Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den som bifaller att Malmö Stad, intill dess andre utvägar lill lindring i Inqvarterings-besväret varda vidtagne, bör ifrån och med innevarande år 182Ö och intill nästa Riksdag befrias från den stadgade årliga 2 procents afbetalnin - 4:de Sami. 4 Band. 35 546 Stats-Ulskottets Beta lik an den. gen pä dess till Casserne- och Stallbyggnadens uppförande från Riksgälds-Contoiret erhållne Lån 5o,ooo R:dr Banco, samt från och med 1824 års början och intill nästa Riksdg njuta befrielse från räntebetalningen å samma Lån, med förbejkåll, att, om Kongl. Majrt i Nåder skulle täckas inom nästa Riksdag mildra Stadens Inqvarteringstunga genom förflyttande af minst en Sqvadron utaf de derstädes förlagde Troupper till annan ort, räntebetalnings-skyldigheten då vidtager, voterar Ja; den det ej vill, Nej; Yinner Nej; så kommer Malmö Stads skyldighet, att, jemte ränta erlägga 2 procents afbetalning på dess från Riksgälds-Contoiret erhållne lån, fortfara intill innevarande års slut, men sedan npphÖra intill nästa Riksdag, eller den tid derförinnan, då minst en Sqvadron af de i Malmö förlaggde Troupper derifrån kan varda förflyttad till annan ort. 2:0
Den som bifaller, att Vadstena
Stad må ifrån den tid, då det öfverklagade Inqvarterings-besväret i och för den derstädes anlagde Gorrections - Inrättning Stats-Utskottets
Bet änkan den 547 vidtagit, och allt framgent, så länge detta besvär för samma ändamål fortfar, af anslaget för berörde Inrättnings underhåll, tillgodonjuta 200 R:dr Banco årligen till ersättning för Inq var teringen, voterar Ja, den det ej vill, JNej; Vinner Nej; så kommer Vadstena
Stad att endast från nästa års början och så lunge Inqvarlerings-besväret i och för Corrections-inrättningen fortfar, njuta ersättning med 200 R:dr om året af anslaget för samma Inrättning.
Ankom den 15 September 1823. X Z/tlåtande, i anledning af de berättelser, som Rikets 548 Stats-Utskottets Betänkande n. Stäiiders, till Stats- BanCO'» och Riksgälds- gerkens öfverseende, arén 1820 och 1822 församlade Revisorer 'afgifvit, angående de under K:gl. Maj:t och Rikets Commerce - Collegium ställde fonder och medel.
Mjintelige Respeclive Riks-Stånden hafva till Stats-Utskottet remitterat Rikets Högloflige Ständers, till Stats- Banco- och Riksgälds-Verkens öfverseende, förordnade Revisorers, under d. 14 December 1820 och den i3 December 1822, afgifne berättelser om granskningen af de under Kongl. Majlis och Rikets Commerce-Collegmm slällde fonders och medels förvaltning och räkenskaper för åren 1817, 18 r 8, 1819, 1820 och 1821; och får Utskottet, i anledning häraf, öfver de omständigheter i nämnde berättelser, som ansetts fordra utlåtande, nu lill Rikets Högloflig?
Ständer aflemna dess vördsamma yttrande; i den S la l s-U t s k o 11 c t s
B o t ä n k a n tl e n. 54g ordning, i hvilken hvarje särskildt ämne i berättfelserne förekommer.
Uti berättelsen af..1.820, sorn omfattar åren 1817, 1818 och 18 r g, hafva Kevisorerne, i frågan huruvida vilkoren för de af Manufactur-Discont-Fondén lemnade stående
Lån blifvit uppfyllde, fästat uppmärksamhet vid det Lån, som, genom.
Brefvet af den 5 Februarii 1817, blifvit nu mera framlidne Herr Presidenten och Commendeuren Friherre A. N. Edelcrantz, såsom förste uppfinnare i Sverige af en mcehanisk Linnespånads-Machine, al nämnde fond beviljadt, i afseende på hvilket Lån llevisorerne anfört, att sedan Presidenten, som, i följd af Kongl. Brefvet den 22 Februarii i8i5, fått af Statsmedlen uppbära ett förlagslån af 12,000 R:dr Banco för att sälta sin .media niska; Linnespånads inrättning i full gång, såsom fabrik på en större schola, hade, efter det Spinner i-fnrättningen var fullbordad, till Kongl.
