Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Stats-kontoret att, i den mån sådant medhunnes, låta för de förvaltande verkens samt alla redovisande embets- och tjenstemän* räkenskaper uppgöra och till Kongl. Maj:ts nådiga pröfning öfverlemna förslag lill formulärer, så upprättade, att dessa räkenskaper blefve uppgjorda i möjligaste likstämmighet med den nya planen för riksbokslutet, på det desammas resultater måtte med lätthet och utan vidlyftigare omslut kunna i rikshufvudboken intagas; samt Kongl. Majit den 14 December nvssberörda år i nåder förordnat en af Kongl.
Stats-kontorets tjenstemän att under bemälda embetsverks inseende verkställa ifrågavarande arbete, så hade, enligt hvad 1887 års Stats-Revisorer anmält, berörde arbete vid nämnde tid så fortskridit, att nya formulärer blifvit uppgjorda och af Kongl. Majit fastställda för Konsistoriernas och Elemenlar-läroverkens räkenskaper, äfvensom dylika formulärer för länens landsböcker med dertill hörande redogörelser för uppbörds-förvaltningarne och landtränterierna voro under utarbetning; och hafva bemälda Revisorer, hvilka, på anförda skäl, ansett det vara af synnerlig vigt, att utarbetandet af ifrågavarande formulärer, ehuruväl, med hänsigt till företagets vidlyftiga omfattning och dermed förenade svårigheter, en längre tid torde i alla händelser dertill åtgå, likväl måtte bedrifvas med all den skyndsamhet, som kunde stå i förening med arbetets noggranna och fullständiga utförande, för sådant ändamål föreslagit, att — förutom det månadtliga arfvode, som den härtill förordnade tjenstemannen egde uppbära, och hvilket borde bestämmas lill ett sä tillräckligt belopp, att denna person måtte kunna åt nämnda arbete uteslutande egna sin verksamhet, — äfven måtte beviljas särskilda gratifikationer till lämpligt belopp, att utgå i den mån vissa större afdelningar af formulär-arbetet blefve fulländade och godkända; äfvensom Revisorerna, ehuru de ansett lämpligt och ändamålsenligt, alt ifrågavarande arbete, för erhållande af enhet och öfverensstämmelse, verkställdes under en persons ledning, framställt den åsigt, att utförandet kunde i ej ringa mån påskyndas derigenom, att denne tjensteman berättigades antaga tjenliga biträden vid de särskilda detaljernas utarbetande, i den män en större personal kunde på en gång med fördel dervid användas.
Vidare hafva 1888 års Revisorer, i afseende på denna fråga, anmält, att ar betet med nya räkeuskaps-lörmulärers upprättande för de förvaltande verken på den sednasle tiden ej fortgått med den drift, som varit önskvärd, enär den härtill af Kongl. Maj:t förordnade tjenstemannen, Kammarförvandten i Kongl.
Stats-kontoret. A. E. Nerén, i anseende till ett långvarigt bröstlidande under nästförutgångna år ej kunnat med full arbetskraft egna sig ät utförandet af nämnde uppdrag, hvarifrån han under Juni månad år 1888 erhållit ledighet samt kort derefter aflidit. i Stuts-Utskutiets Utlåtande JVs 15.
Af Kongl. Stats - bonlorets häröfver afgifna utlåtande har Utskottet erfarit, att Kongl. Maj:t derelter, den 19 November 1838, i Nåder förordnat Kamererare!! J. TI».
Spongberg att under bemälde embetsverks inseende verkställa ifråga varande formulär-arbete, hvarvid, pä sätt 1837 års Revisorer hemställt, större allo— ningsförmåner blifvit honom tillagda, med skyldighet att åt nämnda arbete odeladt egn sin tid och ej tillika emottaga andra uppdrag; — och har, efter hvad Utskot tet vidare inhemtat, oftaniimnda arbete numera så framskridit att, derest ej oförutsedda hiuder möta, formulärer till länens räkenskaper lära under loppet af nästkommande år blifva färdiga.
