Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Enahanda förhållande inträffade hösten år 1846 och början af år 1847, då spannmålsexporten på utrikes ort verkställdes från provinsens sjöstäder med en sådan rastlös ifver att, oaktadt årsväxten ingalunda var svag, brödnöden på flera orter inom länet gick i bredd med öfverflöd af penningar.
Eders Kongl. Majit fann då i nåder för godt att hejda utskeppningen lill främmande orter, hvarefter de till export ämnade spannmålslager kommo de hungrande till hjelp.
Synnerligast genom dessa 2:ne årens höga priser på spannmål inflöto inom länet betydliga kapitaler, hvarigenom också räntefoten nedtrycktes.
Äfven detta förhållande verkade till högre priser på fastigheter.
Sedan potates nära nog allmänt inom länet dessa år varit angripen af den »åkallade potatessjukan, har ett stort bekymmer uppkommit såväl för landtbrukaren 7 som för det stora antal konsumenter, som deraf hemtar ett väsendtligt födoämne.
Svårligen torde något surrogat finnas, som ersätter denna för hushållningen så vigtiga jordfrukt.
Bristen på potates kännes svnnerligast inom norra delen af länet eller den egentliga skogsbygden, der potatesodlingen bedrifves mera vidsträckt, i följd af jordmånens särskilda beskaffenhet och utgör de mindre bemedlades hufvudsakliga näringsämne.
Derjemte ingår potates såsom en väsendtlig ingrediens vid bränvinstillverkningen inom länet, och kommer bristen af potates säkerligen i och för bränvinslillverkningen att ersättas med säd.
De förhållanden, som häraf uppstå, komma att inverka betydligen på spanmålskonsumtionen och på spanmålshandeln.
Skogarne inom länet äro i aftagande.
Annu råder i allmänhet håglösheten att med omtanka vårda denna vigtiga hushållsgren.
Väl ser man en och annan större jordegendoms innehafvare, som har skog att vårda, på ett mera rationelt sätt behandla skogsskötseln; men i allmänhet förgätes omtankan på framtiden i detta hänseende, då skogsskötseln pä ganska få ställen är grundad på någon återväxt.
Priset på skogseffekter är också betydligen i stigande.
Väl äro dessa produkters värde i beroende äfven af jordvärdet i allmänhet; men då konsumtionen deraf årligen ökas, på samma gång som tillgångarne minskas, ligger häruti hufvudsakliga skälet till den stigande dyrheten; hvilken utgör ett stort bekymmer i de mindre bemedlades hushållning.
Torfmåssarne, som fordom ersatte vedbristen, undergå på liera orter samma öde som skogarne, i följd af den större konsumtionen.
Redan har stenkol måst begagnas på de orter, der den kan erhållas, och är det att förutse att denna artikel kommer framdeles att allt mer och mer blifva en betydande handelsvara.
Men den kan endast till en del ersätta vedbristen.
Byggnadsmaterialier äro också ett behof, som för framliden ej kan fyllas af egna tillgångar.
Svnnerligast har eketimmer blifvit allt mer och mer svårt att få och återstår föga deraf, med undantag på en och annan af de större egendomarne, der man ännu ej medhunnit att förstöra och utrota detta trädslag.
Hästafveln har så förbättrats att de inom länet förlaggda Indelta KavalleriRegementerne till större delen nu kunna remontera af inhemsk afvel.
Fär-racens förädling fortgår väl på några vissa egendomar, men i en mindre skala och bibehålies för öfrigt i allmänhet den äldre grofulliga landtracen, af hvilken ullen på stället är afsätlligare, då inga större klädesfabriker finnas inom orten, som till några större qvantiteter begagna den finare ullen.
Bergsrörelsen är inskränkt inom Andrarums alunbruk.
Tillverkningen uppgifves vara årligen i medeltal under dessa 4 åren 1,888 tunnor alun, med ett medelpris beräknadt till 12 R:dr 56 sk. pr tunna.
Verket sysselsätter omkring 150 personer.
