Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet, som anser den för ofvanbemälde Revisorer och Regements-skrifvare ifrågaställa lönetillökning vara af billigheten påkallad, och ej heller i öfrigt funnit något att erinra vid hvad Kongl. Maj:t angående aflöningen för Flottans Civil-stat föreslagit, får alltså tillstyrka, att förevarande nådiga framställning måtte af Rikets Ständer bifallas. f) Kongl. Maj:t, som ansett nödigt att för det Flottan tilldelade talrika beväringsmanskaps öfvande i fredstid och anförande under krig bildades särskildt befäl, samt gillat den i sådant afseende af Departements-chefen framlagda plan, har, i öfverensstämmelse dermed, af Rikets Ständer begärt, att af de i samma plan ifrågaställa Fem Skärgårdsflottans Marin-bataljoner till en början måtte organiseras de tre, som skulle förläggas i Hernösand, Calmar och Halmstad, samt att för detta ändamål, jemte det Hallands infanteri- och Westernorrlands bevärings-bataljoner med sina på 4:de Hufvudtiteln särskildt upptagna löne-anslag, uppgående för den förra till 7,500 och för den sednare till 6,295 R:dr, öfverflyttades till 5:te Hufvudtiteln, måtte beviljas dels det fyllnads-anslag af 12,700 R:dr, som erfordrades för att, enligt uppgifna organisa tionsgrunder, komplettera Hallands-bataljonens personal, dels ock det för Calmar marin-bataljons nybildande efter samma grunder behölliga anslag af 20,200
R:dr, att med tillhopa 32,900 R:dr på 5:te Hufvudtiteln under rubriken »Allönings-stater», men Stats-Utskottets Utlåtande N:o 85. 9 men särskildt uppföras tillika med nyssberörda aflönings-anslag för Hallands och Westernorrlands bataljoner, tillsammans utgörande 13,795 R:dr, hvilka 2:ne sistnämnda summor alltså sammanslagna skulle i staten utföras med 46,695 R:dr, för att till marin-bataljonernas aflönande användas jemte ett från 4:de Hufvudtitelns anslag till »Indelta kavalleri- och infanteri-regementena» utgående belopp af högst 13,905 R:dr, motsvarande de för allöningen af sistnämnda bataljonsbefäl beräknade tillgångar från f. d. Jemtlands regemente, i den mån dessa äro eller blifva för ändamålet disponibla, med hvilken sistnämnda summas öfverföring till 5:te Hufvudtiteln dock kunde tillsvidare anstå; äfvensom att för öfrigt såväl aila genom sjöbeväringsmanskapets underhåll och sammandragande till exercisplatserna samt befälets och underbefälets resor till och från befälsmötena m. m. föranledda utgifter, som ock kostnaderna för nämnda beväringsmanskaps beklädnad, beväring och utredning måtte tillsvidare få, såsom hittills, bestridas af de dertill å 4:de Hufvudtiteln afsedda anslag.
Maj:t sålunda framställda förslag är, enligt hvad Stats-rådsprotokollet utvisar, hufvudsakligen löranledt deraf att, sedan de beväringsskyldiges antal inom riket småningom betydligt ökats och än mera sedan bevärings-öfningarne utsträckts från 1 till 2 år och följaktligen måste fortgå i två omgångar årligen, det befunnits olämpligt och tillika för Arméens befäl för mycket betungande att, såsom nu, fortfarande exercera icke allenast den henne tilldelade talrika bevärings-styrka, utan äfven den till Flottan hörande sjöbeväringen, hvadan det blifvit nödvändigt att vara betänkt på särskiljandet af de vid de olika vapnen beväringsskyldiges öfningar och att söka ställa dem så, att framdeles endast Arméens beväring komme att vapenöfvas af Arméens befäl.
