Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Län, instämt. 2:0 Ett af Jons Ersson fiån Wermlands Län till det Hedervärda Bonde-Ståndet jemväl ingifvet och till Utskotten remitteradt Memorial, deruti, jemte anmärkningar emot Presterskapets aflöningssält, blifvit, angående preslegårdshusens byggande ocb vidmagthållande, yrkadt, att detta måtte blifva Pastors ensak, på samma sätt, sorn de mindre lönte Comministrarne vöre till en sådan skyldighet förbundne.
I anledning af dessa Memorial få Utskotten tillkännagifva, att Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet i dess afgifna Betänkande N:o i38 redan, till följd af remiss å motioner i samma ämne, meddelat yttrande, rörande eonventioner om Presterskapets rättigheter; hvadan Utskotten, med hänvisande lill nämnde Betänkande, anse ytterligare utlåtande i ämnet öfverflödigt; viljande Utskotten allenast tillägga, alt det af Anders Olsson föreslagna sätt att upprätta eonventioner föranleder omgång och kostnader, hvilka icke äro förenade med det i gällande Författningar redan föreskrifna och, efter hvad erfarenheten visat, ändamålsenliga sätt för dylika conventioners upprättande; till följd hvaraf Utskotten, under åberopande i öfrigt af Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets ofvan anförde Betänkande hemställa, att ifrågavarande motioner, i hvad de röra eonventioner om Presterskapets löne-inkomster, icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Beträffande vidare förslaget om tillämpande af föreskrifterne om convenlioner jemväl å de Skolmästare-tjenster, sorn äro med presterlig befattning förenade, så linna Utskotten förhållandet med Skolmästares aflöning så olika de egentlige försam 1 ings-lä r a roes, att convenlion derom icke gerna kan komma i fråga.; och få Utskotten, i afseende på framställningarne, dels att
Kyrkoherde mätte tillförbindas samma byggnadsskyldighet, sorn Capellanerne åligger, dels att byggnadsskyldigheten måtte fullgöras medelst erläggande af en viss årlig procent af lönen till församlingens byggnads-cassa, erinra, att det förra förslaget strider emot Preste-Ståndets Privilegier; och förekommer emot det senare , att på många ställen någon byggnads-cassa eller Byggnads-Direclion icke finnes bildad , som kan prestegårdshusens byggande och underhållande öfvertaga; hvadan Utskotten, som i öfiigt icke finna gällande
Författningar lägga något hinder i vägen för upprättande af öfverenskommelser emellan församling och Kyrkoherde jemväl rörande byggnads - Zflg- samt Allni.
Besv.- och Ekon.-Ut skottens Betänkande, IV.-o 63. 9 byggnadsskyldigheten å prestgård, anse alla åtgärder i dessa hänseenden från Rikets Ständers sida öfverflödige eller olämplige, och hemställa, att molionerne måtte äfven i förevarande omständigheter lemnäs utan afseende.
Slockholm den i April iS/fr.
Ank. till Exp. Utsk. don 3 April i84i, kl. n f. m.
Betänkande , i anledning af väckt motion, angående Pnästegårdsbjggnaderne å Gottland.
Riksdagsfullmäktige Christen Persson och Per Båtelsson Burge från Gottland hafva uti ett lill det Hedervärda Bonde-Ståndet ingifvet och till Utskotten remilleradt memorial anfört: att preslegårdsbyggnaderne på Gottland vore icke allenast ganska kostsamma, emedan de äro byggde af sten och boningshusen läckta med tegel, som, emedan inga tegelbruk finnas å ön, måste ifrån andra orter införskiifvås, ulan äfven till antal och storlek vida flere och större, än Lag och Författningar bjuda.
