Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Räntekammaren influtit; Ocb härrörer, enligt Revisorernes tanka, otydligheten härutinnan från hopblandningen af de verkliga an-lagen samt öfverskotterna derå, och hvilken hopblandning påstås uppkomma endast derigenom, att dessa sednare först efter Riks-Huf vudbokens afsiulande aflemnas till Riksgälds-Kontoret, och sålunda äro under 1 ~ års tid tillgängliga, för att kunna användas till för dem främmande ändamål, hvarföre också Stats-Kontoret sällan blifver i behof att lyfta statsfylInads-summan förr, än liqviden med Riksgälds-Kontoret skall uppgöras; hvadan Revisorerne ej kunnat underlåta att uttala den öfvertygelse, att det skulle leda så väl till en klarare öfversigt af reservfonden, som i öfrigt till reda och enkelhet både i Stats-förvaltniugen och i räkenskaperna, om, på sätt af llere motionärer vid fem föregående Riksdagar och vid 1823 års Riksmöte af samtliga Stånden, beträffande tullbevillningen, yrkats, alla de extraordinarie inkomsterna inflöto till Riksgälds-Kontoret, såsom hittills med den allmänna bevillningen ägt rum, för att utaf Fullmäktige derstädes, efter särskilda anordningar, till Stats-Kontoret, i mån af behof, utbetalas för de af Piikets Ständer pröfvade ändamål.
Det ligger i sakens natur, att, då Stats-Verkets inkomster af så många kassa-förvaltningar uppbäras, öfverskotterna å dessa inkomster ej kunna från Stats-Verket aflemnas förr, än deras belopp genom deras räkenskapssamrnandrag är kändt, hvilket inträffar först då Riksbokslulet är fullbordadt.
Således händer, att hos Stats-Verket någon tid innestå sådana öfverskotter, dock mera på papperet än i verkligheten; ty Riksgälds-Kontoret, som skolat öfverskotterna från Stats-Verket emottaga, har haft till skyldighet att till Stats-Verket betala en årlig stalsfyllnadssumma, vida öfverstigande det belopp, hvartill öfverskotterna kunnat uppgå, och af hvilken Stats-Kontoret låtit hos Riksgälds-Kontoret, långt öfver den bestämda uttagningstiden, innestå hvad till kassaförstärkning ej varit erforderligt.
Öfverskotterna kunna alltså anses, äfven före deras formella aflemnande till Riksgälds-Kontoret, hafva varit använda för detta Verks behof eller till dess nytta, och ej, såsom Revisorerne anfört, till främmande ändamål; derom Revisorerne kunnat öfvertyga sig, medelst jemförelse mellan Kongl. Räntekammarens årsredogörelse och dess räkning med Rikets Ständers Bank, på hvilken alla utgifter, post för post, assigneras.
Det skall äfven af Bankoräkningen visa sig, att under medlet af sommaren, då iandträntorna för det föregående 36 året hunnit inflyta, Kongl.
Bankobehållning varit högst betydlig och tillkännagifva tillvaro af en åter inkasserad reservfond, hvaraf beloppet snarare skolat ökas än minskas, om för den löpande tiden liqvid öfver statsfyllnaden och öfverskolterna mellan Statsverket och Riksgälds-Kontoret kunnat successift uppgöras.
Efter de tid efter annan högt uppdrifna beräkningarna af StatsVerkets inkomster, har det inträffat, att många inkomsttitlar utfallit med brister; och då af de ibland utgifterna uppförda mångå förslagsanslagen nästan intet varit för årsbebofvet tillräckligt, har det, lör fyllande af brister så väl å inkomster som å utgiftsanslag, varit för Statsverket oundgängligen nödigt att hafva öfverskotter atL tillgå.
Saknas en sådan tillgäng, inträder för Stats-Verket nödvändigheten att kunna, utom den anslagna statsfyllnadssumman, hafva sig anvist ett kreditiv, på hvilket uttagningar kunna göras, till kassafyllnad vid inträffande behof.
