Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Majit behörigen stadfåstade konventioner ej redan äro uppgjorda, att, antingen och helst under nuvarande kyrkoherdars tjenstetid, eller ock sednast och ovilkorligen vid deras afgång, under pastors-ledigheten, på sätt och i den ordning redan gifna föreskrifter innehålla, i allmänna ombuds närvaro, med föranledande så väl af i hvarje församling på grund af gällande författning utgående löne-inkomster efter de noggranna uppgifter, som vid tillfället böra vara tillgängliga, som ock af allmänt kända förhållanden i orten och med fåstadt afseende derjemte å olika hemmans, verks, lägenheters och inrättningars beskaffenhet vid inbördes anställd jemförelse dem emellan, — hvilka upplysningar, jemförelser och förslag, som till socknestämmans behandling sedan förekomma, församlingarna böra genom deputerade i förväg behörigen förbereda —, uppgöra löne-konventioner, upptagande och noga bestämmande alla pastors ordinarie och extra ordinarie inkomster af hvad namn de vara må, eller ock dessa löneposter sammanförda så vidt möjligt är in natura eller, om heldre så åsämjes, i penningar, så att derefter ingen afgift till pastorerne må åt godtycket blifva öfverlemnad; om verkställighet hvaraf Kongl.
Majit täcktes
Dess befallningshafvande i förening med konsistorium anbefalla att vederbörande församlingar förständiga; samt att om svårigheter å endera eller begge parternas sida skulle å den för ärendets afgörande utsatta allmänna sockenstämman möta, dertill skälen i sådan händelse böra i protokollet fullständigt anföras, Kongl.
Majit ville, sedan vederbörande landshöfding och konsistorium utlåtanden afgifvit och Kongl, kammar-kollegium öfver ärendet sig yttrat, begagna sin höga rätt, att, jemlikt sista momen? tet i Kongl, kungörelsen den 3 April 1816, ”efter i hvarje fall förekommande omständigheter, dessa konventioner i nåder reglera, och för en ”tid af 25 till högst 50 år fastställa;” dock att om en sådan konvention uppgöres under en pastors tjenstetid, för att gälla efter hans afgång, samma pastor må vara öppet och obetaget att det nya afiöningssättet äfven för sin tjenstetid i församlingen antaga, derest med församlingens begifvande han så heldre vill, än att qvarblifva vid det, hvarom för hans tjenstetid redan kan vara öfverenskommct. 2io 1 Alim. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, N:o, 96. ' 25 2:o Härigenom anser utskottet vidare yttrande icke vara af nöden rörande de serskilda motionerna om gåfvor, offer, likstol och prcestationers, såsom körslors och dagsverkens, utgörande till presterskapet, enär alla dylika afgifter • endast på sätt, nu föreslaget är, genom frivilliga öfverenskommelser lämpligen kunna bestämmas eller ock till andra förvandlas, efter de olika grunder hvartill sed och omständigheter i olika orter kunna föranleda; hemställande utskottet i öfrigt, och då den yrkade förändringen i uppbördssättet af presterskapets rättigheter af ofvan anförda skäl icke kan af utskottet förordas, att motionerna härom icke må till någon åtgärd föranleda. 3:o Emot det i sammanhang härmed gjorda förslag, alt alla pastorat måtte indelas i klasser med lika lön inom hvarje klass, förekommer dels den omständighet, att högst få pastorat torde, med afseende å folkmängdens föränderlighet, områdets gränsor, byars och gårdars olika belägenhet, större verk och inrättningar m. m. kunna så jemföras och lika uppskattas, att icke i det ena en större pastoral-vård fordrade större löne-ersättning, än i det andra, dels ock det förhållande, att prestgårdarnas olika värde och uppskattning, äfven uti hvarandra närgränsande, och än mera uti längre från hvarandra belägna, pastorat, med liera omständigheter, göra en af motionären åsyftad klassifikation af pastoraternas själavård osh deraf beroende lönejemförelse alldeles omöjlig; vid hvilket förhållande och då nämnda förslag icke kan af utskottet förordas, utskottet hemställer att det i detta afseende gjorda förslag må förfalla. 4:o
I afseende åter på komministrarnes nuvarande aflöningssält företer sig den serskilda omständighet, å ena sidan, att författningarna rörande det lönebelopp, som bör till desse tjenstemän utgå, visserligen äro i någon mån mera bestämda, än i fråga om pastorernas löner, hvilket förhållande ock synes berättiga till den förmodan, att mindre svårigheter i detta hänseende torde möta för nämnde inkomsters behöriga ordnande; men deremot förekommer, å andra sidan, att komministers-lönerne, inom en del församlingar, till följd af dessa bestämmelser, blifva svaga och otillräckliga till den grad, att de icke rättvisligen kunna anses åt innehafvarne (rbjuda skälig bergning.
