Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Till de fromma önskningarnes gebit torde det emellertid tills vidare höra, att för vinnande af detta mål enskilda associationer bildade sig till verksamhet åt detta håll, och att de, genom direkta eller indirekta bidrag från statens sida, dertill uppmuntrades, i sednare afseendet t. ex. medelst tillåtelsen att på billigaste vilkor få begagna krono-arbets-korpsen, äfvensom, under vissa vilkor och förutsättningar, någon del af indeldta arméens manskap till utförande af de större arbetsföretag, som deraf föranleddes; och skulle en början i denna rigtning småningom undanrödja de hitintills befintliga såsom oöfvervinneliga ansedda svårigheterna, emot verkliggörandet af en stor nationell idé (den framtiden dock utan tvifvel kommer att lösa), den, att genom kolonisering af vissa delar af Norrland och företrädesvis dem, som äro gynnade af en någorlunda god vegetation (emellan 63—63 graders polhöjd), tillegna sig dessa trakters visserligen icke obetydliga naturtillgångar, hvilka nu, och så länge ingen lefvande kraft uppkallar dem, äro mer eller mindre otillgängliga och i samma mån döda för fosterlandet.
Omfånget af denna berättelse tillåter här icke att närmare utveckla detta ämne eller uppställa något system i samma afseende, utan endast att antyda hvad som skulle med hänsigt till detta län böra bidraga till dess upphjelpande och förkofran.
Då emellertid allmänna arbetsföretag, åsyftande att bereda landets uppodling, sålunda, efter hvad berördt är, ingå i nämnde plan, har Landshöfdinge-embetet tillåtit sig att här nedan, under rubriken niiringarne, framhålla sådana arbeten, hvilka företrädesvis äro fijrtjenta af en synnerligare uppmärksamhet.
I afseende på sedlighetens ståndpunkt bland länets befolkning torde böra observeras, att de allmännast förekommande brotten äro emot äganderätten.
Beträffande förhållandet med fångpersonalen och dess till- eller aftagande, har man, med afseende på den ledning för bedömmandet af sedligheten, som deraf kan hemtas, ansett tjenligt vara att uppställa en jemförelse emellan åren 1833, 1840, 1843 och 1847, dervid följande resultat uppstått.
De i länets fängelser häktades antal (transportfångar icke beräknade) utgjorde
Af föregående fångar hafva hållits förvarade: a) För undergående af ransakning, fängelse vid vatten och bröd samt enkelt fängelse under år 1833 202, 306, till 1840 års slut under 1843 .
. år 1847 . . . 133, samt 184. år 1833 . 146, 248, „ 1840 11 år 1845 141, „ 1847 • 172, hvaraf finnes att antalet 1847 öfversteg antalet 1835 med 26, eller 18 procent, hvaremot det understeg 1840 med 76, eller 30| procent; och torde anledningen till sistnämnde förhållande, eller att året 1840 utvisar så hög fångnummer, få tillskrifvas de derförut gående årens allmännare nöd, som, enligt hvad erfarenheten alltför ofta vitsordar, framkallar flera förbrytelser emot äganderätten, än som under gynnsamma förhållanden i afseende på allmänna välmågan plär vara fallet.
Då emellertid en mildring i de affliktiva bestraffningarne för en del brott af sistnämnda kategori först inträdde med Kongl. Förordningen den 10 Juni 1841, synes det som, då man jemväl tager i betraktande folkmängdens progressiva tillökning, under den sedermera förflutna tiden, den sålunda etablerade mildare grundsatsen i lagstiftningsväg icke skulle hafva, åtminstone hvad detta län angår, föranledt någon tillökning af brotten emot äganderätten. b) För försvarslöshet och olofligt kringstrykande:
År 1835 ” 46, ,,1840 57, „ 1845 i . . 5, „ 1847 2.
Den särdeles märkliga skillnad, som här företer sig emellan de olika åren, (antalet 1847 understiger antalet 1835 med 44 st.
