Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Län hittills följde grunder för närvarande tillstyrka, och får derföre, i sammanhang med framställuingen af det resultat den af R.
St:r åsyftat, att Lagmansoch Harad skof dinge - räntan med deruti inbegripne B e ta n k a n cl e n. 187 Tings giistnings-penningar, bör hädanefter utgöras af alla å Landet varande Matlag, utan undantag, och således äfven af dem, som derifrån hittills varit befriade och erlagt den så kallade Sterbhus Af giften, hvilken i sådant fall skulle upphöra, har det förekommit Utskottet, att en sådan allmännare beräkning af blott berörde ränta skulle, om, såsom K.
StatsContoret tillstyrkt, SterbhusAfgiften i Städerne komme att upphöra, och i dess ställe Lagmans-och Häradshöfdinge-räntan äfven derstädes införas, icke allenast för StatsVerket föranleda en minskning i de, genom desse bägge särskilde afgifter, hittills påräknade inkomster, enär SterbhusProcenten, sorn nu både i Städerne och på Landet utgöres ensamt al behållning, gifver, i förhållande till den större förmögenhet, hvaraf den utgår, en ökad inkomst, utan ock till en betydlig del öfverflytta utgörandet af denna afgift ifrån den rikare till den fattigare delen af Landets innevånare.
Finnande Utskottet, i förening härmed, någon annan förändring i Lagmans- och Häradshöfdinge-räntan för närvarande icke böra ske, än att, å de ställen, såsom uti Carlskoga Harad i Nerikej samt flere
Tracter i kVermlundj hvarest den nu betalas med mindre än sammanlagdt 12 sk., den bör till detta belopp fullt för hvarje Matlag på Landet förhöjas, och beräknas å alla Orter lika, nemligen den StatsVerket förbehållne Lagmans- och Häradshöfdinge-räntan, ^delar af afgiften med 9 sk., och Tingsgästningspenningarne Jdel med 3 sk.; hvarjemte, på sätt ej mindre K. M:ts Bef:h:de i Wermland funnit nödigt, än ock i serskildte till Utskottet remitterade motioner, ifrån Högh R. o. Ad., af HerrTörneblad, C. P., och från Hederv.
Vidkommande de uti Lagmans- och Häradshöfdinge-räntan inbegripne Tings glist ning s-penningar ^ hvilka allt hittills varit ställde till Iläradshöfdingarnes och Nämndens enskildta disposition, och redovisas i allmänhet af Kronofogdarne, men å de fleste ställen i Betänkandet). 189 Dalarne af Nämnden; så är, i enlighet med den princip, att de för vissa Verks och Inrättningars underhåll bestämda allmänna afgifter böra, så vidt ske kan, till StatsVerket ingå, och motsvarande belopp för de vederbörande Verkens läkning i RiksStaten anslås, af K.
StatsCoutoiret föreslaget, att hela Lagmans- och Jläradshöfdinge-räntan må blifva en StatsVerkets directa inkomst, och att den deruti inbegripne Tingsgästningen sedermera må ifrån StatsVerket utbetalas, lika med medium af hvad hvarje HäradsRätt under de sista 10 åren åtnjutit, beräknad tills vidare och intill dess ordentlig stat härå efter allmänna grunder blifver uppgjord. Af HofRätterna i Riket, som häröfver hörde blifvit, hafva K. Götha HofRätt samt K.
HofRätten öfver Skåne och Blekinge till en sådan förändring tillstyrkt bifall, den förre, under vilkor, att sådant ieke finge leda till minskning i lönevilkoren för de Häradshöfdingar sora redan innehade fullmagter på deras tjenster, samt den sednare, att det belopp, Häradshöfdingar och Nämnd komme att ifrån Statsverket uppbära, skulle nu genast och sedermera hvart 5:te år fastställas efter medeltalet af Matlagen inom hvarje Härad, under de nästförflutne 5 åren, intill dess ordentlig
Stat härå uppgöres ; hvaremot K.
