Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Någon rättvis grund för utkräfvande af jordersättning af dem, som närmast draga nytta af jernvägarne, torde svårligen kunna uppgöras, och Staten borde, för att icke göra banornas rigtning beroende af partierna och enskilda uppoffringar, aldrig fästa afseende vid anbud om kostnadsfri upplåtelse af jord, förrän en banas rigtning genom Statsmakterna blifvit bestämd.»
Sådana specificerade kostnadsuppgifter, som de ofvan anförda, voro af vigt för 2:dra Afdelningen i och för bedömandet af förvaltningen af de till Statens jernvägsbyggnader anslagna medel; men de ansågos äfven vara af stor betydenhet för Rikets snart sammanträdande Ständer för att tjena dem till ledning, då de möjligen komma att bestämma om nya banors såväl anläggande som rigtning.
Kännedomen på förhand om anläggningskostnaden per mil af en jernväg öfver en så eller så beskaffad mark kunde möjligen hafva ganska stort inflytande på Ständernas beslut i afseende å en blifvande banas rigtning.
Chefen för Statens jernvägsbyggnader har dock, såsom det inhemtas af ofvananförde skrifvelse, ieke nu kunnat gifva sådana upplysningar af, såsom det synes, hufvudsakligen 2:ne skäl: 1) emedan räkenskaperna ej äro så förda; ty. heter det, vinsten af en sådan specialkännedom skulle icke uppväga olägenheterna af ett så inveckladt räkenskapsföringssätt, som för det ändamålet blefve nödvändigt; och 2) emedan resultaterna deraf, om jemförelse med andra banor åsyftades, i alla fall blefve felaktiga.
Det torde dock kanske hafva varit lämpligast, att åt Revisorerne sjelfva hafva öfverlemnat bedömandet af de resultaters större eller mindre felbarhet, som de ansett sig kunna draga af de särskilda upplysningar, som äskades.
Hvad sjelfva de äskade upplysningarne beträffar, så har Chefen för Statens jernvägsbyggnader visserligen förklarat i sin ofvanberörde skrifvelse, att de kunna fås efter 1863 års utgång för Westra stambanan i sin helhet; men kunna de fås då, måste materialierna för desamma finnas redan nu för de delar, som äro färdiga, och isynnerhet för den mellan Götheborg och Töreboda befintliga delen, hvilken sedan flera år varit för trafik öppnad, äfvensom för den mellan Stockholm och Södertelje liggande delen.
Upplysningar, sådana som äskades, tyckas derföre åtminstone för dessa delar hafva kunnat med skäl väntas.
Men om åter, såsom det af Chefens för Statens jernvägsbyggnader ofvan citerade skrifvelse synes vara händelsen, det ej finnes så förda räkenskaper, att de begärda detaljerade upplysningarne kunna för vissa större delar af banan erhållas, tyckes detta återigen icke vara fullt öfverensstämmande med Kongl. Maj:ts nådiga bref af den 31 Januari 1855. der det hetei1, att räkenskaperna skola fö - — 275 — ras »med fästadt afseende derå, att man från denna Statens första jernvägsbyggnad' må »vinna kännedom om kostnaden för de särskilda arbetena och dervid använda materi»alier, såsom en nyttig ledning för dylika arbetens fortsatta utförande i framtiden.»
På grund häraf hade jag önskat, att Revisorerne hade fästat uppmärksamheten å nödvändigheten deraf, att räkenskaperna måtte föras så, att det ändamål måtte vinnas, som i afseende å dem finnes uttryckt i Kongl, brefvet af den 31 Januari 1855.»
Häri hafva instämt:
Lektor Fagerström, Prosten Lundholm, Herr K. ,/.
Tersmeden och Riksdagsfullmäktige!!
Anders Erikson från Elfsborgs län.
6:o vid berättelsen angående Drottningholms och Svartsjö Kongl, slott. af Paul Hedström: »Emot pluralitetens af Herrar Revisorer fattade beslut, att den å Drottningholms slotts ägor skördade halm under revisionsåret ej borde i slottets räkenskaper upptagas, får jag härmed mig reservera.
