Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
denna tid lupen vissa timmar af p r o m e n e r a n d e uppfånga nyfikenhet Östrabo-alléen dast s o m l e d d e till till inrista: t a d e sig lyckliga, o m i sin befintliga graf svärfadern - i b r e d d, å t f ö l j d af lärare- sångarne Hon af make.
minnesvården kyrkogård han föremål härligt » Vintern på öfver förlusten med man alléen, är Wexiö mången af g y m n a s i i u n g d o m e n.
samt ett sorgset ansikte.
otröstlig tidigt bortgångne sig, e n f ö r s t a m a j, d å h a n p å sitt Ö s t r a b o personalen en gul l o c k ringlande n e d på ö m s e sidor o m » Hvad v.
8, på som dotter borgsgestalt ett h y l l n i n g s - k v ä d e, intryck en till T e g n é r.
mig följande (ps.
4 4 2 Wil- värds vän och minner M i t t a n d r a m i n n e af T e g n é r h ä r l e d e r s i g tågade, fyra sin Karl biskopshuset Disa Kullberg, skrifvit ynglingaskaran.
uppvaktades som Då nu under röster u p p s t ä m d e: gjorde gång gästade lektorn, greken och poeten A n d e r s Melander hvilken bisköpen slöt har s y n d a t » en friare till e n k e f r u den känslige skalden i snyftande gråt, hvilket med en annan helm med synts m y c k e t belåten klangfulla i slutade, hållits.
f ö r e o c h efter hade bönstunden, från — äfven s i n a l ä r a r e i en morgonbön på s a m m a rum vers afsjöngs brast med större lärosalar, liksom början af af På Östrabo balkong och i den långa, skug- k i n d e r n a l å g u t b r e d d en lätt r o d n a d.
H a n s tal var l å g m ä l d t jag sig u n d a n giga alléen såg j a g u n d e r min g y m n a s i s t t i d Sådan af drogo bra sätenas lärotimmens gärna det icke stod fruktan slut, d å ä f v e n a r b e t e t f ö r d a g e n s k u l l e u p p - för att vid höra.
man Under- satte sig T.
gymnasisten.
visste herre- v i s a l l m ä n u p p s t å n d e l s e af s å v ä l l ä r a r e s o m om var dagen damer, under öfver- hvilka skat- d e f å t t m ö t a eller e n - e n s k y m t af d e n » härlige » skalden, hvars sentimentala utgjutelser sjön- gos med familj.
ett i yttre.
JÉLii * iliLS S:t guitarrackompanjemang Bottiger hade Smålandsbygden Hans vackra också vid ovanligt i hvarje denna tid intressant ansiktsoval, infattad i Se professor Ernst Almqvists intyg i vår annons å bilagans första sida.
E r i k s Tekn.
Fabrik, Till landsorten mot offerier.«) f. Stockholm.
Tel. 10810,
IDUN 54 en r a m pplisonger, melankoliska ögon kvinnohjärtan, helst när En stora, måste mörka, göra intryck för manlig f ö r h ö j es Skaldens anslående.
hans svaga denna skimmer.
af på skönhet, ett poetiskt dräkt var icke mindre mjuk, bredbrättad, ljusgrå filthatt b e s k u g g a d e blå Jag talar till er ifrån detta ställe, T y nti Herrans hand står lif och död, Och döden, grafvens bleke eforus, Har skickat sina förbud till mitt hjärta. » af s v a r t h å r o c h u n d e r h a k a n s a m - manväxta pannan, en lång mörk- slängkappa höljde ryggsidan i dekora- t i v a v e c k, eller l å g k a p p a n s högra framflik kastad öfver vänstra axeln.
Under kappan skymtade en svart enradig Det rådde så visste omtala, att den upsalien- siske skalden var m y c k e t n e r v ö s, s a m t biskopinnan att T e g n é r låtit k a p a h u f v u d e t hönsgårdens tuppar, för att Bottiger s k u l l e v ä c k a s af d e t i d i g a Bottigers sångmö af icke hanegallen.
h a r t r o t s allt klander f ö r p j u n k v a r i t m i g käx f r å n y n g l i n g a å l d e r n.
