Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Majit gjord framställning, att som möjligt vore, att, enär nämnde Förslag förelädes det i Norrige då församlade StorTiiing, åtskilige modificationer 192 Lagutskottets Betånkanden. blefvo af StorTbinget föreslagne; men att underrättelse derom ej kunde binna att ankomma under Riksens Ständers sammanvaro. hvarigenom tillfälle saknades till beredning af nödige jemkningär emellan både Rikens Representanter; Kongl. Maj:t måtte ega, att, efter erhållen del af Norrska StorThingetS svar, vidtaga de jemkningär, som Kongl.
Maj:t kunde anse nödige, samt författning i ämnet utfärda, uti underdånig Skrifvelse af den m Julii samma år, till Kongl. Majit öfverletnnat, att meddela de rättelser, hvilka funnos låmpelige för ändamålet, och ledande till gemensam förmån för båda Rikenas invånare, Under vilkor i att författningen vid nästa Riksmöte Riksens
Ständer till ytterligare granskning och fastställande förelädes; så har Kongl.
Majit den 1 Junii 1819 låtit, i enlighet nied den för Norrige den 11 förutgängne September fastställde Lag, Förordning i detta åmne här i Riket utfärda; och som den-* samme uti några omständigheter afviker från det af Riksens Ständer vid j8*8 års Riksdag gillade Förslag; så ville Kongl* Majit, med anledning af Riksens Ständers ofvan åberopade Skrifvelse, nämnde förordning, som vid den Nådiga Skrifvelsen var bifogad, tillika med de uti Högsta Domstolen och StatsRådet förde Protocoll, vid granskning af det* till berörde förordning uppgjorde förslag till Riksens Ståndet1 öfverlemna* Lag - LugVtskotttts Betätikanden, igj Lagutskottet, till hvars utlåtande Kongl. Maj:ts förberörde Nådiga Skrifvelse med deri åberopade handlingar, genom Remiss från samtlige Respective RiksStånden blifvit öfverlemnad, har vid företagen noga jemnförelse emellan det af Riksens Ständer vid 1818 års Riksdag antagne Förslag och den af Kongl. Maj:t, under I Junii 18 «9, utfärdade Förordning , samt granskning af de uti denna sednare förekommande skiijaktigheter emot förslaget, icke funnit anledning, att deremot något anma:lia, enär Förord, ningen endast deti afviker från förslaget, att vid 2 §. i afseende på en i Sverige varande medbrottslings skyldighet, att inställa sig vid den Domstol i Norrige, der hufvudbrottslingen är under tilltal, stadgandet att sådant borde ske efter stämning blifvit tillsatt: och att 6 som i förslaget föreskref, att en förbrytare, som vid det utlevereringen äskas, redan vore under tilltal, skulla före utlevereringen dömas, men straffet ej verkställas, utan slutligen bestämmas fö* alla förbrytelserne af det Rikes Domstol, hvarest det grofsta brottet vore begånget, i förordningen finnes sålunda förändradt, att vederbörande
Landshöfding i sådan händelse skall vara berättigad, att uppskjuta med utlevereringen intilldess Kongl. Maj:t föreskrifvit, om och når den borde ega rum.
Vid detta förhållande, och då de vid. tagne förändringarne icke göra någon hufvudsaklig rubbning i de grunder, hvarpå Lagutskottets Betänkandetu 13 *94 Ut skotta s
Bet finktindert., förslaget) sorn Riksens Höglofl.
Stander gil. lat, var bygdt, och de vidtagne rättelserna varit nödvändig® sill befordrande af enbet i lagstiftningen och gerner sam förmån för begge Rikenas invånare, bar Ut-kottet på sådan grund ansett sig böra till Riksens Höglofl.
Ständer vördsamiigen hemställa, att ifrågavarande Förordning, af den i ju* nii 1819» må såsom ständig
Stockholm den s Maji 1825.
N:o 50, Ankom d. 27 Maji 1823.'
Betänkande, i anledning af RiksdagsFullviägtigen Anders Bernts sons^från Bobus Län, Memorial, angående åläggande för Häradshöf din garne, att •visa redo för Häradets andel af Sak' tres Me del.
