Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Till sist anser
Utskottet sig böra anmäla, att Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet beslutat, att i den underdåniga skrifvelse, som Rikets Ständer kunna komma att till Kongl. Majit aflåta med anledning af Utskottets ifrågavarande Betänkande, icke skall inflyta hvad af Rikets Ständer möjligen beslutas rörande de frågor, som förekomma i de af bemälda Riks-Stånd uppskjutna delar af Betänkandet, hvilka hafva sammanhang med regleringen af utgifterna under Riks-statons 8:de eller 9:de Hufvudtitel.
Stockholm den 31 Augusti 1863. XtO 12§- Ank. till Exp.-Utsk. den 4 Sept. 1863, kl. 2 e. m.
Betänkande, i anledning af väckt motion om förening af landsbygd och städer till samhåttigheter med lika rättigheter och skyldigheter, Yällofliga Borgare-Ståndet har, genom remiss den 15 innevarande månad, infordrat Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets utlåtande öfver en af Herr jRydin, med åberopande af 56 § Riksdags-ordningen, väckt motion, hvari anföres, hurusom, vid betraktande af de många vigtiga sam hällsreformer, hvilka under de sista 25—30 åren blifvit i vårt fädernesland införda, och de lika vigtiga, hvilka vid denna riksdag blifvit dels föreslagna, dels antagna såsom t. ex. representations - Allmänna Besvärs- och Elconomi-Utslcottets Betänkande N:o 128. 7 förslaget, nya brottmålslagen, handels- oell näringsfriheten, fortsättning af jernvägsbyggnaderna m. m., man måste komma till insigt af nödvändigheten att äfven i åtskilliga andra rigtningar, vid hvilka man hittills ej fästat särdeles afseende, företaga förändringar och reorganisationer, på det allt må stå någorlunda i harmoni inbördes och bilda en hel, sammanhängande organism, till gemensam båtnad, styrka och förkofran åt hela landet.
Hvad som likväl, efter motionärens förmenande, sannolikt i betydlig mån skulle förhindra eller motverka en högre utveckling af en dylik fullständigare organism, vore det redan nu befintliga och ännu större blifvande missförhållandet emellan rikets städer och landsbygden, derest någon ändring deri oj företoges.
Medan städerna så småningom och frivilligt afsagt sig all uteslutande rätt till handel och handtverk samt meddelat sådan äfven åt landsbygden, äfvensom i flera andra hänseenden sökt närma sig denna sednare, hade intet enda steg, motionären veterligt, egt rum från landsbygdens sida till att närma sig städerna.
Het hela utgjorde nu en bjert i ögonen fallande, djupt ingripande disharmoni, som ju förr dess heldre borde afhjelpas eller afskaffas.
Och torde sådant böra ske på det sät t, att äfven andra förmåner, som städerna nu ensamt åt njöte, meddelades äfven åt landsbygden och en del af landsbygdens förmåner åt städerna, så att allt deltagande i lika skyldigheter gåfve lika rättigheter, eller, med ett ord, att land och städer blefve gemensamma samfälligheter; och tänkte sig motionären hufvuddragen i ett dylikt samhällstillstånd sålunda, att rikets samtliga städer, köpingar och landsbygd, indelades i hvad han ville kalla landkretsar; att, likasom det nya representations-förslaget antoge omkring 175 ledamöter i den ena kammaren, landkretsarne borde utgöras af ett lika antal, då med nuvarande folkmängd komme tjugo till tjugofem tusen personer på hvarje landkrets; att städer mod större folkmängd indelades i två eller flera kretsar; att hvarje landkrets egde en för stad och land gemensam civildomstol, likasom äfven en gemensam brottmåls- eller 'polisdomstol, den sednare såsom en underafdelning af den förra; att hvarje landkrets egde gemensam fattigvård ; likaledes gemensamt arbetshus för lösdrifvare, lättingar och andra, som borde till allmänt arbete hållas; gemensam högre eller lägre lärdomsskola; gemensamt fängelse, som af landkretsen underhölles; Yidare gemensamhet i hvad som anginge skattskrifning, uppbörd, läkareoch sjukvård, sparbank, välgörenhetsanstalter m. m.; hvaremot alla sådana angelägenheter, hvilka endast anginge en särskild stad, socken eller församling inom landkretsen, borde ordnas, underhållas och bekostas af denna enskildt och ej blifva föremål för landkretseus handläggning eller bekostnad.