I betraktande häraf och ehuru Utskottet, lika med Revisorerne, anser det vara af synnerlig vigt, att utarbetandet af ifrågavarande räkenskaps-formulärer, såvidt möjligt är, påskyndas, finnér Utskottet emellertid sig böra hemställa, att h\ad Revisorerne i detta ämne anmärkt och föreslagit för närvarande icke må till någon särskild åtgärd af Rikets Ständer föranleda. % 2. (1858 års Rev.-ber. pag. 9.
Ullål. pag. 215.)
Jemte meddelande af det förhållande, att alla de till Minister-staten utgående löner och arfvoden, hvilka uti den af Kongl. Majit i Nåder fastställda stat vore beräknade uti Riksdaler Hamburger banko, blifvit i räkenskaperna upptagna till det värde, hvarmed vexlar, utställda i Hamburger Banko, vid de tider, dä medlen anordnats, måst efter gällande kurs betalas, hafva 1838 års Revisorer ifrågaställa om det icke vore lämpligare, att alla till Svenska Statens embets- och tjenstemän anslagna lönemedel beräknades och utginge i Svenskt mynt, samt ehuru Revisorerne icke ville bestrida, att det af ålder brukliga sättet för aflöningens tillhandahållande åt
Minister-staten kunde vara ändamålsenligt i fråga om de personer, som voro anställde och vistades på utrikes ort, likväl fästat uppmärksamheten å det, enligt Revisorernas tanka, oformliga derutinnan, att äfven pensionerade och inom Sverige bosatte embets- och tjenstemän samt deras enkor fått uppbära sina pensionsmedel, med beräkning efter gällande vexelkurs; — men, enär bemälde pensionstagare, utaf hvilka, enligt Utskottet meddelad upplysning, några vistas inom riket, andra å utländsk ort och några tidtals in- eller utrikes efter årstidens beskaffenhet, fått sig sina pensioner i allmänhet anslagne i Hamburger Banko, en myntsort hvarå kurs finnes i de fleste länder, samt tillfälligheten af pensionärens vistaude in- eller utrikes icke, enligt Utskottets åsigt, bör hafva inflytande pä det, oberoende deraf, i nämnde myntsort bestämda pensionsbeloppet, får Utskottet, —jemväl med hänseende dertill att, enligt hvad Kongl.
Stats-kontoret i dess afgifna un - Slats-Utskottels Utlåtande M 13. 3 derdåniga utlåtande upplyst, samtlige anslagen å tredje hufvudtiteln från och med den 1 Juli 1838, i följd af Kongl. Maj:ts nådiga bref den 27 April samma år anordnas till Herr Stats ministerns för Utrikes ärendena disposition och Kongl Stats kontorets befattning med anskaffande af vexlar upphört, hvadan icke heller den utländska myntsorten i Kongl. Stats kontorets räkenskaper numera förekommer, — hemställa att, hvad Kevisorerne i denna fråga framställt må förfalla. § 3. (i #87 iirs Rev.-ber. |iag. 16. 1868 års i) [jag. 10. tillåt, [jag.
#äS. Kevisorerne, — som i båda berättelserna meddelat dels uppgift ä de sammanlagda beloppen af de under revisionsåren gjorda anvisningar till extra utgifter å 2:dra, 4:de, 5:te, 6:te, 7:de och 8:de hufvud - titlarne, dels den upplysning att deruti inginge ej allenast åtskilliga, till vederbörande
Departements-chefers disposition för af Kongl. Maj:t konda behof, anordnade summor, utan jemväl för år 1836 andra belopp, som äfven varit ställda till
Departements-chefernas disposition, emot underdånig redovisning, hvaribland å 8:de hufvud-titeln 1000 K:dr Banko atill arfvoden och gratifikationer ät vissa tjenstemän och vaktbeljente vid Ecklesiastik-departementets Expedition för af dem under nästliden år (1833) förrättad extra tjenst,» — hafva, beträffande sistnämnda belopp, fästat uppmärksamhet dervid, att en så beskaffad utgift blifvit anordnad under denna form. då deremot de för extra tjenstgöring inom öfriga Stats-departementen anordnade summor blifvit pä vanligt sätt redovisade och utgiften verificerad medelst räkenskaperne bilagda qvittenser af de tjenstemän, till hvilka arfved os- eller gratifikations-medlen blifvit anvisade.
