Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då, enligt ankomna Protocolls-Utdrag, Utskottens x detta ämne afgifne Utlåtande blifvit bifallet hos Hedervärda Bonde-Ståndet den 6, och hos Vallofl. Börgare-Ståndet den 9 sistl.
April, samt, under den 21 i samma månad, gilladt af Högloft.
Ridderskapet och Adeln, kan, i en fråga af denna beskaffenhet, den gjorda anmärkningen, emot Tre Riks-Stånds sammanstämmande beslut, icke leda till annan åtgärd af Utskotten, än att ett sådant förhållande härmed vördsamt tillkännagifves för Högvördige Preste Ståndet.
Stockholm den 9 Maji 1829.
Ankom till Exp.-Utsk. d. 11 Maji 182g.
Utlåtande, i anledning af anmärkningar inom Hedervärda BondeStåndet emot Utskottens Betan - Bevilln.-samt Allm. Bes v .o. Oecs TJlsk.
N:o 5; 3 kande, angående införsel af eller Tull å Utländsk Tvål, Ull och Ost.
Bevillnings- samt Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskotten hade, uti Betänkandet N:o a, på anförde skäl, ansett sig icke kunna tillstyrka bifall till gjorde Motioner om förbud emot införsel af utländsk Tvål, Ull och Ost, samt Bevillnings Utskottet yttrat sig ämna vid Tull-Taxans uppgörande föreslå den Tull å desse artiklar, som kunde erfordras och vore lämpad efter rätta förhållandet samt Svenska producentens hehof af skydd.
Emot detta yttrande hafva anmärkningar blifvit gjorda inom Hedervärda Bonde-Ståndet, af det hufvudsakliga innehåll, i fråga om Ullen, att åtskilliga Talare sökt ådagalägga, att det låga pris, hvartill utländsk
Ull kunde införas, vöre orsaken till vanpriset på den inhemska, same att, om utländsk Ulls införande för Tre eller högst Fena år kunde, emot betydlig Tullafgift, tillåtas, införselrätten derefter må förbjudas; äfvensom, i afseende på utländsk
Ost, blifvit anfördt, att, då tillräcklig tillgång vore på inhemsk
Ost, densamma antingen genast borde till införande förbjudas eller ock efter 3tue år.
Förenade Utskotten hafva inhemtat, af ankomne Protocolls Utdrag, att Betänkandet blifvit bifallet hos Vällofl.
Borgare-Ståndet 4 Sevilla.. X.ag- och Oe conrZJtsk.
N:o 6 den 9, och hos Högvördig^ Preste-Ståndet den 14 sistlidne April, samt af Höglofl.
Kidderskapet och Adeln gilladt den 21 i samma månad; och anse sig Utskotten, vid detta förhållande, endast böra sådant hos Heder» värda Bonde Ståndet vördsamt tillkännagifva.
Stockholm den g Maji 1829. % N:o 6.
Ankom till Exp,-Utsk. d. 15 Maji 1829 Bevillnings-, Lag- samt Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskottens gemensamma Betänkande, angående förändrade föreskrifter om husbehofs-bränvinsbränningen och dermed gemenskap egande ämnen.
Inom samtlige Riks-Stånden hafva Motioner blifvit väckta om ändringar i nu gällande Författningar, angående rättigheten och vilkoren för bränvinstillverkning, försäljning och consumtion; hvilka Motioner äro remitterade dels till Bevillnings- Uag- och Oeconomie-Utskotten gemensamt, dels serskildt till vissa af dessa Utskott; och hafva, i anledning deraf, Utskotten ansett för behandlingen af BeviMn••
Lag- och Oecoiu-Utsk.
N:o 6. 5 dessa ämnen en sådan ordning böra iakttagas, att uti det Betänkande, sorn till Rikets Hög* lofl.
