Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Kännedom om sättet att tillreda öl, denna sedan äldre tider i Sverige nyttjade dryck, samt dess, vid måttligt bruk, helsosamma och närande egenskaper, torde nemligen kunna antagas vara så fullständig och allmänt spridd, att ytterligare undervisning härutinnan är alldeles öfverflödig, och att icke heller ölbryggerikonsten efter Bäjersk method härstädes är alldeles okänd, slutar Utskottet deraf, att i de flesta af Rikets större städer, äfvensom på många ställen å landsbygden, bryggerier för tillverkning af denna vara numera finnas anlagda, hvadan reseunderstöd för inlärande af denna method å utrikes ort icke torde erfordras.
Att för öfrigt pä föreslaget sätt, genom pree mier eller förlagslån, söka uppmuntra och understödja denna handtering torde dels vara mindre behöfligt, enär de talrika anläggningar för dylik tillverkning, sorn på sednare tider kommit till stånd och haft god afsättning, kraftigast bevisa att 'smaken och förtroendet för denna dryck hos allmänheten är i tilltagande, dels ock mindre lämpligt, då de bidrag som härtill skulle erfordras troligen komme att medtaga ganska betydliga belopp af Statsverkets tillgångar, så vida icke endast någre få tillverkare derigenom skulle gynnas.
— Mest ändamålsenligt finnér Utskottet det derföre vara, att uteslutande åt den enskilda företagsamheten och omtanken öfverlemna vården af denna industrigren, hvilken, i samma mån en större täflan i tillverkningen enskilde emellan uppkommer, skall vinna utveckling och tillväxt, samt derigenom säkrast bereda framgång åt den plan, motionärerne med ofvanberörde framställningar åsyftat, och Utskottet får, på dessa skäl, hemställa att Rikets Ständer icke må vidtaga någon särskild åtgärd i anledning af desse motioner.
3Lo.
Utom förenämnda motioner hafva till Utskottets behandling blifvit öfverlemnade särskilda hos Ridderskapet och Adeln, Borgare- och Bonde-Stånden afgifna memorialer, innefattande olika framställningar rörande sättet för användandet af de medel, som i följd af den förmodade högre beskattningen å bränvinstillverkningen hädanefter borde tillgodokomma Statsverket. a) Af Friherre Raab, Adam Christian, som föreslagit, »l:o att af det belopp, hvarmed bränvinsbränningsmedlen komma att öfverskjuta de 800,000 R:dr, som Bih. till R.
Prot. 1855 & 1854. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 12 Haft, 4 2G Stals-Utskottcts Utlåtande, M 158, redan i statsregleringen äro påräknade, Y3:del skulle ställas under Kongl. Maj:ts Nådiga disposition för att, i förhållande till folkmängd och andra bevekande omständigheter, fördelas emellan länen, i ändamål att användas till understöd i fattigvårdskostnaden; 2:o att det skulle få bero af hvarje särskildt län, att genom sina deputerade' (tilläfventyrs blifvande Läns-nämnd) besluta, antingen att, på sätt Kongl. Maj:t i Nåder föreslagit, använda medlen för inrättande af arbetshus, eller att af dessa medel och de flera inkomster, som skulle för samma ändamål kunna beredas, samla en för länet gemensam tillgång, som årligen skulle utdelas såsom lättigvårdsbidrag åt de församlingar, hvilka, vid jemförelse med öfriga fattigvårdssamhällen i länet, blifvit mest betungade af fattige, och som fidagaiade att de tagit tillbörlig vård om dem.