Att sjöbeväringsmanskapets vapen-öfvande i stället öfvertoges af Flottans befäl, kunde väl synas lämpligt och naturligt; men deremot uppställde sig dock allvarsamma svårigheter, i afseende hvarå Departements-chefen erinrat, hurusom, då Flottans exercis-anslag endast i ringa mån medgåfve att medelst kommendering å rikets egna örlogsfartyg bibringa öfning i yrket åt Flottans befäl, det vore i högsta måtto angeläget, att både Officerare och Under-oflicerare kunde hädanefter likasom hitintills hafva tillfälle att, genom anställning såväl å främmande nationers krigsskepp, som å enskildes fartyg, förvärfva ökad sjömanna-erfarenhet.
Detta tillfälle till öfning och utbildning i yrket skulle emellertid för Flottans befäl ganska betydligt inskränkas, om ifrågavarande bevärings-exercis måste af dem öfvertagas; men utom den väsendtliga olägenhet, hvartill nämnda åtgärd sålunda skulle föranleda, syntes det äfven i öfrigt lämpligare, att sjöbevärings-manskapets vapen-öfvande, likasom hittills, inskränktes till hvad i land kunde inhemtas och ställdes under ledning af befäl, som åt de delar af krigstjensten, hvilka hufvudsakligen borde utgöra föremål för beväringsexercisen, kunde egna sig mera uteslutande, än hvad billigtvis kunde fordras af Flottans befäl, för hvilket landt-exercis och marcher m. m. måste vara blott en bigren af yrket, så framt icke för sjörensten långt vigtigare åligganden skulle åsidosättas till mehn för det vapen, som mest af allt fordrade sjömän och sjömanskap.
På grund af Bih. till II.
Prat. 1859 & 1860. 4 Sami. 1 Afd. 30 Häft. 2 10 Stats-Vtslwttcts Utlåtande N:o 85. dessa och öfriga uti Stats-råds-protokollet (pag. 37, 58) närmare utvecklade skäl, hade
Departements-chefen framställt ofvanberörde förslag om inrättande af fem Skärgårdsflottans marin-bataljoner, hvilka borde förläggas i eller vid städerna Hernösand, Stockholm, Calmar, Halmstad och Göteborg, och, fördelade i 4 kompanier hvardera, uppsättas enligt samma grunder, som nuvarande Westernorrlands bevärings—bataljon, hvilken bataljon, äfvensom Hallands infanteri-bataljon, med fördel kunde såsom marinbataljoner öfverflyttas pä Femte Hufvudtitelns stat, då sålunda endast tre nya marinbataljoner behöfde tillkomma, den tillökning likväl oberäknad, som för ändamålet blefve nödvändig i Hallands bataljons nuvarande personal; — varande derefter såväl förslag till aflönings-stat, slutande med ett belopp al 20,200 R:dr för hvarje bataljon, som ock i öfrigt grunderna för den nya organisationen fullständigt meddelade uti Departements-chefens underdåniga betänkande (pag. 39—42), hvartill Utskottet hänvisar.
Att genom antagandet af nu framställda förslag icke oväsendtliga fördelar skulle vinnas och sjöbeväringens vapen-öfningar derigenom blifva på ett ändamålsenligare sätt ordnade, än nu är förhållandet, vill Utskottet icke bestrida; och om denna nya organisationsplan kunde utan synnerlig kostnad för Staten bringas till verkställighet, vore, enligt Utskottets tanke, icke något att deremot erinra.