Ständers pröfning nu öfverlemnas, Be* villnings- och Occonomie-Utskotten gemensamt yttra sig i fråga om bränvinstillverknings- och försäljnings-rättigheten samt om grunderna för beskattningen af dessa Näringsgrenar, och att Lag-Utskottet i förening med Oeconomie-Utskottet föreslagit nödige ansedda straffbestämmelser för öfverträdelser af vilkoret!, hvarunder bränvinstillverkning och försäljning ansetts kunna få.utöfvas; hvaremot Bevillnings Utskottet framdeles uti ser» skildt utlåtande kommer att yttra sig, angående beloppet af den bevillning, som, med tillämpning af de uppgifne grunderna, bör för nyssnämnde rättigheter bestämmas; äfvensom till serskild] behandling, endast af Lag-Utskottet, blifvit öfverlemnade alla uti de väckta Motionerne framställda yrkanden om ändringar eller tillägg uti Kongl. Förordningen den 24 Augusti 1813, mot fylleri och dryckenskap.
Efter noggrannt genomgående och öfvervägande af alla de yttranden, åsigter och' förslag, som i dessa ämnen blifvit framställda: hos Högloft, Riddershapet och Adeln: af Herr Grefve Spens, C. G„ Friherrarne Ridderstqlpe, Wrangel och Cederström, samt 6 Bevilln.- 'Lag- och Oecon.-Utsk, fet.
Herrarne Ribbing, Hjerta, Montgomerie, Rosenqvist, Gripenstedt, af Sillén, von Heyne, von Becker-, C. F., af Billbergh och Tham; i noin Högvördige Preste-Ständet‘- af Biskopame, Herrar Doctorer af Wingård, Wallenberg och Wijkman, Herrar Contracts* Prostarne Sifvertsson, Nordin, Agrell, Petterson, Herr Professor Gravander, Herrar Prostärne Broome, Kjellström, Forsslind, Elfström och H^rr Kyrkoherden Lyth, samt Herr Kongl. Lif-Medicus Ekström; inom Välloflige Borgare-Ständet: af Herrarne Hiessleiter, Helsingius, Zethelius, Brovallius, Sandblad, Matisson, Ekerman och Pettersson; samt inom Hedervärda Ronde-Ständer. af Riksdagsmännen, från Jönkopings Län Petter Pehrsson, Jonas Johansson och Petter Jönsson; från Östergöthlands Län Anders Andersson, R-otvid Jonsson, Olof Olofsson och Anders Pehrsson; från Upsala Län Anders Hansson, Casper Wijkman, Eric Jansson och Eric Carlssom fran Stockholms Län Nils Insulin, Gustaf Larsson och Eric Ersson; från Skaraborgs Län Anders Andersson; från Elfs - Hevilla,- Lag- och Oecon,-Utsk.
I'et, N:o G. 7 borgs
Län Anders Hansson; från Götheborgsoch Bohus Län Eric Svensson; från Krono» bergs Län Sune Nilsson, Nils Håkansson och Pehr Ericsson; från Calmare Län Lars Larsson, Petter Pehrsson och Olof Jansson; från Malmöhus Län Anders Nilsson och Nils Mänsson; från Blekinge Län Ola Jeppsson, vice Talmannen Jon Jonsson och Olof Mänsson; från Christianstads Län Pehr Pehrsson och Pehr Jönsson; från Hallands Län Anders Svensson; från Stora Kopparbergs Län C, G, Fahlander; från Örebro Län Bengt Nilsson; samt från Vester-Norrlands Län Nils Strindlund och Jon Larsson; hafva de förenade Utskotten, till undvikande af vidlyftighet samt befordrande af ämnets lättare öfversigt och pröfning, hos Rikets Höglofl.
Ständer trott sig böra i möjligaste korrthet framlägga resultaten af deras gransknings • åtgärder sålunda, att det nu afgifvande Utlåtandet innefattar Motionernas väsendtligaste in» nehåll, upptaget Uti frågor, och besvaradt punktvis; med tillämpning hvaraf Utskotten nu vidare föreslagit de ändringar eller tilllägg vid Kongl. Kungörelsen af den 1 9 Maji 1824, som ansetts böra af dessa åsigter blifva en följd, och som finnas utförde vid det härhos följaktige exemplar af Författningen.
