Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
På samma gång sättet för samt mångfalden och bploppet af de prestationer, som skola utgöras till Pastor, ofta väcka ovilja å ena och obehag å den andra sidan, på samma gång framkallas en billig medömkan öfver Komministerns torftiga belägenhet, vid åsynen af den ringa anpart denne bekommer af de stora, för jordbruket kännbara, afgifter, som från församlingarne utgå till deras presterskaps aflöning, hvilka afgifter, rättvist fördelade, skulle vara mer än tillräckliga för alla som deraf få del.
Om det sålunda förefölle lika orimligt, som det orsakade besvär och ökad kostnad, att församlingsboer, vid transporten af sin utgifvande tertial-tionde och andra till presten utgående onera, ofta måste färdas lång väg förbi sin Komminister, för alt hos Pastor få afbörda den medförda lastningen, så folie det sig icke mindre besvärligt, men väl långt mera skadligt, dåinan, vid behofvet af det minsta presterliga extra biträde, måste färdas miltals väg förbi samma Komminister, för att åt denne hos Pastor utverka tillstånd att få förrätta den pre sterliga tjensten, saint för alt hos förmannen få afbörda den tribut, för hvilken den underordnade prestmannen finge arbeta.
Att en sådan Komministrarnes osjelfsländigbet är i högsta grad menlig för de församlingar, i hvilkas själavård de äro satte att deltaga, vore lätt att inse, och att det nit och den kraftfulla verksamhet, hvaraf den religiösa och sedliga ordningen vore i behof, icke kan vara att påräkna hos desse brödbekymrade och på befallning rörliga ordets tjenare, vore lika påtagligt.
Denna brist på sjelfständig verksamhet, hvilken sällan slutade förr än den manliga kroppsoch själskraften hunnit bortnötas af åren och bekymren, förnekade dem den goda viljans och förmågans utveckling.
Bland åtgärder, som motionären, till afhjelpande af dessa missförhållanden, föreslagit, äro: »att sådana pastorat, der väl finnes Komministratur, men som bestå blott af en församling med en kyrka, denna församling må vid ledighet ega indraga Komministraturen.
Likasom, der pastoratet beslår af flere Allmänna Besvärs- och Ekonomi-U'(skottets Betänkande M 61.
33 flere än en församling, men till omfång och folkmängd så små, att de presterliga göromfllen af en prest försvarligt kunna skötas, äfven der befintliga komministraturer må på samma sätt kunna indragas»; samt »att intilldess en ombildning af komministraturerna till sjelfständiga pastorater hunnit försiggå, eller, der Komministrar bibehållas, i de pastorater, sorn lemna sin pastor minst 3.500 R:dr R:mt i inkomst, bostället deruti inberäknade den till sådan Pastor anslagna »vederlagstionde» dä bör öfverflyttas på Komministern i pastoratet, så vida dennes lön eller inkomst ej uppgår till 1,200 R:dr R:mt.» Pehr Nilsson i Espö. i den af honom väckta motion, bland annat, att följande stadganden borde göras: »Pastoraterne skola hädanefter som hitintills utgöra trenne klasser — och Pastors lön bestämmes: i 1 :sta klassens pastorater till 400 tunnorspanmål; uti 2:dra klassens till 300 tunnor, samt i 3:dje klassens pastorater till 200 tunnor, hvilken spanmål bör utgå med J:del af hvardera de tre sädesslagen: råg, korn och bafra.
Till grund för hvarje jordegares bidrag till Prestens aflöning skall läggas jordrymden.
, efter tunnlandtalet vedeibörligen uppskattad i mån af jordens större eller mindre godhet; och i proportion derefter, samt efter omständigheterne lämpade be räkningsgrunder gälla för alla öfriga församlingsboernes bidrag till detta ändamål; samt Om något pastorat betalar mer än den i förestående punkter föreslagna lönen, så eger samma pastorat rättighet att använda öfverskottet till upphjelpandet af sina folkskolor eller faltigförsörjnings-anstalter.» Friherre Cederström: »att, vid reglering af Komministrars, Socken-adjunkters och Kapell-predikanters aflöning, ett tillbörligt afseende fästes ej allenast å de i Kongl. Maj:ts Proposition omförmälde förhållanden, men äfven å dessa tjenstemäns olika utsigt lill befordran, inom olika stift.
