Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I fråga om befrielse från bevillning af Landt-Räntemästares remisslage, samt för de till Skolors underhåll och skolmästares aflöning anslagne hemman och frälseränlor, får Utskottet endast åberopa de utlåtanden, som Utskottet ali Betänkandet pag. 5, 6, 23 och i anledning af derom •väckte serskilda motioner, afgifvit; och då innehållet af 4:cle och 6:te momenten tillräckligt antyda grunderna för den föreslagna befrielsen för Höganäs Slenkoisgrufva och Sparbanker, samt någon befrielse för aecordsränta till Armeens Pensions-Cassa och Comminislrars socknebuds-hö icke synes kunna ega rum, enär, i afseende på den förra, afdrag för räntan å alla tillåtna accord skulle med lika grundadt skäl kunna göras gällande, och det senare, så vidt dermed afses en extra inkomst, icke kan undgå beskattning; så har Utskottet, som anser de yrkade redactionsjorändtångarne, bland hvilka tillägget om skatlelindringen för arrendatorer och arbetsfolk m. fl. vore mindre lämpligt, då serskilda afgifter, enligt n:dra artikeln, för dem upphöra, idre vara af behofvet påkallade; funnit sig ej böra föreslå någon annan förändring af ifrågavarande än alt, då uti nu gällande Bevillnings-Stadga, i63 §., 2 momentet, hvilket senare, under förutsättning, alt ofvannämnde serskilda afgifter för arbetsfolk skulle försvinna, blifvit från Utskottets förslag uteslutet, förekommer, bland annat, befrielse för lärlingar i handtverk eller manufacturier och fabriker, Udskoltet, till förekommande af misstag vid tillämpningen, skolat hemställa, att, såsom ett nytt moment, må uti 145 §• få införas följande tillägg: 8:0 Lärlingar i handt verk, manufakturier och Fabriker. 146. §. pag. 70S Inom Ridderskapet och Adeln samt Preste- och borgare-Ståndet har blifvit anmärkt: alt senare momentet af denna §. borde erhålla följande redaction: ”af sådan anledning skall bevillning jemväl afkortas, enär, till vinnande af säkerhet och reda tor Statens inkomster, bevillning måst Bevillningi-Utskottets Utlåtande, N'.o 27. 67 erläggas af hemman, verk och lägenheter, som Rikets Academier tillhöra, 1 den nion det behörigen styrkes, att inkomsten deraf antingen är anslagen till lön för vederbörande embets- och tjentemän och således, enligt 2 §. af denna Stadga, redan beskattad, eller, till betäckande af andra genom Academiens stat och höga vederbörandes förordnanden fastställde behof, blifvit beräknad eller använd”; att 0111 stadgandet uti 2:dra momentet,
rörande Academiernes hemman, verk och lägenheter, bibehållas, enahanda stadgande äfven borde tillkomma för Gymnasiernes, Skolors med fleres underlydande egendomar; samt att den, enligt i:sta momentet, allmänna Bolag medgifne befrielse från bevillning för deras fastigheter, borde försvinna, och sådane Bolags tillhörigheter beskattas alldeles lika, som andra fastigheter och inrättningar.
Utskottet har, i afseende härpå, vidare inhemta!; alt föreskriften uti nu gällande och föregående Bevillnings-Sladga, rörande afkortning å bevillningen för Academi-hemman och lägenheter, gifvit anledning tillen mångårig tvist emellan Kongl. Academien i Upsala och Kammar-Rättens Revisions-Departement, samt att Kongl. Maj:t, under hvars Nådiga pröfning denna tvist trenne serskilda gånger blifvit dragen, under den i4 October i835, meddelat följande nådiga förklaring- i berörde hänseenden, nemligen: ’’att i Liqvidens credit, efter det förhållande, som med billighet och rättvisa funnes närmast öfverensstämmande, finge afföras allt hvad enligt upprättade och liqviden bifogade extract, till löner, pensioner, bestämda arfvoden och Kongl. Stipendier för året verkligen utgår, äfvensom hvad af de under Consistorii tillsyn, ansvar och disposition, stälda anslag för Läroverkets ändamålsenliga gång nödvändigt erfordras och i nion deraf under året utgifves, men icke hvad i ekonomisk väg på ett eller annat sätt användes till Academiens förkofran, medelst förökande af dess egendomar, materiel eller andra tillhörigheter.”
