Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Höganäs stenkolsverk måtte i Nåder tillåtas att iå tillbyta sig JM 1 Steglinge och JM 8 Plöninge mot dess egande andelar uti JM 1 Westra Klappe och JM 1 Ostra Klappe, med iakttagande af följande omständigheter och förbehåll, nemligen: att de delar af Westra Klappe JM 1 eller a,8 mantal och af Ostra Klappe JM 1 eller iy mantal, som af annan egare än Höganäs stenkolsverk innehafvas, blefve alldeles oföräudrade och i afseende å den del af sistnämnda hemman, eller '/ mantal JM 1 Östra Klappe, som nu eges af Höganäs stenkolsverk och är till vederlag uppgifven, den förändring vidtoges, att dess natur af skatte förvandlades till f. d. 3:dje Korporals-boställe i stället för >/4 af Plöninge och, till skillnad från öfriga delen af Östra Klappe, egen nummer samma hemmansdel åsattes; att, beträffande öfriga hemmansdelar i Wäsby socken, borde, för att bibehålla sockensumman och Indelningsverket orubbade, de förändringar ega rum: att vederlagshemmanet % mantal JM 1 Westra Klappe blefve »/lg, deraf vg mantal, med ränta af 6 R:dr 43 sk. 6 r:st, f. d. Trumpetare-boställe, i stället för JM 1 Steglinge med enahanda mantal och ränta, och 3/16 mantal med ränta af 3 R:dr 4 r:st, f. d. 3:dje Korporals-boställe i stället för lika stort mantal och ränta af i/4 mantal JM 8 Plöninge; att 3/ mantal JM 1 Steglinge med ränta af 6 R:dr 43 sk. 6 r:st blefve skatte med minskadt mantal 9/3, och ränta 4 R:dr 37 sk. 6 r:st; att </4 mantal JW 8 Plöninge med ränta af 4 R:dr 7 sk. 6 r:st likaledes blefve skatte med 5/32 mantal och ränta 2 R:dr 20 sk. 8 i:st; och att de blifvande militie-boställena i Westra Klappe åsattes egna nummer; att den tionde, 3 kappar råg, 45 kappar korn och 6 kappar hafra, som nu är åsatt % mantal M 1 Westra Klappe, fördelades mellan de blifvande nya militie-boställena, så att f. d. Trumpetare bostället påfördes 2 kappar råg, 10 kappar korn, 4 kappar bafra och f. d. Korporals-bostället 1 kappe råg, 5 kappar korn, 2 kappar bafra; att jordeboken för ifrågavarande hemman skulle i öfverensstämmelse härmed rättas och förändringar vidtagas i Skånska Hussar-regementets Indelningsverk;
att då, enligt roterings-verket för Norra Skånska Infanteri-regementet och Luggude kompani, 3A mantal JM 1 Östra Klappe för 3/s rotedel tillhör roten M 83 och 3/4 mantal AVestra Klappe för 5/,6 rotedel roten JM 84, nödiga förändringar i dessa rotars sammansättning skulle införas, med skyldighet för Stenkols - Stats-Ulskottels Utlåtande M 48. t verket, i egenskap af egare lill Steglinge och Plöninge, alt ansvara för alla, jemlikt kontrakt och gällande författningar, med roteringen förenade åligganden i fråga om nuvarande och blifvande soldaters aflöning jemte torpens bebyggande och uppodlande; att alla onera, af hvad slag som helsi, som vederlags-hemmanen, % mantal JVS 1 Westra Klappe och mantal J\s 1 Östra Klappe, hittills vidlådat, å byteshemmanen V32 mantal J\l 1 Steglinge och Va mantal J\1 8 Plöninge öfverflyttades; att då Stenkolsverkets Styrelse förbundit sig att vid arrenderättens öfverflyttande å de nya militic-boställena förse dem med sådane byggnader, som boställs— ordningen föreskrefve, och dessutom under återstående arrende-åren öka arrendeafgiften med 30 tunnor korn årligen, dervid boställs-direktionen gjort det af Styrelsen godkända tillägg: att Styrelsen skulle, i afseende å bebyggandet af de nya militie-boslällena i Klappe, jemte stängsel m. m., fullgöra en, genast efter bytets beviljande, blifvande laga syns föreskrifter, allt utan anspråk på någon ersättning vid afträdet, och att, i stället för nuvarande kontrakt, sådane utfärdades, som reglemontet för boställs-direktionerna den 19 Juli 1832 med dervid fogadt formulär bestämmer, dessa åtaganden skulle till efterlefnad fastställas från och med det år, då bytet komme till verkställighet; att