Alt sådant komme atL medföra ränteförlust för Riksgälds-Kontoret och inveckling af dess liqvider med Stats-\ erket, tolde ej kunna bestridas.
Enligt livad StaLs-Kontoret, uti ett gemensamt med Krigs- och Kammar-Kollegierna samt Kammar-Rätten afgifvel underdånigt Betänkande af den 29 April 1828, yttrat, är Stals-Konloret af den tanka, att det strider emot en riktig fördelning af Statsmakternas funktioner, att Rikets Ständer, förbigående den verkställande makten, sjelfva utfärda Bevillningsförordning och genom en af dem ti lisa tL Auktoritet, som emottager och förvaltar bevillningsmedlen, i uppbördsväg utöfva ett slags förmanskap öfver Statens embets- och tjenstemän, samt att det vore rättare, ledande till förenkling i redogörelseverket och undanrödjande af mycken omgång, om allmänna bevillningen inflöte till Stats-Verket, som deraf i alia fall skall erhålla största delen, och om RiksgäldsKontoret derifrån erhölle så väl den beräknade mindre andelen, som blifvande öfverskott.
Det nu varande förhållandet, ehuru ej bestämdt uttryckt i grundlag, har likväl för sig gammal häfd, och någon ändring deruti lärer aldrig kunna medgifvas.
Men så mycket mindre statsrätlsenligt vore det, om äfven andra allmänna intrader skulle gå samma väg.
Stats-Kontoret medgifver väl, att det i verkställigheten kan vara likgiltigt, om den bestämda, årligen lika, aflevereringssurnman af postmedel lemnäs tili Stats- eller Riksgälds-Verket.
Samma förhållande kan sägas vara med Städernas salu-accis, hvilken utgår till bestämdt belopp.
Deremot har Tull-Verket, som visserligen i föi valtniugsväg ej lyder under Stats-Kontoret, dock skyldighet att, till kontroll öfver den till belopp obestämda tulluppbördens redovisning, afgifva årlig räkning för densamma till Stats-Kontoret, som de, efter afdrag af Verkets utgifter, behållna tullmedlen emottager; och skulle, i händelse Revisorernes förslag ginge i verkställighet, en sådan kontroll öfverflytlas till Riksgälds-Kontoret.
Vid uppbörden af brcinvinsafgiften och charta-sigillata-medlen förekomma flera förvaltningsåtgärder, om hvilka dels Eders Kongl. Maj:t i nåder förordnar, dels Stats-Kontoret bestyr, såsom bran vinsbränningens inställande på vissa tider, bränvinsbränningsredskapens försegling, Charta-Sigillata-ombudsoch försäljningsmäns antagande, pröfningen af de sistnämndes afgifna borgensförbindelser o. s. v. Sådana, med kontrollen öfver uppbörden oskiljaktigt förenade, befattningar synas ej rimligen kunna öfvertagas af Riksgälds-Kontoret.
Detta lärer ock till någon del hafva varit insedt af sista Riksdagens Stats-Ulskott, som från en då ifrågasatt öfverflyttning från Stats- till Riksgälds-Verket af extra statsmedlens emottagande, uttryckligen undantog charta-sigillata-medlen.
Att Rikets Ständer ej äga rätt att härom ensamme besluta, bevisar just den af Revisorerne åberopade tilldragelsen vid 1823 års Riksdag.
Om tullmedlens inlevererande till Riksgälds-Kontoret hade Rikets Ständer då beslutat, och låtit sådant i Riksdagsbeslutet införa.
Men, genom nådig skrifvelse af den 4 December 1823, ogillade Eders Kongl. Maj:t detta beslut, såsom stridande emot grundlagarne, och det blef i följd deraf gjordt om intet.
