Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Försöken Th. Winborg &amp; C:is i Stockholm tillverkningar af Conoentrerad fr. o. m. n:r 11 t. o. m. n:r 52 eller mer än tre qvartal (Obs!
för | kr.
50 Öre samt kan användas som en 1153] C a r l g o d a IDUN mot resa fjäll- Vi- Företrädesvis mag- och hudsjukdomar.
D o k t o r i års årgång af Doktor A. Afzelius Vattugatan o t v a r u h.
a x i 3 2 8 Regeringsgatan 2 8, H DIVERSE.
Lilla c.
H t S j u k s k ö t e r ska.
En bildad sjuksköterska önskar all ting fritt efter midsommar få med någon sjuk eller frisk till trakt eller göra fjällvandringar.
dare genom Iduns Bedaktion.
i S T O C K H O L M, [189] Breflåda.
r H U L T E N B E R G S är försedd med ett välsorteradt lager af alla slags tricotvaror till lägsta priser.
För Herrar: Strumpor, Tröjor, Kalsonger, Normalunderkläder, Ylleskjortor, Maggördlar, Damasker, Knävärmare, Vantar, I / luddar, Stic- kade Mansvästar m. m.
För Barn: Stort lager af Bomulls- och Yllestrumpor, Barntröjor, Gosströjor, Gosskalsonger, Maggördlar, Damasker, Muddar, Vantar, Barn- mössor, Yllevästar och Koftor, Ylleunderbyxor, Barnkjolar, Stickade Goss- västar, Tricotkostymer får Gossar (Byxor säljas särskildt), Flickkläd- ningar af tricot, Krokade Barnklädningar, Sockor m. m.
[137] af god familj, verkligt musikalisk, med de bästa rekommendationer, önskar öfver sommaren emot fritt vivre plats i ett gladt, trefligt hem på landet f ö r att gå frun till hända i hushållet och undervisa i musik.
Svar torde med första sända s till » Carola », F a l u n.
JR ... N:r 82.
M i n tanke är, att Mary gör bäst uti att ej gifta sig m e d den efter sitt stånd bildade handtverkaren, då hon behöfver för- fråga big hos Iduns lässarinnor, om det är tro- ligt, att hon kan bli lycklig m e d honom, fastän hon säger, att tycket är ömsesidigt och bepröfvadt genom långvarig bekanskap, u u - der daglig sammanvaro.
Som något afseende kanske också borde fästas vid den hederlige, aktningsvärde handtverkarens lycka, hvilket den » bildade Mary » ej tyckes göra, så är min tanke den, att detta äktenskap blir lyckligast — om det ej blir af.
E annonser som beröra familjekretsen.
— Annonser mottagas endast genom S.Qumsellus annonsbyrå och hes redaktionen.
J O H N Svar.
Till virkadt täcke är spets vac- krast.
I Nordisk Mönstertidning, årgång 1888 n:r 19, tinnes beskrifning och prof på en mycket treflig sådan.
Tidningen kan fås om adressen uppgifves i brefladan!
Teresia.
N: r Man tager 1 Tekopp socker, / - &gt; fe- kopp vatien, 3 matskedar ättika och fäter detta koka.
N ä r det är färdigt ilägges nöt- terna.
Man bör vid upphällandet noga akta sig för att k o m m a när botten eller kanterna pä grvtau, ty det vill då gerna sockra sig.
Kl IN Praktisk!
_ U34] Bland de förnämsta medel, och utan tvifvel det angenämaste och drygaste, till tändernas rengöring och beva- rande är tandläkaren C. O. Kochs i Linköping FLOIlIXjIÄrii !.
Minutförsäljning öfver allt i riket, i Stockholm hos C.
[142] &gt; i * ' m 3 ta o &lt; o 5 » o.
Handslöjdskola för D a m e r öppnas vid Sundbyberg den 1 juni.
Se annonsen i n:r 13 af Idun.
