Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Förordningen den 18 Decemker 1823, föreskrifva i fråga om beslut, som af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande meddelas; äfvensom Olof Lindbäck hemställt, att
Lagmansting mätte hållas två gånger om året i hvarje Lagsaga.
Genom dylika åtgärders vidtagande hafva dessa motionärer ansett skyndsam verkställighet åt lagskipningen kunna beredas samt olägenheten af Lagmans-Rätlernes bibehållande i betydlig mon minskas; och är af Anders Jonsson det förslag serskildt framstäldt, att Härads-Rätts utslag i ”skuldfordringsmål” mätte, med förbigående af Lagmans-Rätten, få i HofRätten öfverklagas.
I Utskottets betänkande N:o 56 är det af Rikets Ständer tillförne gjorde förslag om Kämners- och Lagmans-Rätternes upphörande förnyad l; men, ifråga om det correctir, som dervid ansetts nödigt emot rättegångars dragande under högre Rätts pröfning i oträngdt mål, har Utskottet icke funnit det å förra Riksdagen beslutade stadgande om doms fullgörande, såsom vilkor för ändrings sökande i första domstolens utslag, vara lämpligt eller behöfligt, utan trott ändamålet i stället kunna vinnas på det sätt, att, jemte bestämmande af skyldighet för den, som ville fullfölja talan emot Under-Rätts utslag, att ställa borgen för kostnad och skada, den vinnande lemnades öppet att, i vissa fall, erhålla verkställighet å det motvädjade beslutet, så framt ej vederpartens ändringssökande derigenom blefve onyttigt; och får Utskottet, i anledning af de här ofvan upptagna motioner, förklara, att dessa grundsatser böra, efter Utskottets tanka, vinna tillämpning, äfven i händelse Kämners- och Lagmans-Rätterne bibehållas.
Det uppehåll i lagskipningens gång, som genom Lagmans-Rätterne förorsakas, är till stor del en följd deraf, att dessa domstolar sammanträda blott en gång om året, hvarigenom stundom ett helt år kan förflyta, innan ett från Härads-Rätt vädjadt mål varder af Lagmans-Rätten pröfvadt.
Utskottet tvekar derföre ej att biträda Olof Lindbäcks hemställan, angående
Lagmanstings förrättande två gånger under året i hvarje Lagsaga; dock att en sådan förändring, den der ej skulle medföra någon fördel i orter, hvarest endast är ett Häradsting årligen, bör inskränkas till de Lagsägor, der flera Häradsting under året hållas.
Anders Jonssons förslag, att Härads-Rätts utslag, i skuldfordringsmål Lag-Utskottets
Betänkandej N.o 57. 57 borde få i Hof-Rätfc öfverklagas, kail deremot icke af Utskottet understödjas, enar detsamma åsyftar att från den för tvistemål i allmänhet bestämda rättegångs-ordning stadga ett undantag, hvilket vore desto mera otjenligt, som, vid tillämpningen, ovisshet ofta skulle uppstå, huruvida en sak rätteligen borde hänföras till klassen af skuldfordringsmål, eller ej.
På grund af hvad sålunda blifvit anfördt, anser Utskottet sig böra för den händelse, att Kämners- och Lagmans-Rätterne komma att fortfara, vördsamt tillstyrka, utfärdandet af en författning, hvarigenom stadiras: O l:o Nedannämnde lagrom ändras på sält som följer: Rättegångs-Balken. 3 Gap. 1 §.
Lagman skall ting hålla i sin lagsaga hvart år, en gång, i orter , der endast ett Häradsting årligen är, samt två gånger, derest flere Häradsting under året inom lagsagan förrättas.
Lagmans-Rätten sammanträde i förra fallet, emellan den 1 Augusti och den 1 November, och i det senare emellan den 1 Februari och den 1 Maj, samt emellan den 1 Augusti och den 1 November, der landsorten ej annat kräfver.
Lagman kungöre Konungens Befallningshafvande dagen; läte ock sedan det lysa tre månader förut. 25 Cap. 1 §.
