Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Dessutom innebär sjelfva förseglingen icke den ringaste försäkran mot underslef, enär sigillaftryck, utan minsta svårighet, kunna till fullkomlig likhet eftergöras genom de enklaste utvägar, samt på galvanisk väg till yttersta fullständighet kopieras med högst obetydlig kostnad, såsom hvarje technicus har sig väl bekant *).
Säkerheten för kontrolluppbördens riktiga ingående måste således ligga i en sådan fördelning af göromålen vid Kontrollkontoret, att, såsom hittills skett, kontrollanter och uppbördsman icke hafva något gemensamt enskildt intresse; hvilket förhållande vid Kontrollkontoret blifvit ytterligare skärpt genom den Kontrollören beviljade andel (5 procent) af uppbörden, till följd hvaraf dennas uppdrifvande blir hans egen fördel.
Att om full redogörelse för poster till ett belopp af ofta några skilling, men merändéls om en eller ett par riksdaler, misstro personer, på hvilkas ordentlighet, pålitlighet, samvetsgrannhet och oegennytta sjelfva garantien för fulla värdet af hela rikets egendom i förarbetade ädla metaller hufvudsakligen beror, synes dessutom innebära en stark motsägelse, äfven om icke, såsom nn likväl skett, alla erforderliga, med göromålens gång förenliga, säkerhetsmått för en riktig redovisning oaflåtligen iakttagits.
De underdånigst åberopade förklaringarne visa, att förfarandet i detta hänseende varit samvetsgrannt.
Under de förhållanden, som af Amanuenserne och Kontrollören vid Kontrollverket blifvit framställda, och af hvilka synes, hurusom Rikets Ständers Revisorer kommit att uppfatta, på ett med verkligheten mindre öfverensstämmande sätt, just de omständigheter, hvarpå deras afgifna yttrande hufvudsakligen beror, torde ock den mot undertecknad Öfverdirektör gjorda påminnelse, — innebärande, att han icke vakat deröfver, att Kontrollkontorets tjenstemän behörigen uppfyllt sina åligganden, — icke fordra någon särskild vederläggning.
Kontrollkontorets läge inom samma hus och i samma ingång, der Öfverdirektöreu har sitt boställe, äfvensom de jemna kommunikationer, som 'emellan Myntet och Kontrollverket måste äga rum, samt Kontrollverkets korrespondens med landsorterna hafva till följd, att lian gemenligen *)
Då, för några år sedan, allmän utdelning af nya Svensk-Norrska konsulatsigiller skedde, lära dessa, sorn utgöra ett mycket stolt antal, blifvit kopierade efter en onda modell medelst galvanoplastik. flera -gånger om dagen kommer att besöka Kontoret, och således icke kan undgå med sin uppmärksamhet följa alla hufvudsakliga omständigheter vid tjenstemännens åligganden.
Med djupaste vördnad framhärdar, S t o r m ä k t i g s t e A11 e r n å d i g s t e Konung!
Eders Kongl. Maj:ts tropligtigste, underdånigste Stockholm den 26 Febr. 1852. tjenare och undersåte, N. Wilh. ALMROTH.
Kontrollörens vid Kontrollverket förklaring, i anledning af 1851 års
Revisorers anmärkningar vid sagde verks räkenskaper.
Då t. f. Myntproberare!) S.
Tham och Amanuensen C. Schwartz afg-ifvit förklaring öfver anmärkningarne i afseende på sättet för journalens förande vid Kontrollverket, får jag, under åberopande af hvad denna förklaring innehåller, endast, för min del, särskilt yttra mig öfver Herrar Revisorers anmärkning: att Kontrollören, så vidt af journalen kunnat inhemtas, ingen enda gång under aren 1848 och 1849 öfvervarit proberingen och stämplingen.
