Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Kassans öfver-revision, kallad till detta förtroendevärf genom samtlige delägarnes val, låter till trycket befordra dess Berättelse med de bilagor, som erfordras för att offentliggöra Kassans ställning.
Det åligger i första rummet Kassans betjening, med lika ansvar som för andra publika Verk är stadgadt, att pröfva alla till Verket ingående räkenskaper, och anmärkningarne afgöras i första instansen af Verkets Styrelse, och, om obelåtenhet med dess beslut uppstår, i den andra, af Eders Kongl. Maj:t, som har högsta vården öfver Kassans styrelse och förvaltning.
Öfver-revisionen verkställes derefter af delägare, hvilka alla, genom beskaffenheten af deras ställning, äro i tillfälle att sig förvärfva snart sagdt daglig erfarenhet af Verkets för - — 95 — handlingar; hvilka diskutera, i allmänna sammankomster, alla frågor rörande förändringar i den fastställda förvaltningen, och tillika äga rätt, att derutinnan föreslå ändringar och rättelser.
Och månne ej denna öfver-revision, som har det största intresse af Inrättningens förkofran, må anses tillräckligt garanterande för Rikets Ständer, hvilka dessutom vid anslagens beviljande icke konditionerat någon särskild granskningsrätt deröfver?
Och när Inrättningen uppfyller sin bestämmelse, än mer, frodas och ökar sina åtaganden tili Statens afskedade, åldrige tjenares och deras frånfallna enkors och barns trefnad, hvilket förhållande vid hvarje öfver-revision ådagalagts; månne då något tvifvel å Statens sida må äga rum, att dess omfattning ju icke är till föremålet molsvaradt och således ändamålet dermed uppfyldt?
Men det torde, vid ett närmare begrundande, uppdagas, att det just är, i första rummet, det äldre prerogativ, Inrättningen åtnjutit och ännu oförryckt innehar, i afseende på granskningen af dess förvaltning, som befordrat Inrättningens existens till icke ringa båtnad för Staten, trots de i fordna dagar gjorda ingrepp i Kassans grundfond, då icke mindre än 36,533 Daler Silfvermynt, som Stats-Verket var skyldigt till den så kallade Krigimans-Kassans Armbössa, alltsedan 1640-talet, icke blifvit betalda, hvarken till utfäst ränta eller kapital, utan ännu, ehuru ur räkenskaperna afförda, qvarstå balanserade i minnet, såsom en Statens gravation och — en sorglig erfarenhet för Verket af Statsmaktens fordna inflytelse i administrationen.
Vissheten nemligen, att sjelfva få deltaga i Kassans vård, beskydda dess fond, pröfva Styrelsens förhandlingar, stadga Inrättningens bestånd, bestämma dess hjelpkällor i behofvets stund m. m., har förenat med det subjektiva intresse, som ursprungligen grundläde Inrättningen, ett objektivt, lika, om ej mer, imponerande å dess bestånd, än det förra.
Af denna moraliska impuls synes hafva blifvit en följd, att delägarne omfattat alla tillfällen att, med stora uppoffringar, icke blott uppresa Inrättningen ur dess iråkade förlägenhet, utan bringa henne i det ändamålsenligaste skick och betrygga dess fortfarande bestånd.
Men månne väl denna omfattning kunde fortfarande påräknas, månne nitet ej kunde kallna och förtrytelse segra öfver den kloka beräkningen, derest delägarne finge erfara en inkräktning å det gebit, de i århundraden odlat, hägnat och försatt i ett blomstrande läge?
Detta synes åtminstone vara ett befarande, som torde förtjena alt tagas i omsorgsfullt betraktande, innan nya åsigter förmå göra sig gällande.
Rörande uppgifterna och framställningen af Centonalen och En per mille-afgiften, torde ej böra förbigås oanmärkt, alt centonalen utgick från fordna !ider af Flottans personal, såsom enskildt bidrag, till dess den sedermera, emot ersättning till Kassan, enligt Rikets Ständers beslut, öfver togs af Stats-Verket vid dess räkenskapers reglering år 1835.