Styrelsen förpligtades att vid aflevereringen af sina begge nu egande hemmansdelar uti Westra och Östra Klappe behörigen styrka, det dessa hemmansdelar icke äro med någon inteckning behäftads; att, till reda och ordning för framtiden, å kartan öfver bytes- och vederlagshemmanen, i enlighet med General-Landtmäteri-konlorels meddelade beskrifning, skillnads—linier skulle uppdragas, utmärkande hemmanens egor, hvart för sig, hvarefter renovation af kartan borde af Landtmätaren verkställas; samt slutligen att i Skånska Hussar-regementets aflöningsverk uppskattningsvärdena å Steglinge och Plöninge blefve å N:is 3 och 4 Westra Klappe och JV2 2 Östra Klappe öfverflyttade; och har Kongl. Maj:t, som för sin del bifallit hvad Krigs- och Kammar-kol legierne i detta mål hemställt, i Nåder föreslagit, det Rikets Ständer måtte för deras del jemväl medgifva, att ifrågavarande boställs- och hemmans-bvte, under de af Kollegierne dervid föreslagna vilkor och iakttaganden, må ega rum.
Denna Nådiga Proposition hafva samtlige Riks-stånden remitterat till Statsutskottet, som jemväl fått emottaga alla till målet hörande handlingar; och har Utskottet, beträffande ofvan omförmälda af förre Åboen Anders Larssons arfvingar framställda protest emot ifrågavarande hemmansbyte och de förhållanden, hvarpå arf vingarnes anspråk sig grundat, inhemtat: att, sedan en emellan bemälde Åbo och Gustaf Adolfs, nu mera Höganäs stenkols-verk uppkommen tvist om bättre rätt till skatteköp af hemmanet JV2 1 Westra Klappe blifvit, genom General-GuvernörsEmbetets utslag den 23 Maj 1804, till stenkols-vorkels förmån afgjord, med rät - i; Stats-Utskotlels Utlåtande JV1 43. tighet likväl för Åboen att, till följd af Kongl. Brefvet den 23 September 1747, tillgodonjuta den besittningsrätt, som medelst städjebrefvet den 26
Mars 1800 vore vunnen och Kongl. Kammar-kollegium, uti utslag den 30 November 1804, likaledes tillagt stenkolsverket företrädesrätt framför Anders Larsson till skatteköp af hemmansdelen, dock att, hvad angick Anders Larssons besittningsrätt å hemmanet och deraf utgörande skyldigheter, dermed efter författningarne borde förhållas, så bade Kongl. Majit, enligt Nådigt Bref den 4 Mars 1808, bibehållit stenkolsverket vid det beviljade skatteköpet, med de vilkor 1747 års Kongl. Bref innehåller, samt att skatterätten derå borde vara oskiljaktig från grufvan och dess drift, hvilket förbehåll jemväl finnes intaget uti det skattebref å berörde hemman, som derefter blifvit den 11 November 1808 för stenkolsverket utfärdadt.
Åboen Anders Larsson hade emellertid, till följd af den honom tillerkända besittningsrätt, qvarsutit å hemmanet, lill dess han den 24 November 1832 aflidit utan barn, och efter honom hans enka Thoren Olsdotter, sorn den 10 J uni 1837 med döden afgålt, hvarefter meranämnde hemman varit i bruk tinder stenkols-verket.