Till- mötesgående framstälda önskningar med- delas, att hushållselevkurs kan få tagas på kortare tid än den i kursplanen ut- fästade, samt att, om tvänne systrar el.
vänner teckna sig för en kurs, hel el.
half, med eller utan inackordering (se kursplanen), kunna de få taga 1 | må- nad hvardera [188] M a t h i l d a G-estrin.
Wujvudfaz^oz: Fr eds gatan 18.
T i d n.
k o t t a r e n d a s t a n kr.
f ö r q v a r t a l e t, b e f o r d r l n g s a f g.
I n b e r ä k n a d.
A n o r d n a r hvarje qvartal pristäflingar för sina prenumeranter.
U i • U » i IN Annonser m o t t a g a s g e n o m 8.
Qumsellus a n n o n s b y r å o c n / ios till 2 6 ö r e p r 4 - s p a l t l g p e t l t r a d (
redaktioner.
so en?
so E.
O • O TT y zr !_• c o 2.
8 E ro 61 Drottninggatan 3 tr. upp * CD Försäljning och Uthyrning Mästersamuelsgatan 26, Stockholm.
få härmed rekommen- dera sin nya, tidsenliga P O l-t 8P O o 1 y — Fotografen utföres 55 omsorgsfullt £0 17 Guld- och Ärade läsarinnor!
s« po si o © • CO H i 9 3 &gt; ps K " po CTQ 3 Ct&gt; CTQ B O o ct- CD PJ g; o 8
Stockholm, N:r 11 (326) Fredagen d e n 16 m a r s 1894.
Byrå: P r e n u m e r a t i o n s p r i s pr ä r: Idun ensam kr.
Iduns Modetidning jämte ko- lorerade planscher » 4: 50 Prenumeration sker t alla post- Iduns Modet, utan kol.
Redaktör och u t g i f v a r e: Utglfningstld: hvarje h e l g f r i fredag.
Iduns Tryckeri AktU^ohg.
L ö s n u m m e r s p r i s 15 ö r e Rcdaktionssekr.
(lösn:r endast för kompletteringar) Utländska annons.
Ida v o n S c h u l z e n h e i m.
Bland våra ej syn- nerligen talrika yngre målarinnor ha få på senare tid låtit tala så mycket om sig inom konst- närsvärlden och i pres- sen, både den svenska och den utländska, som den unga, talangfulla konstnärinna, hvars bild vi i dag ha nöjet att presentera för Iduns läsarinnor.
F å om ens någon bland dessa ha.
också rönt så stor upp- muntran och så inånga yttre utmärkelser efter en jämförelsevis så kort artistbana som fröken von Schulzenheim.
An- da tills dato har hen- nes väg varit blom- sterströdd, och alla tecken tyda på, att den äfven allt fram- gent skall 4eda " henne från den ena framgån- gen till den andra.
Under sådana för- hållanden är det lika ovanligt som hedrande för den unga damen, att hon förmått bibe hålla och utveckla den bland våra yngre konst- närer allt sällsyntare vordna blygsamhetens och själf kritikens dygd.
Fröken von Schul- zenheim är nog an- språkslös att vilja till- skrifva sin vackra och sällsynta karrier den omständigheten, att den art af målning, som hon nästan ute- slutande öfvar, djur- måleriet, är sä föga re- presenterad inom den modernaste konsten, att hon hufvudsakligen på grund häraf skulle blifvit föremål för upp- märksamhet.
Beträf ' fande särskildt sina framgångar å Paris- salongen, till hvilken hennes arbeten städse vunnit tillträde ända från år 1889, då hon första gången expone- rade därstädes, och där hon år 1892 tillerkän- des mention honorable — en utmärkelse, som fröken v. S. synes sätta särskildt stort värde på — röjer hon stor benägenhet att skrifva dessa på räkningen af fransmännens artighet mot utländingar.
Och hon framhåller dessa rent yttre omständig- heter såsom ganska väsentliga orsaker till sina framgångar med en sådan trovärdighet och öfvertygelse, att man icke ett ögon- blick kan tvifla på upp- riktigheten af hennes anspråkslöshet.