Ehuru det för någon hvar torde blifva svårt att finna anledning till denna af Herrar Revisorer gjorda förmodan utaf en journal, som endast innehåller uppgifter om inlemnade partier guld och silfver, och sorn aldrig upptager eller kan upptaga hvilka at tjenstemännen varit närvarande, måste jag likväl föreställa mig, att Herrar Revisorer funnit en sådan anledning.
Och får jag, till bestyrkande af min ordentliga närvaro på mitt embetsrum, fästa uppmärksamhet derpå, att jag är förpligtad, enligt 7 §. al Kongl, instruktion för Kontrollverket af den 60 April 1836, att alla stämpeldagar och så ofta göromålen sådant fordra vara vid Kontoret tillstädes, och, enligt 20 §., att hafva vården om kontrollstämplarne, hvarföre och då någon klagan icke försports öfver någon min försummelse, Herrar Revisoreus supposition om ruin frånvaro denna eller en kortare tid måste vara mindre grundad.
Dessutom torde jag få, om så skulle behöfvas, åberopa min förmans oell mina kamraters vitsord derom, att jag högst få gånger varit frånvarande.
Stockholm den 26 Februari 1852. A. F. Rentei'.
— 240 — Amanuensernes vid Kontrollverket förklaring, i anledning af 1851 års Revisorers anmärkningar.
Med anledning af Rikets Ständers Herrar Revisorers, vid granskningen af Kontrollverkets räkenskaper för åren 1848 och 1849, gjorde anmärkningar, fä undertecknade, sorn, under nämnde tid fört journalen öfver kontrollstämplingen af guld, silfver och tenn i Stockholm, meddela följande:
Den af Herrar Revisorer armärkta omständigheten, att journalen under besagde tvänne år icke varit med Ofver-Direktörens sigill genomdragen, äfvensom icke paginerad, lärer så mycket mindre kunna hafva föranledt några defekter i journalen, sorn hvarje blad i densamma i allmänhet omfattar en vecka, och alltid någon stämpling i hvarje vecka förekommer, så att ett eller liera blad i journalen omöjligen skulle kunna borttagas, utan att sådant skulle märkas, till följd hvaraf bladens paginering och genomdragning blir fullkomligt öfverflödig, helst journalen är en af bokbindare ordentligen bunden och upplinierad bok.—Journalerna lör alla de föregående åren äro å Kontrollkontoret tillgängliga och skola tvifvelsutan tillräckligt visa, hurusom icke någon förändring i dem ägt rum eller kunnat äga rum.
Annorlunda kunde förhållandet vara, om koritrollstämplings-journalen bestode af lösa blad, som genom förseglingen behöfde sammanhållas.
I enlighet med denna journal, upprättas dessutom för hvarje vecka och allemnas till Mynt- och Kontrollkamreraren ett särskildt förslag, innehållande hvarje kontrollerad posts vigt och kontrollafgiften derför, i ordning efter stämplingsdagarne och posternas nummer; hvilka förslag af Kamreraren begagnas såsom verifikationer vid redogörelsen för kontrollstämplingsmedelsuppbörden, som af honom besörjes.
Dessa öfver influtna kontrollstämplingsmedel upprättade specifikationer eller veckoförslag äro alla ofelbart försedda med protokollsförande Amanuensens underskrift och Kontrollörens intyg om deraf verkställd granskning, samt åtföljde af en utaf Kontrollören underskrifven uppgift på de dubbla stämpelpenningar, som under veckans lopp blifvit erlagda; och om än pä ett eller annat ställe af det för öfrigt fullständigt afslutade protokollet någon namnteckning icke kommit att undersättas, så förefinnas likväl genom de nämnde tvefaldt underskrifna veckoförslagen tilllräckliga intyg öfver journalens enlighet med sanna förhållandet, hvilken undertecknade, sorn alltsedan år 1833 fört densamma, dessutom äro, när som helst, beredde att med liflig ed bestyrka.