I anledning häraf bar Kongl. Stats-kontoret uti sitt underdåniga utlåtande upplyst, att utbetalningen af ifrågakomma medel skett i öfverensstämmelse med ordalagen i Kongl.
Maj:ts nådiga bref den 12 Januari 1836; samt att Departements-chefen den 6 påföljande
Mars erhållit nådig decharge för medlens användande.
Stats-Utskotlet, som emellertid finner önskvärd!, att likstämmighet, så vidt möjligt är, må vinnas i redovisningssättet för allmänna medcd, har ansett sig, med anledning af Kevisorernes förevarande anmärkning, böra hemställa, det Rikets Ständer uti underdånig skrifvelse anhålla, att de tjenst - göringsarfvoden och grafikationer, som Kongl. Maj:t hädanefter kan finna skäligt att af 8:de hufvud-titelns anslag til! extra utgifter tillägga tjenstemän och vaktbetjente vid Kongl. Ecklesiastik-departementets Expedition, mätte anordnas och redovisas pä samma sätt. som dylika utgifter inom de öfriga Stats-departementen, fi Stals-Ulskotlels Utlåtande .V? to. .§ (1838 års Kev.-ber. pag. 10.
Utlåt. pag. 224.)
Med för malan hurusom al’ 6:te hufvudtilelus extra utgilts-anslag till följd af Kongl. Maj:ts nådiga brel den 3 April och 18 Juli 1856 ett belopp af tillsammans 408 R:dr 16 sk. blifvit anorduadl till inlösen af 100 exemplar utaf Kapitenen C. Grills arbete: »Statistiskt sammandrag rörande Svenska Militie-Indelnings-verket», hafva Revisorerne anmärkt att denna utgift, till följd af sin beskaffenhet, rätteligen bort bestridas af 4:de hufvudtitelns medel, helst denna hufvudtitels anslag till extra utgifter under revisions-året lemnat en större behållning.
Sedan Utskottet erhållit den upplysning, att nämnda 100 exemplar af berörda arbete blilvit, till följd af föreskrift i högstberörda nådiga bref den 3 April 1856, allemnade till Civil - departementets Expedition samt derifrån till de under samma
Departement hörande verk och embetsmyndigheter utdelade, hemställer Utskottet, det berörde anmärkning ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Beträffande den af Revisorerne, i sammanhang dermed, gjorda anmärkning, att de, jemlikt Kongl. Brefvet den 24 April 1856, af nämnde anslag å 6:te hufvud titeln till Öfverkikaren, Doktor C.
M. Nyman, utbetalda 500 R:dr såsom understöd till företagande af en resa till Paris, lör alt taga kännedom om en förbättrad me thod lör behandling af veneriska sjukdomen, enligt Revisorernes tanke bort tillkomma 8:de hufvudtiteln, hvars anslag till extra utgifter under revisions-året jemväl lemnat besparing; sä, enär upplyst blifvit alt ändamålet med
Doktor Nymans resa varit att inhemta kännedom icke allenast om berörde sjukdoms behandling, utan äl\en om de preventiva åtgärder mot den veneriska smittans utbredande, som i Paris under sednasle åren vidtagits, hvilket sednare ansetts äfven lör sundhetspolisen vara al mycken vigt, får Utskottet, vid sådant förhållande, hemställa, att äfven denna anmärkning må förfalla. $ B , 1887 års Kev.-ber. pag. 25. börtil. 246.)
