Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den lånesumma af Tvåhundratretiotvå tusen fyrahuudratretiosex R:dr 32 öre, som Rikets Ständer vid 1840 och 1841 års riksdag beviljade för inlösande af de med landshöfdinge-bestäUningarne i åtskilliga län då förenade aclcorder, kommer, med iakttagande af den, såsom här nedan förmäles, medgifna nedsättning uti Landshöfdingarnes i Wermlands och Calmar län ackords-amoiterings-bidrag, att, jemlikt de för sagde lån af Kongl.
Stats-kontoret utgifna 151 obligationer
å 1,000 R:dr Banko hvardera, fortfarande liqvideras på det sätt: att, sedan utaf den för hvarje landshöfdinge—beställning, dervid ackord varit fästadt, anslagna lön, Sex procent årligen å det ersatta ackords-beloppet, genom Kongl.
Stats-kontorets försorg, innehållits, inbetalas den sålunda för hvarje år innehållna summan till Riksgälds-kontoret eller dess ordres, inom den 1 Juli näst på följa nde år.
Härigenom godtgöres den för det lyftade oguldna lånekapitalet, till sist förflutna årets slut, upplupna ränta efter Fyra procent årligen, och infrias så många af ofvanberörda obligationer, enligt deras nummer-ordning, som det efter ränteliqviden uppkomna öfverskott medgifver.
Det belopp, hvarmed detta öfverskott kan komma alt öfverstiga de till fullo infriade obligationernas kapitalsumma samt den å dessa sednare till inlösningsdagen ytterligare upplupna ränta, bör å någon af de återstående obligationerna afskrifvas.
Beträffande särskildt ackords-summan för landshöfdinge-bestäl/ningen i Wermlands län, 50,000 R:dr, får dock, jemlikt Rikets Ständers vid 1847 och 1848 års riksdag meddelade beslut, den derför belöpande årliga ränte- och kapitalinbetalningen, som dessförinnan bort utgå med 1,800 R:dr, utgöras med endast
Likaså medgåfvo Rikets Ständer vid 1853 och 1854 års riksdag, att ackordsränte- och amorterings-afdraget af landshöfdingelönen i Calmar län, hvilket förut utgjort 2,100
R:dr årligen, må nedsättas till det belopp, eller Åttabundratjugufem R:dr, som, med tillgodoberäkning af hittills skedd öfverbetalning, erfordras för att ackords-återstoden för sistnämnda landshöfdingebeställning skall varda amorterad vid den tidpunkt då slutliqvid skulle egt rum, derest Sex procent å ackordssumman under hela tiden inbetalts. Slats-Ulskotlets Memorial JYs 200. 39 § 82 Riksgälds-kontorets fordringar för de låneunderstöd lill strömrensningar, vattenaftappningar och odlingsföretag, som utaf dertill vid 1840 och 1841 års riksdag anslagna medel blifvit beviljade och utbetalda, böra — så vida icke Kongl. Majit, i afseende på dessa lån, tillämpat och till efterrättelse fastställt de för enahanda understöd vid 1844 och 1845 års riksdag stadgade betalningsvilkor — liqvideras på det sätt, att, elter Fem års förlopp sedan medlen blifvit af Riksgäldskontoret utbetalda, erläggas årligen till detta Verk
Tre procent årlig ränta för det vid hvarje liqvid återstående kapitalbeloppet, samt det öfriga utgör afbetalning, intilldess hela kapitalet med ränta sålunda blifvit till fullo bctaldt.