Förutom de nämnde veckoförslagen, afgifves för hvarje månad till Statskontoret ett af endera Amanuensen uppgjordt samt af Kontrollören granskadt och påtecknadt förslag öfver de under samma månad influtna kontrollstämplingsmedlen; hvilket förslag bör åtföljas af Räntekammarens attest deröfver, att
Kamreraren i behörig tid i Räntekammaren insatt nämnde medel.
Månadsförslaget öfverlemnas af Kongl. Statskontoret till dess Rik.sboksluts-kontor, och Räntekammarens qvitto tillställes Kamreraren, för att jemte veckorapporterna bifogas hans uppbördsredogörelse.
De mot journalernas beskaffenhet gjorda anmärkningar voro sä mycket mer oväntade, som på alldeles lika sätt beskaffade kontrollstämplingsjournaler blifvit, under de föregående åren, för Rikets Ständers Revisorer företedda, utan att någon anmärkning mot dem ägt rum.
Att sådant nu inträffat, synes nästan berättiga till det antagandet, att man kommit att förbise sjelfva veckouppbötdsförslagen, som, till antal af 52 stycken för hvarje år, äro inhäftade bakuti samma års räkning öfver kontrollstämplingsmedels - — 241 — uppbörden i Stockholm, och hvilka, på sätt förut är omnämndt, hvart och ett särskilt, äro till riktigheten bestyrkte af Kontrollören och en Amanuens.
Hvad åter beträffar Herrar Revisorers påstående om saknaden för närvarande af all verklig kontroll å kontrollmedelsuppbörden i Stockholm, torde följande förhållanden tjena till belysande af denna anmärknings halt. l:o.
Vid mottagningen af guld, silfver och tenn till kontrollering, äfvensom vid stämplingen, äro Kontrollören och undertecknade närvarande, likasom de under dedfrågavarande åren äfven varit det, med sällsynta undantag för sjukdom eller tjenstledighet, i hvilka fall åtminstone tvä af nämnde personer äro tillstädes; hvarvid såsom en högst väsendtlig omständighet lärer böra anses* att ingen af besagde trenne tjenstemän har med sjelfva uppbörden af kontrollstämplingsmedlen att skaffa, hvaremot Kontrollören, hvilken åtnjuter såsom löneförmån 5 procent af behållna kontrollinedel, är intresserad deruti, att uppbörden blir så stor som möjligt. 2:o.
De poster af guld-, silfver- och tennarbeten, som lemnäs till kontrollstämpling, åtföljas af in dupplo författade förteckningar, å hvilka båda, efter posternas uppvägning å Kontrollkontoret och jemförande till stycketal och vigt med förteckningarne, kontrollafgiften antecknas, hvarefter det ena exemplaret, som derjemte erhållit påskrift om partiets mottagning å Kontrollkontoret, återställes till guldsmeden, hvilken derigenom så väl har bevis öfver partiets inlemnande till stämpling, som visshet, att detsamma blifvit till sin behöriga vigt å Kontrollkontoret upptaget, helst den till guldsmeden vid mottagningen återställde arbetsförteckningen, vid partiets utlemnande, utbytes mot det andra exemplaret och sedermera såsom verifikation bifogas räkenskapen samt erhåller samma nummer, som partiet har både i journalen och i veckoförslaget 3:o
Utom det hinder, sorn de vid Kontrollkontoret qvarstannande exemplaren af arbetsförteckningarne sätta emot någon efteråt skeende förfalskning af protokollet, möter densamma stor svårighet derutinnan, att de tjenstemän, som förrätta profven ä till stämpling inlemnade poster, i journalen anteckna den för hvarje parti funna halten, hvarigenom åtminstone tvänne af tjenstemännen behöfde vara öfverens med uppbördsmannen för kontrollstämplingsmedlen om hvarje förfalskning, som skulle ske, hvarvid likväl alltid förekom den ytterligare svårigheten, att guldsmederne innehafva det ena exemplaret af arbetsförteckningarne, med kontrollafgiftens rätta belopp åtecknadt, och att detta exemplar alltid kan infordras vid första anledning till misstanke om underslef.