Uti Memorial som från Hpdarv, RondeStåndet blifvit till Lag- samt Allmänna Besvärs- och OeconomiUtskotien ofverlemnadt, har Riksdag.Fullmäktigen Anders Bemtsson, under tillkännagifvanöe, att de i allmänna Lagen samt flere särskilda Föifatlnirgar meddelde föreskrifter, angående redovisning, ^förvarande ocb användande af Häradets andel Uti SaköresMedeJ, icke blifva allmänt iakttag* ne, helst uti Anders Berntssons-hemort nå* goa redogörelse för desse medel, honom LugUtskottets Eufinhvtdetif, jgg vetferligt, aldrig egt rum, hem3tällfc ait, på det medlen mätte till behöriga ändamål varda använde» och Häradets invånare derom erhålla kännedom, Häradshövdingarna Loide, vid verkande vite, åläggas, att till viVe af Härad-Uierne utsedde Revisorer afgifva räkning å Häradets andel i S&köresinedlen; hvilken räkning derefter, åtföljd af Revi
Rörande detta ämne, som Utskotten till öfvervägande -förehaft, år, genom Kongl, Förordningen, den 6 Julii 1720,5 §. af Lands» liöfdingelnstinotion , den 4 November 175f, samt Kongl. Brefven , den 18 December 175a och den 27 Maji IÖOi, stadgat, att Häradshöfdingen böra å SommsrTingen för Tings» Allmogen uppläsa och derefter till Landshöfdingen i Länet insända räkning Öfver Häradets andel i SaköresMedlen för före» gående året, hvarvid bifogas bevis af dem, sorn hafva tig uppdraget, att förvara nycklame till Härads-kistan , angående det der i behåll varande belopp, samt att berörde medel, efter skriftvexling med Landshöfdingen i Länet och med dess tillåtelse, må till B äifideis enskilda nytta användas.
Ehuru dessa föreskrifter synas böra göra tillfyllest, f >r det af Anders Berntsson åsyftade ändamål; måste dock Utskotten, med kännedom af förhållandet härutinnan i fle« re orter, vitsorda Anders ^erntsson» uppgift, att redovisning för ifrågavarande del Sq6 LngUiskottéts BetAnkanden. af SaköresMedel icke allmänt, i behörig; ordning, lemnäs; och denna olägenhet hafva Utskotten ansett kunna lämpligast afhjelpas , genom en mera bestämd föreskrift till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, att vaka öfver de redan utfärdade författningarnes efterlefnåd.
— Utskotten hemställa derföre, att Kongl. Mattts
Befallningshafvande mätte anbefallas, att noga tillse, det Haradshöfdingarne, å utsatt samt i Häraderne behörigen kungjord dag, under påstående SommarTing, må för TingsMenigheten upplåsa ordentligen författad räkning öfver Häradets andel uti föregående årets SaköresMedel, och densamma ofördröjligen derefter till vederbörande LandsContoirs granskning insända, tillika med de förslag till medlens användande för Häradets behof och nytta, som Häradsboerne ega framställa; hvarefter Kongl. Maj:ts Befallningshafvande skulle ega, att ej allenast öfver sådane förslag meddela beslut, utan ock tillhålla LandsContoiret, att vid berörde granskning noggrannt tillse, det icke någre andre utgifter, än de i sådan ordning beslutade, få af Häradets enskilda lott i Sakören utgå; hvilket dock till Riksens Höglofl, Stånders vidare pröfning vördsamligen öfverlemnas.
LngUtskotttts B etankanden. i$y N:o <jt.
Ankom den 27 Maji 1823* Riksens1 Högloft.
Lag- samt Allmänna Besvärs och EkonomiUtskotts Betänkande, i anledning af väckt fråga, att Kongl. LagCommittåen måtte håras ■ öjver alla Lagförslag, samt deraf föreslå Redactiomu.
Bondeståndet har, genom ProtocollsUtdrag af den 2 nåstl.
