Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Gästgifveri-inrättmngarnes uppehållande genom entreprenad-aftal om skjutshållningen är af ett välgörande inflytande på de mindre hemmansägames jordbruk, enär tillfälle derigenom blifvit dem beredt, att utbyta de mera dyrköpta hästarne mot dragoxar, som äro mindre kostsamma att underhålla och bättre bibehålla sitt värde.
Bristen på tillräckliga och närande betesmarker, vare sig oländiga eller odlingsbara, är ett vigtigt hinder mot en förbättrad boskapsskötsel, likasom de ännu alltför inskränkta och till beskaffenheten svaga fodertillgångarne för kreaturens vinterutfodring, och en sådan förändring i allmogens vanor är icke snart att förvänta, att de icke odlingsbara skogarne blifva upplåtne till betesmarker och vinterutfodringen genom ändamålsenligare brukningssätt kommer att hemtas från den plogbara jorden, hvilket vore det enda \1 sätt, hvarpå omförmälde hinder mot i boskapsskötseln behöfliga framsteg synes kunna öfvervinnas.
De belöningar, som hushållnings-sällskapet årligen utdelar för uppvisade goda och väl vårdade djur, skola väl i någon mån bidraga till det dermed åsyftade ändamålet, hvilket likväl derigenom icke förr än i en ännu långt aflägsen framtid torde kunna ernås.
Skogome inom länet, otvifvelaktigt ännu tillräcklige för ortens alla behof deraf, förödas i allmänhet obetänksamt, i synnerhet der de äro i samfällighet och der afsättningstillfäilen underlätta misshushållningen.
1 några socknar är behofvet att köpa skogselfekter redan ganska kännbart, och då en sådan brist flerestädes i länet kommer att utveckla sig, skall en betydlig afsättning inom orten yppas för de socknar, hvilka med flottled till de medlersta delarne af länet kunna aflåta skog, men saknat den utväg dertill, som förefunnits och blifvit begagnad i gränstrakterne emot Wermland och Gefleborgs län samt i någon mån äfven mot Norrige.
Med beräkning på de aflägsna skogarnes vidsträckthet och från uråldriga tider orörda timmertillgångar hafva, sedan planen till Gefle-Dala-jernvägsanläggningen ingifvit förhoppning om möjligheten att kunna till hafvet nedföra virke från Dalsocknarnes skogar, flere bolag sig bildat för desammas tillgodogörande, och i täflan med förut varande bergverksägare hafva dessa nya bolag medelst betydliga kapitalers utgifvande till allmogen, förnämligast i början mot en alltför ringa betalning i förhållande till skogens vidd och beskaffenhet, tillvunnit sig femtioårig timmer-afverkningsrätt på vidsträckta trakter af skogarne i Dalorten.
De fleste så beskaffade aftal inskränka dock virkesfångsten till det gröfre, mogna timret, och skola, om bestämmelserne kunna handhafvas, mindre menligt inverka på skogarnes bestånd än de aftal om oinskränkt afverkningsrätt, sorn tillförene blifvit emellan några bruksägare och vissa trakters jordägare på femtio år afslutade.
Huruvida efter någondera af dessa slags upplåtelser afverkningsrättens innehafvare skola komma begagna densamma på ett sätt, som afser och öfverensstämmer med skogarnes bestånd i framtiden, torde dock alltid vara att betvifla, men hastigare skall dock förödelsen, såsom hitintills, fortgå på de vidsträckta samfäldta skogarne, såvida lätta afsättningstillfällen från desamma dertill föranleda och aflägsenheten gör en verksam beifran af dessa skogars olofliga begagnande omöjlig.
En skyndsam fördelning af så beskaffade skogar, om än deras upplåtande derigenom till enskild ägo befinnes på hushållningen dermed öfva ett mindre verksamt inflytande, än som deraf borde vara att påräkna, måste derföre vara högst önskvärd, men delningsåtgärdernes fortskyndande betingas icke blott af Statens anslag för storskiftes- och afvittrings-verket, utan ock af allmogens förmåga att utgöra de för affattningen och skiftesutstakningarne erforderlige dagsverken, i följd hvaraf understöd af Staten icke borde saknas till bidrag för arbetarnes aflöning, då dagsverkskostnaderne öfverstiga jordägar - 13 nes förmåga att dem utgöra.
