Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
ÖFVERSATTA AF FRITT SIGRID ELM- i slukande gap såsom yrande o c h d ö d e n, s o m s e g r a t p å allt o c h p å i hejdlöst omättligt RLAD.
bär hand D å stelast i.
EN bland ÖFVERGIFVEN falla grus, allt, alla, förstörelserus p å s i g själf — d e t ä r slutet p å slutet.
a f allt i b l a n d s t e l n a n d e som glöd, är krossadt o c h härjadt TRÄDGÅRD.
och brutet själf d ö d e n ä r d ö d.
P Å EN S T U P A N D E brant, mellan h ö g l a n d och lågland, m e l l a n l o v a r t o c h lä p å ett k l i p p k r a n s a d t k r ö n, står en trädgårds skelett s o m ett fastlandets Öland och stirrar i nakenhet ut ö f v e r där den b l o m l ö s a En dödens, en tystnadens m å s t e ett fotsteg u r d e gastar, Ej s p å r grafvar, också.
helgade D e t är, s o m o m m å s t e p å a n d a r som s o m slumrat sträcka.
man tro, dödsdvalan väcka i sekellång r o.
u t a f l i f f ö r ett s ö k a n d e ö g a, blott vinden, s o m r ö r u p p å vingarna blott klippor, s o m resa från lafvar ö d e platå, ogräset grönskat ur rosornas m e n vissnat matt, sig s t u m m a o c h höga natt o c h till natt.
D e n r e m n a d e v ä g e n hälft u t p l å n a d stiger i slingrande gång m o t den härjade fläck, hvars bleknade saga bland törnsnåren d ä r t i d e n m e d lifvet e n g å n g drifvit Ty rosen Och han klippan lämnar Med gulnande ogräs han att sorgsna tiger, gäck.
sköflar, då tornet h a n han sparar, att g r ä s m a t t a n vårvinden slå.
parar bestå.
E n t y n a n d e b l o m m a till p r i s sig h a r gifvit f ö r s o l e n att b r ä n n a, f ö r r e g n e t att Men sig åt d ö d e n förskrifvit, annars har allt h v a r s k y m t u t a f l i f fått För hundrade i fröjd Och eller s o r g öfver kärlek dem s o m längst är slå.
en liksvepning på.
år sen väl älskande skådat sjön l i k s o m vi.
j u b l a n d e sällhet b e b å d a t — förbi.
De r o s o r s o m blomstrat, de hjärtan s o m brunnit, N u ä r o d e lika e n d r ö m u t a n t y i n g e n skall r ä k n a d e å r namn, s o m försvunnit o c h ligga b e g r a f n a i k l i p p o r n a s famn.
O c h b l e f d e r a s k ä r l e k i s k ö n h e t än boren, o c h v a r d e n så d j u p s o m d e t d j u p a s t e nu är Och haf, d e n så v i s s n a d s o m g r ä s e t b l a n d s n å r e n, så k a l l s o m e n vinden graf.
skall stum öfver branterna i k o m m a n d e dagar och k o m m a n d e hvina år, o c h r e g n e t skall s t r ö m m a o c h s o l e n skall skina, m e n allting skall stå i d e n s ö m n, s o m d e t står.
O c h intet skall skifta o c h intet s k a l l i denna förgängelsens grånade där ohörd hafsvågen m o t stranden skall slå, hända vrå, till t i d e r n a s TID.
TANKAR AF EMRALYROS.
E n g ö r d e l af l ö r n s n å r b l a n d b r u n b r ä n d a kringsluter FÖRSPILLD ända L I F V E T är h e l t v i s s t a l l t f ö r k o r t, att m a n s k u l l e h a r å d att k a s t a f r å n s i g e n e n d a liten s t u n d däraf.
M e n huru m å n g a kunna s ä g a, att d e e j g j o r t d e t, h u r u m å n g a f ö r s t å v ä l att g r i p a o c h n y t t j a h v a r j e d a g o c h t i m m e a f d e n f r a m å t i l a n d e t i d e n?
J a g fruktar a l l t f ö r få, m e n j a g fruktar o c k, att b l o t t d e s s a få k u n n a m e d n å g o r l u n d a tillfredsställelse b l i c k a t i l l b a k a p å sitt lif.