Det sedermera af stenkolsverkets styrelse ifrågaställa hemmansbvtet Lief, på sätt ofvan är Tomförmäldt, af Anders Larssons arfvingar, nemligen hans tvänne 'aflidna syskons barn, uti en till Kongl. Majit den 26 Juli 18S3 ingifven skrift, beslridt, på grund af stadgandet uti 1808 års skattebref, dervid de tillika i underdånighet yttrade, att särskild fråga torde komma att väckas derom, huruvida icke arfvingarno hade sin besittningsrätt till hemmanet förvarad; — i anledning hvaraf Kongl. Krigs- och Kam mar-kollegierne, uti deras den S September samma år afgifna utlåtande, underdånigst anfört, att sedan uti Kongl. Förordningen om skatteköp af den 19 September 1723, blifvit stadgadt, att vid de än återstående krono-bemmanens försäljande till skatte på de orter, hvarest några ädlare samt manufaktur-verk voro inrättade, borde iakttagas, att till samma verks desto bättre bestånd, inga sådane hemman finge försäljas till skatte, innan Bergs-kollegium pröfvat och för hvart hemman förklarat, om det nödvändigt betarfvadés till något bergverks upprättande och förkofring blifva oförsedt, det ej finge abalieneras och genom skatteköp undan sitt lätta nödiga behof dragas, så blef, i anledning af derom väckt fråga och efter det Kammar- och !;;Be r gs-k o 11 e g i e r n e tillstyrkt, att jernverken jemväl måtte förunnas den förmånen att.få lill skatte köpa kronohemman framför åboen, eftersom det skulle lända dem till styrka både af skog samt dagsverken och annan betjening, dock så att de ädlare och manufaktur-verken dertill främsta rätten ega måtte, dernäst jerngrufvorna och sist slångjerns-bamrarne, genom Kongl, Brefven den 16 Augusti 1731 påbudet, alt dessa stadganden borde vid skatteköpen iakttagas, enär slika hemman begärdes, som funnos lända bruken tili styrka och vara derifrån omistlige, dock alt åboerne ej drefvos af hemmanet; att uti Kongl. Brefvet den 23 September 1747, angående åboens praeslanda till bruken, bland annat, stadgades, alt åboen borde Slals-Ulskollcts Ullålande JY3 43. 9 borde vara odrifven, sä länge han gjorde sin skyldighet efler husesyns-ordningen och skogen icke annorlunda än efter allmänna lagen och förordningar nytt ja des; samt alt uti Kongl. Påbudet den 11 December 1766 emot flyttning af smiden och hammarskatt förordnats: att, då något bruk nedlades, skulle de derunder lydande hemman, hvilka för brukets skull samt till dess hjelp blifvit från kronan inlöste,
till kronan eller bönderna hemfalla, dock alt i förra fallet åboen vid sin lösningsrätt bibehölles emot köpeskillingens erläggande till kronan, utan att bruket någon åborätt tillerkändes; — och hade, vid öfvervägande af hvad dessa stadganden, med hvarandra jernförde, samt Kongl. Brefvet den 4 Mars 1808 och i enlighet dermed skatlebrefvet den 11 November samma år innehölle, Krigs- och Kammarkollegierne ansell, att först när det fall inträffade, alt Westra Klappe hemman blefve från grufvan och dess drift skiljdt, någon rätt för Anders Larssons arfvingar inträdde att å hemmanet framställa anspråk lill det afseende detsamma vid pröfning i laga ordning kunde finnas förtjena; i följd hvaraf och då fråga i detta mål icke vore att från grufvan och dess drift skilja hemmanet, utan endast alt utbyta detsamma emot ett annat hemman, som måste det förra i godhet motsvara, och de rättigheter och de skyldigheter, som i ett eller annat hänseende för den ena eller andra varit med Westra Klappe förenade, efter bytet komme att det andra åtfölja, Kollegierne funnit hvad arfvingarne anfört icke utgöra något hinder för bytet eller i detta mål förtjena vidare uppmärksamhet.
Beträffande åter delegarnes uti rotarne JV2 83 och 84 vid Luggude kompani underdånigst gjorda bestridande af det föreslagna bytet på den grund, att ökadt besvär skulle dem tillskyndas derigenom att Steglinge och Plöninge vore en mil längre bort belägne än Klappe-hemmanen, hafva Krigs- och Kammar-kollegierne ansett delta skäl vara aT underordnad beskaffenhet i jemförelse med de fördelar ej mindre för Skånska Hussar-regementet än för stenkols-verket, som med hemmansbytet åsyftades.