Då alla förhållanden antyda på behofvet af en inskränkning i den fria dispositionsrätten öfver de för landets odling samt befolkningens trefnad och välstånd oumbärliga skogarne, torde för sådant ändamål verksamma bestämmelser vara att emotse uti en förväntad ny lagstiftning om skogarnes vård.
Byggnadssättet har i allmänhet icke undergått annan förändring, än att för ett prydligare utseende och större utrymme i någon mån erfordras mera från skogarne hemtade materialier.
Jemväl bibehålles det inom orten af ålder brukliga stängselsättet med gärdesgårdar, hvartill mycket virke erfordras.
I några få socknar, der skogs- • brist förefinnes, har, efter uppmaning från Länsstyrelsen, dels allmänt, dels blott i viss mån hägnaderne blifvit borttagne emellan inägorne och utmed de allmänna vägarne, till besparing af stängsel virke och kostnaden för vägarnes vidmakthållande vintertiden.
Bränntorf begagnas ännu högst obetydligt, ehuru det mycket stegrade vedpriset synes böra föranleda till en genom bränntorfs allmännare användande möjlig minskning i vedåtgången.
Bergsrörelsen har, under den period förevarande berättelse omfattar, i allmänhet varit gynnad af fördelaktigare konjunktur-förhållanden än under det nästföregående tidskiftet.
Vidkommande först koppartillverkningen vid Stora Kopparberget, hvilken fortfarande grundats på malm såväl utur grufvans äldre ras som ur fast klyft, så har uppfordringen af malm i ej obetydlig mån ökats, men, i anseende till dessa malmers svagare beskaffenhet än de under de föregående åren brutna, har koppartillverkningens belopp dock under ifrågavarande fem år successivt nedgått, så att, då detta år 1850 uppgick till 4,976 Skeppund, detsamma under år 1855 utgjorde endast 4,293 Skeppund, och har såmedelst, vid jemförelse emellan nyssnämnde period och den, som förra berättelsen omfattar, en lägre tillverkning af 232 Skeppund i medeltal för året ägt rum.
Detta oaktadt och i anseende till kopparens förhöjda pris, som under år 1853 särdeles högt stegrades, har den till fjerdepartsägarne, eller delägarne i grufvan, utdelade behållningen deraf i medeltal utgjort femtio procent utöfver revenyen under de nästföregående tre åren.
Berörde höga kopparpris har äfven fortfarande möjliggjort koppartillverkning af slagg, sofrad ur äldre varp, ehuru densamma, i följd af såväl alltmera minskad tillgång på smältvärd slagg som stegrade kolpris, i allt mindre mån bedrifves.
Tillverkningen af malm från Tomtebo koppargrufva har ökats till omkring 600 Skeppund i medeltal årligen, men vid Garpenberg har densamma fortfarande utgjort omkring 50 Skeppund.
Den tiondefrihet, sorn sistnämnde verk åtnjutit, har med år 1854 tilländagätt, men ytterligare frihetsår äro sedermera i underdånighet sökta. u Hvad derefter beträffar jerntillverkningen, så hafva i och för denna bearbetats 129 större och mindre grufvor, från hvilka erhållits 239,218 lass malm om två Skeppunds vigt.
Det redan tillförene införda begagnandet af gasrostugnar har under ifrågavarande år vunnit ytterligare utsträckning, och genom sålunda samt i öfrigt förbättrade methoder för tackjernsblåsningcn har denna kunnat ökas från 193,593 Skpd 13 Lpd 10 som den år 1850 utgjorde, till 267,130 Skpd 3 Lpd 5 , år 1855, men i följd af den, jemlikt Kongl.
