Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ri<L derskapet och Adeln ankommet Protocolls-Utdrag för denna dag, hvari MedStånden inbjudas deltaga i beslut, att åt Constitutions-Utskottet uppdraga Redactionen af Förslaget till den Riksactj som blifvit besluten att upprättas ÖfverFöreninningen emellan Sverige och Norrige, hvilket Förslag, sedan det inför Riksens Ständer blifvit juste-' ladt och godkändt, till Kongl. Majit borde öfverlemnas, för att Norriges Stor-Ting meddelas; fann Bonde-Ståndet för godt att deri instämma.
Uå supra.
Vörå - Den 2 l Maji 33? tjpjitast lio1', 11ögloII.
Riildersk. ocfi Adeln dea 22 Maji — — Hö£vr'fd.
Prest-Ståndet * den -— — — Väl Jo il.
Börgaré*Ståndet den 29 — Mederv. Bonde-Ståndet den 29 —* Vördsamt Memorial!
Under den Banco-Utskottet tillhörande generella öfversigt af de smärre Disconcernas Förvalt* liing, i anledning af de ti A Banco-Ful
I mägtige ingifna Berättelser från nämnde Verks Revisorer, laar Banco-Utskottet ej kunnat undfalla de för penninge-rörelsen och allmänna Crediten i flera afseenden menliga Verkningar af Malmö Discont-Verks vidtagna method för dess utlåningar, så vidt desamma bestridas uti sådana 3 procents Reverser, som utan penning-insättning äro utfärdade. med påteckning, att vid viss förfallotid (endast i Malmö inlösas, hvilka ej såsom betalning för Fånen emottagas; samt af dessa anledningar äfven i närmaste kringliggande örter löpa med' betalnings-rabatt.
Ett Lån system, grundadt på Reverser, hvilka utan insatta penningar och utan behörig äutorisation, af en enskildt Corporation i förråd utskrifvas, men ej i betalning åter emottagas, hvaremot genom Lånens föinskrifna återbetalning i Bancö-sedlar, ständig tillgång fourneras för inlösen af nya i lika ändamål utgifna Reverser, innebär otvifvelaktigt ett missbruk, sorn både gertom Utlåningfens gränslöshet och dess för Låntagarne betungande egen. skap, i dubbelt afseende måste medföra skadlig! följder fös det Allmänna, och som visserligen * 3'.eije Del, jY.tf 43, 44. sin Den 22 Maj. sin man bidrager till den förhöjda penning ren5 ta öch det skadliga ocker, som under en gan-: ska betydlig penning-tillgång, nu mer än förr, öfverklagas.
Då emedlertid de mest förstörande följder för närmast liggande orter skulle uppkomma, i händelse en alltför hastig indragning af de sålunda utgifna betydande Lån-summor nu blefve föreskrifven, lärer den yttersta försigtig.’ het i detta afseende vara af nöden.
Utskottet tror för dess del, att om till en början alla nya Lån uti ofvannämnde Reverser inställdes, och Directionen deremot för ortens Lån.behof använde de tillgångar, som dels uti Riksens Ständers Bank äro anslagne, dels genom den i 8-§•' af Reglementet medgifna rättighet till privata
Låns upptagande för lindrig renta stå att erhålla, kunde Sedlar af ofvanförmälte beskaffenhet, genom successiva afbetalningar och omsättningar, hvarvid slika Sedlar, förfallna eller ej, böra i betalning emottaga.?, utan för stark rubbning uti ortens penning-circulation ofelbart till 18 16 års slut varda indragne.
Banco-Utskottet har ansett sig ej böra underlåta, att å detta ämne fästa Riksens Högloft.
Ständers uppmärksamhet, och i sammanhang dermed till de Respectiva Ståndens närmare upplysta pröfning underställa, huruvida den underdåniga önskan må från Riksens Ständer yttras, det Kongl. Maj:t i Nåder täcktes härutinnan vidtaga de åtgärder, som med Dess vid Malmö DiscontVerks
Inrättning i nåder åsyftade ändamål, att öppna utväg till en lättad penninge rörelse för en från Hufvudstaden aflägsen Provins, finnas öfverensstämmande.