Äfven har under flera af de sednare riksdagarna städse återkommande klagan blifvit å komministrarnes och det lägre presterskapets vägnar i detta hänseende framställd, utan att likväl å detta förhållande tillräckligt afseende hittills blifvit fåstadt.
Bland de flera äfven vid denna riksdag i sådan syltning gjorda och till utskottets behandling remitterade motioner, finnas väl några, som åsyfta att, genom bestämda lagstadganden, åt de svagast lönade komministrarne upplåta större eller mindre andelar i det högre presterskapets löner, men de flesta motionärer anse ändamålet genom frivilliga öfverenskommelser och ömsesidiga begifvanden lämpligast Bih. till R.
Prot. 1S47 § 1848. 8 Sami. 24 Haft. 4 26 Allm. Besv.- och Ekon.-Utskotlets Betänkande, N'.o 96. kunna ernås.
Utskottet, — som uppriktigt önskar att medverka till ett, både snart och nöjaktigt afhjelpande af den, med rätta länge öfverklagade obillighet, som härutinnan eger rum, men tillika är af den öfvertygelse, att hvarje annat förslag än det, som söker bereda uppgiftens lösning genom konventioner, snarare skall motverka än befrämja det åsyftade målet och endast medföra den följd, att frågan ytterligare varder uppskjuten, till stort mehn för dem, hvilkas belägenhet länge påkallat ett allvarligt behjertande, — har af sådan anledning ansett sig icke kunna förorda de framställda förslagen, för så vidt de afse en sådan förändring i samtliga presterskapets nuvarande löningssätt, att de svagare lönerna skola höjas på de bättres bekostnad.
Deremot anser utskottet sig böra, i hufvudsaklig mån, understödja de motioner, som åsyfta ett allmännare tillvägabringande af konventioner för reglering och till någon del förbättrande af komministrarnes löner; men finnér dock betänkligt att obetingad! förorda vidtagande af de utvägar, som motionärerna inom högvördiga Preste-ståndet föreslagit, i händelse den behöfliga löne-fyllnaden för en otillräckligt lönad komminister icke skulle, genom frivillig öfverenskommelse, kunna vinnas.
— Förening af komministers-befattning med folkskolclärare-tjenst lärer i allmänhet böra undvikas, såsom oftast föranledande till oundvikliga kollisioner emellan båda tjensternas åligganden och således för dessas behöriga fullgörande hinderlig; i följd hvaraf tillåtelse till en sådan förening efter utskottets tanka icke torde böra medgifvas, under andra vilkor, än dem, som genom Kongl, stadgan om folkundervisningen i riket redan äro bestämda.
Att åter, såsom ovilkorligt stadgande, föreslå komministraturens indragning, i de församlingar der lönen ej kan uppbringas till det erforderliga beloppet, anser utskottet, så vida ej sammanbyggnad af kyrka, i förening dermed kan, på sätt gällande förordningar härom stadga, tillvägabringas, jemväl medföra betänklighet, enär, äfven om komministerns tjenste-åligganden öfverflyttades på pastor, dessa i de flesta fall ej skulle kunna af denne sednare fullgöras utan biträde af adjunkt, hvaraf åter följden blefve en för presterskapet i allmänhet menlig tillökning i de extraordinarie prestmännens antal, oberäknadt den olägenhet, som härigenom skulle vederbörande församlingar tillskyndas.