Val bestämdes i den så kallade Conventions-stadgan, att ”en syn skulle hållas öfver alla prestegårdshus och hvad deraf ölverflödigt vöre, skulle ödeläggas”; men någon sådan syn hade hvarken blifvit påbjuden eller hållen, fastän allmogen redan vid 1^52 års Riksdag derom gjorde påminnelse och änskönt äfven en Skrifvelse från Kongl. Majit då afgick till Dess Befallningshafvande, alt den genast skulle företagas, i enlighet med hvad lagen om preslbyggnader i allmänhet föreskref och stadgade.
Hemmansegarne hade således under bela tiden varit betungade med detta stora och kostsamma onus, utan att Presterskapet till den aldraminsta dtl byggt de hus, som äro dem ålagde att bygga, hvartill än vidare komme, att Kyrkoherdarne icke ens underhålla eller reparera de af allmogen iståndsätta husen, som dock af alla andra boslälls-innehafvare mäste fullgöras.
På grund häraf yrkade motionärerne, Dill. till R.
tSfo och iSft. 7 Sami, 2 Afd. 2 10 Zrtg- srtmt Allm. Bcsv.- oell Ekon.-Utskottens Betänkande, TSf.-o 6$. att bos Kongl. Majit ytterligare anhållan mätte göras, så väl derom, ati Kongl. Majit täcktes i Nåder anbefalla Dess Befallningshafvande eller vederbörande auctoritet alt låta genom behörige domare genast företaga om förmälde syn, så alt de öfverflödige husen mätte ödeläggas, som ock att Pastorerne måtte åläggas bygga de hus, Lagen bestämmer, samt de af församlingen bj^ggda för framtiden underhålla och reparera.
I afseende härpå få Utskotten upplysa, att för ön Gottland gäller , i fråga om prestegårdsbyggnaderne , den serskilda stadga om Presterskapets rättigheter derstädes, hvilken blifvit genom af Regeringen förordnade Com missarier med öns invånare aftald och uppgjord den 20 September 1648, samt senast stadfäslad den 3o October r7^7' Enligt 3 §. i denna Stadga, åligger det socknemännen att bygga och underhålla de hus, som å prestegård nödige äro; och enär Pastorerne på Gottland sålunda varit af ålder befriade från den byggnads- och undes hälls-skyldighet, som Kyrkoherde i allmänhet, iemlikt 26 C ip. 2 §.
Byggoinga-Balken, åligger, samt en rubbning häri ej kan ske, utan att tillika röra Presterskapets privilegier, finna Utskotten molionärernes gjorda framställning» om lika byggnadsskyldighet för Pastorerne på Gottland, som Lagen, i anförde rum , för Kyrkoherdar i allmänhet bestämmer, icke kunna af Utskotten understödjas, utan hemställa Utskotten, på grund af nu uppgifne förhållande, att motionen måtte i denna del lemnäs utan afseende.
Hvad beträffar frågan om underdånig anhållan hos Kongl. Maj:t , att de i 3 §. af oftanämnde 1648 års Stadga omförmälde syner, till bestämmande af de hus, som nödige äro, och hvilka socknemännen skola å prestegården bygga och underhålla, måtte i Nåder anbefallas, få Utskotten tillkännagifva, att Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet, till följd af erhållen serskild remiss å molionärernes första framställning i ämnet, uti detta Utskotts Betänkande N:o 128, sig deröfver utlåtit; hvarföre och då nämnde Betänkande blifvit af samtlige Riks-Stånden bifallet och frågan således redan är af Rikets Ständer afgjord , Utskotten anse detta ämne icke vidare kunna komma under pröfning och frågan således böra förfalla.
Stockholm den 2 April 18/fi. TRYCK T II OS J. A. WALLDÉN, 1841.
Best:, och Ehm.-Utskoltens Utlåtande, N:o 64. l N:o 64.
Ank. till Exp. Uisk. den 6 Apriä, kl. 9 l. m.
Utlåtande, i anledning af erhållen återretnisS &
Utskottens Betänkande, N:o 6, angående väckte frågor om disposition af H' ärads-allmänningarne, deras förvaltning, samt Jägeri-Statens upphörande.
