Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Tänk dock, mina herrar, hur upplysningen gått framåt!
I dag vexer kornet på åkern...
WINDRANK.
Och i morgon är det förvandladt till vin!
Jag undrar just hvem det var som gjorde den upptäckten.
Jag ber -- det är en tysk uppfinning.
-- Jag säger uppfinning -- ty man upptäcker Amerikam.
Och tyskarne göra aldrig upptäckter.
Guds död! WINDRANK.
Ni är ju inte tysk!
DANSKEN (till tysken).
Kan de sige mig da, hvem der fand op att det var Tydskerne som gav Sverige sin nuværende Konge.
(skratt.)
Det var Lübeckarne som gaf Sverige sin befriare, då det stod på branten af sin undergång.
MÄSTER OLOF 37 -------------------------------------------------------- WINDRANK.
Kungens skål!
Lübecks skål!
TYSKEN (smickrad).
Jag finner verkligen ej ord...
Inte är ni kungen!
Jag ber, det var min danske broders -- DANSKEN.
De er jo ikke Lübeckere da de er borgere i Stockholm!
WINDRANK (till småländingen).
Hvarför dricker icke vår tyste broder!
SMÅLÄNDINGEN.
Ert kornvin skall jag dricka, men skålen gör jag så här med!
WINDRANK (letar efter sin knif).
(Klämmer ihop bleckmåttet och kastar det på golfvet.)
Ni vägrar att dricka kungens skål!
Jag har så länge druckit ur hans kalk, att jag nu inte har lust att dricka hans skål.
Guds blod!
TYSKEN (lifligt).
Låt oss höra på den mannen!
DANSKEN (likaså).
I bevar!
MÄSTER OLOF -------------------------------------------------------- SMÅLÄNDINGEN.
Gud hjelpe mig då jag kommer hem!
WINDRANK (rörd).
Hvad är det, stackars man?
Ni ser så ledsen ut, fattas det pengar?
Se här må ni tro! (tar fram sin pung) Halfva hyran hår jag qvar!
Hvad är det med er?
Låt oss inte tala om saken!
Mera bränvin! bränvin!
Jag har också pengar!
Guld! (Bränvin kommer) Men det är inte mitt!
Men jag ska' supa opp hvartenda öre!
Och ni ska' vara hyggliga och hjelpa mig.
Det är ju inte edra pengar -- hur går det till?
Hvem har gjort er orätt, gode man, ty jag ser att det är något illa.
Jag är förderfvad!
Ser ni jag borgade 200 oxar, och när jag kom till Stockholm tog kungens fogde hand om affären och sa' att jag inte fick sälja dem öfver hans pris!
Det är kungen som sätter priset på oxarne; det är kungen som förderfvat mig.
Åh nej?
Åhå, jag vet mycket mera!
Han lär snart vilja ta' bort munkarne och presterna från oss bara för att vräka på adeln.
Adeln?
MÄSTER OLOF 39 -------------------------------------------------------- SMÅLÄNDINGEN.
Jo, jo men! kung Kristiern kunde gerna klippt litet närmare; Gud välsigne honom!
Kors är kungen på det sättet!
Jag trodde han höll adeln i örat!
Nej han låter dem kläckas med rättighet att fälla ek på mina egor, om jag hade några qvar, för ser ni jag har haft en jordlapp en gång, men så kom en herre och sa' att min morfars mor fått låna den af hans farmors far och så var jag ifrån den historien.
Kan kungen vara så beskaffad?
Det trodde jag då rakt inte!
Och så springa adelspojkarne med bössan i våra skogar och skjuta ner rådjur bara på okynne; men skulle vi bönder ligga för döden af svält och knäppa oss ett så'nt der djur, ja då slapp vi dö af svält -- ty de hängde oss -- icke i en ek, Gud bevare oss, det vore skam för det kungliga trädet -- nej i en fura!
Ser ni furan hon är inte född med krona hon och derför är hon inte kunglig... och derför står det så här i visan:
"Och böndren dem hängde vi opp
I furornas högsta topp --"
Det står inte krona -- hör ni det.
Men furan sticker upp hufvu't ändå, och ä' rak i ryggen!
Sup, go' herrar!
Det är väl menadt!
Det var en välsignad dryck!
Bara. jag inte hade hustrun och barnen hemma!