I öfrigt torde, efter utskottets öfvertygelse, meddelande af närmare föreskrifter i detta hänseende mindre vara af nöden, helst K< ngl. Maj:t, hvars nådiga ompröfning frågorna, i hvilken händelse som helst, måste underställas, dels bäst är i tillfälle att, efter i hvarje fall sig företeende omständigheter, vidtaga tjenliga åtgärder för uppnående af ändamålet, dels ock, enligt hvad Kongl, cirkulärbrefvet den 3 Juli 1829 gifver vid handen, redan eger sig förbehållen rättigheten att, i den händelse, hvarom nu är fråga, pröfva och sanktionera det förslag till lagligt och billigt kontrakt om kapellans-Iönens utgörande af församlingen, som konsistorium, i samråd med Konungens befallningshafvande, sedan församlingens in - Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, N:o 96. 27 rånare ytterligare, der så nödigt pröfvas, blifvit hörda, eger, på grund af insända handlingar och inhemtade upplysningar, uppgöra och Kongl. Majit i underdånighet underställa.
Under förutsättning således, att ett dylikt förslag, som skulle afse de löne-tillgångar, som från församlingen kunna beredas, icke utesluter en skålig beräkning äfven på ett större bidrag från pastorslönen, än som hitintills utgått, så vida nemligen denna löns tillgångar befinnas vara sådana, att de, äfven med det för ändamålet behöfliga afdrag, kunna anses för en blifvande efterträdare vara tillräckliga; — att Kongl. Majit, i de fall då icke heller en sådan tillgång kan beredas, behö rigen pröfvar, om, emot vanliga förhållanden, inga väsendtliga hinder finnas för komministers-sysslans förening med folkskolelärare-tjensten eller ock i nåder anser en indragning af den förra kunna ega rum; — samt slutligen att, der ej heller sådant kan ske, Kongl. Majit i nåder finner skäligt att, antingen till Rikets Ständer aflåta .nådig framställning om stats-anslag, eller ock andra, möjligen - disponibla medel till omförmälda ändamål anordnar, får utskottet, i enlighet med dessa åsigter, under åberopande af förut uppgifna skäl, i anledning af ofvananförda, i ämnet väckta motioner, vördsamt tillstyrka Rikets Ständer, att, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med hvad i afseende på pastorernas ailöning ofvan blifvit föreslaget, hos Kongl. Majit underdåningst anhålla, att Kongl. Majit uti nådig förordning täcktes anbefalla samtliga de församlingar der ej sådana af Kongl.
Majit i nåder fastställda konventioner äro gällande, att, på grund af dem, komministers-lönen åtminstone till nedan stadgade minimi-belopp uppgår, antingen under nuvarande komministrars tjenstetid, och, i händelse lönefyllnad enligt här stadgade grunder skulle finnas, böra komma i fråga, helst i sammanhang med konvention om pastorslönen, eller ock sednast och ovilkorligen vid nuvarande komministrars afgång, under ledigheten, på sätt och i den ordning, redan gällande för fattningar härom stadga, i föreskrifna allmänna ombuds närvaro, med föranledande af så val i hvarje församling till komminister på grund af gällande författning utgående löne-inkomster efter de noggranna uppgifter, som vid tillfället böra vara tillgänglige, sorn ock af allmänt kända förhållanden i orten och med fästadt afseende derjemte å olika hemmans, verks, lägenheters och inrättningars beskaffenhet vid inbördes jemförelse dem emellan, hvilka upplysningar, jemförelser och förslag, som till socknestämmans behandling sedan förekomma, församlingarne böra, genom deputerade, i förväg behörigen förberedas, — uppgöra löne-konventioner, till åstadkommande af den nuvarande lönens förvandling och sammanförande, så vidt möjligt är, till ett enda slag in natura, eller, om heldre så åsämjes, i penningar, så att derefter ingen afgift till komministrarne må åt godtyc - 28 Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, N'.o 96. ket blifva öfverlemnad; vid hvilken förvandling så väl mindre natura-pra?
