Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Eetänkanden. tet instämt, och Herr Malmberg, uti serskildt anförande till Prolocoilet, i egenskap af Fullmägtig för SöderTelje, yrkat, att skjutsleg an derifrån, som, i förhållande till de stegrade utfodringspriserna, billigast bestämdes till 52 Sk.
Banco milen, alltid måtte utgå till lika belopp, som från Hufvudstaden, enär skjutsringen, relatift, i intet fall skall vara lindrigare för SöderTelje, än för Stockholm. 8:0 Uti Hedervärda BondeStåndet bar Biksdagsfullmägtigen Johan Larsson Viklund från Vesterbottens
Län i ingifvet Memorial framställt den önskan, att Ståndet måtte tili Kongl. Maj:t omedelbart frambära en underdånig anhållan om förhöjning i den för det närvarande otillräckliga skjutslegan, heldst det mera vore att önska, än hoppas, att BondeStåndet kunde blifva från Sjutsningsbesväret alldel es frikal 1 ad t, och, efter Riksdagsmannens tanka, Forvagnsinrältningen, åtminstone i Norrland, omöjligen kunde bära sig.
Och bar Riksdagsfullmägtigen J.
M. Wessing i sammanhang härmed yttrat, det han ansåge lämpligt, att från de öfrige Respective RiksStånden först äskades upplysning på hvad billig grund all slags skjutsning blifvit oprivilegierade hemmansägare ålagd, innan Ståndet med ärendet toge någon vidsträcktare befattning. 9:0 Bancofullmägtigen Johan Olsson Longberg har uti ett inom Hedervärda BondeStåndet uppläst, och sedermera till allmänhetens kännedom af trycket utgifvet, vid - y22 Betv. och Ekon. Ctsk.
Baänkanden. lyftigare Memorial, efter en historisk framställning af Skjuts Inrättningens öden och förändringar ifrån dess uråldriga uppkomst under Konung Magnus Ladulås, intill närvarande tider, öfvermått till en omständelig afhandling i 2:ne Momenter» först om de förluster, Skjutsningen medför för Landtmannen i dess enskilda hushållning, och sedermera om de skadliga verknicgar, deraf uppkomma på Bondens moraliska värde och sedlighet; hvarefter han Sökt visa det lidande i b^gge omförmälte afseenden, som Samhället och hela Nationen derigenom tillskyndas.
Och då, i anseende härtill, han ock ansett det vara af högsta vigt för Jordbrukets bestånd, näringarnes förkofran och sedlighetens bibehållande hos allmogen, att nu varande skjutsningssätt afskaffa?, men de försök, sorn på åtskilliga ställen blifvit gjorda att på éntreprenade upplåta Skjutsningen åt enskilda misslyckats, hvilket han tror egentligen härledt sig derifrån, att Entrepreneuren vid en sådan'1 inrättning merändels nödsakas lemna dess Hästar, med hvilka skjutsningen bestrides, till den resandes godtyckliga misshandling, hvarigenom de inom kort tid förstöras, och Entrepreneuren blottställes för nöd vändigheten, att sorn oftast dyrt inköpa andra i de afgångnas ställe, utom den kostnad, sorn* till underhållandet af ett betyd » ligt antal Skjutsgossar till flästarnes afhemtning, åtgår; har BanhoFullmägtigen Longberg ansett det öfverklagade onda, sorn åtföljer nuvarande skjutsningssätt, icke kunna annorle - Be sv. och Ekon. Utsi;.
Betänkande», 723 des afhjelpas, än genom inrättande af Forvagnar på de vägar, der tilloppet af resande är starkast, och dervid föreslagit inrättningens införande på alla vägar, der minst 12 Hästar öfverhufvud dageligen utgå från hvarje station, ehuru han anser densamma verkställbar, äfven på de vägar, der minst 6 Hållhästar äro anslagne, eller Skjutsning med detta Häste-antal öfverhufvud dageligen verkställes.