Svea HofRätt ansett en förändrad författning härutinnan skola fördröja tiden för vederbörande att utbekomma dessa medel, orsaka ökadt besvär för KronoBetjeningen och, i den mohn Folkmängden tillväxte och Matlagens antal igo Stats-Ut skottets ökades, orsaka minskning i hvad Domare och Nämnd eljest kunde erhålla.
— De vederbörande, som i Tingsgästning nu åtnjuta mera än likväl under deras tjenstetid, dervid bibehållne.
Utskottet för öfrigt, hvad Dalarne angår, att, i anseende till hvad K.M:ts Bef:h:de anfört, det så väl i afseende på Lagmans- och Häradshöfäinge-räntans utgörande, som Tingsgåstningspenningarnej hvilka i denna
Ort aliena uppbäras af Betänkande n. igi Nämnden directe, som för Häradsliöfdingens lott redovisar, det derstädes må tills vidare vid hittills följde grunder och ordningar förblifva.
Och anser Utskottet sig, genom hvad om Tingsgästnings-penningarnes utgörande i allmänhet här blifvit anfördt, hafva besvarat äfven den del af Herr TÖrneblads ofaannämnde Motion, som innefattar yrkandet, att, till förekommande af förluster för Häradshöfdingarne och Nämnden, med samma afgifts uppbörd, fördelning och redovisning borde, utan ändring i närvarande förhållanden, efter vanligheten förfaras. K. StatsContoret har, i sammanhang med ofvanberörde frågor, alternativt föreslagit, att antingen CapitationsBevillningen, som med Mantalspenningarne utgår efter enahanda grund, men, upptagen i den serskildta Landsboken öfver Allmänna Bevillningen, måste med serskildta Debiterings- och AfkortningsLängder rn. m. redovisas, finge, med motsvarande minskning i den från RiksgäldsContoret utgående StatsbristsSumman, till StatsVerket directe ingå och i dess räkenskaper redovisas, samt vid Statsregleringarne upptagas bland de Extraordinarie Inkomster, hvilka såsom Bevillning inflyta, eller ock att förordnandet om de serskildta Landsböckernes uppgörande, såsom betungande för LandsContor och Redogörare, men till ingen nytta ledande, måtte få upphöra.
St:r vid hvarje Riksdag sig åta - ig2 Stats-Utskottets ga, och sorn directe till RiksgäldsContoiret ingär samt utgör en del af dess fonder, har Utskottet ej ansett någon förändring i Uppbörden deraf böra äga rum; men då föreskriften, i nu gällande BevillningsFörordnings 4 Art. 4 §• i Morn., att öfver RiksgäldsContorets Fonder serskild Landsbok skall slutas, tillkommit vid i8i5 års Riksdag för att, i KronoRäkenskapsVerkets då varande skick, förekomma sammanblandning af berörde Fonder med StatsContorets och andra Verks Medel, samt, efter den genom K.
St:r år 1823 blifvit gilladt och antaget, någon sådan sammanblandning nu mera ej kan ske, om än RiksgäldsContorets Fonder redovisades i de Allmänna, hela KronoUppbörden i öfrigt, så väl för StatsVerkets, som för andre Verks, räkning, upptagande LandsBöckerna, har Utskottet ansett sig böra hos R.
Bil. C. Utlåtande, i anledning så väl af K. Mits Nådiga Proposition om afhjelpande af den årliga bristen i SaltpeterFonden och om ett förändradt sätt för Saltpetergärdens uppbärande, som någre i ämnet hos Hederv.
BoildeStåndet väckte förlag.
