Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid verkställd , granskning af dessa uppgifter och jemförelse emellan dem och det ursprungliga, af Ofverintendents-embetet den 28 Februari 1849 uppgjorda, på en summa af 975,313 R:dr 15 sk. 3 rst.
Banko eller 1,462,969 R:dr 98 öre Riksmynt slutande kostnadsförslag, hafva Revisorerne kommit till den slutsats, att den förökade kostnaden härflyter dels af de under byggnadstiden stegrade arbetspriser, dels ock af de dyrbarare och praktfullare materialier, hvarmed vissa delar af byggnaden blifvit utförda.
Till dessa sednare må i synnerhet räknas: yttermurarnes beklädnad med hyflad kalksten, användandet af Italiensk marmor i stället för gjutjern till kolonner och portaler, af spegelglas till ytterfönster och oslipadt gjutet glas till lanterninerna i stället för vanligt fönsterglas, af ek och valnötsträd till de förnämsta dörrarne och dörr- och fönsterkarmarne samt af parkettgolf af ek i stället för vanligt plankgolf af furu.
Kostnaderna för dessa poster utgöra, enligt hvad här ofvan synes, öfver en half million Riksdaler; och ehuru det ej låtit sig göra att ur 1849 års kostnadsförslag utdraga de deremot precist svarande summor, så synes dock dessa ej der uppgå till stort mera än hälften af nämnde belopp.
Räkenskaperna för denna inrättning, hvilka granskas såväl af dertill särskildt utsedde Revisorer som ock uti Kongl. Kammar-rätten, hafva för revisionsåret blifvit i bemälte embetsverk utan anmärkning granskade.
För inrättningens inkomster och utgifter under samma år redogör följande tablå:
Balans från år 1860:
Tillgångar ; 306,652: 80.
Transport: 306,652: 80. 260 — Transport:
Statsanslag 45,000 Kollektmedel 3,962 Hyresmedel 600 Intressemedel 12,193 Gåfvomedel 150 Underhållsafgift af betalande elever 7,882 306,652: 80. 11. 46. 2, Balans till år 1862:
Skulder Utgifter : Aflöning 14,292: 25.
Kost och beklädnad 35,757: 44.
Lifräntor 2,247: 50.
Sjukvård 651: 91.
Byggnader och reparationer 2,290: 50.
Inventariers uppköp 253: — Undervisningsmateriel 907: 67.
Diverse omkostnader 1,467: 78.
Afskrifning 361: 2.
Till fonden för reserverade medel omförde 11,558: 52.
Balans till år 1862:
Kontant behållning 28,578: 88.
Fastigheters värde 131,435: 9.
Inventariers dito 6,421: 80.
Utlånta medel 190,325: — Förskott 49,950: 55. 69,787: 59. 172,711: 32' 549,151: 71. 72,652: 80. 69,787: 59. 406,711: 32.
Summa 549.151: 71.
Såväl af räkenskaperna som vid besök å stället hafva Revisorerne inhemtat, att sedan Rikets
Ständer anvisat ett sammanräknadt belopp af 157,500 R:dr såsom bidrag till uppförande af en ny byggnad för eleverna vid Institutet, hade Direktionen för Institutet under den 10 Juni 1861 med Byggmästaren H. O. Rundqvist uppgjort kontrakt, hvarigenom denne sednare emot en summa af 264,000 R:dr åtagit sig att, i enlighet med ett af honom den 30 April samma år upprättadt kostnadsförslag, på förut anlagd grund uppföra ifrågavarande byggnad, afsedd att inrymma 150 elever.
Beträffande tillkomsten af denna grund, har, såvidt Revisorerne kunnat inhemta, sålunda till - — 261 — gått, att Direktionen, utan att kostnadsförslag derför blifvit upprättadt och utan att planen för arbetet blifvit vederbörandes granskning underställd och af Kongl. Maj:t i nåder gillad, låtit verkställa betydliga sprängningsarbeten å den plats — belägen å ett berg, sora vid sprängningen icke lemnat tjenlig byggnadsmateriel — der byggnaden nu är förlagd, samt planera platsen och uppföra stenfot till byggnaden, hvilka arbeten, som blifvit verkställda mot betalning dels för dag, dels ock, hvad sprängningsarbetet beträffar, för kubikfamn eller kubikfot, uppgått till det betydliga beloppet af omkring 45,000 R:dr R:mt, uti hvilken summa dock ingår kostnaden för borttransporterande af den undansprängda stenen, som blifvit använd till utfyllnad al den holme, hvarå verkstäderna ii ro belägna.
