Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Vrotocoll, hcillet inför Särskildta Utskottet den 8 December 1823. S. D. Emot Utskottets nu justerade Betänkande , rörande förslag till sammanjemkning af Riks-Ståndens be.vlut i frågan om reglering af Rikets Styrelseverk , afletnnade Herr Cancelli-Rådet von Hartmansdorff denna reservation : ”Emot pluralitetens mening, att Särskildta Utskottet bör ingå i jtMnnkningsåtgärd af Riks-Ståndens beslut , rörande Betänkandet om organisation af Rikets Styrelse verk, reserverar jag mig, och anhaller att genom min reservation få unde st lia de respective Stånden den mening, jag, om detta måls behandling, sökt, fast utan tramgång , inför Rikets Högloflige Utskott utveckla.’' 3°4 ”Utskottets Betänkande , angående regleringen af RiketsStyrelseverk, har, i anseende till ämnets omfattning måst inbegripa: a) förslag till Grundlags-ändringar, hvilka först, viden! kommande Riksdag, och genom alla Ståndens enhälliga beslut samt Konungens gillande, kunna ega rum; b) förslag till ändringar i allmänna Lagen, hvilka genast kunna afgöras, när 3:ne Stånd derom instämma och Konungen sitt samtycke gifver, samt c) förslag tili ändringar i sädane allmänna inrättningar, hvilka Riksens Ständer blott Önskningsvis må sätta i fråga, och Kongl. Maj:t utan deras hörande kan vidtaga.
Ehuru dessa 3*,ne slag förändringar , enligt våra grundlagar, böra på lika många särskildta sätt behandlas och de 2:ne första Classerne följakteligen blifvit tilli Constitutions- och Lag-Utskottens handläggning öfverlemnade , utgöra de likväl integrerande delar af ett sammanhängande helt, hvarförutan Särskildta Utskottet ej heller kunnat komma att dem samtelige bereda.
Den vidd af ämnet och dess olikartade beståndsdelar synas hafva föranledt de olika beslut, som deröfver inom Riks-Stånden blifvit fattade.
Tvänne, nemligen Högloflige Ridderskapet och Adeln, samt Högvördige Preste-Ståndet, hafva ansett saken böra i ett sammanhang behandlas, samt derföre till nästa Riksdag uppskjutit afgörandet af Lagirågorna och önskningsmålen , som till stor del föranledas af, eller äro förknippade med , de grundlagsförändringar, som först 3 °5 forst då kunna komma till afgörande hos Riksens Ständer.
Tvänne andra Stånd, nemligen Välloflige Borgare- och Hedervärda BondeStåndet, hafva ansett den af Särskildta Utskottet uppgjorda statsförvaltningsbyggnaden böra genast godkännas, ehuru grundvalen, hvarpå den hvilar, ej blifver skärskådad förr än vid nästa Riksdag, och då den lika väl kan o* gillas som antagas.
Enär således endast aine Stånd yttrat sin mening i sjelfva saken, men 3.ne deremot uppskjutit deras omdöme: så kan den jemnkning af skiljaktiga meningar, hvarom 73 §.
Riksdags-Ordningen handlar, icke ega rum mer än mellan 2:ne Stånds meningar , emedan de andra bägge ännu icke yttrat deras.
Den af Utskottet åberopade §. angår likväl alla 4 Ståndens meningar, emedan i händelse jemnkningen icke antages, vederbörande Utskott skall förstärkas till Nämnd, med ett visst antal Ledamöter af hvarje Stånd.
Att således vilja jemnka meningar blott mellan 2:ne
Stånd, som upptagit frågan och aldeles åsidosätta de andra bägges beslut, som icke upptagit den , kan jag icke finna annat än olagligt.
Vill Utskottet åter sammanjemnka alla 4 Ståndens beslut, så blifver det fråga ej om meningen, utan om tid, enär 2:ne
Stånd velat att saken skulle afgöras vid närvarande och 2ine vid nästkommande Riksdag.
