Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad slutligen beträffar anmärkningarne i revisionsberättelsens 6 §, att skiljaktigheter befunnits emellan såväl balanser som särskilda konti i Stockholms stations och derunder lydande depöts i Götheborg räkenskaper, samt att för den sednare saknats en »för år» å särskilda titlar äfslutad räkenskap m. m., får Förvaltningen underdånigst hänvisa till hvad i berörde afseenden blifvit af Befälhafvaren vid förenämnda station anfördt samt för egen del tillägga, att tiden, efter det Stations-befälhafvarens underdåniga yttrande inkommit, icke medgifvit, att, i anledning af ifrågavarande anmärkningar, ingå i undersökning, huruvida någon förändring af nu gällande föreskrifter, rörande räkenskapsföringen vid Flottans förberörda station och depot, i och för vinnande af de utaf Statsrevisorerne åsyftade rättelser, må, utöfver de åtgärder, som Stations-befälhafvaren anmält sig hafva vidtagit, erfordras; skolande Förvaltningen, efter pröfning af förhållandena uti ifrågavarande hänseende, förordna om de förändringar, som kunna påkallas och af Förvaltningen bero, eller till Eders Kongl.
Maj:t ingå med de underdåniga framställningar, hvartill ämnet kan föranleda.
Eders Kongl. Maj:ts Underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, C. S. m EHSTEDT. C. B.
LILLIEHÖÖK. J. B. KLEMAN. C. E. HOLM, Referent.
Stockholm den 3 Januari 1862. A.
Falkenstedt. — 311 - T. f. Befälhafvande Amiralens vid Carlskrona station af Flottan underdåniga yttrande, i fråga om 1861 års Revisorers framställningar vid granskning at denna stations räkenskaper.
Med föranledande af Rikets Ständers Revisorers afgifne berättelse, örn granskning af statsverkets med flera allmänna fonders tillstånd, styrelse och förvaltning år 1859, och dervid i 2 § af anmärkningarne vid Kongl. Förvaltningens af sjöärendena med lots- och fyrinrättningen saint Sjökarte-kontoret äfvensom Kongl.
Flottans stationers i Carlskrona och Stockholm samt depöts i Götheborg räkenskaper gjorda framställning, om förändring i boktöringssättet. derhän, att hvarje fartyg af större cert må erhålla särskildt konto, hvarigenom en lätt och klar öfversigt af den på hvarje fartyg belöpande kostnad otvifvelaktigt bör kunna vinnas, så får jag underdånigst andraga, att enahanda framställning blifvit gjord af förra årets Statsrevisorer, och har jag såväl sorn dåvarande Befälhafvande Amiralen, vice Amiralen och Kommendören med Stora Korset af Eders Maj:ts Svärds-orden m. m.
S. von Krusenstierna, enligt dess underdåniga utlåtande don 6 December 1860, icke kunnat undgå att inse riktigheten af gjorde yrkandet, men måste ock instämma i hans underdåniga yttrande derom, att då all beräkning af värden för särskilda arbeten icke kan annorlunda åstadkommas, än genom extrahering af alla journaler öfver den materiel, som åtgått ej allenast vid arbetsposter, utan ock i alla de särskilda verkstäder, der för ett fartyg tillverkas tacklings- och inventarie-persedlar af alla slag, samt materialiernes och persedlarnes derefter skeende uträkning i penningevärde, likaså alla dagsverkenas extrahering efter de olika folk— klasserne och dagspenningarne, samt dessas och den åt timmermännen bestådde rågs eller det åt matroser och båtsmän bestådde bröds uträknande i penningebelopp, till hvilka ökade arbeten blifvit föreslagne 3:ne Karomarskrifvare-biträden, för hvilka en kostnad af 2,400 h':dr Runt årligen skulle komma att utgå och hvarigenom det åsyftade ändamålet skulle kunna vinnas, helst jag icke heller anser möjligt, att med den minskade civilpersonalen kunna åstadkomma alltjemt ökade arbeten; så får jag, för åstadkommande af livad Rikets Ständers Revisorer sålunda föreslagit, underdånigst tillstyrka den förut ifrågasatte tillökningen af 3:ne civile tjenstemän med 800 R:dr R:mt årlig lön hvardera. — 312 — Vid 4 §, om inventering af materialförrådet i Carlskrona livart 9:de eller 10:de år, har jag ej något att tillägga.