För liqvideratule af e mindre de, enligt
Rikets vid 1844 och 1845 års riksdag församlade Ständers beslut, till sagde föremål beviljade och från Riksgäldskontoret utbekomna lån, än äfven dylika, före samma riksdag, anvisade låneunderstöd, vid hvilkas återbetalning de vid nyssnämnde riksdag meddelade föreskrifter skola tjena till efterrättelse, böra — efter
Fem års belopp från slutet af det år, hvarunder medlen blifvit af Riksgälds-kontoret utanordnade, eller, då lånet successivt utgått, Fem år från slutet af det år, derunder första hälften af lånet lyftats — årligen, intilldess detsamma är till fullo återbetaldt, erläggas Åtta procent å hela den beviljade lånesumrnau, hvarigenom
Tvä procent ränta godtgöres för lånets vid hvarje liqvid återstående belopp, samt detta minskas med öfverskottet såsom kapitalafbetalning; skolande, derest inbetalningen icke å bestämd tid verkställes, dessutom å det till liqvid förfallna beloppet erläggas
För de, sedan 1850 och 1851 års riksdag, till vattenaftappningar eller odlingsföretag från Riksgälds-kontoret utbetalda låneunderstöd, skola, elter Fem års förlopp från slutet af det år, hvarunder lånemedlen från Riksgälds-kontoret först utbekommits, likaledes erläggas Åtta procent årligen å hela den lyftade lånesumman, hvaraf räntan godtgöres efter
Två procent utaf del obetalda kapitalbeloppet för de lån, sora utgått af dertill under 1850 och 1851 samt 1853 och 1854 års riksdagar anvisade medel, och efter Tre procent för de pä grund af Rikets Ständers beslut vid 1856—1858 års riksdag utbetalda dylika lån samt efter
Fyra procent för de lån, som utgått af de vid sistföillutne riksdag för detta ändamål anvisade tillgångar; hvarefter öfverskottet utgör kapital—afbetalning.
I afseende på återbetalningssättet för de lån, som, för beredande af odlingsföretag medelst utdikningar eller vattenaftappningar, redan blifvit eller hädanefter varda menigheter, korporationer eller enskilde personer tilldelade, skall, så vidt 40 Slals-Utskollets Memorial JM 200.
Kungörelserna af den 13 Juni 1845 och den 3 November 1848 härvid uro tillämpliga, iakttagas det i samma Kungörelser meddelade stadgande: att — sedan den låne-andel, för hvars återgäldande hvarje betalningsskyldigt hemman skall ansvara, saint den summa, som, i följd deraf, lill skuldens jemte den utfästa räntans fulla iiqviderande skall för hvarje hemman årligen erläggas, blifvit bestämd — det sammanlagda al betalnings- och ränlé-beloppet bör, från och med det år, då betalningsskyldigheten vidtager, under särskild rubrik, med utsättande af det sista året, dä betalningen skall utgå, såsom ett hemmanet under sålunda bestämdt antal är åliggande allmänt onus, i jordeboken antecknas och å debetsedeln för hvarje år upptagas samt af kronobetjeningen uppbäras, i Landtränteriet insättas och, såsom andra till Riksgälds-kontoret ingående medel, särskildt redovisas.
För de lån, å hvilka ofvan omlörmälda återbelalningssätt kommer att tillämpas och de till ett visst årligt belopp fastställda ränte- och kapital-inbetalningarne således komma alt verkställas i sammanhang med allmänna utskylderna, behöfver någon särskild årlig ränte-liqvid icke uppgöras.
Ej heller behöfva innehafvarne af sådana län eller de för desamma ansvariga hemman uti Riksgälds kontorets räkenskaper upptagas; varande Riksgälds-kontoret jemväl frikalladt från skyldigheten att dessa lån eller derå förfallna ränte- och kapital-betalningar vid inträffande konkurser eller andra dylika fall bevaka, enär, enligt Kongl. Förordningen den 20 Juli 1855, Kronan för sådana årliga åfbetalnings- och ränte-belopp eger lika rätt i de hemman lånen påförts, sorn för annan afgäld eller ränta af fast egendom. § 83.
Beträffande det för sänkningen af sjöarne Stora och Lilla Rengen, Jernlunden, Åsunden, Emmern, Striern och Nimmern inom
Östergötland samt anläggningen af en båtled genom och mellan förstnämnde fyra sjöar, under 1853 och 1854 års riksdag bevdjade samt under åren 1855—1857 utbetalda lån å Tvåhundrafyratio tusen R:dr, komma de föreskrifter att lända till elterrättelse, som i afseende på återbetalningen af och ränte-beräkningen för andra under samma riksdag till vattenaftappningslöretag anvisade lån blifvit meddelade och i ofvanstående § 82 finnas uppgifna.
Det för utförande af ofvannämnda sjösänknings-arbeten och båtleds anläggning under 1856—1858 års riksdag beviljade och under år 1858 utbetalda ytterligare lån å Elthundrafemtio tusen R:dr skall återbetalas genom erläggande af Sex procent årligen å hela den utbekomna lånesumman; hvilka Sex procent, deraf den för det obetalda kapital-beloppet efter
Fyra för hundra upplupna räntan först godtgöres och återstoden utgör kapital—afbetalning, böra under den för lånets fulla återbetalning erforderliga lid, till Riksgälds-kontoret erläggas före slutet af hvarje år, räknadt från länets utbetalningsdag; börande, derest denna Siats-Utskottets Memorial M 200.