På grund af gjorde anmärkningar hos Högloflige Ridderskapet och Adeln: af Herr af Ström samt Herr Friherre Cederström, Jacob; hos det Högvördiga PresteStåndet: af Herr Prosten Astrand, „ Prosten Östberg, „ Doctor Björkman, „ Professor Geijer, „
Prosten Ahlquist och „ Domprosten Elmgren; hos det Hedervärda Bonde-Ståndet'. af Lars Petersson från Blekinge Län, Anders Trysén från Östergöthlands Län,- Fredrik von Zweigbergk, Anders Brissman, och Anders Andersson från Skaraborgs Län, Henrik Hansson och Nils Persson från Örebro Län, med hvilka flere af Ståndet instämt, hafva bemälde Riks-Slånd till Utskotten återförvisat förenämnde Betänkande Bih. till R.
Prot. 1840 och 1841. 7 Sami. 2 Afd. 17 Häft. 1 2 Lag- lamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utshottens Utlåtande, N:o 64» ]NT:o6, hvilket deremot blfvitaf det Vällofl. Borgare-Ståndet bifallet.
Utskotten hafva således tagit de ämnen, hvilka utgöra föremål för nämnde Betänkande, under förnyad pröfning i sammanhang med de anmärkningar, som blifvit emot Utskottens förut afgifne tillstyrkanden inom de respeclive Riks-Stånden framställde; och få Utskotten här först redogöra för dessa anmärkningars hufvudsakliga innehåll, hvarefter Ulskotten skola sig yLtra öfver de serskilta punkter, hvarunder desamma kunna hänföras.
Herr af Ström har först i allmänhet, rörande allmänningarnes ställande under inseende af en Municipal-styrelse, anfört, alt skogar, som fordrade så lång tid, för att nå sin mognad, alt, under deras uppväxande, flere generationer försvinna, måste hafva en permanent öfverstyrelse, som aldrig dör, det är Regeringens.
De måste skötas efter en klokt uppgjord plan, som ej finge rubbas.
Ett vacklande i principer vore högst menligt.
Icke heller ginge det väl, om de, som skola begagna skogarne, finge ordna om huggningen och återsådden, ty gemenligen ville de laga ifrån skogen mera, än den med framtida bestånd kan gifva, och ville vara obesvärade af den möda och kostnad, som ålerplanleringen medförer.
Man hade här så talande exempel på, huru det gått med skogar, förvaltade efter det ena eller andra administralions-sätlet, att det blolt behöfdes upprepa kända facta för alt öfvertyga om, hvilketdera hade företrädet.
Socken-allmän» ningarne lemnades på försök till socken-boernes egen disposition och följden blef, alt nu funnes ingen socken-ollmänning mera.
De Krono-parker, som på Öland upplätos lill invånarnes skötsel, försvunno, så alt man ej såge tecken lil), hvarest de varit belägne, under det att Böda skog, som bibehölls under skogs-betjeningens tillsyn, stöde qvar och nu, efter trakthuggnings-sällets införande, gåfve betydlig afkastning.
Af den på Wisingsö varande Krouo-park af 1327 tunnland utbrölos 1000 tunnland, som lemnades till öboerne alt sjelfve dermed hushålla, och nu syntes icke, hvar denna skog stätt, då deremot de under skogs-betjeningens vård ställde 22^ tunnlanden utgjorde den vackraste skog, man kunde få se i landet.
Kronoparker och härads-allmänningar hade i alla tider slått under Regeringens disposition, och detta vore skälet, hvarföre sådane skogar ännu funnes qvar, men, om man släppte dem under municipal-styrelser och borttoge skogsstaten, skulle de undergå samma öde, som socken-allmänningarne och de ofvannämnde Krono-parkerne.
