Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
xo%. meik* 802 Den 7 Juli. mensamt instämt, att hvarken, pä de skäl uti förenämnde Betänkande äro andragne , en sådana förbrytelse bör hänföras till art eller likhet med stöld, och att ej eller en sådan följd för åverkan kan vara lämplig, som den Herr Friherre Staél von Hollstein yrkat; men som, i afseende å frågan, huruvida för närvarande något strängare ansvar å berörde tillgrepp borde föreslås , Utskottets Ledamöter funnits sig imellan så skiljaktige , att votering ansetts nödig , har, vid anställande deraf, två Stånd stadnat emot två; hvarföre Utskottet nu får såsom alternativer framställa de yttrade olika meningar; Det första Alternativet
Det mindre värde skogén i förra tider kunde anses äga, då tillgång derå till alla behof för Rikets invånare nästan allmänt icke saknades, torde böra betraktas såsom egentliga skälet, hvarföre, uti vår nu gällande
Dag, lindrigare påföljder blifvit stadgade för olofligt tillgrepp deraf, och den samfällighet, hvaruti de flesta skogstrakter då befunnos, lärer ock ' i märklig mån föranledt åsigterna vid denna Lagstiftning.
Då nu mera dels i de flesta delar af Riket samfällighet i skog upphört, och så väl delägarne inom samma by genom storskifte fått sina lotter deruti afskilde, som ock ägare af ensa ka hemman erhållit de dertill hörande skogsområden utbrutne, dels brist på erforderliga byggnads-ämnen samt tillgång af stängningsvirke och vedbrand för många hemmans-innehafvare uppstått, har' skogen fått ett betydligen * ökadt XJéh 7 Juli. ökadt värde och utgör nu en dyrbar del af ett hemmans tillhörighet.
All åverkan derå ar således ett ingrepp uti ågandelätten, som oftast kan för skogsägaren medföra en kännbar afsaknad och skada, och kan synas böra af Lagen njuta lika kraftigt skydd till bevarande af berörde rätts helgd * så val i denna del, Sörri I ålit öfrigt.
På sådan grund liar val ock, genom 1805 års Skogs - Ordning , ansvaret för åverkan blifvit , utöfver hvad La* gen stadgar, förhöjd t; man erfarenheten vittnar dock , att detta förordnande icke varit nog Olägligt, att afhålla dessa tillgrepp; och den ännu hös allmänheteni nog allmänt rådände öpiniöri om det mindre vanhederliga i gerningen, bidrager jemväl väsendtligen till de ofta försporda föforättänden af denna art.
Utskottet inser häraf nödvändighdten äf skärpning uti straffet för berörde förbrytelser» och ehuru Utskottet dervid funnit* att vid deU under Utarbetning Varande nya Brottmåls-Lag lägligaste tillfälle bör blifva ätt bestämma detta ansvar, som å dessa förolämpandéd bör följa, heldst sådant då kan ske med ett nödigt samband af allt hvad nämnde Lagstiftning bör behandla, finner doök Utskottet , äf dert frier och röör till. tagande angelägenhet, att skogen noga vårdas och att ägarne deraf må fredas från obehöriga tillgrepp, sig äga anledning föreslå den förändring uti 10 Cap. Byggninga Balken kamf 62 $ 63 och 65 §.
§. i förenämnde -Skogsordning $ att, med bibehållande af de böter, sorn 1 Moni; uti 62 «eh 63 §. §. i samma Förordning utsätter - Den 7 Juli* ter för åverkan af bärande träd, mast- och storverks-trad , de uti 3 Mom. ba §. för annan åverkan å Kronans Parker, Gehög och Djurgårdar stadgade böter, fördubblas, samt de uti % Mom. 63 §. för annan åverkan å allmänning eller enskiltas ägor fyrdubblas, med bibehållande af de stadganden, som 6 a och 63 §. §. i öfrigt innehålla, saint uti 65 §• att åverkan andra gången skall ligga i tveböte, och att den som tredje gången eller oftare dermed sig förbryter, bör, jemte erläggande af sistnämnde böter, sitta i stock en Söndag, under Gudstjensten, med qvist eller qvistar i handen af det eller de åverkade trädslagen.