Maj:t inkommit med förnyad underdånig ansökning, att, emot säkerhet af inteckning, på 10 års tid erhålla ett ytterligare förlagslån af 12,000 K:dr i ändamål att användas för anläqe O C> ning af en Normal Linne-Fabrik, tjenande till modell för audre sudane Yerk i Bi - 55o Stats-Utskottets Betänkanden, ket, så väl som till beredande af tillfälle att med Spinneri-Inrättningen förena en Fabrik för Linneväfnader; så hade Kongl. Maj:t, till befordrande af det nyttiga ändamål, som genom utvidgandet af ifrågavarande Linnespånads-Inrätluing skulle åstadkommas, funnit godt att, genom Nådig skrifvelse till Commerce-Collegium af den 5 Februari 1817, af Manufaclur-Discont-Fonden och den till mechaniske Spinneriernes befrämjande afsatle summa, bevilja Friherren och Presidenten det sökta Lånebiträdet af 12,000 R:dr Banco på 10 års tid, emot tre procents ränta, men alt, ehuru öfver 3:ne år hade förflutit, sedan Presidenten erhöll förenämnde Lån, funnes likväl, enligt hvad Revisorerne hade erfarit, Linnespånads-Machinen icke i gång, äfvensom den Normal Linnefabrik och den Linneväfnads-fabrik, för hvilkas anläggning
Presidenten sökt och undfått samma Lån, icke voro inrättade; Och som de vilkor, Presidenten i afseende på Lånets erhållande, skall förbundit sig att iakttaga och under hvilka detsamma, efter Revisorernes tanka, borde anses beviljadt, följagtligen icke skulle blifvit uppfyllde, hade Revisorerne ansett sig böra anmärka detlft förhållande, till den åtgärd, som Rikets Högloflige Ständer i anledning deraf, kunde finna lämplig.
S t a ts-U t s k o l te ts Betänkan den. 551 Kongl. Commerce-Colleginm liar , uti dess efver Revisorernes ifrågavarande berättelse, afgifne underdåniga Utlåtande till Kongl. Maj:t i afseende på detta Lån hufvudsakligen yttrat, att enär, uti Kongl. Maj :ls Nådiga skrifvelse om samina Lån af den 5 Februarii 1817, hvarken någon tid blifvit bestämd inom hvilken Presidentens tillämnade inrättningar borde vara bragte 1 fulländadt skick och ; behörig gång, eller i öfrigt Kongl. Collegium fdreskrifvit något annat att iakttaga, än de vid Lånet fästade vilkor af nöjaktig säkerhet, återbetalning på tio års tid och erläggande af tre procents ränta: hade Kongl. Collegium ej funnit anledning lill någon des«6 tillsyn huru fort eller på hvad sätt Presidenten verkställde de inrättningar, för hvilka han uppburit lån.
Nu mera har likväl, enligt hvad Utskottet af Revisorernes berättelse af 1822 inhemtat, Kongl. Maj:t, efter det Kongl. Commerce-Colleginm, på Kongl. Maj:ts Nådiga befallning, dels undersökt hvilke och hurudane anstallter till förenämnde Fabrikers inrättande blifvit vidtagne, dels ock infordrat Friherre Edelcrants’s arfvingars bestämde yttrande, huruvida och inom hvilken tid de voro sinnade, att bringa samma fabriks inrättningar till 55a Stats-Utskottets
Be tänk ian elen. fullbordan, — funnit godt att, uti afbiten skrifvelse till Kongl. Commerce-Collegium af den i4 Junii 1822 i Nåder förklara, att framlidne Presidenten Friherre Edelcrantsks arfvingar må tillgodonjuta ifrågavaranda
Lån intill dess den för delsamrnas återbetalande fastställde tid tilländalöper, så vida de inom två år, räknade ifrån d. 1 Julii 1822, sätta Fabriken för Linspånad och Linneväfnad. i det skick, att machineriet för spånaden hålles i jenni gang oell att Linneväfnad.er på Fabriken jemt tillverkas af garn, spunnet med machineriet, hvarvid dock bör iakttagas, att i fall desse vilkor, öfver hvilkas uppfyllande Kongl. Commerce-Collegium eger att bålla behörig tillsyn, icke vederbörligen fullgöras, merberörde Lån, med upplupen ränta, skall efter de arne årens förlopp genast tili fullo inbetalas.
