Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Och om det skulle t. ex. för landet vara nyttigt borttaga det ena förbudet, men återigen det andras försvinnande förderfligt, så måste det väl vara lagstiftarens skyldighet att, med iagttagande häraf, och utan att låta hänföra sig af förkärlek för en viss princip, lugnt beräkna och öfverväga de fördelar och skador, som den ena eller andra åtgärden kan hafva på landets näringar och förhållanden, samt derefter fatta ett beslut, grundadt på de i verkligheten existerande förhållandena.
Jag vill nu öfvergå till att, så vidt möjligt är, söka utreda följderna af denna, enligt min tanka, af ingen giltig orsak påkallade åtgärd.
Englands Tull-lagar, som fastställa en tull af ett pound 10 shilling sterling å inkommande en ton stångjern och 10 shilling sterling å en ton inkommande tackjern, gynna således redan puddlingen och valsningen uti England med 1 R:dr 28 sk. 10 r:sL.
B:co per Svenskt Skepp., och med visshet är att förutse, det Engelsmännen skola, när vi beslutat malm- och tackjerns-export, äfven borttaga dessa 10 shillingar Sterling å inkommande tackjernet, som gynnar den Engelska puddlingen och valsningen med ytterligare 38 sk. 5 r:st. 13:co per Skepp., och hvarigenom då denna tillverkning der, utan att betragta möjligheten af en förhöjd lull å inkommande stångjern i England, skulle vara favoriserad med 2 R:dr ip sk. 3 r:st.
B:co, och till hvilket belopp utgående tull å tackjern här i Sverige skulle bestämmas, för att sätta Svenska stångjernsfabrikanten uti samma ställning som den Engelska, hvilken förutan detta är långt framför den Svenska gynnad genom dess ringa stenkohlspriser, dess stora redan färdiga valsverks- och machineri-anläggningar, och lättheten till enorma förlags capital, med belragtande hvaraf, lätt är att förutse inom ganska korrt den Svenska stångjernsfabrikantens snara undergång genom denna farliga concurrcnce.
Häremot må ingen göra den invändning, att det vore emot Engelska intresset att borttaga inkommande tullen på Svenskt tackjern, ty genom import af detta tackjern tillverkas blott det bättre stångjern, hvaraf England är i ovillkorligt behof och hvarigenom det förhållande skulle uppstå, att England i stället för Svenskt stångjern importerade motsvarande quantum godt Svenskt tackjern, och således förädlingsvinsten stannade inom England.
Bil. till Bevillnings-TJtskoltets Betänkande, N.-o 21.
5 Preussens tull-lagar, sorn utfästa ingen inkommande tull å tackjern, men deremot å stångjern 1 Thaler eller 1 R:dr 38 sk.
Svenskt Banco å centnern eller 110 Preussiska Skålp., gynna således utvalsningen uti Preussen med 4 R<dr 35 sk.
B:co per Svenskt Skepp., till hvilken höjd utgående tullen i Sverige å tackjernet skulle fastställas, innan den Preussiska och Svenska stångjernsförädlaren komme uti enahanda financiella categori för utöfvandet af dess näringar; häraf vill synas, alt nära 100 procents utgående tull å tackjern här vore nödvändig, för att på något sätt gynna den Svenska stångjernsförädlaren; delta allt utan betragtande af de troligen, uti. fremmande länder blifvande, åtgärder, i händelse vi skulle till export upplåta malm och tackjern, då de säkerligen ej skola underlåta att genom lämpliga tull-lagstiftningar uti deras egna länder befordra förädlingen af den råvara, vi nu på detta sätt, ulan beräkning af framtida följder, för alltid skulle frånsäga oss; ingen må föreställa sig, att återgåendet till det hitintills följda systemet uti denna näringsgren skulle af de fremmande industriella nationerna åses med samma lystnad, som den, hvarmed de nn åskåda vår artighet att bereda dem fördelar, utan att vi ens äro betänkta på att härföre hos dem förskaffa oss de ringaste förmoner.
