Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Skeppare, inhemsk eller främmande, som, för trängande orsaker eller tili innemtande af ordres för sin vidare resa, inlöper i Svensk hamn, der Sjötull-kammare finnes, må derstädes, utan skeppsumgälders erläggande, intaga förfriskningar och anställa nödiga reparationer samt jemväl, under iakttagande af hvad Seglations-ordningen föreskrifver och eller behörig märkrullas afgifvande, lossa större eller mindre del af sin last och intaga fyllnad deri, utan att erlägga tull eller annan afgift för mera, än som lossas eller lastas; men för fartyget belöpande skepps-umgälder skola, med iakttagande af hvad ofvanstående 4 § löreskrifver, betalas, då lossning eller lastning eger rum.
Dock må, under fart från en till annan utländsk ort, fartyg, utan sådana umgälders erläggande, kunna lossa så stor del af innehafvaude laddning, sorn icke öfverstiger Ijerdedelen al fartygets last drägtighet, för utrönande hvaraf fartygets skeppshandlingar må tjena lill grund.
Fartyg, inhemskt eller främmande, som i Svensk hamn intagit en del af sin laddning, må i annan Svensk hamn, der, enligt Seglations-ordningen, lastning, får rga rum, intaga fyllnad deri.
Få hvart och ett ställe erlägges tull tor hvad lastadl blifvit.
Då lossning eller lastning på liera ställen egt rum, erläggas dock, i öfverensstämmelse med nyss åberopade 4 §, skepps-umgälder endast ä första lossnings- eller lastnings-stället, derom bevis på passet meddelas. 526 Förslag till Tull-taxa. § 15.
Skeppare vare skyldig alf, på sätt Seglalions-ordningen stadgar, å märkrullan noga anteckna sitt förråd af lifsmedel, lill mängd och beskaffenhet, vid den påföljd tor jura k lä fen het deraf, som berörde Förordning bestämmer; och må det förråd, sorn för besättningens behof till begagnande om skeppsbord finnes nödigt, befrias från tull och andra afgifler i utlastnings-orten.
Till provision må, under sådana vilkor, jemväl kunna hänföras följande qvanliteter vin, bränvin, kaffe och risgryn, nemligen: för fartyg, kommande, från Östersjön, eller till någon hamn i Halland samt Götheborgs och bohus län fran Nordsjö-orter samt Holland, England och Franska Festersjöllamnar: 2 kannor vin, 1 kanna bränvin, 2 skålpund kaffe och 3 skålpund risgryn, räknadt på hvarje person al besättningens och passagerarnes antal; samt för fartyg, kommande från orter utom Östersjön, med undanlag af nyssnämnde fart till Halland och Bohus lim: 3 kannor vin, 2 kannor bränvin, 4 skålpund kaffe och 6 skålpund risgryn, på enahanda sätt. beräknadt.
Härvid bör lör öfrigt iakttagas, att vin och bränvin icke mot hvarlannat utbytas; så att den, sorn har mindre af den ena, ej får för sådan brist njuta ersättning i den andra varan, äfvensom alt hvad af dessa och öfriga nämnde proviant-artiklar öfverstiger en Skeppares ofvanföre bestämda förråd i utlastnings-orten, skall ovilkorligen förlullas.
Hvad af inrikes producerade, enligt utgående tullpasset, med fartyget bevisligen utförda provisions-artiklar öfverblifvit, må, vid återkomsten, tullfritt disponeras.
Hvad af det öfriga medgilna provisions-förrädet icke under vistandet i Svensk hamn ombord användes, må, derest det ej lill qvarblifvande förtullas, med fartyget åter utföras. § 16.