Till vinnande af ofvan antydda ändamål har motionären föreslagit: att Rikets Ständer måtte ingå till Kongl. May.t med underdånig anhållan om nedsättande af en komité till utarbetande af ett förslag, att föreläggas nästkommande Ständer, om sammanslående af landsbygd och stad till gemensamma samfälligheter med lika rättigheter och skyldigheter för båda i alla landets gemensamma angelägenheter.
8 Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 128.
Utskottet, som genom protokollsutdrag jemväl erhållit del af de yttranden öfver motionen, åtskilliga ledamöter af Borgare-Ståndet vid remissen af densamma afgifvit, får härmed öfverlemna det väckta förslaget, jemte eget utlåtande deröfver, till Rikets Ständers pröfning.
Om man rätt skiljer emellan sjelfva saken och dess benämning, så torde till en början befinnas, att om också icke en sådan landets indelning i distrikter, som motionären tänkt sig under benämningen land kretsar, nu eger rum, det likväl genom de nyligen antagna kommunalförfattningarne blifvit åvägabragt en sådan samfällighet för land och stad beträffande deltagande med lika rätt i “landets gemensamma angelägen beter11, som motionären förordar, enär han sjelf ifrån föremålen för denna samfällighet undantager “alla sådana angelägenheter, hvilka endast kunna angå en särskild stad, socken eller församling inom landkretsen“, och hvilka skulle fortfarande “ordnas, underhållas och bekostas11 af staden, socknen eller församlingen enskildt.
Detta undantag, som motionären sjelf funnit nödigt, upp häfver i sjelfva verket hela hans förslag, enär det utan tvifvel skall, åtminstone i de flesta hänseenden, dem han framhåller såsom föremål för samfällighet, bufinnas nödigt att göra den åtskilnad, undantagsbestämmelsen åsyftar och hvilken, såsom varande en nödvändig följd af olikheten i landt- och stadskommunernas upprinnelse och utveckling, i vilkoren för hvarderas trefnad, i deras särskilda behof och i alla de förhållanden, på hvilka vid ordnandet af samhälligheter måste fästas afseende, svårligen låter sig upphäfva eller utjemna.
En så vidsträckt gemensamhet, ej mindre i afseende på jurisdiktion, än i administrativt hänseende, som motionären yrkar, anser Utskottet fördenskull ej heller eftersträfvansvärd; och Utskottet kan icke inse, att de omständigheter, motionären i sådant afseende åberopar, dertill föranleda, eller ens att vissa af honom antydda frågor, de der antingen äro eller förmodas snart blifva afgjorda, såsom t. ex. antagandet af den nya kriminallagen, fortsättning af jern vägsbyggnaderna och dylikt, med ifrågavarande förslag ega verkligt caussalsammanhang.
Det giltigaste skälet för Utskottet att afstyrka afseende å ifrågavarande framställning innefattas likväl deri, att med detsamma skulle tillämpningen af ofvanberörda nyligen antagna kommunaliörfättningar förfalla, innan den af desamma påräknade verkan hunnit visa sig, och en alltför stor omstörtning i nu bestående, i samhällsförfattningens historia grundade förhållanden, ega rum.
Då Utskottet alltså anser sig icke kunna förorda en sådan organisation, som motionären åsyftar och hvartill, enligt hans begäran, förslag borde af en komité utarbetas, hemställer Utskottet vördsamt, att motionen ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utkottets Betänkande JVs 129. 1 N:o 129.
Ank. till Eip.-Utsk. den 14 Sept. 1863. kl. 1 e. m.
Betänkande, i anledning af väckl motion med förslag lill åtgärder emot skolgångs försummande.
I en af Doktor Falck inom Högvördiga Preste-Ståndet väckt oell till Allmänna Besvärs och Ekonomi-Utskottet remitterad motion (tryckt under JV?
92 i 3:dje motionsserien) har på anförda skäl blifvit föreslaget, »att Rikets Ständer mätte för sin del besluta, a) att en verklig afgångsexamen skall hållas inför Skolstyrelsen med alla till folkskolan hörande larn, hvilken examen lämpligast torde böra anställas vid barnens fyllda 14 år, med rättighet för dem, som tro sig dertill vara färdiga, att äfven tidi gare äska en sådan; b) att vid denna examen, som alltid skall vara offentlig och hållas vid läs-årets början, noga skall undersökas, om barnen hafva de föreskrifna mimmi-kunskaperna, i brist hvaraf de böra hänvisas till omedelbar skolgång; c) att för dem, som antingen icke inställa sig till detta förhör eller förfallolöst uteblifva från dem ålagd skolgång, ett lämpligt vite bestämmes, hvartill föreslås I R:dr R:mt för försummande af förhöret, och 10 lill 25 öre, efter förmögenhet och tredska, för hvarje dags frånvaro från skolan; d) att först sedan sig visat, att dessa böter icke mägtat framkalla åtlydnad för lagens föreskrift, det må vara Skolstyrelsen efterlåtet att använda stadgandet om barnens skiljande från föräldrarne, der detta låter sig göra, och i hvarje fall sådana barn icke må admitleras till nattvardsundervisning, innan de förete Skolstyrelsens intyg att vara i förenämnda examen godkända.»
