Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I motiveringen lill detta beslut lunnes icke någon orsak uppgifven, hvarföre innehafvarne af prebenden undantogos från rättighet till nämnde förmån, eller hvarföre det vore mindre angeläget alt i afseende på dem tillse, del de ej tvungos att längre fortfara med det maglpåliggande och ansträngande lärarekallet, än förmåga och krafter medgåfve, och det vore motionären omöjligt att finna någon giltig grund för berörda undantag, alldenstund Lärare med prebenden väl icke mindre än Lärare utan sådana blefve på ålderdomen i behof af befrielse från ett kall, som fordrade yngre och friskare krafter, för de prebendarier, som uppbure aflöning efter nya läroverks-staten, funnes visserligen, oaktadt nämnda förbehåll, en utväg alt utan minskning i sin lön erhålla afsked, nemligen genom att frånträda prebendet och begära alt blifva uppförda på indragningsstat, i hvilket fall de efter afskedstagande! komme i åtnjutande af samma löneförmåner, som de under sin tjenstgöring innehaft, men förhållandet vore helt annorlunda med de Lärare, som icke ingått på nämnda stat, utan fortfarande åtnjöte de löneförmåner, hvaraf de förr, än denna stat uppgjordes, vore i besittning och hvartill deras innehafvande fullmagter berättigade dem.
För desse skulle en icke obetydlig minskning i inkomster uppstå och de skulle bringas i det svåra valet, alt antingen till stor skada för läroverket in i sena ålderdomen qvarstå vid sina lärarebefattningar eller ock för erhållandet af afsked underkasta sig en icke obetydlig nedsättning i sina visserligen icke stora löneförmåner, dervid det vöre fara värdt alt omtankan för familjens utkomst kunde tvinga dem att välja det förra alternativet.
Antalet af sådane Lärare vore för närvarande icke större, än att del öfver bela riket uppginge till tre eller fyra, och det syntes motionären mindre välbetänkt att låta de läroverk, vid hvilka de voro anställda, blottställas för de menliga följderna af ett sådant undantagsförhållande.
1 följd häraf bar motionären hemställt, att Rikets Ständer måtte medgifva de få Lärare, som innehade prebenden och icke ingått på nya läroverks-staten, rättighet alt, om Kongl.
Majit funne dem deraf förtjente, erhålla afsked under samma vilkor, som före 1850—1858 årens riksdag förunnades Lärarne vid elementarläroverken.
Då det onekligen är af synnerlig vigt för undervisningen, alt de Lärare, som af ålder befiunasjl oförmögne att med erforderlig kraft sköta sina maglpåliggande befattningar, ej tvingas att med utöfningen af sin ansvarsfulla verksamhet fortfara, och det af Rikets Ständer vid 1850—1858 årens riksdag i fråga om Lärares pensionering gjorda förbehåll i afseende på dem, som innehafva prebende eller annan pre - Stats-Utslcottcts Utlåtande N:o 153. 23 sterlig lägenhet, synes lägga hinder i vägen för sådane al! vid afskedstagande! komma i åtnjutandet af pension, har Stats-Utskottet funnit en förklaring i detta hänseende vara af behofvet påkallad, men ansett densamma höra afse icke hlolt de Lärare, som icke ingått på nya staten så att de mätte vid afskedstagande! tillgodonjuta ail den rätt, som före nyssnämnda riksdag varit medgifven, ulan ock dem, som efter nya staten uppbära sina löner, och får alltså föreslå, alt Rikets Ständer medgifva, att de Lektorer vid rikets högre elementarläroverk, hvilka innehafva prebende eller annan presterlig lägenhet, då de i öfrigt uppfylla de för pensionsrätt för civile tjenstemän i allmänhet gällande bestämmelser, skola vid afskedstagande berättigas till enahanda pension å allmänna indragnings slaten, sorn öfrige Lärare, hvilka enligt nya staten åtnjuta kon tanta löner, hvarjemte, beträffande de Lektorer med prehenle, som icke ingått på nya staten, Rikets Ständer förklara, alt det vid 1858 års pensiorisreglering för läroverken gjorda förbehåll i afseende på prebende-innehafvare icke utgör hinder för dessa att vid afskedstagande tillgodonjuta all den rätt, som varit före nyssnämnda tid Lärare vid elementarläroverken lagligen medgifven. 14:o.