Efter nådigste förordnande: ADOLF PRINTZENSKÖLD. G. Trägårdh.
Befiilliafvarens för Kongl. Flottans station i Stockholm underdåniga utlåtande, i anledning af åtskillige uti 1861 års revisionsberättelse förekommande anmärkningar.
Anbefalld att, i anledning af Rikets Ständers Revisorers afgifna berättelse om verkställd granskning af statsverkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning år 1859, afgifva underdånigt^utlåtande, i hvad rörer Kongl. Flottans station i Stockholm och depot i Götheborg, får jag, till åtlydnad häraf, underdånigst anföra:
Vid § 2, Innefattande förslag, »att hvarje fartyg af större cert må erhålla särskildt konto», att, sedan jag lörlidet år, i anledning af dåvarande Revisorers framställning, yttrat mig i ämnet, jag dervid icke liar annat att erinra, än att, derest förslaget skulle vinna bifall och äfven vid denna station, hvarest för närvarande icke finnas fartyg, som synas vara att hänföra till de af Revisorerne åsyftade, komma att få någon väsendtlig till— lämpning, sådant sannolikt skulle föranleda behof af tillökning i civilpersonalens antal.
Att, i anledning af det deruti förekommande, tillförene tillstyrkta förslag om de nu skiljda anslagens till Flottans nybyggnad och underhåll sammanförande under en enda titel, något vidare yttrande från min sida ej torde erfordras. — 313 — Vid § 4, Hvaruti Revisorerne, lika med Kongl.
Rikets Ständers Revisorer hafva anmärkt, hurusom på flera ställen i Stockholms stations och Götheborgs depöts räkenskaper förofunnits skiljaktigheter emellan såväl balanser som de särskilda konti; men, då Revisorerne icke närmare angifvit dessa skiljaktigheter, är jag ej i tillfälle att annorlunda än i allmänhet kunna yttra mig deröfver; och får derföre, efter att hafva i anledning af anmärkningarne infordrat stationens Kammar-, Sjömilis- och Varfskontors yttrande, underdånigst förklara, att, enligt hvad vederbörande upplyst, der skiljaktigheter emellan balanser förekommit, sådane varit föranledda dels deraf, att vid en tidsperiod långt före den, som nu verkställda revision omfattat, vid ett års slut befintliga oliqviderade så kallade nummerförskotter icke blifvit uti ingående balansen af påföljande års kassaräkning upptagna, ehuru i hufvudboken behörigen observerade, dels ock deraf, att den kontanta behållning, som förefanns vid Götheborgs depot, då Stockholms station, på grund af Kongl. Majits nådiga bref den 11 Oktober 1854, öfvertog redovisningsbestyret för depöten, icke ingått i stationens kassa och följaktligen ej heller i dess kassaräkning, men väl blifvit i hufvudboken vederbörligen iakttagen; och att, om skiljaktighet emellan de särskilda konti förekommit, grunden dertill vore, att meded blifvit uti kassaräkningen å oriktiga titlar antingen uppdebiterade eller afförda, hvilket vid hufvudbokens uppgörande rättats.
Då emellertid Rikets Ständers Revisorer kommit till visshet derom, att räkenskaperna i hufvudsak lemna öfverensstämmande resultat, hvilket synes vara det väsendtligaste, torde jag härvid blott behöfva tillägga, att såväl i afseende å inleverering af behållningen i Götheborgs depot, som i öfrigt blifvit meddelade föreskrifter, hvarigenom skiljaktigheter af den anmärkta beskaffenheten böra förekommas.
Beträffande den i Stockholms stations hufvudbok intagna redovisningen för Götheborgs depot, hafva Rikets Ständers revisorer anmärkt, att vid Götheborgs depot icke finnes någon särskild hufvudräkning eller »för år» å särskilda titlar afslutad räkenskap; hvadan och då den nu granskade räkenskapen för depöten innefattat kassajournaler för 4:de qvartalet år 1858 samt l:sta, 2:dra och 3:dje qvartalen 1859, med deröfver vid Stockholms station upprättade tvenne summariska sammandrag, saint någon fullständig redovisning således icke funnits för utgifterna under ifrågavarande år vid depöten, det ock för Revisorerne varit omöjligt inhemta, huru och på hvad sätt anslaget för året blifvit användt.