D e n i flere a f s e e n d e n r i k t b e g å f v a d e eller d e n, h v a r s a n l a g i n å g o n v i s s riktning u t v e c k l a t s i särskildt h ö g grad, eller d e n, s o m m e d ett p å d e t p r a k t i s k a r i k t a d t sinne förenar ett starkt v e r k s a m h e t s b e g ä r, d e n förspiller säkert ej sin tid.
M e n vi andra, v i h a allt s k ä l att k l a g a ö f v e r f ö r s p i l l d t i d, ja, vi borde göra det ännu mer o c h ännu o f t a r e, ä n h v a d s o m i a l l m ä n h e t är f a l l e t.
D e n, s o m i en o b e r o e n d e ställning o c h m e d rika tillgångar ej k a n b e s l u t a sig för n å g o t, e m e d a n h a n aldrig k a n af göra, o m det h a n ä m n a r f ö r e t a g a är d e t f ö r h o n o m l ä m p l i g a s t e o c h b ä s t a, f ö r s p i l l e r e j h a n s i n t i d p å ett u p p - rörande sätt?
O c h d e n, s o m ilar från d e t e n a n ö j e t till d e t a n d r a f ö r att till s l u t f ö r l o r a f ö r m å g a n a t t n j u t a — d e n att a r b e t a h a r h a n a l d r i g ä g t eller a l d r i g u p p o d l a t — m å n n e h a n lef- ver ett rikt o c h helt lif?
Eller d e n där stackars h u s m o d e r n, s o m d a g e n i ä n d a är s y s s e l s a t t m e d b e s t y r f ö r h e m m e t s o c h familjens bästa o c h s o m aldrig har tid att b e s ö k a s i n a v ä n n e r, att l ä s a e n b o k, å h ö r a e n konsert eller utbilda sina e g n a musikaliska a n l a g, k a n m a n e j s ä g a, a t t h o n r e n t a f för- s p i l l e r s i n t i d g e n o m att a n v ä n d a d e n i h ö g g r a d e n s i d i g t?
Själf skulle h o n säkert anse det s o m en g r y m orättvisa, o m n å g o n riktade en d y l i k b e s k y l l n i n g m o t h e n n e, t y h o n kla- g a r n o g b i t t e r t ö f v e r att h a f v a f ö r s p i l l t s i n tid, o m h o n n å g o n g å n g undandragit h e m m e t s i n a o m s o r g e r f ö r att i stället själf s ö k a v e d e r - k v i c k e l s e p å e t t eller a n n a t sätt.
N ä r o c h h u r f ö r s p i l l a v i d å t i d e n?
D e t är ej blott stunder af fullkomlig sysslolöshet j a g skulle vilja kalla förspilld tid, utan äfven d e n t i d, s o m u p p t a g e s a f ett a r b e t e, s o m förrättas u t a n h å g o c h intresse, eller af ett n ö j e, i h v i l k e t m a n e j u p p g å r m e d h e l a sin s j ä l, eller e n s. k.
v e d e r k v i c k e l s e, s o m e j är n å g o n v e - d e r k v i c k e l s e, af d e n o r s a k e n att själs- e l l e r kroppskrafterna ej behöfva n å g o n sådan.
Där- e m o t är d e t o e g e n t l i g t att k l a g a ö f v e r för- spilld tid, o m m a n tillbringat en dag, en m å - n a d eller e n h e l s o m m a r i d e n f u l l k o m l i g a s t e s y s s l o l ö s h e t, f ö r så v i d t d e n n a v a r i t v ä l b e h ö f - lig o c h stärkande.
E n o r s a k till att m å n g a m ä n n i s k o r e j k u n n a d r a g a r ä t t f ö r d e l a f t i d e n är, att d e t f a t t a s d e m intensitet i arbetet, i nöjet, i hvilan.
D å d e n n a s a k n a s, är s å v ä l a r b e t e s o m n ö j e af f ö g a v ä r d e, t y f ö r så v i d t e j alla s j ä l s f ö r - m ö g e n h e t e r n a ä r o i full v e r k s a m h e t, k a n e j något varaktigt o c h djupare intryck åstad- k o m m a s eller n å g o n v e r k l i g b e h å l l n i n g e r h å l l a s.
M a n » d å s a r » bort tiden, då m a n sålunda hän- g i f v e r s i g åt s. k. a r b e t e eller f ö r s t r ö e l s e, u t a n att m e d h e l a s i n själ u p p g å d ä r i, o c h d e t h a r ej en a n d l i g e n o c h k r o p p s l i g e n frisk m ä n n i - s k a r ä t t till.
