Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
2 :o 1 Att då motioner, som till intet af de öfriga Utskotten höra, i något Stånd väckes, skall det ankomma på alla Ståndens samfälta tillstyrkande om den väckta motionen må vid Riksdagen uptagas, i hvilket fall den till ett sådant serskildt Utskott, som 36 § i Riksdags Ordningen omförmäler, remitteras, men afslår ett
Stånd motionens upptagande, förfaller den.
Silfverstolpe anmärkte, att om Konungen af grannlagenhet och åtskilligt annat ej sjelf hos Riksens Ständer ville väcka en motion, utan ansåg tjenligare att genom någon af deras Ledamöter låta den framställas, skulle han likasom hvar och en af Nationens representanter risquera att af ett Stånd hindras i rättigheten att få en önskan upptagen och besvarad.
I anledning hvaraf Herr Kammarh. föreslog, att, med ogillande af denna motion, tillstyrka bibehållandet af hvad Riksdags Ordningen i 36 § stadgar, nemligen att i frågan om tillsättande af ett serskildt Utskott gäller tre Stånds pluralité.
Hvilken Proposition af Beredningen enhälligt bifölls.
Vidare anför Herr Grefve Löwenhjelm : 2:o. Att Justitia?
Embete är en heterogen del i [en] Monarkisk Statsförfattning: vore ändamålet att granska Embetsmäns göromål, och befordra lag och rätt medborgare emellan, så funnes dertill Just.
Cansleren.
Vore ändamålet att skydda folkets frihet mot Konungamagtens ingrepp; så hade man ännu aldrig i någon Stats annaler sett, att en Embetsman förmått åstadkomma ett sådant skydd, då Konungarne haft villja och makt till inkräktning å friheten, och då de icke haft denna villja, eller denna makt, har friheten blifvit bevarad ändå — samt anser detta Embete således vara onödigt, och äfven skadeligt, genom förutsättande af möjligheten att det kan missbruka sin makt.
I följe hvaraf Herr Grefven föreslår, att 96, 97, 98, 99 och 100 §§ af Reger.
Formen utgå, ock att allestädes, der Just.
Ombudsman är nämd, de häraf följande ändringar verkställas.
1 Jfr anm. å föregående sida!
Den 5 Augusti 1812 357 Herr Baron Adlerberg förklarade sig vara af den tankan att då en upplyst och verksam man nu innehade denna tjenst, utan att man erfarit några allmänt gagneliga följder af hans befattningar, vore dess embete onyttigt, och dess verkningskrets i collision med Just.
Canslerens.
Herr Reger.
Rådet Hallenst jerna yttrade, att så länge dessa syslor rätt handhafvas, skulle enligt dess tanka någon collision dem emellan ej kunna äga rum.
Herr Doctor 'Wijkman:
I rapport på Constitutionens vidmakthållande och folkets frihet anser jag i denna saken ligga mycken vigt — Man skulle kunna tänka sig den händelsen, att någon förorättades af en högt uppsatt man, och att målet af serskilda eonsiderationer kunde blifva nedlagt, och icke af Just.
Cansleren bedrifvas till slut; men då inträder Just.
Ombudsmannens pligt att vidtaga där den förre slutade.
Om äfven under nu förflutne period vid något tillfälle hän dt, att denna princip ej blifvit följd, tror jag att man ej derefter, utan med afseende å esprit ’n af tjensten, bör dömma om dess nytta.
Herr Assessor Arosenius instämde deruti, att detta Embete vore af mycken vigt, och tilläde, att om ock nyttan deraf i en lugn tid vore mindre märkbar, kunde dock dess tillvarelse vid ett enda tillfälle befinnas rikeligen varit värd den kostnad, sorn undertiden derpå varit använd.
Jag torde få anmärka, att om Konungen befaller att en sak ej skall upptagas, äger, enligt min tanka, Just.
Ombudsm. ej rättighet att beifra den.
Konungens gärningar äro öfver allt åtal; men tillsynen öfver Embetsmäns uppfyllande af sine pligter lemnar Just.
