Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Nomaderna eller lapparne äro likväl från nedre och jemväl betydligt från mellersta delen af lappmarkerna undanträngda af jordbrukande befolkning, hvarigenom lappmarkernas utseende mer och mer antagit likhet med kustlandet.
Man har väl emellan dessa velat förlägga ett skogsland, men då gränsen derför i anseende till den jemna spridning, som den jordbrukande befolkningen derå intagit, alltid skall blifva godtycklig, och tillsättandet af ett skogsland icke är förenadt med någon praktisk nytta, synes detta vara utan ändamål.
Men vill man i geografiskt, topografiskt och ekonomiskt hänseende gifva länet sin naturliga indelning, så sönderfaller det i fem, omkring de stora elfdalarne Piteå, Luleå, Råneå, Calix och Torneå grupperade landsdelar, hvilka hvar för sig bilda ett helt af intresse.
Uti ecklesiastikt hänseende indelas länet i det på följande sida i tab. Litt.
A anförde antal pasto- Tab. Litt.
a. rater, för hvilka jemväl arealen i tunnland är upptagen.
Flela länet skulle sålunda innefatta 21,367,955 tunnland eller i det närmaste 924 qvadratmil.
Det bör likväl bemärkas, att ehuru afvittringsförrättningarne ligga till grund för förestående uppgifter om kustlandets areal, mätningarne inom Piteå och Öfver-Calix pastorater icke äro fullt kontrollerade, samt att mätningarne inom Ofver-Torneå och Pajala pastorater icke blifvit fulländade.
Hvad Lappmarkernas areal vidkommer, så är uppgiften derom hemtad från Carl af Forsells statistik.
Landsh.-Emb. uli Norrbollens län unil. ber. för åren 1856—1860. 1 2 Norrbottens län.
I administrativt hänseende sönderfaller länet uti trenne fögderier: l:o Luleå, innefattande Piteå, Neder ocli Öfver-Luleå samt Arwidsjaurs och Arjeplough pastorater. 2:o Calix, sorn består af Råneå, Neder- och ÖfverCalix samt Gellivara och Jockmocks pastorater. 3:o Torneå, hvilket utgöres af Neder- och ( Jfver-Torneå, Carl Gustafs, Pajala samt Juckasjärwi och Enontekis pastorater.
Uti judicielt hänseende indelas länet i tvenne domsagor, nemligen södra domsagan, hvartill höra Piteå, Neder- och Öfver-Luleå, Råneå samt Jockmocks och Gellivara pastorater, och norra domsagan, som utgöres af Neder- och Öfver-Calix, Neder- och Öfver-Torneå, Carl Gustafs, Pajala samt Juckasjärwi och Enontekis pastorater.
Arvidsjaurs och Arjeplougs pastorater höra under Westerbottens norra domsaga.
Hvarje pastorat utgör tillika särskildt härad eller tingslag och har tingsställe vid kyrkan, med undantag af Carl Gustafs socken, hvilken jemte Neder-Torneå och Haparanda stad bildar gemensamt tingslag.
De i öfrigt inom länet varande städerna Luleå och Piteå äga egen jurisdiktion.
Under den period denna berättelse omfattar äro inga andra förändringar vidtagna, än att Korpilombolo kapellförsamling, i enlighet med Nådiga Brefvet den 20 Juni 1856, blifvit bildad af byar från Öfver-Calix, Pajala och Öfver-Torneå pastorater, i hvilka befolkningen endast talar finska språket.
Kapell-laget hörer till Öfver-Torneå pastorat i ecklesiastikt, men dertill förlagde delarne sortera i administrativt och judicielt hänseende under de fögderier och de härader, hvarifrån de blifvit utklufne.
Dock äro åtgärder vidtagna för att äfven i dessa hänseenden vinna regelbundenhet.
Upprättandet af ett ekonomiskt karteverk är af Eders Kongl.
Maj:t anbefalldt och början dermed under perioden gjord.
Hvad beträffar länets naturbeskaffenhet, tillåter sig Landshöfdinge-Embetet underdånigst åberopa hvad derom uti föregående femårsberättelser förekommer, hvaribland de under den 30 November 1822 och den 6 Juni 1856 afgifne mera omständligt vidröra hithörande ämnen.