Härigenom, i förening med den rättighet Domaren, enligt 5 §. förberörde 10 Gap. af Byggninga-Balken äger, att, då åverkan oftare sker, utstaka särskildta vitén, tror Utskottet, att skogsägaren skall erhålla behörigt skydd för åverkan och Allmänhetens uppmärksamhet derå fästas, att dessa ingrepp i äganderätten äro lika vanhederliga, som andra försök till afhändande af annors tillhörighet.
Det andra Alternativet.
Ostridigt har en längre tid fortsatt miss» hushållning med Skogarna , i förening med deras större tillitande, genom odlingar, hemmansklyfnlngar och andra omständigheter, förorsakat, att, i många delar af Diket hemmans - åboerne nu ofta på egna ägor sakna tillgång af deras skogsförnödenheter, och andre åter icke hafva mera, än de till oundgängeligt husbehof erfordra.
Af detta förhållande anser väl Utskottet det / Utu 7 Juli. det vara en följd, alt då å ena sidan skogen för närvarande äger ett vida större värde än förut, och å den andra sidan åter bristen på denna nödvändighets-artikel vid Landtbruket,kan föranleda till frestelse af olagligt tillgrepp , kraftigare anstalter, än som förut kunnat erfordras, torde blifva nödiga för att skydda skogsägaren från nyssnämnde företag, genom hvilka egendoms säkerheten störes.
Men som likväl härvid i betraktande kommit, ej mindre att ansvaret för skogsåverkan icke längesedan, genom denar 1805 utfärdade Skogs-Ordning, blifvit förhöjdt, äu äfven, att för hvarje ägare af skog den rättighet är i 10 Cap. 5 §.
Lyggninga - Balken förvarad, att, vid oftare inträffad åverkan , få den sammi genom särskildt utstakadt vite fredad ; alltså och enär dertill lägges att en af Kongl. Majit i Nåder förordnad Committé har sig uppdraget att utarbeta förslag till en ny och förbättrad CivilochBrottmåls-Lag, samt, vid för fä t fa ridet af denria sistnämnda, straffbestämmelserna så val å i fråga varande som öfriga brott kunna med sådan noggrannhet i ett sammanhang pröfvas och stadgas» som är oumgänglig för bibehållandet af erforderlig enhet i'
Lagstiftningen, finner Utskottet betänkligt att nu i förväg tillstyrka någon förändring uti de redan i ämnet gifna stadganden, utan tror Utskottet , att de samma , behörigen handhafde, böra tills vidare anses tillräckliga att afhälla de företag, genom hvilka skogsägaren kan blifva i lidande försatt,', Detta, jemte en Ledamots särskildta yttran» de, som i bifogade Protocolls-Utdrag innefattas, värdes Den 7 Juli. varder Riksens Högloft.
Ständers ompröfvande Vördsamt understäldt.
Stockholm den 37 Juni Rå Hpgv. Prest-Sjåndets .Ledamöters vägnar Joli. Oiof Wallin.
På Hederv, Bonde?
Ståndets Ledamöters vägnar Petter Jernström, A> J. Wahlstjerna, Utdrag af Frotocollet^ hållet uti Högloft. Lag-Utskottet vid Ur titna Rikt da? gen i Stockholm den <27 Juni 1815, Herr Landshöfdingen B. W. Focks och JJerr Friherre G. L, Stael von Hollsteins af Högloft.
Ridderskapet och Adeln hitremittera4e Memorial, angående skärpning i straffet för skogsåverkan m- m., föredrogos nu åter; då, vid häröfver anställd omröstning, Ledamöterne af Hedervärda Bonde Ståndet och Vällofl.
Borgareståndet instämde i den mening, sorn innefattas uti andra Alternativet af Utskottets denna dag afglfna Betänkande i ämnet, hvaremot det första Alternativet bifölls af samtliga Högvördiga Prest' gtandets Ledamöter tillika med Herr Grefven och 18 15.