NL Df rt i s Maji 33 9 Några Ledamöters uti ämnet yttrade särskildta meningar varda härhos bifogade.
RiderskapfetS
Pä Hegvörd.
Prestoch Adelns Ledarn» Ståndets Ledam. vägnar vägnar Joh. Henning Gyllenborg. JE. A. Almqvist.
Pä Vätlofl. Borgare.
Pä Hederv» BondeStåndets Ledam.
Vägnar vägnar Cust. jÖ. Wilcke. !Eric Svensson. M. Ilelsingius* Anförande till Proiocollet uti Högloft.
Banco- Utskottets Finance - Fördelning den 21 April 1815, af Herr LetHorn och Prosten Froberg.
Af den Berättelse, som Revisorerne öfver Malm#
Öisconts Räkenskaper för år 1813 till HögloflBanco
Utskottet vid närvarande Riksmöte aflena^ nät, upplyses val, att
Directionen oell Discon-! tens Administråteurer, både till enskildta Actieägares och äfven Bankens högsta möjliga vinst och fördel, skött och förvaltat
Discont-rörelseCapitalerna; men sorn denna Berättelse är nog sammandragen och icke till alla delar fullständigt utförd, kan deraf icke heller tillräckligen' inhämtas, huruvida Konungens nådiga Reglemente af den 15 Februari 1803 för denna Discontinrättning blifvit så till fullo efterlefvadt, att Dess höga och nådiga afsigt, att öppna utväg till lättad - 340 Iben 2 2 Maj. tad penning-rörelse för en fran Hufvudsiadén vidt aflägsen Provins och Siad, blifvit, lika väl lill det Allmännas, som ehskildtes förmån, i allt' uppfylld.
Den uppgifver val i obestämda uttryck, att vissa äldre och större
Lan blifvit till enskildta beviljade, men icke till hvad belopp, af hvad datum och på hurudana vilkor.
Om nu det skulle kunna upplysas,att åt deri ena blifvit lemnade 60,000, åt en annan 80,000 Ridr o. s. v. såsom stående Lån, utan förbindelse af eti annad årlig afbetalning, än eb chimerik omsättning, enligt Discont-form, så synes icke allenast fel vara begånget mot xo. §. af Reglementet, utan mot sjelfva naturen och begreppet af en Discont-Inrättning.
Ty ehuruväl t nämnde §.
Undantag göres frän inskränkning i tltlåuings-surnman, så lärer likväl med de deruti omskrifne L säkert förvar
Stående -vant-panter svårligen kunna förstås Säterier, BruksEgendomar och andra Fastigheter; men ett' ännxr större missbruk, och en till höjden af vågsamhet drifven frihet, är det för Riket högst skadliga tilltag, att utgifva J/ån i 3 procents Obligationer, ställda på viss tid, lika stridande mot det nådigst gifna Reglementet, som mot allmänna säkerheten och al manna förtroendet, och hvilket skulle, om de. ohämmadt fått fortrasa, snart öfversvämma vårt beklagansvärda ILand med milliontals obehöriga
Mynt representativer, för hvars förfärdigande och kringspridande hvarje enskilt säkert icke undgått den Lagskipande magtens kraftfulla tilltal.
Förgäfves invänder man, att det beror på hvarje individa att taga eller icke taga dessa Lån, att gifva eller - l
Den s * Maj. 541 Jer vägra sitt förtroende ät deras innehåll.
Men om rnan antager, att Provinsens Invånare, ifall det verkliga Bancomyntet i enskildta speculanters händer stannat, eller för Discont verkets läkning insattes i andra rentegifvande Fonder, icka möjligtvis kunnat, erhålla andra penningar, än dessa sjelfskapade reverser; och dessa under tiden kringspridts i Landet, och okats till ett högst bftydligt belopp; så lärer hvar och en inse de vådliga följderna af denna snillrika Handels-operation.
Att Bevisorerne en gång godkänt denna method, kan val synas besynnerligt; menför, undran försvinner, när man erinrar sig, att Bevisorerne alltid tillika varit Actieägare.