Februarii, till Utskottens gemensamma handläggning remitterat ett Memorial af RiksdagsFullmägtigen Carl Fredr.
Berg ifrån Bohus Lån, deruti anföres, att en allmän klagan skall röjas deröfver, det särdeles de oeconomiska Lagarne äro felaktige, tillkomne liksom slumpvis, uti inbördes sammanhang, otydlige och derjemte så mångfaldige , att den enskilde mannen, hvarken kan förstå dem, eller skaffa sig en säker kännedom om deras tillvarelse, en kännedom, som skall saknas äfven hos Ämbetsmannen.
Följderna häraf skola vara i högsta måtto menlige, den näimaste och svåraste likväl, att man fattar ovilja för Lagar, som man ej förstår , och hvilka mera synas vara en snara än ett värn.
Riksdagsmannen åberopar, såsom exempel på en sådan ofullkomlig Lag, Författningen om Mått, Mål och Vigt; framställer såsom motsatts deraf de förklaringar , hvilka under första åren efter an - ig3 IngUtskottcts Bctänkandeit. tagandet af 1734 års
Lag utkommo, harledanäs orsaken till de senares godhet, derifrån att de män, som författat Lagen, ännu lefde och gåfvo förklaringarne. fried deste märs bortgång anser frlemoiialels Författare Lsgstiftnings-vetenskapen i Sverige hafva utgått, tills nu i si - ta liderne, flere goda Lagar utkommit, hvaribland Förslaget till en ny CiviiLag särskildt åberopa?; af hvilken anledning föreslås, att Riksens Höglo fl. Ständer ville hos Kongl. Majit framlägga deras underdåniga önskan, att den tillförordnade LagCommittéaa matte höras öfver alla LagFövslag , icke allenast i afseende på Civil-, Criminal- och KyrkoLag, utan jemväl öfver dem, som angå O conorolen, Politien och Krigsväsendet, samt att nämnde Committé må ega, icke allenast att yttra sig öfver dylika förslag , i afseende på deras grunder och öfverensstämmelse med öfriga Lagstiftningen, utan äfven föreslå
Re» dactionen; och stödjer Riksdagsmannen denna sin hemställan ytterligare på omöjligheten för de särskilde Ämbetsverk och Auctoriteter, hvilka, enligt förmodan, uppgifva Lagförslagen, att utgå från samma grundsatt-er, samt förstå ej allenast dtn särskilda frågan, utan äfven den öfriga Lagstiftningen , hvilket endast kan fordras »fen Corporasion, odeladt egnad åt slika värf.
Vid profningen af hvad sålunda blifvit föreslaget, har hos Utskotten kommit i öfvervägandej huruledes, då Regeringsformen ej mindre bestämmer gränsorue för LagXJtskottns Betånkttndtn. 195 Kongl. Maj;ts och Riksens Stånders hvar för sig skiif/er af hvilka Ämbetsmän Kongl.
Majit, vid utfärdande sf allmänna Författningar, eger inhemta råd och underrättelser, det icke synes lämpligt, att u!öfver hvad sålunda finnes stadgadt, och i söran väg än den i l\egeringsf3imens 87, 80 och 89 §§• f'reskt itne , anvisa grunderna och sättet liic utöfning, af den del utaf Lagstiftningen, som Kongl. Maj:t tillkommer, i hvilketaf* seende det jemväl torda kunna så mycket hellre finnas öfverflödigt, att ens till Kongl. Majit framföra någon önskan, sora den sistfardume ti lena erfarenhet visat, att Kongl. Majit, vid Lågor om förändring af allmän Civ ii- och CriminalLag, eller om sådana Författningar, sora dermed stå i sammanhang, uppdragit, dels granskningen, dels iitatbe’ningen derrfåt LagCommittéen, samt vid fiäga om Öeconomiska författningar af storrå omfattni 7, till handläggning; deraf förordnat särskilde Commiitéer af män med dertill nödige insigter, hvarigenom den i Meni »rialet yttrade önskan, i sfseende pi så val sjelfva grunderne för fdrfattningarne, sorn vanligen äfven l\e dactionen deraf, redan kan anses uppfylld, allt efter hvad hvarje särskildt ärendes beskaffenhet fordrat och medgifvit.