På del skeppare och besättningar å Svenska krafvel-fartyg, större eller mindre, må komma lill säkert åtnjutande af den fering, som uti Kongl. Maj:ls är 1748 utfärdade Reglemente dem till uppmuntran blifvit tillagd, skola skeppare och besättning vid den tullkammare, der lossning sker, af den lull, som för larlvgets medbragta last inflvler, mot behörigt qvitto, erhålla dess loring, utgörande vid fart Irån Östersjön, för en Skeppare 2 R:dr, för en Styrman 88 öre och för de öfriga af besättningen, såväl som gossar, hvardera 60 öre; från de vid Nordsjön, Kanalen och Atlantiska hafvet belägna Europeiska orter, för en Skeppare 10 R:dr 78 öre, för en Styrman 5 R:dr 38 öre och lör del öfriga skeppsfolket, hvarje person 4 R:dr 32 öre, samt från Medelhafvet, Levanten och andra aflägsnare orter, för Skeppare 13R:dr 50 öre, för Styrmannen 6
R:dr 75 öre och lör hvardera af den öfriga besättningen 5 R:dr 38 öre, men då tull-beloppet för medförda varor icke uppgår lill minst 75 R:dr, bestås skeppare och besättning ej någon föring, från hvilken förmån äfven inhemska på klink bygdå samt utländska fartyg äi'o uteslutna.
Skeppare, som komma från Medelhafvet, men tillika intagit last uti Veslersjöhamnar, njule föring, såsom från iMedelhalvel, när tullen för de derifrån i Svenskt farlvg medbragta varor stiger tili en fjerdedel af t ullbeloppet för de varor, som annorstädes blifvit inlastade.
Vid ett annat förhållande bestås endast, den mindre föringen.
Förslag lill Tull-taxa. 527 § 17.
För gods, sorn under transporten genom tillfällighet tagit skada, må ej någon minskning i tullen tillåtas, såvida godsegaren sjelf vill detsamma disponera.
Anser godsegaren en sålunda forskiimd vara icke kunna draga den i Införsels-tarifen utsatta tull, må lian äska laga besittning å godset, hvilken dä skall af Magistratsperson, med biträde af två sakkunnige och ojäfvige. män, verkställas i närvaro af vederbörande Tullkammareföreståndare, som eger att, under tjenslemaona-ansvarighet, för bevakande af Kronans rätt, besigtnings-ålgärden kontrollera.
Befinnes godset hafva under transporten undergått förskämning, skola Besigtningsmännen ej allenast härom utfärda intyg, utan jemväl, eller granskning af behöriga lasthandlingar, attestera värdet af enahanda vara i oskadad! skick.
Derest fog tili anmärkning emot förrättningen icke förekommer, antecknar Tullkammare-föreståndaren sitt godkännande å besiglnings-instrumenlef, sorn icke edsvurne besigtningsman äro pliglige att, der så äskas, med ed fästa.
Tullkammaren försäljer sedermera, eller föregången kungörelse, på öppen auktion, i behörig ordning, hvad förskämdt är, hvarvid, under iakttagande alt godset, såsom å nederlag befintligt eller olörtulladl, försäljas, införsels-tullen för det, som enligt larifen förtullas efter värdet, beräknas efter fastställd tullproceut å auktionspriset samt för annat gods emot tarif-bestämmelsen minskas i samma män, sorn auklions-priset understiger del vid besigtning^ för oskadad enahanda vara bestiimda värde; kommande behållna auktions-summau att, sedan belöpande tull blifvit erlagd, godsegaren tillställas.
Försummar godsegaren fullgörandet af bevisningen om varans förskämning utöfver fjorton dagar efter den preskriptionstid, hvarinom angifnings-inlagan, jemlikt 30 § af gällande Seglationsordning, bör vara lill Tullkammaren afiemnad, ansvare för lull-afgifternas fulla erläggande, derest han icke genom skriftlig anmälan hos Tullkammaren, inom samma tid, afslår sin rätt till den skadade varan, som då, medelst offentligt utrop, för Kronans räkning, genom Tullkammaren försäljes.