Försöket att sammanjemnka besluten i detta fall Särsk.
Ut,k, Betänk. 20 3oö gå att lika rätt skedde å ömse sidor, synes leda till den slutsats , att målet borde företagas midt emellan bägge Riksdagarne.
Sjelfmotsägelsen deri bevisar åtminstone för mig origtigheten af den grund , hvarpå förslaget att i detta fall jemnka besluten, hvilar.
Den gifver äfven ett nytt prof på visheten af Grundlagens stadgande i 77 §. Riksdags-Ordningen , att när 2 Stånd stadna mot 2 i frågor, som ej nödvändigt måste afgöras, och hvilka ej , såsom den närvarande, höra till de i 69 §.
Regerings-Formen undantagna ärender, skall saken förblifva vid hvad tom tillförene stadgadt varit, utan att samma fråga må kunna vid den Riksdagen å nyo väckar eller upptagas.
Det företräde, som derigenom gifves åt de Stånd, hvilka vilja förblifva vid det gamla , eller närmare besinna sig, innan de antaga det nya , som de andra bägge åstunda , synes mig vara ganska väl betänkt, och icke mera förnärmande af Välloflige Borgareoch Hedervärda Bonde-Ståndens åstundan att förändra vid detta tillfälle , än det skulle förnärma Högloflige Ridderskapet och Adeln samt Högvördige Preste-Ståndet, om någon af dem gemensamt önskad förändring uppsköts genom de andra bägge Ståndens gemensamma beslut.
Vår Grundlag uttrycker i detta afseende hvad hvarje samhällsfördrag efter mitt begrepp förnämligast bör åsyfta 5 nemligen att skydda hvad som redan gdller, så länge det befinnes dugligt och godt, same att endast gifva rum åt förbättringar, när be - 307 hofvet deraf är så tydligt och rättelsen så erkänd till sin gagnelighet, att 3;ne Stånd och Kongl. Majrt derom öfverensstämma.
In* träffar icke denna händelse , så bör det gam* la förblifva beståndande , och en således för* fallen fråga om förändring ej mera kunna vid samma Riksdag å nyo upptagas.
Håller man sig icke strängt vid dessa föreskrifter, så skola förlitandet på samhälls-inrättningarnes bestånd och medborgares derpå grundade trygghet och ro , eller de första vilkoren för samhäl* lets trefnad, rubbas , och äfven nationalförsam* lingarne oändligen utdragas.
En af orsakerne till längden af innevarande Riksdag, är utan tvifvel den , att man måhända nog ofta drif. vit saker till jemnkning och Nämnd, derige* nom, mot ,75 §.
Riksdags-Ordningen, föran* ledt nya öfverläggningar både i Utskott och Stånd om redan afgjorda mål, samt ytterligare förlorat tiden på val af Nämnder och deras omröstningar.
Om än, vid detta tillfälle, meningar och icke tid skulle undergå jemnkning, så synes mig densamma icke af Utskottet, i sakens närvaran* de skick , kunna sättas i fråga, utan att med detsamma förutsätta, det något Riksstånd behandlat saken olagligt, hvilket icke bör antagas. 56 §.
Regerings - Formen stadgar, att Utskottens Betänkanden, första gången de i Ståndens Plena företagas, framställas till antagande eller förhastande, utan förändrin* gar eller tillsatser, eller ock återremitteras.
När målen från Utskotten andra gången åter* I 308 ' kommit och föredragas, karina de först med förändringar eller tillsatser antagas, och då, men icke förr, kan man yrka sk il jakti.gheternes afgörande genom Nämnd.
Nu har Särskildta Utskottets Betänkande icke varit återremitteradt, följakteligen måste
Ståndens beslut innebära rent antagande , förkastande eller uppskof.
Skulle någotdera innebära förändringar eller tillsatser, så måtte regeln: lagligt stånde och olagligt återgånge , likväl förblifva gällande.