Riddersk, Och 'Ad.
Ledamöters vägnar II.
På Vällofl. Borgare? §t,åndets Ledamöters vägnar E. G. Holm, Den 7 Juli. 807 ®ch Ordföranden samt Herr Lagmannen Mannerstam.
Herr Lagmannen Friherre Lejonhufvud åberopade det af honom , såsom Ledamot i Lagutskottet vid 1812 års Riksdag, uti då förehafd lika beskaffad fråga, afgifna yttrande, hvilket derföre skulle afskrifva* och åtfölja Betänkandet till Riksens Höglofl.
Under sednare tider, då mindskningen på skog, genom ökad consumtion och synbar misshushållning , närmar sig till en befarad allmännare brist, har det blifvit naturligt , att olofligt tillgrepp på de ställen , der skog ännu finnes , skulle ök-as i samma man, som behofver uppkommit och vanan stadgat åverkaren i begreppet, att dess företag , unders,tödt af ett på svårigheten att upptäckas grundadt hopp, vore , om icke billigt, åtmindstone ett af dem, som mest borde ursägtas , så att det också ofta anses bättre, att lömskt hämta skogsförnödenheter på andras ägor, än att genom tillåtna utvägar dertill söka rättigheten.
Och jag finner derföre, att hämmandet af en sådan osed är högst nödigt, till bevarande af den säkerhet, sorn hvar och en bör påräkna i afseende på tillhörigheter utan undantag.
Att denna säkerhet uti ägande rätten kränkes genom åverkan, är lika ostridigt, sorn att tillgrepp - \. goS Pen 7 Juli. grepp af alla slag borde, efter en rigttg princip, på samma sätt bedömas, samt följaktligen obe» hörjga tillgrepp af skog eller gärdsle med mera stämplas efter 40 Cap. Missgern, Balken såsom stöld, när det åverkade utgjorde 10 Daler Silfvermynts värde; men den lägre folk-klassen bédömmer förhållandet helt olika, och ingen skymf eller ovilja är, som jag nyss anfört, inom den ännu fö.venad med åverkanshrottet.
Jag äger af denna anledning en kanske billig fruktan, att en Dag, sorn ifrån denna vid åverkan fästade lindriga tankan på en gång hastigt åsyftade rättelse i en sådan opinion och förvandlade åverk» ningar från oekonomisk förbrytelse till tjufnad, skulle helt och hållet förfela sitt ändamål samt i stället medföra den vida skadligare påföljd att missbruket jcke liämmades samt att bland AID mogen en icke obetydlig del blefve, sasp.rn åvörkare, lagbundne tjufvar, hvarigenom den offentliga vanära , sorn ännu är fästad vid begreppet att stjäla , om icke försvunne , åtmindstone betydligen försvagades , efter sorn den öfvertygelse!!, Omöjligt kunde så hastigt vinna allmänhet, att åverkan agde eller medförde någon brottslig egenskap , samt att således en i parallel dermed ställd last icke mera vöre vanhedrande.
Jag tror således att tiden ännu icke är inne, då en sådan förändring i Dagarna bör vidtagas eller den rådande tankan genom deras stränghet rättas, men är deremot af den öfvertygelse , att begreppet och opinionen icke genast bör eller kan fa en sådan rigtning, utan mäste småningom, men icke genom blotta föreskrifter hänföras.