» Djurmålarne ha gif- vet större utsikter att
IDUN 82 I andras gärning sök att stads D e t b ä s t a e n d a s t finna, få utställa och sälja än till exempel land- skapsmålarne, » försäkrar hon bestämdt.
Och hon tillägger med en värme, som icke tillåter tvifvelsmål angående beskaf- fenheten af hennes känslor för Paris och parisarne: » Ni kan icke föreställa er, huru vän- liga och uppmuntrande de äro därute mot främlingar.
Och hur de intressera sig för konst sedan!
Ja, till och med vår portvakt — kan ni tänka er!
— följde noggrant med tidningarna för att se efter, om vi fått någon utmärkelse på salongen. » Som man finner, behärskas denna unga konstnärssjäl ännu endast af välvilja mot hela världen.
Till och med om de kon- kurrerande kamraterna har hon idel godt att säga.
Inför en sådan lycklig och sär- deles för en konstnär oskattbar sinnes- stämning kan man icke undgå att uttala den förhoppningen, att den aldrig måtte grumlas af en droppe af den bittra mal- ört, som gärna pressas fram ur motgån- garnes tistlar.
Men så kan också fröken von Schul- zenheim glädja sig åt medvetandet om ett godt och ärligt arbete.
Med frimo- dig och hurtig öppenhjärtighet har hon bekant för den, som skrifver dessa rader: » Under de år, jag vistats i Paris, har jag verkligen studerat och arbetat myc- ket flitigt. » Och när det allvarliga arbetet går hand i hand med en sällspord begåfning, så bör resultatet af dessa två faktorer enligt den enklaste slutledningskonst blifva det vackrast möjliga.
Fröken von Schulzenheim ville göra trolio-t för mig, att hon icke alltid varit så flitig som nu.
» Det var ett år, » sade hon, » sedan jag lämnat akademien här i Stockholm och innan jag reste till Paris, som jag roade mig med att vara klen. » Lyckligtvis fann hon snart detta » nöje » i längden tröttande.
Hon samlade en höstdag år 1888 all sin energi, beslöt att taga konsten på allvar och reste samma år till den europeiska konstens hufvud- stad par préférence för att andas lun- gorna fulla af den konstens subtila atmos- fär, som gör den skapande andens flykt lättare och djärfvare.
Dessförinnan hade emellertid fröken von Schulzenheim, som of van antydts, be- gagnat sig af undervisningen vid akade- miens för de fria konsterna skola i Stock- holm och där genomgått » antiken » och » modellen ».
Hon hade därjämte målat rätt mycket, ehuru hon aldrig fullstän- digt genomgått målareskolan.
Den här grundlagda säkerheten i teckning kom henne väl till pass, när hon i Paris bör- jade sina studier, och den utyecklades ännu mera under Julien Duprés, Jules Lefevres och Benjamin Constants mäster- liga ledning.
Också utmärkas hennes arbeten af en i hög grad säker och di- stinkt teckningsfärdighet.
1894 M e n i din e g e n v a r t i l l r e d s A t t felen främst b e s i n n a!
Redan efter knappt ett års vistelse och rit de bästa traditionerna från den gamla studier i Paris märktes Ida von Schulzen- fridfulla målarekolonien i småstaden vid heims namn bland de skandinaviska konst- Bhen.
I detta sammanhang må också er- närers, hvilka prisbelönats vid 1889 års inras om den förtjänstfulle läraren i djur- världsutställning, då hon erhöll en mention målning vid konstakademien härstädes A. honorable för en ypperlig och karaktäri- Kallenberg, som äfven varit fröken v. stisk hundmålning.
Sedan följa utmär- Schulzenheims förste lärare.
kelserna slag i slag.
Följande år erhål- Som den främste bland nu le^vande ler hon en silfvermedalj å en stor konst- svenska djurmålare står obestridligen utställning i Amiens.