När jag k o m Gråbergs till U p s a l a, s k a f f a d e af Hemsö italienska jag mig grammatika s a m t ett l e x i k o n, för att söka tillägna m i g Petrarcas kades upp språk, hvilket i föreläsningar tol- af Bottiger.
mig, Jag att j a g arbetade så ansåg mig kunna nytta af föreläsningarna; första tillslutningen till men det pass draga redan ytterst vid glesa a u d i t o r i e t i B o t t i g e r s af k o n s t f ö r f a r n a k v i n n o - händer jag, med att broderier jag läsarens smyckade sal fann hvarken var m o g e n för före- utan tvifvel lärda textkritik, heller f a n n m i n a förväntningar afseende var å mående uppfyllda framställningssättet.
Petrarcas ej i Möjligen t o l k a r e i d e d a g a r n e af illa- indisponerad.
Bland gymnasiiungdomen en hoppgifvaude onsdag och i Wexiö fanns fattig yngling, som hvarje lördag hade Ö s t r a b o.
H a n fick då o m fri spisning middagarne på sitta m e d d e n b i s k o p l i g a f a m i l j e n till b o r d s.
F r a m - för Tegnérs butelj, plats s t o d alltid en hvilken några gånger han set.
fann sig föranlåten att bortflytta gla- D å log Tegnér samt och hade något skämt- infall.
Samma gymnasist hade förtroendet några eftermiddagstimmar efter biskopens i veckan diktamen.
att skrifva Denne låg då p å e n soffa i e t t i n r e r u m m e d e t t b o k s t ä l l fullt sig.
af smärre Handsekreteraren och behöfde af manuskriptpapper satt i ett y t t r e biskopens lågmälda diktamen.
Tegnér häröfver råka i misshumör, hände en gång luft i följande dum, Gud obekant.
det att hans otålighet gaf sig ord: » Gud är v i s o c h d u är vet allting, m e n är u p p t e c k n a r e n Möjligen han Sista månad och du hör ingen- Hvart handsekreteraren m e d tiden tog vägen, svann rum o f t a b e g ä r a r e p e t i t i o n till f ö l j d kunde ting.
» — framför i en o b e m ä r k t gången 1845. nasister, jag Jag som af d e t t a m i n n e d o g h a n t i d i g t eller såg T e g n é r var i juni v a r d å e n af d e s k u l l e a f g å till Terminsafslutningen för- lefnadsställning.
gym- universitetet.
var m y c k e t högtidlig; den bevistades af e n s t o r m ä n g d h o n o r a t i o - res, ett par korsdragande bispar hvaribland och tvänne generaler i vapenskrud.
Det var sista g å n g e n T e g n é r u p p t r ä d d e s o m eforus.
H a n var för tal.
Sitt svanesång, s v a g att s j ä l f u p p l ä s a sitt s k o l - versifierade som en rörande återfinnes i h a n s samlade skrifter, b ö r j a d e h a n afsked, så: » M e n stunden är förbi.
H v e m vet, kanhända är det sista gången sig o m Den i den surret stora af en salen, insekts u n d e r rörelse själf fram- lärarekallet på f ö l j a n d e sätt: 2 november De året efter gick Tegnér abituri, hvilka ur blifvit denna ter- tiden.
hugnade med s t i p e n d i e r eller p r e m i e r, f i n g o e m o t t a g a d e s s a af b i s k o p e n s egen hand.
Hvarje yngling m å s t e f ö r e a f s l u t a n d e t af s i n g y m n a s i i - k u r s till l ä r a r e k o l l e g i e t i n l ä m n a ett s. k. a f g å n g s s c r i p t u m med eget val.
Tegnér plägade taga stilprof.
med på Jag hade Andromakes originalets ämne efter d e l af d e s s a b i d r a g i t till en öfversättning och samlingen af e n d e l af H e k t o r s afsked versart.
ur Horners Härför fick Iliad, jag af m e d all skyldig h o n n ö r förbi för att m e d några ord — som sig bör — dröja vid de kvinnliga.
