Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Vi finna denna Jords fritagande icke nog mati vers dt, hvarken af faran att ålägga sådana skyldigheter, ty den förtjenar ej afseende, ej heller af den, att öfverflytta dem på andra, ty det har ing na yrkat.
Det ar ännu icke bevisadt, att 6 Skjutsning en såsom ett allmänt Onus någonsin blifvit af jordbrukaren anta~ gen, oeh om det än medföljt hans Hemman i köp, så kan han ej betagas rättigheten att pröfva dess1 grund, och söka efter omständigheterna befrielse eli :r deltagande.
Det har ofta handt, att skjutslag blifvit indragna och upprättade, på Hemman, som från ålder ansett sig lika fria för den a s jutcning sorn så kallad privilegierad jord.
Vi tro, att denna deruti bör deltaga, och att skjuts ningen ej ensamt åligger den öfriga jorden i Städerna o~h på Landet 5 och den anmärkning.
Utskottet gör, att äfven vi fä äga privilegierad jord, möta vi med den öppna förklaring, att vi ej skola undandraga oss skjutsning för densamma, då andra ägare deraf lika billigt ingå i detta åtagande.
Utskottet, som nu kommit till hufvudsaken, antar som en ovedersägelig sanning, att skjutsningen är det tyngsta af Svenska Jordbrukarens bördor, och önskar, att utvägar måtto Annas till hans lindring.
Det är trÖ6tande för den betungade, att höra en sådan grundsats, och man tycker sig va - Besv, och Ekon.
Bctankanden.
745 ra berättigad, att deraf vänta kraftiga resultater; mea man återkommer snart från sin lyckliga illusion, då Högloft.
Utskottets åtgärd till den skjutsandes hje!p består: ' 1:0
I tillstyrkande af Forvagns-Inrätt»ing på så svaga och vacklande grunder, att dess v rkställighet till tiden ej kan beräknas, och 2-0 Uti ovillkorligt afslag på all yrkad förhöjning af Skjutslega».
Man skall sannerligen ej vara i my ket behof af hjelp, om man blir belåten med denna.
Ett besynnerligt oblidt öde tyckes herrska öfver dinna frågas afgöraade.
Ekonomiutskottet 1S15, o»h det närvarande, utgår ej från liba grundsatser; men deras beslut blir enahanda.
Det förra Utskottets Betänkande, oaktadt godkändt af Pluraliteten i Högloft.
RiksStänden, och nu åberopa dt såsom grundligt o :h öfvertygande, är efter vår tanka grundfalskt, rikt på sopi ismer och skäl, som icke äro några skäl.
Mången redelig man af 1815 års Högloft.
Ständer hade kunnat fälla lika dom deröfver, som den odödlige Åtheniensaren öfver sin MedGenerals anslag emot Grekelands flotta: ”det är orättvist, men för oss nyttigt”.
Huru kan man i allmänhet vara känslolös dervid, att den skjutsande får mindie för sin skjutsning, än dea är värd?
På lika grund skulle man ju kunna påstå, att Embetsmannen ej bör ha mar än half lön, att köpmannen 74<5 Eesv. och Ekon.
Betänkanden. bör få mindre för sina varor än de kosta honom, och Handtverkaren mindre för sitt arbete, än det kan göras tili.
Afvikelser från sanningen och vridna framsta!iningar blotta manga svaga sidor för anfallaren, och döda den foglighet, som i hvarje fråga är borgen för en rigtig undersökning.
Huru kan man så förvirradt påstå, att skjutsen bör betalas ringa, för att hålla jordbrukaren från HällS/tugan, då han, efter nu varande ordning, nödvändigt skall vara der?
— På det sättet kunde ju en far gifva sin son mångå varningar emot förförelse, och likväl ålägga honom att hvar dag göra påhelsning i ett vanryktadt hus.
Hvartill tjenar den länga jemföralsen emellan Skjutslegan nu och för 50 år sedan.