I anledning häraf får jag underdånigst upplysa, att redovisningen för Götheborgs depot är upprättad i enlighet med föreskrifterna i Kongl. Maj:ts under den 10 Oktober J854 för tjenstgöringen vid depöten fastställda reglemente, i hvars 5:te §, bland annat, 40 — 314 — stadgas: »att inora en månad efter hvarje qvartals slut skall till Stations-befälhafvaren »öfversändas redogörelse för det nästförutgångna qvartalets utbetalningar, upprättad »efter det formulär, som gäller i afseende på fartygs-befälhafvares redovisning för mendel till sjöexpedition, hvilken redogörelse af stationens Revisor granskas och sedan »ingår uti stationens kassaräkning; börande all kontant inkomst och utgift vid depöten »betraktas såsom förskottsvis gjord för Stockholms stations räkning».
Häraf följer, att någon så-dan särskild hufvudräkning eller för år på särskilda titlar afslutad räkenskap, som Revisorernes anmärkning åsyftat, icke kan finnas hvarken vid depöten eller härstädes för depötens räkning.
Orsaken dertill att endast lista, 2:dra och 3:dje qvartalernas redogörelse för depöten ingå i löpande årets räkenskaper för stationen, ligger uti den af Kongl. Förvaltningen af sjöärendena den 30 November 1852 meddelade föreskrift, att räkenskaperna skola med kalenderår afslutas.
Då 4:de qvartalets redogörelse för depöten ej kan afgifvas och stationen tillhandakomma samt hinna granskas och slutligen åtgärdas förr än måhända 2 till 3 månader inpå ett följande år, är det naturligt att, så länge nu gällande stadganden skola efterlefvas, nämnde qvartals redogörelse icke kan ingå i samina års räkenskaper för Stockholms station, hvilka skola med årets utgång afslutas.
Att efteråt intaga 4:de qvartalets redogörelse för depöten i samma års räkenskaper för stationen, vore ett fel, hvarigenom räkenskapen klofve oriktig, enär den kotnme att utvisa ett resultat, olika med det förhållande, som här ägde rum vid redogörelsesårets slut.
Ett sådant intagande efteråt af specialräkningar för det tilländalupna åiet äger ej heller rum i afseende å stationen.
Sålunda kan t. ex. aflöningen för December månad till Kronans manskap och daglönarne vid varfvet afföras först i påföljande årets räkenskap, af det skäl att aflöningsuträkningarne för nämnde personal, enligt gällande föreskrifter, upprättas först sedan månaden til lända— lupit.
Sjelfva sättet för depötens redogöi’elses intagande i stationens kassaräkning stödjer sig på 1T:de punkten uti den stationen år 1850 meddelade »underrättelse rörande »tillämpningen af de för Kongl.
Flottans sta»tioner i underdånighet föreslagna formulärer till hufvudbok och kassaräkning, m. m.», så lydande: »Öfver flera efter hvarandra liggande verifikationer, hvilka tillhöra sam »ma intägt eller utgift, kan ett omslag eller sammandrag upprättas, som hänvisar till »hvar och en af verifikationerna, i hvilket fall endast totalbeloppet i kassaräkningen upp»tages med hänvisning till sammandraget».
LILLIEHÖÖK. <7.
Å. /Sundin, — 315 — Kon??].
Fångvårds-styrelscns underdåniga utlåtande, angående en af Rikets Ständers Revisorer gjord anmärkning vid fångvårds-räkenskapen lör år 1859.
Genom nådig remiss den 14 nästlidne November liar Eders Kongl. Majit behagat infordra Fångvårds-styrelsens underdåniga utlåtande öfver meddeladt transsumt af Rikets Ständers Revisorers den 14 nästförutgångne Oktober afgifna berättelse angående granskning af statsverkets med flera allmänna fonders tillstånd, styrelse och förvaltning år 1859, af hvilket transsumt inhemtas, att, sedan vid en föregående statsrevision hemstäldt blifvit, att vid fångvårds-räkenskapen måtte fogas afskrifter af sådane protokoll, deruti redogörelse meddelades öfver förloppet af de entreprenad-auktioner, vid hvilka för fångvården erforderliga effekter och förnödenheter blifvit upphandlade.