År 1835 . . 10, ,,1840 1, „ 1845 47, ,, 1847 10; och tor de, i afseende på det förhållande, att då under år 1840 en enda bysättnings-fånge satt förvarad, deras antal 1845 uppgick ända till 47, det böra anmärkas, att först sistnämnde år återställdes den vidsträcktare rättigheten till bysättnings ådömande, hvilken rättighet under de derförut gående åren varit genom Kongl. Förordningen den 10 Juni 1841 nästan tillintetgjord.
Af ofvanstående tabell täcktes Eders Kongl. Maj:t således nådigst inhemta, att då antalet af häktade personer (transport-fångar oberäknade) år 1847 understiger antalet år 1835 med 18, eller 9 procent, arresteringarne under tiden för denna berättelse i någon om ock mindre progression, hvad detta län angår, aftagit. 12 §• 3- JVäringar, På sätt anfördt är, liar jordbruket, länets förnämsta näringsfång, följt en något ensidig rigtning derutinnan, att odlingen af åkern och densammas utvidgning tagit i anspråk krafter, som eljest kunnat och bort ändamålsenligare användas till upphjelpande af ängsodlingen och i sammanhang dermed ladugårdsskötsel!!.
Också har, lill följd af denna rigtning samt det inflytande den haft, äfvensom ock kanske förnämligast till följd af efter hvarandra följande särdeles gynnsamma skördar, den här å orten ovanliea tilldragelse ägt rum, att, åtminstone under de trenne sista åren af tiden för den O O O 77 na berättelse, länet producerat ett så betydligt qvantum spannmål, att, efter afdrag af länets egna behof, betydliga qvantiteter korn kunnat afyttras till andra af rikets behöfvande provinser, utan att ändå härvarande förråder blifvit tömda, hvaremot la dugårds-afvelns produkter icke motsvarat de allmänna behofven, hvaraf också naturligtvis följt, att priserna på dessa förnödenheter varit, som ofvan berördt är, öfvermåttan stegrade.
Med allmogens sanna intresse skulle det derföre, enligt Landshöfdinge-embetets förmenande, vara mera öfverensstämmande, om åt boskapsskötseln lemnades icke blott samma uppmärksamhet som åkerns utvidgande och häfd, utan denna landtmanna-näring kunde höjas till hufvudnäring, hvartill skälen i första hand helt naturligt framställa sig vara de, att denna näring är mindre beroende af klimatets åverkan; att dess afkastning är lättare transporterad än säden, samt att nu och så länge införseln af viktualier från Finland är så försvårad, att den i det närmaste upphört, samt afsättning till södra orter för ölverskottet af spannmål torde höra till undantagen, och ej vara att såsom en säker inkomstkälla påräkna, boskapssköt seln borde öfverhufvud blifva mer vinstgifvande, samt med afseende å den alltmer stigande konsumtionen hafva för sig, så att säga, ”en hoppfull framtid.”
I denna syftning hafva Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande äfvensom länets Hushållnings-sällskap sökt meddela anvisningar och råd med afseende å såkallad ängsvattnings användande, och såväl för sådant afseende, som för spridande af kännedom och undervisning om ändamålsenligaste sättet för erhållande af landvinningar medelst sjöars och myrtrakters aftappning och utdikning, bekostat agronomen Johnsons besök inom länet, hvarförutan Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande uppgjort och till Styrelsen öfver väg- och vattenbyggnader insändt en fullständig och systematisk plan öfver sådana företag af sistnämnde beskaffenhet, hvilka med säkraste utsigt till framgång och fördel kunna för en ringa kostnad utföras, och hvilka, en gång fullbordade, skola bringa länet ett betydligt steg framåt i kultur-utveckling i den rigtning, som nu 13 blifvit antydd, såsom den nödvändigaste och nyttigaste; och som det torde tillhöra en icke aflägsen framtid att söka hinna detta mål, anser Landshöfdinge-embetét så mycket mindre olämpligt att här sammanföra de uttappnings- och utdiknings-företag, hvilka, hänförliga under nämnde kategorier och följaktligen af en allmännare vigt och beskaffenhet, endast vänta på kommande
Ständers frikostighet för att kunna blifva föremål för bearbetning, enär kommunernas egna medel och krafter ej äro dertill ensamt tillräckliga, som det är Landshöfdinge-embetets underdåniga pligt att i förevarande berättelse angifva de medel, hvarigenom länets förkofran i ett eller annat afseende må kunna beredas.