Hvad bevisar denna undersökning annat, än att legan aUtid varit för låg och jordbrukaren alltid lidande.
Hvarföre slösar man med joller om' processer och Studentresor och Forlegor.
Man inhemtar deraf blott, huru vanmägtigt invändningen slingrar sig, då den, i brist af skäl, uppställer skenbarheter.
Detta vare sagdt om 1815 års Besvärsoch Ekonomi Utskotts Betänkande.
Lindrigare måste vi dömnia om ett inkast emot skjutslegans förhöjande, sorn förekommer i nuvarande Höglofl.
Betänkande och grundar sig på den farhoga, att ett stadgande af deuna natur skulle motarbeta den yrkade Forvagns* inrättningen.
Den logiska rigtigheten i detta arrengement kunna Besv. och Ekon.
Betänkanäen. vi ej motsäga, men elen öfverlägset kunniga o;h skicklige - man, som framställt det, och som här varit tvungen att behandla sitt ämne emot den fina känsla af rättvisa, man vinner på Philosophiens och Literaturens fält, denne man skall förlåta oss, att vi erinra, det
Forvagnsinrättningen hufvudsakligen är föreslagen som en lindring för den skjutsande, men ej som en beqvämlighet för det allmänna.
Vinnes hufvudsaken genom en tillräckligt förhöjd, skjutslega, så behöfves ej nämnde inrättning, så biir alltid tillgång på Skjutshästar, utan att inkalla dem på flere mils afstånd, så blir skjutsaren ensam om denna näring, och den egentlige Jordbrukaren blir ej mera i sådant fall anlitad.
Svensken, i andra fall billig och frikostig, »kall ej alltid härda sig emot sina Bröders klagan.
Nöjet att resa skall ej alltid anses lika med behofvet deraf och detta senare ej dömmas så vigtigt som Jordbrukets förkofran och mångfalldiga medborgares trefnad.
Ehuru lifligen önskad, kan denna dag vara fjerran, och imedlertid får man väl hålla sig till det föreslagna hjelpemedlet, forvagnsinrättningen, som af Höglofl.
Utskottet skall vara tillstyrktj men, man må genomläsa Utskottets Betänkande så ofta man vill, mer och mer skall den tanka födas, att Höglofl.
Utskottet icke uttryckeligen antagit planen.
Högloflig^
Utskottet länar all vigt åt Stats - 748 Eesv. och Ekon, Utsk.
Bctänkanäen; Utskottets Betänkande 1815, sorn stadgar, att undersökning bör ske och föreläggas Rikets Högloft.
Ständer, i nuta något anslag dertill kan göras.
Utskottet talar örn dessa undersökningar, såsom villkor för verkställigheten, hvaremot vi ej kunna anse d„ ssa åtgärder vara andra än dam executionen brafver, ty att denna är möjlig hafva Memorialen ådagal åge.
Utskottet skiljer vidare Brefpostföringen derifrån; och vi räkna deremot den som ett hufvud,vilkor för inrättningens bestånd.
Utskottet- yrkar gamla skjutsinrättningens bibehållande intill dess Forvagnslcrättningen vunnit stadga.
Men denna bör komma i gång och anlitas, och detta kan ej ske, om icke vanliga skjutslegan förhöjes, och, forvagnslegan sättes något lindrigare.
Låter man nu verkställigheten bero på undersökningar, och dessas resultater med eller utan afsigt blifva stridiga, så later det sig icke beräkna, om siler när Inrättningen kan komma i gång.
— Sedan Vi nu anfört våra anmärkningar emot Höglofl.
Utskottets Betänkande, utbedja vi oss slutligen, att i korthet få upptaga vår åsigt af saken i det hela, och hvad vi deruti tänka och önska:
Att ålägga en viss del medborgare att emot fastställd lega skjutsa de öfriga, var och blir alltid en orättvisa, som aldrig kan göras liden.
