Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Af byråns verksamhet viii det synas som alt ändamålet dermed förfelats, hvadan anledning lill uppmuntran, från den sidan sedt, icke förefinnes.
Utskottets tillstyrkande af ett nära dubbelt högre anslag till biträden åt Statistiska byrån, än det hittills varande, har jag ej heller kunnat biträda.
Ämnad t att vara ett centralt verk för bearbetning af statistikens alla grenar, hvilka icke genom annat embetsverk bearbetades, har ifrågavarande byrå likväl, oaktadt fern år snart sedan dess första inrättning förflutit, knappast sysselsatt sig med något annat än det ämne, sorn utgjorde föremål lör f. d. Tnbellkoinmissioueus verksamhet; och då anslaget dertill redan är fern gånger högre än det till nyssnämnda Kommission, samt dess personal, jemförd med den andra länders statistiska byråar cga, synes, om den erhölle behörig ledning och icke egnade sig åt andra värf, fullt tillräcklig för en mera omfattande verksamhet, skulle del, efter min tanke, vara hvarken nödigt eller nyttigt att nu gifva samma anslag en så betydlig förhöjning.
Erfarenheten har stundom visat alt med dylika tillägg annat ändamål icke vinnes, än att det arbete, som skulle of de ordinarie tjenstemänncn besörjas, öfverlämnäs åt den genom tillökningen vunna extraordinarie personalen; och arbetets resultat beror ofta mindre af arbeiarnes antal äu af det sätt, på hvilket arbetet 120 Ståts-Utskottets Utlåtande JW 99. varit ordnadt.
— Under närvarande förhållanden anser jag ifrågavarande förhöjning i Statistiska byråns anslag vara obehöflig och ändamålslös Statistiska central-bvrån befinner sig i samma stallning som vid sista riksdagen, och jag åberopar alltså för öfrigt den af mig då biträdda reservationen, hvilken finnes intagen på sidan 60 af Stats-Utskottels Utlåtande den 27 April 1860, JV2 93.
Förutsägelsen deri, att »de framtida anspråken snart skulle visa utt den gjorda anordningen af embetsverket komme att medföra en vida betydligare kostnad, än om Rikets Ständers beslut blifvit salt i verket», har allt för snart gått i fullbordan.»
Riksdagsfullmägtigen G. bjerkander från Skaraborgs län. vid 12:te punkten (angående Öfver—ståthållarens aflöning): af Herr von Troil, S. G., som upptog
Utgifts-afdelningens förslag till utlåtande, så lydande: »Hvad nu först vidkommer den ifrågaställda tillökningen i Ofverståtbållarens aflöning, så inhemtas af ofta åberopade Statsråds-protokoll, att, uti underdånig skrifvelse den 28 Januari 1862, dåvarande Öfver—ståtbållaren, Grefve J. E. Hamilton, fästat uppmärksamheten på otillräckligheten af Öfver—ståthäIlarens dittills varande aflöning, hvilken, utgående dels från Stats-verket och dels af Stockholms stads kassa, då utgjordes, såkallade ljuspenningar oberäknade, af lön från Statsverket, enligt Kongl. Brefvet den 23 Februari 1858, utförd till .
R:dr R:mt 6,682: 45 saffelpenningar från stadskassan » » 4,500: — tamt anslag till ved, likaledes utgående från stadskassan » » 1,500: — eller tillsammans Riksdaler Runt 12,682: 45, dervid Grefven bland annat anfört, att den allmänna stegring, lefnadskostnaderna under sednare årtionden varit underkastade, föranledt beviljande af betydliga tillökningar uti ej mindre Statens än Stockholms stads embets- och tjenstemäns lönevilkor, men att, vid de tillfällen, då förslag till sådana löneförbättringar för öfrige embetsoch tjenstemän hos Öfver-Slåthållare-embetet eller för ledamöter och tjenstemän vid Stockholms Magistrat, hvars praeses Öfver—ståtbållaren vore, blifvit framställde eller förordade, någon dylik förmån icke, till följd af särskilda omständigheter, blifvit ifrågasatt för Öfver-slåthållarcn, hvadan hans löneförmåner ännu väsendtligen vore desamma, som för längre tider tillbaka.
Hamilton hade emellertid ansett sig böra utverka sådan förbättring för framtiden i Öfver-ståthållarens lönevilkor, att de uppoffringar af egna tillgångar, som cmbetets innehafvande i allt fall medförde, icke komme att stå i allt för stort missförhållande till aflöningens belopp, och hade derföre i underdånighet föreslagit, dels att det från stadskassan under namn af taffelpenningar utgående årliga lönebidraget måtte från 4,500 R:dr ökas med 3,000 R:dr till 7,500 R:dr och denna tillökning utgå från och med månaden efter den, hvarunder embetet nästa gång tillsattes, dels ock att Stats-verkets bidrag till Öfverstå t - Stats-VIskottets Utlåt ande M 99.
121 ståthållarens aflöning måtte höjas till 10,000 R:dr, att fördelas i egentlig lön och taffelpenningar.
Sedermera hade Stockholms stads Drätsel-kommission samt Magistraten och Borgerskapets Äldste blifvit hörde i hvad Stadskassans bidrag angick och dervid tillstyrkt och beslutat, att nämnde bidrag för en blifvande Ofver-ståthållare förhöjdes med 3,000 R:dr, till fördelning så att taffelpenningarne ökades med 2,300
R:dr eller till 7,000 R:dr och vedanslaget med 500 R:dr eller till 2,000 R:dr.
Och då Landshöfdingarne i länen, hvilka af Stats-verket, utan något tillskott från kommunerna, aflönas, i allmänhet äro i åtnjutande af inkomster, vida öfverstigande det belopp, som här är af Kongl. Maj:t föreslaget att utgöra Statens bidrag till Öfver-ståthållarens aflöning, samt då sammanlagda beloppet af de aflöningsförmåner, hvilka, enligt förslaget, skulle Öfver-ståthållaren tillkomma, visserligen i och för sig är betydligt, men, i betraktande af denne embetsmans höga samhällsställning och den vidsträckta representationsskyldighet, som med hans befattning är oskiljaktigt förenad, synes, under nuvarande stegrade Iefnadskostnader, icke vara för högt beräknad, finner Utskottet den för Öfver-ståthållaren begärda lönetillökningen, 3,317 R:dr 55 öre, vara af rättvisa och billighet påkallad och alltså böra af Rikets Ständer beviljas.»
Uti denna reservation instämde: Grefve Cronstedt, Fr., och Herr Sandels, L. G., Biskop Annerstedt, Doktorerne Gumcelius, Söderberg och Arrhenius samt Kontrakts-prosten Tegnér; och hafva Friherre af Ugglas, Gust., Herrar Leyonancker, F. W., och Montgomery-Cederhielm, R. M. G., samt Professor Selander och Herr G. H.
Stråle anmält att de icke varit i Utskottet närvarande när denna fråga derstädes afgjordes. vid 13:de punkten, mom.
I) (angående Lands-staterna) af Grefve Cronstedt, Fr. vid 17:de punkten (angående anslag för en Stallbyggnad vid Ultuna). .«) af Herr L.f J.
Hierta. b) af Herr A. W. Björck: »Det af Kongl. Maj:t äskade anslag, 18,000 R:dr R:mt, för uppförande af en stallbyggnad vid Ultuna Landtbruks-institut har jag ansett kunna och böra nedsättas till 9,000 R:dr, för hvilket belopp en fullt lämplig stallbyggnad af trä ostridigt kan uppföras.
Den prydligare anordning af uthusbygg naderne, som skulle vinnas genom byggnadens uppförande af sten, synes mig böra sättas åsido, då det hufvudsakliga ändamålet med byggnaden kan på ett fullt lämpligt sätt vinnas, med besparing af hälften utaf det ifrågasatta anslagsbeloppet.»
Med denna reservant hafva instämt, Herrar G. II.
Stråle, A. O. Wallenberg, G. F. Ekholm, L. Wistelius och A. A. Berger. c) af vice Talmannen Anders Ericsson.
Brot. 1862 & 1863. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 9 Höft. 16 "122 Slals-Utskottets Utlåtande JW 99 vid 18:de punkten (angående ett nytt boningshus vid Ultuna). o) af Herr L. J. Hierta. b) af Herr A. W. Björck: »Efter hvad Direktionen för Ultuna Landtbruksinstitut gifvit tillkänna, är antalet af dem, hvilka såsom elever söka inträde vid In stitutet, större än att utrymme finnes för deras emottagande.
Ehuru ett ökadt behof af undervisning i landtbruket således synes vara för handen, torde det dock vara betänkligt att gå till mötes anspråken i detta hänseende.
Om en utvidgning af Institutet vid Ultuna blifvit ifrågasatt, innan Landtbruks-institutet vid Alnarp inrättades, så hade det måhända varit lämpligare och med mindre kostnad förenadt, att utvidga den redan befintliga anstalten, än att tillvägabringa en ny; men sedan Staten för Institutet vid Alnarp fått vidkännas betydliga kostnader och ytterligare bidrag derför till betydliga belopp dels blifvit äskade och dels, såsom i framtiden förestående, anmälde, kan det icke vara lämpligt att nu ytterligare utvidga Institutet vid Ultuna.
Den större beqvämlighet, som den föreslagna byggnaden jemväl skulle bereda både åt eleverne och vid undervisningens ordnande, synes icke heller vara ett tillräckligt skäl för anvisande af ett så betydligt belopp, som det äskade, helst Institutets verksamhet i dess nuvarande omfattning icke varit inskränkt genom saknaden af denna beqvämlighet och icke heller hädanefter torde blifva det.
Jag har derföre ansett, att Stats-Utskottet icke bort tillstyrka beviljande af de begärda 109,000 R:dr R.mt.»
I denna reservation instämde: Herrar G. H. Stråle, A. O. Wallenberg, G. F.
Ekholm, L. Wistelius och A. A. Berger. c) af vice Talman Anders Ericsson: »Erkännande att Landtbruks-instituterna i någon mån bidragit till den lyftning jordbruket under de sista decennierna erhållit, kan jag på intet sätt tillerkänna dem en uteslutande orsak dertill, utan hafva dessa orsaker varit flerahanda, och äro i närvarande stund nästan oberoende af dessa inrättningar.
De kraftigaste och egentliga häfstänger, hvarigenom man höjt sig öfver den låga ståndpunkt, hvari Sveriges jordbruk för icke längesedan sig befunnit, är dels den upplysning, som allmogen under sedtiare tiden vunnit i allmänhet, att icke qvarhålla vid den gamla fördomen att icke gå utöfver fars och farfars sed, dels den omständigheten att skogarna minskats, hvars förbrukning förut på de flesta orter utgjorde nästan hufvudnäringen, dels äfven jordstyckningen och skiftesverkets fortgång genom landtmätarnes fortsatta verksamhet, som framtvingat ett nödvändigt frånträdande af det gamla, såväl till förbättring af jordens skötsel, som förbättrade byggnader, dels slutligen den hastigare tillökningen i folkstocken, som de sednare tiderna kan uppvisa, samt de olika och förbättrade kommunikationsanstalter, som i sednare tider begagnas i motsats till de förra, då en stor del af allmogen uteslutande egnade sig åt körslor, såsom de enda fortskaffningsmedel, som då vore att tillgå.
Af den orsak att den ena näringsgrenen undanröjts efter den andra, ehuru folkökningen till - Siats-Utskottets Utlåtande M 99.
123 tagit, har den stora läromästarinnan nöden framstått och tvingat folken i allmänhet att söka någon utväg för sin bergning, hvarigenom de kommit till den insigt att jordens bearbetning och förädling är den enda säkra tillflykt, som icke kan utträngas af förändrade tidsförhållanden.
Och på så sätt har jordbruket kommit att fortgå på sin utvecklingsbana och dervid visserligen blifvit understödt af dessa för jordbruket inrättade läroanstalter, hvilka dock i sednare tider blifvit mindre oumbärliga än förr, sedan numera inom hvarje län Husbållssällskaperna föranstalta om större och mindre landtbruksmöten, der man blifver i tillfälle att utbyta de erfarenhetsrön, som blifvit gjorda genom de å olika håll under tiden verkställda experimenter, äfvensom att taga kännedom om de olika åkerbruksredskap, som stundligen uppfinnas och pröfvats ändamålsenliga.
Vid dessa möten utdelas nemligen belöningar, som åstadkomma täflan, så väl om bästa sättet för jordens skötsel, som förbättring af kreatursafveln.
På detta sätt kan och kommer äfven utvecklingen af jordbruket att fortgå utan att någon utvidgning af ifrågavarande Landtbruks-institut är af trängande behof påkallad.
De större jordegendomar, som äro till denna läroanstalts disposition öfverlemnade, utgöra ett icke ringa kapital, och när Staten härjemte bekostar lärare m. m., så synes man sannerligen med skäl kunna fordra att inrättningen i öfrigt borde underhålla sig sjelf.
De allvarsamma anmärkningar, som 1860 och 1861 års revisorer framställt mot hushållningen vid denna läroanstalt, synas icke lofva att hvarken nyttige lärare eller lärjungar komma, att till landets nytta, derifrån utgå, emedan första vilkoret för en landtbrukare, likasom för hvarje annan samhällsmedlem, är att lära sig hushålla.
Det är visserligen sngdt att 1862 års revisorer afgifvit mindre stränga anmärkningar, sedan Institutet erhållit en annan Styrelse, så att den enda anmärkning, som dessa revisorer anfört, varit att de funuit en träda ligga ogödslad, men äfven denna anmärkningen bör ej helt och hållet ringaktas, då en sådan inrättnings hufvudsakliga ändamål bör vara att experimentera i sådana för jordbruksvelenskapen synnerligen maglpåliggande ämnen, som gödselberedningen.
Alla experimenter angående jordens skötsel i öfrigt äro i allmänhet mindre användbara i ett land, som Sverige, der så olikartad jord och så olika klimat förefinnes att nästan en hvar för sig måste experimentera den jord han eger, för att på ett vinstgifvande sätt bearbeta densamma.
Af de skäl som sålunda blifvit framhållna och då jemväl ett annat Landtbruksinstitut, nemligen Alnarp, blifvit inrättadt, kan jag för min del icke inse någon tvingande nödvändighet för utvidgning af Ultuna Landtbruks—instituts verksamhet och afstyrker derföre det för samma ändamål äskade och af Utskottet tillstyrkta anslag af 109,000 R:dr, likasom 9,000 R:dr af det för en stallbyggnad af sten tillstyrkta anslag af 18,000 R:dr, emedan återstående 9,000 R:dr, enligt min åsigt, äro mer än tillräckliga för en erforderlig stallbyggnad af trä.» 124 Stats-Utskottels Utlåtande JM 99. vid 19:de 'punkten (angående Alnarps Landtbruks institut): af Herr von Troil, S. G.: »Sedan Kongl. Majit, med anledning af Landtbruks Akademiens Förvaltnings-utskotts yttrande öfver Styrelsens för Alnarps Landtbruksinstitut underdåniga framställningar, rörande tillökning i Institutets årliga och tillfälliga anslag, ansett sig icke^kunna i vidsträcktare mån derå fästa afseende, än att Kongl. Majit behagat hos Rikets Ständer äska:
Till grunddikning och mergling 4,000
Ridr årligen Ridr 12,000.
Till anskaffning af lokomobil med tröskverk » 10,000.
Bidrag till kyrkobyggnad i Lomma » 7,500.
Till försöksstation: anslag för en gång » 13,000. årsanslag, 4,500 R:dr årligen » 13,500.
Summa ll:dr 56,000; har jag i en hos Ridderskapet och Adeln afgifven motion, N:o 165, sökt ådagalägga angelägenheten af årsanslagets ökande till del af Styrelsen äskade belopp.
Samtliga dessa handlingar hafva med särdeles noggrannhet blifvit pröfvade inom Stats-utskottels Utgifts—afdelning, hvarefter afdelningen ansåg sig böra tillstyrka till grunddikning och mergling ett förlagslån af 30,000 R:dr, till Lomma kyrkobyggnad 7,500 R:dr samt derjemte årsanslagets ökande med 12,000
R:dr, i stället för de af Styrelsen begärda 14,675 R:dr.