Prot. 1862 & 1863. 8 Samt. 39 Uä/t. 1 2 Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande M 129.
Då Utskottet, efter pröfning af berörda förslag, finner sig icke kunna detsamma understödja, är det endast i fråga om lämpligheten af de utaf motionären tillstyrkta medel till framkallande af större uppmärksamhet å ett ordentligt begagnande af skolundervisningen, som
Utskottet är af skiljaktig mening med motionären.
Ty utan tvifvel måste det vara samhällets rätt att af hvarje dess medlem fordra, att han eger det kunskapsmått, som gör honom till en nyttig medborgare och skicklig att rätt uppfatta samhällspligten, och samhällets befogenhet alt, der de föreskrifter åsidosättas, som i sådant ändamål meddelats, göra samhällets kraf gällande.
Till den ändan medgifver emellertid nu gällande Skolstadga, att i den händelse föräldrar eller målsmän skulle tredskas att efterkomma de i afseende på barnens skolgångs-skyldighet i Stadgan gifna föreskrifter, de tredskande må undergå varningar af presterskapet och, der ej sådant haft åsyftad verkan, af kyrkoråd, eller annan kommunal-styrelse, som framdeles kunde varda inrättad, samt att, om dessa varningar blifva fruktlösa, barnen må ifrån föräldrarne skiljas och till vårdande åt andra personer öfverlemnas, samt kostnaden derför hos föräldrarne eller målsmännen utmätas. iVIindre tjenligt anser
Utskottet det vara att för dylik tredska och försumlighet stadga böter, om hvilkas verkan Utskottet ej hyser samma förhoppning som motionären, och hvilka i de flesta fall komme alt drabba dem, som intet hafva att gälda med.
— Hvad åter angår den påföljd för underlåten skolgång, att barn icke må admitteras till nattvardsundervisning, innan de förete Skolstyrelsens intyg att vara vid undergången examen godkända, har detta ämne redan vid denna riksdag varit föremål för Rikets Ständers pröfning, så att frågan om ett dylikt tvångsmedel ej ens lärer kunna af Utskottet vidare upptagas.
I öfrigt synes ändamålet med de af motionären föreslagna föreskrifter om en afgångsexamen och andra förhör vid folkskolan kunna uppnås genom de föreskrifter Skolstadgan i sådant hänseende redan innehåller.
Dess 8 § stadgar nemligen, i 2:dra morn., att på de tider som af Skolstyrelsen bestämmas, offentliga förhör med barnen i hvarje skola böra anställas, och i 3:dje morn., att alla i skolåldern varande barn böra i skolan sig inställa, med undantag endast för dem, som af föräldrar eller målsmän anmälas att undervisas hemma eller vid offentligt läroverk eller i någon enskild skola; men att de, som endast åtnjuta undervisning hemma, skola antingen vid de offentliga skolförhören eller vid särskilda af skolläraren och presterskapet med dem anställda förhör undergå pröfning, på det utrönas måtte, huruvida den undervisning, de hemma erhålla, i noggrannhet och omfattning någorlunda motsvarar den, som i skolan meddelas; »börande, om ett annat förhållande befinnes ega rum, ordentlig skolgång dem åläggas.»
Genom ett omsorgsfullt iakttagande och tillämpning af ofvan omförmälda, redan gällande föreskrifter synes den nitiske läraren och själasörjaren kunna motverka den vanvård af uppfostringspligten, som hos en och annan fader eller målsman uppenbaras; och för öfrigt måste man hoppas, att insigt af undervisningens välgerningar Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande
M 130. 3 och begäret att tillegna sig desamma skola vinna utbredning, i samma mån anstalterna till kunskapers spridning utvidgas; att bildningens egen inneboende kraft, andras föredömen, till och med den egna nyttan, som bjuder att icke lemna obegagnadt det, hvartill en hvar i sin mån skattar, skall på öfverlygelsens väg verka hvad som genom tvångsåtgärder och hotet med böter endast på ett ofullkomligt sätt låter sig frammana.