Omb. ett både vidsträckt och nödvändigt verknings-område.
Efter mitt begrepp om denna tjenst är dess ändamål mera att förekomma ondt än att beifra ondt, och under den synpunkten anser jag den kostnad
Staten derföre vidkännes väl använd.
Herr Ass. Arosenius.
Jag skulle anse hela inrättningen som öfverflödig om Just.
Ombudsmannen kunde i likhet med Just.
Cansleren af Konungen befallas att nedlägga eller icke begynna en action.
Om Nationen äfven under nu förflutna tid väntat kraftigare åtgärder af detta Embete, än som inträffat, skall man åtminstone icke kunna beskylla nuvarande innehafvaren att genom kittslighet hafva missbrukat sin myndighet.
Upplysningsvis får jag äran nämna, att, då vid 1809 års Riksdag Instruction för Just.
Omb. var i fråga, Kammarjunkaren Lagerheim vid förslaget dertill gjorde 358 Den 5 Augusti 1812 åtskillige anmärkningar, som satte skillnaden emellan Just.
Cansleren oell Just.
Ombudsm. befattningar utom alt tvifvelsmål; och skulle förebyggt all möjlig collision dem emellan; hvilka anmärkningar Ridd. och Adeln till det mästa äfven antog, men tre Stånd hade då redan antagit den Instruction, som hittils med framgångföljts, emedan kloka personer för det närvarande bekläda båda dessa sysslor.
Egge anförde ett sedermera till Protocollet inlemnadt skrifteligt yttrande af följande innehåll — (Intages N :o l.)1 Jag tillstår uprigtigt, att de skäl, Gener.
Adjutanten herr Grefve Lövenhielm anfördt för upphörandet af Just.
Ombudsmannens Embets befattning, äro efter min öfvertygelse vigtige och grundade.
Då under den förflutna tiden händelser inträffat, påkallande Just.
Ombudsmannens åtgerd, men hvarvid den Herre, af h:ken Syslan innehafves och hvars ädla, medborgerliga tänkesätt, lugna och ljusa omdöme och talanger icke kunna misskännas, likväl icke funnit sig till åtal befogad; då det stöd för Just.
Ombudsmannens economiska2 befattning saknas som innefattas uti Herr Kammarherre A. G.
Silf ver stolpes icke antagna förslag till inrättande af en Permanent Hushålls Beredning; då Instruction och Eds pligt ålägger Just.
Cancelleren vaka öfver Embetsmän och fullgöra Just.
Ombudsmannens öfriga åligganden, tror jag mig hafva anledning till den förmodan, att Just.
Ombudsmans syslan skulle kunna umbäras och indragas till besparing för Staten.
Skulle dock Höglofl.
Utskottets pluralitet, med h :ken jag räknar för heder att instemma, finna nödvändigheten och nyttan af denna beställnings bibehållande, våg-ar jag föreslå det tillägg i 14 § af Just.
Ombudsmannens Instruction, att den allmänna redogörelse för sin förvaltning Just.
Ombudsmanen hvarje Riksdag bör afgifva, måtte jemte dess Diarier öfverlemnas till Constitutions Utskottets granskning, hälst enl. 33 § i Riksdags Ordn. icke mera af Just.
Ombudm :s afgifvande Berättelse till Lag Utskottets befattning hörer, än de ifrån Konungen genom Högste
Jag inser väl sättet huru ett Administrativ Verk kan undergå granskning, men ej huru en Actors befattning af ett Utskott skall kunna pröfvas i andra fall, än då han öfverträdt tydeliga föreskriften af sin Instruction —
I sådant afseende kan jag för min del ej vara emot de medel, som kunna upptänkas att bedömma hans förhållande, utan får, med åbe 1 Egyes yttrande är såsom bilaga n:o 1 fogat till protokollet; ovanför yttrandet, som är undertecknat av sin författare, är antecknat:
Till Const.
Utsk. 2:dre Förd.
Prot. d. 5 Aug. 1812, 2 Egge har skrivit econoniska.
Den 5 Augusti 1812 359 ropande af de skäl jag anfört för bibehållandet af sjelfva Embetet, så vida förena mig med Herr Borgm.