Som räkenskaperna för
Drottningholms slott utvisa, hafva under revisionsåret skördats å slottets ägor af ärter, hvete, råg, korn och hafra. icke mindre än 221 tunnor 21 kappar, men någon hahn efter nämnde sädesslag finnes ej på annat sätt upptagen och redovisad, än att 408 lispund blifvit försålda.
Men då, efter låg beräkning af denna gröda, bort erhållas cirka 3,500 lispund halm, och någon halm ej finnes upptagen i den utfodringsstat, som finnes uppgjord för de kreatur, som under året utfodrats, så har jag ansett, dä upplysning saknas huru återstoden af årets tillgång på detta foder blifvit använd, det Revisorerne härå bort fästa uppmärksamhet, helst jag ej kan finna förvaltarne af
Drottningholms slott mera befriade från sådan redovisningsskyldighet än förvaltande vid andra likartade lägenheter, enär kostnaden för jordbrukets skötsel vid
Drottningholm uppgått till 6,075 R:dr 10 öre Runt, till betäckande hvaraf det ej synes osannolikt, att icke någon de! af statsanslaget för slottets underhåll måst användas.» 7:o viii berättelsen angående Natiunal-museum.
Transsumt af Protokollet, hållet hos Pikets Ständers Herrar Revisorer den 8 Oktober 1862, klockan tre qvart till 12 förmiddagen.
S. D. Sedan, vid anmäld föredragning — •— — — — — — — — tillkännagaf Kiksdagsfullmäktigen Paul Hedström, att han såsom sitt förslag till tillägg i berättelsen angående Nationalmusei-byggnaden upptoge Riksdagsfullmäktigen Lars Rasmusons ifrågavarande anförande och anhöll nu, att Herrar Revisorer ville taga detsamma i öfvervägande. — — - hvarefter, och sedan en kort diskussion egt rum, Herr Grefven och Ordföranden framställde proposition på bifall till samma förslag; hvilken proposition med öfvervägande nej besvarades, 276 Emot detta beslut reserverade sig Riksdagsfullmäktige Paul Hedström, Lars Rasmuson och Nils Svensson, åberopande dessa ledamöter i sådant afseende det nu föredragna förslaget, så lydande: »Ehuru jag icke förbisett, att nu församlade
Revisorer hafva åt sig endast uppdraget att granska Byggnads-chefens, General-majoren af Kieens åtgöranden under den tid, sorn revisionen omfattar, eller under år 1860, anser jag likväl något hinder icke möta att tillse huru Byggnads-chefen i det hela fullgjort sitt uppdrag, hvilket i viss mån, då byggnadsarbetet äfven under revisionsåret 1860 fortgått, är underkastadt Revisorernes granskning.
För fullbordande af Nationalmusei byggnad har, på Byggnads-chefens, under förebärande af stegrade arbetslöner och förhöjdt pris pä materialier, tid efter annan gjorda anmälan, beviljats betydliga anslag, hvilka, efter den utsträckning arbetsföretaget fått, synas oundgängligen hafva erfordrats, för så vidt förut nedlagde kostnader, genom arbetsföretagets öfvergifvande, icke skulle blifva helt och hållet ändamålslöse.
Om det ock nu verkligen inträffat, att Nationalmusei-byggnader. fördyrats af nyss antydda skäl, är det likväl ostridigt, att betydliga kostnader uppkommit genom af Byggnads-chefeu vidtagna förändringar i afseende å den ursprungliga byggnadsplanen, utan att, så vidt utrönas kunnat, Byggnads-chefen i behörig ordning dertill blifvit berättigad.
Vid sådant förhållande och då Byggnads-chefen genom sina nog egenmäktiga tilltag åstadkommit utgifter, som statsverket kunnat undvika, utan att ändamålet med byggnadsföretaget förfelats i vidsträcktare mån, än hvad tyvärr jemväl nu synes vara händelsen, anser jag mig, efter tagen kännedom om innehållet af Kongl.