- stationer som ock spanmålen bör beräknas efter medium of de sista 10 årens markegångspris för den ort, som är i fråga, äfvensom sådana mindre natura-prsestationer, som ej finnas i markegångstaxorna upptagna efter i orten gångbart pris; börande den sålunda förvandlade lönen sedermera på löngifvarne fördelas till utgörande på sätt de kunna för sig anse billigt oell antagligt; hvarefter och för den händelse att, efter den skedda förvandlingen, lönen, derutinnan boställs-afkastningen efter vanlig beräkningsgrund af 4 procent å boställets taxeringsvärde bör ingå, antingen befinnes årligen fullt utgöra eller ock öfverstiga 45 tunnor spanmål, hälften råg och hälften korn, såsom det minimum, hvarunder ingen komminister hör vara aflönad, eller ock pastor och församlingen, i fall lönen, sålunda beräknad, understiger detta belopp, derom tillfrågade, åtaga sig att fy IInaden årligen tillskjuta, hvilka tillskott då äfven böra så väl lill beloppet som till fördelningen uti protokollet intagas, den sålunda träffade öfverenskommelsen för nådig stadfästelse för en tid af 25 till bögst 50 år, genom vederbörande auktoriteter till Kongl. Maj:t i underdånighet öfverlc-mnas; hvaremot, och derest vederbörande om grunderna för lönens utgörande icke kunna sig förena, eller ock fyllnad i lönen til 45 tunnor årligen ej kan åstadkommas, förhållandet bör intagas uti protokollet, hvilket sedermera, på sätt ofvan nämndt är och Kongl, cirkulär-brefvet den 3 Juli 1829 närmare föreskrifver, till Kongl. Maj:t i underdånighet insändes till den vidare åtgärd som, för ändamålets vinnande kan i nåder finnas lämplig; om verkställighet hvaraf Kongl. Maj:t täcktes dess befallningshafvande i förening med konsistorium anbefalla att vederbörande församlingar förständiga. 5:o I anledning af Erik Anderssons yrkande om biskops-embetenas indragning samt de ledigblifna lönernas användande och fördelning på komminislr atur erna inom hvarje stift, anser utskottet, som, i afseende å den förra af dessa frågor, uti redan afgifvet betänkande sig utlåtit, serskildt yttrande här icke erfordras. 6:o
Vidkommande härefter frågan om ett förändradt aflöningssätt för prestershapet i städerna, så anser utskottet någon lämpligare utväg icke vara för handen till vinnande af det mål, motionärerna härutinnan åsyftat, eller införande af bestämdare grunder för beräkning af de bidrag församlings-medlemmarna böra till presterskåpet utgöra, än att öfverenskommelse!- härom i föreskrifven ordning upprättas och af Kongl. Majit i nåder stadfästas.
I hufvudsaklig öfverensstämmelse med hvad rörande presterskapets på landet aflöning af utskottet redan är vordet tillstyrkt, hemställer utskottet fördenskull, Allm. Bese.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, N:o 96. 29 att Rikets Ständer må hos Kongl.
Maj:t i underdånighet frambära den önskan, att Kongl. Maj:t genom nådig förordning täcktes anbefalla samtliga de stads-församlingar hvarest behörigen stadfästade konventioner ej redan äro uppgjorda, att, antingen under nuvarande kyrkoherdars och komministrars tjenstetid eller ock sednast och ovilkorligen vid inträffande ledigheter, i den ordning gällande författningar stadga, och till det belopp, som, med afseende å oftare förekommande tjenstgöring och dyrare lefnadskostnad i städerna än på landet, rättvist och billigt torde böra bestämmas, samt efter de taxeringsgrunder, som för ändamålet kunna anses mest lämpliga, i föreskrifna allmänna ombuds närvaro, helst samtidigt för både kyrkoherde och komminister, uppgöra konventioner till bestämmande af beloppet utaf de bidrag, som af församlingarne böra till presterskapet utgöras; så att derefter inga afgifter till kyrkoherde eller komminister må blifva öfverlemnade åt godtycket; samt att om svårigheter å endera eller begge parternas sida skulle å den för ärendets afgörande utsatta allmänna sockenstämma möta, dertill skälen, i sådan händelse, böra uti protokollet fullständigt anföras, Kongl.
