Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Län, som, hufvudsakligen på enahanda skäl, och under åberopande af en vid motionen fogad skrift af hemmansegare i Munklägers Socken, likaledes föreslagit, att hvarje skattskyldig, för framtiden, måtte få hos Stals-Verket lösa sina räntepersedlar efter det fastställda markegångspriset, samt embets- och tjenstemänncn deremot i ränterien lyfta de dem anslagne löner. 6) Af Eric Jansson från Stockholms Län, som, af lika skäl, föreslagit, att all tionde-spanmål, hvilken är tiil tjenstemän anvisad, mätte af tiondegifvarne få levereras i närmaste krono-magasin eller hos Kronans Uppbördsmän i orten lösas efter gällande markegångs-pris. 7) Af Stats-Utskottets Utlåtande, N.o 1~o. 7) Af Lars Bengtsson från Malmöhus Län, sorn, med föranledande af de missbruk, hvilka uppkomma, i följd af Lunds Äcademies löntagares rätt alL in natura utfordra den dem anslagne tionde-spanmål, så framt icke räntegifvarne vilja underkasta sig att erlägga derför fordrad lösen, yrkat, att Universitetets löntagare må varda berättigade och förpligtade till lösen för den dem anslagne tionden, efter ett medelpris af fem eller tio års markegång, hvilken lösen af Kronofogdarne borde uppbäras och, i likhet med öfrige krono-utskylder, redovisas; uti hvilken motion Christen åndersson, Pehr Jönsson , Pehr Påhlsson, Håkan Nilsson och Sone Pehrsson, alla från Skåne, instämt. 8) Af Olof Benjaminsson från Götheborgs Län, sorn, till undvikande af alla de olägenheter, hvilka genom indeldta räntornes utgörande på nu stadgadt sätt uppkomma, föreslagit, att alla räntor, af hvad namn som helst, äfven de till löner anslagne och all tionde, med undantag af presternes tertial, äfvensom alla räntepersedlar, må få lösas efter markegångspris samt uppbäras af Kronans vanliga uppbördsman, hvaremot embetsoch tjenstemännen borde af Kronan undfå sina löne-inkomster; med hvilken framställning Lindbäck från Hallands Län sig förenat.
Det nu ifrågavarande ämnet har vid flere föregående Riksdagar utgjort föremål för Rikets Ständers öfveiläggningar.
Vid 1828—i83o årens Riksdag blef af Kongl.
Maj:t i Nåder föreslaget, att, för verkställighet af ny löne-reglering för Landt-staten och indeldta Armeens Befäl, de indeldta löningsräntorne måtte till Stats-Verket indragas och lönerne deremot i silfver bestämmas; i anledning hvaraf och efter det Stats-Utskottet under N:o 124 afgifvit yttrande, Rikets Ständer, i sammanhang med behandlingen af frågan om räntepersedlarnes reduction till ringare antal, uti underdånig skrifvelse af den a5 Januari i83o (Nro 327) hos Kongl. Majrt i underdånighet anhöllo, att då, för ordnandet af Statens inkomster och utgifter, erfordrades, bland annat, alt de till Militär-och Civil-staterne i Landet upplåtne indelningar till Staten indroges, och att lönerne till embetsmanna-staterne utginge i contant ifrån Statens Cassa, Kongl.
Majrt, vid nästblifvande Riksdag, måtte meddela Nådig Proposition om indragning af samtlige till Militär-, Civiloch Scholas-Staterne samt andra allmänna ändamål indeldte räntor.
— Uti en, i anledning deraf, vid 1834—1835 årens Riksdag afgifven Proposition (N:o 56) förklarade likväl Kongl. Majrt, att, ehuru den förut ifrågaställde åtgärden fortfarande ansågs för landet och jordbruket af serdeles nytta, tidpunkten då icke syntes vara för handen, att berörde förändring vidtaga, Bih. till R.
Prot. 18sjö. /j Sami. 1 Afd. 10 Sluts-Utskottets Utlåtande j N.-o rjo* hvarefter och sedan Stats-Utskottet uti dess* i anledning af högstberörde Nådiga Proposition jemte serskiide i ämnet väckte motioner, afgifne Utlåtande N:o 273, yttrat den åsigt, att, innan den ifrågasatte regleringen definitivt vidtoges, borde utrönas, hvad inflytelse det då föreslagne antagandet af ett årligt medium af flere års markegångspris, räntepersedlarnes förenkling, äfvensom den vid samma Riksdag beslutade myntbestämningen kunde komma att utöfva på spanmåls- och varuprisen samt å förhållandena för räntegifvare i allmänhet, Rikets Ständer, på sätt deras underdåniga skrifvelse af den 17
Maj 1835 (N;o 3zj/Q innehåller, med godkännande af berörde yttrande, beslöto, alt frågan om de indeldta räntornes indragning skulle hvila.