Efter det Revisorerne hänvisat till en uti nästföregående revisionsberättelse intagen framställning angående tillkomsten af de i länen befintliga jagtkassor, hvilkas räkningar ingå i landsböckerne, och derifrån sammandragas i Rikshufvudboken, hafva Revisorerne, enär berörde jagtkassemedel vore af enahanda beskaffenhet med riddarhus-, kurhus-, med flera medel, hvilka, såsom tillhörande vissa län, kommuner eller korporationer, ansetts icke böra et hålla egna kouli i Rikshufvudboken, men jagtkass-emedlen, det oaktadt, jemlikt hufvudboks-lörmuläret, blifvit upptagne i sär - Ståts-Utskottets Utlåtande JW 13. skild läkning bland de i hufvudbokens andra tom förekommande, i öfrigt af statsmedel bestående, fonder, föreslagit att, till vinnande af likstämmighet i boklöringssättel, jagtkasse-medlen borde från berörda fonder uteslutas och hädanefter redovisas i likhet med öfriga medel af kommunal beskaffenhet.
Utskottet, som på de af Revisorerne anförda skäl delar den utaf dem uttalade, af Kongl.
Stats-kontoret uti dess underdåniga utlåtande jemväl biträdda åsigt, jiemställer, det Rikets Ständer ville uti underdånig skrifvelse anhålla, att Kongl.
Majrt täcktes i nåder föreskrifva, att jagtkasse-medlen hädanefter icke böra i särskildt konto uti Rikshufvudboken upplagas. 1837 års Rev.-ber. pag. 17. 1838 års « pag. 12.
Hitåt. pag. 224.) 1 anledning af vid 1855 års Stats-revision gjord anmärkning i afseende å olämpligheten af de hittills vanliga anvisningarne på öfverskotten af statsverkets inkomster, anhöllo Rikets sednast församlade Ständer, — jemte anmälan om »in afsigt att, vid Riks-statens uppgörande, tillse att de flesta sådane utgifter, som de sednare åren blifvit på nyssnämnda sätt bestridda, måtte kunna på hufvudtitlarne beräknas och upptagas, — uti underdånig skrifvelse af den 22 April 1857, att, om Kongl. Majit icke destomindre skulle framdeles finna nödigt anvisa statsmedel till sådana behof, hvilka ej blifvit af Rikets Ständer förutsedda, och hvartill anslag således ej beviljats, dessa utgifter, derest de ej kunde bestridas med de för dylika tillfälliga behof egentligen afsedda besparingarne å Riks-statens hufvudtitlar, framgent mätte under förskottslitel anordnas och vid påföljande riksmöte tillkännagifva» för Rikets Ständer, som då, efter föregången pröfning, blefve i tillfälle att med anledning af de gjorda anvisningarne besluta; — och har Kongl.
Majrt, genom nådigt bref till Kongl.
Stats-kontoret af den 10 .luli samma år förklarat
Sig vilja laga nämnda framställning i betraktande vid de tillfällen, då anvisningar af omför mälda beskaffenhet komme i fråga.
Sorn emellertid, i afseende på detta ämne, 1858 års Revisorer inhemtat, alt från föregående år funnos åtskilliga ännu gällande Kongl. Bref, hvarigenom Kongl. Stats-kontoret blifvit anbefaldt att framgent, medelst anordning ä öfverskotten af stats-inkomsterna, verkställa vissa årligen förekommande utbetalningar, hvaribland åtskilliga fall exempelvis omförmälas, hafva bemälde Revisorer, enär de flesta af nämnde utgifter icke blefvo vid sednaste Riksmöte på vederbörande hufvudtitlar uppförda, men det vid Rikets Ständers ofvauberörde underdåniga framställning åsyftade ändamål, nemligen att förekomma anvisningar på tillgångar, hvilkas befintlighet 8 Ståts-Utskottets Utlåtande M 15. vore alldeles oviss, ej kunde hell och hållet vinnas, så länge föreskrifterna om sagda utbetalningar ännu voro gällande, funnit det vara angeläget, att Kongl.
Stats-kontoret måtte erhålla nådigt förständigande att hädanefter under förskottstitel, såsom beroende pä anmälan hos Rikets Ständer, anordna alla sådana utgifter, som hittills utgått af öfverskotten A statsverkets inkomster; — uti hvilken framställning Kongl.