På, genom hvad Kongl. Majrt sålunda i Nåder förordnat, den i Kongl. Brefvet af den 5 Februarii 1817 befunne saknad af bestämda föreskrifter, i afseende på vilkoren för begagnandet af det framlidne Herr Presidenten Friherre Edelcrantz i lifstiden, af Manufaclur - DiscontFonden lemnade förlagslån, nu mera blif - Stats-Utskottets Betänkande!!. 553 vit uppfylld, och det med Revisorernes ifrågavarande anmärkning åsyftade ändamål, — eller beredandet af säkerhet, att nämnde lån icke skulle få tillgodonjutas, så framt icke de förbindelser under hvilka det borde anses beviljadt, behörue i fullgjordes, ■— följaktligen äfven är vt ilnet; finner Utskottet, för dess del, någon vidare åtgärd, i anledning af berörde anmärkning, icke erfordras, helst hädanefter, jemnlikt de i Rikets Ständers underdåniga skrifvelse till Kongl. Maj:t af den i4 Julii 1818 uppgifne grunder för Manufactur-Discont-Fondens förvaltning, förlagslån ur samma fond icke kunna meddelas, ulan under iakttagande af bestämda, af Rikets Ständer fastställde, vilkor.
I afseende på användandet af de till Manufacturernas befrämjande anslagne medel, hafva Revisorerne uti 1820 års berättelse yttrat, att de väl icke funnit något specielt att anmärka: men då erfarenheten stundom skall visat, att uppfinningar i slöjdeväg som blifvit af publike medel uppmuntrade, dels med invenlionspremier och gratificalioner och dels med lån-understöd till betydligt belopp, se - 4:deSaml. 4-‘de Band. 35 * t 554 Stat s-U tskotteis Betänkande 11. dermera antingen slädnät vid blotta podolien, eller, om de hunnit i stort verkställas, icke uppfyllt ändamålet eller blifvit begagnade, och således icke medfört den allmänna nytta, som varit åsyftad genom de uppoffringar, som för desamma af Staten blifvit gjorda; hafva Revisorerna till Rikets Ständer öfverlemna!, om icke det må hos Kongl. Majit i underdånighet hemställas, att icke några nya uppfinningar hädanefter böra med inventions«premier eller andra publika belöningar uppmuntras, innan erfarenheten visat, alt samma uppfinningar äro i stort användbara och verkligen medföra allmän nytta.
Commerce-Collegii häröfver afgifne Utlåtande, har Kongl. Kollegium anfört, att då fråga förevarit om belöning eller understöd för någon ny uppfinning i slöjdeväg, det alltid, så vidt. möjligt varit, blifvit tillförlitligen utredR huruvida en sådan uppfinning varit användbar och verkligen nyttig, innan belöning derföre blifvit af Kongl.
Kollegium tillstyrkt eliel-» af Kongl.
Maj:t i Nåder beviljad; samt att då uppfinningar i denna väg ofta åstadkommas af Vetenskapsidkare, eller andre personer, hvilke af sitt yrke hindras, att sjelfve verkställa desamma, skulle, i händelse den grundsats Siats-Utsko Itets Beta hk a n de n. 555 ovilkorligen antogs att icke någon uppfinning kunde belönas, förr än densamma Blifvit i stort utförd, mången uppfinnare ‘komma att, antingen helt och hållet eller åtminstone i längre tid, sakna den belöning hvartill han verkligen gjort sig förtjent; Hvilket skulle betydligen försvaga ilen väckelse och uppmuntran lill nya upfinningar och förbättringar i siöjderne, ■sorn genom ifrågavarande belöningar åsyftas och hittills egt runi.