Maj:ts till Majoren, numera General-majoren Kleen den 12 Oktober 1850, angående ifrågavarande byggnadsföretag, aflåtna nådiga skrifvelse, ega giltigt skäl påyrka, att genom Revisorerne hemställan göres till Rikets Ständer, om ej ersättningsanspråk mot bemälde Byggnadschef bör väckas, för utrönande i hvad mån Byggnads-chefen må vara skyldig ersätta statsverket medel, som användts för Nationalmusei-byggnaden. i strid med vederbörligen fastställda byggnadsplaner och ritningar.» Ex protocollo:
Bruno Johansson. — 277 — Kongl.
Stats kontorets underdåniga utlåtande öfver Rikets Ständers Revisorers berättelse om verkställd granskning af statsverkets tillstånd, styrelse neli förvaltning år 1860.
Storm äktigste, Allernådigste Konung!
Jemlikt Eders Kongl. Maj:ts nådiga befallning uti remiss af den 24 nastlidne Oktober, får Eders Kongl. Maj:ts och Rikets Stats-kontor härmed afgifva underdånigt utlåtande öfver Rikets Ständers Revisorers berättelse om den innevarande år verkställda granskning af statsverkets tillstånd, styrelse och förvaltning år 1860, uti de delar, nämnde ^berättelse till yttrande från detta embetsverks sida föranleder, hvarjemte bifogas Öfver-direktörens för Mynt- och Kontroll-verken underdåniga utlåtande öfver hvad Revisorerne i afseende å sistnämnde verk anfört.
Uti 7 § af berättelsen om Stats-kontoret och dess förvaltningsåtgärder är af Revisorerne heinställdt, att förändring, i nu gällande resereglemente måtte vidtagas, ledande derhän, att resande i Kronans angelägenheter må, derest ej särskilda förhållanden påkalla undantag, vara pligtige att, i stället för skjuts, alltid begagna ångbåtseller jernvägslägenhet; och hafva Revisorerne tillika ansett böra i öfvervägande tagas, om och i hvilka fall förhöjning af det för de resande bestämda dagtraktamente kan erfordras.
Då Stats-kontoret den 10 Januari 1861 afgifvit underdånigt utlåtande öfver 1860 års Stats-revisorers med förevarande likartade hemställan, torde detsamma nu få i underdånighet åberopas, med tillägg allenast, att en förhöjning af 50 öre R:mt i det dagtraktamente, som jemlikt 7:de—12 klasserna i 1851 års resereglemente bestås, blifvit genom Kongl, kungörelsen den 13 Mars 1857 medgifven, men att, i anseende till den i sednare tider stegrade kostnaden å lifsförnödenheter, en ytterligare tillökning i dylikt traktamente utan tvifvel är af behof påkallad.
Sedan Revisorerne, olika med dem af år 1861, beslutat att granska en uti Konsl. brefvet den 16
Mars 1860 omförmäld räkning öfver användande af 24,985 R:dr 15 öre, för hvilka, anordnade till dåvarande Chefen för Ecklesiastik-departementet, i och för folkskolornas behof, bemälde Chef eihållit nådig decharge, men denna räkning, hvilken jemte verifikationer bort i härvarande Kammar-kontor förvaras, icke kunnat återfinnas, så hafva Revisorerne om detta förhållande i berättelsen gjort anmälan.
I anledning häraf får Stats-kontoret i underdånighet tillkännagifva, att ifrågavarande räkenskap, hvilken företeddes vid 1861 års stats-revisiön, icke kunnat, oaktadt - 278 noggranna forskningar och anställd inventering af verkets arkiv, tillrättaskaftas, -- i anseende hvartill fråga ora ansvar å vederbörande för underlåtenhet med hänseende till handlingarnes vård är på Ombudsmannens åtgärd beroende; — varandes^ emedlertid anstalter fogade för erhållande af duplett exemplar af nämnda räkenskap, så att Statsutskottet eller Rikets Ständers Revisorer må, om sådant åstundas, kunna af densamma taga kännedom och erhålla nöjaktig upplysning om medlens rätta användning.