Innebyggarne bestå ännu af trenne till språk och lefnadssätt olika nationaliteter, af hvilka den Lappska förekommer inom samtliga lappmarkerne, den Finska inom Torneå fögderi, der den utgör nr af befolkningen, men äfven till någon del inom Gellivara pastorat, samt den Sve7iska eller hufvudbefolkningen inom kustlandet och till mindre del inom lappmarkerne.
Tal». Litt. A. Fastoraternas antal och areal. k kust landet.
Piteå pastorat, hvartill såsom annexer höra Piteå stad och Elfsby kapellförsamling Neder-Luleå med Luleå stad såsom annex Öfver-Luleå Råneå Neder-Calix Öfver-Calix Neder-Torneå med Haparanda stad som annex Carl Gustafs Öfver-Torneå med Hietaniemi och Korpilombolo kapell-lag Pajala Summa tunnland Areal.
Tunnland. 959,162 233,824 589,723 451,066 351,935 750.000 89,526 92,857 750.000 800.000 5,068,093 Inom Inppniarkenie.
Arjeplougs pastorat Arvidsjaurs » Jockmocks och Qvickjocks kapell-lag Gellivara Juckasjärvi Enontekis Summa tunnland Areal.
4,903,023 3,633,614 3,932,434 2,625,557 1,205,234 16,299,862 Norrbottens län.
3 Medföljande tab.
N:o 1 jemte nedanstående specifikation Litt.
B utmärka befolkningens myc- Tab. N:o l o. Litt. kenhet.
Den utgjorde enligt husförhörslängderna den 31 December 1856: 64,642, och den 31 December 1860: 69,225 personer, hvaraf visar sig en tillökning på fem år af 4,583 personer.
Mantalslängden^ åter utvisa för år 1855 en befolkning af 61,084 och för år 1860 såsom nedanstående specifikation utmärker: 66,997.
Orsaken till folkmängdens olikhet enligt husförhörs- och mantalslängderne lärer åtminstone till största delen härleda sig från de olika tider, hvarunder dessa längder upprättas.
Samma orsak torde ock verka, att Tab. Litt.
Specifikation af folkmängden.
Hela folkmängden af Deraf frie från mantalspengar Utskrif- Ar. mankön. qvinkön. båda könen. mankön. qvinkön. båda könen. nmgs- manskap.
1856 11,745 11,409 12,096 11,946 23,841 23,355 6,454 6,325 6,565 6,697 13,019 13,022 908 1857 958 1858 11,938 12,410 24,348 6,792 7,125 13,917 936 1859 12,337 13,038 25,375 6,952 7,559 14,511 1,003 1860 12,363 12,905 25,268- 6,994 7,423 14,417 787 1856 6 907 7,210 7,320 14,117 14,367 3,910 4,141 4,112 4,291 8.022 558 1857 7,047 8,432 570 1858 7,196 7,483 14,679 4,162 4,474 8,636 575 1859 7,317 7,593 14,910 4,452 4,747 9,199 591 1860 7,318 7,575 14,893 4,598 4,864 9,462 572 1856 5,347 5,517 5,564 5,809 10,911 11,326 3 293 3,714 4,032 7,007 7,539 304 1857 3,507 391 1858 5,553 5,827 11,380 3,381 3,825 7,206 407 1859 5,661 5,890 11,551 3,500 3,960 7,460 383 1860 5,896 6,146 12,042 3,557 4,038 7,595 405 Summa å landsbygden år 1860 25577 26,626 52203 15,149 16,325 31,474 1,764 1856 1857 585 632 775 788 1,360 1,420 228 259 272 290 500 50 65 549 1858 641 789 1,430 255 304 559 70 1859 655 924 1,579 255 432 687 70 1860 677 817 1,494 281 325 606 56 1856 671 845 1,516 1,484 300 362 662 70 1857 662 822 320 368 688 62 1858 658 853 1,511 314 387 701 47 1859 681 873 1,554 325 403 728 74 1860 688 878 1,566 332 420 752 71 1856 288 286 574 129 135 264 25 1857 312 300 612 140 142 282 34 1858 307 318 625 142 149 291 34 1859 329 356 685 152 162 314 38 1860 341 341 682 152 152 304 31 Summa i städerna år 1860 1,706 2.036 3742 765 897 1,662 158 I Lappmarkerne ej mantalsskrifne år 1860: Svenskar.
