Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Kungörelsen den 7 November 1832 för gods, som transiterade Göta kanal från haf till haf, för att derigenom uppmuntra trafiken på kanalen; oell sedan Statens jernväg mellan Göteborg och Stockholm blifvit fullbordad, hade samma undantag jemväl till transitogods på denna jernväg blifvit utsträckt, hvilket undantag likväl tillämpades endast på gods, som angåfves till direkt försändning på kanalen eller jernvägen samt vid framkomsten till förtnllning, nederlag eller reexport, att skäl ej saknades att utsträcka den afgiftsfrihet för transitoförsändningar på jernväg, som för Göteborg nu vore medgifven, till alla andra med transitorätt försedda stapelstäder, mellan hvilka transitförsändningar på jernväg, utan behof af särskild under transporten följaktig tullbevakning, kunde tillvägabringas; att derest tullverket kunde befrias från den särskilda bevakningskostnad, som vid försändning af transitogods annorledes än på jernväg uppkomme, och hvilken med afseende å de stora afstånden emellan de transitoberättigade städerna ingalunda vore obetydlig, syntes ock skäl vara för handen att eftergifva anspråket på transitoafgift för gods, som, utan att uppläggas i magasin under tullverkets vård, endast omlastades i en hamn för att till en annan transporteras; helst journaliserings- och förpassningsbestyren, ehuru icke obetydliga, ej kunde beräknas förorsaka någon nämnvärd särskild kostnad; samt att då erforderlig trygghet mot missbruk åtminstone ännu icke torde kunna beredas, med mindre än att tullbevakning, såsom hittills, transitogodset medföljde, syntes enda lämpliga vilkoret för transitoafgiftens eftergifvande i dylika fall böra blifva, att godsegare, som äskade transitoförsändning, ålades godtgöra tullverket den för bevakningen utgående kostnad.
På de skäl, som af General-tullstyrelsen sålunda blifvit anförda, hafva Rikets Ständer funnit sig böra i underdånighet anhålla, att E. K.
Maj:t måtte, så vida sådant utan Statsverkets betungande kan ske, i nåder tillåta, att den afgiftsfrihet för transitoförsändningar på jernväg, som för Göteborg redan blifvit medgifven, måtte få utsträckas till alla andra med transitorätt försedda stapelstäder, mellan hvilka transitoförsändningar på jernväg utan behof af särskild med transporten följaktig tullbevakning kunna tillvägabringas, äfvensom att, vid försändning af transitogods annorledes än på jernväg, transitoafgiften för gods, som, utan att uppläggas i magasin under tullverkets vård, endast omlastas i en hamn för att till en annan transporteras, må eftergifvas i de fall, att godsegare, som äskar transitoförsändning, åtager sig godtgöra tullverket den för bevakningen utgående kostnad.
Stockholm den 20 Juni 1866. 30 Expeditions-Utskottets Förslag till Rikets Ständers anderd, skrifvelse, JYs lil.
\:o 117.
Uppläst ooli godkändt hos Ridd. och Adelli den 20 Juni 1866. » Preste-Ståiidét » 20 — » — » Borgare-Ståndet « 20 — » — » Bonde-Ståndet » 20 — » — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående ändring i Kongl. Förordningen om fattigvården i riket.
(Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk:s Bet.
N:o 90.) S. A. K.
' Uti 14 § i Kongl. Förordningen om fattigvården i riket den 13 Juli 1853, som innehåller att, i fråga om fattigförsörjning, en hvar skall anses tillhöra det fattigvårdssamhälle, der han, då behof af fattigunderstöd för honom uppstår, författningsenligt är eller bort vara mantalsskrifven, men att för manskap af värfvade arméen och flottan äfvensom handtverkare och arbetare vid Kronans varf och verkstäder, som endast till följd af tjenstgöringen vistas å tjenstgöringsorten, deras skattskrifning å nämnda ort ej gäller till bestämmande af deras försörjningsort, stadgas vidare att, då någon af dem vid afskedstagandet befinnes vara i behof af fattigvård till följd af vederbörligen styrkt och, genom ålder eller under tjenstetiden ådragen sjuklighet, uppkommen oförmåga att försörja sig med arbete, eller då hustru och barn till någon, som under tjenstetiden ingått äktenskap, faller fattigvården till last under mannens eller fadrens lifstid eller genom hans derunder inträffade död eller vid hans afskedstagande, understöd för deras vårdande kommer att af allmänna medel lemnäs, i den mån för ändamålet anvisade anslag dertill gifva tillgång, i den ordning 23 § närmare föreskrifver.
