Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Frågor om det allmännas medverkan till dylika inrättningars åstadkommande hafva också vid flera föregående riksdagar varit väckta, utan att Rikets Ständer funnit sig föranlåtna fästa afseende å derom gjorda framställningar
Under nuvarande förhållanden och i betraktande af de mångfaldiga tillfällen till arbetsförmågans användande, som dels redan pågående, dels förestående betydliga arbeten inom de flesta landsorter erbjuda, torde för öfrigt ingen annan eller ytterligare åtgärd från det allmännas sida i den af bemälde motionär angifna syftning vara lämplig och behöflig, än det af Utskottet, bland nu föreslagna vilkor för beviljade
Stats-bidrag till kommumkations-förbättringar jemte andra företag, bibehållna stadgande, att vid alla i större eller mindre mån med sådant bidrag understödda arbeten böra företrädesvis, der sig göra låter, användas tjenst- och sysslolösa personer.
Vidare anser sig Utskottet böra erinra, Biå. till It, St.
Prot. 1850 & 1857. 4 Sami. 1 Afd. 3 Band 6 Haft. 2 10 Stats-Ut skottets Utlåtande JV? 153. hurusom derjemte, i afseende på undsättningar efter inträffade missväxter, vid sednare riksdagarne blifvit stadgadt, att vid dylika tillfällen understöd utan återbetalmngsskyldighet skulle företrädesvis tillgodokomma de kommuner, som tillförbinda sig att så använda desamma, att för dithörande fattiga personer beredes sysselsättning och möjlighet att medelst eget arbete förtjena sitt uppehälle.
Med åberopande al dessa stadganden och förhållanden och i öfverensstämmelse med ofvan antydda åsigt, får Utskottet hemställa, att Rikets Ständer måtte lemna förevarande motion utan afseende.
Auk. till Exp.-Utsk. den 11 Nov. 1857, kl. 2 e. m.
Utlåtande, i anledning dels af Kongl.
Maj:ts Nådiga Proposition, angående lösen för den åt korporalerne vid indelta arméen och soldaterne vid Södermanlands regemente anslagna aflönings-spanmål, dels af en i samma ämne väckt särskild motion. (I. A.) Sedan Chefen för Södermanlands Kongl, regemente, uti ett genom GeneralBefälhafvaren i 2:dra militär-distriktet ingifvet underdånigt Memorial, dels underställt Kongl. Majus nådiga pröfning, huruvida, i likhet med hvad om embets- och tjenstemän i Kongl.
Cirkulärbrefvet den 11 Maj 1855 föreskrifvits, korporalerne och soldaterne vid nämnde regemente borde höras, om de ville underkasta sig den genom Kongl.
Kungörelsen af samma dag beslutade förändring i sättet för utgörande af dem anslagen kronotionde-spanmål, dels ock hemställt, att för de korporaler och soldater vid regemente, som ett eller annat år kunde önska att få in natura emottaga sin aflönings-spanmål, utgörande för korporalerne 5 tunnor och för soldaterne Ståts-Utskottets Utlåtande M 153.
11 1 tunna hvardera årligen, sådan måtte på Kronans bekostnad för året uppköpas och dem tillhandahållas, hade Kongl. Maj:t, i öfverensstämmelse med den af Regementschefen yttrade åsigt, funnit de så kallade knekte-tunnorna vid Södermanlands regemente, såsom ursprungligen gifna till rotarnes lindring uti den dem pålagda roteringstunga, vara att hänföra till sådan, såsom ersättning för vissa hemman och lägenheter åtföljande besvär, lemnad tionde-spanmål, hvilken, enligt I § uti ofvannämnda nådiga kungörelse, genast vore underkastad den beslutade förändringen och linge med penningar lösas; hvadan Kongl.
Majit, vid sådant förhållande och enär, i afseende på de vid regementet jemväl utgående så kallade korporals-tunnorna, förekomme, att desamma, jemlikt Kongl.
Cirkulär-brefvet den 2 Februari '1833, skola vid de regementen, der kronotionde-spanmål ej är att tillgå, anvisas af den spanmål, som från utarrenderade boställen afgifves, samt att vid några regementen, der sådan tillgång ej finnes, korporalerne få åtnöjas med lösen för spanmålen i kontant, ansett korporalernes eller soldalernes hörande i anledning af Kongl.