Utgifts-afdelningen med 2,675 R:dr nedsatt det af Styrelsen fullständigt detaljerade behofvet; oaktadt afdelningen tillika afstyrkt bifall till den af Kongl. Majit äskade försöks-stationen, och jemväl till de för anskaffande af lokomobil och tröskverk äskade 10,000 R:dr, ansåg jag mig likväl, såsom Styrelsens Ordförande, kunna biträda det slut, hvartill afdelningen kommit, emedan jag hoppades att på detta sätt Styrelsen, med iakttagande af sträng sparsamhet, möjligen skulle kunna lyckas att på ett tillfredsställande sätt ordna Institutets angelägenheter.
Men då ofvanstående belopp blef i Utskottets plenum nedsatt lill endast 6,000 R:dr, alt utgå under instundande statsreglering, och jag, med den kännedom om Institutets oundgängliga utgifter, som jag bör och måste ega, anser det fullkomligen omöjligt, att med denna anslags tillökning förvalta Institutet så, att det kan bära sig och uppfylla sin bestämmelse, nödgas jag reservationsvis underkasta denna fråga de respektive Riks-Ståndens närmare pröfning.
Ibland de skäl, som i Utskottet föranledt anslagets nedsättande, äro de väsendtligaste: att, då anslag för{
Institutet vid 1856 års riksdag begärdes, högre årsanslag icke ifrågasattes än 18,000 R:dr; samt att Alnarp skulle blifva allt för rikligt doteradt, jemförelsevis med Ultuna, om årsanslaget höjdes till det af Utgifts-afdelningen föreslagna belopp.
Hvad nu beträffar den första af dessa frågor, torde det böra ursäktas, den skånska Husbålls-föreningen, från hvilken förslaget om Institutets ordnande först ut - Stals-Utskollels Utlåtande JVs 99.
125 gick, om densamma icke på förhand kunde med full visshet afgöra hvilket belopp erfordrades för Institutets upprätthållande.
Erfarenheten har visat, att hvad som då begärdes har varit alldeles otillräckligt.
Men om äfven en summa af 18,000 R:dr år 1855 hade kunnat förslå, äro förhållandena sedan dess väsendtligen förändrade.
Alla lefnadsbehof hafva i betydlig mån stegrats, alla löner ökats och måst ökas.
— Institutets förmåga att motsvara sitt ändamål beror icke mindre deruppå, att tillgång finnes till fyllande af dess materiela behof, än äfven att vid detsamma anställde lärare äro sitt kall fullt vuxne.
Blifva de icke i denna egenskap aflönade efter förtjenst och billighet, så står i allmänhet för dem en annan bana öppen — den enskilda industriens — och Institutet har redan, under sin korta tillvaro, af denna täflan haft erfarenhet, då en af dess lärare, genom anbud af löneförmåner dubbelt öfverstigande hvad Institutet kunde bestå, lockades att lemna sin kort förut tillträdda befattning.
För att bedöma huruvida ett anslag af 18,000 R:dr, eller med tillägg af hvad Utskottet föreslagit, 24,000 R:dr, bör anses vara tillräckligt till upprätthållande af ett Landtbruks-institut, blifver det, i min tanke, nödvändigt att tillse huru främmande, likartade inrättningar äro doterade.
I detta afseende kan jag först åberopa det Norska Landtbruks-instilutet vid Aas, hvars årliga tillgångar, enligt hvad Professor Nathhorst, i dess af trycket utgifna beskrifning öfver Alnarp, uppgifver, förutom 500 tunnland jord, hvaraf 214 i cirkulation, och för hvilken icke något arrende erlägges, utgöra 48,600 R:dr Svenskt Riksmynt.
Praschau i Preussen, har en areal af 4,000 Morgen (omkring 2,000 tunnland) för hvilken intet arrende erlägges och dessutom i årsanslag 7,000 thaler, eller 18,666| R:dr R:mt.