— I öfrigt och då LagConrtuittéen icke är permanent samt en ovilkorlig föreskrift, 0111 dess framgent» hörande öfver alla LagFördsg och befattning med Lagarses redactioa, skulle kunna foran* joo Lagutskottett Betänka tiden. leda till Committésns bibehållande och af» lönande under längre tid, än för de-s egentliga göromål erfordrades, ega Utskotten äfven häruti ett skål) att icke tillstyrka bifall af den i Memorialet gjorda framställning ; hvilket dock till Riksens Hi glofl.
Ständers eget ompröfvande vördsamt öfverlennäs.
Stockholm den s6 April 1823, N:o J2.
Ständers Lag- samt Allmänna Besvärs- och EkonoviiUt• skotts Betänkande, angående föreslagen jemkning i Stängselskyldigheten Bye?nän emellan, då Storskift te eller Enskifte för sig gatt.
BondeStåndet har, genom FrotocollsUtdrag af den 6 sistlidne Februarii, till OeconomiUtskottets särskilda handläggning öfverlemnat ett Memorial af RiksdagsFullmågtigen Olof Månsson från Blekiuge Län, deruti, med fästadt afseende derpå, att icke sällan skall hända, der antingen laga kraft vunnet Storskifte, eller ock Enskifte i Byelag blifvit verkståldt, och allmän Landsväg, Härads- eller Sockneväg finnes anlagd igenom Byens egor, att vid fördelningen af egorne, desse komma att understundom genomstryka endast Lagutskottet!
BctånkanAcn.
201 en af Byemännens egoskifte, hvarigenom denna , så vida han vill hafva eina å ömse sidor om vägen tilldelde egor fredade måste på egen bekostnad uppföra stängsel, Riksdagsmannen hemställer, att en sådan förklaring af Kongl. Förordningen den 9 Februarii I802, rörande Stängsel-skyldigheten, må meddelas, att der allmän Landsväg, Harads- eller Socknevåg finnes anlagd öfver Byens inegor, eller odlingsbar utmark, bör stängsel utmed silke vägar af Byens samfält upprättas och underhållas, äfven sedan Stor- och Enskifte derstädes för sig gått j och har RiksdagsFullmägtigen Eric Pehrsson från Elfsborgs
Lån härvid erinrat, att den föreslagne rättelsen i StängselStadgan äfven borde sträcka sig till By- eller Utfarts-vägar i allmänhet.
Hvarförutan Hederv.
BondeStåndet, den 17 i sistnämnde månad till gemensam åtgärd af Lag- och OeconomiUtskotten remitterat ett Memorial af RiksdBgsFullmägtigen från Jönköpings Län, Anders Påhlsson, som, med instämmande uti hved ofvan blifvit anfördt, rörande de olågenheter, hvilka vid Stor- och Ecskiften skola inträffa, yrkar, att till framtida rättelse och grund för vederbörande Landtmätare, det tillägg uti StängselFörordningen måtte göras, att hvarje hemmansegare, i mån af hemmantalet, borde deltaga uti ofvannämnde stängsels uppförande och vidmagthållande , hvartill så mycket större skäl förekommer, aom en hemmansegare ofta är nödsakad genom sina inegor drifva kreatu - 202 LngUtskottet:
Betånknndtn, ren till bete i bagar och mark , då deremot en annan åbo, som erhållit bärle in- och utegor srnimanrljagne, elier ock på ett förmånligare sä i t lagrie, icke får vidkännas tia öfvert lagade svår i g betet ne Ht: med bar Hiksdagsfullmägtigen Cati Svenson till alla delar sig förenat.