Beträffande förtullningeu af varor, bergade från strandade, utrikes ifrån komna, fartyg skall iakttagas: l:o alt, derest fartyget alldeles förolyckats eller så skadats, att varorna icke kunna, för befordrande till deslinations-orten, åter intagas, eller om dessa till större eller mindre del linnas så sjöskadade, att de till vidare försändning icke, ulan äfventyr, kunna användas, godsegaren eller dess ombud må ega alt godset i den stapelstad, dit det beqvämligast må kunna förås eller, om dess beskaffenhet icke medgifver sådan transport, å landel i slrandningsorten, efter föregången kungörelse, genom offentlig auktion, i vederbörlig ordning, låta försälja; 2:o att för detta ändamål laga besigtning å godset, så fort ske kan, bör anställas, då strandängen skett inom stads område, af Magistratsperson, och i annat fall af Kronofogden i orten eller annan behörig kronobetjent, med biträde af två sakkunnige och ojäfvige män, och i närvaro af vederbörande Tullkammare-föreståndare, som eger alt, under Ijenstemanna-ansvarighet, för bevakande af Kronans rätt, besigtnings-ålgärden kontrollera och, om log till anmärkning icke förekommer, å besigtnings-instrumenlet, som ej edsvurne besigtningsmän äro pliglige alt, der så äskas, med ed fästa, anteckna sitt godkännande; 3:o att minst en månads tid må bestämmas för auktionens hållande, efter derom af Kongl Maj:ts Befallningshafvande i länet utfärdad kungörelse; dock om någon vara befinnes så skadad alt, ulan äfventyr af dess förderfvande, något, längre uppskof med försäljningen icke kan ega rum, eller om varans värde icke slår i något afpassadt förhållande till bevaknings- och magasinerings-kosluaderne under ett sådant längre uppskof, må 528 Förslag till Tull-taxa. försäljningen, sä snart kungörelse derom i strandnings-ortens och närmaste stads kyrkor blifvit uppläst, verkställas; börande i besigtnings-inslrumentet, vid slik händelse, meddelas intyg om behofvet af eller skälet lill en skyndsammare försäljning, äfvensom om hindren för godsets försändande, i försäljnings-ändamål, lill stad; 4:o att alla de varor, som genom väta icke äro underkastade förskämning eller som eljest vid besigtningen finnas oskadade, skola, såsom fullgoda varor, enligt tulltaxan törluilas, hvaremot meri lullberäkningen för de öfrige må förhållas såsom i 1 mom. af denna § stadgas; 5:o ali, änskönt godset såsom oförtuIla(11 försäljes och det är inroparen öppet lemnadl,
att detsamma antingen tili inrikes förbrukning disponera eller inom stadgad preskriptionstid reexportera, det skall ankomma på säljaren all, medelst en gemensam inlaga, som inom fjorton dagar efter auklions-förrätlningen bör, med bifogande af auktiöns-protokollel, ingi Ivas och särskildt upplaga hvad till ålerulförsel ämnadt är, å Tullkammaren angifva hela det varuparti, som forsåIdt blifvit, och alt belöpande afgilter för detsamma inom den i Seglations-ordningeu föreskrifna tid inbetala, vid påföljd, som i sagde författning jemväl stadgas. § 18- I afseende på Sveriges och Norriges inbördes handels-förhållanden lände till efterrättelse hvad derom är eller varder stadgadt.
N:o 165 Expedilions-UtskotteIs Förslag lill underd.
Skrifvelse N:o 165. 529 \:o 165.
Uppläst och godkändi hos Ridd. och Adeln den 12 Dec. 1887.
Presle-slåndet den 12 •— — Borgare-ståndet den 12 — — Bonde-ståndet den 14 — — Rikets Sländers underdåniga Skrifvelse, angående ändring uli och tillägg till 4 liup. 2 § Bxjggninga-Balken.
(Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Ulsk:ts Bet:de N:o 14 och Uti. N:o 40.) S. A. K. Hos Rikets Stander har, i anledning af gjord framställning om behofvet af ändring i nu gällande lag-bestämmelser om dikning och om deltagande i kostnaden derför, i betraktande kommit, huruledes den jord-egare, som vill företaga odling af kärr, måsse eller sidländt mark, utan alt å egna egor hafva aflopp för vattnets aftappning, ofta kati för verkställande af sådana arbeten möta hinder deraf, att för vattnets afledning öfver andras egor erfordras dikning af större omfång, än den, hvaruti angränsande jord-egare, enligt 5 Kap. 2 och 3 §§ Byggninga-Balken, jern forde med 4 Kap. 2 § samma Balk, äro skyldige att deltaga, och i afseende hvarå genom sistnämnda lagrum blifvit stadgadt, bland annat, alt afloppsdike bör läggas af oskift mark, två och en half eller två alnar bredt, en aln djupt och en aln på botten, allt som nödigt är och lägenhet dertill finnes.
Erfarenheten svnes jemväl hafva fullkomligen ådagalagt, alt de sålunda föreskrifna afloppsoeh flod-diken, i anseende lill deras ringa bredd och djup, allt efter som ett bättre ordnadt åkerbruk i landel fält insteg, blifvit för sitt ändamål otillräcklige.
För all undanrödja berörda hinder emot införande af ett fördelaktigare landtbruk, samt efter inhemlande, dels deraf, alt Landtbraks-akadeinien hos E. K.
M:t. i underdånighet anhållit om utarbetande af förbättrad lagstiftning rörande detta ämne, och ansett nödvändigt alt odlings-fällen kunna aldikas till minst fyra fots djup, jemte det afloppsdikens beskaffenhet i öfrigt derefter lämpades sålunda, alt bredden i dagen minst motsvarar tvänne gånger dikets djup, med tillägg af bottnens bredd, hvilken åter väl borde bestämmas efter myckenheten af del valten, sorn skall affdras, men uli intet fall understiga en fot, Bi/i. lill R.
Sl. Prut. 1856 & 1857. 10 Sami. 1 A]d. 07 530 Expeditions-Utskottets Förslag• till underd.
Skri/ve/se N.-o 166. dels ock att, E. K.
M:t, under den 7 näsliidne Juli i Nåder befallt alt ärendet skulle anslå i afvaklan på Rikets Ständers beslut uti nu förevarande angelägenhet, hafva Rikets Ständer pröfvat skäligt att, för sin del, besluta, det 4:de Kap. 2 § Bvggninga-Balken skall erhålla följande lydelse:
Aflopps-dike bör läggas af oskift mark, fyra och en half alu bredt, två alnar djupt och en half aln på bollen, eller mera, allt sorn nödigt är och lägenhet dertill finnes; och den sin åker dervid får, njute en aln tili ren utom bvamål.
Samma lag vare, der väg eller gärdesgård åker möler.
Går väg eller dike vid ängsvall, der gifves ingen tillökning.
Tarfvar dike läggas emellan grannars åkrar, då gånge halft dike å hvarderas åker.
Vid ändan för åker, dike hvar af sill.
Hvilket Rikets Ständer lä hos E. K. M:t i underdånighet anmäla.
Stockholm den 14 December 1857. lilo f««.
Uppläst och godkändi hos Kidd. och Adela den t 'i Dec. 1R57.
I*i esle ståndet den lä — — Borgare ståndet den lä — — Bnnde-slåndel den 14 — — Rikets Stunders im.ilerddniuti Skri/ie/se, / (inledning: »J longi, J/nj:ts Äiithga Proposition om on/agnnde oj en JmJuttning, (ingående straffarbetes ock Jungelsc-sti affs iH-rksluliunde i enrum.
(Lag-Uisktis Boliden N:is 35 och 4S.) S. A. K.
Lili afbiten Nådig Proposition af den l(>
Deemlnr sistlidet år liar E. K. ,M:t fä stat Rikets Ständers uppmärksamhet dera. ali, i samma man brollmals-lagsliflningens förbättrande fortgår uli den såsom ändamålsenlig numera allmänt erkända riglning, alt de tillförene brukliga kropps- och skam-straffen ulbvlas mot frihels-sfrnff, hvilka icke allenast böra vara tillräckligt allval liga för alt afskräcka fran hroll, ultin deijemle skola afse den brottsliges förbättring eller åtminstone hans räddning undan den ytterligare för - Expeditions- Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse N:o 166.