Den 7 Juli, 809 ras till kännedom af sjelfva principens Vigtighet och dess billiga verkningar derigenom, att bestraffningen för åverkan närmas till likhet ined den för stöld, på hvilket sätt framdeles en fullkomlig öfverensstämmelse' kan föreskrifvas , sorn dä skall medföra den önskade verkan, att förbrytelser ingenstädes finna skydd eller försvarare, Härtill tror jag likväl, att en bestämd förhöjning af nu fastställda böter icke blir tillräcklig eller adéquat, då hvarje bestraffning af detta slag bör vara lämpad efter värdet af den egendom, som uilgripes, hvilken grundsats alldeles vöre förfelad 0111 åverka re 11 belädes med lika plikt då han till exempel tillgripit eller fällt ett timmerträd, som inom skogrik ort äger kanske fjerdedelen lägre värde an på en annan der tillgången är mindre, utan får jag i stället föreslå, såsom i min tanka håde ledande tili denna hyssomnämnde förberedelse och äfven bidragande att till ep del förekomma skogs-åverkningar, att den sorn å Allmänning eller andras enskilta ägor fäller eller bortför timmer-skog, eller hvad dylikt som heldst, hör, utom fullt skadestånd, böta på lika sätt sorn vid första gången stöld, tredubbla värdet af det sorn är åveriadt, hvilket ansvar skulle fördubblas då sådant sker ä Kronans Parker , Gehäg eller Djurgårdar ; äfvensom åverkan från Allmänning borde medföra förlusten at derå begagna utsyning för året, i fall rättigheten dertill, i annat fäll, varit öppen ; och torde kanske en dylik förbrytelse tredje gången böra särskildt medföra det offentliga skymfandet, att brottslingen bordé en Söndag, vid kyrko - Den 7 Juli. kyrkodörren stående , hålla i handen en qvist af det åverkade slaget; dessutom skulle , efter min öfvertygelse, skogs åverkningar betydligen förekom inas , örn den svårighet i bevisningen , som nu skyddar brottslingen, kunde på något sätt blifva lättad; ty den sanningen tål ingen motsägelse, att Åklagaren , då icke Svarandens egen bekännelse tillkommer, sällan till mera än hälften lyckas i siri bevisning, så att antingen befrielse måste lemnäs, eller också en alltid motbjudande värjemåls ed , hvars följder äro oberäkneliga, blifva ålagd; och jag tror, att en sådan svårighet skulle bäst afhjelpas, om 1:0
Visltationer efter feortfördt skogsfång blefvo tillåtna på samina sätt och med lika ansvarighet, som L afseende på spaningar efter tjufgods finnes stadgadt; och 2:0 att då Svaranden blifvit genom bindande liknelser eller halfva skäl besvärad, -värjemåls-ed icke måtte äga rum, utan i stället Måls-äganden, hvars redlighet torde vara mera tillförlitlig, få rättighet att fylla bevisningen med sin ed, så framt icke Svaranden ville eller kunde visa laglig åtkomst till den ved eller dylikt, hvarom fråga vore.
I afseende på förslaget, att den särskildta Vitesbot, som
Domaren äger ålägga , måtte tillfalla
Måls äganden, är min öfvertygelse olika, och jag tror det vara stridande emot begreppet om rättvisa och billighet, att Lagbrott kunde medföra verklig vinst på någon sida samt således af en egennyttig
Jordägare med välbehag anses och om möjligt jemväl understödjas; ty åtkomst till Vites boten kunde icke på annat sätt bedöm - Den 7 Juli. bedömmas, då Måls-äganden, genom skadestånd, sin tredjedel i böterna och särskildt Rättegångskostnad, vore fullt ersatt för sitt lidande och således icke bör påräkna någon ytterligare förmån, utan får jag i stället tillstyrka, att. hädanefter inga vites-förbud för skogs åverkningar, såsom till sin grund origtiga , och jemväl nu mera öfyerflödiga, om böterna på det föreslagna sättet hpjas , matte utfärdas , samt de hittills gällande , genom en Kongl, Författning blifva upphäfna; men deremot tillstyrker jag bifall deraf, att Kronans Ombud må, likväl med förbehåll af Måls-ägarens bättre rätt, äfven åtala och utföra åverkans brott å enskilt mans ägor.
I alla de fall, der Lagen eller Kongl. Förordningen om Skogarne i Riket utsätter åverkans bot, bör tillämpning äga rum af den bestraffning som jag ödmjukast föreslagit , heldst
Lagstiftaren bör lika betrakta behofvet att med stadgandet åsyfta en nödig skogshushållning sorn cck äganderättens helgd. A, I^eyanhujvud.