Att ett graderadt minimum dervid för besagde tjänsters aflöning bestämmes, som inom vissa stift må stadgas till 2,000 R:dr R:mt, men i intet fall lägre än till 1,000 R:dr R:mt; samt Att, vid skeende löneregleringar, frågan om biträde till byggnad och underhåll af boställshus för besagde tjenstemän må tillika förekomma och handläggas»
Såsom skäl till dessa förslag har motionären andragit alt, då Kongl.
Maj:ts förslag obetridligen ganska riktigt uppställde den grundsats för löneregleringen »att hvarje prestman erhåller en efter tjenstegrad och embetsåligganden lämpad anständig bergning, » så torde, i afseende å Komministrar och deras vederlikar i embetsbefattning, ännu en annan omständighet böra tagas i betraktande.
Denna omständighet vore den oändligt skiljaktiga utsigt till befordran de i olika stift ega.
Så funnes i Carl stads stift 42 pastorater, bland hvilka fyra voro praebenden, men deremot omkring 90’komministraturer eller nied dem jemförlige socken-adjunkturer och kapellpredikants"
Prot. 1850 & 1860. 8 Samt, 15 Haft. 5 34 Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande Jt?
G!. platser.
Desse lägre aflönade tjenster måste således i de flesta fall vara den punkt, hvarå presten stadnar och hvarifrån uppflyttning till högre lönevilkor och till en fullt sjelfständig verksamhet endast undantagsvis kunde inträffa, aldrig med säkerhet påräknas.
I de fall, der dessa tjenster således ej få betraktas såsom expektans platser, der hoppet om någonting bättre kan hjelpa att bära det närvarandes svårigheter och försakelser, syntes billigheten fordra att lönevilkoren stadgas till det belopp, att prestmännen dervid må för hela sin återstående lifstid ega sin tarfliga, men ej otillräckliga inkomst, till fyllande af sin och sin familjs oundgängliga lefnadsbehof.
— Minimum för komministerlön mäste i olika stift blifva ganska skiljaktigt.
Att, på sätt vore antydt uti den adress, som af ett antal fastighetsegare, embetsman och jordbrukare inom Wermlands län aflåtits till representanterna för berörde provins, till norm för Komministrarnes aflöning taga den lön, som Kronofogdar och Häradsskrifvare åtnjuta, vore visserligen många betänkligheter underkastadt; men om detta således ej finge uppställas såsom allmän regel, qvarstode. dock, under vissa förhållanden, denna billighetsfordran i sin fulla kraft, nemligen i de stift, der socknarnes storlek och folkmängd gjorde befattningarne besvärligare, der lefnadskostnaden tilläfventyrs jemväl vore, i följd af naturförhållanden, dyrare, och der tillika utsigten till befordran vore svagast.
I sådana stift fordrade rättvisan att lönen ej sattes lägre än till 2,000 R:dr R:mt, om än, i andra stift, under gynnsammare förhållanden, lönen torde kunna bestämmas till kanske endast hälften af sagde belopp.
En omständighet för Komministrarne och deras vederlikar af synnerlig vigt, och som, derest förbättring deruti kunde vinnas, skulle bereda dem en lättnad, måhända i värde för dem öfverstigande hvarje annan pekuniär fördel, vore den för dessa ringa aflönade tjenstemän så högeligen betungande skyldigheten att sjelfve bygga och underhålla sina boställshus, medan pastorerne, som dock äro hugnade med gemenligen vida högre löneinkomster, erhålla i berörde hänseende hjelp af församlingen; och trodde motionären att, om den byggnadsskyldighet, hvilken nu nedtynger Komministerns ekonomiska ställning och sedermera ofta försätter hans enka och barn i de mest tryckande bekymmer och svårigheter, i stället fördelades på församlingen, bördan deraf skulle för dess ledamöter blifva föga känbar.
Friherre Raab, A. C., vid frågans remitterande: att synnerlig vigt låge på indragningen af komministraturer, särdeles i sådane församlingar, som bestå endast af en socken med en kyrka, och der Komministrarne derföre hade alltför litet att göra.
Prosten Arrhenius:
För de i den Kongl.
Propositionen föreslagna löneregleringsnämnderne torde den vigtigaste, likasom äfven den svåraste uppgiften blifva att så reglera i afseende på komministraturerne, att innehafvarne af dessa tjenster, der tjensterne icke befinnas öfverflödige och således böra indragas, förbjelpas till sådane löneinkomster, att de deraf kunna hafva en anständig bergning för sig och de sina.