De uppställda frågorna och Utskottens derå meddelande yttranden , hvarigenom Motionerna, så vidt de här bordt förekomma, 8 BevillnLag- oc/i OeconrUtsk, Fet.
N'-o 6. torde finnas hufvudsakligen besvarade, äro följande: ilo
För den för närvarande medgifna bran' vinsbrännings rättigheten jemväl hädanefter oförändrad fortfara; eller skäll inskränkning, och till hvad belopp, deruti göras, antingen genom Pannerymdens nedsättning, eller ock genom föreskrifter i afseende d redskapens beskaffenhet ?
Öfvertygade i allmänhet om vigten deraf, att i den Oeconomiska, likasom annan .Lagstiftning, ändringar böra högst varsamt och så sällan som möjligt ega rum, hafva dock Utskotten funnit de manga Motionairers yrkanden om bränvinstil Igångens förminskande och i öfrigt förändrade förhållanden påkalla allt det afseende omständigheterna kunna medgifva.
Om det, å ena sidan, ej kan bestridas, att bränvinsproductionen i Riket blifvit, serdeles genom de i senare tider införda sammansatta eller konstbränneri-redskapen, uppdrifven till en betydlig höjd utöfver hvad som varit åsyftadt med den egentliga husbehofsbränningen, och att denna öfverproduction är skadlig i den nion dermed icke förenas den vid andra näringar vanliga fördelen, att rå«ämnenas förädling kan antingen JJwilln.» Lag- och Oecon-~Ulsk. £et, N:o 6. 9 ingå i beräkning såsom exportvara, eller ersätta utifrån inkommande nödvändighets-artiklar; 8a äro ock, på den andra sidan, Utskotten ^jallt förvissade, att, i händelse den yrkade hastiga och betydliga inskränkning uti bränneri-handteringen inom Riket vidtoges, sådant skulle medföra mångfalldt mera ondt, genom oloflig speculation med en begärlig och i pris uppdrifven vara, än sjelfva de för närvarande öfverklagade olägen, helema af tillverknings-rättigiieten.
När härvid tillika tages i betraktande olämpligheten af allt absolut förbud eller hinder i afseende på valet af redskapens slag eller beskaffenhet, till hvad grad af fullkomlighet de än må af uppfinningsförmågan kunna i hvarje näringsgren erbjudas, så anse Utskotten den enda billiga utväg att begränsa tillverkningsbeloppet bestå deruti, att, på sätt jemväl hittills varit tillämpadt, bestämma dimensionen eljer storleken af de bränneri-redskap, som, emot proportionerliga afgifter till Staten , må vara tillåtne.
I följd häraf, och med fästad uppmärksamhet derjemte å den inskränkning, som möjligen står att förena med en klok om, tanka ej mindre för eganderättens helgd, än för undvikandet af nya, må hända större, vådor i både moraliskt och oeconomiskt hän. seende, än dem man velat afhjelpa, tro Ut* io Bcvillnf Lag- och Oecön.'Ltsk. Bet.
N:o 6» skollen ingen annan ändring uti hvad nu gällande Författning
I denna del medgifver böra ega runi, än att, med bibehållande af det hittills vanliga maximum i pannerymd af go kannor, blott en panna af denna storlek må utgöra det högsta, hvaraf ert jordegare får, i ett Verk eller på samina egendoms holstad, till bränvinsbränning sig begagna; en inskränkning, emot hvars billighet väl torde anmärkas, att den endast drabbar de större egendorns-innehafvarne, men sorn ock just derigenom medförer den minsta rubbning i det hela, och som dock, äfven för dem den drabbar, synes qvarlemna tillräckligt medel att idka en för husbehofvet nödvändig bränvinsbränning, och jern väl derutöfver, serdeles i de fall, då tillverkningen med konst-redskap bedrifves. 2 to Efter hvilken grund bör i allmänhet bran. vinsbrännings - rättigheten bestämmas ?