Fördelningen, som borde ske på grund af den verkliga kostnad, i förhållande till folkmängd, som hvarje församling ett föregående år fått vidkännas för sin fattigvård, skulle verkställas af Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande efter samråd med Läns-nämnd, om sådan blefve inrättad, eller ock af Pröfnings-kommitté.» b) Af Herr A. F. Boman, som yrkat, »att, för den händelse Rikets Ständer skulle besluta den s. k. husbehofsbränningens upphörande och den dertill använda redskapens inlösande af Staten, denna redskap då borde nedsmältas och till skiljemynt förvandlas, för att åter ingå såsom medel till hämmandet af dryckenskapslasten, nemligen såsom praemier för ölbryggeriers anläggande och bränvinssmugglares eller förbrytelsers emot briinvinsförfattningarne upptäckande, samt till förbättrandet och upphjelpandet af jordbruket genom arbets- och landtbruksskolor samt jernvägars inrättande m. m.;» och c) af Riksdags-lullmäktigen Oiof Lindström från Westerbottens län, som, »vid det förhållande att såväl nämnde som
Norrbottens län blifvit särdeles hårdt brandskattade genom de sydliga provinsernas förderfliga bränvinsbränning,» begärt, »att af den inflytande bränvinsskatten åtminstone 100,000 R:dr Banko årligen måtte få användas till åkerbrukets upphjelpande och utvidgning, samt boskapsskötselns förbättring inom de båda nyssnämnda länen»; och hafva Lars Gustaf Sandberg och Olof Pehrsson från Westerbottens samt A.
Bäckström från Norrbottens län förenat sig uti öfvanberörda framställning.
Då förevarande motioner alla innefatta frågor, hvilka icke, innan den vid innevarande
Riksdag ifrågaställda nya bränvinslagstiftning kommit till stånd och visat sina resultater, kunna af Rikets Ständer pröfvas, hemställer Utskottet, att desamma, såsom för tidigt väckta, må af Rikets Ständer lemnäs utan afseende.
Slockholm den 2 Juni 1854. Siats-Utskottets Utlåtande, M 488. ‘27 Reservationer:
Vid 9:de punkten: af Herr Bildt, D. G.: »D§ Kongl. Maj:t vid 2:ne föregående Riksdagar föreslagit Rikets Ständer att, för muddring och rötning af Slångan, till förbättring af segelleden mellan Roxen och Linköpings hamn, bevilja ett anslag af 46,666 R:dr 32 sk., eller densamma summa som Stats-Utskottet nu, på enskilde motionärers framställning, funnit sig föranlåtet alt föreslå till samma ändamål, men Rikets Ständer icke ausett sig vid ofvannämnde Riksdagar böra bevilja Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, under anförande vid 4830 — 4831 årens Riksdag det »Rikets
Ständer anse ifrågavarande föremål ej vara för det allmänna af sådan vigt, att '•/adelar af den beräknade kostnadssumman böra genom statsanslag bestridas och hafva derföre icke beviljat omförmälda 16,666 R:dr 32 sk.» — så har jag ej kunnat med bibehållen aktning för följdriktigheten i Rikets Ständers beslut med min röst biträda Stats-Utskottets förslag, att vid denna Riksdag bevilja understöd till ofvannämnde arbetsföretag på de vilkor, Rikets Ständer förut ej kunnat finna lämpliga.»
Häruti instämde Riksdagsfullmäktige Matts Persson från Stockholms och Henrik Andersson från Orebro län.
Vid 10:de punkten: af Herr Bildt, D. G : »Det är icke emot anslagens beviljande, utan emot deras nedsatta belopp jag reserverar mig.
Betydenheten af den varu- och personalrörelse, som eger rum ä ifrågavarande farled, det utmärkta rum denna farled således bör anses ega bland Sveriges inre naturliga vattenkommunikationer, de olägenheter, som för närvarande försvåra trafiken derå, alla dessa, jemte liera omständigheter synas mig hafva bordt föranleda ett tillstyrkande af ett mera tillfyllestgörande bidrag, än som nu är föreslaget.
— Vidsträckta bygder med talrika sjöar och åar ega genom Arboga å sin beröringspunkt med afsättningsorterna för dessa bygders produktion; de måste på samma led hämta sina förnödenheter.
