Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den varutransport, som för närvarande eger rum mellan Madesjö och Calmar, vore nemligen så betydande, att det för banan i dess helhet icke kunde vara likgiltigt att sakna den trafikinkomst, sorn ofvannämnda bandel i framtiden torde kunna lemna.
De nu anförda förhållanden ingåfve förhoppning, att Staten sjelf skulle taga ifrågavarande jernvägsanläggnings utförande om hand, på det att förslaget derom må kunna blifva en verklighet.
Ty att de enskilde kommunerna, huru stora fördelar de än af saken borde vinna, skulle genom förenade ansträngningar på egen risk kunna utföra ett så kostsamt företag, som anläggandet af en jernväg om mer än 15 mils längd, kunde icke såsom en möjlighet ifrågasättas.
Och äfven om Staten, på sätt vid flera andra jernvägsföretag inom landet redan skett, till anläggningen lemnade ett betydande låneunderstöd, skulle anskaffandet af deri derutöfver erforderliga summa jemte bestridandet af ränte- och amorteringskostnader ostridigt öfverstiga de intresserade orternas förmåga. ■
De jernvägsföretag, hvilka på sådant sätt kommit till stånd, företedde väsendtliga olikheter med den nu ifrågavarande anläggningen, enär de sålunda byggda banorna voro vida kortare och i följd häraf icke erfordrat så stora kostnader, som den nu föreslagna.
Dessutom borde icke förglömmas, att de flesta bland dessa blifvit anlagda i landets folkrikaste, bördigaste och mest uppodlade trakter, der befolkningen redan hunnit till en hög grad af välmåga.
Annorlunda vore förhållandet i nu ifrågavarande landsbygd, der visserligen rika elementer till välstånd förefunnes, men der ett sådant ännu icke hunnit utbilda sig, i följd af de svårigheter och hinder, bristen på kommunikationer lagt och ännu lade i vägen för näringsverksamhetens utveckling.
Men, om det också icke kunde ifrågasättas, att de i jernvägsföretaget intresserade orterna skulle sjelfva taga detsamma om hand, syntes likväl billigheten fordra, att dc för erhållandet af så stora förmåner, som jernvägen utan tvifvel skulle bereda dem, underkastade sig en kännbar uppoffring, som i någon mån kunde för Staten underlätta sakens utförande.
Om nu den landsdel, som af jernvägen skulle hemta fördel, erbjöde sig att utan anspråk på delaktighet i banan till företaget tillskjuta en million Riksdaler Riksmjmt, så hade den åtagit sig en utgift, som, ehuru icke fyllande mer än en jemförelsevis ringa del af kostnadssumman för det hela, dock vore nog stor och för ortens innevånare betungande, att kunna grundlägga en billig förhoppning derom, att förslaget snarare än eljest skulle vinna afseende, helst af de orter, som hittills gynnats af stambanor, ännu ingen framkommit med ett sådant anbud.
Under åberopande af alla dessa fullständigt utvecklade skäl och omständigheter hafva de inom orten för denna angelägenhet utsedde komiterade, på sätt ofvan blifvit anfördt, hos Kongl.
Maj:t i underdånighet anhållit om aflåtande till Rikets Ständer af nådig Proposition i ämnet, hvilken underdåniga anhållan dock icke föranledt till annan åtgärd, än att handlingarne i ämnet blifvit till Utskottet öfverlemnade.
Utan att i ringaste mån vilja bestrida behofvet och nyttan af jernvägsförbindelse mellan södra stambanan och de båda kuststäderna Carlskrona och Cal - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 80. 21 mar, har det likväl synts Utskottet tvifvelaktigt huruvida eu jernväg mellan nämnda stambana och örlogsflottans hufvudstation Carlskrona, såvidt densamma skall genom Statens lörsorg och på dess bekostnad åvägabringas, bör erhålla den rigtning, som af motionärerne föreslagits.