Stats-Kontoret delar ej deras farhågor, som tro, att de flera gånger förnyade försöken härutinnan åsyfta att tillegna Rikets Ständers Ombud en makt att, då de så för godt finna, genom vägrad utbetalning göra Slals-Verket redlöst; hvilket kan förhindras, dels genom Stats-Verket grundlagsenligt tillförsäkrad rätt, att, när som helst inom året, lyfta större eller mindre del af årliga statsfylInadssummau och derjemte erhålla medel till fyllande af derutöfver uppkommande brister, dels genom utvägen att genast, till vinnande af rättelse, sammankalla Rikets Ständer; och Stats-Kontoret, som alltifrån början af Januari och sedan bela året igenom successift måste verkställa Stats-Verkets utbetalningar, hvilka vid årets slut till ringa del, på långt när ej motsvarande olevererade tull-, post- och andra medel, återstå, skulle, till vinnande af den både lugna och viga utvägen att, genom reqvisition hos RiksgäldsKontoret, alltid erhålla nödig kassaförstärkning, ej draga i betänkande att tillstyrka bifall lill hvad Revisorerne föreslagit, så vida ej de anförda ovederläggliga skälen voro deremot. — 38 — Revisions-Berättelsen återställes härjemte, och Stats-Kontoret framhärdar tued djupaste vördnad, trohet och nit, S tor mä k tigs te A 11 e r n åd i g ste Konung!
Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, P.
WESTERSTRAND. C. E. af Tuneld. L. G. af Sillén. Til Nyström.
Slockholm den 27 Februari 1844. A. V. Kock. P. K.
Ahlbom. 39 — Kongl. Stats-Kontorets underd.
Utlåtande, i anledning af hvad 1843 års Revisions-Beråttelse innehåller rörande/, d, gide Hufvudtitelns anslag.
I afseende på den del af sednast församlade Rikets Ständers Revisorers, under den 11 December förlidet år, afgifna Berättelse, rörande verkställd granskning af Stats-Verkets förvaltning och räkenskaper för åren 1840 och 1841, som angår gjorda erinringar vid utbetalningar å Riks-Statens dåvarande 9:de, nu mera 6:te Hufvudlitel, har Eders Kongl. Maj:t, genom nådig Remiss sif den 16 sistlidne Januari, behagat infordra Dess och Rikets Siats-Kontors underdåniga Utlåtande; till åtlydnad hvaraf, Stats-Kontoret, jemte Remisshandlingens återställande, får underdånigst anföra följande:
Med förmälan, att, i anledning af Direktionens för Höganäs Stenkolsverk underdåniga anhållan om ytterligare anstånd med kapilal-afbetalning å det af Bolaget upplagna lån, hvarå 5 procents årlig ränta från 9:de Hufvudtiteln utgår, samt om utbekommande af sagde ränta för ett år, från den 1 April 1839 till samma dag år 1840, Eders Kongl. Maj:t, uti nådigt Bref den 26 Juni sistnämnde år, förklarat ansökningen om anstånd med kapital-afbetalningen icke kunna bifallas annorlunda, än att detsamma ej föranledde till högre ränte-utgift, än som, efter förut stadgade grunder, borde utgå, i händelse kapital-afbetalningarne i föreskrifven ordning verkställdes, och i följd hvaraf en successiv årlig minskning af 500 R:dr dädanefter borde äga rum i StatsVerkets bidrag till berörde ränteliqvid — hafva Revisorerne, som förnummit, att, i följd af högstberörde nådiga Bref, 5,000 R:dr under år 1840 och, likmätigt Eders Kongl. Maj:ls nådiga Bref den 20 April 1841, 4,500 R;dr blifvit under samma år utbetalda, med instämmande uti föregående Revisorers i ämnet framställda anmärkning, ansett ifrågavarande bidrag höra helt och hållet indragas, derest
Bolaget ej verkställer de stadgade kapital-afbetalningarna.