Vid öfvervägande häraf har Utskottet, enär Gymnasier och Skolor, hittills icke åtnjutit en så beskaffad afkortning eller annan befrielse för sådane Läroverk varit medgifven, än som i afseende på Skol-inrättningar uti i45 §. 5 momentet af Utskottets Förslag förekommer, samt fastigheter och andra tillhörigheter under allmänna Bolag, skulle, om de påfördes serskildt bevillning efter uppskaltningsvärdena, blifva dubbelt beskattade, dymedelst, att dessa tillhörigheters afkastning ingår vid beräkning af Bolagets behållna inkomst; derå bevillning genom föreskrifven afgift å utdelningen eplägges; 63 Bevillnings-Utskottets Utlåtande, M:o 27. ansett sig icke kunna tillstyrka någon förändring i förenämnde hänseenden; hvaremot Utskottet, så väl med afseende på Academiernes derunder beroende rätt, som till förekommande af olika tydning vid tillämpningen, skolat vördsamt hemställa, att 2:dra eller senare momentet af nu ifrågavarande §. må erhålla följande förändrade lydelse: ”af sådan anledning skall bevillning jemväl afkortas, enär, till vinnande af säkerhet och reda för Statens inkomster, bevillning mäst påföras eller erläggas af hemman, verk och lägenheter, som Rikets Academier tillhöra, i den mon det behörigen styrkes, att inkomsten deraf antingen är anslagen till lon för vederbörande ernbets- och tjenstemän, och således, enligt 2 af denna Stadga, redan beskattad, eller, till betäckande af anira genom Academiens Stat och vederbörandes förordnanden fastställda behof, blifvit beräknad och använd.” *47 §• pag. 70 och 71.
Hos Ridderskapet och Adeln samt Preste- och Borgare-St änden är anmärkt: att i första momentet jude raden borde införas orden: ”ander i5 års ålder'3 i stället för: ”under i5 år,” och på ii raden: ’’de föräldrars” antal etc., i stället för ”deras;'’ att de af allmogen, som försörja gamla orkeslösa föräldrar, borde njuta någon lindring; att, med uteslutande af aldra momentet, denna §. borde erhålla följande lydelse: ”de af allmogen, som ej ega eller brukar mer än fdels hemman och derunder, sd vida värdet deraf icke öfverstiger 1000 R:dr, torpare, gerningsmän, inhyses och backstugufolk, bruks- och fabriksarbetare, fiskare och arbetskarlar af alla slag, med deras vederlikar, så väl på landet, som i städerna, samt f örenämnde personers enkor, jemts krigsfolkets hustrur och enkor, skola, enär de hos sig underhålla orkeslösa föräldrar, eller barn, eller andra anhörige, som hvarken hafva egendom eller sig sjelfva försörja kunna, och dä antalet af dylika icke arbetsföra personer äro tvänne och derutöfver, njuta afdrag 8 sk. för den första, 16 sk. för den andra, 3t sk.för den tredje, 1 R:dr 16 sk. för den fjerde o. s. v.