Vid » damernas täfling » togs alltså första pris af fröken Kerstin Damstedi från Stockholm o c h an- dra pris af fröken Eva Harting från Upsala.
V i d » täfling i samåkning » togs dessutom första pris af fröken Valborg Lagergren från Göteborg.
På måndagen uppträdde åter de tre pristaga- rinnorna på en extra föreställning i den mondäna Idrottsparken.
En närvarande referent ger i föl- jande ordalag en skildring af de unga idrotts- kvinnorna: Fröken Darnstedt är en m y c k e t ung, brunett sportdam i mörkblå, pälskantad kjol, rödt band o m armen, blågrön mössa o c h fläta nedåt ryggen.
H o n åker med sirlighet, behag o c h själfkänsla, s o m det anstår den s o m vunnit ett första pris, samt nästan utan koketteri, om någon, som födts att bära kjolar, kan uppträda utan koketteri, i synnerhet inför en publik, s o m ' räknar så många herrar.
Fröken Harting är en lång, ljus dam med fin grekisk profil o c h blått sidenband o m armen.
H o n syntes något stel o c h allvarsam i början, med en viss prägel af lärdomsstad öfver sig.
Men sina långa ytterskär gjorde h o n med elegans och » snits ».
Fröken Lagergren är en liten, pigg brunett med svart sammetskjol, som skimrar i solen, när hon svänger på stålskon, och gult band o m armen.
H o n kilade s o m en pil bland de andra och gjorde sina svängar med en viss kläm o c h hurtighet.
T e g n é r ett h e d e r s o m n ä m n a n d e s a m t 2 5 r i k s - daler banko många till penningar.
Ännu efter s i s t a o r d till m i g: lagern Kom och o m bara igen det gör d u k o m m e r tillbaka m e d eller i c k e, d e t g ö r h e l l e r värdigt med ett ingenting.
hufvud, som är lagern. » Dagens middag naren så » O m d u reser U p s a l a h ö g a r eller L u n d a g å r d, ingenting, de i högtidlighet i biskopshuset.
ocb hans inbjudne.
slutade Äfven med afgångskamrater Men vid stor minnesteck- hörde d e t t a tillfälle till bort- s k y m d e s T e g n é r af s å m å n g a s v a r t a k a f t a n e r och g u l d g l ä n s a n d e uniformer, att intet m i n n e af h o n o m därifrån står m i g åter.
* K * år h ö r j a g s o m o m d e v a r i t u t t a l a d e i går hans hvarur biskopen ifyllde äfven den unge g y m - innan då Tegnér minsafslutning och n a s i s t e n s g l a s, tills d e n f ö r s t å n d i g a b i s k o p - hört » Tunt plägar hvarje säde gro i Norden, Och u p p går ej hvart frö, s o m myllas ner; Men skall du därför icke så i j o r d e n?
G l ö m e j, att det är Gud, som växten ger. » portvins- anlitades en t y s t n a d kunde s a d e sina v e r s e r.
V i d s a m m a tillfälle y t t r a d e o m k r i n g hvars smala fällkrage o c h ett s t y c k e kedja.
Man man vinge, sammetsrock, nedför bröstet hängde en groflänkad gyllene 1897 Damer och idrott.
ronprinsens lawn tennis-klubb », årsbarn med Idrottsparken o c h lokalt förbunden med den- na, är en synnerligen lifskraftig företeelse, hvil- ket väl synes däraf, att den i närvarande stund räknar omkring 200 medlemmar, aktiva och passi- va, o c h sammanträder hvarje eftermiddag mellan kl. 3 och 6, då det fashionabla spelet bedrifs m e d lif och lust, ej minst af klubbens höge stif- tare och förstyre.
Någon viss kostym är ej föreskrifven, men af bekvämlighetsskäl bära da- merna i regel bluslif och normallånga kjolar, her- rarue sportskjortor och knäbyxor.
Hittills har klubben anställt täflingar endast mellan sina egna ledamöter; men dess afsikt lär vara att m e d ti- den pröfva sina krafter äfven m e d utanför stående.