D e t ä r d e t t a » d å s a n d e », d e n n a själlösa v e r k s a m h e t, s o m j a g främst vill kalla ett f ö r s p i l l a n d e a f t i d e n.
E n a n n a n o r s a k till, att m a n l å t e r t i d e n g å s i g ur h ä n d e r n a, är e n s i d i g h e t i a n l ä g g n i n g e n eller k a n s k e s n a r a r e e n s i d i g h e t i a n l a g e n s ut- bildning.
D e n, s o m har ö g a för naturen, s o m h a r s i n n e f ö r s k ö n k o n s t, d e n, s o m är i n t r e s - serad af tidens frågor, s o m har ett delta- g a n d e hjärta för sina m e d m ä n n i s k o r, huru m y c k e t bättre bör icke den kunna a n v ä n d a s i n t i d ä n d e n, s o m är o b e r ö r d a f allt d e t t a?
J u flere i n t r e s s e n v i h a i v ä r l d e n o c h j u v a k - nare o c h rörligare vårt förstånds- o c h känslo- lif är, d e s s b ä t t r e f ö r s t å v i n y t t j a t i d e n, d e s s f u l l a r e l e f v a v i v å r t lif.
V i d a r e finns d e t e n g r u p p m ä n n i s k o r, h v i l k a a f r e f l e x i o n e n h i n d r a s att g r i p a t i l l f ä l l e t o c h m e d i n t e n s i t e t h ä n g e s i g å t h v a d d e t h a r att b j u d a d e m.
E n d y l i k r e f l e x i o n är i d e flesta fall a l l d e l e s o f r u k t b a r o c h s å s o m s å d a n o n y t - t i g, j a, s k a d l i g o c h h i n d r a n d e f ö r ett v e r k l i g t a n v ä n d a n d e a f t i d e n.
D e n u p p s t ä l l e r v i d all- t i n g frågor, h v i l k a oftast ej k u n n a b e s v a r a s e l l e r h v i l k a s b e s v a r a n d e är till i n g e n n y t t a.
S å d a n a f r å g o r s o m: » H v a r t i l l t j ä n a r m i t t ar- b e t e?
H a r j a g r ä t t till d e t o c h d e t n ö j e t?
H a r j a g t i d till d e t?
» v e r k a i h ö g g r a d för- slappande på verksamhetslusten och förmågan att n j u t a a f s t u n d e n.
E t t d y l i k t r e f l e k t e r a n d e o c h g r u b b l a n d e kallar j a g förspillande af tiden, t y m ä n n i s k a n s u p p g i f t ä r e j att g r u b b l a, u t a n att l e f v a.
E n m ä n n i s k a, s o m p å s å s ä t t stän- d i g t reflekterar, kan aldrig draga nytta af ögonblicket, t y innan h o n h u n n i t fatta ett b e s l u t, h a r ö g o n b l i c k e t flytt, o c h p å d e t t a v i s går tiden h e n n e oupphörligt ur händerna.
M e n huru d å u n d v i k a detta förspillande af tiden, huru lära sig lefva i n t e n s i v t hvarje s t u n d?
D e t är h e l t v i s s t e n s t o r k o n s t, k a n s k e l i f v e t s s t ö r s t a o c h h ö g s t a.
H o s n å g r a är d e n m e d f ö d d, m e n d e s s a l y c k l i g a ä r o få, d e flesta måste lära den.
Till uppfostrans m å n g a o c h svåra uppgifter h ö r helt visst ä f v e n d e n att l ä r a b a r n e t t a g a v a r a p å o c h v e r k l i g e n an- v ä n d a sin tid.
Ett barn b o r d e för det första a l d r i g få v a r a f u l l k o m l i g t s y s s l o l ö s t; d e t s k a l l a r b e t a eller d e t s k a l l l e k a.
H v a d d e s s a r b e t e beträffar, m å s t e d e t l ä r a s i g att f ö r r ä t t a d e t m e d l i f o c h l u s t; d e t finns i n t e t m e r f ö r s l a p - p a n d e än ett arbete, s o m bedrifves intresse- löst.
B a r n e t m å s t e n e d l ä g g a h e l a s i n själ i arbetet, a n t i n g e n e m e d a n detta intresserar det eller e m e d a n d e t k ä n n e r s o m s i n p l i k t att f u l l g ö r a d e t p å allra b ä s t a sätt.