De närmaste förutsägbara följderna af denna åtgärd skulle ofelbart blifva, alt alla de Bruk, hvars smiden grunda sig på köpetackjern, uppgående lill circa 3oo,ooo Skepp., sannolikt icke skulle kunna fortsätta sin stångjernstillverkning, hvarigenom hela skillnaden emellan tackjernels och det vid dessa bruk tillverkade stångjernets pris, utgörande i öfverslag i~ till 2,000,000 R:dr Banco om året, skulle för landets export gå förlorad; alt sådant vore destomera troligt, som, efter en af sak-kunnige personer uppgjord calcul, i England valsadt, af Svenskt tackjern beredt stångjern, med ett tackjernspris af 10 R:dr å uppstadsvåg och 2 R:dr exporttull, skulle derstädes kunna försäljas till sådant pris, att för stångjern i Götheborg endast skulle kunna erhållas 14 R:dr 8 sk.
B:co, ett pris, hvarmed stångjernslillverkningen omöjligt kan bära sig; alt oberäknadi orättvisan, hvarigenom egare af stångjernsbruk, grundade å köpetackjern, utan omständighelernes oundgängliga kraf, beröfvades största värdet af deras, i förtroende till bestående författningar, dyrt förvärfvade egendomar, hvilket skulle medföra mångas ruin och stor skada för hela landet, synnerligast som större delen af ofvan uppgifne förlust komme att drabba allmogen, som nu i många tragter lefver af förtjenster på forssling, kohlning och andre arbeten för desse bruk, en allmoge, som är mångfaldigt talrikare än de jemnförelsevis få Bergsmän, som drifva egen tackjernstillverkning; att desse Bruks nedläggande äfvenledes skulle hafva en skadlig verkan å sä - 6 Bil. till Bevillnings-Utskottets Betänkande, N.-o 21. desproducerande provincer, som ej mera finge sälja spanmål till dylika Brukstragter; att ytterligare de Bruk, som äro grundade på egen tackjärnstillverkning, finge en ny svår medtäflare vid afsättniijgen af deras jern, genom fremmande länders tillverkningar af Svenskt tackjern; att det häraf uppkomna missförhållandet, då det efter ett eller annat års erfarenhet sannolikt blefve inseclt, svårligen stöde att afhjelpa, sedan Bruksrörelsen blifvit nedlagd och tillgång icke funnes på skicklige snart afsigkomne arbetare, helst hvar och en skulle bära fruktan för capitals nedläggande uti en så osäker industrigren, som jernhandteringen under slika förhållanden komme att blifva ; att äfven en hög exporttull icke skulle utgöra något tillräckligt correctiv, då, i förhållande derefter, importtullen i fremmande länder d stångjern kan ökas j och nedsättas ä tackjernet, och hvars importerande i fremmande länder lill en början äfven skulle kunna genom prcemier uppmuntras, hvaremot svårligen å Sveriges sida tjenlige åtgärder skulle kunna vidtagas, när man betragtar våra Riksdagars långa mellantider.
Det torde äfven kunna med visshet förutses, att vinsten af det förhöjde tackjernspriset skulle till större delen komma exportörerne och Bergsmännens förläggare till godo samt slutligen afsätlningen af tackjernet derjemte blifva oviss och beroende af utlänningens godtycke, hälst jernberedningen utomlands af Svenskt tackjern sannolikt komme att bedrifvas vid några få större anläggningar, hvilkas egare lättligen skulle kunna öfverenskomma om tackjernsprisels nedtryckande, sedan det väl lyckats alt förstöra den Svenska Slångjerns-beredningen.