Enda botemedlet vore alt upphäfva all denna sfejntsningsskyldighet, och endast bibehålla kronoskjutsen; men för denna utväg tyckes ej allmänheten vara beredd.
Bétänkanden.
Att landtbruket och den enskilde lider af sk jmstyngdeh är medgifvet, och då nu fångskjutsen äfven blifvit lagd på reserv*- och. hållskjutsaren, blir hans ställning sä mycket svårare.
Vi kunna ej föreslå någon annan hjelp för honom, än skjutslegans förhöjning, till mindst 24 sk. milen, och en forvagnsinrättning till något lindrigare pris, på det den så mycket mera måtte bii anlitad.
Intet skäl företer sig emot förhöjningen, och intet lian bestå emot den fråga: hvarföre skola en del medborgare betungas för da ofrigas beqvämlighet och fördel?
Forvagnsinrättningen på stora stråkvägen, i förening med postföringen och med de modificationer af medbrodren Longberg foreslagne äro, anse vi mycket verkställbar, och Statens bekostnad derå blifva väl använd.
Må hända skulle månget
Hållskjutslag sjelf hålla vagnar vid betraktande af ds förmoner deraf vunnes.
I allt fall kan saken exequeras utan undersökningar, sorn kunna bli länga och stridiga.
Ett påbud, att förslaget skall verkställas, häfver betänkligheter, sorn annars alltid skola stå i vägen.
— Vi äro bekymrade deröfver-, att våra Cornmittenters uppdrag i detta ämne står i en så svår contrast med öfriga R spe tiva RiksStåndens önskan.
— Vi kunna ej forsdala oss lemo a dt förtroende, utan , genom oförklädd framställning af sanna förhållandet i denna länge omtvistade fräta, genom frimodigt forsvar af en lidande medborgar-Glass, och geMihang till liiksSt.
IV v t, i8i7-*uL8 8 nå Sami, N;r 95 96 Eesv. och Ekon.
Betahkanäetti rom de oförfalskade och rättvisa afsigter, här* vid leda oss.
Vi anhålla ödmjukeligen, att detta anförande, med Högloft.
Ut kottets Betänkande» hvilket vi i öfrigt gilla, tili Respective RiksStånden får åtfölja.
Härmed förenade sig Olof Olsson från* Vesterås Län, Eric Johansson från Stora Kopparbergs
Län, Olof Hå katisson från Elfsborgs Län, Lars Andersson från Carlstads Län, G.
Gustafsson fran Södermanland, Gustaf Ifarsson från Stockholms Län, Joran Jensson från Skåre och Ilans Michaelsson ifrån Gefleborgs Län. öro Af Riksdagsfu!Imägtigen Nils Månsson fran Malmöhus Län: ”Då den så ofta omtvi tade frågan om förändring af skjutsinrättningen i vart land nu går att underkastas Högloft.
Utskottets slutliga prof i 'g, tord?
det mig tilla tar, att i anledning af beredningens afgifna'förslag till utlåtande deröfver få framställa några anmärkningar.
Beredningen har ansett, att, innan den af åtskilliga Stånds Representanter projecterade Eorvagns-i* rättning kan till verkställighet befordras, åtskilliga förberedande anstalter måste vidtagas, samt det uppgörande förslaget till denna inrättning förut underställas Riksens Högl.
Jag vill ej erinra något serdeles härvid, om ock det ytterliga bemödande, mån visar för att uppfinna hinder emot inrättningens snara iordningsbringande, skulle gifva mig anledning till den förmodan, att man icke äger någon allvarlig Best). och Ekon.
Betänkande/t,' 751 vill
Ja att afhjelpa det onda, hvaröfver med så mycket skäl klagas; men, i samma nion man aflägsnar möjligheten, att i hela sin vidd se ©lägenheterna’ af närvarande skiutsningsanställer håfne, tror jag, att man bort vidtaga ett medel, sorn, åt minda to ne till något: del, kunnat derföre hålla jordbrukaren skadeslös.