Uppläst hos Höglofl, Ridd. och Ad, den 7 Juli Jiögvörd, Prest-Ståndet den 7 Vallöf].
Borgare-Ståndet den 10 _ Rederv, Bonde-Ståndet den 7.
Enär det af Lag-Utskottet den g nästlidne
Maj afgifna vördsamma Betänkande, rörande åtskilliga föreslagna ändringar uti nu gällande Concours författningar, hos Höglofl.
.Ilidd. och Adeln, Vällofl.
Borgare-Ståndet och Hedervärda - 8i* 3m 7 Juli. da Bonde-Ståndet till pröfning förevarit, hafva flera anmärkningar dervid blifvit gjorda, som föranledt att berörde Betänkande är vordet till Utskottet återremitteradt, i följe hvaraf det nu åligger Utskottet att öfver nämnde anmärkningar aflemna utlåtande.
Dervid har Utskottet ansett sig först böra fästa uppmärksamhet vid den af Herr Friherre Mannerheim gjorda hemställan, om icke nu , då en Comité är förordnad till Dagarnas Öfverseende, och der fräga om förändring af
Domstols-inrättningen blifvit väckt, hvarmed förändringar i Rättegången nödvändigt'mäste följa , det vöre nyttigare att låta hela förrberörde ämne hvila till dess Comitéens arbete är färdigt, heldst andra principer då torde finnas påkalla annan behandling.
I afseende härå tror Utskottet sig böra narn* na, att ehuruväl , vid frågans förehafvande, det icke undfallit Utskottet, att onekligen en mera all* män förbättring och förändring af Coneours-författ» ningarne kudde vara nödig , än den Utskottet, som för sitt yttrande funnit sig begränsad af hvad till dess åtgärd är vordet hänskjutit, blefve i tillfälle att|föreslå, äfvensom att denna förbättring, med större omfattning och noggranhet, skall kunna verkställa^ vid den af Dag-Comitéen förehafvande omarbetning af omförmälta Författningar , har dtfick
Utskottet ansett sig så mycket mindre böra underlåta att ingå uti förslag till de i fråga satte partiella förändringar, som, då längre tid ännu återstår innan Comitéens arbete kan hinna fullbordas och, efter föregån gen - Den 7 Juli. gen granskning, antagas, nödvändigheten synes fordra, att emedlertid vidtaga sädana anstalter, hvarigenom de af erfarenheten bestyrkta brister uti besagde författningar kunna förekomma».
Dä Utskottet derefter i betraktande tagit den af Herr von Schantz gjorda erinran, att Utskottets gjorda förslag ej mindre till ändring af andra dalen utaf I Mom. 9 §. i 1798 års Concours-Stadga, än äfven att Kongl.
Förklaringen den 30 Sept. 180I måtte till sin kraft och verkan upphöra, skulle strida emot en vanlig Rättegangs-ordning, har Utskottet ansett de skäl, som föranledt Utskottet till berörde ändring, vara uti dess aflemnade Betänkande så fullkomligen ådagalagde, att Utskottet finnér sig endast behöfva att, till vederläggning af berörde erinran, åberopa innehållet deraf; men som i sammanhang med denna föreslagna ändring, påminnelse derom af Herr Borgmästaren Kjellander och Riksdags-Fullmägtigen Anders Andersson Aberg blifvit gjord, att hvad uti 2 Mom. af Kongl. Förklaringen den Jan.
1806 stadgas'; ”att Borgenär, som icke inom skriftvexlingens slut, vid tredje eller sista uppropet, på sätt g §. 2 Morn. af Concours stadgan föreskrifver, med laga bevis sin fordrans verklighet och belopp styrkt , samt emot Gäldenärens påstående och Medborgenärernas fordringar anmärkning gjort och nödiga bevis dertill företett, eller ock i händelse han inom samma tid, efter hvad så väl 7 som 9 §. medgifva, lios
Domaren erhållit anstånd med bevisningens företeende, den förelagda tiden försummat, äger sedermera icke vidare 814 Den 7 Juli. ■vidare rätt att fullgöra hvad han således under* låtit;” borde i förening dermed äfven till sin kraft och verkan upphöra; finner Utskottet sig böra häröfver meddela Utlåtande.