Med anledning af de förändringar uti omförmälda hemmans mantal och räntor, som, enligt hvad Kollegierne, uti deras sednast afgifna utlåtande, underdånigst anfört, skulle blifva en följd af det ifrågaställa heminansbytet, har Utskottet, för att bereda en lättare öfversigt af dessa förhållanden, deröfver uppgjort följande tabellariska uppställning: Bih. lill R.
Prof. 1836 & 1837. 4 Sami. 1 Afd. 19 Häfl. 2 10 Stals-Ulskollets Utlåtande JV4 43.
Blifvande.
Blita I.
M:tal. Ränta. F. d. 3:dje Korporals-boslället Plöninge JVs 8 Trumpetare-bostället Steglinge JVs 1 af Östra Klappe JVs 1 af Westra Klappe JVs 1 3/s %6 3/s 4 6 1 6 7 43 7 5 6 6 2 5/ /32 VS2 '/l6 f/,6 1 ^ 2 4 1 3 6 20 37 7 43 8 6 2 4 6 Summa iV16 18 13 2 ll/!6 18 13 2 M:tat.
Sålunda skulle 3:dje Korporals-bostället Plöninge JVs 8 med % 4 7 6 motsvaras dels af andel i Östra Klappe JVs 1 dels andel i Westra Klappe JVs 1 l716 3/l0 1 3 7 <2 4 samt Trumpetare-bostället Steglinge JVs 1 . . % 3/ '8 4 6 7 43 6 6 af andel i Westra Klappe JVs 1 3/ /s 6 43 6 Sora Utskottet, i betraktande af hvad sålunda förekommit och handlingarne i detta mål vidare innehålla, funnit det vara utredt och upplyst, att det föreslagna utbytet af militie-boställena Steglinge och Plöninge mot andelar i krono-hemmanen Ostra och Westra Klappe icke kan i något hänseende medföra förlust lör kronan, men deremot, enligt hvad Styrelsen för Höganäs stenkolsverk samt Boställs-direktionen för Skånska Hussar-regerncntet intygat, kommer att lända så väl stenkolsverket som bemälde regemente till ömsesidig fördel; så och då Utskottet anser de mot samma hemmansbyte framställda, här ofvan anförda bestridanden icke förtjena annat afseende än alt det bör vara arfvingarne efter förre åboen Anders Larsson obetaget att i laga ordning väcka och utföra den talan, hvartill de, med hänsigt till den påstådda besittnings-rätten till hemmanet JVs 1 Westra Klappe må finna sig befogade, får Utskottet alltså tillstyrka, att det af Kongl.
Majit löreslagna utbytet af indragna militie-boställena JVs 1 Steglinge och JVs 8 Plöninge, emot Höganäs stenkolsverks egande andelar i krono-skattehemmanen JVs 1 Westra Klappe och JVs 1 Östra Klappe må, under de af Kollegierna uppgifna vilkor, utaf Rikets Ständer bifallas; — dock alt detta beslut ej må inveika på den rätt, som, Slals-Ulskollels Ullålande JVi 46.
11 med hänsigt till hemmanet Westra Klappe, kan varda arfvingarne efter förre åboen Anders Larsson i laga ordning tillerkänd.
Stockholm den 13 Mars 1857. 46.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 14 Mars 18S7, kl. 6 e, m.
Utlåtande, i anledning af erhållna återremisser å Betänkandet J\° 18, angående Rikets Ständers år 1855 församlade Revisorers berättelse om verkställd granskning af Statsverket samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under åren 1852 och 1853.