På grund af det anförda hemställer således Utskottet, att Doktor Falcks ifrågavarande motion ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Ank. till Exped.-Utsk. den 14 ' ept. 1803, kl. 1 e. m.
Betänkande, i anledning af väckt motion om upphörande af skyldigheten att låta stämpla inom riket tillverkade varor.
Från Hedervärda Bonde-Ståndet har till Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottet blifvit öfverlemnad en af Josef Smedberg från Elfsborgs län väckt motion (M 528 i 4:de motions-serien), i hvilken Erik Anderson från nämnda län sig förenat, och hvari hufvudsakligen anförts, hurusom, genom Kongl. Kungörelsen den 22
Maj innevarande år angående upphörande från och med år 1864 af tullstämpling å varor, som från utrikes ort inkomma, väl vore lossadt ett af de förra banden på den friare handeln, men att dock en del inhemska varor, isynnerhet de hufvudsakligen af väfnader be stående tiliverkningarne inom sju härader i Elfsborgs län, ännu vore underkastade stämpling, för hvilket ändamål varorna måste forslas till tullkamrarne i Borås och Ulricehamn.
Då varornas transport, om lastningen, slämpelafgiften m. m., medförde många olägenheter och kostnader, till men för konsumenterne, hvilka i sista hand drabbades af det derigenom å varorna höjda priset; då tullstämpling icke mer å 4 Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande JVS 130. inhemska än å utländska varor syntes vara behöflig, utan samma skäl, som föranledt Kongl. Maj:ts beslut i afseende på de sednare, egde lika stor om ej större giltighet i fråga om de förra, i synnerhet som Rikets Ständer vid innevarande riksdag uttalat sig för en oinskränkt handels- och näringsfrihet, hvarigenom de särskilda privilegierna för en del af Elfsborgs läns innevånare komme att blifva utan värde, hvadan också de dermed förknippade skyldigheter borde afskaffas, har motionären, med föranledande af nämnda under riksdagen vidtagna åtgärder och med åberopande af 56 § Riksdagsordningen, hemställt, natt Rikets Ständer måtte i underdånig skrifvelse anhålla, alt den genom särskilda författningar föreskri/na stämpling å inom riket tillverkade varor måtte varda af skaffad»; erinrande motionären, att i följd af detta förslag kunde de tulikamrar i Borås och Ulricehamn, hvilka blifvit inrättade hufvudsakligen för besörjande af ofvanberörda varustämpling, indragas och kostnaden för desamma, uppgående ensamt för tjenstemännens aflönande till 7,800 R:dr, Tullverket besparas.
Kungörelsen den 13 Juni 1862 är vordet förordnadt, att de i nådig författning af den 18 Juli 1850 meddelade stadganden angående Svensk tillverkningsstämpels anbringande å vissa i sistnämnda författning uppräknade fabriksvaror, äfvensom de för öfverträdelse af dessa föreskrifter stadgade ansvarspåföljder skulle, utom hvad anginge spelkort, jerneffekter samt arbeten af vissa metaller, upphöra att vara gällande från och med innevarande års början; och sålunda är redan genom en äldre författning, än den af motionären åberopade af den 22 sistlidne
Maj, i fråga om upphörande af tullstämplmg å utländska varor, det mål i hufvud sakliga delar vunnet, som med motionen efter dess ordalydelse åsyftas.
Motionärens framställning kan således icke hänföra sig till annat än de särskilda föreskrifterna i Kongl. Kungörelserna den 5 Juni 1822 och den 19 Januari 1847, angående skyldighet för gårdfarihandlande, att hos tullkammare i Borås eller Ulricehamn med stämpel låta förse vissa varor.