År 1891 tillerkän- Bruno Liljefors, hvars rykte äfven för des hon å Konstakademiens utställning längesedan är europeiskt, och som, genom här i Stockholm kungliga medaljen, sam- den utsökt poetiska stämning han förmår ma år uppmärksammas hennes målningar att inlägga i sina bilder från skog och lifligt vid den stora konstutställningen i mark, visar sig ha allvarligen uppfattat Göteborg, år 1892 får hon mention på lyriken i det tysta, för de flestes blickar salongen å Camps de Mars i Paris, och otillgängliga, naturlifvets mysterium.
hennes senaste utmärkelse daterar sig Fröken von Schulzenheims begåfning från Chicagoutställningen förra året, där ligger icke till för uppsökande och fram- hon för sina charmanta » vindthundar » ställande af denna mystiska stämning, eröfrade en medalj.
som råder djupt inne i skogarne och bland En mera snabb och jämnt fortgående snåren.
Hon uppsöker sina motiv och karrier kan gärna icke tänkas, och man modeller på det öppna, i fullt solljus ba- må icke förtycka den unga, firade konst- dande fältet eller i det ståtliga herresä- närinnan den hvila på sina ärligt och tets välförsedda hundgård.
I stället för- med rätta förvärfvade lagrar, hvilken hon står hon att på ett ovanligt slående sätt under innevarande vinter unnat sig hos gifva karaktären i sina figurer och fram- sina här bosatta föräldrar, godsägaren, står på sitt område som en förträfflig friherre D.
T. von Schulzenheim och porträttmålarinna.
hans friherrinna, född Cederborgh.
På Som sådan har hon ock anlitats af vårt vårsidan hoppas hon åter vara i sitt kära hof.
En jul ville konungen öfverraska Paris, och kanske få vi ännu en gång sin gemål med ett porträtt af hennes se henne på årets salong.
lilla favoritvov.
Den viktiga porträtte- ringsakten försiggick i ett rum utanför drottningens sängkammare och aflopp un- der ständig bevakning af » hoffruntimbret » Det faktum, fröken von Schulzenheim är så lyckligt, att julklappen blef en verk- nog anspråkslös att framhålla såsom en med- lig öfverraskning för hennes majestät, verkande orsak till hennes framgång, eller oafsedt det att hon naturligtvis fick ett att djurmåleriet har jämförelsevis få utöf- alldeles ypperligt porträtt af sin fyrbente vare i vår tid och inom vårt land, äger sin älskling.
Och när för ett par år sedan riktighet.
De mera representativa djurmå- en stor, präktig hund, som kronprinsessan larne utgöra bland de moderna målarne medfört från sitt hem, var lifdömd och i hela Europa ett försvinnande fåtal.
inom kort skulle aflifvas, tillkallades frö- Inom vårt land har denna konstart all- ken von Schulzenheim för att åt den sör- tid varit fåtaligt företrädd.
Likvisst ha jande matmodern föreviga dragen af hen- vi ända från äldre tider ned till våra da- nes trogne tyske vän.
gar att på detta område framvisa namn, Äfven till ett utländskt hof har den hvilka äga den bästa klang inom det na- svenska konstnärinnans alster funnit väg.
tionella måleriets historia.
Då hon nämligen år 1892 deltog i den Redan » gubben » Per Wickenberg låter internationella konstutställningen i Mim- i sina landtliga idyller djurlifvet spela enen, inköptes en af hennes taflor, » Repas », en ganska framträdande roll, och hans af prinsen-regenten af Bayern.
hästar och kor äro tecknade och utförda med en säkerhet och noggrannhet, som tyda på ett alldeles särskildt intresse för Om man i korthet ville angifva den djurmåleriet.
Af äldre svenska hästmå- ståndpunkt, hvartill fröken von Schulzen- lare må blott erinras om så representa- heim redan kommit i sin konstnärliga ut- tiva namn som Karl Wahlbom, Oskar veckling, så är det för litet sagdt om Andersson och Georg Arsenius.
Det är henne att hon är » lofvande ».
I hennes ett ganska egendomligt förhållande, att konstnärsakap röjes så mycken mognad, våra flesta djurmålare varit » dtisseldorf- så stor behärskning, så utveckladt kolorit- fare » och endast i ringa mån stått un- sinne, att hon redan kan räknas bland der inflytande af det öfverlägsna franska vårt lands främste yngre konstnärer.