Uti den vid de tvenne föregående stats-revisionerna behandlade frågan om skyldighet för embetsmyndigheter att vid penningeförsändningar begagna s. k. postremissvexlar, hafva detta års Revisorer, efter tagen kännedom af Stats-kontorets deröfver afgifna underdåniga utlåtande af den 31 December 1861, förmält sig icke kunna dela den farhåga, detta verk hyst, angående enskilda bankers möjligen inträffande obestånd, hvarjemte Revisorerne fästat uppmärksamhet derpå, att de belopp, som genom poströfverier icke sällan gå förlorade, skulle medelst införande af dylika vexlar, det allmänna besparas.
Stats-kontoret. som redan tvenne gånger, nemligen den 10 Januari och 31 December 1861. i förevarande ämne sig yttrat, torde, till undvikande af vidlyftighet, nu endast få i underdånighet meddela, att, enligt vunna upplysningar, törlidet och innevarande år posten allenast vid två tillfällen blifvit röfvad, dervid tillgripits: år 1861 300 R:dr » 1862 4,199 » af hvilka belopp, sorn ej utgjort Stats-kontorets medel, större delen återbekommits; att, genom posternas befordrande dels med diligens, hvilket nu blifvit infördt och än vidare kommer att utsträckas, dels på jernväg, poströfverier icke böra hädanefter inträffa, äfvensom att behofvet af penningars försändande med posten väl kan genom vexlar i någon mån inskränkas, men aldrig helt och hållet hvarken för staten eller enskilda upphöra.
Hufvudsakligen lika med 1861 års
Revisorer hafva de under innevarande år församlade Revisorerne uttalat sin åsigt om nödvändigheten af, att, när större leveranser af uppköpt spanmål för Krouans under Stats-kontoret ställda magasiner ske, två sakkunnige män tillkallas för att densamma besigtiga; och ausåges kostnaden derför kunna utgå af 7:de hufvudtitelns anslag till rese- och traktamentspenningar. —- Åberopande sitt i frågan förut afgifna yttrande, får Stats-kontoret i underdånighet anföra, att emot Revisorernes förslag om besigtningskostnadens anordnande af nyssnämnda anslag detta embetsverk icke har något att erinra.
— Remissakten återställes härjemte, och Stats-kontoret framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, S t o rm ä k t i g s t e , A 11 e rn å d i g s t e Konung!
Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste undersåter och tjenare, 0. A, TAUVON. A. V. KOCK, C. W.
GRÅÅ. O. F. af SILLEN.
Föredragande. 1. s.
Per Samzelius. G. Selin.
- 279 Ofver-rtSrektörens för lyntocli KontrolI-verken underdåniga utlåtande öfver hvad Rikets Ständers Revisorer år 1862 anlört i afseende å sistnämnde verk.
Rikets Ständers sist församlade Revisorer hafva af Kontroll-verkets räkenskaper trott sig linna, att kontrollstämpelmedlen, »hvad Stockholms stad angår, månadsvis till verket ingått», hvaremot samma medel från landsorten »på en gång för hela året först under påföljande är af vederbörande uppbördsman aflemnas», och hemställa att, »då hinder icke synes möta derför, att uppbörden i landsorterna redovisas på enahanda sätt, sorn nu eger rnm för Stockholms stad, —- - hvad landsorterna beträffar, sådan förändring uti redovisningssättet må vidtagas, att derigenom likhet och öfverensstämmelse uti räkenskapen för det hela vinnes», helst sorn uppbördsmännen »icke för inflytande kontrollmedel ställa säkerhet, och denna uppbörd för flera af landsortsstäderna uppgått till icke obetydliga belopp.»