41 sålunda föreskrifna inbetalning icke verkställes å bestämd tid, dessutom för del lill liqvid förfallna oguldna beloppet utgöras
Fem procent årlig ränta intilldess detsamma varder betaldt. § 84.
Det Fabriksidkaren Johan Richard Schram, för understödjandet af en påbörjad fabriksanläggning för bearbetning af marmor från de på och invid Singön inom Roslags skärgård befintliga kalkstensbrott, vid sistförflutne riksdag beviljade och under år 1861 från Riksgälds-kontoret utbetalda lån å Tjugutusen Riksdaler skall, sedan detsamma, emot erläggande af ränta efter
Fyra för hundra om året, lått under Fem års tid innehafvas, derefter till Riksgälds-koutoret återbetalas. § 88.
Ä det vid 18S9 och 1860 års riksdag
Apothekare-societeten beviljade och år 1862 från Riksgälds-kontoret utbetalda lån å Femtiotusen Riksdaler för uppförande af en byggnad åt Farmaceutiska institutet bör före slutet af hvarje år till
Riksgälds-kontoret inbetalas
Fem procent å lånets ursprungliga belopp; af hvilka bein procent räntan lör det obetalda lånekapitalet kominer att beräknas efter
Fira procent årligen och det öfverskjutande beloppet att såsom kapital-afbetalning afgå å lånesumnran, intilldess densamma blifvit till fullo återbetald.
Bih. lill, It.
Prat, 18(12 & 1863.
4 Sami 1 Afd. 4 Hand. 10 Hält.
O STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOH. BECKMAN, 1863.
Stata-Ulskottet» Memorial 201.
JV» *01.
Ank. till Memorial, angående inlösning af ytterligare anmälda, först efter preskriptionstidens slut hos Riksgälds-kontorel företedda RiksgäldsseAlar. (R A.) Sedan Rikets nu församlade Ständer, genom bifall till Stats-Utskottets under N:<> 4.! afgifna Utlåtande, i anledning af väckta frågor otn inlösen af flera, inom den derför stadgade preskriptionstiden, till invexling hos Riksgälds-kontoret. icke företedda Riksgälds-sedlar. inedgifvit att de i detta Utlåtande »mförmälda sedlar linge af Riksgälds-kontorets medel inlösas, hafva Fullmägtige i Riksgälds-kontoret, uti skrifvelse den Usta innevarande månad, till Utskottet öfverlemna! !) st. andra, jemväl under riksdagens lopp till Kontoret ingifna, dylika sedlar å ett sammanräknad t belopp af 29 R:dr 1(1 sk., hvilka sedlar vid granskning, verkställd af Riksgäldskontorets kommissariat, befunnits rigtiga och följaktligen mäst af detta verk inlösas, såvida desamma inom den i Kongl.
Kungörelsen den 14 Februari 1835 för Riksgäldssedlarnes invexling bestämda tid, blifvit derstädes företedda.
I öfverensstämmelse med hvad Rikets Ständer i enahanda afseende sålunda förut inedgifvit, får Stats-Utskottet, som i fråga om nu ifrågavarande 9 st.
Riksgäldssedel rs inlösen, anser sig endast behöfva åberopa samma beslut, jemte hvad Utskottet i ofvanberörda utlåtande upplyst och yttrat, tillstyrka, att jemväl dessa sedlar må af Riksgälds-kontorets medel med Tjugonio R:dr 33 öre fä inlösas.
RUn till B.
St. Prof.. 1862 k 1868 4 Sami. 1 Afd. 4 Band. 11 Haft.
I Siat.*-Vtskott*ts Utlåtande ,JW 202. .M *0*.
Ank till Exp.-Ut«k. rten 19 Oht. 1863. kl. 1 t\ in Utlåtande, i' anledning af Kongl.
Maj:ts nådiga Proposition, angående en den Svenska beskickningen i Turkiet tillhörig, fastighet.