Och djurmåleri, som hvars förnämsta repre- hon tager sin uppgift på fullaste allvar sentanter pläga nämnas Troyon och Bosa och med en energi som visar, att hon icke Bonheur.
Emellertid ha sådana djurmå- endast eftersträfvar den medelmåttiga ta- lare, som en Gustaf Brandelius med sina langens lättköpta ställning, vid hvilken lifliga skildringar af herrgårdsnatur och dess värre så många af de kvinnliga bil- » bondland », Brynolf Wennerberg med dande konstnärerna stanna.
sina mera genreartade framställningar och Theodor Lindblom.
den för blott få månader sedan aflidne G.
E. Fischer med glans häfdat och uppbu- 4 *
I DU N 1894 Mot lycksalighetens Jfn som i min barndoms Öfver dunkla sagosjöar Drömmens farkost sakta Mot lycksalighetens öar.
öar ... tider glider Klara böljan här ej blandas Med ett stoft af strandens närhet, Och den svalka, som jag andas, Bär en doft af Edens skärhet.
Fagra dälder, rosenfyllda, Jag i spegelns famn kan skåda.
Ljusa ängder, soiförgyllda, Hvilka älfvodanser tråda.
Hafsfrun sina salar öppnar.
Allt af prakt och glädje blänker.
Rika skatter — hela göpnar — Fantasiens barn hon skänker.
» Fäst den Kring din • » Och den Kärleken svala pärlerunden barm, * hon manar stilla, slockna skall i grunden, till lifvets villa.
' Bägarn tag!
Man smärtan glömmer Vid dess råga.
Grip den trollska Harposträng, som trofast gömmer Vemodsklang från JVeckens polska.
» Frukta ej den röda ringen, Tag den, och du skall ej mera Bunden bli af f ordetingen Och dess varelser af lera.
• » Allt blir ditt, om du kan svära Hat åt allt hvad sanning heter Och i drömmar, luftigt skära, Glömma dagens verkligheter. '
Säkert jag i stundens tjusning Lofvat, hvad jag måste bryta, Om ej plötsligt lifvets krusning Ilat öfver spegelyta.
Allt med ens blir annorlunda: Vildands-snatter hörs från säfven, Stjälkar mjuka, näckblad runda Falla snärjande kring stäfven.
Klöfverdoft i fläkten blandas, Valdthornslåt far öfver vågen.
Österns himmel purpurrandas, Dagens äflan fyller hågen.
Drömmens bilder utan stadga Börja glida — trolldomsskatten Bytes i en boll af fradga Och en strimma solstänkt vatten.
Ack, de dunkla sagosjöar, Äga endast bubblans fägring, Och lycksalighetens öar Hvila i en luftblå hägring ...
I den nya världen.
Några ord om våra tjänarinnor ute och hemma.
De tyckas där fått ett visst privilegium på denna sysselsättning, all- deles som negrerna på att vara uppassare, kockar och barberare, eller som italienarne att vara fruktmånglare.
I själfva verket är det ganska egendomligt, att utländska kvinnor an- vändas som tjänarinnor i amerikanska hem; man tanke sig blott samma sak tillämpad hos oss: jungfrur frän utlandet, ryskor eller finskor t. ex. i svenska hem!
Jag undrar, hur det skulle taga sig ut.
Man må heller ej tro, att bruket att använda svenska tjänarinnor är utan sina olägenheter för de amerikanska familjer- na.
Den som vistats någon tid i Förenta sta- terna, får höra måoga klagovisor i den rikt- ningen.
Men vissa specifikt amerikanska för- hållanden göra, att man får nöja sig mod sven- skorna och — vara glad att man har dem.
Det är en bekant sak, att de förmögna ameri- kanska damerna (och i medelklassens ameri- kanska hem användas ej tjänsteflickor) erhålla en uppfostran, som, hur förträfflig den än i öfrigt må vara, är föga lämpad att göra dem till goda husmödrar, detta ord taget i svensk bemärkelse.
