Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Enär sådane — — påminnelser göra. 36 Kongl.
Skrifvelse, N:o 85. § 34.
Statsministrarna innehafva rikets högsta — — eller utöfva. § 35.
Statsrådets ledamöter — — skäl ega. § 36.
De, som — — eller Hyttas. § 37.
Konungen eger — — berättigad är. § 38.
Alla ifrån Konungen — — förda protokoll.
Föreskrifter och erinringar om verkställighet af utfärdade beslut må af
Departements-chef omedelbarligen kunna — — förr än Riksförsamlingen hans förhållande — — inkomster bibehållen. % 39.
Vill Konungen — — varder i 30 § stadgadt. § 40.
Blifver Konungen — — föregående § bestämmes .§ 41.
Konungen vare — — intilldess Riksförsamlingen sammankommer, och den Förmyndare-styrelse, Riksförsamlingen förordnar, regeringen tillträdt — — ovilkorlig efterlefnad. § 42.
Skulle den — — intilldess
Riksförsamlingen hinner sammankomma — — och rösta. § 43.
Går Konungen — — 8 § stadgar.
Nu gällande grundlagar. 3 kTT'** Hvarken Svea rikes Kronprins — — hvilkas namn de bära. § 45.
Skrifvelse, N:o 83. § 45. 57 Landet skall förblifva — — må hädanefter förordnas. R. F § 46. § 46.
Rikets Hofrätter och alla andra domstolar — — eller olagligen behandlas.
R- F. § 47.
Riksförsamlingen, som utöfvar Svenska folkets representationsrätt, sammanträder R.
F. § 49. till lagtima riksdag hvart tredje år, den 15 November, eller, om helgedag då in- R-0.§§lo.2. träffar, dagen derefter.
Konungen är dock obetaget att å tid, som mellan lagtima riksdagar förflyter, kalla Riksförsamlingen till urtima riksdag, då han så nödigt finner.
Riksförsamlingen sammanträder på två Kamrar: den Första och den Andra.
Antalet af Riksförsamlingens ledamöter är i Första Kamaren Etthundratjugu och i Andra Kamaren Etthundrafemtio, hvilka tillsättas genom val, på sätt i Riks dags-ordningen stadgadt är.
Riksdagarne skola hållas i rikets hufvudstad, utom i de fall, då fiendes fram- R.
F. § 50. trängande, eller pest, eller andra lika vigtiga hinder, göra det omöjligt eller för R- $ 3- Riksförsamlingens frihet och säkerhet vådligt.
Konungen utsätter då, efter samråd med Riksförsamlingens fullmäktige i Banken och Riksgäldskontoret, en annan ort, der Riksförsamlingen bör sammanträda, och kallar dem, genom offentlig kungörelse, dit på bestämd tid. 1 den händelse, att Konungen, efter företagen resa, utöfver tolf månader ur R.
F. § 91. riket blifver, åligger Statsrådet att, genom öppet påbud, Riksförsamlingen till riks- °* § i dag sammankalla; och skall kallelsen inom femton dagar efter berörde tids förlopp uti hufvudstadens kyrkor, och skyndsamligen i öfriga delar af riket, kungöras.
Sedan Konungen derom underrättad blifvit, men Han ändock icke till riket återkommit, tager
Riksförsamlingen den författning om rikets styrelse, hvilken den nyttigast finner.
Prot. 1847 och 1818. 1 Sami. 1 Åfd. 23 Haft. 8 § 47. och derifrån afsätta.
Hof R. F. § 48. § 49. § 50. 58 Kongl. Maj:ts Nåd.
Skrifvelse, N:o 83. § 51- R. F. § 92.
Lag samma vare, om en Konungs sjuklighet fortfar af den beskaffenhet, att R.
O. § 3. jjan iängre tid, än tolf månader, med regeringsärendena
Sig icke befattat. § 52. R. F. § 95.
Då Konung dör och Thronföljaren ännu omyndig är, utfärda Statsrådet kallelse ^'octi 6° ** ^ riksdag, hvilken kallelse inom femton dagar efter Konungens död skall i hufvudstadens kyrkor, och skyndsamligen i öfriga delar af riket, kungöras.
