Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Fröknarne HALL in från trädgården.
Sedan doktor
ÖSTERMARK.
Fröken AMELIE.
Det är tråkigt här?
Fröken THERÈSE.
just artiga.
Odrägligt tycker jag.
Och värdfolket är inte-
med polka-hår!
Frun är mig särdeles obehaglig.
En så'n der
Ja men det lär komma en löjtnant...
dana frihandlare.
Tyst, der ha vi bestämdt en diplomat... han ser så distinguerad ut.
(De sätta sig på kanapén.)
Nå det var bra, för de här artisterna äro så-
DOKTORN (från trädgården, betraktar dem genom sin pineenez).
träffar så mycket landsmäninnor här.
Fröknarne äro också artister?
Måla kan jag tro?
Jag, har den äran mina damer.
Nej vi måla inte!
måla -- sig.
Åh lite ändå!
Här i Paris bruka alla damer
Eröken THERÈSE.
Det behöfva inte vi.
Fröknarne spela då?
Fröken AMELE.
Spela?
göra alla damer.
Ja jag menar inte spela kort!
Men spela lite
herre.
Ni har visst nyss kommit från landet, min
till någon tjenst?
Alldeles nyss, min fröken.
Kan jag vara Er
Förlåt, vi vet inte med hvem vi ha den äran?
TREDJE AKTEN DOKTORN.
Här i landet törs man tala vid hvarandra utan att begära borgen.
Fröknarne komma visst nyligen från Stock-
Vi ha inte begärt någon borgen.
tillfredsstäld.
Nå, jag är en gammal husläkare och heter Andersson.
Kanske jag nu kan få veta fröknarnes namn -- -- Karakteren behöfver jag inte.
Hvad begär Ni då?
Att få Er nyfikenhet
doktorn.
Vi heta fröknarne Hall, om det kan intressera
net förr.
Förlåt, förlåter Ni en fråga?
En något landtlig fråga?
Hall?
Jag har bestämdt hört det nam-
Genera Er inte!
Lefver fröknarnes far?
Nej, han är död!
KAMRATERNA DOKTORN.
bara är att gå på.
Ja nu har jag gått så långt att det Herr Hall...
verket i Göteborg.
Vår far var intendent vid Brandförsäkrings-
Då ber jag om ursäkt! -- Det är roligt
min schal?
Här drar så kallt.
Mycket! -- Therèse har du sett hvar jag lagt
jongen... (reser sig).
Troligen lemnade du den i trädgårdspavil-
DOKTORN (stiger upp).
skaffa reda på den. -- Nej, sitt stilla nu!
Sitt bara stilla.
(Går ut i trädgården).
Nej, gå inte ut.
Får jag inte lof skall jag
FRÖKNARNE
välbeskänkt, med flammigt röda kinder och snubblande mål).
HALL.
HALL (från venster temligen
hvad skulle hon här att göra! -- Hvad skulle du här att göra, mamma?
Se der är mamma!
Och sådan igen! Gud
TREDJE AKTEN Fru HALL.
Tyst Ni!
Jag kan vara här likaväl som Ni!
det kommer någon?
Hvarför har du druckit nu igen?
Tänk om Fru HALL.
Inte har jag druckit!
får se dig.
Kom låt oss gå in här, kan du få ett glas vatten.
Fru HALL.
Vi bli olyckliga om doktorn kommer igen och
sättet, och säga att hon har druckit, säga det åt sin egen mor.
Det är vackert att behandla sin mor på det
Prata inte, utan gå genast in!
(Leder henne in till höger).
Fru HALL (motsträfvigt).
Ni då ingen aktning för Er mor?
Att behandla sin mor på ett sådant sätt.
in till höger).
Det är inte mycket det.
(De gå
SJUNDE SCENEN. AXEL och CARL från trädgården.
ett manligare utseende än förr.
Nå du ser dugtig ut, min kära Axel, och har
Ja jag har emanciperat mig! CARL.
Det skulle du ha gjort med detsamma som jag.
Som du! CARL.
familjens chef och öfverhufvud, till hvilken plats jag fann mig kallad både på grund af mitt öfverlägsna förstånd och naturlig fallenhet.
Jag intog genast min ställning som
Hvad tyckte din hustru om det?
att döma efter utseendet så fann hon det alldeles på sin plats. blir det folk tillockmed af fruntimmer! AXEL.