531 härdelse och försämring i sedligl hänseende, som erfarenheten visat vara en oundviklig följd af fångars gemenskap med hvarandra under straff-tiden, i samma mån framstår ock behofvet att genom lag ordna sättet för frihets-straffens verkställighet; vid hvilket förhållande och ehuru en fullständig lagstiftning i detta ämne, omfattande alla frihets-slraff, icke torde böra ifrågakomma, innan reformen af sjelfva brotlmåls-lagen hunnit så långt genomföras, att derigenom blifvit bestämdt om eller hvilka bland de flera olika slags fängelse-straff, som i nu gällande lag finnas upptagna, skola för framtiden såsom särskilda straff-arter bibehållas, samt slrafi-inröllningarne kunnat derefter lämpas, E. K.
M;t likväl, sedan de nya efter cell-systemet bygdå läns-fängelserna kommit så nära sin fullbordan olver hela Riket, att de, tillika med åtskilliga andra efter samma system uppförda nya krono-häkten, lemna utrymme för en mera allmän tillämpning af det så kallade ensamhets fängelset, funnit angeläget alt genom särskild lag bestämma, ej mindre i huru vidsträckt mån så beskaffadt fängelse må vid ådömd bestraffnings verkställighet användas och i hvad förhållande det bör anses slå till de fri hets-st ra ff, som i gcinensamhels-fängelser undergås, än äfven om sältet för ensamhets-fängelsets verkställande i öfrigt och den behandling (ängarne derunder skola vara underkastade.
I afseende härå äro af E. K.
M:t tillika i Nåder framställda, hufvudsakligen följande åsigler:
Sedan ensamhets-fängelset redan visat sig medföra fördelaktig verkan, (ill ernående af straffets dubbla ändamål, borde väl icke. någon tvekan uppslå om dess begagnande i så vidsträckt omfattning, som lämpligen kan ske; men möjligheten af dess tillämpning på alla straff-fångar betingades, å ena sidan, af utrymmet i straff-anstalterna och, å den andra, af fångarnes förmåga all utan äfventyr för både själs- och kropps-krafter på längre tid uthärda straffet, hvilket äter måste vara i väsentlig mån beroende af den strängare eller lindrigare behandling, de i öfrigt äro underkastade.
Då brotlmåls-lagen i sina straff-bestämmelser skiljer emellan svårare och lindrigare arter af frihets-slraff, vore ock nödigt alt vid straffens verkställande broltslingnrnes behandling derefter lämpas och skillnad alltså göres emellan sva ra it, och lindrigare ensamhets-fängelse.
Det förra, afsedt all endast begagnas å sådana gröfre brottslingar, sorn blifvit dömda lill slraff-ai bele eller till del deremot svarande, i vara äldre lagar upptagna straffet af arbete å fästning eller tukthus, gjorde fängen underkastad hela den stränghet i behandling, som cell-svslemel erfordrar, men påkallade äfven, lill följd af denna stränghet, ä lagstiftningens sida den försigtighet, all icke i tillämpningen utsträckas utöfver hvad mensklighrlen bjuder och med säkerhet kan antagas sta tillsammans med långens förmåga all uthärda straffet.
Af sadan anledning och i betraktande af sä väl en i sistnämnda hänseende vunnen erfarenhet, som del paräkneliga ulrvmmel i straff-anstalterna under den närmaste framliden, svnles ensamhets-fängelse af den nu nämnda svårare arlen icke böra, åtminstone del närvarande, tillämpas da den ädömda straff-liden öfverskjuler två är.
