Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ank. till Exp.-Utsk. den i Mars 1860, kl. 2 e. m.
Betänkande, i anledning af väckta motioner angående förändring i åtskilliga delar af nu gällande sladganden rörande nederlags- och IransiloräU.
Uti särskilda motioner, hvilka blifvit dels till Bevillnings-Ulskoltet och dels till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet remitterade, men, jemlikt 45 §.
Riksdagsordningen, behandlats al dessa Utskott gemensamt, hafva uti ofvanstående ämnen blifvit inom Borgare- och Bonde-Stånden framställda följande förslag, nemligen: Inom Vällofliga Borgare-Ståndet: af Herr Widell: att Rikets Ständer måtte dels förnya sin vid sistlidne riksdag j “ hos Kongl. Maj:t gjorda underdåniga hemställan, alt néderlagsrättighet skulle beviljas alla de stapelstäder, som hittills egt kreditupplagsrätt eller antingen allmän eller för särskilda varor beviljad nederlagsrätt; dels ock i underdånighet anhålla, att inrikes transitorält måtte genom allmän författning beviljas alla rikets stapelstäder, oberoende af den nederlags- eller kreditupplags-rättighet, som Kongl. Maj:t kunde finna skäligt i nåder medgifva de stapelstäder, som derom gjorde underdånig ansökning; varande denna motion äfven åtföljd af de deröfver i Ståndet algifne yttranden; af Herr Rudling: att, derest Herr Widelia förenämnde motion, deruti Herr Rudling till alla delar sig förenade, icke kunde, i den utsträckning dermed åsyftades, vinna bifall, åtminstone de stapelstäder, hvilka, genom regulier ångbåtslärt eller annorledes, hade så beqväm kommunikation med annan sjö- och stapelstad, att nödig tullkontroll kunde med lätthet och säkerhet åstadkommas, måtte, emot skyldighet att bekosta en sådan kontroll, komma i åtnjutande af ofvan omförmälde förmåner; anhållande motionären särskildt, att inrikes transilorätt måtte tillerkännas staden Jönköping; samt Bih. lill R.
5 Sami. 2 Afd. 1 Haft. < 2 Beoillnings- samt Allm. Bese.- och Ekon.-Utsk:s Betänkande M i. af Herr Grenander: att Rikets Ständer mätte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det nederlagsrätt mätte varda staden Warberg förunnad.
Inom Hedervärda Bonde-Ståndet: af Georg Nygvist från Wermlands län, om upphörande af nederlagsrätt för Bränvin, Genever, Konjak, Årrak och Romm samt Viner, äfvensom Kaffe; och af Jöns Persson från Blekinge län, att, derest icke införselsförbud eller betydligt förhöjd införselstull för spritdrycker kunde varda stadgad, all nederlagsrätt för desamma måtte upphäfvas.
Genom Rikets Ständers bifall till Bevillnings-Utskottets under den 27 sisllidne januari afgifna Betänkande, i anledning af Herrar Dalmans och v. Mentzers samt Anders Trulssons förslag om upphäfvande af nederlagsrätten för Bränvin och Sprit, tordo G. Njqvisls och Jöns Perssons motioner, i hvad de angå upphörande af nederlagsrätt för Bränvin, Genever, Konjak, Årrak och Romm, böra anses hafva förfallit.
Emot G. Nyqvists yrkande, att nederlagsrätten matte upphäfvas äfven för Viner och Kaffe, möter den erinran, att ett föibud i denna riktning sannolikt skulle lägga hinder i vägen för varornas införande omedelbart från produktionsorterna.
Det kan emellertid icke antagas, att förbrukningen af dessa varor, hvilka numera närmat sig egenskapen af allmännare lörnödenhetsartiklar, skulle i landet genom nederlagsrättens upphörande minskas; och skilnaden biel ve sålunda blott den, att de komme alt partivis bernias från närbelägna utländska nederlag i Köpenhamn, Helsingör, Hamburg eller Lybeck, till icke ringa båtnad för dervarande köpmän, men till skada för Svenska handeln i allmänhet.