I Bostons och Newyorks berömda colleges lär man sig ej husliga värf.
Följden är att en rik amerikansk mrs oftast är i be- sittning af en fruktansvärd okunnighet i allt som rör hemmets värd och skötsel.
Hon är således mer än andra beroende af tjänstflickor.
Men de fattigare amerikanska flickorna vilja ej ägna sig åt tjänarinnekallet; det stämmer ej öfverens med deras medfödda själfständighets- känsla.
De föredraga att blifva arbeterskor i fabriker, ehuru de esomoftast få det vida sämre där.
Bland invandrande nationer åter kunna knappast några tjänarinnor upptaga täflan med svenskorna i arbetsduglighet, renlighet, ärlighet ock pålitlighet.
I detta afseende åtnjuta de ett renommé, som är berättigadt.
Nu må man väl undra öfver, hvarifrån dessa massor af » Swedish girls » rekryteras.
Hur är det möjligt att denna samling af pigor, bondflickor och alla slags arbeterskor, som öf- verföras med oceanångarne, kan förvandlas till en mönstergill trupp af väldresserade, eleganta » female servants » i luxuriösa amerikanska hem?
Till en början må anmärkas, att förvandlingen här försiggår under särdeles gynnsamma för- hållandan.
Den nykomna bondflickan är på en gång försatt ur hela sin gamla omgifning; hon börjar så att säga ett nytt lif, alldeles oberoende af vissa föreställningar och omstän- digheter, som höllo henne fjättrade i det gamla landet.
Själfva språket, som förut gjort henne omöjlig i bildadt sällskap, får hon lämna bak- \ om sig tillika med den hemväfda kjolen; den engelska hon lär sig är i regeln förträfflig, såsom man ju kan vänta, då fint bildade kvin- nor äro hennes läromästare.
Och märkvärdigt snabbt tillegnar hon sig också engelskan.
De som påstå, att kvinnan har bättre språkhufvad än mannen, kunna i Amerika få ypperliga e x e m - pel att bekräfta sin teori.
Under det att de svenska arbetarne kunna vistas i åratal i det främmande landet, utan att lära sig mer än » yes » och » no » och några andra af de van- ligaste engelska uttrycken, äro flickorna vanli- gen efter några månader ganska hemma i det nya språket.
Efter ett par år tala de det ofta flytande, och många af dem uttrycka sig därtill synnerligen väl.
Den som kommer i 83 samtal med en sådan svensk-amerikanska har mycket svårt ett föreställa sig, att hon för helt kort tid sedan var t. ex. ladugårdspiga på en svensk herrgärd — d. v. s. så länge samtalet rör sig på engelska.
Jag minns, hur öfverraskad jag blef, då en ung, mycket ele- gant klädd dam, som tjänstgjorde som uppas- serska i en bekant läkares mottagroiogssalong och som jag hade en ganska angenäm konver- sation med, plötsligen afbröt sig och på den bredaste skånska bonddialekt frågade, hvarifrån i Sverige jag var.
Det var ju angenämt att träffa en landsmaninna, men nog mäste med- ges, att illusionen af en bildad k finna genom detta intermezzo blef betänkligt störd.
Den omtalade förvandlingsprocessen har emel- lertid andra och bekvämare utvägar än språk- studier.
Kläder äro en viktig faktor inom fruntimmersvärlden, och en stilig amerikansk dress gör betydligt till att förändra den ny- komna svenskans utseende.
Beklagligt nog an- vända de svensk-amerikanska tjänstflickorna allt- för samvetsgrant sina besparingar till en fullt modern utstyrsel.
Men så kunna de också visa sig på gatan och i danssalongen som verk- liga ladies — om man undantar gången och hållningen, ty det är saker som ej efterhärmas så lätt.
Icke ens namnen få vitt- na om en förgången period.
De gamla heder- liga Mina och Fina och Stina finnes ej längre.
I stället har man miss Jane och miss Nanny och miss Lizzie etc. med tillbörligen förvräng- da tillnamn enligt känd schablon.