M:t den 16 September sisth år, hafva Committerade för SaltpeterÄrenderne i underd., bland annat, anmält: att, vid en allmän öfversigt af Salpeter-handteringens framgång i landet, \
Betänk anden. ig5 det befunnits, att uti }Vesterbottens
Län den gjort intill förundran stora framsteg, samt betydliga uti Westmanlands, Upsala, Östergöthlands, Kronobergs, Jönköpings, Calmare och Christianstads Län: att den i Norrbottens, Gefleborgs, Jemtlands, WesterNorrlands, Stockholms, Skaraborgs, Nerikes, Södermanlands oell Blekinge Län stöde på en högre eller mer och mindre lofvande utvecklingsgrad; men att åter uti Stora Kopparbergs och Gottlands Län ej några större .Resultat, äfvensom i Wermlands, Elfsborgs, Hallands, Malmöhus samt Götheborgs och Bohus
Mits Bef:h:de af» gåfvos, vitsordade detta förvållande, och af dem förar 1827 inhämtades, att i hela Riket, med undantag af Götheborgs och Bohus Län, hvarest det året, likasom flere föregående, ingen Saltpeter blifvit tillverkad, Saltpeter-productionen nämnde år utgjort 24,53a LU 12 U 19 lod, hvaraf Westerbottens Län 5362 LU 12 U 16 Upsala dio 1551 — 12 — — Westerås dio 1170 — 18 — '9 Linköpings dio i65o — 12 — 21 Jönköpings dio i595 — 1 - i5 Kronobergs dio 2348 — 2 — 1 Calmar dio 2610 — 7 8 Christianstads dio 1754 — 3 — I desse Län, der Saltpeter-handteringen altså stigit till en större höjd, ansågo Commilterade densam - !q6 Stats-Utskottets ma icke allenast böra vidmakthållas, utan äfven eftet möjligheten ytterligare fortbringas, äfvensom Committerade trodde den, i de uti den bär ofvan framställda allmänna öfversigten, näst efter nyssberörda, uppräknade 9 Län, förtjena en ännu fortfarande omvårdnad och ett stödjande eller uppmuntrande bidrag; hvaremot, och då, enligt en flerårig erfarenhets vittnesbörd, de, för denna handterings befrämjande uti Elfsborgs, Carlstads, Kopparbergs, Gottlands, Hallands, Malmohus samt Götheborgs och Bohus
Län må upplösas och den för dervarande Sjuderi-Styresmän, UnderStyresmän och Mästare anslagne aflöning indragas; dock så, att, såsom billigheten syntes kräfva , lönerne få af Styresmännen och UnderStyresmännen samt Verkmästarne tills vidare uppbäras: men de förstnämnde tjenstemän bestådda resepenningar straxt försvinna, hvarigenom en besparing af 8i3 R:dri6sk. genast och af 2o5o R:dr derutöfver successivt, i mohn af de löntagandes afgång, skulle vinnas; och borde, efter denna Indragnings verkställande, de af förrberörde
Läns innebyggare, som någon Saltpeter af egen tillverkning kunde hafva att aflåta, äga, att få den på hi t— tils vanligt sätt af Kronan inlöst, emot åliggande, att med Socknestämmo-bevis och vederbörande KronoFog - Betänkande n. 197 des Attestatum styrka, det Saltpetern af dem sjelfve blifvit producerad.
Hvad åter beträffade SaltpeterSjuderi-Staterne i de öfrige Länen, der Saltpeter-handteringens fullkomnande och fortgående utveckling kräfde deras bibehållande till större eller mindre del; hafva Committerade utbedt sig Nådigt tillstånd alt framdeles få till en af omständigheterne och närmare utrönta förhållanden till äfventyrs påkallad lämpligare organisation deraf med underd.
Emedlertid och i förhoppning, att den nu i underd. föreslagne reglering vunne Nådigt bifall, hade Committerade derjemte i underd. öfverlemnat ett med iakttagande deraf upprättadt förslag öfver SaltpeterFondens årliga inkomster och utgifter, utvisande, att de förre icke svarade emot de sednare.
St:rs bifall d. g Sept. 1823 nedsatte den årliga Saltpetergärden ifrån 10 till 5 Marker på Hemmanet, hvarigenom den, i stället för vid pass 33,000, nu mera endast utgjorde hälften eller omkring i6,5oo LH, var förhållandet motsatt: till och med ett årligt öfverskott gaf Fonden med hvarje år ökad styrka.