Grignon i Frankrike har en areal af 952 tunnland ypperlig jord, för hvilken arrende ej erlägges, och derjemte ett förlagskapital af 300,000 francs.
Hvad beträffar det förslag lill utgiftsstai, som af Institutets Styrelse blifvit uppgjordt, kan dess större eller mindre lämplighet bäst bedömas genom jemförelse med den utgiflsslat, som å Ultuna för det närvarande tillämpas, och torde jag med anledning deraf få i nedanstående tabell framlägga en sådan jemförelse, utvisande dels Ultuna utgiftsstat för år 1862, sådan densamma, ehuru ounderskrifven, blifvit af Kongl. Landtbruks-akademien infordrad och, jemte de till Kongl. Maj:ts nådiga Proposition hörande handlingar, till Stats-utskottet öfverlemnad, dels Alnarps-slyrelsens förslag och de belopp, hvartill utgifterna derstädes uppgått enligt 1862 års bokslut. 126 Slals-Utskoltets Utlåtande M 99.
Ultuna Landtbruks- instituts utgifttsstat år 1862.
Af Alnarps Styrelse föreslagen stat.
Alnarps utgifter för Institutet enligt 1862 års bokslut.
Föreståndaren 5,000 6,000 5,000 Läraren i agrikulturkemi m.
m 3,000 3,000 2,500 — » i husdjursskötsel m. m Inspektoren och löraren i praktiska åkerbruket 2,000 2,000 2,000 — (motsvarande belopp af egendomen) 1,000 1,500 1,000 — Läraren i bokföring (Kamereraren) 900 1,000 833 33 Extra lärare i botanik och skogshushållning 500 500 100 — d:o i linearteckning och landtmäteri 500 500 120 — d:o i skogshushållning 500 Trädgårdsmästaren Läraren i smide (motsvarande belopp påföres 410 1,200 1,100 egendomen Läraren i slöjd (endast vid Ultuna enahanda be- 262 300 328 — lopp påfördt egendomen) 237 600 315 — Till bibliothek (vid Ultuna äfven modellkammare) Betjening (vid Ultuna 1 vaktmästare, 4 betjent j 500 400 —1 gossar) I (vid Alnarp 1 vaktmästare, i betjent 3 gossar) Obs.
Vid Alnarp är häruti inberäknad en Labo- ratorii-vaktmästare som vid Ultuna äfven finnes men är uppförd på försöks-stationens stat.
1,400 2,200 2,609 59 Till sotning, skurning, renhållning m. m. 700 700 * 1,108 87 Bränsle (vid Ultuna ved, vid Alnarp stenkol) 1,680 4,750 4,573 97 Olja och ljus Obs.
Det vid Ultuna inrättade gasverk, minskar der behofvet af olja och ljus. 383 600 485 6!
Uäkare-arfvode och medikamenter 600 300 312 91 Porto, skrifmaterialier och annonskostnad 460 300 486 43 Transport 19,532 26,350 22,873)71 *) 132V2
Par hästdagsverken äro deruti inberäknade. Stats-Utskollets Utlåtande JYl 99. 127 Transport 19,332 26,350 22,873 71 Protokollsförandens arfvode 130 150 — Institutets inventariers underhåll 1,3601 1,000 j 1,435 59 Byggnadsreparationer 1,750 j 1 1,057 27 Brandförsäkringsafgift 387 300 386 54 Diverse omkostnader ... 1,077 1,060 57 Utfodring af ett par hästar åt föreståndaren 300 — Reagentier m. m. för laboratorierna 1,000 695 60 Till dissektionsdjur m. m. —.— 400 306 4 Till en Anatomi-vaktmästare 600 — Träkol till laboratoriet 100 — Till hästar i och för Institutets behof 500 — Föda åt entreprenörens häst 250 200 — Hushålls-inventariers underhåll 200 — Elevers och lärlingars underhåll 19,775 18,218 94 Anm.
Alnarps inkomster äro upptagne afgifter af elever 18,796: 9.