Rikets sednast församlade Ständers Revisorer under granskning n af de till fångvården hörande räkenskaper skola erfarit olägenheten deraf, att vid en del af dessa saknats sådane handlingar, hvilka lemnade fullständig upplysning rörande anskaffningen medelst uppköp å offentlig auktion af fångvårds-förnödenheter; hvadan Revisorerne, hvilka förmodat, att den föregående framställningen i ämnet, med afseende å hvad Fångvårds-styrelsen derom yttrat, ej kommit att leda till någon åtgärd, funnit sig böra hemställa, att åtminstone de kontrakt, sorn för sådant ändamål af Fångvårds-styrelsen eller å dess vägnar med vederbörande afslutas, mätte antingen i original eller afskrift räkenskapen biläggas.
Remisshandlingarne återställas i underdånighet; och Styrelsen framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste, Allernådigste Konung!
Eders Kongl. Maj:ts’ underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, W. STRÅLE. R. TII.
Stockholm den 20 December 1861. L. A. F. Lindencrona. — 316 — Stuteri-öfverstyrelsens underdåniga utlåtande öfver 2:ne i 1861 års revisionsberättelse förekommande anmärkningar vid granskningen af Strömsholms stuteris räkenskaper.
Storm äktigste, Aller 11 ådigste Konung!
Uti afgifven underdånig berättelse om verkställd granskning af statsverkets med dertill hörande fonders tillstånd, styrelse och förvaltning år 1859, hafva Rikets Ständers Revisorer, bland annat, förmält, hurusom af räkenskaperna för Strömsholms stuteri inhemtats, att derstädes fortfarande följes en af öfrige stuterier i riket såsom både kostsam och mindre ändamålsenlig redan frångången method, att till landsorterne utsända, s. k. vandringshingstar, och att kostnaden för 35 sådane hingstar år 1859 utgjort 9,208 R:dr 69 öre; yttrande Revisorerne den åsigt, att om hingstarne, i stället att kringsändas, antingen afyttrades till liingstföreningarne mot någon skälig rabatt eller öfverlemnades åt enskilda personer, med skyldighet att ansvara för kreaturens behöriga vård och underhåll, men med rättighet att uppbära inflytande språngafgifter, stuteriet derigenom skulle befrias från den icke obetydliga utgiften för dessa djurs underhåll; hvarjemte Revisorerne fästat uppmärksamhet dervid, att uti den balansrelation, som finnes bilagd förberörde räkenskaper, de från förutgångna revisionsår balanserade osäkra fordringar upptagas till 1,742 R:dr 71 öre, utan att visadt vore, hvilka åtgärder till fordringarnes indrifning under året blifvit vidtagne.
Genom nådig remiss af den 18 sistlidne Oktober anbefalld att häröfver inkom ma med utlåtande, får Stuteri-öfverstyrelsen underdånigst anföra följande:
Ett stuteri är och måste alltid blifva en kostsam inrättning, och de hästar, hvilka der uppdragas, äro följaktligen i samma mån dyrbara; men värdet hos en sådan häst, då han med constant race förenar fullgoda egenskaper, bör rättvisligen icke annorlunda bedömas än med hänsyn till hvad han så som afvelsdjur kan komma att verka till förädlande af sitt slägte, och ju längre tiden för hans verksamhet varar destomera återgäldar han äfven hvad hans egen uppfödning kostat.
Att stuteriernas hingstar ännu vid en ålder af tjugu år och derutöfver befinnas tjenstbare är icke sällsynt; att samma förhållande inträffar med dem, hvilka såsom unga derifrån skiljas, äger Stuteri-öfverstyrelsen anledning betvifla. — 317 — För att bereda tillfällen till betäckning i de provinser, hvilkas aflägsna läge från stuterierna icke medgifvit ditsändning af hingstar under språngtiden, hafva landtbeskällare redan för lång tid tillbaka varit stationerade hos enskilde personer mot skälig ersättning för underhållskostnaden, men, oaktadt dessa personer varit kända för redbarhet och ordentlighet samt icke den ringaste anledning förefunnits att hingstarne blifvit obehörigt begagnade eller vanvårdade, hafva dessa hästar likväl ej medfört den nytta man af dem väntat, då de flesta efter tre ä fyra år förlorat allmänhetens förtroende, blifvit föga anlitade samt redan före uppnådda 14 å 15 år varit otjenstbare.
Exempel saknas till och med ej, att hingstar, återtagne, emedan de i stationsorten ansetts såsom beskälare oförmögne, sedermera under flera år med fördel begagnats vid stuteriet såsom sådane.