Inseende della, hade Rikets Ständer vid 1823 års Riksdag åt Kongl. Majrt öfverlemnat ordnandet af en bältre skogshushållning, och resultaten af det sedan den tiden följda nya skogshus - Lag- somt Allm,.- Besv.- och Eicon.-Utskottens Utlåtande, iV:o 64. 3 liållnings-systemet vore, att, ulan något af Rikets Ständer lemnadt anslag och med en i början tom cassa, Regeringen åstadkommit inrättandet åfelt Skogs-inslituf, derifrån 5o skicklige elever utgått; Skogs-staten erhållit förhöjda löner; de brända fällen blifvit besådde och nu buro en ung grönskande skog; de för skogsvården menlige hemmanen inne i skogarne blifvit inköpte; bevakare-boställena flyttade nära intill eller på skogarne; de fleste parker inhägnade; och, oagladt alla dessa gjorda omkostningar, en behållning af 88,000 R:dr funnes i den genom Regeringens anordningar bildade Skogs-cassan.
Vid sådana resultat af de olika förvaltniugs-sättea vore det hvarken klokt eller nyttigt att göra partiela förändringar i Regeringens fastställda hushållsplan och lemna skogs-förvaltningen, rörande allmänningarne, i bänder på dem, som dels äro intresserade alt skörda mera, än skogens tillväxt medgifver, och icke hafva några band på sig, att de vidlaga åtgärder för en sådan tillväxt, dels icke kunna ega de för ändamålet erforderliga insigler.
Efter dessa allmänna anmärkningar har Herr aj Ström, i afseende jå de af Utskotten tillstyrkte förändringar uti lnstructionen för Skogsoch Jägeri-Staten, anfört:
Att densamma vore tydlig derutinnan, alt skogs-staten ålåge uppmäta skogarne, samt upprätta cbartor öfver dem.
Vid Kronoparkernes uppmätning bekostades handllangare-dagsverken af skogs-cassan, och lill allmänningarne bade de beslridts af härads-boerne, som fått utsyningar, hvilket äfven syntes följa af sig sjelft, ulan alt någon Författning i afseende derpå erfordrades.
Vid 5 §.
Att, då Utskotten tillstyrkt den förändring, alt af hvarje bärads-allmänning, i nion af dess storlek och i förhållande till ortens behof af timmerskog, skall afsättas en lämplig andel af den för skogsväxlen mest tjenliga marken, som indelas lill årliga laggen, i förhållande till den för skogens växt och mognad till timmer erforderliga tiden, men för den öfriga marken iagtlagas en indelning, lämpad efter den kortare tid för ålerväxten, som för skogens användande till ved och gärdsle erfordras, att med beräkning af den, till följd al olika jordmon och climat, olika växtJbdieten, låg häruti en motsägelse mot hvad blifvit tillstyrkt vid 7 §.
I°ena fallet förutsattes, att det vore brist på skog, i det andra åter, alt öfverflödet vore så stort, alt vindfällen och torr skog kunde ratas.
Sådana partiela förändringar i en generel Författning vöre högst skadliga; den stadgade höga louinurs-tiden deremot så vida nyttig, alt den påskyndar 4 Lag- samt Allm.
Besv. och Ekon.-Utshottens Utlåtande, N:o 64. uppmätning och en ordentlig trakt-huggnings införande,, i och hvarmed §. af sig sjelf försvinner.
Vid y <$*.
Attdenborde förblifva oförändrad, emedan 1:0) det vore angeläget, att skog, som är angripen af mask, skyndsamt bortfördes, på det ej den friska skogen måtte smittas; 2:0) vindfällen hindrade ny skog att uppväxa; och 3.’o) torra trän, såsom lättast antändlige, vore de, som började skogseldarne, hvarförutan det ej öfverensstämde med god hushållning alt låta sådane träd ligga obegagnade.