I fråga om beviljande af ytterligare medel för utgifvande af Sveriges gamla lagar, har Kongl. Majit uti dess nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof föreslagit, alt för berörda ändamål fortfarande matté åt Professoren Carl Johan Schlyter anvisas ett belopp af 2,000 R:dr årligen, att utgå från allmänna in dragningsstaten under enahanda vilkor, som tillförene varit af Kongl.
Majit äskade.
Af det vid den nådiga Propositionen bilagda Stalsråds-protokoll öfver Juslilie-ärenden den 14 Oktober nästlidet år inhemtas likväl, att sedan Kongl. Maj:t vid sist— hållna riksdag begärt enahanda belopp, eller 2,000 R dr årligen, deraf 1,100 såsom arfvode och 900
R:dr såsom ersättning för biträde och andra kostnader, men vid statsregleringen, sannolikt genom misskrifning, den ändring blifvit gjord, att endast 1,000 R:dr blifvit upptagna såsom arfvode och lika mycket till berörda ersättning, så hade Kongl. Maj:t, i enlighet med hvad Herr Jusliiie-statsministern tillstyrkt, beslutat äska att utaf berörda anslag Professoren Schlyter, som före ingången af nästa statsregleringsperiod fyller en ålder af 68 år, måtte, äfven om han skulle komma att upphöra med utgiliiingen af Sveriges gamla lagar, af hvilka, sedan tryckningen af Magnus Erikssons Landslag så fortskridit att dess utgifvande, om ej oför utsedda hinder möta, kan emotses vid innevarande års slut, endast Stadslagen och Christofers Landslag återstå, berättigas att under sin återstående lifstid uppbära berörda arfvode, 1,100 R:dr årligen.
Enär således innehållet af den nådiga Propositionen icke öfverensstämmer med den af Kongl. Maj:t beslutade framställning till Rikets Ständer, men sådant uppen - 24 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 153. barligen härflyter af något förbiseende vid Propositionens uppsättande, har Biskop Björck, med fästadt afseende ej mindre å dessa omständigheter, än äfven å Professoren Schlylers stora förtjenster, uti en hos Presle-Ståndet väckt motion (N:o 112) föreslagit, att Professoren Schlyter mätte förklaras berättigad att under sin lifstid uppbära omförmälda arfvode, 1,100 R:dr årligen, äfven om han komme att med utgifningen af Sveriges gamla lagar upphöra.
På grund af hvad sålunda förekommit samt i betraktande af de stora förtjenster Professoren Schlyter genom nämnda lagarbete inlagt till spridande af kännedom om fäderneslandets äldre samfunds- och rättsförhållanden samt om dess fornspråk, tillstyrker Utskottet, all, jemte det Rikets Ständer för fortsatt utgifvande af Sveriges gamla lagar, åt Professoren Carl Johan Schlyter under enahanda vilkor som tillförene blifvit bestämda, å allmänna indragningsstaten bevilja ett årligt anslag af 2,000 R:dr, deraf 1,100 R:dr beräknas såsom arfvode och 900
R:dr såsom ersättning för biträde och andra kostnader, Rikets Ständer tillika, på sätt jemväl är föreslagit, måtte förklara bemälde Professor berättigad att under sin lifstid fortfarande uppbära berörda arfvode, 1,100 R;dr årligen, äfven om han skulle komma att med utgifvandet af ofvannämnda arbete upphöra. 15:o.