Ett sådant afdrag sker så väl på mann-ns, som hustruns skyddsafgift och mantalspenningar, samt Be villnings-Utskottets Utlåtande, N:o sy. på Lagmans- och Häradshöfdinge-räntan och öfrige Kronoutskylder, som äro af bevillnings natur eller eljest kunna af kortas t Mantulsskrifvaren upptage sådane barn och andra personer i mantalslängd till namn och födelseår, hvarjemte för de äldre anmärks brist på tillgång och förmåga att sig försörja, samt utföre i serskild column deras antal, för hvilka skatte-lindring åtnjutes, då mantalslängden kommer att lig':a till grund för af kortningen alt hemmansvärdet, men ej hemmantalet, borde ligga till grund för lindringen; att uttrycket, ”Häradsskrifvaren upptage sådane etc.,” borde ändras till: ”Mantalsskrifvaren upptage etc g’ att stadgandet om lindring för vaccinerade barn borde, såsom numera icke tillämpligt, upphöra, eller ock rättigheten till åtnjutande af sådan lindring äfven utsträckas lill dem, som hafva fosterbarn; att, till nödig conlroll mot missbruket, att denna afkortning flere gånger sökes af samma person, borde stadgas, att afkortningen finge ske endast så vida det yngsta barnet vore under ett år gammalt; att den i i sta momentet gerningsmän m.fl. förunnade lindring äfven borde tillgodokomuia fattiga Borgare; att
Utskottet icke anfört antagliga skäl till afslag å Herr Contracts-Prosten Doclor Ag ells motion om afkortning för dem, som afsäga sig allt bruk af starka drycker; samt att den af bemälde Herr Doctor och Herr Contracts-Prosten Örnberg föreslagne lindring i bevillningen borde medgifvas, på sätt jemväl uti anmärkningarne inom Högvordige Preste-Ståndet vid åtérrenaiss af Betänkandet N:o 10 blifvit vrkadt.
Då Utskottet, å ena sidan, anser undanlag från allmänna föreskrifter, så sparsamt som möjligt, och icke i andre fall, än då ett vigligarc eller allmänt nyttigt ändamål derigenom kan befrämjas, böra medgifvas, men å andra sidan finner betänkligt att, på samma gång, Utskottet föreslår åtskillige, af allmänna rösten högst påkallade, lindringar i skattebördor, föranleda upphörandet af sådane undantag eller afkorlningar, som i synnerhet afse att underlätta de fattigaste folk-classernas ställning i samhället, och hvilka dessa under en längre framfluten tid fått påräkna, kan Utskottet, för sin del, hvarken tillstyrka bifall till de ifrågasatte nya undantagen eller medverka dertill, att rättigheten till afkortning för 4 vaccinerade barn må försvinna, hvilken afkortningsförmon ännu, åtminstone i vissa orter, synes nödig till uppmuntran för vaccinationens fortgång; hvadan Utskottet, som icke kunnat inse behofvet af de yrkade redaetions-förändi ängarne, föranlåtes vidblifva hvad Utskottet i denna §. föreslagit. 7o Bevillnings-Utskottets Utlåtande > J$:o aj. *48. §• pag. 71.
Inom Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet har blifvit anmärkt: att en utsträckning af förslaget om nedsättning till hälften af all bevillning för Vesterbottens, Norrbottens, Jemtlands och VeslerNorrlands
Län, jemväl till de socknar och fögderier af Vester-Dalarne, Norra och Vestra Vermland, hvarest endast en fattig allmoge är bosatt, borde ega rum; att gränseboarne längs
Norska gränsen borde njuta samma skallelindring, sorn allmogeu i Herjeådalen samt Öster- och Vester-Dalarne; alt fiskare i Bohusländska skärgården borde befrias ej allenast från hälften, utan från bela bevillningen efter 1 arlikelen; samt att deremot den, teir allmogen i Vesterbottens, Norrbottens och Jemtlands Län, i nu gällande BevillningsStadga, medgifne befrielse till hälften af bevillningen efter 1 Artikeln, 01a hvars fortfarande motion inom Hedervärda Bonde-Ståndet blifvit vackt, borde upphöra.
Då Utskottet hvarken fått emottaga någon motion i afseende på de bär ifrågasatte ytterligare lindringar i bevillningen, eller varit i tillfälle alt derom inhemta sådane factiska upplysningar, som för ett tillförlitligt bedömande af verkliga behofvet i berörde hänseenden, äro nödvändige, får Utskottet, som anser bestridandet af en fortfarande lindring för allmogen i Vesterbottens, Norbottens och Jemtlands Län sakna all vigt, vid betraktande af det allmänt kända förhållandet inom dessa Län, vördsamt hemställa, att ofvannämnde anmärkningar må förfalla. j49- pag. 71 och 72.
