Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj 1824 väsendtligen stadgadt och föreskrifvet: a) att den Konungens Befallningshafvande, sorn,, utan skälig orsak, dröjer att ställa dom i fullbordan,, skall svara för ali skada, som deraf tima kan; b) att Under-exsecnlorer, hvilka af Konungens Befallningshafvande, såsom Öfver-exsecutor, åläggas att medel utmätningsvis uttaga och till honom insända, böra sådane medel uti Landt-ränteriet nedsätta och på enahanda sätt, som vid krono-uppbörd, Konungens Befallningshafvande derom underrätta; hvarefter medlen skola, på lika sätt, från Landt-ränteriet med omgående post til! vederbörande öfversändas, jemte det Konungens Befallningshafvande derom meddelar underrättelse; c) att så väl Magistrat i stad, som Kronofogde å landet, skola ovilkorligen och vid ansvar öfver alla utmätningsmål, ehvad de efter Konungens Befailningshafvandes antydan och remiss, eller genom parterne sjelfve, i grund af lagakraftvunne domar eller utslag, till dem inkomma, bålla dagbok, redovisande vidtagne utmätnings-åtgärder och de hinder, som för sådane åtgärder mött, samt hvar tredje månad inom tolfte dagen derefter, vid En Riksdalers vite för hvarje öfverskjutande dag, till Konungens Befallningshafvande insända utdrag af denna dagbok för den förflutna tiden; d) att Magistrat eller Kronofogde ovilkorligen bör, genast då utslag till verkställighet emottages, deröfver utan betalning afgifva bevis till ford ring&ega ren; e) sft å landet Kronofogde skall inom tre månader och i stad, undantag-ande Stockholm, Magistrat inom sex veckor ifrån emottagandet af dom eller utslag, hvarå utmätning följa bör, ej allenast hafva fullgjort sin skyldighet medelst utmätning, utan ock, då lös egendom, som bör säljas, är i mät tagan, hafva verkställt försäljningen deraf samt af försälj— nings-summaB, så långt den förslår, borgenärens fordran betala, derest borgenär om utbekommande af betalningen sig anmäler, äfvensom att TJ11- der-exsecutor skall, när fast egendom blifvit utmätt, foga nödiga anstalter till försäljningen så skyndsamt, att, der mer än en auction blifver af nöden, äfven den andra auctionen må kunna för sig gå, å landet inom sex månader och i stad inom fyra månader, från det domen eller utslaget af - Stats och Lag-Utskottens Betänkande, N:o IQi. 3 lemnäs till Kronofogden eller Magistraten, hvilka skola besörja atf, hvad af köpeskillingen borgenär tillkommer, hålles honom tillhanda sist fjorton dagar elter köpeskillingens förfallotid,
hvilken ej ulan vederbörandes samtycke må utställas längre fram än en månad efter försäljnings-dagen; åliggande det den Magistrat eller Kronofogde, sorn försummar något af hvad, i afseende på utmätning, försäljning och indrifning, sålunda föreskrifvel är och ej kan visa, att borgenär lemnat anstånd med betalningen eller att, oagtadt vidtagna lagliga åtgärder till utmätning och försäljning samt köpeskillingens indrifvande, sådane hinder dervid mott, som af Magistraten eller Kronofogden ej kunnat förekommas, att svara för det, hvarför utmätning sökt är, och skall Konungens Befallningshafvande mot Magistraten eller Kronofogden lemna borgenär skyndsam handräckning; f) att den, som tillgriper medel, vare sig Kronans, städers, menigheters eller enskildes, dem han i eller för embete eller tjenst till förvarande, förvaltning eller redovisning emottagit, skall mista embete eller tjenst, förklaras ovärdig att i Rikets tjenst vidare nyttjas och straffas med fängelse och tjenligt arbete, efter det tillgripnas värde, ifrån ett till och med sexton år samt derutöfver med fern ars fäslnings-arbete, i fall^ han rymt med uppbörd; och g} att till ersättning för enskilde personers af uppbördsman enligt tjenstpligt emoltagne, men derefter förskingrade, medel, vederbörande komma alt närmast efter Staten, i fall af allmänna medels förskingring, och framför andra fordringsegare, ega förrnonsrätt till uppbördsmans tillgångar, samt att den summa, för hvilken uppbördsman vid tjenstens tillträdande bör ställa borgen, skall anses lemna säkerhet äfven för de enskilda medel, som i tjensteväg uppbäras, närmast elter de allmänna medel, uppbördsman om händer får.