Med afseende å de Statens höga embeten aflidne Excellensen, f. d. Justitie-statsministern, Justitie—rådet m. m., Claes Ephraim Gunther i lifstiden beklädt och den för fäderneslandet gagneliga verksamhet han utöfvat, har, enär behållningen i hans bo, enligt hvad boförteckningen visade, utgjort allenast 10,349 R:dr 96 öre, men denna summa, äfven med tillägg af det understöd af sammanlagdt 1,050 R:dr, som tilldelats hans enka, fru Hilda Augusta Sofia Gunther, född Grevesmiihl, från Civil-statens pensionsinrättning och allmänna enke- och pupill-fonden, icke kunde anses tillräcklig för hennes, jemte 4 minderåriga barns nödtorftiga bergning, Kongl. Maj:t föreslagit, att Rikets Ständer måtte bevilja enkefru Gunther för hennes återstående lifstid en årlig pension å allmänna indragnings-staten af 1,500 R:dr; men enär, enligt hvad Utskottet erfarit, enkefru Gunlhers förmögenhetsviikor, efter det Kongl. Maj:ts nådiga Proposition i ämnet Rikets Ständer meddelades, väsendtligen förbättrats, så alt något behof af understöd från Statens sida för henne eller hennes barn numera icke lärer förefinnas, anser Utskottet sig böra • afstyrka bifall till denna nådiga framställning. 16;o.
Med afseende å den för fäderneslandet gagneliga verksamhet aflidne Justitie-rådet J. H.
Backman i lifstiden under en lång tjenstetid utöfvat och då boets ställning icke lemnade tillgång till hans efterlemnade enkas och oförsörjda dotters nödtorftiga bergning samt Justitie-rådet Backman i lifstiden icke varit delegare i Civil - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 153. 25 Civil-statens pensionsinrällning; hvadan tians enka ej eller vore berättigad till nånot understöd af enskilda enke- och pupill-fonden, har Kongl. Majit, i Dess nådiga Proposition angående Statsverkets tillstånd och behof, föreslagit att Justitie—rådet Backmans enka, Maria Torbjörnsson, måtte för hennes återstående lifstid å allmänna indragnings-staten erhålla en årlig pension af 600 R:dr; —• och får Utskottet, med afseende å hvad Kongl. Majit till stöd for den nådiga framställningen anfört, tillstyrka att den för Justitie-rådet Backmans enka Maria Backman, född Torbjörnsson, begärda pension, 600 R:dr, må af Rikets Ständer beviljas. 17:o.
Sedan uti en till Kongl. Majit ingifven ansökning Kanslisten i Kongl. Svea Hofrätt Johan Fredrik Cralius i underdånighet anhållit, att då han, som till följd af svår ögonsjukdom nära sju års tid åtnjutit ledighet från bestridande af omförmälda kanslistbefattning, numera, enligt ansökningen bifogadt läkarebelyg, vore urståndsatt alt sköta samma befattning, Kongl.
Majit täcktes hos Rikets Ständer göra nådig framställning derom att Craelius efter afskedstagande måtte undfå viss årlig pension, samt Hofrätten, i infordradt underdånigt utlåtande vitsordat att Craelius, hvilken vore född den 20 Juni 1016 och blifvit år 1850 antagen till e. o.
Kanslist i Justitie—fördelningen af Kongl.
Majlis kansli, år 1041 förordnats till Amanuens vid Svea Hofrätt och 1045 utnämnts lill Kanslist derstädes samt att han, på sätt i ansökningen förmäldes, under längre tid för sjuklighet njutit tjenstledighet, hvarjemte Hofrätten, på grund af åberopade läkarebelyget, tillstyrkt, alt Craelius måtte undfå en årlig pension af 472 Ridr 50 öre, motsvarande den för kanslisttjenst å Hofrättens gamla stat uppförda lön och hvad Craelius hittills under tjenstledigheten åtnjutit; så har Kongl. Majit, med afseende å hvad sålunda förekommit och i enlighet med Hofrällens hemställan, uti dess nådiga Proposition angående Statsverkets tillstånd och behof föreslagit, att Kanslisten Craelius må från och med månaden näst efter den, under hvilken afsked från kanslisltjensten varder honom beviljadt, komma i åtnjutande af en årlig pension för sin återstående lifstid från allmänna indragningsstaten al 472 Ridr 50 öre.