Stats-Kontoret, som, uti dess under den 28 Februari 1842 afgifna underdåniga Utlåtande, i anledning af Rikets Ständers Revisorers år 1841 afgifna Berättelse, rörande denna fråga i underdånighet sig yttrat, 40 — får samma yttrande nu åberopa, med det tillägg, att, då Eders Kongl. Maj:t i nåder förordnat, att räntan årligen bör minskas med 500 R:dr, svarande mot 5 procent å det belopp af 10,000 R:dr, som Stenkolsverket borde årligen afbetala å det lån, 120,000 R:dr, Direktionen till Verkets drift ägde upptaga, hvilken minskning iakttagits så, att sednaste räntebetalningen, sistlidet år, endast utgjorde 3,500 R:dr, fortgår alltså denna räntenedsättning numera, i öfverensstämmelse med villkoret för bidraget, hvilkeL Eders Kongl. Majit i nåder beviljade, lill befordrande af ett allmänt nyttigt ändamål, af anslaget å då varande 9:de llufv udtiteln till jordbrukets, handelns och näringarnas underhjelpande, hvilket var släldt till Eders Kongl. Maj:ts höga disposition.
I afseende å Revisorernes förnyade framställning derom, att de, under hvarje af åren 1840 och 1841, å 9:de Hufvudtiteln, för sjömätningar anordnade 2,000 R:dr och för sjökarteverkets fortsättande 1,000 R:dr bordt egentligen tillhöra Handels- och Sjöfarts-fonden, har StatsKonloret ej något att tillägga dess i denna fråga, uti förrberörde Utlåtande af den 28 Februari 1842, afgifna underdåniga yttrande.
Då numera en särskild Styrelse för Väg- och Vattenbyggnader tinnes, ankommer det på Eders Kongl. Majits nådiga godtfinnande, huruvida, såsom Revisorerne ansett, denna Styrelse jemväl må öfvertaga den befattning, som Kommitterade för Norra Väganläggningar hittills varit anförtrodd.
De, jemlikt Eders Kongl. Majits nådiga Bref den 26 Juli 1840, till Eders Kongl. Majits Befallningshafvande i Wermlands och WesteVNorrlands
Län inbetalda 1,000 R:dr ät hvardera, utgöra ej allenast premier för befrämjandet af tjäru- och potlaske-tillverkningen, ulan jemväl premier för betydligare uppköp af nämnde artiklar; och då Eders Kongl. Majit tillika i nåder förordnat, att anslagen borde af Länens Hushållningssällskaper disponeras för ifrågavarande ändamål, med villkor, att premier för ti 11verkning af nämnde artiklar icke linge utgifvas till högre belopp, än 25 procent af tillverkningsvärdet, innefattas uti deLta villkor sättet, huru medlen borde af Hushållssällskaperna, hvilka ej till Kammar-Rätten afgifva redovisning, användas för det afsedda behofvet.
Be - — 41 — Beträffande den åren 1840 och 1841 verkställda utbetalning af 1,000 R:dr årligen till hyra för Öfver-Stålhållare-Embetets och SlottsRätlens embetsrum i Westinska egendomen, hvilken utbetalning sednaste Revisorer, likasom de föregående, ansett kunna besparas, emedan Revisorerne förmoda, att tjenlig lokal i Kronans hus för dessa Embetsverk må hafva funnits, så är detta en fråga, hvaruti Stats-Kontoret, sorn med publika husen i Stockholm ej har befattning, följaktligen ej eller kan lemna någon upplysning; varande berörde hyra, genom Kongl. Brefven af den 26 November 1823 och 31 December 1828, anslagen att ulgå af Allmänna Indragningsstaten.
Stals-Kontoret framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäkligste Allernådigste Konung!
Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligligste tjenare och undersäter, P.
WESTERSTRAND. C. E. af Tuneld. L. G. af Sillén.
P. G. Wei.in.
Slockholm den 27 Februari 1844. A. V. Kock. P V. Ahlbom 6 - Öfver-Direlxtörs-Embetets vid Kongl. Myntverket anderd.
Utlåtande, i anledning af anmärkningarna vid detta Verks räkenskaper för åren 1840 och 1841.
Storiöälitigste Allernådigste Konung!
Genom nådig Remiss, har Eders Kongl. Maj:t läckts infordra vederbörandes förklaringar, i anledning af Rikets Ständers sednast församlade Revisorers afgifna Berättelse öfver Myntverkets räkenskaper för åren 1840 och 1841.