I anledning häraf må det tillåtas mig yttra följande:
Uti Stockholms stad ingå, i enlighet med gällande författningar, kontrollstämplingsmedlen till »Verket» icke månadsvis, utan hvarje söcknedag, då något arbetsstycke kontrollstämpla», med undantag af Lördagen, som för Kontroll-verket är fri; och för hvarje månad uppsattes ett sammandrag af stämplingsprotokollerna, utvisande huru stor stämplingen och derföre uppburna afgiften varit, hvilken sednare af Kamreraren till Kongl. Ränte-kammaren aflemnas i början af nästföljande månad; och är deri månadsvis aflemnade summan vexlande ungefär mellan 300 och 1,500 R:dr R:mt Angående uppbörden af samma medel i landsorten äro följande förordningar gällande till efterrättelse: Kongl.
Maj:ts bref angående Kontroll-verkets iståndsättande den 7 December 1752, hvari föreskrifves: »vid hvart hallars förlopp hafva agistraterna, jemte ett kort intygande, att stämpelmedlen insätta i ortens Landtränterier för Statskontorets räkning»; Kommerse-kollegii och Stats-kontorets bref till samtlige Landshöfdingarne den 27 Mars 1754, hvari stadgas, att influtne stämpelmedel skola inläggas och »förvaras uti Magistratens kassa och flere publike rum, hvarest andra såväl Kronans sorn stadens uppbörder och angelägenheter i behåll läggas»; Kommerse-kollegii kungörelse den 13 Juni 1760, som förordnar, att kontrollhandlingarne äfvensom »räkning för kontrollmedlen för hvart år innan Februari månads slut thet påföljande ofelbart till Kontroll-kontoret skola vara insände»; Kongl.
Majrts bref den 11 Augusti 1779. som ålägger Magistraterna i städerna, att inom Februari månads slut hvarje år »kon • trollhandlingarne för det förflutna året till Lands-kontoret insända, vid vite af 24 skilling för hvarje dag de efter den utsatta tiden dermed dröja», och förordna.? tillika, att »dessa vitén, så snart de blifvit försutne, af Landshöfdingarne skola uttagas»; och Kom - 280 merse-kollegii cirkulär den 31 Maj 1782, sorn, påminnande om ofvannämnde vitén, ålägger Lands-kontoren, att inom Mars månads slut till Kollegium inlemna kontrollhandlingarne.
Uti Kommerse-kollegii cirkulärer den 24 Augusti 1791 och den 21 Maj 1806 upprepas ånyo dessa stadgar i anledning af Kontroll-verkets klagomål, att handlingarne icke utan påminnelser kunnat bekommas från Magistraterna och Lands-kontoren.
Således synas kontrollmedlen aldrig hafva blifvit halfårsvis aflemnade, men någon förlust för statsverket har icke uppstått deraf, att redovisning för uppbörden blott en gång om året blifvit lemnad, och de öfverklagade dröjsmålen hafva endast medfört olägenhet lör Kontroll-verkets tjenstemän, som nödgats afgifva påminnelser för att kunna få generalräkningen för förflutna året öfver kontrollstämplings-uppbörden i landsorterna färdig till föreskrifven tid eller Juli månads utgång.
För att kunna bedöma lämpligheten af Revisorernes hemställan, att för fram tiden af Magistraterna fordra redovisning för kontrollmedlen månadsvis liksom i Stockholm, har jag granskat generalräkningarne för de 10 sistförflutna åren 1852— 1861, och inhemtat, att den högsta summa, som för ett år blifvit till Stats-kontorets disposition i Landtränterierna insatt, varierat, för 6 städer och köpingar, mellan 1 och 10 R:dr, » 22 » » » » It) » 50 » » 12 » » » » 50 » 100 » 20 » » » » 100 » 200 » » 7 » » » » 200 » 300 » » 6 » » » » 300 » 500 » och endast för 4 städer har högsta årslevereringen under 10 års tid öfverstigit 50i> R-.dr R:mt, och utgjort för Westerås 503 R:dr, för Norrköping 587, för Malmö 846, och för Götheborg 1,826 R:dr Runt.
