Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Berörde Memorial, hvilket, endast till Eag-Utskottet rernitteradt, bemälte Utskott ansett innefatta ett så beskaffadt Ekonomiskt ämne, att det, i förening med Allmänna Besvärs, och Ekonomi - Utskottet, borde till handläggning företagas, har således hos desse Utskott förekommit; Och emedan Utskotten ansett det innefatta en stridighet, att, då ofvan om förmäldte Kongl. Förordning lämnar Jordägare full Äganderätt till Ek å Frälsegrund, samt äfven uti 37 §. tillåter Skatte- och Kronobonde, samt innehafvare af Boställe, att, utan utsyning, saklöst nyttja Vindfällen af Ek, samt affall af Toppar och qvistar, som efter hyggen linnas qvarliggande, uti följande eller 38 §. är förbudet, att på något sätt uti Tröskeslagor nyttja Ek, enär likväl dessa kunna förfärdigas af de träd, Vindfällen och affall deraf, hvilka till andra hushållsbehof få fritt användas; Ty och som den för Ekeskogens förkofran skadeliga Osed, att med roten upptaga unga Ekar, hvil-, ken genom berörde förbud velat förekommas, Lag- ock Besvärs-Utskottens Betänk anden.
151 utgör en brottslighet hos den, som så beskaffad åtgärd vidtager, hvarföre han, då hander* med beträdes, eller derom öfvertygas, ej bör kunna undgå laga ansvar, icke bör kunna hin* dra alt begagnande af Ek t^Il Tröskeslagor, hälst den sorn en sådan innehafver och lofligen åtkommit, svårligen, och oftast efter en längre tids förlopp, omöjeligen kan i bevis leda, hvarest han den bekommit, och att den icke är förfärdigad af sådan ung
Ek, som med rot blifvit upptagen, finna Utskotten sig äga skal i så måtto tillstyrka bifall till den af Jonas Jansson. väckta Motion, att förbudet uti förenämnde 38 §. af Skogs-Ordningen emot
Eks nyttjande till berörde slagor må upphöra, hvaremot
Utskotten anse det afventyrligt att bifåll lämnas till Jonas Janssons tillika gjorda förslag, att Skatte- och Kronobonde samt Boställs-Innehafväre må äga att fritt afhugga, eller upprycka de skott och Telningar, som af Stubbar efter fälda Ekar uppväxa.
Dock underställes detta Riksens Höglo!!.
Slockholm den 14 Februarii 1818.
Lag- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottens Utlåtande, rörande jöreslagen ändring aj 24 Cap. 5 §.
•f^iksens Höglofl.
Ständers Justitia Ombudsman, Commendeuren af Kongl. Majus Wasa-Orden 152 Lag- oc/i Besvärs-Utskottens Betiinkandem med Stora Korsset Herr Friherre L. A.
Mannerheim, har, uti ett till Högloft.
Bidderskanet och Adeln inlemnadt, och derifrån till LagUtskottet rernitteradt Memorial , föreslagit en sådan förändring af 5 §. uti 24 Cap. ByggningaBalken, rörande skyldigheten att brandstod gifva, och rättighet att den undfå, att samma §. må erhålla sådan lydelse: X)en, å landet, som för hela dess Åbyggnad, eller någon del deraf, i allmänna Brand”forsäkrings-Werket ingått, vare ifrån den stund ?5fri fran skyldigheten att gifva, och åge ej 'rättighet att taga brandstod för den egendom, ”derå de försäkrade husen byggde äro, ändock genom försummadt uppfyllande af emot Brand’försäkrings-Werket åtagne förbindelser, delag*'tigheten deri förverkad blifvit.
Ware dock ”pligtig att vid nästa Lagtima Ting Försäkrings”Bref uppvisa och bevis derå taga.
Gör han ”det ej, vare skyldig Brandstod gifva intill dess ”sådant skjedt.”