Hvad som nu har ofvan blifvit anfördt, angående tackjerns-exporten, kan äfven i allmänhet refereras till exporten af malm, med den skillnaden blott, att denna skulle troligen undergräfva sjelfva tackjernstillverkningen, sedan stångjernsförädlingen inom Sverige blifvit genom tackjernsexporten undergräfd; ty det är ingalunda otänkbart, att Engelska bolag med stora capital skulle kunna bilda sig, till inköpandet af väre utmed kusterna belägne större malmtillgångar, för att af dessa malmer i England bereda ett godt tackjern, och hvarigenom Engelsmännen slutligen äfven skulle göra sig oberoende af köpandet utaf våra bättre tackjernssorter och härigenom ändtligen tillskansa sig hela vinsten utaf all möjlig jernberedning och på detta sätt alldeles tillintetgöra hela det Svenska Bergsbruket.”
Härmed förenade sig till alla delar Herr Grefve H. D. Hamilton och Herr E. J. von Post.
På de i förestående reservation upptagne skäl reserverade sig Herr Friherre Åkerhjelm äfven emot den A tackjern föreslagne utförselstull.
Bil. till Bcvillnings-Ul skot tets Betänk ande Ar:0 21. 7 Herr Friherre Oxenstjerna, Carlreserverade sig emot borttagande af ulförselsförbudet å Tackjern, hufvudsakligen på de af Herr Friherre Akerhjelm anförde grunder, äfvensom emot den förhöjda tullen å Caffe.
Af Herr RooSj B. C.: ”Ehuru flere Reservanters yttranden satt mig i frestelse att med dem mig förena, anser jag mig dock böra inskränka min rerervalionshåg till den del af Betänkandet, som blifvit behandlad, efter det jag hade äran inträda såsom Ledamot af Utskottet, och således vid artikeln Väfnader fästa min uppmärksamhet.
Då jag härmedelst anmäler min reservation mot den af Höglofl.
Bevillnings-Utskotlet antagne princip, alt för bestämmelse af inkommande tullafgift å Kläden utfästa ett gemensamt medelvärde för alla, anser jag mig ock böra anföra de skäl, jag har till stöd härför.
Som tullafgiften å grof och fin ull blifvit bestämd å den förra till 2 sk. och å den senare till 12 sk. per skålp., följagtligen med en skillnad af 600 proc., så hade äfven skillnad i värde, och deraf följande tullafgift, bordt bestämmas för kläden, tillverkade af deli gröfre eller finare ullen.
Delta bade varit så mycket lämpligare alt verkställa, som de kläden, hvilka tillverkas af de under benämningen ”Grof” upptagne ullsorler, nemi.
Isländsk och Jutsk, enligt så väl af Utskottets ledamöter, som af andre personer verkställde profvägningar, väga minst 3o procent mera, än kläden af alla finare ullsorler, och således vid tullhehandling lätt att dem classificera.
När härtill kommer, att kläden, tillverkade af dessa båda ullsorter, aldrig uppgå lill ett pris, öfversligande 3 R:dr 16 sk. b:co per aln, så visar sig för mig tydligt, alt tullen å kläden af desse gröfre ullsorter bordt bestämmas efter ett serskildt derefter lämpadt värde.
Enär genom profvägningarne jemväl är utröndt, att kläden, från ett värde af 4 ^:tlr till jo
R:dr b:co och derutöfver, icke skilja sig i vigt ett par lod per aln, och hvilken obetydliga skillnad kan härleda sig, dels af det ena klädets större fasthet än det andra, dels af en bredare eller gröfre list och dels af ett bredare eller smalare gröfre för-slag, som serdeles på de utländska klädena mycket begagnas, så, ehuru en något vidsträckt latitud äfven härvid synes blifva leornad för bestämmandet af ett gemensamt tullvärde å kläden af alla finare ullsorter, lärer detta missförhållande dock svårligen kunna afhjelpas eller förekommas.
I följd häraf är min åsigt den, att värdet å kläde bör indelas i 2:ne klasser, nemligen: a} för kläden af Isländsk och Jutsk ull bestämmes till det högsta pris, hvartill dessa kunna uppgå, nemi. 3 R:dr 16 sk.