Deremot hade
Directionen aldrig bort tillåta sig, att utsträcka sina åtgärder ända till den förderfliga och af allmänna rösten högt åklagade handling, att i egna förskrifningar utgifva Lån.
Det var lika förbjudet af Instruclion, som af medborgerlig pligt.
Det var ju nog, att på dessa Obligationer få upptaga Lån; lein liad i en Corporation* hand, skadar denna frihet tillräckligt, utan att nya skade processer behöfva upptänkas.
Hos Hr Grefven och Ordföranden och Finance-Fördelningens Herrar Ledamöter anhåller jag derföre, att hemställan mätte göras hos Högloft.
BancoTJtskottet, det undersökning i''Laga.väg härom må begäras, med uttryckt förundran, att icke vederbörande Actor längesedan fästat uppmärksamhet vid detta oskick.
I alla fäll synes vara nödigt , att denna riksskadliga penninge-skapelse genast förbjudas, och att de utelöpande 5 procents sedfarno, så fort ske kan, utan att genom en 345 Den 2 2 -Maj - en för häftig operation skada den enskiidta Medborgaren, till evärdelig förgängelse indragas.
Samma befallning om inställande af en o©rdping, hvarmed Malmo Discontverk, vikande för det allmänna knotet, redan upphört, torde böra ofördröjligen meddelas de öfriga smärre Disconterna, Hvar och en känner af egen bedröflig erfarenhet, huru icke allenast penningexörelsen försvåras, utan äfven en oförtjent förlust beredes enskildte af tid, transport-kostnad och provision, jemte det anledning gifves till en alltid fördömlig agiotering mellan Pappers reverser, ställde på samma Verk, af de Götheborgs och Götha Canals Discont-sedlar, sorn efter viss lid aro ställde pä inlösen endast i Götheborg.
Dessa anhåller jag genast matte förbjudas, och de redan •utgifne inlösas på Discont-Conteiret äfven i Stockholm.
Hvad vidare vore att anföra om skadligheten af dessa Filial-Disconter, torde kunna besparas, då en snar upplösning nu förestår dem, och det är behagligare, att snart få sysselsätta sina tankar med organisering af den nya blifvande jRiks
Disconten, än dröja vid den smärtsamma påminnelsen om hämmade missbruk hos ds bortgående.
Uti detta anförande förenade sig Herr Domfrosten Doctor Wåhlin till alla delar.
Anförande till Protocollet uti Högloft.
Eanco-Utskottets Fin ance Fördelning den 21 April 1815 qf Herr Assessoren Hcykenschéld.
Jag Den 2 2 Maj. 343 Jag ian icke förena mig med Finance-Afdelningen beslut rörande de af -Malmö
Discontverk på bestämd förfallotid utgifne 3 proCents-Sedlar, uti hela dess vidd.
Jag finner denna åtgärd vara så stridande emot Reglementet och naturen af ett på Rikets, verkliga mynt grundadt Verks operationer, att det icke utan en äfven så alfvarsam, sorn välförtjent anmärkning till
Directionen, bör öfverses; men att dervid gå ända till anmälan hos Riksens Höglofl- Ständer, att till rättelse påkalla Högsta magtens åtgärder, anser jag betänke1 igt, i en tid, då alla sinnen förut nog af äro upprörda i frågor om penningeverket och dess ställning; heldst då saken thy förutan kan vinnas genom Banco-Utskottets beslut att förbjuda
Directionen hädanefter utgifva några Reverser på bestämd förfallotid.
Att fortskynda indragningen af de utelöpande, tror jag äfven kunna medföra ömtåliga svårigheter, så vida Directionen derigenom sättes i nödvändighet att hastigare utfordra sina utlåningar, till gäldenärernas största förlägenhet; an om
Directionen tager det beslut, att genast infria dem, och i sådan afsigt tillika forcerar indragningen?
Menniskolynnet kan vara fallet för en sådan utväg att kasta skulden till olyckorna på andra, och skyla egna fel.