Såsom skäl till berörde framställningar ar af Herr Friherren och Justitia Ombudsmannen andragit, att, ©m brandstods-inrättningen var nyttig den tiden den infördes, och ingen annan anstallt mera kraftig verkande till ändamålet var uppfunnen , helst densamma innefattade en full» komlig reciprocité då den, som var skyldig att gifva, äfven var berättigad att erhålla Brand* skade-ersättning , antingen enligt värdering eller i kraft af förening; Så vöre dock berörde reciprocité nu mera rubbad för den, som deltagit i Allmänna Brandförsäkrings - Werket, hvilken Vetalar afgift till detsamma i förhållande til! fLag- och Besvtirs-Utskottcns Betänk anden.
153 ti«a försäkrade egendomens hela uppskattade värde, men icke njuter full ersättning, utan med afdrag för hvad han af Häradet i Brandstod bekommer, oell således betalar för en rättighet den han redan agde; Och som, örn åter denne skulle af Brandförsäkrings-Werket undfå full ersättning i förhållande till uppskattningsvärdet, och dessutom Brandstod af Häradet, likmätigt så väl till det ena sorn andra innehafvande rättighet, formånerne af till endel dubbelt skadestånd, syntes kunna verka till vådc-Iiga följder, så väl för Allmänna Brandförsäkrings-Werket som för Häradet; Så lage efter Pierr Friherrens och Justinaa Ombudsmannens tanka, emot begagnandet af de högre förmoner, Allmänna Brandförsäkrings - Werket erbjuder, ett hinder uti Plagens stadgande om Brandstod, hvilket sa mycket halldre, och snart borde hafvas, som erfarenheten redan ådagalagt, att nämde Werk kan blifva af de vidsträcktaste välgörande följder; men emedan, i händelse den, som genom försummadt uppfyllande af ingångne förbindelser blefve färlustig deltagandet i Allmänna Brandförsäkrings-Werket, skulle kunna åter, utan Häradets samtycke inträda uti Brandstadsinrättningen, sådant sannolikt skulle föranleda till mycken oreda, blefve ock vilkoret att denne återgång blefve honom förnekad, en anledning till uppmärksamhet uti uppfyllandet af beeagde förbindelser.
Sedan Eag-Utskottet ansett denna således väckta fråga utgöra ett Ekonomiskt ämne, som i förening med Allmänna Besvärsj och Ekonomi-Utskottet borde under skärskådande tagas, har 154 Lag- och Besvär$-Ut sköttens Betänk anden. densamma hos Utskotten förekommit, som förenat sig i det yttrande: att emedan den Hemmans eller egendoms innehafvare å Landet, som antingen enligt stadgandet i 2 4 Cap. 5 §.
Byggninga-Balken är skyldig Brandstod gifva, eller uti serskild innom Häradet eller socknen afslutad Brandstodsförening ingått, icke kan förvägras, att då han finner sådant för sig förmånligare, begagna det tillfälle, som nu mera ar lemnadt, att uti Allmänna Brandförsäkrings - Verket försäkra större eller mindre del af den vid Hemmanet eller Egendomen varande åbyggnad, bör ock deraf blifva en följd att Hemmans- eller Egendoms-innehafvaren, efter en slik vidtagen anstalt, icke vidare är pligtig, att fullgöra den skylldighet nyssnämnde §. föreskrifver, men att han deremot ej eller är berättigad åtnjuta den förmån lill ersättnings erhållande, för af* brände hus, som 4 §. i samma Capitel utstakar, äfvensom att denne ock bör äga för sig öppet, att skilja sig vid och frångå den Brandstods förening innom Häradet eiler Soknen, hvaruti han förut är Delägare, hvilket förhållande bör äga rum, antingen för hela åbyggnaden, vid Hemmanet eller Egendomen, eller för någon del deraf, försäkring är uti Brandförsäkrings-Verket tagen; Men som i nämnde Verk försäkring å lös Egendom icke lämnas, hvaremot uti nyssberörde 4 §. af 24 Cap. Byggninga-Balken är bestämdt, att Hemmans åbo bör, vid timad eldskada, njuta ersättning för förlorad säd, foder och den
Bo. skap som till gårdens bruk tarfvas, hvarom järnval oftast, uti de afslutade Brandstodsföreningar, öfverenskommelse! äro träffade; Altså anse Ut - Lag- och Besvär s-Utskattens Betänk anden.