Ramsele socken:
Af denna sockens vidsträckta odlingslägenheter uppkallas uppmärksamheten i första hand på de omkring och i närheten af byarna Björkvattnet, Imnäs, Lungsjö och 10 andra byar befintliga myrtrakter.
Fjellsjö socken:
Fjorton särskilda byar hafva dylika odlingsbara myrer, hvilka med fördel kunna upparbetas till en areal af omkring 1,390 tunnland.
Tåsjö socken:
Der finnas betydliga odlingslägenheter på moland, med förträfllig jordmån på och invid såkallade Tåsjö-berget.
Lidens socken:
Genom dels utgräfning, dels sänkning af Ås- och Ytterkihls—sjöarna , hafva Näsåkers, Westanbäcks, m. fl. byar till ett antal af sex att påräkna landvinning till omkring 700 tunnlands vidd.
Hellgums socken:
Till förekommande af öfversvämningar å de omkring den öfver 1 mil långa och 'g mil breda Hellgumssjöns stränder belägna ägor, och för vinnande af tillökning i ägovidd, har företaget medelst denna sjös sänkning länge varit påtänkt; i anledning hvaraf plan och kostnadsförslag äfven äro af sakkunnig person uppgjorda; hvarförutan i denna del af frosten esomoftast hemsökta socken ett större antal tjernar och myrer finnas, genom hvilkas bearbetning detta onda kunde till stor del afhjelpas.
Långsele socken:
Genom utgräfning af Näs-, Nordsjö- och Näcksjö-sjöarna har antagits att en areal af omkring 930 Tunnland befriades från ett vattensjukt tillstånd, dels utgjorde en ytterligare landvinning.
Sollefteå socken: på Råda och Westanbäcks samt Nylands byars områden ligga betydligare odlingslägenheter, hvarförutan genom Nordsjöarnes utgräfning stora fördelar anses kunna beredas.
Skogs socken: genom Storsjöns och Löfsjöns nedsättning kunna vidsträckta och öfversvämmade jordvidder blifva tjenliga till odling.
Nora socken:
För utgräfning af Folkja, Hohls, Greta Tarroms, Saloms och Grötoms vattendrag samt det såkallade Sörsundet, har bildat sig ett bolag af tolf särskilda byars jordägare, hvilka ock derå nedlagt omkring 4,000 Riksdaler banko; 44 men som arbetet anses fordra en kostnad af minst 6,700 Riksdaler samma mynt, liar detsamma tillsvidare afstannat, i brist af medel.
Wiksjö socken:
Här påräknas en jordvinning af omkring 220 tunnland till åker och ängsodling tjenlig mark genom uppodling af 8 stycken särskilda myrtrakter.
Borgsjö socken:
I Grundsjö by finnes ett myrfält af omkring 400 tunnlands vidd, som i saknad för närvarande af möjligheten till uppodling esomoftast föranleder frostskador ä kringliggande odlade mark; hvarjemte
Angesjöns läge och sträckning lemnar tydliga anvisningar, att, genom dess nedsättning eller sänkning, en betydlig areal af odlingsbar jord skulle stå att vinna.
Torps socken:
Enligt uppgjord beräkning skulle omkring 900 tunnland myrjord härstädes kunna göras odlingsbar med en relalift mindre betydlig kostnad och fördelarne deraf komma 49 särskilda byars jordägare till godo; och äro kostnaderna till de särskilda till namnet jemväl uppgifne lägenheternas uppodling i Eders Kongl. Maj:ts Refallningshafvandes omförmälda tablå specifikt upptagne.