Utskottet måste emellertid, med afseende å Statsverkets nuvarande mindre gynnsamma ställning och de mångfaldiga behof, för hvilka tiligångarne tagas i anspråk, i främsta rummet tillse, huruvida såväl nu ifrågaställa, som andra väckta förslag till omfattande och kostsamma organisationsförändringar äro af den magtpåliggande beskaffenhet, att deras verkställande under närvarande förhållanden bör anses oundgängligen nödvändigt; men i detta hänseende har Utskottet af
Departements-chefens ofvanomförmälda underdåniga yttrande i ämnet ej funnit sig öfvertygadt, att de olägenheter, som föranledas af ifrågavarande vapenöfningars ombesörjande genom Arméens befäl, äro så betydande, att icke med den härutinnan åsyftade förändring må kunna tillsvidare anstå; och anser derföre Utskottet sig ej hafva skäl att till Rikets Ständers godkännande förorda ofvanberörde organisationsförslag, eller tillstyrka beviljandet af derför äskade anslag; kommande, i fall detta yttrande af Rikets Ständer gillas, den, enligt 22:dra punkten af Utskottets utlåtande N:o 84, uppskjutna frågan om öfverflyttning till 5:te Hulvud titeln af 4:de Hufvudtitelns anslag för Hallands infanteri-bataljon och Westernorr lands bevärings-bataljon m. m. att förfalla. g) Vidare har Kongl. Maj:t i nåder föreslagit, att hvad af de på denna Hufvudtitel under rubriken »allönings-stater» upptagna 40,446 kubikfot oindelt spanmål för närvarande ej behöfde för nämnde stater begagnas, eller omkring 9,280 kubikfot, ändock måtte, såsom vid förra riksdagen egde rum, få å Hufvudtiteln qvarstå, såsom fortfarande erforderligt till minskande af bristen i det otillräckliga naturaspanmåls-anslaget å Flottans underhålls-stat, hvars värde understege årliga behofvet, i penningar beräknadt, med omkring 58,000 R:dr, och får Utskottet till denna nådiga framställning tillstyrka Rikets Ständers bifall. Stats-Utskottets Utlåtande N:o 85. 11 h) 1 anledning af hos Utskottet gjord framställning, att en på staten för Flottans Kanonier-korps uppförd Vaktdräng vid Corps de gardet å Skeppsholmen, hvilken före sistlidne riksdag egt uppbära i aflöning för dag 12 sk.
B:ko, blifvit vid den då verkställda reduktion till öres-räkningen uppförd till en aflöning af 37 öre dagligen, i stället för 37J öre, och således härigenom fått vidkännas någon minskning i sina ringa inkomster, har Utskottet funnit skäligt föreslå, att det för bemälde Vaktdräng på Kanonier-korpsens stat uppförda allönings belopp 135 ll:dr 5 öre, må ökas med 3 R:dr 65 öre, motsvarande 1 öres tillökning i dag-aflöningen. i) Enligt hvad Utskottet här ofvan hemställt och föreslagit, skulle uti anslaget till Förvaltningen af Sjö-ärendena samt Flottans aflönings-stater uppkomma en tillökning af R:dr 10,599: 90. hvarifrån dock bör afräknas den uti momentet a) omförmälda besparing å anslaget till Flottans Officers-korps 300: — äfvensom, då aflönings-anslaget på det hela, enligt hvad Kongl. Maj:t tillkännagifvit, lemnar en odisponerad tillgång af 2,515 R:dr 83 öre, detta belopp 2,515: 83. 2,815: 83. jemväl bör från tillökningen afgå, hvarigenom denna komme att utgöra 7,784: 7. och liela anslaget således att uppgå till 1,165,002 R:dr 5 öre; varande dock i hosföljande tabell anslaget fördeladt, sålunda, att Förvaltningen af Sjö-ärendena sär skildt uppförts till 35,200 R:dr och aflönings-staterna för Flottans stationer och depot till 1,129,802 R:dr 5 öre. 3:o Flottans underhall:
Från detta anslag, i nu gällande Riks-stat upptaget till 619,001 R:dr 20 öre, utgår allöningen till Flottans maskiniststat, hvars personal, enligt hvad i den Kongl. Propositionen meddelas, såsom förbunden till arbete vid stationerna, när den icke behöfves för tjenstgöringen å Flottans ångfartyg, räknas till timmermans- och handtverksstaterna, hvilka äfven af berörde anslag allönas.