Maj:ts nådiga Kungörelse den 14 November 1854, beviljade nedsättning i tiondeafgiften för tackjernstillverkningen, har, oaktadt den sålunda ökade tillverkningen, tiondebeloppet, som under förstnämnde år uppgick till 3,163 Skpd 9 Lpd 13 år 1855 utgjort endast 2,471 Skpd 8 Lpd 7 «.
Sedan största antalet af de inom länet befintliga smälthärdar efter hand öfvergått från bestämd till oinskränkt smidesrätt, har stångjerns- och manufaktur-tillverkningen vunnit betydlig tillväxt, så att tillverkningsbeloppet deraf under ifrågavarande period uppgått från 103,756 Skpd 9 Lpd till 132,280 Skpd 19
Lpd 1 till följd hvaraf ock hammarskatten ökats från 872 Skpd 2 Lpd 2 'a till 1,120 Skpd 7 Lpd 11 a.
Utur förr bearbetade grufvor har silfvermalm, ehuru icke till betydligare mängd, fortfarande brutits, men då såväl densamma som tillförene uppfordrad malm under nu ifrågavarande år blifvit tillgodogjord, har tillverkningen af silfver och bly till någon del ökats.
Sedan år 1851 hafva tvänne skärpningar på nickelmalm inom Leksands och Stora Tuna socknar blifvit bearbetade samt af denna malm tillverkats vid Sågmyre nickelverk i Bjursås socken dels nickelspeiss, dels kopparnickel.
Antalet af de inom länet varande bergverk är i tabellerna utfördt, och den personal, som vid bergshandteringen haft sin egentliga sysselsättning, kan fortfarande antagas till omkring 7,000 personer.
Värdet af de tillverkningar, som länets bergsrörelse lemnat, kan för det sednaste af de år, denna berättelse omfattar, eller år 1855, beräknas till följande belopp: 72 ort 90 korn guld ä 700 R:dr Skålpundet 510: 14. 4. 336 Skålpund 13 ort 60 korn silfver ä 44 R:dr .... 14,7 8 9: 46. 3. 220 Skeppund 14 Lpd 10 bly å 45 R:dr 9,932: 30 — 5,046 Skeppund 6 Lpd 10 & koppar, garad samt till en del valsad och smidd vid Avesta, efter medium af priset i Stockholm, då transport och öfrige omkostnader ersättas af det högre manufaktureringsvärdet 842,736: 13. 2.
Transport: 867,969: 7. 9. 15 Transport: 867,969: 7. 9. 25 Skeppund nickelspeiss ä 533: 16 13,333: 16. — 62 Skeppund 10 Lpd kopparnickel ä 666: 32 41,666: 32. — 65 Skeppund 9 Lpd grön vitriol a 13 Rdr 8 5 0: 40. 10. 2,398 Tunnor rödfärg 5 5 R:dr 11,990: 1,419 dito dito ' 5 4: 24 6,385: 24. — 252 dito dito 5 3: 16 840: 771 dito dito ä 2: 32 2,056: 421 Skeppund 12 Lpd 2 svafvel å 24 R:dr 10,114: 25. — 132,280 Skpd 19 Lpd 1 stångjern och manufaktur- samt bergsmans-jern å 18: 32 2,469,244: 21. 5. 134,849 Skpd 10 Lpd 4 >5 tackjern å 7 R:dr .... 943,946: 27. 4. 3,421 Skpd gjutgods ä 17 R.dr 16 sk 59,297: 16. — Summa Banko R:dr 4,427,694: 18. 4.
De fabriker, bruk och näringar, hvilka icke tillhöra bergsrörelsen, äro till antal och beskaffenhet i tabellerne upptagne.
Till någon del utvidgade under ifrågavarande period, torde desamma kunna anses hafva lenmat tillverkningar för ett värde af omkring 150,000 Riksdaler Banko.