Riksförsamlingen eger, utan afseende på något den aflidne Konungens testamente angående riksstyrelsen, att, på sätt riksdagsordningen stadgar, förordna en, tre eller fem förmyndare, som, under Konungens minderårighet, må i Hans namn regeringen efter denna grundlag utöfva. § 53. R. F. g 94.
Skulle den olyckliga händelse inträffa, att den Konungaätt, hvilken arfsrätten R.
O. § 7. ^ii riket uppdragen är, på manliga sidan utginge, åligger Statsrådet att, inom den i nästföregående g stadgade tid efter den siste Konungens död, Riksförsamlingen till riksdag sammankalla.
Riksförsamlingen skall då ett nytt Konungahus utkora, med bibehållande af denna regeringsform. R. F. § 93. § 54. R. O. § 10.
Derest, emot förmodan, Statsrådet i något af de fall, om hvilka i 50, 52 och 53 §§ stadgadt är, underlåter att Riksförsamlingen genast sammankalla, skola rikets Hofrätter vara förpligtade att, genom offentliga kungörelser, underrättelse härom meddela, samt anbefalla dem, som vid riksdagsmannaval, så ock, genom domkapitlen, dem, som vid elektorsval böra föra ordet, att sådana val genast utsätta, på det Riksförsamlingen måtte sammankomma, att sin och rikets rätt iakttaga och skydda.
Underlåter embetsman hvad honom enligt denna § åligger, ansvare han med embetets förlust. § 55. R F. § 31.
Då Riksförsamlingen till urtima riksdag kallas, bör sammanträdet icke utsättas R.
O. § 9. tidigare, än till femtionde dagen från den, då kallelsen i hufvudstadens kyrkor kungöres.
Skrifvelse, N:o So. 59 När riksdagskallelse skett, på sätt i 54 § omförmäles, sammanträder Riksför- R- F. § 95. samlingen å sextionde dagen efter den, då Statsrådet sist bordt kallelsen i hufvud-11' stadens kyrkor kungöra låta. § B6< Derest, då något af de i 50, 51, 52 och 53 §§ omförmäldta fall inträffar, Riksförsamlingen är å lagtima riksdag samlad, eller tiden för sådan riksdags början inom nittio dagar tillstundar, skall kallelse till urtima riksdag icke ega rum. § 57.
Medan Riksförsamlingen samlad är, att beslut fatta eller val förrätta, i något R.
O. § it. af de fall, som i 50, 51, 52 och 53 §§ omtalas, må ej främmande sändebud, eller deras medfölje, å riksdagsorten sig uppehålla, utan anvises dem annan, minst tio mil derifrån belägen, vistelseort; och må de ej återkomma, ej eller utländske sändebud i landet inlåtas, förr än Riksförsamlingen om riksstyrelsen förordnat, förmyndare utsett eller Thronföljare valt, och styrelsen blifvit af den tillförordnade regeringen, de utsedde förmyndarne eller den nye Konungen emottagen. § 58.
Vid hvarje riksdags början, så snart anmälan skett, att riksdagsmanna-full-r. f. §52. makterna undergått den i Riksdagsordningen föreskrifna granskning, utnämner Ko- R. O. § 25. nungen bland hvardera Kamarens ledamöter dess talman och vice talman. mom- *•
Angående Riksförsamlingens bildande i öfrigt, så ock om formerna för riks— dagsärendenas beredning och vidare behandling, är i Riksdagsordningen stadgadt. § 59.
Svenska folkets urgamla rätt att sig beskatta utöfvas af Riksförsamlingen r. f. § 37. allena. § 60.
Å hvarje lagtima riksdag låter Konungen, inom åtta dagar efter riksdagens r. f. g 39. öppnande, till Riksförsamlingen afgå proposition om statsverkets tillstånd och behof, R.
O. § 27. hvilken äfven bör innefatta förslag, rörande sättet att genom bevillningar fylla hvad mom- *• staten utöfver de ordinarie inkomsterna erfordrar.