Då ofvanåberopade läkarebetyg innehåller det någon förhoppning icke finnes att Cralius någonsin kan i tjenstgöring återinträda och det måste anses olämpligt att hans tjenst, under den längre lid, som ännu återstår innan Cralius må uppnå den i författningen föreskrifna pensionsålder, genom vikarie upprätthålles, får Utskottet tillstyrka, 4 / att ifrågavarande nådiga framställning må af Rikets Ständer bifallas. 18:o.
Statsverkets tillstånd och behof åtföljande protokoll öfver Juslilie-ärenden för den 10 September 1862 inhemtas, hurusom Kongl.
Göta Hofrätt uti underdånig skrifvelse den 6 nästförutgångne Bih. till B.
Brot, 1862 & 1863. 4 Sami. 1 Afd. 3 Band. 10 Haft. 4 2 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 153.
Juni — enär Fiskalen hos Hofrätten, vice Häradshöfdingen August Bergström, som sedan flera år tillbaka lidit af sinnessvaghet och allt från slutet af år 1858, då ett svårare anfall af sjukdomen inträflade, icke kunnat förrätta sin tjenst, nu befunne sig i den belägenhet, att något hopp icke vidare gåfves om hans återställande lill varaktig helsa; af hvilken anledning den för Bergström förordnade förmyndare, Kronofogden Anders Lindergren med stöd af behörigt låkarebelyg, som styrkte nyssnämnda förhållande, hos Hofrätten anmält Bergström till erhållande af afsked från Fiskals— tjensten, likväl under det vilkor, alt Bergström för sin återstående lifstid tillerkändes en årlig pension till lika belopp som Fiskalslönen — förmält, alt ehuru Hofrätten redan länge erfarit olägenheten deraf, att Bergströms tjenst måst förrättas af vikarie, för hvars aflöning andra tillgångar saknats, än dels det afdrag, som, enligt föreskriften i nådiga Brefvet den 9 November 18CO, beräknats å Bergströms lön, och dels det öfverskott af det å Hofrältens stat uppförda anslag till biträden vid Fiskals-expeditionen, som kunnat uppkomma, sedan andra sådana utgifter, hvartill delta anslag vore afsedt, blifvit bestridda, Hofrätten likväl dragit i betänkande att besvära Kongl. Majit med någon framställning om ökadt anslag lili denne vikaries aflöning; likasom Hofrätten, så länge icke ali förhoppning saknats om Bergströms återställande till helsan, ansett sig icke kunna ifrågasätta hans entledigande från tjensten eller hans berättigande att, i ersättning för den inkomst, om hvilken han härigenom komme att gå miste, erhålla särskildt understöd eller pension; men då det numera syntes otvifvelakligt att Bergström icke vidare någonsin kunde i tjenstgöring inträda, och hans qvarstående vid tjensten skulle hafva till följd, alt ofvan antydda olämpliga förhållande komme alt fortfara, hade Hofrätten ansett tiden vara inne alt, så vidt på den berodde, söka detsamma undanrödja; hvadan Hofrätten, med stöd jemväl af ofvan anförda, till Hofrätten ingilna anmälan, i underdånighet hemställt, om icke Kongl. Majit, med fästadt afseende äfven å Bergströms, utan velerligt eget förvållande iråkade beklagansvärda ställning, skulle i nåder täckas bereda fullbordan af det vilkor, under hvilket ensamt Bergströms entledigande från hans innehafvande flskalstjenst i Hofrätten kunde ifrågakomma, och således, enär Bergström ännu icke uppnått de lefnads- eller tjensleår,
som berättiga honom till afskedstagande med bibehållande af lönen på indragningsslat, till Itikets Ständer aflåta nådig Proposition om Bergströms förflyttande å allmänna indragnings-stalen lill åtnjutande under sin återstående lifstid af en emot fiskalslönen, 1,500 Bidr, svarande årlig pension; — i sammanhang med hvilken hemställan Hofrätten vitsordat, alt Bergström, som år 1857 blifvit anlagen lill Auskultant i Hofrätten och vunnit befordran till e. o. Kanslist år 1838, till e. o.