Med afseende å hvad Kongl. Coinjnerce-Collegium sålunda upplyst och anfört, och då, i fråga om användandet af det årliga anslaget till Manufacturernes befrämjande, någon anmärkning icke förekommit, som kunde synas fordra inskränkande föreskrifter, angående dispositionsrätten öfver berörde anslag, samt det bör förmodas, att Kongl. Maj:t hädanefter lika som hittills, lärer finna nödigt att, enär belöningar begäras för nya uppfinningar, låta, genom föregående undersökningar, utröna deras verkliga beskaffenhet, innan sådane belöningar beviljas; är Utskottet af den tanka, alt den af Revisorerne föreslaglie anhållan för närvarande icke af ometåndigbeterne påkallas. 556 Ståts-Utskottets Betänkanden, I anledning af granskningen utaf Allmänna Arbetshus-Fondens förvaltning, hafva 1820 års Revisorer anmärkt, alt, sedan Rikets Ständer, så väl vid i8t5 års Riksdag, som vid 1817 och 1818 årens Riksmöte, hos Kongl. Maj:t anhållit, alt den Biskoppen i Götheborgs
Stift af berörde fond tillagde årliga hushyra af 700
R:dr matte upphöra och nämnde summa få till det med Fonden åsyftade ändamål användas; så har Kongl.
Maj:t uti Nådig skrifvelse till Kongl.
Beri/Inings-Uf skottets Betänkande, Ar.-o 1?. 33 Capten vid de indeldta infanteri-regementena sin fullmagt med i a5 R:dr, utgörande 124. procent af liela den nya lönen 1000 ii:dr, ehuru han, efter min åsigt, högst borde betala a5 R:dr, utgörande 12'; procent af den vunna lönetillökningen 200 R:dr.
Han måste således nu, då man inberäknar de sex månaderne för den s. k. begrafningshjelpens aftjena nde, tjena i den nya graden minst i3 månader, innan de besparade lönetiilökningarne uppgå till beloppet af den sista fidimagts-lösen.
På samina grunder måste en till Hofr älls-Råd befordrad Assessor, tjena minst i5 månader, innan han genom, löntillökningen inbesparat den nya fullmagten, en till Lector befordrad Reetor-Scholae 16 månader, samt en i Stockholm till Borgmästare befordrad Piådman 12 månader för samma ändamål.
Då dessutom, serdeles efter de af Utskottet nu föreslagne föihöjningar, fullmagterne och 1 esolutionerne å ålskilbge andra värdigheter synas vara belagde med stamphult papper
Lill ett alltför högt belopp, vågar jag vördsamt föreslå: alt Rikets Ständer ville för sin del besluta, alt, efter verkställd granskning af de olika fullmagts- eller resolu tionskostnaderne, i förhållande till de olika värdighelernes vigt (dier de åtföljande Jönetillökningarnes belopp, charlel ingsbeloppen för fnllmagler, öppna bref och resolutioner m. m. måtte nedsättas i ett till löner och värdigheter mera billigt förhållande, än som för närvarande eger rum.
Och då Kongl. Majrt redan, genom Regerings-formens 60.§, eger full rättighet att minska de ilråga varande afgifterne, hvilken rättighet också, vid nu gällande chartae-sigillatm-förfallningens utfärdande, blifvit i afseende å vissa förekommande bestämmelser begagnad, föreslår jag likaledes att Rikets Ständer ville hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det täcktes Kongl. Majit låta verkställa den ifrågavarande granskningen, och derefter den sålunda beslutade och deraf beroende nödsättningen anbefalla.” Häruti instämde Herr Friherre Raab, Herr Grefve Posse, Herr Aminoff, Herr Pr/nzeiisköhl, Herr Prytz, Herr Friherre Hermelin och Herr aj Klercker.
Af Herr Friherre Oxenstjerna, C: ”Uti Utskottets förslag till controll å behörig chartering af köpe-, gåfvo-, bytes- och faste-bref å fäst egendom, Bihang till Ii.