De redan anmärkta preliminaira åtgärder, sorn 'Beredningen till iakttagande föreslagit, skola säkerligen föranleda dertill, att den önskade radicalcuren länge uteblifver; och, vil! man nu tillika för forvagnars införande stadga det •vilkor, att dertill enda t får tagas den skjuts, sorn ej behöfves för Besandes Bortskaffande på förut vanligt sätt; så skall den ut-:r tvifvel aldrig inträffa, ty hvar och en skal! för sig anse förmonligast, att på .sistnämnde sätt få göra sina resor, och forvagnarne blifva då aldrig tillita de» Jag kan således icke annat än yrka, att, intill dess någon förändring i sk uirsnirtgsskyldigbetsn Varder företagen, och jordbrukaren befriad från det besvär han deraf nu drager, betalningen för skjutsen måtte höjas 1 den mon, att detta besvär varder till fullo ersatt.
Beredning n har antagit, att närvarande skjutsinrättning är en tunga för dem, Sorn dermed äro baia^lade, eller, sorn vill säga detsamma, att skjutsningen lör den dertill indeldta, icke medför en vin< t, som kan motsvara de kostnader, soto dess utgörande erfordrar.
Hvad värde äger då den slutsats, man dragit af det förhållande, sorn * isai sig vid jemförelse emeliam förra och närvarande ■752 Besv. och Ekon.
Bctänkanden, tiders Spannemålsvärde, samt det under serskilda tider olika belopp af skjutslegan.
Om concurrencen på vägarrie nu icke vore större än förr, och skjutsningsbesväret således nitra betungande, skulle den på sin höjd kunna ådagalägga, att man nu icke äger mera skäl än fordom, till klagan öfver för ringa betalning för skjutsen, men ej att man tili en sådan klagan saknar ali anledning.
Alla Utländnin» gar, som färdats genom Sverige, hafva förvånats öfver det goda pris, hvarföre ilian här kan göra resor.
Landtmannen är således i vårt Fädernesland mera betungad i detta afseehde, än i något annat Rike; och likväl äger lian äfven i andra fall lika svåra bördor som de att draga.
Mätte man besinna detta, och att enda möjligheten att befordra jordbrukets utvidgning och förbättring, är att lossa de band, sorn genom den nu befintliga Skjutsinrättningen trycka landtmannen, och lärer, intill dess sådant skedt, ändamålet endast vinnas genom förhöjning af nuvarande Skjutslega.
Efter uppläsandet häraf gjorde Riksdagsmannen Nits Månsson det munteliga tillägg: att han, ehvad Skjutslegan blifver förhöjd eiler icke, ansågs CoopverdieSjömän icke böra såsom hittills uciler deras resor i landet foits af Fas med Gästgifveri kjuts; Och begärde Riksdagsmannen i öfrigt, att dess nu gjorda anföranden måtte till da Respact.
RiksStänden få åtfölja Utskottets afgifna Betänkande i frågan. — 3:0 af Riksdagsfullmägtigen Olof Månsson från Blekinge: Besv. och Ekon.
Belänkanden,' 753 ”Dl Höglofl.
Utskottets pluralitet i så ringa måtto behagat understödja de önskningar, Sorn i flere af RiksStånden och hos Hedervärda BondeStåndet allmänneligen varit yttrade, om ändring och förbättring i Skjutsväsendet, och Respectiva Utskottets derjemte uti dess författade Betänkande om sättet och medlen till olägenheternas afhjelpande hufvudsakligen afvikit från de grunder, som jag för min del anser vara de enda sanna och rätta; så anhåller jag ödmjukast att deremot få reservera tnig, igenom ett kort anförande af min enskilda mening i saken.
Den är enkel och utan anspråk; mén, om något hvar ålegat, efter sin inskränkta förmåga följa öfverläggniogen, och deruti deltaga, hoppas och tillförsel' jag mig benägna ursäkter för det ofullkomliga uti mitt välmenta föredrag.