Nu åter företedde sig en brist af 73,000 R:dr årligen, hvilken naturligtvis skulle om några få år aldeles borttaga Fonden, och derefter för den så i militäriskt, som i economiskt hänseende igB Stats-Utskottets lika angelägna och vigtiga SaJtpeter-handteringens upprätthållande ett serskildt betydligare årligt anslag blefve oundgängligt.
Till förekommande så väl häraf, som lill den ofvananförde bristens afbjelpande, samt på det ifrågavarande handtering måtte kunna i fördubbladt skick fortgå till den större utveckling som på de fleste Orter icke mera vöre tvifvelaktig, — i hvilket hänseende, en fortfarande inlösen af all inrikes tillverkad Saltpeter, till i Nåder fastställde nu gällande pris, vore lika oumbärligt, som kraftigt verkande — gåfvos, efter Committerades underd. tanka, endast a:ne utvägar: dea ena, att återföra Saltpetergärden tilldess förra belopp af Tio, eller höja den till minst Åtta Marker af Hemmanet; så vida icke K. M:t, vid öfvervägande deraf, att jordbruket ganska väl behöft den genom gärdens nedsättning vunna lättnad i sina tyngder, i Nåder funne denna utväg vara betänklighet underkastad: den andra åter, i verkställigheten med färre olägenheter förknippad, och till sitt föremål af nära gemenskap med det ändamål den skall uppfylla, nemligen: att för Saltpeter-yrket anslå den å PiiksStaten upptagne årliga inkomsten af Kruts och Saltpeters försäljande, hvilken sednare åtgärd, i Committerades tanka, kunde anses så mycket häldre lämplig och användbar, som all den inlösta Saltpetern till K.
Denna inkomst vore väl endast beräknad till 60,000 R:dr årligen och således icke fullt motsvarande den brist som blifvit uppgifven, men erfarenheten hade Betänkande n. 19g visat, att den i sjelfva verket vanligen öfversteg det förslagsvis påräknade beloppet med 10 till i5ooo R:dr, och foljakte 1 Igen skulle kunna i det närmaste uppfylla behofvet.
Gommitterade hafva derföre i underd. anhållit, att K. M:t täcktes vid denna Biktdag låta till B.
St:r afgå Nådig Proposition om berörde Krut- och Saltpeter-försäljnings-medels anslående för Saltpeter Verkets vidrnagthållande framgent; hvarvid, såsom ytterligare skäl, blifvit tillagdt, att, i fall Saltpeter-tillverkningen , genom saknaden af nödig tillgång på medel för dess behöriga drift och möjeligen stigande förkofran, skulle göra större återfall, den ej lätt derifrån upprättades, och derjemte all utsigt stängdes till erhållande inom Riket af de 3o,5oo LM Saltpeter, sorn årligen erfordras för det Krutpartie, hvilket, enligt nu gällande Contract med Krutbruks-ägarne, bör tillverkas.
M:ts och Kronans Uppbördsman, men deremot all lefvererad Saltpeter af bestyrkt inhemsk tillverkning på vanligt sätt med Contant af SaltpeterFonden inlöses, hafva Committerade hemställt, om icke K. M:t, vid ofvanberörde förhållande, skulle i Nåder finna skäl, att anbefalla en sådan reglering, hvarigenom mycken enkelhet och reda, sä i upphör - 200 Stat s- Utskottets den af gärden, som i redovisningen derföre, skulle vinnas. K. M:t har, i anledning häraf, under den ?.g Oct. sistiidit år, till R.
St:r aflåtit Kådig Proposition; (ordagrant intagen i i:a Samlingen) hvaruti K. M:t behagat tillkännagifva, att K.