Utskottet finner sig, vid sådant förhållande, sakna skäl att, i anledning af det framställda yrkandet, tillstyrka någon åtgärd.
I anledning af Herrar Widells och Rudlings förslag om nederlagsfrihetens utsträckning till alla de stapelstäder, som hittills egt kreditupplagsrätt eller antingen allmän eller för särskilda varor beviljad nederlagsrätt, eller åtminstone till de stapelstäder, hvilka »genom regulier ångbåtsfart eller annorledes hafva beqväm kommunikation med aunan sjö- och stapelstad», får Utskottet anföra: att, genom 11 § i Underrättelserna till nu gällande tulltaxa, kredit-upplagsrätt för de i Upplags-tariffen specificerade varor är beviljad städerna Stockholm, Göteborg, Norrköping, Gefle, Karlskrona, Malmö, Kalmar, Wisby, Westervik, Uddevalla, Landskrona, Christianstad, Karlshamn, Ystad, Halmstad, Helsingborg och Jönköping; samt att Nederlags-för ordningen af den 15 Maj 1845 tillerkänner nederlagsrätt:
Besv,~ och Ekon.-Vtsles Betänkande M 1. 3 a) ät alla rikets stapelstäder för salt, omalcn spanmål och hanapa; b) ät Stockholm, Göteborg, Karlshamn, Landskrona, Söderköping och Helsingborg, för utländska varor af alia slag, till införsel lofgifna eller förbjudna; c) åt Norrköping och Malmö för alla till införsel lofgifna varor; d) åt Strömstad för Danska och Norska till införsel tillåtna varor samt andra till införsel lofgifna varor, som med stadens egna fartyg inkomma.
På sätt Bevillnings—Utskottet uti ofvan åberopade Betänkande upplyst, har Ge» neral-Tullslyrelsen till Kongl. Majit afgifvit underdånigt förslag till ny allmän Tull» stadga, hvaruti, bland annat, i öfverensstämmelse med 1856 års Tull-kommitterades af Rikets Ständer å näsllidne riksdag biträdda hemställan, blifvit tillstyrkt, att neder» lags- och /rrechY-wpp/ajsrättigheterna måtte sammanföras till en gemensam upplagsrält, under namn af »nederlag».
Då Kommillerade föreslagit, att nederlagsrättigbet må beviljas alla de stapelstäder, som hittills egt kredit-upplagsrätt eller »antingen allmän eller för särskilda varor beviljad nederlagsrätt», kan detta sednare uttryck svårligen anses åsyfta de under litt. a), utan blott de under litt. b), c) och d) här ofvan nämnde städer, emedan i annat full förslaget helt enkelt bort lyda på nederlagsfrihet för alla stapelstäder.
— Efter hvad Utskottet inhemtat, har ock General-Tullstyrelsen i den utarbetade nya Tullstadgan föreslagit allmän nederlagsrättighet åt do med kredit-upplagsrätt redan försedda stapelstäder, jemte städerna Söderköping och Strömstad, men tillika, under tillämpning af det vilkor, som tillförene utgjort grunden för kredit-upplagsrätts beviljande, eller alt tulluppbörden på stället under en föregående flerårig period utgjort minst 50,000 R:dr årligen, hemställt, alt den allmänna nedcrlagsrätlen måtte utsträckas till städerna Warberg, Sundsvall, Hernösand, Umeå och Piteå; hvarförutan, sedan bland de varor, som enligt Nederlags-förordningen få i alla rikets stapelstäder njuta upplagsrätt, artiklarne: omalen spanmål och hampa, jemlikt nu gällande tulltaxa befriats från lull och sålunda ej äro af nederlagsfrihet i behof, Styrelsen föreslagit, att åt fisk, sallad eller torr, må inrymmas sådan allmän nederlagsrätt, som är för artikeln salt beviljad, att kunna uppläggas i hvilken stapelstad som helst.