Onsdagen den 10 d:s ägde i n o m klubben ett extra sammanträde rum, då de ledamöter, som under de på sista tiden anställda täflingarna af- gått med segern, af kronprinsen tilldelades pris.
Bland de sålunda hedrade befunno sig två da- mer, friherrinnan Emilie Blomstedt, iöåå Adelsvärd, gift m e d majoren vid generalstaben Johan Abra- ham Blomstedt, o c h grefvinnan Alice Trolle, född Gyldenstolpe, maka till kammarherre Erik Trolle.
Friherrinnan Blomstedt, s o m i fråga om elegans, smidighet och uthållighet vidutöfningen af nämnda idrott torde hafva få, o m ens några svenska med- täflarinnor, erhöll i tvåhandsspel för damer l:sta priset, kronprinsens hederspris, en guldbrosch i form af en racket m e d en därå anbragt äkta pärla, imiterande bollen, samt i fyrhandsspel för damer och herrar en silfverbägare.
Grefvinnan Trolle, likaledes en eminent förmåga på sportens område, tilldelades i det förstnämnda spelet 2:dra pris, en silfverbägare.
Årets stora » internationella skridskotäfiingar » utkämpades i lördags och söndags under lifligaste intresse och tillslutning å Nybrovikens blanka väd- jebana.
De manliga pristagarnes rad går Idun Från Iduns läsekrets.
Jag tände min lampa, jag slog mig i r o; Af dagens tunga uttröttad var jag.
Jag tänkte att odla min själ, må du t r o!
Och sista n u m r e t af » Idun », det ta ' r jag.
Först läste jag då o m en dam så stark, Som dödade älgar, två åt gången, Och morkullor sköt i en kronopark, Men d o c k af ett manfolk till sist togs f å n g e n.
Se ' n var det en mor, som det rådet-gaf Att när man skall giftas på utkomsten tänka.
Ty kärleken dör o c h lägges i graf, Då kjolen hos frun börjar trådsliten blänka.
Jag grät m e d fru Eva för sådan en mat.
Blandad kötträtt är annars så härligt.
A t t » staa paa Ski » så stolt o c h kavat, Det blir för min corpus allt för besvärligt.
» B e k y m r a d e frågvisa », pröfva jag vill Om möjligt att svar eder vänskapsfullt gifva.
Men säg mig, » B r o d ö s », hvad tjänar väl till Att låta bordduken uppäten blifva.
D o c k har nu så skett, så tag det m e d ro, Stoppa nätt hålen, sy b l o m m o r på stoppen, Vädra se ' n flitigt, då kan du tro Aldrig nå ' n mått eller mal äter opp ' en.
TT. » är synd o m, hon kan ej få ren Palmträdet sitt från de gräshoppors plåga.
— Vånda o c h värk har hon ock i sitt ben, • V o r e ej bäst att en läkare fråga.
Att » Ledsen » är ledsen är klart s o m en dag.
Hårdhjärtade yngling, vänd åter, vänd åter!
Käraste » L e d s e n », jag tror dock, att jag- Nästan den stackarn af hjärtat förlåter.
A t t » Agnes » kan klaga för skinnbaggars skull, Då de beskedligt i väggen sig hålla, V i ha ju ryggen af norrbaggar full — Det kanske är något s o m klagan kan vålla.
Så ha vi » Tottan », s o m vinterkväll lång Måste ett sällskap till » gamla m o r » vara.
Skrif blott till mig för en enda gång, Jag vet så väl hvad jag ville dig svara.
Den bildade » Maja » i Kaimare stad Begär karaktär och sublima tankar, Helst manligt sällskap gör n o g henne glad, Där ensam i högre sfärer hon vankar.
Ja, nu mina damer, nu är det väl n o g Med visdomsprofven ur » Damernas egen ».
De eggade mig, så jag stapplande tog På skaldestråten de första stegen.
IDUN 1897 Säg, skola vi Till gumman Väl knappast Att herrarne enas och säga som så Minerva: » Förlåt oss, förlåt oss! » vi kunna undra därpå, grina så ofta åt oss.
— Alma B — r.
I » släpfrågan » » Tio Centimeter » — så parollen heter!