Femte punkten af denna §., sådan den lyder i Kongl. Förordningen den 12 Mars 1830, förändras sålunda:
Hålles Lagmans-Ting närmare än tre veckor efter HäradsTing, och säger den, som vädjat, att han ej kan saken så brått fullfölja, då skall den å andra Lagmans-Tinget derefter fortsättas ; skrifve ock Häradshöfding &c. 26 Cap.
Öfverskriften till detta Capitel förändras till denna lydelse: Lag-Utskottets Betänkandej IV:o 57.
Huru borgen skall sättas och det som dömdt år utgifvas innan laga vad ful/följes.
Följande §§. af samma Capitel ändras sålunda: 1 §. 1 Punkten.
Hvar sorn från Under-Rätt vädjar 3 ställe för sig två löftesmän 3 som borga, begge för en och en för begge, för kostnad och skadaj den han kan skyldig kännas att gälda; tage deras skrift derå och lägge den vid sin inlaga i Rådstufvu-Rätlen, Lagmans-Rätten eller Hof-Rätten in.
Nu kan så &cc. tili §:s slut. 2 §.
Förste Under-Rätts dom, deremot vädjadt ärj gånge i verkställighet såsom i 3 Capitlet 5 $. U tsöknings-Balken , och med vilkor som i 4 §• nedan sägs, der den som vunnit, sådan verkställighet äskar.
Häfver den, som vädjat, i båda UnderRätt t erne tappat; eller i vexel- och sjörätts-sak i Härads- eller Rådstufvu-Rätt; eller i Rådstufvu-Rätt i den stad der Kämners-Rätt är, men saken ändå till Rådsiufvu-Rätten , såsom första Domstol, hört; då gifve han omant ut hvad dömdt är, och sätte det hos Konungens Befallningshafvande , eller i taka händer.
Aro Under-Rätternes domar i något skiljagtige; gifve, ej mer ut, än det, som de äro ense i.
Utsöknings-Balken. 3 Cap. 5 §.
Häfver någor vunnit hos första Under-Rätt; går saken ej öfver Trehundrade daler, eller dess värde; eller är den tappande , enligt 12, Cap. 3 §.
Rättegångs-Balken , tredskovis dömd; eller har han, utan jäf och invändning hos Rätten , veder partens anspråk godkänt; och varder emot Under-Rättens dom vädjadt; njute äTidå den vinnande utmätning , och ställe borgen för det han om händer får, eller läte godset sättas i cj varstad.
Lag-Utskottets Betänkande , N.-o Sj.
Lag samma 'vare, der man vunnit hos två Under-Rätter j eller häfver för sig en Under-Rätts dom, derå utmätning följa bör, ej ter som i Rättegångs-Balken skiljs.
När gods sä utmätet är, må det sedan ej skingras, eller utom egarens vilja föryttras, förr än saken i Hoj'-Rätten af dömd varder.
Tappar han der; gånge det, som utmätet eller i qvarstad satt ur, åter, med dess ränta och afgäld. 2:o
Det härigenom stadgade åliggandet att ställa borgen för kostnad och skada, bör uti vade-bevisen upptagas utförligt och fullständigt, på sätt i Kongl. Brefvet den 6 December iy3g är föreskrifvet; och 3:o
Denna författning skall tillämpas ä de mål, deri järsta Under-Rättens dom eller utslag meddelas, efter det författningen blifvit kungjord, Slockholm den 12 Juni 1840.
STOCKHOLM, ecrjsteinska boktryckeriet 1840.
.44 t ViV-- b:, vuA Vuuuvj % 'vb ■ '-i ■■ ■- -■ ‘ .
V- /, f.V. JiV.
' '.45V'.*\S 'ÄV ■ V> , :A li i ■' 11 ■ . , . ,1 i c \ » \Vv; . - .-/v ,4 . I >) ■' ■ T:V .S-4V '•■■v. ■ »"i ■ ,4 . V.
J- ,44 \ ■ '..44 4v\ - A4 .1 V •'.) ■ , » ''ii. ■', ■ \\ y, Ji • AV, , 4 V\V'...V\. ii-.*
. ' o:V ■' ■■ ‘y.',3 -v. yy .4 4,'44 - A. 44, A.. itfoVs 4..