Maj:t täcktes, sedan vederbörande embetsmyn digheter utlåtanden afgifvit, efter i hvarje fall förekommande omständigheter, dessa konventioner reglera och för en tid af 25 till högst 50 år fastställa; om verkställighet hvaraf Kongl. Maj:t täcktes dess befallningshaf vande i förening med konsistorium anbefalla att vederdörande församlingar förständiga. 7:o Beträffande vidare ej mindre det af flera motionärer väckta förslag om kyrkoherde- och komministers-boställens utarrenderande, hvarmedelst velet förekommas, det presterskapet uti dess angelägna och trägna tjenstc-åligganden icke må genom boställenas vård och skötsel förhindras, än ock serskildt den af riksdagsfull mäktigen P.
Östman gjorda framställning om kyrkoherde-boställens utarrenderande vid pastorernas frånfälle under en tid af tre år, i ändamål att, för de komministrar, hvilka för närvarande sakna boställen, sålunda bereda antingen nämnda förmån eller ock en deremot svarande ersättning; så, och jemte det utskottet, hvad sistberörda förslag serskildt vidkommer, finnér detsamma i hög grad olämpligt, helst den före slagna åtgärden, utom de olägenheter, som för församlingarna sjelfva häraf skulle uppkomma, efter utskottets öfvertygelse innebär en stor orättvisa emot de prestmän, som till kyrkoherde-beställningar i sådana pastorat blifva utnämnde •— anser utskottet sig, hvad angår frågan om utarrenderande af prest-boställen i allmänhet äfvensom de antydda fördelarna häraf, icke kunna instämma uti de åsigter, som af motionärerne blifvit framställda.
Oberäknadt den svårighet, som torde möta för förslagets bringande till verkställighet å ganska många ställen, hvarest prest-boställena icke äro 30 Allm. Bese.- och Ekon.-Vtskottets Betänkande, N:o 96. så bebyggda, att både boställs-innehafvaren och arrendatoren derstädes kunna erhålla bostad, har utskottet nemligen icke kunnat undgå att anmärka, hurusom den föreslagna åtgärden, der den kunde tillämpas, ofelbart måste föranleda till en betydlig minskning uti boställsbafvarens nuvarande inkomst, helst det lärer kunna förutsättas, att, med de vilkor och undantag, som, på sätt förslagen innehålla, vid boställenas utarrenderande komma att ega rum, arrendesumman icke torde uppgå till det belopp, som, med afseende å boställets afkastning, skäligen kunde väntas 5. hvarförutan det torde böra erinras att, genom den föreslagna utarrenderingen, boställs-innehafvaren finge vidkännas förlust af åtskilliga förmåner, hvilka med boställets innehafvande äro förenade, och som, ehuru de icke kunna till bestämdt värde uppskattas, ändock måste, då de upphöra, genom kontanta uppoffringar ersättas.
I öfrigt och då den af flere motionärer yttrade farhåga att omtankan om boställenas bruk och skötsel skulle till högre grad taga presterskapets tid och verksamhet i anspråk, än som, med ett omsorgsfullt handhafvande af pastoral-vården och andra vigtiga embetsgöromål vore förenligt, icke lärer kunna antagas vara grundad eller i allmänhet af erfarenheten blifvit bekräftad, — har utskottet, som fastheldre är benäget att tro, att boställenas bruk och skötsel af presterna sjelfva, till följd af de gemensamma intressen, som, äfven i timligt afseende, lärare och åhörare emellan sålunda väckas och underhållas, i sin mån bidrager till åstadkommande af ett förtroligt förhållande emellan kyrkoherden och församlingen, hvilket äfven uppmuntrar och underlättar den förres bemödanden vid utförande af det vigtiga lärare-kallet, — uppå dessa förenade skäl ansett sig böra föreslå Rikets Ständer att de härom gjorda framställningar må lemnäs utan afseende. 8:0 Hvad i afseende på resterande prest-rättigheters utsökning och indrifvande serskildt är vordet framstäldt, har utskottet ansett sig så mycket mindre böra tillstyrka, sorn det lärer kunna ifrågasättas, huruvida den önskan, som af motionärerne i denna del uttalats, allmännare delas af löntagarne sjelfva.