Ständer redan förut antagna och för närvarande gällande grundsatts, att jorden, på sätt i$24 års Kongl, Kungörelse i i Artiklen 2 §• derom stadgar, skall åtföljas af ifrågavarande rättighet, finna Utskotten så mycket mera rättvis, som husbehofsbränvinsbränningen bör utgöra en jordbruket Bevilln••
Lag- oc/t Oecon-t-tsk.
B«t.
N:o 6> 11 naturligen tillhörande binäring, hvarigenom uinbärliga och mången gång förskämning underkastade jordalster kunna fördelaktigt förvandlas, till dubbel förmon för odlaren* dels i den erhållna förädlade varan, antingen till eget måttligt bruk, eller till afsalu för andras lofliga behof, dels ock uti det beredda utfodringsämnet för Boskapen, hvars skötsel bör utvidgas för jordbrukets förkofran, och förtjenar uppmuntran, för att dymedelst förekomma en vår handelsvåg betydligt betungande import af Utländska Victualievaror.
I samma förhållande som bränvinsbränningen utöfver denna gräns af nyttig husbehofs» tillverkning urartat till fabrication i stort, har ock dess skadlighet med skäl blifvit anmärkt och öfverklagad; och uti denna omständighet finna Utskotten en anledning till den vördsamma hemställan, att, då bränningsrättigheten torde intill nästa Riksdag få bestämmas efter jordegendomens vid 1830 års Taxeringar uppskattande värde, uti taxationen för detta ändamål^ej må inbegripas värdet afbygnader till högre belopp, än som motsvarar högst en fjerdedel af jordens värde; ett stadgande, som synes både billigt i sin grund, och af omständigheterna påkalladt, såsom nyttigt Correctiv emot anläggning af brännerier, jhvilka icke åsyfta de med hus* behofsbränningen ofvan omförmälda allmänt nyttiga ändamål,^ utan endast afse tillverj 12 Sevilla.- Låg- och Qecori.'Utsk, Bet, N:o 6. karens afsalu-vinst, och hufvudsakligen befordra det skadliga öfverflödet.
3:0 lid' bränvinsbrännings-rättighelen fä ä annor man öfverlåtas, och hcad för Öfrigt iakttagas vid brännings-rättighetens utöfning?
Jemte tillstyrkande af enahanda träns* porträttighets forifarande, i fråga om landet, hädanefter som hitintills,1 hafva Utskotten trott sig böra vördsamt föreslå, att, om tvänne eller flere innehafvare antingen af Stadsjordlotter, eller af hemman och hemmansdelar
S landet inom samma byalag , vilja deras bränvinstillverknings - rättighet med gemensamt bränneri utöfva, sådant må dem tillåtas, dock tinder uttryckligt vilkor, att Stadsjordlotternes sammanslagning, eller hemmanslägenheternes inom byalaget förening å lander, aldrig får sträckas längre eller bereda rättighet till större eller annorlunda beskaffad bränvinsredskap, än till begagnandet af högst en Femtio kannors enkel Panna , såsom tillräckligt motsvarande föreningens tillbörliga syftemål, nemligen delegarnes verkliga husbehof.
Vidkommande åtskillige Motionairers' framställning om nödvändigheten deraf, att, till förekommande af fara för vådelds ut* Bevittna Lag' och Oecon.-Utsk. Bet< N'-o 6. 13 brott, brannerier alltid borde förläggas utom Städerna, o. s. v., anse Utskotten det tillhöra vederbörande local. autoriteter att i detta hänseende behöriga mått och steg vidtaga, 4:0
Bör lränvinsbränningen inskränkas till vissa jnänader af äret ? o Atskillige Motionairer hafva yrkat branningstidens inskränkande till endast
Atta månader af året, egentligen i den afsigt, att genom förminskad tillgång på bränvin söka förebygga det ornåttliga förtärandet deraf.