Lefve fria vändningar, bort med långa klädningar bort med dumma griller ined släp och baciller, med dam och bakterier och slika materier, med moder så fjolliga och galna och stolliga, med tyg-slöserier, och fantasterier, med kjoldraperier, och disharmonier!
T a n, I systrar många, som i Sverige byggen (talrika som myggen), ert förnuft tillfånga under trones lydnad till er egen prydnad!
Amorteren strax med en redig sax tio hela centimeter ifrån allt hvad kjoltyg beter!
går det se ' n alt sporta, leka, promenera, tala, konversera — bättre och parantare, starkare, bastantare blir ju så det bela, det kan icke fela.
Afgjordtdå, Isvenskakvin- nor, Iduns väna läsarinnor, att vi taga steget ut utan prut, att med släp det nu är slut?
Länge nog, mes oberes amies, ha vi nu sopat gatan åt det andra, starka kön, som där ses vandra.
Nu så må de själfva sopa allihopa!
Nu vi retirera, oss emancipera ifrån dammet, ifrån slammet — Mycket, mycket nättare, inte sant, det blir ju bra?
— Segersång: Victoria!
mycket, mycket lättare En svensk kvinna.
i den kjolen korta d o m s räkning, som af de unga själfva, hvilka där funnil utbildning i de ämnesgrenar skolans namn antyder.
Skolans läge är förtjusande invid kanalen i en villa med tre våningar, pittoreska tornrum och präktiga verandor.
All matlagning i skolan o c h alla husliga sysslor verkställas m e d elevernas biträde under uppsikt af en mångårig, van hus- moder.
Mellan frukost o c h middag äro, med undantag af de flickor, som » ha v e c k a n », d e andra sysselsatta med lektioner i språk, musik, sång, konstväfnad, litteraturhistoria m. m.
Hus- hållerskorna laga då under tiden maten, baka allt bröd som går åt, o c h vid måltiderna kriti- sera eller b e r ö m m a sedan skolföreståndarinnorna, de två kära » tanterna », de unga adepternas läro- spån.
Mellan middag och kaffet äro frihetens timmar slagna, då man skrifver bref, pratar o c h promenerar.
Vintertid finnas både skridskobana o c h skidlöpningsbackar, „ f v e n kan, o m så ön- skas, gymnastik erhållas.
På aftonen samlas man åter och då är all svenska bannlyst; under diskussiou och läsning öfvar man sig i talandet af franska, engelska o c h tyska.
Kl. 8 gemensam supé och bön, s o m afslutar det trägna dagsarbetet.
Se där i korthet programmet för denna n y - bildade pension, där det hela synes vara anlagdt på ett friskt och godt hemlif, åt hvilket hvarje moder m e d förtroende bör kunna öfver lämna sina döttrar.
* •• — Teater och musik.
operan gaf i söndags en symfonimatiné för att gifva tvänne af våra yngre tonsättare tillfälle att visa resultatet af de studier de s o m statssti- pendiater idkati musikkompositionens svårakonst.
Dessa båda v o r o hrr E. Ellberg och H. Alfvén, bägge medlemmar af k. hofkapellet.
Den förre U P n o t i s b o k e n.
framträdde m e d en symfoni i d-dur, den senare m e d en dylik i f-moll.
Båda kompositionerna r ö j - ingåi nu den glädjande under- de verklig begåfning hos sina tonsättare.
Visser- rättelsen, att i kronprinsessan Viktorias hälso- ligen spåras ej m y c k e t af originalitet, men det tillstånd en tydlig förbättring inträdt o c h att begär man ju ej heller af ett par ungdoms- eller hon dagligen vistas ute i den milda soliga luften.
debutarbeten.
H o s bägge röjes d o c k en mindre vanlig formbehandling samt anslående motiv.
Båda symfonierna voro populärt hållna — hr hennes Alfvéns moder, kanske något mera buren af fantasi o c h liar i förra veckan undergått en ögonoperation känsla — o c h väckte lifligt bifall hos den gan i följd af att högra ögats lins under senaste året ska talrika publiken.
De unga tonsättarne fram- blifvit så ogenomskinlig att dess aflägsnande kallades hvar sitt par gånger.