Stats-kontoret uti sitt underdåniga utlåtande till alla delar instämt.
I betraktande af hvad sålunda förekommit får Stats-Utskottet, som, vid Statsregleringens uppgörande ämnar tillse att ifrågavarande utgifter, så vidt de kunna anses af ständig beskaffenhet, varda å stat uppförda, härigenom föreslå, att Rikets Ständer, på det ändamålet med deras uti underdånig skrifvelse den 22 April 1857 härom gjorda framställning må fullständigt vinnas, hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att de genom äldre Kongl, bref, reglementen eller författningar meddelade föreskrifter om vissa utgifters anordnande å öfverskotten af statsverkets inkomster, måtte varda till all kraft och verkan upphälda, samt att, i de fall, der annan tillgång för bestridandet af en eller annan bland dessa utgifter möjligen kunde saknas, Kongl.
Stats-kontoret måtte anbefallas att anordna sådana utgifter under förskottstitel, på sätt Rikets Ständer uti ofvanberörda skrifvelse i underdånighet föreslagit och hemställt. % 7- (1858 års Rev.-ber. pag. 16.
Utlåt. p,ig. 884..
Efter att hafva meddelat en redogörelse för f. d.
Kansli-stvrelsens handkassas ställning, utvisande att nämnde kassas kapitalbehållning vid revisions-årets slut utgjorde 9,000 R:dr B:ko, anföra Revisorerne, hurusom denna kassa, — bildad dels genom kollekt—bidrag; för flere särskilda ändamål, såsom utlösen af Christna fångar, hvilka råkat i Turkiskt slafveri, understöd till Tyska flyktingar, uppbyggande af en Luthersk kyrka i Moskwa m. m . dels ock genom öfverskott å insamlade prenumerations-medel å en prof-psalrnhok, — blifvit, jemlikt Kongl, brefvet den 14 December 1850, öfverlemnad till Kongl. Stats-kontoret, i ändamål att användas till understöd vid vetenskapliga arbetens utgifvande; och syntes det Revisorerne mindre nödigt, att kassan för detta ändamål fortfarande reserverades, helst på 8:de hufvudtiteln funnes anvisadt ett anslag till vetenskapliga arbetens utgifvande samt bestyret med utlåningen af denna kassa medförde en ytterligare tillökning i Kongl. Stats-kontorets vidlyftiga och maktpåliggande förvaltning, hvadan Revisorerne hemställt, att, under förutsättning det Kongl. Majit täcktes i nåder medgifva, att nämnde kassa Stale-Utskottets Utlåtande JM 13. 9 kassa öfverlemnades till Rikets Ständers Riksgälds-kontor, 8:de hufvudtitelns anslag lill resestipendier samt läroböckers och lärda verks utgifvande, måtte al Rikets Ständer förhöjas med ett belopp, motsvarande årliga räntan af denna kassas kapitalbehållning.
Stals-kontoret har uti sitt i anledning häraf afgifna underdåniga utlåtande anfört, bland annat, hurusom Kongl. Majit, i anledning af Rikets Ständers vid 1828—1830 årens riksdag gjorda framställning om kassans öfverlemnande till Riksgälds-kontoret, den 11 Februari 1832 funnit sig icke kunna dertill i nåder samtycka, utan borde densamma, efter Kansli-styrelsens upplösning, aflemnas till Hofkanslerens och Stats-sekreterarens för Ecklesiaslik-ärendena gemensamma förvaltning och emot redovisning användas till understöd vid vetenskapliga arbetens utgifvande; att sedan Rikets Ständer den 10 November 1840 förnyat sin ofvanberörda underdåniga hemställan i ämnet och, under förutsättning af nådigt bifall dertill, ä stat uppfört ett räntan å 9,000 Ridr B:ko motsvarande anslag af 450 Ridr samma mynt, Kongl.
Majit, genom nådigt bref den 14 påföljande December, förklarat, att det tillkomme Kongl. Majit att förordna om kassans förvaltning på ett med lagar och författningar öfverensstämmande sätt, samt att medlen borde emottagas af Kongl.