Utskottet har ej kunnat undgå, att erkänna, och lägga till grund den obestridliga sanning: att skjutsningsskyldigheten, Sorn, betraktad i all sin vidd, omfattar, jemte anstalterna för de P.esandcs fortskajjande och beqvämlighet, äfven j>ostjörseln, sennt Krono- och fångskjutsen öfver hela Riket, är å landet ovillkorligen fästade vid jorden, och med nu varande inrättning utgör den drygaste och mest tryckande bland alla de tyngder, hvarmed jordbruket annars i så många serskildta afseenden finnes vara belastadt; Ett förhållande, desto mera eftertänklig^- som ingen med någorlunda kännedom af fäderneslandet, lärer i sjelfva grundförfattningen kunna vänta sig någon väsendteljg förändring. 7^4 Besv. och Ekon.
Betänkanden, I andra länder, gynnade af blidare feli» mat, bättre jordmon, rikare population och deraf jean skjutsningen med. framgång öfvertaga» af enskilda entrepreneurer och till stor del bescr;as genom reglerade förväg nar j men hos oss hembära, enligt alla tiders erfarenhet, dessa slag" anstalter på långt när icke den kostnad, som dervid är oundvikelig; utan måste för skjutsningans bestridande de hemman och lägenheter i allt fall vara påräknade, som i.je om deras belägenhet och tillgång på hä« siv dertill erbjuda nödiga bidrag.
Örn sådant af ingen sakkunnig kan motsägas, gifvas ef t.r min tanka blott 2ne tillräckligen verksamma medel att vinna den åsyfude angelägna .förbättringen, nämligen: i o att man utsträcker skjulstangsskyldi g beten till all slags jord, som igenom dess belägenhet i granskaptt af allmänna landsvägen bör vara lika påräknad till deltagande i detta allmänna onus, utan åtskillnad af dess annars till äfventyrs olika natur, och derefter genom skjutsiegans sammansättning, och ombytesSiationernes omtänksamma inrättande, eftersträfva den största möjliga jemlikhetvid sk-utsbördans fördelning imellan Ilandets dertill, efter min tanka, lika förbundna Jordbrukare; och 2:0 att man förmedelst
Sfe utslegans o"h öfriga vilkorens förbättrande för de skjutsskyldige, så vidt görligt är, efter hand söker förvandla den hittills odrägliga Skjutsning», tungan till en åtminstone för . den arbetande Bes v, och Ekon, Utsk.
755 klassen af Landets jordbrukare, någorlunda gagnelig binäring, Ju t derföre, att det slags privilegium, hvarigenom en del hemman och lägenheter för närvarande njuta lindring och befri* else från skjutsningsskyldigbeteo, efter nu gällande Regeriogslagar, är fästadt vid sjelfva jordens olika Camera!-natur, och ej vid någon viss medborgare-Glass ibland dess innehafvare, synes inig denna, i sig sjelf orimliga olikhet desto lättarp böra undanrödjas, som intet serskildt Stånds interesse uppenbarligen kan motverka den för ändamålet vigtiga jemlikhéten.
Vi vete, att jordens olika natur ursprungligen härrör från medeltid ens feodal-inrättning, hvilken i så mångå andra, ännu vigti gare afseenden redan mäst gifva vika för sednare tiders upplysning ; och, om samma olikhet ej kunnat emotstå och. hindra en billigare fördelning af Rustningsoch Rotering sskyldigheten, eller utestänga den privilegierade jorden från ett fullkomligen jemlikt deltagande i Landets allmänna bevillning efter föregången uppskattning af dess värde; så ser jag icke, hvarföre den skulle vara mera hinderlig vid uppkommen fråga om nödvändig ändring och förbättring af skjutsväsendet.
Den consideration, sorn vid detta tillfälle velat hemtas från egendomsrättens föregifna helgd, är en lika stor sophism, som att för grundskattens billiga jemkning ovillkorligen vilja förutsätta nödvändighet af en alldeles ny Landets afmätning och fefning,.