(I. A) Sedan ofvannämnde Betänkande blifvit af Borgare-Ståndet i Ivänne punkter till Stats—Utskottet återremitteradt och samtlige Riks-Ståndens i anledning af öfrige delar af Betänkandet vidlagna beslut genom Protokolls-Utdrag Utskottet meddelade, får Utskottet nu afgifva det förnyade utlåtande, hvartill omständigheterna funnits föranleda. l:o. 5 §, innefattande hemställan det Rikets Ständer ville uti underdånig skrifvelse anhålla, att, om Kongl. Majit skulle framdeles finna nödigt att tillfälligtvis anvisa statsmedel till sådana behof, hvilka ej blifvit af Rikets Ständer förutsedda och dertill anslag således ej beviljats, dessa utgifter, derest de ej kunde bestridas med de för dylika behof egentligen afsedda besparingarne å Riks-Statens hufvudtitlar, hädanefter måtte under förskotts-titel anordnas och vid påföljande Riksmöte hos Rikets Ständer anmälas, har af Borgare-Ståndet blifvit återremitterad; men då denna hemställan är af de tre öfriga Riks-Slånden bifallen, anser Utskottet, på grund af 75 § Riksdags-Ordningen, någon åtgärd i anledning af den erhållna återremissen icke vara att vidtaga. 2:o.
Uti 38 § hade Utskottet, som förklarat sig framdeles, vid behandlingen af 4:de hufvud-titelns anslag, vilja afgifva utlåtande i anledning af den utaf Rikets Ständers Revisorer väckta fråga om sådant stadgande, hvarigenom afskedade militärer, som innehade pension af arméens pensions-kassa och derjemte erhölle annan tjenst med högre löneförmåner, finge vidkännas ett så stort afdrag å dessa förmåner, som motsvarade pensions-beloppet, hemställt att följaktligen denna fråga för närvarande icke måtte lill någon åtgärd af Rikets Ständer föranleda. 12 Slals-Ulskoltels Ullålande JYi 47.
Denna hemställan, hvilken Ridderskapet och Adeln sami Preste-Ståndet bifallit, har Borgare-Ståndet återremitterat, på de af Herr Björck uti haus vid denna punkt afgifna reservation utvecklade skäl och under åberopande af det deruti framställda förslag, att Rikets Ständer måtte uti underdånig skrifvelse anhålla, det Kongl.
Maj:t täcktes vidtaga
Nådig åtgärd för åstadkommande af sådan ändring uti reglementet för arméens pensions-kassa, som till vinnande af det utaf Revisorerne åsyftade ändamål kunde finnas ledande; äfvensom Bonde-Ståndet, i afseende å denna fråga, beslutat att en så beskaffad underdånig skrifvelse, som den af Herr Björck föreslagna, skulle af Rikets Ständer allåtas.
Då Utskottets utlåtande i denna punkt blifvit af tvänne Riks-Stånd bifallet och Utskottet icke finnér skäl anförda, som deruti böra föranleda ändring, får Utskottet sitt afgifna utlåtande vidblifva. 3:o. 41 § 3:dje momentet, deruti Utskottet tillstyrkt, det Rikets Ständer måtte i underdånig skrifvelse hemställa, huruvida icke omständigheterna kunde medgifva vidtagandet af en sådan ändring af de uti Kongl. Brefven den 22 December 18-46 och den 12 Juni 4 852 meddelade föreskrifter, hvarigenom en större frihet till arbete för tångarne komme att beredas, har af Preste-Ståndet blifvit afslaget; men som de tre öfriga Biks-Slånden bifallit berörda tillstyrkande och denna fråga således, enligt 75 § Riksdags-Ordningen, är af Rikets Ständer afgjord, kan Utskottet dermed icke taga vidare befattning. 4:o.
De uti öfrige §§ af Betänkandet JV2 18 omförmälda ämnen hafva dels i följd af samtlige Riks-Ståndens bifall lill Utskottets förslag blifvit slutligen afgjorda, dels ock funnits vara af egenskap att icke från Rikets Ständers sida erfordra nå«> gon åtgärd.
Stockholm den 13 Mars 1857. JK 47.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 14 Mars 1837, kl. 6 e. m.
Utlåtande, i anledning af vackt motion om rättighet får allmogen inom
Ase härad af Skaraborgs län att erhålla utsyning å kronoparkerne Hunne- och Halleberg. (I. A.)
Uti ett hos Bonde-Ståndet afgifvet och till Stats-Utskottet remitteradt memorial har Riksdags-fullmäktigen Carl Tholsson från Skaraborgs län anfört, hurusom Stals-Ulskollets Ullålande Jtä 47.
