Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
M:t har jemväl uti Dess nådiga proposition om Statsverkets tillstånd och behof begärt att, då Ramsjö kapellförsamling, tillhörande Ljusdahls pastorat i Gefleborgs län, hade behof af en serskild predikant, enär presterskapet i moderförsamlingen icke förmådde behörigen handhafva själavården inom kapell-laget, som vore fem mi! aflägset från moderkyrkan, och någon banad väg emellan dessa ställen icke funnes eller kunde anläggas, men församlingen saknade förmåga att bereda honom en för en tarflig bergning erforderlig aflöning, Rikets Ständer, såsom bidrag dertill, måtte anvisa cn summa af 133 R:dr 16 sk. årligen under de första femton åren efter predikantens anställande, samt 66 R:dr 32 sk. under derpå följande femton år; och, enär upplyst blifvit, att anställandet af serskild Expeditions-Utskottets Förslag till undt.
447 predikant vid förenämnde kapellförsamling är af behofvet päkalladt, men de löneförmåner, hvilka församlingen utföst sig eller föreslagit att erlägga, uppgående, enligt hvad Rikets Ständer inhemtat, till ett heräknadt värde af 292 R:dr 20 sk. 4 r:st., icke kunna anses vara för en prestmans tarfliga utkomst tillräckliga, och det torde fä antagas, att kapellboerne, såsom till största delen fattige nybyggare, ännu under längre tid icke i vidsträcktare mån förmå bidraga till denne tjenstemans aflöning, hafva Rikets Ständer till denna E.
M:ts nådiga framställning lemnat bifall. 7:o.
Då, enligt E. K.
Mäts och Rikets Ständers beslut, den serskilda ränta, som, under benämning af Fahlu kungsgårds-hjelp, utgjorts af vissa hemman inom Kopparbergs, Näsgårds och Säthers fögderier af Stora Kopparbergs län, numera blifvit, emot upphörande af derför medgifven lindring i Bevillningen, afskaffad, bar E. K.
M:t föreslagit, att de nuvarande Läns- och Fjerdingsman, samt Färjkarlar, Gästgifvare och Nämndemän inom berörde län, hvilka före upphörandet af ifrågavarande ränta sina befattningar innehaft och af anslagen å samma utskyld varit i åtnjutande, måtte, för den minskning i påräknade löneförmåner, som de genom mcranämnde räntas försvinnande fått vidkännas, å Allmänna Indragningsstalen undfå motsvarande ersättning, hvilken likväl, med undantag endast för länsmännen, såvidt ifrågavarande anslag tagits i beräknande vid bestämmandet af den år 1841 dem beviljade lönetillökning, skulle komma att i mån af ersättningslagarnes afgång indragas, och bar E. K. M:t ansett, att denna ersättning, som borde efter markegång utgå, kunde förslagsvis beräknas till 190 ILdr.
Hvad E. K. M:t sålunda i nåder föreslagit, hafva Rikets Ständer bifallit. 8:o.
Då, i afseende å det på Allmänna Indragningsstaten uppförda anslag af 10,000
R:dr årligen till Exspektans-arfvoden ål lönlöse officerare i arméen, det förhållande inträffat, att, enär numera knappast hagon officer, enligt de genom Kongl. Brefvet den 23 Januari 181G stadgade grunder, funnes berättigad att af 'sådant arfvode komma i åtnjutande, helst dertill erfordrades, att officer skall under 1813 och 1814 års krig hafva varit och sedermera förblifvit lönlös, i följd hvaraf ock under de sista åren dylikt arfvode icke blifvit disponeradt, behållning uppkommit i den mån äldre innehafvare af ifrågavarande exspektans-arfvoden afgått, och hvilken behållning, enligt sednast afslutade Rikshufvudbok, eller för år 1848, uppgått till 2,558 R:dr 2 sk. 8 r:st., har E. K.