Att med antagande af den förändring uti innehållet och lydelsen utaf förenämnde andra del utaf i Mom. g §. i Concours-stadgan , nyssberörde i 1806 års förklaring influtne stadgande, det borgenär bör inom tredje Uppropet göra anmärkning emot gäldenärs sökte befrielse-förmån , skall helt och hållet förfalla * anser Utskottet vara en klar och oundviklig följd; och då det jern* väl icke allenast är ostridigt, att ofta den händelse kan inträffa, att mindre kunnige borgenärer ej känna eller förstå deras åliggande att de* till bevarande af sin rätt, hafva af nodén ätt, under loppet af skriftvexlingen , granskr de fordringars beskaffenhet, sorn af deras inédborgénärer blifvit uppgifne och bevakade, samt att andraga och styrka, hvad till dessa fordringars o» gillande kan erfordras, utan tro sig hafva fullgjort
;allt hvad för dem behöfves, då de sjelfve i laglig ordning bevakat och styrkt deras egen fordran , utan ock det i Öfrigt synes vara mot billighet stridande, att om ert anmält fordran, på grund af en eller flera Medborgenärers anmärknings af Domaren såsom obestyrkt eller olagiig ogillas, och således förlorar all bétalningsgild egenskap emot anmärfcarne i proportion af deras fordringar , den dock för alla öfriga Borgenärer, hvilka i anmärkningen icke deltagit, skall medföra betalnings rätt i förhållande till dessas fordringar,' hvarigenom äfven rättigheten för Deri 7 Juli, 815 för Domaren , att efter Lag godkänna eller förkasta ett påstådt kraf, i detta fall honom betages, en pröfnings-rätt, som i alla andra händelser honom tillkommer och han vid ansvar ej fåråsidosätta; finner Utskottet sig äga full anledning föreslå, det ofvan intagne del af 2 Morn. uti ifragastälde Kongl.
Förklaring må till sin verkan äfven upphöra.
Såsom anmärkning af mycken vigt anser Utskottet den, som blifvit af Herr Friherre Mannerheim, Herr Nordenstolpe och Herr Borg. mästaren Kjellander gjord, att genom den ändring Utskottet föreslagit uti 9 §.
3 Mom. af Concours-stadgan, det Dom i Concours-mål bör sist inom trenne månader , efter det tredje uppropet skett, utfärdas, vid ansvar för Rätten om dermed längre fördröjes, Domstolen skall fått ett så beskaffadt åliggande sig förelagdt, som dels genom parters och vittnens uteblifvande vid de mundtliga förhör, hvilka Rätten kan anse vara nödvändiga att till upplysning i någon del af målet utsätta, dels af handlingarnes vidlöftighet och andra omständigheter , skall vid flera tillfällen blifva svårt, och stundom äfven omöjligt att verkställa.
Enär lagen för Concours-mål stadgat en skyndsammare behandling, än i andra tvistemål, och derefter lämpat det Rättegångssätt, som vid dem bör iakttagas, i anledning hvaraf jemväl är vordet föreskrifvet, att alla skäl och bevis till fordringarnes styrkande böra å inställelse-dagen företes samt att all bevisning, som då ej kan medhinnas, Skall inom tredj® uppr»p«t verkställas, hvaraf följer, att Rätten Den 7 JulL Källen genast, efter det berörde Upprop skett, är oförhindrad, att. om malets beskailenhet göra sig underrättad, oell tillse huruvida några orri" ständigheter fordra parternas mund diga hörande, innan det till afgörande kan företagashar
Utskottet trott att den utsatta tiden af tvenne månader skulle vara tillräcklig för en Stads Domstol, både för att kunna fatta beslutet uti en anhängig gjord Concourstvist, och älven for utfärdandet af den Do rn, sorn deri skall meddelas; och ehuru Utskottet jemväl dervid föreställt sig möjligheten af den händelse, att Domstolen någon gång skulle kunna för fullgörandet deraf behöfva längre anstånd, har dock Utskottet ansett den grundsatis böra i dessa fall Vara gällande, att oöfvervinnerliga hinder alltid måste gälla såsom undantag för lagens positiva föreskrifter, hvadan ock Utskottet trott sig finna att den längre tid, som vid något mindre vanligt tillfälle skulle vara behöflig för en Concourssaks behandlande, icke borde få begagnas vid sådana mais handterande i allmänhet, j Ifrån denna åsigt har Utskottet, således utgått vid uppgörande af det föreslagna tillägg vid förenämnde Moment; men då.