Orsaken till här uppgifna förhållanden ligger påtagligen i den rationelt afpassade behandling kreaturen kunna erhålla vid en anstalt, hvarest allt finnes anordnadt uteslutande med afseende på deras vårdande, såsom ändamålsenliga stallar, täckta ridbanor för motionering vid ogynnsam väderlek eller under årstid, då halka och snö göra denna öfning förenad med våda, tillgång till erfaren läkare, sorn dagligen visiterar hästarne för att vid första sjukdomsyttring öfvertaga deras behandling, samt slutligen en öfvad, af befäl kontrollerad stallpersonal, som dygnet om med punktlighet bestrider hästarnes värd; alla dessa fördelar, hvilka hos den enskilde icke stå att finna, åtminstone ej förenade, måste ovedersägligen, der fråga är om hästens bibehållande, gifva stuteriet ett bestämdt företräde såsom förvaringsställe för de afvelsdjur, staten med stora omkostnader danat.
Också grundar sig Rikets Ständers Revisorers antagande, att idéen om hingst-depöters ändamålsenlighet skulle vara frångången vid de tvänne andra stuterierna, på en irring, alldenstund vid Flyinge, hvarest utplacering äger rum, den endast gäller 20 hingstar, under det att 15 fortfarande underhållas såsom depöt-beskällare, samt från Ottenby, som, i anseende till sitt från fasta landet afskiljda läge, aldrig varit afsedt till liingst-depöt, likväl årligen utsändas några hingstar till norra delen af Öland och de orter af Småland, som deraf äro i största behof.
Den med Flyinge-hingstar vidtagna åtgärd har ej heller varit framkallad deraf att hingst-utföringsmethoden befunnits mindre ändamålsenlig, utan föranleddes densamma af nödvändighet att bereda utrymme och tillgång för det nya stuteri, hvarmed år 1849 gjordes början vid denna kungsgård och vid hvilket tillfälle de hingstar, som voro minst passande att bibehålla för stuteriet, i stället att till låga priser försäljas och derigenom gå förlorade för afveln, öfvertogos af enskilda personer utan anspråk på ersättning för underhållet, men med åliggande att ställa dem allmänheten tillhanda.
Denna anordning har sedermera fortfarit, emedan, om också de utplacerade hingstarne varit något mindre anlitade än de vid stuteriet qvarstående, någon väsendtlig anledning till förändring i den en gång vidtagna åtgärden icke förekommit; men orsaken härtill torde rätteligen böra sökas uti de för Skäne egna förhållanden, att dervarande betydliga egendomar merändels äro i besittning af de utvägar, som utgöra vilkoret för dyrbarare hästars behöriga vårdande samt framför allt deruti, att vanan vid hästens behandling hos Skånska allmogen är sä allmän, att erfarne stalldrängar derstädes kunna erhållas med vida mindre svårighet än i andra orter; hvartill kommer, att närheten till stuteriet sätter dess Chef i i tillfälle att någorlunda aktgifva sättet hvaruppå hästarne vårdas.
Med antagande att de förhållanden, som gälla för Skåne äfven kunde, om ock undantagsvis, förefinnas på andra ställen inom riket, begärde och erhöll Stuteri-öfverstyrelsen år 1851 Eders Kongl. Maj:ts nådiga tillstånd att jemväl från Strömsholm utsätta hingstar hos enskilda personer till kostnadsfri vård; ett medgifvande, sorn dock hitintills föga kunnat begagnas, då, utom i Skåne, ingen benägenhet visat sig att ingå — 318 — så beskaffade, med både utgifter och ansvar förenade förbindelser.
Skulle, med den tilltagande båg för hästkulturen, hvaraf hingstföreningarne utgöra en yttring, tillfällen framdeles yppa sig att utplacera hingstar mot föreningarnes förbindelser att för dem ansvara, skall hinder derför oj möta; men att, såsom Rikets Ständers Revisorer angifva, tillämpa denna method ända derhän, att genom hingstarnes utplacering eller försäljning mot rabatt till föreningarne, den vid Strömsholm underhållna depot helt och hållet tillintetgöres, afstyrker Stuteri-öfverstyrelsen på det högsta, öfvertygad att dessa hästar så snart koinme att förlora användbarhet för afveln samt erfordrade en så tät omsätt ning, att stuteriets produktion icke försloge för deras remonterande och att således inom få decennier en brist på hingstar skulle yppa sig, hvars afhjelpande sedermera koinme att erfordra lång tid och betydliga kostnader.