Njurunda socken:
Till följd af en stor del ägors inom denna socken frostlän da beskaffenhet, skulle genom sänkning eller utgräfning af tio särskilda sjöar dels förekommas frostskador, dels beredas ökade odlingslägenheter.
Gideå socken:
Genom uppförande af dammbyggnader å åtskilliga ställen äfvensom å andra utgräfningar är det påräknadt att odlingsbara landvinningar till en areal af omkring 912 tunnland kunna vinnas.
Björna och Skorpeds socknar:
Medelst enahanda åtgärder äro äfven här till äfventyrs ännu betydligare vidder än inom Gideå socken att göra odlingsbara; samt slutligen inom Nordingrå och Ulångers socknar, der genom sänkning af Häggsjön, Kyrkbasltjernen samt Nässjön likaledes en större areal af jord med fördelaktig växtlighet kan beredas; och hafva till alla dessa företags utförande jordägarne sjelfve erbjudit sig deltaga i större och mindre mån, derest något bidrag antingen såsom lån eller utan återbetalningsskyldighet kunde dem beredas.
Vid jemförelse emellan den sista femårs-berättelsen åtföljande tabell öfver medel-afkastningen af de särskilda slagen af spannmål och jordfrugter, sedan utsädet afdragits, samt den nu bifogade tabellen, förete sig följande förhållanden: Hvete.
År 1845 7, 48,864, 406,238, 43,065, 6,363, 15,294, samt „ 1847 ... 7, 49,634, 455,0351, 49,894,44,240^,424,285.
Och torde, på sätt i sista femårs-berättelsen blifvit antydt beträffande uppgifterna till densamma rörande nämnde slags afkastning, det äfven böra antagas, att de 15 nu meddelade, i afseende på qvantiteterna, icke obetydligt understiga det i verkligheten befintliga förhållandet.
Boskapsskötseln, ehuru utgörande en del socknars förnämsta näringsfång, har dock icke, af skäl som redan äro till en del anförda, hunnit den ståndpunkt som länets beskaffenhet och naturförmåner synas anvisa.
Då emellertid till medlen för denna närings utveckling och förkofran ostridigt hör att tillegna orten förbättrade boskapsracer, ingick länets Ilushållnings-sällskap till Eders Kongl. Maj:t med underdånig framställning om inrättandet af ett Stamholländeri inom länet, hvilket hugnades med Eders Kongl.
Maj:ts nådiga bifall, hvarefter och sedan Rikets Ständer, på Eders Kongl. Majts nådiga Proposition derom, anslagit dertill erforderliga medel, ett sådant holländeri, bestående af 18 unga kor och qvigor samt tvänne tjurar af Voigtlandsracen, från Sachsiska bergstrakterna blifvit stationeradt på Johannisbergs egendom i Medelpad; och har föröfrigt
Hushållnings-sällskapet genom kfeaturs-expositioners föranstaltande och premiers utdelning lemnat nyttiga anvisningar med afseende på fördelame af förbättrade kreatursracer och deras omsorgsfulla skötsel, hvaremot såväl Länsstyrelsens som Hushållnings-sällskapets åtgärder för att inom länet få organsierad en landtbruksskola, hvarom Eders Kongl.
Maj:t under den 13 Juni 1845 allåtit nådigt bref, icke lemnat önskadt resultat.
Skogarnh.
Oberäknadt hvad af skogsprodukter inom orten förbrukats, samt de betydliga qvantiteter plankor, bräder, tjära m. m. som afsändts till Stockholm och andra inrikes orter, hafva enligt från tullkamrarne i länet lemnade uppgifter till utrikes orter utskeppats nedanupptagna skogseffekter.
(Se sammandrag nästa sida.) * a i» m a n d r a g.
Tråva ror a f ( ivers e s 1 a g- Bräder. H w Hela.
Halfva. 83 Cfi H tu. 93: 93 u 3 Q. VI ST jr- tu 7< Bjelkar.