Då nödiga undersökningar om den i strategisk t hänseende lämpligaste sträckningen för en jern vägsanläggning, som skulle hafva till sitt förnämsta ändamål att, i händelse af behof, skyndsamt förstärka försvaret ai denna vigtiga plats, ännu icke blifvit utförda, och då åstadkommandet af en jernväg uti den af motionärerne föreslagna sträckning, hvarmed afses att erhålla en kombinerad förbindelse mellan städerna Wexiö, Carlskrona och Calmar, för såvidt Utskottet i frågans nuvarande skick kan detsamma bedöma, synes böra utgöra föremål för den enskilda företagsamheten, samt då härtill kommer, att Kongl. Majit ännu icke ingått i någon pröfning af behofvet och lämpligheten af att för Statens räkning anlägga några andra stambanor, än dem, som för närvarande äro under arbete, har Utskottet ansett sig böra hemställa, att de i detta ämne väckta motioner må af Rikets Ständer lemnäs utan afseende. 4:o. Stambana mellan Nässjö och Oscarshamn.
Uti särskilda inom Borgare- och Bonde-Stånden väckta motioner, nemligen i det förra af Herr Sv. Trägårdh (motion Nio 68) och i det sednare af Riksdagsfullmägtigen G. J. Svensén från Calmar län (motiou Nio 53), med hvilken sig förenat J. Erickzon, Sven Johnson och Johannes sindersson från Jönköpings län, har framställning blifvit gjord derom att Rikets Ständer måtte besluta, att Statens stambana från Göteborg öfver Falköping och Jönköping till Nässjö må på Statens bekostnad utsträckas till Östersjön vid Oscarshamn; samt att Rikets Ständer nu måtte bevilja ett belopp af 500,000 Ridr
Rimt att utgå till förberedande arbeten å denna bana.
Enligt hvad motionärerne anfört, hade vedan för ett tiotal af år sedan den starka trafiken mellan Smålands inre och bördigaste trakter framkallat förslaget att genom en jernväg från Hvetlanda till Oscarshamn förena de sa trakter med deras naturliga afsättningsort vid Östersjön och derigenom befordra utvecklingen af dessa trakters jordbruk och öfriga näringar.
Yid 1856—1858 årens riksdag hade ett för en sådan jernvägsanläggning bildadt bolag sökt att af Staten erhålla ett låneunderstöd af 2g million Ridr.
Denna jernvägsanläggning, som, då vägen till större delen af sin längd skulle genomlöpa Emmådulen, vore af naturförhållandena synnerligen gynnad och i följd 'häraf borde blifva ovanligt billig, hade ock ofta blifvit inom Riks-Stånden och deras delegationer vid riksdagarne framhållen såsom synnerligen ändamålsenlig och af behofvet högt påkallad.
Såhmda hade Stats-Utskottet vid 1859—1860 årens riksdag om densamma och dess utsträckning till södra stambanan
(Utlåtandet
Nio 86 pag. 41—43) yttrat sig särdeles gynnsamt, ehuru samma Utskott förordade den s. k.
Laga-linien.
Såsom ett vigtigt motiv för södra stambanans rigtning åt Nässjö åberopades ock vid sistnämnda riksdag behofvet af stambanans förening med Östersjön genom en jernväg till Oscarshamn.
Undersökning för denna jernvägsanläggning hade på orternas bekostnad för flera år tillbaka egt rum genom Majoren Friherre De Géer, och under inne - 22 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 80. varande års sommar, för dess utsträckning till Nässjö, af Kapitenen m. m.
Nerman.
Båda dessa undersökningar gåfve vid handen, att denna bana, hvarå en liflig trafik vore att motse, i anläggningskostnad blefve synnerligen billig.
Likväl skulle den blifva alltför stor för att kunna genom enskilda intressenter bekostas.