I likhet med hvad vid sista riksdagen vederfors den öfriga personalen af dessa stater, hade äfven maskinist-staten blifvit hugnad med någon allöningsförbättring; men då, i mån som ångan alltmera användes såsom drifkraft inom handelsflottan, och äfven antalet af Kongl. Maj:ts Flottas ångfartyg ökas, behofvet af Maskinister äfven tilltoge, och dessa i samma förhållande höjde anspråken på vedergällning för sitt tjenstebiträde, blefve det dock oefter giflig!, att så framt skickliga Maskinister skulle till erforderligt antal kunna vid Flottan fästas, de måste der vara försäkrade om ungefärligen lika allöningsförmåner med dem, som kunna hos enskilda erhållas.
På dessa med flera skäl hade Departementschefen föreslagit att, fastän, för att förse alla Flottans nu befintliga och under byggnad varande ångfartyg med fullt tillräcklig maskinist-personal, skulle erfordras utom 6 Maskinist-officerare 47 Öfver-maskinister och Maskinister samt 41 lärlingar, nu - 12 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 85. varande maskinist-stat, bestående af 6 Öfver-maskinister, 15 Maskinister oell 14 lärlingar, likväl endast måtte ökas till sådant antal, som under vanliga förhållanden för Flottans redan befintliga ångfartyg oundgängligen behöfdes, eller med 5 Maskinister och 6 lärlingar, samt att, med någon jemkning i löneklasserna, ailöningen för hela maskinist-personalen måtte varda förhöjd i öfverensstämmelse med hvad ett äfven i betänkandet (pag. 55—58) intaget förslag till ny stat för samma personal utvisar.
Enligt detta förslag, hvilket Kongl. Majit till alla delar gillat, skulle, för att bringa detsamma till verkställighet, fordras en kontant anslags-tillökning af 11,687 R:dr 10 öre, jemte 277 kubikfot 2 kannor natura-spanmål, belöpande i värde till 554 R:dr 40 öre, eller tillhopa 12,241 R:dr 50 öre, hvilket belopp Kongl. Majit af Rikets Ständer äskat, för att påföras anslaget till Flottans underhåll, hvarigenom detta, med iakttagande dervid af tillökningens fördelning på penninge- och spanmåls-kolumnerna, blefve till 631,242 Ridr 70 öre förhöjdt.
Jemlikt ofvanberörde förslag skulle årliga ailöningen för förste Öfver-maskinister ökas från 840 till 1,200
Ridr, för andre Öfver-maskinister från 780 till 1,080 Ridr, för förste Maskinister från 660 till 840 Ridr, och för andre Maskinister från 600 till 720 Rdr, äfvensom dagtraktamentet lör förste och andre
Maskinist-lärlingar skulle höjas från nuvarande belopp, 1 Ridr för de förre och 90 öre lör de sednare, till 1 Ridr 50 öre, och för alla de öfriga, som nu uppbära dels 75 dels 85 öre, till 1 Ridr, hvarjemte de nye Maskinisterne och lärlingarne skulle, lika som de förut anställde, ega att hvar och en uppbära 25 kubikfot 2 kir enbär råg in natura; — och som Utskottet, i betraktande af hvad
Departements-chefen härvid upplyst och anfört, finner såväl den föreslagna löneförhöjningen för maskinist-staten, som den ifrågaställa tillökningen i personalens antal vara af verkligt behof påkallad, får Utskottet tillstyrka, att den för dessa ändamål äskade anslags-tillökning måtte af Rikets Ständer beviljas. 4io) Beträffande det för Båtsmäns beklädnad erforderliga belopp, i nu gällande Riks-stat upptaget till 63,000 Ridr, har Utskottet, i sammanhang med denna anslagsfråga, förehaft en af Kongl. Majit till Rikets Ständer den 8 November nästlidet år allåten och af Riks-Stånden till Utskottet remitterad nådig skrifvelse (Nio 48), angående väckt fråga om lindring i båtsmanshållet med afseende på derifrån utgående beklädnadsbidrag; varande i denna nådiga skrifvelse erinradt, hurusom, med anledning af åtskilliga vid sednaste riksdag gjorda framställningar derom, att rust- och rotehållare vid båtsmanhållet måtte befrias från skyldigheten att bidraga till båtsmännens beklädnad och att i stället statsmedel måtte anvisas till bestridande af denna kostnad, Rikets då församlade Ständer, som ansågo en lindring uti båtsmanshållningen i allmänhet och företrädesvis i Blekinge län och Södra Möre härad af Calmar län vara önskvärd och af billigheten påkallad, helst sedan en icke obetydlig lättnad i roteringsbesväret blifvit rotehållarne vid indelta infanteriet beviljad genom upphörandet af det från dem utgående bidrag till soldatbeklädnadens anskaffande och underhåll, uti skrifvelse den Stats-Utskottets Utlåtande N:o 85. 13 20 Februari 1858 i underdånighet anhållit, det Kongl. Maj:t täcktes, efter det utredning i ämnet försiggått, till Rikets näst sammanträdande Ständer allåta nådig Proposition derom, att rust- och rotehållarne vid båtsmanshållct måtte komma i åtnjutande af en sådan lindring, som vid sista riksdagen blifvit rotehållarne vid indelta infanteriet beviljad.