M:t redan Kådigst bifallit, att SaltpeterSjuderi-Staterne uti Elfsborgs, Carlstads, Stora Kopparbergs, Gottlands, Hallands, Malmohus samt Götheborgs och Bohus Län må, af anförde orsaker, upplösas, på sätt och med de vilkor, så i afseende på den dervid varande Personal, som på lefvereringen af den Saltpeter, hvilken härefter i berörde
Och har K. M:t, i fråga om de utaf Committerade föreslagne utvägar, till afhjelpande af den i Salpeter-fonden uppkomne ofvan omförmäldte minskning af omkring 73,000 R:dr årligen, tillika i Kader förklarat sig hafva funnit det skola leda ieke blott tili förekommande af en sådan blist framdeles ulan äfven till enhet och ordning i förvaltningen, om till Commilterades för Salpeter-ärenderne disposition anslogos de å RiksStateu bland inkomsterne upptagne Krutoch Salpeterförsäljnings-medel, utgörande betalningen för det Krut och den Salpeter, sorn från Kronans förråd in- och utrikes försa Ijes, likväl så, att dels af denna fond ansvarades och från Committerade till Ks Betänkande n. 201 Maj:ts och Rikets KrigsCollegium utbetaldes de genom Collegium hittills bestridda utgifter i och för Kruttillverkningen, Krutbrukens underhålls-kostnad, så väl sorn sjelfva tillverknings-koslnaden deruti inbegripne, dels ock Committerade ålåge att serskildt för desse medel afgifva redovisning, hvilken borde, likasom af KrigsCollegium blifvit iakttaget, till K.
BondeStåndet, genom Utdrag af dess Protocoll den 24 sistlidne November, till Utskottet åtföljt serskildte anföranden i ämnet: af RiksdagsFullmägtigen Anders Danielsson frän Elfsborgs Län_, som, enär af den uppgifne årliga bristen, af icke mindre än 73,000 R:dr, visade sig ettförökadt anslag af 3 å 400,000 R:dr under den tid, som intill nästa Riksdag framflöte, hvaruti en nedsättning, i händelse behofvet ej helt och hållet kunde undvikas, bor - 202 Stats -Utskottets de påtänkas, till öfvervägande af Utskottet öfverlemjint, huruvida sådant ej kunde ske åtminstone tilt den del af bristen, som härrörde ifrån de i Motionärens tanka nog dryga förvaltnings-kostnader, i hvilket afseende han föreslagit: indragning af den för Ärenderne förordnade Committé' och i följd deraf besparing af de för dess Betjening upptagne ii4o R:dr: umbärande af Saltpeter-Sjuderi-Styresmän och Under-Styresmän, hvaraf skulle uppkomma en besparing af tillsammans 8533 R:dr 16 sk., äfvensom upphörandet af provisionen lill desse sednare för tillverkningen, utgörande 48oo R:dr, samt de, utom Transportkostnaderne, beräknade Uppbördskostnader, till ett belopp af 5ooo R:dr, derigenom behofvet med ungefärligen 18,000 R:dr årligen skulle minskas; och hvaremot RiksdagsFullmägtigen trott, att förvaltningen af Saltpeter-fonden kunde utan svårighet öfverlemnas till K.
KrigsCollegium förordnad serskild person, som vintertiden borde kring - Betänkande!). ao5 resa i de orter der Saltpeter tillverkas, förrättas, hvartill kostnaden, i jemförelse med aflöifrngar och provisioner ni. m., borde blifva obetydlig, hälst i fall K. M:ts Bef:h:de funne tillgång på skicklige personer inom orten att härtill föreslå; hvarjemte Uppbördskostnaderne borde besparas derigenom , att Uppbörden bestriddes genom K. M:ls Bef:b:de och den vanliga LandtStaten, serdeles som KronoBetjeningen, om förbättrade lönevilkor för denna Stat tomine att beviljas, borde bestrida all slags Ordinarie Uppbörd, utan serskildt arfvode.