'VA- .444.4 , vo\. ;, ".i : ,y. ' ,'4 bi b:.;;. . 1 j, ■ 44 . - . 4 • 1TBWTHUS?‘-*•» i ■ ■■ ;x»;t.V4 4 d O ; i M ' 1. . Lag-TJ tskollets Betänkande, N.o 58. i N:o 58.
Aok. till Exp. Utsk. d. i3 Juni, kl. ro f. m.
Betänkande, i anledning af väckt motion, om ändring i 6 Cap. 5 j1.
Rätte gångs-Balken, samt Kongl.
Förordningen om Stockholms Stads Styrelse af den 12 December 1672.
Uti ett lill Vällofl. Borgare-Ståndet ingifvet memorial, är af Hert J. F. Gråå ahlfordt, hurusom, man länge insett olämpligheten deraf, att i Stockholm, tvärt emot hvad i Rikets öfrige städer egde rum, en mängd såväl ekonomiska som judiciella mål behandlades af två under-instan lier i stället för en.
I Stockholm upptogos och afgjordes nemligen de flesta ekonomi-mål, arfs- och testaments-tvister, Sjö-Rätls-saker, med flere, först vid det af Stadens Collegier, till hvilket målen, i följd af deras beskaffenhet, hörde, samt fullföljdes derefter i besvärsväg hos Magistraten eller Rådstufvu-Rätten.
Den tidsutdrägt och ökade kostnad, som genom delta oformliga rättegångssätt tillskyndades rättsökande parter, voro alltför ögonskenlige, för att behöfva närmare ådagaläggas.
För att härutinnan tillvägabringa önskad rättelse, hade fråga äfven uppstått, alt stadens Collegiers domsrätt skulle upphöra och öfverflyltas på Magistraten och Rådstufvu-Rätten, eller afdelningar deraf; och ehuru några väsendtliga svårigheter, för åstadkommande af en förbättrad rätlegångs-ordning i detta fall, icke ansetts möta, likväl och då, hvad beträffade tvister om arf, förmynderskap och testamenten, ett hinder förefunnes uti 6 Cap. 5 §.
Rättegångs-Balken, hvarest stadgades, att Förmyndare-kammare, der sådan, på sätt i Stockholm är händelsen, vöre inrättad, skulle upptaga och slita så beskaffade tvister; samt frågan om upphörande af den i Kongl. Förordningen om Stockholms Stads Styrelse af den 12 December 1672 ursprungligen grundade domsrätt, som, af Stadens Collegier hitintills blifvit utöfvad, kunde anses för ett sådant lagstiftnings-ärende, som borde underkastas båda stats-magternas pröfning, funne motionären sig föranlåten hemställa: 1:0 alt, med upphäfvande af hvad ofvannämnda lagens rum, jemfördt med Kongl.
Instructionen för Justitiac-Collegium och Förmyndare-Kammaren af den 12 December 1764 i denna del stadgar, samma lagrum må erhålla sådan förändrad lydelse, att tvist om arf, förBih. lill R.
St- Brot. 184-0.
7 Saini. 1 Afd. Bag-UIskot tets Betänkande, N.o SS. mynderskap, så ock död mans eller qvinnas yttersta vilja och förordnande om deras egendom komme att afdömas al Rådslufvu-Rätl, samt att det tillhörde Förmyndare-Kammare, der den vöre inrättad, att hafva vård om omyndigs arf och hästa och derföre göra redo, men Rådstufvu-Rätt att döma deröfver, då det klagades; emot hvilken förändring någon betänklighet så mycket mindre kunde ega rum, sorn Förmyndare-Kammare lill sin natur vore och borde vara en administrerande myndighet, men ingalunda en domstol; och 2:0 att Rikets Ständer, med gillande af den ofvan uttalade principen för förändring af rättegångs-sättet vid Magistraten och Rådstufvu-Rätten i hufvudstaden, mätte derom bos Kongl. Maj:t göra underdånig anmälan, på det att något hinder för sakens bringande till verkställighet ej må möta, derest Kongl. Maj:ts Nådiga bifall till förändringen vunnes.