Af hvad sålunda tid efter annan i dessa ämnen blifvit stadgadt inses, huru omsorgsfullt lagstiftningen sökt förekomma, det förluster genom utmätningsmäns oredlighet eller försummelser må enskilde personer tillskyndas.
Alt utsträcka vården om de senares vått ända derhän, att Staten blefve ansvarig för utmätningsmans balance, vore äler i mångå hänseenden olämpligt.
Den lagsliftnings-grundsatls har hittills utan inskränkning varit gällande, att enskild rätt måste vika för den allmänna; och att i förevarande fall ej allenast frånträda densamma, utan jemväl göra Staten ansvarig för förskingringar, hvilka icke genom någon controll kunnat 4 Stats- Och Lag-Utskottens Betänkande, N:o 192. förekommas, skulle tvifvelsutan leda till förluster, dem oredlige underordnade tjenstemän, i complott med föregifne eller verklige fordringsegare eller gäldenärer, kunde antingen i sjelfva verket bereda eller falskligen uppgifva.
Kronofogdes uppbördsmanna-skyldigheter äro helt och hållet skilda från hans åligganden såsom privat utmätningsman, samt att den enskilde fordringsegaren, eller gäldenären, för hvars skuld hans verksamhet anlitas, hör med ett lågt heräknadt arfvode bidraga till ersättning af denne embetsmans besvär, utan att Staten, som bekostar hans lönj utaf hans tillgöranden såsom privat utmätningsman njuter den ringaste omedelbara fördel, och då Staten ej bör vara pligtig att svara för medel., öfver hvilkas uppbärande den ej har den närmare omedelbara controll, hvilken eger rum, i afseende på depositioner i Statens cassör och ränterier; fördenskull och enär af hvad ofvan är anfördt synes, att Lagen sörjt för enskild rätt, så långt med Statens egen säkerhet och ett billigt afseende å alla häri ingående förhållanden varit förenligt, anse sig Utskotten icke kunna å motionen tillstyrka bifall.
Stockholm den 26 April r83i.
Ank. till Exp. Utsk. den 27 April, kl. 1 e. ro. Betänkande, i anledning af väckt motion om fullständig granskning och ny redaction af Ansvar ig hets-Lagen för Rikets Ständers Fullmägtlge i Riksgälds-Contoret. 1 anledning af Utskottens under N:o n3 afgifna Betänkande om ändring och tillägg uti Ansvarighets-Lagarne för Rikets Ständers Fullmägtige i Banken och Riksgälds-Contoret, i afseende på lyftningen af det så lalladefstora Creditivet, har hos Högvördige Preste-Ståndet Herr ContraetsProsten
Doctor Björkman väckt motion om fullständig granskning och ny redaction af den nu gällande, under den ja Mars i83o utfärdade, Ansva - Sats- och Lag-Utskottens Betänkande, N:o 192. 5 righets-Lagen för Fullmägtige i Riksgälds-Contoret.
Till stöd för denna framställning hafva åberopats de stridigheter, som egde rum emellan ifrågavarande
Lag och de för Riksgälds-Contoret utfärdade nyare reglementariska föreskrifter, samt de föråldrade stadganden och origtiga hänvisningar, som i denna Lag förefunnes.
Dessa ansågos lättligen kunna ändras och rättas, i synnerhet som Stats-Utskottet nu var sysselsatt med uppgörande af förslag till nya instructioner för såväl Revisorer som Fullmägtige i Riksgälds-Contoret; äfvensom det syntes vara tillbörligare, att Rikets Ständer, i stället att hos Kongl.