Hvar och en vet, gtt ia - 75 6 B c sv. och Ekon.
Eethnkanden. gen märkbar skillnad görns i köp och sala för denna slags olikhets skald, utan att Frälsejorden och sjelfva Säterierna endast efter ägornas olika rymd och godhet dage!igen säljas och kunna förvärfvas, till ungefärligen samma pris, sorn Kronoskatte-jorden 5 och jag kai pä alla dessa grunder ej begripa, hvarföre icke all slags för skjutsningen lika val belägen jord också skulle kunna förbindas, att deruti för allmänt val taga lika del 5 med orubbeligt iakttagande af denna jern* li hets princip, böra aila i gränskapet af Stråkvägen belägna hemman och Lägenheter, sorn hålla Hästar, vidare indelas, antingen till Gästgifveri-Skjuts eller postförsel, och Omby tes-Stationerna i allmänhet så afpassas till u geiärligen 2;ne mils afstånd emellan hvardera, att collision i möjligaste måtto undvikes, och Gästgifverierna varda anlagda på de ställen, der tillfället medgifver bästa tillgcncer» för ymniga Reserve-Iag rundt, omkring. på närmare eiler fjermare håll. —- Hvad åter vidkommer Skjutslegans förhöjning och villkorens förbättring för de skjutsande, så påkallas den onekeligen i högsta måtto af rättvisa och billighet, jag har ej haft tillfälle närmare undersöka och controllera de Calculer, hvarigenom Ekonomi- och Besvärs-Utskottet vid 1815 års Urtima Riksdag påstås hafva kommit tili det 1 e -nitat, att då varande Skjutslegan : skall hafva stått i närmaste förhållande till Maikegångs-priset på den förflutna tidens motsvarande öfriga tjenstbarheter; men, om så verkeligcn skulle förhålla sig, hav jag der - Bcsv. och Ekon.
Betånkanclen. 757 emot i grunden ingenting att påminna.
Då varuprisen i allmänhet genom våra iinanciella operationer äro underkastade så täta och betydliga ombyten ; gifves likväl i min tanka ingen säkrare och mera billig grund för skiutslegans bestämmande, än att dbn, efer otternäs olika beskaffenhet, för längre eller kortare tid regleras vid niarkegångssättningen, och genom Konungens Befallningshafvandes försorg tryckta Kungörelser och Taxor anslås för resandes och skjutsandes gemensamma efterrättelse.
Ingen kan undgå att känna den olikhet, som af liera giltiga orsaker förefinnes emellan Arbets- och Ökedagsverkets Allmänna pris i serskilda landsorter, qch intet kan 1 sig sjelf vara mera rättvist, än att denna olikhet, efter sanna förhållandet, får komma så väl den resande, som den skjutsande Allmogen, till godo.
Mati har orätt, att af en så beskaffad författning befara oredor och confusion i verkställigheten, hvilka lika så litet deraf skola uppkomma, som af alla andra, efter fastställda Taxor och Varuprisens olika förhållanden, skeende liqvider.
Deremot finnér jag för min del ingen tillräcklig grund för den skillnad, som nn för tiden existerar emellan skjuts3e?an för Städerna och landet.
Genom den ymnigare tillförsel af alla förnödenheter, hvarmed Städerna i allmänhet äro försedda, och det frivilliga biträde, sorn kringliggande allmogen, åtminstone de flesta tider pä året, vanligen lemmar Städernas innevånare, äro desse sednare oftast i tillfälle att, med lindrigare känning än landsbygden, utgöra sin Besv. och Ji.kon.