M:t, som ansett olämpligt, att omförmälda, till förmån för arméen afsedda tillgång fortfarande lemnades obegagnad och då tjenstbarheten bland arméens befäl verksammast befrämjades och bibebölles genom beredda tillfällen för dess medlemmar, att vid framskriden ålder 448 E.vpeditions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse, JY;o 174. kunna lemna ruin för yngre och kraftfullare kamrater, föreslagit Rikets Ständer, alt ifrågavarande anslag, i den nian detsamma, genom afgång bland innehafvarne af exspektans-arfvoden, redan vore eller framdeles kunde blifva disponibelt, måtte, efter de grunder och med de belopp, som E. K.
M:t kunde i nåder finna lämpligt bestämma, få användas till pensionsförböjningar åt afskedtagande öfverstelöjtnanter, majorer och kaptener af arméen, utöfver de pensioner, som dem från Arméens pensions-kassa tillkomme.
Mits nådiga framställning i öfvervägande, men anse, dels att med ifrågavarande anslagssumma, 10,000 R:dr, det åsyftade ändamålet icke kan vinnas, helst begäret alt slutligen ernå rätt till en dylik pensionsförhöjning, säkerligen skulle föranleda mången tjensteman att alltför länge fortsätta en tjenstgöring, hvars fordringar han på ålderdomen icke förmådde nöjaktigt uppfylla, dels ock ay, ett för visst bestämdt ändamål gifvet anslag, icke bör, i den mån det härtill ej mera erfordras, kunna Lagas i anspråk att öfverflyttas till något annat, hvars behöflighet är föremål för ny pröfning och om hvars uppnående ingen visshet finnes, hvadan Rikets Ständer icke funnit sig kunna bifalla hvad E. K.
M:t sålunda föreslagit. 9:o.
Af den anledning, att Rikets sednast församlade Ständer tillerkänt Assessoren J. A. Törneman rättighet att, när hans göromål vid utredningen af förra allmänna magasinsfonden upphörde, å Allmänna Indragningsstaten åtnjuta exspektans-lön af 777 R:dr, motsvarande, utan förhöjning för spannmålen, den aflöning, som Törneman, hvilken vid f. d. Allmänna Magasins-direklionens upplösning var Kammarförvandt, sedermera, efter af Kammar-rätten erhållet förordnande att vara Revisions-kommissarie uti det under bemälde embetsverk ställda Revisionskontoret för allmänna magasins-ärendernes utredning, i sådan egenskap åtnjutit, har E. K.
M:t föreslagit, att Rikets Ständer, i öfverensstämmelse härmed, jemväl malte medgifva, att Revisoren J. G. Nyström, hvilken vid förenämnde direktions upplösning vid verket innehade Kammarskrifvaretjenst, men af Kammar-rätten förordnades till revisor i förenämnde Kontor med enahanda lön, som varit för revisorerne i Magasins-direktionen bestämd, och dermed fortfor intilldess Kontoret upphörde, samt således i detta hänseende befunnit sig i enahanda förhållande, som Törneman, må, i stället för honom tillagdt exspektans-arfvode som kammarskrifvare, få åtnjuta den aflöning som revisor, hvilken han innehade, då göromålen med Magasinsfondens utredning för honom upphörde, utgörande utan spanmålsförhöjning, 497 R:dr 8 sk., och således uti berörde till Nyström nu utgående arfvode uppföras en tillökning af 270 R:dr 24 sk. banko; och hafva, med afseende å sålunda utredda - Expeditions-Utskottets Förslag till rind.
Skrifvelse, N:o 174. 419 redda förhållanden, Rikets Ständer uti förenämnde, till revisoren Nyström för närvarande årligen utgående exspektans-arfvode beviljat en tillökning af 270 R:dr 24 sk., att å Allmänna Indragningsstaten uppföras. 10:o.
Sedan uti serskilda till E. K.