Utskottet skiljer emellan afslag och uppskof; men då dst förra i alla fall icke innebär annat än ett förblifvande för ögonblicket vid det redan gällande, eller en frågas uppskjutande till nästa Riksdag, emedan hon då, ehuru förkastad vid den före. gående , kan å nyo väckas , så kommer saken i sjelfva verket på ett ut.
I förevarande ämne synes mig formen af uppskof förde Stånds beslut, hvilka ville närmare betänka sig , vara så mycket vigtigare , soto det skulle hafva varit en sjeifmotsägelse , att nu på förhand afslå slutföljderne af de förslag till grundlagsförändringar, hvilka skola hvila till afgörande och måhända antagande vid nästa Riksdag.
Svaret till Kongl. Maj:t på Dess i ämnet aflåtne Nådiga Skrifvelse synes mig lika väl, om icke bättre, kunna innehålla , ate Riksens Ständer uppskjutit deras yttrande öfver detaillerna , intill dess Grundlagen tillåter dem afgöra hufvudsaken , som att ds förfarit i omvändt förhållande. 3°9 Då Särskildta Utskottets pluralitet gjort en tydning af Hogvördige Preete.Ständets beslut, sorn synes mig stridände mot sakens natur och grundlagens föreskrifter , så torde det tillåtas mig att förstå samma beslut, på ett sätt, som öfverensstämmer med bägge delarne; och om det är rätt, så hafva 2:ne Stånd stadnat mot 2, då deras mening, som yrkat uppskof, otvifvelagtjgt måste tagas till efterrättelse.
STOCKHOLMS HÖGSKOLAS JURIDISKA BIBLIOTEK BIHANG TILL o W&.
IP®.
D'J' t) £i DLL YID Urtima Riksdagen i Stockholm År 1834. «« FJERDE SAMLINGEN. 2^ §l-fUelutngen:
Besv. och Oeconomie- m. fl.
Utskotts gemensamma MemorialUtlåtanden och Betänkanden.
"Stats? samt Ålim, Bcsv. och Oecön.
Utlåtande N.o i. i N:o i Ank. till Exp. Utsk. d. 19 Junii.
Ständers Stats- samt Allmänna Besvärs- och Oeconomie Utskotts Utlåtande i anledning af väckte motioner, dels om understöd af Statens medel till utdikning och uppodling af myror och träsk i Jemtland, dels ock angående Landsculturen i allmänhet uti Rikets Norra Provincer, Högvördige PrestéSlåndet liar till Allmänna Besvärs- och OeconomieUtskottets handläggning remitterat: 1:0 en motion af Herr FältProsten Edvall, som anfort, att de mångåriga och svåra missväxter, hvilka härjat Jemtland, så utarmat större delen af detta Lands invånare, nedslagit deras mod och förlamat deras arbetsförmåga, att landets framskridande odling afstännar, eller åtminstone på en längre lid icke förmår göra några betydligare framsteg.
Till afhjel* pande eller minskning af det onda, och för att understödja och uppmuntra den Jemtländska allmogen att med allvar börja uttorka Landets frostnästen och derigenom till någon del mildra dess hårda climat, har Mo & • 1 t tionairen, med förutsättning, att landels läge och climat synas antyda boskapsafveln, såsom landets egentliga liufvudnäring, föreslagit: att
Staten under en viss lid af år, hvilka tilläfventyrs icke borde blifva färre än tio, måtte, till utdikning och uppodling utaf någon liten del alde i Jemtland befintlige myror och träsk, sorn utgöra omkring fem sjeltedelar af Landets vidd, och hvilkas läge till stor del erbjuder ett gynsamt tillfälle till deras bearbetande, bevilja en summa af Två Tusende Riksdaler Banco; alt ett sådant understöd borde endast tillfalla dem af Landels hemmansegare, sorn gjort sig kända för Gudsfruktan, redlig vandel, nykterhet och en serdeles arbetshåg, men sakna utvägar till betydliga odlings-företag; att vilkoren för understödets erhållande borde vara, att, sedan sökanden genom vederbörlig besigtning, förrättad antingen af Sockne-Sällskapets Ordförande, eller Länsmannen i tingslaget och s:ne af nämnde sällskaps Ledamöter, eller 2:ne förståndige män, som ock på samma gång uppgöra Bih. till R.