Af li-tums till och med 3-tums.
Under l^-tums tjocklek.
Af l^-tums till och med 3-tums.
Under 14 tums tjocklek. brädstump.
Läkter. 93 PT 93: 3 3 3 Sparrar.
Spiror. 3 O: ►a 3 p tr-ämnen.
Tolften Tolften Tolfter.
Tolften Tolften T:er.
F:nar.
År 1844 .. 871 $ 4,978 43,868 54,349,5 9,259,5 3,482,2 606,1 10,278,9 — 931 5,866 2,234 2431 1,113 » 1845 .. CO 00 OQ 6,901 45,704 69,248 10,705,10 3,727,4 297,1 45,143,8 — 342 491 3,072 1711 3,179 » 1846 . . 7194 10,444 51,455 67,763,6 11,953,10 5,130,5 270,8 19,678 10 299 1,703 3,157 177 1,6714 » 1847 .. 5634 4,634 56,902 59,662,8 5,126,3 3,554,6 1,652,3 15,223,5 — 293 2,750 3,104 1914 1,052 Summa 2,5411 26,9571197,9291251,023,7137,045,4115,894,5I2,826,1 90,323,10 10 1,865110,810111,5671783^ 7,015-4 17 Fortsätter man vidare denna jemförelse med något af de föregående åren, t. ex. året 1843, i afseende på exporten af någon af de hufvudsaldigaste export-artiIdarna, såsom t. ex. bjelkar, finner man, att då under sistnämnde år utskeppades 21,367 stycken, exporten af denna artikel uppgick år 1847 till 36,902, eller vida mer än dubbelt, äfvensom att, då år 1843 utskeppningen af tjära utgjorde 260 tunnor, densamma uppgick derpå följande året 1844 till 871 tunnor.
Att dessa förhållanden antyda på ett skogarnas anlitande utöfver hvad som kan vara förenligt med deras framgena bestånd, och följaktligen öfver hvad en klok hushållning skulle föreskrifva, torde böra sättas utom allt tvifvel; och då, på sätt i förra embetsberättelsen är anfördt, man icke med någon billighet- kan fordra af kronobetjeningen, att den jemte sina öfriga tjenste-åligganden, hvad angår kronoskogarnes värd, skall kunna egna den vaksamhet och nit åt detta ämne, som oundgängligen erfordras för att åtminstone i någon anmärkningsvärdare mån kunna skydda dem från ett obehörigt ålitande, kan den önskan icke nog hjert framhållas, som Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande uti underdånigt utlåtande af den 23 Juni 1844, i fråga, bland annat, om rättigheten för kronohemmans- och nybygges-innehafvare att från Kronans marker få afhemta jemväl friska till timmer, plank- och brädsågning tjenliga träd, framställt i afseende på behofvet af särskild skogs- och jägeribetjening för åtskilliga delar af länet.
Bland inom länet kända malmanledningar, bär endast en hitintills ansetts värd att bearbetas, nämligen den på såkallade Ulfön befintliga jernmalmsgrufva; men grufbrytningen derstädes har äfven år efter annat i qvantitatift hänseende aftagit, så att, då år 1842 omkring 2,000 Skepp:d malm upptagits, malmvinningen år 1846 utgjorde endast 730 Skepp:d, hvilket qvantum dock lär hafva öfverstigit 1847 års, till beloppet icke uppgifna brytning.
I afseende på tackjernsblåsningen visar en jemförelse emellan de särskilda åren ett anmärkningsvärdt tillbakagående.
— Då till exempel år 1846 fem masugnar voro i gång, under en blåsningstid af 616 dygn och gifvande en tillverkning af 1^,388 Skepp:d tackjernsvigt, företer året 1847 följande förhållande:
Masugnar i gång.
Uppgifven tillverkning. 2 stycken. 303 dygn, 21 timmar. 6,136
Sä£ tackjernsvigt, hvilket sistnämnde resultat framställer en ännu större skiljaktighet mot året 1843, då tillverkningen vid en enda masugn, eller Bollsta, utgjorde mer än 10,000 Skepp:d.