Härtill får Utskottet foga den upplysning, att sedan General-Tullstyrelsens underdåniga förslag afgafs, genom särskilda Kongl, resolutioner beviljats nederlags- och kredit-upplagsrätt åt Sundsvall, kredit-upplagsrätt åt Warberg och, i anseende till uppgifna lokala förhållanden, nederlagsrätt åt Marstrand.
I betraktande deraf att allmän nederlagsfrihet lämpligen icke bör tillerkännas andra städer än dem, som ega förmåga att i vidsträcktare mån underhålla direkta handelsförbindelser med utländska afsättningsorter, och då, såsom ofvan är visadt, på Kongl.
Majits nådiga afgörande redan beror ett af vederbörande algifvet förslag, i följd hvaraf, om det bifalles, nederlagsfriheten skulle i flera hänseenden vinna utsträckning till lättnad för handeln, anser Utskottet Herrar Widells och Rudlings motioner, i hvad de angå nederlagsriittigheterna, icke påkalla någon Rikets Ständers åtgärd; likasom, 4 Bevillnings- samt Allm.
Bes v.- och Ekon.-Ulsli:s Betänkande M 1. med afseende å hvad här förut blifvit upplyst.
Herr Grenanders motion om nederlagsrätt för Warberg torde, under afvaklan af Kongl.
Maj:ts beslut öfver General-Tuil slyreisens i samma syftning framställda förslag, böra förfalla.
Uti Herrar Widells och Rudlings motioner förekommer äfven ett yrkande, att stapelstäderna i allmänhet mätte förunnas »inrikes t ra nsi toräll», hvarmed lärer menas frihet att Svenska städer emellan efter omlastning transportera från utrikes ort införda varor, utan föregående tullbehandling å första ankomstorten.
1 anledning häraf har Utskottet trott sig böra meddela, att för en af rikets stapelstäder underdånig ansökning af dess handelsförening om sådan transitornlt nyligen varit gjord, hvaröfver Kongl. Maj:t under den 7 sistlidne December fattat beslut.
Af det Kongl. Brefvet i delta ämne har Utskottet förskaffat sig kännedom; och visar sig deraf, att General-Tullstyrelsen uti underdånigt utlåtande anfört enahanda betänkligheter, som tillförene i likartade fall ansetts mola, att medgifva transporterandet af oförtulladt styckegods inrikes orter emellan, derest icke godset å lörsta införselsorten blifvit, efter angifning till nederlag eller kredit-upplag, vederbörligen packhus-behandladt, — vid hvilket förhållande och enär, i samma mån en sådan inrikes transportfrihet för ounder sii kta oförtuilade' importvaror [tills vidare på särskilda skäl beviljad städerna Norrköping, Gelle och Malmö) biel ve mera allmän, rubbning äfvenlvrades af den kontroll, sorn i Segiations- och Nederlags-förfottningarne jemte
Tuiltjenste-reglementel är med hänsigt till inkommande utländska varor föreskri Iven, Styrelsen ansåge sig desto mindre böra understödja den gjorda anhållan, som staden åtnjöte allmän nederlagsfrihet och sålunda vore i tillfälle att från andra med dylik upplagsrätt försedda Svenska städer afhemta inkommande utländska varor, elter der skedd tilli— angifning samt under de förpassnings- och öfriga kontroller, som Nederlags-förordningen stadgar; — och fann Kongl. Maj:t, i betraktande af hvad sålunda blifvit anfördt, skäl icke förekomma att till ansökningen lemna bifall.
Efter öfvervägande häraf anser ock Utskottet de af motionärerna i denna del gjorda framställningar icke böra till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Bevillnings- samt Allm. Besv.- och EI;on.-Utsk:s Betänkande M 2■ 8 M 2.
Ank. till Exp.-Utsk. den 1 Mars 1860. kl- 2 e. m.
Betänkande, i anledning af vackla motioner om vissa ändringar i Seglations-ordningen.