Sedan Myntmästaren och tillfördnade Mynt-Kamreraren, uti deras härhos underdånigst bifogade Utlåtande, fullständigt utredt de af Rikets Ständers Revisorer, under litteris c> g och k af deras afgifna Berättelse, anmärkta förhållanden i afseende på ved- och kol-inköp, räkenskapernas form, samt sättet att, vid 184l års slut, till följande året utbalansera Myntverkets behållningar; återstår för Öfver-Direktörs-Embetet, som i dessa ämnen, för egen del, icke har något att tillägga utöfver hvad nämnde tjenstemän anfört, att upptaga och besvara öfriga vid Myntverkets förvaltning under de nämnde åren gjorda anmärkningar.
Beträffande först hvad Rikets Ständers Revisorer yttrat i afseende på det nuvarande Öfver-Direktören anslagna särskilda arfvode för tillsynen vid och ledningen af Myntverkets raaehin-verkstad, så äro skälen för det ifrågavarande arfvodets utgående fullständigt upptagna uti Eders Kongl.
Maj:ts, genom Bref till Stats-Kontoret af den 2d Februari 1842, meddelta, så lydande nådiga beslut; ”Efter inhemtande af Edert, den 26 näsllidne månad, afgifna Utlåtande, . bafve WI förevarande [af undertecknad Öfver-Direktör gjorda) underdåniga ansökning
Oss föredragas låtit; och då, på sätt vid ”flera föregående tillfällen blifvit i underdånighet intygad t och jem väl ”nu af Eder vitsordadt, de betydliga förbättringar, hvilka de sednare ”åren blifvit å Myntinrättningen tilivägabragta, i hufvudsaklig mån få ”tillskrifvas Öfver-Direktör Almroths härvid ådagalagda utmärkta nit ”och sakkännedom; då den än vidare behöfiiga tillsynen och ledningen ”af de Myntverket tillhörande byggnads- och machineri-arbeten äfven ”'inåste förutsätta särskilda kunskaper, i så väl theoreliskt som praktiskt ”hänseende, utöfver dem Almroth, i sin egenskap af Öfver-Direktör för ”Mynt- och Kontroll verken , eller för fullgörande af sina egentliga em”belsåligganden, är pligtig innehafva; då någon uppoffring af tid och ”moda för dessa särskilda omsorger destomindre bör kunna af Öfver”D i re k tö ren i denna hans egenskap fordras, som de löneförmåner, dem ”lian för sin embetsförvaltning åtnjuter, icke motsvara hvad för andra ”med hans befattning närmast jemförliga embeten bestås; alltså håfve ”WI, på dessa skäl, funnit godt i nåder tillerkänna Öfver-Direktören ”Almroth rättighet att det honom, genom Wara nådiga Bref den 2 November 1833 och 9 Maj 1835, tillagda arfvode framgent åtnjuta, så ”länge han fortfar med den särskilda tillsynen å de till Myntverket ”hörande byggnader och machinerier, jemte ledningen af den, för här”vid erforderliga förändringar och reparationer, å Myntet befintliga mekaniska verkstad; och enär WI ansett så väl det å Myntverkets inkomst af kopparinyntningen redan uppkomna eller framdeles uppkom”mande öfverskott, som ock den högre betalningen utöfver intrinseka ”värdet för fmsilfret, som till enskilda försäljes, och den af enskilda ”idkare erlagda betalning för silfvers valsning, utgöra sådana tillgångar, ”dem WI åge alt till Myntverkets tjenstemän disponera, såsom vedergällning för särskilda omsorger om fullkomnande af Mynt-lillverknin”gen och dertill hörande redskap; vilje WI å dessa tillgångar hafva ”det ifrågavarande, genom ofvan åberopade nådiga Bref bestämda, arf”vodet i nåder anvisadt.”