Afståndet emellan Stationerna föreslås till gme mil, och skjutsningen skulle bestridas af en antagen Skjutshållare på hvarje Station med en Vagn* dragen af 3:ne Hästar, och inrättad för 4 personer jemte kappsäckar.
Med denna anstalt skulle äfven Postföringen förenas, och, hvad Staten derföre borde betala, äfvensom hvad för fortskafTandet af serskilda kappsäckar och paketer kunde inflyta, borde tillfalla Skjutshållaren.
Härigenom skulle, efter författarens uppgjorda calcul, skjutsningsbesväret minskas med -f-dar af nuvarande Hållskjutsen, och afskaffandet af hela Postföringsbesväret; hvaremot Skjutslegan, som tillfölle Skjutshållaren, om den, efter verkställd beräkning, skulle förslå till Hästars inköp och utfodring, formans föda och aflöning, Vagnars underhållande rn: ro: borde till 18 Sk.
Banco milen för hvarje person förhörs.
Men, då författaren befarar; att i b ijin tilläfventyrs vid åtskilliga Stationer skulle saknas personer, sorn vågade åtaga sig den ännu oförsökta befattningen, att på sådana villkor vara Skjutshållare, har han föreslagit, att Förväg - 724 Besv. och Ekon, Vtsk, Betänk anden, narnes framskaffande vid de Stationer, der dugelige Skjutshållare ej vore att tillgå, skedde med Hållhästarne, sorn förut varit till Giistgifvaregårdarne anslagrie, dä Gästgifvaren borde erhålla 150 Rd., hvilka anses motsvara Vagnens underhållande, hvaremot Staten ägde tillgodonjuta den besparda Postafloningen, jemte afgiiten för sådana paketer och kappsäckar, som af andra än resande medsändas.
Sådant skulle för de skjutkände, utom åtskilliga andra, äfven medföra den förmon, att de på bestämd tid li ge verkställa skjutsrsingen, och det vanliga väntningsdygn.et försvunne, derigenom en mängd Mans-och HästedagsverJsen öfver Riket sammanlagdt bespardes, hvarförutan det icke skulle vara af ringa vigt för de skjutsande, att sjelfve få köra och vårda sina Hästar.
Memorialets författare har likväl insett behofvet för en del resande att anställa resor med egna åkedon, och» med afseende derpå, förslagit, att reserveskjutsen till detta ändamål, på Sätt som hittills, bibehölles, men skjutslega!! för dess. begagnande skulle till 50 eller 100 procent emot Forvagnslegan förhöjas, och således med 27, eller till och nied 36 Sk.
Banco utgå.
I öfrigt har författaren sökt visa nödvändigheten deraf, att Gästgifvaregårdar afskaffas på åtskilliga smärre vägar, der de onödigtvis blifvit inrättade, ofta till obetydlig genhet för de resande, och t;llika önskat att, utom Embets- och Tjenstemän, då de resa i Embetsärender, ingen'sorn har egna Ha - Eesv. och Ekon.
Retcinkanden.
Star, eler han bor eller vistas, må äga att annorlunda, än på Forvagnar eller till sin hemresa fordra skjuts på närmare afstånd, än 3:ne mil från sitt hemvist, samt slutt ligen framställt det yrkande, alt,ehvad ForvagnsInrätfhingen bifalles eller ej, legan för all Gästgifvareskjuts genast må förhöjas till det belopp, sorn ofvanföre blifvit för reserveskjutsen föreslaget, eller minst 24 Sk.
B:co för milen. 10:0 Riksdag fullmägtigen Lars Olfson från Calmare Län har anfört, det han för sin del ansåge möjligheten att i alla landsorter inrätta Post- eller Forvagnar på entreprenad-fot ännu vara obevist och outredd; Men under afvaktan af de resultater, sorn skola ådagalägga, huruvida inrättningen vore inom
Riket användbar eller icke, trott det imfcllertid vara billigt, att den skjutsande Allmogen någorlunda vedergälles för de tryckande olägenheter af närvarande Skjutsningssätt, hvilka under en längre tid varit föremål för dess gemensamma klagan; föreslåendes i detta afseende, att Hedervärda BondeStåndet matte förena sig uti en underdånig anhållan hos Kong . Maj:t om förhöjning i Skjutslegan til! 24 Sk.