M e n barnets hela t i d k a n j u ej u p p t a g a s a f a r b e t e, o a k t a d t d e t t a n o g k a n få t a g a i anspråk större del af tiden, ä n h v a d m a n i allmänhet tänker.
A r b e t e t är n ä m l i g e n af e n rik m å n g f a l d, o c h o m v ä x l i n g i arbete verkar rekreerande.
G i f v e t är d o c k, att e n g o d d e l a f b a r n e t s t i d b ö r ä g n a s åt l e k.
M e n e j alla b a r n k u n n a leka ', d e k u n n a å t m i n s t o n e e j all- t i d finna l ä m p l i g f ö r s t r ö e l s e.
D ä r o m vittna s å d a n a frågor s o m: » M a m m a, h v a d skall j a g g ö r a?
H v a d skall j a g l e k a m e d?
» D e visa, att b a r n e t s a k n a r f ö r u t s ä t t n i n g a r att a n v ä n d a tiden, o c h detta beror då på en brist antingen i f a n t a s i e n, i i a k t t a g e l s e f ö r m å g a n eller i v e r k - samhetsbegäret.
D e n n a b r i s t m å s t e a f h j ä l p a s, f ö r så v i d t b a r n e t s k a l l v ä x a u p p o c h bli e n l y c k l i g o c h en d u g a n d e människa.
M e n huru ofta blir väl barnets v ä d j a n h ö r d?
Afspisas det ej oftast m e d ett o v i l l i g t s v a r, o c h b l i r e j f ö l j d e n d e n, a t t d e t e j f i n n e s n å g o t m e d e l till s y s s e l s ä t t -
— ning, utan gör ingenting och har tråkigt?
D e t t a u p p r e p a s g å n g p å g å n g, o c h till slut finner b a r n e t d e t h e l t n a t u r l i g t, att d e t e j s k a l l h a n å g o t s ä r s k i l d t att g ö r a o c h finner d e t k a n s k e så allra b ä s t.
M e n i o c h m e d detta h a r d e t o c k f ö r l o r a t f ö r m å g a n att l e f v a in- tensivt.
A t t i detalj o r d n a b a r n e n s lekar eller ofta g i f v a a n v i s n i n g a r därtill t o r d e v ä l i a l l m ä n h e t vara förkastligt — det beröfvar barnet dess s j ä l f s t ä n d i g h e t.
H v a d u p p f o s t r a r e n h a r att g ö r a är att v ä c k a b a r n e t s o l i k a s i n n e n o c h själs- f ö r m ö g e n h e t e r, lära d e t att g ö r a i a k t t a g e l s e r, ingifva det intresse för d e det o m g i f v a n d e p e r s o n e r n a o c h f ö r e m å l e n.
J a g tror, att d e t p å så s ä t t är m ö j l i g t a t t g e n o m u p p f o s t r a n i n l ä r a k o n s t e n att n y t t j a t i d e n, o c h j a g t r o r, att e t t b a r n, s o m e j är alltför s v a g t u t r u s t a d t o c h s o m blifvit p å det rätta sättet handledt, k o m m e r att b e t r a k t a d e t t a t i d e n s a n v ä n d a n d e e j s o m e n k o n s t u t a n s o m n å g o t, h v i l k e t fal- ler s i g h e l t n a t u r l i g t.
D e t h e t e r, att v i p å d e n n a d o m e n s d a g skola aflägga räkenskap för hvarje fåfängt ord, som gått nr vår m u n.
M å n n e v i i c k e lika v ä l k o m m a att ställas till r ä t t a f ö r h v a r j e s t u n d af v å r t k o r t a j o r d e l i f, s o m v i l å t i t g å f ö r l o r a d?
F ö r r eller s e n a r e s k o l a h e l t v i s s t d e s s a i l l a a n v ä n d a eller e j alls a n v ä n d a stun- der resa sig a n k l a g a n d e m o t oss, o c h vi k o m m a d å att g r i p a s af b e g ä r att få d e m å t e r f ö r att nyttja dem.
D e t blir en omöjlighet, m e n h v a d v i k u n n a g ö r a är a t t b e g a g n a o s s a f d e n t i d, s o m d a g f ö r d a g blir o s s g i f v e n, o c h m e d e l till att u t f y l l a d e n s a k n a v i e j.