Maj:t i underdånighet anhålla endast om stadfästelse å det al Utskotten föreslagna tillägg i den ofullkomliga Ansvarighets-Lagen, anmälte till sanction hela Lagen, sådan den, i öfverensstämmelse med de serskilda föreskrifterne, borde vara författad.
Denna motion har till Stats- och Lag-Utskottens behandling blifvit öfverlemnad; och hafva Utskotten, vid företagen granskning af den nu gällande Ansvarighets-Lagen för Rikets Ständers Fullmägtige i Riksgälds-Contoret, inhemtat: hurusom denna Lag i 2 §. 3 mom. utan inskräkliing förbjuder
Fullmägtige att bevilja accord om Riksgälds-Contorels fordringar, oaktadt Fullmägtige, enligt Rikets Ständers beslut, ega pröfva och antaga accords-anbud vid f. d.
Filial-Disconternes utredning; att uti 3 och 4 §§. är bibehållen en hänvisning från 181 o års Ansvarighets-Lag till 7 Art. 5 §. i det då gällande Reglemente för Riksgälds-Contoret, hvilken §. icke igenfinnes i nuvarande Reglemente, och att det stadgande, hvartill sålunda hänvises, jemväl saknar egentlig motsvarighet i sistnämnde Reglemente; att ifrågavarande Ansvarighets-Lag hänvisar till Allmänna Lagen för fall., som ej äro dit lämplige; samt att hvad i 5 §. är föreskrifvet för den händelse., att Fullmägtig underlåter, öfverskrider eller afviker från hvad Rikets Ständers Revisorer öfver Banco- och Riksgälds-Verken ^förordna, ej eller hädanefter eger tillämplighet, vid den begränsning, bemälde Revisorers uppdrag komma att i delta afseende erhålla genom den Instruction, Stats-Utskottet nu föreslagit.
Derjemte hafva Utskotten ^funnit dels påföljden för Fullmägtige, som bevilja accord om Riksgälds-Contorets fordringar, sådan den i 2 §. 3 mom. är ovilkorligen bestämd, nemligen att, jemte skyldigheten att ersätta skadan, de skola vara förlustige Rikets Ständers samt allt annat allmänt förtroende, ej svara mot öfverlrädelsens natur och beskaffenhet, utan ansvar för sådan öfverträdelse snarare böra ega rum, i enlighet med 5 §:ens allmänna bestämmelser, dels stadgandet i 7 angående den händelse, att Fullmägtige underlåta att i mål, som tarf - 6 Stats- och Lag-Utskottens Betänkande, N:o Itp, va någon utredning, inhemta Commissariernes utlåtande, icke vara behöfligt, för att 5 §. må kunna till öfverträdelsen af Reglementets föreskrift äfven i detta fall lämpas, samt dels det i g §. stadgade ovilkorliga förbud för Fullmägtige att, såsom orden lyda, "hålla sessioner eller fatta något "beslut, då endera af de respective Ståndens Ledamöter ej äro tillstädes/' vara otjenligt för de fall, der ärendenas beskaffenhet ej medgifver uppskof med deras afgörande.
De brister, i såväl form sorn innehåll, med hvilka berörde Ansvarighets-Lag är behäftad, kunna ej afhjelpas utan en fullständig omarbetning af densamma; men utan rubbning af den likstämmighet, som bör bibehållas emellan denna Ansvarighets-Lag och den för Rikets Ständers Fullmägtige i Banken nu gällande, hafva, till följd af den väckta motionen, Utskotten icke ansett sig kunna tillstyrka andra förändringar, än dem, som innefattas i det förslag, Utskotten nu gå att framlägga och Rikets Ständers pröfning underställa.
Till dessa förändringar, der de icke äro grundade å hvad här ofvan blifvit serskildt anmärkt, igenfinnas lättligen motiven vid jemförelse af de äldre stadgandena ocb dem, som i Förslaget innefattas.
Förslag till Ansvarighets-Lag för Rikets Ständers Fullmägtige i Riksgälds-Contoret. 1 §.