Banco milen, och att de skjutsande må befrias från skyldigheten att ä annat ställe, än Gästgifvaregården emottaga resande tiil fortskafFande annorledes, än efter, emellan dén resande och skjutsande ingången frivillig öfverenskommelse.
Uti hvilket anförande Riksdagsmännen Svens Månsson och Fehr Pehrson från Calmare, Matts Ericson från Stock* Eesv. och Ekon.
Betänkanden. holms, och Abraham Jönsson från ÖsterGöthlands Län instämt. 11:0 Af Riksdagsmannen Per Bengtsson från Halland är uti Memorial anfördt, huru* sorn skyldigheten att bestrida fångars forslande är i belydlig nion känbarare, än Gästgifveriskjutsen och med vida större ansvarighet förenad 5 i anseende hvartill Riksdagsmannen ansett billigt och yrkat, dels att Fångskjutslegan måtte fastställas lika som för Gästgifveriskjutsen, dels ock att författning måtte vidtagas, det till fångföringens bestri. dande ej må anslås sådane hemman, som äro mer än |-:dels mil från Landsvägen belägna. 12:0 Slutligen har Riksdagsfullmägtigen Lars Olsson från Calmare Län yrkat förhöjning, så väl i Krono- som Fångskjuts-legan med 50 proc. å dess nii vanande belopp eller 12 sk.
Banco för milen ä den förra, men å fångskjutsen till lika belopp med hvad för Gästgifveriskjutsen nu erlägges, eller framdeles kan komma att bestämmas.
Då Utskottet, såsom en nödig förbere. delse till fullständigt besvarande af den i alla afseenden för Sveriges Jordbruk och näringar vigtiga frågar Om dess uråldriga Skjutsinrättnings bestånd eller möjliga förändring, med omsorg granskat, icke allenast de motioner, som i detta ämne vid innevarande RiksMöte blifvit afgifrse, utan äfven dan behandling, som detta så ofta omtvistade föremål fått vidkännas vid de föregående Riksdagar; så har Utskottets uppmärksamhet först blifvit fästad på det mindre lugn, som alltid synes hafva åtföljt dessa öfverläggnin - Eesv. och Ekon.
Utsk. jäetänkanäen. 727 gar, och dernäst på de åtskilliga slutföljder, hvilka, till hufvudsaken alldeles icke hörande, likväl dermed blifvit oskiljaktigt framställda, och således belydeligen försvårat omdömet i det hela; tvänne omständigheter, af hvilka, vid all slags, öfverläggning, den senare merändels blifver en säker följd af den förra.
Med ett tyst förbigående så väl vid de inkomna anförandens upptagande, som vid deras besvarande, af de mindre öfverlagda satser och ordalag, hvartill en del af Memorialens författare låtit sig hänföras uti sin ifver för den goda saken, och hvarigenom den fått det obehagliga, och alldeles icke behöriga, utseende af något visst Stånds sak, kan Utskottet likväl icke underlåta att vidröra en eller annan af dessa hänförelser, och söka ådagalägga de misstag och orätta synpunkter, Som deraf föranledas.
I Sverige är det jorden, och ej någon viss Samhälls-Class, som skjutsar.
En Ledamot, af hvilket stånd som heldst, hvilken är ägare af sådan jord, är äfven i detta fall Skjutsbonde uti ordets rätta bemärkelse.
Sedan, efter nu gällande grundlagar, hvarje Svensk man äger rättighet att besitta all slags jord, och således Bonden lika ofta kan vara ägare af S teri jord, som Frälseman, Prest eller Borgare af Kronoskatte, samt då erfarenheten vi ar, att den så kallade Heriremannen ofta äger ett vida större Hemmantal af sådan jord att ansvara, än bonden; så kan Utskottet härutinnan icke inse något sammanhang med den yrkade satsen, alt 728 Eesv. och Elion.