Men ej allenast behofvet för Småland af denna jernväg, hvilket behof tillräckligt vitsordades af de uppoffringar enskilde för densamma redan gjort och vore beredvilliga att ytterligare göra, utan fastmer fördelen att få rikets vestra kust, och dess vigtigaste punkt, Göteborg, förenad med närmaste och bästa hamn vid Östersjön, syntes böra föranleda, Rilrets Ständer att för åstadkommande af en sådan jernvägsförbindelse, af hvilken, genom jernvägen från Göteborg öfver Falköping och Jönköping till Nässjö, redan ungefärligen två tredjedelar äro af Staten anlagda, besluta, att jemväl jernvägen från Nässjö till Östersjön vid Oscarshamn må af Staten bekostas och densamma således blifva en del af en från vestra kusten vid Göteborg till östra kusten vid Oscarshamn sig sträckande stambana.
Utom de ofvannämnda ovanligt gynnsamma terrängförhållandena hafva motionärerne, såsom skäl för Oscarshamns lämplighet att utgöra anknytningspunkten vid Östersjön för en stambana från rikets vestra till dess östra kust, erinrat om denna stads utmärkta, rymliga, mot alla vindar väl skyddade och äfven under ganska stränga vintrar "nästan alltid öppna hamn, hvarest en större skeppsdocka med mekanisk verkstad nyligen blifvit anlagd och hvarifrån en beqväm ångbåtskommunikation äfven under vintertiden skulle kunna anordnas med Gotland och Öland, hvarigenom dessa öars befolkning och produkter skulle sättas i den ändamålsenligaste förbindelse med rikets jern vägsnät; äfvensom härvid något afseende borde fästas å en för landet vinstgifvande transito trafik vintertiden med länderna på andra sidan Östersjön.
Af de rörande ifrågavarande jernvägsanläggning till Utskottet ingifna planer och kostnadsförslag har Utskottet inhemtat, att för hela jernvägen, som beräknats till tolf mil, deraf sträckningen mellan Nässjö och Hvetlanda hölle fem mil 30,400 fot, alternativa beräkningar blifvit upprättade, det ena med iakttagande af samma byggnadssätt, som vid stambanornas anläggning blifvit följdt, hvaremot det andra afsåge en öfverbyggnad, som väl hade samma spårvidd som stambanornas, eller 4,83 fot, men för öfrigt ej vore bestämd att Sefaras af så tunga ångvagnar som stambanorna.
Kostnaden, om det förra byggnadssättet begagnades, har beräknats till 6,893,297
R:dr och om det sednare iakttoges, till 5,091,054 R:dr.
Af förhandlingarne vid föregående riksdagar har Utskottet inhemtat att, på sätt motionärerne antydt, redan vid 1856—-1858 års riksdag fråga väcktes att, för anläggande af en bibana med 4 fots spårvidd mellan Hvetlanda och Oscarshamn, utgörande en längd af något 'öfver 8| mil, derför kostnaden antogs till 3,999,000 R:dr, erhålla ett lån å 2,666,000 R:dr R:mt, Tid behandlingen af denna fråga uttalade visserligen dåvarande Stats-Utskottet sin åsigt om behofvet och nyttan af förbättring i kommunikationerna inom den ifrågavarande landsorten, hvars förkofran i ekonomiskt pch industrielt hänseende motverkas af det nuvarande besvärliga och kostsamma forsliugssättet för ortens produkter och förnödenhetsartiklar.
Men innan det betydliga bidrag dertill, som från Statens sida äskades, blefve beviljadt, syntes det böra närmare undersökas huruvida den föreslagna jernvägsliuieD just vore den lämpligaste och fördelaktigaste för rörelsen inom denna ort, samt om den uppgifna platsen, Hvetlanda, företrädesvis och utan afseende på rigtningen af en blifvande stambana genom Östergötland och nord - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 80. 23 östra delen af Jönköpings län, borde antagas till slutpunkt för en från hafskusten mot vester till detta läns inre delar gående jernbana.