— Äfven sedan den under arbete varande jernväg emellan Mälaren och Wenern kommer till stånd, bör det blifva en förmån för de trafikerande att kunna välja hvilkendera af de begge hamnarne vid Mälaren som befinnes erbjuda de största beqvämlighelerna.
En täflan i detta hänseende måste alltid lända till det allmännas fördel.
Då jernvägens sträckning är bestämd att beröra Arboga, synes jemväl härutinnan en anledning förefinnas, att icke lemna denna punkt utan tillräckligt understöd för ett ändamålsenligt vidmakthållande och en erforderlig utveckling af vilkoren för ifrågavarande farled.
Frågan om understöds beviljande för upprensning af Arboga-ån bör skiljas i 2:ne delar.
Om man betraktar denna å såsom kommunikationslinea, så består den nemligen af 2:ne delar; linien från Arboga till Grafudden och den från sistnämnde ställe till Kungsör, åns utlopp i Mälaren.
Den förstnämnda delen, eller 28 Siats-Utskotlels Utlåtande, M 1S8. den emellan Arboga och Grafudden, är af jemförelsevis mera lokalt intresse, emedan den endast utgör transportiinien för Arboga oell den visserligen ej obetydliga landsbygd, som i denna stad har sin afsättningsort; men den andra delen eller Arboga-än från Grafudden till Kungsör utgör deremot en kommunikationslinea för en större del af landet, emedan den, derigenom att vid Grafudden Hjelmarekanalen inlöper i ån, upptager hela den betydliga rörelsen från Hjelmare sjödalen.
Statsverket synes derföre ej på annat sätt än genom lån böra bevilja understöd för de arbeten, som erfordras för segelfartens vidmakthållande emellan Arboga och Grafudden, till hvilket ändamål 20,700 R:dr Banko för åns uppmuddring å denna sträckning följaktligen torde böra i egenskap af låneunderstöd anslås, äfvensom i enahanda egenskap ett belopp af 20,000 R:dr Banko anvisas för anläggningen af den, så väl för lastageplatsen erforderliga, som för upprensningens fullständiga gagnelighet nödiga hamn- och kajbvggnad vid staden Arboga.
Deremot synes Statsverket böra bekosta förbättrandet af den till Mälaren närmast belägna delen af Arboga-åns farled, nemligen emellan Grafudden och Kungsör.
Härtill fordras 15,000 R:dr Banko för sjelfva upprensningen och 20,000 R:dr för anläggandet af faschinbäddar, genom hvilka strömfårans rigtning i ån så skulle ledås, att behofvet af nya uppmuddringar för framtiden förekommes.
Enär vid beviljandet af allmänna medel till understöd för gagneliga arbetsföretag, alltid bör i möjligaste mån afses ändamålsenlighet i utförandet jemte varaktighet i anläggningens framtida bestånd, och på det att icke, derest anslaget nu till 15,000
R:dr inskränkes, man om några år möjligen må äfventyra att få omgöra arbetet, i fall uppmuddringar då som nu blefve erforderliga, anser jag det begärda anslaget, 55,000 R:dr Banko, till ifrågavarande del af arbetsföretaget böra oafkortadt beviljas.» Häruti instämde Friherre Cederström, R. af Riksdags-fullmäktigen David Andersson från Hallands län, som åberopade Utgifts-afdelningens förslag, så lydande: »Vidkommande först den ifrågastälida uppmuddringen af Arboga å, så anser
Utskottet det vara af vigt att de hinder undanrödjas, som nu orsaka uppehåll och afbrott i seglationen på denna farled, hvarest en högst betydlig och för flera provinser gagnelig varutrafik bedrifves; men då motionärens i berörda hänseende framställda förslag icke i alla delar eger den fullständiga utredning, som erfordras för bedömandet i hvad mån bidrag frän Statens sida härför bör ifrågakomma, har Utskottet funnit sig förhindradt att detsamma till bifall förorda.