Det enda af dessa belopp, som, efter mitt förmenande, någorlunda lämpar sig för månadsredovisning, är det för Götheborg med som högst 1,800 R:dr om året eller i medeltal 150 R:dr R:mt i månaden, men att lagga detta enstaka fall till grund för ett allmänt stadgande, att Magistraten i hvarje stad skulle tolf gånger om året afgifva redovisning för kontrolluppbörden, äfven om denna för månaden endast uppgår till några få öre, synes mig vara icke allenast olämpligt, utan rentaf orimligt.
.Jag tillåter mig fördenskull att underdånigst tillstyrka, att med redovisningen för kontrollstämplingsmedlen uti landsorterna det antingen måtte få tillgå pä sätt som hittills under mer än ett helt århundrade utan någon afsevärd olägenhet författningsenligt tillgått; eller ock att det äldsta stadgandet af 1752, om insättning i Landtränteriet af stämplingsinedlen för hvart halfår, återupplifvas, dock endast i fall att nämnde medel, efter afdrag af den stämpelförrättaren tillkommande andel, för halfåret uppgår till minst 100 R:dr R:mt.
Hvad angår säkerhets ställande för ifrågavarande uppbörd, som Revisorerne i förbigående äfven omnämnt, så synes mig icke heller ett sådant behöfva eller böra sättas i fråga, då det. såsom af det föregående torde vara klart, icke är stämpelförrättaren eller den s. k. stämpel-rådmannen, utan Magistraten kollektivt, som är ansvarig för samma uppbörd.
För de få orter, som, utan egen Magistrat, ändå hafva någon kontrolluppbörd, torde det blifva nästan omöjligt att få någon invånare, sorn ville åtaga — 281 — sig det föga tacksamma besväret med stämplingen och uppbörden, om borgens ställande med vederhäftighetsbevis m. m. d. skulle af uppbördsmannen fordras.
Med djupaste underdånighet, trohet och nit framhärdar, Stormäktigste, Allernådigste Konung!
Eders Kongl. Maj:ts underdånigste och tropligtigste tjenare och undersåte: JOACH. -ÅKERMAN.
Snndliets-kollegii underdåniga utlåtande, i anledning af Rikets Ständers Revisorers hemställan vid granskning af bemälte Kollegii räkenskap för år 1860.
Under den 14 i förra månaden har Eders Kongl..
Majit, tued öfverlemnande af ett transsumt af Rikets Ständers Revisorers afgifna berättelse om verkställd granskning af statsverkets, jemte andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning för ^ år 1860, täckts anbefalla Dess Sundhets-kollegium, att inkomma med underdånigt utlåtande öfver den i berörde transsumt gjorda hemställan, att, enär Rikets Ständers Revisorer, i likhet med hvad 1859 ars Statsrevisorer anmält, jemväl funnit sig ega full anledning att, efter granskning af 1860 års Sundhets-kollegii räken skaper, instämma i föregående Revisorers yttrande, rörande uppställningen af berörda räkenskaper, hvilka fortfarande förts efter samma method, samt Revisorerne icke hade sig bekant, huru lång tid möjligen ännu kunde komma att förflyta, innan det nya, under utarbetning varande, förslag till redogörelse för Kollegii förvaltning och'räkenskaper varder till pröfning och fastställelse framlagdt, men anse af vigt att förändringar häri ofördröjligen åstadkommas, — vederbörande må foga anstalt derom, att, om möjligt, ifrågavarande räkenskaper varda så uppställde och ordnade, att blifvande
Revisorers granskningsbestyr icke må alltför mycket försvåras.