IIos Ridderskapet och Adeln samt B or gare-Ståndet är anmärkt: alt den nu medgifne lindring i bevillningen för Venersborgs stads invånare borde fortfara; att, då olika tillämpning i hänseende till befrielsen från bevillning för tomter, hus och byggnader i Borås och Venersborg egt rum, befrielsen i berörde fall borde bestämmas för alla inom stadens staket eller vall belägne tomter, hus och byggnader, både i Borås och Venersborg; alt Utskollet band lat inconsequent, då det tillstyrkt lindring för Borås, men ej för Venersborg; alt en totalt nedbränd stad icke möjligen på 5 år kunnat uppbringa sig till den ställning, alt den vöre ulan behof af lindring i nlskylder; att först nu, sedan de nybyggda husen blifvit färdiga, samt handel V>evillnings-TJtskcttets Utlåtande, N:o zy* V och handtverkerier börjat komma i verksamhet, bunde den beviljade lindringen medföra någon verklig förmon; att Venersborg först härjades af cboleran ocii sedan af eldsvådan, som efterlemna! en mängd jfaLlige, till hvilkas underhåll de förmögnare måste bidraga; alt lindring borde beviljas under 5 års titl, från och med nästa års början, emedan eljest kunde inträffa, att Rikets Ständer, vid en Urtima Riksdag, ej låta staden åtnjuta lindringen längre, än till delar då samma Riksdag inträffar; att orden: ”till nästa Riksdag,” således borde utbytas emot uttrycket; ”under nästföljande 5 år;” att lindringen för Borås ej borde sträckas tili handel och rörelse; alt sistnämnde stad numera ej borde medgifvas någon lindring; samt att Wexiö äfven borde tilläggas enahanda lindring i bevillningen, som Borås för närvarande åtnjuter.
1 fråga om lindring uti bevillningen för Wexiö stad, bar Utskottet, i anledning af derom inom Vällofl. Borgare-Ståndet väckt och till Utskottet remitterad motion, afgifvit serskildt Betänkande; och då, vid närmare öfvervägande af de i hänseende till Wenersborg, anförde flera välgrundade skäl, Utskottet, med fästadt afseende i synnerhet derå, att den vid sista Riksdag för Venersborg medgifne lindring icke, förr än staden hunnit meia allmänt åter uppbyggas och rörelsen derstädes i förhållande dertill upplifvas, i någon väsendtlig nion kunnat tillgodonjutas, funnit sig böra frånträda sitt i denna del afgifne yttrande, pag, n5 och 26 i Betänkandet, får Utskottet, som anser något förtydligande af föreskriften om befrielsen för tomter, hus och byggnader icke erfordras, enär samma föreskrift icke skäligen bordt eller kan tillämpas för tomter, hus och bygg nader utom staden, vördsamt tillstyrka den ifrågasatte befrielsen för Venersborg, likväl med den förändring, mot hittills, att bevillningen för borgerliga rörelsen derstädes borde utgöras med |:delar; i hvilket afseende Utskottet jemväl hemställer, att uti 149 §, må, såsom ett nytt moment, införas följande tillägg: ”1 staden Venersborg tillgodonjuta de invånaresom ge, Tnom den dem öjvergångne eldsvådan blifvit uturståndsat”te att erlägga personlig skyddsafgifts befrielse derifrån ”efter Taxerings männens pröfning och bestämmande, hvar 1förutan alla tomter i Venersborg, samt de hus och bygg ’’naderj hvilka derå uppföras, befrias från bevillning, hvil'’ken för borgerliga rörelsen derstädes må utgöras endast 72 B e vi lin in gs-Vtskottet s Utlåtande, No 2 y.