Egge, att Just.
Omb. bör åläggas, att vid början af hvarje Riksdag till Const.
Utskottets granskning aflemna dess Diarier.
Pierr Reg.
Rådet Hallenst jerna, Herrar Doctorerne Wijkman, Falk och Wåhlin samt Herr Assessor Arosenius instämde med Herr Kamherre Silfverstolpe.
Herr Borgmästaren Nordström yttrade:
Då jag vid 1809 års Riksdag ogillade inrättningen af Just.
Embetet, var det af den anledning, att jag trodde dess befattningar oundvikeligen komma i collision med Just.
Canslerens, hälst i min tanka, Just.
Cansleren, genom sin Expedition och alla underlydande Fiskaler, troligen kan medhinna allt hvad nu egenteligen är ålagdt Just.
Af samma skäl får jag nu förklara mig anse detta Embete böra afskaffas, men om Pluraliteten skulle vara för dess bibehållande, vöre min önskan, att det af Herr Borgmästaren Egge föreslagne tillägg i dess Instruction blefve vidtaget.
Herr Baron Adlerberg, Riksdagsmännen Anders Åberg och Lars Israelsson instämde med Herr Borgm.
Pluralité stannade i det beslut att, med liufvudsakeligt af slag å Herr Grefve Löwenhjelms motion, tillstyrka antagandet af det Förslag, som under öfverläggningen härom uppkommit, till ett sådant tillägg'i 14 § af Just.
Instruction, hvarigenom Justit.
Ombudsman, ålägges att med sine Diarier vid början af hvarje Riksdag till Const.
Utskottet inkomma.
I händelse af Utskottets bifall till denna hemställan, vore Beredningen af den tankan, att anmälan härom hos Riksens Ständer genast borde göras, för att om det föreslagne tillägget i Just.
Ombudsmannens Instruction vid denna Riksdag besluta.
Nu uppsteg Herr Baron Adlerberg och borrtgick. 3:0.
Anmärker Herr Grefve Löwenhjelm, att Opinions Nämnden ålen heterogen beståndsdel af en för vår tid utgifven Lag, att inrättningen ej skall hålla profvet af användbarhet, utan medföra den skada, som altid skall uppkomma, då förtroendet till Regeringen och dess Organer rubbas, utan att det uppkastade tvifvelsmålet upplöses i visshet om den anklagades brottslighet eller oskulld, ock åtföljes af dess offenteliga bestraffning eller rehabitation; samt vara stridande emot den grundsats hvarpå vår Statsförfattning hufvudsakeligen hvilar, att Domare Embetet skall vara oberoende — På hvilka skäl föreslås, att 103 § i Reg.
Formen må utgå.
I anledning hvaraf Herr Borg.
Egge förklarade sig finna tillräcklige skäl i Const.
Utskottets förra Betänkande vara anförde till ådagaläggande af den nytta, sorn med ifrågavarande
Nämd vore 360 Den 5 Augusti 1812 åsyftad, men hemställte, om ej 103 § Reg.
Form. kunde på något sätt förändras till förekommande af det förorättande, som genom en obetydlig
Minorité vid nuvarande omröstningssätt syntes kunna tillfogas hela Högsta domstolen.
Denna olägenhet torde vara afhulpen om frågan hvaröfver omröstning först företages förändras till »Om någon af Högsta Domstolens Ledamöter ej äger Riksens Ständers förtroende etc.» i- stället för: »Om alla etc. äga etc.». Herr Reg.
Rådet
Ilallenstjerna anmälte sig instämma i den genom förevarande Memorial ifrågaställte förändring, och förbehöll sig, att till Protocollet skrifteligen få anföra de motiver, som i detta afseende bestämmt dess tanka.
(Intages N :o 2)1 En domare måste vara oberoende; Högsta Domstolen framför alt.
Ständer hafva försedt dess Ledamöter med goda löner, för at deras bergning icke måtte ingå i domskälen, men hafva de också försedt den i framtiden, då de gifvit sig den magten at kunna afsätta dem efter godtyck?