155 skotten att för ofvan omförmäldte Hemmanseliev Egendoms-innehafvare, rättigheten att vid skeende olyckshändelse , genom eldsvåda , erhålla ärsättning för besagda lösören , likasom skyldigheten för honom , att i jämförligt förhållande deltaga uti gäldandet af berörde ersättning till andra Brandskadnde, böra förblifva 0- förändrade , så vida sådant icke strider emot innehållet af de ingångne och stadfästade
Ii randst odsför en ingar ne, hvarjemte härigenom något hinder icke bör läggas i vägen för de öfverenskommelser till Brandstods-förening, som hädanefter kunna ingis, vid hvilka Vederbörande må tillgodonjuta den frihet och den oberoende rätt att sig emellan öfverenskomma, som uti Kongl. Resolution på Allmogens besvär den g December 1766. §.
,j3, samt Kongl.
Förklaringen den Usta Augusti 1770 blifvit Brandstods-skyldige i Allmänhet förunnad.
I öfrigt anse ock Utskotten att, på sätt H err Justitia - Ombudsmannen Friherre Mannerheim föreslagit, det icke allenast bör blifva ett åliggande för den, som försäkring å åbyggnad vid Egendom på Landet, uti Allmänna Brandförsäkrings-Verket begärt och vunnit , att genast derefter, å nästa Lagtima Ting i Häradet sådant till de öfrige delägarnes i Brandstodslaget efterrättelse lämna, och behörigen styrka, utan ock, att om sedermera etr sådan försäkringstagare genom underlåtit "fullgörande af de hos Brandförsäkrings - Werket sig åtagna skyldigheter, gör sig af sin der vundne försäkringsrätt förlustig, han ej åter kan annorledes i det förra Brandstods-laget, ellef' föreningen derom, i 156 Lag- och Bcsvärs-Utskottens Betänfianden. anseende till åbyggnad , ater inga , an efter de deruti varande deläga ines föregångne hörande och deras dertill lemnade bifall.
Utskotten tillstyrka alltså, att genom utfärdande författning, ofvanberörde förhållanden
Döra stadgas och till allmän efterrättelse göras kunnige.
Hvilket allt, jemte en Xedamots uti bifogade Protocolls-Utdrag innefattade serskildta tanka Riksens Höglofl.
Stockholm den l-jäde Februarii 1818.
Transumt af Protocollet hållit i Riksens Höglofl.
Ständers Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskott, Lördagen den 14 Februarii 1818.
C D. Föredrogs följande af Utskottens samfäldta Beredning afgifne Utlåtanden: 5:0 Betänkande öfver Herr Justitia!
Ombusmannen Friherre Mannerheims Memorial, rörande föreslagen ändring af 24 Cap. 5 §.
Riksdags-Fullrr ägtigen Berg från Bohus Uän anförde: ”Wid det Beslut Höglofl.
Oeconomie - Utsfeottet fattat, rörande befrielse från Allmänna Härads-Brandstoden för dem som i Allmänna Brandförsäkrings-Fonden Assurerat sina Åbyggnader, anhåller jag att få göra följande anmärkningar.
För nagta år sedan blefvo Invånarne i de Härader, för hvilka jag har Äran vara Fullmäg - Lag- och Besvärs Utskottens Betiinkanden, 157 tig, genom Dornstolarne i Orten tillfrågade, om de ej skulle finna tjenligt att upplösa HäradsBrandstoden, och Assurera så väl
Hus som annan jLös-Egendotri i Allmänna Brandförsäkrings* Fonden.
Oaktadt denna uppmaning på lamp* ligaste sätt framstäldes, blef den likväl enhälligt afslagen, så val af oss som af andre HäraasAboer.
Utskottet finner häruti grunden till den särskildta tanka jag vågat yttra, och de skäl, mina Gommittenter anförde, äro ännu lifliga för mitt minne och gillade af min öfvertygelse.