För Riksförsamlingens stats- och bevillnings—utskott låter Konungen uppvisa R' q' | go' statsverkets tillstånd i alla dess delar, till inkomster och utgifter, fordringar och mom ^ 60 Kongl. Maj:ts Nåd.
Skrifvelse, N:o 83. skulder.
Derest genom traktater med främmande makter, några medel riket tillflyta, skall för dem på lika sätt redovisas. § 62. K. F. § 62.
Sedan statsverkets behof blifvit af stats- och bevillnings—utskottet uppgifne, R.
O. § 31-samt af Riksförsamlingen pröfvade och godkände, ankommer på Riksförsamlingen mom. 1. at). en dm-gpoQt svarande bevillning sig åtaga, samt att tillika fastställa, huru serskilda summor deraf skola till serskilda ändamål användas, och dessa summor un der bestämda hufvudtitlar i riksstaten anslå. § 63. R. F. § 63.
Dessutom böra, för oförutsedda händelser, tvenne serskilda tillräckliga summor anslås och till utbetalning å riksgäldskontoret anvisas: den ena att vara tillgänglig, då Konungen till rikets försvar eller andra högst vigtiga och angelägna ändamål, sedan hela Statsrådets tankas deröfver blifvit inhemtade, finnér den vara oundvikligen nödig; den andra att, vid infallande krig, af Konungen lyftas, sedan Han hela statsrådet hört och Riksförsamlingen sammankallat.
Ej må Riksförsamlingens förseglade anordning å sistnämnde summa brytas, eller summan af fullmäktige i riksgäldskontoret utbetalas, förr än riksdagskallelsen blifvit i hufvudstadens kyrkor vederbörligen kungjord. § 64. R. F. § 60.
Till Bevillningar räknas tull- och accismedlen, postmedlen, stämplade pappers afgiften, husbehofs-brännerimedlen, och hvad Riksförsamlingen dessutom serskildt hvarje riksdag såsom bevillning sig åtager.
Ej heller må Konungen statens inkomster förpakta, eller till vinning för
Sig och kronan eller enskilde personer och korporationer, några monopolier fastställa. § 63. R. F. § 61.
Alla utgifter, som
Riksförsamlingen under de i föregående § nämnde titlar beviljat, skola utgöras intill slutet af det år, under hvars lopp ny bevillning af Riksförsamlingen faststäld varder. § 66. R. F. § 64.
Så väl rikets ordinarie statsmedef och inkomster, som hvad, på sätt omför mäldt är, under namn af extra ordinarie utlagor eller bevillningar till statsverket af \
Skrifvelse, N:o 83. 61 Riksförsamlingen anslås, skola vara under Konungens disposition, att till de al
Riksförsamlingen pröfvade behof och efter den upprättade staten anordnas. R. F. § 63.
Dessa medel må icke annorlunda användas, än faststäldt blifvit; varande Stats- K- O g oO. rådets ledamöter ansvarige, om de låta afvikelse derifrån ega ruin, utan alt till ,llomprotokollet föreställning deremot göra samt anföra hvad Riksförsamlingen i denna del förordnat. § 67.
Riksgäldskontoret förblifver under Riksförsamlingens styrelse, förvaltning och R- F. §66. inseende ; och emedan Svenska folket genom sina representanter åtagit sig ansvar för den gäld, som kontoret ombesörjer, åligger Riksförsamlingen, sedan vederbörande utskott öfver kontorets tillstånd och behof sig utlåtit, att genom bevillning tillskjuta de medel, hvilka för betalande af denna gäld till ränta och hufvudstol, oumbärliga finnas, så att rikets kredit varder bibehållen och vårdad.
De till riksgäldsverket hörande och dit anslagna medel må icke under någon R- F. § 68. förevändning, eller med hvad vilkor som helst, derifrån ryckas, eller användas till andra behof, än Riksförsamlingen bestämt.
Ej må något Konungens ombud i riksgäldskontoret bevista fullmäktiges sam- R.
F. § 67. mankomster oftare, än dä fullmäktige åstunda att med sådant ombud öfverlägga. § 68.
Rank förblifver under Svenska folkets egen garanti och dess re- R.