Det är först vid sista Riksdag, som upphörandet af denna kontribution till Stats-Verket beslutats; hvadan också Rikets Ständer, som dessa åtgärder vidtagit utan Kassa-delägarnes hörande, ålåge hålla Kassan skadeslös för denna vid grundläggningen påräknade inkomst — och någon granskningst ätt öfver Kassans förvaltning lärer väl denna ersättning icke kunna medföra emot delägarnes minne, enär anslaget icke varit i detta afseende villkoradt, eller af delägarne sökt, utan utgått i egenskap af ett rättmätigt anspråk å Kassans sida.
Hvad dernäst vidkommer
En per mille-afgiften för fastighetsköp, så är uppgiften härom underkastad en felaktighet.
Det är nemligen väl till ziffran riktigt, att 4,859 R:dr 46 sk. 7 r:st. inllutit lill Kassan år 1840, och 2,837 R:dr 44 sk. 3 r:st. år 1841 från Wadstena Krigsmanshus, men dessa poster utgöra trenne års inkomster, eller 1837, 1838 och 1839 års, icke blott af En per mille-afgiften, utan äfven af Ecklesiastik-Statens bevillning, hvilken sednare afgift Presterskapet frivilligt åtagit sig att tills vidare utgöra, och således hvarken kan med visshet påräknas, såsom en fortfarande inkomst eller ett statsbidrag, medförande någon granskningsrätt, enär den är en frivillig gåfva, gifven utan villkor af en enskild korporation.
Hvad slutligen angår de så kallade af- och tillträdes-afgifterna, så äro dessa, från urminnes tider, Kassan tillerkända, utan att dermed varit förenadt annat villkor i afseende på kontrollen, än den författningarne föreskrifva, och hvilken det ålegat och ännu åligger Kassan att sjelf, i enlighet dermed, verkställa.
Men utvecklingen af Revisorernes framställning rörande dessa afgifter, sorn utgör andra afdelningen af Berättelsen, tarfvar en särskild underdånig förklaring, hvaraf Eders Kongl. Majit i fortsättningen värdes allernådigst inhemta, att någon fara för framtiden icke möjligen kan äga rum, det ju icke detta anslag skall ingå till Kassan, i öfverensstämmelse med författningarna och ändamålet.
Vigten af denna fråga torde få ursäkta den vidlyftighet, Kontoret nödgas underdånigst vidtaga i och för dess utredande.
Revisorerne uppgifva! ”att, enligt Blekinge Läns Landsbok upptagesr ”såsom leverering för år 1840, 3,152 R:dr 2 sk. 1 vist., och for år 1841, ”3,214 R:dr 28 sk. 1 rist., utan att några verifikationer, bestyrkande ”riktigheten af beloppet kunnat igenfinnas, hvaremot några slika medel ”icke influtit från Södermöre Härad i Kalmar Län, m. m.’’ Att Att Landsböckerna icke visa rälta förhållandet härmed, härrörer deraf, att 1778 års Kongl. Förordning, sorn egentligen och endast rörer de Wadstena Krigsmanshus tillkommande slika afgifter af Kavallerirusthåij, men, på grund af Kongl.
Brefvet den 6 December 1782, blifvit, i hvad ”beräkningen deraf rörer”, äfven stadfästadt till efterföljd för Amiralitets-Krigsmans-Kassans enahanda inkomst, lika litet sorn äldre författningar, föreskrifver, att dessa medel skola i Bänteriet levereras.
Redovisningen derför, sorn varit Kronofogdaine uppdragen, har alla tider ingått direkte till Krigsmans-Kassan, försedd med behöriga Lagfarlsprotokoller från Domstolarne i Häraderna samt bestyrkta afskriften af köpbref och andra handlingar, och har Kassans betjening verkställt granskningen deraf, enligt föreskrifter.