Och blefvo på dessa skäl, och under erinran derjemte om de betydliga statsbidrag Rikets Ständer vid nämnda riksdag beviljat för utförande af arbeten till kommunikations-anstalternas förbättrande inom alla delar af riket, några medel då icke anvisade för berörda jernvägsanläggning.
Yid den derpå följande 1859—1860 års riksdag förnyades väl icke framställningarne om statsbidrag för nyssnämnda jérnvägsauläggning, men i sammanhang med frågan om södra stambanans sträckning erinrade dåvarande Statsutskott, att 1859 års jernvägsundersöknings-komité till fördel för Nässjö-linien, bland annat, anfört dess beqvämare läge för auknytuing af bibanor till östra kusten, dervid särskildt omnämnande en sådan bana till Oscarshamn genom Emmådalen.
Utskottets åsigt syntes de fördelar man genom jern vägsanläggningen ville bereda den östra kusten, och hvilka otvifvelaktigt "borde densamma tillfalla, mest ändamålsenligt vinnas, om en bibana anlades, såsom komitéen antagit, från södra stambanan till Oscarshamn och från samma stambana genom Wexiö till Calmar, enär genom sådana anläggningar den fruktbara orten öster om Nässjö skulle vinna naturliga och fördelaktiga utfartsorter.
Ehuruväl sålunda numera, sedan södra stambanan fått sin rigtning genom Nässjö, tvifvel icke vidare torde förefinnas om ändamålsenligheten af en jernvägsanläggning mellan Nässjö och Oscarshamn, anser dock Utskottet, på sätt äfven vid förenämnda tväune riksdagar blifvit antaget, att denna jernväg, som obestridligen har egenskapen af en bibana, icke bör genom Statens försorg eller på dess bekostnad anläggas; och Utskottet får alltså hemställa, att Rikets Ständer icke må till de i detta ämne väckta motioner lemna bifall. C) Angående statsbidrag till enskilda jeruvägs-anläggningar. 5:o.
Jernväg frän Dalkarlsbergs grufvor i Nora socken till sjön Möckeln i Carlskoga bergslag.
Sedan ett bolag, under benämning "Nora-Carlskoga Jernvägsaktiebolag", år 1864 blifvit bildadt för anläggning af en jernväg för lokomotiv, utgående från Dalkarlsbergs grufvefält i Nora socken förbi Wickersvik vid .sjön Wickerns södra strand, öfver Svartelfven ofvanför Kortforss förbi Granbergsdalshyttan till Timselfven vid Carlskoga faktori och till dess utlopp i sjön Möckeln, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med upprättade kartor och kostnadsförslag och under förbehåll att två tredjedelar af kostnadssumman under nästa statsreglering af Staten erhölles såsom lån mot årlig amortering, har den för detta bolag utsedda interims-styrelse, genom Konungens Befallningshafvande i Örebro, till Styrelsen öfver allmänna väg- och vattenbyggnader låtit öfverlemna en till Kongl. Maj:t ställd underdånig ansökan, att Kongl. Maj:t täcktes till Rikets Ständer aflåta nådig Proposition om beviljande, för detta företags utförande, af ett låneunderstöd stort 743,300 Riksdaler, motsvarande två tredjedelar af den derför beräknade kostnadssumma.
Styrelsen öfver allmänna väg- och vattenbyggnader, som, efter granskning af 24 Sta,ts~Utskottets Utlåtande N:o 80. de vid berörda ansökning fogade, af Distriktsadjutanten, Löjtnanten A. G. Svedelius uppgjorda ritningar och kostnadsförslag och sedan desamma i vissa af Styrelsen anmärkta delar blifvit närmare utvecklade, uti memorial af den 5 Juli sistlidet år till Kongl. Maj:t i underdånighet öfverlemnat de till detta ärende hörande handlingar, har dervid, enär det ifrågasatta företaget onekligen syntes böra blifva af en särdeles omfattande nytta för bergsbruket och då den derför uppgjorda planen uumera egde den fullständighet, att Styrelsen, i fall medel redan funnes att tillgå för arbetets utförande, skulle med allt skäl kunna i underdånighet förorda dess fastställelse att tjena till efterrättelse vid utförandet, i underdånighet gjort hemställan om aflåtande af nådig Proposition rörande beviljande af det begärda statslånet; och har Kongl.