Betankanåen. skjutsningsbesväret är ett Onus, som endast drabbar det Hedervärda BondeStåndet.
Skulle'åter syftningen ledas derhän, att Bonden alltid blifver den, som lägger handen vid Sjelfva skjutsningen, det är: ikläder 6ig beskaffenheten af Forman, så sker detta under den aktningsvärda egenskap af Arbetare, det vill säga, den sorn på sådant sätt redeligen förvärfvar sin utkomst, och ej i egenskap af något visst Stånds Ledamot.
Att vara Forman, lärer således blifva den arbetande Glassens lott, hvad heldst skjutsinrättning man ock må vidtaga.
Och, då Svenske Odalbonden icke egentligen karakteriseras deraf, att han blott är Jordbrukare, ty det äro äfven'ofta de andra Stånden, utan deraf, att han på en gång är sjelf ägare, arbetande Jordbrukare och Lagstiftare, ett förhållande, sorn, så eget och fördelaktigt, framför alla andra utmärker vårt Fosterlands Statsförfattning5 så synes detta Hedervärda Stånds interesse blifva illa bevakadt, om man, genom höjning eller sänkning af dess ståndpunkt uti Samhället, ville rubba grundvalen för dess tillvarelse såsom eget Riksstånd, och derigenom förblanda dess medlemmar uti da öfriga högie eller lägre SamhällsClasserna.
Då Utskottet å ena sidan visserligen inser de olägenheter, sorn i sedligt afseende härflyta af det sätt, hvarpå detta Onus, särdeles Hållskjutsen, nu är inrättadt, samt alfvariigt önskar, att dervid måtte vidtagas någon fördelaktig förändring3 kan det likväl, å den andra, ingalunda medgifva, att, såsom Besv. och Ekon.
Utsk, Betnnhanäen.
729 det uti Rikdagsfnllmägtigen Långbergs Memorial påstås, Sveriges Allmoge, i och för sjelfva Skjutsinrättningen, blifvit för äktad och - f örnedrad.
Detta instämmer alldeles icke med det omdöme, Sorn både in- och utländska resande fällt öfver denna aktningsvärda Allmoge, som är sjelfva grunden för vårt samhälisbestånd.
Tvärtom bevisar alla tiders Historia, och de i våra dagar utkommande resebeskrifningar, att just vår skjutsinrättning är den, som af Utländningen varit förmonligast bedömd.
Genom denna inrätt, ning hafva den Svenska Allmogens urgamla dygder, ärlighet, öppenhet, gästfrihet och tjenstaktighet blifvit af Utländske män kände och beprisade, såsom nationaldrag, de der icke äga samma upphöjda rum hoS,andra nationer.
Hvad den omständigheten beträffar, att
Skjutsningsbesväret icke åtföljer all sl3gs jord, utan att vissa, så benämnda privilegierade hemman äro derifrån undantagne, hvaruti ändring, såsom en priliminaire-åtgärd, äfven blifvit påstådd af Riksdagsmannen Wessinge gå, ehuru icke Utskottet anser sig kunna detta, såsom privilegii-mål, directe upptaga, bör det likväl fästa uppmärksamheten derpå, att denna åsigt icke heller hänför frågan mera till det ena, än det andra Ståndet, så vida, enligt hv*ad ofvan är anfördt, detta privilegium icke afser ägaren, utan sjelfva hemmanet.
Att åter rubba en sådan jordens uråldriga natur, hvarigenom olika onera blifvit olika hemman älagde, skulls i detta, ej 730 Besv. och Ekon.
Bctänkanden. mindre än i alla andra sådana hänseenden, vara högst vådeligt för äganderätten och den säkerhet, hvarje enskild, såsom dess första fordran af samhälls-inrättningen, äskar att finna orubbelig.
Det torde vara- lika farligt för allmänna säkerhetens bestånd, att beröfva någon de förmoner, hvarunder han, med derefter afpassad köpeskilling, sin egendom innehafver, som att befria någon ifrån, och på andra öfverflytta de skyldigheter, han sjelf genom fritt val iklädt sig vid inköp af det hemman, hvars jord han gagnar.
