Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
9:de punkten, angående mantalspenningarne, har, jemte det deri åberopade särskilda utlåtandet Litt. D., blifvit af samtliga Riks-stånden bifallen, med undantag likväl dels af 3 momentet uti nämnde utlåtande, deruti Utskottet hemställt, att mantalspenningarne hädanefter mätte beräknas från fyllda 18 år och i de fall då, enligt •Slats-Utsko^tcts Utlåtande JY! 58. 7 hittills gäilanrle stadga nilen, befrielse derifrån efter 63 års ålder tillgodonjutes, upphöra ined fyllda 60 år, och dels af sista momentet i samma utlåtande, innefattande beräkning af den minskning i Statens inkomst, som skulle föranledas så väl af Utskottets omförmälda hemställan i 3:dje momentet, som ock af den nya myntberäkningens tillämpning vid denna afgifts utgörande, hvilka båda momenter blifvit af Preste-ståndet återremitterade, äfvensom sistnämnde moment af Ridderskapet och Adeln ansetts icke erfordra annan åtgärd, än att läggas till handlingarne.
Då omförmälda 3:dje moment blifvit af tre Riks-stånd bifallet, anser Utskottet, på grund af 75 § Riksdags-Ordningen, någon åtgärd i anledning af den derå erhållna återremissen icke vara att vidtaga.
Beträffande ofvanberörda i sista momentet förekommande beräkning, finner Utskottet sig, vid det förhållande att tvänne Riks-stånd densamma bifallit, böra det i sådant hänseende afgifna förslag vidblifva.
I!):de punkten, angående Krut- och Salpeter-för säljning smedlen, har blifvit af Ridderskapet och Adeln återremitterad på den grund att, då en Kongl. Förordning blifvit den 13 sistlidne Januari, efter det Inkomst-betänkandet varit inom Utskottet föredraget och beslutadt, utfärdad, hvaruti, bland annat, stadgades, att Krigs-kollegii bestyr med kruts tillhandahållande åt bergslagerne och enskilde konsumenter komme med 1858 års utgång att upphöra, och till följd häraf inkomsten under denna titel skulle betydligt förminskas, Utskottet borde komma i tillfälle att göra en annan beräkning af denna inkomst; men som de tre öfriga Riks-stånden bifallit denna punkt' kan, emot 75 § Riksdags-Ordningen, den erhållna återremissen icke till någon åtgärd föranleda.
De punkter, hvilka icke här förut äro omförmälde, hafva blifvit antingen bifallna eller lemnade utan anmärkning och således icke till förnyadt utlåtande å Utskottets sida föranledt.
\ STOCKHOLM, tryckt hos E. W estrell, <1857. Slats-Ulskoltels til/ålande M 89. t M 59.
Ank. lill Exp.-Ulsk. d. 21 April 1#S7, kl. 2 e. m.
Majus Nådiga Proposition, i fråga om grunden för utgörandet af de till Båtsm.ans-indelningen i Blekinge lån anslag ne s. k. öfverskotls- och reserv-räntor, äfvensom angående i detta ämne väckt motion. (I. A.) Högstberörde, den 20 sisllidne Mars till Rikets Ständer aflåtna Nådiga Proposition hafva samtlige Riks-stånden remitterat till Stats-Utskottet, som äfven erhållit del af alla till della mål hörande handlingar, deraf Utskottet inhemta!, hurusom frågan om jemkningar och förbättringar i Blekinge läns indelnings-verk redan vid 1809 års riksdag varit föremål för öfverläggningar hos Rikets Ständer och sedermera vid de liesta riksdagar blifvit ånyo handlagd, intilldess Rikets Ständer dels vid 185-1—1855 och dels vid 1850 —1851 års riksdagar i det hulvudsakliga af frågan meddelade beslut, meri hvilka dock hitintills ej kunnat i alla delar komma lill verkställighet och nu föranledi den af Kongl. Maj:t till Rikets Ständer aflåtna Nådiga proposition i samma ämne.