Underlåta Fullmägtige i Riksgälds-Contoret att vid det tillfälle, da, enligt Regeringsformens So Konungen, i samråd med dem och Fullmägtige i Banken, annan Riksdagsort än hufvudstaden utsätter, noga iagttaga och tillstyrka, hvad de för det allmänna finna mest lämpligt och nyttigt', skall det bero på Rikets sammankommande Ständer att pröfva, huruvida Fullmägtige, en eller flere, gjort sig oförtjente af Rikets Ständers vidare förtroende eller om de böra under ransakning till laga ansvar ställas. 2 §. i. morn.
Utbetala Fullmägtige den i 63 af Regeringsformen omnämnde mindre summa, eller någon del deraf, innan Konungen för dem förklarat, Stats- och Lag-Uts\ottcns Betänkande, N:o 10)1. 7 att
Han de äskade medlen oundvikligen har af nöden, antingen till Rikets försvar eller till andra högst vigtiga och angelägna ändamål, samt innan Fullmägtige derjemte undfått del af hela Stats-Rådets deröfver inhemtade tankar; vare den eller dej sorn till beslutet bidragit, förlustige sä väl Rikets Ständers som annat allmänt medborgerligt förtroende. 2 mom„ Brytes Rikets Ständers förseglade anordning på den i 63 §. af Regeringsf ormen sist omnämnda penningesumma, hvilken Konungen, sedan Han Stats-Rådet in pleno hört, eger vid infallande krig att lyfta, eller utbetala Fullmägtige densamma, innan Riksdagskallelsen blifvit i hufvudstadens kyrkor vederbörligen kung/ord; vare lag samma, och skola derjemte den eller de brottslige straffas med fängelse å fästning i två år, dock utan arbete, samt, med hvad de ega och framdeles ärfva och förvärfva, ansvara för de medel, som genom deras förvållande blifvit utlemnade; är sådan Fullmägtig embets- eller tjensteman, skall iian jemväl skiljas från embetet eller tjensten, utan att den eller annan publik befattning kunna återfå. 3 f. 1 mom.
Beträdas en eller flere af Fullmägtige att, angående användandet af Riksgälds-Contorets medel eller förvaltandet af detta Verk, hafva emottagit och ätlydt befallning eller föreskrift af någon annan än Rikets Ständer; håfve den eller de häruti brottslige förverkat Rikets Ständers och allt annat allmänt medborgerligt förtroende.
Tillskyndas genom slikt förfarande Riksgälds-Contoret eller dess credit någon skada; straffes den brottslige med fängelse å fästning i 2 till 5 är, dock utan arbete, och er sätte skadan med hvad han eger samt framdeles ärfva och f örvärf va kan.
Ar sådan Fullmägtig embets- eller tjensteman, skall han dessutom skiljas från embetet eller tjenst en, utan att den eller annan publik befattning kunna återfå. % morn.
Lag samma vare, der Fullmägtige genom underdåniga tillstyrkanden bereda bifall till sådant, som strider mot de för RiksgäldsContorets inrättning och förvaltning stadgade grunder eller på annat sätt leder till inskränkning i Rikets Ständers rätt att om detta f^erk förordna. 8 Stats- och Lag-Utskottens Betänkande, N.o tQ2. 4 $- Underlåta Fullmäktige attj pä sätt och med de vilkor, Bikets Ständer föreskrifvit, of härtill anvisade medel besörja de åt Fullmäktige uppdragne utbetalningar; vare de förlustige Rikets Ständers förtroende och ansvare i öfigt, enligt 18 Capitlet Handels-Balken. 5. $.
Meddela Fullmäktige något förskott utöfver eller emot hvad Rikets Ständer förordnat; vare underkastade det ansvar och den crsättningspåf
Ijd, som i 3 §. 1 mom. stadgas.
Lag samma vare, om de till Biksgälds-Ferket hörande och dit anslagna medel of Fullmägtige, under hvad jörtvändning eller villkor som helst, derifrån ryckas eller användas till andra behof än dem, Rikets Ständer bestämt. 6 f.