Den, i sammanhang dermed, af Rikets Ständer, för deras del, beslutade förändringen medelst indeldta räntornes lösande efter medium af flere års markegångspris och räntepersedlarnes reduction till mindre antal, är val ännu icke tillvägabragtf men då myntbesLämningen numera, sedan flere år tillbaka, är utförd och det inflytande, den må hafva egt på varuprisen,, redan är af erfarenheten bekräftadt, samt den väsendtligaste orsaken till uppskof med den förut ifrågaställde indragningen af de indeldta räntorne således upphört, tror Utskottet hinder icke möta att frågan härom till hufvudsaklig pröfning företaga, på det denna för hela landet vigtiga angelägenhet omsider må kunna bringas till önskadt slut.
Då fråga uppstår om en så väsendtlig förändring uti en af de vigtigare anordningar, sorn af Konung Carl XI, i afseende å reglerandet af Rikets Drätsel-Verk, vidtogos, är det naturligt, att den största betänksamhet erfordras, äfvensom lätt förklarligt, om både lämpligheten och behofvet af en dylik rubbning af mången betviflas.
Det bör emedlertid icke förbises, att de erinringar, som emot det ifrågavarande löningssättet göras, ingalunda innebära klander af åtgärdens lämplighet för den tid, densamma vid togs och då den, i anseende till dåvarande mindre betydliga handelsrörelse och penningetillgångar, tvifvelsutan var högst ändamålsenlig och af behofvet påkallad samt ledande till lättnad och belåtenhet både för räntegifvare och löntagare; men det ligger i sakens natur, att mångfaldiga institutioner, hvilkas förträfflighet, då de infördes, måste allmänt erkännas, sedermera, genom förändrade förhållanden, ieke blifva användbara.
För räntegifvarne medföra räntornes och krono-tiondens anvisande till löntagare, inrättningar, m. fl., ostridigt högst väsendtliga olägenheter, enär den räntetagare tillagde rätt att få de räntepersedlar, som kunna uppsägas, forslade viss väglängd ifrån räntegifvarhes hemvist, lemnar räutetagarne Slats-Uiskottels Utlåtande, N.o ijo. ii tillfälle att fordra cn serdeles liög lösen, sorn räntegifvarne, för undvikande af forslingsbesväret samt alla obehag och svårigheter i öfrigt, hvilka med leverering in natura kunna vara förenade, vanligast måste underkasta sig, hvaröfver klagomål å de skattskyldiges sida ofta förspörjes; och uppstår af allt detta den följd, att de räntegifvare, h vilkas räntor äro anordnade, icke sällan mäste vidkännas betydligt drygare kostnader och besvär, än de, hvilkas räntor äro Kronan behållne, samt att således skattebördor, sorn äro bestämda till enahanda belopp, kunna vid utgörandet blifva väsendtligen o1 i ka, hvilket, äfven med ali skonsamhet å räntetagarnes sida, bestämdt måste inträffa derigenom, alt, å den anordnade spanmålen, sorn löses efter markegång, skall erläggas forsellön, som deremot icke beräknas för den spanmål, hvilken är Kronan behållen.
För indelriingstagaren åter inträffar, att lian först flere månader efter slutet af det år, för hvilket lönen beräknas, får densamma uppbära, samt då, för dess utbekommande, måste besörja indrifningar hos en mäRgd serskilde personer, hvilket, utom besväret, ofta medför både kostnader och förluster, hvarförutan löntagaren, derest han icke är bemedlad, nödgas skuldsätta sig, för att kunna besörja sina utgifter under den längre tid, sorn förflyter, innan lönen för året kan erhållas.
Å Stats-Verkels sida medför den nu omförmälda dispositionen af de indeldte räntorne olägenheten af en ej ringa inveckling af räkenskaperne, samt att sådane räntor, som äro till serskilde corpser och stater anvisade, måste uti flere redogörelser intagas.