Lag-Utskottet, till hvars behandling denna motion blifvit Öfverlemnad, får vördsamt upplysa, alt, enligt Stadslagen, i Slockholm funnos från början endast två instantier nemligen ”Rätten ute å torgen”, der Fogaten med två Rådmän dömde, samt ”Rätten inne i Rådstufvorne”, som bestod af 4 Borgmästare och 24 Rådmän, deraf dock blott hälften hvarje år skulle tjänstgöra.
Ifrån den förra domstolen vädjades till den sednare, hvarefter ändring ytterligare kunde hos Konungen sökas.
Rätten ute å torget antog sedermera namn af Kämners-Rätt, och uti Öfver-Ståthållarens samt Borgmästares och Råds i Stockholm Ordning år i£*36 stadgades, att hvarje Borgmästare skulle tilldelas sina vissa sysslor, dem han, biträdd af tre ledamöter af Rådet hade att verkställa, samt att hvarje Borgmästare skulle en viss dag i veckan, då hela Rådet kom tillsammans, till dess pröfning framställa sitt och sina Golleganters beslut i de förekomne vigligare sakerne.
Förordningen den 27 April 1Ö67 inrättades derefter i hufvudstaden en Arf- och Förmyndare-Kammare, men först uti Kongl.
Förordningen om stadens styrelse år 1672 bestämdes hufvudsakligen Borgmästares och
Råds indelning i Gollegier, hvilka nu äro tre, eller: Justitice-Col/egjum oefi Förmyndare-Kammaren, som år 1764 erhöll dess nu gällande instruclion, samt ej mindre dömer uti alla frågor,. angående arf, testamente och förmynderskap, än ock, vårdar omyndiges cch från varande arfvingars egendom, med •skyldighet att derföre redovisa:
Politie-, Embets- och Byggttings-Cohlegium, sorn äger tillsynen öfver stadens politie, kyrkor, hospital, fattighus, handtverks-embelena och byggningsväsendel: samt Handels-Collegium, hvartill hörer inseendet öfver handeln och köpenskapen, jemte stadens uppbörd och intrader.
Öfver Collegiernes beslut får, inom den i Kongl. Resolutionen den 18 September 1747 och Byggnads-Ordningen för Stockholms stadi Lug-TJcskollets Betänkande, N.o 58. s af iy63, stadgade lid af 8 dagar, klagan föras, genom besvär, antingen hos Rådstufvu-Rätten eller hos Magistraten, allt elter målens olika beskaffenhet.
Ulskoltet anser det vara uppenbart, alt de äldre Författningarne åsyftat att göra Stockholms Stads Collegier till afdelningar af Rådstufvu-Rätten och Magistraten, men icke till derunder lydande instanlier, såsom de sedermera kommit att betraktas.
Utom den oformlighet, att Rådstufvu-Rättens och Magistratens Ledamöter ömsom äro hvarandras öfver-domare, medför Collegiernes sistnämnda egenskap hvarjehanda stora olägenheter, som. redan blifvit af motionären antydde och böra, efter Utskottets tanka, undanrödjas genom stadganden, som återföra Collegierne till deras omförmälde ursprungliga bestämmelse.
I enlighet härmed, har Utskottet ock, uti sitt betänkande N:o 56, angående Kämners- och Lagmans-Rätternes upphörande, dels föreslagit, att 6 Cap. Rättegångs-JBalken, med uteslutande af hvad nu om Förmyndare-kammare i 5 §. sägs, borde lyda så, att boupptecknings-, arfs-, testaments- och förmynderskaps-ärenden skulle, i stad, af Rådstufvu-Rält eller afdelning deraf, handläggas, dels ock, med serskildt fästadt afseende på det egna förhållande, sorn med Stockholms Stads Collegier egde rum, samt under utLryckande af den åsigt, att desamma lätt kunde, i mon af behof, till afdelningar af Rådstufvu-Rätten förändras, hemställt, bland annät, det underdånig begäran hos Kongl. Maj:t måtte göras, att Kongl. Maj:t täcktes, i öfverensstämmelse med den grundsats, att endast en Under-Rätt skulle finnas i stad, vidtaga de anstalter och åtgärder, saint stadga och kungöra de reglementariska föreskrifter, som pröfvades lämpliga för Rådstufvu-Rätternes organiserande.
Härigenom anser väl Utskottet sig redan hafva föreslagit sådana åtgärder, som äro erforderliga för vinnande af det utaf motionären åsyftade ändamål; men då en ny organisation af Rådstufvu-Rätten och Magistraten i Stockholm med derunder lydande Collegier, är af bdiofvet högt påkallad, samt både kan och bör lillvägabringas, oberoende af frågan om Kämners-Rätternas indragning; får Utskottet, för den händelse, att, hvad Utskottet i Betänkandet JS:o 56 tillstyrkt, dels angående ny redaction af 6 Cap.
Rättegångs-Balken, i hvad det rörer behandlingen af tvister om arf, testamenten och förmynderskap, dels ock i afseende på ordnandet af RädstufvuRätterne i allmänhet, icke vinner bifall, vördsamt hemställa: i:o Att 6 Cap. 5 Rättegångs-Balken varder ändrad till denna lydelse: kominer tvist upp om arf, förmynderskap, så ock Lag-Utskottets.
Betänkande, lY.o 5 g. död mans eller qvihnas yttersta vilja och förordnande om deras egendom,. döme ock Rådstufva-Rätt i thy mål:
Förmyndare-kammare, der sådan inrättad är, håfve vård om omyndigs arf och bästa, och gore der redo för, och Rådstufvu-Rätt döme deröfver,, då tvist uppstår. 2:0 Att Rikets Ständer hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit, efter vederbör andes hörande, täcktes så ordna Stockholms Rådstufvu-Rätt och Magistrat, att de nu derunder lydande Colle giers egenskap af serskilda instantier upphör, samt jemväl stadga och till efterrättelse kungöra de föreskrifter, som för verkställighet af en sådan förändring finnas nödige.
Stockholm den 12 Juni 1840^ N:o 59* Ank. till Exp.
Utsk. den i3 Juni, kl. 10 f. m* Betänkande, öfver väckta motioner om upphäfvande af en del1 serskilda domstolar.
Uti skrifvelse till Kongl. Maj:t af den utte Mars i83o, androgo Rikets då församlade Ständer i underdånighet, att, enär de förhållanden numera upphört,, hvilka föranledt antagandet af serskilda domstolar för serskilda medborgare-classer, inrättningar och yrken, Rikets Ständer ansågo dessa domstolar i allmänhet så, mycket hellre böra afskaffas, som de voro ej allenast öfverflödiga och, i följd deraf, för Staten onyttigt betungande, utan äfven, menliga för lagskipningens jemna och säkra gång, helst gränsen emellan de allmänna och enskilda domstolarnes jurisdietion, äfvensom emellan de sistnämnde inbördes, funnes otydlig och obestämd, hvilket ej sällan medförde icke blott onyttig kostnad, omgång och uppehåll, då parten måste förgäfves söka den ena domstolen efter den andra, innan han funné den rätta, utan ock förlust af rättigheter, som på fataliers bevakande berodde; men att, elium den enhet i former, som vore ett ibland
Imf - La g-Ulsköttel s Betänkande, N-0 5g.- 5 vudvilkoren för en god rältegångs-ordning, således syntes fordra att de privilegierade domslolarne upphörde,, hade Rikets Ständer doek funnit betänkligt, att tillstyrka deras afskaffande på en gång, emedan oreda tilläfventyrs kunde deraf uppstå; hvadan Rikets Ständer, som ansågo indragningen då ej böra sträcka sig längre än till de serskilda domstolar och executions-säten.
, hvilkas, antingen skadlighet eller umbärlighet vore uppenbar och allmänt erkänd, i underdånighet föreslagit:. dy att Öfre och Nedre Borg-Rätterne måtte indragas och deras domsrätt öfverflyttas till de allmänna domstolar,, dit de mål och ärenden, hvilka Borg-Rätterne nu, enligt serskilda författningar, upplaga och behandla, efter allmänna lagens grunder, höra; by att Riks-Marskalks-Embetels Execulions-Rält måtte till Öfver-Ståthållare-Embetets Canzli öfverlemna®; cy att Slotts-Rätterne mätte upphöra och de till deras jurisdiction hörande mål af vederbörande Allmän Underrätt upptagas; dock att SlottsRätten för Stockholms Slott och Stad, blefve tills vidare bibehållen; dy att Post-Rätter,, såväl enkla som blandade, måtte afskaflas och deras domsrätt öfverflyttas till vederbörande allmän Under-Domstol; ey att, i följd deraf, Kongl. Maj:ts Canzli-Rätts befattning med så kallade postmål måtte upphöra, och dessa inål från Under-domstol fullföljas i vederbörande IIof-Rätt; fy att Bergs-Tings-Rätters samt Grufve- och Bergs-Rätters domsrätt i alla de bruks- och bergshandteringen rörande tviste-, brott- och utsökningsmål, hvilka genom Kongl.