Claes Schwartz.
Scb. Tham.
Statskontorets underdåniga utlåtande, i anledning af Rikets Ständers år 1851 församlade Revisorers framställningar rörande några Justitie-departementet tillhörande ärenden.
Storniäktigste Allcrnådigste Konung!
Eders Kongl. Maj.ts och Rikets Statskontor, som, genom remiss, erhållit nådig befallning att inkomma med utlåtande öfver de delar af Rikets Ständers nästlidet år församlade Revisorers berättelse, hvilka tillhöra Justitie-departementets underdåniga föredragning, får, till åtlydnad häraf, i underdånighet andraga följande: 31. — 242 — Med anledning af den utaf Revisorerne yttrade åsigt, att en inom Justitie-statsexpeditionen varande byråohefslön, hvilken icke utgått för tjenstens förvaltande, bordt statsveiket besparas, och icke, såsom skett, till arfvoden åt extra ordinarie tjenstemän användas, får Statskontoret, med åberopande af Kongl, brefvet den 22 Juni 1847, underdånigst yttra, att då göromälen vid tjernsten varit uppdragna åt och utan särskild ersättning bestridde af Expeditionschefen vid Deparrtement.ets Expedition, som jemväl förrättat denna sistnämnde tjenst tillhörande åligganden, synes ifrågavarande disposition icke hafva bordt till någon erinran från Revisorernes sida föranleda, dä ökade utgifter för tjensternas upprätthållande dertill icke gifvit anledning.
I hvad Revisorerne anfört, rörande de 3 Rtdr 24 sk., som, ej mindre under revisionsåren, än äfven för de följande åren, utgått till fyllnad i aflöningen åt Väbeln vid Krigsbofrätten C. E. Fröléen, får Statskontoret instämma.
Beträffande slutligen Revisorernes hemställan, att blifvande ersättningar till Sekreteraren och vaktbetjeningen vid Kansli-rätten mätte, derest denna rätt anses böra fortfara, bestämmas och utgå för hvarje gång domstolen träder i verksamhet, får Statskontoret i underdånighet meddela, att ifrågavarande utbetalningar grunda sig på Eders Kongl. Maj:ts nådiga bref af den 11 Juli 1848 och den 4 December 1849; och då berörde ersättningar således varit bestämda för hvarje år särskilt, lärer, med den rättighet Eders Kongl. Majit, i följd af Rikets Ständers beslut, äger att disponera öfver kända besparingar å hufvudtitlarne, för tillfälliga utgifter, förenämnde hemställan icke föranleda till någon åtgärd af Rikets näst sammanträdande Ständer.
Eders Kongl. Maj:ts nådiga remiss återställes härjemte, och Statskontoret framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste Allernådigste Konung!
Eders Kongl. Maj.ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåtar, Georg 1XISIMKHE. Th. NYSTRÖM. a. V. KOCK. C. W. GRÅÅ. Stockholm den 28 Februari 1852.
O. F. af Sillén. G. W. af Donner.
Statskontorets underdåniga utlåtande, i anledning af Rikets Ständers år 1851 församlade Revisorers framställningar angående några Landtförsvarsdepartementet tillhörande ärenden.
Till följd af nådig remiss, får Eders Kongl. Majits och Rikets Statskontor härmed afgifva underdånigt utlåtande öfver de delar af Rikets Ständers nästlidet år — 243 — församlade Revisorers berättelse, hvilka bero på Eders Kongl.
Maj:ts Landtförsvarsdepartements underdåniga föredragning.