F. § 72. presentanters vård, så att den ostörd må kunna förvaltas af de fullmäktige, som Riksförsamlingen dertill förordnar, efter de ordningar, stadgar och reglementen, hvilka redan gälla eller af Riksförsamlingen fastställas; egande
Riksförsamlingen allena rätt att genom banken utgifva sedlar, som för mynt i riket må erkännas. § 69.
Inga nya pålagor eller utskrifningar af manskap, penningar eller varor, må, R.
F. §75. utan Riksförsamlingens fria vilja och i stadgad ordning gifna samtycke, påbjudas, uppbäras eller fordras. § 70.
Konungen eger ej makt all fordra någon annan gärd till utförande af ett R F. § 74. uppkommet krig, än det sammanskott af födande varor, som uti en landsort kan blifva erforderligt till krigsfolks underhållande under tåg, när de serskilda orter, der 62 Kongl. Maj:ts Nåd.
Skrifvelse, N:o 83. K. F. § 75. R. F. § 76. R. E. § 77. R. F. § 78. R. F. § 79. detta tåg sker, icke förmå trupperne med nödigt uppehälle förse.
Denna gärd skall dock genast med penningar af statsmedlen de levererande betalas efter fast— stälda markegångspriser oeh med förhöjning deruti till hälften af deras belopp.
Den må icke äskas för trupper, som å någon ort blifvit förlagda eller under krigsrörelser nyttjas, då trupperne böra utur dertill samlade magasiner eller förråd med deras behof förses. § 71.
De årliga markegångstaxorna skola upprättas genom deputerade, valde, på sätt genom serskild lag stadgas.
Hvad desse, i afseende på markegångssättningen fastställa, tjenar till efterlefnad, så vida ej ändring deruti i behörig ordning sökes och vinnes. § 72.
Ulan Riksförsamlingens samtycke, kan Konungen icke lån in- eller utrikes göra, eller riket med gäld belasta. § 73.
Kungsgårdar och kungsladugårdar, med dertill lydande hemman och lägenheter, kronoskogar, parker och djurgårdar, krono- och stallängar, laxfisken och andra kronans fisken, samt kronans öfriga lägenheter, må Konungen icke utan Riksförsamlingens samtycke genom försäljning, förpantning eller gåfva eller på annat sätt kronan afhända.
De skola förvaltas efter de grunder, Riksförsamlingen föreskrifver; dock att de personer och menigheter, som efter hittills gällande författningar sådana kronans tillhörigheter innehafva eller nyttja, må njuta laglig rätt derå till godo, samt att odlingar eller odlingsbar mark å kronoskogarne må i vanlig ordning, efter nuvarande eller framdeles blifvande författningar, kunna till skatte försäljas. § 74.
Ej må någon del af riket kunna derifrån söndras genom försäljning, förpantning, gåfva eller å annat dylikt sätt. § 73.
Ingen förändring i rikets mynt till skrot eller korn, det vare sig till förhöjning eller afslag, må ega rum utan Riksförsamlingens bifall; Konungens rättighet att låta slå mynt dock oförkränkt.
Skrifvelse, N:o 83. 63 § 76.
Krigsmakten till häst och fot så väl som båtsmanshållel af rotering och indel- l$.
F. § JIO. ning förblifver vid de med landet och städerne upprättade kontrakter och indelningsverk, hvilka till deras hufvudgrunder skola orubbade vara, intilldess Konungen och Riksförsamlingen finna nödigt någon ändring deruti samfäldt att göra; kunnande ingen ny eller tillökad rotering, utan genom Konungens och Riksförsamlingens sammanstämmande beslut, tillkomma. § 77.
Ej må grundlag stiftas, ändras eller upphäfvas, utan Konungens och två lag- R.
F. §§ tima riksdagars beslut i den ordning, här nedan sägs. °^h Sedan å lagtima riksdag Lagutskottet öfver Konungens eller riksdagsmans för- 29 0ch 73 slag i grundlagsfråga sig yttrat, beslute derom Riksförsamlingens Kamrar hvar för sig, på sätt Riksdagsordningen stadgar; dock må utskott eller Kamare ej i Konungens förslag ändring göra.