Men utom det, att en sådan afsigt icke kan i någon yäsendtlig nion på denna väg ernås, emedan, så länge begäret till denna omåttlighet finnes qvar, egennyttan aldrig skall, enligt hvad förra tiders erfarenhet bestyrkt, sakna utvägar att, vid minskad inhemsk tillverkning och deraf föranledt högre pris å varan, i trotts af alla prohibitiva åtgärder, bereda tillräcklig tillgång derpå, anse Utskotten tillverkningens inställande vid an. nät tillfälle, än då tilläfventyrs högst vigtiga omständigheter, enligt Kongl. Majus serskilda Nådiga bepröfvande, kunde sådant påkalla, vara utan något ändamål, och att således den till bränning lagligen berättigade icke må förhindras att, emot den öfver?
14 Bevillrt,- Bflg- och Oecön.-ZJtsk, Hett N:ö 6. enskomna skattens erläggande till Staten, sin tillverbningsrättighet utöfva i den ordning och pä de tider, han för sig förmonligt finner. 5:0
Hvad bör iakttagas i afseende pä bränvinsredskapens matning, stämpling och försegling ?
Beträffande pannornas mätning och stämpling, torde vid hvad för närvande derom finnes stadgadt endast böra göras följande tillägg och förklaring, nemligen! att å de pannor, hvilka till bränvinsbränning hitintills begagnats, samt således redan uppmätne och stämplade blifvit, ma, så länge ingen reparation eller förändring å de samma sker, pannerymden beräknas efter deras innehåll, uppmätt till halsen, derest halsens öppning icke öfverstiger hälften af pannans diameter, men uppmätt till och med halsen, då halsens öppning öfverstiger pannans halfva diameter.
Hvaremot de bränvinspannor, som hädanefter undergå stämpling, böra alltid vara försedda med fast eller löst pannebröst, då kannetalet skall utrönas af deras pannerymd, uppmätt till och med halsen; skolande derjemte iakttagas, dels att till uppmätning ifragakommer endast den panna, hvarunder Bevilln.- Lag- och Oecön,-Utsk.
15 ekl omedelbarligen användes, dels ock, att ingen panna må stämplas utöfver 93 fulla kannors rymd; äfvensom hvad för öfrigt rö* rande dessa detailer vidare förekommer uti förslaget till författningen.
I sammanhang härmed, och då Utskotten erhållit kunskap derom, att vid bränvinspannor med stor pannehatt af Conisk eller Cylindrisk form, någon gång skall föröfvats det underslef, att genom lucka å pannehatten eller medelst anbragdt rör påfylla mäskningsmassa utöfver det kannetal, hvartill pannan blifvit uppmätt och stämplad, hafva Utskotten ansett ett slikt svek, änskönt merendels ingalunda påskyndande bränvins* averkningen, likväl böra vid Författningens redaction observeras bland de öfverträdelser, hvarå straffbestämmelser finnas utförde.
Hvad åter angar stadgandet i 3 Art. 12.‘te och i3:de §§• af Kongl. Förordningen den 19 Maji 1824, om rättigheten att innehafva bränvinsredskap, samt om densammas försegling, så lärer det vara oemotsägligt, att blotta innehafvandet af sådan redskap icke ur någon synpunkt kan i och för sig sjelf anses innefatta någon brottslighet, så vida ej dertill kommer, att redskapen på ett olofligt sätt begagnas*
Det är således i ändamål att förekomma ett dylikt obehörigt begagnande, och för alt bereda lättnad i vederbörandes a6 Bevilln.- Lag■ och Oecon.'UtsJt.
Bet> N;o 6. åliggande att häröfver hålla hand, sora ifrågavarande stadgande, äfvensom det för öfver» trädelse deraf i 4 Art. 8 §• bestämda ansvari tillkom mit; ra en, då erfarenheten torde hafva V. visat, att nu mera de fleste, som för så beskaffad förseelse blifva lagförde och dömde, felat icke af uppsåt utan af okunnighet och oförstånd; då det i allmänhet är för samhällsordningen vådligt att, till förekommande af befarade brottsligheter eller för vinnande af större Controll deremot, stifta stränga förbudslagar emot det, som annars i sjelfva verket icke kan vara otillåtlig!, och dymedelst så till sägande tillskapa brott och förbrytare; då ofta svårigheter och hinder torde möta innehafvare af bränvinsredskap att i föreskrifven ordning få den förseglad; och slutligen, då det tvifvelsutan i allt fall skall lyckas den nitiske och verksamme tjenten att upptäcka, om någon inom dess district. utöfvar oloflig bränvinstillverkning, och honom till ansvar derföre befordra; så anse
Utskotten det icke vara för det allmän* na vådligt, att enskild person innehafver utan försegling och inlägger i eget förvaringsrum den bränvins-redskap, som icke begagnas, och att stadgandet om försegling således bör inskränkas endast till pannor med fast bröst, eller om löst bröst dertill finnes, å detta£sistnämnda.