Uti detta anförande förenade sig HrvGrosshandlaren Wilcke till alla delar. jEx Protoqollo G, Helsingius.
Uppläs! 344 Den 3 2 Maj, Uppläst Tios Hödo fl, Kiddeysk. och Adeln deri 22 Maj, — — Ilngvörd.
Prest-Stan det deri. 29., — — Vällpfl.
PorgöV-e-Stånclet den 3 Juni. — .— Heder v. Bonde-Standet den 29 j. Riksens Håglöf!. Stånders Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Ut skotts Betänkande, uti det ivan så väl Håglöf!.
Ridder skåpet och Adeln sorn Hedervärda Bonde-St ån det, till Utskottet remitterade Mål, rörande yrkad ålidring af Tjenst elfons flyttningstid.
Sedan Herr Majoren m. m.
Friherre J. W. von Kayalin , uti ett den 20 sisth Mars hos Hoglofl.
Jtidderskapet och Adeln uppläst Memorial, anfört, att af den nu gällande flyttningst iden vid Michaelsmässan skulle förorsakas de svårigheter, att, genom brist på arbetare, vållad dels af Legohjanens bortflyttning, och dels af hindret för dem, hvilka skola transportera elier hämta tjenstefolk, sädesbergningen ofta, särdeles under svår väderlek, blefve uppehållen; att således jordbruket, fyra dagar före och fyra dagar efter Michaeli, saknade flera arbetande händer, och att de tjenstehjon, som skulle flytta och hade hästars samt den öfriga boskapens vård sig anförtrodd , sällan visade sådant nit vid insamling och bergande af de dertill erforderliga födoämnen, sorn man borde vänta och de. förmodades ådagalägga, om de sjelfva skulle besörja utfodringens i anseende hvartill Herr Baronen föreslagit, det flyttningstid^!!
.på landet för tjenstefolk måtte blifva Den 2 2 Maj, blifva bestämd till Midsommaren, hvilken tid ansäges mera lämpelig för arbetet; och derige* rom en åbo, som afträdde ett hemman vid Wårfrudagen, eller den 14 Mars, samt städslat sitt folk på ett år, ej för så lång tid som nu, ge. nom accord ined det tjenstefolk han då ej kunde behöfva , finge förnöja dem han lemnade; så har Riksdagsmannen Anders Andersson Aberg frän Westerbotten, medelst eit den 29 uti olvar), berörde Mars månad till Hedervärda Bonde-, Ståndet iogifvet Memorial, andragif , att om det gamla bruket kunde äga bestånd, och inger; rubbning af den förut till Tjenstebjons ombyten antagna tid vid denna Riksdag tillkomrne, vora han. dermed nöjd, och visste, att lians hemmavarande Comrnittenter äfven vöre detsamma; men skulle deremot någon ändring ske, sa ansåge Aberg , att, åtmindstoneför de Norra Provinserna, Nyåret vore lärnpeligast, heldst jLandtmannenB arbete då icke behöfde i någon man afstadna för Folkörnsningens skull; hvarjemte Riksdagsmannen Jonas Jansson från Carlstads Län, uti afgifvet Memorial, anfört att hösten visserligen vöre för den arbetande classen af Rikets invånare beqvämligast till Folkömsningen , heldst da annu hvarje Hushåll förmodades hafva något qvar sin inbergade groda; men sorn hergningstiden un* der de sistförllutna åren ovänligen sent infallit, så önskade Jonas Jansson, att Tjenstebjons flytt* ningstid kunde varda utsatt till den 1 November, då några arbetsdagar kunde, bättre än vid den nu föreskrifna flyttniogstiden , umbäras, samt kreaturen äfven .allestädes vöre frän läbo» - Den a 2 Maj. bodarne återkomna; och har Jonas Janason i öfrigt yrkat, att medel mätte vidtagas emot en för tidig efterspaning af Tjenstfolk, så att densamma icke borde få taga sin början förr än vid MichelsinäsSan, hvarigenom alla beting, som kunds föranleda till Lönernas oskäliga uppstegi ande, förmodades kunna bäst undvikas.