"med tre fjerdedelar af hvad för städerne af den class, ”hvartill nämn le stad hörer, blifvit stadgadt; och, kommer ”detina lindring att intill nästa Riksdag fortfara hvaremot Utskottet, i afseende på staden Borås, hvars invånare redan en längre tid fått tillgodonjuta den af Rikets Ständer dem beviljade lindring ansett densamma hädanefter skäligen böra upphöra för borgerliga rörelsen derstädes; och får derföre föreslå, att stadgandet i denna om lindring i bevjllningen för Borås, må erhålla följande förändrade lydelse: ”1 staden Borås åtnjute de invånare, som, genom staden öfvergångne eldsvådor, blifvit satte ur stånd att erlägga personlig skyddsafgift, befrielse derifrån, efter Taxeringsmännens pröfning och bestämmande, för man, hustru och barn, hvarförutan alla tomter, hus och byggnader i Borås må undantagas från bevillning; och kommer denna lindring att intill nästa Riksdag fortfara."
I anledning af Utskottets afgifne Utlåtande (j>ag. 26 i Betänkandet) öfver Herr P, O. Norins motion, att Umeå stad måtte för sin donerade jord från utskylder blifva befriad, har inom Borgare-Ståndet blifvit anmärkt, att
Utskottet med nog mycken knapphändighet granskat innehållet af de vid motionen fogade och uti Herr Norins mot Betänkandet afgifne reservation (pag- 5i) åberopade handlingar.
Af berörde handlingar, beslående af utdrag, dels utur Umeå stads privilegier, daterade den 3o Augusti 1646, samt dels ur Kongl. Resolutionerne den 3r October i65o och den 18 Mars 168g, inbemlas väl, alt stadens Borgerskap blifvit förunnadt åtskillige donerade och inköpte hemman q vitte och jrie från afgående utlagor, derunder att ligga och lyda, samt alt ifrågavarande skatt må i Vesterbotten tillfalla hvar och enstad, och användas till Borgmästare och Råds belöningar och stadens publique Lyggningar; men då Utskottet anser cfvannämnde Kongl.
Resolutioner icke kunna ega tillämpning i afseende på den af Rikets Ständer i senare tider åtagne allmänna bevillning, och befrielse derifrån, i händelse någon sådan för Umeå stad medgåfves, med lika rätt borde tillkomma andra släder för deras donerade jord; så föranlåtes Utskottet vidblifva, hvad Utskottet derom i Betänkandet yttrat. i5o §. Bevillnings-Utskottets
Utlåtande* N:o sy, 73 i5o. §. pag, 72, Hos Ridderskapet och B deln är anmärkt, att i stället för orden: "som andra året," borde införas: "som andra året å rad,” samt att nybyggda skepp borde första året vara frie från lästetals-afgift.
Då billigheten synes fordra, att någon lästetals-afgift icke erlägges nnder den tid, fartyg ligga obegagnade; får Utskottet, med afseende derå föreslå, att denna §. må erhålla följande förändrade lydelse:
"Från bevillning, beräknad efter lästetaiet, fritages skeppsredare för det år„ fartyg bevisligen legat i hamn obegagnad t." i52t §. pag. 72 och 73.
Inom B or gare-Ståndet har blifvit anmärkt, att de i i:sta momentet åberopade formulair icke blifvit Betänkandet bifogade, samt att, då numera de administrativa Embetsverkens domsrätt blifvit till en del uppliäfd och förändrad, den uti 2:dra momentet Kammar-Collegium uppdragne pröfningsrätt, borde rättligen tillkomma Kammar-Rätten.
Ständer fastställt grunderna för den blifvande allmänna bevillningen, och således bestämt de titlar, under hvilka densamma skall utgå, kunna några formulair icke uppgöras; och då pröfningen af frågor, huruvida hemman, lägenheter och räntor m. m., blifvit i Sammandragen till antalet rättligen upptagne, synes tillhöra Kammar-Collegium, i och för jemförelsen med jordeböekerna och de årliga Jor.dehojta-Éxlra-' cten; så torde berörde anmärkning fä förfalla.