Utskottet inhemtat, har Kongl. General-tullstyrelsen, under den 24 Mars 1858, i sammanhang med afgifvet underdånigt utlåtande ifråga om upphörande af stämplingsskyldigheten för fabriks- och handtverksvaror i allmänhet, beträffande särskildt ifrågasatt upphäfvande af den gårdfarihandlande i detta afseende åliggande skyldighet vid tullkamrarne i Borås och Ulricehamn, yttrat, bland annat, att det visserligen syntes ligga i Tullverkets intresse att egna tillsyn till förekommande deraf, att till gårdfarihandel berättigade personer icke må i landet sprida olofligen införda utländska varor, ehuru denna tillsyn, utöfvad af 2:ne uppstads-tullkamrar, nu vore af vida mindre vigt än förr. sedan tullbevakningen å kusterna blifvit fullständigare organiserad; men att kontrollen derå, att gårdfarihandlande icke må medföra på lofligt sätt inkomma utländska - Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande JVJ 130. 5 länska varor, eller inhemska, som alstrats eller tillverkats utom det privilegierade området, ostridigt vore af beskaffenhet att icke utgöra föremål för Tullverkets egentliga bestämmelse; samt att upphäfvande af den, nämnda Tullkammare åliggande stämplingsskyldigbet i afseende å väfnader, tillverkade inom den privilegierade orten, kunde desto hellre tillstyrkas, som de flesta bland dessa väfnader vore att hänföra till husslöjd.
Häruti anser sig Utskottet kunna till alla delar instämma; och enär dessutom, efter det Rikets Ständer redan den 1 8 November 1854 uti underdånig skrifvelse yttrat sig anse den med stämpling af handtverkares tillverkningar åsyftade kontroll, så vida den icke anginge arbeten af vissa metaller, vara utan ändamål och kunna utan olägenhet afskaffas, Kongl. Maj:t numera, på sätt ofvan nämndt är, upphäft stämplingsskyldigheten för fabriks- och handtverksvaror i allmänhet; samt för öfrigt Utskottet uti dess vid innevarande riksdag under M 119 afgifna Betänkande, innefattande förslag till en utvidgad näringsfrihet, yttrat i fråga om gårdfarihandelsprivilegiet, bland annat, att antagandet af en större utsträckning af handelsfriheten skulle göra all särskild lagstiftning i afseende på gårdfarihandel obehöflig, och Utskottet i öfverensstämmelse härmed, rörande vilkoren för handels idkande, uti 10:de punkten föreslagit, att å allmänna försäljningsplatser i städerna, äfvensom hvar som helst å landet, en hvar må ega rättighet att utan särskildt tillstånd, vid eller utom marknader, försälja inhemska fabriks-, handtverks- och husslöjds-alster, äfvensom landtmannaprodukter utom bränvin; endast med iakttagande deraf att, derest försäljningen skedde i öppen bod, anmälan borde göras; samt Utskottets nämnda förslag blifvit af Rikets Ständer bifallet; så synes häraf böra följa, att, derest Kongl.
Majit lemnar bifall till Rikets Ständers i berörda afseende beslutade hemställan, de för vissa orter af Elfsborgs län nu gällande föreskrifter rörande vilkoren för dessa orters handelsrättighet äfven böra försvinna; i följd hvaraf ock då, genom godkännande af ofvannämnda Betänkande, Rikets Ständer, enligt Utskottets förmenande, redan uttalat sin mening i afseende å det ämne, motionärens ifrågavarande framställning omfattar, Utskottet tillstyrker. att Rikets Ständer måtte förklara motionärens nu gjorda hemställan böra förfalla.
Stockholm den 10 September 1863 Bih. Ull B.
Brot. 18(13 A 1862, 8 Sami. 39 Höft. 1 1 Stockholm, tryckt E. Westrell, 1863.
Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Ulskottels Memorial M 131.
1 \:0 131.
Ank. till Exp.-Utsk. den 3 Oktober 1863, kl. 2 c. m.
Memorial, angående verkställd omröstning i anledning af de hos Riks-Stånden fattade skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utskottets Betänkanden N:is 55 och 124 rörande vackt förslag om upphdfvande af hittills gällande reglementen för vården af Sockenmagasiner samt öfverlemnande åt Kommunalstyrelserna att öfver samma magasiner förfoga.
Efter det Rikets Ständer godkänt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets i Memorialet M 126 afgifna förslag till voteringsproposition rörande innehållet af den ifrågasatta underdåniga skrifvelsen till Kongl. Maj:t i ofvanberörda ämne, så har förstärkt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskott denna dag anställt omröstning i enlighet med berörda, så lydande
Vot ering s-pr oposition:
Den som anser ifrågaställa underdåniga skrifvelse om distrikt- och sockenmagasinernas öfverlemnande åt vederbörande kommunalstämmas förfogande böra, på sätt Preste- och Borgare Stånden beslutat och Ulskottet i Memorialet M 124 föreslagit, innehålla förbehåll derom »att derest ett dylikt magasins rörelse minskas eller alldeles indrages, det derigenom erhållna kapital under behörig kontroll bibehällesa, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, unses Rikets Ständer hafva beslutat, i enlighet med Bonde-Ståndets mening, alt berörda förbehåll ej skall i den underdåniga framställningen inflyta.