Det finns så m y c k e t s k ö n t o c h h ä r l i g t i lif v e t att se o c h n j u t a af, d e t finns så m y c k e t a f in- t r e s s e att l ä r a k ä n n a, d e t finns så m y c k e t a r b e t e att u t f ö r a.
M å v i b l o t t ö p p n a ö g o n e n f ö r allt d e t t a, o c h v i s k o l a a l d r i g b e h ö f v a k l a g a ö f v e r, att v i e j h a f v a n å g o t att g ö r a, att v i ej k u n n a g å framåt i vår u t v e c k l i n g eller a t t v i ä r o ö f v e r f l ö d i g a o c h till i n g e n nytta, o c h v i skola då aldrig heller förspilla vår tid, t y hvarje ö g o n b l i c k b j u d e r oss n å g o t, blott v i v e t a att taga vara därpå.
» SKEPP, SOM MÖTAS MINIATURE I NATTEN. » AF — K —.
V I C E A U D I T Ö R T H O R S T E N L I N D satt v i d sitt skrifbord m e d e n stor lunta handlingar o c h p a p p e r framför sig o c h skulle a r b e t a — b o r d e a r b e t a å t m i n s t o n e a f alla krafter.
H e r r anditören var förste biträde p å ett af h u f v u d s t a d e n s m e r a k ä n d a a d v o k a t - k o n t o r o c h s k u l l e till i m o r g o n f ö r m i d d a g h a f v a f ä r d i g e n » s k a r p » skrift i d e t d ä r v a t t e n - rättsmålet, s o m han hade kringspridt på bordet.
Häradsrätten h a d e då b e s t ä m d t d ö m t alldeles uppåt väggarna.
D e t fanns j u ej rim o c h räson i domen.
Men lyckligtvis brukade man få r ä t t v i s a i h o f r ä t t e n.
H a n b l ä d d r a d e i p r o t o k o l l e n o c h s a t t e krå- kor här och där i kanten för de m e s t anmärk- ningsvärda passagerna.
S å t o g h a n sitt g a m l a h e d e r v ä r d a p e n n - skaft m e d det stora h u n d h u f v u d e t på, det v a r d e t antika pennskaftet, s o m följt m e d h o n o m från skoltiden, varit m e d i U p s a l a o c h till o c h m e d k o m m i t h e l s k i n n a d t därifrån — o c h n u skulle det författas!
D e t fanns ej alls a n l e d n i n g att l ä g g a fingrarne e m e l l a n b e - träffande häradsrätten.
D e t hade han då alldeles klart för sig.
Maj:ts o c h Rikets Svea Hof-Rätt.
Så långt k o m han.
L a d e därefter ifrån sig pennskaftet o c h tände en cigarr — rökte 3 IDUN — g j o r d e h a n n ä s t a n alltid, n ä r h a n a r b e t a d e — o c h började fundera öfver, huru m a n l ä m p - ligast skulle behandla m å l e t.
D e t är e m e l l e r t i d f a r l i g t i b l a n d att t ä n d a en cigarr o c h börja fundera, i synnerhet o m m a n är u n g o c h v a r i t p å b a l k v ä l l e n f ö r u t.
Tankarna vilja n ä m l i g e n ej vara hyggliga o c h hålla sig p å d e n rätta stråten.
Bäst det var, såg han också framför sig två klara ö g o n, d e där ö g o n e n, s o m formligen förföljt h o n o m hela tiden, sedan han i går kväll efter b a l e n h o s r e v i s o r E k e s k o g p å N y - brogatan vid uppbrottet och afskedstagandet n å g r a ö g o n b l i c k h å l l i t e n l i t e n fin h a n d s l u t e n i sin o c h skådat in i d e farliga ö g o n e n ä n n u e n sista g å n g.
K a n n å g o n f ö r k l a r a, h u r m a n så d ä r m e d ens kan blifva betagen i en liten tös?
Men f r ö k e n B r i t a B.
h a d e e j b l o t t ett v a c k e r t an- s i k t e u t a n v a r p å s a m m a g å n g så b e h a g l i g o c h treflig — rent af förtrollande.
Gladt humör hade hon också.
Ja, m a n b e h ö f d e för r e s t e n e n d a s t k a s t a e n e n d a b l i c k in i h e n - n e s ö g o n f ö r att h a h e l a h e n n e s k a r a k t ä r klar för sig, d e där m ö r k b l å ö g o n e n, s o m v o r o i s t å n d att g ö r a e n karl t o k i g t v ä r t p å s t u n d e n.