Samma uppmun- ansågs nödvändig.
Operationen förlöpte gynnsamt, tran och nästan ännu lifligare bifall ägnades hr men storhertiginnan behöfver nu en tid vara i 8.
Kjellström, hvilken utfyllde programmet m e d fullständig ro.
ett adagio o c h rondo-allegretto ur V i e u x t e m p s ' e-dur-konsert för violin.
H r K. har stora förut- sättningar att blifva en verkligt god violinist: fyllig, varm ton, känsligt föredrag, kraftig stråk- Lagutskottet har i anledning af motion af hr Hazén föring samt förståelse af hvad han spelar.
— föreslagit en framställning till k. m:t o m sådan Hofkapellets spel lämnade denna gång åtskilligt ändring eller tillägg till lagen angående tillsätt- öfrigt att önska, ehuru det anfördes af förste ning af prästerliga tjänster, att gift kvinna må hofkapellmästare 0.
i den utsträckning och under de villkor, s o m Konsert gifves i morgon lördag å k. operan, kunna finnas lämpliga o c h ändamålsenliga, vid hvarvid den framstående danska violinisten Frida prästval utöfva sin frånvarande mans rösträtt.
Schytte uppträder.
M e d anledning af en af hr O. Persson väckt motion om ändring af första punkten i § 2 af Vasateatern har under veckan återupptagit kap. 15 rättegångsbalken för tillförsäkrande åt Edvard Brandes bekanta tvåaktsstycke » Ett kvinna af rättigheten att inför rätta föra andras b e s ö k », hvarvid Florizels o c h Repholts roller talan, har utskottet afgifvit förslag till lagän- utföras af fru Häkanson o c h hr Svennberg, som dring i angifna syftet.
m e d framgång under många år spelat dem i landsorten.
Särskildt den stora uppgörelscesenen i andra akten dem emellan gifves m e d med- ryckande fart o c h känsla o c h gör ett kraftigt in- tryck.
H r Engelbrecht i K a j s roll är däremot m:t har för hvartdera af åren 1897, 1898 och icke synnerligen till sin fördel.
1899 tilldelat styrelser, föreståndare o c h förestån- darinnor för följande undervisningsanstalter i På söndags middag hade den publikkäre hr Stockholm nedanstående b e l o p p: de Wahls recett samlat en fullsatt salong, därvid Föreståndaren för Wallinska flickskolan, lektor understödd s o m han var genom lockelsen * af en P.
B j ö r k m a n 3,000 kr., föreståndaren för Ly- författaredebut.
» Midnattssol », skådespel i 3 ak- ceum för flickor filosofie doktor G. Sjöberg 3,000, ter af en ung hr Ernst Didring, enligt uppgift styrelsen för Södermalms högre läroanstalt för flic- järnvägstjänsteman, visade sig vara ett erkän- kor 3,000, föreståndaren för Östermalms högre nansvärdt förstlingsverk.
Det skildrar i bjärta läroanstalt för flickor filosofie doktor E. Schwartz färger o c h i en serie delvis ganska verknings- 3,000, styrelsen för A t e n e u m för flickor 3,000, fulla taflor den bittra racestriden] mellan vårt föreståndarinnan för Ahlinska skolan Karin Ahlin nomandfolk lapparne och de på dem trängande 3,000, föreståndarinnan för K u n g s h o l m s elemen- och inkräktande nybyggarne, som ofta, tyvärr, tarskola för flickor Elisabeth Cederblom 1,700 ej sky så förhatliga medel i den hårda existens- samt föreståndarinnorna för A n n a Sandströms kampen s o m anläggandet af skogsbrand, natur- skola, A n n a Sandström, Maria Lodin o c h Thalia folkets demoraliserande genom brännvinets förban- Schoug 2,000 kr.
nelse o. s. v. I dessa konflikter är inflätadt ett romantiskt m o t i v, kärleken mellan nybyggarso- nen Lars o c h » lappkungens » unga dotter Sargit.