Håhåjaja!
Åh ja, jag vet mycket mer, men det talar jag vackert inte om!
Hvad vet ni då?
Kanske det är något roligt?
Ser ni -- om man skulle räkna ihop furorna i Smålen, tror jag allt de voro flera är ekarna!
Ni tror det?
Jag tycker icke om att man talar illa om kungen.
Jag vet nu inte hvad han gör och låter och det rör mig inte heller, men det vet jag, att han är mån om sjöfarten!
Ja, det är han som rustat ut spaniefarare, och gjort mig till skeppare, och då har jag väl inte något att klaga på!
Och det har han gjort bara af elakhet för att krossa lübska handeln, Lübeck, till hvilken han står i så stor skuld!
Han skall njuta't.
Oxarne ha hornen qvar ändå, fast man skurit dem!
Tack för godt sällskap. -- Jag måste gå nu!
En liten blecka till, så få vi språka.
MÄSTER OLOF 41 -------------------------------------------------------- SMÅLÄNDINGEN.
Nej tack som är god, jag törs inte mer, för då ä' jag rädd att det inte blir bra!
Ser ni, jag har hustru och barn hemma och nu ska' jag fara hem -- och tala om att vi ä' förlorade -- nej -- det törs jag inte.
Jag ska' tacka er, herr tysk -- vi ska' supa lite till!
Nå det var ordentligt!
(De dricka).
SMÅLÄNDINGEN (tömmer sitt mått och far upp).
Fy tusan djeflar hvad det är bittert!
(Raglar ut).
Den der, när han blir vaken!
DANSKEN (nickar bifall). i kyrkan).
(Larmet har tilltagit, spelmannen spelar -- Då höres orgeln stämma i
Det är märkvärdigt ändå att kungen tillåter dem hålla krog i kyrkmuren!
Jag tror ni har skrupler, skeppare!
Kungen vet inte af detta!
Ja, men det låter inte bra den der orgelmusiken till den här sången!
Ser ni jag har alltid varit gudfruktig af mig, det har jag från hemmet.
TYSKEN (ironiskt).
Lycklig den som fått en sådan uppfostran!
Ni hade en mor -- -- WINDRANK (rörd).
Ja -- -- Ja!
MÄSTER OLOF -------------------------------------------------------- TYSKEN.
Som stoppade om er om qvällarne och lärde er:
"Det gick en engel kring vårt hus!"
Det var en präktig qvinna.
WINDRANK (blir rusig).
O, om ni visste! TYSKEN.
Gud har hört hennes böner!
Ni gråter!
Ni är en god menniska!
Om er mor såge er nu!
Med dessa tårar i era ögon!
Ack, jag är en svag syndare, det vet jag, men ser ni -- hjerta det har jag, ta' mig fan.
Kom en stackare och säg att han är hungrig, och jag ska' ta skjortan af mig!
Ska' vi inte ha oss ett mått till!
(Nu höras några slag på jerndörren.
Allmän uppståndelse).
Oj! oj! TYSKEN.
Inte ska' ni vara rädd!
Det är inte porten till himmelriket!
MÄSTER OLOF 43 -------------------------------------------------------- WINDRANK.
Jag ska' aldrig dricka mer!
Det lofvar jag!
TYSKEN (till Dansken).
Är icke bränvinet en välsignad dryck, som kan röra en sådan skurk ända till svärmeri, ända till nykterhetstankar.
De har ret!
Magen til drikk fins der netop ikke!
Den slår upp hjertat på vid gafvel och stänger igen om hufv'et; det vill säga den gör oss till goda menniskor, ty goda äro ju de som hafva stort hjerta och litet hufvud!
Ja jeg gaar end videre; brændvinet gör oss religiöse, ty det döder jo Fornuftet, og Fornuftet er jo den Klippe der hindrer Religionen at drage in genem Hjertet!
Bränvinet är en helig dryck!
Eget att inte...
Nok sagdt!
(Slag höras ånyo på jerndörren) WINDRANK (som somnat in, vaknar upp).
Skada på en så vacker själ!
sittande, slås omkull med stop och bägare.
En qvinna klädd i svart och ögonblick bakom henne i dörren, som straxt slås igen.