Oförklarligast må synas för en svensk hus- moder, som af egen erfarenhet vet, hur ohygg- ligt svårt det stundom kan vara att inlära nå- got hos en jungfru, att de nykomna svensk- amerikanskorna kunna sköta sina för dem nya plikter.
Ja, bär ser man, hur långt man kan komma uied god vilja.
De måste lära sig, och därför går det.
De veta, att detta är enda vägen till framgång, och uppiggade af den nya atmosfären, den nya omgifningen, uppbjuda de hela sin energi att öfverkomma de första svå- righeterna.
Dessutom må man komma ihåg, att hushållsmaskineriefc icke är så inveckladt i Amerika som här.
Främmande förekommer mycket sällan i amerikanska hem, om man un- dantager den förnämsta och rikaste klassen, och matlagningen är på långt när ej så svår- lärd.
Ett stort antal rätter förekommer vis- serligen vid hvarje mål, men matsedeln är föga omvexlande och tillredandet af maten ej syn- nerligen omsorgsfull.
I mycket stora och Tika huä finnes alltid en mängd tjänsteandar, och sträng arbetsfördelning är då genomförd, så att en person endast har att sköta en sak, såsom t. ex. skurning af bordssilfret, städning af sofrummen eller dylikt.
Jämförelsen mellan tjänstflickornas ställning i Sverige och Amerika erbjuder sig här själf- mant.
Det har ofta sagts, att den i det senare landet är ofantligt mycket bättre, och för min egen del kan jag ej neka till, att så är, ehurr.
kanske på andra grunder, än man vanligen framdrar.
AfiöniDgsfrågan ställer jag ej i främsta rummet.
Bet är visserligen sant att en tjänstflicka i Förenta staterna i allmän- het har att påräkna en lön af 8 — 15 dollars i månaden (i Amerika städas flickor alltid pr månad, hvilket ju äfven böljar tillämpas här), men om man tager i beräkning de höga pri- serna och de större fordringarna på utstyrsel, blir skillnaden ej så ofantlig.
Det kvarstår emellertid som ett faktum, att de amerikan- ska tjänsteflickorna, äfven om man tager mynt- värdet i betraktande, äro cirka tre gånger så väl aflönade som de svenska.
Men framför aflöningen ställer jag behandlingen af den tjä-
84 IDUN nande klassen.
Och nu kommer jag in på ett jungfrus förtroende, och hon kan då mycket mycket ömtåligt kapitel.
D e t är ett ämne, säkrare än på den stränga befallningens väg som ofta varit dehatteradt i Iduns spalter, och hjälpa henne att undvika far~r.
Erfarenheten ehuru jag vet, att jag redan på förhand har lär ju, att det är en absolut omöjlighet att ge- en stor del af mina ärade läsarinnor emot mig, nom maktspråk afhålla sina tjänsteflickor från skall jag icke tveka att framställa min åsikt.
manligt umgänge.
Och om husmodern känner Skilnaden mellan behandlingen af jungfrur det som en samvetssak att öfvervaka sin tjä- i Amerika och Sverige är enorm.
Pä andra narinnans sedliga lif, gör hon detta bäst ge- sidan af Atlanten betraktas tjänsteflickan ofta nom goda råd och varningar.
Hon bemötes af Men låtom oss återgå till våra amerikanska husets medlemmar med grannlaga vänlighet, flickor.
Deras lif har också sin skuggsida.
af de manliga ofta med artighet utan biafsik- Fjärran från det gamla hemmet, känna de sig ter.
Hon tillbringar sina lediga stunder oge- ej sällan ensamma och öfvergifna, i synnerhet neradt i the drawingroom och deltar i konver- under den första tiden.
Man känner fall af sationen.
Aldrig skall jag glömma min första kronisk hemsjuka, en mycket allvarsam sjuk- erfarenhet af detta förhällande.
Jag var under dom, som varit föremål för amerikanska läka- en längre tid gäst i en välbergad svensk fa- res särskilda uppmärksamhet.
De som angri- milj, bosatt i St. Paul.