För Bevillnf Bag* och Oecon,‘TJt$k.
Bet. N:ö 6, 17
För den händelse åter, att Kongl.
Majit skulle finna nödigt utfärda allmänt förbud emot bränvihstillverkning, anse Ut* skotten nu gällande stadgandet om redska* pens försegling böra blifva oförändradt. 6:0
Efter hvilken grund bör skatten utgöras för brunvinsbriinningen?
Feträffande utgörandet af denna skatt» som för närvarande utgår, dels med viss af-, gift för den till bränvinsbränning berättigade jorden, dels med serskild Bevillning för sjelfva rättighetens bagagnande, hafva Utskotten dervid trott sig böra föreslå den förändring, att afgifterna må hädanefter påföras endast tillverknings-redskapen, hvilken taxering ansetts dels enklare i afseende å bokföring af intraderna, dels äfven billigare i så måtto, att den jord, hvarföre egaren ej ville af bran vinsbrännings-rättigheten sig begagna, icke eller måtte för sådan obegagnad rättighet med skatt beläggas.
Hvad åter angår frågan om lämpligaste måttstockens utfinnande för debiteringen i detta hänseende, har sådant varit föremål för långvariga öfverläggningar och flera olika åsigter.
Bih, till Rikt-St.
Prat. 1828 och 1829.
5 Semi. 2 A/J, 3;e H:t, 2 18 Bevilln.' Bog-och Oecdn.-Utsk, Bet. N.o 6, Viii hafva Utskottens Ledamöter varit derom öfverens, att tillverkningsbeloppet skulle innefatta den rättvisaste grund för motsvarande afgifts erläggande.
Men genom svårigheterna att controllera den effectlvä productionen , till bestämdt kannetal, och deraf följande osäkerheten i calcul öfver den inflytande intraden, hafva Utskotten (som i detta hänseende jemväl funnit förslaget om tillmäsknings- eller gäsnings-karens mätning och taxering, på sätt i några främmande län* der tillgår, icke eller blifva här verkställbar^ i anseende till kostnaden och omöjlig* heten att i vårt land tillvägabringa de dervid vanliga och nödiga controller) alltså sett sig föranlåtne att, med bibehållande af den hittills använda methoden, medelst egentliga brännirigs-redskapens beskattande, söka åtmin» stone approximativt träffa tillverknings-be. loppet.
Utskotten få fördenskull nu vördsamt föreslå och tillstyrka: att, vidkommande de vanliga enkla Panr norna, ifrån den lägsta till och med den högsta , eller 90 kannors pannerymden, det af Pikets Höglofl.
Ständer vid sistlidne Piksdag beslutna progressiva förhållande emellan afgifterna för den olika pannerymden må äfven följas vid fördelningen af den å de Bevilln.'
Lag- och Oeeön.-Utsk. Bet.