Deremot har gjutgods-tillverkningen, som år 1846 utgjorde 127 Skepp:d, år 1847 uppgifvits uppgå till 138 Skepp:d, äfvensom tillverkningen af stång- och ämnes Serältelsc öfver Westcr-ISarvlands län för åren 1844—1847.
& 18 jern, som är 1846 vid 76 härdar uppgick till 32,614 Skepp:d, Ar 1847 utgjort vid samma antal härdar 33,035 Skepp:d, hvarförutan jernmanufaktur-tillverkningen', som 1846 uppgick till 2,123 Skepp:d bergsvigt, under 1847 ökats med 500 Skepp:d.
Fabriker, bruk och öfriga näringar, sorn icke tillhöra bergsrörelsen.
Enligt de till Eders Kongl.
Maj:ts och Rikets Kommerse-kollcgium för är 1847 ingängne uppgifter, finnas inom länet och ä landet tre färgeri-fabriker med sex mantalsskrifna arbetare, sju garfverier med elfva arbetare, tvä glasbruk med tillsammans femtionio arbetare, samt ett till bevillning uppskattadt värde af 40,417
R:dr banko, tvenne pappersbruk med åtta arbetare, fyra skcppsbyggerier med etthundra femtiosju arbetare samt ett bevillningsvärde af 67,600 R:dr, och andra diverse fabriker och manufaktur-verk till ett antal af åtta med ett värde af 730 R:dr.
Uti antalet af de skattlagda sågverken, hvilka år 1843 utgjorde 218, har en märkbar tillökning ägt rum, naturligtvis en följd af de fördelaktiga trädvaru-konjunkturerna.
Deras antal uppgär nemligen nu till:
Grofbladiga 270.
Finbladiga 22. 0^0 Tull-mjölqvarnar finnas till ett antal af 28, samt Husbehofs-mjölqvarnar 630.
Endast i Ahlnö socken finnes ett kalkbrott, som lönats att bearbetas; och är af sådan anledning 8 kalkugnar der anlagda.
Lärfts-tillverkningen har länge utgjort en af de vigtigaste binäringarna inom länet, särdeles den finare linne-tillverkningen, som likväl nästan uteslutande idkats och ännu idkas i Ångermanlands norra fögderi.
Tid efter annan har denna näring blifvit hugnad med understöd och uppmuntran från statens sida, och den åtgärd till näringens upphjelpande, som sednast vidtagits i detta afseende, är, att sedan, Jill följd af Eders Kongl. Maj:ts Nådiga föreskrifter, ej allenast ändamålsenliga spinnstolar och häcklingsmachiner efter en ny utrikes uppfunnen konstruktion blifvit för allmänna medel uppköpta, och uppfinnaren deraf till riket inkallad, för att i utöfningen af nämnde förändrade spinnings-method äfvensom andra med näringen gemenskap ägande ämnen lemna undervisning, en af denne sistnämndes elever här å orten meddelat sådan undervisning på statens bekostnad.
För att utröna fördelarna af denna method, egentligen benämnd dubbelspinnings-methoden, anställde Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande den 24 Juli 1845, vid ett för sådant afseende utlyst möte, en spinningställan emellan några i dubbelspinningen inöfvade och de skickligaste af dem som begagnade ortens vanliga spinnrockar, hvarvid dubbelspinningsstolens företräde derutinnan tydligen ådagalades, att den lemnade både ett bättre garn och större qvanti - 19 teter på samma tid än på de vanliga spinnrockarna; men vare sig af skäl att den hos allmogen inneboende obenägenheten att tillegna sig något nytt äfven här visat sitt inflytande, eller att den anmärkta iagttagelsen, att begagnandet af dubbelspinnrocken förorsakade sådan grad af trötthet, att spinningen icke skulle kunna utan allt för stora ansträngningar fortsättas, sådant föranledt, har methoden icke lyckats att vinna något allmännare förtroende.