Vet du det glömde jag att fråga henne!
De ska ha rigtiga karlar bara, så
Men magten skulle väl delas åtminstone.
befalla.
Antingen du eller jag!
Jag föredrog jag för du, och hon fick finna sig.
Magt kan inte delas!
Antingen lyda eller
Jaja! -- Men hon hade ju pengar!
TREDJE AKTEN CARL.
matsked af silfver.
Men hon begärde paktum på
Hon förde inte mer i boet än en
den; och det fick hon.
Hon var principmenniska, så är jag också snäll mot henne.
Det är roligt så rysligt god mat!
ser du! -- Men hon är snäll, så snäll, ser du, men att vara gift tycker jag, hva?
Och så lagar hon
Fröknarne AXEL.
HALL (från höger).
fröknarne Hall.
Får jag lof att presentera!
Löjtnant Stark,
Det var roligt att få göra fröknarnes... (igenkänningsmin)
bekantskap.
(Fröknarne HALL förlägna; niga och gå ut i trädgården).
Hur ha dessa damer kommit hit?
det är första gången de äro här.
Hur så!
Det är väninnor till min hustru, och
Jo, något! AXEL.
KAMRATERNA CARL.
Jag träffade dem i Petersburg en natt!
En natt! CARL.
Ja! AXEL.
Är det inte ett misstag! CARL.
mycket bekanta damer i Petersburg! AXEL.
Och Bertha släpper in dem här i mitt hus!
BERTHA (inrusande).
Hvad betyder detta!
Ha ni skymfat flickorna?
Nej... men...
att de icke kunna stanna i dessa herrars sällskap!
De komma ut härifrån gråtande och förklara
Känner du dessa damer?
Det är mina väninnor!
Inte fullt nog!
Inte fullt.
Nå, men om...
TIONDE SCENEN. DE FÖRRE. DOKTOR ÖSTERMARK (in från. trädgården).
gjort åt de små flickorna, som sprang sin väg!
Jag ifrån sig bara, och hade tårarne i ögonen.
Hvad vill det här säga nu?
Hvad har ni
ville hjelpa dem på med kapporna, men de slog
Jag måste fråga: är det Berthas väninnor?
tillräckligt, så kanske doktor Östermark ville taga dighet till det.
Ja, så är det!
Men om icke mitt beskydd är
dem under sitt, efter som han har en viss skyl-
Här är ett misstag begånget.
Du menar att
jag som haft förbindelse med dessa damer skulle uppträda som deras riddare.
Hvad för slags förbindelse?
En tillfällig, sådan man har med sådana damer!
Sådana damer!
Det ljuger du! CARL.
Jag brukar inte ljuga!
damer att skaffa?
Men jag förstår inte: hvad har jag med dessa
dina öfvergifna barn!
Du ville helst icke ha något att skaffa med
det här!
Det var inte mina barn.
hustru.
Det var dina två döttrar med din frånskilda
gången och göra mina familjeförhållanden till föremål för offentlig granskning, så ska jag svara dig
Efter som du anser dig ha rätt att vara när-
TREDJE AKTEN offentligt!
Du tyckes ha tagit reda på att jag icke är enkling, utan en frånskild.
För tjugo år Sedan har jag ingått en ny förbindelse och har i sedan upplöstes mitt äktenskap, som var barnlöst. densamma ett barn, som nyss fyllt fem år.
Dessa har du reda på det!
två vuxna flickor äro sålunda icke mina barn.
Men din hustru kastade du ut i verlden... DOKTORN.
eller raglade om du så vill, och så fick hon halfva -- nog sagdt.
Kunde du ha ett begrepp om hvad hålla två hushåll, skulle du besparat mig denna
Nej, så var det inte heller.
Hon gick sin väg
mina inkomster ända tills jag fick veta att hon -- det kostat mig i arbete och försakelser att underobehagliga stund, men det kan inte en sådan som du komma sig för att tänka ut.
Mera behöfver du inte veta, helst hela denna sak inte angår dig!
hustru gick ifrån dig!
Det skulle roa mig veta hvarför din första
var stygg, småsinnad, lumpen, och att jag var för god emot henne!
Tänk nu, du ömhjertade, finkänsliga Bertha, tänk om det verkligen hade varit mina döttrar, dessa dina och Carls gemensamma väninnor; tänk huru mitt gamla hjerta skulle ha som jag burit på mina armar under sjukdomens
Jag tror inte det skulle roa dig höra att hon
gladt sig åt att efter aderton år se igen dessa barn långa natt.