Notarie vid Kriminal-expeditionen år 4847, lill vice Arkivarie 1855, till extra Civil—notarie samma år och till Fiskal den 28 Maj 1858, i dessa sina Ijenstebefattningar såväl som under utöfningen af Häradshöfdinge-embele, hvars förvaltning fyrfaldiga gånger äfven för längre tider varit honom anförtrodd, med utmärkt nit och ordentlighet fullgjort sina åligganden, Stats- Utskottets Utlåtande N:o 153. ar äfvensom han i öfrigt under sin helsås dagar städse gjort sig känd för en stadgad och hedrande vandel.
' Med afseende å Fiskalen Bergströms intygade oförmåga i följd af fortvarande sinnessjukdom alt sin tjenst vidare förrätta samt å hvad Hofrätten i underdånighet anfört har Kongl.
Majit föreslagit Rikets Ständer alt bemälde
Bergström malte lör— klaras berättigad att från och med månaden näst efter den, under hvilken afsked från fiskalsljensten varder Bergström beviljadt, å allmänna indragnings-staten uppföras till åtnjutande under sin återstående lifstid af en årlig pension af 1,500 R:dr; — och får Utskottet, i betraktande af härvid förekommande omständigheter, tillstyrka, att denna nådiga framställning må af Rikets Ständer bifallas. 19;o.
Ilos Kongl. Majit hade Chefen för Kameral-departementet i Fångvårdsstyrelsen Carl Mauritz Kruskopf, med företeende af behörigt läkarebetyg derom, att han lede af en periodiskt återkommande ögonsjukdom jemte led-rheumatism, i underdånighet anhållit att, enär omförmälda lidande, hvaraf hans förmåga att uthärda del med kameral-departemenlschefs-befattningen i Fångvårdsstyrelsen förbundna ansträngande arbete under sednare åren förminskats, numera lemnade föga förhoppning att kunna afhjelpas, så länge den dertill i synnerhet verkande orsaken, ögonens öfveransträngning, fortfore, Kongl.
Majit mätte täckas genom nådig framställning lill Rikets Ständer bereda sökanden å allmänna indragnings-staten enahanda pensionsrält, som till— komme embetsman i allmänhet vid 65 års ålder, derest han, som den 18 sistlidne September uppnått 60 lefnadsår, blefve af fortfarande sjuklighet nödsakad att från nämnda befallning begära entledigande; varande af sökanden i öfrigt åberopadt, att han, som saknade ärfd förmögenhet, under tjensletiden icke, oaktadt ett alltid indraget lefnadssätt, kunna på knappa löneinkomster göra besparingar till betryggande af hans eget och hans hustrus uppehälle på ålderdomen.
Jemlikt företedd tjensteförteckning, hade sökanden, som vore född den 18 September 1802, blifvit den 8 Februari 1826 antagen i Statens Ijenst, den 51 Mars 1840 utnämnd till Kammarskrifvare och den 13 Juni 1844 befordrad till Notarie och Revisor i Krigs-kollegium, äfvensom han den 5 September 1845 erhållit nådigt förordnande såsom extra Kameral-ledamot i Styrelsen, och den 50 Oktober samma år medelst konstitutorial till Kameral-ledamot derstädes förordnats, hvarefter han fortfarande qvarstått uti sin tjenst hos Krigs-kollegium, den han dock, i följd af gällande föreskrifter, icke under tiden utöfvat.