Binäringar äro fortfarande kolning, malmbrytning, ved- och virkeshuggning, forsling af malm, brukseffekter, andra varor till och från orten, öfrige tjenstbarheter vid bergverken, äfvensom, ehuru af ringa inflytande, vid det i Elfdals socken befintlige porfyrverk, Dalallmogens så kallade herrarbeten under deras utvandringar till an dra orter, och tröskning, hvarigenom icke obetydliga spanmålsförråder förvärfvas, finare och gröfre spånads- och väfnadsarbeten till afsalu, tillverkning af laggkärl, båtar, askar, såll, väfskedar, skåp, kistor och annat snickarearbete, hjul, körredskap, spinnrockar, ståltrådsarbeten, väggur, slipstenar, svartsmiden, skinnkläder med beredning af skinn dertill, gröfre hästtäcken och mattor samt i någon ringa mån tjära.
Virkeshuggning och framforslande till flottlederne torde hädanefter komma att inbringa betydliga biförtjenster åt allmogen i de orter, der sådana arbeten kunna ifrågakomma.
Spånads- och väfnadsslöjder, äfvensom linodlingen, uppmuntras fortfarande, dels genom premier af dertill anvisade allmänna medel, och dels med årliga räntan å en år 1838 för sådant ändamål gifven enskild fond af 2,300 R:dr Banko.
Handel ä landet bedrifves numera i nästan alla på föresknfvet afstånd ifrån stad belägne socknar af länet.
För hvar och en, som sålunda till billigt pris, utan tidsuppoffring och den kostnad, som desammas anskaffande från aflägsna städer måste medföra, i den mån sådant icke vid varuforsling åt andra verkställes, kan erhålla si - 16 na förnödenhets varor, skall sådant vara en icke ringa fördel, men tillhandahållandet af bränvin och andra öfverflödsvaror i denna handelsrörelse kan deremot icke undgå att menligt verka på mångens sedlighet och bergningsförmåga, särdeles om denna handel, såsom åtminstone stundom inträffar, kommer i händerne på mindre bildade, redbara och vältänkande personer.
Ett skadligt inflytande öfvar ock af ofvannämnde anledningar inom detta län den numera härstädes fullkomligt obehöflige gårdfarihandel, som drifves af personer från Borås och Ulricehamn samt omkringliggande ort.
I förra berättelsen omförmälda vägomläggningsarbetet inom Husby socken å vägen till Gefle har blifvit afbesigtigadt år 1852, och å allmänna landsvägen inom Rättviks och Ore socknar år 1853, samt emellan Fahlun och Stora Tuna till särskilde delar deraf våren 1854 och 1855, äfvensom väganläggningen emellan Elfdalen och Särna samt emellan Leksands och Mora socknar genom Solia Magdalena socken på sydvestra sidan om Siljan sistnämnde år, fastän en del anmärkte brister äfven under detta år måst afhjelpas.
Ehuru beredande en lättare gemenskap, åtminstone sedan vägarne efter flere års begagnande och tjenhgt underhåll vunnit erforderlig fasthet, samt i följd deraf uiöfvande ett gagneligt inflytande inom de delar af länet, der dessa företag blifvit utförde, måste de dock erkännas vara af ringa vigt emot de förbättrade kommunikationer, som genom jernvägsanläggningar tillvägabringas.
Sedan för denna landsort fråga om ett sådant företag till förbindelse emellan Fahlun och Gefle först blifvit väckt, men ett behöfligt anslag af allmänna medel för detsamma då ej kunde vinnas, uppstod år 1852 fråga att, i den rigtning trafiken till och från Da larne förut tagit, få en jernväg anlagd, öppnande förbindelse emellan Westerås, Siljan och Fahlun.
Plan till arbetets utförande uppgjordes jemväl på vissa menigheters och enskilde personers bekostnad, men vid 1853 års Riksdag, då anslag begärdes för ofvannämnde tvänne jern vägsföretag, vann Gefle-Dala-banan, hvartill planen jemväl utan statsbidrag blifvit uppgjord, företräde, såsom fordrande en mindre kostnad för utförandet och förande
Dalarnes skogs- och öfrige produkter den genaste vägen till afsättningsort vid hafvet.
Sedan oktroj för ett bolag till jernvägens byggande blifvit meddelad har arbetet blifvit företaget och fortgår. § 4 fSrfattning.