Revisorerne, som icke äro i tillfälle att med nog sakkännedom kunna bedöma, huruvida den plats, sorn för byggnaden blifvit vald, varit, med afseende å kostnaden och de öfriga omständigheter, hvilka bort tagas i betraktande, den mest lämpliga, eller om sprängning af grunden till det djup, sorn nu skett, varit af nödvändigheten påkallad, hafva emellertid, då en så betydlig summa, hvilken, enligt Revisorernes tanke, kunnat bättre användas för befrämjande af inrättningens ädla syfte, blifvit utgifven för ett sä beskaffadt ändamål, som det ofvannämnda, hvilket å en annan plats måhända kunnat uppnås för ett jemförelsevis obetydligt belopp, ansett förhållandet, jemväl ur formel synpunkt betraktadt, förtjent att komma till Rikets Ständers kännedom, och få fördenskull detsamma här anmäla.
Kolonien S:t Barthelemy.
Redogörelsen för koloniens förvaltning under revisionsåret, som utan anmärkning blifvit i Kongl Kammar-rätten granskad, upptager inkomster och utgifter sålunda:
Balans från år 1860: Spanska J Daler Cent.
Tillgångar 2,068: 66$.
Tull- och hamnafgifter 2,636: 81$.
Accismedel 234: — Krutpenningar 108: 45.
Karta-sigillata-medel 51: 85.
Auktions-procent 9: 69.
Inventarie-dito 377: 20.
Sakören 210: 50.
Tomtören 16: 80.
Konselj-intrader 62^ 3,707: 30$.
Tillskott från Sverige 10,732: 89$. 14,440: 20.
Transport: 16,508: 86 J. — 262 — Transport: 16,508: 861.
Skulder 212: 40.
Summa 16,721: 261.
Balans från år 1860: Skulder ! 212: 52.
Aflöning till öns embets- och tjenstemän samt betjente 5,905: 83.
Kostnader för garnisonen, milisen och försvarsverket 3,674: 16.
Anslag för möblers underhåll 300: — Hushyror 216: — Uppbördsprovisioner 65: 95.
Andelar i influtna sakören 101: 75.
Dito i dito konselj-intrader 23: 25.
Tillfälliga utgifter .... 1,642: 72.
Reparationer 3,492: 6.
Extra utgifter 756: 49. 16,178: 21.
Afskrifning 102: 80. 16,281: 1.
Kontant behållning Förskott 27: 73 200: — 227: 734.
Summa 16,721: 264.
Bland koloniens tillfälliga utgifter förekommer ett belopp af 1,000, Spanska daler, motsvarande 3,800 R:dr R:mt, ersättning till f. d. Guvernören, Ofverste J. H.
Haasum för de med hans återflyttning till Sverige förenade kostnader.
Till stöd för denna utgift åberopas Kongl, brefvet den 14 December 1860, innehållande, enligt hvad Revisorerne inhemtat, att Kongl. Maj:t, uppå underdånig ansökning, funnit godt, på grund af nådiga brefvet den 14 April 1827, för ändamålet anvisa ifrågavarande belopp.
Af sistnämnde nådiga bref hafva Revisorerne jemväl tagit kännedom; och som den med afseende å dåvarande förhållanden bestämda ersättning till en annan Guvernör, enligt Revisorernes tanke, icke allt framgent utgör en lämplig grund vid bestämmande utaf beloppet af berörde ersättning, hvilken ingalunda lärer böra utgå med högre summa, än hvartill kostnaden i verkligheten uppgår, hafva Revisorerne, som anse sig icke sakna skäl till den förmodan, att lättade kommunikationer betydligt förminskat denna kostnad, så att den numera icke bestiger sig till samma belopp som år 1827, trott sig böra å förhållandet fästa Rikets Ständers uppmärksamhet.