B:co per aln; och 8 Bil. till Bevillnings-Ut skottets Betänkande, IV.-o 2t. b) för kläden af alla finare ullsorler, till ett medelvärde af det för dessa kläden belöpande lägsta och högsta pris, frun 3 R:dr 16 sk, till 13 R:dr 16 sk. b:co per aln, således till 8|
R:dr per aln, ined den af Utskottet för alla kläden antagne skyddstull af 33| procent.
Genom denna af mig föreslagna classification och deraf följande tullvärde, har jag äfven till föremål en sak af lika stor vigt, som beskyddandet af de inhemske fabrikernas intresse, och ehuru jag anser delta för ett af representationens vigtigare åligganden, anser jag detta dock böra grundas på en med Svenska ullproductionen öfverensstämmande fördel, och då, på de senare åren, åtskilliga Schäfferier här blifvit anlagda, och ej förbiseende det större intresse, hvarmed nationen omfattat den för landet så vigtiga ullproductionen, slärkes hos mig den öfvertygelsen, alt dennas fördel bör ställas i harmoni med det afsedda skyddet för klädesfabrieationen.
Genom den af Utskottet föreslagna höga tullafgiflen å finare ullsorter, har äfven denna åsigt gjort sig gällande, men ty värr icke så, genom bestämmandet af ett gemensamt medelvärde å kläde.
Medelvärdet, 6 R:dr, jemte 33| proc. tullafgift å kläde, skyddar visserligen mer än tillräckligt inhemska näringen från all medtäflan, hvad grob e kläden beträffar, men verkar, i följd af den låga tullen å grof ull, att all speculation på anläggande af grofva Schäfferier måste försvinna; hvaremot samma medelvärde
A kläde skall verka en stark import af finare kläden, hvarigenom priset å den Svenska ullen, som uteslutande är fin, skall nedtryckas så mycket säkrare, som
Svenske fabrikanten icke kan finna med sin fördel förenligt att täfla med utlänningen i tillverkningen af fina kläden, som denne kan emot en lindrig tull oss påföra, utan lärer derföre helt och hållet öfverlemna åt utlänningen omsorgen alt förse oss med denna vara, hvaraf följer, att fin ull icke kan inom Riket lill kläden förädlas, således icke härstädes försäljas.
Resultatet af det af Utskottet föreslagna gemensamma medelvärde, anser jag således blifva, alt vår fina ull måste afsättas pä utländsk ort, för att förädlas och i fina kläden af oss återköpas, på samma gång, sorn vi måste köpa grof utländsk ull, för alt deraf sjelfve tillverka kläden, och det är denna oformlighet, som jag anser genom den af mig föreslagna classificalionen vara förekommen.0 Af Herr Gripenstedt, J. A.:
''Fastän jag förfäktat och godkänner principen om en oinskränkt handelsfrihet, hvilken också, genom förbudets borttagande, gjort sig gällande i närvarande förslag till ny Tulltaxa, så kan jag likväl icke annat än ogilla den inconseqvens och brist på system, som egt rum vid princijiens tillämpning.
En Bil. till Bevillnings-Ulskottets Betänkandej N.-o 21.
Eu stundlig föränderlighet i majoritet, uppkommen genom ledamöternes täta ombyten och ej sällsynta frånvaro lill stort antal, har föranledt delta vacklande i åsigler, hvilket åter haft lill följd en mängd beslut, mot hvilka jag vördsamt får reservera mig.
Bland dessa må såsom de hufvudsakligaste anföras: 1:0
Utskottet har föreslagit en förhöjning af tullen å Kaffe från tre till fyra sk. per skålp.
Jag anser ett högst väsendtligt misstag härvid hafva blifvit begånget.