Maj:t vid detta ärendes föredragning i nåder beslutat, att arbetsföretaget borde af Styrelsen uppföras uti det underdåniga generalförslag öfver allmänna arbeten, som
Styrelsen egde att för innevarande riksdags början till Kongl. Maj:t afgifva.
Härförutan hafva uti förevarande ämne inom samtliga Riks-Stånden blifvit väckta motioner af hufvudsakligen lika innehåll, nemligen inom Ridderskapet och Adeln af Friherre Åkerhjelm, Carl (motion N:o 8), inom Preste-Ståndet af Herr Doktor Arrhenius (motion N:o 42), inom Borgare-Ståndet af Herr H. P. W. Gahn (motion N:o 21) samt inom Bonde-Ståndet af Riksdagsfullmägtigen C. G. Sköldberg från Örebro län (motion N:o 79); uti hvilka motioner blifvit föreslaget, att Rikets Ständer åt det bolag, som åtager sig bygga en jernväg för lokomotiv från Dalkarlsbergs grufvor i Nora socken till sjön Möckeln i hufvudsaklig öfverensstämmelse med det deröfver af Löjtnanten A. G. Svedelius upprättade förslag, ville bevilja ett låneunderstöd af 743,300 R:dr R:mt, på så billiga lånevilkor, Rikets Ständer kunna finna skäligt att för denna för landets industri så vigtiga jernvägsanläggning föreskrifva; varande derjemte af Herr Doktor Arrhenius, Herr Gahn och Riksdagsfullmägtigen Sköldberg yrkadt, att räntefrihet för detta lån under byggnadstiden, eller tre år, måtte varda medgifven; hvarförutan de tvänne sistnämnde motionärerne hemställt, att lånet måtte få liqvideras genom en årlig inbetalning af fem procent derå, hvaraf skulle beräknas fyra procents ränta å det vid hvarje inbetalning oguldna kapitalet och återstoden utgöra amortering.
Af det ofvanberörda kostnadsförslaget med dertill hörande betänkande inhemtas, att ifrågavarande jernväg, som afser att sammanbinda
Darl karlsbergs grufvefält och sjön Wickern med sjön Möckeln och den sjöväg, som öfver Tims elfven med flera vattendrag sträcker sig från Björkborn till Sjöändans lastplats på Ohristinehamns-banan, skulle erhålla en längd mellan sjöarne Wickern och Möckeln af 100,650 fot, hvartill skulle komma dels en grenbana till
Darlkarlsbergs grufvefält af 13,000 fots längd, dels en dylik, 1,100 fot lång, bana till Timselfven, så att hela väglängden skulle blifva 114,750 fot eller 3 mil 6,750 fot.
Kostnaden för denna jernväg, som är föreslagen att byggas med 4 fots spårvidd och med skenor vägande 12 skålpund per fot, är i förslaget upptagen till 1,115,000 Riksdaler.
Uti de ingifna motionerna har hufvudsakligen blifvit anfördt, att den ifrågavarande jernvägen skulle blifva af oräknelig vigt för tillgodogörandet af Nora bergslags utmärkt rika malmtillgångar, för transporten derifrån af malm och tackjern icke blott till Carlskoga utan äfven, då vestra stambanan kommer att beröra Möckelns lugnvatten vid Degerfors, till Wermland och sydvestra Nerike Stats-Utskottets Utlåtande N:o 80. 25 Nerike, äfvensom för transporten af spanmål och andra lifsförnödenheter från Westergötland och Nerike till Nora bergslag.