\ 8
Af inom länet varande verk och inrättningnr, som i tabellen äro upptagne, fortfar pappersbruket Klippan att förtjena uppmärksamhet.
Denna fabrik, som bedrifves med särskildt maehineri, sysselsätter dagligen 120 personer, och uppgifves tillverkningen till omkring 40,000 ris papper årligen, med ett uppgifvet värde af 150 å 160,000 B:dr.
Binäringarne inom länet hafva ej undergått några andra förändringar, än de som äro följder af en aftagande skogstillgång i och för de näringsgrenar der skogseffekter tarfvas.
Salpeterkokning är en näringsgren, som nödvändigt måste aftaga i samma mån vedtillgång för lägre pris saknas.
De förlagslån af allmänna medel, som till denna närings bedrifvande blifvit utlemnade, hafva också till större delen blifvit uppsagde till återbetalning, enär vilkoren för lånens begagnande ej blifvit iakttagne.
Sjöfart idkas synuerligast af kustboarne inom Bjära härad, der ett dugligt och öfvadt sjöfolk är att tillgå.
Pa länets östra kust idkas också någon sjöfart af fiskare på denna kusts fisklägen, medelst spanmåls förande derifrån till Blekingska hamnar, hvarifrån ved och timmer tagas till returlaster.
Dessa fraktresor besörjas med mindre farkoster, men skaffa dock deras idkare en god förtjenst.
Fiske idkas af länets kustboar och ehuru de deraf stundom vinna sin bergning, är deras bestånd dock mera osäkert, dels genom de förluster de äro underkastade, dels genom fiskets ostadiga och omvexlande förhållanden.
Jagten inom länet är af så ringa betydenhet, att den ej ens kan räknas som någon egentlig näring.
Landthandeln inskränker sig hufvudsakligen till utbyte af ortens produkter, samt afsättning dels i länets städer och dels på landtmarknader.
Spanmål och bränvin utgöra de hufvudsakligaste exportartiklarne.
Ek- och Bok-stäfver hafva fordom utgjort exportartiklar till andra orter, men i samma mån, som skogarne aftaga, minskas också denna export, och den tid torde ej vara aflägsen då rudimaterierna härtill ej förslå till länets eget behof.
Under loppet af de sednare åren har kreaturshandel, synnerligen med gödoxar, på
Danmark gifvit exportörer en god förtjenst, men då den elakartade boskapssjukan emot slutet af år 1847 började visa sig inom detta och angränsande län, har exporten härifrån till
Danmark af detta lands regering blifvit förbjuden och lagt hinder i vägen för denna lönande handel, till stor skada för våra ladugårdar.
Hvad den såkallade elakartade lungsjukan hos boskapen beträffar, så tillhör den en följande underdånig Berättelse, enär den först utbröt emot slutet af år 1847 och dess följder och verkningar ej kändes förr än påföljande år.
De vådliga följder och de verkliga olyckor, som kunna af denna härjande sjukdom uppkomma, stå likväl så 9 tydliga och obestridliga, att jag ej bör vid detta tillfälle åsidosätta fästa Eders Kongl. Majrts nädiga uppmärksamhet på denna landsplåga, och inser jag derjemte omöjligheten att den kan förekommas på annat sätt, än att andra författningar i detta afseende blifva gällande och att allmänna åtgärder vidtagas för att hindra sjukdomens spridande, enär det visat sig omöjligt att tillvägabringa ändamålsenliga frivilliga öfverenskommelser inom länet lill sjukdomens förekommande.
Särskilda underdåniga anmälanden från flera orter lära också till Eders Kongl. Maj:ts nådiga öfvervägande inkomma, för att äfven blifva föremål för Rikets vid nästa riksdag församlade
Ständers omsorg såväl i fråga om en särskild lagstiftning som nödiga anslag af allmänna medel till sjukdomens förekommande. § 4- Politisk författning.
Kammar-Verk:
Under dessa åren har ingen ny Jordbok upprättats.