13 den allmogen inom Åse härad af nämnde län genom Kongl. Resolutionen den 12 Februari 1733 tillerkända rätt till utsyning af skogseffekter från kronoparkerne Hunne- och Halleberg emot en billig afgift, hvilken förmån allmogen åtnjutit intill år 1850, vid en sistnämnde och derpå följande tvänne år verkställd reglering utaf ifrågavarande kronoparker blifvit häradsboerne frånkänd, ehuru de flesta af dem voro i saknad af skog, hvaremot allmogen i angränsande Wäne härad af Elfsborgs län, som till största delen hade egen skogstiilgång, bibehållits vid en dylik utsyningsrätt.
Hos Konungens Befallningshafvande i sistnämnda län, under hvars inseende dessa kronoparker voro ställde, hade Åse häradsboer förgäfves sökt att åter komma i åtnjutande af den dem från äldre lider tillkommande utsynings-förmånen, hvarförutan motioner i sådan syftning blifvit vid flera Riksdagar väckte, utan att likväl nå gon ändring i omförmälda förhållande kunnat tillvägabringas; hvadan motionären, under åberopande af häradsboernes uppdrag och den kännedom han sjelf egde om behofvet för dem af ifrågavarande utsyning, hemställt, att allmogen i Åse härad måtte, i likhet med den i Wäne härad, tillerkännas årlig utsyning af tolf famnar ved för hvarje helt mantal och i förhållande derefter för mindre hemmansdelar emot en afgift af 2 R:dr Riksgäld för hvarje famn.
På sätt motionären omförmält, har denna fråga vid flera föregående tillfällen varit föremål för Rikets Ständers pröfning; och redan vid 1840 och 1841 års Riksdag upplyste dåvarande Stats-Utskott, med anledning af en uti samma ämne gjord framställning, bland annat, att, efter det besigtning och undersökning för beredande af en förändrad reglering af förenämnde kronoparker blifvit af vederbörande verkställde, samt de dervid anmälda anspråk å skogshygge och mulbete granskade, Kongl. Maj:t, genom Nådigt Bref den 28 Maj 1830, förordnat, att parkerne borde för Dess och Kronans räkning bibehållas, i hvilket afseende åtskilliga beslut och föreskrifter rörande framtida hushållningen med desamma, äfven i Nåder meddelades, hvarjemte, beträffande de vid omförmälda undersökning framställda anspråk på skogsfång för hemmanen inom Åse härad, Kongl. Maj:t hade i Nåder förklarat att, enligt hvad Kongl. Resolutionen den 12 Februari 1753 tydligen utmärkte, den Åse häradsboer från ifrågavarande kronoparker medgifna hjelp till byggnad och vidmakthållande af deras hus icke varit dem gifven såsom någon laglig rättighet eller vore af annan egenskap, än andre å parkerne lid efter annan medgifna utsyningar, hvadan och då, efter hvad upplyst blifvit, nämnde hemman icke hade oundgängligt behof af skogsfång från parkerne, något understöd derifrån icke vidare kunde dem tilldelas; på grund hvaraf och enär således frågan om
Åse härads rättighet till utsyning å kronoparkerne llunne- och Halleberg redan blifvit af Kongl. Majit pröfvad och afgjord, Utskottet, som saknade anledning att för framtiden föreslå någon förändring uti hvad Kougl. Majit angående husbållningssättet med nämnde kronoparker i Nåder förordnat, ansåg sig böra afstyrka all åtgärd i följd af det väckta förslaBih. lill R.
Prot. 18S6 & 1857. 4 Sami. 1 Afd. 19 tläft. 3 14 Stals-Ulskottets Utlåtande M 47. get.
Denna hemställan godkändes af Rikets Ständer; och ett vid 18SO—1831 års Riksdag, i anledning af en då väckt enahanda (notion, u'af Stats-Utskottet i samma syftning afgifvet utlåtande blef likaledes af samtlige Riks Stånden bifallet.