Del har dock icke förvägrats de Fogdar, hvilka funnit det lämpligt, att i Ränteriet nedsätta, under loppet af året, hvad som derunder influtit, innan fullständig indrifning hunnit verkställas och sluträkning uppgöras; men en slik deposition lärer ej ansetts nödvändig eller särdehs förmånlig för Kassan, enär dermed varit förenad, dels en afbränning, nemligen Räntemästarens remisslage, dels den påföljd, att medlen, som först, efter det räkenskaperna inkommit och depositionen af dervid befintliga Ränleri-qvittens inhemtats, kunnat infordras, genom denna procedur ofta legat borta eller ofruktbara för Kassan en längre tid, än som skett i vidrigt fall, då de vanligen sednast i Augusti månad, vid hvilken tid Kronofogdarne egenhändigt till Krigsmans-Kassan aflemnat räkenskapen, till hela beloppet ingått.
Det visar sig också, att för Blekinge Län, der medlen merändels deponerats i Ränteriet, (troligen mest af det syfte att förskaffa LandtRäntemäslaren en liten profit), beloppen i Landsboken aldrig fullkomligen öfverensslämt med Kassans Böcker.
Så är äfven förhållandet med de 1111 af Revisorerne uppgifna belopp för 184-0 och 1841, då till Kassan influtit för det förstnämnda året 3,270 R:dr 9 r:st., ej 3,152 R:dr 2 sk. 1 r:st., och för det sistnämnda 3,258 R:dr 30 sk. 1 r:st, ej 3,214 R:dr 28 sk. 1 r:st., som Landsböckerna visa.
Dessa olikheter i Böckerna härröra, dels deraf att Fogdarne, vid räkenskapens aflemnande, direkte levererat i Kassan differensen emellan de under tiden skedda deponeringar i Ränteriet och Kassans saldo enligt räkningarne, dels deraf att anmärkningar vid granskningen uppstått, hvilkas belopp sedermera direkte ingått.
Beträffande särskilt Södermöre
Härad, så belyses af hvad förut underdånigst är anfbrdt, att både ordentliga redovisningar och de, på grund deraf, Kassan tillkommande belopp, genom Kronofögidarne sjelfve, blifvit direkte i Kassan aflemnade, och har i öfrigt aldrig 13 — 98 Läns-Styrelserna hittills haft någon befattning med dessa räkenskapers handläggning, men komma hädanefter att dermed åtgärda, i öfverensstämmelse med föreskriften i Eders Kongl. Maj:Ls nådigste Förordning den 9 Maj 1826, angående afgifterna till Wadstena Krigsmanshus, hvilken nådiga Förordning, på grund af Eders Kongl. Maj:ts nådiga Kungörelse den 14 November 1842, nu mera kommer ’1 tillämpliga delar” att belefvas äfven för Amiralitets-Krigsmans-Kassan.
Att nuvarande Krigsmans-Kontoret ej åsidosatt dess pligt att bevaka äfven denna Kassans inkomst, som visserligen för det förflutna lidit intrång, genom uraktlåtenhet af nya åboer å rusthållet! att verkställa lagfart, hvarå åtal, tyvärr, icke alltid i behörig tid af kronoåklagarne skett, men hvilken olägenhet, genom Kongl. Förordningen den 10 Januari 1841, för framtiden synes vara förebygd, visar sig deraf att Kontoret, straxt efter undertecknads anträde till Kamreraretjensten och efter inhemtad kännedom om nyss underdånigst åberopade nådiga Kongl. Förordning af år 1826, redan under den 12 September 1842, lill
Direktionen ingick med anhållan, att högst åberopade nådiga Förordning, rörande Wadstena Krigsmanshus enskilt, måtte blifva, genom Direktionens embetsålgärd, fastställd till efterlefnad äfven för Amiralitets-Krigsmans-Kassan.