Ännu är nemligen icke utrönt, hvilka af de trafikerande eller med huru stor andel dessa böra i kostnaden för arbetets utförande deltaga, likasom upplysning saknas om de personer, som böra besörja arbetets verkställighet.
Att Rikets Ständer härom erhålla kännedom, innan allmänna medel anvisas för detta företag, finner Utskottet vara nödvändigt.
Då emedlertid förslaget i Utskottets tanke i öfrigt är förtjent af uppmärksamhet, hemställer Utskottet, Slals-Ulskoltets Utlåtande, JVs 138. 29 att Rikets Ständer ville uti underdånig skrifvelse anhålla, det täcktes Kongl. Maj:t, genom vederbörande embetsmyndighet, låta undersöka ej mindre ändamålsenligheten af den föreslagna arbetsplanen, än äfven verkställa utredning af ofvan uppgifna, jemte öfriga med ärendet gemenskap egande förhållanden, derom upplysning saknas, samt derefter Nådigst vidtaga de förfoganden, hvartill sakens vigt och beskaffenhet må kunna föranleda».
Häri instämde Riksdags-fullmäktige Matts Pehrsson från Stockholms, Lars Rasmusson från Götheborgs och Bohus, Henrik Andersson från Örebro, Bengt Gudmundsson från Hallands och Anders Jonsson från Skaraborg^ län.
Vid ll:te punkten: Af Friherre Cederström, R.: »Jag bestrider icke att ifrågavarande företag må understödjas med ett låneanslag, och har inom Stats-Utskottet tillstyrkt ett sådant till belopp af 20,000 R:dr Banko.
— Men att i vidsträcktare mån härtill bidraga, synes mig det allmänna icke förpligtadt, då i betraktande tages Köpings jemförelsevis mindre betydliga vigt för trafiken.
Den landtbygd, som genom nämnda stad har sin naturliga afsättningsort, inskränker sig till en ganska trångt begränsad flod-dal, om hvars östra sida rörelsen naturligen drager sig åt Arboga å, och å den vestra åt Strömsholms kanal.
Om man jemförer med det föreslagna anslaget för Köpings-åns försättande i förmånligare skick för segelfarten, hvad som blifvit tillstyrkt, t. ex. för Arboga-åns uppmuddring m. m., så befinnes, att Köpings-ån härvid blifvit behandlad med långt större omvårdnad än de lokala förhållandena å dessa begge farleder synas påkalla.
Köpings-åns längd från staden till Mälaren torde knappt utgöra en fjerdedel af Arboga-åns längd från staden till Mälaren.
Vågföringen af metalleffekter sistlidet år uppgick för Arboga till omkring 60,000 skepp:d, för Köping till föga öfver 40,000 skepp:d.
Folkmängden var i Arboga år 1852, enligt mantalslängderna, 2,288 personer; i Köping endast 1,510.
Bevillningen af handel m. m. i Arboga 829 R:dr 16 sk.; i Köping 418 R:dr 32 sk.
Fartygen voro år 1853 i Arboga 20 st. med 738 läster; i Köping 10 dito med 373 läster.
Af alla dessa jemförelser torde kunna med tillförlitlighet dragas den slutsats, att
Köping verkligen blefve öfvermåttan gynnadt, om till förbättrande af dess, jemförelsevis så betydligt mindre trafikerade, farled, skulle beviljas det anslagsoch låne-bidrag Stats-Utskottet tillstyrkt, på samma gång Utskottet funnit sig böra för dylikt ändamål så ansenligen, som skett, nedsätta det för Arboga-ån m. m. begärda bidrag till det belopp, som i nästföregående punkt är föreslaget.
Man uppgifver väl att jernvägen från Hult till
Köping påkallar en större uppmärksamhet å sistnämnde ändpunkt för banan.