Och tänk om hon, min första kärlek,
min hustru, med hvilken lifvet första gången blef
lif, hade mottagit din bjudning och kommit.
Hvilken tacksam femte akt i den melodram du ville bjuda oss på, hvilken nobel hämd på en oskyldig.
Tack min gamla vän, tack skall du ha för denna återbetalning af den vänskap jag visat dig.
dig... arvoden...
Återbetalning!
Ja, jag vet att jag är skyldig
Jag vet det mycket väl! AXEL.
Nej, fy!
Fy! DOKTORN.
en af rätta sorten!
Ursäkta mig Axel, men jag kan inte hjelpa det!
Nej, nu går jag min väg!
Horrör!
Jo du är
skymfas!
Det är en man den der, som låter sin hustru
till att skymfa eller skymfas!
Jag ingriper inte i dina rättigheter hvarken
(Musik i trädgården; guitarr och italiensk sång).
stiga ut för att få litet harmoni ofvanpå detta!
Sångarne ha kommit, kanske herrskapet behagar
ELFTE SCENEN. Alla ut i trädgården.
DOKTORN (ensam)
(Musiken från trädgården tränger dämpad in i rummet). (DOKTORN går och betraktar teckningarne på högra väggen hän emot dörren till Axels rum; fru HALL träder ut, går, med osäkra steg fram i rummet; stannar och sätter sig på en stol.
Doktorn, som icke igenkänner henne, bugar sig).
Hvad är det för musik derute?
Det är Italienare, min fru!
Jaså; det är väl de der jag hörde i Monte Carlo DOKTORN.
Åh det kanske fins flera Italienare!
fans ingen som var så snar i svaren som han.
DOKTORN (fixerar henne).
Jag tror det är sjelfva Östermark! -- Ja, det
äro mindre fruktansvärda än fruktan!
Det är du
Ah! -- Tänk, att det fins saker... som...
Carolina!
Och detta är det ögonblick jag i aderton år flytt, drömt om, sökt, fruktat, önskat; önskat mera att frukta! med några droppar).
för att få känna slaget, och sedan icke ha något (Han tar upp en liten flaska och fuktar tungan
Var inte rädd, det är inte gift; i så
här liten dosis.
Det är för hjertat, ser du!
KAMRATERNA Fru HALL.
af det du!
Ack det hjertat.
Du hade så mycket
råkas hvart adertonde år utan att komma i gräl.
Det är eget att två gamla menskor inte kunna
Det var alltid du, som grälade!
måste försöka se på dig. emot henne)
Hva! -- Ska vi sluta nu? -- Jag (Tar en stol och sätter sig midt
Utan att darra!
Jag har blifvit gammal!
sett det, kännt det sjelf, men ändå är det hemskt Jag är också gammal!
Man blir så; man har läst om det, hört det,
Och du är lycklig med ditt nya -- lif?
men temligen lika.
Upprigtigt sagdt: det är enahanda; annat,
Det gamla kanske var bättre?
likadant, men det är frågan om det icke skulle ha varit bättre nu, blott och just derför att det var det gamla.
Man blommar bara en gång och så efterslåtter.
Nej det var inte bättre, efter som det var
går man i frö; det som kommer sen är bara lite Och du? hur lefver du?
Fru HALL (förnärmad).
Hur jag lefver?
jag menar -- ah det ska vara så krångligt när man talar med fruntimmer. --
Är du nöjd med -- ditt lif,
ung så vill man ha allting prima, och så får man tertia när man är gammal.
Du har sagt åt fru Alberg här att dina flickor voro mina barn!
Ja, du var aldrig nöjd!
Men när man är
Har jag!
ståndig, lade jag dig det till last; men nu vet jag
Ljuger fortfarande! -- Förr, när jag var oför-
att det är ett naturfel.
Du tror sjelf på hvad du
ljuger, och ser du det är betänkligt!
Men det hör
inte hit!
Tänker du gå, eller vill du att jag ska gå?
KAMRATERNA Fru HALL (reser sig).
Jag ska gå!
(Faller ner på stolen och trefvar omkring sig).
obehagligt, förfärligt obehagligt, åh!
Fy, jag tror att jag blir gråtfärdig! -- Carolina!