Utskottet derjemte finner sig böra lemna rättvisa åt anmärkningarna, tillstyrker Utskottet att berörde föreslagne tillägg må i stället undfå sådan lydelse: ”och utfärde
Dom sist inom 3:ne månader efter det tredje uppropet skett.
Fördröjer
Rätten härmed utan lagliga skäl och orsaker, svare dertill som för annat tjenstefel; fylle ock all den skada, som genom uppehållet bevisligen uppkommit”.
Herr ben 7 Juth Herr von Schantz har väi och anmärkt,' ätt nyssberörde Stadgande skulle pä flera af honom anförda förfnehta skäl vära olämpligt till de Concours-mal, sorn af Hof-Rätten såsom första
Domstol behandlas tneti dä deri §.
1 Coticoursstadgan, hvarvid tillägget är vordet föreslaget 8 blott här afseende å de Gopcötirs-tvister sorn vid RådstUfvu-Rätterna blifva anhängigä , heldst särskildt atti 13 §. af berörde stadga egentligen Utstakas huru med sådana mål, da de hos Hofrätten förekomma, skall i fräga örn skyndsamheten' vid deras afgörande förfaras, anser Ut* skottet något annat besvarande af besagdé anmärkning öfverflödig.
Detta oaktadt och då af Herr Nordenstolpe , Herr Borgmästaren Kjellander och Riksdags-Fullmägtigen Åberg påminnelse skett, att hvad om tiden för Stads-Domstol, inom hvilken Concours-mål böra afdomäS, Samt om ansvaret vid Underlåtenhet deraf, är vordet föreslaget, afven bör sträckas till Hof-Rätten, har Utskottet funnit för sig något hinder icke uppstå att jemväl till pröfning företaga detina påminnelse, enär den till Utskottet remitterade äf Riksdags-Fullmägtigen Anders Joachimsson Väckta motion, sorn föranledt till Betänkandet, kati anses dertill lemna anledning.
Dervid har hos Utskottet i öfvervägande kommit, att några sådana omständigheter sig icke förete, söm böra verka ett undantag för Hof-Rätten, att lika skyndsamt som Rådstufvu Rätten pröfva och afdöma en der såsom första
Domstol anhängig gjord Concours-tvist.
Utskottet tror sig inse, att åt* jmindstone hvarken den Hof-Rätts Ledamots tjenstJ. e Bandet, lo3. 104, ledig"* 8i8 Deri 7 Juli. ledighet, som fått saken å sig lottad, eller de ferier Hof-Rätten äger att begagna från arbete på alla dess divisioner, icke böra till ett slikt undantag föranleda, heldst i förra fallet, saken kan af en annan tjenstgörande Ledamot till utarbetande emotlagas, och i det sednare åter , det icke synes vara omöjligt, att äfven under berörde ferietid Concoursmål kunna handteras och afgöras samt Dom deruti utfärdas ; och då i öfrigt härtill lägges, att det af Utskottet nu föreslagne ytterligare tillägg i redactionen, att lagliga skäl och orsaker, som vålla fördröjandet med Concours-domens utfärdande utöfver den föreskrifna tiden, böra befria Rätten från ansvar för dröjsmålet, skall äfven i afseende å HofRätten blifva gällande, anser Utskottet sig kunna föreslå antagandet af hvad förenämnde påminnelse innehåller.