M:t ingifna ansökningar Stats-kontorels ledamot för magasins-ärendcns föredragning, Förste Ilof-intendenten Pehr Gustaf Welin samt t. f. Kamererare!) uti det under bemälde embetsverk lydande allmänna Magasins-kontoret, Jakob Fredrik Miillern och Bokhållaren i samma kontor, Jonas Rille, den förstnämnde under åberopande jemväl deraf, att, enligt Kongl. Brefven den 29 November 1781, den 29 November 1815 och den 15 Januari 1819, f. d. Allmänna Magasins-direktionens ledamöter fått sig tillagde enahanda löner och pensionsrätt med vederlikar inom Kongl. Maj:ts och Rikets Kollegier, underdånigst anhållit, att, när de uppnått den för erhållande af pension å Allmänna Indragningsstaten i allmänhet föreskrifna ålder, komma i åtnjutande af pensioner till enahanda belopp, som de vid sina förenämnde befattningar för närvarande i lön uppbära5 så har E. K. M:t, öfverlemnande detta ärende till Rikets Ständers pröfning, uti nådig proposition af den 15 November sistlidne år, behagat, på deri anförde skäl, föreslå, det Förste Hof-intendenten Welin, t. 1.
Kamereraren Miillern och Bokhållaren Bille måtte förklaras berättigade att, efter upphunnen pensions-ålder och under de i sådant afseende för civile embets- och tjenstemän i allmänhet stadgade vilkor, varda vid afskedstagande! uppförde å rikets Allmänna Indragningsstat till pensioner, motsvarande den aflöning, de för närvarande i Stats-kontoret åtnjuta, eller Welin 1,752 R:dr, med tillökning efter riks-markegång utöfver 7
R:dr tunnan för derunder beräknade 152 tunnor spannmål, Miillern 1,314 R:dr och Bille 876 R:dr, med tillökning efter riks-markegåugs medelpris för derunder beräknade 76 tunnor spannmål; och hafva Rikets Ständer, med afseende å de uti E. K.
M:ts nådiga proposition utredde förhållanden och på de skäl, E. K. M:t i nåder behagat anföra, bifallit ofvanberörde nådiga framställning.
Jemte förmälan, hurusom E. K. M:t, efter det Medicine-doktoren Johan Erik Nyblaeus blifvit entledigad från den af honom innehafda läkarebefattning vid Norra Korrektions-inrättningen i Stockholm och hos E. K.
M:t gjort ansökning om pension, med afseende å sökandens långvariga tjenstgöring i nämnde egenskap och uppnådda ålder af 65 år, funnit sig böra årligen, utaf de å andra hufvudtiteln till extra utgifter anslagna medel, tillägga honom en gratifikation af 250 R:dr, motsvarande det arfvode, han vid tjensten åtnjutit, har E. K. M:t nu begärt Rikets Ständers medgifvande, alt Doktor Nyblaus under sin återstående Bilt. till B.
Pral. 1850 & 1851. 10 Sami. 1 Afd. 57 450 Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse, N:o 174. lifstid finge såsom pension från Allmänna Indragningsstaten årligen tillgodonjuta det nämnda arfvodets belopp, 250 R:dr; hvilket Rikets Ständer bifallit. 12:o. Enär E. K. M:t, vid beviljandet af Chefens för Strömsholms Stuteri, Öfversten m. m. G. Liljenstolpes underdåniga ansökning att, efter uppnådde 66 lefnadsår och sedan han nära 47 år varit anställd i Statens tjenst, hvaraf 24 vid nämnde befattning, undfå afsked med pension, icke kunnat af Stuteriets serskilda pensionsfond tillägga honom högre pension än 500 R:dr b:ko, har E. K. M:t, med afseende å Öfverste Liljenstolpes långvariga, af ett rättskaffens och för det allmänna gagneligt embetsnit och utmärkta tjenstgöring, begärt, att ett lika stort belopp måtte, såsom tillökning uti denna pension, för honom å Allmänna Indragningsstaten anvisas; och hafva på de skäl, som i E. K.
M:ts nådiga proposition blifvit anförda, Rikets Ständer bifallit, att till pensionsunderstöd för Öfverste G.
Liljenstolpe å Allmänna Indragningsstaten må uppföras ett årligt belopp af 500 R:dr. 13:o.