Förordningen den 17 April 1828, blifvit öfverflyttade från Bergs-Collegium till Svea Hof-Rätt, mätte uppdragas åt vederbörande allmänna Under-domstolar; och gf) att Sjötulls-Rätter, Gränse-Tull-Rätter och Hall-Rätter måtte indragas och deras befattning med judiciella ärenden öfverlätas åt RådstufvuRätterne i de städer, der förstnämnde domstolar finnas; och då en noggrannare samt mera detaljerad kännedom, än den Rikets Ständer ägde, angående flere bland de till indragning sålunda föreslagne serskilda domstolarnes organisation och verkningskrets, fanns nödvändig, för att kunna bestämma de åtgärder och stadga de reglemenlariska föreskrifter, som, i och för indragningens verkställande, blefvo erforderlige, hemställde Rikets Ständer derjemte i underdånighet, det täcktes Kongl, Maj:t, efter att hafva i Nåder infordrat vederbörandes utlåtanden,, besluta och utfärda den förordning, sorn,, för verkställigheten af Rikets Ständers ofvanberörde un>- derdåniga förslag, pröfvades lämplig och ändamålsenlig - <6 'Lag-Utskottets Betänkande., N.-o 5g.
Denna underdåniga skrifvelse inkom dock till Kongl. Maj:t så kort före Riksdagens slut år i83o, aLt nådigt svar derå ej kunde Ständerne då meddelas; i anledning hvaraf, och sedan Kongl. Maj:t, under den 7 Maj i83r, förordnat, att Sjö-Tulls-Rätterne skulle upphöra och deras åligganden öf-verflyttas på Rådstufvu-Rätterne, hvilket ock, med år i832 tagit sin början, samt motion i ämnet åter blifvit vid sista Riksdag väckt, Rikets Ständer, genom underdånig skrifvelse den 25 Augusti i83^, anhöllo dels om nådigt bifall lill hvad förstberöide underdåniga skrifvelse innefattade, så vidt sådant bifall icke redan följt; dels ock, att äfven Slotts-Rätten för Stockholms Slott och Stad måtte upphöra och, likasom rörande Slolts-Rätter i allmänhet föreslaget vöre, densammas domsrätt öfverlemnas åt allmän Under-Rätt.
Enligt Kongl. Kungörelsen den 9 November i836, hafva Post-Rätter samt blandade Post- och Rådstufvu-Rätter, äfvensom Kongl. Canzli-Rät-tens domsrätt i hvad postväsrndet angå]-, upphört, och de detsamma rörande mål öfveiflytlats på allmänna domstolarne, för att der behandlas i den ordning, lag och föi fattningar föreskrifva; men i öfrigt är detta ärende, såsom bilagorne till Justitiae-Ombudsmannens sista embels-berällefse utvisa, på Kongl. Maj:ts -Nådiga pröfning ännu beroende.
Af sådan anledning har frågan om upphäfvande af en del serskilda domstolar vid denna Riksdag ånyo förekommit och blifvit öfverlemnad till behandling al Lag-Utskottet, som i ämnet fått emottaga följande motioner, nemligen: frän Högloft.