Utsli, Betänkandet5, andel i skjutsningen, hvarföre jag vördsam» mast hemställer', om leke all skillnad i skjutsleeaxis belopp emellan Städerna och Län» det hädanefter bör försvinna, eller atniinstone icke i annat fall äga ram, än dä en sådan skillnad motiveras af locala omständig»heter, som vid markegångs-sättningen kunna oqh böra behörigen considereras, Genom detta, i sakens natur grundade, förslag undgår jag att närmare yttra mig om beloppet, hvartill skjutslegan, efter min tänka, nu genast bör förökas, såsom likaledes beroende af olika local-förhållandej men obestridljgt höjning i mun af öfriga varuprisens betydeliga stegring i senare tider nödvändigt bör äga rum; utom betalningen för Hästar, Ridsadel och dea skjutsandes åkedon, eller egentliga skjutslegan, håller jag före, alt en ny och särskild afgift till den skjutsandes förmon bör stadgas för sjelfva skjutsbodet, så att hvarje resande, sorn hädanefter undgår att uppehållas och vänta på skjuts, bör för Skjutsbud lingen serskildt betala minst 4 s'c* Råneo för hvar häst, och den, sorn vill nyttja mer än 2,*ne Hästar, ovillkorligen vara förbunden att skicka förbud.
Hällskjutsen öfver allt kunna afskaffa* och indragas, och -reserveskjutslagen deremot utvidgas och förstärkas, samt med skäl åläggas, att efter den åtgång erfarenheten gifver vid handen städse hålla 2:ne eller flere så kallade Courirhästar Best. och Ekon.
759 framme vidGästgifvar. gården till flen resandes och skjutsandes samfällda beqvämlighet.
Härigenom vinnes den dubbla förmon, att skjutsfärd der alltid box-jas med hvilade Hästar, och att onödigt uppehåll i det närmaste förebygges.
Den enda Forvagps-inrättning, sorn i vårt Iand möjligen skulle kunna bära sig, och % betydlig matto komma allmänna skjutsinrättningen till understöd, vore, att i förening med Post-förseln tillåta 2:ne så kallade dubbla Postvagnar med gine Hästar hvardera, från och till hufvudstaden afgå hvarje vecka pa de 2:ne stora stråkvägarne, Söder ut tili linköping, och Ve- ter ut till Örebro, På dessa 2: re punkter åts'.iljas och dela sig, sorn bekant är, Stråkvägarne på sådant sätt,att vanliga Postvägen från Jömköping går öfver Jönköping, dirscte till Helsingborg, hvaremot sido posten öfver Eksjö och V xiö, på serskilda vägar afsändes till Carlskrona,' Carlshamn, Christianstad och Y. stad; likasom från Örebro en serskild betydlig Postväg ligger igenom Christinehamn och Carlstad, till Kongsvinger och Christiania i Norrige, under det en annan, lika vigtig, har sin direction öfver RJariestad, Skara och Alingsås till Götheborg, Häraf föijer, att de dubbla Postvagnar, sorn 2:ne gångor i Veckan från Stockholm ankomma till Linköping och Örebro, med anspann af 3:ne Hästar och på sådan grund jemte Postväskan beqvämligen kunna vara inrättade med 2:ne dubbla Stolar för 4 resande personer, utom Postillons-platsen på kusksätet, uti 760 Eesv. och Ehon.
EetanJcanden. nyssnämnde 2:ne Städer, Linköping och Ö* rebro böra, pä hvardera stället, delas i 2:ne lättare och mindre Postvagnar, med anspann af allenast 2:ne Hästar, och blott en dubbel stol för två resande personer, utom Postillonsplatsen; kommandes af dessa 4 mindre Postvagnar den ena från Linköping öfver Jönköping att gå till Helsingborg, och den andra att taga vägen genom Eksjö till Nöbbelöf, Stocketorp, Vexiö, Christianstad och Ystad, lamt å behöriga ställen aflemna Postväskorna till vanliga sidoposterna åt Carlskrona och Carlshamn, likasom från Ör bro den ena mindre postvagnen går igenom Christinehamn och Carlstad till Norrige, och den andra genom Mariestad, Skara och Alingsås till Götheborg.