De åtgärder, som sedermera blifvit vidtagna, nemligen att, i enlighet med föreskriften i samma nådiga Kungörelse, från Häradsskrifvarne i Blekinge Län och Södermöre Härad infordra Förteckningar å alla skedda åboförändringar i Häraderna under de föregående 10 åren, eller ifrån och med 1831 till och med 1840, och den noggranna granskning, som derefter försiggått af så väl räkenskaperna som Lagfartsprotokollerna för dessa år, genom kollationering med Mantalslängden^, hvarigenom vidlyftiga efterräkningar uppstått mot försumlige åboer, och i följd hvaraf betydliga penningebelopp dels redan influtit, dels ännu bero på utredning och indrifning, mer än rättfärdiga Kontoret i detta afseende och visa, att det gått längre i nit, än dess pligt fordrat, såsom icke underkastadt skyldigheten af granskningsåtgärderna med redan prof vade och dechargerade räkenskaperx hvarmed Kontorets nuvarande betjening icke haft någon föregående befattning, och hvilka granskats icke efter de nu antagna grunder, utan i enlighet med äldre författningar och föreskrifter, af hvilka en del enkom blifvit gifna för Amiralitets-Krigsmans-Kassan, vid afgörande t af framställda frågor från det granskande Verket.
Och får Kontoret allerunderdånigsL förmäla, att alla af- och tillLrädesafgifter för Södermöre Härad, äfven de af Rikets Ständers Revisorer anmärkta, ingått för till och med. år 1842, med alla efterräkningarna för de 10 åren, och utgör — 99 — tolala beloppet för samma Härad för år 1840 icke mindre än 2,941 R:dr 45 sk. 8 r:st., ehuru Revisorerne aproximalivt beräknat dem till endast 2,800
R:dr, enligt en beräkningsgrund, som, ehuru analogisk den tjckes vara, likväl icke slår fast inför erfarenhetens pröfning, hvarvid säkrare grunder måste göra sig gällande, för alt komma till det rätta resultatet.
Samma förhållande är med Bräkne och Listers Härader i Blekinge Län, för hvilka likaledes ifrågavarande afgifter redan till fullo ingått; men hvad Östra och Medelstads Härader angår, är indrifuingen för efterräkningarna af 10 års-restantierna ännu beroende på laglig handräckning.
Af hvad Kontoret sålunda haft nåden allerunderdånigst förklara värdes Eders Kongl. Maj:t allernådigst inhemta, att Rikets Ständers anslag till Amiralitels-Krigsmans-Kassan uppfylla sin bestämmelse, och att de af Ständernes Revisorer gjorda framställningar icke lära kunna föranleda till ändring i Verkets, genom Reglementet garanterade och bestämda, gransknings- samt förvaltuingsgrunder.
Med djupaste underdånigste vördnad, nit och trohet, har nådem fia mhärda, Stormäktigsle, Allernådigste Konung!
Eders Kongl. Maj:ts allerunderdånigste, tropligtigste tjenare och undersåte, C. A. Wolijn.
Carlskrona af Amiralitets-Krigsmans-Konloret den 15 Februari 1844.
Chefens för Topografiska Corpsen underd.
Ullåtande, i anledning af 1843 års Revisorers Berättelse angående granskningen af räkenskaperna vid nämnde Corps.
Till underdånig åtlydnad af Eders Kongl. Maj:ts nådiga befallning, får jag öfver Rikets Ständers Revisorers anmärkningar vid Topografiska Corpsens räkenskaper för åren 1840 och 1841 underdånigst afgifva följande förklaringar.
Herrar Revisorer anmärka: l:o.
Att en skuld till Kongl. Krigs Kollegium af 4,000 R:dr icke blifvit balanserad, och att behörigheten af den ersättning, som med 2,000 hvartdera året ägt rum, icke blifvit styrkt på annat sätt, än med Kollegii qvittens å beloppet.
Förhållandet med denna Topografiska Corpsens skuld till Kongl.
Krigs-Kollegium inhemtas fullständigt af 1839 års räkenskaper och af dervid i bestyrkt afskrift bilagda Kongl. Bref af den 12 Oktober samma år, det sednare innehållande så väl nådigt bifall till ett i underdånighet sökt och på Kongl.
Krigs-Kollegium anvisadt förskott af 4,000
R:dr, som ock föreskrift om sättet och tiden för detsammas återgå ldande.
Någon anmärkning vid sättet att redovisa della förskott har icke af Kammar-Rätten blifvit gjord, hvarken vid 1839, 1840 eller 1841 års räkenskaper.