Men har man icke jemväl hört påstås, att banan må sträckas åt båda sidor, till Stockholm och till Göthe Bih. lill R.
Brot. 1853 & 1854. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 12 Haft. 5 30 Stals-Utskottels Utlåtande, Jtf 158. borg, när tillgångarne i en framtid det tillåta?
Då finge ju icke Köping mera hela den betydelse, man i dess egenskap af banans ändpunkt nu vill deråt tillerkänna.
Vare sig således saken skärskådas ur synpunkten af den närvarande tiden, eller af en aflägsnare framtids, torde Köpings-åns i sig sjelf visserligen nyttiga och uppmuntransvärda upprensning lämpligen kunna med det ofvannämnde, inskränktare låneanslaget understödjas, helst som Statens tillgångar vid innevarande Riksdag tagas i anspråk för en mängd vigtigare ändamål.»
Häruti instämde Herr Bildt, D. G., samt Riksdags-fullmäktigen Anders Jonsson från Skaraborgs län.
Vid 13:de punkten: Af Herr Fåhreeus, O. I.: »Emot Utskottets med en rösts öfvervigt fattade beslut, att tillstyrka beviljandet af 100,000 R:dr såsom lån till en sluss-anläggning vid Dejeforss och Forsshaga, reserverar jag mig hufvudsakligen på den grund, att då ett .särskildt embetsverk finnes för behandling af frågor om allmänna vägoch vattenbyggnader, jag anser Rikets Ständer icke utan de mest framstående skäl, och minst då fråga är om betydligare understödsbelopp, böra omedelbart anvisa medel för dylika arbeten, hvilkas verkställbarhet, kostnad och relativa nytta nämnde embetsverk icke kommit i tillfälle att utreda, uti den jemförande öfversigt af ifrågakomna allmänna arbeten, som Rikets Ständer till upplysning och pröfning meddelas.
Något skäl till undantag synes mig icke förekomma i afseende på ifrågavarande, på ett 20-årigt arbetsförslag grundade motioner.
Icke heller kan jag gilla, att, då ett anslag utan återbetalningsskyldighet är begärdt, man beviljar ett lån, sorn icke är begärdt, emedan, i händelse, såsom icke kan vara otroligt, interessenterne i företaget icke finna sin räkning vid att begagna lånet, en motsvarande tillgång till fyllande af möjligen angelägnare behof, för tillfället blifvit undandragen.»
Häri instämde Herrar Bildt, D. G. och Liljehöök, C. B., Hofpredikanten Wensioe samt Riksdags-fullmäktige Matts Pehrsson från Stockholms, Lars Rasmusson från Götheborgs och Bohus, Henrik Andersson från Orebro och Nils Svensson från Elekinge län.
Vid 30:de punkten: Af Friherre Cederström, R.
STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOH. BECKMAN, 1854. Stats-Utskotlels Utlåtande, N:o 159. 1 I:o 159.
Ank. till Exp.-Ulsk. den 3 Juni issi, kl. S e. m.
Ullålande, angående extra anslag lill föremål, tillhörande .FinansDepartementets handläggning. (U. A.) Uti Kongl. Maj:ts vid innevarande riksdag aflåtne Nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof, har Kongl. Maj:t tillkännagifva, alt, utöfver de för 7:de hufvudtitelns ständiga behof nödiga anslag, följande summor för samma hufvudtitels tillfälliga behof erfordrades, nemligen: l:o.
För ombyggnad af Nockebybro, på vägen emellan Hufvudstaden och Drottningholm, 83,000 R:dr.
1 afseende å detta anslag är af Kongl. Maj:t åberopad en till Rikets Ständer afgifven särskild Nådig Proposition, hvilken finnes intagen under N:o 5 i 1 Samlingen 1 afdelningen af Bihanget till Riks-ståndens Protokoll och blifvit af samtlige Stånden till Stats-Utskottets behandling remitterad.