Kunna ej Kamrarne om beslut åsämjas, förfaller frågan, derest den icke var af Konungen väckt och någondera Kamaren hans förslag bifaller.
I denna sednare händelse, så ock då Kamrarne äro om bifall till ett förslag ense, skall det å nästa lagtima riksdag ånyo pröfvas.
Yarder förslaget dervid inom båda Kamrarne, medelst bifall af mera än hälften utaf hvarderas samtliga ledamöter, antaget, blifver det Riksförsamlingens beslut.
Ej må beslut öfver hvilande förslag intill annan riksdag uppskjutas, ulan att Konungen och båda Kam rarne om uppskof ense äro.
Riksförsamlingens beslut i grundlagsfrågor, väckta af Konungen, skola hos Honom anmälas, på sätt Riksdagsordningen föreskrifver.
Yarder hvilande förslag, som riksdagsman afgifvit, af båda Kamrarne antaget, skall detta Riksförsamlingens beslut Konungen underställas.
Konungen inbemtar då, före riksdagens upphörande, hela Statsrådets tankar i ämnet, och meddelar Riksförsamlingen på rikssalen Sin sanktion, eller de orsaker, för hvilka han beslutet ej godkänner.
Hvad till ändring af grundlagarne uti nu föreskrifven ordning Konungen före- R- F. § 82. slagit och Riksförsamlingen antagit eller Riksförsamlingen beslulit och Konungen gillat, eger kraft af grundlag.
Ej må någon för framtiden gällande förklaring af grundlagarne stadgas, utan R.
F. § 85. på det sätt, som för ändringar i dem enligt denna § iakttagas bör.
Efter deras ordalydelse skola grundlagarne i hvarje särskildt fall tillämpas. 64 Kongl. Maj:ts Nåd.
Skrifvelse, N:o 83. § 78. K. F. § 85.
Såsom grundlagar skola anses denna regeringsform, Riksdagsordningen, Successionsordningen af den 26 September 1810 och Tryckfrihetsförordningen af den 16 Juli 1812, med de förändringar i samma förordning, hvilka sedermera blifvit fast ställda.
Hvad i Successionsordningen och Tryckfrihetsförordningen i afseende å Rikets Ständer blifvit stadgadt och omförmäldt, skall hädanefter på Riksförsamlingen tillämpas. § 79. K. F. § 76.
Med tryckfrihet förstås hvarje svensk mans rättighet att, utan några af den offentliga makten i förväg lagda hinder, utgifva skrifter, att sedermera endast inför laglig domstol kunna tilltalas för deras innehåll, och att icke i annat fall kunna derför straffas, än om detta innehåll strider emot tydlig lag, gifven att bevara allmänt lugn, utan att återhålla allmän upplysning.
,§ 80. K F. § 87.
Riksförsamlingen eger gemensamt med Konungen makt att stifta allmän civil li.
O. §§ kriminal- och kyrkolag, och att sådan förut stiftad lag förändra och upphäfva.
55 och 75.
Under civil- och kriminallag inbegripas äfven de delar af krigslagar och författningar rörande krigsväsendet, som ega tillämpning till medborgare utom krigsstaten.
Ej må Konungen ulan Riksförsamlingens samtycke, och icke Riksförsamlingen utan Konungens, någon ny lag göra eller gammal afskaffa.
Aflåter Konungen till Riksförsamlingen förslag till ny lag, eller till gammal lags upphäfvande eller förändring, skall Riksförsamlingen deröfver, pä sätt Riksdagsordningen stadgar, besluta och meddela Konungen sitt samtycke eller afslag.
Antager Riksförsamlingen ett förslag, som icke af Konungen blifvit framstäldt, underställes Riksförsamlingens beslut Konungen, som eger att gilla det eller, om Han ej finnér det ordagrannt antagligt, gifver Riksförsamlingen tillkänna de orsaker, för hvilka Han förslaget icke godkänner.
Derest Konungen under riksdagens fortgång
Sitt beslut fattar, meddelas Hans svar Riksförsamlingen å rikssalen.