Under åberopande al' de olägenheter och kostnader m. n>., hvilka, särdeles hvad de norra länen beträffar, skola förorsakas af de i Seglations-ordningen stadgade inskränkningar i fartygs rättighet att å vissa orter in- och utklarera, har inora Hedervärda Bonde-Ståndet Paul Hedström från Wester-Norrlands län uti afgifven motion föreslagit, att i nämnde förordning måtte vidtagas den förändring, att fartyg, som till Nylands, Nordmalings, Rathans och Näsby, Örnsköldsviks »och Kalixs» jemte alla andra hamnar i riket, der särskild tullbevakning finnes anställd, ankomma, och som äro lastade med spanmål, mjöl, salt och andra egentliga lifsförnödenheter jemte åtskilliga frösorter, som äro till införsel lofgifna, måtte få inklarera och lossa i de hamnar, dit de äro destinerade, utan afseende på hvilken nation de tillhöra eller om de komma från in- eller utrikes ort, samt att fartyg, som på någon af dessa platser intagit last på in- eller utrikes ort af landets produkter: träd, tjära och jern jemte spanmål, måtte derstädes få utklarera och der få erlägga alla umgälder både till Tullverket och städerna, utan att, såsom hittills, behöfva göra detta vid en liera mil aflägsen stapelstads tullkammare; — och har, uti jemväl afgifven motion, Maths Pehrsson från Stockholms län särskildt föreslagit, att åt tullkamrarne i Dalarö, Furusund och Sandhamn måtte inrymmas enahanda rättighet, som i 2 § Seglations ordningen är vissa med ständig tullbevakning försedda köpingar och landthamnar medgifven, eller att utrikes ifrån kommande fartyg, som icke innehafva last, må ega att derstädes inklarera.
Med anledning af dessa motioner, hvilka blifvit (illj Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet remitterade, men sedermera ansetts böra gernensamUmed Bevill— nings-Utskoltet behandlas, får sammansatta Utskottet nu anföra följande: Kongl.
Maj:ts Stadga af den 15 Maj 1843 om hvad vid sjöfart inrikes orter emellan iakttagas bör medgifver redan, att å tullplats, hvarmed, enligt författningens 1 §, förstås stad, köping eller landthamn, der tullkammare eller under Inspektor 6 Bevillnings- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utslits Betänkande JV$ 2. eller Uppsyningsman ställd ständig tullbevakning finnes, Svenska fartyg, lastade eller ej, må kunna från annan inrikes ort inklarera; äfvensom alt de å tullplats kunna utklarera till annan inrikes ort; hvadan Riksdags-fullmägtigen Hedströms yrkande i detta hänseende torde höra anses förfalla.
Berörde in- och utklareringsförmån eger äfven rum för utländska fartyg, så framt de tillhöra sådana nationer, sorn genom ömsesidiga de respektive regeringarne emellan ingångna öfverenskommelser betingat sig rättighet att emellan Svenska hamnar idka kust- eller fraktfart, hvilket för närvarande under stadgade vilkor gäller om Preussiska, Mecklenburg-Schvverinska, Liibeckska, Danska, Nederländska, Belgiska, Britiska, Sardinska, Toscanska och Oldenburgska fartyg; vid hvilket förhållande, och då utsträckning af en sådan rätt äfven till andra nationers fartyg beror på enahanda traktats-öfverenskommelser, Utskottet vördsamt hemställer, att motionärens förslag jemväl i denna del må förfalla.
Hvad åter beträffar samme motionärs yrkande, att å sådane tullplatser, der sjötullskammare icke finnes, utrikes ifrån kommande »med spanmål, mjöl, salt och andra egentliga lifsförnödenheter, jemte åtskilliga frösorter» lastade fartyg må tillåtas inklarera och »lossa lasten i de hamnar, dit de äro destinerade», visar sig af hittills gällande Seglations-ordningar, hurusom man alltid lagt synnerlig vigt uppå att lastade fastyg från utrikes ort ej må utan trängande nöd inlöpa till annan Svensk plats, än stapelstads hamn.