— 263 — Utom här ofvan omnämnde verks och inrättningars räkenskaper, hafva, enligt hvad Revisorerne inhemtat, till Kongl. Kammar-rätten för revisionsåret inkommit följande, af föregående Revisorer icke granskade redogörelser, nemligen:
Ekeplanterings-styrelsens räkenskaper, Redogörelser för expeditionslösen, » » medel till fiskerinäringarnes upphjelpande, » » » till flygsandens hämmande, » » » till geologiska undersökningar, Skeppsbyggeri-institutets i Karlskrona redogörelse, Redovisning för anslagna medel till jordeböckers upprättande, Ljungstedtska friskolans räkning, Redogörelse för anslaget till vårdande af Riddarholms-kyrkans effekter.
Redovisning för anslaget till utgifvande af Svensk Lagsamling, Helmfeldtska stipendiefondens räkning, Lidbäckska dito dito, Tekniska elementarskolornas redogörelser, Bränvinskontroll-byråns redogörelse, Redogörelse för anslaget till Svenska Slöjdföreningen, » » » till H. H. M.
Desiderias begrafning, » » » till Musikaliska Akademien för inköp af orgelharmonier, » n » till seminarium för bildande af lärarinnor, » » » till anbringande af åskledare å Stockholms och Drottning holms slott, » #
Sjöstedtska egendomen, » » upplaget af Tibellska Författnings-sammandraget, » » dito af Författnings-sammandraget rörande Arméen, ■> » Lifbevärings-; egementets från Kongl.
Stats-kontoret uppburna medel, » » anslaget till Lings reglemente för gymnastik och bajonettfäktning, » » försäljningen af stadganden rörande rotehållaren och soldaten.
Vid granskning af dessa redogörelser och räkenskaper hafva Revisorerne ej funnit något att anmärka.
1 likhet med hvad vid föregående statsrevisioner egt rum, hafva, enligt hvad här ofvan i berättelsen är på särskilda ställen omförtnäldt, Revisorerne genom besök på stället sökt inhemta närmare kännedom om förvaltningen vid åtskilliga i hufvudstaden och dess grannskap befintliga verk och inrättningar samt allmänna byggnader.
Härförutom hafva Revisorerne besett Kongl. Skogs-institutet, Kongl.
Teknologiska institutet, Kongl.
Arméens förråder å Skeppsholmen, Kongl.
Mynt-verket och riksregalierna.
För de i berättelsen intagna siffrors och tabellers riktighet ansvarar den Kamererare, som vid revisionen varit anställd.
264 — De emot flera i förestående punkter anmälda reservationer, hvilka icke äro berättelsen vidfogade, finnas intagne i revisionens protokoller. lievisorerne hafva hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhållit om nådig befallning till Kongl. Stats-kontoret att utbetala såväl de arfvoden, Revisorerne, jemlikt 3 § i instruktionen, bestämt för de vid denna revision anställde tjenstemän, sorn den vaktbetjeningen tillagda aflöningen, jemte kostnaderna för skrifmaterialier m. m., hvarjemte underdånig framställning skett angående bestämmande af lämplig vedergällning åt. den Stats-kommissarie, hvilken, enligt Kongh Majus nådiga förordnande, under förrättningen Revisorerne med upplysningar tillhandagått.
Högloflige Ridderskapet och Adelns ledamöter: H. WACHTMEISTER. FR. v. ROSEN. BR. ABR.
LEYONHUFVUD. GEORG af SCHMIDT. R. v.
KRAEMER. A. ADLERSPARRE. L. GRONVALL. C. WAHLUND. G. H. STRÅLE. CARL EKMAN. J. LEKBERG. P. PERSSON. Högvördiga Preste-ståndets ledamöter: JOIL AUG. BERG. ANDERS SANDBERG. ESBJ. BERGMAN. CARL AHLBERG.
Vällofliga Borgare-ståndets ledamöter: J. W. PETRE. G. F. EKHOLM. CARL WENNÉRUS.