Trots hela den unga känslans motspänstighet blir är en institution, som väl förtjänar det de yttre förhållandenas hårda tryck till slut öf- verrnäktigt och barnen af oförenliga intressen goda anseende, hvaraf densamma k o m m i t i åt slitas ohjälpligt ur hvarandras famn.
Det natio- njutande, lika m y c k e t af alla de föräldrar o c h nella ämnet, den sceniskt pittoreska ram, hvartill målsmän, som anlitat densamma för sin ung- Från Mom Storhertiginnan af Maden, Lagutskottet och kvinnans rättigheter.
Statsunderstöd åt högre flickskolor, K. o • » Nya språk- och hushållsskolan i Söder- telje » 55 högfjällsnaturen o c h nomadlägerlifvet gifva an- ledning, o c h det i det hela förträffliga utförandet förenade sig ock att bereda stycket en obe- stridlig framgång.
Främst sätta vi fröken Gottschalks kraftiga och trovärdiga framställning af lappdottern Sargit.
Det var en talangfull prestation, s o m gör den unga framåtgående artisten all heder.
H r de Wahl, s o m naturligtvis särskildt flitigt hyllades, gjorde sig godt som hennes giljare Lars.
H r Eliason som den kärfve lappkungen Nila Lasko samt hr V. Lundberg s o m en afsigkommen gammal fattig- lapp bildade äfven ett par förträffliga typer.
Ny- byggarparet framställdes ej oäfvet af hr G. Banff och fröken Bustan.
Talrika inröpningar, sist äfven den unge för- fattaren, som kan ha skäl att glädja sig öfver denna vackra början på dramatikerns här h e m m a ej alltid just så blomsterströdda stig.
Drottning Blanka.
Historisk skiss för Idun af M a r i Mihi.
• f f j e t var en gång en gammal grefve af Namur * J som hade nio döttrar, den ena vackrare än den andra.
Men den yngsta, demoiselle Blanche, var den vackraste af dem alla.
Kvick var hon äfven o c h kär för folket, så att till och m e d de bistra knektarne i vaktstugan logo åt henne, i sina y f v i g a skägg, då h o n skred genom gallerpor- ten.
H o n var faderns älskningsbarn, hans dagars sista biomina, o c h han älskade att tälja henne sin gångna lefnads bleknade bragder.
Ofta hände så, att den lilla, ehuru blott ett tioårigt barn, gjorde h o n o m frågor, så att han, brydd för hvad ban borde svara, makade kronan på sned, rif- vande sig i hufvudet.
Men åren gingo, plantan blef träd, barnet blef u n g m ö, o c h i skuggan af slottsträdgårdens nyut- spruckna lindar växlade demoiselle Blanche o c h junker Ralph de Lacy kyssar o c h löften o m tro- het intill döden.
Det är så lätt att tala o m af- tonen medan man ännu skådar den g e n o m mor- gonsolens brokiga fjärrglas.
K o m så en riddare båld m e d tjänare o c h svenner till Namurs hof, o c h den riddaren var stadd på giljarefärd o c h han giljade hos den gamle gref- ven till hans yngsta dotter för sin herre, Hans Nåde konung Magnus af Sverige.
Och grefve Jean hade många döttrar att bortgifta och ett ringa land att styra, hvadan den ära, s o m så- lunda vederfors hans hus, gladde h o n o m mera än han gitte visa.
D o c k ville han ej gärna släppa ifrån sig sitt älsklingsbarn, ty hon var ju ännu så späd o c h v e k, så föga k o m m e n till åren.
— Jag äger några andra döttrar, sade han, hvil- ka ännu ej träd t i brudstol, o c h dessa äro lika fagra o c h flinka, ehuru äldre.
Månne ej min gun- stige broder af Sverige täckes vilja taga någon af dem till äkta.
N e j, demoiselle Blanche skulle det vara; an- nars finge man väl se sig o m efter en drottning ' vid hof ven i Blois eller Artois, menade herr Nils A m b j ö r n s s o n, hvilken var konung Magnus ' troman o c h fullmäktige.
Då b j ö d grefve Jean de svenska herrarne att förlusta sig något vid en remmare burgunder, me- dan han förkunnade deras budskap för sitt barn.