De serskilda omständigheter, som vid all tullbestämmelse böra afses, och mellan hvilkas stridiga fordringar den relativa vigten af det ena eller andra vid hvarje fall måste afgöra, äro följande: skydd för inhemsk production; consumenternes intresse; Statens tullinkomst, — ochretelsen till oloflig införsel.
När man nu hänför Utskottets beslut i denna del till dessa fyra moment, så befinnes detsamma uppenbarligen i strid med consumentens förde], samt ledande till ett ökadt antal lagbrott, utan att någon fördel å andra sidan blifvit vunnen, ty ingen inhemsk näring finnes härvid att skydda, och Statens inkomst blir säkerligen ej större, men väl måhända mindre, genom ytterligare smuggling af en så lätt transportabel vara.
Erfarenheten har bekräftat delta mer än tillfyllest. 2:0 Utskottet har höjt tullen på all slags Ull, utom Jutsk och Isländsk, från 2 till 12 sk. skålpundet.
Denna vara befinner sig i det egna förhållande, alt hon är den förädlade produeten af fårskötsel, på samma gång, som den utgör råämnet för alla slag af ylleväfnads-fabriker.
Det förra intresset fordrar hög tull, till skydd för landets fårcultur, och det senare deremot en låg, eller ingen, till lättnad för sin täflan med ullänska fabricater.
Utskottet här gått allt för ensidigt till väga, och ej bort lemna fabrikernas anspråk utan allt afseende, helst i en tid, då genom förminskadt skydd deras förmåga till täflan kommer att pröfvas mera än någonsin.
Jag tror derföre, att införseltullen på sådan ull åtminstone ej bör öfverstiga 8 sk., så mycket mer, som, enligt tabelluppgifterna, den inhemska produetionen ej förmår fylla mera än i af behofvet i allmänhet, och resten således måste hemtas utifrån.
Detta vore dessutom redan 4 gånger så mycket, som för närvarande, och utgör j6| procent af värdet, hvilket jag anser vara lämpligt, i förhållande till tullen å det fullfärdiga fabricatet, eller klädet, som blifvit fastställd till 33| procent. 3:o
Det var min tanka, att tullen på Tobak, under rubrikerna blad och stjelk, borde höjas med 1 sk. skålpundet.
Prot> l84oi S Sami. 1 Afd. l3 Haft. 2 10 Bil. lill Bevillnin"s-Utskottets Betänkande, N.o ui
I det senare fallet gjorde denna mening sig gällande, men icke i det förra.
Utom inconseqvensen och den analoga origtigheten, som nu uppstått, att blad, med ett medelvärde af i3 sk., endast belägges med 6 sk. tull, då stjelk, med 5 sk. värde, taxeras med 3, så anser jag serdeles kraftiga skäl tala för denna förhöjning.
Någon oloflig införsel, åtminstone i större qvantiteter, är icke att befara, i anseende till varans voluminösa beskaffenhet, och den obetydliga stegringen i pris, fördeldt på de små qvantiteter, som af hvar och en förbrukas, blir knappast märkbar.
Deremot skall det i någon mon bidraga till utveckling af den inhemska odlingen, och dengifna, i min tanka ojemnförligt öfvervägande, vinsten blir en ökad Statsinkomst af mera än 5o,ooo R:dr b:co. /po Åtskilliga artiklar hafva blifvit belagda med den obetydliga exporttullen af ett eller några runstycken.
Om jag icke har trott mig böra rösta för ovillkorligt afskaffande af all utförsels-tull, på den grund, att jag icke anser den högst betydliga Statsförlust, som deraf blefve en följd, kunna på ett rättvist sätt fyllas, så är det likväl min öfvertygelse, att dessa obetydliga export-afgifter hade bordt försvinna.
Den ringa inkomst, som de medföra, kunde, såsom jag nyss visat, med ett penndrag mångdubbelt ersättas, utan ökad tunga för landet; och en betydlig omgång, tidsutdrägt och besvär genom onödig tullbehandling derigenom besparas, så väl Tull-tjenstemännen, som de trafikerande. 5:o Under artikeln Glas är tullen vid åtskilliga rubriker betydligen förhöjd utöfver det,' som Committerade och Afdelningen föreslagit, oagtadt deras bestämmelser grundade sig på den betydligaste glasbruksegarens i landet egna uppgifter.