Lappar.
Summa. 2,989 2,404 1,807 548 1,016 838 1,018 791 533 182 715 1,456 637 481 1,937 1,200 563 Summa 4,190 838 3,035 11,052 4 Norrbottens län.
Folkökning.
Bränvins- och kaffeförbrukning m. m. folkökningen enligt mantalslängderne under perioden blifver 1,330 personer större än hvad husförhörslängderne utmärka.
Att tillökningen är i starkt och jemnt stigande uppenbarar sig i öfrigt vid jeniförelsen af förhållandet dermed flera decennier tillbaka.
Så var folkstocken år 1820: 31,857 personer, och har således på 40 år ökats med 35,140 eller mer än fördubblats.
Granskar man efter anledningen till en så stark folkökning, så återfinnes den uti hittills gällande lagar om rättighet till nybyggesanläggningar, hvilka af befolkningen, den der lifvas af ett starkt begär efter sjelfständig samhällsställning, flitigt eftersökas.
Dernäst måste orsaken till folkökningen sökas uti det understöd allmogen i allmänhet och nybyggesupptagarne i synnerhet ägt från kronans skogar hemta; hvarförutom hemmansklyfningar i någon mån torde till folkmängdens förökning hafva medverkat.
I öfrigt har denna fortgått utan att störas af sjukdomar eller svårare inverkan af missväxt.
En anmärkningsvärd omständighet är, att inhyses-befolkningen, bosatt särdeles å kustlandet, utgör redan vid pass f af hela folkmängden å landet.
Denna samhällsklass försörjer sig med arbete dels vid jordbruket, dels ock till större delen vid trädvarurörelsen och andra industriela företag.
Dess utkomst är merändels beroende af husfadrens arbetsförmåga, emedan de flesta familjer sakna jord, hvarifrån de kunna hemta synnerligt bidrag till sin bergning.
De inhysas vanligen å oskiftade byars utmarker, derå de förvärfva sig tillstånd att uppföra en liten stuga med eller utan ett mindre område jord, den de på lifstid begagna.
Många af inhysesklassen öfvergå likväl till nybyggare, och till bevis på huru begärligt nybyggesanläggningar omfattas, må här anmärkas, att under den period, denna berättelse afser, icke mindre än 251 nybyggen och 6 kronotorp inom länet blifvit anlagda, hvarförutom 1,081 lägenheter till redan anlagda hemmans förmering med förbehåll af obehindrad afvittringsreglering blifvit vid hemmanen fästade.
Då man med få undantag kan anse ett hjonelag för hvarje nybygge tillkomma, är folkökningen deraf lätt förklarad, och nyttan af nybyggesanläggningarnes uppmuntran insedd.
Denna märkliga företeelse ådagalägger i öfrigt möjligheten att, i ett land med så ymniga tillfällen till nya bosättningar som Norrbotten ägt, ett decennium, ja än kortare tid är nog för att grundlägga en hel socken.
Och ehuru denna danelse icke kan vara koncentrerad inom visst territorium, uppenbara sig dess verkningar likväl i de flera kapell-lag, hvilka under sista qvinqvennier tillkommit, samt i det starka behof af flere sådana, som der och hvar yttrar sig.
Emot befolkningens sedlighet kan med skäl ingen anmärkning i allmänhet framställas.
Bruket af starka drycker har märkbart under qvinqvenniet aftagit, hvaremot förbrukningen af kaffe är i starkt tilltagande.
Under de fyra åren 1847—1850 infördes i länet nära 200,000 kannor bränvin, arrak, konjak och rom mera än under ifrågavarande fem åren, då 525,603 kannor deraf enligt tullkamrarnes uppgifter inkommit.