C. J, MOSSBERG.
Hedervärda Bonde-ståndets ledamöter: C. A. LARSSON. G.
OLOF NILSSON.
P. BYSTRÖM.
JPer Samselius. — 265 — Reservationer. l:o viii berättelseu angående Kongl. Stats-kontoret, § 11 morn. 1. af Friherre af Schmidt, C. J. G,: »Uti flertalets af Revisorerne åsigt, angående f. d. Landshöfdingen Grefve P. A.
Lewenhaupt tillerkänd ersättning för mistade fardags förmåner vid bostället Biskopstorp och ön Tylen, har jag icke kunnat instämma.
I betraktande af allmänna lagens föreskrift uti 16 kap. 5 § Jorda-balken, jem förd med Kongl, förordningen angående rätter fardag den 22 Oktober 1766, och då, efter mitt förmenande, Kongl, brefvets den 24 Februari 1837 ordalydelse uti 4:de punkten af de för Landshöfdinge-löneregleringen anbefallda iakttagelser ingalunda bör så förstås, att alla de Landshöfdingar, hvilka närmast efterträda de år 1837 den 24 Februari tjenande, skola underkastas en löneförminskning, som ingen af deras efterträdare är ämnad, samt Kongl. Maj:t fast mer, genom nådigt beviljande af dylik ersättning åt flere Landshöfdingar före ifrågavarande tillfälle, förklarat rätta tolkningen af bemälda Kongl, bref, så anser jag den åt Grefve Lewenhaupt tillerkända ersättning grunda sig ej mindre på lagliga, än af billighet påkallade skäl.
Denna fråga hade af Revisorerne bort, som jag ock yrkat, helt fristående betraktas och icke i sammanhang med den Konungens Befallningshafvande eller Landshöfdinge-embetet i Hallands län, icke Grefve Lewenhaupt såsom enskild person, rörande, att hafva underlåtit hos Kougl.
Kammar-kollegium till utarrendering anmäla ofvannämnda boställslägenheter från midfastan år 1858, emedan denna sednare fråga, såsom utgörande en embetsförseelse, hade tillhört i första hand och långt tidigare öfvervakande embetsmyndighet att handlägga.
Hvad slutligen beträffar statsverkets ersättningsanspråk för det Grefve Lewenhaupt innehaft Biskopstorp och Tylen från midfastan år 1858 till samma tid år 1860, eller 2 år längre än med Kongl, brefvet den 25 Juli 1844 varit öfverensstämmande, så synes mig detta ersättningsanspråk icke vara så klart och giltigt, som flertalet af Revisorerne påstå.
A ena sidan kan man visserligen icke bestrida att, i fäll utarrendering af lägenheterna i anbefalld tid blifvit verkställd, någon minskning af Laudshöfdingelönen skulle kunnat ske, ehuru det ingalunda är sannolikt att så blifvit händelsen, helst Kongl. Maj:t, på hvars pröfning saken skolat bero, icke ens sedermera funnit skäl att nedsätta nuvarande Landshöfdingens lön, för hvilken åtgärd dock vida mer talande skäl funnits.
Å andra sidan synes det mig mindre riktigt att, såsom Revisorerne gjort, bestämma det belopp, hvarmed Grefve Lewenhaupts lön kunnat minskas, och det derpå grundade ersättningsbelopp för statsverket efter skillnaden emellan den summa, hvilken vid regleringen år 1837 påräknades såsom afkastning af lägenheterna, och den, hvilken vid 1860 års utarrendering erhölls.
Det torde nemligen vara omöjligt att bevisa det, 34 — 266 — i fall utarrenderingen skett 2 år tidigare, eller 1858, samma summa då i arrende skulle erhållits som den, hvilken år 1860 blifvit gifven.
Till följd häraf anser jag orätt att vilja qvitta en laglig och bestämd rättighet emot ett ersättningsanspråk, för hvilket ingen säker och bestämd grund finnes»; hvarjemte Kontraktsprosten C. Wahlund ville hafva här antecknadt, att han ej närvarit, då Revisorernes beslut i ämnet fattades.
2:0 rid berättelsen angående Kongl.