Sedan, uti en till E. K, M:t ingifven och med underdånigt förord af Styrelsen öfver Fängelser och Arbetsinrättningar beledsagad ansökning, Majoren Nils Johan Gjertz underdånigt anhållit alt, då han, som den 10:de April 1839 blifvit förordnad till Direktör och Kommendant vid Straff- och Arbets-Inrättningen å Långholmen, men den sednare tiden, i anseende till sin sjuklighet, latt ifrån utöfningen af samma befattning åtnjuta ledighet, numera, efter hvad läkare intygat, vore till helsan så försvagad, att föga förhoppning funnes, det han skulle återfå förmåga att nämnde befattning återtaga och fortfarande bestrida, E. K. M:t, ehuru Gjertz, såsom född den 3 November 1794, icke uppnått 65 års ålder, likväl, med afseende å hans sjuklighetstillständ och obemedlade ställning samt i öfrigt förekommande omständigheter, i nåder täcktes vidtaga åtgärder till hans förflyttning å Indragningsstat med den pension af 1,000
R:dr, som åt föreståndaren vid nämnde Inrättning blifvit anslagen; så har E. K.
M:t, i betraktande deraf att Major Gjertz, hvilken i nära 12 år innehaft omförmälde Direktörs- och Kommendants-beställning, eller längre tid än som i detta fall enligt Kongl. Brefvet den 24 Maj 1841, erfordrades för öfverflyttning till pensions erhållande å Allmänna Indragningsstaten, men, deremot icke uppnått den i samma Kongl. Bref för sådant öfverflyttande stadgade ålder, efter hvad upplyst vore, berömligen förvaltat meranämnde ansvarsfulla och besvärliga befattning, samt uti Gjertz’s helsotillstånd, enligt läkares intygande, icke kunde förväntas sådan förbättring, att han blefve återställd till förmågan att behörigen förestå en Fängelse-Inrättning af det omfång och inflytande, som den ifrågavarande, behagat föreslå, att Majoren Nils Johan Gjertz måtte, vid afskedstagandet från omförmälde Direktörs- och Kommendants - Expo (lilio n s- Utsk o tte Is Förslag till tind.
Skrifvelse, N:o 174. 451 befattning, få på Allmänna Indragningsstaten uppföras till åtnjutande af ett emot lönen svarande årligt pensionsbelopp af 1,000 R:dr b:ko.
Med afseende fi vigten deraf, alt tjenstemän icke qvarstå i sina befattningar, då ålder, helsa och krafter neka dem att uppfylla sina tjensteåligganden, och då det lärer få antagas, att Fängelse-Direktören, Majoren Gjertz numera är urståndsatt att, med den ihärdighet och kraft, som erfordras och han förut städse ådagalagt, vidare utöfva denna maktpåliggande, med mycken ansträngning förenade tjenst, hafva Rikets Ständer bifallit, alt Majoren Gjertz, vid afskedstagandet, uppföres å Allmänna Indragningsstaten till erhållande af en årlig pension af 1,000 R:dr b:ko, att utgå från och med månaden näst efter den, då afskedet beviljas. 14:o. Sedan E. K. M:t, uppå Vetenskaps-Akademiens underdåniga hemställan, under den 3 Juli 1849 bifallit, att i stället för den vid nämnde Akademie förut varande Technologiska Institutionen, tvänne nya Institutioner, en i Fysik och en i Kemi, derstädes finge inrättas, och Akademien, jemte anmälan, alt behöfliga arfvoden åt de till förenämnde nya tjensters bestridande förordnade personer hittills endast genom tillfällig anordning kunnat anskaffas, enär Akademiens Tecknolog, Professorn Gustaf Erik Pasch, hvilken sedan år 1823 innehaft sin befattning, icke utan ersättning kunde afträda sin lön, uti underdånig skrifvelse lill E. K.
M:ts nådiga bepröfvande öfverlemnat, huruvida icke, då Akademien saknade serskilda pensionsmedel, E. K.