I afseende å Revisorernes anmälan, att till aflöning åt manskapet vid samtliga Lifgardes-regementena, för åren 1848 och 1849, utgått högre belopp, än de för dessa regementen fastställda stater upptaga, får Statskontoret i underdånighet anföra: att, på sätt Revisorerne antydt, detta missförhållande uppkommit derigenom, att af manskapet vid hvartdera af dessa regementen ett ringare antal, än det, som i berörde stater påräknats, begagnat sig af rättigheten att permitteras; att ett sådant förhållande inträffat allt ifrån år 1815; samt att dessa utbetalningar grunda sig på vid flera tillfällen meddelade särskilda nådiga föreskrifter, intilldess Kongl. Maj t, genom bref af den 3 Maj 1825, behagade, en gång för alla, i nåder förklara, ej mindre att 100 man vid hvartdera af Gardesregementena till fots, såsom oundgängligen erforderlige, skulle beräknas tjenstgörande under 10 månader af året utöfver det i stat bestämda antal, och att följaktligen berörde manskap icke konmie att inberäknas bland dem, som påräknats att under hela året, med undantag af exercismånaderna, kunna permitteras, än äfven att gage och spanmål borde utfalla för den effektivt tjenstgörande styrkan, hvilken förmån, genom Kongl, brefvet den 18
Maj 1847, jemväl blifvit utsträckt för Svea Artilleriregemente, derom ock föreskrift skulle i passevolanskontrakten inflyta.
Majit, som funnit det vara med en rätt ordning öfverensstämmande, om staten upptoge full aflöning för de värfvade regementenas bela styrka och för hela året, under iakttagande, att aflöningen icke utbetaldes för större styrka, än som vore effektivt tjenstgörande, har ock, af sådan anledning, en gång tillförne till Rikets Ständer, vid 1840 och 1841 års riksdag, öfverlemnat att bestämma det sätt, hvarpå behofvet i denna del mätte kunna afhjelpas, utan anlitande af hufvudtitelns besparingar, antingen genom anvisande af ett särskildt förslagsanslag eller genom medgifvande, att utgifter af denna beskaffenhet må på öfverskotten å statsverkets inkomster anordnas; men, enligt Rikets Ständers den 19 December 1840 aflåtna, i nådigt bref af den 25 Januari 1841 Statskontoret delgifna, underdåniga skrifvelse, hafva Rikets Ständer, då en sådan anordning skulle väsendtligen rubba sjelfva grunderna för de värfvade regementenas organisation och tvifvelsutan komma att ådraga statsverket betydliga utgifter, förmält, sig sakna skäl att bifalla utgifternas anordnande på det sättet.
Till afhjelpande af det missförhållande mellan de verkliga och i stat påräknade utgifterna, som Revisorerne nu, ehuru visserligen icke i form af någon slags anmärkning, omförmält, finnes alltså, enligt Statskontorets tanke, icke någon annan utväg, då vid värfvade regementena tjenstgörande manskap icke kan fränkännas den aflöning «|et har rätt att påräkna, än att genom förnyad nådig proposition hos Rikets näst sammanträdande Ständer föreslå förhöjning i statsanslaget till aflöningen ät manskapet vid hufvudstadens garnison.
Till hvad Revisorerne i 7 §. af berättelsen anfört, rörande utgifterna för kokinrättningarne vid Svea och Wendes Artilleri-regementen samt vid Fyrverkarecorpsen, har, da beloppet blifvit påfördt vederbörligt statsanslag, och någon anledning till anmärkning emot utgifternas behörighet icke förekommit, Statskontoret, för sin del, icke något att i underdånighet tillägga.
Om den brist å fjerde hufvudtiteln, som år 1848 uppkom och år 1849 minskades till 1,349 Rd:r 39 sk. 11 rst., äger Eders Kongl. Majit redan kännedom genom Statskontorets, angående berörde hufvud titels ställning vid 1849 års utgång, den 18 November förlidet. år afgifna underdåniga berättelse; förvaltningen af fjerde hufvudtiteln tillhör, sedan år 1850, numera Eders Kongl.