Varandes af några Hedervärda Bonde-Ståndets Ledamöter förilaradt, det de instämde i Åbergs förslag; deremot andra förenat sig med Jonas Jansson; och har vice Talmannen Anders Jansson Hyckert trott det vara af vigt, att samma Tjenstehjon , som inbergar grödan, om äret, hnge stilla upp densamma eller qvarblifva i fjensten tinder det utfodringen skedde; hvadan vice Talmannen ansett Mids.ommaren vara den mest laiti petiga flyttningstid; emot hvilket förslag anmärkningar blifvit framställde af andra Ledamöter; äfvensom åtskillige Riksdagsmän yttrat sig finna den nuvarande flyttningstiden för Tjenstehjon yara tjenligast för landet i allmänhet.
Utskottet har uti noga öfvervägande tagit ej allenast hvad sålunda blifvit yrkadt och andraget, utan ock hvad som, rörande detta ämne» förekommit, så väl hos Riksens Ständers allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskott, vid 1800 och 1809 arens Riksdagar, som hos den af Kongl. Maj:t till utarbetning af 1805 års Lego Stadga i Nåder förordnade Comité, hvars handlingar varit af Utskottet infordrade och skärskådade; och, vid granskning af detta allt, har Utskottet funnit, för tillstyrkande af bifall till förslaget - Den sa Maji 347 get oin flyttningstidens utsättande till Midsommaren, följande betänkligheter imta, nemligen:
Att i :o Husförhörslängderna skulle blifva vid Mantalsskrifningarna örn hösten mindre pålitlig! i den händelse att Legohjonen, flera månader före Mantalsskrifningarna och Husförhören, fiugo ömsa tjenster; 2:0
Tjenstehjons utflyttningar till TTtrikes orter, särdeles vid sjökusterna, komma att befrämjas, heldst uti Juni manad icke allenast sjöfarten är i bästa gång, utan ock flytrningstideu i Dannemark, der Svenska Tjenstehjon mycket efterfrågas och värderas, inträffar; och af hvilka utflyttningar omåtteligen uppstegrade arbetslöner, jemte andra , för ett så folkfattigt landsom Sverige, högst skadliga följder skulle uppkomma; äfvensom i öfrigt lösdrifveri och andra oordningar troligen uppmuntrades, om flyttningstiden inträffade vid en del af året, då större dagspenning kan genom tillfälligt arbete, än medelst årstjenst, förvärfvas: 3:0 Genom tvångsmakt för Jordbrukaren att anskaffa penningar, hvilket vid Midsommaren är nästan i sin största högd, de betydligaste svårigheter för Tjenstehjonen, att vid afflyttningarne bekomma sina löner, samt följakteligen många Rättegångar och besvärligheter torde uppstå: 4:0 De för Landtmannen af icke ringare vigt än Michelsmasso*göromåler> varande arbeten) af trädesgärdens beredande, samt byggnad, hagning, dikning, rödjning och nyodling, skulle blifva öfver hela Riket hindrade, och särskildt, uti Bergslagerna vedupphuggning samt kolning, uti Skärgårdarna fiskeri, i de Norra Provinserna JLinsåning, samt uti Skåne 34*
Dm % i Maj.
Skåne anskaffandet af Orlens egenteliga bränsle, förmedelst Toi('skörden, kommo alt 1 mer eller mindre mån vanvårdas, meri hvilka göromål likväl samteliga äro att anse såsom hufvudsakliga näringsomsorg er och aldratjenligast låta verkställa sig på de längsta och vackraste arbetsdagar under hela året, de der visserligen icke blifvit af naturen bestämda att fördrifvas uti sysslolöshet och förströelse; 5:0
Högst betydliga olägenheter, i anseende till hjordavård och vallgång, skulle inträffa, så framt ombyte af Tjen.