Enligt Kominers-kollegii underdåniga berättelse för år 1862 uppgick
Nora bergslags malmuppfordring berörda år till 1,211,355 centner, deraf 1,083,575 centner vid de grufvefält, som ligga invid och i närheten af sjön Wickern.
Huru högt denna uppfordring, i händelse af afsättning, skulle kunna uppbringas, kunde svårligen på förhand beräknas, enär tillgångarne på rika och godartade malmer vore högst betydliga, hvilket allt vitsordades af såväl Landshöfdiuge-embetets embetsberättelse!', som af alla de bergsembetsmän, som varit i orten anställde, och af hvarje annan person, som derstädes haft bestyr med grufbrytning.
De svåra transporter, hvarmed bergslagsrörelsen här hade att kämpa, gjorde det emellertid omöjligt att uppdrifva denna för orten vigtiga industri till någon större höjd, helst redan nu, vid den uppfordring, som förefinnes, stora malmbehållningar hopade sig vid alla grufvefälten, allt i brist på billiga kommunikationsmedel.
Så t. ex. måste Carlskoga bergslag, som icke har egna grufvor, frakta malmen till sina flesta masugnar från Nora socken 2, 3 ä 4 mil på en mycket backig landsväg eller på vintervägar.
Man kunde svårligen tänka sig en tyngre handtering, än denna tackjernstillverkning, särdeles under sådana vintrar, då sjöar och mossar äro ofarbara, hvilket ej sällan inträffat under de sednare åren.
Redan 1858 uppgjordes på Statens och enskildes bekostnad förslag till Svartelfvens kanalisering från Sikfors vid sjön Söreljens norra ända belägna bruk, 5\ mil till Kortfors; och då den nu föreslagna jernvägen vid sistnämnda punkt komme att passera Svartelfven, insåges lätt hvilka stora fördelar och hvilken lättnad i transport, som genom densamma skulle komma att beredas såväl för Hellefors som Grythytte bergslagers effekter, äfvensom för tillgodogörandet af de rika timmerskogar, hvilka finnas utefter hela detta vattendrag ända fr|in Säfsens socken i Dalarne, der Svartelfven har sitt ursprung.
Stora fördelar skulle ock uppstå för bruken inom sydvestra Nerike.
De hemta alla största delen af sitt malmbehof från Nora bergslag och skulle nu, genom denna jernväg i förening med sjötransport öfver Möckeln, få detsamma levereradt vid Degerfors, hvarifrån det på nordvestra stambanan skulle föras direkte till bruken.
Såsom ett skäl för nordvestra stambanans dragande öfver Degerfors framhölls ock beständigt under sistförflutna riksdag den betydliga tillförsel, som nu föreslagna jernväg skulle tillskynda densamma, bland annat, till följd af just dessa bruks stora behof af Nora bergslags malmer.
Men icke mindre vore fördelen för Wermland af en förbindelse med Nora bergslag, hvars rika malmtillgångar utan tvifvel skulle på nordvestra stambanan från Degerfors söka sig väg till Christinehamn till ett så billigt pris, att säkerligen många masugns-anläggningar i vestra Wermland deraf blefve en följd.
Filipstads bergslag skulle ock skörda fördel af denna jernväg, enär den sammanbinder sjön Möckeln med Timselfven från Carlskoga faktori sex mil till Filipstads segelbara vatten, hvarigenom kommunikations-systemet fullbordas, efter att hafva satt Nora, Grythytte, Hellefors, Carlskoga och Filipstads bergslager samt Persbergs grufvefält i direkt beröring med nordvestra stambanan vid Degerfors.