Öfver denna underdåniga framställning hade på nådig befallning Förvaltningen af Sjö-ärendena, efter det Befälhafvande Amiralen i Carlskrona blifvit hörd, under den 8 Februari nästlidet år inkommit med underdånigt utlåtande, deruti, efter meddelad upplysning om grunderna för utgörande af beklädnads-skyldigheten i allmänhet, såväl vid indelta infanteriet som vid båtsmanshållct, Förvaltningen funnit det vara utredt, att rust- och rotehållarnes vid Flottan skyldighet att förse båtsmännen med beklädnad från början varit mera vidsträckt, än rotehållarnes vid Arméen i afseende på soldaterne; vid hvilket förhållande och då rotehållarnes åligganden i öfrigt vore i det närmaste lika vid Arméen och Flottan samt rust- och rotehållarnes vid Flottan vidsträcktare beklädnads-skyldighet vid roteringens uppgörande otvifvelaktigt varit tagen i betraktande, enär båtsmans-rotarne i allmänhet utgjordes af liera hemman än soldatrotarne, bemiilde embetsverk ansett, att en eftergift af samma beklädnads-skyldighet i sin helhet, såsom för Arméens rotehållare alltsedan år 1857 egt rum, skulle för rotehållarne vid Flottan innefatta större fördel, än som de förra tillgodokommit.
Huruvida åter en sådan eftergift rättvisligen kunde förunnas rust- och rotehållarne v id Flottan till ett belopp, motsvarande hvad beklädnadsbidraget för rotehållarne vid Arméen utgjorde, då detsamma med stats-anslag ersattes, syntes bero af en jemförelse emellan de skyldigheter, som ålåge de förre och de sednare; men denna jemförelse, grundad på tillgängliga handlingar och uppställd uti för ändamålet upprättade tabeller, ådagalade, att båtsmans-roteringen i allmänhet vore vida lindrigare än soldat-roteringen; hvadan och då jemväl sig visade att, äfven efter afdrag af det beklädnadsbidrag, som hitintills utgått från soldat-rotarne, roteringskostnaderna för ett båtsmans-roteradt hemman ej utgjorde fullt hälften af den för ett soldat-rolcradt, Förvaltningen funnit den omständigheten, att en eftergift blifvit det roterade knektehållet tilldelad, ingalunda utgöra giltigt skäl för beviljande af enahanda fördel åt roterade båtsmanshållet.
Deremot egde ett annat förhållande rum med indelnings-båtsmans-kompanierna i Blekinge och Södra Möre, hvarest rusthållen utgjordes af ett mindre hemmantal, än vid något af de indelta infanteri-regementena, och rustningskostnaden, beräknad för helt hemman, således måste blifva i samma mån större.