Afhjelpandet af den för handen varande, allt mer tilltagande prestbristen berodde Allmänna.
Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande M 61.
35 mer lin man i allmänhet syntes tro på löneförbättring vid de lägre tjensterne inom kyrkan.
Prestbråten kunde, enligt motionärens åsigt, icke afhjelpas utan att anspråken på humanistisk och theologisk bildning vid inträdet i presterlig tjenst betydligen höjas, och detta åter. kunde icke ske, så länge de ringa lönerne och de mörka utsigterne till befordran afskräcka ynglingen från beträdandet af den presterliga banan.
Det syntes derföre motionären böra åläggas de blifvande lönereglérings-nämnderne, att framförallt beflita sig om löneförbättring för Komministrarne och deras vederlikar, och i första rummet söka bereda dem befrielse från den dem så hårdt betungande byggnads-skyldigheten..
I likhet med de Wermlands innvånare, som till motionären och till flere andre representanter aflåtit en adress i ämnet, ansåge visserligen motionären, det Komministrnrnes löner borde bestämmas till minst samma belopp, som Kronofogdars och Häradsskrifvares, och således åtminstone till 2,000 Riksdaler Riksmynt; men då alldeles ingen utsigt vore, att ett sådant minimum nu skulle blifva bestämdt för komminister-lönerne i riket, och då en gemensam grund för dessa tjenstemäns aflöning svårligen läte sig uppställa, enär förhållandena i afseende på deras tjensteåliggande och lefnadskostnad äro så olika på olika orter, inskränkte sig motionären till det yrkande, att vid bestämmandet af deras löner, icke blott deras större eller mindre tjensteåligganden och den större eller mindre lefnadskostnaden, utan äfven deras större eller mindre utsigt till befordran borde tagas i betraktande; i afseende hvarå motionären erinrat om förhållandet i Carlstads stift, hvilket redan är, efter Friherre Cederströms motion, anfördt.
På grund af allt detta yrkade motionären-: »att löneregierings-nämnderne skola låta sig synnerligen angeläget vara, att söka åstadkomma löneförbättring för Komministrarne och deras vederlikar och i främsta rummet söka bereda dem befrielse från den dem så hårdt betungande byggnadsskyldigheten;» samt »att vid bestämmandet af Komministrarnes löner tillbörligt afseende skall fästas på deras olika utsigt lill befordran i olika stift.» Pehr Eriksson från Wermlands län , likaledes uppkallad af den från ortens innevånare afgifna adress': att uppmärksamhet borde egnas å de särskilda omständigheter, som vid Komministrarnes och deras vederlikars lönereglering borde tagas i betraktande, samt yrkat »att vid betämmandet af löner åt Komministrar och deras vederlikar, ett tillbörligt afseende skall fästas äfven på deras olika utsigt till befordrani olika stift;» samt Komminister Åsbrink: »att alla komministers-beställningar i sådane pastorater, som hafva blott en kyrka och en folkmängd under 1,000 personer, skola vid inträffande ledighet blifva obesatte, till dess Kongl. Maj:t, efter vederbörandes hörande, varit i tillfälle att pröfva och besluta, om de skola indragas eller återbesättas.» De af Matts Pehrsson och Gustaf Bjerkander gjorda förslag till bestämmande af löneproportionen emellan Kyrkoherdar och Komministrarne äro i detta betänkande redan under första punkten omförmälde. 3G Allmänna Besvärs- och Ekonömi-UIskol tels Betänkande J\s lil.
Vid granskning af ordalagen i denna punkt af det Kongl. Förslaget, har Utskottet kommit lill den öfvertygelse, alt några förtydliganden och tillagg till första momentet i samma punkt skulle måhända förekomma åtskilliga missförstånd och jemväl gagna till bevarande af löntagarens rätt.
Sålunda är anmärkt, att dä punkten stadgar det så väl aflöningsbeloppet som dess fördelning böra af socken eller gällstämma föreslås; samt att nämnden på grund deraf, och efter öfvervägande af de förhållanden, som vid lönens bestämmande böra tagas i beräkning, upprättar sitt förslag; så hade måhända hos en eller annan tvekan kunnat uppstå, huruvida någon rättighet borde antagas ega rum att emot en för berörde ändamål hållen sockenstämmas beslut anföra besvär.
Utskottet har visserligen för sin del ej hyst något tvifvel att en sådan rättighet qvarstår, dels emedan behofvet att hos högre myndighet söka skydd mot rättskränknmg lika viii kan vid ifrågavarande stämmor söm eljest tänkas inträffa; dels ock emedan, när allmänna bestämmelser finnas om huru ändring i sockenstämmobeslut må sökas, ett uttryckligt stadgande om motsatsen, enligt Utskottets förmenande, varit erforderlig!, för alt i detta särskilda fall rättigheten till ett sådant ändringssökande skulle kunna vara afskuren.
Då emellertid måhända tvistande härom blefve förebygdt, i händelse i punkten inflöte några ord till ledning härutinnan, har Utskottet trott detta ändamål kunna vinnas, om efter orden »af socken- eller gällstämman föreslås» inflöte följande ord: »Vederbörandes rätt att öfver fattade beslut i laga ordning anföra besvär, alltid oförkränkt.» Vidare, och då i samma moment står löreskrifvet att det af nämnden upprättade förslag meddelas församlingen, har Utskottet visserligen för sin del ej hyst något tvifvel, det afsigten härmed är att församlingen må ega tillfälle öfver förslaget meddela sitt yttrande, som derefter borde jemte de andra bandlingarne insändas, på sätt momentet i öfrigt bestämmer; men ett missförstånd af denna lydelse skulle möjligen kunna någon gång föranleda dertill, att församlingen ej trodde sig ega rätt att ett sådant yttrande afgifva och att få detsamma vid handlingarne fogadt.
En bestämd föreskrift om jemväl lönetagarns hörande öfver förslaget torde äfven vara erforderlig; och tror Utskottet således det borde uti nu ifrågavarande moment, i stället för orden »upprättar nämnden sitt förslag, som meddelas församlingen, hvarefter» inflyta följande ord: »upprättar nämnden sitt förslag, deröfver församlingens och löntagarnes yttranden infordras, hvarefter» etc.
Med anledning af Friherre Cederströms förslag om ett efter stiften graderadt minimum för Komministrarnes aflöning, har Utskottet hyst tvekan, huruvida bestämmandet af ett sådant minimum skulle för denna klass af prestman medföra fördel eller skada.
Visserligen skulle genom en sådan bestämmelse vinnas alt lönen ej kunde bestämmas lägre än till det fastställda minimibeloppet; men det är fara värdt att minimibeloppet mer än ofta skulle komma att blifva det föreslagna, eller att tillökningen derutöfver sällan blefve af någon betydenhet; och då delta minimum, med hänseende till sådone församlingar, der ringa tillgångar samt möjligen lindrig såväl > Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande M 61. 37 lefnadskoslnad som tjenstgöring påfordra stor sparsamhet vid lönens bestämmande nödvändigt måste sökas i det görligast lägsta belopp, så skulle måhända, genom bestämmandet af ett sådant minimum och genom den dragning nedåt, som detsamma skulle medföra, Komministrarne i allmänhet komma att qvarhållas 1 det ekonomiska betryck, om hvars afhjelpande önskan så allmänt blifvit uttalad
Finnes deremot ej något minimum bestämdt, så är det allt för sannolikt att det deltagande, som Kom p ..
O ministrarnes lott, betraktad vid sidan af Kyrkoherdarnes, bos allmänheten tillvunnit sig, skall i förening med de af Kongl.
Majit 1 nåder föreslagna bestämmelserne, verka derhän att, vid regleringen, komministerlönerne i allmänhet sällan lära komma att nedgå till, än mindre understiga det belopp, hvilket skulle kunnat såsom minimum fastställas, men att berörde löner deremot snarare skola ådagalägga ett anlag att höja sig till det maximum, som alltid måste anses inträda, då lönevilkoren i större mån närma sig Kyrkoherdarnes.
Utskottet har således trott sig ej böra tillstyrka bestämmandet af något mini raum för Komministrarnes aflöning.
Då denna punkt, sådan den af Kongi.
Majit blifvit i nåder föreslagen, till nämnden öfverlemnar att göra underdånig hemställan angående öfverflödiga komministraturers indragning, anser Utskottet några sådana bestämmelser derom, som de af Jonas Andersson förordade, ej vara af behofvet påkallade, likasom Utskottet jemväl anser den af Komminister Åsbrink föreslagna bestämmelse, det komministraturer skola under vissa förhållanden förblifva obesatta, till dess Kongl. Majit om dem meddelat sitt nådiga beslut, ej verka till förbättrande af Komministrarnes ställning.
Men samma skäl, som ofta hindra indragning af komministersplatser eller annexers förvandlande till sjelfständiga pastorat, kunna stundom, på sätt Utskottet här längre fram vid frågan om pastoraters delning får tillfälle visa, då sådan delning ej kan ega rum, och ökadt presterligt biträde likväl är beböfligt, föranleda behofvet af nya komministraturers instiftande.
Utskottet har derföre trott att nämnden, sora fått sig uppdraget att föreslå öfverflödiga komministraturers indragning, jemväl borde hafva bemyndigande att, der goda skäl talade för ny komministraturs inrättande, derom göra hemställan.
Utskottet anser derföre i 3:dje momentet af denna punkt böra efter orden »öfverflödiga komministraturers indragning,» inflyta följande ord: »eller om behofvet af ny komministralur,» etc.
Hvad beträffar yrkandet dels af Pehr Nilsson i Espö ora förundrade grunder, enligt af honom gjordt förslag, för fördelningen emellan församlingens medlemmar af bidragen till Presterskapets aflöning och om användandet af de öfverskott, som vid reglerings-förrättningarne kunna uppstå, dels af Friherre Cederström, och Prosten Arrhenius om Komministrarnes befriande från byggnadsskyldighet och dels af Malts Persson, på sätt förut under 5:te punkten finnes omförmäldt, om förpligtelse för så väl Kyrkoherdar som Komministrar att sjelfve ansvara för underhållet af de å boställena befintliga byggnader: så får Utskottet erinra att, om än, för beredande af 38 Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande M 67. möjlighet, att kunna inom hvarje församling nöjaktigt verkställa löneregleringen med afseende så väl å sättet för afgifternes utgörande som å de inflytande lönemedlens fördelande mellan Presterskapets medlemmar, erfordrats att åt nämnden uppdrogs en mera obegränsad makt härutinnan, än hvad förut varit någon myndighet tillerkändt i och för pröfning af dessa frågor, så lärer likväl, hvarken med Kongl. Ma jäs nådiga Proposition eller med Rikets Ständers afsigter vid deras begäran om ordnande af förhållandet härmed, öfverensstämma att regleringen sker fullkomligt oberoende af förut gällande lagar i detta ämne, än mindre böra nämnden såsom rättesnöre föreläggas allmänna grunder, helt och hållet motsatta de hittills genom lag föreskrifne.
Då Utskottet således finner sig förhindradt att, med anledning af ifrågavarande framställningar, tillstyrka någon förändring i hvad Kongl. Majit i nåder ansett böra till efterrättelse vid reglerings-förrättningarne lända, förmodar Utskottet att sådant oaktadt, och enär byggnadsskyldigheten olvifvelaktigt i framstående mån bidrager till Komministrarnes och deras efterlemnade familjers ekonomiska obestånd, de blifvande nämnderne skola låta sig anlaget vara att tillse, på hvad sätt och i hvad mån denna svårighet må kunna afhjelpas.
Det af Friherre Cederström, Prosten Arrhenius och Pehr Eriksson från Wermlands län framställda yrkande att, vid bestämmandet af Komministrarnes löner, afseende skall fästas å dessa prestmäns olika utsigt till befordran inom olika stift, finner Utskottet visserligen billigt; men anser behof ej vara för handen att söka mera i afseende på denna omständighet än på de många öfriga, som vid löneregleringen böra tagas i betraktande, lägga någon särskild föreskrift till de hufvudgrunder, dem Kongl.
Majit föreslagit för nämndens verksamhet, helst då nämnden förut fått sig tillerkänd nödig myndighet till slitande af uppkommande frågor, på den som vederbör må bero att rikta nämndens uppmärksamhet å de särskilda förhållanden, som i en församling eller ett stift må kunna ega rum.
På grund af hvad Utskottet sålunda anfört hemställer Utskottet till Rikets Ständer att, med hufvudsakligt instämmande i hvad Kongl.
Majit i nåder föreslagit, den 10ide punkten må erhålla följande förändrade lydelse: »Då presterlig lön i en församling skall regleras, höres församlingen på sockenstämma, eller, der flere församlingar äro förenade, å gemensam gällstämma, vid hvilket tillfälle så väl aflönings-beloppet som dess fördelning af socken- eller gällstämman föreslås; vederbörandes rätt att öfver fattade beslut i laga ordning anföra besvär, alltid oförkränkt.
På grund häraf och efter öfvervägande af de förhållanden, som vid lönens bestämmande böra tagas i beräkning upprättar nämnden sitt förslag, deröfver församlingens och löntagarens yttranden infordras, hvarefter handlingarne genom Landshöfdingen och Domkapitlet jemte Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande M 61.
39 yttrande af dessa myndigheter till Kongl.
Maj:t insändas för vinnande af nådig stadfästelse.
Vid reglering af pastorslön eger nämnden jemväl tillse, huruvida Komministerslönen, der sådan finnes, står till den förra i ett billigt förhållande och i annat fall att skälig jemkning dem emellan föreslå efter de grunder, som för sådan åtgärd varda med afseende på särskilda orters olika förhållanden bestämda.
Majit göra underdånig framställning angående öfverflödiga komministraturers indragning eller om behofvet af ny komministratur, äfvensom anmälan, då för Presterskapets aflöning icke vidare behöflige statsmedel fin nas en församling tilldelade, eller församling för sitt
Presterskaps anständiga bergning af sådant understöd är i behof, då Kongl. Majit, efter vederbörande Kongl. Majits Befallningshafvandes och Domkapitels hörande, vill om medlens indragning eller öfverflyttande från en församling till annan, eller beviljande af nytt anslag i nåder besluta.» 11:1c Punkten.
»Så väl pastorater som komministraturer hänföras stiftvis till vissa klasser, lämpade efter deras storlek, folkmängd, besvärlighet m. m.»
Med afseende härå har
Departements-chefen erinrat att, då det ordinarie preskapets inkomster blifvit närmare än hittills bestämda och kända, kan och bör pastoraternes klassifikation ske med större säkerhet och noggrannhet, än måhända någon gång varit fallet.
Ständers underdåniga framställning hade ej heller lemnat någon ledning, huruvida något annat sätt för denna åtgärd, än det redan anbefallda, må vara behöfligt.
I afseende å hvad denna punkt innehåller är yrkadt af Malls Pehrsson: »att pastorater klassificeras efter folkmängden och lokala förhållanden, så att hvarje prest får någorlunda göra rätt för sin lön;» samt af Pehr Nilsson i Espö: »att samtliga provinsens pastorater må underkastas en ny klassificering och indelning, dervid hufvudsakligen skall tagas i betraktande sock narnes vidsträckthet och folkmängd, så att intet pastorat må inrättas större till omfånget, än att det af en själasörjare kan ordentligt förvaltas och torde jemväl, der så tarfvas, indelning af pastoralerne böra verkställas.» 40 Allmänna Besvärs- och Ekonomi-UIskottets Betänkande JY2 61.
Härtill komma ytterligare de löne-gradafioner, som, på sätt förut är vordet förmäldt, blifvit föreslagna ej mindre af Gustaf Bjerkander, än af ofvanbemälde Matis Pehrsson och Pehr Nilsson i Espö.
Visserligen har jemväl Grefve af Ugglas, Ludvig, uti sin motion påyrkat upphörandet af pastoratens indelande i klasser; men då Utskottet ansett denna del af be rörde motion, såsom omfattande hefordringslagarnes förändring, tillhöra sammansatta Utskottets handläggning, har Utskottet emellertid så mycket mindre trott berörde förslag böra föranleda till ändring i nu ifrågavarande punkt, som, i händelse en framtida förändring af de presterliga befordrmgslagarne skulle sådant fordra, den uppgjorda klassfördelningen då kan förfalla.
Utskottet anser, på de af
Departements-chefen anförde skäl, att för närvarande några närmare bestämmelser icke höra göras om förändrade grunder för pastoratens klassifikation, utan att dermed bör afvaktas den närmare kännedomen om förhållandet med hvarje särskildt pastorat, sorn vid blifvande reglerings-förrättningar kan vinnas, hvadan Utskottet tillstyrker: att H:te punkten må af Rikets Ständer bifallas. !2:te Punkten.