Prot, 1834. 4 Sami. a Å/d, 1 usta Häftet, * Stats- samt Allm..
Besv» ccä Qecon, Uuk, Inlåtande Nio t. kostnadsförslag, låtit odiingslägenheterno undersöka ,, skulle han, med biläggande af de derom upprättade handlingar, anmäla sitt odlingsföretag hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande „ och derefter, i den ?uon odlingen bevisligen fortginge, undfå en summa, motsvarande två tredjedelar af den kostnad han på den verkställda odlingen nedlagt; äfvensom han borde ega att, emot vederhäftig borgen, dessförinnan erhålla skäligt förskott; och skulle han, sedan odlingen, enligt syne-instrumentets innehåll, blifvit fullbordad, undfå, utan återbetalningsskyldighet, den bestämda summan, eller hvad deraf kunde innestå, 3:0 Ett af Herr Professor en Grenander' ingi Evet memorial, hvaruti blifvit yttradt, att den egentliga underbalance, sorn trycker Rikets handel, funnes till en del uti handeln med Finland; alt de produoter detta land lemnar, kunde, om ej hett och hållet umbäras, dock till beloppet nedsättas genom rigtigt användande af de fördelar vårt eget land erbjuder; samt att de Norra Landskapen, i samma läge med Finland och med en för lika odling tjenlig jord samt ymniga skog s-tillgångar, skulle genom en bättre rigtad hushållsordning snart kunna, med tillhjelp af Rikets andra Landskap, förse' hufvudstaden med samma slags fetalievaror och ved, sorn nu hemtas från Finlaild.
I anledning häraf, och då flere på hvarandra följande missväxtår, äfven sorn andra tiders erfarenhet, i sammanhang med landets naturliga, beskaffenhet och läge, tydligen framställde nödvändigheten att mera odla och rödja till äng, samt göra boskapsskötseln till indrägtig och riktande hufvudnäring, än att nedlägga fruktlös möda och kostnad på det egentliga sädes-åkerbruket och dess mindre tacksamma utvidgande, syntes det, i Motionairchs tanka, vara af yttersta vigt att till Kongl. Maj:t frambära den önskan: att alla möjliga uppmuntringar dth anmaningar måtte användas, för att leda de Norrländska invänarnes uppmärksamhet på nödvändigheten, att upprödja sina fält, utvidga sina betesmarker och ängstrakter, odla till äng samt rensa' och upphugga sk ogarn e, vinnlägga sig om en vidsträckt boskapsskötsel samt införa den gröfre, ullrika fårafvel», som bäst passar för deras climat och läge.
Statssamt Allmänna Besvärs- och Oeconomi eUtskotten hafva gemensamt till behandling företagit desse, med hvarannan sammanhang egande motioner, och ehuru Utskotten, lika med Motionairerne, anse och erkänna, att de Norra provincerne, i anseende lill Landets beskaffenhet oell climat, i allmänhet äro mindre tjenlige för sädesåkerbruk samt företrädesvis fordra sådan odling, hvarigenom boskapsafvel befrämjas och gö - Stais- samt Allm.
Besv. och Oécon.
Utslc, Utlåtande ÄT:o r. 3 res lill landels liufvudnäring, och alt följaktligen denna näring är förtjent afall uppmuntran, såsom det verksammaste medel att lyfta dessa provincer från den låga ståndpunkt, i afseende å odling oell välmåga, hvarpå de nu befinna sig; likväl och sorn, beträffande FultProsten Edvalls hemställan om understöd af Staten, det förekommer, att, örn man äfven kunde med säkerhet antaga, alt ett sådant bidrag blefve väl och med åsyftad fördel användt, Statens medel dock äro för andre, oundgänglige behof anvisade, så att tillgång lill det äskade bidraget för närvarande saknas; samt Professoren Grenanders förslag, hvilket synes afse en uppmaning till de Norra provincernes invånare» att förnämligast egna sig åt en viss näring, icke skulle, i Utskottens tanka, verka lill ändamålet, hvars ernående Utskotten anse vara hufvudsakligen och ytterst beroende på invånarnes egen omtanka; alltså kunna Utskotten icke tillstyrka bifall å hvad ifrågavarande motioner innehålla.