Sedan Utskottet, dertill uppmanadt af de inkomna Memorialen? vidt omfattande fram» ställningar, således sökt afleda de frågor, hvilka bortblanda sjelfva hufvudsaken eller åtminstone gifva öfverläggningarne derom en orätt rigtning ; så blifver det sökta resultatet, att skjutsningsbesvär är ett onus, som allestädes tillhörer jorden på landet, och äfven i Städerna, der jord finnes, eller den borgerliga rörelsen.
Det verkeliga öfverläggningsämnet blifver då, om denna tunga, i det skick den nu är, kan 1 renas med jordbrukets bestånd och huruvida, samt på hvad sätt den i thy fall bör förändras, så att landets rörelse och öfriga näringar icke deraf lida för våldsam skakning.
Ehuru de olägenheter, som åtfölja nu varande inrättning, blifvit uti de ingifna Memorialen med nog mörka färgor skildrade, lärer likväl af ingen kunna betviflas, att Skjutsinrättningen är, utan jemförelse med något annat, den tyngsta börda för Svenska jordbruket.
Det är Ben). och Ekon.
731 ej först i dag, man erkänt denna sanning, och Utskottet skulle tro sig förgäfves upptaga tiden med anförande af bevis för en sats, om hvars fullkomliga enlighet med förhållandet och dagliga erfarenheteh den allmänna öfvertygelsen redan stadgat sig.
Utskottet anser derföre hög t önskeligt, att några författningar och d?raf följande utvägar vidtagas, hvilka, om de ej genast och för närvarande kunna afhjelpa det onda, åtminstone uti en framtid öppnade för Jordbrukaren några i detta hänseende mildrande utsigter.
Men de medel, sorn härtill böra väljas, äro icke lätta att bestämma.
Upphäfvandet af en inrättning, sorn från urminnes tider, samt i så många Sekler tillhört nationen, och liksom införlifva! sig, ej mindre med sältet att sköta handel och näringar, än med sjelfva folkets vana och lynne, synes böra med stor varsamhet företagas, om ej brytningen skall blifva för stark, resultaterna falska, och det goda ändamålet just derigenom förfelas.
Af de tvänne utvägar, Som i detta fall framställa sig, nemligen enskilta Entreprenader af skjutsinrättningen, sorn den nu är, och Allmänna Forvagnar, tror Utskottet Riksens Höglofl.
Ständer hufvudsakeligeri böra fästa sig vid det sednare, då den förra, tillstyrkt af 1809 års Stähder, ocht>å flera ställen utbjuden, samt äfven försökt, 1 icke synes hafva uppfyllt hvad man väntat, ehuru den i en framtid, och sedan (aken kommit i vederbörlig fart, troligen 732 Besv. och Ekon.
Utsn.
Betänkanden. här, som i andra länder, blifver det säkraste botemedlet.
Då Utskottet således tillstyrker en hos K ongl.
Majrt underdånigst skeende önskan, att, i enlighet med hvad Herr af Vingård och Riksdagsfullmägtigen Longberg föreslagit, försök måtte anställas på en eller flere af de siörsta Stråkvägar med en Forvagnsinrättning, som någorlunda svarar mot behofvet; anser det af lika vigt, att denna önskan åtföljes af en underdånig hemställan om föregående undersökning efter Kongl. Maj:ts höga godtfinnande, antingen genom Dess Befallningshafvande uti dit hörande
Län, eller genom någon annan publik auctoritet, ti'1 hvilken ärendets befordran i det hela uppdrages.
Utskottet kan icke skilja sig ifrån den öfvertygelse, att sakens framgång, så vigtig den äfven i och för sig sjelf må vara, hufvudsakligen beror på en sådan förberedelse, hvarförutan denna, annars härstädes alldeles okända, anstalt skall misslyckas genom föreningen af de nu gäilande fördomar, och da svårigheter, sorn ofelbart skola yppas viff en oförberedd verkställighet.