Sedan sista berättelsen atlemnades, hafva de förändringar i länets kammar-verk ägt rum, att från kronohemmanen afgått ff mantal, hvaremot kronoskatte-hemmanen ökats 17 ökats med ^ och rekognitions-skogshemmanen med 14-j,f mantal; varande derförutan 16 nya mjölqvarnar tillkomna och skattlagda.
I de trakter af länet, der den obegränsade hemmansklyfning, som från äldre tider tillbaka inom Dalorten varit en vedertagen landssed, medfört en sådan ägoblandning, att en ändamålsenlig häfd af de små spridde jordlotterne blifvit omöjlig, hafva de på Statens bekostnad, eller med bidrag af allmänna medel, genom Kongl, brefven den 9 Februari 1802 och den 17 Augusti 1804 samt flere meddelte föreskrifter påbjudne och socknevis verkställde allmänna storskiftes-förrättningarne under ifrågavarande fem år blifvit fortsatta, och utgöra ett lika oumbärligt som verksamt medel till jordbrukets upphjelpande derstädes.
Uti viss mån förändrade och mera fullständiga föreskrifter, såväl i afseende på förrättningarnes utförande, som angående äganderättens förenande till de för besutenhets bildande bestämde, särskilde ägare tillhörande, obesutne fastighetsdelar, äro dock r.f bebofvet påkallade.
Tid efter annan hafva särskilde förslag i sådant afseende blifvit uppgjorde och till Kongl.
Maj:ts nådiga pröfning hemställde, men dessa ärendens behandling har under flere år varit beroende på infordrade utlåtanden från Kongl. Kammar-kollegium, hvadan något Kongl. Majits nådiga beslut i dessa ämnen ännu icke blifvit till vederbörlig efterrättelse meddeladt.
För storskiftesärendernes ändamålsenliga behandling och fullföljd vore önskligt att dessa hvilande frågor snarligen kunde komma till afgörande, äfvensom att statsanslagen blefvo förhöjde, så att ej mindre flere
Landtmätare kunde till arbetets skyndsammare fullbordande anställas samt deras aflöning efter den närvarande tidens fordringar lämpligen förbättras, än äfven bidrag, såsom ofvan är nämndt, lemnäs till erforderligt dagsverksbiträdes anskaffande, der tillhandahållandet deraf, i anseende till skogarnes och ödemarkernes vidsträckthet, kan finnas för den fåtaliga och fattiga befolkningen i länets öfversta socknar för mycket betungande.
Af de i förra berättelsen omnämnde, oafslutade storskiftesförrättningar, är den rörande skogsmarken i en del af Stora Tuna socken ännu hvilande, i anseende till en på Högsta
Domstolens pröfning numera beroende tvist om hvad som skall i skiftet ingå, eller bibehållas till vissa bruk och lägenheter.
Efter fulländad skogsmätning uti Mora socken äro förberedande åtgärder till skogens fördelning under arbete, så att bydelningen deraf, om yppade stridigheter icke sådant hindra, nästa år kan varda utstakad.
Inägoskiftet uti Venjans socken har under tiden jemväl blifvit afslutadt och skogsdelningen derstädes torde jemväl nästa år kunna blifva emellan byalagen verkställd.
I öfre Vester-Dalarne har skogsmarkens fördelning blifvit fullbordad i Malungs socken och arbetet jemväl företaget i Lima socken, äfvensom de enligt Kongl. Majrts nådiga bref den 17 April 1852 företagne förnyade skiftesåtgärderne i Äpppelbo socken så fullföljde, att bydelningen af inägorne i år vunnit stadfästelse.
De Berättelse öfver Stora Kopparbergs
Län för åren 1851—1855. 3 18 ar 1850 företagne förnyade mätnings- och delningsåtgärder i och för skattläggning af öfverloppsmarkerne i Näs och Floda socknar hafva blifvit i den ena fullbordade, men beror, hvad den andra beträffar, på pröfnmgen af Flens Finnhemmans åboers underdåniga besvär öfver Kongl.