Nej det här håller jag inte ut!
DOKTORN. Fru HALL.
Drucken? -- -- -- Tänk att det käns
ket!
Detta var svårare än jag tänkt.
Ja man blir sjuk, när man dricker för myc-
har dödat små ofödda barn för att rädda modren, och jag har kännt dem skälfva i dödskamp, jag har sågat i lefvande muskler och sett märgen krypa ut som smör ur friska ben, men aldrig har något gjort mig så ondt, sedan den dagen du gick.
Då så att jag bara kunde flämta med den andra! -- Åh, nu tror jag att jag qväfs!
var det som om du gått bort med min ena lunga,
här!
Och jag vet inte hvad vi skulle här att göra.
Ge mig din hand!
Hjelp mig ut härifrån!
Det är så bråkigt
DOKTORN (leder henne till fonddörren).
och den hvilade tungt öfver mig, den lilla fina handen
Den slog mig en gång i ansigtet, den Åh!
Nu är den vissen och slår inte mer...
Den gången var det jag, som bad om din hand;
fina hvita handen; och jag kysste den ändå.
-- Dolce Napoli!
Lifsglädje, hvart tog du vägen? brud!
Gick din väs som hon der!
Som var min ungdoms-
TREDJE AKTEN Fru HALL (i tamburdörren).
Hvar är min kappa?
DOKTORN (stänger dörren).
I tamburen, förmodligen. -- Det är rysligt!
(Tänder en cigarr).
det är så ljuft i den der kolerasjuka fiskarhamnen?
Blague! förmodligen!
Blague!
Brudar, kärlek, Neapel, lifsglädje, antikveradt, modernt, blague!!
Hela vägen!
Oh Dolce Napoli!
Jag undrar om
liberalt, konservativt, ideal, real, natural, blague,
TOLFTE SCENEN.
DOKTORN, AXEl, ABEL, WILLMER, Fru STARCK.
Hvart tar doktorn vägen?
Här hade smugit sig in två främlingar, som vi måste identifiera.
Förlåt, det var bara ett litet qvi pro quo
Flickorna!
inte; här känns som "fienden i luften!"
Ja, det har du inte med att göra!
Ack du ser alltid fiender, du, kära Carl.
Nej, jag ser dem inte, men jag känner dem!
Nå kom till din vän då, så ska hon försvara dig.
Ack, du är alltid du snäll mot mig.
nar så väl med mig!
Hvarför skulle jag inte vara det, när du me-
TRETONDE SCENEN. DE FÖRRE.
Fonddörrarne slås upp och två karlar bära in en tafla.
PIGAN. AXEL.
liern, för han kunde inte ha den hos sig.
Arbetarens hustru
ARBETARENS HUSTRU
SKÅDESPEL I FEM AKTER
MINNA CANTH
ÖFVERSÄTTNING FRÅN FINSKAN
HEDVIG WINTERHJELM
Borgå 1886
WERNER SÖDERSTRÖM
HELSINGFORS 1886
WEILIN & GÖÖS AKTIEBOLAGS BOKTRYCKERI
Då jag härmed i tryck utgifver en af mig verkstäld öfversättning af fru Minna Canths "Työmiehen vaimo", önskar jag fästa uppmärksamheten på, att jag ingalunda därmed velat göra anspråk på någon litterär förtjenst, utan tvärtom måste be om öfverseende med de brister, som säkert nog vidlåda densamma till följd af den svåra uppgiften att på svenska återgifva finskans egendomliga färg, en uppgift, i hvilken äfven en mera van penna än min torde mött svårigheter.
Men med det stora intresse jag -- som naturligt är -- hyser för Finland och dess folk, önskade jag att få göra hvad på mig berodde för att äfven dess på finska skrifna dramatiska litteratur kunde vinna insteg på främmande scen, synnerligen som förevarande pjes ju tyckes egnad att gifva den främmande publiken en bild af folkligt lif i Finland.
Det var mig en kär tanke, att likasom jag hade den lyckan att på
Finska teaterns första afton vara bland dem, som från dess scen för första gången läto finskan ljuda i Kivis sköna skådespel, så skulle jag äfven nu få vara den första att å främmande scen införa ett finskt skådespel.
Derför ville jag äfven, så troget sig göra läte, återgifva det finska originalet för att om möjligt dess nationella färg kunde bibehållas.