De voio:
Att vare Gamla Lagstiftare, hvars djupsinnighet vi aldrig hinna, och hvars Stadgande vi med föga förtjenst söka förbättra, då tiden, och förändrade omständigheter frambragt och anvisat oss de nödige rättelserne, funnit HäradsBranstoden vara den lämpligaste och enklaste utväg att hjelpa den enskildte lidande utan särdeles betungande för Allmänheten:
Att denna afgift icke voro personel utan bunden vid jorden och lika nödig och helig som den Staten och Kyrkan med oeftergifvelig rättighet fordrar :
Att ingen kunde äga magt, då han besutte jord, att skilja sig från Brandsfods-Inrättningen, så länge en enda Hemmans - Ägares röst deremot höjde sig:
Att Allmänna Brandförsäkrings-Werket, om ock det vunne nödig stadga och säkerhet, aldrig kan bli en så lämplig och kostnadsfri ersättnings-utväg för Svenska Bonden som Härads-Brandstoden är, den han i allt fall ändå måste anlita för den Brandskada han kan lida å kreatur, Spanmål m. m.:
Att det sällan är Jordbrukarens vilkor, att( på en gång utan för 158 Lag- och Besvärs-Utskottens Betänkanden. fe mycken känning betala den premie-Summa, han i Allmänna Brandförsäkrings-Fonden finge vidkännas, och art tolf gångor derföre söka Coinmissionair, vöre ännu mera påkännande:
Att Allmänna Brandförsäkrings - Meihoden har det hufvudsalcliga fel , att ersättningen för liden Brandskada icke beräknas efter värdet af Abyggnaderne dä olyckan timar och man skall uppföra andra, utan efter det värde som de ägde vid försäkringen och som mycket kan understiga det förra; Hvarvid äfven mäste beräknas hvad jag erlagt i Wärderingar, Premier, Postporto och Commissionärs-Arfvode:
Att ehvad utvägar man kunde vidtaga till häfvande af någon del af dessa olägenheter, skall likväl den största alltid återstå, nemligen den, att sedan alla de Jordägare som hafva förmåga, att på annat håll försäkra sina Åbyggnader, dragit sig ur Härads-Brand-Stoden , stadna endast de fattigare dervid qvar, och vid påkommande
Eldskada för en af dem skola de andre om ej förstöras dock utan motsägelse öfver förmågan Con. tribuera.
Ur dessa skäl afslogo Jordägarne den förutnämde inbjudningen, och förmente att ingen kunde ha rättighet att sig från Härads-Brand. stoden skilja.
Jag går nu att med Exempel upplysa hvad jag i min framställning må hända icke nog klart kunnat reda.
För omkring
Tio år sedan lät jag i Allmänna Brandförsäkrings-Werket Assurera de ä mitt Hemman varande Åbyggnader, och dä inbetalningstiden lupit till ända, har jag derföre betaldt i ett för allt 333 R:dr 16 sk. Banco.
Försäkrings - Sunaman är likyäl ej högre än 3666 R:dr 3? sk., Lag - och Besvär s-TJtskott ens Betänk anden.
15g som minskas med förstnämde Summa i händelse Brandskada träffade mig.
Jag hr således utaf med en Tolftedel af min ersättning och kan med den på långt när icke finna mig skadeslös, ty vahru-värdet har sedan den tiden mycket stigit.
De Byggnader Häradet skola ansvara antar jag icke för högt till 800 R:dr, och för denna ersättning har jag inga besvär och har ej under 25 års tid derföre till andra Brandskadade skattat mera än lika många R:dr eller •j^rdel af det hela.
Oin säkerheten af den sednare ersättningen kan ej tviflas, meri utan förnärmelse på den förra, då man känner att Ajlmänna Brandförsäkrings - Directionen ej så länge sedan uttagit 90,000 R:dr Banco från ganska säkert ställe och instuckit dem i Discont-Rörel*en.
Då jag icke en gång till utseende kanner de Män, som utgöra Styrelsen i Brand-Contoiret, bör jag ej kunna beskyllas för någon Personel tillämpning.