Konungen tilsätter dem, men kan icke afsätta dem.
Således sedan de äro tilsatte har'
Konungen icke något inflytande på dem, men den som vill behålla sin tjenst och icke har annat at lefva af, skall nödvändigt vända sina ögon åt Riksens
Ständer och icke stöta sig med dem som i den corpsen äro betydande och värksamme.
Han skall alltid frukta för Opinions domstolen.
Så länge partier icke finnas hos oss är denna fruktan icke betydlig.
Men föreställom oss en sådan tid som varit häfver.
Låt oss påminna oss den, då rådet vid hvar Riksdag afsattes, så snart et annat parti feck öfverhand.
Konungen skall då tilsätta, Ständerne afsätta.
Och denna Opinions domstol läser och granskar den Högsta Domstolens protocoll? framför den facta, skäl til sin behandling? tysta, slutna sedlar kunna skilja den bästa domare från sätet.
Är det icke nog med den opinion, som beredes i landet genom trykta domar och handlingar, då en part som tror sig vara orätt dömd har rätt att lägga saken för allmänheten; då han derigenom blottat dem af sina domare som han tror sig hafva at klaga öfver, stå de där för almänhetens opinion.
Detta är nog för alla, den dömde och den som - dömt, och allmänheten som dömer dem imellan.
Det är i tryckfriheten som vårt väl, vår säkerhet är förvarad, icke i Opinions Nämden.
Huru kan den icke sammansättas, och hvem kan väl påstå at den är allmänna opinions organ?
1 Hallen,stjernas yttrande är såsom bilaga n:o 2 fogat till protokollet; yttrandet är icke undertecknat av sin författare.
En anteckning överst på betänkandets första sida, som sannolikt innehållit upplysning om, till vilket protokoll yttrandet hör, har omsorgsfullt bortraderats.
Den 5 Augusti 1812 361 Det är icke gerna at förmoda at Konungen till Justitia Råd förordnar andra än sådane som jämte kunskap och förfarenhet förena skiklighet och en bepröfvad oväldighet.
Konungens inflytande på dem är genom det förändrade Regerings sättet och deras inamo[vi]bilitet från Konungens sida försvunnit.
Hvad som kunnat hända då Högsta domstolen periodiskt besattes, då Ledamöter sökte at göra sig angenäme genom sin tilgifvenhet för den af hvilken deras öde och bibehållande efter framflutna tre år endast berodde, är nu icke befara.
Faran för rättvisans gång, för afsigter dervid är nu från Ständemes sida.
Den kan blifva likväl vådlig, lät oss derföre i tid mota den.
Då jag derföre anser 101 och 102 §§ af Reg. formen tillräklige at förekomma egennytta, väld, vrångvisa och oskiklighet hos Högsta Domstolens Ledamöter, bifaller jag Grefve Löwenhjclms förslag at låta 103 § aldeles utgå, jämte sednare delen af den 104.
Domare kunna ställas under tilltal, men att något annat correctiv för de högste, med undantag om Riks-Rätt, ej torde kunna stå att upptänkas, än det sätt, hvarmedelst det mer eller mindre förtroende hvar och en äger hos det allmänna, nu utrönes.
Uppå derom af Herr Kammarherren och Ordföranden framställd proposition:
Om ej Beredningen, med afslag å Herr Grefve Löwenhjelms motion, behagade antaga den förändring af ifrågavarande §, att, i stället för det der föreskrifne omröstningssätt, Nämden först må rösta öfver den frågan: »Skall omröstning anställas till uteslutande af någon af Högsta Domstolens Ledamöter».
Fann Beredningen, af förr upptagne skäl, sig böra tillstyrka bibehållandet af Reg. formens 103 § med den af Herr Kammarherren Silfverstolpe nu föreslagne förändring.
4 :o. Föreslår författaren af oftanämde Memorial, att det nu brukeliga voteringssättet med slutna sedlar, hvaraf vanan skulle skada National Caracteren, må upphöra, och i stället införas det Engelska, där hvar Ledamot går öfver den sidan, der hans mening yrkas, samt den häraf följande ändring uti Riddarhus Ordningens 43, 44, 45 och 46 §§.