Att på andra, vare sig kommunens eller kronans tjenstemän öfverflytta uppdrag af så enskild natur, synes utskottet dessutom icke vara med rättvisa eller billighet förenligt, — hvarföre ock utskottet, uppå dessa skäl, föreslår, att motionärernas framställningar härom må förfalla. 9:o Hvad serskildt angår de väckta förslagen om en förändrad reglering af pastoralierna pä Gottland, hvilken fråga redan under mångå år varit föremål för framställningar dels hos Kongl. Majit, dels ock hos Rikets Ständer, hafva utskotten, under tillkännagivande, att hvad i fråga om ett förändradt aflöningssätt för presterskapet i det öfriga riket här ofvan är vordet tillstyrkt, icke afser förenätnnda ö, der serskilda förhållanden synas påkalla andra bestämmelser härutinnan, till en början skolat vördsamt redogöra för hvad i detta ämne förekommit.
Allm. Besv.- och Ehon.-Utskottets Betänkande, N:o 96. 31 Sedan de försök till reglering af tionde-konventioner emellan lärare och åhörare hvilka å Gottland varit vidtagne, på det hela aflupit fruktlöst, hade Kongl.
Maj:t uti aflåten nådig proposition vid 1834 års riksdag i nåder förklarat, hurusom Kongl. Majit väl funnit vigten deraf, att icke allenast söka för närvarande bilägga den söndring emellan presterskapet och allmogen på Gottland, hvilken förenämnde aflöningsfråga vållat, utan äfven att för framtiden förekomma dylika tvisters förnyande; men då hvarken presterskapet eller allmogen velat antaga hvarandras anbud till förening om prest-rättigheternas utgörande, och presterskapet ej eller ingått på det förslag till de serskilda anspråkens sammanjemkande, som kammar-kollegium i anledning af Kongl.
Majits befallningshafvandes framställningar uppgjort, hade Kongl. Majit tillika insett att, för detta ärendes bringande till annat slut, än det, som domstolar och embetsverk, i fråga om allöningen, vid hvarje serskildt fall, kunde åstadkomma, fordrades åtgärder, som ej af Kongl. Majit allena berodde; hvarföre Kongl. Majit i nåder velat inhemta Rikets Ständers mening öfver de grunder, hvarpå kammar-kollegii förslag hviiade.
I anledning häraf hade Rikets Ständer uti underdånig skrifvelse den 1 December 1834, anmält, att som Konungens befallningshafvandes af kammar-kollegium understödda förslag innefattade en genomgripande förändring af hela kyrkoväsendet på Gottland, som icke, utan rubbning af presterskcpets privilegier, kunde åstadkommas, hade Rikets Ständer väl funnit frågan vara af privilegii-natur och den föreslagna regleringen icke kunna utan Preste-ståndets begifvande företagas; men så väl Presteståndet, som de öfriga riksstånden, hade funnit det hufvudsakliga syftemålet med de åt förstbemälda riksstånd förunnade privilegier icke kunna vara annat än att trygga beståndet af kyrkoväsendets organisation och af de utur kyrkan uppkomna och med henne förbundna institutioner, samt för detta ändamål garantera de rättigheter, hvilka blifvit kyrkans tjenare och lärarne vid undervisnings-verken tillerkände; på hvilken grund Preste-ståndet icke eller för sin del velat, genom åberopande af privilegierne, motverka en sådan reglering, hvaraf behofvet och fördelarna voro af båda statsmakterna erkända, då privilegiernas hufvudgrunder lemnades oförkränkta; och då, såsom skäl för en sådan refor-m, sig företedde i att Gottlands invånare, utgörande en folkmängd af icke fyllest 39,000 personer, hvaraf 22,000 mantalsskrifna och endast innehafvande 1,096 förmedlade hemman, hittills ålegat på den inskränkta arealen af 27 qvadratmil, underhålla 92 kyrkor, 43 kyrkoherdar, 8 kapellaner och 3 vice pastorer, förklarade Rikets Ständer, såsom deras gemensamma mening, att privilegierna icke lade hinder i vägen för den reglering inom kyrkoväsendet på Gottland, som instämde med statens och de skattdragandes lättnad utan att hufvudsakligen rubba presterskapets fundamentala rättigheter, äfvensom Rikets