Efter en fullständig utredning, angående tillkomsten af och utgifterne för den så kallade
Drotlningholms-vägen, med dertill hörande broar, innehåller denna Nådiga Proposition hufvudsakligen, att, enligt Styrelsens olver väg- och vattenbyggnader i Augusti månad nästlidet år gjorda underdåniga anmälan, vid anställd besigtning å ifrågavarande bro befunnits, att å den otillförlitligaste delen deraf, eller vestra delen, karet N:o 2 sjunkit och dervid på midten afbrutits, hvilken skada, som synts härleda sig icke blott från bottnens lösa beskaffenhet, utan ock deraf, att brokarens sammanhuggning nu mera vore i hög grad opålitlig, bemälde styrelse låtit provisionelt afhjelpa; men då brons vestra del emellan rullbron och stranden nu endast uppbures af tvänne osäkra brokar och för öfrigt af provisionela stöd, hvilka efter hand måst anbringas, i anseende dertill att förut varande (lere brokar rasat, ansåg styrelsen den vestra brodelen icke vara säkert farbar, och således tarfva att med möjligaste första ombyggas, i hvilket afseende föreslogs, att denna del af bron måtte förändras lill chaussée på faschin-bäddar, i enlighet med en af svnförrältaren, Kapilenen F. W.
Denna arbetsplan blef af Kongl. Majit i nåder gillad, men, med afseende å det bristfälliga skick, hvaruti Nockebybro, efter hvad Bih. till It.
4 Samt. 1 Afd. 2 B:d. 13 Haft. 1 2 Slals-Utskottets Utlåtande, N:o 1S9. upplyst blifvit, i sin helhet befunne sig, erhöll Styrelsen samtidigt
Nådig befallning, att skyndsamligen låta uppgöra ritning och kostnadsförslag till ombyggande äfvenledes af den öfriga eller östra delen af bron.
Styrelsen aflemnade derefter till Kongl.
Majit underdånigt
Betänkande med ritning och kostnadsförslag till en sådan ombyggnad, hufvudsakligen åsyftande att, med bibehållande af nuvarande rörliga brodel, emellan densamma och östra landet, såsom ändamålsenligast och med minsta kostnad förenadt, anlägga flottbro på en längd af 1,075 fot och utsträcka östra landfästet 20 fot från stranden med fast väg på pålgrund öfver der varande grunda vatten; och beräknades kostnaden för denna ombyggnad till 55,944 R:dr 31 sk. 4 rst.
Denna plan för Nockebybros ombyggande tillstyrktes i underdånighet af Styrelsen framför den eljest behöfliga åtgärden att nedlägga en kostnad af omkring 10 till 12,000 R.dr, som sannolikt skulle erfordras för nuvarande östra brodelens iståndsättande, helst härigenom i alla fall icke kunde vinnas bestämd säkerhet för brons varaktighet, enär de på 40 å 50 fots vattendjup sänkta gamla brokaren, derå icke någon reparation vore möjlig, ej betryggade brons framlida bestånd.
Sedan Öfver-Intendents-Embetet, jemväl i ämnet hördt, instämt i detta förslag, med anmälan, att stats-anslaget för Kronans hus och byggnader i landsorterne icke, utan åsidosättande af andra oundgängliga arbeten, lemnade tillgång nästkommande år till bestridande af större eller mindre del utaf ofvannämnda reparations-kostnad, fann Kongl. Majit mest ändamålsenligt, alt bron i hela dess sträckning med ens ombyggdes, i hvilket afseende de, jemlikt de särskilda kostnadsförslagen, erforderliga beloppen nu blifvit med en till 83,000 R:dr jemnad summa begärde.