Fullmägtig att, af försummelse eller egennytta, hafva underlåtit, öfverskrida eller af vikit ifrån hvad Reglementet i en eller annan måtto till efterlefnad stadgar eller Rikets Ständer serskildt föreskri/vit falles han i de fall, för hvilka i denna Lag påföljd ej serskildt är utsatt, till ansvar och ersättning efter omständigheterne, enligt 18 Capitlet Handels-Balken.
7 S Fullmägtige vare ej tillåtet att företaga någon öfverläggning i närvaro af Konungens ombud, i fall det, utan att af Fullmägtige derom vara anmodadtff skulle vid deras sammankomst sig infinna; ock håfve den eller de, soni denna Jöreskrift brutit, förverkat Rikets Ständers förtroende.
8 Reser Fullmägtig bort, utan skedd anmälan vid Fullmägtiges sammankomst eller hos Ordföranden och utan att med öfrige Fullmägtige af det Riksstånd, han tillhör, hafva träffat öfverenskommelse, eller annorledes af håller sig ifrån Fullmägtiges sammankomster, utan att ega eller tillkännagifva laga förfall ; vare han för hvarje försummadt sammanträde färj allen till Tio Riksda - Stats- och Lag-Utskottens Betänkande, N:o 192. 9 ler 9 hoter, som af dragi s alf vodet och tillfalla allmänna Fattigvården i Stockholm. 9 Hålla Fullrnägtige sammanträden eller fatta de, oagtadt lipp sk o ^ kan ega rum, något beslut, då samtlige Fullrnägtige Jör någotdera Riks-Ståndet äro frånvarande, eller afgöra Fullrnägtige frågor, angående tjensters tillsättande eller pensioners meddelande eller ärenden af synnerlig vigt för Verket, såsom de i Regerings- Formen omförmälde Creditivs utbetalning, låns upptagande, m. m, då icke minst åtta af Fullrnägtige äro tillstädes; gånge som i 6 stadgas
I dessa, äfvensom i alla andra, fall skall den, som icke till protocollet yttra, anses hafva biträdt pluralitetens beslut. 10 §.
Förbryter sig Fullmägtig i något af förutnämnde full emellan revisioner ne eller då Rikets Ständer ej äro tillstädes; anmälas och b? /fras sådai t of Rikets Ständers Just it i a: -Ombudsman ; och af hålle sig tilltalad Fullmägtig från utcfningen af sin befattning,' ii tilldess han genom laga kraft egande beslut blifvit frikänd. 11 Atal mot Fullrnägtige för öfverträdelse, den han i sådan egenskap begår, anställes inför Svea Hcf-Rätt; och eger den of pal terne, som ej åtnöjes med Hoj-Rättens Utslag i målet, att deröfver i den ordning, som i allmänhet för brottmål stadgad är, hos Kongl. Majit i Dess Högsta Domstol sig besvära.
Som det af Utskotten i Betänkandet, K;o ii3 projecterade tillägg till Ansvarighets-Lagen för Rikets Ständers Fullrnägtige i Riksgälds-Conto^ ret, i afseende på lyftning* n af stora Credithet, är i förestående förslag intaget., lärer, i fall detta förslag af Rikets Ständer godkännes, det utaf Rikets Ständer, i anledning af nämnde Betänkande, hvilket Höglofl.
Bonde-Slåndet bifallit, men Vällofl. Borgare-Ståndet återremitterat, fattade beslut, i anledning hvaraf något förslag till underdånig Skrifvelse ännu ej blifvit af Expedilions-Utskottet upprättadl, ej böra till någon Rikets Ständers vida Bih. till R.
Fröt. 18f 0 och t. 4 Sarri. 2 J/d. 4° Haft. 2 IO Stats- och Lag-Utskotten?
Memorial, N;o 193. re åtgärd föranleda, än att Rikets Ständer, i sammanhang med den Skrifvelse, hvarigenom förslaget till Ansvarighets-Lag till Kongl. Majlis
Nådiga fastställelse anmäles, i underdånighet anhålla, att 2 §. uti den för Rikets Ständers Fullmägtige i Banken den 12 Mars i83o utfärdade AnsvarighetsLag, enär denna §., efter den förändring, 63 §.
Regerings-Formen erhållit, numera ej linner tillämpning, må utur samma Lag utgå.