Det af Herrar Revisorer anmärkta oriktiga i dessa räkenskaper tyckes också vara af mindre betydenhet. 2:o.
Att den vid årets slut varande kassabehållning icke blifvit af Chefen attesterad.
Så länge den visserligen riktiga method iakttogs, att alla under året förekommande utgifter och inkomster upptogos i samma års räkenskaper, kunde dessa ej alltid afslutas förr, än inpå följande året, i Mars eller April månad, af den orsak att nödiga räkningar och verifikationer från landsorterna icke förr än vid denna tid inkommo.
Deraf inträffade, såsom under åren 1840 och 1841, att den i rä kenskaperna balanserade behållning icke öfverensstämde med den verkliga i kassan, och till och med att af den sålunda debiterade behållningen icke något återstod, emedan den, under tiden från årets början 101 till räkenskapernas afslulande, blifvit disponerad till sådana utgifter, som tillhörde det löpande året och således kunde i räkenskaperna upplagas.
Men sedan nu mera Kongl. Kammar-Rätten förordnat, att alla efter årets slut inflytande medel, äfvensom skeende utgifter, skola, ehuru tillhörande föregående året, upptagas och redovisas i det påföljande, så kan bokslut genast uppgöras vid årets utgång, hvarvid den balanserade behållningen mäste blifva lika med den verkligen befintliga och kan då af Chefen för Corpsen atlesteras; hvilket äfven för de elter år 1841 afgifna räkenskaper blifvit iakttaget.
I hvilket afseende i öfrigt räkenskaperna sakna nödig fullständighet, hafva Herrar Revisorer icke uppgifvit; hvadan ock någon annaa förklaring icke lärer vara af nöden, än den, att nu brukliga räkenskapsform blifvit af Kongl. Kammar-Rätten godkänd och sedan 1831 oförändrad bibehållen.
Carl AKRELL. Corps-Chef, — 102 — Chefens för Ingeniör-Corpsen underd.
Utlåtande, i anledning af 1843 års Revisorers Berättelse angående granskningen af nämnde Corps räkenskaper.
Till underdånig åtlydnad af Eders Kongl. Maj:ts mig, genom nådig Remiss af den 18 sistlidne December, meddelade befallning att inkomma med Utlåtande öfver härbos återfoijande Utdrag af Rikets Ständers Revisorers, den 11 December sistlidet år, afgifna Berättelse om verkställd granskning af Stats-Verkets jemte tillhörande fonders tillstånd, styrelse och förvaltning åren 1840 och 1841, och hvilket berörde Utdrag afser Eders Kongl. Maj:ts mig nådigst anförtrodda Ingeniör-Corps, får jag underdånigst anmäla, att, såsom Rikets Ständers Revisorer anmärkt, det under hvarje af berörde år till en Materialbokhållare, å Tredje Hufvudtitelns besparingar, utgångna arfvode af 150 R:dr i och för vården och redovisningen för Stockholms Pontonförråd , rätteligen utgått, till följd af föreskriften i Eders Kongl. Maj:ts nådiga Erel den 30 Januari 1838; äfvensom att, såsom ock anmärkt blifvit, deri under nämnda år till Sekreteraren och Kanslisten vid Corpsen, af ofvanbemälda besparingar, utbetalda lönetillökning af 200 R:dr hvartdera, året, jemte tillhörande spanmålsförhöjning, utgått på grund af Eders Kongl. Maj:ts nådiga Bref den 22 Augusti 1827.
De äfvenledes anmärkta, på Allmänna Indragningsstaten förflyttade atlöningarne för Majoren och Riddaren Gillberg, Löjtnanten Lithander och Fältkamreraren Felin, hafva enligt föreskrift fortfarande utgått, såsom gällande intilldess nämnde tjenstemän afgå eller vinna befordran.
Stockholm den 13 Februari 1844.
J. P. LEFRÉN.
Chef för Ingeniör-Corpsen. K. E. Kindblad. — 103 Guvernörs-Embetets vid Kongl.
Krigs-Akademiens underd.
Utlåtande, i anledning af 1843 års Revisorers Beråttelse om granskningen af Krigs-Akademiens räkenskaper, Stormäktigste Allernådigste Konung!