Stockholm den 3l Augusji 1840.
Prat. 18 jö. 5 Sami. 1 d/d. i8 Bä/t, STOCKHOLM, Elimens och Granbergs Tryckeri, 1840.
Bilaga till B evil Inings-Ut skottets Utlåtande:, N:o 2J. 1 Reservationer: Af Herr Grefve Hamilton: ”Emot följande delar af förestående Betänkande får jag vördsamt reservera mig: 1:0 Emot Utskottets beslut att, med frånträdande af dess i Betänkandet ]N:o 12 yttrade åsigt, tillstyrka, det stadgandet i §. 2 af nu gällande Bevillnings-Förordning, rörande Centonal-afgift af löner, må oförändradt qvarstå.
Jag hade önskat, att ali bevillning af löner kunnat upphöra, emedan jag anser det vara mot god ordning stridande, att Staten icke håller, livad den lofvat, och sådant inträffar, då tjenstemannen nödgas återbära, eller, rättare sagdt, aldrig får uppbära, en del af den honom försäkrade löne-inkomst.
Men då införandet af full rättvisa i detta hänseende skulle hafva åstadkommit en nedsättning i bevillningens belopp, sorn Statens behof sannolikt för det närvarande icke medgifver, har jag trott billigheten åtminstone fordra Centonal-afgiftens upphörande, och detta med så mycket större skäl, som nämnde afgift endast drabbar ordinarie lön, således icke står i något allmänt förhållande lill embetsmärinens verkliga löne-inkomster, och följaktligen är i dubbelt afseende orättvis.
Jag tillstyrker alltså, att Centonal-afgift å löner måtte försvinna, och, i följd deraf, stadgandet derom från Bevillnings-Förordningens §. 2 uteslutas. 2:0 Emot §. 37, rörande afgift för caraclers-fullmagter.
Då utdelandet af sådana f u 11 m a g t+ r endast borde vara ett medel i Ko nungens hand att utmärka och offentligen erkänna en förtjenst, som en, serdeles inom de lägre graderna, nödig ordning vid befordringar icke alltid tillåter att genom verklig befordran belöna, måste äfven den å dylika, rättvist utdelade, fullmagter lagde beskattning drabba skickligheten och nitet i fäderneslandets tjenst, samt, i följd deraf, vara obillig.
Jag beklagar derföre, alt lycksökeri, ranglystnad och personliga förhållanden ofta lyckats göra sig gällande i bredd med, om icke framför, förtjensten, och att så lunda uppstått en allmän, äfven af mig delad önskan, att dylika missbruk måtte kunna för framliden förekommas.
Så långt instämmande i de åsigter, hvaraf lil Art.
Bevillnings-Förordningen är ett uttryck, skiljer jag mig lik väl från Utskottets majoritet, i frågan om medlet för det ondas hämman - Bih. till R.
Prot. i8fo. S Sami. 1 Afd. i 2 Bilaga, till Bevillnings-Ulskottets Utlåtande, N'.o 27, de, och anser, att Constitutions-Utskottet, — genom anmärkningar mot ds Konungens Rådgifvare, hvilka genom gifna eller utebiifna rtåd föranJedt Kongl. Maj:ts
Nådiga beslut i detta fall oeh gjort sig derför ansvarige, —v men icke Bevillnings-Utskottet, —• genom tillstyrkande af en beskattning, som lika drabbar alla innehafvare af caracters-fullraagter, antingen de ådagalagt sig vara af sådan utmärkelse värdige eller icke, — bordt dertill medverka.
Dessutom tror jag en caracters-lullmagter ålagd bevillning vara i så måtto skadlig, att den för de förmögnare öppnar en väg till befordran, som de obemedlade icke kunna, åtminstone utan svårighet, beträda.
På dessa grunder har jag byggt min öfvertygelse, att hela tredje Artikeln borde frän Bevillnings-Förordningen utgå.