N-.o G. ig samma af Rikets nu församlade Ständer å6ät» tande bevillning; att, hvad serskildt angår de sa kallade Pistoriska Apparaterne, såsom af alla i Riket nu begagnade bränneri-redskap de, med hvilka största och hastigaste production kan. åstadkommas, de samma må beläggas med. skatt, enligt proportionen, exempelvis till eiffran utförd , uti den serskilda Tariff, som under N:o 2 här finnes bilagd, och hvars förestående
Utskotten nu sökt grunda dels på det medium af till verkningsmöjlighet» hvartill ett sådant Verk ansetts kunna korn* ma, sedan tillräckligt afseende blifvit fästadt å de vid reparations- och andra tillfällen inträffande uppehåll uti Verkets gång, dels på den betydliga fördelen af nedsatt tillverkningspi-is, som egaren kan påräkna genom vunnen tid, förminskad vedåtgång, och besparad all slags arbetskostnad; samt att, beträffande de öfriga mindre iammansatta konst-redskap, de serskilda delarne deraf må, uti den mon de påskynda averkningen, beskattas sålunda, att afgiften för enkel panna förhöjes: för begagnad mäsk värmare 25 procent, för enkel Rectificator 33.4 procent, för dubbel Rectifications-appa. rat, t. ex. den Elglundska, 50 procent, hvarjemte Utskotten föreslå, att, om någon af ett nytt annorlunda beskaffad! bränvinss 2 0 BevillnB äg- öch Oecon.-XJtsk. Bet.
N‘o 6. redskap, än ofvan afsedt är, vill sig begagna?
lian derom må gora anmälan hos Kongl, Majus Befallningshafvande, som, efter inhemtad noga kännedom om redskapens sammansättning, rymd m, m,, till Kongl.
Majit afgifver underdånig berättelse, med förslag på afgifterna; beroende då på Kongl. Majus Nådiga pröfning, emot hvilka afgifter, lämpade efter den högre tillverkning, sorn med den nya inrättningen kan åstadkommas, brit* ket deraf må tillåtas.
Tö
Bör skatt laggas jemväl pä bränvinsfÖrsalji ning °ch eonsumtion ?
Så väl på grund af flere väckta Motioner, som i enlighet med egen öfvertygelse, hade
Utskotten ansett det vara både billigt och rättvist att consumtionen belädes med direct beskattning; men omöjligheten att tillvägabringa controller för ett sådant ändamål har förmått Utskotten stanna vid den hemställan till Bikets Höglofl.
Ständer, att en högre skatt, än den för närvarande utgående, måtte, i förhållande till försäljningsställets fördelaktiga läge m. m., åläggas alla bränvins-utminuterare; hvilken högre afgift sålunda dock indirect måste drabba äfven consumenten.
B$vi1ln.m Läg- och Oecon,.Ut$k. Bet. jN:o 6. m
I iifrigt och då det för närvarande existerande förbudet att utminutera bränvin, vid annat tillfälle än måltid, svårligen kan controlleras, samt förbudet följaktligen öfverträdes och föranledet Iönn*krögeri, vida skadligare än bränvinsförtäringen på de privile* gierade under police-tillsyn varande krogarne, hafva Utskotten trott det vara tjenligast, pm ett så beskaffad! förbud å ifrågavarande minuterings.ställen varder upphäfvet. §:o Born alla, som tillverka bränvin ega rättighet att sälja denna vara, och till hvad minimi-belopp?
Ehuru flere Motionairer ogillat den emellan bränvins-utminuterarens och tillverkarens försäljningsrätt bestämda gräns af en kanna såsom minimi-belopp för dpn senare , anse dock Utskotten Författningens stadgande i denna del ganska väl beräknadt, och att, då derjemte jordbrukare är tillåtet att, till underhafvande eller personer som hos dem arbeta, afyttra ett ringare qvantum eller minst en fjerdedels kanna, denna tillverka r nes salufrihet redan erhållit all den utsträckning den skäligen bör ega* a 2 Hevilla.'
Lag* och Oecörtt sk. Bet. N: o &» 9:0
Hvilka medel kunna eller Mira vidtagas till hämmande af ilen öfverkldgade fyllerilasten?
Flere Motionairer hafva framställt en bedröflig tafla om fylleribegärets tilltagande i senare tider; andre åtminstone tröstat dermed, att förderfvet icke vöre lika stort öfverallt.
Örn oek värman, hvarmed det onda skildrats, skulle hos en oeh annan medfört någon öfverdrift, återstå dock visserligen: tillräckliga anledningar för den önskan, att emot den verkligt existerande lasten kunna vidtaga kraftiga mått och steg.