Vid öfvervägande af allt detta, anser Utskottet det vara, ej mindre med rättvisa emot de skattskyldige instämmande, än i flere hänseenden ledande till lättnad för löntagare samt enkelhet uti Statens räkenskaper och uppbördens förvaltning, om, på sätt Såväl Kongl. Maj:t, som Rikets Ständer tillförne medgifvit, böra ega rum, de anordnade indeldta räntorna och krono-tionden till Stats-Verket indragas och för Statens räkning uppbäras, samt att deremot de inrättningar och embetsman, m. fl., till hvilka berörde räntor och spanmål för närvarande äro anvisade, i stället erhålla contanta anslag.
— Härvid anser Utskottet likväl undantag, åtminstone tills vidare, böra ega rum, dels för sådane räntor, hvilka, i och förvissa inrättningars drift, äro lill utgörande in natura anslagne, såsom t. ex. kohl till Stora Kopparbergs
Bergslag med flere, dels för dagsverken, som inrättningar eller enskilde personer äro försäkrade att för längre eller kortare tid in natura disponera. 12* Slals-Utskottets Utlåtande, N.o i~jo.
I afseende å verkställigheten af berörde förändring, der den kan' ega rummåste tillika i betragtande tagas, att den tillgår på sådant sätt, att de, som hafva indelningar sig anvisade, icke förnärmas uti deras lagliga rätt.
Hvad angår löntagare, så har fråga uppstått, huruvida de, som för närvarande innehafva fullmagter å loner, hvilka till större eller mindre del utgöras af indeldta räntor, skulle kunna tillförbindas att derifrån afstå,, emot erhållande af contant ersättning efter medium af räntornes markegångsvärde under någon viss förfluten tid; och anser Utskottet, att i sådane fall, då löntagare äro genom fullmagter tillagde indeldta räntor och krono-tionde,, de ega laglig rätt, att, derest de det åslunda, varda för deras tjenstetid, dervid bibehåjlne, hvaremot det ostridigt är Statens rätt att för alla tjenster, utan undantag, bestämma,, på hvad sätt de, som framdeles varda dertill utnämnde, böra aflönas,, och, att således verkställa; dessa räntors indragning, i den inon berörde innehafvare afgå. —- Vidkomroande åter. sådane inrättningar,, som ega indeldte räntor sig anslagne; så enär, i afseende på dem icke inträffar samma förhållande, sorn med enskilde personer,, hvilka efter någon tids förlopp afgå,, hvarvid de nu befintlige rätts-anspråken; upphöra, samt berörde inrättningar måhända, icke skulle finna sig belåtne dermed, att de indeldte räntorne, hvilkas belopp lämpas efter förändrade varu-värden, utbyttes emot contanta anslag, sorn för all framtid; bestämdes efter nuvarande förhållanden, torde det vara angeläget och, billigt att för de ersättningar, hvilka dylika inrättningar skulle komma att erhålla,, stadga sådane beräkningsgrunder, hvarigenom berörde betänkligheter må, varda undanröjde.
En annani omständighet,, som vid införandet af dylik förändring, hvarom nu är fråga,, måste i; betragtande tagas, är,, huru det bör tillgå med utbetalningen af de, ii stället för indeldta räntorna, tillkommande contanta löner och anslag, enär lösen för berörde räntor icke inflyter förr, än flere månader efter utgången af det år, för hvilket räntorna utgöras, samt motsvarande löner och anslag komme att å stat uppföras; men de tillgångar, hvarmed statsutgifterne för året nu bestridas, intilldess årets skatter hinna inflyta, icke torde vara tillräcklige att jemväl förskottsvis besörja de ökade contanta utbetalningar, som förrberörde förändring skulle medföra.
A ena sidan kunde väl synas, att det icke skulle leda till någon egentlig förlust eller minskning uti fördelar för dem, sorn för närvarande ega indeldta räntor sig anvisade, om de motsvarande contanta anslagen först utföllo vid den tid, dessa räntor annars varit disponible.
Men å andra sidan bör dock, uppmärksamheten fästas derå, att den omständigheten, att indeldta löntagare Siats-Utskottets Utlåtande, N.-o ijo«- 13 icke förr, än efter längre tids förlopp, kunna utbekomma intienta löneförmoner, utgör en af erinringarne emot ifrågavarande aflöningssätts lämpligliet, samt att, då berörde löntagare, likasom öfrige tjenstemän, komme att erhålla contant aflöning,, både billighet emot dem och ordningen uti statsverkets räkenskaper fordra, att deras löner utgå på lika sätt, som öfrige embets- och: tjenstemäns,. hvilket ock säkerligen skulle kraftigt bidraga till belåtenhet med deni oftaberörde förändringen,, och att en betydlig del af nuvarande innehafvare af indeidta räntor godvilligt ifrån dem afstode och öfverginge till det contanta lönesättet.