Alt man knappast kunde tänka sig en mera förvänd och skadlig skogshushållning, än om, såsom Utskotten tillstyrkt, ved- och gärdselhuggningen skulle ske under sommaren.
Det vore en känd sak, att all skog, som hugges, medan råa saften finnes i träden, d. v. s. örn sommaren, icke får, äfven sedanden torkat, hälften af den värmekraft, som den skog, hvilken hugges om vintern, samt att den sommarhuggna ej motstår röta hälften så länge som den vinterhuggna, hvilket vore skäl nog att ej hugga sommartiden; men det funnes ännu en vigtigare anledning.
I träd, som fällas om sommaren, sloge sig nemligen merändels en insect, Bostricus octodentatus , hvilken vore den farligaste fiende för Svenska barrskogarne och i sådan skog ofta' förökade sig lill den mängd, att hela sträckor deraf uttorkade.
Vid 27 <$*.
Alt Utskotten ej skulle vilja tillåta, det någon viss trakt fridlystes för betning, hvilket likväl vore enda medlet att uppdraga täta och bättre skogar än hittills. Vid 47 Att Jagtens utarrenderande på allmänningarne, utom det alt derigenom icke skulle inbringas stor inkomst, skulle förstöra det villebrå !, som der finnes, hvilket snarare borde der hafva en fristad, då det förföljes på alla andra ställen.
Dessutom disponerade häradsboerne icke jigten på allmännings!ne, de der voro Statens., ej häradets tillhörighet.
Herr Friherre Cederström, Jacob, har ins anst med Herr af S rom deruti, att en Communal-förvaltning icke kunde annat än menligt inverka på skogshushållningen, men ansett, att vilkoren, såväl i afseende på tiden som sättet att erhålla utsyning och betesrättighet, borde närmare bestämmas i den under uta betande varande nya Skogs-Ordningen.
- Af Herr Prosten Astrand hafva emot Utskottens tillstyrkanden vid 7 och 10 §§. af Insti uctionen för Skogs- och Jägeri-Stalen blifvit anförde samma skäl, som Herr af Ström utvecklat och här ofvan finnas upptagne, hvarjemte Herr Prosten äfvenledes uppfattat Utskottens hemställan, i a.fse - Lag- samt Allm.
Best', och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N:o 64, 5 ende på tillägg till 27 f. af nämnde I: struclion, så som skulle Utskogen icke velat tillstädja fridlysning för bete å någon trakt af allmänning, deremot Herr Prosten anfort enahanda anmärkning om omöjligheten alt derförutan erhålla en duglig och slulen skog.
Herr Prosten Ostberg har emot Utskottens afstjmkande af bifall till de inom Bonde-Ståndet väckte motioner om fri disposition af Härads-alllnänniiigarne anmärkt, ali, då det vöre en pä erfarenheten grundad sanning, att hvad, som är under enskild vård, skötes bättre än det, sorn är u - der allmän, det ej gåfves något skäl, hvarföre icke egarne skulle få, på sätt dem bäst syntes, om deras egendom besluta.
Herr Doctor Björkman har, instämmande med Herr Prosten Ödberg, d l j -mte mot det af Utskotten föreslagna vile af 3 Pitdr 16 sk.
B:co för betande å allmänning före den 1 Juni, hemställt, huruvida det vore n öjligt eller skäligt att så lange hindra dem, som hafva rättighet till muibet , och om icke i sådant fall bokstafligen kunde inträffa, hvad ordspråket innehölle; ”alt medan gräset gror, dör kon.” Herr Professor Geijer har hufvudsakligen instämt i den af Herr Fi iherre von Kr cerner emot förra Betänkandet afgifna reservation.
Herr Prosten /Ullqvist åberopade, i afseende på allmännings-skogarnes upplåtande åt men ghelerna, det bedröfliga exempel, som Öland i förevarande fall framställde.