Beredningen tillstyrkte, att Herr Grefve Löwenhjelm i afseende på denna motion måtte undfå det svar, att om den anginge Riddarhus Ordningen, kunde den till Constitutions Utskottets pröfning ej upptagas; skulle åter meningen vara att föreslå någon förändring af Riksdags Ordningens 53 §, hade Constitutions Utskottet funnit nog många betänkligheter förekomma emot en sådan förändring. 362 Den 5 Augusti 1812 5 :0.
Ytterligare anmärker Herr Grefve Löwenhjelm, att med StatsSecreterare inrättningen, Rikets Administration, efter dess tanka, aldrig kan vinna den kraftiga, skyndsamma, sammanhängande och systematiska gång Statens väl erfordrar.
Att detta vigtiga föremål endast genom Ministrars tillsättande kunde vinnas, nemligen en ovillkorligt och generelt ansvarig
Minister i spetsen för hvarje af Hufvud Departementerna af Rikets styrelse, och under hvilken alla de Verk lyda, som till dess Department höra; och föreslår i grund häraf ändring i 5 och 6 §§ af Reg.
Formen, samt öfrige §§ där ändring blifver en följd.
Uppå anmälan af Herr Kammarherren och Ordföranden, att Utskottet i detta ämne hade att vänta en Kongl. Proposition, beslöt Beredningen, att tillsvidare ej häruti ingå i någon pröfning, utan låta denna motion på bordet blifva hvilande. 6:0.
Sluteligen förklarar Herr Grefve Löwenhjelm sig anse den disposition i 81 § af Reg.
Formen, som förbjuder, att ändring i Grundlag företaga å den Riksdag, då samma ändring föreslås, vara illusorisk, irrationel och skadelig, och föreslår i följe deraf häruti ändring.
Beredningen beslöt, att med tillstyrkande af afslag å Herr Grefve Löwenhjelms motion, föreslå bibehållandet af ifrågavarande de §. utan ändring.
Den 7 Augusti 1812 363 69.
Den 7 Aug. 1812.
Iusterat d. 10 Aug. 1812. A. G. Mörner.
Fredagen den 7 Augusti 1812, Kl. 10 föremiddagen, sammanträdde R. H. S. Constitutions-Utskott in Pleno, då alla dess Ledamöter voro närvarande, utom Herr Öfversten m. m.
Schönström och Herr Borgmästaren Egge.
Herr Regerings Rådet Hallenst jerna upläste ett skrifteligt anförande, deruti han yrkar, att, om Utskottet icke behagar taga något beslut öfver hans förra Memorial angående uphäfvande af skillnaderna imellan den gamla och nya Adeln, han nu måtte få återföra Utskottets upmärksamhet på denna fråga.
Vidare anhålles att Utskottet måtte till Riksens Ständer upgifva förslag huru, förhållas må: då Adelskap genom arf tillfaller Magistrats Personer i Städerna, ofrälse Justitia?
Råd o. s. v., och då en sjelfadlad ärfver annat namn och annan Nummer; äfven torde det blifva nödigt till förekommande af arfstvister inom de nya brokiga famillerna, att påminna Riksens Ständer om ett nytt capitel i Ärfda Balken.1 Hänvistes till granskning af Andra Fördelningen.2 Riksdagsmannen Bengt Svensson afträdde.
Föredrogs Andra Fördelningens Betänkande öfver Herr Lagman Sandbergs den 28 Julii ingifne förslag att vid 1 rtima Riksdagar inga andra ämnen må företagas än dem Konungen proponerar.
3 Fördelningen som lika med Lagmannen ansett någon inskränkning i Riksens Ständers motionsrätt vid Urtima Riksdagar 1 Stycket fr. o. m. orden Herr Regerings Rådet t. o. m. ordet Ärfda Balken återfinnes i C. U. M. 1810—1815, sid. 711 ff. — Hallenst jernäs anförande är såsom bilaga n:o 1 fogat till protokollet.