(Dörren slås upp, hvarvid bordet, vid hvilket Mårten och Nils äro
röd kjortel med en nunneslöja öfver hufvudet störtar in; Gerdt visar sig ett
SKÖKAN (ser sig häpen omkring).
Folket vill ta' mitt lif!
MÄSTER OLOF -------------------------------------------------------- EN TYSK KNEKT.
En sköka i nunneslöja!
MÅRTEN (korsar sig).
En sköka!
Hvem för in henne i detta aktningsvärda sällskap!
Herr värd, för ut henne, såvida ni icke vill skada ställets anseende och kyrkans helgd.
SKÖKAN.
Fins det ingen som vill rädda mig?
(Värden har tagit henne i armen för att leda henne ut på gatan).
Kasta mig icke ut bland det rasande folket!
Jag ville smyga mig till
Herrans hus för att få en smula af hans nåd, jag ville börja ett nytt lif -- men munkarne drefvo mig tillbaka och hetsade folket på mig; då kom fader Gerdt och räddade mig hit!
MÅRTEN.
Ni hör sjelfva!
Hon har skändat Guds helgedom!
Hon vill dölja skammens kjortel med helighetens slöja!
Och slöjan räckte inte till!
MÅRTEN (går fram för att rycka af henne slöjan).
då han ser hennes ansigte).
Ryck af masken, och visa din styggelse!
(Han studsar SKÖKAN.
Det är du, Mårten?
Du, mördare!
Gamla bekanta!
En skamlig lögn!
Jag har aldrig sett henne förr!
Jag är svartebroder
Mårten och min broder Nils är mitt vittne!
MÄSTER OLOF 45 -------------------------------------------------------- NILS (drucken).
Jag kan intyga -- att broder Mårten aldrig sett den qvinnan!
Och ändå Nils, var det du som visade mig
Mårtens absolutionsbref, då jag drefs ur klostret och han stannade qvar.
NILS.
Ja, det var så sant det!
MÅRTEN (utom sig af ilska drar Nils i armen).
Du ljuger, du också!
I sen ju att han är drucken!
Godt folk, jag intygar att den helige brodern är drucken och derför ljuger han!
FOLKET (med ovilja).
En drucken prest!
Ruset ger absolution åt lögnen!
Är det icke så, fader Mårten?
VÄRDEN.
Jag får säga det, att mitt ställe icke får vara samlingsplats för oroligheter; på det här viset blir jag af med mina kunder och kanske dragen inför kapitlet.
Varen derföre så goda och för ut den eländiga menniskan, som ställer till detta buller!
För ut henne eller skaffar jag er i bann!
Veten I ej att vi äro inom den heliga kyrkans murar, fastän kapitlet upplåtit detta uthus till resandes lekamliga förfriskning!
Godt folk, här är ett heligt rum och här bor visserligen Gud!
FOLKET (släpar skökan mot dörren).
Jesus Christus, hjelp mig!
OLOF (som står i dörren tränger sig drar henne från de druckna). fram, tar skökan vid handen och
Det är ingen qvinna!
Det är ingen karl; fastän hon är förklädd! OLOF.
I sägen hon, är hon då icke qvinna?
Det är en sköka!
OLOF (häpen, släpper hennes hand).
Släpp henne icke, Mäster Olof, då springer hon sin väg! OLOF.
Hvartör bären
I hand på henne?
Hvilket är hennes brott?
MÄSTER OLOF 47 -------------------------------------------------------- TYSKEN.
Att hon går i kyrkan!
Hvad söken I?
OLOF (blir varse Mårten).
En prest!
Jag är svartebroder!
Jag gissade det!
Det är I då som hetsat folket mot henne!
Det är jag som skyddar kyrkan från slemhet och vill hålla henne ren från lasten.
Det är en excommunicerad qvinna som drifver ocker med sin kropp, hvilken borde vara ett Guds tempel!
QVINNAN (faller på knä för Olof). OLOF (tar hennes hand).
Ser du, svartebroder, jag vågar ta' hennes hand och ställa henne mot dig!
Hon har sålt sin kropp säger du, hur många själar har du köpt!
Jag är också prest!
Nej, jag är menniska, ty jag är ännu ej nog förmäten, att jag satt lås för Guds hus, och som syndig menniska räcker jag handen åt min medmenniska, som icke kan vara utan synd.
Kom fram den som är ren och kasta första stenen!