Det vore bekant, att dervarande allmänningar blifvit ål enskilde upplåtne och det torde ej heller vara okändt, att, till följd deraf, Öland blifvit nära nog alldeles skoglöst, emedan allmogen mindre toge i betraktande framtida behof, än ögonblickets tillfälliga vinst.
Att skogarne stundom vårdades bättre af enskilde, medgåfves, men från flere båll än Öland anfördes exempel derå, huruledes allmänningarne blifvit i hast tillintetgjorda, då de fallit i enskilde personers händer.
Herr Domprosten Elmgren har, under åberopande af Friherre von Krcemers reservation, deri Herr Domprosten instämt, i afseende på menigheternas deltagande i vården och förvaltningen af Härads-allmänningarne, ansett, alt derigenom skulle uppkomma en splittring i förValtnings-åtgärderne och stridiga intressen sannolikt göra sig gällande, hvarvid skogs-vården troligen ej vunne.
Af Lars Pettersson från Blekinge Län har blifvit yttradf, alt de af Utskotten anförda motiv för afstyrkande af motionerne om Jägeri-Slatens upphörande icke gähle, i fråga om indragning af Jägeri-Staten i Blekinge.
Län funnes icke någon allmänning, inga undantags-skogar 6 Lag- samt Allm. Bcsv.- och Eicon.-Utskottens Utlåtande, K:o C 4. af skatte-natur, således icke heller någon verksamhet
Tor skogs-beljeningen annorlunda, än genom kitsliga åtal.
Maj:t hade visserligen, i Dess Nådiga Bref af den 17 November 1837, stadgat, att, så snart nuvarande Öfver-Jägmästaren Wickenberg, hvilken åsin tjenst innehafver ful 1- magt, afginge, hela den öfriga skogs-hetjeningens tjenstgöring upphör och deras löner ovilkorligen lill skogspianterings-cassan ingå, men då genom detta stadgande bela Jägeri-Stalens inom Blekinge Län obehöflighet vore ådagalagd, gåfves ingen anledning, hvarföre icke nu genast Öfver-Jägmästaren Wickenbergs lön kunde förflyttas på Indragnings-Slnten och öfrige skogsbetjeningen genast afskedas; och borde Utskotten tillstyrka Rikets Ständer att hos Kongl. Maj:t i underdånighet begära hela Jägeri-Slatens i Blekinge Län indragning eller ock cn sådan öfverföring på Allmänna Indragnings-Stalen af Öfver-Jägmästaren Wickenbergs lön besluta.
Anders Trysén från Östergötland har, på grund deraf, att allmänningarne vore Häradernes tillhörighet, yrkat, på sätt hans motion innehåller, för Häradsboerne fri disposition öfver allmänningarne, under förklarande. all han dermed icke åsyftade annat än, alt, då fleste delegarne i en allmänning uppgjort en hushållsplan om fördelning, försäljning eller förvaltning, den samma må, utan intrång af någon embetsmyndighet, kunna veikslällas.
Fredrik von Zweigbergk har genom anförande af åtskilliga äldre Författningar och Skogs-Ordningar velat visa, alt Iläraderne hade eganderätlen till Märads-allmänningarne, i följd hvaraf han ansåg senare liders Författningar, rörande dessa skogar, onaturliga och eganderällen kränkande, samt den serskilda beskattning, som blifvit i Kongl. Brefvet den 16
Mars 1824 föreskrifven såsom vilkor för Ilärads-allmänningarnes upplåtande till intressenterne, jpmväl vara ett intrång i egandeiätten, hvilkd borde rättas; och kunde han icke inse, hvarföre en delning af Härads-allmänningarne nu icke borde ske, så väl som den skett af Soeken-allmänningarne, utan serskild ansökning hos Kongl. Maj:t och framför allt ulan ny skattläggning såsom vilkor för en dylik delning, i och hvarmed så väl Konungens Befallningshafvandes som Jägeri-betjeningens befattning med dylika skogar lomme att upphöra.