Genom 2 § i nu gällande Seglations-ordning är dock medgifvet, att fartyg, som icke innehafva last, må från utrikes ort direkte inlöpa äfven till annan tullplats, under vilkor att vederbörlig inklarering sker vid hufvudtullkammaren i distriktet; och har, efter hvad Utskottet erfarit, General-Tullstyrelsen i det förslag till ny Tullstadga, som nu är på Kongl. Maj:ts nådiga pröfning beroende, utsträckt denna direkta inseglingsriitt under enahanda förbehåll till de fartyg, hvilkas last endast utgöres af sådana varor, som vid införsel äro tullfria.
Enär således en väsendtlig lättnad för seglationen i detta hänseende redan är af vederbörande embetsmyndighet föreslagen, och det torde möta betänklighet att åt mer och mindre underordnade bevaknings-tjenstemän öfverlåta de formela inklarerings-expeditionerna, hvilka ofta förutsätta granskning af pass- och skeppshandlingar på främmande språk jemte tillämpning af flera speciela författningar, anser sig Utskottet, i anledning af motionärens här oinhandlade framställning, icke böra tillstyrka någon Rikets Ständers åtgärd.
Vidkommande särskildt Riksdags-fullmägtigen M. Pehrssons förslag, att tullkamrarna i Dalarö, Furusund och Sandhamn måtte tillerkännas rättighet alt inklarera från utrikes ort kommande fartyg, förekommer den omständighet, att in spektionerne å dessa tullplatser äro tillsatte för kontroll å segelfarten till Stockholm, i hvilket afseende de, hvad utrikes ifrån kommande fartyg beträffar, emottaga deras Bevillnings- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskts Betänkande M 2. 7 märkrullor, besörja föreskrifven visitation och till bestämmelseorten medsända bevakningspersonal i den män sådant erfordras.
De fartyg, som för motvind eller af nöd anlöpa nämnde inloppsorter och sedermera åter begifva sig lill sjös, hafva ingen inklarering af nöden.
Enligt Seglations-ordningens 20 § eger redare eller befraktare, vid skeppares ankomst till inloppsort, att förändra fartygets bestämmelse, antingen till annan inländsk plats, dit det utrikes ifrån får inlöpa, eller till utländsk ort, efter föregången skriftlig anmälan hos vederbörande Sjötullskammare; och, om redare till utrikes ifrån, med destination till Stockholm, kommande barlastadt fartyg önskar dettas direkta ålgång från inloppsorten till annan Svensk hamn, vare sig att denna är tullplats eller ej, plägar, efter hvad Utskottet inhemtat, Central-styrelsen på skeende ansökan tillåta, att fartyget, sedan inlopps-tullkammaren derå verkställt visitation, må här inklareras, ulan att behöfva hit uppsegla.
Vid sådana förhållanden, och under åberopande af hvad i nästföregående punkt blifvit aufördt, föranlätes Utskottet hemställa, alt äfven beträffande M.
Pehrssons motion någon åtgärd af Rikets Ständer ej må vidtagas.
Hvad slutligen angår det af P.
Hedström framställda yrkande, att i landthamnar, der särskild tullbevakning finnes anställd, må medgifvas rättighet till direkt utklarering af fartyg med laster, intagna för afskeppning till utrikes ort, får Utskottet vördsamt upplysa, att till pröfning i sammanhang med det omlörmälda förslaget till ny Tullstadga General-Tullstyrelsen uti underdånigt utlåtande den 11 Oktober förlidet år föreslagit den ändring i gällande Seglation»-författning, att 1 hvilken Svensk aflastuingsort som helst, der tullbevakning under Tullkammareföreståndares, Inspektors eller Uppsyningsmans befäl finnes anställd, fartyg och last på stället må lill utrikes ort utklareras, under iakttagande af derom gällande föreskrifter.
Och enär, i händelse detta underdåniga förslag bilälles, motionären vinner sitt syfte, anser Utskottet hans motion icke heller i denna del böra till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
St Bevillnings- samt Allm. Besv.- och Ekon.-tUsk:s Betänkande JVs 3. M 5.
Ant. till Exp.-Utsk. den 1 Mars 1860, kl. 2 e. m.
Betänkande, i anledning af väckt motion om revision af TnlU verkets Sporteltaxa.
Uti motion, som blifvit till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet remitterad, har hos Vällofliga Borgare-Ståndet Herr C. W.
Palander framställt yrkande derom, »att, samtidigt med tull-lagstiftningen, synnerlig uppmärksamhet måtte fästas vid Tulltjensteraännens sporteltaxa», hvilken förmäles »efter sednast utfärdade Tulltaxa hafva blifvit i hög grad tryckande för rörelsen, derigenom att åtskilliga betydliga varuartiklar numera förtullas efter vigt, som ej kunna tullbehandlas i Statens packhus.»
Efter detta ärendes handläggning gemensamt med Bevillnings-Utskottet, får det sammansatta Utskottet vördsamt anföra: att Kongl. Majit, enligt nådig Kungörelse af den 3 December 18-42, då fastställt en på sportelsystemets upphörande vid Tullverket grundad reglering af verkets aflöningsstat, i följd hvaraf uti dittills gällande sporteltaxa påbjudna, för egentliga tjensteåligganden under 18 särskilda rubriker beräknade afgilter vid början af år 1843 upphört; hvaremot Kongl.
Majit fann en måttlig ersättning framgent böra af de trafikerande tili tullbetjeningen utgöras för sådana biträden, som vore af beskaffenhet att icke kunna betraktas såsom ovilkorliga tjeustepligter, och fördenskull fastställde vissa afgifter, а) för afskriften utdrag och bevis ur Tullverkets handlingar och räkenskaper, då de särskildt begäras; б) för vägningar af inkommande utländskt gods, som, efter vederbörlig tillåtelse, verkställas uti eller vid godsegarnes enskilda magasin; c) traktamenten åt Tullbetjente, hvilka förordnas till bevakning, dels vid lastning eller lossning utom den i Seglations-ordningen bestämda tid, dels å nederlagsgods, när till sådant, i enskildt magasin upplagdt, af trafikanten begäres tillgång för omansning eller profs uttagande.
Den under litt. b) omförmälde afgift är i högstberörde Kungörelse bestämd lill 3 runst.
Banko per Lisp. nettovigt, och det är denna sportel på hvilken Herr Palanders motion har afseende.
1 fråga om billigheten af en sålunda stadgad vedergällning förekommer, att den ifrågavarande vägningsförrältningen icke lämpligen kan anförtros åt den lägsta be - HcriHning*- mini Allm.
Benn - och Ekon.-Utsl;:* Betänkande M 3. fl bevakniugspersonalen, utan bör under en tjänstemäns tillsyn utföras, och att, då denne icke kan i bredd med sina ordinära göromål ä tullkammare eller i packhus närvara vid vägningar ä bro eller i enskildes oftast pä längre afstånd från nämnde tjenstelokaler belägna magasiner, derigenom uppkommer eli ökadt arbete för honom, enar åtskilligt af hans sysdanden pä Ijensterummet umler hans frånvaro ej kan verkställas, ulan mäste ä annars lediga mellanstunder besörjis, på det andra Helisten tillhörande expeditioner icke må fördröjas.
I)e importvaror, luilka, förut lötlullade efter rymdmått, uti 1857 års tulltaxa upptogos till förtullning efter vigt äro: vissa slags saltad eller inlagd fisk, friska frukter och bär, ej specificerade, malen krita, kummin, nötter af andra slag än kokos-, oliver, Riga-bnlsam, stenkolstjära, och vin på fastager.
Hvad dessa artiklar beträffar är det egen!'igen för den förstnämnda, som en lättnad i afseende pä vågkontrollen kan vara af omständigheterna påkallad.
Majit lur ock, på derom skedd framställning, enligt General-Tull-Styrelsens i Författnings-samlingen inlörda Kungörelse af den 7 sistlidlie December, redan förordnat, att ilen ifrågavarande vägnmgsalgilien skall för artikeln sill nedsättas till 2 öre lör hvarje centners nettovigt.
Under nu anförda förhållanden, m h då det i allmänhet beror af inkomna varors egare att undgå den omförmälda afgiften derigenom, att godset öfver lemnäs till tullbehandling i Kronans packhus eller våg, hvilket jemväl, niir så ske kan mest öfverensstämmer med det allmännas intresse, eiuir undersöknings kontrollen då veikstälies lör öppna dörrar och i flores närvaro, hor Utskottet ansett sig böra hemställa, att förevarande motion icke må lill någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Slockholm den 1 Mars 1HHO.
Hi/i till It- St. Trut. 1X511 »t ISBO 5 Sami. i A/d.
I Haj, O STOCKHOLM, TUYCKT HOS JOH. BECK MAN, 1860.
Såmmansatla Bevill* Lag- sdml Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Bet. M i. 4 M 4.
Ank. lill Exp.-Utsk. den 10 Mars 1860, kl. 2 e. tn.
Betänkande, angående vilkoren för brdnvins tillverkning.
Till Utskottets behandling hafva blifvit öfverlemnade sä väl Kongl. Maj:ts rörande detta ämne meddelade nådiga Proposition (M 42), som åtskilliga inom Riks- ' Stånden väckta motioner och nfgifna yttranden, äfvensom den af Chefen för den inom Civil-Departementet inrättade byrå för kontrollen öfver bränvinsförfattningarnes tillämpning till Kongl. Majit ingifna berättelse om bränvinstillverkningen i riket under sednast förflutna året, tillika med ett af bemälde
Chef afgilvet memorial angående åtskilliga missbruk vid bränvinstillverkningen i mindre brannerier.
Efter hvad så väl Kongl. Majits nådiga Proposition som de liesta inom Riks — Stånden väckta motioner gifva vid handen, har den förändring i lagstiftningen an gående vilkoren för tillverkning och försäljning af bränvin, hvilken år 4835 trädde i verksamhet och sedermera till hufvudsaklig del varit gällande, fortfarande burit goda frukter, hvilka visat sig så väl i minskning af bränneriernas antal och bränvinstillverkningens belopp, som i ökad stats-inkomst.
För att emellertid fortgå på den så lyckligt beträdda banan, hafva åtskilliga förändringar i författningen angående nu ifrågavarande ämne befunnits vara af behofvet påkallade; och Utskottet får i detta afseende härjemte afgifva förslag, vid hvars uppgörande Utskottet blifvit med erforderliga upplysningar biträdt af ofvanbemälde Byrå-chef.
Vid redogörelsen för de förändringar i nu gällande förordning angående vilkoren för tillverkning af bränvin och andra brända eller distillerare drycker, som bilagde förslag innehåller, har Utskottet funnit lämpligt att, der innehållet ej nödvändigt lordrat flere skiljda paragrafers behandling i ett sammanhang, följa den ord ning, förordningens paragral-följd föranleder.
För de redaklionsförändringar, hvilka på liera ställen blifvit vidtogne till följd af de från den nu gällande lagstiftningen Bih. till R.
Brot. 1850 & 1860. 5 Sami. 2 Afd. 2 Helft. i 2 Sammansatta Hevilla.-, Lag- samt Allm. Bese.- och Ekon.
M 4. något afvikande grundsatser, hvilka Utskottet antagit, anser sig Utskottet ej behöfva att särskildt redogöra, helst alla förändringar, för att så mycket lättare falla i ögonen, äro i förslaget med kursiv stil utmärkta.
Innan Utskottet dock öfvergår till redogörelse för berörda förslag, finner sig