Till följd af Eders Kongl. Maj:ts nådiga befallning i Remiss af den 18 December 1843, hvarigenom Guvernörs-Embetet för Eders Kongl. Majrts Krigs-Akademi, jemte erhållen del af ett Utdrag af Rikets Ständers Revisorers, under den 11 December 1843, afgifna Berättelse om verkställd granskning af Stats-Yerkets samt tillhörande fonders tillstånd, styrelse och förvaltning åren 1840 och 1841, i hvad som rörer Eders Kongl. Maj;ls Krigs-Akademi, fått nådig befallning att afgifva underdånigt Utlåtande, för att, efter förutgången underdånig anmälan inför Eders Kongl. Maj:t, till Fullmäktige i Riksgälds-Konloret öfverlemnas, att till trycket befordras; får Guvernörs-Embetet i underdånighet anföra, att då Berättelsen icke innehåller annat, än en framställning af granskningsarbetets resultat, och att vid Akademiens räkenskaper ingen anmärkning, å Revisorernes sida, förekommit, torde omforma 1- da Berättelse icke till något vidare underdånigt Utlåtande föranleda.
Den nådiga Remissen Bifogas i underdånighet.
Guvernörs-Embetet framhärdar med djupaste vördnad, nit och trohet, Stormäktigste, Allernådigste Konung!
Eders Kongl. Majtts underdånigste, tropligtigste tjenare, A. A. A. AMMILON.
Carlbergs Slolt den 6 Februari 1844.
S. D. Stellberg.
Anton Rosenquist.
Chefens för Landtforsvars-Departementets Kommando-Expedition underd.
Utlåtande, i anledning af 1843 års Revisorers anmärkningar vid nämnde Expeditions räkenskaper.
Stor makt ig s te Allernådigste Konung!
Genom Remiss af den x8 December förlidet år, har Eders Kongl.
Maj: t i nåder behagat infordra undertecknads undei dåniga Utlåtande öfver Rikets Ständers Revisorers Berättelse om den år 1843 förrättade Statsrevision af Genera l-Ad jutants-Expeditionens för Armeen, nu mera Landtförsvars-Departementets Kommando Expeditions, räkenskaper för åren 18/fO och 184'•
Till underdånig åtlydnad hvaraf, jag, med åberopande af angifna förhållandet, att berörde räkenskaper befunnits i Eders Kongl. Majtts och Rikets Kammar-Rätt granskade utan anmärkning, får i underdånighet upplysa: att så väl de, utöfver årliga stats anslaget, uppburna och vid i84o års början i behåll varande 651 R:dr 3i sk. 2 r:st., som de, jemlikt Kongl. Brefven den i4 December 1839 och 24 Mars 1840, anordnade 1 100 R:dr, efter deras användande för Expeditionens behof, blifvit redovista, dels af f. d. General-Adjutanten för Armeen, Hans Excellens m. m.
Herr Grefve Brahe, enligt räkning af den 16
Maj 1840, och dels af f. d. Stats-Rådet, General-Löjtnanten 111. ni.
Herr Friherre Cederström, enligt räkning af den 8
December samma år, på så sätt att Eders Kongl. Maj:t, genom Dess höga påskrift A berörde räkningar, i nåder godkänt medlens disponerande, innan läkningarna till Kammar-Rättens granskning ingingo.
Beträffande de til!
Kommando-Expeditionen i öfrigt och på grund af Kongl. Brefvet den 22 Februari 184 1 anordnade medelsbelopp, som uti Herrar Revisorers Berättelse upptagas under 2:ne särskilda poster, nemligen elen ena å 282 R:dr 24 sk. och rien andra å 85o R:dr, så har den förra, enligt det uti högslberörde Kongl. Bref afsedda ändamål, blifvit behörigen redovist, och, med stöd af Eders Kongl. Majtts sistbevörde dag och år i nåder fastställda Stat för Landtförsvars-Departementels Kommando-Expedition, är utaf den sednare posten utbetald en summa af 717 R-'dr 5g sk. 4 r:s*- s3nR balanseradt til! påföljande räkning 105 x32 R:dr 8 sk. 8 r:st, allt i enlighet med f. d. Stats-Rådet, GeneralLöjtnanten m. m., Herr Grefve Morners till Kammar-Rätten öfverlemnade redovisningar af den 20 April 1842.