Maj:ts och Rikets Krigskollegium; och då bemälte Kollegium, jemlikt Eders Kongl.
Maj ts nådiga bref af den 26 Oktober sistnämnde år, har att den 1 Maj året efter det år, redogörelsen omfattar, uppgifva — 244 — besparade och lemnade tillgångar på denna hufvudtitel från nästförflutna året, lärer, hvad fjerde hufvudtiteln beträffar, hinder icke mera möta för sådan uppgift till vederbörande
Departementschef om tillgångarne å hufvudtitelns disponibla besparingar, till undvikande af deras öfverskridande, som Rikets Ständers Revisorer ansett, åtminstone approximativt, vara af synnerlig vigt, innan utgifter beslutas; dock hafva ju Revisorerne tillika medgifvit svårigheten i allmänhet för
Departementschefen att pä förhand kunna med säkerhet beräkna beloppet af besparingarne, hvilka, när förvaltningen tillhörde Statskontoret, icke blifvit till ziffran kända förr, än rikshufvudboken hunnit afslutas, eller 1 är och 8 månader efter det år, då utgifterna ifrågakomma.
I anledning af den uti berättelsen om Eders Kongl. Maj:ts och Rikets Krigskollegii Utrednings-afdelnings redogörelse, 2 §., gjorda anmälan, att anslaget till skrifmaterialier och expenser samt ved och ljus för Krigskollegium m. fl. verk blifvit, ensamt för bemälte Kollegii behof, af Statskontoret öfverskridet, anser sig
Statskontoret böra i underdånighet anföra, att ofvanberörde statsanslag, som på alla riksstatens öfriga hufvudtitlar, utom fjerde och femte, finnes upptaget såsom förslagsanslag till bristernas godtgörande af Riksgäldskontoret, har för behofvet alltid funnits otillräckligt, hvadan bristerna städse mäst af hufvudtitelns besparingar godtgöras, likasom det inträffat med enahanda anslag under femte hufvudtiteln för Förvaltningen af sjöärendena och Sjöförsvars-departementets Kommando-expedition, hvaremot Rikets Ständers Revisorer dock icke funnit något att anmärka.
JMaj ts nådiga remiss återställes härjemte, och Statskontoret, framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste A Iler nådigs te Konung!
Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, €icorg 1LFSPÄR K E. Th. nyström. a. v. kock. c. W. GRÅA. Stockholm den 28 Februari 1852.
O. F. af Sillen. G.
IV. af Donner.
Statskontorets underdåniga utlåtande, i anledning af Rikets Ständers år 1851 församlade Revisorers framställningar, angående några Civil-Departementet tillhörande ärenden.
Stormäktigste A11 e r n å tl i g s t e Konung!
Eders Kongl. Maj:ts och Rikets Statskontor får, till följd af nådig remiss, härmed afgifva underdånigt utlåtande öfver de delar af Rikets Ständers nästlidet år — 245 — församlade Revisorers berättelse, hvilka bero på Eders Kongl. Maj:ts Civil-departements underdåniga föredragning.
Ehuru Revisorerne icke haft något att erinra emot utbetalningen af den ersättning till tjenstemännen vid Departementets Expedition, som, i följd af Kongl, brefven den 5 Mars 1836 och den 25 Januari 1842, under benämning af godtgörelse för förlorade licensmedel, utgått med 300 R:dr för hvartdera revisionsåret, hafva Revisorerne dock ansett, att den för utgiften begagnade rubrik varit mindre lämplig, enär beloppet användts till arfvoden åt extra ordinarie tjenstemän, och att samma ersättning hellre bordt under namn af arfvoden eller gratifikationer anvisas.