Viii vore rusthållarne vid indelningskompanierne, i och för den strängare rustningen, befriade från jordeboksräntans erläggande, äfvensom i åtnjutande af andre uppgifne fördelar; men sådant oaktadt uppginge rustningsbesväret, beräknadt på samma sätt som i afseende å roteringen, äfven med afräkning af jordeboksräntan, utgörande, enligt Befälhafvande Amiralens uppgift, för helt hemman omkring 14 å 15 R:dr R:mt, till högre belopp än för rotarne vid något af de indelta infanteri-regementena.
Det syntes derföre billigt, att den lindring, som blifvit rotehållarne vid dessa medgifven, äfven tillgodokomme rusthållarne vid in - 14 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 85. delnings-båtsmans-kompanierna i Blekinge och Södra Möre; i sammanhang hvarmed hemställdes, att denna lindring måtte beräknas till ett belopp af 5 R;dr R:mt för hvarje effektivt rusthåll, utgörande desse: vid indelniugs-kompanierna i Blekinge län 1,500 de genom nyindelad jord derstädes bildade 20 samt vid indelnings-kompanierna i Södra Möre 801 eller tillsammans 2,321 effektiva rusthåll; deruti dock icke inbegripne de frälserotar, som voro på indelningskompanierna fördelade.
Desse rotar voro nemligen sammansatta efter annan grund än rusthållen och af roteringsbesväret icke mera betungade än den öfriga båtsmansroteringen, hvadan, enligt Förvaltningens åsigt, den ifrågasatta lindringen i beklädnadskostnaden icke heller borde dem tillgodokomma.
På grund af den utredning, Förvaltningen af Sjö-ärendena sålunda lemnat, och i öfverensstämmelse med de af samma embetsverk uttryckta åsigter, har Kongl. Majit icke funnit skäl att föreslå Rikets Ständer beviljandet af någon eftergift i redan stadgade beklädnads—skyldighet, hvarken för båtsmans-roteringen i allmänhet eller för de med denna jemförliga frälserotarne inom Blekinge län och Södra Möre härad.
Hvad åter anginge båtsmans-indelrnngen i Blekinge och Södra Möre, har Kongl. Majit, efter hvad ofvanberörde utredning gåfve vid handen, ansett de hemman, som dertill blifvit anslagne, vara hårdare betungade än hemman vid båtsmans-roteringen, helst om afseende jemväl fastades å det inflytande, skyldigheten att inom ett inskränktare område ständigt hålla fulltalig en större manskaps-styrka måste utöfva på rekryteringskostnaden, äfvensom å den tunga, som i fattigvårds hänseende framkallades af ett talrikare antal afskedade båtsmän och af utfattige eller atlidne båtsmäns familjer; men äfven nämnde orter emellan visade sig ett väsendtligen olika förhållande deruti, att jordeboks- och hemmansräntan, hvilken från båtsmanshåll^ icke inginge till Statsverket, utan tillfölle de rustande sjelfva, i Blekinge utgjorde för helt hemman endast omkring 15 Ridr, men deremot i Södra Möre härad för ett helt hemman af medelgod beskaffenhet uppginge till omkring 170 Ridr Rimt, under det att kostnaden för en båtsmans underhåll och beklädnad, enligt markegångs-taxorne, för åren 1856 och 1857 beräknats inom Blekinge till 114 Ridr 44 öre och inom Södra Möre till 99 Ridr 73 öre, så att, med iakttagande af rustningens olika fördelning på hemmantalet, kostnaden för båtsmans-indelningen å helt hemman utgjorde i Blekinge 187 Ridr 61 öre och i Södra Möre 153 Ridr 43 öre.
Vid dessa förhållanden och då icke i något fall skäl syntes vara för handen, att den lindring, som kunde varda beviljad, bestämdes högre, än Förvaltningen af Sjö-ärendena föreslagit, likasom icke heller anledning förekomme att utsträcka densamma äfven till de 20 nya rusthåll, hvilka aldrig utgjort effektiv rustning, men tillfället att i sammanhang med en sådan lindring jemväl fullständigt ordna förhållandet med båtsmansbeklädnadens öfvertagande af Kronan, i enlighet med stadganderne i Kongl. Förordningen den 22 December 1848, icke borde Ståts-Utskottets Utlåtande N:o 85.