Men jag inser mycket väl, att hvad som på så sätt vinnes å det ena hållet, lätteligen kan förloras å det andra, och jag är därför fullt medveten om, att detta mitt försök behöfver betraktas med öfverseendets mildhet.
Stycket uppfördes i svensk drägt för första gången å Nya teatern i Stockholm den 17:de april 1886.
HEDVIG WINTERHJELM.
PERSONER.
RISTO, arbetare.
JOHANNA, hans hustru.
HELKA, en gammal zigenerska.
KERTTU, med öknamnet HOPPTOSSAN, hennes dotterdotter.
HAGERT, hennes son.
ILONA, Hagerts hustru.
HENRIK GABRIEL } ILONA } deras barn.
LEENA-KAJSA.
ANNA-MAJA.
VAPPU, torgförsäljerska.
KATRI } LAURA } LOTTA } tjenstflickor.
LISA } YRJÖ, smed.
TOPPO } GUSTAF } HEIKKI } arbetare.
JANNE } FRU VÖRSKY.
HERR VÖRSKY.
FRU HANHINEN. FÖRSTE POLISBETJENTEN. ANDRE POLISBETJENTEN. EN VISMÅNGLARE. EN KLOK GUMMA.
HERRAR.
BRÖLLOPSGÄSTER.
KÖPANDE och SÄLJANDE.
Händelsen tilldrager sig i staden Kuopio.
FÖRSTA AKTEN.
Ristos och Johannas bröllopsrum.
Till höger en dörr till ett sidorum, till venster ett fönster.
I fonden en dörr till farstun.
Rop utanför:
"Bruden.
Fram med bruden."
Vid ridåns uppgång står Johanna i bruddrägt framför fönstret, Katri och Laura med ljus i händerna på begge sidor om henne, Vappu vid avantscenen till höger.
Längre bort
Risto, Yrjö, Toppo, Gustaf, Heikki, Janne, Lotta, Lisa, Leena-Kajsa och Anna-Maja jemte andra bröllopsgäster.
Utanför fönstret höras lefverop.
RISTO.
Hvad funderar ni på, Vappu?
Skulle det inte vara roligt ändå att vara i samma belägenhet?
VAPPU.
Att vara brud, menar ni?
Ja visst, ja, när man till på köpet blir så firad.
Följ nu Johannas exempel och tag er en man, ni också.
Nej, tack, jag vill inte ha någon.
Ni har visst ändå haft så många friare som det fins grå kattor.
Hvad är det som gör er så betänksam?
Det är många bugter på vägen, många krokar i sjön.
Ni är alltför försigtig.
Bättre att se sig för än ångra bakefter.
Lefverop höras ånyo utanför.
Johanna nickar gladt med hufvudet.
JOHANNA.
Ser ni den där flickan, som klifvit upp på planket på andra sidan gatan?
KATRI.
Den där, som står där i månskenet och svänger så förskräckligt med armarna?
Det är en Guds nåd och under att hon inte tumlar hufvudstupa ned på gatan.
Är det inte Hopptossan?
Jo, sannerligen är det inte hon.
Nu känner jag också igen henne.
LOTTA.
Hopptossan, den där?
Aldrig i verlden.
Hopptossan har inte varit sedd här i sta'n på ett halft år.
Hvarifrån skulle hon nu ha flugit hit så plötsligt?
Det vet jag inte, men säkert är att det är hon.
Snälla Katri, bed någon gå ut för att bjuda henne hit in till oss.
Hopptossan hit in?
Så'na trasor som hon troligtvis är klädd i?
Inte försämrar kläderna menniskan.
Nå, inte just det.
Går till dörren och talar sakta med Heikki, som derefter beger sig ut.
-- Man bjuder omkring thé.
Du kommer nog att ångra att du sände efter Hopptossan.
Du skall få se att hon uppför sig opassande, som hon alltid gör.
Hopptossan är inte så elak, om man bara bemöter henne väl.
Jag skulle vilja veta hvad de där gaphalsarna därute säger om min brud.
YRJÖ.
Fast man inte hör det, vet man nog att de berömmer Johanna.
Och afundas mig.
Ja, ja, Yrjö, hur är det med dig sjelf?
Det sägs att du i många år haft ett godt öga till Johanna, men så kom jag och snappade ett, tu, tre flickan ifrån dig.
Hvad är det att tala om?