Hvilket dock till Rikets Högloft, Ständers egen pröfning vördsamt öfverlemnäs.
Stockholm den rp Junii i834.
På Högloft. Stats-Utskottets vägnar:
På II öglo 11.
Riddeuskapet oell Å- På Högvördige Preste-Standelns Ledamöters vägnar, dets Ledamöters vägnar, C, O. Palmstjerna, P.
Ruus, På V ä Ilo fl. Borgare-Ståndets
Le- På Hedervärda Bonde-Ståndets damöters vägnar, Ledamöters vägnar, •C, F. Ekerman, N, Strindlund, På Högloft.
Besv. och Oeeon Utskottets vägnar:
På Höglo fl. Ridd ersk. a ijet och På Högvördige Preste-StanAdelns Ledamöters vägnar, dets Ledamöters vägnar, Arv, Arvtson Posse, C. F. Björkman.
4 Stats* Samt Allm.
Utlåtande N-.d 2.
På Wallo fl.
På Hedervärda Bonde-Ståndets Ledamöters vägnar, Ledamöters vägnar, P. TViribladhi Nils Mänsson. W, Karström.
Anie. till Exp. litsle, elen 19 Junii.
Utlåtande, i anledning af väckt motion, om Upphörande elier inställande utaf afvittringsverket i Herjeådalen.
Uti ett hos Hedervärda BondéStåndet afgifvet saint derifrån till Stats\XJtskottet från Jemtlands Län, anfört: alt ehuru med afvittringen, som blifvit beslutad ätt öfvergå de .Norra Länen, visserligen åsyftats att gagna hvarje province serskildt, samt befrämja jordbrukets förkofran, vore det likväl tvifvelagligt, huruvida de förmoner denna inrättning kunde medföra för Herjeådalen, uppvägde de olägenheter och kostnader, som vid verkställighet deraf i nämnde Landsort uppslå; och ville det åtminstone synas för en kännare af denna fjellbyggd, att afvittringen endast kommc alt tillskynda invånarne skada och Staten förlust. •— Herjeådalen, beläget bland de med snö och is större delen af sommaren beläckte fjellen, samt höjdt öfver hafsytan emellan 2000 till 4000 fot, holle väl i omfång 126 qvadrat mil, och tycktes derigenom kunna erbjuda både utrymme och bergning för en vida större befolkning, än den nu befintliga, hvilken belöpte sig till omkring /jooo menniskor, med 1012 skattskrifne manspersoner, deraf ungefär 5oo vöre hemmansegare; men du man eftersinnade alt desse i allmänhet taget, icke besulto mer än i-r6:dels hemman hvardera, emedan landet utgjordes af endast 88 mantal skatte, och för säkert kunde antagas, att utaf desse minst a-3:delar uppLogos af sjöar, berg, sandhedar och mossar, samt den öfriga för inbyggarne gagneliga delen af landet bestode af ;en svag och för åkerbruket högst otacksam jord, som i små -tegar låge spridd olver hela landet invid de många vattendragen; så öfvertygades inan lätteligen derom, att
Herjeådalen hvarken laide en större befolkning elier lemnade några fördelar af den öfverloppsmark, som med afvittringen tvifvelsutan åsyftats.
Sanningen häraf bestyrktes, enligt motionairens tan - 'Stats- samt Allm, Besv. och Oecon, Utsk, Betänkande N.o 2. 5 ta, ännu mera när man betraktade att brödfödan pä högst få ställen af landet kunde af egen skörd erhållas, utan måste jemte utsädet och pastorstionde spanmål anskaffas från 20 a 3o mil aflägse belägna orter, samt att på andra ställen utsädet icke en gång verkställdes, emedan erfarenheten visat sådant vara fruktlöst.