Med afseende å hvad sålunda blifvit anfördt, och då, efter hvad Fångvårdsstyrelsen uti infordradt underdånigt utlåtande upplyst, Departements-chefen Kruskopfs omförmälda sjuklighet i synnerhet under sednaste åren särdeles ofta hindrat honom från tjenstgöring, så att han under mera än halfva liden af sistförflutna tio år varit, på grund af styrkt sjukdomsförfall, i åtnjutande af tjenstledighet, samt då läkarens betyg föranledde att det åberopade ögonlidandet med all sannolikhet skulle vid den 28 Stats- Utskottets Utlåtande N:o 153. kallare årsliden framgent komma alt genom Ijenstens fortsatta skötaude underhållas, — har uti en den 28 sistlidne April tiil Rikets Ständer aflålen nådig Proposition (N:o 107) Kongl. Maj:t, med särskildt afseende å vigten deraf, alt innehalvaren af ifrågavarande embete mera oafbrutet än den nuvarande kunde egna sig åt den vigtiga förvaltningsgren, som vore detta embete anförlrodt, begärt, att Departementschefen Kruskopf måtte från och med månaden näst efter den, uti hvilken afsked från haus befattningar i Statens tjenst kunde vara honom beviljadt, å allmänna indragningsstaten uppföras till åtnjutande under sin återstående lifstid af en årlig pension, motsvarande 80 procent af hans nu innehafvande lön, 4,500 R:dr, eller således lill belopp af 5,600 Riksdaler Riksmynt.
Under åberopande af ofvananmärkta i den nådiga Propositionen anförda skäl, får Utskottet, till ifrågavarande nådiga framställning tillstyrka Rikets Ständers bifall. 20:o. Sedan Fångvårds-slyrelsen, med öfverlemnande af en utaf Chefen för Kronoarbets-bataljonen på Carlsborg, Majoren i arméen och Riddaren af Kongl.
Maj:ts Svärds-orden Johan Henrik Ennes afgifven, af prestbetyg och tjensleförleckning åtföljd underdånig ansökning att vid afskedstagande från nämnda bataljonschefs-beställning, efter fyllda 65 ur, komma i åtnjutande af pension på indragnings-staten i likhet med hvad sökandens företrädare i samma befattning, numera aflidne Öfverstelöjlnanten m. m. J. C. Schander varit beviljadt, i underdånighet upplyst, alt Majoren Ennes, som vore född den 2 Juni 1800 och år 1816 inlrädt i Statens tjenst, blifvit år 1844 anställd såsom Kompani-chef vid Kronoarbels-korpsen och i sådan egenskap tjenstgjort till Januari månad 1850; alt lian derefter tjenstgjorl såsom Dalaijonschef vid Kronoarbets-kompanierua på Rindön lill början af år 1858, då iian, i följd af ena kompaniets indragning, återgått lill kompaniehefs-befattning, i hvilken egenskap han dock varit Befälhafvare vid stationen, samt slutligen att Majoren Ennes den 17 September 1860 blifvit anställd såsom Chef för Kronoarbets-bataljonen på Carlsborg, hvilken befattning lian fortfarande ulöfvade; hvarjemte och då, jemlikt Kongl.
Brefvet den 24 Maj 1841, föreslåndarne vid straff- och arbels-fängelserna i Slockholm samt i Malmö, Norrköping och Göteborg lått sig tillagd rätt till pension att tillträdas efter fyllda 65 år och 10 års tjenst vid fångvården samt de befattningar, sökanden sedan år 1844 vid Kronoarbets-korpsen ulöfval, kunde anses vara af likartad beskaffenhet med förenämnda fängelseföreslåndare-tjenster, Styrelsen, med vitsordande att sökanden med nit, ordning och skicklighet ifrågavarande fångvårdsbefattningar bestridt i underdånighet hemställt alt i likhet med hvad enligt Kongl. Majlis nådiga Beslut den 14 November 1854 blifvit dåvarande Bataljons-chefen å Carlsborg, Öfverste-löjtnanten m. m.