I anledning af hvad anfördt är, vågar jag stadna vid mina Commitenters öfvertygelse oell ödmjukeligen yrka, att ingen Jordägare må äga rättighet att skilja sig från Härads-Brandstoden och derigenom rubba beståndet af en Inrättning, som från ålder varit välgörande, och med behörig uppmärksamhet ej kan bli betungande.
Jag vågar äfven tro, att Allmänna BrandförsäkringsWerket ännu är långt ifrån den stadga och det förtroende, Allmänheten fordrar som ett vilkor för sitt mera utvidgade deltagande deruti.
Och aldrig skall detta Werk komma till detta ända. mål, så vida ej Riksens Höglofl.
Ständer få öfverinseendet dervid.
Slutligen medgifver jag i6o Lag- och Besvärs-Ulsholtens Bttiinkanden. att en billig försigtighet fordrar, det den ersättning jag af Häradet erhåller icke på en gång af Allmänna Brandförsäkrings - Fonden må mig meddelas och så tvärtom.
Detta mitt ödmjuka anförande anhåller jag vördsamt, måtte i Protocollet få inflyta, och Höglofl.
Utskottets Betänkande till Respectiv® Iflks-Stånden åtfölja.” N:r 43.
Lag- samt Allmänna Besvärs■ och Ekonomiutskottens Utlåtande, angående Förslag till bestämmande af jfordägares och Torpares ömsesidiga rättigheter och skyldigheter.
Uti ingifvit Memorial till Hedervärda BondeStåndet, har Riksdags-Fullmägtigen från Bohus Hän Oloj Gudmunsson Bagge anmärkt, att förhållanderne, i afseende på ömsesidiga rättigheter och skyldigheter, så väl emellan Husbönder och Tjenstehjon, som emellan Jordägare och Hemmansbrukare, eller Bandtbonder voro, dels i Hag, dels i särskilte Författningar, bestämde, men att, hvad angår Torpare, hvilka skulle irtgöra en mellan-class af Tjenstehjon och Bandtbonder, något annat icke blifvit i berörde ämne stadgadt, än att de af dem, som innehafva jordbruk, voro berättigade att, lika med Bandtbonder, å Torplägenheterne njuta laga Fardag; hvadan altså föreskrifter saknades, Jjtpru aftal emellan Husbönder och Torpare böra < Lag- och Besvärs-Utsiottens Betänkandcn, i6t slutas, huru långt desse sednares besittningsrätt bör kunna sträckas, huru deras Skyldigheter och rättigheter, i händelse af ofullständige Contracter eller aftal, böra utgöras oell beräknas, samt huru detta utgörande må, till ömsesidig säkerhet, controlleras med mera dylikt; X anledning hvaraf bemälte RiksdagsFullmägtig, under upprepande af de flere skäl, han ansett dertill föranleda, föreslagit} det följande stadganden mätte vidtagas: i:o
Att alla aftal emellan Jordägare och 'Torpare böra ske Skriftligen, vid den påföljd för antingen underlåtenhet eller ofullständighet häraf, att Torpares uppgift skall gälla, derest Husbonden icke förmår, att med vittnen tydeligen styrka ett annat förhållande. 2:0
Att när viss tid för Torpets besittning ej blifvit utfäst, eller öfverenskommen, den då skall räcka i minst fem år från tillträdet, eller, om rubbning efter dessa fem års förlopp å någondera sidan sökes, i tvänfie år, efter det Rättegång om afträdet väckes, oberäknad! laga Fardag; Och 3:0 Att Husbönder och Torpare alltid böra öfver dagsverkens mängd hålla én gemensam, så kallad Kafle, hvarå de för hvarje dag eller vecka utmärkas: att
Contractet bör bestämdt innehålla priset för öfverdagsverke, som af Torparen förrättas, samt att liquid derom bör uppgöras sist vid hvarje Månads, eller, om Torparen det fordrar, vid hvarje veckas slut; och allt sådant vid den påföljd, att i annat fall Bihang tilt Riks-St.
Fröt. tgif - i$ig. j:de Sami.