Anders Andersson från Skaraborgs Län har ansett, att, då Häradsboerne, enligt Utskottens föislag, kommo i besittning af deras lagliga rätt, i afseende på disposilionen och vården af allmänningarne, någon öfveruppsigt å Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon-Utskoltcns Ullätande, N:o 64.
7 Statens sida icke erfordrades och att delta förmynderskap således borde upphöra.
Anders Brissman från samma Län, Hinric Andersson och Nils Persson från Örebro Län hafva på enahanda skäl yrkat Skogs- och Jägeri-Statens upphörande, och de håda sistnämnde derjemte, i afseende på 27 §. i Instructionen för nämnde stat, ansett den af Utskotten tillstyrkta förändring snarare befoidta egennytta än medföra någon fördel för samhället, hvarföre de önskat, att denna §. måtte blifva oförändrad.
Utskotten hafva vid besvarandet af dessa anmärkningar ansett lämpligt alt iagttaga samma ordning, hvari ämnena uti förra Betänkandet fö1 ekorn ma.
Hvad således först beträffar frågan om allmänningarnes upplåtande till intressenternes fria disposition, som yrkats, dels på grund af en förment Häradernes egande-rätt till allmänningarne, dels (ill följd af dea åsigt, alt skogen skulle derigenom bättre vårdas, enär enskild hushållning alltid skulle bedrifvas med mera fördel än allmän; så anse
Utskotten sig icke böra ingå i någon pröfning deraf, huruvida, såsom ålskillige talare yttrat, häraderne må anses ega grundade anspråk på eganderätt till de så kallade Härads-allmänningarnc, enär della ännu icke utredda ämne otvifvelaktigt innefattar en Domstolarne tillhörig rättsfråga, ulan få Utskotten inskränka sig till ämnets betragtande endast ur national-ekonomisk synpunkt.
Och då Utskotten i sådant hänseende, långt ifrån alt af de framställde anmärkningarne rubbas i sin åsigt om skadlighelen af den påyrkade åtgärden alt till intressenternes fria disposition upplåta allmänningarne, Ivertom uti denna åsigt stadfästats, sakna Utskotten all anledning att frånträda, hvad de förut i detta ämne yttrat, utan vidblifva det förut afgifne Utlåtandet, Vidkommande sedermera de anmärkningar, som blifvit framställde emot Utskottens tillstyrkande, i afseende på rättighet för delegare i 11arads-allmänning att genom utsedde deputerade vaka öfver skogshushållningen å allmänningen; så synas desamma egentligen hafva härledt sig från den förutsättning, alt, lill följd af det framställde förslaget, någon skogs-betjening icke vidare skulle komma att tillsättas, för att handhafva den dagliga tillsynen öfver skogen samt vaka deröfver, ali olofliga tillgrepp 8 Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N:o 64. ej derifrån må kunna ske; men då Utskotten icke med det framställde förslaget åsyftat en sådan påföljd, och Utskotten ej kunna frångå den öfvertygelse, att skogshushållningen skall icke allenast med mera nit bedrifvas, utan äfven med mera värme omfattas, derest delegarne i allmänningarne få sjelfva uti denna angelägenhet deltaga, få Utskotten, för närmare bestämmande af det förslag, som förra Betänkandet innehåller, hemställa, att åt Utskottens tillstyrkande i denna del må gifvas följande förändrade lydelse; att delegare i Härads-allmänning måga, der de det önska och sådant hos Konungens Befallningshafvande'' anmäla, ega att genom utsedde deputerade deltaga uti uppsigten och vården af allmänningen och alt för bemälde deputerade utfärda Instruction, som af Konungens Befallningshafvande granskas och godkännes; börande detta likväl icke leda tili upphörande eller inskränkning af den öfveruppsigt, Slaten, genom Konungens Befallningshafvande samt Skogs- och Jägeri-Embetsmäunen, hittills utöfvat.