15 lemnäs obcgagnadt, helst numera återstode i Blekinge endast 16 och i Södra Möre 8 nummer, af hvilka beklädnaden fullgjordes på gamla sättet, har Kongl. Maj:t till Rikets Ständers afgörande öfverlemnat, huruvida, i nära likhet med hvad som vid sednasle riksdag medgafs för indelta infanteriets rotehållare, jemväl båtsmans-indelningen, med ofvan omförmälda undantag för frälserotarne och nya vakanta nummer, kunde antingen i sin helhet eller ock inskränkt till Blekinge, såsom mest hetungadt, beredas en lindring i beklädnads-skyldigheten genom en minskning i det årliga beklädnadsbidraget af fem Riksdaler Riksmynt för hvarje rusthållsnummer, som redan ingått eller framdeles inginge på båtsmansbeklädnadens öfvertagande af Kronan; i sammanhang hvarmed och då med säkerhet kunde antagas, att de få rusthåll, som ännu icke frångått beklädnadens utgörande in natura, komme att emot ofvanberörde fördel söka dess öfverbyttande på Kronan, samt följaktligen hela nummerstyrkan måste tagas i beräkning, Kongl. Maj:t begärt, att den tillökning uti det å Hufvudtiteln till Båtsmäns beklädnad uppförda förslags-anslag af 63,000 R:dr, som erfordrades, i händelse den ifrågasatta lindringen medgåfves, måtte varda efter enahanda beräkning bestämd och således, derest lindringen i sin helhet beviljades, utgå med 11,SOS R:dr, men om den tillkomme endast indelningen uti Blekinge län, upptages till 7,500 R:dr R:mt; varande vid denna nådiga framställning lästadt det förbehåll, att den föreslagna lindringen för de rustande endast måtte tillgodokomma dem, så länge Rikets Ständer anvisade det derför erforderliga vederlaget, och att således, i händelse af detsammas indragning, de rustandes skyldighet att utgöra vederlaget motsvarande beklädiiadsbidrag åter skulle vidtaga.
Under den diskussion hos Bonde-Ståndet, hvartill högstberörda nådiga skrifvelse gifvit anledning, äro, enligt hvad Utskottet tilihandakommet protokolls-utdrag
Utvisar, af ledamöter inom samma Riks-Stånd i förevarande ämne framställda yrkanden, för hvilka Utskottet nu går att redogöra.
— Sålunda hafva Jöns Pehrsson och öfrige Riksdags-fullmägtige från Blekinge län, med förklarande, det de ansågo rättvisa och billighet påkalla, att rotehållarne inom Blekinge län blefve från utgifvande af bekläd— nadsbidrag belt och hållet befriade, till stöd derför hufvudsakligen anfört, hurusom, derest vid uppgörandet af båtsmans-indelningen för nyssnämnde provins blifvit följd enahanda grund, som i afseende å bestämmandet af roteringsbesviiret för det öfriga Sverige, eller att en båtsman skulle hållas af 4—6 hemman, de till båtsmanshållet i Blekinge indelade hemman, utgörande lill antalet 875 st., då kommit att hålla högst 220 båtsmän.
På samma hemman blefvo dock indelade icke mindre än 1,500 båtsmän; hvaremot de rustande befriades från grundräntans erläggande.
Denna grundränta, uppgående till omkring 15,126 R:dr, skulle således motsvara kostnaden för det ökade roteringsbesväret eller utgifterna för 1,280 båtsmän; men då nu kostnaden för hvarje båtsman belöpte sig till 114 å 115
R:dr och följaktligen för 1,280 båtsmän till 147,000 R:dr, — vore sålunda Blekinge i ock för båtsmans-indelningen betungadt med ett årligt onus till belopp af 132,000