Brot. 1844. 5 Sand. 1 A/d. 7 Haft. 5 34 Bevillnings-Utskottets Betänkandej N.o 13. morgongåfvo-bref samt köpe-afhandlingar om lösören, finner jag mig icke kunna instämma, enär detsamma medför de olägenheter, att domhafVander på landet, hvilka ofta äro för kort tid förordnade, äfvensom tjenstemän vid städernas domstolar derigenom skulle förvandlas till redovisande för chartorne och erhålla en ganska betydlig uppbörd, hvars rigtiga beräknande blott genom de handlingar, som de sjelfva skola aflemna, kunde controlleras, hvarigenom ock möjligen inträffade, att den nu understundom visade svårigheten att i rätt tid inbekomma domböckerne, blefve ytterligare ökad; hvarförutan, följden blefve att controllen å en betydlig statsinkomst komme att öfverlemna? lill IIof-Rätterne, för hvilka sådant är ett alldeles främmande åliggande.
Det, med afseende å sistnämnde omständighet alternativt framställde förslag, att domböckerne skulle vara åtföljde af serskilda förteckningar, hvilka sednare, efter i Hof-Rätterne skedd jemförelse med de förra, borde öfverlemnas till granskning uti Kongl. Kammar-Rättens Öfver-RevisionsDepartement, skulle ännu mera öka doinstolarnes göromål och göra controllen ytterligare både besvärlig och kostsam, enär derigenom uppkomme en mängd räkenskaper, hvilkas behöriga controllerande, enligt förslaget, föranledde behof af ökad personal, så väl i Kongl. Hof-Rätterne som Kongl.
Kammar-Rätten med åtföljande nya löne-anslag.
Deremot anser jag både enklast och ändamålsenligast vara, att, i likhet med hvad utskiIlige af Kongl.
Kammar-Rättens ledamöter föreslagit, i stället för chartering af ofvannämnde handlingar, med undantag af köpeafhandlingar örn lös egendom, hvarmed torde böra sorn hittills förhållas, värdet af det stämplade papperet erlades till statens uppbördsman, hvilka för rätta uträkningen af detta värde skulle ansvara) på lika sätt som vid köp, förfares med Wadstena krigsmanshus-afgiften, hvarefter uppbördsmännens qvittencer kunde antingen vidhäftas handlingarne eller, emot derå tecknadt bevis, qvarstanna hos domstolarne.
En sådan förändring skulle, med undvikande af alla ofvannämnde olägenheter, medföra de väsendtliga fördelar: att en säker control! å afgifternas behörige erläggande kunde vinnas, utan någon väsendtlig tillökning i domstolarnes göromål, enär samma förteckning å uppbudne fastigheter, som låg till grund för debiteringen af Wadstena krigsmanshus-afgiflen, äfven tjenade till controll för redovisandet af de för köpe-, bytes- och gåfvo-bref belöpande chartae-sigillatae-afgiften, "så alt derutöfver endast erfordrades enahanda förteckningar å faste- och morgongåfvo-bref; att för redovisningen endast behöfdes ett serskildt conto i de krono-räkenskaper, som ändock skola ingå, då den tillökning i granskningsbe - i j)c villain**-Utskottets Betänkande, JV.-o 13. 35 sväret, sorn derigenom uppkomma, visserligen ej blefve af den betydenhet, att tillökad revisionspersonal eller serskilde betydligare avfvoden derföre icke beliöfde ifr •ågakornma; samt att staten besparade ej blott tillverkningskostnaden för alla de chartor, som till ifrågavarande handlingar erfordrades, utan äfven den till försäljningsmännen utgående provisionen, hvilken, enligt hvad af Kongl.
Kammar-Rättens protocoll inherutas, säkerligen kan beräknas till emellan 6 och 7000 R:dr, så att, omän uppbördsmännen erhölle 1 procent af uppbörden» deraf uppkomrne en behållning för statsverket af omkring 5ooo R:dr 0111 året.”