Kom fram, broder Mårten, du ljusets engel, som klädt dig i oskuldens svarta kläder och rakat ditt hår för att ingen skall kunna se huru du grånat i synd!
Eller har
du ingen sten tillreds kanske?
Ve dig, hvar har du gjort af dem, som du skall räcka åt folket då de begära bröd?
Har du redan gifvit bort alla?
Kom fram, du aktningsvärde borgare (till Windrank som sofver på golfvet), du som sofver djurets sömn, hvarför vaknar du icke för att kasta din knif! Sen I hur han rodnar?
Är det af blygsel öfver det dåliga sällskapet
I fört honom i, eller är det af vällust?
(Folket sorlar ogillande).
I sorlen!
Är det af blygsel öfver mina ord eller af skam för er sjelfva?
Hvarför kasten I icke sten?
I ha'n inga!
Öppnen dörren!
Ropen på folket och släpen ut qvinnan!
Tron I icke att femtio karlar rå att slita henne i stycken, så varen öfvertygade att femhundra qvinnor skola göra det!
I tigen! Qvinna!
Man har frikänt dig!
Gå! och synda icke härefter, men visa dig icke för presterna, ty de skola kasta dig för qvinnorna!
MÅRTEN (som flera gånger sökt afbryta sken, tager fram ett papper).
Olof men hållits tillbaka af Ty-
Denne man, som
I lyssnen till, är kättare, hvilket
I hört på hans tal; men han är också bannlyst!
Läsen sjelfva!
(Han tar ett ljus från ett af borden och kastar midt på golfvet).
"Såsom det ljuset slocknar, som vi här utkasta, så slockne honom glädje och hugnad och allt det goda han må af Gud hafva!"
FOLKET (korsar sig och ryggar tillbaka; skökan midt på golfvet).
Olof blir stående ensam med
Anathema! MÅRTEN (till skökan).
Nu hör du hvad kraft Mäster Olofs absolution har!
OLOF (som stått försagd.)
Qvinna!
Törs du ännu lita på mina ord?
Är du icke rädd för mig?
Hör du icke bannstrålarne hväsa omkring våra hufvuden?
Hvarför går du ej öfver till dessa tjugu rättfärdiga, som ännu stå qvar inom den heliga kyrkans
MÄSTER OLOF 49 --------------------------------------------------------
hägn! -- Svara mig!
Tror du att Gud förkastat mig liksom dessa ha gjort!
Nej! OLOF (tar åt sig bannlysningsplakatet).
Den store biskopen i den lilla staden
Linköping har sålt min själ åt satan på lifstid, ty längre räcker icke hans magt, derför att jag bjöd folket vända sig till Gud på olaga tid; här är kontraktet: som kyrkan genom detta bundit mig vid helvetet, så löser jag mig sjelf ifrån detsamma, (han rifver sönder pergamentet) och ifrån kyrkans bann!
Gud hjelpe mig, amen!
FOLKET (tjuter).
Anathema!
Drag ned honom! slå honom!
Han är bannlyst!
OLOF (ställer sig framför skökan).
Hör du huru djeflarne ropa efter sitt offer!
Kommen mig icke vid.
företrädda af Knipperdollink, inrusa under skrik, med sönderslagna krucifix, helgonbilder och sönderrifna korkåpor.
Alla innevarande trängas mot utgången.)
(En knekt lyfter sitt vapen; da stås jerndörren upp och vederdöparne,
KNIPPERDOLLINK (som gått i spetsen, i det han slår upp dörren).
Kom hit, folk; här är ett heligt hus till!
Hvad betyder detta, en krog i templet! sen I! sen I, styggelsen har gått så långt att man skändar helgedomen.
Men jag skall rena den med eld!
Eld på kyrkan och helgonen på bålet!
OLOF (träder fram).
Betänken hvad
I ämnen göra!
MÄSTER OLOF -------------------------------------------------------- KNIPPERDOLLINK.
Är du rädd att ölfaten skola springa sönder af hettan, du Belial; är du den påflige krögaren, som icke aktar för rof att bygga lasten sitt kapell i kyrkmuren!
Jag är secretarius i rådstugan och bjuder eder iakttaga ordning i konungens namn!
KNIPPERDOLLINK.
Jaså, du är den man som konungen skickat ut att bekämpa vår heliga sak!