Ahr 2i. 22, 1Ö2 La g- och Besvärs-Utskottens Betänkanduil Torparens uppgifter örn förhållandet blifva gäl» lande, då han dem med sin Ed bestyrker.
Detta Memorial, tillika med Utdrag af Hedervärda BondeStåndets
Protocoll för den 23 och 27 nästledne
December, innehållande de olika meningar, som i ämnet blifvit af åt» sk il 1 ige bland Ståndets Ledamöter yttrade, äfvensom ett ytterligare af IliksdagsFuIlmägtigen Bogge till Ståndets Protocoll för den 2:dra sistvekne Januarii afgifvit skrifteligt Anförande, deruti han vidare ådagalägger de orsaker, som han till omförmälte Motion trott sig äga, och det ändamål, han dermed afsett, hafva blifvit remitterade till Lag-Utskottet, som ansett den väckte frågan vara ett Allmänna hushållningen rörande ämne, hvilket gemensamt med Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet borde behandlas, hvarföre den ock hos Utskotten till pröfning förekommit.
Med den frihet* hvarje fullmyndig person äger, att, vid ingående af loflige och lagiige aftal, efter egen pröfning, tillse sin säkerhet dervid, lärer det icke vara att förena, det Lagstiftande
Makten meddelar positiva föreskrifter hvad af denne i sådant ändamål skall iagttagas, samt än mindre, att samma Makt bestämmer några så beskaffade följder vid underlåtenheten deraf, som leda till större förmon för den ene af de aftalande, framför den andre, Det tillkommer endast Lagstiftaren, att utmärka de sätt, hvarigenom ömsesidig säkerhet af dem, sorn med hvarannan afsiuta dylika aftal, kan vinnas; och den som desamma icke iagttager, bör af Lagstiftningen sjelf finna de äfven - Lag- och Besvärs-ZJtskottens Betänkanden, 163 tyr, han vid bristande möjlighet att bevisa aftalets värdighet och beskaffenhet, sig ådrager.
Med tillämpningen häraf å hvad i ofvanberör* de måtto är vordet föreslagit, anse Utskotten, att vid de aftal, som emellan en jordägaie och den person, hvilken, till vissa arhetsskyldigheters bestridande, hos den förstbemälte antages, och i allmänhet beteknas under namn af Torpare, varda ingångne om hvarderas rättigheter och åligganden, det icke kan af Lagstiftaren ovilkorligen åläggas dem, att derom skrifteiig xöfverenskommelse eller Contract sig emellan upprätta, hälst det måtte få bero på det ömsesidiga förtroende, de till hvarannan äga, att, jämväl utan sadan skrifteiig afhandling, hvilken likväl alltid utgör det förnämsta säkerhets medlet till bestyrkande af öfverenskommebens beskaffenhet och viik oren dervid som desse sig emellan afsluta; Och då Rikets gällande
Lag bestämmer, hvad sorn i hvarje fråga eller tvist bör såsom laga bevis anses, finna Utskotten det blifva en afvikelse från dessa Stadganden, om, vid de händelser, att skriftligt Contract icke är vordet emellan Jordägaren oell den antagne Asbetaren, eller Torparen upprättadt, denne sistnämde skulle, der vittnen angående aftalet ej äro att tillgå, lemnäs vitsord angående det, han sig åtagit och betingat.
Enär nu vidare det måste få ankomma på en Jordägares eget behag, att för längre eller kortare tid antaga en arbetare vid dess Egendom, samt denne sed-* nare ej eller bör kunna tvingas, att, mot sin vilja längre qvarstanna vid fullgörandet af en sig åtagen axbetsskyldighet, än sorn instämmer i64 Lag - och Besvärs-Utshottens Letänkanden. med hvad Lagen angående tillträde af jordbruk och afflyttning derifrån utstakar, samt i öfrigt det icke tillhör Lagstiftningen, att inblanda sig i specielle föreskrifter, huru Liquider emellan enskilte skola verkställas, utan blott att föreskrifva, på hvad sätt bevisningen bör åstadkommas i de fall, att stridigheter om sådane Li quider emellan desse uppstå, finna Utskotten det icke blifva lämpligt, hvarken att, då viss besittningstid af en till antagen Arbetare utlämnad Torplägenhet ej blifvit emellan honom och jordägaren öfverenskonnnen, någon sådan tid skall anses bestämd, under hvilken jordägaren är pligtig, att vid Torplägenheten bibehålla Arbetaren, och han skall vara förbunden, att vid bruket deraf, samt fullgörandet af de dermed förenade skyldigheter qvarblifva, samt ej eller att föreskrifva de omständigheter, hvilka emellan bemälte personer böra iagttagas, för utredande och bevisande af de arbetsskyldigheter, som af Torparen blifvit fullgjorde.