Kan Konungen icke förr, än Riksförsamlingen åtskiljes, fatta och meddela Sitt beslut, är Han oförhindrad att före nästföljande riksdags öppnande, förslaget ordagrannt bifalla och kungörelse derom utfärda.
Vill Kongl. Maj:ls Nåd.
Skrifvelse, N:o 83. 05 Vill Konungen till Riksförsamlingen aflåta sådant förslag, som i denna § omtalas, eller har Riksförsamlingen underställt Konungen dylikt af Riksförsamlingen antaget förslag, bör Konungen, innan Ilan Sitt beslut fattar, inhemta Statsrådets och Högsta Domstolens yttrande.
Med förklaring öfver Civil- och Kriminal- samt Kyrkolag förhålles, som med
R- F. § 88 sådan lags stiftande.
De förklaringar, som, lill svar på inkomna förfrågningar om lagens rätta mening, Konungen genom Dess Högsta Domstol emellan riksdagarne gifver, kunna af Riksförsamlingen ogillas, hvarefter de icke längre gälla, eller af domstolarne iakttagas eller åberopas må. § 81.
I hvad som rörer rikets allmänna hushållning och grunderna för allmänna in- R- F. § 89. rättningar af alla slag, ehvad de höra till allmänna uppfostrings- och undervisningsverken, allmänna fattigvården, landthushållningen, bergverken, eller annat sådant, eger Konungen lagstiftande makt.
Vill Konungen åt Riksförsamlingen öfverlemna att gemensamt med Honom afgöra något, som rikets allmänna styrelse i dessa delar angår, då förfares dermed, på sätt om lagfrågor stadgadt är.
På riksdagsmans förslag eger Riksförsamlingen, under iakttagande af hvad
R- O- § Riksdagsordningen föreskrifver, rätt att i mål, som denna § omhandlar, så ock i hvad annat ämne som helst, besluta och till Konungen öfverlemna framställningar och önskningar; ankommande på Konungen att, sedan Statsrådet blifvit hördt, derå göra det afseende, Han för riket nyttigast finner. § 82.
Riksförsamlingen förordnar, å hvarje lagtima riksdag, en för lagkunskap och R F. § 96. utmärkt redlighet känd man att, såsom dess Justitieombudsman, efter den inslruktion, Riksförsamlingen för honom utfärdat, hafva tillsyn öfver lagarnes efterlefnad mom' af domare och embetsman, samt att vid vederbörlige domstolar i laga ordning tilltala dem, som uti sina embetens utöfning af väld, mannamån eller annan orsak någon olaglighet begått, eller underlåtit att sina embetspligter behörigen fullgöra; varande han dock i allt underkastad samma ansvar och pligt, som allmän lag och rättegångsordning för åklagare utstaka.
Justitieombudsman väljes, på sätt Riksdagsordningen stadgar; och bör dervid
R- F. § 97 jemväl utses en man af de egenskaper, som hos denne embetsman erfordras, att ocl‘ _ honom efterträda, i fall han, innan nästföljande lagtima riksdag, skulle med dö- R ^ den afgå.
Prot. 1847 och 1848. 1 Sami. 1 Afd. 23 Höft. 8 66 Kongl. Maj:ts Nåd.
Skrifvelse, N:o S5. K. F. § 99. K. F. § 100.
K. O. § 65. morn. 5. K. F. § 101. K. F. § 102.
Riksförsamlingens Justitie-ombudsrnan må, när han det nödigt anser, kunna öfvervara Högsta Domstolens, nedre Justitie-revisionens, Hofrätternas, Kollegiernas eller i dessas ställe inrättade verks, och alla lägre domstolars öfverläggningar och beslut, dock utan rättighet att sin mening dervid yttra, samt ega tillgång till alla domstolars, kollegiers och embetsverks protokoll och handlingar.
Konungens embetsmän i allmänhet skola vara skyldige att lemna Justitie-ombudsmannen laglig handräckning, samt alla Fiskaler att medelst aktioners utförande honom biträda, då han det äskar.