Fram, fram
I gudsmän, och gripen honom först, sedan skola vi rensa Herrans hus från afguderiet!
Gå'n på, godt folk, han är en kättare och bannlyst!
Kättare!
Du är då icke en af de påfviske?
Sedan jag blifvit lyst i bann tillhör jag icke kyrkan mer!
Då är du på vår sida!
OLOF (tiger).
Är du mot oss eller med oss!
Han är Olof Pederson, som kungen skickat ut!
Är du Olof Pederson?
MÄSTER OLOF 51 -------------------------------------------------------- KNIPPERDOLLINK.
Men du är kättare!
Jag berömmer mig af att vara det!
Och går i tjenst hos kungen!
(Vederdöparne skrika och omringa Olof.) GERDT (rusar in genom jerndörren).
Håll upp!
Hvad gören I!
Gerdt!
Hvem är den här mannen?
Han är vår!
Släpp honom, vänner, der står djefvulens utskickade! (pekar på Mårten och Nils, hvilka ge sig ut genom dörren.
Vederdöparne springa efter dem med hugg och slag.
Gerdt vänder om vid dörren mot Olof.
Skökan har dragit sig undan i en vrå. golfvet.)
Windrank sofver fortfarande. under bordet.
Olof stannar tankfull midt på
GERDT (kastar sig på en bänk utmattad).
Det är ett tungt arbete, Olof! OLOF.
Hvad ha'
I gjort?
Vi ha gjort en rensning att börja med!
Den blir er dyr!
Än ha vi öfvertaget!
Hela staden är i rörelse!
Rink arbetar oppe i Görans kapell!
Hör du, har kungen skickat dig mot oss?
Ja! GERDT.
Det var mycket förståndigt!
I morgon skall jag predika i nya predikstolen!
Hur sköter du det kungliga kallet!
Här står du ännu med armarne i kors! OLOF.
Tag dina bröder med dig i kyrkan i morgon.
Blir det en högpåflig predikan?
Jag har blifvit bannlyst i dag!
GERDT (far upp och tar Olof i famn).
Gud välsigne dig, Olof!
Det var nya födelsens dop! OLOF.
Jag förstår eder ännu icke!
Hvarför faren
I fram som vilda djur!
I skänden ju allt heligt!
GERDT (tar upp en sönderslagen helgonbild).
Är den här helig, tian?
En sankt Nikolaus tror jag!
Har då Christus Jesus kommit och lefvat förgäfves då man ännu dyrkar trästockar!
Är det der en Gud, som jag kan slå sönder!
MÄSTER OLOF 53 -------------------------------------------------------- OLOF.
Men han är helig för folket!
Det var gyllne kalfven också, det var Zeus också, det var Thor och Oden med; och ändå slogos de ned! (får se skökan)
Jaså, den som jag skulle rädda in till er!
Har kungen köpt dig?
Lemna mig, Gerdt!
Hvem är det der svinet som ligger och sofver der borta?
När jag står inför dig, krymper jag ihop!
Jag vill göra min gerning och icke din!
Hör nu...!
Du vill blanda ihop våra öden!
Hör nu!... OLOF.
Du har kastat ett osynligt nät omkring mig; du proklamerar mig som vederdöpare.
Hur skall jag stå till svars inför kungen!
Hvilken kung?
Konung Gustaf!
Jaså! -- Han!
Adjö med dig, Olof!...
Du predikar således i morgon!...
Hvarför går inte qvinnan?...
Är det åt Gud eller satan han går ärender!
SKÖKAN (går mot Olof och faller på knä).
Tacka endast Gud som räddat din själ och tro icke, att hvad du brutit, är försonadt i dag.
Skaffa dig kraft att bära ett helt lifs törbannelse!
Gud har förlåtit dig -- menniskorna skola aldrig göra det!
(Olof tar henne vid handen och leder henne ut genom dörren).
MÅRTEN (visar sig i jerndörren, derpå dotter).
Olofs moder och Christina, Gerdts
Vi gå visst orätt!
MODERN (då hon varseblir Olof och skökan, utom sig).
Olof! CHRISTINA.
Hvem är den qvinnan?
Hon ser så olycklig ut!
Låt oss lemna detta ohyggliga näste.
OLOF (vänder sig om och springer mot dörren, som slås igen af Mårten).