Uti högstberörda nådiga Proposition, införd under N:o J'25 i Usta Samlingen af Bihanget till Riks-Ståndens protokoll, anlores hurusom den Svenska beskickningen vid Ottomaniska porten, för hvars räkning år 1757 genom dåvarande Envoyéen G. von Celsings försorg blifvit inköpt beskickningens ännu egande fastighet i Pera, alltsedan år 1818, då genom inträffad vådeld det å egendomen befintliga stora boningshuset blifvit i grund förstördt, varit pä ett. högst inskränkt och nödtorftigt sätt inrymd i en, egendomen tillhörig, mindre byggnad, ursprungligen innefattande blott Hane små rum, men efter det stora husets brand provisoriskt tillökad med ytterligare 4 eller 5 sådana jemte kök.
Oaktadt tid efter annan icke obetydliga kostnader blifvit nedlagda på underhåll af denna byggnad, befunnes den för närvarande i sådant skick, att den svårligen någon längre tid kunde begagnas till bostad åt beskickningen, åtminstone ej utan att på densammas upphjelpande användes dryga kostnader.
Enligt, gjorda undersökningar hade nemligen detta hus, sorn till större delen vore uppfördt af korsvirke och beslaget med bräder, befunnits i så försämradt skick sä väl till väggar som tak och golf, att det ej pä något varaktigt sätt kunde iståndsätta*. utan att undergå nära nog fullständig ombyggnad.
En sä kostsam reparation eller ombyggnad vöre så mycket olämpligare, som detta hus, i anseende till sitt inskränkta utrymme, ingalunda kunde motsvara äfven de måttligaste anspråk på en passande bostad för Kongl. Maj:ts beskickning, hvilken vöre förenad med ett General-konsulat, som årligen anlitades af flera hundrade Svenska och Norska fartyg.
Toges dertill i betraktande att en beskickning i Orienten mäste, förutom den vanliga legationspersonalen, vara försedd med flera i andra länder öfverflödiga tjenstemän, såsom tolk och kavasser, för hvilka äfven utrymme mäste beredas, framstode tydligen huru otillräcklig den nuvarande provisoriska byggnaden vore och huru föga lämpligt det skulle vara att påkosta densamma någon betydligare reparation eller ombyggnad, hvarför äfven hinder lades i vägen af en utaf municipalitet et i Pera utfärdad förordning, deruti föreskrefs att, till utvidgande af den utmed Svenska beskickningens hus löpande så kallade ”Stora gatan”, samtliga vid Stat »-Utskottets Utlåtande JYs> 202. 3 densamma belägna lius måste vid ombyggnad eller betydligare reparation dragas tillbaka ett visst afstånd och för att påskynda verkställigheten häraf tillätes numera ej ens den ringaste förändring med de delar af husen, sorn vetta ät ifrågavarande gata.
Beträffande behofvet att bibehålla en särskild beskickning i Turkiet samt att för densamma underhålla bostad der på platsen, ehuru Staten för sina beskickningar i andra länder ej hade egna hus, anföres vidare i den Kongl. Propositionen, hurusom den Kejserliga Ottomaniska regeringen ej erkände några konsuler i Konstantinopel annorlunda än såsom varande tjenstemän vid derstädes anställda beskickningar och icke heller ät dem meddelade exeqvatur.
En embetsman af högre grad mäste följaktligen der vara anställd och vore detta så mycket mer nödvändigt på en ort, der lagarne ej alltid förmådde lemna samma skydd som i andra länder, och utländingar, deras fartyg ellet- egendom ofta vore i behof af kraftigt biträde.
Ett, vigtigt skäl för denna beskicknings fortsatta vidmagthållande utgjorde äfven det egendomliga förhållandet, att i Orienten hvarje stat utöfvade doms- och skyddsrätt öfver icke blott sina egna derstädes bosatta undersåter, utan äfven öfver alla dem, som pä ett eller annat sätt kommit i åtnjutande af dess protektion; hvarjemte Sverige, som under Konung Carl XlLs tid blifvit erkändt. såsom skyddsmagt för de Lutherska församlingarne i Orienten, på visst sätt iklädt sig förbindelsen att.
i Konstantinopel underhålla ett kapell för denna trosbekännelse, hvilket äfven funnes uppfördt å beskickningens tomt och hvarest gudstjenst förrättades af legationens predikant.
Under ofvan omförmälda omständigheter och sedan anmäldt blifvit, att bristfälligheterna ä ifrågavarande hus så betydligt förökats under sednaste tid, att flera af rummen ej längre kunde, i deras nuvarande skick, begagnas, hade Kongl. Maj:t. varit betänkt att med de tillgångar, som af den ifrågavarande egendomen skulle kunna beredas, finna utväg till åstadkommande af ett nytt och passande hus för de förenade rikenas beskickning i Konstantinopel.