Härigenom blefve denna punkt en af de mest framstående vid Statens jernvägar med afseende på den mängd effekter, som der skulle samla sig, icke allenast från bergslagerne, för att vidare söka export, utan ock från Nerikes och Westergötlands sädesproducerande slättbygder, för att förse bergslagerne med deras betydliga behof af spanmål och andra lifsförnödenheter.
Motionärerne, som ansett sig, Bih. till R.
Fröt. 1865 1866. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 10 Haft. 4 26 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 80. genom hvad sålunda blifvit anfördt, ovedersägligen ådagalagt det stora gagn och den allmänna nytta, som denna jernväg skulle medföra, hafva slutligen yttrat den åsigt, att få orter inom Sverige funnes, der en 3J mils jernväg skulle kunna i så hög grad bidraga till dess utveckling och förkofran.
Också visade aktietecknin gen, med hvilket allmänt intresse detta företag omfattades af personer inom alla samhällsklasser och inom flera aflägsna delar af riket.
Stats-Utskottet, som icke kunnat förbise det stora gagn ifrågavarande jernvägsanläggning, med afseende på de af motionärerne antydda allmänt kända förhållanden, obestridligen måste medföra icke blott för Nora och Carlskoga bergslager samt för bruken i sydvestra Nerike, utan ock för vestra Wermland och äfven andra från Nora bergslags grufvefält mera aflägset belägna orter, hvilka för sin bruksrörelse begagna Nora malmer eller deraf tillverkadt tackjern, har desto hellre trott sig böra tillstyrka Rikets Ständer, att till de i ämnet väckta motioner hufvudsakligen lemna bifall, som den uppoffring, Staten komme att vidkännas genom ränteförlust å lånemedlen, med säkerhet torde kunna antagas komma att tillskynda Staten fördelar, i mångfaldigt hänseende öfverstigande en sådan uppoffring.
Då den kommunikationsled, som genom ifrågavarande jernvägsanläggning uppkommer, icke allenast är afsedd att underlätta transporten af malm till Carlskoga bergslag, som är i saknad af egna grufvor och nu måste på långa och ofta besvärliga vägar för sin betydliga tackjernstillverkning hemta malmer nästan uteslutande från grufvefälten inom Nora bergslag, utan jemväl genom sjön Möckeln skulle ställas i beröring med nordvestra stambanan vid Degerfors, lider det intet tvifvel, att den tillökning i trafiken å nämnda stambana, som härigenom måste uppkomma, skall tillskynda Staten en direkt inkomst, fullt motsvarande dess uppoffringar för den ifrågavarande kommunikationsförbättriugen, som dessutom genom minskade transportkostnader komme att i hög grad lifva bergshandteriugen och öka landets produktionsförmåga.
Då likväl, enligt hvad Utskottet inhemtat, anledning är att förmoda, det ifrågavarande jernvägsanläggning kan hinna utföras inom en tid af två år, hvadan lånesummans utbetalning äfven torde kunna fördelas på två år samt räntefriheten likaledes inskränkas till två år från det hvarje del af lånebeloppet fått lyftas, har Utskottet, som i öfrigt funnit de vid sistförflutna riksdag för lån till enskilda jernvägsanläggningar gifna föreskrifter böra, derest lån för nu ifrågavarande ändamål beviljas, hufvudsakligen derpå tillämpas, ansett sig böra tillstyrka Rikets Ständer att, till byggande af en för lokomotiv afsedd jernväg från Darlkarlsbergs grufvor i Nora socken till sjön Möckeln, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med det deröfver af Löjtnanten A. Gr. Svedelius upprättade förslag, bevilja ett låneunderstöd af Sjuhundrafyratiotre tusen Riksdaler Riksmynt, att till det för detta arbetes utförande redan bildade bolag utbetalas med 370,000 Riksdaler under 1867 och med återstående beloppet, eller 373,000 Riksdaler, under år 1868; samt att i afseende på lånemedlens utbekommande och användande följande vilkor och bestämmelser varda meddelade: l:o.