(han springer ut genom andra dörren, det mörknar på scenen.)
MÄSTER OLOF 55 --------------------------------------------------------
Mellanspel. taren med sin hustru och en lykta klifver försigtigt in.
KYRKVAKTAREN.
Dörren till kyrkan öppnas åter försigtigt och orgeltramparen-kyrkvak-
Katrina lilla!
Håll i lyktan medan jag sätter hänglåset för!
HUSTRUN.
Kära Bengt, vi ska' väl se oss omkring på eländet först!
Aldrig kunde jag tro det var så nära till krogen!
Ser du stora tunnor med öl.
Och bränvin sedan; känner du inte hur det luktar, jag får hufvudvärk om jag stannar längre.
Gud sig förbarme sådant ogudaktigt lif här har förts!
Ja, min vän!
Vet du jag känner mig illamående!
Det är så kallt och fuktigt härnere!
Kanske vi ska' gå hem!
Jag tror jag måste sätta mig och hvila här på bänken!
MÄSTER OLOF -------------------------------------------------------- HUSTRUN.
Du ska' inte sitta i fukten och kylan, låt oss gå ut i kyrkan!
Nej vet du, jag tror att det var kallare derute!
Kanske du har feber?
Ja, jag tror nästan!
Jag är så het.
Kanske du vill ha något att dricka.
Det vore kanske inte så illa!
Jag skall se efter om det fins något vatten!
Det lär väl inte finnas på ett sådant näste!
Inte kan du väl dricka öl när du har feber!
Vet du, jag tror att febern har gifvit sig; jag känner mig frusen.
Jag skall leta efter något svagt öl! KYRKVAKTAREN.
Ska' det göra någon nytta får det allt vara starkt; ser du der ligger ett fat Rostock N:o 4 märkt A. W.
MÄSTER OLOF 57 -------------------------------------------------------- HUSTRUN (letar).
Jag ser inte till något!
Här ligger ett Amsterdam N:o 3.
Kan du inte se fjerde hyllan uppifrån åt högra sidan.
HUSTRUN (letar).
Metallkran ligger till venster alldeles bredvid tratten.
Inte ser jag någon!
Jag måste väl veta det!
Nu har jag honom!
KYRKVAKTAREN (stiger upp för att hjelpa henne, men kommer att trampa på Windrank.) WINDRANK (vaknar).
Oj! Oj! Jesus Christ!
Sanct Per och Pål samt Ferdinand och Isabella och Göran och Draken och alla de andra, och in kom domen i dejom pote påtentum ärnom tärnom Jesu Christ, karlevagn äro förvisst, det gick en engel kring vårt hus, karlen var en sångthor in kom Nils i pottri Amen!
Amen! -- Hvem är det som trampar mig på magen?
KYRKVAKTAREN (förskräckt).
Var så nådig och säg om det är en menniska eller en gast?
svin!
Jag brukar vara gast, men för tillfället är jag ett
MÄSTER OLOF -------------------------------------------------------- KYRKVAKTAREN.
Hvad för slags gast är herren om jag får fråga?
Jag är sjögast!
Men inte behöfver herren trampa mig på bälgen för det!
Ser herren det är mitt lefvebröd att trampa bälgen... till stora örjorna.
Jaså, det är orgeltramparen jag har den äran -- KYRKVAKTAREN.
Kyrkvaktare egentligen, men jag har också ett litet klädstånd i kyrkmuren!
Ni är således orgeltrampare, kyrkvaktare och klädmäklare -- KYRKVAKTAREN.
I en person!
Utan sammanblandning eller förvandling...
Det var en respektabel treenighet!
Man skämtar inte med sådana der saker.
Jag drunknar, hjelp! KYRKVAKTAREN.
Hvad i Herrans namn nu?
Det kommer en flod -- usch!
MÄSTER OLOF 59 -------------------------------------------------------- KYRKVAKTAREN.
Hvar är du min engel! (springer fram) Jesus, ni har skrämt slag på hustru min!
Hon har sprungit ifrån ölfatet... och tagit kran med sig! stig upp, stig upp och låt oss lemna detta ogudaktiga näste! WINDRANK.
Käre vän, nu har jag just kommit i mitt element så nu lär jag nog stanna!
För all del, klockan slår tolf nu, och spöktimman börjar!
WINDRANK (springer upp).