Ultuna Instituts mathållning (4 fri-elever och jour- hafvandens underhåll) 1,300
Utskylder och allmänna onera 300 —— —
Derjemte finnes i Ultuna stot nedanstående ut- gifter för försöks-stationen: Till Institutets laboratorium 300 Till försöks-stationens d:o 1,300 — Assistenten vid försöks-stationen 1,300 Vaktmästare vid d:o 360 — Bränsle vid d:o 840 — Summa 31,036 50,625 46,254| 26 Inkomsterna utgöra år 1862:
Vid Ultuna 2 Vid Alnarp Statsanslag till Institutet •.
12,000 18,000 — d:o till Försöks-stationen 4,300 —
Af betalande elever med afdrag af kosthåll 7,200 — Till Institutets underhåll af egendomens afkastning 7,336 — Elev-afgifter efter R:dr 600 per år 18,796 9 Dagsverken af lärlingar: 4,016 stycken efter SO öro 2,008: — 842 » efter 30 öre 232: 60. 2,260 60
Hyra för sängkläder af en elev 15 — Summa 31,036 39,071 69 128 Ståts-Utskottets Utlåtande M 99.
Af denna tabell synes: l:o.
Alt visserligen åtskilliga poster finnas i Alnarps-styrelsens underdåniga förslag upptagna, som cj återfinnas ibland Ultuna utgifter, men alt deremot vid Ultuna andra utgifter förefinnas, hvilka saknas i Alnarps förslagsstat, oaktadt de, såsom oundgängligen nödiga, böra tilläggas densamma. 2:o.
Att lönerna i allmänhet äro temligen lika, om man undantager Före ståndaren, som blifvit föreslagen att erhålla 1,000 och Trädgårdsmästaren 800
R:dr mera än vid Ultuna, hvarvid likväl torde böra erinras att Kemistens lön vid Ultuna utgår till en del af Institutets och till en del af Försöks-stationens anslag, hvaremot densamma vid Alnarp helt och hållet skall bestridas af Institutets medel.
I det sistnämnda afseendet vill jag endast åberopa att Alnarps systematiskt inrättade trädgårdar innehålla 14V2 tunnland och kräfva en Trädgårdsmästare af utmärkt skicklighet. 3:o.
Att de poster, deruti den största skilnad förefinnes, äro: betjening och bränsle.
Den förra är till personalen lika, med undantag af en för Alnarp föreslagen Anatomi-vaktmästare.
Alt kostnaden för begge dessa poster vid Alnarp är så betydligt större, härleder sig ifrån lokala omständigheter, för vidlyftiga att här utveckla, men hvarom fullständig upplysning kan erhållas i min, under JV2 165 afgifna motion. 4:o.
Att för reagentier m. m. till laboratorierna finnas å Alnarps stat uppförda 1,000 R:dr, utan motsvarighet vid Ultuna, men att dessa medel derstädes äro påförda Försöks-stationen. 5:o. Att
Ultuna haft en behållen inkomst af elever, stor 7,200 R:dr, då deremot vid Alnarp elevers och lärlingars underhåll beräknats till omkring 1,000 R:dr mera än samtliga elev-afgifter, hvaremot 2,260 R:dr blifvit derstädes uppförda såsom inkomst of elevers dagsverken.
Orsaken, lefnadsmedlens större dyrhet, finnes förklarad i min ofvannämnda motion, till hvilken jag tager mig friheten hänvisa den, som möjligtvis vill om saken taga kännedom. 6:o. Alt Ultuna egendom lemnat ett öfverskott för Institutets behof af 7,356 R:dr.
Vid Alnarp har jordbruket för de 4 åren 1858—1861 gifvit ett öfverskott af, i medeltal, 471 R:dr.
Enligt nyligen afslutade räkenskaper, har deremot sistlidet år lemnat brist af 2,057 R:dr, en följd af det med 200 tunnor ökade arrendet.
Dessa förhållanden skola, såsom jag hoppas, innan kort jemna sig, men tillskott ifrån egendomen är ej på länge att vänta, så mycket mera som ett sådant, derest det uppkommer, mer än väl behöfves för förbättrande af egendomens organisation.
Då Stats-Ulskoltets Utlåtande JYi 99. 129 Du härtill kommer att i närvarande ögonblick