Under nyssnämnde fyra åren infördes 1,431,121 skålpund kaffe, men under åren 1856—1860: 3,300,380 skålpund, allt enligt samma uppgifter.
Stigande lyx i klädedrägt och lefnadssätt i öfrigt är ögonskenlig, men derjemte ådagalägger allmogen med omtanke för renlighet ganska allmänt prof på omsorgsfullt uppförda hus och byggnader, när man undantager aflägsnare delar af lappmarkerne, dit slöjdfärdigheten föga hunnit, och hvarest mången familj uti illa uppförda kojor uthärdar ett eländigt lif, utsatt för köld och sjukdomar; och man kan häraf sluta, att om någonstädes behofvet af små mönstergårdar är påfallande, så är det inom och vid dessa landsändars kyrkostäder.
Separatistiska rörelser hafva visserligen inom flera församlingar förekommit, men separatisterne, ehuru de uppgifvit sig bilda egna församlingar, hafva likväl icke i verkligheten kunnat åstadkomma sådane, och i allmänhet lärer från de andeliga rörelser, hvilka yppat sig, mera godt än ondt kunna härledas.
Åtminstone bör det förminskade bruket af starka drycker tillskrifvas en hos allmänheten, särdeles i de nordligare delarne inom länet, såsom frukt af dessa rörelser uppkommen större religiositet än tillförene.
De i början framträdande starka anfäktningarne hafva snart försvunnit samt lemnat rum för en sansad uppfattning af religionens sanningar, och de flesta församlingar hafva att förete sammankomster af befolkningen för aktningsbjudande andaktsöfningar.
Jordraånsbeskaffenhet.
Klimatsinflytelse. 5 3.
A. och B.
Uti medföljande tab.
N:o 2 redogöres, enligt kronobetje- Tab. N:o ningens uppgifter, för l:o årliga utsädet på tunnland, 2:o behofvet af utsäde för länet, 3:o odlade åkerjordens vidd, 4:o skördebeloppet i korntal, samt 5:o årliga förbrukningen på person af spanmål och potatis.
Att uppgifterne uti 2, 3 och 4 punkterna icke kunna vara med anspråk på tillförlitlighet afgifna är klart, emedan mätningar för afvittring och skiften allenast öfvergått en del af landet.
Men äfven om så skett, vore i högsta måtto vanskligt, att derpå grunda något omdöme angående den odlade jordens vidd, emedan en stor del af redan verkställda mätningar skett för 30 å 60 år härförut, hvarefter en väsentlig del af åkerodlingen försiggått.
Man saknar tillförlitliga uppgifter å den qvantitet spanmål, som årligen till länet införes.
Men af beräkningar, grundade på i allmänhet kända transaktioner, är dock kunnigt, att i bästa år införseln föga öfverstigit hvad som till angränsande län blifvit försåldt.
Då detta är kändt, och man tillika vet, att hvarje person konsumerar årligen 2^ tunnor spanmål, så följer deraf, enär folkmängden utgör nära 70,000 personer, att länet producerar minst 175,000 tunnor spanmål.
Antager man derjemte, att råg ingår till ^:del deruti, så och med beräkning att råg gifver 13:de och korn öde kornet i bästa år, skulle den för dessa sädesslag odlade jorden utgöra 27,422 tunnland, hvilket jemte de 3,801 till hafre, blandsäd oell potatis brukade tunnland gör tillsammans 31,223 tunnland, sorn skulle vara den till åker odlade areal.
Till beräkning af ängens vidd saknas användbara grunder, särdeles som afkastningen deraf är i högsta måtto variabel.
Om Norrbotten i afseende på statistiska upplysningar i allmänhet tillbringar ett fattigt lif, så lider det hvad geologiska undersökningar specielt beträffar fullkomlig brist.
De upplysningar, som härom kunna lemnäs, grunda sig endast på allmänna iakttagelser angående de mest förekommande jordmånerne.