KYRKVAKTAREN (leder Windrank.)
Hör nu, kyrkvaktaren!
Jag börjar anfäktas af starta tvifvel på treenigheten!
Ja, jag säger väl det!...
Jag menar er treenighet!
Hvad kan herr kapten mena -- WINDRANK.
Herrarne ä' allt fyra ändå!
Fyra?
Än öltapparen då?
Får han inte vara med?
Det är bara om nätterna!
(De falla begge omkull på den sönderslagna Nikolaus.)
Oj! spöken!
Hjelp, Jungfru Maria!
KYRKVAKTAREN (reser sig och lyfter upp bilden).
Det är min själ så att håren kunna resa sig på hufvudet.
Här ligger sankt
Nikolaus sönderslagen, och simmar i ölet.
Det går bra långt då det guddomliga så dra's ner i smutsen -- Verlden lär inte stå länge; när sådant sker på det torra trä't -- WINDRANK (som repat sig).
På det våta menar ni!
Tyst, hädare!
Sankt Niklas är mitt skyddshelgon.
Jag är född på hans dag.
Det är väl derföre som herrarne tycka om öl båda två.
Det är på moden nu att vara kättare!
Ja, det måtte ligga i luften, för jag är annars en mycket gudfruktig menniska.
Men var inte ledsen nu, så skall jag låta limma ihop sankt Niklas åt er!
KYRKVAKTAREN (ropar utåt kyrkan).
Tyst, tyst! för tusan ropa inte fram spökena!
MÄSTER OLOF 61 --------------------------------------------------------
Tablå. på väggarne.
Bönpallar och några mindre kistor.
Solen lyser in genom ett fönster.
Klockorna gå.
Man hör ett oafbrutet mummel vid venstra en tyst bön.
En dörr.
En mindre upp till predikstolen.
Messhakar och korkåpor
väggen.
Kyrkvaktaren och hustrun komma in, stanna vid dörren och göra
lilla!
Så der ja; skynda dig och damma af lite, Katrina HUSTRUN.
Det är val inte så noga, det är ju bara den der mäster Olof som predikar i dag!
Jag begriper inte hur kapitlet kan tillåta något sådant!
Han har tillstånd af kungen, ser du!
Och så har han låtit sätta en korg på väggen; bara nya funder!
Ja, jag säger den Luther!
Det blir väl samma elände i dag som i går!
Jag trodde de skulle ta' ner hela kyrkan.
KYRKVAKTAREN (bär en bägare vatten upp till predikstolen).
Han kan väl behöfva något att fukta strupen med i dag, den stackarn!
Det kan just vara detsamma, tycker jag!
MÄSTER OLOF -------------------------------------------------------- KYRKVAKTAREN (uppe i predikstolen).
Nu kommer magistern!
Det var då fasligt och de ha' inte ringt i prestklockan än!
Nej, nej, det lär väl inte bli någon klocka af för den der!
OLOF (inträder allvarlig och högtidlig -- på knä). går fram till en bönpall och faller
KYRKVAKTAREN (kommer ned och tar fram en kappa, som han håtter åt Olof).
OLOF (stiger upp).
HUSTRUN (niger och går).
KYRKVAKTAREN (räcker fram kappan).
Låt den hänga!
Ska' inte magistern ha' kappa?
Nej! KYRKVAKTAREN.
Men det är alltid brukligt!
Än handklädet då?
Behöfs inte!
Jag säger då det!
Var god och lemna mig, min vän!
MÄSTER OLOF 63 -------------------------------------------------------- KYRKVAKTAREN.
Ska' jag gå min väg; jag brukar annars... OLOF.
Gör mig den tjensten!
Jaså! Jaha!
Men först ska' jag tala om för magistern att jag lagt messboken till höger när man kommer opp, och så har jag lagt en sticka emellan der han ska' hålla, och så har jag ställt vattnet bredvid.
Nu ska' magistern inte glömma att vända om timglaset, för då kan hända att det drar för långt om...
Var inte rädd, jag får nog dem som säga till när jag skall sluta!
Ja, ja gudbevars, ber om ursäkt!
Vi har våra bruk här si. OLOF.
Säg mig, hvad är det för sorgligt mummel jag hör här bredvid?
själ! (Går.)
Det är någon from broder som läser för en stackars OLOF.