Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Efter öfvervägande häraf, och som Banco-fullmägtige, uti deras vid Riksdagens början till Utskottet aflålne Berättelse, hvilken är bifogad Utskottets Memorial N:o 4> förklarat, att, ehuru den föreslagna ommyntningen komme att medföra icke obetydlig förlust för Banken, Banco-fullmägtige dock anse densamma befordra mera ordning och redighet, har Utskottet funnit sig föranlåtet hos Rikets Högloflige Ständer tillstyrka, att så väl
Bankens nuvarande förråd uti kopparmynt af gamla prägeln, som det belopp af dylikt mynt, hvilket hädanefter tili Banken ingår, må till Kongl. Mynt-Verket få aflemnas, för att nedsmältas och ommyntas till skiljemynt af nyaste prägel.
Prot. 1840. 6 Sami. 1 Afd. 4-'de Häftet. 1 2 Banco-Ulskotlets Betänkande , N;o 8. N:o 8.
Anh. till Exp.
Utsk. d. 21 Marc, kl. i e. na.
Betänkande, i anledning af väckt Motion om rättighet för Bankens Gählenärer, att i Landt-Ränter ien få erlägga ränta och capital-af betalningar ä innehaf vande Fastighets-lån.
Hedervärda Bonde-Ståndet har lill Utskottet remitterat en af Riksdagsfullmägtigen Johan Johansson från Götheborgs och Bohus Län väckt, så lydande motion: ”Så väl vid flera förflutna Riksdagar, som senast vid i83o års Riksmöte, har af Rikets Ständer tillfälle för fastighels-egare blifvit öppnadt, att erhålla Lån i Rikets Ständers
Bank mot lägre ränta, än hvad sorn vanligen kan betingas hos enskilde capitalister.
Fördelen häraf har okals genom den beviljade tillåtelsen alt med 2 procents afbetalning amortera capitalbeloppet, och flere fastighets-egare hafva skyndat att begagna dylika, elter utseendet förmonliga, vilkor.
Dessa förmoner hafva dock i väsendtlig nion minskats genom den, låntagarne ålagde, skyldighet alt halfårsvis betala räntorna genom insättning i Banken.
Denna skyldighet har tvingat hvar och en låntagare att för ränte-afbetalningarne begagna Ombud i hufvudstaden, hvaraf handt, att, genom Ombudets aflönande för dess besvär, räntan, sorn beräknats att utgå med 4 procent, i sjelfva verket uppgått till 6 för hundradet och deröfver, serdeles när primitiva lånet varit af ringa belopp.
Enär dessa smärre lån hufvudsakligen erhållits af allmogen, i följd al de smärre fastighets-delar, som af dem vanligen innehafvas, har den egentligen jordbrukande delen af Sveriges bebyggare, till hvars förmon dessa lån varit ämnade, deraf njutit minsta gagnet, tvert emot Rikets Ständers afsigt, emedan å dessa lån högre afgäld verkligen egt rum, än i den händelse, desamma erhållits hos enskild person.
För att afhjelpa denna olägenhet vågar jag ödmjukligen föreslå: att ränte-afbetalningarne på hos Rikets Ständers Bank erhållna fastighets-lån måtte af lånens innehafvare få ske uti Landt-Ränterien, hvarifrån dessa ränte-medel inom viss föreskrifven tid kunde till Banken insändas.
Låntagarne belastades icke då med onödiga och ofta betungande commissions-arfvoden, och Bankens säkerhet kunde genom lämpliga föreskrifter lika väl bevaras, som nu, genom räntans omedelbara insändande.
Jag öfverlemnar tili Rikets Ständers Höglofl. Banco-Utskottets Betänkande, N.o 8. 3 Banco-Utskolt att föreslå de controller, som kunna erfordras till betryggande af Bankens säkerhet, i händelse mitt förslag skulle anses verkstälibart.”