I anledning häraf, får Statskontoret i underdånighet anföra: att sedan, enligt Kongl, brefvet den 5 Mars 1836, de 300 R:dr, sorn embets- och tjenstemännen inom Kammar-expeditionen af Eders Kongl. Maj:ts Kansli dessförinnan fått årligen uppbära, såsom ersättning för förlorade licensmedel, derefter borde tills vidare fortfarande utgå och af Statskontoret till vederbörande anordnas och utbetalas af anslaget för extra utgifter, uppfördt under dåvarande åttonde hufvudtiteln, samt genom Kongl, brefvet den 25 Januari 1842 i nåder förklarats, att den, med anledning af högstberörde Kongl, bref, i nåder anvisade årliga ersättning af 300
R:dr för förlorade dylika medel, skulle påföras sjette hufvudtitelns anslag för extra utgifter; så har denna ersättning, så väl för de år, revisionsberättelsen omfattar, som äfven efter denna tid, årligen, uppå reqvisition, anordnats till
Departements-chefens disposition.
Och ankommer det på Eders Kongl. Maj:ts nådiga godtfinnande, huruvida den förändrade benämning, Rikets Ständers Revisorer åsyftat, må för framtiden iakttagas, enär beloppet utgått från ett anslag, som, enligt Rikets Ständers beslut vid alla riksdagar alltifrån år 1810, varit stäldt till Eders Kongl. Maj:ts egen nådiga disposition.
Hvad Revisorerne, rörande en i Statskontoret å anslaget, under sjette hufvudtiteln, till ^flyttningshjelp efter laga skiften inom Götheborgs och Bohus län skedd assignering utöfver beviljadt anslagsbelopp, yttrat, hvilket yttrande synes hellre hafva bordt förekomma vid relation om granskning af nämnde läns räkenskaper, än vid berättelsen om Statskontoret, i hvars räkenskaper något i
Het ämnet för revisionsåren ej förekommer, föranleder Statskontoret att i underdånighet upplysa: att ersättning ät
Landtränteriet vid särskilda tillfällen för förskottsvis utbetald utflyttningshjelp af Statskontoret meddelats, på grund af Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes behörigen nnderskrifna anordningar; men att sedermera blifvit genom en tjensteman i Statskontoret upptäckt: att anordningar af Eders Kongl. Maj-.ts Befallningshafvande till personer med lika namn och å samma summa utfärdats flera gånger; att numera aflidne Länsbokhållare!) Langlet, som desamma falskeligen skrifvit, dymedelst och genom falska qvittenser, beredt sig tillfälle att åtkomma betydliga summor; att lia!) för brottsligheten i detta fall blifvit lagligen dömd, att anstäldt åtal emot vederbörande embets- och tjenstemän inom länet är på Eders Kongl. Maj:ts och Rikets Kammarrätts pröfning beroende; samt att yttrande af Statskontoret i frågan blifvit från Eders Kongl. Maj:ts Justitiekansler infordradt och den 1 Maj 1850 afgifvet; — men då det skulle leda till alltför stor vidlyftighet, utan något egentligt gagn, att här intaga en exposé af hvad i detta, redan på domaremaktens pröfning beroende, mål förekommit, samt ej heller behof af någon Rikets Ständers åtgärd härutinnan kan visa sig förr, än frågan blifvit slutligen afdönul, anser Statskontoret, Revisorernes framställning i denna del icke för närvarande påkalla något vidare yttrande, helst för öfrigt Rikets Ständers Statsutskott, som skall granska förenämnde och näst sammanträdande Revisorers berättelser, icke lärer underlåta att taga kännedom om Statskontorets åberopade yttrande af den 1
Maj 1850 jemte hvad mera, som då till målets vidare utredning kan finnas bidraga. — 246 — Eders Kongl. Maj:ts nådiga remiss återställes härjemte, och Statskontoret framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste Allernådigste Konung!
Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersater, Georg IXESIMKKE.
Th. NYSTRÖM. A. V. KOCK. C. W. GRÅÅ. Stockholm den 28 Februari 1852.
O. F. af Sillén. G. TV. af Donner.