Förr än Utskottet afgifver sitt af Riks-stånden infordrade yttrande öfver högstberörda Nådiga framställning, har Utskottet, till närmare upplysning om frågans beskaffenhet, trott sig böra i korthet redogöra för detta ärendes behandling vid föregående riksdagar jemte de omständigheter, som i öfrigt dermed ega gemenskap; i hvilket afseende handlingarne innehålla, bland annat, att den från äldre lider förda klagan öfver rustnings-besvärels tyngd inom Blekinge icke egentligen afsell antalet af de 1,500 båtsmän, hvilka, enligt Kongl. Brefvet den 1 Augusti 1685 och kontraktet den 27 April 1685, det åligger Blekinge län att utrusta, helst länet för Bih. lill R.
ISiSG A 1!I57. 4 Sami. 1 Afä 20 Haft. \ a Slals-UUhollels Ullålande JW 50. detta besvär åtnjuter frihet från jordeboks- och hemmantals-ränfa, utan hufvudsakligen åsyftat det olika och ojemna sätt, hvarpå rustningen utgöres.
Hemmanen hafva nemligen från början deltagit i båtsmans-hållet i mån af deras grund-riiutor, men för öfrigt efter deras vid indelnings-tiden befunna beskaffenhet, så alt bättre hemman rusta för lägre, men sämre hemman för högre rustnings-dalertal af hemmanens räntor, och delta dalerlal varierar emellan I ö och 21.
Då emellertid endast för ett mindre antal hemman räntorna jemt motsvara de rustnings-dalerlalen, hafva för de öfriga hemmanen så beskaffade liqvider inträffat, att der räntan utgjort exempelvis 24 daler, men rustnings-daiertolet blott 18, hemmanet presterat båtsmän för dessa 18 daler, men kontant erlagl ränle-öfverskottet, 6 daler, till upphördsmannen, hvaremot, om räntan varit mindre än ruslnings-daleitalet, hemmanet af uppbördsmannen bekommit ett, skillnaden emellan grundräntan och ruslnings-dalerlalet jemnt motsvarande tillskott.
Delta sätt att liqvidera öfverskolts- och till — skotts-räntorna lörtfor intill sednare tider, ulan annan förändring, än att räntorna efter 1776 års mynt-evalvation utgingo med trenne daler på riksdalern; men då kostnaden för en båtsmans utrustning och underhåll vid indelnings-tiden uppgick till omkring 24 daler och räntan således från början nära motsvarade rustnings-kostnaden, hvarföre det ock var jordegaren likgiltigt, om han, i stället alt betala öfverskofls-ränta, utgjorde denna ränta motsvarande effektiv rustning, har likväl sedermera, i följd af tid efter annan inträffade mynt-försämringar, räntornas värde beij dligt sjunkit och derigenom både större och tillika ganska ojemn tunga uppstått lör de hem nian, som mäste bestrida den utöfver deras bestämda rustnings-dalertai belöpande rustnings-kostnad, utan annan ersättning än del kontanta bidrag, som de tillskottgifvande hemmanen erlade.
1 anledning häraf anhöllo
Riksdags-fullmäktige från Blekinge län vid 1809 års riksdag, att de s. k. öfverskotts-räntorna mätte utgöras med sådana persedlar och varor, sorn, enligt 1685 års kontrakt, indelningsbåtsmännen i länet bestås.
Framställning i samma syftning förnyades äfven vid 1810 års riksmöte; och genom Nådigt Bref till Förvaltningen af Sjö-ärendena och Kammar-kollegium den 26 April 1814 förklarade Kongl. Majit den sökta rättelsen i Blekingska indelningen vara af rättvisa påkallad, hvadau Kongl. Maj:t varit betänkt på sättet alt återföra ortens indelnings-verk och båtsmans-kontrakt till deras hufvudgrunder och rätta tillämpning, för hvilket ändamål och för att i nämnde indelning således återföra en jemnhet, derförutan stam-hemmanen skulle råka i fullkomlig vanmakt, under det lillskott-gifvarue, eller de, som erlade reserv- eller öfverskotts-räntor, njöto en hvarken genom privilegier, kontrakt eller sakens beskaffenhet föranledd lindring, Kongl.