M:t skulle finna lämpligt hos Rikets Ständer föreslå, att bemälde Professor, som under åren 1818 lili och med 1829 varit anställd såsom Hernie- och PharmacieAdjunkt vid Carolinska Medico-Chirurgiska Institutet, och nu vid 02 års ålder vore behäftad med kroniskt lidande, måtte å Indragningsstat erhålla 1,000 R:dr b:ko, motsvarande den kontanta lön, han såsom Akademiens tecknolog innehaft, och hvil ken ersättning han så mycket snarare syntes hafva förtjent, som han ej blott i Akademiens tjenst gagnat vetenskaperne, utan äfven genom mångfaldiga upplysningar i frågor, vigtiga för landets näringar, med sina vidsträckta kunskaper varit det allmänna nyttig, hvarigenom både en förtjent mans sorgfria ålderdom kunde blifva betryggad och nödiga medel beredas för fortgången af dessa vigtiga vetenskapliga institutioner; så har, efter det Stats-Kontoret, af anförda skäl, ansett pensionen för Pasch skäligen kunna föreslås till något mindre belopp, än det Akademien ifrågaställa eller till hvad en Professor vid ofvannämnde Institut egde att vid afskedstagandet åtnjuta utur Civil-statens Pensionskassa, E. K. M:t, med fäsladt afseende å hvad sålunda blifvit anfördt och upplyst, äskat, att Professoren G. E. Pasch må, efter afskedstagandet, för sin återstående lifstid tilldelas en årlig pension af G00 R:dr; hvilket Rikets Stunder bifallit. 452 Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse, N:o 174. 15:o. Då Dekorationsmålaren och Professoren i teckning vid fria konsternas Akademi, Emanuel Limnell, som i 38 års tid med utmärkt nit och skicklighet städse fullgjort sina tjensteåligganden, nu vid 84 års ålder alltmer hade hehof af hvila, samt genom denne förtjente Lärares afgång tillfälle yppades att, till båtnad för Akademiens läroverk, använda någon af de yngre fdrljenstfulla konstnärer, som
Akademien med tillfredsställelse räknade bland sina medlemmar, har E. K. M:t, då Akademien jemväl saknade alla utvägar alt, vare sig af enskilda medel eller genom den vid Akademien stiftade Pensionskassa, hålla Limnell skadeslös för de löneinkomster 750
R:dr, dem han genom sitt afskedstagande skulle förlora, i betraktande häraf, behagat föreslå Rikets Ständer att tillåta, att Professoren Limnell måtte vid afskedstagandet få öfverflyttas på Rikets Allmänna Indragningsstat för samma, till 750 R:dr uppgående, inkomstbelopp j och, ehuru Professor Limnell icke kan räknas till antalet af civile embets- och tjenstemän, hvilka efter uppnådda vissa lefnads- och tjensteår, ega rättighet till pension, hafva Rikets Ständer likväl, i betraktande af hans höga ålder och den långa tid, han med nit och skicklighet sina åligganden fullgjort, samt med hänsigt till den betydande fördel, som genom hans afgång blefve Akademiens undervisningsverk tillskyndad, ansett sig böra bifalla, att Professoren Emaunel Limnell må, vid afskedstagandet, varda å Allmänna Indragningsstaten uppförd till åtnjutande för sin återstående lifstid af en årlig pension, stor 750 R:dr, 16:o. Sedan E. K.
M:ts Befallningshafvande i Gottlands Län, i anledning af Lands-Kanslisten derstädes, f. d. Fändriken Carl David Isbergs gjorda anhållan om afsked från berörde tjenst, med rättighet för sökanden, som uppnått en ålder af 70 år, hvaraf han i allmän tjenst tillbragt 31 år, nemligen ö-J år såsom officer och 24-1- år som civil tjensteman, alt efter erhållet afsked få bibehålla sin lön såsom pension, hos E. K.