Det reglementariska af en sådan inrättning, de noggranna calculer, som böra anställas, och de öfverenskommelser, som böra uppgöras till hafvande af alla förekommande hinder, allt detta beror så hufvudsakligen på local-förhållar.den, att hvarken Utskottet, eller Riksens Höglofl.
Ständer kunna, med något hopp om framgång, ingå uti pröfning, än mindre afgörande af hit hörande detailler.
Den till - ISesv och Ekon.
TJtsk, Ttetänkanclen. 73g Styrkan, Utskottet i detta afseende gifvit. skiljer sig icke från det f rfarande, Herra/’ frin~ gård uti sitt nu ingifna Memorial yrkat, mer än uti deri omstindi; beten, att under; rknin* gar, och derefter vidtagande anstalter böra v rkställas genom publica auctoritster.
Att sådant kan utföras genom na on enskild Comité, Ilvars Ledamöter vore utan arfvodan fcr sa mödosam ma omsorger, och hvilken saknade ds icelpem elei, .Embetsman äga till devrättelsers• samlande och nödiga ordres utfärda; de, arter Utskottet foga troligt.
Hvad äter fp j.fya inrättningen orh de ivgletnenteriska föreskrifterna beträffar, instämmer Ui olt t uti alldeles i amma ta-kar. med dem Memorialets författare så väl tift, som vid förra Riksdag?
n yttrat, och hvilka förän,fedt då varande Ekonomi-Utskotts Betänkande om Frakt- och Förväg ~s-inrättningen, hvilket sief af Riksens Häglof].
Ständer gjliadt och antaget.
Enimi fördelen ax denna jnrättnir-g icke' kai sättas i tvifvelsmål, och således Statens dertill skeendeallmäona bidrag, b varfö rutan dea* knappast låter 'U tänka ', Syne® vara pä sitt rätta ställe, till undanrödjand® af de tyngder, hvarmed Jordbruket' besväras j sä kan likväl foke Utskottet förneka vigt n af Häglof].
SiatsUtskottets vid samma Riksdag af-eima Utfåtande, att detta bidrag icke kan bestämmas, eller någon tillgång för en inrättning a? denna' art anslås, förr än planen hunnit utarbetas, och ett bestämdt förslag för Riksens HögJUhwg till RAs St.
Pro C. *8‘7*j8i8, frdejSawl.
Htr 95- 94- 634 Besv. celi Ekon. Titel;.
B et änkan elen. lofl. Ständer fram! äg gas.
Men, då företaget alltid blifver för vågsamt för enskilda, och för kostsamt och betungande för Staten, att med blotta penninge-understöd besörja; så finner Utskottet intet hinder möta, alt, till lättnad för båda, och såsom hjelpemedel till sakens nödiga fart, den nu varande Hållskjutsen, der den finnes, och i vidrigt fall. reserveskjutsen må, på. sätt Riksdagsfullmägtigen Longberg uppgifvit, få användas till forvagnarnes forts k aflande, efter skedd undersökning om dess användbarhet på hvarje serskild focal.
Likväl, då Utskottet tillstyrker denna utväg, tror det sig böra beledsaga den med tvänne uttryckliga förbehåll : det ena, att, till undvikande af collision, och intill dess det blifver utrönt, huruvida Forvagnsinrättningen kan uppfylla nu gällande Skjutsordnings ställe, Håll- och Reservsakjutsen icke annorlunda dertill upptages, än att deraf öfverblifva tillräckliga medel till resandes fortsi-aflande efter förra författningen ; det andra, att allmänna postinrättningen dermed för det närvarande icke må sammanblandas, ej heller de,den saturn as forts k affart de rörande stadganden i någon mon rubbas, ehuru det må ankomma på undersökning, huruvida båda inrättningarre kunna förenäs, och. derigenom blifva ett stöd för hvarandra inbördes.
Men misstag i nu anförda omständigheter skulle ej allenast kunna förorsaka den vådligaste Stagnation uti hela landets rörelse, utan äfven alstra en fortfarande fördom emot inrättningen, sorn Besv. ock Ekon.