Majit fann lämpligast alt, med iakttagande deraf, att indeinings-verkets bufvudgrunder icke rubbades, utan antalet af båtsmän, som provinsen egde utgöra, förblefve oförändradt, likasom Kronans dertill öfverlåtna räntebelopp och hvad af rusthållaren borde till båtsmännen utgöras, en indelnings-jernkuing i Blekinge förrättades, hvarigenom sammansatta rote-delars bidrag sins emellan Slals-Utskollcts Ullålande »As 59. kundo närmare och rättvisare fastställas.
Sedermera blef vid 1818 firs riksdag af Kong1. Maj:t och Rikets Ständer beslutadt, att en ny indelnings-jemkning i Blekinge skulle verkställas, i enlighet med upprättade grunder, innefattande, att de hemman och lägenheter, hvilkas räntor varit från indelningens början deruti inbegripna och icke frångått denna bestämmelse, blefve till indelningen återförde och igenlagde, samt i öfrigt hufvudsakligen åsyftande en jemnare fördelning af rustningen.
Den jemknings-förrättning, som i följd häraf, åren 1822 och 1823, af en tillförordnad Kommitté egde rum, och hvarvid, enligt den för kommitterade gifna Instruktion af den 13 November 1821, förvandling och indelning till effektiv rustnings-prestation af ifrågavarande reserv- och öfverskotts-räntor föreslogs, ledde till den följd, att Blekingska båtsmans-indelningen i stöllet för 1,300 rusthålls-nummer skulle allenast utgöra 1,251 och således med 219 nummer nedsättas.
Förrättningens ogillande yrkades äfven af en mängd jordegare, genom klagomål, som angingo dels indel - nings-gruodernas tillämpning, dels för bög rustning och dels olämplig rusthålls •-sammansättning; och kommitterade, häröfver hörde, medgåfvo att ojemnhet i rustningen uppkommit, men en del jordegare åter yrkade bifall till kommitterades åtgärder.
Sedan ej mindre Kongl. Majrts Befallningshafvande i länet än Förvaltningen af Sjöärendena och Kammar-kollegium blifvit i ämnet hörde, samt Rikets Ständer vid 1828 och 1830 års riksdag uti underdånig skrifvelse anhållit, att Kongl. Maj:t läcktes meddela Rikets Ständer Dess Nådiga framställning i ämnet, på det Blekingska provinsen icke längre måtte, med äfventyrande af dess innevånares trefnad och bestånd, blifva i saknad af den lindring i den ojemnt tryckande roterings-bördan, sorn redan Blifvit af båda Stats-makterna erkänd såsom nödig och till verkställighet förordnad; så allat Kongl. Majrt vid påföljande riksmöte ytterligare en Nådig skrifvelse till Rikets Ständer i delta ämne, deruti, med afseende på den utveckling ärendet under liden vunnit och på de deruti numera tillkomna liera väsentliga upplysningar, Kongl. Majrt, med ogillande och upphäfvande af kommitterades jemkningsförslag, förklarade, att ingen nedsättning eller förminskning i Blekingska båtsmansindelningen borde ega rum, ulan att provinsen dädanefter, som tillförene, borde sirie 1,500 indelnings-bålsmän uppsätta och utrusta; i följd hvaraf ytterligare begagnande af den förmån att hafva 46 nummer vakante, sorn i Kongl. Brefvet den 17
Maj 1822 de rustande tills vidare medgifvits, kornme att upphöra, äfvensom författningarna om Blekingska båtsmans-bållet borde, äfven i de under jemknings-förrättningen ifrågakomne särskilda delar, lända vederbörande till efterrättelse, hvarjemte alla öfver jemknings-åtgärderna anförde underdåniga besvär voro såsom förfallne att anse; och dä jernknings-anstalten, sådan densamma af kommitterade föreslagits, alltså blifvit af Kongl. Maj:t upphäfd samt följaktligen till
Nådig pröfning endast återstod frågan om öfverskotts-räntornas prestation, hade Kongl. Majrt i detta afseende, åberopande
Dess ofvannämnda Nådiga skrifvelse af den 26 April 1814 och Instruktionen den 15 November 1821, förklarat att Blekingska öfverskotts-räntorna borde i Stals-Ulskoltets Utlåtande J\i 39. lill ränte-lagarnes förmån framdeles illgöras med förvandling efter årlig markegång å de lill båtsmans-rustningen enligt 1683 års kontrakt hörande prestationer; att detta liqvidations-sätt, för att undvika en våldsam rubbning i eganderätlen och beståndet af ränlegifvande hemman, på hvilkas köpeskillingar det nu existerande olika förhållande med de Blekingska hemmanens rustnings-skyldighet haft inflytande, borde först vidtaga efter 20 års förlopp, räknade från och med 1834, hvarunder åboombyten ansågos inträffa och blifvande åboer kunde på räntornas förändrade liqvidations-sätt förberedas, helst ilen tiderymd af 23 år, sorn förflutit sedan frågan om indelnings-jemkningen först väcktes, måste på köpeskillingarne för de ränte-betalande hemmanen redan hafva inverkat; alt innehafvare af sistnämnde hemman, hvilka, hellre än alt räntorna sålunda liqvidera, önskade deltaga i effektiv rustning med närbelägna rusthåll, som borde åtnjuta motsvarande rustnings— tillskott, skulle ega att i föreskrifven ordning derom göra ansökning; att då upplyst vore, det en del räritegilvande hemman fått, vid skallläggningstiden, sä höga, hemmanens egovnlden nu för tiden icke motsvarande räntor sig åsatte, alt dessa räntor, förvandlade från ett ringa penninge-belopp till effektiv rustnings-kostnad, skulle tilläfventyrs kunna förorsaka hemmanens ödesmål och undergång, Kongl. Majit ville åt egare af sådarie hemman förunna ali, inom viss lämplig, af Kongl. Majlis Befallningshafvande bestämd och kungjord tid, söka räntans nedsättning, till likhet med andra räntebetalande hemman; att lill betäckande af den brist, som genom så beskaffad ränte—nedsättning inträffade för de räntetillskott-tagande Ruslhållarne,' kunde, jemte Kronans behållna indelnings-, öfverskotta- och reserv-räntor, sorn dittills utgjort cirka 30 Hulr, amandas de i Blekinge vid 1826 års extra roterings-jemkoing tillkomne omkring 23 nya ordinarie rotar, genom erläggande för dem af en efter markegång rustnings-kostnaden motsvarande vakans-afgift; i hvilket fall desse anslag borde från oell med påföljande år komma gamla båtsmans-indelningen till godo, samt under Kongl. Majlis HelaII— ningshofvandes och en särskild, af rustbållarne sammansatt, direktions vård och förvaltning tills vidare helt och hållet och i framtiden, så vidt de erfordrades, disponeras och förräntas lill understöd för Blekingska båtsmans-hållet, efter reglemente, som Kongl. Maj:ts Befallningshafvande borde i underdånighet föreslå.
Denna Nådiga framställning öfvei lemnades vid berörde riksmöte lill handläggning af Stats- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskotten; och torde hufvudsakliga innehållet af deras afgifna utlåtande här jemväl böra meddelas.
Utskotten hade nemligen, i fråga oin den af bémälde kom initierade föreslagna jemkning uti Blekingska båtsmans-hållet, funnit, att då ingalunda styrkt blifvit, det Blekingska provinsens framtida bestånd påkallade den nedsättning af nummer-styrkan, sorn af berörde jemkning skulle blifva en följd, men en förlust af 249 sjövana båtsmän nära flottans hufvud-station skulle medföra ganska väsentliga olägenheter i afseende å flottans tjenstbarhet, ali vidare fråga om berörde jemkning, sådan den af feommitterade blifvit uppgjord, borde, på sätt Kongl. .Maj;t föreslagit, förfalla.
Att Stals-Vlskoltels Utlåtande JU?
S9. 3 åter tillvägabringa en jemn fördelning af rustnings-besvaret, genom ett förändradt siitl för öfverskotts-räntornes liqviderande, eller deras förvandlande, antingen till effektiv rustning, eller lill deremot svarande penninge-belopp efter markegång, syntes vara lika öfverensstämmande med rättvisa' och billighet, som påkalladt af behofvet för de hemman, hvilka af rustningen vore mest tryckta; och borde dervid tagas i betraktande, alt, enligt de vid indelnings—tiden afsedda grunder, all den till batsmanshållet anslagna jord skulle deltaga i rustningen lika; alt det emellan ränta och effektiv rustning, hvilka då motsvarade hvarandra, sedermera genom myntets försämring uppkomna ojemna förhållande icke förutsågs vid indelnings—tiden; samt att det ena hemmanet icke borde draga rustning för det andra, emot en ringa och obetydlig ersättning. i)å denna olägenhet undanröjdes, samt indelnings-verket och bålsmans-kontraktet till sina hufvudgrunder och rälla tillämpning återfördes genom den i Mader föreslagna reglering af öfversko!ts-räntorne, företedde sig icke någon betänklighet för dess antagande vidare än så vidt derigenom inträffade rubbning i de räntelillskotl-gifvande hemmanens värden, hvilka naturligtvis skulle nedsättas i samma män, som raitle-tillskot let genom den ifrågasatta förvandlingen ökades.
Men denna omständighet linge dock, efter Utskottens tanke, icke hindra förslaget, utan endast föranleda någon inskränkning i afseende å verkställigheten.
Oin det dervid, å ena sidan, måste medgifvas vara med sträng rättvisa öfverensstämmande, att de länteöfverskolt-lagande hemmanen genast komme i åtnjutande af förhöjningen, såsom Riksdags fullmäktige från Blekinge jemväl hade yrkat, borde dock, å den andra, icke förbises, alt del närvarande missförhållandet emellan rönte-beloppen och rustnings-kostnaden vållats af. liden och ett försämrad t .myntvärde 'samt derföre borde af tiden botas, utan våldsam inverkan, hvarken på egande-rälten eller på hemma nens bestånd; att, likasom vid .fastighets-köp i allmänhet, de fastigheterna åtföljande besvär inverkade pä köpeskillingarrie, hade ock det olika förhållandet med Blekingska hemmanens rustnings-skyldighet på de för hemmanen betingade köpevilkor haft ett sådant inflytande, att köpeskillingarne blifvit lör hemman med rustning öfver räntan, med afseende å det otillräckliga vederlaget af tillsköt Is-räntan, nedsatte, men okade för hemman med lägre rustning än räntan, i anseende till förmånen att lä utgöra ränte-återstoden med en ringa penning; samt att följaktligen, i händelse alla ifrågavarande hemman genast skulle åläggas att i rustningen deltaga lika, det förhållande i sjelfva verket inträffade, all en del åboer ulan vederlag ålkomme förmånen af en riinte-förhöjning, som drabbade andra åboer, hvilka för samma förmån utgifvit lösen.
Det vore således, i Utskottens tanke, billigast, att icke låta det nya förhållandet inträda förr, än efter en viss lids förlopp, hvilken, med afseende å den redan förflutna liden, ifrån det frågan härom väcktes, syntes lämpligen kunna bestämmas till hälften al hvad Kongl.