M:t i underdånighet hemställt, att Isberg, hvars tjenstgöring med Oktober månad 1850 upphört, måtte i nåder förklaras berättigad att under sin återstående lifstid från Allmänna Indragningsstaten uppbära en hans löneförmåner motsvarande pension: så har E. K. M:t, som väl, med tillämpning af stadgandet i Kongl. Förordningen den 24 Januari 1778, enligt hvilket de embets- och tjenstemän, vid Civilstaten, som voro 70 år samt länge och väl tjent, ega att vid afskedstagande undfå hela lönen i pension, ansett Isberg, som vore född den 9 Augusti 1780 och under sin tjenstetid städse ådagalagt ett oklandradt uppförande, vara berättigad till åtnjutande af en sådan förmån likväl, på grund af Rikets Ständers beslut, kungjordt genom Kammar-Kollegii Cirkulär den 11 Oktober 1819, hvarigenom blifvit föreskrifvit, att civil löntagare hör, för att kunna erhålla pension, hafva icke allenast uppnått en ålder af 70 år, utan ock i minst 30 år oafbrutet tjenstgjort, och dä i afseen - l Expedi tio n s- lits kol tets Förslag till und.
Skrifvelse, N.-o 174. 453 de på Isberg förekomme, alt han val i mer än 31 års tid tjent Slaten eller från den 24 Mars 1812, då han utnämndes lill Fändrik, lill deri 19 December 1818, då han från nämnde beställning erhöll afsked, samt vidare från den 1 Januari 1826 intill närvarande tid, såsom dels extra ordinarie, dels ordinarie Lands-Kanslist i Gottlands Län, men denna hans tjenstetid varit afbruten något öfver 7 år, funnit hinder möta för bifall till Dess Befallningshafvandes underdåniga framställning, af sådan anledning samt på grund af ofvan omförmälda omständigheter, behagat föreslå, att Isberg må förklaras berättigad att från och med månaden efter afskedstagandet frän Lauds-Kanslisl-tjensten, å Allmänna Indragningsstaten uppbära en mot lönen svarande ärlig pension af 108 R:dr b:ko, med tillökning efter riksmarkegångs medelpris för åtta tunnor spannmål.
Då Isberg så i afseende på lefnads- som tjensteår innehar den som vilkor för pensions åtnjutande stadgade ålder och endast till följd af stadgandet i Kongl.
Förordningen den 11 Oktober 1819 kunnat ifrågasättas att gå i mistning af denna förmån, samt Rikets Ständer icke anse lämpligt, att tjenstemän vid sina befattningar qvarstå äfven sedan minskade själs- och kroppskrafter ej vidare medgifva tjenstegöromålens behöriga förrättande, hafva Rikets Ständer medgifvil Lands-Kanslisten Isberg rättighet att, från och med månaden efter den, då han erhållit afsked, å Allmänna Indragningsstaten uppbära en årlig pension af 108 R:dr. 17'o Enär Rikets Ständer inhemtat, att förre Länsnotarien i Upsala Län, Landssekreteraren Olof Henrik Förberg, hvilken år 1829 anställdes i Statens tjenst, och i 15 år varit Länsnotarie i Upsala Län, derunder han vid flere tillfallen på längre tid hestridt Landssekreterare-tjensten och dervid, jemlikt behörigt vitsord, ådagalagt utmärkt flit, samvetsgrannhet och skicklighet samt i öfrigt till E. K. M:ls Befallningshafvandes synnerliga nöje oeh belåtenhet sig förhållit, lill följd af öfveransträngande arbete i tjensten, ådragit sig sådan sjukdom att han derigenom, såsom oförmögen till tjenstgöring, tvingats att taga afsked från Länsriotarie-beställningen, samt jemväl vore helt och hållet urståndsatt att på något sätt genom annat arbete kunna bidraga till sitt underhåll och uppehälle; så och ehuru Förberg, på grund af gällande författningar, icke egt något laga anspråk alt vid afskedstagandet från Länsnotarie-befatlningen komma i åtnjutande af pension, hafva dock Rikets Ständer med afseende ej mindre på hans i tjensten ådragna obotliga sjukdom, än ock öfriga förekommande ömmande omständigheter, funnit skäligt å Allmänna Indragningsstaten uppföra Länsnotarien, Landssekreteraren 0. H. Förberg, till åtnjutande under sin lifstid af en årlig pension stor 200 R:dr b:ko, dock att denna pension må utgöra ett honom personligen tillerkändt understöd, hvarå borgenärer icke må ega något anspråk. 454 Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse, N:o 174. 18:o.
Med afseende å förekomne bevekande omständigheter har E. K. M:t i nåder föreslagit, att det utaf Rikets sednast församlade Ständer, för tiden intill nästa statsreglering, å Allmänna Indragningsstaten anvisade pensions-understöd af 400 R:dr åt allidne Befallningsmannen på Upsala Slott, Ofverste-Löjtnanten J. M. Nordencreutz^ enka Carin Sendelin och hennes harn måtte, sedan bemälde
Enka numera med döden afgått, få af hennes efterlemnade döttrar tillgodonjutas, så länge de lefva ogifta och befinna sig i behöfvande omständigheter, och, ehuru Rikets Ständer funnit det vara i allmänhet mindre lämpligt att utsträcka det understöd, hvilket staten, såsom en gärd af erkänsla, tilldelat förtjente mäns medellösa enkor, till deras efterlemnade harn, hafva Rikets Ständer dock ansett, att ett undantag från denna grundsats bör i förevarande fall ega rum, enär Rikets sednast församlade Ständer medgifvit, att den årliga pension af 400 R:dr, som tilldelats Öfverste-Löjtnanten Nordencreutz’s enka Carin Sendelin, att utgå under den tid, då fastställda statsreglering omfattar, finge, i händelse af hennes frånfälle, äfven åtnjutas af hennes efterlefvande oförsörjda barn, hvarigenom dessa egt en icke ogrundad förhoppning att detta understöd af statsmedlen fortfarande åtnjuta.
Mefl hänsigt härtill och i betraktande af den nödställda belägenhet, hvari bemälda enkas fem döttrar för närvarande sig befinna, hafva Rikets Ständer funnit skäl i så måtto bifalla E. R.
M:ts högstberörda framställning, att å Allmänna Indragningsstaten blifvit anvisadt, ett belopp af 200 R:dr, att till Öfverste-Löjtnant Nordencreutz’s och hans jemväl aflidna hustru Carin Sendelius fern döttrar utgå med 40
R:dr årligen till dem hvardera, så länge de lefva ogifta och i behöfvande omständigheter sig befinna. 19:o. Likaledes hafva Rikets Ständer bifallit E..K.
M:ts begäran, att utaf den vid 1844—1845 årens riksdag framlidne Hans Excellens Herr Justitie-Statsministern Törnehladhs numera aflidna enkefru å Allmänna Indragningsstaten tillagda pension, 200 R:dr, må, under förenämnde vilkor, pä Herr Justilie-Stalsministern Törnehladhs oförsörjda dotter, Sofia Emeli Törnebladh öfverflyttas. 20:o. Rikets Ständer hafva jemväl medgifvit, att det vid 1840 års riksdag åt aflidne Hof-Kapellmästaren Haeffners enka Anna Magdalena Schylander å Allmänna Indragningsstaten anvisade pensionsunderstöd af 200 R:dr må, sedan bemälde enka år 1848 med döden afgått, öfverflyttas på Heffners oförsörjda dotter Annette Haeffner, som nu, vid 45 års ålder, är, enligt läkarebetyg, af sjuklighet och allmän svaghet oförmögen att genom arbete förskaffa sig nödtorftig bergning ock utkomst. 21 :o. Vid 1844 och 1845 årens riksdag beviljade Rikets Ständer åt framlidne Statsrådet Grefve Hårds enka en årlig pension af 1,000 ll:dr, att under Expeditions-Utskottels Förslag tilt und.
455 hennes återstående lifstid utgå5 och har E. K. M:t äskat, att hälften af förenämnde pensions-understöd, eller 500 R:dr, måtte, vid Grefvinnan Hårds frånfälle, fa öfverflyttas på hennes trenne oförsörjda döttrar och af dem åtnjutas under enahanda vilkor, som för Öfverste-löjtnanten Nordencreutz^ döttrar blifvit föreslagnej men enär, enligt hvad Rikets Ständer inhemtat, Statsrådet Grefve