O c h hur hon dansade!
Herr advokaten b l å s t e n t e t t r ö k m o l n o c h l o g så l y c k s a l i g t f ö r s i g själf, n ä r h a n t ä n k t e p å h a m b o p o l s k a n (d a m e r n a s fria v a l).
L i t e n B r i t a h a d e k o m - m i t så d i r e k t f r a m till h o n o m o c h b e d t få a n t e c k n a sig för d e n dansen.
O c h det hade h o n fått!
O c h så h a d e d e d a n s a t u t p å d e t glatta, n y b o n a d e golfvet, d e b ä g g e unga, m e d h ä n d e r n a o m h v a r a n d r a s lif o c h blick i b l i c k.
H v a d den h a mb o n var förtjusande!
Särskildt välsignade h a n musiken, s o m var f r i k o s t i g n o g o c h h ö l l u t så l ä n g e, att h a n fick e n l i t e n treflig t é t e - å - t é t e p å k ö p e t i skymundan vid blomfönstret.
O c h så u t i h v i r f v e l n i g e n I E n l i t e n knuff här o c h där i trängseln, m e n h v a d gjorde det till s a k e n?
D e t endast förhöjde nöjet, t y då fick h a n s e t v å r a d e r d e h v i t a s t e t ä n d e r, n ä r h a n s flicka l o g.
A l l t t r e f l i g t h ä r i v ä r l d e n tar d o c k s l u t.
Så o c k denna bal.
S n a r t v a r t i d att b r y t a upp.
E n b l i c k, e n h a n d t r y c k n i n g — så far- väl m e d d e n soliga, glada, ljusa s t ä m n i n g e n.
1899. från gårdagens bal.
M a n träffar samman, sprakar o c h dansar.
Man märker ömsesidig s y m p a t i, k a n s k e till o c h m e d i s å h ö g g r a d, a t t m a n t r o r s i g k ä n n a m e d s i g själf, a t t n u, nu står m a n i n f ö r ett a f g ö r a n d e ö g o n b l i c k i s i t t lif.
M e n så.
Ja, mötas i natten?
— och här.
därefter hnr går det m e d skepp, s o m Ett ögonblickligt närmande s k i l j a s d e å n y o åt.
Så o c k S a m v a r o n är s å k o r t.
D e t o m u t l i g a, t o r - ra, p r o s a i s k a h v a r d a g s l i f v e t t r ä d e r e m e l l a n.
M a n s k i l j e s åt af o m s t ä n d i g h e t e r n a, träffas kanske ej p å länge.
O c h så blekna m i n n e n a m e r o c h m e r.
— t y v ä r r.
M a n h a d e så v ä l b e h ö f t s i n lilla s y m p a t i s k a, s k ä r a b a l b e k a n t s k a p att b å d e i verkligheten o c h i fantasien sysselsätta sig m e d u n d e r sitt arbete o c h sin sträfvan.
E n u n g m a n får s å l ä t t s t o f t p å v i n g e n, o c h e n s å d a n d ä r l i t e n r e n o c h o s k y l d i g tär- n a är i s å h ö g g r a d ä g n a d a t t f ö r h i n d r a, a t t s t o f t e t l ä g g e r s i g a l l t f ö r t j o c k t.
H o n är i s t å n d att fläkta b o r t d e m ö r k a s k u g g o r n a o c h k o m m a e n a t t t r o, a t t d e t v e r k l i g e n finns e n idealvärld.
A u d i t ö r e n föreföll sig själf m e r a pessimis- tisk än vanligt i sin t a n k e g å n g i kväll.
H a n • satt o c h stirrade rakt framför sig — cigarren låg s l o c k n a d i a s k k o p p e n för länge sedan.
P l ö t s l i g t r y c k t e h a n till, o c h h a n s b l i c k b l e f varm.
» S k e p p, s o m m ö t t h v a r a n d r a e n g å n g, kun- na d o c k å n y o träffas.
h v i s k a d e h a n Hör s i g själf m e d å t e r v a k n a d t h o p p.
Därefter kysste han en halfvissen rosen- k n o p p, s o m h a n fått af e n v i s s liten t ö s i sista t u r e n a f k o t i l j o n g e n, o c h läste n o g a n e d s å v ä l b l o m m a n s o m d a n s p r o g r a m m e t i skrif- bordslådan igen.