Så har man erfarit, att sanden är förherrskande beståndsdel uti alfven inom Piteå elfdal, hvaremot mer och mindre sandblandad lera ingår såsom hufvudbeståndsdel deraf uti öfriga floddalar, hvilka ock framvisa en med rikare vegetation förenad större massa förmultnade vegetabilier ofvanpå alfven.
Att den hastiga öfvergången emellan vinter och sommar samt jordens deraf förorsakade öfversilning, äfvensom sommarens ljusa nätter utöfva ett vigtigt inflytande på vegetationen, torde kunna antagas.
Men att den växtkraft, jorden i förhållande till sitt nordliga läge utvecklar, ensamt deraf kan förklaras, är icke troligt, om man icke tillika får antaga, att flodernas vatten under tidens lopp på de breda dalbottnarne afsatt för vegetationen gynnsamma aflagringar.
Huruvida likväl floderne från de ofvan kustlandet liggande malmbergens förvittringar med på växtligheten inverkande påföljd tillfört dalgångarnes alf det ämne, som man under namn af apatit uppgifvit ingå uti Norrbottens jord, torde dock tarfva bekräftelse af vetenskapen.
Anmärkningsvärdt är emellertid, att jorden nästan öfverallt framvisar lemningar af jern, som icke tyckas menligt inverka på växtligheten, samt att jordmåner Annas, hvilka utan gödsling samt utan att kalk eller mergel deruti kunnat förnimmas, frambringat många års skördar, som i rikhaltighet täflat med eljest väl häfdad och brukad god jords afkastning.
Att missväxter här såväl som annorstädes framdeles skola inträffa, är väl sannolikt.
Men såvidt dessa förorsakas af nattfroster, har dock erfarenheten redan gifvit jordbrukaren det trösterika hoppet, att faran af dessa froster aflägsnas i samma mån, som de åkrarne omgifvande sanka trakter hinna afdikas.
Man har eljest af Norrbottens ringa sädesproduktion trott sig böra sluta till landets olämplighet för sädesodling.
Det mest framstående bevis på förvillelsen häruti är likväl, att sedan man vid Kengis bruk, 10 mil norr om polcirkeln, med allvar påbörjat odling af råg, man der skördat råg om 14 lispunds vigt, äfvensom en mera omsorgsfull vård om kornåkrarne i Enontekis lappmark, 20 mil norr om polcirkeln, framkallat skördar med 7:de kornets äring.
Orsakerna till den ringa sädesproduktionen böra således icke skrifvas ensamt på klimatets räkning, utan äro, såsom längre fram skall visas, jemväl att Anna uti bristande kapital och arbetsstyrka, bristande insigter samt ägoblandningar i äldre byar. 6 Norrbottens län.
Det allmänna sättet att bruka jorden har varit ensäde af korn, men är numera, särdeles å kustlandet, på väg att öfvergå till ett slags koppelbruk, som har till hufvudändamål att vinna den största möjliga höafkastning från artificiela ängar, under det att dels nya tegar upplöjas eller uppbrytas, dels ock den gamla åkern brukas med omvexlande säden af korn, råg, hafre och potatis.
Hvete odlas icke i orten, men lyckade försök dermed låta förmoda, att detta sädesslag snart kommer i bruk.
Under år 1856 hemsöktes orten ternligen allmänt af missväxt; men med tillhjelp af redan återguldne statslån, gåfvor från in- och utländska orter samt goda biförtjenster vid skogsalsters tillgodogörande undanröjdes de största olägenheterna deraf.
Trädgårdsskötsel bedrifves endast i mindre skala af ståndspersoner.
Sädespriserna hafva under perioden varierat betydligt såväl för olika år som fögderier och uppgifvas allmännast hafva varit de i nedanstående tab. Litt.
N:o 3 o. Litt. d. Antalet vinterfödda kreatur året 1860—1861 upplyses af medföljande tab. N:o 3.
Jemför man detta antal med det i tabellen för perioden 1851—1855 uppgifna, så finnes att kreaturen af alla slag derefter vunnit tillökning, ehuru ringa.
Det bör dock bemärkas, att höskörden under åren 1858 och 1859 var ganska knapp, så att kreaturens antal sagda år måste förminskas.