Schander beviljadt, Majoren Ennes, hvilken såsom
Bataljons-chef för nävarande åtnjöte i lön 1,500 R:dr, såsom gratifikation 500 R;dr och i servismedel 30 R:dr, eller tillhopa 2,030 R:dr, mätte, när han uppnått Stats-Utskottets Utlåtande N:o 153.
29 en ålder af 65 år, vid hvilken tidpunkt iner än 49 år från hans anställande i Statens tjenst förflutit och när han derjemte styrker, att hans helsa är försvagad, få, vid afskedstagande! från bataljonschefs-befallningen vid Kronoarbets-korpsen, komma i åtnjutande af en pension af Ett Tusen Femhundra R.dr att för hans återstående lifstid från allmänna indragnings-staten utgå; så har Kongl.
Majit, i dess nådiga Proposition angående Statsverkets tillstånd och behof, föreslagit att Majoren Johan Henrik Enres, när han uppnått en ålder af 05 år och derjemte styrker att hans helsa är försvagad, må från och med månaden näst efter den, då Iian undfår afsked från befattningen såsom Bataljons-chef vid Kronoarbets-korpsen, komma i åtnjutande af cn årlig pension för sin återstående lifstid från allmänna indragningsstaten al 1,500 Itali ; — och får, i betraktande af hvad härvid förekommit, Utskottet tillstyrka att Majoren Ennes, vid uppnådde 65 år och när han i öfrigt uppfyllt de af Kongl.
Maj t för afskeds erhållande föreslagna vilkor, må kunna å allmänna indragnings-staten uppföras lill åtnjutande för sin återstående lifstid af 1,500 It:dr i årlig pension.
2 I :o. Vidare har Kongl.
Majit i dess nådiga Proposition, angående Statsverkets tillstånd och behof föreslagit, alt enär Direktören vid läns-celifängelset i Christianstad, Adolph Trotzig, elter att under en tid af något mer än sex år halva tjenslgjort såsom vaktmästare vid fäslningsfängelset i nämnda stad, samt från December månad år 1646, då läns-cellfängelset i Christianstad försl till begagnande upplåts, hafva innehaft direkförs-befallningen derstädes, numera, enligt hvad prestbetyg och tjenste— förteckning utvisade, snart i 50 år varit i Statens tjenst oell vid en ålder af nära 65 år befunne sig med sex oförsörjda barn i högst knappa lefnadsvilkor samt, enligt hvad afgifvet läkarebetyg jemväl gåfve vid banden, vore sjuklig, så att mer än sannolikt vore, att han icke lång lid härefter blefve oförmögen alt sköta sin ansvars fulla direktörs—tjenst och att han tillika vid afskedstagande icke komme att ega tillräcklig förmåga att genom annat arbete bereda sig bergning, Trotzig, hvilken, enligt Fångvårds-slyrelsens vitsord, under sin tjenstgöring vid fångvården med utmärkt ordning och pålitlighet samt lill Styrelsens fullkomliga belåtenhet sina åligganden fullgjort samt, enligt hvad bemälde Styrelse jemväl upplyst, såsom Direktör åtnjöte i lön 1,500 R:dr och i skrifvarearfvode 500 l\:dr jemte andra förmåner, mätte berättigas att från och med månaden näst efter den, då han erhåller afsked från direktörs-befallningen vid läns-cellfängelset i Christianstad, å allmänna indragningsstalen uppbära årlig pension för sin återstående lifstid till belopp af 1,500 R:dr.
Utskottet har tagit denna fråga i öfvervägande, och får, med afseende å de till stöd för den nådiga framställningen anförda skäl, tillstyrka 30 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 153. att, med bifall till densamma, för Direktören vid iäns-cellfängelset i Christianstad, Adolph Trotzig, må å allmänna indragningsstalen uppföras en årlig pension af 1,500 Ridr alt utgå från och med månaden näst efter den, då Trotzig från berörda direktörs-tjenst erhåller afsked. 22:o.