En att stund kalfatra senare v a r h a n i full f ä r d med d e n stackars häradsrätten.
S e d a n blott m i n n e t k v a r af det hela.
H a n ö p p n a d e sin skrifbordslåda fram ett d a n s p r o g r a m.
Polka.
Fröken och tog B.
H a m b o (damernas) Brita B.
H o n h a d e s k r i f v i t s i t t n a m n så t y d l i g t o c h r e d i g t, a l l d e l e s i stil m e d h e l a u p p t r ä d a n d e t för ö f r i g t.
Herr juristens tankar ilade vidare.
O m två år s k u l l e h a n m e d all s ä k e r h e t k u n n a d r i f v a u p p s i n a i n k o m s t e r s å m y c k e t, att h a n k u n d e t ä n k a p å a t t.
B a h!
o m t v å år.
O m t v å år k a n s k e l i t e n B r i t a r e d a n h a r g u l d s m i d d b o j a p å fingret o c h l o f v a t h j ä r t a o c h h a n d åt en annan.
H o n b o d d e j u e j.
e n s i S t o c k h o l m, så att h a n f ö r l o r a d e h e n n e g e n a s t u r s i k t e.
Ja, d e t är t u n g t att l e f v a i b l a n d.
» Skepp, s o m mötas i natten. » H a n v i s s t e e j själf, h u r h a n m e d e n s k o m att tänka p å titeln p å d e n där engelska ro- m a n e n, s o m v a r så m y c k e t p å m o d e t f ö r n å - gon tid sedan.
S k e p p, s o m m ö t a s i n a t t e n.
Ja, så b l e f det n o g m e d h o n o m o c h hans fagra d r ö m b i l d A.
Dahlgren foto.
ULTUNA LANDTBRUKSINSTITUT.
T T L T U N A L A N D T B R U K S I N S T I T U T firade för några V: dagar sedan m e d en anslående fest minnet af sin femtioåriga tillvaro.
Gästerna, s o m u p p g i n g o till omkring 200, bland hvilka märktes excellensen Boström, statsrådet v o n Krusenstjerna, finska landtbruksstyrelsens öf- verdirektör Grotenfelt m.
fl., hälsades vid ankom- sten m e d musik af landtbrukselevernas musikkår, hvarefter landshöfding Bråkenhielm från hufvud- byggnadens trappa v ä l k o m n a d e festdeltagarne i ett kort tal.
2 gafs middag i det vackert dekorerade red- skapshuset o c h kl. half 7 afhölls d e n af elevkåren gifna festen.
A f de särskildt för Iduns räkning på platsen tagna fotografierna, s o m v i i detta n u m m e r m e d - dela, framställer den ena gästerna, då de nedanför institutets trappa åhöra landshöfding B r å k e n h i e l m s hälsningstal; den andra illustrationen är en exteriör af själfva institutet.
önska ett verkligt delikat kaffe, som dessutom ställer sig både drygt och billigt, &amp; C: O S Ångrostade Kaffe.
köpen G R Ä F S T R Ö M H U S M Ö D R A R, " ' M Regeringsgatan 31.
4 — A K T A S T O C K H O L M S K S O M M A R B I L D är l ö t - m a r k n a d e n, s o m h v a r j e m i d s o m m a r äger r u m på p l a n e n v i d E i d d a r h o l m s k a n a l e n o c h af h v i l k e t lifliga sceneri vi i v å r t d a g s n u m m e r m e d d e l a e n illustration.
D e t ä r ett " virrvarr af s l å n d o c h v a i o r o c h e n trängsel o c h ett sorl af k ö p a r e o c h säljare, h v i l k e t allt, n ä r d e t b e l y s e s af s t r å l a n d e sol, fål- en a n s t r y k n i n g af s y d l ä n d s k t folk- o c h m a r k n a d s l i f.
J i T T O N S U L C A R L D A V I D P H I L I P S O N afled i f ö r r a v e c k a n h ä r s t ä d e s i e n å l d e r af 7 2 år.
K o n s u l P h i l i p s o n, s o m u n d e r sin krafts d a g a r intog e n f r a m s k j u t e n ställning i n o m h u f v u d s t a d e n s finansvärld, var u n d e r e n f ö l j d af år s t y r e l s e l e d a m o t i Intecknings-Garanti-Aktiebolaget härstädes.