Stehjonen för kreaturens vård och skötsel skedde vid .en årstid, då öfver hela Riket boskapen är utsläppt på betesmarker, hvilka flerestädes ära samfäldte för flera Hemman och Byalag, och då i Norrland, Dalarna och några Bergslager, boskapen, tillika med en dei af Tjenstehjonen, vistas vid fäbodar, oftast belägne på mångå mils afstånd från Bohlstaderna; 6:0
Största billighet äfven synes vara deruti, att samma personer, hvilka på jordens ans och tillredning användt deras möda, få skörda och inbringa äringen deraf; och 7:0 Flyttningen vid Midsommaren skulle förorsaka upphäfvande af de inom åtskilliga delar af Riket gällande, af Allmogen älskade och i öfrigt oskadliga, sedvanor, att, i stället för annan aflöning , låta Tjenstehjonen för deras räkning beså och skörda vissa jordstycken med säd eller lin; af hvilka ofvanuppräknade betänkligheter de flesta jemväl förorsakat, att, vid Riksdagarna 1800 och 1809, de likaledes gjorda förslag om förändring af Tjenstehjons flyttningstid till midsommaren blifvit af Riksens Höglofl.
Ständer förkastade; hvarjemte - t)en 2 8 Maj. 349 jeitde, lill Vederläggning af hvad Kerr Majoren Friherre' Raialin och vice Talmannen Hyckert Anfort, torde kunna åberopas , att de hndtarbetén , hvilkas fortgång till någon del kari komina att -Uppehållas genom flyttningen vid Michelsrnässo-' tiden, äro, enligt Utskottets öfvertygelse, a£ alldeles icke större utan tilläfventyrs mindre vigt* ari de , som genom flyttningen- Midsornmarstiden. skulle eftersättas; saint att den befarade bristen panit och omtanka, vid bergning, insamling och tippstillning' af säd och foder, hos ett Tjenstehjon, sorn skall bortflytta, ej kan blifva något till den föreslagna, ändringen föranledande skäl, emedan det otvifvelaktigt är Husbondens tillsyn, som skall förmå Tjenstfolket att fullgöra deras skyldigheter och icke vanvårda hans egendom, samt, der en sådan tillsyn brister, Tjenstehjonef alltid är i lika tillfälle att, genom vårdslöshet eller oredlighet, skada Husbonden, antingen det skall qvarblifva i hans tjenst eller flytta, derifrån.
I följd af hvilket allt, Utskottet anser sig böra vördsamligen afstyrka bifall till Herr Majoren Friherre Rayalins Memorial och vice Tal. mannen Hyckerts Anförande.
Och i afseende åter på de inom Hedervärda Ronde-Ståndét framställda förslag, att flyttningstiden skulle kunna antingen till deri t
Ho. vember eller N; årstiden utsättas., har Utskottet funnit den högst betydliga svårighet dervid sig fasta, att, énligt Kongl. Förordningen den 30 September täta, angående Mantals- och Skattskrif - 35» Din 12 Maj> skrifningarne x Riket, Mantalsskrifning årligen bör i November och ^December månader förrättas; vid hvilken förrättning Pastor eller någon af Församlingens Presterskap skall tillstädes vara, försedd med de uti Förordningen uppräknade Handlingar, deribland Husförhörslängden bör,' utom annat, upptaga alla sedan nästföregående Mantals- och Skattskrifning till Socknen inflyttade personer, hvilka skola sist inom den 20 October hos Pastor om sig förete behöriga Prestbevis; men i händelse flyttningstiden för Tjen-i stebjonen utsattes till November eller Januari månads början , skulle äfven tiden för Husförhören, hvilka nu hållas i October och November månader, samt för Mantalsskrifningarna , förändras, så framt den med Husförhörslängdefna åsyftade controll skulle kunna behörigen vinnas.) hvilken förändring, eniigt Utskottets omdöme, lärer desto mindre kunna ske, som, jemlikt 5 Art. i §. 1 Mom. uti Bevilinings Stad gan, Häradsskrifvarne, så snart Mantalslängd derne blifvit upprättade och till 1’örsamlirtgarnes Pastorer aflemnade, böra till Konungens Befallningshafvande insända Förslag till Terminer föt BeredningsComitéernas sammanträden inom Fögderiet, hvilka Terminer så bestämmas, att Häradsskrifvarne kunna vid Comitéernas sammanträden tillstädes vära, samt så tidigt börjas, att deras förrättningar innan Mars månads slut kunna vara fulländade.