På desse skäl anse Utskotten således sig icke kunna tillstyrka bifall till någondera af de ifrågavarande, af RiksdagsFullmägtigen Bagge framställde förslag.
Lag- samt Allmänna Besvärs - rich Ekonomie-Utskottens
Utlåtande angående för - Lag- och Besvärs-Utskottens Betänianden. 165 fattande af ett Sammandrag och en Systematisk Samling af Författningar ne om jordäg ares rättigheter och skyldigheter.
V!d förehafvandet af det från Hedervärda Bonde-Ståndet till Lag - Utskottet remitterade Memorial, hvaruti af Riksdags-Fullmägtigen Anders Danielsson fran Elfsborgs Län föreslås , att Riksens Höglofl.
Ständer matte åt en, eller tvänne af dem utsedde Lagkunnige män uppdraga att sammanfatta: tano ett kort sammandrag af Författningar , rörande Svenske jordägares rättigheter och skyldigheter, och 2:do en fullständig och Systematisk samling af Författningar i samma ämne; har Lag-Utskottet ansett denna fråga så nära röra Allmänna Hushållningen att den, gemensamt med Allmänna Besvärs- och Ekonomi - Utskottet, borde till pröfning förekomma, på grund hvaraf desse Utskott densamma företagit.
Af ofvan omförmaldte Memorial hafva Utskotten inhämtat, det Riksdags-Fullmägtigen Anders Danielsson funnit sig föranledd till ifråga* ställdte förslag af de omständigheter, att jordägare, i synnerhet af Allmogen, icke skulle vara i tillfälle att känna, hvarken vidden af deras åligganden för den jord, de innehafva, eller deras rättigheter, hvarå, såsom exempel, blifvit anfördt, att tillräklig upplysning för de fleste skulle saknas, om det, som Församlingarnes Lärare, Indelningshafvare^ den indelte Soldaten, med flere, ägde rätt att fordra , om grunden för förhållandet emellan Grannar med me - l65 Lag- och Besvärs-Utskottens Betänka riden» ra: att denna okunnoghet skulle ej sällan åstadkomma missnöjen, sn idigheter och Rättegångar, Jivilka undvekos om jordägaren bestämdt sjelf kunde inse hvad honom tillhörde att fullgöra: att enahanda förhållande inträffade, i afseende på de mångfaldiga Författningar uti andra Ekonomiska ämnen, om hvilkas innehåll behörig upplysning vöre nödig, men nästan helt oall hållet för de förenämnde felades: samt att vid i 809 och ihio arens Riksdag Riksens Höglo!].
Ständer skola framstält nödvändigheten af alla förberörde gällande Författningars samlande, utan att någon verkställighet derå följt, Detta allt har hos Utskottet kommit i öfvägande; Och hvad först angar Anders Danielssons väckte motion om författandet af ett kort sammandrag af de stadganden , som röra jordägares rättigheter och skyldigheter, det han trott icke böra blifva af större vidlyftighet , än att hvar och en af dem kunde sig det förskaffa; Så ehuru Utskotten icke kunna undgå att medgifva, det, vid första åsigten af detta förslag, berörde åtgärd kan anses blifva gagnelig; tro dock
Utskotten sig inse att vid närmare granskning deraf, flere svårigheter för den sammas verkställighet, på det sätt, Anders Danielsson åsyftar, oundvikeligen skola uppstå.