Ett föredöme i detta fall hade blifvit gifvet af den Kongl.
Nederländska beskickningen derstädes, hvars hus. som äfvenledes nedbrunnit, blifvit nyligen pä ett prydligt sätt återuppfördt med de medel, sorn anskaffats genom försäljning af en del af dess egande tomt: och skulle enahanda utväg med fördel kunna anlitas för att utan ringaste kostnad för Statsverket bereda Kongl. Maj:ts beskickning i Konstantinopel ett passande och vackert hus, enär den Svenska tomten vore tillräckligt stor att lemna utrymme för det nya huset, äfven sedan så mycket jord blifvit undansäldt, som skulle erfordras för att inbringa det för nybyggnaden behöfliga belopp; och har Kongl.
Majit, — dä det för närvarande icke kunde bestämmas, huruvida för sagde ändamål skulle vara förmånligast att anlita ofvanstående utväg eller att utbyta ifrågavarande egendom emot någon annan, som redan vore lämpligen bebygd. eller att försälja densamma i sin helhet och med de inflytande medlen inköpa eller uppföra de för beskickningen erforderliga byggnader, eller ock att i annan ordning, genom tomtens afkastning eller dess intecknande, bereda utväg att på lämpligt sätt. ordna denna angelägenhet, men omständigheterna möjligen kunde påkalla åtgärder i detta hänseende tidigare än att, efter uppgörandet if fullständigt förslag i ämnet, Rikets Ständers sammanträdande vid nästa riksdag kunde afvaktas, — nu i nåder äskat Rikets Ständers medgifvande, att, efter inheintande af nödiga ytterligare upplysningar, Kongl.
Majit må ega med denna, egendom vidtaga de förfoganden, som befinnas bäst ledande till att, utan särskild kostnad för Staten, bereda beskickningen i Konstantinopel en passande och riket värdig bostad. 4 Stats-Utskottets Utlåtande ,JV$ 203.
Elter frän samtliga Riks-Stånden erhållen remiss å förevarande nådiga Proposition, har Stats-Utskottet tagit detta ärende i öfvervägande; och enär den åt Svenska beskickningen i Konstantinopel upplåtna, Staten tillhöriga byggnad derstädes af ålder numera till den grad förfallit, att densamma icke vidare kan anse-, beboelig, samt en ny, för ändamålet tillräcklig och med rikets värdighet öfverensstämmande, dylik byggnad, sorn under nuvarande förhållanden icke lärer kunna uti nämnda hufvudstad umbäras, synes kunna erhållas utan särskild kostnad för Statsverket, allenast genom en ändamålsenlig disposition af den till byggnaden hörande rymliga tomt, föranlätes Utskottet hemställa, att Rikets Ständer måtte för sin del medgifva Kongi.
Majit att vidtaga de förfoganden, som i sådant hänseende kunna linnas af Kongl. Majit lämpliga.
,M *03.
Ank. till Exp-Utak. den 19 Okt. 1863, kl. 1 e. m Utlåtande, i anledning af Kongl.
Majlis nådiga Proposition, i fråga orri. afsöndring af jord från Eskilstuna kungsladugård till utvidgande af Eskilstuna stads samt Klosters och Forss församlingars begrafningsplats. (/ 1) Sedan Kongl.
Majitgenom nådigt Bref af den 29 September 1854 af Eskilstuna kungsladugårds mark upplåtit 1 tunnland 21 kappland till utvidgande af Eskilstuna stads samt Klosters och Forss församlingars begrafningsplats, så hade. enligt hvad högstberörda nådiga framställning, införd under Nio 126 i lista Sami. af Bihanget. till Riks-Ständens protokoller, innehåller, koiniterade för den sålunda upplåtna jordrymdens ordnande för ändamålet, uti en till Kongl. Majit, enligt uppdrag af nämnde församlingar, ingifven skrift, i underdånighet anmält, att vid anställda undersökningar jordrymden befunnits till större delen innehålla berg och således vara till begrafningsplats oanvändbar, hvadan koiniterade. hvilka för öfrigt ansågo att de der befintliga lemningarne efter det under konung Gustaf den Iistes tid till slott förändrade, men sedermera år 1688 genom vådeld förstörda Johanniter-klostret icke borde helt och hållet utplånas, anhållit, att, För beredande af nödig tillökning af nämnda begrafningsplats, en jordrymd af 2 tunnland 3,7 kappland, eller 11 qvadratrefvar 84 stänger, utmärkt på en af vice Kommissions-landtmätaren C. F. Spangenberg upprättad och af sökanderne bifogad karta, måtte få frän Eskilstuna kungs - Stats-Utakottets Utlåtande JV$ 203. 5 ladugård afsöndrat), i hvilket afseende företetts en af Rådmannen P. G. Schotte som mi under arrenderätt innehade nämnde kungsladugård, afgifven skriftlig förklaring, att han lör sin arrendetid medgåfve denna afsöndring; hvarjemte komiterade hemställt, att den af Kongl.