Enligt författningens bokstaf skulle ett sådant understöd vägras, om den person, hvarom fråga uppstår, vid sjelfva afskedstagandet egde besparade tillgångar, om än han helt kort tid derefter hunnit förslösa dem.
Det synes likväl billigt, att understödet utgår, så vida inom en viss kortare tid efter afskedstagandet behofvet deraf inträffar; och torde, i fråga om den tidsbestämmelse, som i sådant hänseende vore lämpligast, i allmänhet antagas kunna, att den, som icke ett fullt år, efter det han från sin förra tjenst erhållit afsked, mägtar försörja sig Expeditions-Utskottets Förslag till Rikets Ständers underd.
Skrifvelse, JH 117. 31 sjelf, tidigare lagt granden till den belägenhet, han sålunda iråkar, och fördenskull vara att anse lika med deni, som vid sjelfva afskedstagandet befinna sig i den ställning, att det allmänna måste om deras underhåll draga försorg.
På grund häraf hafva Rikets Ständer, med anledning af ett framstäldt förslag till ändring af ofvannämnde 14 § i Kongl. Förordningen den 13 Juli 1853, funnit sig böra i underdånighet anhålla, att hvad samma § innehåller derom, att, då någon af manskapet vid värfvade arméen eller flottan eller handtverkare eller arbetare vid Kronans varf eller verkstäder vid afskedstagandet befinnes vara i behof af fattigvård, eller då hustru eller barn till någon, som under tjenstetiden ingått äktenskap, vid hans afskedstagande faller fattigvården till last, understöd för deras vårdande skall af allmänna medel lemnäs, måtte ändras derhän, att dylikt understöd, under i öfrigt fastställda vilkor, tillkommer vederbörande fattigvårdssamhälle, när behofvet af understöd för den, som från sådan tjenst erhållit afsked, eller för hans hustru eller barn uppstår inom ett år efter hans afskedstagande.
Expedition»-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 118. 1 iU*o 118.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 21 Juni 186 6.
Preste-Ståndet den 21 — — Borgare-Ståndet den 21 — — Bonde-Ståndet den 21 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående vilkoreti för bränvins tillverkning.
(Sammansatta Bevillnings-, Lag- samt Allm.
Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 1, Utlåtande N:o 7 samt Memorialer N:is 3 och 10 äfvensom Bevillnings-Utskottets Memorial N:o 16.) S. A. K. / Rikets Ständer, som fått emottaga E. K. Maj:ts nådiga Proposition af den 29 December 1865, angående ändringar i gällande förordning om vilkoren för bränvins tillverkning, hafva, med föranledande såväl deraf, sorn af de i ämnet hos Rikets Ständer förekomna framställningar och yttranden, fattat de beslut, som hårnedan omförmålas. §§ 2 och 4.
I högstberörda Proposition har E. K. Maj:t i nåder föreslagit, dels att brånvins tillverkning, så framt ej högst vigtiga omständigheter föranledde dess inställande, måtte få utöfvas under alla tider af året, dock att året indelades i 24 terminer, hvilka toge sin början den 1 och 15 i hvarje månad klockan tolf på dagen och räckte till nästa termins ingång, med de bestämmelser i afseende å sön- och helgedags inträffande å nämnda dagar, som mom. 4 och 5 i § 2 af gällande brånvinstillverkningsförordning innehölle, samt att af dessa terminer tillverkaren måtte få välja hvilka och huru många han sjelf åstundade, med den inskränkning likväl, att icke kortare tid i sender måtte till begagnande medgifvas, ån två terminer eller en månad .såsom hittills, dels att stadgandet i 4 § rörande maximum af daglig tillverkning måtte borttagas; men då brånvinsbrånningens frigörande, i afseende å tiden för dess utöfning och beloppet af den dagliga tillverkningen, skulle hafva till påföljd en alltför öfverdrifven såväl produktion som konsumtion af bränvin, hvarjemte fabriker måhända uppstode, som, genom att under hela den tillåtna tiden fortsätta handteringen och dervid använda utländsk spanmål, kunde betydligt nedtrycka Bih. till B.