Och torde vid detta tillfälle äfven få anmärkas, att Öfver-Direktören vid Veterinär-Inrättningen äfvensom Öfver-Direktören vid Teknologiska Institutet hvardera, jemte husrum, i lön åtnjuta 2,000 R:dr B ko utom öfriga förmåner, äfvensom alt Eders Kongl. Maj:t täckts fastställa lönen för Öfver-Direktören för Väg- och Vattenbyggnader till 2,666 R:dr 32 sk.
De inkomster, Öfver-Direktören för Mynt- och Kontrollverken nu åtnjuter, lära således icke med skäl kunna anses för högt tilltagna, särdeles sorn honom åligger styrelsen af och ansvaret för tvenne särskilda Verk, och han derjemte, i sammanhang dermed, fått sig uppdragna göromål, sorn förut icke tillhört innehafvarne af de platser vid dessa Verk, han bestrider Till förfullständigande af hvad Rikets Ständers Revisorer, under littera cl, anfört i afseende på den hos Kongl. Stats-Kontoret skedda försäljningen af 456 Tt> bättre och 2,552 S> sämre kopparviktriol, intagas här i underdånighet de, så väl vid den derå anställda auktionen, sorn vid det om försäljningen fattade beslutet, förda protokoller, så lydande: u ”Protokoll, hållet i Kongl. Maj:ts och Rikets Stals-Kontor elen 8 September 1841. S. D. Jemlikt i allmänna tidningarna införd kungörelse, ”var auktion utsatt, att denna dag kl. 1 förrättas inför Kongl.
Statskontoret, till försäljning af Kongl. Maj:t och Kronan tillhöriga, å ”stora Jern- och Metallvågen härstädes upplagda partier garkoppar, ”hammarskatlsjern och kobolt, äfvensom af flera särskilda partier kop”parviktriol; — — — — — — — — —. — — —” ”Efter tillkännagilvande häraf, tog auktionsförrättningen sin bör”jan, dervid effekterna utropades i nedanstående ordning, och inropades ”af: — — — — — — — — — — — — — —”
K opp ar v i k trio l. ”jN.o 1. 200 it bättre sorl, elier 7 sk. 6 r:st. lE:t, af Stadsmäkl. W evlandt. ”N:o 2, cirka 256 W d:o, efter 7 sk. H:l, af D:o | D:o. ”N:o 3. 200 W sämre sort , erhölls intet anbud. ”N:o 4, 200 — d:o d:o. ”N: o 5, 200 — d:o d:o. "N: o 6, 200 — d:o d:o. ”N:o 7, 200 — d:o d:o. ”N:o 8, 200 — d:o d:o. ”N:o 9, 200 — d:o d:o. ”N:o 10, 200 — d:o d:o. ”N:o 11, 200 — d:o d:o. ”N:o 12, 200 — d:o d:o. ”N:o 13, 200 — d:o d:o. ”N:o 14, 352 — d:o d:o. ”Sedan auktionen sålunda försiggåLt, tillsades spekulanterne alt afträda, under det Kongl. Slals-Konloret pröfvade anbuden; hvarefter
Tor spekulanterne, åter inkallade, tillkännagafs, det Kongl. Statskontoret funnit godt antaga samtliga anbuden, med undanlag af dem å ”kopparviktriolen.” ”Utdrag af Protokollet, hållet i Kongl.
Maj:ls och Rikets Statskontor den 1 Oktober 1841.
S. D. Som Kongl. Slals-Kontoret fann godt antaga det af Handelsbolaget här i Staden S. L. Lamm &
Son skrifte”ligen gjorda anbud af Elfva skillingar Banko per S> för den bättre ”och Fyra skillingar Banko per W för den sämre sorlen af den vid ”Kongl.
Myntverket, enligt räkenskaperna, befintliga kopparvitriol, utgörande af förstnämnde sorlen 456 W och af den sednare eller sämre — 45 — ”sorten 2,552 alltså ägde bemälte Handelsbolag att, uppå anmälan ”hos t. f. Mynt-Kamreraren A. G. Berndes samt emot erläggande till ”honom af den belöpande betalningen, Trehundra Sjutton Riksdaler 8 ”skil 1 ingar Banko, berörde partier kopparvitriol utbekomma.”
