner förtroende, och crediien , som gifver den lif, skall äfven framgent uppehålla den.
Eika så litet, som man sett enskilde inteckningar under krig och olyckor i ovanlig mängd uppsägas, bör man frukta, att det skall inträffa med hypotheks-obligationerne , utgifne på redbara säkerheter , icke för nya behof, utan för reglering af gamla skulder.
Tvärtom utgöra ifrågavarande obligationer, vid dylika tillfallen, en begärlig och lätt flyttbar egendom , af hvilken man drager sin säkra ränta.
I värsta fallet är en fastighets-egare ej i sämre belägenhet, om en viss andel af hypotheks-inrättningens inteckningar successive återfordras, än om enskilde långifvare uppsäga sina intecknade capitaler, så att nämnde inrättning i alla hänseenden erbjuder den största säkerhet åt både låntagare och långifvare, sorn under närvarande omständigheter kan lemnäs, och bör derföre vinna fullkomligt förtroende.
De capitaler, som i hypotheks-inrättningen insättas , hafva antingen redan kommit jordbruket directetill godo, eller blifva i samma stund för detsamma tillgängeliga till nya företag eller gamlas utredning.
Utan tvifvel skola sedermera betydliga summor tillfälligtvis användas i speculationer på hypotheks-obligationer; men den lättnad till förlag och omsättningar , som desse obligationer medföra, skall troligen motväga, om 42 0 Betänkande om Rikets Benninge-Verk'. ej öfverträffa, olägenheterne deraf, att en del capitaler undanjiålles ifrån produetiva företag.
Fastigh^ts-egare, som ordentligt erlade sina räntor till llypotheksdnrättningen , borde kunna påräkna, att icke förr , än de sjelfve åstundade , behöfva återbetala capitalen: de egde således trygghet för egendomarnes halfva värde.
De åter , sorn icke ansago sig kunna på rätta tider liquidera räntorna , borde taga sig till vara att uti inrättningen ingå; ty denna måste nödvändigt förfara med yttersta ordning och stränghet, för att på sin sida kunna uppfylla sina förbindelser, och genom stadgandet af sin egen credit befästa delegarnes.
Vid köp och salu af en i hypotheks-inrätt» ningen graverad egendom blefve aldrig fråga om utbetalning af mer än skilnaden.
Det öfriga af egendoms-värdet är , så till sägande , redan förtärdt.
Den nya egaren inträdde i den förras ställe blott genom anteckning på liggande förskrifningen.
Detta skulle naturligtvis lätta afhandlingar af denna beskaffenhet.