Då det ej ansetts lämpligt att utsluta det referat som i protokollstexten här ovan gives av H:s yttrande för att i stället insätta detsamma, bibehålies protokollet oförändrat samt avtryckes yttrandet efteråt såsom bilaga; se nedan sid. 37(1!
2 Denna mening återfinnes i C. U. M. 1810—1815, sid. 713! s Stycket fr. o. m. orden Föredrogs Andra Fördelningens t. o. m. orden till Riksens Ständers Plena anmälas (nedan sid. 366) återfinnes i C. U. M. 1810—1815, sid. 469 ff. 364 Den 7 Augusti 1812 nödig och nyttig till Riksmötenas förkortande och Allmänna Ärendernas noggrannare behandling, har trott detta ändamål vinnas, utan förnärmande af Nationens rätt att väcka frågor, om tiden dertill såväl för Lagtima som Urtima Riksdag, inskränkes till En månad.
Herr Lagman Sandberg yttrade sin tillfredsställelse deröfver att Beredningen gillat Principen af hans förslag, och trodde derföre att utan så betydlig afvikelse derifrån man genom något tillägg i formen, skulle kunna afhjelpa den ofullkomlighet, som Herr Doctor Wijkman tillförene anmärkt, och som lättare undfallit en mindre van Riksdagsman.
Herr Öfver Intendenten Edelcrantz ansåg hvarken en sådan modifikation svår att verkställa, eller den följd nödvändig, som Doctor Wijkman trott sig förutse, i afseende på hinder för nationens motionsrätt under nio års tid, till hvars förekommande man likväl kunde i stadgandet tillägga, att om Urtima Riksdags sammankallande af omständigheterna föranledes på 4 året, må Konungen äga rätt då medgifva de motioners väckande, hvilka eljest bordt hvila ännu ett år.
I alla andra händelser ansåg Herr Öfver Intendenten nödvändigt, att Riksens Ständer bestämdt sammankomma hvart 5 :te år.
Herr Kammarherren Silverstolpe och Herr Doctor Wijkman förklarade att ett dylikt stadgande väl varit under öfverläggning i Fördelningen, men att man ej velat tillstyrka det i Plenum, af orsak att
Riksdagarnes antal kunde derigenom så multipliceras att nyttan af deras förkortande försvunne.
Riksdagsmannen Anders Åberg ville gå in derpå, att tiden för frågors väckande af Riksens Ständer, bestämdes till hälften af deras lagliga sammanvaro, eller 1 1'2 månad.
Herr Regerings Rådet Hallenst jerna föreslog, att, om Utskottet ej aldeles ville borttaga Ständernes motionsrätt vid Urtima Riksdagar, men likväl göra en skillnad emot de Lagtima, den då måtte bestå deruti, att tiden för detta ändamål bestämdes till 14 dagar för Urtima- och 1 månad för Lagtima-Riksdag.
Riksdagsmannen Pehr Nilsson ansåg vådligt, att aldeles, eller mera än vid Lagtima Riksdag, inskränka rättigheten att väcka frågor vid Urtima, och yrkade bifall på Andra Fördelningens Betänkande.
Då jag finner LRskottets
Ledamöter hysa delade meningar så väl om den inskränkning motions-tiden i allmänhet bör undergå, som om den skillnad, hvilken deruti bör göras imellan Lagtima och Urtima Riksmöten, så torde jag med urskiljande af dessa 2 :ne föremål, först få fråga om Utskottet bifaller Fördelningens betänkande att, så vidt det rör er Lag - Den 7 Augusti 1812 365 tima Riksdag, Riksens Ständers rätt att väcka nya frågor, ej må räcka längre än En månad ifrån den tid, Riksdagens början, enligt 27 § Riksd.
Ordningens, räknas f Svarades allmänt Ja utom af Riksdagsmannen Anders Åberg, som emot detta beslut reserverade sin förut yttrade mening.
Herr Grefven och Ordföranden frågade vidare om Utskottet gillade en Ledamots nyss gifna förslag att motionstiden vid Urtima Riksdag bestämmes till fjorton dagar?