Ank. till Exp.-Utsk. den 27 April, kl. 1 e. 1».
Memorial, i anledning of äterremiss utaf Betänkandet, N.o 116- Detta Betänkande, afgifvet, i fråga om praescriptions-liden för fordringars utsökande hos Stats-Verket, har blifvit återremitteradt af Bonde-Ståndet; men som detsamma är af Ridderskapet och Adeln samt Preste- och Borgare-Stånden den a3 sisllidne Januari bifallet; så, enär, enligt 87 §.
Regerings-Formen och 3;dje punkten af 49 §• Riksdags-Ordningen, tre Stånds mening i dylika frågor utgör Rikets Ständers beslut, kan af den således afgjorda frågan någon vidare behandling å Utskottens sida icke ega rum.
Stockholm den 26 April 184 *•
STOCKHOLM, LlmcLns och Giuneergs Tryckeri, 1841 - Stats- Lag-samt Allm Besv-och Ekon.-UtskoUens Memorial, N:o 194- * N:ö i94< Änk. till Exp. Utsk, den 1 Maj., kl. X e ra.
Memorial, med förslag till sammanjemkning eller votering, i följd af skiljagtiga beslut, i anledning af Betänkandet JS:o 8g och Utlåtandet, N'.o 162, Det förslag till anstalter för till vägabringande af en förbättrad fångvård, som de förenade Utskotten genom Betänkandet, N:o 89 framställt, oell det Utlåtande i ämnet, som, efter återremiss af berörde Betänkande, är under N:o 162, afgifvet hafva blifvit bifallne till alla delar af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet, äfvensom Borgare-Ståndet gillat hvad, som är föreslaget om Läns- Härads- och Stads-häkten, utom det att Ståndet ansett böra uteslutas, hvad förslaget i Betänkandet N:o 89 innehåller om föreskrift, alt städernes fängelser, efter ombyggnaden, borde begagnas för ransaknings-fångar tills dessa blifvit af första instancen dömde, utan att de förut måga sändas lill Läns-häkle; men Borgare-Ståndet har afslagit Utskottens framställning om ett extra Sials-anslag af 25o,ooo R;dr för uppbyggande af ett straff-fängel e efter Pensylvania-methoden, oeli Bonde-Ståndet har ogillat Utskottens förslag i sin helhet, samt i stället beslutat, att ett ans'ag af 900,000 Rjdr Banco skulle reserveras och under tiden göras frugtbart, för att, sedan fullständigt kostm.ds-förslag till ordnande af ett nytt fängelse-system bl fvit utarbetadt och af kommande Ständer antaget, till detta ändamål, i nion af behofvet, användas.
Som Borgare-Ståndets beslut om uteslutande af hvad Utskotten» förslag innehåller om ransaknings-fångars förvarande i stads-häkten, tills de af första instancen blifvit dömde, är föranledt af de föreskrifter i delta ämne, som redan äro gifna, men dessa föreskrifter egentligen hafva afseende på städernes skyldighet att bekosta fångarnes underhåll under ransakningstiden, hvaremot Utskotten hufvudsakligen åsyftat att, så mycket Bih, till R.
St, Brot. 1840 och 1841- 4 Sami. 2 Jfd. 41 Haft. 2 Stad- Lag- samt Allm,. Besv.- och Eken.
Utskottens Memorial, N:o ig4- som möjligt, un 1 vika fångarnes forsling, för att hindra de menliga verkningar på deras sinnesstämning, som deraf äro att förutse, och det är kändt, att, äfven med iag'lagande af städernes förrberörde underhålls-skyldighet, f ngar, som berott på ransakning vid stads-domstolar, blifvit införde till
Läns-häkte alt förvaras då ransakuingqn för någon längre lid måst uppskjutas, tro sig Utskotten hafva anledning hemställa, om icke Borgare-Ståndet skulle finna för godt alt, i denna del, afstå från dess beslut och instämma i hvad Riddeiskåpet och Adeln samt Preste-Ståndet beslutat, då Utskottens förslag, hvad Läns-, Härads- och Stads-häkten beträffar, i öfrigt är af desssa tre Stånd godkändt.