Laga Skiften fortgå, men sedan de flesta större samfälligheterna inom länet blifvit enskiftade, utgöra dessa skiften numera egentligen endast klyfningar af redan utskiftade hemman.
Antalet af hemman af olika natur, lägenheter, bruk, qvarnar m. m. tillhöriga kronan, läroverk, fromma stiftelser m. m är I bifogade Tabell uppgifvet.
De i förra underdåniga Berättelsen uppgifna förslag till sjöars sänkning hafva tills vidare afstadnat i följd af de hinder, som uppstått i afseende å verkställigheten, och hvilka hinder ännu ej kunnat uudanrödjas.
Den enda viiganläggning, som på allmän bekostnad hittills påbörjats, är omläggandet af allmänna vägen öfver Hallands ås, emellan gästgifvaregårdarne Margretetorp och Karup, hvilken väg till en del ligger inom detta län och den öfriga delen inom Hallands Län.
Arbetet har genom entreprenad blifvit påbörjadt, enligt af Eders Kongl. Maj:t nådigst fastställd plan, sedan de väghållningsskyldige nekade att i arbetet deltaga.
Till hamnens förbättrande vid Christianstads stads lastageplats, Åhus, hafva Rikets Ständer vid 1841 års riksdag beviljat ett anslag of 15,000 R:dr samt ett lån af 20,000, med vilkor att hamn- och uppmuddringsarbetet skulle vara påbörjadt innan nästpåföljande riksdag, som inträffade år 1844.
Detta vilkor kunde icke fullgöras, dels i följd af uppkommen rättegång med strandägare vid Helge-å, som Berättelse öfoer Christianstads
Län för åren i SOt—4847. 2 10 bestredo verkställigheten på grund af föregifven fara att den bestämda planen kunde åstadkomma öfversvämningar på deras ägor, dels i följd af den enligt kostnadsförslaget stora utgiften, som förslagsvis uppgick till 100,000 R:dr, hvarföre ock Christianstads stads ombud vid sistnämnde riksdag begärde och erhöll det medgifvande, att såväl det beviljade anslaget som låneunderstödet fick bibehållas emot vilkor att det ifrågavarande arbetet påbörjades innan derpå följande riksdag.
Då nu arbetet skulle sättas i verkställighet, var rättegången med strandägarne ej ännu slutad, men på det att såväl det beviljade anslaget som låneunderstödet skulle få behållas, söktes och erhölls Eders Kongl.
Maj:ts nådiga tillstånd att skilja hamnbyggnadsfrågan från Helge-åns uppmuddring och de arbeten, som egentligen afsågo vattenkommunikationen emellan Åhus och Christianstad, hvarefter hamnbyggnaden påbörjades år 1847 med förberedande åtgärder till följande årets arbete, hvartill ett ångmuddringsverk och andra materialier anskaffades.
Fortsättningen af detta arbete blir föremål för nästföljande underdåniga Berättelse.
Den sedan år 1843 pågående hamnbyggnaden i Cimbrishamn var beräknad att, i enlighet med Eders Kongl.
Maj:ts nådigst gillade plan och kostnadsförslag, kosta 50,000 R:dr, deraf Staten lemnar ett anslag af 15,000 och ett lånebidrag af 25,000 R:dr.
Under arbetets utförande visade sig dock att den beräknade kostnadssumman var otillräcklig till byggnadens uppförande.
På underdånig anmälan härom och sedan ett nytt förslag af Styrelsen öfver allmänna väg- och vattenbyggnader blifvit upprättadt å den summa, som erfordrades för byggnadens fullbordande, beviljade Rikets år 1844 församlade
Ständer dertill ett anslag af 10,000 R:dr och ett lånebidrag af 5,000 R:dr.
Med dessa medel fortsattes hamnbyggnaden och var nära fulländad, då höst-tiden år 1845 ovanligt starka stormar förstörde en icke ringa del deraf.