Stats-kontoret och den årliga räntan för det af Kongl. Majit förut i nåder bestämda ändamål användas; att Kongl. Stats-kontoret funne bestyret med kassans förvaltning vara af mindre betydenhet, sä att ur sådan synpunkt anledning icke vore för handen till densammas förflyttande till Riksgälds-kontoret; att Kongl.
Stalskontoret, i anledning af Revisorernes erinran emot lämpligheten deraf, att en kassa fortfarande funnes afsatt för samma ändamål, som afses med ett särskildt beviljadt anslag, hvaruti förhöjning skulle förekomma om kassan indroges, ansett sig icke böra härutinnan falla något omdöme, sedan Kongl. Maj:t 2:ne gånger i nåder förklarat kassan skola förblifva under Kongl. Majits disposition, utan endast anmält att, derest kassans öfverlemnande till Riksgälds-kontoret i nåder medgåfves, reservations-anslaget till resestipendier samt läroböckers och lärda verks utgifvande, sorn i nu gällande riks-stat är upptaget till 15,600 R:dr Runt, borde ökas med ett räntan å kassans nuvarande kapital, 13,500
R:dr, efter 5 procent motsvarande belopp, 675 R:dr, hvadan anslaget i sådant fall skulle bestämmas till 16,275
R:dr eller, för jemn räkning, 16,300 R:dr R:mt; — äfvensom Kongl. Stats-kontoret upplyst att, enligt äldre stadganden, en gratifikation af 48 R:dr 36 sk.
B:ko årligen från kassan utgått till en f. d. tjensteman vid Kongl.
Kansli-styrelsens expedition, hvilken summa, i händelse kassan indroges, framdeles kunde anordnas af 8:de hufvudtitelns extra utgiftsmedel.
Enär den af Revisorerne föreslagna åtgärd otvifvelaktigt skulle förenkla förvaltningen och redovisningen af ifrågavarande medel, och då möjligen anledningen, hvarföre Rikets Ständers förut rörande detta ärende gjorda underdåniga framställningar Bih. till It.
Prut. 1859 & 1860, i Sami. 1 Afd. 6 Höft. 2 10 Siats-Utskottets Utlåtande M 13. icke vunnit nådigt afseende, torde böra sökas uti uteblifven garanti derför, att räntan af nämnde, ej genom statsbidrag bildade kassa allt framgent komme att användas till det dermed afsedda ändamål, får Utskottet, som vid Stats-regleringens uppgörande vill taga i betraktande frågan om förhöjning af omförmälda reservationsanslag å 8:de hufvudtiteln, nu föreslå, det Rikets Ständer måtte uti underdånig skrifvelse anhålla, att Kongl. Maj:t, med vilkor att 8:de Hufvudtitelns anslag till resestipendier samt läroböckers och lärda verks utgifvande af Rikets Ständer allt framgent förhöjes med ett belopp, motsvarande årliga räntan af den uti f. d.
Kansli-styrelsens handkassa samlade kapital-behållning, täcktes i nåder medgifva, att berörda kassa må till Riksgälds-kontoret öfverlemnas. § « (1858 års Rev.-ber. pag. 17. Utlåt. pag. 228.) Beträffande fonden för Lappmarks Ecklesiastikverk, hafva Revisorerne meddelat hurusom denna fond uppkommit derigenom, att sedan Rikets Ständer vid 1834— 1835 årens riksdag, i enlighet med Kongl. Maj:ts derom gjorda nådiga framställning, beslutat, att de lill Ecklesiastik-verket i Lappland anslagne, förr under Kansli styrelsens disposition ställda inkomster, bestående af landträntor, arrenden, kollektmedei med mera, skulle till Statsverket indragas och den samlade fonden till Riksgälds-kontoret emot en viss årlig ränta öfverlemnas, och, i följd häraf, de förut af Ecklesiastik-ver hets mede! bestridda aflöningar blifvit å Riks-staten uppförde med ett motsvarande kontant förslags-anslag, Kongl. Maj:t, genom nådigt bref af den 14 April 4846, förordnat, att reservationerne å anslaget skulle för samma anslags räkning af Kongl. Stats-kontoret göras fruktbärande; — och hafva Revisorerne af samma skäl, som i afseende å f. d.