Å hvarje lagtima riksdag åligger Justitie-ombudsmannen att till
Riksförsamlingen aflemna en allmän redogörelse för sin embetsförvaltning, samt alt deruti utreda lagskipningens tillstånd i riket, anmärka lagarnes och författningarnes brister och uppgifva förslag till deras förbättring.
Han är ock skyldig att mellan riksdagarne årligen ett utlåtande öfver dessa ämnen genom trycket kungöra.
Justitie-ombudsmannen njuter under sin tjenstetid, så väl mellan som under riksdagarne, tillgodo samma säkerhet för sin person och tjenstebefattning, som för riksdagsmän i allmänhet stadgad är, och anses, så länge han embetet innehafver, i alla afseenden lika med Konungens Justitiekansler. § 83.
Skulle den oförmodade händelse inträffa, att antingen hela Högsta Domstolen, eller af dess ledamöter en eller flera, funnes hafva af egennytta, vrångvisa eller försumlighet så orätt dömt, att derigenom någon, emot tydlig lag och sakens utredda och behörigen styrk‘a förhållande, mistat eller kunnat mista lif, personlig frihet, ära och egendom, är Riksförsamlingens Justitieombudsman pligtig, äfvensom Konungens Justitiekansler berättigad, att vid den rikets domstol, som här nedanföre bestämmes, den felaktige under tilltal ställa, samt till ansvar efter rikets lag befordra.
Denna domstol, som Riksrätt kallas, skall i sådant fall bestå af Presidenten uti Konungens och Rikets Svea Hofrätt, hvilken i Riksrätten förer ordet, fyra de äldsta Statsråd, Presidenterne uti alla Rikets Kollegier, Högste Refälhafvaren öfver de i hulvudstaden tjenstgörande trupper, Högste närvarande Refälhafvaren för den vid hufvudstaden förlagda eskadern af Rikets flotta, tvänne de äldsta liad i Svea Hofrätt och det äldsta råd i hvarje af Rikets Kollegier.
Då antingen Justitiekansleren eller Justitieombudsmannen finnér sig befogad att Högsta
Domstolen samfäldt eller serskildt dess ledamöter inför Riksrätten tilltala, äske han hos Presidenten i Svea Hofrätt, såsom Riksrättens ordförande, laglig kallelse å den eller dem, som skola tilltalas.
Presidenten i Hofrätten foge derefter anstalt om Riksrättens sammanträde, för att kallelsen utfärda och målet vidare i Kongl. Maj:ts Nåd.
Skrifvelse, N:o 85. 67 laglig ordning behandla.
Skulle emot förmodan han della underlåta, eiier någon af öfriga förenämnde embetsman, undandraga sig att uti Riksrätten deltaga, stånde de för en sådan uppsåtlig försummelse af deras embetspligt till lagligt ansvar.
Hafva en eller (lere af Riksrättens ledamöter laga förfall, eller finnes emot någon af dem laga jäf, vare ändock rätten domför, om tolf deruti sitta.
Är Presidenten i Hofrätten af laga förfall eller jäf hindrad, företräde den äldste i tjenst varande Kollegiipresidenten hans ställe.
Ingen bafve makt att sådan dom ändra; Konungen dock obetaget att göra nåd, hvilken likväl icke må sträcka sig till den dömdes återinsättande i rikets tjenst. § 84.
Riksförsamlingen väljer, å hvarje lagtima riksdag, på sätt Riksdags-Ordningen R.
F. § 105. föreskrifver, en Nämnd, som eger att dömma, huruvida Högsta Domstolens samtlige R. 0. § 64. ledamöter gjort sig lörljente att i deras vigtiga kall bibehållas, eller om vissa af dem, utan bevisligen begångna fel och brott, hvarom föregående § handlar, likväl kunde anses böra från utöfningen af Konungens domsrätt skiljas.
I den ordning, som för omröstningar inom Utskott är genom Riksdags-Ordningen stadgad, rösta samtlige ledamöterne man för man, med slutna sedlar, öfver den frågan: skall omröstning anställas lill uteslutande af någon bland Högsta Domstolens ledamöter?
Resvaras denna fråga enhälligt eller af de flesta rösterne med nej, blifve Då Högsta
Domstolens samtliga ledamöter bibehållna.