Efter underdånig anmälan härom och af ofvanbemälde
Styrelse upprättadt förslag å kostnaden till botande af de skador som byggnaden lidit, samt till nödig förstärkning af hamnarmarnes grundskiften, beräknad att uppgå till 25,866 R:dr 32 sk., täcktes Eders Kongl. Maj:t genom nådig skrifvelse af den 19 Febr. 1846 anslå 11,666
R:dr 32 sk. till nämnde förstärknings verkställande, af hvilket anslag Hamnbyggnads-Direktionen uppburit 8,000 R:dr och för dermed afsedda ändamålet företagit arbetet, då under utförandet deraf såväl
Direktionen som Styrelsen öfver väg- och vattenbyggnader funno berörde förstärkningsarbete ändamålsenligast på en gång med öfverbyggnaden å de raserade hamnarmarne böra utföras.
Denna åsigt godkändes på underdånig framställning derom af Eders Kongl. Maj:t, och Eders Kongl.
Maj:t täcktes genom nådig skrifvelse af den 2 Nov. 1846 bevilja anstånd med förstärkningsarbetets fortsättning tilldess sig visade, om Rikets nästförsamlade
Ständer beviljade något anslag till hamnbyggnadens fullbordande. 11 Detta kostsamma och ej allenast för sjelfva orten, utan för sjöfarten i allmänhet gagnande, företag, enär ingen säker tillflyktshamn finnes å Skånes hela östra kust, hvilar ofullbordadt till dess medel kunna skaffas att åter upprätta hvad stormar förstört och nedrifvit.
Jag vågar derföre i underdånighet fästa Eders Kongl. Maj:ts nådiga uppmärksamhet på den stora vigt, Cimbrishamns hamn har, och det menliga inflytande dess ofullbordade skick dels medför för rörelsen, dels den säkrare afsättning, som en sädesrik ort tarfvar, och dels för Rikets sjöfart i allmänhet.
Några andra arbeten af Ekonomisk natur, bekostade af Statens medel eller med bidrag derifrån, hafva under dessa åren ej blifvit verkställda.
Kronouppbörden har under loppet af den tid, denna underdåniga Berättelse innefattar, kunnat utan svårighet verkställas.
Landtmannen har genom god afsättning med temligen höjda priser på sina produkter varit i bättre tillfälle än föregående åren att afbörda sig sina skattebelopp.
Eders Kongl. Maj:ts nådiga Förordning rörande Socknenämnder och Kyrkoråd har visat, inom de församlingar der personer finnas, som med förmåga att bedömma vigten af dessa uppdrag och med vilja att med uppoffring af tid och det besvär, som dermed följer, fullgöra denna nådiga Förordnings föreskrifter, att kommunalbestyren kunna verka i en nyttig riktning och åstadkomma den ordning inom församlingarne, som på annat sätt svårligen kan erhållas.
När menigheterna hinna att sjelfva inse behofvet af den verksamhet som tarfvas för att ordna sina egna inre angelägenheter och deraf draga fördelar, torde också en verksammare anda visa sig att deltaga i dessa ombestyr, än som nu i allmänhet är fallet.
Fattigvården, som erhöll en ändamålsenligare riktning genom Eders Kongl, Maj:ts nådiga Förordning af den 26
Maj 1847, ordnades i enlighet dermed först i början af November samma år.
Det är således först i en blifvande underdånig Berättelse, denna Nådiga Författnings följder kunna redovisas, enär dess tillämpning egentligen ej kunde påbörja förr än under loppet af år 1848.
De af Eders Kongl. Majit nådigst anbefallde åtgärder att öfverflytta håll- och reservskjutsen på entreprenadskjuts hafva blifvit, så vidt möjligt, varit verkställde.
Likväl hafva hinder uppstått för att tillvägabringa eutreprenadskjuts öfverallt, så att skjutsningsbestyret endast på 10 skjutsstationer inom länet blifvit af entreprenörer öfverlaget.
Det nya länsfängelset i Christianstad, inrättadt efter cell-systemet, med 95 celler, blef i December månad år 1846 färdigt att begagnas.