Uti ofvanstående reservation instämde Herr Friherre Carl Åkerhielm och Herr Fr. Sundler. ■V Af Herr Aminoff, J: ”Då Utskottet, i fråga om chartering af testa menten , utan förändring, tillstyrkt bibehållande af stadgandet uti 4 § af Kongl. Kungörelsen den iG November 1841, angående stämplade pappersafgiften, får jag deremot anmäla min reservation.
Uti 86 § al Utkottets förslag till bevilluings-stadga, har blifvit föreslaget, att maka och skyldeman, i rätt upp- och nedstigande led, samt syskon och deras barn skola vara befriade från bevillning af testamenten; deremot upptages uti nyssnämnde Kongl.
Kungörelse till befrielse från erläggande af stämpladt papper blott testamenten till maka, barn och helsyskon.
Enligt min åsigt, böra samma skäl, som i ena fallet ligga till grund för befrielse, äfven verka till befrielse i andra fallet; och då all lagstiftning bör hvila på en, i likartade fall eonsequent genomförd grund, får jag vördsamt föreslå det tillägg uti 4 § af ofvannämnda Kongl. Kungörelse, mom. a., att testamenten till föräldrar och syskons barn må från chartas-sigillatre-afgift befrias.”
I denna reservation förenade sig Herr Friherre Raab, förre Talman Anders Ericsson, Jan Pehrsson från Upsala län, Eric Ericsson från Westerås län, Lars Boetius från Stora Kopparbergs län, Johannes Johannesson från Götheborgs och Bohus län och Anders Andersson, från Örebro län.
Af Herr Contracts-Prosten Nibelius: ”Jag har icke deltagit i den af Utskottet föreslagna förhöjda chartering å Adels-, Friherre-, Grefve och Exellencebrefven, dels emedan jag, instämmande i Grefve Cronhjelms mot denna del af Betänkandet afgifva reservation, anser en dylik förhöjning vara ett mindre behörigt försök alt indirect motverka de Kongliga prcerogativernas begagnande, dels emedan jag anser de föreslagna förhöjningarne icke stå i något billigt förhållande till den chartae-sigillatae-afgift, som för andra Kongl. Nådebevis i 36 B e i 'ilin in g.t-Ut sk olle Is Betänkande3 lY.-o 13. blifvit föreslagen.
Så t. ex. skulle Excelence-brefvet charteras med 62a P>:dr, men Riddare- och Commendcurs-brefvet af Kongl. Seraphimer-Orden med endast 5o R:dr.
Jag vet val, att man ej vill bestrida Konungen räliighet alt nedså Ila en af Ständerna i delta afseende föreslagen afgift, om Man linner den för hög; men, efter min åsigt, bör man icke, genom alt bestämma ('n afyift sä /teg alt man nära nog kan förutse, alt Konungen densamma icke bifaller — blottställa den höga Personligheten för det obehaget att ändra eli af Rikets Ständer fatladt beslut.
— Dessutom, då Utskottet trott sigvara förbundet ali för de fyra ofvannämnde värdigheterna föreslå enahanda ehartse-belopp, som vid de begge sist förflutna Riksdagarne af Ständerna bestämdes, ehuru de icke af Kongl. Majrt sanctionerades, hade Utskottet nu äfven, som mig synes, bordt föreslå samma förhöjning, som Ständerna vid 1 834 oell 1840 årens Riksdagar anlogo, å chartae-afgiften för Commendeurs- och Riddare-brefven af de Kongl. Ordnarne; men delta har icke skett — och denna inconsequens kan jag icke eller gilla.” Häruti instämde Herr Friherre Raab_, Herr Friherre Hermelin och Herr Biskop Bruhn.
A ( lien Doctor Sandberg-.
”Jag får vördsamt reservera mig emot Utskottets beslut, alt först sammanslå 5 och 10 §§ i nu gällande författning, och sedan åter efter en annan fördelningsgrund sönderdela dem uti a:ne, den 5 och 6 § i förslaget.