U skotten, som tagit denna fråga i öfvervägande, hafva väl insett den olägenhet, hvilken en jordegare kan få vidkännas, i de Ull de remitterade Memorialen omförmäla; men sorn, genom gällande Föifattningar, rörande hvad vid Storskifte och Enskifte iakttagas bör, Förråt tningsman nen och Gode Männen åligger att till-e, det hvarje hemmansegares sått vid egodelningen behörigen iakttages, sä att en jordegare icke dervid får särskildt vidkännas någon olägenhet, titan en motsvarande oeconombk fördel, ecb i händelse han sku lie an se sig genom egodtlningen på ett eller anrat sått förnärmad, honom är öppet lemna It, att dens i i behöiig ordning söka rätteie; allna och vid betraktande ej mindre af den rubbning ulf redan fastställde Stor- och Enskifien s«mt dervid tiåffa le öfverenskommelser, som den föreslagne jemkningen i stängsel, sky Idig h etrn skulle medföra, än ock af den bstydliga kostnad, som igenom en ökad stängsel skulle förorsakas, i synnerhet på sålane Ställen, der brist på stäng el-ämnen eger rum, hafva Utskotten funnit så mycket mindre skäl, att tillstyrka utfärdandet af ett allmänt stadgande i detta ämne, som LegUttkottets Bttdnknnde», 203 Utskotten, för sin del, ej inse någon ovilkorlig nödvändighet al en sadan stängsel å ömse sidor om vägen; men väl frukta, att vid inträffande snöfall och yrväder betydliga hinder skulle genom snösainiingsr i des-a instängda vägar muta vägfarande; äfVensom snöskottningsbesväret mäste derigenom i ansenlig man försväras.
Dock varder detta vördsamligen hemstäldt Rik ens Högled.
Ständers egen pröfning, Stockholm den 26 April 1823.
Ankom d. 27 Maji 1823.
Ständers Lag* samt Allmänna Besvors- och EkovoviiUtskotts Betänkande, i anledning af yrkad ändring uti nu gällande Lörjattvingar, ruvande skyldigheten att deltaga i Stängsel omkring Skog och Skogsmark.
Genom ProtocoIIsUtdrag af den 17 nasti.
Februarii, har Ilederv.
BondeStåndet till Utskof en remitterat ett af RiksdagsFullmågtigen från Södermanland, Eric Larsson , till Hederv.
Ståndet ingifvet Memorial, deruti Riksdagsmannen anmärker skadligheten deraf, att, då Hemmansegare, sorn hafva Skogsmarker, med stöd af Kongl* 204 LagUukottets Betdnkandett.
Förordningen, den 9 Februarii 1802, omkring sådan mark yrka stängsel, är nästbelägne byalag eller granne skyldig, efter oförmedladt hemmantal, deruti deltaga ; och åberopar Riksdagsmannen såsom stöd för denna sin mening, att Skogarne, som i allmänhet äro mycket medtagne , dels genom inträffade stormar, dels genom försäljning af Skogs effecter, under missväxtår, erfordra den möjligaste sparsamma hushållning, helst betydligt deraf ändock åtgår till byggnad, reparationer, vedbrand och den öfriga nödiga gårdesgårds stängseln : att utan afseende på hvad förmån de sjelfva eller den by, hvars deltagande äskas, deraf ega , eller hvad tillgång till stängselvirke skogarne tillåta, ofta yrkas af nåstbelågne byalag eller bygranne, att den ostängde Skogsmarken också skall inhägnas, då den eller de ega vitsord, som stånga vilja, enär skillnads.linien , hvarefter stängas skall, år under 5000 famnar, och då den är derut» öfver, beror det väl på Domarens pröfning, om och hvad lindring vid deltagandet erhållas må, men icke destomindre måste hägnaden fullbordas, samt slutligen, att då all till åker tjenlig mark nu mera odlas, och skogstrakterna således merendels bestå af sandmo samt berg och stenbunden mark, hvars stängsel skall vara för vextlighetea ödande, all den skog desse stenbundna trakter bära , som minst upptaga en mansålder till sin återvext, kunde användas till närvarande ock kommande tiders nödvändiga LngUtskotteu Ettinkandtn, 2,05 behof, så framt den icke, på den ensidiges vink, måste användas till stängsel omkring dess enskilda område; hemställande Riksdagsmannen, på dessa grunder, att, med ändring af Kongl.