RiksdagsFnllmägtigen Eric Svensson från Götheborgs och Bohus
Lån bar åter andragit: alt från uråldriga tider blott Landtmannen utgjort Saltpetergärden, utan deltagande af Städerne, som från leverering deraf varit befriade allt intill år 1816, derefter de till en ringa del deruti bidragit; men som obestridligt vore, att alla, i mohn af hvad man ägde att förlora; borde till allmänt försvar bidraga, och icke såsom nu tillginge, Städerne en sådan skyldighet sig undandraga, ibland hvilka exempelvis anförts, att Gefle Stad ingen Saltpetergärd utgjorde och att Stockholms Stad, hvars verkliga uppskattningsvärde öfverstege flere hundrade hemman på landet, icke skulle lefverera Saltpeter för mera än 5 mantal; så har RiksdagsFullmägtigen tillstyrkt, att
Städerne hädanefter måtte i Saltpetergärden deltaga, i förhållande till husens uppskattningsvärden, efter 1 Art.
StatsUtskottet har för sin del skolat, i anledning af de erhållne Remisserne, andraga: att, hvad först angår den enligt Coramitterades, vid dess underd.
St:rs vid sista Riksdag beslutna serskildta disposition af de från fondens belopp då afskiljde 000,000 R:dr, än ock från indragningen af det på RiksStatens 3:dje HufvudTitel dittills uppförde årliga anslag af 58,000 R:dr tili betalning för in natura lefvererad Saltpeter, samt den vid samma tillfälle förordnade nedsättning i sjelfva gärden, till hälften emot hvad den förut utgjorde; så anser Utskottet desto angelägnare, att någon åtgärd nu vidtages till undanrödjande af denna fondens brist, sorn, i annat fall, fondens vidare medtagande i fram - Betänkande n. 205 tiden skall för Saltpeterhandteringens upprätthållande och framsteg förorsaka betydliga hinder och tilläfventyrs äfven göra behöfliga större och, än det nu ifrågavarande, mera kännbara anslag; hvaremot, om fondens återstående belopp orubbadt får med dess länteafkastning underhjelpa det bidrag som nu erfordras för inlösen af den Saltpeter som utöfver skatteskyldigheten kan i Landet produceras, sådant ej är att befara.
M:t i Nåder behagat föreslå, tillstyrka desse medels öfverlåtande till Saltpelerfondens förstärkande, med skyldighet för denna fond att vidkännas utgifterne för kruttillverkningen, trott sig böra till R.
RI:t i Nåder föreslagne förändring i sättet för Saltpetergärdens utgörande, att 206 Stats -Utskottets densamma ej mera in natura, utan med penningar, tn& erläggas; så enär den förut af K. M:t och Kronan bestådde betalning af i R:dr 8 sk. för Lisprdet försvunnit, samt ali inom Riket bevisligen tillverkad Saltpeter, sorn till Kronan lefvereras, betalas med samma pris 7 R:dr 24 sk. för Lisprdet, hvarefter gärden af dem, som in natura densamma utgör, löses, och hvilka sednares antal, efter hvad uppgifvit är, vida öfverstiger deras, som sin skatt med Saltpeter ännu inbetalar; tillstyrker Utskottet, det R.
Mits Nådiga Förslag i denna del antaga, samt i underdånighet anhålla, det K.
Rrco per Lisp., och denna lösen af Kronans Uppbördsman vid de årliga Uppbördsstammorne uppbäras samt derefter i föreskrifven ordning redovisas; alla, som vilja Saltpeter af bevisligen inhemsk tillverkning, till K. M:t och Kronan lefverera, i förening härmed berättigade att fortfarande derföre undfå betalning efter enahanda beräkning.
Vidkommande det af RiksdagsFullmärrtigen Anders Danielsson uppgifne sätt, att, medelst indragning af de för SaltpetterÄrenderne förordnade serskildta Committei ades, jemte flere för Saltpeterhandteringen nu begagnade Tjenstemäns Arfvoden m. fl. kostnader, och öfverlåtande af SaltpeterFondens förvaltning till KrigsCollegium, bereda minskning uti den uppkomne Betänkande n. 207 brist-summan; så emedan, uti K. M:ts Nådiga till— kännagifvande oin SaltpeterSjuderiStaternes upphörande i (lere Län, och att Committerade, då närmare utrönta förhållanden sådant kräfva, bora till K.