För de sorter, som innefattas under rubriken: ”andra slag, hvita eller färgade, ej specificerade,’’ hade den samme personen, vid frågans afgörande, visserligen inlemnat en skrift, som något justerade de förut gifne upplysningarne, men Utskottet fann för godt alt icke allenast bifalla denna senast gjorda framställning, utan äfven att i sin nitiska ifver dertill ytterligare lägga 5o procent, och på köpet sammalunda för åtskilliga af de andra slagen. 6:o Bland öfriga inconseqvenser och felagligheter må exempelvis nämnas: a) Aid jemnförelse mellan bestämmelserna för papp och papparbeten, finner man, att det förra, eller ämnet, drager en tull af 33f procent, då deremot den fullt förädlade varan förtullas endast efter 25 procent af värdet; således alldeles omvändt emot det, som bör vara. b) Då tullen å Bomulls- och Redgarns-strumpor blifvit bestämd till Bil. till Bevillnings-Utskotlets Betänkande•, JY.-o 21.
II 20 procent, så har den för ’’andra slag*’, det vill säga ylle- och linne, sorn. äro i fullkomligt lika categori, utan skäl blifvit uppsatt till 3o procent. c) För alla hittills till införsel förbjudna varor har Utskottet antagit, alt tullen borde vara 33| procent af värdet, men icke destomindre derifrån afvikit vid artikeln Boy, då denna tillverkning, som till stor del är en folknäring, likväl, efter min förmening, företrädesvis hade bordt njuta skydd. dj) Då en serskild tullbehandling är föreslagen för de hittills förbjudna varorna, så har det varit absolut nödvändigt att för närvarande upptaga dem under oförändrade rubriker, men det oagtadt har Utskottet under en sådan rubrik hänfört Ylle-corderoy, hvilken icke varit upptagen i den gamla taxan och således tillåten till införsel, och som på detta sätt 1111 i stället skulle blifva förbjuden under \ års tid.
Åtskilliga andra bestämmelser af enahanda natur, som de nyss uppräknade, förefinnas visserligen, men, då de äro af mindre vigt, anser jag onödigt att upptaga dem alla.” Åf Herrar Marcks von Wurtenberg, G. W.j och M. Grapengiesser: ”Ehuru vi uti en mängd omständigheter hysa en öfvertygelse, skiljagtig från den, som dicterat det ifrån Utskottet till Riks-Stånden nu ingående förslaget till Tulltaxa, så medger likväl icke den knappa tiden, att för närvarande mer än i några få hufvudsakliga punkter utveckla och motivera denna opinions skiljagtighet.
Den abstracta satsen om afskaffandet af alla in- och utförselsförbud, hvilken Utskottets knappa pluralitet ställt i spetsen för taxe-förslaget, måste vi af många skäl bestrida.
Denna sats står i flera delar uti uppenbar strid med nu gällande ekonomiska, civila och criminella lagstiftning, och med rättsgrunder, för alla tider bestående, hvarpå denna lagstiftning hvilar.
Antages denna sats, så förklaras också derigenom indirect en mängd handlingar och företag för lillåtliga, hvilka så väl hushållslagarne, som borgerliga och strafflagarne med rälla förbjudit och förklarat för otillåtna.
Mångfaldiga exempel derpå skulle kunna anföras.
Lagarne förbjuda och bestraffa t. ex. eftertryck och skydda derigenom Svensk författares och förläggares eganderätt; enligt Tulltaxeförslaget åter, blir det en loflig rörelse, att utrikes eftertrycka och i Sverige införa Svenska författares arbeten; ty alla införselsförbud äro ju ulan undantag afskaffade.