Kansli-styrelsens handkassa blifvit anförde, hemställt, att enär äfven för det ändamål, hvartill fonden för Lappmarks Ecklesiastik— verk är afsedd, ett särskildt anslag å Riks-staten funnes uppfördt, ifrågavarande fond måtte till Riksgälds-kontoret öfverlemnas, samt att Rikets Ständer, så framt Kongl. Majit dertill lemnade nådigt bifall, måtte bevilja en mot fondens räute-afkastning svarande förhöjning i 8:de hufvudtitelns anslag till Lappmarks Ecklesiastikverk; hvarjemte Revisorerne fästat uppmärksamheten på det, enligt deras tanke, oegentliga förhållandet, att nyssberörde anslag är vordet i Riks-staten upptaget både såsom reservations- och förslags-anslag.
Stats-kontoret har förmält sig icke kunna bestrida, att detta till ordning och enkelhet ledande förslag vore förtjent af Rikets Ständers bifall och Kongl. Maj:ts gillande.
Anslaget till Lappmarks Ecklesiastik-yerk utgör nu 11,000 R;dr Stals-Utskottets Utlåtande M 13. ii R:ml och om detsamma ökades med ett räntan ä de från fonden utlånade 23,000 R:dr Banko eller 34,300 R:dr Runt, efter 3 procent svarande belopp, eller i,725 R:dr sistnämnde myntslag, borde det nya förslags-anslaget, enligt Kongl.
Stats-kontorets åsigt, bestämmas till 12,725 R:dr eller, för summans jemnande, till 12,800.
Skulle detta något år icke blifva tillräckligt eller någon ny reglering afLappmarkspresterskapets löner erfordras, kotnme bristen i anslaget att, vid de årliga liqviderna mellan Statsverket och Riksgälds-kontoret, ersättas af det sednare, hvarefter det för öfrigt ankomme på Rikets Ständer att bestämma förslags-anslaget till någon högre summa, derest utgifterne för de med detsamma afsedda ändamål skulle i Dera på hvarandra följande år visa sig vara i stigande.
Finnande äfven denna Revisorernes framställning på de af dem anförda skäl vara förtjent att vinna Rikets Ständers bifall och Kongl. Majrts nådiga gillande, destoheldre som, enligt hvad här ofvan förmäles, berörda kassa bildats genom reservationer å ett stots-anslag, vill Utskottet vid uppgörande af Stats-regleringen tillse, att anslaget till Lappmarks EcUlesiastik-verk må, under förutsättning af nådigt bifall till ofvannämnda kassas förflyttande till Riksgälds-kontoret, blifva förhöjdt till erforderligt belopp, äfvensom huruvida anslagets egenskap af reservations- och förslagsanslag bör fortfara, och får emellertid tillstyrka, det Rikets Ständer måtte uti underdånig skrifvelse anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes, med vilkor att 8:de hufvudtitelns anslag till Lappmarks Ecklesiastikverk af Rikets Ständer förhöjes med ett belopp, motsvarande årliga räntan å den af berörde anslags besparingar samlade kapitalbehållning, i nåder tillåta att nämnde kapitalbehållning finge till Riksgälds-kontoret öfverlemnas. § 9 (1888 års Rev.-ber. pag. 28.
Utlåt. pag. 226.) Enligt hvad Revisorerne omförmält, upptager räkenskapen för magasinsfonden förutom en skuld till Rikets Ständers Bank äfven 2:ne andra fondens skulder, nemligen 339 R:dr 37 sk. 8 r:st. till Frösö magasin och 2,582 R:dr 42 sk. 2 r:st. til!
Ladugårdslands f. d. bränneri, om hvilka 2:ne sistnämnde skulders tillkomst och beskaffenhet Revisorerne ej kunnat vinna upplysning.