Ridder skåpet och Adeln, af 1:0 Herr Hjerta, Lars, som hemställt alt Rikets Ständers ofvanberörde vid de två sistförflutne
Riksdagarne gjorda underdåniga förslag måtte -såsom ändamålsenligt och ledande till förenkling i rättegångsformei ne, förnyas med det tillägg, alt jemväl de academiska constitutionernes domsrätt må upphöra och öfverflytlas på allmänna domstolarne i de städer, der Universiteten äro belägna. 2:0 Herr Grefve Mörner, Carl Göran, som dels yrkat Bergstings-Rät1-ernes afskalFande, och att de nu dit hörande mål borde vid vederbörliga domstolar i orten upptagas, dels ock, i sammanhang härmed, föreslagit, del Rikets Ständer skulle hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om en förändrad och mera ändamålsenlig organisation af Bergmästare-tjensterne öch dertill hörande göromål; Eag-Utskottets Betänkande, N.-o Sf). 7 3:o Herr von Wcemstedt, J. som ansett nödigt, att Öfre och Nedre Borg-Rätterne blifva indragne. 4;o Herr von Moltzer, A. J. F., hvilken hemställt, att en reform måtte ske i de academiska domstolarnes sammansättning, samt nya disciplinära stadgar för universiteten utarbetas, dervid relegations-strafJet borde borttagas eller i tillämpningen inskränkas; frun Högvördiga Preste-Ståndet, af 5:o Herr Doctor Thomanderj sorn,, under åberopande af de kända grunder, som talade för upphäfvandet af undantags-domstolar, anfört, att, beträffande serskildt den academiska jurisdictionen, meningarne i sednare tider blifvit hos sjelfva de derunder lydande personer i den mon stadgade, att en förändring i denna del nästan af alla önskades, helst man allt mer och mer erfarit dels obehaget af dén tidspillan, handläggningen af ofta obetydliga mål förorsakade män, som hade helt andra sysselsättningar och åligganden, dels ock obilligheten deraf, att just de personer, för hvilka tidens högsta bildning vore mest tillgänglig, skulle lyda under andra rättegångsform er och till någon del under andra lagar, än statens öfriga medlemmar; hvarföre motionären framställt det förslag, som Herr Professor Geijer äfven biträdt, ”ätt den academiska jurisdictionen må upphöra i alla andra mål än dem, som tillhöra den academiska disciplinen;” från Vällbfliga Bor gare-Ståndet,, af 6:0 Herr G. H.
Engström, som tillstyrkt Grufve-Rättens och GrufveTings-Rältens vid Stora Kopparberget upphörande, helst dessa domstolar medförde onödiga kostnader för grufve-egarne; 7:0 Herr J.
Jacobi_, hvilken yrkat upphäfvande af alla serskilda domstolar, utom krigs-domstolarne, genom hvilken åtgärd enkelhet oehs skyndsamhet i lagskipningen skulle vinnas; samt från Hedervärda B onde- Ståndet af 8:0 Johannes Christoffersson från Kronobergs
Län, som gjort framställning om upphörandet af Bergs-Tings-Rätterne, såsom i flere afseenden olämpliga domstolar; och hafva många af Ståndets ledamöter med motionären sig förenat.
Utskottet har tagit i öfvervägande hvad sålunda förekommit, och anser, i likhet med hvad här ofvan blifvit anfördt, att många och väsendtliga fördelar skulle vinnas genom den ifrågavarande domstols-indragningen,. 8 Lag-Utskottets Utlåtande, N.O 60. hvilken, efter Utskottets tanka, äfven bör omfatta de Academiska domslolarne samt Grufve-Rälten och Grufve-Tings-Rätten vid Stora Kopparberget, hemställande alltså Utskottet: att Rikets nu församlade Ständer måtte hos Kongl. Maj.t i underdånighet anhålla, dels om Nådigt bifall till Rikets Ständers of vanberör de underdåniga skrifvelser, sä vidt sådant bifall ännu icke följt, dels ock, att ej mindre de Academiska domstolarne, än Gruf ve-Rätten och Grufve-Tings-Rätten vid Stora Kopparberget äfven måtte af skaffas, samt deras domsrätt åt vederbörande allmänna under-domstolar uppdragas.
Då underdånig begäran i allmänhet blifvit gjord, att Kongl. Maj:t täcktes bestämma de för omförmälde indragningar erforderliga åtgärder och reglementariska föreskrifter, lära de af åtskilliga motionärer serskildt framställda yrkanden, angående förändrad organisation af Bergmästare-tjensterne och utarbetande af stadgar för disciplinen vid universiteten, böra anses redan besvarade.
Ant. till Exp. Utst. den i3 Juni, kl. 10 f. nj.