Den Nådiga Propositionen, vid hvilkens remitterande från Bonde-ståndet Riksdagsfullmäktigen Nils Larsson från Jemtlands län, och med honom en stor del af Ståndets ledamöter, yrkat afslag å densamma, i anseende dertill, att skyldigheten att vägar rödja och broar bygga ålåge dem, som å landet hemman ega, har Utskottet tagit i behörigt öfvervägande; och enär Staten allt hittills, utan någon kommuns deltagande, vidkänts utgifterne för byggandet och underhållet'af de på vägen emellan hufvudstaden och Drottningholm befintliga broar, sednast för den ombyggnad af Trallebergs bro, hvartill medel vid förra riksdagen anvisades, synes Staten icke heller nu böra undandraga sig att bekosta den ombyggnad af Nockebybro, som kan finnas behöflig.
Som i detta afseende förekommer, att den vestra delen af ifrågavarande bro är i det förfallna skick, att densamma oförtöfvadt behöfver ombyggas, och att å östra delen af bron, derest densamma vidare skall kunna begagnas, en alltför kostsam reparation erfordras, genom hvilken likväl brons bestånd endast kan för en kortare tid betryggas, anser Utskottet, lika med Kongl. Majit, ändamålsenligast, att bron i hela dess sträckning med ens ombygges ; hvadan Utskottet, då kostnaden härför, enligt upprättade kostnadsförslag, uppgår till en jemnad summa af 83,000 R.dr, får tillstyrka, att Rikets Ständer må bevilja det af Kongl. Majit till förevarande ändamål begärda anslag af 83,000 Ridr, att från Riksgälds-kontoret utgå.
Derjemte och då Utskottet, i öfverensstämmelse med den underdåniga framställning, som, i sammanhang med beviljandet af anslaget för ombyggnad af Tranebergs bro, af Rikets sednast församlade Ständer gjordes, anser, att, för nu ifrågavarande bros begagnande, sådan afgift bör bestämmas, hvarigenom en fond kan bildas för brons framtida underhåll och ombyggnad, dien Utskottet af den Nådiga Propositionen inhemtat, att, i anledning af berörda underdåniga framställning, och sedan Kongl. Majlis
Befallningshafvande i Stockholms län till Kongl. Majit öfverlemnat underdånigt' förslag till förändring och förhöjning af gällande taxa för bropenningarne vid så väl Tranebergs, som Nockeby och Drottningholms broar, Kongl. Majit, efter det häradsboerne, i ämnet Stats-Utskotlels Utlåtande, N:o 159. 3 hörde, bestridt förslaget om bropenninge-afgiftens förhöjning, icke funnit skäl att tilt detsamma lemna nådigt bifall, har Utskottet, enär, i dess tanke, bäradsboernes bestridande icke kan innefatta ett giltigt hinder för en slik förhöjning, helst dessa hafva öppet alt begagna deras gamla väg, trott sig böra föreslå, att Rikets Ständer ville ånyo hos Kongl. Majit uti underdånig skrifvelse anhålla, att för broarnes begagnande sådan afgift må bestämmas, att en fond derigenom kan bildas för deras framtida underhåll och ombyggnad.
För uppförande af nytt Landsböfdinge-residenshus i Christianstad, 55,000 R:dr.
Äfven i denna fråga hafva Rikets Ständer fått emottaga en särskild Nådig Proposition, intagen under Nio 17 i förutnämnde samling och afdelning af Rihanget till Riks-ståndens Protokoll.
Af denna Nådiga Proposition, som blifvit till Utskottets utlåtande remitterad, inhemlas, att, sedan efter förre Landshöfdingen i Christianstads län, G. v. Rosen, laga af- och tillträdes-syn den 5 Juli 1852 blifvit hållen å Landshöfdingeresidenshuset i Christianstad, Rådstufvu-synerätten derstädes, genom lagakraftvunnet utslag den 12 i samma månad, förklarat de residenset tillhörande hufvudbyggnader, såsom helt och hållet förfallna, böra utdömas och med nja ersättas; att, vid pröfning af frågan om residenshusets nybyggnad.