Prat. 1865 A 1866. 10 Sami. 1 Afd. 13 TJdft. 1 2 Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 118. priset på den Svenska, hafva Rikets Stander ansett de i förevarande hånseenden nu gållande bestämmelser böra bibehållas oförändrade. §§ 5 och 41.
Då Rikets Ständer funnit det i 5:te § intagna stadgande, att på samma egendom å landet eller gård eller lågenhet å stads område bränvin icke samtidigt får tillverkas i flera ån ett bränneri, ej heller i samma bränneri flera ån en redskap finnas, numera icke vara erforderligt, hafva Rikets Ständer af sådan anledning ansett den nuvarande 5 § böra ur författningen utgå, i följd hvaraf jemväl de i 41 § för dessa fall meddelade ansvarsbestämmelser blifvit uteslutna. § 6.
Vid det förhållande att en hvar, som vill utöfva brånvinstillverkning, år, jemlikt 8 § i gållande författning, pligtig att, vid anmälan derom, äfven uppgifva stället för tillverkningen, synes det i denna §:s 1 mom. intagna stadgande, att brånvinstillverkning, hvartill jord berättigar, icke må annorstädes ån å samma jord utöfvas, vara en helt och hållet öfverflödig inskränkning i tillverkarens rått att förlägga sitt bränneri på den plats, som dertill kan vara mest lämplig, vare sig nu att denna år belägen på hans eget eller någon annans område.
Enahanda år äfven förhållandet med föreskriften i 2:dra morn., att då flera till brånvinstillverkning berättigade egare eller innehafvare af jord förena sig i bolag om brånvinstillverkning, denna skall utöfvas å jord, tillhörande någon bland delegarne.
Då Rikets Ständer på grund häraf ansett berörda båda stadganden böra ur författningen utgå, skulle således af förevarande § endast qvarstå föreskriften derom, att flera till brånvinstillverkning berättigade egare eller innehafvare af i mantal satt eller särskildt skattlagd jord må förena sig i bolag om brånvinstillverkning; men då denna föreskrift lämpligare har sin plats i 1 §:s 1 morn., år densamma, under en något allmännare form, der upptagen. §§ 13, 14 och 39 (11, 12 och 37).
I den nådiga Propositionen har E.
K Maj:t i samband med framlagdt förslag om restitution af tillverkningsafgiften vid brånvins utförande till utrikes ort ställt frågan om utvidgad frihet att bedrifva distilleringsrörelse samt i detta hänseende föreslagit: att brånvinsdistillering må äfven å landet såsom särskild näring under alla tider af året och med redskap af hvad storlek och beskaffenhet som helst få utöfvas, dock under tillsyn af kontrollör, hvars arfvode hår, likasom i städerna, skulle bestämmas af E. K. Maj:ts Befallningshafvande, men erläggas af distilleringsidkaren, och hvilken kontrollör dessutom skulle på stället erhålla fri bostad och kost, i likhet med hvad för brånnerikontrollören vore bestämdt; och hafva Rikets Ständer funnit skäligt denna nådiga framställning bifalla.
I sammanhang härmed hafva Rikets Ständer, som ansett det kunna medföra stora fördelar, om äfven lör den distillering, hvilken i samband med brånvinstillverkning utöfvas, lemnades större frihet ån den, som år tillverkaren medgifven uti 13 § af nu gållande författning, åt stadgandet härom gifvit den förändrade lydelse, bilagda förslag under § 11 utvisar. Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 118. 3 § 19 (17).
Beträffande beloppet af brånvinstillverkningsafgiften har E. K.
Maj:t i den nådiga Propositionen, af anförda skål, föreslagit, att Pikets
Ständer måtte med 15 öre på kannan förhöja den för närvarande utgående afgiften för brånvinstillverkning och således bestämma densamma till 75 öre kannan, brånvinet dervid beråknadt till femtio procents styrka vid 15 graders värme efter Celsii thermometer.