Kammar-kollegii utslag, i fråga om skogstilidelning för nämnde hemman.
1 Svärdsjö socken, der skiftesförrätiningen företogs år 1849, har affattningen nästlidet år blifvit fullbordad, så att byskiftet å inägorne i år kunnat företagas.
Utaf de i tabellen upptagne hemman och lägenheter tillhöra 13fiii$:dels mantal jemte en mjölqvarn och ett fiske Kongl.
Majit och Kronan samt JfJidels mantal fromma stiftelser.
Antalet af de i förra tabellen upptagna oskattlagdu bebyggda torp och lägenheter har minskats med 41, genom skattläggning deraf, dels särskildt, dels i sammanhang med de rekognitionsskogar, hvarå de varit belägna, och ha derjemte tillkommit två skattlagde obebyggde lägenheter. 3 länet finnas 14 posthemman samt 52 gästgifvaregårdar och skjutsombytesställen.
Med afseende A innehafvande hemmantal, är förhållandet emellan sjelfägande jordbrukare och arrendatorer, likasom tillförene, såsom 15 till 1, och de vanligast förekommande arrenden, äfvensom landtböndernas utkomst, hafva icke undergått någon förändring.
Ehuru utaf dessa roteringsbesväret är inom länet mindre jemnt. fördeladt, har sådant dock vid beskattningen städse kommit till afseende, så att hemmansränta och fastighets-bevillning blifvit derefter åsatte.
Värdet af de i tabellen upptagne onera är grundadL på vederbörandes, med kronoräkenskaperna och andra tillgängliga handlingar jemförda, uppgifter.
Under titeln:
Diverse onera, inbegripas folkskoleafgift, kurhusmedel, riksdagsmansarfvode, allmänna byggnaders underhåll, skottpenningar för rofdjurs fällande utom skallgång m. m.
Så vidt ske kunnat, hafva uppskattningsvärdet och bevillnmgen af jordegendom, bergverk och särskilda lägenheter blifvit i tabellen utförde i enlighet med formulärets föreskrift, hvaremot öfriga skatter måst i ett sammanhang upptagas, såsom i de flesta socknar inom länet utgående på rote.
Den personella bevillningen har dock, för såvidt det låtit sig göra, blifvit specifikt upptagen.
Tillfälle att njuta undervisning har länets ungdom fortfarande ägt vid Fahlu högre lärdomsskola.
Lurjungarnes antal derstädes har under ifrågavarande tid för hvarje läseår uppgått till 139, men ständigt tilltagit och utgjorde sistlidet år 152.
Lärarestaten vid skolan uppbär, enligt 1849 års öfvergångsstat, ett löneanslag af 5,74-7 R:dr 44 sk. 3 r:st.
En från länet hos Kongl. Majit i underdånighet gjord ansökning om skolans utvidgning till fullständigt elementar-Iäroverk har ännu icke vun - 19 nit nådigt bifall, hvaraf behofvet likväl med hvarje år starkare framträder.
I socknarnes folkskolor bestrides folkundervisningen i öfverensstämmelse med Kongl. Stadgan derom af den '18 Juni '1842 och de reglementen, som, lämpade efter orternes olika förhållanden, blifvit godkända af Konsistorium i Westerås.
Uti slöjder öfvas allmogens ungdom, såsom tillförene, i allmänhet endast af anhörige och grannar, men i Bjursås och Sundborns socknar fortfara de genom mindre statsbidrag, lemnade för en gång, åstadkomne undervisningsanstalter hos enskilde personer för tillverkning af åkerbruksredskap samt snickare- och smides-arbeten.
Till lärarnes aflöning vid den praktiska bergsskolan i Fahlun, äfvensom till stipendier och understöd för elever, samt inköp af böcker, materialier, redskap, modeller m. m. utgår dels af Staten, dels från brukssocieteten ett sammanräknadt årligt anslag af 1 1,500 R:dr Banko.