Maj:t i Nåder föreslagit, eller 10 år.
I följd häraf tillstyrkte Utskotten således, att indelnings-verket borde lill sina hufvudgrunder eich dess rätta tillämpning återföras så, att tillskotts-* 6 Stals-Ulskotlefs Ullålande JY? 5!). räntetagare framdeles komme i åtnjutande af sina räntor, till det belopp, som efter rnarkegångs-förvandling motsvarade den effektiva rustning de för räntorna presterade, men öfverskotts-gifvarne likväl fingo åtnjuta tio års ytterligare" anstånd med ränte-förhöjningen och derjemte skälig lindring i ränte-beloppet, der hemman belunnes deraf mera betungade, än andra med dem jemngoda i orten; samt att, till betäckande af den brist, som för ränte-lagarne, förmedelst berörde lindring, uppkomme, måtte, jemte Kronans behållna indelnings-, öfverskötts- eller reserv-räntor, användas de i Kongl. Maj:l« Proposition omförmälda omkring 25 nya ordinarie båtsmans-rotar, att från och med år 1855 komma den gamla båtsmans-indeiningen tillgodo.
Sedan Rikets Ständer, med godkännande af Utskottens nu anförda yttrande, vid samma riksmöte till Kongl. 3VIaj:t aflat it underdånig skrifvelse i ämnet, förordnade Kongl. Majit genom Nådigt Bref den 14 .luli sistnämnde år, att öfverskottsräntorna i Blekinge skulle, till ränte-tagarnes förmån, utgöras med förvandling efter årlig markegång å de till båtsmans-rustningen efter 1685 års kontrakt hörande prestationer, dock först efter 10 års förlopp, från 1854 års början räknadt, till förekommande af en alltför våldsam rubbning i egande-riitten, men alt deremot öfverskotts-räntegifvare, hvilka, hellre än att räntorna sålunda liqvidera, önskade i effektiv rustning deltaga med närbelägna rusthåll, som borde åtnjuta motsvarande luslnings—tillskott, skulle ega att derom göra ansökning, äfvensom egare af sådana ränlegifvande hemman, sorn vid skattläggningstiden fått sig efter närvarande förhållande lör höga räntor åsätta, få söka räntans nedsättning till likhet med andra ränlebelalande hemman inom viss af Kongl. Majits
Befallningshafvande i länet bestämd och kungjord lid; hvarjemte till betäckande af den brist, som genom en sådan ränte-nedsättning skulle uppkomma för tillskotts-räntetagare af gamla håtsmans-indelningen, blefvo, jemte Kronans behållna indelnings-, Öfverskötts- eller reserv-räntor, anvisade vakans-afgiflerne för de i Blekinge, vid den länet öfvergångne extra voterings jemkning, tillkomma nya ordinarie rotar eller rusthåll, med föreskrift tillika, att de häraf uppkomna anslag skulle tills vidare helt och hållet och i framtiden, så vidt de erfordrades, disponeras och förräntas till understöd för Blekingska båtsmans* hållet, saint derföre pä jemväl stadgadt satt inom länet förvaltas. idkommände åter de så kallade reserv-räntorna, har Utskottet af handiingarne inhemtal, alt vid indelnings-verkets uppgörande, de mindre räntor, som utgingo af åtskilliga små lägenheter såsom utjordar, ängar, fisken, holmar, qvarnar o. s. v., och hvilka icke lämpade sig för indelning lill någon effektiv rustning, i följd deraf blilvit
Irån båtsmans-indeiningen uteslutne, men i stället, under namn af reservräntor, anslagna i likhet med de s. k. öfverskolts-räntorna, till betäckande af den brist, som uppkomme för sådane indelta hemman, hvilkas grundränta understeg det lör dem bestämda rusfnings-dalertal.