Förordningen elen 9 Februarii 1802 samt Kongl. Kungörelsen den 6 Junii 1820, egare af den, vid skedd eller skeende delning, hemmanen tillhör ige skog, utom råtta beteshagar, må från deltagande i den påbudne stängselskyldigheten varda frie, så vida ej godvillig förening dem emellan träffas kan.
Och har RiksdagsFullmägtigen Pehr Andersson, från Södermanland, härmed sig förenat.
Utskotten hafva förehaft ofvannämnda fråga till öfvervägande; och då Utskotten härvid funnit, att alla nu gällande Författningar, rörande Stängselskyldigheten, u'gå ifrån den grundsats, att den eger vitsoid Som stänga vill, igenom hvilket stadgande Lagstiftaren velat bereda utvägar för jordbrukaren, att, oberoende af sin grannes olika hushållningssätt, kunr a antingen utföra nyttiga odlingsföretag, eller ock befordra trädplantering eller en förbättrad skogsvext, i hvilka båda fall han nödvändigt måste kunna påräkna, att utan hinder sf angränsande hemmansegare och med dess biträde, bereda det hägn, söm är ett hufvudsakligt vilkor för befrämjandet af hans abigter; alltså och då tillämpningen af denna grundaatts jemväl eger rum i afseende på den stängsel , som i Memorialet omför - so6 LngUtskotttts Bctänkanien, inäies, livars upprättande ofta fean vara lika nödigt och nyttigt, ehvad man afser en tryggad betestiilgäng, en underlättad skogsvård, eller det tillfälle till odlingar, sotn älven skogsinarkerne ofta erbjuda, anse Utskotten sig icke ega anledning, att tillstyrka någon förändring i livad
Förordningen i detta afseende innehåller.
Stånders egen pröfning vördsamt öfverlämnäs.
Ankom d. 27 Maji 1823* Riksens Högloft.
Ständers Lag- somt Allmänna Besvärs* och Ekonom /Utskotts Betänkande, i anledning af yrkad förändring uti Regleringen af ö n iskot tn/ngs Besvär et, samt ansvar för uraktlåten SnUplogning.
B mdeSråudet härtill Utskottens handljggi ing remitterat tvänne
Me* mot i iler i detta amne: r:o A RiksdagsFullmägtigen irran Wester Norrlands Lån, ffahtin Bengtsson, som deruti anmärker, att Kongl. Förordningen, af den 13 September 1790, angående allmänna vågars underhållande vintertiden, gemenligen endast tillämpas å stora »11- LagUtskottitsBadnktinaen. *07 manna Landsvägen , ehuru mindre vä^r, såsom Harads och Socknevagar samt Byoeh Kyrko.vägar äro lika angelägna att: begagnas och att hallas uti får bart stånd j nied afseende hvarå och då deåboér, hvilka bo p.i flera mils afstånd ifrän'
Linds* vigen, utom underhal andet af ofvannänmde mindre vågar, åro skyldige att, i lika proportion med närmare boende, deltaga i betalningen till Snöploglaget, ehuru de forre, för deras mindre, men lika nödige, vågars plogning , hafva mångdubbelt mera besvär och kostnad, än ploglag, hvilka för några hundrade alnars plogning nuta betalning, föreslår Riksdagsmannen, det tillägg och den förklaring at 3 §. uti nämnde Förordning, att plojagets betalning af Hiradet eller Socknen må hädanefter'å bestämmas, ej ollenatt efter Landsvägens längd och beskaffenhet, utan ock efter de närmare eller fjermare väghållnings skyldiges besvär af andra mindre vägars underhållande.
Hinner! h*r Riksdagsmannen Lars Jansson från Westerås Län sig förenat, hvaremot RiksdagsFullmågti^e Anders Sandsten, från Jönköpings Lån, Jihan Longbng, frän Gefleborgs Lut och Erie Påhlsson, från Elfborgs Lm, livar lör sig förkhrat, v t i deras hemorter vägdelningar skett, med hvilka de är o nöjde, och art dt således icke äska någon förändring i hvad lörlatttiiugarne härom stadga. 3:0 Af RiisdagsFuiimägtigen, från Cal - aos Lagutskottett Bttånkandttu mare Lån, Anders Andersson, som yrkar, att enår hvarken Kongl. Förordningen , den 13 September 1790, angående allmänna vägarnes underhållande vintertiden eller någon annan
Lag skall utstaka ansvar för underlåten snöplogning, en bestämd ansvars-lag måtte i detta hänseende Stadgas.