Om det än är för tidigt att efter den korta tiden af ett år bedömma cellsystemet för ransakningsfångar, torde dock denna tids erfarenhet gifva betydande anledningar till dess företräde framför gemensamma fängelser.
Äfven mäste detta ämne i nästföljande underdåniga 12 Berättelse blifva ett vigtigt föremål för Eders Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande att då redovisa, enär en längre erfarenhet då berättigar till ett säkrare omdöme och kan tydligare visa de resultater, sorn detta system medfört.
Det är dock ej tvifvel underkastad t att stora fördelar följa detta system, såväl i afseende på fångens be handling som de fördelar det äger i och för sjelfva ransakningarne.
Brandförsäkrings-föreningar distriktvis, antingen Härads- eller Fögderivis, fortgå i deras verksamhet och i enlighet med de Reglementen, Eders Kongl.
Maj:t i nåder fastställt.
Förtroendet för dessa nyttiga inrättningar stiger allt mer och mer, i samma mån som menigheterna inse vigten af att derigenom vara trygga mot de förluster brandskador förorsaka.
Länets Sparbank, stiftad år 1826, fortgår med oafbruten verksamhet och ett ökadt förtroende.
Den står i förening med liera inom länet varande filial-kontor, hvarigenom länets invånare, oberoende af afståndet ifrån hufvud-kontoret, äro i tillfälle att begagna denna nyttiga inrättning.
Utom länets gemensamma sparbank, förlagd i staden Christianstad, har Vestra Göinge härad bildat inom sig en särskild sparbank, som med ordning handhafves och åtnjuter förtroende inom orten.
Dylika sparbankar äro en temligen säker måttstock, efter hvilken man kan bedomina den allmänna rörelsen inom den ort sparbanken verkar.
Insättningar och uttagningar rätta sig efter tillgångar och behof.
Men derjemte visar del sig att i samma mån insättningarne ökas, i samma mån försvåras utlåningarne.
Det sednare förhållandet har under loppet af dessa åren nödsakat sparbanks-styrelsen att genom nedsatt ränta underlätta utlåningarne.
Likväl har samma styrelse ännu undvikit att nedsätta räntan för insättare.
Sjukvården inom länet besörjes af 3:ne Provincial-Läkare.
Inom länet finnas derjemte flera militär-läkare, som begagnas för den enskilda praktiken.
Länets Lazarett och Kurhus, förlagdt i länets residens-stad, fortgår med samma verksamhet som förut, och har ännu med stöd af den fond, som är uppkommen genom enskildas välgörenhet och med biträde af Kurhusmedlen, kunnat erbjuda 100 frisängar åt länets invånare, som ej erlägga någon särskild afgift för på länets Lazarett erhållen sjukvård. § SStuder.
Folkmängden var, enligt mantalslängden för år 1847, såväl för sjeltva staden, som under stadens jurisdiktion lydande byarne Näsby och Nosaby 13 samt en del af Åhus lastageplats 4,662 personer, hvaraf 2,892 voro mantalsskrifne och 1,770 mantalsfrie, hvarförutan i staden finnas tillhörande dels Wendes Kongl. Artilleri-Regemente 1,367 personer, af hvilka 385 äro mantalsskrifne och 972 mantalsfrie af gemenskapen och dertill hörande personer, dels Norra Skånska Kongl.
Infanteri-Regementet 109, hvaraf 95 äro mantalsskrifne.
Folkökningen inom staden och dess jurisdiktion har således sedan sednaste underdåniga Berättelse stigit med 300 personer.
Sorn bildningsanstalter finnas inom staden en Trivialskola, en Lancasterskola, en Flickskola, Garnisons- och Fattig-Flickskola, hvilka hafva sina särskilda lärare och lärarinnor, som underhållas såväl af Staten, staden som enskilda personers do nationer.
Näringarne bestå i handel, handtverk och fabriker.