Cirkulärbrefvet den I I Maj '1855 icke vara erforderligt eller böra ega rum, men, beträffande deremot
Regements-chefens i sammanhang dermed gjorda underdåniga hemställan om uppköp af spanmål för Kronans räkning för att i uppgifvet fall vederlffcrande korporaier och soldater tillhandahållas, anbefallt Krigs- och Kammar-kollegierne att i denya särskilda fråga med underdånigt utlåtande till Kongl. Majit inkomma.
Uti det betänkande, som bemälde Kollegier, till fullgörande af denna nådiga befallning, i underdånighet afgifvit. hade Kollegierne anfört, alt det syntes vara föga lämpligt att numera, sedan vederbörande skattskyldige blifvit befriade från uppsägning, leverering och forsling af den kronotionde-spanmål, som hittills blifvit korporalerne och soldaterne vid Södermanlands regemente in natura tilldelad, i stället lemna dessa ett nytt slags uppsägningsrätt hos Kronan, hvarigenom det skulle komma att bero af hvarje särskild korporal och soldat, som något år önskade erhålla spanmål, att få sådan genom Kronans försorg anskaffad och sig tillställd; att beloppet för hela regementet visserligen vore bestämdt, nemligen, enligt Kongl.
Re solutionen den 23 Januari 1683, en tunna spanmål för hvarje soldat af regementets nummerstyrka, 1,200 man, och, enligt Kongl.
Cirkulär-brefvet den 2 Februari 1833, fem tunnor för hvarje af regementets 48 korporaier, hvarifrån likväl, jemlikt särskilda förordnanden, afginge 2:ne strukna öfvermålskappar för hvarje tunna, men att, utom det att genom tillfälliga vakanser någon inskränkning i detta belopp, som på förhand ej kunde beräknas, måste uppkomma, det spanmåls-belopp alltid blefve obestämdt, som Stats-verket nödgades hålla i beredskap, emedan man ej kunde veta huru många och hvilka korporaier och soldater hvarje år komme att begagna sig af rättigheten att utfordra spanmål in natura; att den likhet i aflöning, som borde ega rum emellan det tjenande manskapet, härigenom blefve rubbad, i det den ene erhöll spanmål och den andre lösen derför i penningar; samt att man för Stats-verkets räkning skulle nödgas på flera spridda ställen upphandla och låta forsla 12 Stats-Utskottets Utlåtande M 153. små qvantiteter spanmål, dervid besväret och kostnaden, i jemförelse med sädens värde, icke blefvo obetydliga, helst, hvad korporalerne beträffade, åtgärden icke utan obillighet kunde inskränkas till Södermanlands regemente, utan borde utsträckas till hela indelta arméen, hvarest korporalerne af samma vapen alla i detta afseende åtnjuta enahanda vilkor.
Jemte det Kollegierne alltså, på dessa skäl, ansett sig böra afstyrka nådigt bifall till Regements-chefens ifrågavarande underdåniga hemställan, hade deremot Kollegierne fästat Kongl. Maj.ts höga uppmärksamhet derpå, att om soldaterne vid Södermanlands regemente och korporalerne vid indelta arméen skulle för sitt spanmåls-anslag, i likhet med andra räntetagare, uppbära ersättning i penningar efter medelmarkegångspriset för tio år, komme sannolikt denna ersättning sällan eller aldrig att stå i motsvarande förhållande till spanmålsprisen för året.
Exempelvis för Nyköpings län utgjorde markegångs-priset år 1855 å en tunna Råg '14 R:dr, å en tunna Korn 11 R.dr 16 sk. och följaktligen å en tunna krono-tiondespanmål, hälften Råg och hälften Korn, 12 R:dr 32 sk.
Banko, under det medelmarkegångspriset för de tio åren 1846 till och med 1855 blott uppginge till 8 R:dr 41 sk. 7 rist för en tunna råg, 7 R:dr 15 sk. 2 rist, tor en tunna korn och således 8 Ridr 4 sk. 4ä rist. för en tunna krono-tionde, hvadan alltså en soldat, som erhölle blott sistnämnde summa i lösen för sin spannmål, skulle, under förutsättning att årets markegångspris, såsom det borde, uttryckte det gångbara värdet, derför icke kunna köpa ens J tunna spanmål af samma slag som krono-tionden.
Då det likväl för korporaler och soldater vore af yttersta vigt, att den lösen, de erhålla för sin spanmål, ungefärligen motsvarar sädens värde, så att de i utbyte deremot kunde förskaffa sig antingen spanmål till samma belopp, som de hittills undfått in natura, eller ock andra förnödenheter, hvilka vanligen rättade sitt värde efter spanmålens, hemställde Kollegierne derföre i underdånighet, huruvida icke Kongl. Majit skulle i nåder anse skäligt, att soldaterne vid Södermanlands regemente och korporalerne vid hela indelta arméen berättigades att af Statsverket utbekomma ersättning för deras hittills in natura erhållna spanmåls-anslag efter hvarje års markegångspris, och detta med tillägg af forsel-lön, emedan, fastän de saknat uppsägnmgsrätt, spanmålen dock blifvit till dem aflemnad och således för deras räkning forslats; förmälande Kollegierne i underdånighet, att ett förskott af statsmedel nu och under vissa år torde dertill erfordras, men att
Statsverket framdeles under andra år erhölle ersättning härför, emedan under loppet af tio år summan af hvarje års markegångspris sammanfölle med summan af medelmarkegångs-prisen för samma tio år, och hvad Statsverket, då årsmarkegången vore högre än medelpriset, komme att förskjuta, skulle ett annat år, då ett motsatt förhållande inträffade, komma att detsamma besparas.
Derefter hade Stats-kontoret, jemväl i ämnet hördt, med underdånigt utlåtande inkommit och dervid hufvudsakligen anfört, att Stats-kontoret, nogsamt inseende de olägenheter och kostnader, som för Statsverket skulle uppkomma af medgifvande!
Stats-Utskottets Utlåtande M 153. 13 till Regements-chefens förslag rörande uppköp och forsling af spanmål för korporaler och soldater, som önska alt fortfarande utfå denna sin aflöning in natura, icke kunde annat än, lika med Krigs- och Kammar-kollegierne, i underdånighet afstyrka nå digt bifall dertill, men att, för att likväl, med tillämpning af Kongl. Kungörelsen den 11 Maj 1855, angående sätlet för grundräntors och krono-tiondes utgörande från och med samma år, jemväl på den spanmål, som är korporaler och soldater vid indelta arméen anvisad, förekomma det icke någon, om än tillfällig, förminskning i dessas årsaflöning må uppstå, den af Kollegierne i underdånighet föreslagna förskotts-åtgärd för manskapets jemna uppehälle icke torde kunna undvikas.
Och hade Stats-kontoret för öfrigt, med öfverlemnande af ett sammandrag af alla länens för år 1855 satta olika markegångspris å 1 tunna krono-tionde, hälften råg och hälften korn, samt af länens medelmarkegångs-pris för åren 1840 med 1855, utvisande att skillnaden sistnämnde år emellan orternas markegångspris och berörde års medelmarkegång utgjorde på det hela per medium 3 R:dr 9 sk. 8T\ rist. för tunnan sådan kronotionde, i underdånighet upplyst att för Södermanlands regementes 1,200 soldater, med 1 tunna spanmål hvardera, samt dess 48 korporaler, med 5 tunnor hvardera, lunnetalet utgjorde 1,440, som, efter afdrag af 80 tunnor för tvärme strukna öfvermålskappar på tunnan, lemnade en återstod af 1,300 tunnor, för hvilka prisskillnaden efter nyssnämnde medelvärde belöpte, med tillägg af forsellönen, till omkring 4,807 R:dr 10 sk 8 rist, äfvensom att för hela indelta arméens korporals-tunnor, till antalet 5,533, med tillägg af de 1,200 knekte-tunnorna vid Södermanlands regemente och efter afdrag af öfvermålskapparne. 374 tunnor, tillhopa utgörande 6,359 tunnor, prisskillnaden, efter enahanda medelvärde beräknad, med tillägg af forsellönen, uppginge till omkring 22,477 R:dr Banko, så att det ifrågaställa förskottet af statsverket. äfven med något urs högre markegångs-skillnad, icke torde komma att öfver stiga 30,000 R:dr B:ko.
Vid öfvervägande af detta ärende hade Kongl.
Majit, med afseende å de anmärkningar, hvilka blifvit af Kollegierne gjorda emot Regements-chefens förslag, i hvad detsamma rörde frågan om uppköp och forsling af spanmål för Kronans räkning till de korporaler och soldater, som ett eller annat år kunde önska att denna sin aflöning in natura utfå. ansett detta förslag böra förfalla.
Beiräffande åter Kollegiernes framställning derom, att soldaterne vid Södermanlands regemente och korporalerne vid indelta arméen skulle berättigas att för sitt hittills in natura åtnjutna spanmåls-anslag utbekomma ersättning efter årligt markegångspris och att Statsverket skulle förskjuta skillnaden de år, under hvilka medelmarkegångspriset understege det för året gällande, men deremot erhålla öfverskottet då årliga markegången vore högre än medelmarkegången, så hade Kongl
Majit väl icke ansett
Sig kunna lemna bifall till denna Kollegiernes framställning, enär en sådan åt nämnde korporaler och soldater för all framtid lemnad rättighet skulle medföra ett väsentligt undantag frän de i Kongl.
Kungörelsen den 11 Maj 1855 gifna all - 14 Ståts-Utskottets Utlåtande JH 153. männa föreskrifter, angående sättet för grundräntors och kronotiondes utgörande; men då Kongl. Majit funnit det vara af högsta billighet påkalladt, att, hvad angår korporalerne, desse löntagare i sin underordnade ställning måtte få tillgodonjuta samma rätt, som blifvit embets- och tjenstemän bevarad, eller att, då de varit antagne före utfärdandet af Kongl. Cirkuläret den 12 April 1853, och om de sjeltve sådant önskade, få för sin tjenstetid uppbära löne-spanmålen efter det årliga markegångspriset, med tillägg af vanlig forsellön, och detta så mycket hellre, som genom den betydliga skillnaden emellan sednaste årens markegångspris och det för samma tid på tioårig markegång grundade medelpris i annat fall onekligen komme att, åtminstone för tillfället, tillskyndas de ifrågavarande personerne en förlust, hvilken bletve för dem måhända i ännu högre grad än för andra löntagare tryckande, hade Kongl. Majit, med afseende jemväl å hvad Kollegierne anfört, pröfvat skäligt i nåder förklara, att korporalerne vid hela indelta arméen, så vidt de före den 12 April 1853 blifvit antagne eiler utnämnde, skola, derest de icke skulle vilja genast underkasta sig att nu och framdeles uppbära sin löningsspanmål efter årligt medelmarkegångspris, vara berättigade att för dem tilldelad lönings-spanmål, som icke vidare in natura uppbäres, af Statsverket utbekomma ersättning efter årsmarkegångs-priset i dén ort, hvarifrån spanmålen hittills utgått, med tillägg af forsellön derå.
För verkställigheten häraf hade Kongl. Majit, jemte befallning till Stat.s-kontoret att, uppå vederbörlig reqvisition, förskjuta de dertill nödiga medlen, för öfrigt i nåder förordnat: 1:0 att dessa korporalers span måls-ersättning skall beräknas efter markegångspriset i den ort, hvarifrån spanmålen hittills in natura utgått, utan afseende på medelprisen; 2:o att, sedan till regementena ingått lösen efter medelmarkegången för denna spanmål, vederbörande regements-skrifvare skola ingifva uträkning på skillnaden deremellan och ortens markegångspris till Chefs-embetena, som, då detta sednare öfverstiger den uppburna spanmålslösen, böra reqvirera skillnads-beloppet hos Krigs-kollegium, hvarest vid årets slut liqvid uppgöres öfver förhållandet i detta afseende inom hela indelta arméen, hvilken liqvid bör ligga till grund för Stats-kontorets anordning å ersättning till Krigs-kollegium; och 3:o att deremot, om ortens årsmarkegångspris understiger den efter medelmarkegångs-priset uppburna lösen, vederbörande Chefs-embeten skola till Krigs-kollegium låta inleverera skillnaden, hvarefter Kollegium godtgör Statsverket samma belopp uti dess liqvid med Stats-kontoret.
Beträffande derefter den vid Södermanlands regemente till knekten utgående en tunna kronotionde-spanmål, så förekom me väl dervid, att berörde spanmålstunna enligt 1686 års knekte-kontrakt vore beviljad roten till understöd för knektens underhåll; men då karlen hittills omedelbarligen och utan rotens mellankomst fått densamma in natura uppbära, samt manskapet vid Södermanlands regemente, vid sådant förhållande och enligt hvad här ofvan blifvit utredt, skulle för år 1855 fä vidkän - Stats-Utskottets Utlåtande M 153.
15 nas en för hvar och en af dem betydlig minskning i sin aflöning, i händelse de måste emottaga lösen för spanmålen efter medelmarkegångspris, enär rotehållarne icke torde, på grund af nu med manskapet gällande öfverenskommelser, anse sig förbundne eller kunna förpligtas att lemna dem ersättning för hvad genom det nya sättet för spanmålsprisets beräkning skuile förloras, hade Kongl. Maj:t, till förekommande af den betydliga förlust, som för manskapet skulle uppkomma derigenom att årsmarkegångs-priset i iNyköpings län vore 4 Ridr 27 sk. 7 r:st. högre än medelpriset, jemväl i nåder anbefallt Stats-kontoret att äfvenledes förskjuta hvad som för år 1855 kunde erfordras till betäckande af den sålunda belöpande skillnaden i värdet för en tunna spanmål efter ortens årsmarkegångspris och de tio årens medelmarkegång, spanmåls-tunnan beräknad till det kappe-antal, som hittills för manskapet utgått, af hvilken förmån samtliga manskapet vid Södermanlands regemente borde komma i åtnjutande, samt vid anordningen och utbetalningen af pris-skillnaden i öfrigt förfara på sätt uti 2:dra punkten här ofvanföre angående korporalers ersättning finnes bestämdt.
Med tillkännagifvande af hvad sålunda i detta ärende förekommit samt af de af Kongl.
Majit vidtagne åtgärderne, har Kongl. Majit nu uti nådig proposition af den 21 November 1856, hvilken blifvit från Riks-stånden till Stats-Utskottet remitterad, till Rikets Ständer öfverlemnat att förordna om afskrifning eller ersättning för den utgift, som härigenom i och för ifrågavarande så väl korporaler som soldater kan uppstå för Stats-verket under år 1855; hvarjemte Kongl. Majit föreslagit Rikets Ständer, att, till betäckande af den under år 1856 och påföljande år möjligen uppkommande prisskillnad för korporalernes spanmål, antingen på stat uppföra ett derför afpassadt förslags-anslag eller ock medgifva att för de år, då sådan utgift för Staten kan ifrågakomma, densamma får bestridas utaf öfverskotten på Stats-verkets inkomster.
I sammanhang härmed har Stats-Utskottet till pröfning förehaft en af Herr I.
H. Rosensvärd hos Ridderskapet och Adeln väckt samt till Utskottet jemväl remitterad motion, hvaruti, beträffande lösen för den åt korporalerne vid indelta arméen anslagna aflömngs-spanmål, blifvit framstäfdt enahanda förslag, som i den nådiga propositionen innefattas, hvaremot, hvad anginge soldaterna vid Södermanlands regemente, motionären hemställt, huruvida icke samtlige bemälde soldater borde, i likhet med korporalerne, icke blott för år 1855, utan äfven hädanefter, tillerkännas lösen för deras s. k. knektetunnor efter årligt markegångspris jemte forssellöns ersättning.
Detta ärende har Utskottet i öfvervägande tagit; och finner Utskottet, på de i den nådiga propositionen anförda skäl, sig böra tillstyrka, att korporalerne vid indelta arméen, så vidt de före den 12 April 1853 blifvit antagne eller utnämnde, må berättigas att af Stats-verket utbekomma ersättning för deras aflönings-spanmål efter årsmarkegångspriset i den ort, hvarifrån spanmålen hittills utgått, med tillägg af forsellön derå, på sätt och under vilkor, Kongl. Majit i nåder föreslagit. 16 Siats-Utskottets Utlåtande Jtä 153.
Hvad åter angår soldaterne vid Södermanlands regemente, så, och då Kongl.
Maj:t uti dess ofvan anförda nådiga proposition, på den grund att soldaterne vid nämnda regemente för år 1855 finge vidkännas en för hvar och en af dem betydlig minskning i sin aflöning, i händelse de måste emottaga lösen för spanmålen efter medelmarkegångspris, enär rotehållarne, i följd af nu gällande öfverenskommelser med manskapet, icke torde anse sig förbundne eller kunna förpligtas att lemna dem ersättning för hvad genom det nya sättet för spanmålsprisets beräkning skulle förloras, och detta förhållande allt framgent de år, då årsmarkegången blifver högre än medelpriset, kommer att fortfara, enär detta lägre värde för en tunna spanmål icke af de nu tjenande soldaterne vid kontraktens upprättande med rotarne kunnat tagas i beräkning, samt förhållandet med soldaterne vid Södermanlands regemente i detta fall alltså hufvudsakligen är likartadt med korporalernes vid indelta arméen, anser Utskottet, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med Herr Rosensvärds motion, billigheten jemväl fordra, att alla nu tjenande soldater vid Södermanlands regemente, så länge de i tjenst qvarblifva, komma i åtnjutande af samma förmån i afseende å beräkningssättet för den dem hittills anvisade tionde-spanmål, som korporalerne vid indelta arméen; men på det att enkelhet och reda i Kronans räkenskaper med framtiden må vinnas, torde denna förmån endast böra tillkomma de soldater, som blifvit antagne intill den dag Kongl.