Till följd af högstberörde befallning får Kollegium i underdånighet anmäla, att, ehuru 1859 års Statsrevisorer erinrat, att vid granskningen af Kollegii räkenskaper ; 36 , • ... • • 1 — 282 — olägenhet uppstått af det sätt, hvarpå dessa funnits uppställde, har likväl det genom Eders Kongl. Maj:ts och Rikets Stats-kontors försorg upprättade samt af Eders Kongl. Majit den 10 Mars 1840 fastställda formulär i anmärkta hänseende måst tjena till efterrättelse, enär någon ändring derutinnan hittills icke blifvit anbefalld.
Då nu 1860 års Statsrevisorer framställt erinran i enahanda syfte med begäran, att, intilldess det nya förslaget till redogörelse för Kollegii förvaltning och räkenskaper, som för närvarande är under bearbetning, varder pröfvadt och fastställdt, anstalt ma fogas derom, att
Kollegii räkenskaper varda så uppställde och ordnade, att kommande Revisorers granskningsåtgärd icke alltför mycket försvåras, hemställer Kollegium i underdånighet, att ett nytt formulär för merberörda räkenskapers uppgörande kunde i nåder varda Kollegium meddeladt. att tjena till efterrättelse i stället för det hittills begagnade, genom Stats-kontorets försorg upprättade samt af Eders Kongl.
Majit i nåder fastställda formuläret. hemisshandlingen äterföljer, och Kollegium framhärdar med djupaste vördnad trohet och nit, Stormäktigste, Allernådigste Konung!
Eders Kongl. Majits underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåten MAGNUS HUSS. E. G. ENGBERG. C U.
SONDEN. A. T. WISTRAND. Stockholm den 18 December 1862.
Ljungbtrg.
Direktionens för Veterinärinrättningen i Stockholm underdåniga utlåtande öfver Rikets Ständers Revisorers anmärkningar vid denna Veterinärinrättnings räkenskap för år 1860.
Vid granskning af statsverkets jemte andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning år 1860, hafva Rikets Ständers Revisorer, be - — 283 — träffande Veterinärinrättningen i Stockholm, anmärkt, dels att Inrättningens räkenskaper innehölle endast tvenné konti, hvarigenom, utan att ur specialen utdraga en mängd poster, hvarken någon riktig föreställning kunde erhållas om det sätt, hvarpå de särskilda kontis utgifter blifvit bestridda, eller kännedom om utgifterna till aflöningar o. s. v., hvadan Revisorerne ansett ett utförligare och redigare uppställdt bokföringssätt af behofvet påkalladl, dels ock att den vid revisionsårets slut befintliga kassabehållningen, 986 R:dr 14 öre, samt behållningen å det till inköp af möbler anvisade extra statsanslag, 901 R:dr 21 öre, icke vore behörigen verificerade; hvarjemte Revisorerne instämt uti nästlidet års Revisorers yttrande rörande
Inrättningens byggnaders otillräcklighet och inskränkta utrymme, äfvensom det bristfälliga skick, hvaruti åtskilliga af dessa byggnader sig befunne; och har Eders Ivongl.
Maj:t, genom nådig remiss den 14 nästlidne månad, anbefallt Direktionen, att i anledning af berörda anmärkningar afgifva underdånigt utlåtande.
Till åtlydnad häraf får Direktionen härmed i underdånighet öfverlemna infordradt yttrande af Inrättningens räkenskapsförare samt, för egen del, med vitsordande att räkenskaperna äro med utmärkt reda och ordentlighet förda, underdånigst hemställa, att Rikets Ständers Revisorers anmärkningar i denna del icke måtte till någon åtgärd föranleda.
Beträffande åter Revisorernes yttrande angående Inrättningens byggnaders otillräcklighet och bristfällighet, vågar
Direktionen i underdånighet åberopa sitt till Eders Kongl. Maj:t redan afgifna förslag till fullständigt ordnande af nämnde byggnader.
Den nådiga remissakten återställes härjemte, och Direktionen framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit.
Eders Kongl. Maj:ts underdånigste och tropligtigsta tjenare och undersåter: D. SILFVERSTOLPE. J. THEOD. BERGELIN. JOH. MICHAELSON.