Handeln, modernäringen för stadsrörelse, fortgår under samma förhållande som förr, och är egentligen grundad på minuthandel samt på export, hufvudsakligast af bränvin.
Förr än Åhus hamn blifver färdigbyggd och vattenkoinmuuikationen öppnad emellan staden och Åhus, kan ej större handelsrörelse uppstå.
Emedlertid är stadens torghandel med landtmannavaror betydande, och en bytesplats såväl för slätt- som skogsbygdens invånare, som der finna en säker och lönande afsättning för deras landtmanna produkter.
Stadens inkomster af Tolag, Hainri- och Bropenningar, Barlast, Mätare- och Vågpenningar, hafva under sednare åren, såsom följd af den Iifliga skeppningen vid Åhus, stigit så att de år 1847 utgjorde 2,379 R:dr 32 sk. 4 rst.
De stadens handlande tillhöriga fartyg utgöras af 4 skonerter och 2 slupar af 179^ svåra lästers drägtighet.
År 1847 funuos inom staden 162 mästare, 102 handtverks- och fabriksgesäller samt 290 lärlingar.
Förmögenheten och slöjdskickligheten hafva ej visat några förändringar och bibehållas i likhet med föregående åren.
De här befintliga fabriker äro, tillika med en i staden förut inrättad, men till sin hufvudsakliga del för några år sedan till landet förflyttad klädesfabrik, 3 garfverier, 4 färgerier, 1 kam-machin, 2 urfabriker, 2 spegelfabriker, hvilka lyda under Hall-Rätt.
Klädesfabriken, som använder 14 arbetare, är i full verksamhet och utgör tillverkningspriset för år 1847 19,569 R:dr.
I staden finnes ett boktryckeri, som sysselsätter 10 personer.
År 1847 hade staden 13 tillåtna krogar och källare.
Fattigvården inom staden verkställes i enlighet med ett faststäldt FattigvårdsReglemente.
I samma mån som detta reglementes föreskrifter blifvit elterföljda, har orduingen tilltagit och tiggeriet förminskats.
Deremot äro fattig-utgifterna en kän - 14 bar utgift, som visserligen till en del blifvit minskad derigenom, att fattigvårdsinrättningen år 1845 undergick en omorganisation, då en arbetsinrättning ordnades i sammanhang med fattigvården.
Statsbidrag består af löningsstaten till stadens embets- och tjenstemän, packhusoch tullkammarhyror, allmänna hus’ och broars underhåll samt servis efter taxering.
Politisk författning:
Bevillningsvärdet af de under stadens jurisdiktion lydande fastigheter utgjorde, är 1847, 1,238,541 Ridr 19 sk. 1 rst., deraf 989,998 R:dr 27 sk. utgöra hus- och tomtvärde, 245,020 Ridr jordvärde och 3,522 R:dr värdet för qvarnar, fabriker m. vn., och har bevillning sistnämnde år erlagts med 9,943 R:dr, allt Banko.
Staden har skyldighet att underhålla 10 båtsmän, för hvilka vakans-afgift erlägges, och uppgår stadens beväringsmanskap årligen till omkring 40 man.
Slutligen bör nämnas att staden den 5 Juni 1847 härjades af en större eldsvåda, som ödeläde 34 gårdar och gjorde omkring 800 personer husvilla; men att, genom Eders Kongl. Maj:ts nåd, erhållna bidrag af Staten och enskilda välgörenheten, följderna häraf blifvit betydligt underlättade, samt att, sedan ny tomtreglering blifvit uppgjord och af Eders Kongl. Maj:t nådigst fastställd, den afbrända delen af staden kan framdeles blifva åter uppbyggd, ehuru det förutses att dertill erfordras en längre tid, enär de fleste brandskadades tillgångar ej motsvara de stora ansträngningar, som tarfvas för ett dylikt företag.
Majit har i nåder funnit för godt att
Christianstads fästning skulle upphöra att vara en af Rikets fästningar och i nåder anbefallt förberedande åtgärder till dess raserande.