Genom sammanslagningen komma fullmagts-chartorna att synas orimligt stora, och en ökad anledning uppkommer att deruti söka nedsättning, sedan man af den nya nu föreslagna författningen icke mera kan erhålla den upplysning, att en del af charlas-beloppet skall, enligt Ständernas beslut, utgå, för att ersätta statsverket, hvilket godtgör tjenstemännen i Konungens Canzli för sportler och canzli-gebuhr, sorn upphört.
Sammanslåendet är icke heller fullständigt, ty sigilipenningarne äro serskildt upptagne, och man har för Ådels-bref räknat bort 4 R:dr 8 sk., emedan man ansett 1 33: 16 för en jemnare summa än 13y: 24.
Genom den derefter skedda fördelningen, har man åter fått omskrifva ungefär samma text-uti 6 §, som uti den 5 §; och den 113'a fördelningsgrunden, enligt hvilken de fullmagter, förordnanden m. m., som utgå från Eouungens Canzli, Justitas-Canzleren, m. fl., skola skiljas från alla andra, synes ingalunda medföra mindre vidlyftighet eiler större reda, än der nu finnes uti den gamla författningen, vid hvilken man är van, och hvaruti denna förändring icke tyckes mig vara ibland de mest nyttiga och nödvändiga.
Bevillnings-TJtskoltels Betänkande, :V.o 13. 37 Vidare kan jag icke inse orsaken, hvarföre man för Adels-, Friherre-, Grefve- och Exellence-bref föreslagit samma chartae-belopp, sorn Rikets sist församlade Ständer antogo, men deremot för Commendeurs- och Riddarebref alldeles frånträdt denna grundsats.
Ständerna antogo nemligen 1840, likasom 1834» för Seraphimer-Orden 100, för Commendeurer med stort kors 66: 3a, för andra Commendeurer 5o, samt för Riddare och Orxlensledamöter l5 R:clr, och nu har charte-beloppet blifvit föreslaget hälften, mindre, ehuru dessa sednare ej erlägga någon tillökning för canzli-gebiihr, såsom de förra.
— Att nedsätta Commendeurs-brefvens stämplade pappersVärde till fullkomlig jemnlikhet med Kongliga eller Academiska Doctors-bref utan prof, tyckes icke heller vara full rättvisa emot de förstnämnde.
Ty väl faller det sig litet svårt att utdraga några reella värden utur dessa immaginära qvanliteter, för alt sins emellan jemföra dem, men nog synes det ändå sannolikt, att ett gult eller grönt Commendeurs-band, eller en craclian skulle medföra en större värdighet i samhället, och lyfta sin innehafvare ett godt stycke högre upp på ärans trappa, än en anspråkslös doetors-hatt, eller ett honorarie magisters-bref.
När nu dessa sednare beläggas med 2 5 R:dr:s charta, hvilket ärrätt och tillbörligt, så kanske böra de förra, såsom 1841 års Ständer antogo, lämpligen kunna beläggas med 5o
R:dr i förhållande till deras högre värde.
Icke heller kan jag inse, hvilken missgynnande conjunctur nu bör föranleda nedsättning af chartan för Riddare-värdigheten till 8 R:dr, då t84o års
Ständer antogo den lill i5 R:dr”.
I denna reservation instämde Herr Prosten Ber", Herr P. Berg, Petter Classon från Elfsborgs och Petter Nilsson från Christianstads län.
Af Herr C. J. Koch och Herr Fr.
Sundler: ”Emot Höglofl.
Utskot tets fattade beslut i frågan om slämpelafgiflen för tidningar, få vi härmed anmäla vår reservation.
Med den utveckling samhällsbegreppen uppnått, måste det antagas såsom ett axiom, att elt constitutionelt statskick icke i verkligheten kan existera utan tryckfrihet.
Denna sanning, erkänd af de största tänkare och statsmän, har genom erfarenheten blifvit till fullo bekräftad.
Då så förhåller sig, torde med skäl kunna sältas i fråga, huruvida staten bör genom någon beskattning betunga tidningspressen, delta medel för spridandet af nyttiga kunskaper och upplysning bland samhällsmedlemmarne och sammanhållandet af ett folks känsla af sin nationalitet.
Men enär en stämpelafgift för tidningar redan Billang lill B.