Men då jag måste befara, att denna mening lika litet skall förmå göra sig gällande inom Riks-Stånden, som i Utskottet, vågar jag, till vinnande af någon rättvisa i detta fall, vördsamligen föreslå, att 3;dje mom. af 3^ §. måtte erhålla följande förändrade ordalydelse:
Den, som erhållit högre caracter, än som åtföljer innehafvande tjenstegrad, och vederbörligen styrker sig hafva, efter behörigt förordnande, minst ett år förrättat den tjenst, som motsvarar den högre caracteren, erlägger icke under samma tid eller derefter för densamma någon bevillning. 3:o Emot de förändrade föreskrifter, i afseende på mantals- och skattskrifningen, som 3cj §. af Utskottets förslag innehåller.
Utan att i stöd af egen erfarenhet kunna afgöra, huruvida dessa föreskrifter varit af behofvet påkallade, förenar jag mig blott i den reservation, som Grefve Hamilton, Jacob, vid Utskottets Betänkande N:o 12 afgifvit, och hvari åtskillige af Utskottets ledamöter instämt. 4:0 Emot Utskottets beslut att tillstyrka den förändring af §. 113, att Landshöfdingens rösträttighet i Pröfnings-Comite* måtte upphöra, hvilket jag anser så mycket mer obilligt, som, enligt Utskottets förslag, Kronans ombud icke eger rätt att öfver Pröfnings-Comitéens beslut anföra besvär. 5:o Emot den föreslagna ändringen af §. r4q, hvarigenom den staden Borås hittills medgifna lindring i bevillningen för bandel och rörelse skulle upphöra, och torde jag, såsom skäl för min reservation i denna punkt, endast behöfva anföra de dubbla olyckor, som Öfvergått nämnde stad, hvilken, dem oagtadt, alltid nödgats betala ränta å de af Staten beviljade lån, samt dessutom erlagt en, i förhållande till andra städer al samma storlek, ojemnförligt hög beyillnings-summa.” Bilaga till Bevillnings-Ulskoltets Utlåtande, N.O 27. 3 Herr Fiiherre Gyllenstjerm har reserverat sig emot beslutet om Mantals-skrifnings Comitéers införande.
Herr Stuart har reserverat sig emot besluten: 1:0 att Centonal-afgiften skall utgöras af embets- och tjenstemäns löner; 3:0 alt, enligt i5 § af förslaget till Bevillnings-Stadga, Informatorer skola taxeras lika med embets- och tjenstemän; 3:o emot 3g § , att manlalsskrifningarne skola förrättas genom en serskild.
Comité; och 4:0 att, enligt 113 §., Landshöfdingarne icke skola ega rösträttighet uti Pröfnings-Comilen.
Af Herr von Heland:
Vid 1 Art. 1 ”Jag har med min röst icke kunnat deltaga uti det beslut, Utskottqf fattat, att nedsätta den personliga skydds-afgiften med 20 sk. på karl och 10 sk. på qvinna, hvarigenom, å ena sidan, en obetydlig fördel uppkommer för den enskilde, men, å andra, den ganska betydliga summan af circa 4^o,000 R:dr lör Stats-Verket går förlorad.
Jag hade önskat, att en conferens med Siats-Utskottet hade egt rum, för att utröna beloppet af den bevillnings-summa, sorn erfordras till fyllande så väl af utgifterne i och för den ordinarie, som extra Slats-regleringen, innan Utskottet för sig afklippt denna betydliga del af dess tillgångar.
Jag hade äfven önskat, att, om en nedsättning i bevillningen kunde ega rum, en för de skattskyldige mera väsendtlig lindring hade på andra artiklar kunnat åstadkommas, till fördel för den fattiga handtverksoch arbetande classen, serdeles q vinkönet; och slutligen, alt om ännu något derutöfver kunde afkortas, en del af skydds-afgiflen hade blifvit använd till communala behof (U ex.