Lärotiden är bestämd till två ar, och hafva, under de till ändalupne tvänne lärokurserne, 7 ordinarie elever, deraf 6 stipendiater och 30 extra elever, hvaribland en från Norrige och en från Finnland, begagnat undervisningen.
Den nästlidet
Ar började kursen begagnas, utom af en ordinarie elev och stipendiat, utaf 17 extra elever och deribland af en från Finnland.
Ofver ordning och sedlighet vaka uppsyningsmännen i bjarne, kyrkoråden och socknenämnderne, äfvensom, tillika med kronobetjeningen och presterskapet, i afseende på helsovården.
I länet äro anställde tre provincial-läkare, stationerade i Fahlun, Hedemora och Nås.
I Rättviks socken af Öster-Dalarne är anställd en extra provincialläkare och i Vestra Bergslagen bestrides provincial-läkare-vården af en på Smedjebacken bosatt, af enskilde aflönad distrikts-1 äkare.
I Fahlun är länets lasarett och kurhus med särskild läkare, och der i staden är jemväl länets djur-läkare bosatt.
I Vestra Bergslagen och i Hedemora äro särskilde djur-läkare anställde utan aflöning af Staten.
Vården om församlingens fattige besörjes i enlighet med Kongl. Förordningen den 13 Juli 1853, i den mån hinder för en fullkomlig tillämpning af författningens föreskrifter icke möta af befolkningens fattigdom och vana att sent skilja sig från vedertagna bruk samt brist på lämpliga personer till dessa ärendens bandhafvande.
Om lämpligaste användandet af Statens till fattiges understöd vid missväxter lemnande bidrag åberopas hvad derom här ofvan redan är vordet yttradt.
Den nödhjelps-kassa för tjugutvå af länets socknar, eller de för missväxt mest blottställde, hvilken genom framlidne Erkebiskopen J. O. Wallins föranstaltande år 1838 samlades, innehade vid 1855 års slut en behållning af 28,002 R:dr 2 sk. 11 r:st.
Nämnde kassas direktion har dessutom under sin förvaltning en till understöd för vissa fattiga i Leksands, Rättviks och Mora socknar af Enkefru M. L.
Svensson i Jönköping gifven fond, med en behållning vid 1855 års slut af 13,038 R:dr 19 sk. 20 'I r:st., samt fruntimmers-föreningens i Upsala gåfvofond, till spånadsslöjdens befrämjande medelst rudimateriers tillhandahållande för inkomstgifvande sysselsättning åt behöfvande i ofvannämnde tjugutvå socknar, med en behållning vid sistlidet års slut af 2,464 R:dr 38 sk. 2 r.st., allt Banko; hvaremot vid nyssnämnde tid med Kongl Maj:ts nådiga tillåtelse till länets hushålls-sällskap öfverlemnades den åt nödhjelps-kasse-direktionens förvaltning anförtrodde fonden af i Skåne år 4813 samlade niedel till Dalortens understöd genom befrämjande af rågsäde derstädes, med en då ägande behållning af 5,000 R:dr Banko.
Jemte det de föreskrifter för användandet af årliga inkomster, som fondernes gifvare lemnat, blifvit iakttagne, har direktionen af förut besparade eller för året tillgängliga räntemedel, då sådant ansetts erforderligt, lemnat understöd i mjölgåfvor åt sjuklige, vanföre fattige genom socknarnes fattigvårds-styrelser, men för öfrigt utgifvit medel till uppmuntran åt nitiske barnalärare samt flitige och skicklige skolbarn bland allmogen, för spridande af skriften »Läsning för Folket» till omförmälde socknars bokförråd, till löneunderstöd åt Läns-agronomen samt till rågsädets och foderväxtodlingens befrämjande genom till nedsatt pris åt allmogen anskaffadt utsäde.
Till understöd för länets Länsmäns i fattigdom efterlemnade enkor och barn är genom framlidne Landshöfdingen P. D. Lorichss försorg bildad en pensionsinrättning, som år 1853 trädde i verksamhet, i enlighet med ett af Länsstyrelsen den 1 Februari berörde år faststäldt reglemente.