Maj:ts nådiga beslut härom varder meddeiadt, enär de, som derefter antagas, med kännedom derom att en sådan förmån dem ej tillkomme, vid upprättandet af kontrakter med rotehållarne kunna taga sådant i beräkning; till följd hvaraf Utskottet tillstyrker, att äfven de soldater vid Södermanlands regemente, som äro eller blifva antagna intill den tid Kongl. Majlis nådiga beslut i ämnet kommer att kungöras, må, så länge de i tjenst qvar blifva och under de vilkor, som i öfrigt för korporalerne vid indelta arméen blifvit föreslagna, erhålla lösen för deras så kallade knekte-tunnor efter års-markegång jemte ersättning för forsel-lön; hemställande Utskottet, att de förskotter Statsverket i berörde afseenden fått eller få vidkännas för åren 1855 och 1856 må i liqviderna emellan Stats- och Riksgälds-verken det sednare till ersättande påföras, men att, för betäckande af de för åren 1857, 1858 och 1859 belöpande kostnader, Rikets Ständer må å 9:de Hufvud-titeln låta uppföra ett förslags-anslag af 30,000 R:dr R:mt årligen, att i mån af behof utgå till Kongl. Majits disposition under åren 1858, 1859 och 1860.
N:o 154. Stats-Utskoltets Utlåtande M 154. 17 N:o 154.
Ullålande, i anledning af väckt motion om anvisande af medel till utbetalning af inqvarterings-penningar åt de Regemenls-skrifvare, som äro i saknad af karaktershus å sina boställen eller ännu ej fått de för dem a/sedda boställen tillträda. (I. A.)
Uti en hos Ridderskapet och Adeln väckt och till Stats-Utskottet remitterad motion har Herr J.
O Gripensvärd anfört, hurusom genom Kongl. Maj:ts nådiga Cirkulärbref af den 2 Februari 1833, angående löne-regleringen för mdelta arméen, Regements-skrifvarne vid nämnde armée blifvit tillerkände rättighet, att å de till dem under lönerna anvisade boställen, på Militie-bostalls-kassans bekostnad, erhålla karaktershus, sedan alla andra vid regementena till bostäder upplåtna boställen, der karaktershus borde finnas, med sådana blifvit försedda, hvarjemte Kongl. Majit vid samma tillfälle förklarat, att inqvartering från år 1833 icke skulle komma att bestås andra än innehafvare af boställen, der karaktershus saknades, men borde finnas.
Häraf ville således synas, som skulle de Regements-skrifvare, hvilka saknade karaktershus å sina boställen, varit tillförsäkrade rättighet att, såsom vederlag för karaktershuset, från nämnde års början uppbära inqvarterings-penningar.
Genom Kongl. Förordningen af den 21 April 1837, hvaruti beloppet af inqvarterings-penningarne bestämdes för de löntagare, som vore berättigade till boställen, men ännu icke fått dem tillträda, eiler de som tillträdt boställen, hvilka vore i saknad af karaktershus, stadgades likväl att rättigheten för Regements-skrifvarne att erhålla inqvarterings-penningar, hvilka för hvardera af dem borde utgöra 60 R:dr Banko, skulle börjas först när rättigheten för dem att erhålla karaktershus på deras boställen inträdde.
Sedermera hade Bih. till R.
4 Samt. 1 Afd. 3 Band. 6 Haft. 3 18 Stats-Utskottets Utlåtande M 154.
Majit, i anseende till bristande tillgångar, genom nådigt bref den 10 Juli 1844, förordnat att all nybyggnad å arméens boställen, som af Militie-boställs-kassan borde bestridas, skalle tillsvidare inställas.
I följd häraf hade de Regements-skrifvare, som vore i saknad af dylika hus å de af dem innehafvande boställen, allt hittills ej kommit i åtnjutande af den ringa ersättning för saknad bostad, hvilken genom Kongl.
Cirkulär-brefvet den 2 Februari 1833 blifvit dem tillagd, och skulle än vi dare gå miste om denna förmån, derest icke Rikets Ständer genom erforderligt anslag lemnade medel till bestridande af denna utgift.