Härigenom öppnas ett tillfälle att utvidga stadens byggnadsplan, som tarfvar denna utvidgning, i fall rörelsen kommer i en framtid att ökas.
Engelholm
Stadens folkmängd är:
Mantalsskrifne personer 709.
Befriade, öfver- och underåriga ........ 399.
Summa personer 1,108.
Sedan 1844, dä folknummern utgjorde 944, har den således ökats med 164 personer.
De egentliga näringsgrenarne äro handel, som likväl i jemförelse med andra städer är obetydlig, och något åkerbruk, men mest handtverkerier. 15 Staden har, i öfverensstämmelse med författningarne, en inrättad folkskola, jemte en af Borgerskapet för dess barn ensamt underhållen skola.
Stadens Fattigvård tarfvar, jemförelsevis med andra städer, ej stora utgifter, då de verkligt och till understöd berättigade fattige äro få och inrymde i ett stadens fattighus.
Staden aflöriar en Läkare och är derjemte station för en Provincial-Läkare samt en Bataljons-Läkare.
Staden har en gästgifvaregård och derjemte 3:ne tillåtna näringsställen med utminuteringsrätt af starka drycker.
Afven här har fråga blifvit väckt om en hamnbyggnad.
Flere såväl af stadens som omkringliggande orts invånare äro i denna fråga intresserade, genom de fördelar som af en öppen sjöfart förväntas.
Ofverläggningar derom hafva hållits och undersökningar gjorda i detta afseende, men som dessa undersökningar blefvo så sent på året 1847 färdiga, kunde Bolaget, vid då varande påbörjade Riksdag, ej medhinna att begära nödigt anslag eller lånebiträde dertill.
Hvad som framdeles dervid tillgöres blifver föremål för nästföljande underdåniga Berättelse.
Stadens folkmängd uppgafs vid 1847 års mantalsskrifning belöpa sig till 1,259 personer, hvaraf 556 voro skattfrie.
Folkmängden har sedan 1844 ökats med 147 personer.
Handtverkerier och fabriker hafva på dessa sednare 4 åren ej undergått någon anmärkningsvärd förändring.
Handtverkerierna bedrifvas af 40 mästare, 32 gesäller och 50 lärlingar.
De sysselsättas hufvudsakligen af stadens egna invånare.
Fabriksrörelsen bedrifves genom 3 färgerier, 3 lädergarfverier, 2 kardfabriker, 1 tobaksfabrik, 1 tegelbruk och 2 urfabriker, hvarvid 40 personer årligen användas och hafva fabrikstillverkningarne per medium uppgått till 15,847 R:dr Banko årligen.
Saltsjöfisket har under de förenämnde åren varit mindre fördelaktigt.
Sillfisket, som är det betydligaste, har bedrifvits med 9 så kallade vrakekar, bemannade med 36 personer.
Under ifrågavarande fyra år har sjöfarten härstädes tilltagit.
Den bedrefs år 1843 med 9 fartyg af öfver 10 lästers och tillhopa 221 lästers drägtighet och 5 fartyg under 10 läster hvardera; men vid 1847 års utgång med 18 fartyg af öfver 16 10 läster, bärande tillhopa 4001 läster, och med 4 fartyg under 10 läster.
Stadens fartyg hafva under tiden mest begagnats till inrikes sjöfart, men äfven för någon del till fraktfart utrikes orter emellan.
Staden saknar stapelrätt.
Maj:t har dock tillåtit direkt införsel af råa hudar och utförsel af jern och kopparsmiden härifrån till och ifrån ön Bornholm, hvilken rättighet dock föga begagnas.
Staden underhåller en folkskola.
Tomt inköptes och byggnaden påbörjades år 1847.
Staden har äfven en Apologistskola med en lärare.
Byggnad dertill har staden bekostat.
Behofvet af bidrag till fattigförsörjning har de sednare åren något ökats.
Läkarebiträde saknas ej inom staden, som är station för Provincial-Läkaren.
Staden underhåller 11 båtsman, genom erläggande af vakans-afgift.