Dessa räntor fastställdes genom Kongl. Brefvet den 22 April 1696 för hela provinsen lill ett sammanlagdt. belopp af 500 da - Slah-Utskollcls Ullålundc JVs S9. ler 27 öre 3'/r, penningar, motsvarande 166 Ridr 43 sk. 6V5 r:st Banko; men sedan under den följande tiden vid flera tillfällen särskilda beslut blifvit meddelade om förändrad .disposition af en del af ifrågavarande räntor, äro de återstående reserv-räntorne i 1823 års jordebok upptagna lill endast 31 R:dr 18 sk. 8 r:sl, och utgöra för närvarande, efter afdrag af räntor för vissa sedermera nedlagda fisken, blott 47 R:dr 3 sk. 2 r;st.
Uti en den 10 Januari 1831 allåten Nådig Proposition gaf Kongl. Majit Rikets då församlade Ständer tillkänna, hurusom, då det vid 1834—1833 års riksmöte beslutade förändrade sättet för öfverskotls-räntornas utgörande med år 1844 trädde i verkställighet, tvekan uppstått, huruvida samma beslut borde tillämpas jemväl å de så kallade reserv-räntorna; och ehuru Kongl.
Ma jit väl ansett skäl förefuinas lill den slutsats, alt Konungs och Ständers gemensamma afsigt varit, att de nu ifrågavarande reserv-räntorna skulle med förvandling efter markegång utgå, helst den af båda Stats-maklerna uttalade grundsats, dels att rustnings-besvärel i provinsen skulle blifva lika för alla egare af jord och lägenheter af samma natur, och dels att indelningen borde lill sina hufvudgrunder återföras, i annat fall förfelades, hade Kongl. Majit likväl, enär något bestämdt förklarande angående sättet för reserv-räntornas utgörande eller grunden, hvarefter de vid skeende förvandling borde beräknas, icke innefattades i Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den 29 December 1834, velat i delta hänseende inhemta Rikets Ständers tanke, samt alltså löresjagit, det Rikets Ständer mätte för klara, att de till fyllnad för den gamla bålsmans-iodelningen i Blekinge anslagna reserv-räntorna skulle, i likhet med öfverskotts-ranlorna, utgöras med förvandling efter markegång å den verkliga ruslnings-koslnadeu, ävensom alt vid en så beskaffad förvandling samma medel-beräkningsgrund för reserv-räntorna borde följas, som vid den nya båtsmans-indelningen blifvit antagen eller 20 daler silfvermynt för hvarje båtsman; i sammanhang hvarmed Kongl. Majit för Rikets Ständer tillkännagifvit, att Kongl. Majit, som under den 11 December 1843, med uppskjutande tills vidare af hufvudsakligt beslut i målet, förordnat, alt reserv-räntorna emellertid skulle utgå efter samma grund, sorn förut, sedermera vid ärendets slutliga pröfning den 3 Juni 1849 funnit skäligt föreskrifva, att den ifrågaställa förändringen med reserv-räntornas beräkning dä genast borde försiggå och i man deraf belöpande afgifter lills vidare de belalnings-skyldige påföras med laga efterräkning, men att, intill dess Rikets Ständer i ämnet beslutat och Kong I.
Majit framdeles derom vidare i Nåder förordnade, samma afgifter icke skulle uttagas, utan räntornas belopp under liden endast enligt dittills följd grund uppbäras. Hvad Kongl. Majit sålunda föreslagit blef af Rikets Ständer hufvudsakligen bifallet, dock med den förändring, att reservräntornas utgörande efter markegång ä i ustniugs-prestationerna icke borde vidtaga förr, än tio år förflutit från år 1849, då Kongl. Majlis
Nådiga beslut om den högre debiteringen meddelades; hvarjemte Rikets Ständer i underdånighet anböilo, det behöriga undersökningar malle varda kostnadsfritt för de skatlskyldige anställde, lör n Stals-Vtshollels tillåtande Jtf 59.