Enär emellertid cell-siraffet, med den här afscdda strängheten utfördl, mäste, der icke endast en kortare strafftid ifrågakomma, for de
Hesta fångar betraktas såsom innebärande en skärpning i bestraffningen, hvilken skulle leda till orättvisa och rubba sjelfva slraff-svslemels sammanhang, om »likhelon i straff-sättet icke uljemnades genom en motsvarande afkortning pd del adomda straffet, vore en sadan afkortning behöflig, och hvilken, elier jemförelse med hvad Lag-beredningen tillförene föreslagit och i åtskilliga andra länder blifvit antaget lämpligen skulle kunna bestämmas lill en fjerdedel af den straff tid, som nfversliger tre mannder, hvaraf foljde all intet svarare ensamhets-fängelse skulle komma att räcka längre än högst något öfver aderton mannder, der ej Kongl. Majit funnit skäligt alt af Nåd förvandla eli annat ådömdt straff lill fängelse i cell. 532 JUxpedifionsrUtskottets Förslag lill anderd.
Skrifvelse N:,o 166.
Nödvändigheten af vissa inskränkningar i til'amp»iogeo förekomme deremot icke vara lika gällande i fråga om ensamhets-fängelsets lindrigare ari, alt användas ä sädana förbrytare, sam gjörl sig skyldiga lill eli mindre strängt fängelse-straff, ehvad del för öfrigt blifvit deni ä dömd t såsom urbota bestraffning eller såsom forvandliogs-slralf.
Om än, nied afseende ä fängelsernas inrättning och utrymmet derstädes, föreskrillen om hvarje sadan {änges förvarande i särskildt rum merändels ej kunde verkställas annorlunda, än alt denill begagnas de för det svårare ensamhets-fängelset egentliga ämnade cellerna, så innebure dock, med den större frihet inom fängelset, sorn är dessa längar medgifvrn, i anseende till sysselsättning, beqvämlighet och rättigheten ali emottaga besök, eli så beskaffad! ensamhets-fängelse i sjelfva verket ingenting annat än fangens utskiljande fran gemenskapen med andra brottslingar; och då ett sådant afskiljande åtminstone för de Hesla langar al ifrågavarande slag mäste anses snarare sorn en förmån än en skärpning i straffet, kunde någon afkortning deraf lika litel vara af nöden, sorn nian, under sntlana förhållanden, af farhåga för en menlig verkan af straff-sättet pä fångens helsa, behöfde inskränka dess tillämpning inom någon \ iss lid.
I ölvcrenstiimmelse med dessa grunder, har E. K. M:l läckts, genom den Nödiga Propositionen, hiresia Mikels Ständer anlagande. al följande författning, angående straffarbetes otili fängelse-straffs verkställande i enrum: § 1.
Den, som lill straff-arbete på två är eller kortare lid dömd är, skall, der så ske kan, under straff-liden hallas i enrum eller så kallad cell. § 2.
Straff-arbete, sorn endast omfattar en lid af högst tre månader, skall oafkortad! verkställas ulan afseende derpå, ali den dömde under tiden hålles i enrum.
Ar sådant arbete för längre tid ädömdl, varde, då detsamma, jemlikt 1 §, verks,l.älles i enrum, från den del af ådömda straff-liden, som öfverskjuler tre månader, en fjerdedel aldragen.
Uppkommer i sådant afdrag brutet månads-lal; varde fjerdrdels månad lill 7 dagar räknad.
Skall aldrag i dagatal ske och uppkommer i afdraga! brutet tal, varde för del tal bel dag å straff liden afräknad.
Under straff-liden skall fången sysselsättas med det arbete, hvarpå tillgång kari finnas.
Ej må kali förskaffa sig eller emottaga underhall, beklädnad eller annat utöfver hvad honom vid straff-inrättningen beslås.
Utan vederbörandes tillstånd må han ej heller emottaga eller afsända bref eller bud från eller lill annan person inom eller utom fängelset eller emottaga besök af annan än fångvaktare, vid fängelset anställd läkare eller prest samt de personer, sorn öfver fängelset hafva uppsigt eller der, lill följd al innehafvaude tjenste-beialtning, ega tillträde. § 3.