Krigs-kollegium. a) § 6, rörande ridhuset vid Drottningholm; af Friherre Lejonhufvud, B. A,: »Former äro medel, ej ändamål.
Vid deras tillämpning bör derföre tillses, att man ej genom ett yrkande på den döda bokstafvens absoluta vidhållande försummar det rätta ändamålet — statens bästa.
Gäller nu dertill frågan, såsom här är fallet, ej en liten underordnad myndighet, utan ett så högt stående embetsverk som ett rikets kollegium, så måste man antaga, att der finnes omdöme nog att afgöra om och när, vid en frågas behandling, den fullständiga formen kan i någon mån eftergifvas.
Detta medgifvande torde här vara så mycket mera berättigadt, sorn ingen kan beskylla Kongl.
Krigs-kollegium för någon slapphet i fråga om formernas vidmakthållande.
Skulle Rikets Ständers Revisorer vid hvarje tillfälle, der ett förvaltande embetsverk, efter noggrann utredning och pröfning, medgifvit en liten lindring uti våra, ofta nog tunga, former, derå göra en anmärkning, så skulle följden deraf kunna blifva, att dessa embetsverk kunde anse sig böra drifva formalismen till sin yttersta gräns, eller att den benägenhet att nalkas denna gräns, som hos dem möjligen kunde finnas, derigenom finge en alltför stor öfvervigt — riket ingalunda till gagn.
Eller ock kunde å den andra sidan inträffa, att Rikets Ständers Revisorers anmärkningar, såsom varande af allt för småaktig natur, ej längre kunde bibehålla den aktning, de böra åtnjuta, utan endast blefve med likgiltighetens förakt lagda ad acta af så väl dem, mot hvilka de äro rigtade, som af Rikets Ständer.
Som jag ej anser ett fortgående i någondera af nu påpekade rigtningar önskvärdt, så har jag ej med min röst kunnat biträda den här framställda anmärkning.» b) angående besöket å Waxholms fästning; dels af Friherre Lejonhufvud, B. A,: »Då Revisorerne ansett att kanonantalet borde ökas å Waxholms fästning, får jag såsom min åsigt uttala den öfvertygelse, att de medel, Rikets Ständer kunna vara villige att ytterligare anslå till befästningsarbeten i Stockholms skärgård, i första hand borde användas till utförandet af den af Chefen för Ingeniör-kåren föreslagna skansen vid det, ännu ej af en enda kanon försvarade, endast genom en stenlörsänkning tillstängda inloppet Oxdjupet, emellan Rindön och Wermdön.
Med Revisorernes majoritet instämmer jag deruti, att Waxholm, åtminstone delvis, bör förses med nya kraftiga kanoner, hvartill Regeringen äfven tagit första steget genom vid denna riksdag till Rikets Ständer gjord framställning.
Men deremot kan jag ej förena mig uti det yttrande, hvarmed betänkandet slutar, så till vida som med detta yttrande skulle kunna menas, att Waxholm, äfven sedan det erhållit ett nödigt antal gröfre kanoner och de vid en fästnings försättande i krigstillstånd alltid nödige krigsrustningsarbeten blifvit utförda, ej skulle vara i stånd att »verksamt deltaga i försvaret af Stockholms skärgård;» — 267 — dels ock af Riksdagsfullmäktige!! Garl Anders Larsson: »Som majoriteten inom Herrar Revisorer, vid berättelsen om deras besök på Waxholms fästning, i förstone tillkännagifvit. att byggnaden blifvit »omsorgsfullt utförd och väl underhållen», men sedermera vid slutet af berättelsen uttala den mening, att »fästningen ej numera uppfyller det med densamma afsedda ändamål»; så har jag ansett det ligga en uppenbar motsägelse i dessa båda yttranden och förty icke med min röst biträdt deras inrymmande i revisionsberättelsen.
Alldenstund man sällan hört, att grannen i öster eller andra länders korporationer offentligen tillkännagifva de punkter, hvaruti deras sjö- eller landtförsvar är svagast, hade jag trott, att Rikets Ständers Revisorer bort innehålla med sin förkastelsedom mot W'axholm, åtminstone till dess fästningens hållbarhet blifvit mera grundligt undersökt, än som vid Revisorernes flygtiga påseende kunnat ske.