Som Bonde-Ståndets beslut att reservera rjoo.ooo R:dr för alt framdeles användas till fängelse-byggnader, efter dertill uppgjordt kostnadsförslag, sorn af kommande
Ständer blifvit godkändt, icke är af något annat Stånd biträdt, oagtadt derom skedd inbjudning, lärer detta beslut förfalla; men som Bonde-Ståndet helt och hållet ogillat Utskottens förslag, hvilket, hvad beträffar anslaget af 25o,ooo R:dr för uppbyggande af ett straff-fängelse efter Pensylvania-methoden, äfven är af Borgare-Ståndet afslaget, hafva, i denna del, två Stånd stannat emot två, deiföre Utskotten få inbjuda Borgare- och Bonde-Slåuden att förena sig med Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet om förslagets antagande, och i händelse denna inbjudning af begge Stånden afslås, hemställa Utskotten om volerieg i Förstärkt Stats-Utskott öfver följande Proposition: den, som bifaller Utskottens förslag, att ett extra Stats-snslag af 25o,ooo R; Ir må ställas under Kongl. Majrts
Kådiga disposition, att, under loppet af nästföljande fyra år, successivt utgå till uppbyggande af ett straff-fängelse efter Pensy! vaniamethoden med celler för 3oo å 400 personer, samt att Rikets Ständer ål Kongl. Maj:t öfverlemna, att utse den ort, hvarest ett sådant fängelse bör uppföras; dock alt detsamma blifver till byggnad och inredning afskiljdt fiån ledan befintliga fängelser och corrections inrättningar, •Volerar Ja, ' •
Stats Lag-samt Allm.-B c sv.- och Ekon--Utskottens Memorial, N\0 I g4, 3 Den, det icke vill, voterar Nej-, Vinner Nej, kommer Utskottens föisla» om anslag för ett strafffängelse efter Pensylvania-methoclen att förfalla.
Slockholm den i Maj 184*•
STOCKHOLM, Elmuns och Granbergs Tryckeri, 1841 •
Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-V(skottens Memorial, N;0 1$5.
1 N:o 195.
Ank. till Exp, Utsk. den ia Maj i84i, kl. i e. ta.
Memorial, med förslag till votering i Förstärkt Stats-Utskott_, i anledning af Riks-Ståndens skil jagtiga beslut öfver Utlåtandet N:o i35.
Utskottens nämnde Utlåtande, innefattande bland annat, en hemställan, ntt Rikets Ständer måtte uppföra å Nionde Hufvudtiteln ett anslag af 3,000 R:dr, att ställas till Kongl. Maj:ts Nådiga disposition, för att derigenom befordra fiskeri-näringen inom Riket, har i denna punkt blifvit bifallet af Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet, hvaremot BorgareStåndet heslutat, att detta anslag skulle bestämmas till 5,ooo R:dr.
Vid skedd inbjudning från Borgare-Ståndet till de öfriga Stånden att deltaga i detta dess beslut, har Preste-Ståndet densamma antagit, men Ridderskapet och Adelil samt Bonde-Ståndet, med vidblifvande af sina beslut i ämnet, densamma afslagit.
Då sålunda genom Borgare-Ståndets inbjudning försök redan blifvit gjordt alt sammanjemka Riks-Ståndens olika meningar, anse
Utskotten sig förhindrade att afgifva något förslag i detta afseende, och hemställa således, att denna fråga må genom votering i Förstärkt Stats-Utskott afgöras, enligt följande proposition:
Den, som bifaller, alt å f>:de Hufvudtiteln uppföres ett anslag af3,ooo R:dr, att ställas till Kongl. Majrts
Nådiga disposition , för att derigenom befordra fisket i-näringen inom Riket, voterar Ja; Den, det ej vill, Nej.
Nej, bestämmes, enligt Preste- och Borgare-Ståndens ofvanberörde beslut, ifrågavarande anslag till 5,ooo R:dr, att under de i Jåproposilionen ornförmälda vilkoren användas.
Stockholm den ii Maj 184 r - Bih. lill B.