Boskapskötseln vore deremot ortens hufvudsakligaste och enda näring, men för dess bedrifvande erfordrades oundgängligen, att i n bygga me, så vida de må kunna bereda sig en nödtorftig bergning, skola, i anseende till den korta-sommaren, uppbjuda all sin arbetsstyrka, för att dels aftvinga de i närheten af bostäderne varande obetydliga tegar en någorlunda gifvande växt, dels ock för att å aflägsna trakter hopsamla tillräckliga näringsämnen för kreaturen under den 8 månader långa vintren, Upptogos nu i stället de arbetsföraste personers tid med andra sysselsättningar, skulle nöden i orten blifva ännu större och slutligen tvinga inbyggare att öfvergifva ett land af så otacksam natur; och vore det alldeles omöjligt för Herjeådalen att uthärda den kostsamma afvittringen, om den efter nugällande grunder fortginge.
Efter meddelmåttig beräkning hade icke mindre än 1800 dagsverken årligen eller ungefärligen 12,floo på sju år blifvit förspillda och tagne från vida angelägnare sysselsättningar.
Med anledning af desse förhållanden, och för att hejda den allt mer och mer tilltagande fattigdomen, men icke för att klandra hvad som blifvit förordnadt, hemställde motionairen, om icke afvittringen i meranämnde landsort måtte, om ej alldeles upphöra, åtminstone på några år inställas, intilldess mera gynnande omständigheter talade för dess fortgång; dock att i de Socknar eller byalag, hvarest mälningarne blifvit fulländade, delnings-och skattejemknings-åtgärderne, som på afvittrings Domare berodde, skyn dsamt finge gå i verkställighet.
Denna motion, sorn StatsUtskotlet ansett böra gemensamt med Allmänna Besvärs- och Oeconomielltskottet behandlas, har af de förenade Utskotten blifvit tagen i öfvervägande, dervid Utskotten inhemta!., hurusom Kongl. Majit, under den 9 Mars 1828, förordnat, att Afvitlringarne i Herjeådalen ofördröjligen borde taga sin början, på det denna Orts invånare skulle beredas de fördelar, som med en säker ägande rätt till jorden äro förenade, och hvilken på. annat sätt ej kunde vinnas, än genom bestämda skillnader i området ej mindre emellan Kronan och Hemmansegarne, än dessa sednare sins emellan; och skulle dervid gälla till efterföljd.
Majrts för afvittringsverket i Jemtland den 8 December 1820 utfärdade Nådiga Stadga, enligt hvilken Afviltringens föremål äro: att' skilja Kronans marker från enskildes ägor; att af de förra tillägga svaga g Slate- Samt Allm.
Besv. och Oecon.-Ulsk.
Hemman fyllnad i deras behof; att urskilja hvad hemman, utöfver deras mantal och ränta, i ägor innehafva; att inom samfälligheten dela ägorne hemmanen emellan, enär sådant, till förekommande af ägoblandningar emellan Kronan och enskilde, kan pröfvas nödigt; samt att genom dessa anstalter, bereda för hemmansåboerne full visshet och säkerhet om deras ägorymd, och för idoge arbetare tillfälle till nya hemmans anläggning på KronoAllmänningar och öfverloppsmarker, samt således befrämja landets uppodlande och bebyggande; hvarjemte blifvit stadgadt, alt kostnaden för Landtmätarne samt AfvitlringsRältens aflöning böra bestridas af allmänna medel; hvaremot husrum, ved och ljus för Landtmätarne och AfviltringsRätten under förrättningarne skola af de enskilde ägarne bestås, samt alt Hemmanen och Kronan skola dels gemensamt deltaga uti, dels enskildt hvar för sig bestrida kostnaden för handllangningen vid förrättningarne.