Herr Borgmästaren Nordström:
Om man ifrån närvarande tids erfarenhet får dömma om det tillkommande, så kunde det hända att aldrig annat än Urtima Riksdagar inträffade.
Då vore 14 dagars motions tid för kort, och jag önskar att han måtte blifva lika med den vid Lagtima Riksmöte.
Flera af Bonde Ståndets Ledamöter förenade sig i samma tanka.
Votering yrkades, hvarpå Herr Grefven och Ordföranden framställde följande Proposition: »Den som bifaller att den skillnad göres imellan Riksdagsmäns rättighet att väcka frågor vid Urtima och Lagtima Riksdagar, att vid de förra den skulle vara inskränkt till endast 14 dagar ifrån Riksdagens, enligt Riksdags-Ordningen räknade, början skrifver Ja Den det ej vill skrifver
Nej, vinner Nej, så blir rättigheten att väcka frågor lika vid Urtima och Lagtima Riksdagar, efter nyss fattade beslut.» Behörig omröstning med slutna sedlar anställdes och befanns hafva utfallit på följande sätt:
Ridder skåpet och Adeln: Ja 1.
Nej 4. v Preste-Ståndct:
Borgare Ståndet:
Då Utskottet således beslutit en lika inskränkning i tiden för frågors väckande vid Lagtima och Urtima Riksdagar, så skulle 366
Den 7 Augusti 1812 bland öfriga förändringar i Grundlagarne, äfven denna till Riksens Ständers Plena anmälas.
Uplästes Andra Fördelningens Protoeoll1 för den 5 dennes, innehållande dess Betänkande öfver de särskildta punkterna i Grefve Gustaf Luwenhjelms den 1 dennes ingifne Memorial; hvarefter Herr Grefven och Ordföranden deröfver upläste följande skrifteliga anförande till Protocollet (införes N :o 2)2 Det är vid granskningen af Lagar och Författningar, som vid nästan alla andra saker, att critiken merändels är lättare än försvaret, att åtminstone den förra, när den understödjes af snille och skicklighet, ger åt dessa egenskaper ett fördelagtigare tillfälle till utveckling.
Man väljer de föremål man vill, man framställer deni ur den synpunkt man finner mest tjenlig, och snillets fintlighet förlorar ingen af fördelarne, hvarken för ämnet eller framställningssättet.
Sådan är åtminstone den allmänna anmärkning jag gjort vid läsningen af Herr Grefve Löwenhjelms till Constitutions Utskottet under den 1 dennes inlemnade Memorial; och jag hade deraf visserligen bordt afskräckas ifrån ali annan, om jag icke trott, att vid ämnen af denna vigt, borde olikheten i talent icke quäfva öfvertygelsen, att äfven med mindre skicklighet, man kunde täfla i nit för det sanna och nyttiga.
Igenom den skicklighet, hvarmed den värda Författaren framställt följderna af den blandning af olika göromål, hvartill utsträckning af R.
St. befattning till en mängd detailler föranleder, lärer ingen undgått att inse, att den har olägenheter; men det torde icke vara lika lätt att utröna sättet att afhjelpa dem.
Då man medgifvit, att Representations Rätten, att rättigheten att göra lagar, och beskattnings rätten utgöra frihetens beståndsdelar, lärer det icke heller kunna nekas att dessa stora föremål hafva uti sin utgrening gemenskap med mindre, att det är svårt afgöra hvilka ämnen, såsom föremål, antingen för beskattning eller för författningar, icke böra komma under R.
Således t. ex. har 1 Stycket fr. o. m. orden Uplästes Andra Fördelningens t. o. m. orden Lades på bordet, nedan sid. 375, återfinnes i C. U. M. 1810—1815, sid. 618 ff. 2 Mörners anförande, som här införes i den löpande protokollstexten, är i originalet såsom bilaga, n:o 2, fogat till protokollet.
Anförandet är icke undertecknat av Mörner.
Handstilen i bilagan synes vara densamma som i protokollet.
Överst på första sidan är antecknat: