Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Men med afseende derå: att Revisions-Sekreterarnes göromål, såsom påkallande ett synnerligen träget och själsansträngande arbete, i allmänhet icke väl lämpa sig för embetsman af mera framskriden ålder; att det måste fördelaktigt inverka på lagskipningen, om de insigter, som under föredragning i Högsta
Domstolen förvärfvas, oftare än som nu sker, kunde tillgodokomma de lägre instanserna derigenom att personer, sorn någon tid bestridt Revisions-Sekreterareembetet, öfverginge till Hof-Rätt eller underdomstol; samt att, då någon sjelfständig domareverksamhet icke tillkommer Revisions-Sekreterare, de skäl, som kunna anföras emot domares försättande i en beroende ställning genom deras förordnande att endast på viss tid eller tills vidare bestrida sina embeten, icke äro å ifrågavarande embeten tillämpliga, synes det mig ändamålsenligt, att samtlige Revisions-Sekreterare, i stället för att genom fullmakter utnämnas till embeten med lön på stat, tillsättas medelst förordnanden, på sätt som nu eger rum med de fyra Revisions-Sekreterarebefattningar, hvarmed Nedre Revisionen i anledning af Högsta Domstolens förstärkning blifvit tillökad.
I sammanhang härmed har jag trott, att genom någon minskning af anslaget till Revisions-Sekreterare-arfvoden, i jemförelse med nu utgående löner och arfvoden, medel lättare skulle kunna beredas till en för en del af Hof-Rätternes ledamöter behöflig löneförhöjning, hvarom jag vid frågan om stater för Hof-Rätterne får tillfälle att vidare yttra mig.
Jag har härvid antagit, att det nu med 56,000 R:dr utgående anslaget till Revisions-Sekreterarnes aflöning skulle kunna nedsättas till 45,000 och sålunda minskas med 11,000 R:dr.
Det kan härvid ej förbises att, enär till bestridande af RevisionsSekreteraretjensterna vanligast Hof-Rättsledamöter förordnats, det blefve, i den mån Bil.
N:o 1 a) till Kongl. Majlis Nåd.
Prop. N:o 1, om Statsverket 1862. 7 dessa ledamöters löner komme att höjas, nödigt att en i förhållande dertill någorlunda jemkad tillökning i nyssnämnde för Revisions-Sekreterarne afsedda arfvoden meddelades, såvida det skulle blifva med någon visshet påräkneligt att till Revisions-Sekreteraregöromålens bestridande erhålla lämpliga personer.
För detta ändamål anser jag således, jemte det att inkomsten för Revisions-Sekreteraretjenstgöringen i intet fall komme att understiga nuvarande lägre löner, tillika möjlighet böra beredas att åt ett något större antal, än som för närvarandfe innehar högre Revisions-Sekreterarelön, tilldela ett deremot svarande aflöningsbelopp; och sådant kan, derest den tillförordnade innehar annan tjenst med lön på stat, för hvars bestridande hela lönens anvisande åt vikarien icke finnes oundgängligt, ske på det sätt, att Revisions-Sekreteraren tillåtes fortfarande uppbära fyllnaden i arfvodet af sin ordinarie lön, men i annat fall, 'genom anlitande af besparingarna på Andra Hufvudtiteln, hvilka för dessa sannolikt sällan förekommande fall kunna antagas lemna tillgång.
Såvida, på sätt nämndt är, de flesta Revisions-Sekreterare komma att hädanefter såsom hittills utses bland Hof-Rätternes ledamöter, kan det sägas, att en del af hvad som genom den ifrågasatta löneförhöjningen på det ena hållet gåfves åt HofRätterna, fråntoges dem på det andra, genom minskning af anslaget till Revisionssekreterare och dessas tillsättande medelst förordnande.
Ty följden af denna anordning skulle blifva, att, i stället för att nu vid en Revisions-Sekreterarebefattnings tillsättande med en Hof-Rättsledamot, Hof-Rätten får en ny ledamot utnämnd, eller åtminstone tillåtes disponera hela lönen, så skulle hädanefter förordnas en vikare, som i vanliga fall erhulle lönen minskad med 1,000 R:dr.
Olägenheten för Hof-Rätterne att sålunda få flera adjunkter än nu, och några af dem försedda med lägre arfvoden än dem nuvarande adjunkter, som uppbära full lön, åtnjuta, synes mig dock mera upp vägas deraf, att deras ledamöter, sedan de en gång fått fast fot, skyndsammare uppflyttades i högre lönegrader, och att Hof-Rätterne återfinge flera af de ledamöter, sorn nu gå för dem förlorade, riktade med den erfarenhet de såsom föredragande i Högsta Domsto.en vunnit.
Såsom en vinst kunde måhända ock räknas, att derest adjunkter icke så ofta som nu toges i anspråk att fylla ledigblifna platser i Hof-Rätterne, dels en säkrare pröfning af deras lämplighet till ledamöter vunnes, och dels domsagorna mera allmänt kunde besättas med domare, som vid Hof-Rättens bord inhemtat en mångsidigare bildning, än som genom uteslutande sysselsättning med tingsgöromål ernås.
I öfverensstämmelse med det nu anförda hemställer jag underdånigst, att Eders Kongl. Maj:t täcktes föreslå Rikets Ständer, att de nu å stat uppförda RevisionsSekreterarelöner måtte vid nuvarande innehafvares afgång indragas, dock med bibehållen rättighet för de Revisions-Sekreterare, som nu innehafva lägre lön, att i sin ordning uppflyttas till den högre lönegraden; att i stället för berörde löner anvisas Revisions-Sekreterarearfvoden till lika antal, att för hvarje rotel utgå från och med månaden näst efter den, då nuvarande innehafvare af ordinarie lön från befattningen afgått; att, derest Rikets Ständer bevilja den löneförhöjning som för Hof-Rätternes ledamöter begäres, anslagsstaten för Revisions-Sekreterarne mätte fastställas sålunda: 8 Bil.
Prop. N:o 1, orri Statsverket 1862.
1 Revisions-Sekreterare 5,000 R:dr 3 D:o 15,000 » 1 D:o 4,500 » 1 D:o 4,500 » dessa löner indragas i mån af nuvarande Revisions-Sekreterares afgång, och i stället utgår för hvardera från och med månaden näst derefter ett arfvode af 4,000 R:dr. 1 Revisions-Sekreterare 4,500 » 1 D:o 4,500 » dessa löner indragas vid nuvarande innehafvares afgång, hvarefter för hvardera från och med nästpåföljde månad utgå arfvoden af 3,500 R:dr.
1 Revisions-Sekreterare, arfvode 3,500 » 3 D:o d:o 10,500 ». Ankommande på Kongl.
Maj:t att tillåta Revisions-Sekreterare att jemte ofvan bestämda arfvoden uppbära högst 1,000 R:dr, antingen af ordinarie lön för annan tjenst, sorn af Revisions-Sekreteraren innehafves, eller af besparingarna på Andra Hufvudtiteln.
Den besparing, som, vid jemförelse med det nuvarande anslaget till RevisionsSekreterares aflöning, genom godkännande af mitt nu framställda förslag, skulle vinnas, komme sålunda att till en början inskränka sig till 4,000 R:dr, derest icke före början af nästa statsregleringsperiod något Revisions-Sekreterareembete blefve ledigt och lemnadt otillsatt, men komme i mån af afgång att slutligen uppgå till 11,000 Ridr årligen.
För den händelse åter, att Rikets Ständer icke skulle bevilja den för Hof-Rätterna begärda löneförhöjningen, böra Revisions-Sekreterarnes arfvoden utgå till enahanda belopp med nuvarande löner och arfvoden. 5:o. Svea Hof-lliitt, med derunder lydande Justitie-Stat.
Med förmälan, hurusom Hof-Rättens ledamöter, hvilka varit betänkta att i HofRätten fatta beslut om en underdånig framställning till Kongl. Majit, afseende att bereda dess ledamöter en tillökning i inkomster, åtminstone i de fal), der deras otillräcklighet nu visat sig mest tryckande, sedermera, med frångående af denna form, öfverlemna! åt Hof-Rättens President att genom Justitie-Stats-Ministern till Kongl.
Majit framföra deras önskningar, har bemälde President till mig i afskrift aflemnat och med sitt förord understödt det förslag till underdånig skrifvelse i ämnet, som blifvit godkändt af Hof-Rättens President och samtlige i tjenstgöring varande ordinarie ledamöter.
Berörde förslag till skrifvelse är af följande innehåll: »Då, till följd af Eders Kongl.
Majits nådiga proposition till Rikets Ständer år 1856, vid nämnde Riksdag för Statens embetsman i allmänhet, Hof-Rätternes deri jBil.
Prop. N:o 1, orri Statsverket 1862. 9 jemväl inbegripne, en icke obetydlig löneförhöjning fastställdes, kunde det väl synas nog tidigt att nu å nyo väcka fråga om högre löneanslag för denna Hofrätts ledamöter.
Det är ej eller utan tvekan Hofrätten beslutat til Eders Kongl.
Maj:ts behjertande framställa denna för oss vigtiga sak, som vi våga förmoda äfven för landets lagskipning är af stort inflytande till erhållande af skickliga ämnen till ledamotsplatserna.
Hofrätten har dock ej ansett sig böra uppskjuta att frambära dess underdåniga önskan om löneförhöjning, enär de nuvarande lönerna ej äro tillräckliga för det oberoende i ekonomiskt hänseende, som på en ledamotsplats i Hofrätt bör förefinnas, samt blifva ännu mera understigande behofvet, då ledamoten har familj, hvilket naturligtvis för de flesta inträffar.
Hvad härvid först faller i ögonen, är jemförelsen mellan aflöningen för ledamöterna i Hofrätterna och Rikets Collegier.
För dessa sistnämnda äro bestämda endast två lönegrader, en med 5,000 R:dr och en med 4,500 R:dr i aflöning, hvardera graden omfattande lika många personer.
I Hofrätterna förefinnas deremot ej mindre än fyra lönegrader, en med 5,000, en med 4,500, en med 4,000 och en med 3,500
Dessa olika lönebelopp äro derjemte så fördelade, att t. ex. i Svea Hofrätt, der nu finnas 10 Hofrätts-Råd och '15 Assessorer, hvilka dock alla hafva likartad eller enahanda tjenstgöring, så att skilnaden ensamt ligger i benämning och aflöning, hafva fem Hofrätts-Råd löner i högsta graden, fem Hofrätts-Råd löner i andra, fem Assessorer löner i tredje och öfrige tio Assessorer löner i lägsta graden.
En sådan olikhet i aflöning mellan ledamöter i Hofrätt och Collegier ägde icke i äldre tider i allmänhet rum; endast i Kammar-Collegium och Stats-Kontoret synas de yngre ledamöterna före 1830 haft högre löner än de yngre i Hofrätterna, Till stöd för det nu anmärkta missförhållandet med Hofrätts-ledamöters löner i jemförelse med Collegiernas, synes hafva bidragit den föreställning, som hos mången gjort sig gällande, att till ledamöter i Hofrätt merändels endast yngre personer komme i fråga.
Denna föreställning saknar dock all grund.
Af de tolf nuvarande yngste Assessorerne i denna Hofrätt, hvilka, på grund bland annat af den lifligare omsättning inom platserna på den juridiska banan, som under den sednaste tiden varit en följd af Högsta Domstolens förstärkning, alla äro nämnde inom de sista sex åren, hafva de fleste varit 38 år gamle, eller derutöfver, vid utnämningen, så att medeltalet af allas sammanlagda lefnadsår öfverstigit denna ålders-ziffra.
Ej sällan få ledamöterna jemväl serdeles länge qvarstå i Assessors-graden.
Det nuvarande yngsta Idofrätts-Rådet, dertill för tre år sedan befordrad, hade nära fjorton år varit Assessor; de två nuvarande äldste Assessorerne hafva innehaft embetet, den ene i snart sjutton år, den andre i mera än 15.
Oanmärkt bör ej eller lemnäs, att då den, som till ledamot i Hofrätt utnämnes, i vanliga fall förut innehaft antingen icke alls någon befattning med lön på stat, eller ock, stundom endast under ett eller annat år, tjenster med ringare lönegrad (Notarie eller Fiskals), är det deremot i Coliegierna icke ovanligt, att till ledamöter befordras de, sorn- innehafva högsta lönegraderna bland tjenstemännen, med löneförmåner lika med eller högre än de yngre Hofrätts-Assessorernes.
Brot. 1862—1863. l:a Sami. ha Afd. B '10 Bil.
N:o 1 a) till Kongl. May.ts Nåd.
Dessa förhållanden hafva mera än en gång vållat, att äldre, i domare-värf erfarne män dragit i betänkande att söka befordran inom Hofräfterna, föredragande att eftersträfva de i flere afseenden indrägtigare och angenämare landt-domare-platserna, förvissade att äfven om detta icke skulle lyckas, de genom enskildt förtroende, såsom juridiska biträden, kunna vinna en utkomst oftast vida rikligare, än den som Statens embetsman kunna påräkna.
För tjenstgöringen i Hofrätten äro ledamöterne upptagne fem förmiddagar i veckan, fyra timmar hvarje dag; en ännu längre tid erfordras utom Hofrätten för målens beredande och utarbetning, för genomseende af expeditioner m. m.
Den tid är snart räknad, som då blir öfrig, dels för nödig hvila från arbetet och helsans vårdande, dels för uppfyllandet af medborgerliga pligter i olika riktningar, för de studier som den juridiska litteraturens utveckling fordrar, eller för enskilda angelägenheter, allt sådant af beskaffenhet, att icke någon, i hvad samhällsställning han än må vara, kan undgå deraf känna verkningarne.
Arbetsförmågan är således tagen i högt anspråk; väl om helsa och krafter medgifva att dermed fortsätta.
Om sinnet dervid tillika nedtryckes af bekymmer för egen och familjs bergning samt dess yngre medlemmars uppfostran och undervisning, måste äfven arbetet deraf hafva en dryg känning.
Jemväl med iakttagande af den strängaste sparsamhet äro de löner otillräckliga, som blifvit tillagda Hofrätts-ledamöterne; åtminstone är det fallet i den Hofrätt, hvilken är förlagd här i hufvudstaden, hvarest förhöjda hyror och stegrade kostnader af alla slag möjligen göra behofven större, än på andra orter.
För den som ej har enskild förmögenhet måste ekonomisk undergång blifva en följd, om ej snar ändring sker.
Med djup känsla af dessa bekymmersamma förhållanden har Hofrätten ansett sig ej kunna undgå at frambära dem till Konungathronen; det har skett ej utan stor betänklighet, men ock med den förhoppning att vinna Nådigt behjertande.
Svea Hofrätt vågar på grund af hvad nu blifvit anfördt i underdånighet anhålla att Eders Kongl. Maj:t måtte för Rikets snart sammanträdande Ständer föreslå tillökning i aflöningsbeloppet för denna Hofrätts ledamöter, om ej till högre belopp, dock så att de tio Hofrätts-Råden måtte hvardera tilläggas 5,000 Rdr och de femton Assessorerna hvardera 4,500 Rdr årligen.»
För egen del kan jag icke annat än erkänna och behjerta behofvet för Hofrättens ledamöter af förbättrade inkomster.
Men då såsom skäl för fastställandet af Hofrätts-ledamöternes löner till enahanda belopp med Collegii-ledamöters icke kunna åberopas några andra omständigheter, än de som redan förefunnits och måste anses hafva varit tagna i betraktande vid den sednaste nyligen skedda regleringen af bemälde ledamöters löner; då en betydligare förhöjning af de lägre lönegraderna för Hofrättsledamöter skulle påkalla jemväl lika betydliga förhöjningar af andra löner; och då betalningen för allt arbete icke uteslutande får bestämmas efter vissa arbetsgifvares behof, utan något afseende jemväl måste fästas å det pris, för hvilket arbetet utan svårighet kan erhållas, samt den åberopade omständigheten, att medel - Bil.
N:o 1, om Statsverket 1862. '1 I åldern för Hofrättens 12 yngste Assessorer vid utnämningen varit öfver 38 år, utvisar att de nuvarande lönerna icke hittills förorsakat att dessa platser måst besättas med yngre, mindre erfarna jurister, så tilltror jag mig icke att för det närvarande tillstyrka en så omfattande rubbning af löneförhållandena, som den ifrågasatta, men då Hofrättsledamöternes lönegrader nu äro sålunda fördelade, att tio ledamöter tillhöra den lägsta graden och fem hvardera af de öfriga, samt en icke oväsentlig förbättring kan, äfven med bibehållande af samma lönegrader, Hofrätten beredas endast genom så förändrad fördelning af graderna, att tio ledamöter sättas i den högsta och fem i hvardera af de lägre; samt tillgång till större delen af de för en sådan uppfattning behöfliga medel kan utan statsverkets betungande vinnas genom den af mig föreslagna besparing å anslaget till Revisions-Sekreterare, så hemställer jag i underdånighet att hos Rikets Ständer må för Hofrättens ledamöter begäras följande löner: 1 Hofrätts-Håll R:dr 5,000 9 d:o » 45,000 1 Assessor » 4,500 4 d:o » 18,000 1 Assessor » 4,000 4 d:o » 16,000 1 Assessor » 3,500 4 d:o » 14,000.
En tillökning af det nuvarande anslaget till Hofrättens ledamöter, uppgående till 7,500 R:dr, skulle härigenom uppkomma.
I afseende å tjenstemännens löner bör fortfarande göras det förbehåll, att så länge den genom nu gällande arbetsordning fastställda fördelning af göromålen icke vunnit full tillämpning till följd deraf, att dels äldre tjenstemän ansetts icke böra åläggas väsentligen förändrade göromål och dels icke alla innehafvarne af de till indragning afsedda kanslistplatserna ännu afgått, det må ankomma på Kongl. Maj:t att vidtaga den jemkning i tjenstemännens lönebelopp samt angående dispositionen af anvisade arfvoden för e. o. tjenstemän meddela de bestämmelser, som erfordras för att bereda de tjenstemän, å hvilka den nya organisationen ej eger full tillämpning, deras tillständiga rätt.
På sätt protokollet öfver Justitie-Departements-ärenden för den 13 sistlidne
Maj närmare upplyser, har Eders Kongl.
Majit i Nåder beslutat att framställning till Rikets Ständer bör ske derom, att de afgifter, som under benämning af tingstolknäst utgöras af innevånarne i de till Norrbottens län hörande kustsocknar måtte afskaffas och att å Riks-Statens Andra Hufvudtitel uppföres ett årligt anslag af 600 R:dr
Rmt att utgå till arfvoden åt tingstolkar, nemligen en för Neder-Torneå och Carl Gustafs tingslag med 200 R:dr, en för Öfver-Torneå och Pajala tingslager med 300 Rdr och en för Öfver-Calix tingslag med 100 R:dr, — af hvilket sistnämnda belopp dock, derest Korpilombolo församling, som består af tillförene till Öfver-Torneå, Pajala och Öfver-Calix socknar hörande delar, framdeles komme att, på sätt föreslaget blifvit, utgöra eget '12 Bil.
Prop. N:o 1, om Statsverket 1862. tingslag, hälften bör öfverflyttas till den för Öfver-Torneå och Pajala antagne tolk, som i nämnda fäll borde inom Korpilombolo tjenstgöra — emot skyldighet för tolkarne, hvilka skulle komma att medelst konstitutorial tillsättas af vederbörande domare, efter Nämndens hörande inom det eller de tingslag, för hvilka tolk vore att antaga, att tillhandagå med tolkning uti Finska språket såväl vid de ordinarie tingen som vid urtima ting och extra förrättningar, äfvensom den för Neder-Torneå och Carl Gustafs tingslag anställde tolk borde vara skyldig att äfven inom Neder-Calix härad, derest hans biträde erfordrades, på domarens kallelse i sådant ändamål sig inställa; samt att dessa tingstolkar härförutan må från Statsverket, af det under Andra Hufvudtiteln uppförda Förslagsanslag till rese- och traktamentspenningar, undfå skjuts- och traktamentsersättning efter gällande Rese-Reglemente i 11: te klassenför biträd vidalia de förrättningar, sorn ej å vanliga tingsstället för det tingslag, hvari tolken är antagen, ega rum, dervid resan beräknas från tingsstället i orten och dit åter.
Denna redan beslutade framställning torde lämpligen kunna intagas i propositionen angående Statsverkets tillstånd och behof, i fråga om regleringen af den under Svea Hofrätt lydande Justitie-Stat, hvarom jag underdånigst hemställer. 6:o. Götha Hofrätt.
Äfven Götha Hofrätts ledamöter hafva genom Hofrättens President framställt sina önskningar och förslag i åtskilliga omständigheter, der förändring af nu gällande föreskrifter i afseende på lönevilkoren efter deras förmenande kunde vara af behofvet påkallad utan afvaktan af den tid, då med hopp om framgång kunde väckas fråga om en allmännare löneförbättring, sorn likväl efter alla anledningar och om nuvarande förhållanden fortfara ansetts framdeles oafvislig.
Härvid har bland annat blifvit anfördt: att icke mindre än tre af Hofrättens ledamöter från år 1858 sökt och vunnit förflyttning till Lands-Sekreterare-befattningar och att ofta af andra ledamöter, serdeles af dem, som tillhöra den lägre lönegraden, yttrats önskan att likaledes vinna flyttning till andra tjenster, som äro förenade med större inkomster; men att det måste vara af högsta vigt för det allmänna och för Hofrätterne sjelfva, att de personer, som en gång blifvit till ledamöter derstädes befordrade, qvarblifva vid sina befattningar och ej flyttas derifrån för annan orsak, än såframt de äro lämpliga för och behöfvas vid andra, högre juridiska embeten, der deras, under tjenstgöringen såsom ledamöter i Hofrätten, förvärfvade erfarenhet då likväl kommer det allmänna i lika eller ännu högre grad till nytta; samt att det enda säkra medlet härtill syntes vara, att utsigt bereddes för de yngre ledainöterne att, förr än nu kan ske, komma i åtnjutande af högre lön och att jemväl i öfrigt förhållandena så ordnas, att Hofrätternas ledamöter vinna en mera tryggad ställning; för hvilket ändamål, såvidt löneregleringen angår, blifvit föreslaget: att de högre
Assessorslönerna i stället för fem blifva tio till antalet, i hvilket fall Assessorerne kunde hoppas att uppnå den högre lönen efter fem å sex års tjenstgöring, då de, efter hvad erfarenheten gifvit vid handen, nu deremot icke kunna, i Götha Hof - Bil.
N:o la) till Kongl. Maj:ts Nåd.
Prop. N:o 1, om Statsverket 1863.
13 rätt, påräkna denna förmån förr än efter förloppet af tio år; samt att lönerna för de fem yngre Hofrättsråderne höjas till lika belopp, som för de fem äldste; hvilken sednare löneförhöjning hade för sig det giltiga skäl, att Hofrättsråds-embetet, åtminstone i Götha Hofrätt, sällan eller aldrig uppnås förr än vid den ålder, då en familjfader har de största utgifterna för barnens uppfostran och då mången till åren yngre, som ej gått ledamotsvägen, utan vunnit annan ehuru sednare befordran, redan åtnjuter vida större inkomst, än som motsvarar någon Hofrättsrådslön.
Ehuru således den tillökning, som af ledamöterne i Götha Hofrätt för ögonblicket blifvit ifrågasatt, något understiger hvad af mig blifvit för Svea Hofrätts ledamöter föreslaget, och ehuru den af Svea Hofrätt åberopade omständighet, att hyrorna och andra lefnadskostnader möjligen äro högre i hufvudstaden än å öfriga orter, kan anföras såsom skäl, hvarför Svea Hofrätts ledamöter skulle vara i behof af större löneförmåner än de öfriga Hofrätternes, anser jag likväl för det allmänna synnerligen vigtigt att en sådan skillnad emellan de serskilda Hofrätterne icke kommer till stånd.
Utom de större utsigter till befordran och andra uppdrag, som hufvudstaden måhända erbjuder, är den, blott såsom boningsort, för de flesta mera lockande än städerna i landsorten; och om lönerna skulle regleras så, att de på hvarje ort endast nätt och jemnt motsvarade behofven för det å orten vanliga lefnadssättet, så är det utom allt tvifvel, att de långt flesta företrädesvis skulle eftersträfva anställning i Stockholm.
Det har visat sig, att äfven under den likhet i lönevilkoren, som hittills emellan Hofrätterne egt rum, Svea Hofrätt visserligen icke varit mindre väl lottad än de andra Hofrätterna på kompetente sökande till lediga platser; och det vore en orättvisa emot mera än hälfen af ri kets innebyggare att vidtaga en anordning, som beredde Svea Hofrätt ett afgjordt företräde att bland alla Hofrättskandidater kunna tillegna sig de skickligaste.
Jag hemställer derföre, att ledamöternes i Götha Hofrätt löner måtte bestämmas lika med hvad för Svea Hofrätt är föreslaget, nemligen: 1 Hofrätts-Råd R:dr 5,000 9 d:o » 45,000 1 Assessor » 4,500 4 d:o » 18,000 1 Assessor » 4,000 • 4 d:o » 16,000 1 Assessor » 3,500 4 d:o » 14,000.
Härtill erfordras en tillökning af det nuvarande anslaget med 7,500 R:dr.
Med anledning deraf att ännu tre Kanslister tillhöra denna Hofrättsstat, bör O vidare förbehåll göras om rättighet för Kongl. Majit att vidtaga den jemkning i tjenstemännens lönebelopp och meddela de bestämmelser angående dispositionen af arfvoden till e. o. tjenstemän, som erfordras för att bereda nämnde Kanslister deras tillständiga rätt. 1 i Bil.
Prop. N:o 1, om Statsverket 1862. 7:o.
Under åberopande af hvad jag i fråga om de andra Hofrätterne anfört, tillstyrker jag underdånigst, att Ederst|®t)ngl.
Majt:t täcktes hos Rikets Ständer begära en förhöjning af 3000 R:dr å anslaget till denna Hofrätts ledamöter, hvilka då skulle erhålla följande lönebelopp: '1 Hofrätts-Råd R:dr 5,000 3 d:o » 15,000 1 Assessor » 4,500 1 d:o » 4,500 1 Assessor » 4,000 1 d:o » 4,000 1 Assessor » 3,500 1 d:o » 3,500. 8:o.
Ständer anhöllo uti underdånig skrifvelse, att vid nästblifvande riksmöte få af Eders Kongl. Majit emottaga fullständigt förslag till definitift ordnande af Fångvårds-Styrelsen och den vid fängelserna anställda tjenstemanna- och bevakningspersonal samt till reglering af aflöningskostnaderna för hela denna förvaltning.