Att Waxholms fästning icke kan motstå den nyare tidens förstörelsemaskiner, behöfde Revisorerne sannerligen icke upplysa, ty detta är temligen allmänt kändt och gäller lika mycket den ena som den andra fästningen; sålunda kunde detta icke vara ändamålet med berättelsen.
Att kanoner af gröfre kaliber vore önskvärda och sannolikt äfven anskaffades, då tillgång dertill medgåfves, var icke heller nytt.
Den enda giltiga anmärkning, som kunnat göras, hade varit den, att skottgluggarne på östra långsidan äro placerade för högt, så att någon kanonkula derifrån svårligen kan träffa sådana fartyg, som passera genom östra inloppet, samt att kanonernas underlag torde blifva för klent, ifall tyngre pjeser dit placeras; men på samma gång hade anmärkningen bort beledsagas af de upplysningar, att båda inloppen, å ömse sidor om fästningen, kunna med lätthet stängas, på ett sätt, som gör det nästan omöjligt för fiendtliga fartyg att derigenom intränga, äfvensom att möjlighet förefinnes till upptagande af nya kasematter och kanoners placerande jemväl i undre våningen åt östra långsidan, hvarigenom större delen af de anmärkta olägenheterna synes kunna undanrödjas utan serdeles betydande uppoffringar.
Af dessa skäl har jag velat reservera mig mot Revisorernes yttrande i denna punkt.»
Uti denna reservation instämde Riksdagsfullmäktigen Olof Nilsson. c) rörande inventering af Kongl.
Krigs-kollegii kassor; af Kyrkoherden Berg, J. A,, och Herr Petre, J. W. — Dessutom ville Herr Ekman, C., hafva antecknadt, att han icke var tillstädes vid fattandet af beslut i detta ämne.
3:o rid berättelsen angående Kongl. Fångvårdsstyrelsen, § 6. af Friherre Leyonhujvud, B. A.: »Som jag motser, att denna anmärkning ej kan komma att leda till något resultat, så har jag ej kunnat dertill lemna min röst.» 4:o vid berättelsen angående Kongl.
Stuteri-öfverstyrelseu, § 1. af Riksdagsfullmäktigen Carl Anders Larsson: »Alldenstund det icke kunnat vara Rikets Ständers mening, att de vid 1859—J860 årens riksdag beviljade 50,000 — 268 — R:dr, till inköp af utländska racehingstar, skulle användas på det sätt, som Kongl. Styrelsen tillåtit, har jag inför Herrar Revisorer påyrkat en anmärkning vid ifrågavarande redogörelse.
Skälen till detta yrkande äro: att Kongl. Styrelsen, som låtit å en ort uppköpa hingsten «Scherif» för en summa, i Svenskt mynt, af 1,548 R:dr 80 öre äfvensom 3 ston för tillhopa 4,972 R:dr 80 öre, eller sammanlagdt 6,521 R:dr 60 öre, under samma år låtit i England inköpa en längst, »Winton», och som köpeskilling derför erlagt 1,075 pund sterl., hvilket gör, efter då gällande kurs 18 R:dr 9 öre, v. p. 19,450
R:dr fsäger nitton tusen fyrahundrafemtio Riksdaler Svenskt Riksmynt); att samtidigt härmed ett sto blifvit inköpt för 38 pund eller v. p. 687 R:dr, hvilket bevisar, att värderika hästar äfven i England kunna fås till måttliga priser; att Herrar Beyer och Silfverskjöld, hvilka haft upphandlingen sig anförtrodd, för fullgörandet häraf gjort en resa öfver Lybeck, Berlin, Dresden. Wien, Ungern, Lepitza, Triest, Stettin och åter för en annan öfver Hull till London samt åtskilliga orter inom England och åter för äfvensom att transporten och öfriga kostnader för hästarnes hitsk aflande utgjort v. p Summa R:dr 8,867: 69.
Detta belopp utgör närmare 1,500 R:dr för hvarje häst, eller ungefärligen hvad man, vid den tiden, skulle kunnat köpa tre utmärkt vackra hästar för i Sverige.
Tager man nu i betraktande den dryga kostnad, som varit med ifrågavarande inköp förenad, äfvensom den omständigheten, att ytterligare 50,000
R:dr för samma ändamål äro beviljade under nu ingående statsregleringsperiod, så framställer sig sjelfmant den fråga: hade det icke varit klokast att göra hela uppköpet för året i det ena riket och väntat till nästa gång med uppköp af den andra hästracen?
— Häremot kan visst invändas, att Herrar Cheferne vid Strömsholms och Ottenby stuteri-inrättningar då icke kommit i tillfälle att företaga så vidsträckta resor i utlandet; men, om detta varit afsedt, hade särskildt anslag dertill bort beredas.
Skulle nu ett sednare anslag på 50,000 R:dr blifva användt på enahanda sätt, så lärer väl hästracernas förbättring inom landet komma att gå betydligt långsammare, än man haft anledning hoppas.
Det torde jemväl kunna vara i högsta måtto tvifvelaktigt, huruvida det må anses klokt handladt, att till landet införskrifva ett enda djur, sorn kostar staten inalles
Därmare tjuguett tusen R:dr, hvilket blir händelsen med den ifrågavarande hingsten »Winton», ifall rese- och transportkostnaden delas per styck på de inköpta djuren.
Mig synes, som skulle det gränsa till det omöjliga, att leta ut ett hästkreatur, som haft detta höga värde; men äfven om det skulle finnas en och annan Engelsman, som ville köpa ett slikt djur, så tager jag för alldeles gifvet, att Stuteri-styrelsen i Sverige icke borde förmås till en dylik spekulation under en tid, då våra inhemska djur i allmänhet hafva relatift ringa värde.
Under förmodan, att det åtminstone icke bort behöfvas att resa så vidsträckt omkring för att finna tillräckligt dyrbara hingstar för ett Iand sådant som Sverige, och då den i förra revisionsberättelsen omnämnda skriftvexlingen, hvarigenom Kongl.
Styrelsen sökt »förskaffa sig erforderliga upplysningar för det tillämnade inköpet af verkligt goda och för landet passande hästar», bort utgöra en vägledning för de utsände uppköparne, kan man icke undgå att finna, det dessa utsträckt resan öfver behof, hvartill kom - R:dr 2,252: 89, » 2,417: 80, » 4,197: — — 269 - mer, att särskilda honorarier blifvit i utlandet erlagda till derstädes biträdande personer.
— På sådan grund och då ingen säkerhet gifves, det icke Svenska hingstuppköparne nästa gång sträcka sina resor ända till Amerika och dymedelst uppoffra halfva anslaget blott till resan och transporten, har jag, för min del, troit det Revisorerne, annorlunda än blott genom tabellen, härå bort fästa Rikets näst sammanträdande Ständers uppmärksamhet.
Uti denna reservation instämde öfriga Revisorer af Bonde-ståndet.
5:o vid berättelsen angående Kongl. Landtbruks-akademien, § 2, af Herr Ekholm, O. F. 6:0 vid berättelsen angäende Ultuna landtbruks-iustitut. af Herr Petre, J. W,: »Då jag, af hvad som anförts till stöd för pluralitetens beslut att framställa anmärkning i afseende på den för låg ansedda afkastningen af Ultuna gård och Granbergs utgård, icke funnit mig öfvertygad om någon felaktig beräkning och bristande sparsamhet vid förvaltningen på dessa ställen, helst upplysning icke vunnits, hvarken om gårdarnes storlek eller arten af de på desamma under revisionsåret verkställda arbeten, och dessas möjliga beskaffenhet att, om icke genast, dock framdeles skänka den frukt, som deraf kan vara beräknad, så får jag mot samma beslut mig härmed reservera.»
Uti denna reservation instämde Herr Ekman, C. Herr von Kraemer, B., instämde i allmänhet i Herr Petres ofvanstående reservation och ville derjemte för sin del påpeka det besynnerliga i det myckna ordandet om sparsamhet och om nödvändigheten af att