Hon hade ju rättighet att ta hvem hon ville.
Men det säger jag dig i alla fall, Risto: I Johanna har du fått en riktig skatt.
Åja, du säger inte för mycket.
Vet ni hvad?
Hon har sexhundra mark i banken förutom räntor; det är dagsens sanning.
Skall jag kanske visa er det?
Jag har redan tagit sparbanksboken i min vård.
Titta hit, ska ni få se.
Sexhundra står det, tydligt och klart.
Din lyckliga ost.
För dig är det minsann ingen nöd.
Om jag också kunde bli lika lycklig.
Hörde du, Toppo?
Sexhundra mark får den där lyckans gullgosse i hemgift med sin hustru.
Ska vi inte också gifta oss, du?
TOPPO.
Med hin ondes mormor?
De rika flickorna räcker inte till åt alla.
En del får nöja sig med fattiga eller vara utan.
Och jag för min del är helst utan, för då får jag lefva som jag sjelf vill.
Om du också tar en fattig en, så får du i alla fall någon, som kan laga dina byxor, så att du inte behöfver gå med knäna ute.
Ja, och hvad är det för prat att inte mannen skulle få lefva som han sjelf vill, om han också tar sig en hustru?
Strunt.
Kom och tag er en pipa, go'vänner.
Men nog skulle jag ändå helst vilja ha en rik flicka, jag också.
Det är bara dumt att de inte står att ta på hyllan, efter de vanligtvis ha så många friare.
Hur fick du Johanna att ge efter, Risto?
Hvad betalar du, om jag säger dig det?
Lofva ingenting, Gustaf. Jag skall lära dig konsten utan betalning.
Nå, låt höra.
Hvad är det för konst, annat än att dra flickorna litet vid näsan?
Och det är lätt gjordt, ty de stackarna ha just inte mycken verldserfarenhet.
Ja, kom ihåg hvad jag har sagt:
Det blir ännu med tiden folk af Hopptossan.
Af den där galningen?
Aldrig i evighet.
Af den där, som man inte kan få att arbeta, om man bjöd till aldrig så mycket?
En gång, då hon skulle hjelpa mig att skölja kläder, började hon plötsligt att dansa vid vaken.
Gud vet hvad som for i henne, men det var omöjligt att låta bli att skratta åt den slamsan.
Tänk er bara, klädningen var ända från medjan så full af is att den stod alldeles styf ut rundt omkring henne, och så flög och snurrade den där längs glanskisen som en hvirfvelvind.
Och af en sådan en skulle det bli folk?
-- Jo pytt också.
LISA.
Säg inte det, du.
Matmodern på Riistavesi berömde Hopptossan upp i himmelens höjd härom sistens.
Hon lär ha varit hos dem hela sommarn och arbetat som en häst.
Ser man på det.
Men drifvit hade de ändå med henne, stackars flicka, isynnerhet de unga vildhjernorna.
Man vet väl, hurudana de ä'.
Kan de någonsin låta bli att vara otäcka?
Men om hon gaf dem anledning till det?
Hon hade bara varit så sparsam, att hon inte hade nänts äta ordentligt, för hon ämnar gifta sig nu i höst, ser ni.
Hon hade sagt att hon har en fästman här i sta'n.
Det är troligtvis någon som har drifvit gyckel med henne.
Hvem skulle ta en så'n där?
Till på köpet som hon är zigenerska.
Det är hon visst inte, för hennes far var en Väänönen från Tuusniemi.
Men modern var af zigenarslägt och lär dessutom varit en af rätta sorten.
Hon kunde ju inte finna sig i att stanna hos sin man, utan rymde sin väg och tog Hopptossan med sig.
Men Väänönens slägtingar for efter och tog barnet ifrån henne.
Sedan hade de skamlöse zigenarne gjort trollkonster och därigenom bragt
Väänönen till att supa så förskräckligt att han på några år förstörde sin gård och allting.
Han söp också slutligen ihjäl sig.
Och lemnade sitt barn att ensamt och värnlöst trampa lifvets stig.
Stackars Hopptossa.
Kanske skulle hon likväl haft det bättre hos modern.
Seså, prata inga dumheter, Toppo. Jag blir aldrig i evighet rädd för hustru min, om jag också har lust att supa aldrig så mycket.
Åhå, jo, det skulle se ut.
Nå, nå, vi få väl se.