Vid pröfningen häraf har Utskottet funnit, det Rikets senast församlade Ständer, med bifall till Banco-Utskottets Betänkande N:o 41» afslagit en i samma ämne med den förevarande, inom ofvannämnde Riks-Stånd väckt motion; hvarvid Utskottet, såsom skäl för det tillstyrkta och bifallna afslaget, hufvudsakligen anfört, att, enär, om äfven den föreslagna depositionen i Landt-Ränterien af ifrågavarande afbetalningar skulle beviljas, det ändock måste åläggas låntagare, att, sedan han afbetalningen i Ränteriet verkställt, och behörig attest deröfver erhållit, densamma tillika med uppgift öfver den låne-nummer, hvartill afbetalningen hörde, sjelf eller genom någon härvarande Commissionär, aflemna till Banken, som lät anteckna den verkställde inlevereringen, utan att den å lånet afföra, förrän den erlagde summan till Banken ingått, samt låntagaren imedlertid skulle löpa det äfventyr, att, i fall det deponerade beloppet under tiden förskingrades eller under transporten gick förloradt, för andra gången nödsakas betala, hvad han i Ränteriet deponerat, hvarigenom således låntagaren ingenting kunde vinna, men Banken måste förlora, icke allenast i anseende till mångdubblad kostnad för bref-lösen och post-porto, utan äfven i aflöning till ett ökadt antal Tjenstemän, i och för de flerfaldige göromål, som deraf blefvo en följd, och i annat fall åter, eller derest låntagaren befriades från allt ansvar, så snart han i Ränteriet penningarne deponerat och Banken sedermera för dem vidkännes risquen, desto större förluster derigenom kunde för Banken uppkomma, som Banken, vid utsökandet af hvad i Landt-Ränterien kunde blifva för dess räkning deponeradt och derefter förskingradt, icke hade att påräkna en så beskaffad företrädes-rätt, som, genom Kongl.
Förordningen den 18 December 1823, är vorden densamma tillagd hos dem af Bankens egne Embets- och Tjenstemän, hvilka dess medel under uppbörd hafva, samt härförutan icke förmodas kan, det Landt-Ränterien skulle kunna förmås, att utan vedergällning besörja ifrågavarande betydliga uppbörd för Banken, deröfver hålla räkning, och om medlens remitterande draga försorg; och har Utskottet, som i allo gillar de skäl, som blifvit mot det väckta förslagets antagande anförde, härigenom ansett sig böra tillstyrka afslag å Johan Johanssons ifrågavarande motion.
TRYCKT HOS J. A. WALLDEN, 1840- Banko-Utskottets Memorial, No 9. 1 N:o 9.
Ant. tili lvxp.
Läsk. dea II April, kl. 1 e. m.
Memorial, i anledning af inicht fråga om användandet af i Bankens Generul-Cctssa N:o i förvarade utländska
Med a iller oell
Mynt till förökande af Bankens Mynt-Cabinett.
Sedan Bankens Garde des Medailles, Riks-Antiqvarien B. E.
Hildebrand, hos Banko-Fullmägtige tillkännagifvit, att han, enligt af Fullmägtige lemnadt uppdrag, granskat de i Bankens General-Cassa N:o 1 förvade 517 utländska medailler och mynt af guld, utgörande 820 ducater och i brultovigt 13 W 10| lod, saint funnit dessa medailler och mynt, präglade, de flesta under 16:de, 17:de och höljan af 18:de, samt någre under 14:de århundradet, vara af den dyrbara beskaffenhet, att det, i vetenskapligt hänseende, vore en förlust, om desamma blefvo utmyntade, hafva Banco-Fullmägtige hos Utskottet hemställt, att omförmälde medailler och mynt må få användas till förökande af Bankens Mynt-Cabinett.
Med afseende å desse medaillers och mynts sålunda styrkta höga värde, och då för Banken, som eger tillgång rå omynladt guld, behof att uppsmälta dem icke är att befara, har Utskottet, på det desamme icke må gå för vetenskapen förlorade, velat hos Rikets Ständer vördsamt hemställa, att ifrågavarande medailler och mynt, tillsammans 820 ducater, hvilka äro uti Bankens reela fond inbegripne, måtte få derifrån afföras och till förökande af Bankens Mynt-Cabinett användas.
I sammanhang härmed och enär Mynt-Cabinetlet förut eger åtskilliga medailler och mynt af guld och silfver, får dock Utskottet, i händelse Rikets Ständer bifalla Utskottets nu gjorda hemställan, tillstyrka, ej mindre att de i Bankens Mynt-Cabinett, efter den sålunda vunna tillökningen, befintlige medailler och mynt af guld och silfver, lill deras metalliska värde i Bancosedlar, såsom en Bankens fordran och deposition hos Mvnt-Cabinettet, upptagas och redovisas i räkenskaperne, med iagttagande för framtiden af de förändringar, Mynt-Cabineltel årligen, i detta hänseende, kan komma att undergå än äfven, att Bankens mynt- och medaill-samling icke må, förrän i sisla rummet, användas till inlösen af dess utelöpande förbindelser eller annorledes, ulan Rikets Ständers begifvande, Banken afhänclas.
Bih. till R, St, Prot, 1840, 6 Sami, i dfd, 5 Haft, 1 Banko-Utskottets Utlåtande> N;0 10- Reservation af Herr Borgmästaren Helleday: ”Med Utskottet instämmer jag uti dess hemställan, att de uti Bankens reella fond hittills inberäknade utländska mynt och medailler, tillsammans 820 ducater, må från reella fonden afföras och till förökande af Mynt-Cabinettet användas; men då jag icke kan betrakta Bankens Mynt-Cabinett annorlunda, än såsom dess öfriga inventarier, anser jag Utskottets tillstyrkan, att de i Mynt-Cabinettet, efter sålunda vunnen tillökning, befintlige medailler och mynt af guld och silfver skola, tilldelas metalliska värde i Bancosedlar, såsom en Bankens fordran och deposition, i räkenskaperne upptagas och redovisas, med iagltagande af årligen inträffande förändringar, samt att Bankens mynt- och medaille-samling icke må, förrän i sista rummet, användas till inlösen af Bankens utelöpande förbindelser, eller i öfrigt, utan Rikets Ständers begifvande, Banken afhändas, både olämplig och alldeles öfverflödig.
Ank. till Exp. Utsk. den 11 April, kl. 1 e. irs Utlåtande , i anledning af framställde anmärkningar vid Utskottets under N:o 6 afgifne Memorial.
Sedan Hedervärda Bonde-Ståndet, enligt ankommet Protocol Is-Utdrag af den 21 nasti.
Mars, på grund af gjorde anmärkningar, återremitterat Utskottets, under N:o 6, aflåtne Memorial, i anledning af på Bankens Pensions-Stat förflyttade Bokhållaren Gustaf Wilhelm Sandbergs ansökning, att erhålla pension, motsvarande den lön, Iian enligt Constilutorial inom BancoVerket innehaft, får Utskottet härmedelst till svar meddela, att, som Utskottets ifrågavarande Memorial, enligt ankomne Protocolls-Utdrag, från Högloflige Ridderskapet och Adeln af den 20, Högvördige Piesle-Ståndet af den 21, och Välloflrge Borgare-Ståndet af den 28 näsllidne Mars, är vordet af dessa drne Riks-Stånd bifallet, kan berörde ålerremiss ej till någon vidare åtgärd från Utskoltets sida föranleda.
Stockholm den 10 April 1840, STOCKHOLM.
Banco-Ulskottets Utlåtande, N.-o 11. 1 N:o li.
Ank. till Exp. Utsk. den 18 April, kl. 1 e. m.
Utlåtande , i anledning aj Herr Adler stams, G. U., motion om ytterligare ersättning för det lidande, som, genom en rättegång med Rikets Ständers Bank, skall blijvit honom förorsakadt.
Uti en hos Högloft.
Ridderskapet och Adeln väckt, den 20 sistlidne Mars till Utskottet remitterad motion, har Herr Adlerstam , G. U., fästat uppmärksamheten derpå, alt det anslag, Rikets år 1828—i83o församlade
Ständer åt honom bestämt’, såsom ersättning för hvad han då skall visat sig hafva förlorat genom en tvetydigt ansedd Banco-Förordning, den Rikets Ständer funnit höra utur Lagstiftningen utgå, icke med det belopp, som vederbordt, honom tillgodokommit, i thy alt, sedan, på grund af väckte motioner vid ofvannämnde Riksmöte, blifvit i förrberörde hänseende beviljade: af Högloft.
Ridderskapet och Adeln B:co R:dr 16,000. afj. Vällofl. Borgare-Ståndet 7>2p4* samt af Högv.
Bonde-Stånden 4>65o.
Banco-Ulskottet, som, efter motionärens tanka, bordt, till åtlydnad af Riksdags-Ordningens ^3 §, sammanjemnka de olika meningarne och hos Rikets Ständer föreslå en medelsumma, dock inbjudit de 2:ne förstnämnde Riks-Stånden, som beviljat högsta ersättningsbeloppen, att förena sig med de arne Stånd, som beviljat den lägsta summan, hvarefter denna inbjudning blifvit af Vällofl. Borgare-Ståndet anlagen och sålunda, i följd af 3:ne Riks-Stånds sammanstämmande beslut, endast sistnämnde lägsta summa är vorden honom såsom ersättning tillerkänd; hemställande motionären, af sådan anledning, att Banco R:dr 10,325, såsom medelsumman emellan de ofvanupptagne, af Riks-Stånden bestämde högsta och lägsta beloppen, kunde, efter afdrag af redan uppburne 4>65o R:dr, honom beviljas, samt att BancoUlskottet måtte handlägga frågan i det skick den sig befann, då samtlige Riks-Ståndens beslut inkomtno till Högloft.
Banco-Utskoltet vid omförmäldle Riksmöte.
Prot. 1840■ 6 Sami. 1 A/d. 6 Häftet. i 2 Banco-Ut skottets Utlåtande, N.-o 11.
Af de handlingar, hvilka, till närmare utredning af förhållandet, hos Banco-Utskottet vid senast förflutne 2:ne Riksmöten förevarit, är upplyst, att, sedan hemmanen Norrkärr och Strömsvik, uti hvilka Banken egt en intecknad fordran, stor 3,777 ^:t^r ^7 4 r:st-> en den i5 December 1821, för Handlanden C.
Morbergs coucursmassas räkning, anställd auction, blifvit af Öfverste-Lieutenanten Adlerstam inropade för 8,200 R:dr Banco, men berörde egendomar, i anseende till underlåten inbetalning å Bankens omnämnde fordran, måst, efter föregångne laga uppbud, anslås till försäljning å Banco-Auction den 18 Mars 1824 och då blifvit för 8,q5o R:dr Banco inropade af Öfverste-Lieutenanten Adlerstam och hans Fru; hafva desse, i stället alt, på sätt Kongl. Förordningarne den iq
Augusti 1789 och den 18 December 1823 stadga, inom 7o;te dagen efter auctionsinropet, med Kongl. Majrts Befallningshafvandes laga kraftvunne utslag visa, för huru stor del uti köpeskillingens erläggande de borde njuta minskning, omedelbart hos Bankens Commissariat, å 74:de dagen efter auctionen, företett de handlingar, på grund af hvilka de ansett sig berättigade lill lyftande af köpeskillingens Öfverskott; hvaraf uppstått den följd, att nämnde egendomar, enligt Banco-Fullmägtiges beslut af den 20 Januari 1825, anslagits till försäljning å ny auction, viii hvars företagande den 3o Juni sistberörde år General-Intendenten och Riddaren d' Orchimont för 4;3oo R:dr Banco samma egendomar inropat; hvarefter väl Kong).
Maj:ts och Rikets Svea Hof-Rätt, der Öfverste-Lieutenanten Adlerstam yrkat ogillande af Banco-Fullmägtiges omförmälde beslut och deraf föranledde åtgärder, funnit, det Öfverste-Lieutenanten vore berättigad, alt köpet om egendomarne Norrkärr och Strömsvik tillgodonjuta, samt att således den sist hållne auctionen borde återgå och Banken för bemälde Öfverste-Lieutenant och hans
Fru köpebref utfärda; men Kongl. Maj:t, medelst
Dom af den 5 Juni 1828, i Nåder förklarat, alt, enär Öfverste-Lieutenanten Adlerstam och hans
Fru ej gittat ådagalägga, det Banco-Styrelsen, i afseende å dess klandrade beslut och vidtagna författning att låta egendomarne å ny BancoAuction försäljas, i någon måtto öfverskridit de uti författningarne stadgade föreskrifters ordalydelse; utan Öfverste-Lieutenanten och hans
Fru deremot åsidosatt, hvad lag och dermed förenlig omtanka af dem fordrat, och således miste skylla sig sjelf ve , som sig ej bättre föresett, prof vade Kongl. Maj:t i Nåder rättvist, att, med upphäfvande af Hof-Rättens öfverklagade Dom, ogilla Öfverste-Lieutenantens och hans Frus till Hof-Rälten instämde påstående, i följd hvaraf frågan om återgång af den å fastighetei ne den 3o Juni 1825 hållne auction kom att förfalla.
Banco-Utskoltels Utlåtande, AT.o 11.
Vid jemförelse emellan det Betänkande, Rikets Ständers Banco-Ulskott vid 1828—i83o årens Riksdag under N:o 71 afgaf öfver en af Herr Gripenstedt vackt motion om ersättning åt Öfverste-Lieutenanten Adlerstam för del lidande, lian på förenämnde sätt fått vidkännas och Utskottets under N:o 87 meddelade ytterligare utlåtande, i anledning af de inom RiksStånden gjorde anmärkningar, finnér man, det Banco-Utskollet, i betra gtande af den nödställda belägenhet, hvaruti Öfverste-Lieutenanten Adlerstams
Tio harn blifvit försatte, genom deras faders oförmåga att dem försörja, sedan hans fasta egendom, på ofvannämnde sätt, lill underpris bortgått, tillstyrkt, att en gåfva af 4>65o R:dr Banco, utgörande skilnaden emellan inropssumman för Norrkärr och Strömsvik vid den förra och vid den senare Banco-Auclionen, mätte, under ålskillige föreskrifne vilkor, till Öfversle-Lieutenant Adlerstams barn anordnas, hvilken tillstyrkan Högvördige Preste-Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet i allo bifallit; hvaremot Ilöglofliga Ridderskapet och Adeln bestämt den summa, hvilken skulle, såsom ersättning, beviljas, lill 16,000 R:dr Banco, att af Banken lill Öfversle-Lieutenant Adlerstam sjelf utbetalas, samt Vällofl.
BorgareStåndet beviljat en ersättning af 7,294 R;dr Banco, alt utgå af Bankens länlevinst och öfverlemnas till Öfversle-Lieutenanlens egen disposition; och har Banco-Utskottet sedermera, uti dess Memorial N:o 123, till jemkning af förenämnde hos Riks-Slånden fattade olika beslut, inbjudit Höglo!!.
Ridderskapet och Adeln samt "Vällofl.
Borgare-Ståndet att med öfrige 2:ne Riks-Stånd sig förena, så väl i afseende å sjelfva summan, som grunderne och sältet för dess anordnande; hvarigenom summan blifvit af 3:ne Riks-Stånd slutligen bestämd till det af Banco-Ulskotlet föreslagna belopp; deremot för öfrigt den ändring skett, alt Öfversle-Lieutenant
Adlerstam blifvit berättigad all denna summa sjelf uppbära.
Slutligen inhemtas af Rikets Ständers Banco-Utskotls, vid sisllidne Riksdag, under N:o 28, aflålne och af samtlige Riks-Stånden bifallne Betänkande, att Utskottet, i anledning af Herr Grefve Pipers, Carl Fredric, motion, det Rikets Ständer måtte, på enahanda skäl, som nu blifvit anförde, i ersättning åt Herr Adlerstam bevilja den summa af 16,000 R:dr Banco, som Höglofl.
Ridderskapet och Adeln, för dess del, redan vid 1828—i83o årens Riksdag ansett honom böra förunnas, sig utlåtit, att, hvad beträffade den anmärkning, alt frågan icke på grundlagsenligt sätt skulle blifvit af Rikets sistnämnde år församlade Ständers Banco-Ulskott behandlad, funne Utskottet sig icke tillsländigt ingå i någon pröfning, huru 4 Banco-TJtskotlets Utlåtande , N:o 11. dermed sig måtte förhålla, och att för öfrigt, om än å ena sidan antages, att möjligen mindre klarhet och bestämdhet uti de författningar rörande Banco-Auctioner, hvilka bordt Öfverste-Lieutenanten Adlerstam lill efterrättelse tjena, kunde i någon nion hafva föranledt de förluster, ÖfversteLieutenanten fått vidkännas genom den senast vidtagne försäljningen af egendomarne Norrkärr och Strömsvik; likväl då å andra sidan i betragtande toges, ej mindre att en bestämd försummelse af Öfverste-Lieutenanten Adlerstam, eller hans, oagtadt erhållen anmaning, fortsatte åsidosättande af föreskrifne årliga inbetalningen på det i fastighelerne intecknade BancoLån, varit orsaken dertill, att fastigheterne mäst den 18 Mars 1824 å BancoAuction försäljas , än äfven att, vid den då verkställde försäljningen på uppoch afslag, ej högre anbud å samma fastigheter skett, än det af ÖfversteLieutenanten Adlerstam sjelf gjorda, 8,g5o R:dr, samt, vid sådant förhållande, Rikets åren 1828—i83o församlade
Ständer mäste anses hafva gjort allt hvad, af deras medlidande högst bordt förväntas och med något sken af billighet kunnat begäras, då Rikets Ständer, af deltagande för ÖfversteLieutenant
Adlerstam och hans Tio oförsörjda barn, beviljat honom, af Bankens medel, hela det belopp, 4>65o R:dr Banco, som utgjort skilnaden emellan det pris, till hvilket Öfverste-Lieutenanten sjelf, å Banco-Auetionen den 18 Mars 1824, inropat egendomarne Norrkärr och Strömsvik, och det pris, hvartill de, vid senaste auctionstillfäilet den 3o Juni 1828, då Öfverste-Lieutenanten Adlerstam icke egde rättighet sjelf derå bjuda , bortgått, ansåg Utskottet Rikets Ständer sakna anledning, att till förmon för Öfverste-Lieutenant Adlerstam och hans familj göra den föreslagne ytterligare penningeuppoffring, som skulle i sin nion bidraga till minskning i det belopp, Staten framdeles, i och för angelägnare behof, egde att af Bankens räntevinst påräkna, hvadan Utskottet tillstyrkte Rikets Ständer att motionen afslå.
Lika med Rikets senast församlade Ständers Banco-Utskott, anser Utskottet sig icke tillständigt att ingå i pröfning, huruvida frågan om ersättning till Herr Öfverste-Lieutenanten Adlerstam blifvit af Banco-Utskottet vid 1828—i83o årens Riksdag på Grundlagsenligt sätt behandlad, än mindre att, utan afseende å Rikets Ständers vid samma Riksdag fattade beslut, handlägga frågan i det skick, den sig befann, då Riks-Slåndens skiljaktige meningar i afseende på ersättningsbeloppet lill Banco-Utskoltet vid nyssnämnde Riksmöte inkommo, hvadan Utskottet icke annorlunda än såsom en ny fråga kunnat upptaga Herr Adlerstams hemställan till pröfning; och då härvid förekommit, att motionen är af alldeles enahanda Banco-Utskottets XJtlätandej IV.-o it. 5 syftning med den, på sätt ofvan är omförmäldt, vid senaste Riksdag väckte, af samtlige Riks-Stånden, genom bifall till Utskottets Betänkande, N:o 28, afslagne, samt någre ytterligare skäl icke blifvit anförde för understödjande af motionärens anspråk, finner Utskottet sig böra tillstyrka Rikets Höglofl.
Ständer, att å Herr afslag.
Stockholm den i5 April 1840. lieser vatio lier.
Af Herr Prosten Lyth: ”Enär Rikets Ständer år 182g beviljat Öfverste-Lieutenanlen Adlerstam ett skadestånd, så måste detta, framstäldt under hvilken rubrik som helst, innebära ett medgifvande af antingen ofullsländighelen i den Lagstiftning, eller hårdheten i den Lagskipning, som vållat Herr Adlerstams lidande.
Det förra hafva Rikets Ständer, åtminstone indirect, medgifvit.
Utan att nu vilja ingå i något slags bedömande af i834 års Ständers fattade beslut, skulle jag likväl tro, att, enär Ständerne 1829 stannat i så skiljaktiga meningar om summan, som till Herr Adlerstam borde utbetalas, att olikheten förhåller sig såom 4 till 16, Rikets Ständers egen värdighet i detta fall kräfver tillämpning af Grundlagens föreskrifter i Riksdags-Ordningens 58Joch ^3 §§, samt att en sammanjemkning af de olika anslagssummorna till Öfverste-Lieutenant Adlerstam således vid denna Riksdag verkligen bör ske, emedan den hitintills icke skett.” Af Herr Doctor Hvasser och Herr Rådman Lindblad: ”Vi instämma uti Herr Prosten Lyths reservation”. <S Banco-V(skottets Ullålande, N.-o 12.
Ank. till Exp. Utsk. elen 18 April, kl. 1 e. m.
Utlåtande, i anledning af Herr Rosenblads, B., motion om bestämmande af pr rescript ionstid för emottagande i Kronans Uppbörd och inlösen uti Rikets Ständers Bank af Bankens utelöpande Transportsedlar samt sedlar ä 3 och 2 R:dr å ofärgadt papper.
Under den i4 sisllidne Mars, liar Höglofl.
Ridder,skåpet och Adeln till Banco-Utskottels handläggning remitterat en af Herr Rosenblad, Bernhard, väckt motion, deruti, af anledning, att allmänheten, så länge de från Rikets Ständers Bank tillförene ntgifne Transportsedlar samt sedlar å 3 och 3 R:dr efter gamla formuläret ännu ega allmänt omlopp, är utsatt för de förluster, som dessa sedlars lätta förfalskning och efterapning föranleda, föreslås, det Rikets Ständer måtte, för deras del, besluta, dels alt 1843 års slut bestämmes såsom den tid, efter hvilken icke vidare i Kronans eller allmän uppbörd skola emollagas Bankens från och med 1777 års början till och med den 3i Mars i836 utgifna, samt å Specie eller Banco lydande Transportsedlar, äfvensom dess från och med 1777 års början till och med i836 års slut utgifna sedlar å 3 och 3 R:dr å ofärgadt papper, såväl å enkla som dubbla blad; dels ock alt innehafvarne al berörde Transport- samt 3 och 3 R:drs sedlar böra, såvida de för dem vilja njuta betalning, desamma till inlösen i Banken uppvisa före utgången af år 1846, efter hvars förlopp alla då ännu oinlösta sedlar af förutnämnda slag sålunda komme att förlora all rätt till betalning; samt att Rikets Ständer ville detta deras beslut hos Kongl. Majit i underdånighet anmäla, med anhållan, att Kongl. Majit, jemte Nådig stadfästelse derå, måtte täckas detsamma, genom Allmän Kungörelse, sorn årligen, till och med 1846, borde i Rikets Kyrkor uppläsas, lill Allmänhetens efterrättelse meddela; och sluteligen att Banco-Fullmägtige målte åläggas alt, sedan Kongl. Majit täckts en sådan Nådig Kungörelse utfärda, en gång om året lill och med 1845 samt fyra gånger under loppet af år 1846, samma Nådiga Kungörelse i Rikets olficiela Tidning låta införa.
I sammanhang härmed hafva jemväl lill Utskottet blifvit öfverlemnade de yttranden, hvilka vid frågans förehafvande hos Höglofl.