Och ehuru de förenade Utskotten icke varit i tillfälle att med säkeihet bedöma, i hvad mon Motionairen kunnat till den gjorde framställningen ega skäl, hafva dock, vid det förhållande, att Afviltringarne i Herjeådalen, genom den kostnad de för Hemmanen medföra, kunna, om de för hastigt fortgå, motverka det ändamål af landets förkofran, sorn med dem .åsyftats, Utskotten ansett sig böra på det sätt biträda motionen att Utskotten vördsamt tillstyrka Rikets Ständer, att i afseende å Afvittringsverket i Herjeådalen, till Kongl, Maj:t frambära den underdåniga önskan, att Kongl. Majrt, sedan dess Befallningshafvande och öfrige vederbörande, hvilkas rätt är i fråga, blifvit i ämnet hörde, täcktes vidtaga sådane åtgärder, alt Afvittringar11 es fortgång icke mätte blifva för nämnde land tryckande.
Hvilket dock lill Rikets Jlöglofl.
Ständers egen pröfning vördsamt öf. verlemnas.
Stockholm den 19 Junii i834- N:o 3.
TJtsk. cl. 19 Juiri, Betänkande} i anledning af väckte motioner, rörande den Siats- samt Allni.
Be sv. och Oecon.oUlsk.
N;o 3 7 ersättning Inqvarteringsgifvare lör tillkomma för mat y som dt tågande trapper lemnäs» Hedervärda BöndeStånJet har till StatsUtskottet remitterat arne Motioner i detta ämne , nemligen: r:o af R i k s d a gs f u 11 m äg ligen Nils Persson ifrån Södermanland , som anfört, att då med Passevolancemedlen som af Rust- och Rotehållare årligen erläggas, skola bestridas,.
Mand annat, alla indelta truppers Marchekostnader, vore äfven billigt,, att Inqvarteringsgifvarne, som ofta sjeifve äro Rust- och Rotehållare, blefvo för den mat, de åt tågande trupper måste lemna, fullt ersatte;, och sorn delta nu ej eger rum, enär priset,, som å en dagportions beståndsdelar i MarkegängsTaxorue utsättes, sällan uppgår lill mer än hälften af portionens verkliga värde, har motioivairen,, med hvilken Riksdagsfullmiigtigen Jonas Eriksson ifrån Södermanland och Per Eriksson ifrån Wermland sig förenat, hemställt, att Kongl..
Kungörelsen den 27 Augusti 1816 måtte i berörde afseende sålunda ändras, alt ersättningen för em måltid åt tågande trupper till Sex (6) skil— lingar Banco för hvarje inqvarterad person bestämmes» 2:0 af Johan Andersson ifrån Jönköpings
Län, hvilken yrkat, alt skälig betalning för den mat, sorn en Soldal vid inqvartering bor erhålla,, måtte vid hvarje års markegångssättning bestämmas» StatsUtskottet, som funnit dettas mål tillhöra äfven Allmänna Besvärs- och O economie-Ut skottets befattning,, bär detsamma, med sistnämnde Utskott gemensamt, i öfvervägande tagit; och Utskotten, hvilka i anseende lill varuprisens ombytlighet, samt deras olikhet i serskilda orter, icke kunnat gilla Nils Perssons förslag om bestämmande af Sex: skillin gar Banko för en måltid mat åt hvarje inqvarterad; få, under åberopande af de skäl Allmänna Besvärs- och OeconomieUtskottet anfört uti dess, i ett mål af enahanda beskaffenhet med förevarande, afgifne Betänkande N:o 36, samt i likhet med hvad deruti blifvit tillstyrkt, vördsamt föreslå det Rikets Ständer- hos Kongl. Majit i underhånighet anhålla: att högstberörde Kungörelse af den 27 Augusti 1S16, så vidt den angår bestämmandet af omförmälte ersättning, matte- sålunda ändras, att Rikets Ständers Deputerade,, vid de årliga MarkegångsTaxornes upprättande, må å Taxan uppföra värdet i rund summa af såväl dagportiqnen, inberäknadt brödet, som ratio - s Slats- samt Allni.