Då nu motionären icke ens uppgifvit, än mindre styrkt, att några sådana förändrade förhållanden inträffat, som borde föranleda Rikets Ständer att frånträda sitt i detta ämne tillförene meddeldta beslut, finnér Utskottet icke skäl att, i anledning af förevarande motion, tillstyrka någon Rikets Ständers åtgärd.
Stockholm den 13 Mars 1837, STOCKHOLM, TRTCKT HOS JOH. RICKMAN. 1837 Siats-Utskottets Utlåtande N.-o 48. 1 M:» 48.
Arik. till Exp.-Utsk. den 27 Mars 1857, kl. lo f. m.
(Jt lälunda, i anledning af /longi. Maj:Is Nådiga Proposition, angående en med Danmark ajslutad Traktat om uppkörande af Öresunds ka tullen, m. m.
Från samtliga Riks-Stånden har Ståts-Utskottet fått emottaga remiss af Kongl. Maj:ls högslherörda Nådiga Proposition, lydande, som följer: ‘“Den urgamla rättighet, som Svenska fartyg åtnjutit, att vid farten genom Öresund och Balterna icke, såsom andra nationers fartyg, vara underkastade tull (ill Dauska Kronan, erkändes uttryckligen genom del är 1570 mellan Sverige och Danmark i Stettin alslutade fördrag och bekräftades vid liera derpå följande fredsslut mellan hegge rikena, men gick omsider förlorad genom den i Stockholm den 3 Juni 1720 undertecknade (reds-traktat, uti hvars 9:de artikel Sverige afstod från tullfriheten uti öresund och Balterna samt förpliglade sig erlägga lull till Danska Kronan för så väl fartyg som varor.
Lii de sedermera emellan Sverige och
Danmark alslutade fredsfördrag förekommer ingenting, som angår denna tull-afgifl; men genom hvarje ny traktat, och sednast den af dea 14 Januari 1814, förnyas lill kraft och verkan de nästföregående, så vidt ändring deruti icke uttryckligen skett.
Tull-aIgifterna för Svenska fartyg och uti dem förda varor hafva sedan år 1720 utgått i enlighet med den larif, som bifogades det emellan Danmark och Nederländerna den 13 Augusti 1045 i Christianopel alslutade fördrag, hvilken larif blifvit af Kongl.
Danska Regeringen tillämpad vid tullens uppbärande af alla andra nationers fartyg.
I anledning af klagomål, sorn lid efter annan från de trafikerandes sida blifvit både i Sverige och andra länder hos Regeringarne anförda öfver de i Öresundska larifen upptagna tuiibelopp, samt det sätt hvarpå upphörden egde rum, och sedan framställning af så väl Kongl. Maj:t, sorn Kongl. Storbrillaniska Regeringen skett hos Kongl. Danska Regeringen om nödvändigheten af eri närmare granskning af berörda tarif, alslöts den 23 Augusti 1841 emellan Kongl. Maj:t och llans Maj:t Konungen af Danmark Bill. till B.
Brot. 1856 & 1851.
I A fä. 20 Höft. Sials-Utskolteta Utlåtande N:o 48. en konvention för reglerande af åtskilliga förhållanden
,i afseende på tullafgifterna i Öresund och Balterna, samt sättet för deras uppbärande.
Genom denna konvention, hvars bestämmelser finnas intagne i Kongl. Majits Nådiga Kungörelse af den 22 December sistnämnde år, blef, bland annat, aftaladl, att den år 1645 i Christianopel upprättade tull-tarifen skulle förblifva i full kraft och ali således icke någon förändring k om me att ega rum i tuilbestämmelserna för de i samma tarif specificerade varor, hvaremot för åtskilliga andra artiklar afgifterna sattes lägre än den tull, som förut blifvit för samma slags varor erlagd.
Vidare hafva, uppå gjord framställning, åtskilliga medgifvande!! frän Kongl. Danska Regeringens sida år 1852 egt rum, hvarigenom lättnad blifvit beredd för smärre Svenska fartyg, som vid direkta resor emellan Svenska orter hade att passera Öresund, hvarom Kongl. Maj:ts och Rikets Kommers-kollegium under den 16 Juni samma år på Nådig befallning utfärdat Kungörelse.