Att foderqvantiteten, oaktadt de naturliga ängarnes aftagande bördighet, likväl år från år ökas, bestyrkes icke blott af uppgifterne om verkställda odlingar, utan jemväl af nedanstående tab. Litt.
D, angående den i statens tjenst inom länet sysselsatte landtbruksingeniör ens verksamhet, som mer och mer jemväl af allmogen med fullt förtroende tages i anspråk.
Flera af nedannämnde arbeten äro redan utförda, de större med något bidrag af allmänna medel, och yttrar landtbruksingeniören i sammanhang med upplysningarne härom, att
Norrbottens jordbruk till stor del är beroende af en systematisk afdikning och torrläggning af dess kärr- och myrtrakter. o Djurracerna äro fortfarande inhemska.
Väl införas årligen från Ångermanland och Finland hästar (under året 1860 —1861 anses hästar till ett värde af mer än 60,000 R:dr till länet vara inkoinne), men då den i orten förut gagnade häst.racen är densamma som den införda, kan någon förändring genom införseln Tal».
C. Sädespriser.
År 1856 R:dr R.mt 26 20 » 1857 » » 26 21 » 1858 )) » 20 16 )) 1859 . .. » » 16 14 )) 1860 ») )) 15 131 Tal). Litt.
Landtbruksingeniörens verksamhet.
Förrättningarnes föremål.
Sjösänkningar. tunnland.
År 1858 40 347 226 652 2,931 4,196 >i 1859 92 337 880 200 3,563 5,072 » 1860 » 185 17 2,470 634 753 4,059 Summa tunnland 317 701 3,576 1,486 7,247 13,327 Norrbottens län.
Smörproduktion.
Husbållnings-sällskaps verksamhet.
Landtbruksskola. 7 ej uppstå.
Hornboskapen är småväxt, men särdeles mjölkgifvande, då den egnas omsorgsfull skötsel, hvarpa ladugårdarne, särdeles i de närmast Finska gränsen belägna socknar, lemna öfvertygande bevis.
Andra produkter från ladugården än smör afyttras icke från länet, men exporten af denna vara uppskattas för perioden till 90,000 lispund, hvaraf värdet efter det allmänna priset 10
R:dr för lispundet gör 900,000 R:dr R:mt.
Enligt tullkamrarnes uppgifter uppgår exporten för samma tid till 154,824 lispund, men då deruti ingår den införsel, som öfver Haparanda från Finland ägt rum, torde få antagas, att förstnämnde belopp närmare angif vér den från länet exporterade qvantiteten.
En icke ringa mängd smör kan landtmannen dessutom anses medelbart exportera genom trädvarurörelsen, vid hvilken större delen af vintern och våren stundom ända till tusentals arbetare, aflägse från hemmen, äro sysselsatte, under hvilken tid smöret utgör dessas hufvudsakliga sofvel.
Ett alldeles motsatt inflytande på exporten utöfvar åter det omåttliga bruket af kaffe.
Man har uppskattat — och påtagligen utan öfverdrift — den qvantitet smörämne, som jemte kaffe årligen förtäres, till icke mindre än 4,000 lispund.
Norrbottens till foderproduktion tjenliga jordmån synes egnad att framkalla den förväntan, att ladugårdens alster böra intaga förnämsta rummet bland landets exportartiklar.
Samma orsaker, som ställa sig emot landtbruket^ bedrifvande i större utsträckning i allmänhet, skola dock hämmande inverka på ladugårdsskötseln.
Ty så länge de starka ägoblandningarne genom afvittring och laga skiften ännu icke hunnit undanrödjas, så länge jordbrukaren icke lärt sig inse nödvändigheten af att få inhysesklassen, som representerar två femtedelar af landets arbetsstyrka, vid jorden fästad, utan fortfarande täflar om arbetskrafterna med trädvarurörelsen, hvilken mägtar bära högre dagspenningar än jordbruket, och så länge rörelsekapitalet i öfrigt fortfar att vara alltför knappt, — så länge skall man ock förgäfves vänta den uppblomstring i jordbruket, hvaraf landet eljest vore mäktigt.