Hvad kan du göra, om din gumma säger:
Pengarna ä' mina; du slösar inte med dem alldeles som du sjelf vill heller.
Hvad jag kan göra?
Nå, det var också en fråga.
Hvem är det som sköter förmögenheten, mannen eller hustrun?
Känner du inte så pass Finlands lagar, bror lilla?
Nog vet jag att lagen ger väldet åt mannen, men man ser ju att hustrurna söker att stå på sig i alla fall.
Ja, de spetsfundiga tör väl ha alla slags knep och konster för sig, men Johanna är inte af den sorten.
Toppo ler spefullt i det han gnolar och stoppar sin pipa.
Ja, skratta du.
Liksom jag inte skulle känna Johanna.
Och snart ska ni väl få se, om jag är man i huset eller om jag för ro skull bär byxor.
Går till Johanna.
När får vi något att dricka?
Snälla Katri, gå och skynda på dem där ute.
Och sätt fart i dem se'n.
Hvad sjutton sölar de så länge för?
Karlarna borde för längese'n ha fått något starkt i sig.
Katri går ut till höger.
Risto, tycker du inte denna begynnelse af vårt gemensamma lif är just som en solig vårmorgon?
Herre Gud, så vacker du också är i afton.
Det är riktigt en fröjd att se på dig.
Och hvad du är präktigt klädd, just så som en rik brud bör vara.
Jo, jag vill lofva det duger att få visa dig som sin brud.
Om bara du är nöjd, så bryr jag mig inte om någon annan.
Och det är du ju, Risto?
Och det frågar hon om.
Jag är så glad som en spelman, och kan jag vara annat när jag tänker på hur mången skulle vilja vara i mitt ställe i afton?
Var säker på att det skär pojkarna i hjertat och att hvarenda en af dem tänker för sig sjelf:
Fan besitta honom, som fick en så rik och vacker flicka.
Hvad bryr vi oss om dem?
Än smeden då?
Du kan tro att han är färdig att spricka af harm, fastän han försöker dölja det.
-- Nå, där ha vi nu ändtligen dryckesvarorna.
Katri ställer en bricka på bordet.
Risto häller i glasen.
Hvad är det flickorna sysslar med?
I afton måste alla vara glada.
Det är minsann inte hvar dag en så'n här fest firas.
Vi får väl dansa i qväll, eller hur, Johanna?
Ni ska få dansa så mycket ni nå'nsin vill.
Risto har bedt Hakalas Janne att ta fiolen med sig.
Fötterna kliar redan på mig af danslust.
Hör nu, skall jag visa er, hur man dansar "en gammal flicka?"
Maka åt er litet.
Dansar och sjunger halfhögt:
"De krafla; de krafla; på glasberget krafla De stackars gamla flickor; de krafla om hvarann, :,:
Ty ingen gosse, ingen gosse kan de få till man :,:"
Låt bli att väsnas så där.
Alla ser hitåt.
LISA slutar att dansa.
Låt dem se.
Nej, svara du bara:
När skall man väl få dansa, om inte på bröllop?
Ser ni, nu tar Janne fram sin fiol.
Nu börjar glädjen snart, och bruden skall föras främst i dansen.
Åh, hvad du måtte vara lycklig i afton, Johanna.
Ja, jag har hvarken mål eller mått för min lycka i detta nu.
En sådan dag som denna har jag ännu aldrig upplefvat.
Du lyckliga menniska.
När skall väl min tur komma?
När den rätta kommer, Lisa lilla, som Gud har bestämt åt dig.
Ja, hvem vet det?
Kanske ingen är bestämd åt mig.
Jo, det är det visst.
Åt dig såväl som åt andra.
Er skål, go' vänner.
Kom och smaka på.
I afton, pojkar, ska ni få dricka så mycket ni ha lust till.
Jag svarar för att det skall räcka till.
Se så, töm glasen i botten som jag gjorde.
Det är lätt att fylla på igen.
På mitt bröllop skall ingen kunna klaga att det dröjer för länge mellan suparna.
Bara de inte nu super sig alldeles fulla i afton?
Ånej.
Risto förstår nog att hålla måtta.
Om han kommer ihåg det?
Det behöfver man väl inte tvifla på.
Men vore det då så farligt, om de också skulle dricka litet?
Då ä' karlarna allra trefligast, när de ha en liten smula i hufvudet.