St:r godkända yttrandejinnehåller, nemligen att, då ifrågavarande Skatt tillkommit i stället för den, jordbrukaren af ålder åliggande skyldighet, att, vid SaltpeterSjudningens verkställande för Kronans räkning, tillsläppa den dertill tjenliga jord under Ladugårds-husen tillika med nödig ved, samt för öfrigt vidkännas de dermed förknippade olägenheterne, och desse besvär och kostnader, genom utgörandet af en mot 2o8 Stats-Utskottets indamålet svarande gärd af Saltpeter, på sätt af K. M:t och R.
Bil. D. Utlåtande öfver väckt motion om nedsättning utaf ControllStämpelAfgiften å GuldSilfver- oell Tenn-arbeten.
Mattsson fråga blifvit väckt om nedsättning i den Contro!!- StämpelTaxa som för Guld- Silfver och Tenn-arbeten är gällande; och har
Motionären till stöd för denna framställning andragit, att Guldsmeder och Tenngjutare, å hvilkas arbeten afsältningen är ringa, redan äro nog betungade genom dryga utskylder til!
Kronan och Städerna; att deras belägenhet likväl blifvit betydligen försämrad genom den förhöjning till femdubbelt belopp emotjhvad 1752 års ControllStadga bestämmer, som i ControllStämpel-afgiften från och med år iSrg vidtagit samt att till en sådan förhöjning vore så mycket mindre skäl, som åtskilliga andra metall-arbetare, t. ex.
Gelbgjutare, Gördelmakare och Köp - Betänkan de n. aog Kopparslagare, hvilka arbeta iinetaller, lika adla som tenn, icke betungas med någon ControllA fgift; föreslående Motionären att Taxan måtte åter nedsättas till It vad 175?. års Stadga bestämmer, helst Lagstiftarens afsigt med den år 1743 först införda ConlrollAfgift endast varit att betrygga köpare af Guld-, Silfver- och Tenn-arbeten om varans äkthet och goda beskaffenhet.
St:r vid SlatsRegleringen år 1818 funnit, det ControllStämpelAfgiften å Guld, Silfver och Tenn, hvilken först bestämdes genom K.
ControllStadgan den 7 December 1752, då den påräknades att motsvara de med Controlleringen förbundne kostnader, och sedermera, likmätigt K. Brefvet d. 18 Julii 1758, ansågs böra beräknas till 2§ procent af metallens värde, icke uppgick till de för ControllVerket erforderliga utgifter, som Staten finge vidkännas, samt icke eller till mer än f af hvad den efter nämnde beräkningsgrund borde utgöra; så anhöllo R.
M:t i Nåder täcktes låta öfverse ControllFörfattningarne i denna del, samt, efter Nådig pröfning, fastställa en, i jemförelse med dåvarande mynt- och metail-värde, skälig förhöjning i ControllAfgifterna; hvarefter K. M:t, genom Nådigt Bref d. t6 Dec. samma år, fastställt den, genom K. StatsContorets och K.
CommereeCollegii CirculairBref d. 28 December 1818, påbjudne förhöjning i dessa afgifter, hvilka nu utgå med 5 sk. för qvintinet af >4 2i0 S t a t s - U t s k o 11 e t s Guld, i sk 4 r:st- för hvarje lod arbetadt Silfver samt i sk. af skålp. utaf Tenn-arbeten.
St.‘r föreslagen, likväl tillkommit på grund af deras derom gjorda underd. hemställan, samt i öfrigt funnits erforderlig att, enligt hvad från början varit påräknadt, utgöra fond för de med ControllVerket förenade utgifter, anser Utskottet sig icke kunna tillstyrka den föreslagna nedsättningen i ControllStämpelAfgiften, helst denna afgift utan tvifvel, på sätt författningarne härom förutsätta, egentligen träffa köparncaf ifrågasatte metall-arbeten.
Den 2g Januarii 1S29.
Bil. E. Utlåtande, i anledning af väckt fråga om NummerLotteriets och GeneralAssistaneeConlorets indragning.
St:r nu ville förklara, det NummerLotterilnrättningen skall efter en viss tids förlopp upphöra.