Den nådiga Remissen bifogas i underdånighet.
Med djupaste undersåtlig vördnad, trohet och nit framhärdar, Stormak ti gste Aller 11 ådigste Konung!
Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåte, Ed. A. PEIJRON. Stockholm den 9 Februari x844- Fr. Widbom. 14 106 Öfver-Komraenilanteiis och Kommendantens i Stockholm underd.
Utlåtanden, i anledning af 1843 års Revisorers Berättelse om granskningen af Kommendants-Expeditionens räkenskaper.
U n d e r d å n i g s t e Memorial!
Till underdånig åtlydnad af Eders Kongl. Maj:ts mig, genom Chefen för Landtförsvars-Departementet, i skrifvelse af den 19 nästlidne December, meddelade nådiga befallning, får jag nåden nämna, att jag infordrat Kommendanten, Öfversten m. m.
Daevels yttrande öfver det nämnde skrifvelse åtföljande Utdrag af Rikets Ständers Revisorers, under den 11 December 1843, afgifna Berättelse om verkställd granskning af Stats-Verkets, jemte tillhörande fonders, tillstånd, styrelse och förvaltning åren 1840 och 184 f, och får nåden samma yttrande, här bifogadt, i underdånighet öfverlemna.
Stockholm den 5 Februari 1844* C. F. LORICHS, Öfver-Kommendant.
Freidenfelt.
Till Herr Öfver-Kommendanten för Stockholms Garnison!
Herr General-Löjtnanten m. m. har infordrat mitt yttrande öfver det mig kommunicerade Utdrag af Rikets Sländers Revisorers, under elen 11 December 1848, afgifna Berättelse om verkställd granskning af StatsVerkets jemte tillhörande fonders tillstånd, styrelse och förvaltning åren 1840 och 184I5 och får jag, med anledning deraf, äran nämna, att min fordran för förskjutna medel till bestridande af utgifterna vid Kongl. 107 Öfver-Kommendants-Expedition för Stockholms Garnison under sednare hälften afår iS/fi, utgörande 5og R:dr 41 sk- 3 r:st.
Banko, blifvit mig, till underdånig åtlydnad af Kongl. Maj:ts nådiga Bref af den i3 April 1S42, genom Kongl. Majrts och Rikets Stats-Kontor liqviderad, och har jag derå till nämnde Embetsverk afgifvit behörigt qvitto, äfvensom i påföljande årets räkenskaper uppfört nämnde fordran såsom utbekommen.
Öfver-Kommendants-Expedition den 5 Februari 1844- Carl Ludv. Daevel.
Kommendant. 108 Direktionens öfver InvalidInrättningen underd.
Utlåtande, i anledning af 1843 ars Revisorers Berättelse, rörande granskningen af denna Inrättnings räkenskaper.
Till underdånig åtlydnad af Eders Kongl. Maj:ts nådiga befallning, uti Remiss den 18 sisllidne December, får Direktionen öfver InvalidInrättningen, i anledning af Rikets Ständers Revisorers Berättelse under den 11 i nyssnämnde månad, om den af dem förrättade Statsrevision, i hvad den angår nämnde Inrättning, i djupasie underdånighet anföra:
Att Direktionens Redogörare i allo och således äfven i den af Rikets Ständers Revisorer anmärkta punkt, rörande räkningen med låntagarne, ställt sig lill efterrättelse det af Eders Kongl. Maj:t stadfästade och till efterföljd från och med år 1840 anbefallda formulär till redogörelsen för af Direktionen örn händer hafda medel; men att Direktionen anser hinder icke möta för den af Revisorerne härutinnan i frågasatta förändring, så att särskild räkning fores med hvarje låntagare, derest Eders Kongl. Maj:t täckes dertill lemna nådigt bifall.