Hvad således blifvit anfördt hafva Utskotten till pröfning förehaft, och då för all vägdelning, så väl sommar sorn vinter, den grutid år stadgad, att den enh våghållanden icke mer än den andra betungas, hvarmed otvifvelaktig! instämmer, att alla sådane vägar, som till allmänt underhållande åro indeldte, böra, i man af den större eller mindre svårigheten att deni underhålla, i vågdelningen ingå och beräknas, utan att likväl en sådan beräkning kan ega rum för enskilde utlartsvägar från hemmanen 5 så och enär Kongl. Förordningen, den 13 September 1790, lemnar de hemman, hvilka, såsom aflågsne från allmänna vägarne, icke kunna med arbete deltaga uti deras underhållande vintertiden, tillfälle att afbörda detta onus, genom betalning i contant, hvilken äfven bör utgå lika af alla de hemman, med hvilka ett sådant förhållande inträffar j anse Utskotten någre vidare stadganden i detta ämne, än de, som i berörde författningar innefattas, icke behöflige; äfvensom, och enär i afseende på den väckta frågan om ett bestämdt - T»gUtskcttiti BttJnknnJen, *09 stämdt ansvar får uraktlåten snöplogning, förekommer, att genom Kong!.
Brefvet till samtlige Landshöfdingarlie den 10 Maji 18r?
, redan finnes stadgadt, att den, sorn åsidosätter skyldigheten, att vid inträffande snöfall förrätta plogning och skottning, skal! böta tre R:dr 16 sk., så torde någon ytterligare föreskrift afven i denna del icke vara af nöden.
Stånders egen pröfning vördsamt understalles.
Stockholm den 10 Maji 1823, N.*o Antorn den 27 Maji 1823.
Ständers Lag- samt Allmänna Besvärs■ och EkonomiUtskotts Betänkande, avgående yrkad förklaring af Kongl.
Kungörelsen den 6 April 1810, angående skyldighet ten för Ledamöter af Ridderskapet och Adeln samt PresteStåndet att Jör deras jord, hus, tomter i Ståderne, deltaga i allmänna åligganden» Uti Memorial, som under den 5 sist!, Martii af Vållofl.
BorgareStåndet blifvit till Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekono» niiUtskotten remitteradt, har Riksdags* Fullmågtigen från Söderköping, Herr Borg* Lagutskottet* B stink anden, 14 210 Lag Utskott<rtt Betnktinden. mästaren S.
Cederborg, andragit*. att ehuru Kongl. Kungörelsen den 6 April 1810, angående de förändringar och jemkningar uti RiksStåndens innehaivande och Stadfåstade privilegier, förmåner, rättigheter och friheter, hvarom RiksStånden sig emelian öfverenskomma, ibland annat tydligen stadgar, att BorgareStåndet efiergifvit den Ståndet, (icke vissa Ståders Borgerskap) tillkommande Lösningsrätt af Fastigheter i Stad , eller till Staden hörande hus och jord. emot förbindelse för egare af sådane Fastigheter att deltaga uti Skjutsningsbesvär, Inqvartering, Båtsmanshåll och öfrige Egendomen åtföljande afgifter, hafva likväl åtskilige till Städerne inflyttade Ledamöter af Höglofl.
PresteStåndet undandragit sig, att för deras jord, hus och tomter sådane onera utgöra; äfvensom den tydning i allmänhet egt rum, att den Stads Borgerskap, som, med enskildt privilegium, icke styrkte sig hafva egt ofvanberörde Lösningsrätt, icke kommit i åtnjutande af den deremot svarande förmån af deltagande i allmänna åligganden j i anledning hvaraf blifvit hemstäldt» om icke en 3ådan, emot