I frågan i sammanhang härmed derom, huruvida lärftstillverkningen för hand såsom näring är förtjent af att äfven för framtiden genom statens mellankomst upprätthållas, då den, enligt hvad af erfarenheten vitsordats, har behof af ett sådant skydd för att icke gå under, fordrar rättvisan att erkänna, det svaret måste blifva negativt.
Skälen till en sådan åsigt, som äfven blifvit i sist afgifna embets-berättelse åtminstone antydd såsom i viss mån rigtig, liro i korthet följande: l:o Att då lärftstillverkningen är grundad nästan uteslutande på tillgångarne från den egna produktionen af lin, och odlingen af denna växt understundom är underkastad misslyckade skördar, sjelfva näringen icke lenmar utsigter att bereda en säker, om ock mindre vinstgifvande inkomst; 2:o
Att äfven i afseende på utsigterna till vinst föga är att hoppas för den enskilda arbetsskickligheten eller husslöjden, enär denna sednare ändock aldrig i längden kan uthålla täflan med machin-fabrikernas mer och mer extensiva verksamhet ; 3:o
Att denna tillverkning, som fordrar i högre grad ihärdighet och tidsuppoffring, icke medgifver dess idkare att egna någon omtanka åt jordens skötsel och brukande, hvilket sednare yrke sålunda allt för mycket försummas; samt slutligen: 4:o
Att af nyssnämnda skäl, och då mannen såväl som qvinnan blir tvungen att föra ett stillasittande kammarlif, näringen har ett menligt inflytande på den kroppsliga utvecklingen hos en befolkning, hvars egentliga bestämmelse torde vara att odla jorden och bland hvars liera aktningsbjudande företräden förmågan af kroppsliga ansträngningar och mödor icke bör skattas minst.
Dock synas billighet och rättvisa fordra att näringen icke förr beröfvas nämnde skydd, än dess idkare genom equivalenta uppoffringar från statens sida sättas i möjlighet att rigta sina arbetskrafter åt annat håll med någorlunda betryggande utsigter till bergning.
T]äru-bränning och Pottaske-tillverkning.
Dessa näringar, såsom företrädesvis erfordrande för deras bedrifvande sådana materialier från skogarna, hvilka eljest icke skulle med någon fördel kunna tillgodogöras, eller stubbar, vindfällen och andra skogsafskräden, synas derföre af naturen hafva fått sig anvisadt medlet till sin fortkomst i de betydliga förråder af nämnde slag detta läns vidsträckta skogar erbjuda, ‘20 äfven sedan dessa lemnat sin tribut till den större trädvaru-handeln uti till bjelkar och plankor tjenliga träd; och ehuru tillverkningen af tjära kan anses hafva gått framåt särdeles i Norra Ångermanland, hvilket förut i denna berättelse gifvits vid handen vid framställning af jemförelsen emellan exporten af denna artikel under olika år, har den likväl ännu icke på långt när hunnit den utsträckning, som den förtjenar och landets natur-tillgångar medgifva; och torde skälet egentligen vara det, hvilket äfven gäller om pottaske-tillverkningen, att den blott under tiden af felslagna sädesgrödor, äfvensom under perioder äf lägre trädvarupriser, tillgripes såsom en nödfallsutväg till inkomst, ehuru den 'på liera orter borde försvara sin plats såsom hufvudnäring.
Man har anmärkt att den Finska tjäran är af bättre beskaffenhet än den här tillverkade, hvilket förnämligast lärer tillskrifvas sjelfva tillverkningssättet, hvarom allmogen här ännu icke vunnit nog erfarenhet och hvars bibringande Länsstyrelsen och Hushållnings-sällskapet derföre äfven funnit böra blifva föremål för dess ytterligare omsorger.
Jagt och Djurfångst utgöra väl ock i åtskilliga fjällsocknar en biförtjenst, hvilken dock, åtminstone periodiskt, reducerar sig till en obetydlighet.