Hvad åter beträffar de ersättningar, hvilka komme att utgå i stället för räntor, som blifvit anvisade till Inrättningar, , hvilkas utgifter äro lämpade efter de tider, då räntorna beräknats att inflyta; så bör intet hinder möta,, att dessa ersättningar utgifvas antingen vid enahanda lid eller vid slutet af det år, hvarför de äro bestämda.
För att kunna,, på förut nämnda sätt,, qvartalsvis utgifva äfven de löner, hvilka nu utgå* i indeidta räntor, skulle val, i följd af hvad uti det fö regående är vordet yttradt,. erfordras, att Stats-Verket erhölle större tillgångar alt förskottsvis disponera, än för närvarande eger rum; men om äfven för detta ändamål stadgades, att Riksgälds-Gontoret, ålminslone tills vidare, , och intilldess sig visar,, hvad beliofvet i detta hänseende påkallar, qvartalsvis,, under hvarje år förskjöle Stats-Verket så stort belopp, som motsvarade de till contant förvandlade lönerne, under vilkor, att, så snart årets skatter inflyta, samma ärs förskotter åter varda Riksgälds-Contoret godtgjorde, skulle den ränte-uppoffring, hvilken dérigenom möjligen någon gång för Riksgälds-Gontoret uppkomme, fullt motsvaras af de mångfaldiga fördelar för Staten och de skattdragande, som den ifrågavarande förändringen medförde.
Efter alt sålunda hafva framställt sina åsigter, har Utskottet, i öfverensstämmelse dermed, ansett sig böra tillstyrka Rikets Ständer att, för deras del, fatta följande beslut: a) Att alla indeidta räntor och kronotionde, hvilka äro till staters och corpsers aflöning eller serskitde verk och inrättningar, med flere behof, anordnade, skola till Stats-Verket indragas, och ersättas af contanta löner och anslag, på sätt här efteråt närmare stadgas; dock att härifrån undantagas sådana räntor, hvilka till vissa Verks drift äro anvisade, att in natura utgå, såsom t. ex. kohl-räntor till Stora Kopparbergs Berglag-, med flere, samt dagsverken, sorn skola in natura utgöras; äfvensom Rikets Ständer till Kongl; Maj:t i underdånighet öfverlemna alt, der i något annat Stats-Vlskottets Utlåtande, N:0 1J0. serskildt fall, laga hinder för indragning möter, låta med verkställighet deraf anstå, likväl med underdånig anhållan tillika, att Kongl. Maj:t, efter vederbörandes hörande, ville till Rikets Ständer aflåta Nådig
Proposition om de serskilda åtgärder, hvilka kunna blifva af nöden, på det indragning af räntorna, äfven, i nyssberörde undantagne fall, må kunna tillvägabringas; b) Att för nyssnämnde ändamål uträknas hvarje indeldt löns eller anslags belopp efter medium af markegången under de 10 åren i83r —1840, med tillägg af den forsel-lön å spanmål, hvartill indelningshafvaren, författningsenligt, varit berättigad, hvarefter beloppet deraf, bestämdt i jemna Riksdalertal, på det sätt, att hvad som ofverstiger 1/2 R:dr, upptages till en hel, men hvad som icke dertill uppgår, ej beräknas, utgör den löne- eller anslags-ersättning, som, i stället för indelningen, då den indrages, kommer att utgå, intilldess, hvad lönerne beträffar, annan reglering kan komma att ega rum; och hvilket ersättningsbelopp, till nödig rättelse, anmärkes eller utföres å staten för det Län, hvarest indelningarne äro anvisade; c) Att de tjenstemän, som, enligt fullmagter eller constitutorial, der endast sådane, i stället för fullmagter, utfärdas, för närvarande innehafva indeldta löner, ega att, efter eget val, antingen vid dessa löner, så länge de tjensterne innehafva, bibehållas, eller ock, ifrån och med nästa år, derför åtnjuta contant ersättning, beräknad, på sätt uti föregående moment stadgas, hvilken ersättning, lika med andra löner, qvartaliter utbetalas ifrån vederbörande LandlRänteri.
Börande deremot alla indeldta löner, som nu äro eller framgent blifva lediga, ovilkorligen indragas, och de personer, hvilka lill tjensterne utnämnas, tills vidare och intilldess defmitif löne-reglering varder tillvägabragt, njuta contant aflöning, att utgå, på sätt och efter de grunder, som här nyss förut omförmälas; d) Att sådane Kronans indeldta räntor och kronotionde, hvilka äro till inrättningar, fromma stiftelser eller för andra behof anordnade, utan att vara serskildt till vissa löntagare af Staten anvisade, och hvarunder således icke begripes räntor af dylika inrättningars egna egendomar eller de, som i öfrigt med full egånderätt innehafvas, indragas med innevarande års slut, hvarefter dessa inrättningar med flere vederbörande, ifrån och med näst - Siats-Utskottets Utlåtande, IV.-O 1J0r 15 kommande år, på sätt här förut uti momentet lit. b) omförmäles, derför erhålla^ ersättning, medelst contanta, i jemna riksdalertal bestämda, anslag, motsvarande räntornas och kronotiondens medelbelopp under då sistförflutne ro år, hvilka anslag oförändrade utgå under 5 år, och sedermera allt framgent bestämmas för 5 år i sender, efter medium af då senast tilländalupne io årens markegång.
Börande dessa anslag, inora slutet af hvarje år, till vederbörande utbetalas.
Derjemte hemställes, alt Rikets Ständer serskildt ville förordna, att Riksgälds-Contoret bör, intill nästa Riksdag, qvartaliter till Statsverket förskjuta beloppet af de löner, hvilka, i följd af indeldta räntors och anslags indragning, böra, efter de vid års-staternes uppgörande kända förhållanden, för året i contant utbetalas, under vilkor, att, s« snart årets skatter till Stats-Verket inflyta, och således senast inom slutet af Maj månad hvarje år, föregående årets förskott varder till fullo återbetald t.
Äfvenså tillstyrker Utskottet, att, då de indeldta lönerne, vid enahanda beställningar, utgå till väsendtligen olika belopp, hvadan ock, med dessa löners indragning, bland annat, varit afsedt att kunna lämpligare löne-reg1 er i ngar tillvägabringa, Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t- i underdånighet anhålla, det Kongl. Majrt ville, vid nästkommande Riksdag, aflåta Nådig Proposition om fastställandet af definitiva löne-stater i contant för dem, sorn hittills innehaft indeldta löner (med undantag af indeldta armeen, för hvilken lönereglering nyligen blifvit uppgjord), under iagtlagande deraf, att sammanlagda beloppet af hvad de indragna indeldta lönerna, enligt den uti 2 mom. här förut omnämnda uträkning, för hvarje stat eller corps per medium utgjort, icke varder öfverskridet. 3:o Grunderne för indeldta räntor nes och kronotiondens levererande eller lösande med penningar, samt räntepersedlarnes förenkling.
I detta ämne hafva följande motioner blifvit väckta: a') Af Herr Grefve Anckarsvärd, C. H., som, med afseende å fördela rive deraf, att markegångssättningen blefve beräknad efter medel-markegång för flere år, och att förenkling af räntepersedlarne tillvägabragtes, fe - 16 Scats-TJtskottets Utlåtande, N:o 'Tjo. reslagit enahanda stadganden, i fråga om indeldta räntornes och tionde-spannmålens lösande efter medel-markegång, grunderna för liqvider emellan räntegifvare och räntetagare, samt räntepersedlarnes reducerande till färre antal, som af Rikets Ständer vid senaste
Riksdag beslutades och omförmälas uti deras underdåniga skrifvelse af den 17
Maj 1835 (N:o 344); dock har motionären tillika yttrat, att om den ifrågaställde ålgärden att förenkla räntepersedlarne, skulle finnas betänklig, såsom kostsam och måhända ledande till enskilda tvister med Staten, densamma kunde bortgå; b) af Herr Grefve Spens3 C. G.3 sorn, under anförande, huruledes grundskatterne, såsom beroende af skiftande varuvärden, utgå ojemnt och blifva störst de år, då dåliga skördar lemna minsta tillgången till deras gäldande; hvarjemte, då den mängd olika titlar, hvaraf de bestå, skola årligen, efter markegång, beräknas, sådant medför mycket besvär samt försvårar och fördröjer redogörelse-arbetet, till hvilka förstnämnda olägenheters afhjelpande Rikets Ständer, enligt till Kongl. Maj:t aflåten underdånig skrifvelse af den 17 Maj t835, beslutat, dels att räntepersedlarne borde till färre antal reduceras, dels att de skulle lösas efter medium af skatteårets och nästföregående 9 års markegångspris, hvilka beslut likväl icke blifvit bragta till verkställighet., fästat uppmärksamheten derå, att olägenlieterne af de stora omvexlingarne uti skatternas belopp väl derigenom skulle undvikas och att, om räntepersedlarnes reduction en gång blefve tillvägabragt, mycken lättnad derigenom bereddes, men att, om man betraktar det otroliga arbete, en dylik förvandling af räntorna å alla Sveriges egendomar skulle medföra och svårigheten att utbyta de nuvarande räntetitlarne, så att de nya icke, förr eller senare, genom förändringar i varuvärden, blifva betydligt afvikande från det nuvarande förhållandet, samt slutligen den ofanlliga mängd tvister, hvilka derigenom skulle kunna uppkomma, tvifvelagtigt vore, om fördelen af reductionen motsvarade svårigheterne, hvarförutan de här förut omförmälde olägenheterne af vidlyftiga årliga uträkningar samt långsamhet vid debitering, oagtadt de föreslagna förändringarne, komrae att hufvudsakligen qvarstå.
Och har motionären ansett, att äfven dessa senare olägenheter skulle, i väsendtlig måtto, kunna undanrödjas, om den modification uti förra beslutet om beräknandet af lösen för räntorna egde rum, att, i stället för medelprisets bestämmande hvarje år, detsamma fastställdes för en längre tid, hvarigenom, utan att utskyldsbeloppet på det hela underginge någon förändring, den fördel vunnes, att de vidlyftiga uträkningarne å ordinarie räntan icke behöfde årligen förnyas SlalStrUlskoltets Utlåtande, N.-o ijo. 17 förnyas samt; debiteringen ej, som nu, uppehållas till den tid, då årets markegång blefve satt, äfvensom olägenheten af räntepersedlarnes stora antal då blefve föga känbar och frågan om deras reduetion kunde antingen förfalla eller tills vidare anstå; på grund hvaraf motionären föreslagit, att lösniugsprisen för ordinarie räntan och kronobonden måtte bestämmas för i år i sender, grundade på medium af nästförutgångue io års markegång. c) Af Herr von Troil, E., som föreslagit, att hela jordeboks- och mantals-räntorna, äfvensom kronobonden, måtte förvandlas till ständig penningeränta, och denna förvandling omfatta ej allenast, hvad som är Kronan bespardt, utan ock hela det civila och militära indelningsverket, uti det senare augments-räntorna inbegripna, äfvensom alla donerade räntor till elerici och läroverken, fromma stiftelser m. m, eller, med ett ord, allt hvad som, enligt sin natur, är jordeboks-ränta, mantals-ränta eller kronotionde, hvartill fordrades, att verkliga penningevärdet af dessa räntor utröntes och att, i händelse Staten, i sammanhang med förvandlingen, ville förunna räntegifvarne någon nedsättning, de Verk eller enskilde personer, till hvilka Kronan öfverlåtit sin rätt att räntorna uppbära, erhölle en deremot svarande ersättning; och har motionären trott rätta sättet för utrönande af kronovärdet till grund för räntornas framgena utgörande, vara, att inom hvarje
Län bildades en Comité af 8 å 12 medlemmar, valde till ena hälften af Länets samtlige räntegifvare och till den andra af samtlige till Länet hörande räntetagare, deribland likväl icke inbegripen Kongl. Maj:t och Kronan, hvaremot Kongl. Maj:t skulle ega att Comitéens Ordförande utse; hvilken Comités uppdrag borde blifva, att utreda räntornas verkliga försäljningspris under senast förflutna ro år, för hvilket ändamål den skulle ega rättighet ej allenast att infordra utdrag ur Academiers, Skolors, Domkyrkors med flera offentliga inrättningars räkenskaper, utan ock att affordra tjenstemän och enskilde edlig uppgift öfver de pris, hvartill de dem tillkomna räntor blifvit realiserade, hvarefter och sedan alla nödiga upplysningar tagits i betragtande, Comitéen, på grund deraf, hade att beräkna medelvärdet för de senaste 10 åren och detsamma lill blifvande kronovärde föreslå, då Kongl. Maj:t sedermera, jemte öfverlemnande af samtliga Comitéernes förslag, torde till Rikets näst sammanträdande Ständer aflåta Nådig Proposition med förslag, ej allenast till nytt kronovärde för alla rönte-persedlar inom hvarje Län eller district, utan ock lill den ersättning, utöfver detta kronovärde, hvartill fromma stiftelser, rust - Bih. till R.