Ar någon, enligt 1 §, till fullgörande af ådömdt straff-arbete i enrum insatt, och varder han, innan det straff lu
II bord a rl t är, för annat brott, begånget före eller efter bestraffningens början, dömd lill ytterligare straff-arbete under lid som. sammanlagd med den förut ådömda, ej öfverstiger två år; varde jemväl sednare straffet i enrum verkstäldl, under iakttagande af enahanda afdrag å straff-tiden, som skulle hafva egt rum om båda straffen varit samtidigt ådömda.
Öfverskjuler den sammanlagda straff-tiden två Esep o /lil i o n s- U/x kottets Färsing lill un derd.
Skrifvelse l\:o i66. 533 år, då skull fången, innan han i annat långelse insälles, i enrum utsitta den lid, sorn mot del försl ådömda slraffel svarar. § 4.
Hvad här ofvan angående straff-arbete sagdt är, vare oek tillämpligt, då någon är lill arbete å fästning eller tukthus dömd.
Konungen all någon, i stället för annat ådömdl straff, må under viss lid undergå fängelse i rell; galle oek i afseende å sådan fänge hvad i 2 § 2 moni. föreskrifvet iii, der ej Konungen annorlunda bestämmer. § 5.
Fängelse å fästning eller tukthus utan arbete, äfvensom enkelt fängelse med eller ulan arbete skall ock, ehvad straffet blifvit omedelbart lör brott eller såsom lörvandlingsstraff, i stället för ådömda böter, »lagdt, på sådant säll veikslällas, alt fängen, så vidt ske kan, förvaras i särskildt rum, skiljd fran andra fångar. § 6.
I fall sorn i 5 § säges, Hjule fången ej afdrag i den ådömda fängelse-liden.
Vill och kan lian förskaffa sig bättre underhåll eller större beqvämlighet än i fängelset allmänneligen beslås; vare det tillätet, sa vidt ordningen eller säkerheten inom fängelset derigenom ej störes.
Fangens maka, föräldrar, barn eller syskon må honom i fängelset besöka; likväl skall anmälan derom förut ske hos fängelsets styresman, som eger all för besöken bestämma lämplig lid samt, der han sa nödigt aktar, förordna ali under besöken någon af fängbel,eningen bör vara tillstädes.
Af andra än nu nämnda personer och dem, som i 2 § 2 mom. omlörmälas, eger fången ej ulan tillstånd emottaga besök.
Ej heller må han ulan lof af fängelsets styresman emottaga eller afsända bref; dock all, der brefvet rörer enskilda angelägenheter, sådant lof ej vägras må, så framt brefvet ej finnes innehålla något, hvaraf ordningen eller säkerheten inom fängelset kan älvenlyras.
Fänge, som ej lill arbete dömd är. vare berättigad att med tjenlig!, arbete sig sysselsätta, om han sjelf sådant sig förskaffar; egande dock fängelsets styresman tillse, att denna rätt cj lill brottsliga företag missbrukas. §7. 1 Iråga om hvad ytterligare i afseende å ensamhets-fångars vård, arbete och behandling skall iakttagas, samt hvad i öfrigt till ordning vid ensamhets-fängelse och tillsvn derå hörer, gälle hvad derom redan är eller framdeles kan blifva föreskrifvet.
Vid pröfning af delta ärende hafva Rikets Ständer funnit» att den grundsats, hvarpå E.
K- M:ls nu afgilna Nådiga förslag är bygdt, att nemligen cellfängelset företrädesvis bör vid verkställighet af frihels-slraffet, under den lid, hvarom nu är fråga, användas, redan blifvit godkänd al Rikets Ständer, som för ändamålet ock anvisat nödiga tillgångar för cellfängelsers uppförande lill den utsträckning, ali, efter hvad upplyst blifvit, något hinder numera icke lärer, under vanliga förhållanden, möta för grundsatsens tillämpning i allmänhet; ali vunnen erfarenhet angående omförmälda bestraffnings - 534 Expeditions-Utskottets Förslag till tinderd.