Utskottet har sig noga bekant , att Mantalslängdernas upprättande fordrar så lång tid, och att Häratdsskrifvarnes. öfriga göromål äro af den trägna beskaffenhet, att, lieldst uti vidlöf tigare ö -» Deri a 2 Maj - 351 tigare Fögderier, hvarest Mantalsskrifningen omöjligen kan hinna att förr an i slutet af Decein. ber månad vara fulländad, tiden till Mantalslärigdernas upprättande och utskrifvande samt JBeredningsComitéernas arbeten icke kan till mindre än trenne månader förkortas, och så framt dessa Comitéernas förrättningar skola kunna vara slutade med Mars månad, lära hvarken Husförhören eller Mantalsskrifningarne kunna hållas sednare än nu stadgadt är.
Att ReredningsComitéernas förrättningar skulle sednare verkställas, komme åter att förorsaka oundvikliga dröjsmål för Taxeringsoch PröfningsComitéernas göromål; men då alla dessa förrättningar nu äro så lämpade, att Mantalsskrifning, Taxering, Debitering, samt Utskyldernas uppbärande och redovisning oafbrutet på hvarandra följa, i den mån vederbörande Uppbördsman möjligen kunna medhinna att bestrida deras-trägna och ansvarsfulla göromål, och förändring af alla Terminerna för Kronoutskyldernas uttagande och redogörande hvarken kan af Oeconomie-Utskottet föreslås, eller forde böra föranledas af en så beskaffad omständighet som Tjenstehjons flyttning, emot hvars fortfarande vid samma tid som nu, några, efter Utskottets öfvertygelse, synnerligen vigtiga skäl ej förekommit, och hvars bibehållande uti närvarande skick till och med åtskiliige bland de af Hedervärda Ronde-Ståndets Ledamöter, som föreslagit ändlihgärna, sjelfve medgifvit kunna, utan särdeles olägenhet, talas; så tillstyrker Utskottet vördsamligen, att Riksens Höglofl- Ständer nu, lika-' sorn vid de förra tillfällen, då fråga varit vackt om Deli i 2 Maj. etti denna flyttningstid-; förändring, täcktes floda lämpeligt, att hvad 14 Cap. 2 §.
Händeis-Balken härom innehåller, matte få fortfara att gälia.
Hvad sluteligen vidkom mer Riksdagsmannen Jonas Janssons önskan, om förkortning-af Uppsägningstiden , har Utskottet, efter noggrant öfvervägande af både de förmoner oell ’svårigheter, den uti 1805 års Legostadga utsatta upp. sägningstid medförer, för sin del, funnit samma uppsägningstid vara både för Husbönder och Tjenstehjon så gagnelig, att
Utskottet ej trott sig böra till förändring deraf gifva anledning.
Hvilket alltsammans, tillika med några Ledamöters särskildta meningar, VÖrdsatnligen till Riksens Höglofl.
Ständers närmare ompröfvande ofverlemnas.
BondeStåndets Ledam.
Vägnar Vägnar And.
M. M. Hospeci.
Utdrag af Protocollet, hållet i Riksens Högloft.
Ständers Allmänna Besvärs-och Oeconomle-Utskotts Plenum den 9 Maj J815. s. u. Den 2 2 Maj. 353 S.
D. öretog Utskottet till hufvudsaklig, gransk, ning det af i:sta Beredningen afgifna project till Betänkande i anledning af det till Utskottet remitterade Mål, angående yrkad ändring af Tjenstehjons flyttningstid.
Herr Protocolls Secreteraren Danckvardt begärde ordet och yttrade: ”Sedan Utskottet lernnat utan afseende mia anmärkning, att frågan om förändring i flyttningstiden, såsom åsyftande ett upphäfvande af Stadgandet derom i allmänna Lagen, borde gemensamt med Lag-Utskottet behandlas, anser jag mig nu böra ingå i pröfning af sjelfva ämnet.
Man torde i allmänhet vara derom öfvertygad, att nuvarande flyttningstid är olämpelig.