Brot. 1S62 & 1863. 8 Sami. 40 Höft. 2 Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottels Memorial M 131.
Voteringen har utfallit med 75 Ja mot 41 Nej; och hafva Rikets Ständer således beslutat i enlighet med Ja-propositionen.
Hvilket för samtliga Riks-Stånden vördsamt anmäles.
Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Memorial N:o 132.
W:o 133.
Ank. till Exp.-Utsk. den 5 Dec. 1863, kl. 2 e. ni.
Memorial, angående särskildt arfvode åt en extra ordinarie Kanslist.
Enär Utskottet — som, utöfver det antal extra tjenstemän, Utskottet med Rikets Ständers samtycke i början af riksdagen antog, i likhet med hvad förr öfligt varit, äfven hos sig anställt extra ordinarie Kanslister, utan aflöning, för att, i händelse af förfall för någon af de ordinarie eller eljest förekommande behof, kunna till tjenstgöring inkallas — jemväl nödgats, i anseende till mängden af göromål och behofvet af deras skyndsamma expedierande, i synnerhet under första hälften af riksdagen, använda de extra ordinarie Kanslisterna, af hvilka den ene, J.
Montell, med beredvillighet, flit och ordning oafbrutet under nämnda tid tillhandagå» med renskrifning och annat arbetsbiträde, anser Utskottet sig böra hos Rikets Ständer utverka åt honom en lämplig vedergällning derför, och föreslår i sådant hänseende vördsamligen, att extra ordinarie Kanslisten Montell måtte tilldelas ett arfvode af Fyrahundra Riksdaler Riksmynt.
Ridderskapet och Adelns På Högv. Preste-Ståndets Ledamöters vägnar: C. F.
Ledamöters vägnar: P. J.
På Vällofl. Rorgare-Ståndets Ledamöters vägnar: C. E. Ljungberg.
Ola Jönsson.
Joh. Gust. Broomé.
Prot. 1862 & 1863. 8 Sami. il Baft.
Register öfver de af Rikets Höglofl.
Ständers Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskott under lagtima Riksdagen åren 1862 och 1863 afgifna Betänkanden.
Allmänna vågar:
Om ändringar i nu gällande föreskrifter rörande underhåll af sådana 49.
Asarum:
Om tillstånd för beväringsskyldige ifrån Listers och Bräkne härader att undergå vapenöfning vid Asarum 4.
Augmentsränlor:
Angående förändring i sältet för uppbörden af sådana. . 15.
Alci loner:
Om tiden för deras hållande på landet 37.
Auktionsverk:
Om förändring af gällande reglemente för städernas . . . 80. B. Banker:
Se enskilda Banker.
Beldädnaspersedlar:
Se försäljning af.
Beväringsskyldige:
Om tillstånd för sådane ifrån Listers och Bräkne härader att undergå vapenöfning vid Asarum 4.
Biskopsemhelen:
Om indragning af .... 60.
Biskopsskrud:
Om afskaffande af den brukliga 13.
Blinda:
Se Dö/stumma.
Blockhusudden:
Om indragning af sjötullen derstädes 42.
Prot. 1862 & 1863. 8 Sami. 42 Haft. 1 2 Bolag:
Om utländska lotterikollektörers samt in- och utländska Försäkringsbolags verksamhet i riket Boställen: rörande vissa åt tjenstemän anslagna kronohemman och rätt för arfvingar efter fordna åboer å desamma att dem till skatte lösa Boslälls-ordning:
Om utarbetande af ecklesiastik Bruksegare:
Om skyldighet för dem att, i mån af rösträtt, bidraga till Klockares och Orgelnisters aflöning Bräkne härads beväring:
Se Beväringsskyldige.
Carolinska Medico Chirurgiska Institutet:
Om ändring i sednast utfärdade stadgar för D. Diligenser:
Se Postdiligenser.
Dispositionsrätt:
Om anställande af undersökning till utrönande deraf, huruvida dispositionsrätten till åtskilliga jordlotter på Gotland, hvilka förmodas vara kyrkornas tillhörighet, rätteligen tillkommer Kyrkoherdarne eller icke Domare:
Se Syn.
Drycker icke sprithalliga:
Om utfärdande af en författning angående försäljning af Döfstumma: