Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Fastän medgifvande, att denna HofRätts domsrätt i vissa fall öfver civile personer är olämplig, anser jag HofRätten likväl, för bibehållande af Krigs-tukten inom Arméen, vara nödvändig.
Dess borttagande skulle gifva advocaturen för mycket spelrum inom Regementena, och undergräfva den militairiska anda, som utgör Svenska Krigshärens förnämsta kraft;” af Herr von Rosen: ”Emot Utskottets i denna del sålunda fattade-beslut, får jag af följande skäl mig reservera:
För det första inser jag ej Stats-Utskottets grnndlagsenliga behörighet att i denna form behandla ett dylikt administrativt ärende, endast på grund af Revisions-berättelsen, helst Utskottets svar på Revisoremes anmärkningar i denna fråga synes redan vara afgifvet i tillstyrkandet af att Stats-anslaget till aflöning åt Krigs-Hof-Rättens Ledamöter bör fortfarande utgå och i följd häraf blifvit af Utskottet uppfördt inom 4:de Hufvud-titeln.
Desutom synes mig tiden nu ej vara lämplig till en dylik framställning, när det är kändt, att Rikets Ständer hafva att snart förvänta förslag till en ny organisation af våra Domstolar; hvarföre det ock, efter mitt förmenande, vore rättast att först afvakta detta förslag, innan Rikets Ständer föreslå par - Stats-Utskottets Utlåtande, N.o 54.
69 liella organisations-förändringar, som möjligtvis utgå från andra grunder, au de, på hvilka det väntade förslaget hvilar.” Häruti instämde Friherre von Krcemer, Herr VirginHerr Lagerborg, Herr af Harmens, Doctor Stenhammar oell Prosten Berlin.
ATid 23 §, rörande Svenska och Norrska Ministerns i Paris löneförmoner, m. in. af Friherre Palmstjerna: ”Uti Utskottets beslut om dispositionen af de löner på Stat, hvilkas innehafvare kunna erhålla Diplomatiska uppdrag, kan jtag icke instämma.
Visserligen bör någon del af sådan lön afstås till', den hemmavarande tjenstemannen, som förrättar den frånvarandes tjenst; meiF icke bör den förstnämnde, jemte förut egande lön, få komma i åtnjutande af hela den, som tillhör den frånvarande, helst om någon del deraf utgöres af i eget bruk varande boställe.
Dessutom torde jemväl /lere tjenstemän vid sådant tillfälle få vidkännas ökad tjenstgöring; de borde äfvenväl hafva rätt till delaktighet uti ersättningen.
Då sådant likväl beror af så många omständigheter, som ej alla på förhand kunna förutses, anser jag bäst vara, att regleringen häraf, hädanefter såsom hitintills, må bero af Kongl. Maj:ts Nådiga ompröfvande vid hvaije förekommande fall;” af Herr von Rosen: "'Emot detta förslag får jag mig reservera, emedan det, efter mitt förmenande, står i strid emot hvarje löntagares obestridliga rätt att fortfarande och oberoende af tillfälliga uppdrag vidblifva åtnjutandet af lön för den tjenst på stat, som innehafves, till dess tjenstens innehafvare i laglig väg från tjensten entledigas.
Dessutom skulle en sådan förändring, lämpad på diplomatiska functionärer, egentligen innebära ett minskadt anslag åt Minister-Staten, ty otvifvelaktig! måste Ministrarnes aflöning höjas i ett motsvarande förhållande;” af Herr Schartau: ”1 anledning'af Revisorernes framställning angående Svenska och Norrska Ministerns i Paris löneförmoner, hade jag för min del önskat, det Utskottet föreslagit Rikets Ständer att uti den underdåniga skrifvelsen till Kongl. Maj:t begära, att vid de tillfällen då Statens embetsmän varda i diplomatiska befattningar anställde, i följd hvaraf de, utan att från förut innehafvande tjenster entledigas, likväl sättas ur tillfälle att bestrida dertill hörande åligganden, de för embetet eller tjensten å stat anslagne aflöningsmedlen skola, med undantag af hvad skäligen må anses tillkomma den, sorn embetet eller tjensten under tiden förestår, till Statsverket besparas; Ordinarie 70 Siats-Utskottets Utlåtande, N:o 54. innehafvare!) dock öppet, att. vid densammas återtillträdande, ånyo komma i åtnjutande af lönens fulla belopp.
’ Häruti förenade sig Herr A. Berg och Herr Noring af Herrar Valley, Kjellberg och Lindström samt Anders Nilsson, Per Persson, Jonas Johansson, Petter Persson och Anders Johan Sandstedt.
Vid 26 §. angående ett förändradt formulär för Riks-Hufvudboken: af Herr Kjellberg: ”Jag reserverar mig emot Stats-Utskottets beslut att endast i allmänna ordalag tillstyrka, det Rikets
Ständer ville å ifrågavarande framställning fästa Kongl. Maj:ts Nådiga uppmärksamhet, med underdånig begäran, (let täcktes Kongl.
Maj:t, på sätt i Nåder pröfvas lämpligt, låta, i hänseende till nuvarande formulärer för Rikshufvudboken, vidtaga de förändringar, hvilka kunna anses ledande till en fullkomligare och’ lättare öfversigt af Statsmedlens förvaltning.
Detta upprepande af Utskottets tillstyrkan vid sistförflutne Riksmöte, kan lika litet nu, som då, bidraga till vinnande af det afsedda ändamålet; hvarför jag yrkar uppgörande af ett förslag till förenkling i det nu brukliga sättet för Rikshufvudbokens förande, hvars otydlighet och högst invecklade beskaffenhet af Rikets Ständer och deras Revisorer vid hvarje sammanträde blifvit öfverklagade, äfvensom af Stats-Contorets egne tjenstemän erkändt.
Enklaste och ändamålsenligaste åtgärden svnes mig vara, att, jemte anslående af ett arfvode af Rdr 4000 Bco, uppdraga åt en kunnig och skicklig person omförandet af den Rikshufvudbok, som nästkommande Revisorer skola till granskning företaga och i enlighet med ett lättfattligt och vanligt affärshokhålleri.
Jag kan ej föreställa mig annat än, att Revisorerne skola kunna bedöma och efter förtjenst belöna, äfvensom att de skola erkänna företrädet af ett sålunda förändradt bokföringssätt;” af Herr Norm, sorn yttrade: ”En Rikshufvudbok, innefattande alla de egenskaper, hvilka hos en sådan lämpligen böra fordras, kan, efter min tanka, icke uppkomma, så vida ej förvaltningen af Statens samtliga medel blifvit bragt i en systematisk enhet.
En sådan enhet; eger dock för närvarande ingalunda rum och torde ej eller kunna vinnas förr, än de serskilda Embetsverk, som, oberoende af hvarandra, förvalta serskilda delar af Statsmedlen, varda, i hänseende till controll och redovisningsskyldighet, ställde under ett enda öfver dem stående Styrelseverk, hos hvilket det allmänna Riksbokslutet komme att verk - Stals-Utskollets Utlåtande, N.o 54. 71 ställas.
Frågan ani Riksbokslutets bringande i fullkomligt ändamålsenligt skick sammanhänger föijakteligen med den om Embetsverkens reorganisation och lärer endast i förening med denne sistnämnde kunna på ett tillfredsställande sätt besvaras.
Men äfven under närvarande förhållanden torde dock uti det för JRikshufvudboken fastställde formulair kunna åstadkommas betydliga förbättringar, hufvudsakligen åsyftande att bringa detta formulair i närmare öfverensstämmelse med vanligt bokföringssätt, och såmedelst deråt bereda större lättfattlighet; och då äfven sådana partiella förbättringar tvifvelsutan äro af den vigt, att de böra anses förtjente af Rikets Ständers uppmärksamhet, har jag ansett mig böra instämma i det af Utskottet nu framställda förslag.”
Vid 34 §: af Friherre Palmstjerna:
'Mot Utskottets beslut angående åliggande för Styrelsen öfver ekeplanteringarne att till Rikets Sländers Revisorer afgifva berättelse rörande ekeplanteringarnes fortgång och de hinder, som derför kunna möta, reserverar jag mig, af det skäl, att Rikets Ständers Revisorer icke ega uppdrag att deltaga uti administrationen, eller att besigtiga tillståndet af ekeplanteringaine;* af llerr t».
Vid 38 §: af Friherre Palmstjerna: ”Jag kan ej instämma uti Utskottets beslut angående Postångfartygs-byggnaden; utan anser, att Rikets Ständer icke böra higå uti administrativa frågors bedömande på förhand, aldraminst med begagnande af sådane uttryck, som kunna lemna utrymme för olika tydning uti framtiden, och derigenom föranleda missförstånd och skada.
När är ett ångfartyg oundgängligt för postgångens befordrande?
Det torde vara ganska ovisst, om det någonsin är alldeles oundgängligt, och ofta nog är det olika meningar underkasladt, huruvida ångfartygs anskaffande för postgångens befordrande är serdeles angeläget. T. ex. för befordrande af postgången emellan Götheborg och England, eller den emellan Ystad och Tyskland.
Mången skulle kunna säga, att den sistnämnde postgångens befordrande med ångfartyg ingalunda är behölligt, utan att ändamålet kunde på annat sätt med mindre kostnad vinnas.
Jag anser, att omsorgen härom bör öfverlemnas åt Kongl. Maj:t samt att Rikets Ständer ingalunda böra genom underdåniga skrifvelse! reservera sig anledningar till anmärkningar i framtiden;” af Friherre Tersmeden. 72 Stats Utskottets Utlåtande, N-.o 54.
Vid 40 §: af Friherre Palmstjerna: ”Mot Utskottets beslut angående Tull-licencer reserverar jag mig; icke derföre, att jag ej inser hela skadligheten deraf, att sådane ofta meddelas, utan derföre, att jag anser den af Utskottet tillstyrkte underdåniga skrifvelsen förutsätta ett Rikets Ständers misstroende till Regeiingens omdöme i detta afseende, hvilket jag ingalunda linner, att Rikets Ständer ega skäl att hysa.
Man bör förmoda, att Regeringen opåmindt iagttager
Rikets bästa och ledina för densamma öppet att välja sin stråt, utan anvisning från Stats-Utskottet;” af Friherre > T er smeden och Herr von Flosen.
Vid 47 §. angående Commerce-Collegii och Ilandels-Societeternes i Rikets större Stapelstäder hörande i frågor om anslag af Handels- och SjöfartsFonden: utaf Friherre von Kraemer och Herr von Rosen.
Vid 54 §. angående anskaffande, utan föregången entreprenad-auction, af materialier m. m. för Kronans räkning: af Herr von Rosen; af Herr af Harmens: ”Emot beslutet om ifrågavarande underdåniga skrifvelse reserverar jag mig af den anledning, att intet fall förekommit, hvari Revisorer eller Utskottet ansett Förordningen af den 20 December 1825 vara förbisedd af ’’Auctoriteter och Embetsverk.”
Vid 53 §: af Friherre Palmstjerna: ”Jag reserverar mig mot Utskottets beslut i afseende på den år 1839 nådigst beviljade gratification åt mathållnings-entrepreneuren vid Kongl.
Krigs-Academien, enär detta är ett enstaka fall, ett undantag, som föranledts af serskilda inträffade omständigheter och icke något fortfarande eller oftare förekommande afsteg från de grundsattser af hushållning, hvilka böra af Rikets Ständer åsyftas och bibehållas.
Gratificationen var blott en ersättning för utöfver all beräkning uppstegrade pris på nödvändiga matvaror; och har dess beviljande troligen gjort mera gagn än skada, då det ådagalagt, att Staten, lika litet som den om sitt rykte ömtålige enskilde, vill åsidosätta, hvad billigheten kan fordra;” af H err v.
Vid Stats-Utakottels Utlåtande, N:o 54-. 73
Vid 65 angående anmärkt ofullständighet i de från Arméens PensionsCassa, till revisions undergående, aflemnade räkenskaper: af Friherre Palmstjerna: ”Mot Utskottets beslut att tillstyrka, det Rikets Ständers Revisorer skulle tilläggas rätt och pligt att granska enskilde medel, reserverar jag mig.
Ett sådant tillstyrkande eger för sig ingen annan grund, än viljans; och för mig är mängdens vilja icke något skäl i frågor, som röra andras rätt.
Med skäl kan man påstå, att Rikets Ständers Revisorer böra fullständigt granska användandet af de till Militärens pensionerande anslagne Statsmedel; men ett sådant tillägg uti deras befattning, som går ut på en granskning af enskilde medels användande, innan Rikets Ständer deraf kommit att sätta sig i besittning för Statens allmänna räkning, det kan jag ingalunda instämma uti.
En Rikets Ständers Revisorers granskning af Arméens Pensions Cassas enskilda medel är derförutan helt och hållet öfverflödig, enär Arméens egne valde Revisorer verkställa sådan granskning fullständigt, och resultaten deraf ingalunda hållas hemliga för vederbörande;” utaf Herr Möllerhjelm: ”Då utaf redogörelserne för Arméens Pensionskassas förvaltning tydligen inhemtas, att den årliga pensioneringen utaf afskedade Officerare, Under-officerare och civile Tjenstemän uppgår till mera än dubbelt belopp, mot hvad Cassan årligen åtnjuter af nu till granskning medgifne
Statsbidrag eller i allmänna medel under olika rubriker, så följer deraf äfvenledes, efter mitt förmenande, klart, att blåsten mäste fyllas af Cassans öfriga tillgångar, bestående af räntor å ullånte capital och delegares årliga bidrag na. m. Det nu af Utskottets pluralitet beslutade tillgörande, att föreslå Rikets Ständer till Kongl.
Majit ingå med underdånig begäran, att Rikets Ständers Revisorer må sättas i tillfälle att granska Pensions-Cassans samtliga räkenskaper, så väl för Statens som delegarnes bidrag och Cassans säkerhetshandlingar m. m., kan jag icke biträda, visst icke derföre, att jag deraf befarar någon olägenhet eller något obehag för den Förvaltande Styrelsen af Arméens Pensions-Cassas alla fonder, helst jag eger mig nogsamt bekant, att dervid blifver intet eller ganska ringa att anmärka, för hvilken Revision som helst, utan derföre, att jag anser detta granskningsbegär, mot tydliga bestämmelserne i 68 $ Riksdags-Ordningen, alldeles för vida sträckt, då man äfven vill inträda uppå området utaf Styrelsen och Förvaltningen af de bidrag, som del— egarne sjelfve tillskjutit och årligen tillskjuta; äfvensom jag betviflar^ätt, utan Krigs-Befälets kallande och hörande i ämnet, en så utsträckt granskningsiätt, Bih. till R.
Fröt. 1844.
4 Sami i Afd. 18 Haft. 10 f 7* Stats-W t »kotlett Utlåtande, 1S:o 5$. som här af Utskottets pluralitet blifvit äskad, skulle kunna beviljas och hvarigenom, i händelse densamma blefve medgifven, ganska lätt, efter mitt förmenande, collisioner skulle kunna komma att uppstå, emellan Rikets Ständers Revisorers tillgöranden i detta afseende och Arméens egne Revisorers, hvilka äfven uppå vissa bestämda tider för samma ändamål; sammanträda', utan det ringaste af mig insedda gagn;: hvarföre-jag, äfvenledes med hänsigt till vigten af Rikets Ständers Revisorers granskning af Statsverkets räkenskaper* och den korta tid: af endast 3 månader, sorn för detta vidlyftiga och högst magtpåliggande uppdrag är bestämd, — och hvilken icke lemnar rådrum till noggrann granskning af jemväl fonder, till större delen bildade, af enskildta bidrag, såsom Arméens Pensions-Uåssa, för min del afstyrker bifall till Utskottets förslag i detta- hänseende;” Häruti instämde Herr v.
Rosen; af Herr af Harmens: ”Emot beslutet att begära rättighet till gransk ning och förvaltning &c. af enskildta bidrag till Arméens Pensions-Cassa reserverar jag mig, emedan en fullständig redovisning för Statsmedlen och; deras ändamålsenliga användande ganska lätt kan åstadkommas, utan att träda delegares rätt för nära, så mycket heldre, som Utskottet tillämpat denna lindrigare åsigten i afseende på Amiralitets Krigsmanshus-Cassan;” af Herr Lagerborg:
Vid 93 angående en i Lunds Universitets räkenskaper, balancerad. fordran: af Herr Norin: ”Emot Utskottets beslut, i fråga om liqvid äf en äldre fordran, den Lunds Universitet eger för Academien fråntagen Krono-tionde— spanmål, får jäg mig, reservera; och anser jag att någon betalning af denna skuld till högre belopp, än som blifvit uti Räkenskaperne sedan år 1807 hafanceradt, icke bör ifrågakomma.”
Vid 98 §V af Friherre Palmstjerna: ”Mot Utskottets beslut angåendé innehållet af den berättelse, som ansetts böra Rikets Ständérs Revisorer meddelas öfver de resultat,- Rergs-skolan i Fahlun medfört i afseende på Svenska bergshandteringens utveckling,, reserverar jag mig, emedan jag anser detsamma dels vara ett steg att föra Rikets Ständer till deltagande uti administrationen, dels ock, om det står isoleradt, vara ogagneligt, eller om det skall vidare uti consequens full - Siats-Utkottets Utlåtande, N\o 5& följas, leda till Revisorernes belastande med detaljer, hvilka afvända dera* uppmärksamhet från de hufvudsakliga förhållanden, hvilka egentligen böra vara föremål- för deras noggranna granskning.
Antaga Rikets Ständer den grundsatts, Utskottfe t utgått ifrån, så- måste jemväl föreskrifva, att från alla andra Läroverk, högre oell lägre, Universiteten, Sundhets-Collegium, Gymnasier, Gathedral- och Apologist-skolor, högre och lägre Lärdomsskolor, Elementar-skolan, Krigs-Academien, Läroverket vid Marieberg, Teohnologiska Institutet, Chalmerska Slöjdskolan, Veterinair-Inrättningen, Seminarierne för Skolelärare, Navigations-skolorne och alla Folk-skolorne samt Landtbruks-skolorne, skola till Rikets (StändersRevisorer afgifvas berättelser om dessa Läroanstalters resultat i afseende på Svenska folkets bildning, vetenskapliga framsteg, utvecklingen af dess practiska färdigheter, konstflit, m. m.
Hvar och en torde lätt finna, att Rikets Ständers Revisorers tid icke är uti' våra Grundlagar afsedd till sysselsättning med sådane ämnen.” Per Persson från Örebro Län har ansett,- det Utskottet bordt tillstyrka Rikets Ständer att ingå till Kongl. Maj:t med en underdånig skrifvelse om förständigande för Stuteriernes Styrelse, att iagttaga större hushållning' vid förvaltningen af Siuterierne och dervid förekommande utgifter, såsom skäl hvarför Per Persson åberopat, att Stuteriernes räkenskaper, serdeles vid Ottenby, befunnits förda på ett sådant sätt, att den af Revisorerne föreslagne framställning
Haft allt skäl för sig.
Herr Norin: ”Uti 1841 års Revisions-Berättelse fpag. 71’. 72. §§ 8. 9. 10.); omförmäles, att, ehuru enligt 1835 års Riks-Stat blifvit för Försvarsverket till lands anslaget ett belopp af 696,000 R:dr, hade likväl, jemliktKongl, brefvet den 16 Februari 1838, årsbehofvet upptagits till 709,790 R:dr 18 sk. 3 rst., hvartill fyHnaden, eller 13,790
R:dr 18 sk.. 3 rst., blifvit anvisade å de summor, hvilka influtit för åtskillige
Kronan tillhörige* och å auction försålde eflecter.
Revisorerne hafva1 i anledning häraf yttrat den mening, att omförmalde försäljningsmedel rätteligen bordt användas till inköp af nya eflecter i stället för de såsom oduglige försålde.
Uti denna Revisorernes åsigt kan jag icke instämma; men anser deremot att medel af ifrågavarande beskaffenhet böra Statsverket reserveras, såsom en tillgång vid näst blifvande Statsreglering.
Då Rikets Ständer vid hvarje Riksdag bestämma de anslag, som, i anledning af Kongl. Maj:ts Propositioner, anses vara för Rikets behof i ett eller annat hänseende erforderlige, tages, mig veterligen, dervid aldrig i be - 76 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o J4. rakning såsom någon tillgång hvad, som för afyttrade effecter kan inflyta.
Maningen kan således icke vara den, att sådane medel blifvit ställde under Regeringens disposition, emedan, i dylikt fall, Ständerne måste anses hafva för samma ändamål anslagit dubbla summor, utan att, om några persedlar säljas, de härför inflytande medlen skola hållas kommande Rikets Ständer tillhanda för de behof, sorn pröfvas nödige; och torde, vid betraktande häraf, den af mig föreslagne åtgärd, långt ifrån att störa det dyrbara förtroende, som bör cga rum Regeringen och Folket emellan, tvärtom föranleda till befästande a ett sådant förtroende, hvilket snarare skulle kunna lida deraf att åt Regeringen uppläts en alldeles obegränsad rättighet att med Kronans tillhörigheter efter behag förfoga.
Utskottet har likväl, med en pluralitet af blott 2-ne röster, icke allenast underkänt ofvanberörde af mig framställda förslag, utan jemväl förklarat, att någon åtgärd, i anledning af Revisorernes omförmälde tillkännagifvande, ick« borde ega rum.
Emot detta Utskottets beslut får jag mig reservera.” Herr Berg, Herr Valley, Herr Kjellberg, Herr Lindström, Bengt Gudmundsson, David Andersson, Petter Persson, Anders Nilsson, Sandstedt, Jonas Johansson och Måns Månsson instämde med Herr Norin. STOCKHOLM, thick.T uos W. F.
Dalma*, 1844.
Stats-Utskottets Utlåtande, N.o SS. i N:o 55.
Ank. till Exp.-Utsk. d. g Nov., kl. 11 f. ra.
Utlåtande, i anledning af väckt fråga om afskrifning af Majoren C. Wenus’s' skuld till den fordna Spinn-soch Corrections-Inrättningen i Stockholm. (1. A.) Frän Borgare-Ståndet har Stats-Utskottet erhållit remiss å en inom bemälde Riks-Stånd af vice Talmannen Hr A M. Brinck väckt och af Hr A.
Berg understödd motion^ deruti, under åberopande af ej mindre det nit oell den verksamhet, nuvarande Föreståndaren lör Prins Carls Skola för vanvårdade barn, Majoren Carl Wenus ådagalagt, under sin tretton-åriga tjenstetid, såsom Inspector vid det fordna Spinn- och Corrections-huset i Slockholm, än ock de fördelaktiga resultat, hvilka genom hans bemödanden tillvägabragts, i hänseende till sistnämnde Inrättnings econoiniska ställning, blifvit föreslaget, att såsom en välförtjent belöning för Majorens oegennyttiga och förljenstfulla förvaltning, Rikets Ständer måtte bevilja honom eftergift af räntan å den skuld, hvaruti han vid sin afgång från berörde Inspectors-befattning hos Spinnhus-Directionen häftade, och hvilken skuld, så vida icke ränte-beräkning derå egt ruin, redan varit till fullo infriad.
I sammanhang med ofvannämnde motion, hafva till Utskottet blifvit öfverlemnade dels ett af Kongl. Styrelsens öfver Fängelser och Arbetsinrättningar i Riket Kammar-Contor afgifvet betyg, utvisande, att i och lör den skuld, stor 4>236 R:dr 45 sk.
Banco, hvarför Majoren Wenus, enligt serskilde reverser och bokslut, sedan åren 1826 och 1827 häftat hos hemälde Styrelse, till hvars räkenskaper f. d.
Spinnhus-Directionens ifrågavarande fordran öfverflyttats, blifvit, intill den 10 November 1840 tid efter annan i capital och ränta inbetaldt tillsammans ^,028 R:dr !\ sk. 7 rst Banco, dels ock en af Ledamöterne i f. d. Spinnhus-Directionen, UnderStåthållaren O. af Wannc/vist samt Grosshandlanderne Th. A. Aspelin och J. Z.
Tillander, undertecknad, den 4 November i83i daterad, handling, deraf hufvudsakligen inhemtats: att, sedan i början af år 1813 meranätnnBih. till R, St.
Prot 1844, 4 Sami. 1 Afd. 1Q Haft. I 2 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 55. de Spinnhus, med förändrad organisation, blifvit ställdt under inseende af Öfver-Ståthållaren och bemälde Direction, dåvarande Rytlmästaren Wenus antagits till biträde åt Spinnhus-Inspectoren, och den i April 1814, vid inträffad ledighet, fått sig uppdragen samma Inspectors-befattning, med hvars bestridande han fortfarit under
Directionens styrelse och äfven efter dess den i Julii i8a5 skedde upplösning; att under dessa tolf år blifvit, under ledning af Ryttmästaren Wenus, vid Corrections-Inrättningen anlagde och fullkomnade verkstäder för Snickare-, Smeds- och Skomakare-yrkena, hvarjemte derstädes införts och utöfvats hvarjehanda andra manufacturier och handtverk, såsom klädes- och linne-väfnad, sömnad, stenhuggning, färgträdsraspning, korkskärning, målning samt timmermans- och sadelmakare-arbeten; att, oaktadt ordnandet af och tillsynen å dessa olikartade arbetsföretag, hvarigenom Inrättningens inkomster mångdubblats, onekligen varit både mödosam och vigtig, samt Ryttmästaren härvid ådagalagt utmärkt skicklighet och nit, Directionen likväl, i saknad af disponibla tillgångar, ej varit i tillfälle att tilldela honom högre lön än 4oo R:dr samt från och med år 1817, 666 R:dr 3a sk.
Banco årligen, oberäknadt fria boningsrum och några smärre sportler.
Enligt de upplysningar, Utskottet sig förskaffat, har å Kongl. Fångvårds-Styrelsens från f. d.
Spinnhus-Directionen öfvertagne fordran hos Majoren Wenus, hvilken från början utgjort 4>236 R:dr a5 sk.
Banco, blifvit successive afbetaldt i capital 3,108 R:dr 44 sk- 11 rst* oc^ i ränta i,433 R:dr 22 sk. 4 rst ellei’ tillhopa 4>^42 R;dr 19 sk. 3 rst, så att Majorens återstående skuld vid sistlidne September månads slut utgjorde: Capital 1,128: — 1.
Interesse . . . . 613: 4- l0- På grund af serskild ansvarighet ... 25: 5. 3.
Summa 1,766: io. 2.
Enär nu, på sätt ofvanberördt är, de af gäldenären verkställde capital- och ränte-afbetalningar* sammanräknade, öfverstiga skuldens ursprungliga belopp, så att den gäld, hvarföre Wenus ännu häftar, i sjelfva verket kan betraktas såsom motsvarande en del af de å skulden upplupna räntor, har Utskottet, vid sådant förhållande och med fästadt afseende å gäldenärens af så väl motionären, sorn f. d.