Och bar således Stats-Verkets bästa behörigen blifvit iakttaget, helst som den bättre kopparviktriolen betaltes något öfver det pris, som förut derför kunnat erhållas, samt den sämre proportionaliter lika val, då afseende göres på dess beskaffenhet.
I afseende på Rikets Ständers Revisorers anmälan, sub littera e, rörande en Myntverkets fordran bos Öfver-Intendents-Embetel af 1,411 R:dr 10 sk., för husbyggnads-koslnader å Mynthuset, får Öfver-DirektörsEmbetet underdånigst upplysa, att skrifvelse till Öfver-lnlendents-Embetet redan under den 21 Juni 1841 expedierades, så lydande: ”Med anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Bref den 16 Augusti 1836, ”får Öfver-Direktörs-Embetet för Kongl. Myntverket härmedelst, för framdeles liqvid, i afskrift öfversända de af Kongl.
Kammar-Rätten utan ”anmärkning granskade räkningarna för stora Mynthusets, år 1836 verkställda, utvändigt reparation, hvarå besigtning då, genom Kongl.
Öfver”Intendenls-Embetets försorg, verkställdes, uppgående dessa räkningar lill ”ett sammanlagd t belopp af 1,240 R;dr 42 sk.” ”Derjemte öfverlemnas äfven, på grund af Kongl. Brefvet den 11 ”Augusti 1837, tvenne stycken af Konduktören Hagerman attesterade ”räkningar å tillsammans 170 R.dr 16 sk. för några nödiga befunna reparationer i Mynlgravörs-bostället, för hvilka Kongl.
Myntverket vid ”tillfälle jemväl lärer få påräkna ersättning.”
Ärendets afslutande beror således icke på Myntverket, utan på Öfver-Intendents-Embetet och på den medeltillgång för liqvid, som å dess årliga anslag kan förefinnas.
Rörande det, under littera f, af Rikets Ständers Revisorer omförmalda, från Banken till Myntverket, vid realisationens början, lemnade förskott i penningar och koppar, får Öfver-Direktörs-Embetet, utöfver hvad Rikets Ständers Revisorers Berättelse innehåller, underdånigst anföra följande:
Det nu ifrågavarande förskottet blef vid realisationens början, enligt Rikets Ständers underdåniga skrifvelse af den 18 Mars 1830, från Banken anvisadt i och för myntningens oafbrutna bedrifvande, på den grund att kostnaderna derför med säkerhet kunde beräknas långt öfverstiga det belopp, som kunde blifva att tillgå genom det, uti Riks-Staten, till Myntverkets drift och underhåll uppförda anslag.
Redan år 1835 gjordes hos Eders Kongl. Maj:t af dåvarande Öfver-Slyrelsen för Myntverket underdånig hemställan derom, att afskrifning af nu ifrågavarande förskott måtte vid en blifvande Riksdag nådigst föreslås, emedan myntningen nästan alldeles uteslutande skett för Bankens räkning, och den derför influtna myntskatten af | procent icke på långt när kunnat betäcka myntningskostnaderna, samt den från Banken lemnade kopparen icke uppgått till hvad af sådan erfordrats för silfvermyntets loyering, så att Banken uti delta återfått långt mera koppar, än dea tillskjutit.
Förhållandet har sedermera varit enahanda, ty, under åren 1830 till och med 1842, har Myntverket till Banken lemnat nära 5,000,000 R:dr Specie i myntad t silfver, motsvarande ungefärligen 13 \ millioner R:dr R:ko, för hvilka endast i direkta myntningskostnader kunna beräknas omkring 170,000 R:dr B:ko.
Myntskatten å det präglade beloppet har deremot endast utgjort cirka 100,000 R:dr B:ko, så att Myntverket, äfven i händelse det befrias från betalningsskyldighet för nu ifrågavarande 47,755 R:dr 45 sk. 7 r:st., likväl omedelbarligen i och för Bankens förseende med speciemynt måst göra en högst betydlig utgift af sina egna tillgångar.