Majit till begrafningsplats redan upplåtna, men dertill otjenliga marken matte, för att genom trädplanteringar förskönas, fä af församlingarne fortfarande bibehållas mot skyldighet för dem att från ytterligare förstöring vårda de återstående minnesmärkena efter efvanberörda kloster och slott; öfver hvilken ansökning Kammar-kollegium, sedan såväl Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Södermanlands län jemte Kronofogden och Häradsskrifvare!! i orten, sorn äfven Konsistorium i Strengnäs stift blifvit hörda, i underdånighet afgifvit införd rädt utlåtande: och har Kongl. Majit, i öfverensstämmelse med hvad beinälde vederbörande tillstyrkt, nu i nåder föreslagit Rikets Ständer att för deras del medgifva, att ofvan om förm alda jordrymd, utgörande 11 qvadratrefvar 84 stänger, af Eskilstuna kungsladugårds mark, mätte mot afgäld enligt Kongl. Förordningen den 19 December 1827, åt nämnda församlingar till utvidgande af deras begrafningsplats lör alltid upplåtas, med rättighet för dem att den för enahanda ändamål genom nådiga Brefvet den 29 September 1854 beviljande jordafsöndring derjemte förfarande bibehålla, under vilkor dels att å densamma verkställa trädplantering, dels ock att behörigen vårda berörda derå befintliga minnesmärken.
Stats-Utskottet. som i följd af remiss från samtliga Riks-Ständen, förehaft detta ärende till behandling och dervid tagit kännedom af de till frågan hörande handlingar, jemte karta, får tillstyrka, att Kongl. Majits förevarande nådiga framställning må vinna Rikets Ständers bifall.
JVp'
IM Auk. till Exp.-Utsk. den 10 Okt. 1863, kl. 1 e. m.
Memorial, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut rörande StatsUtskottets Utlåtande N:o 747, i fråga om väckt motion om Kyrkoherden G. A. von Zweigbergks enka, Maria Hceggrens bibehållande intill siri död vid åbo- och besittningsrätten till elier arrendet af indragna predikan'sboställena vid Westgöta f. d. kavalleriregemente Törnestorp, i:mantal och Hafstena Lunnagården j.mantal i Skaraborgs län. (/. A.) Berörda utlåtande, hvaruti Utskottet tillstyrkt, att enkan von Zweigbergk måtte, emot det att hon ansvarade för den af ofvannämnda hemman utgående ränta, Bih. till R.
Prot. 1862 & 1863. 4 Sami. 1 Afd. 4 Band. 11 Haft. 2 6 Stats-lJtskottets Utlåtande 204. berättigas att ifrån och med den 14 Mars innevarande år och framgent under sin återstående lifstid, intill dess annan författning med hemmanen kunde vidtagas, uppbära det för dem inflytande arrende, har väl af samtliga Riks-Stånden blifvit bifallet, dock endast af Ridderskapet och Adeln utan förändring eller tillägg.
Deremot hafva de öfriga Stånden förklarat, att enahanda ersättning jemväl skulle till enkan von Zweigbergk utgå, enligt Preste-Ståndets beslut, Irån den 14 Mars 1861, enligt Borgare-Ståndets beslut från den dag, då enkan von Zweigbergk blifvit skild från åborätt»'» lill hemmanen samt jemlikt Bonde-Ståndets beslut från den 14 Mars 1859, hvilken dag enkan von Zweigbergk ifrån hemmanen afträdt: hvarförutom Preste-Ständet i sammanhang härmed å Rikets Ständers Riksgäldskontor anvisat ett förslagsanslag af 1,200 riksdaler till ersättning ät enkan von Zweigbergk för de redan förflutna arrendeåren 1861 och 1862.