Det har likväl synts Pikets Ständer kunna ined skål ifrågasättas, om det vore billigt att, på samma gång genom förändrad tull-lagstiftning konsumtionsskatten nedsåttes för en mängd artiklar, deribland äfven viner och dylikt, som af de förmögnare förtåras, å andra sidan höja beskattningen i en rigtning, der den hufvudsakligast drabbar de mindre bemedlade och således måste kännas mest tryckande; isynnerhet då i betraktande tages, att den föreslagna tillökningen af 15 öre utgör en fjerdedel af nuvarande afgift samt enligt beräkning skulle på ett år stiga till en summa af 2,100,000 Riksdaler.
Derjemte torde ej böra förbises, att insmugglingen af Danskt bränvin, hvilken, att döma af de å södra och vestra kusterna städse skeende beslagen, måste antagas ega rum, onekligen skulle genom en sådan förhöjning erhålla ytterligare uppmuntran, helst då för vinnande af rättighet att från Danska statskassan tillgodonjuta drawback för bränvin, det icke år nödigt förete bevis derom, att brånvinet å utländsk ort undergått laglig tullbehandling; och hafva Rikets Stånder på dessa grunder ansett någon förhöjning i nuvarande afgift för brånvinstillverkning icke böra ega rum. § 22 (20).
Rikets Ständer, som ansett det i 22 § af nu gällande förordning förekom mande stadgande om förhöjd beskattning för den del af öfverskottstillverkningen, som med mer ån en tiondedel öfverstiger det anmälda beloppet, hvarken vara med billighet öfverensstämmande eller af omständigheterna påkalladt, hafva af sädan anledning funnit detta stadgande böra ur författningen uteslutas. § 23 (21).
I betraktande deraf, att öfverskottstillverkning öfver det fastställda maximum år medgifven, hafva Rikets Ständer ansett att vid undertillverkning, äfven om denna understiger minimum, motsvarande belopp af den erlagda afgiften må återbekommas, dock med iakttagande af den inskränkning, som i afseende på återlyftning år i förevarande § i allmänhet stadgad, hvadan denna § erhållit den lydelse, förslaget ut visar. § 25 (23).
Då en brån vinstillverkare otvifvelaktigt råkar i lika stor förlägenhet, om brånneriredskapen förstöres eller väsendtligen skadas, som om en sådan olycka inträffar med sjelfva bränneriet, har denna § blifvit i sådan syftning förändrad. § 28 (26).
Enär Rikets Ständer af det stora antal sökande, som vanligen anmäla sig till kontrollörsbefattningar, dragit den slutsats, att någon nedsättning af nu bestämda •i Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 118. arfvoden kunde vidtagas, utan att brist på duglige sökande derigenom skulle uppstå, hafva Rikets Stånder funnit skäligt bestämma det arfvode, kontrollörer skola af Staten erhålla, till minst fyra och högst sex Riksdaler om dagen. § 34 (32).
Enligt Rikets Ständer meddelad upplysning skall, vid bestämmandet af spritvarors rymdmått, vågning i förening med profning både vara lättare att verkställa ån den nu brukliga uppmätningen och erbjuda flera andra fördelar framför densamma, emedan man då ej år beroende af varans vårmegrad, samt förvaringskärlen ej behöfva ståndigt omjusteras, hvilket för närvarande förorsakar både besvär och kostnader.
Då dessutom vid tullbehandling af spritvaror, hvilka förut förtullats efter den i varan ingående alkoholvigten, men numera efter kannemått, det förfaringssätt år antaget, att varans rymdmått utrönes genom densammas vågning och alkoholhaltens uppskattande förmedelst afprofning, för hvilka beräkningar särskilda, af brånvinskontrollbyrån upprättade tabeller blifvit meddelade, samt genom iakttagande af enahanda förfarings- och beråkningssått vid den inhemska brånvinstillverkningen större noggrannhet lärer kunna tillvågabringas, hafva Rikets Ständer ansett det till en början böra medgifvas tillverkaren att begagna hvilketdera förfaringssättet, han önskar, hvarföre äfven vågning af bränvin blifvit i 32 § medgifven. § 61 (59).
Vid det förhållande att icke uti alla städer stadsfullmågtige finnas, hafva Rikets Ständer ansett det i denna § förekommande uttryck: “stadsfullmågtige i stad'1 böra mot det mera allmänna: “vederbörande kommunalmyndighet i stad“ utbytas. § 67 (65).
Då uti denna § blifvit såsom allmän regel stadgadt, att vid beslag hos den, sorn år berättigad att tillverka bränvin och sig dertill behörigen anmält, hvarken panna må utbrytas eller någon del af redskapen honom fråntagas eller kan frän tillverkningens fortsättande hindras, innan första domstol i målet dömt redskapen förbruten, har det synts Rikets Ständer icke vara med billighet öfverensstämmande att bland undantagen derifrån uppföra sådana fall som de, hvilka förefinnas under mom. 1 och 4; hvadan, jemte uteslutande af mom. 4, Rikets Ständer åt mom.
1 gifvit den förändrade lydelse, förslaget utvisar.
Stockholm den 21 Juni 1866. Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 11H.
5 Förslag tili Förordning angående vilkoren för b milvius tillverkning.
Bränvin må tillverkas af en hvar, som år behörig att idka fabriksrörelse, eller ock eger eller innehar i mantal satt eller särskildt skattlagd jord; och må flera till bränvinstillverkning berättigade förena sig i bolag för bedrifvande af sådan tillverkning.
Öfverståthållare, underståthållare, landshöfding, landssekreterare, landskamererare, kronofogde, länsman, lands- och stadsfiskal, polistjensteman, domare på landet, borgmästare eller annan magistratsperson i stad, ecklesiastik embets- eller tjensteman, kyrkobetjent, folkskolelärare, i tjenst varande läkare, brännerikontrollör eller tillsyningsman, så ock i allmänhet embets- eller tjensteman, som till följd af sin befattning kan komma att deltaga i beslut om bränvinstillverkning eller kontroll derå, må dock icke befatta sig med dylik tillverkning.
A ecklesiastika, civila och militära boställen, så ock å annan Kronans jord, som ej med stadgad åborätt besittes, vare bränvinstillverkning förbjuden; dock varde den, sorn å den tid, Kongl. Maj:ts nådiga förordning den 18 Januari 1855, angående vilkoren för bränvinstillverkning, kungjordes, på grund af kontrakt med Kronan, vederbörande myndighet, korporation eller boställsinnehafvare, såsom brukare eller arrendator sådan jord innehade, för sin person bibehållen vid tillåtelsen att tillverka bränvin, på sått om jordinnehafvare stadgadt år, likväl:' icke i något fall längre ån samma kontrakt gäller. § 2- Bränvinstillverkning skall, så framt ej högst vigtiga omständigheter föranleda dess inställande, vara tillåten under följande terminer, nemligen: 6 Expeditions- Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N.-o 118. från den 15 Januari klockan 12 på dagen till den 15 Februari vid samma timme; * „ 15 Februari „ „ „ „ ,, 15 Mars „ „ 15 Mars „ „ „ „ „ 15 April „ „ * „ „ 15 Oktober „ „ „ „ 15 November „ „ „ 1 November „ „ s 1 December „ „ „ „ „ 15 November „ „ „ » „ „ 15 December „ „ „
Brånvinstillverkare ege att under en, en och en half, två, två och en half, eller tre af ofvannämnda terminer handteringen utöfva; dock icke under kortare tid, ån en termin i sender.
Brånvinstillverkning eller mäskberedning dertill vare likväl ej medgifven från klockan 10 om aftonen näst före sön- eller helgedag till klockan 10 om aftonen å sådan dag.
År den dag, då termin eller halftermin, der anmälan skett om tillverkning under sistnämnda tid, enligt hvad ofvan stadgadt år, skulle börjas, sön- eller helgedag, må brånvinstillverkning icke företagas förrän å nästa söcknedag klockan 12 på dagen.
Ä Infaller termins eller sådan halftermins slutdag å sön- eller helgedag, upphöre rättigheten att tillverka bränvin å nästföregående söcknedag klockan 12 på jen. § 3.
För brånvinstillverkning får begagnas redskap af hvilken storlek och beskaffenhet som helst, med de inskränkningar allenast, som, för kontrollens handhafvande, finnas i denna författning stadgade. § 4.
Den högsta tillverkning på dygn, för hvilken anmälan får ske, vare 1,000 kannor, och den minsta 300 kannor, det tillverkade brånvinet beråknadt efter 50 procents styrka vid 15 graders värme efter Celsii thermometer, allt räknadt i medeltal under termin eller anmäld halftermin. § 5.
Den, som vill tillverka bränvin, utan att genom jords innehafvande vara dertill behörig, gore derom ansökning, om han å landet bor, hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i lånet och, om han i stad år boende, hos magistraten.
Derest sökanden finnes vara till handteringens utöfning behörig, varde tillståndsbref för honom utfårdadt.
Besvär i sådan fråga anföres öfver magistrats beslut hos Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande inom fjorton dagar och öfver Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes beslut i underdånighet hos Kongl. Maj:t i Dess civil-departements expedition inom trettio dagar efter delfåendet af beslutet. § 6.
Brånvinstillverkning skall, minst trettio dagar före den termin, under hvilken tillverkaren vill handteringen företaga, hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande skrift - Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 118. 7 ligen anmälas, hvarvid uppgifvas tid och ställe för tillverkningen jemte beloppet deraf.
Vid anmålningsskriften foges antingen tillståndsbref, som i § 5 omförmåles, eller ock bevis, att tillverkaren eger eller innehar särskilt skattlagd jord.
Af bolag tillämnad tillverkning skall anmälas af någon bland bolagsmännen med uppgift på samtlige délegarne i bolaget.
Vill någon för en och en half, två, två och en half eller tre terminer sig på en gång anmäla, håfve dertill rätt.
Finner Kongl. Maj:ts Befallninghafvande hinder för handteringens utöfning icke möta, utförde derom för tillverkaren bevis, innefattande tillika uppgift på beloppet af den afgift, som för den ifrågavarande tillverkningen utgå bör. § 7. Vill den, som till brånvinstillverkning under en termin sig angifvit, sedermera tillverkningen under en half, en hel, en och en half eller två derpå omedelbarligen följande terminer fortsätta, eller vill den, som för två terminers tillverkning sig angifvit, under ytterligare en half eller hel termin densamma omedelbarligen fortsätta, eller vill någon, efter att hafva för tillverkning af ett visst belopp sig angifvit, densamma för en, en och en half, två, två och en half eller tre terminer utvidga; gore derom, minst fjorton dagar före den tid, fortsättningen eller utvidgningen afser, skriftlig anmälan hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, som öfver sådan anmälan utförde bevis, innefattande tillika uppgift å den fyllnad i tillverkningsafgift, som erläggas bör.
Vill han åter från tillverkningen afstå, eller uppgifven tillverkningstid inskränka, eller uppgifvet tillverkningsbelopp minska; anmåle det hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande minst fjorton dagar före den tid, afsågelsen eller inskränkningen afser, i hvilket fall han må åtnjuta befrielse från motsvarande tillverkningsafgift, så framt inskränkningen ej strider mot hvad i §§ 2 och 4 hår ofvan stadgadt år. § 8.
Öfver anmälningar och uppgifter, som, enligt §§ 6 och 7 till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande inkomma, låte han erforderliga förteckningar, för kontroll och eftersyn, tillställas vederbörande kronobetjente samt öfverkontrollörer och tillsyningsmån.
Kronobetjent skall af förteckning, som honom tillstålles, låta, inom 8 dagar från emottagandet, i sitt distrikt anslå afskrift i sockenstuga eller, der sådan ej finnes, å annat lämpligt ställe i socknen. § 9.
1 sammanhang med pressjåstberedning får brånvinstillverkning icke utöfvas af annan ån den, som till den sednare berättigad år, eller under annan tid eller med andra vilkor, ån som för brånvinstillverkning i allmänhet stadgade åro. § 10.
Vid åttikeberedning eller annan fabrikation får brånvinstillverkningsredskap icke begagnas af den, som ej till brånvinstillverkning berättigad år, eiler under andra vilkor, ån som för brånvinstillverkning gällande åro. 8 Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 118.
Om bränvin# distillering oell rening. § Il
Vill någon under den tid då han till brånvinstillverkning år berättigad, med den för nämnda tillverkning begagnade eller annan redskap distillera det af honom tillverkade bränvin, må sådant ske utan särskild afgift, dock under tillsyn af kontrollör, § 12.
Brånvinsdistillering må dessutom såsom sårskild näring, under alla tider af året, kunna utöfvas med redskap af hvilken storlek och beskaffenhet som helst.