Visserligen är afvittringen fulländad i de flesta af kustlandets socknar, och många byar derstädes laga skiftade, väl har länets Hushållnings-sällskap, för att minska fattigpersonalens rekrytering från inhysesklassen, men isynnerhet för att bereda jordbrukaren förökade arbetskrafter, utfäst premier för inrättande af sådana jordtorp, hvarifrån visst antal dagsverken i veckan utginge, och väl har allmogen, såsom framdeles i denna berättelse skall utredas, uppburit betydliga penningesummor för värdet af försålde skogseffekter.
Men ännu finnas mer än 450 enstaka hemman och 200 större och mindre byar, till hvilka laga skiften icke sträckt sig, hvartill orsaken är att finna uti de med dessa förrättningar förenade betydliga kostnader.
Den af Flushållnings-sällskapet vidtagna och med afseende tillika å myckenheten af odlingsbar jord välbetänkta nyssnämnda åtgärden förmår, äfven om sällskapets tillgångar medgåfve premiernas erforderliga utsträckning, först i en framtid bära frukter; — och beträffande slutligen allmogens förtjenst från skogarne, kan denna icke blifva tillräcklig som rörelsekapital för jordbrukets bedrifvande, då dels en betydlig del deraf måste användas till inköp af brödföda, såvidt ej utmärkt god skörd erhålles, dels dagspenningen gällt från och med 1 R:dr 50 öre till 2 R:dr 50 öre och deröfver, dels den tid jorden kan bearbetas är betydligt kortare än i öfrige delar af riket med mildare klimat, samt slutligen då vidlyftiga och kostsamma afdikningar måste hafva föregått jordens öfriga bearbetning.
Såsom förut är antydt, uppenbarar sig likväl en lifligare verksamhet i jordbruket än tillförene och detta icke blott hos ståndspersoner och allmoge, utan jemväl hos verksägare, hvartill bidragit det intresse för saken, som Hushållnings-sällskapets verksamhet väckt genom kunskapers spridande, genom premier för utmärktare djur, redskaper och alster, och genom årliga möten i olika delar af länet.
De upplysningar och råd, kringresande agronomer bland jordbrukarne spridt, äfvensom några ståndspersoners föredömen hafva icke heller kunnat undgå att utöfva ett helsosamt inflytande.
Under år 1859 lyckades llushållnings-sällskapet med tillhjelp af enskilde personers uppoffringar inrätta en lägre landtbruksskola i Afva by invid Luleå eif, hvarest undervisningen började i slutet af samma år.
Verkningarne af denna skolinrättning, som åtnjuter det vanliga understödet å 4,000 R:dr R:mt, förutom 1,000 R:dr 8 Norrbottens län.
Mönsterfarm.
Skogshushållning. från skogsplanteringskassan, i ändamål att bereda lärlingarne utvidgad kännedom i skogsskötsel, kunna dock under perioden ej vara särdeles synliga.
Ar 1858 blef invid sagde eif jemväl inrättad en mönsterfarm under namn af Åminne, för att såväl genom byggnader som sättet för jordens brukande tjena allmogen särdeles i lappmarkerna till föredöme, ett företag förtjent af så mycket större uppmärksamhet, som inom orten saknas landtbruk, hvilket kunnat tjena till det o med Aminneanläggningen afsedda ändamål.
Här bör icke heller förgätas den bildningsanstalt, hvilken ägaren af Björkfors egendom i Neder-Calix socken under tvenne år af perioden hållit öppen för tolf landtbrukslärling ar samt varit inrättad i hufvudsaklig öfverensstämmelse med de af staten understödda lägre landtbruksskolorna.
C. Skogshushållning jemte D. Rojdjurs utödande.
Af den ofvan uppgifna arealen 21,367,955 tunnland, hvaraf länet utgöres, är enligt afvittringsförfattningarne dels redan utdelad, dels beräknad en vidd af tillsammans 4,836,885 tunnland på säteri, frälse-, skatte- och kronohemman samt nybyggen, ecklesiastike och militie o boställen, äfvensom å sågverkens stockfångst och i öfrigt privilegieradt område.