Lagen förbjuder
Svensk varulillverkare att sätta sitt märke å annan tillverkares varor, och utsätter för sådant tilltag strängt straff; enligt Tulltaxe-förslaget skulle det åter blifva tillåtligt alt i Riket införa å utrikes ort förfärdigad vara, å hvilken Svensk tillver - 12 Bil. till Bevillnings-Ulskottets Betänkander, N.o 21. kares märke falskeligen blifvit anbragt; ja lill och med falskt, utrikes prägladt, Svenskt mynt skulle, med stöd af denna utan undanlag sanctionerade importfrihet, kunna i Sverige öppet införas.
Ytterligare: för att skydda allmänheten, och serdeles den mindre kunnige allmogen, för bedrägeri, äro Svenska guld- ock silfverarbetare, genom ännu bestående Lag, vid strängt ansvar! förbudne alt tillverka guld- och silfverarbeten under en viss halt och lödighet, likasom de äro af Lag ålagde att, genom en af offentlig auctoritet åsatt controllstämpel, låta utmärka halten och lödigheten af deras tillverkningar; genom Tulltaxeförslaget åter skulle det blifva tillåtet att i Riket införa utlandets guld- och silfverarbeten, utan afseende på halt och lödighet, och ulan någon skyldighet för importören att låta ingifva deni till controllstämpling, för att få deras rätta halt och lödighet utmärkt.
Ändteligen finnes här i Sverige en mängd patenterade tillverkningar, utaf hitintills till införsel i Riket förbjudne varor, bland hvilka exempelvis endast må nämnas helylle-corderoy och raflinadsocker, beredt med ånga i lufttomt rum; lill följd af Tulltaxe-förslaget skulle, med uppenbar kränkning af Svensk mans eganderätt, äfven sådana patenterade tillverkningar kunna utrikes ifrån fritt införas i Riket och här försäljas.
Genom denna införsels-tillåtelse vore således patentets värde för innehafvare!! helt och hållet tillintetgjordt, utan att det ändock vore tillåtet för någon annan Svensk medborgare, än patentförvärfvaren och hans rällsinnehafvare, alt sådana varor tillverka.
Äfven synes den omständigheten förtjena uppmärksamhet, alt, under det i följd af ännu bestående lag, det icke är Svensk handtverkare i en stad ti 11- låtet att, under andra Lider än marknader, i annan stad falbjuda sina tillverkningar, det, enligt Tulltaxeförslaget, skulle blifva utländske handtverkare medgifvet att till Sverige införa och under alla tider genom de Handlande hålla sina produkter fala i hvarje Svensk stad som helst.
Men icke nog med, att förslaget alt afskaffa alla införselsförbud, på sätt genom nu anförda exempel blifvit ådagalagdt, står i uppenbar motsägelse mot erkände rättsgrunder och i Sverge ännu gällande Ekonomisk, Civil- och Brottmåls-Lagsliftning; så gifvas äfven andra ej mindre giltiga på rätt och allmän nytta grundade skäl, hvarföre vi anse detta förslag böra förkastas och upphäfvandet af de hittills existerande införselsförbuden ej kunna för närvarande komma i fråga.
En tillåtelse till införsel af kläden, gröfre bomullsväfnader och släta sidentyger, likasom af sidendukar, skulle, äfven med de i laxe-förslaget projecterade afgifter, under den händelsevis, som för närvarande genomgår hela verlden, och som nogsamt intygas af de på alla utländska marknader alldeles utomordentligt nedtryckta prisen å manufacturvaror, ovillkorligt i Sverige förstöra dessa nä - Bil. till Bevillnings-Ut,•ikottets Betänkande, N.o au 13 ringar; hvarvid ej får förbises, att fråga är icke blott om fabrikerna, utan äfven.om en husslöljdtillverkning af bomullsväfnader, ensamt i några härader af Westergöthland uppgående till ett belopp af mångå millioner alnar.