Beträffande slutligen det af Rikets Ständers Revisorer uppgifna förhållande, att den balansrelation, som finnes bilagd Strömsholms stuteri-redogörehse för år 1859, icke utvisar om och hvilka åtgärder under året vidtagits för att indrifva stuteriets osäkra fordringar, får Stuteri-öfverstyrelsen upplysa, att Intendenten Adlerstam, hvilken redovisningen för det ifrågavarande året ålegat, redan den 1 Januari 1860 atled, hvarigenom svårighet mött att vinna tillförlitlig kännedom om hans åtgöranden i berörda afseende.
Den nådiga remisshandlingen återställes; och Stuteri-öf.erstyrelsen framhärdar med djupaste undersåtlig vördnad, trohet och nit, Stormäktigste, Allernådigste Konung!
Eders Kongl. Maj:ts underdånigste och tropligtigste tjenare och undersåte, 1). SILFVERSTOLPE.
Styrelsens öfver Stamliolländerierna underdåniga utlåtande öfver Rikets Ständers Revisorers anmärkningar vid Stamholliinderiernas förvaltning och räkenskaper för år 1859.
Genom nådig remiss af den IS sistlidne Oktober har Eders Kongl.
Majit täckts infordra Stamholländeri-styrelsens underdåniga utlåtande öfver de af Rikets — 319 — Ständers Revisorer gjorda anmärkningar i afseende på stamholländeriernas förvaltning och räkenskaper för år 1859; och får, med anledning deraf, Styrelsen, jemte remisshandlingens återställande, i underdånighet andraga följande: § 1.
Yid förflyttningar af statens stamholländerier måste Stamholländeri-styrelsen alltid fästa sin uppmärksamhet å en mängd förhållanden, som inverka på valet af såväl station, som de för hvarje särskildt ställe bestämda djur.
Lokalens beskaffenhet och läge, ägarens eller vårdarens personlighet, transportens längd och sättet för dess verkställande m. m. äro omständigheter, som här måste tagas i noga beräkning.
Sjötransport måste derför väljas; men denna var till Carlstad kortare och följaktligen billigare, än den till Jönköping; hvartill korn, att Styrelsen ansåg sig kunna påräkna en särdeles omsorgsfull vård för djuren på Warpnäs, hvars ägare sjelf är å stället bosatt, en fördel, som icke kunde väntas vid Drettinge, enär dess ägare, Ofverståthållaren m. m.
Herr Grefve Hamilton, är större delen af äret boende i Stockholm; och hade dessutom Styrelsen, vedan innan någon flyttning af holländeriet å Jordberga ännu var i fråga, träffat aftal med Grefve Hamilton om uppställandet på Drettinge af de vid Gammalstorp på förhand betingade djuren.
Hvad angår den af Revisorerne framställda begäran att, jemte uppgift om antalet af tjurar och kor vid alla stamholländerier i riket, äfven en fullständig utredning om samtliga stamholländeriernas förvaltning, afkastning och tillstånd måtte hädanefter åtfölja den berättelse, som det borde åligga Stamholländeri-styrelsen att bifoga den årliga räkenskapen, så får Styrelsen i underdånighet fästa Eders Kongl. Maj:ts nådiga uppmärksamhet derpå, att en berättelse, innefattande alla dessa ämnen, årligen blifvit af Styrelsen till Eders Kongl. Maj:t inlemnad genom Eders Kongl.
Maj:ts Civil-departement, hvarest den utan tvifvel varit för Rikets Ständers Revisorer tillgänglig; och anser Stamholländeri-styrelsen, att det af Revisorerne afsedda ändamålet lämpligast skulle vinnas, om Eders Kongl. Maj;t täcktes anbefalla Styrelsen, att vid den årligen till Eders — 320 — Kongl. Majits och Rikets Kammar-rätt ingående räkenskapen bifoga en afskrift at den till Eders Kongl.
Majit sednast afgifna årsberättelsen. § 3.
Den af Kongl. Majit i nåder tillförordnade Stamholländeri-styrelse: A. E. WIRSÉN. J.
Landtbruks--akademiens underdåniga utlåtande, i anledning af Rikets Ständers Revisorers anmärkning om underlåten brandförsäkring af åtskilliga byggnader vid Akademiens experimentalfält.