735 tillintetgjorde alla de goda följder, hvilka dermed blifvit åsyftade.
Sedan Utskottet i allmänhet, och efter all den omfattning, ämnet för det närvarande tillåter, yttrat slita tankar öfver möjligheten att förvandla nu varande skjut: författning till den med Jordbrukets fördel enligare Forvagns-inrättningen 5 så återstår att afgifva serskildt utlåtande öfver de motioner, sorn blifvit väckte tili ändringar och förbättringar i denna författning, med bibehållande af det skick den nu äger.
1:0 Gemensamt uti Heta Memoritler yrkas Skjutslegans förhöjning, af en del lill obestämdt, af en annan till utsatt belopp af 16 till och ‘ med 24 sk.
Banco milen, under olika förbehåll af detta gällande pris, dels för landet, dels för Staden, dels för bäggedera.
Då Riksens Häglof!. Ständers Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskott vid 1815 års Riksdag, uti. sitt då öfver detta yrkande afgifna Betänkande, hvilket, äfven af Retpectiva RiksStåndens pluralitet blef till alla delar godkär.dt, så fullständigt utredt detta ämne, att nu varande Utskott icke finner något till sakens ytterligare utredning nödigt att tillägga, så får Utskottet, med åberopande deraf, såsom fullt öfverensstämmande med dess egen öfvertygelse, endast afstyrka bifall till den sökta förhöjningen.
Då uti ofvannämnde
Betänkande med noggranna ca killer blifvit visadt, att skjutslegan, jemförd med 50 ars Markegång på Spannemål och ökedagsverke», 75Ö Bes v. och Ekon.
Betankanderl. är fullt svarande mot hvad den i alla tider varit, oberäknadt deu alldeles ej förmonliga men val menliga verkan, dass tillökning medför för jordbruket, under lemnadt afseende på den kortsyntes beräkning af ögonblickets vinst, och ingen förändring sedermera inträffat i något af dessa hänseenden; så finnes intet skär förevara, att nu, mera än förr, tillstyrka en sådan förhöjning.
Utskottet kan likväl icke underlåta anförandet af en anmärkning, hvilken, mer än alla andra, framställer detta förhållande i ett klarar^ ljus.
Om fullt alfvare förefinnes, att, medelst införande af Forvagnsinrättningen, lindra jordbrukarens tunga af närvarande skjutsningsanstalt, samt afleda dess håg ifrån denna för degs åkerbruk oftast skadliga biV_förtjenst; så skulle denna syftning ra t motarbetas genom skjuts!egans förhöjning, i det skick saken nu är.
Att uti ett och samma Memorial yrka båda (fe®53 alternativer, synes icke medföra ful! eonseqvence, då det ena snarare föröker kärleken för gamla vanor, än bidrager till att lifva hogen till unöanrödjande af de mad det nya förslaget oskiljaktigt förbundna svårigheter.
Ett helt annat förhållande visar sig, när forvagnsinrätiningen en gång- kommer till stadga och blifrer allmänt antagen.
Då uppköpt mer en naturlig fordran af betydlig skillnad i priset imellan att färdas med denna inrättning och Keservskjuts, eller hvad som då kommer att motsvara Extrapost, om någonsin Fofvagnen *kall blifva allmänt begagnad.
Men för när - Besv. oeh Ekon.
Betanhanden.
737 varande, och intill dess, tillstyrker Utskottet, att skiutslegan matte förblifva, så i Staden som på Lands-t, hvad dan mi stadgad är. 2:0
Att gästgifvaregårdar och skjuts» ningsanstalter måtts afskaffa*; på de småvagar, der sådan» nu onödigt Hanäs, till icke ringa försvårande för jordbruket, äfvensom, att afstånd t ökas till omkring tväänetnil emella i hvarje qvarblifvande Gästgifveri, har äfven blifvit yrkadt.
Utskottet kan icke annat äi> in tämma uti denna önskan, som redan vid föregående Riksdagar varit framförd och bifallen, hvarföre det äfven lärer ankomma på Kongl.