Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
En hvar delegare, som till styrelseledamot utses, skall i bankens förvar deponera minst ett lottbref, hvilket icke, så långe han i styrelsen qvarstår, får från banken utlemnas. § 17. Mom. 1.
Ledamot af styrelsen kan från sin befattning skiljas genom i behörig ordning fattadt bolagsståmmobeslut. Mom. 2.
Afgående styrelseledamot förblifver ansvarig för de åtgärder, i hvilka han deltagit, tilldess, efter i vanlig ordning skeende revision, ordinarie bolagsstämma beviljat decharge. § 18. .TW-doo M Namnen på styrelsens ledamöter Samt på dem, hvilka ega att underskrifva bolagets banksedlar och öfriga förbindelser, skola efter hvarje ordinarie bolagsstämma, äfvensom, då någon förändring i dessa afseenden eljest inträffar, anmälas hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande och införas i allmänna tidningarne. § 19.
Styrelsen åligger: att når som helst hålla bankens räkenskaper och handlingar tillgängliga för Kongl. Majits Befallningshafvande eller dess ombud, samt för den särskilda undersökning Kongl. Majit kan finna för godt att låta anställa; att genast efter hvarje qvartals slut, i närvaro af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande eller dess ombud, upprätta och derefter ofördröjligen till Kongl. Majit insända, äfvensom genom allmänna tidningarne offentliggöra en öfversigt af bankens ställning; börande denna öfversigt jemväl innehålla uppgift om upp- och utlåningsrånta samt diskonto, som, under den tid öfversigten omfattar, varit i banken gällande; att, så snart ändring i upp- eller utlåningsrånta eller diskonto beslutes, genast derom i allmänna tidningarne kungöra; att, efter verkställd revision, till Kongl. Finans-departementet insända revisionsberättelsen, äfvensom att låta införa densamma i allmänna tidningarne; och att ställa sig till noggrann efterrättelse hvad denna lag bjuder samt de äf Kongl. Majit fastställda bolagsreglor föreskrifva.
Sker afvikelse härutinnan och varder ej det anmärkta förhållandet inom en månad råttadt, ankomme på Kongl. Majit att i svårare fall förklara bolaget hafva förverkat rättigheten att bankrörelse drifva. § 20.
Enskildes förhållanden till banken må ej för allmänheten yppas.
ExpedUions-Ulskolle.ls Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 183. 39 § 21. .. ; ...
Bankens hufvudkontor må endast i stad öppnas. § 22.
Genom kungörelse i allmänna tidningarne skall tillkånnagifvas når banken öppnar sin rörelse; och skall underrättelse om dagen, dä sådant sker, till Kongl. Finans-departementet insändas. § 23.
Förr ån banken öppnar sin rörelse, skall inför Kongl. Maj:ts Befallningshafvande styrkas: a) att inför Rådstugurätten i den stad, der bolagets hufvudkontor år beläget, blifvit i hufvudskrift förevisade och uti intecknings-protokollet ordagrannt intagne såväl den af Kongl. Majit för bolaget utfärdade tillståndsresolution, som ock bolagsreglorna, samt att Rätten, på bolagets bekostnad, låtit i allmänna tidningarne införa kungörelse om det ingångna bolaget; b) att uppgift å de bolagsmän, hvilka, i enlighet med denna lag, för bolagets förbindelser åro solidariskt ansvarige, blifvit ej allenast aflemnad till samma
Rått och i dess intecknings-protokoll intagen, utan ock i allmänna tidningarne kungjord; c) ätt till banken blifvit å lotterna inbetalta minst tio procent af grundfonden äfvensom att handlingar, hvilka bolaget efter pröfning godkänt, åro hos banken aflemnade till säkerhet derför, att återstoden af grundfonden varder, jemlikt § 10, inom ett år i banken insatt. § 24.
Förrän banken börjar att utgifva egna banksedlar, skall tillika inför Kongl. Maj:ts Befallningshafvande styrkas: a) att grundfonds-hypothek, i värde motsvarande minst 25 procent af grundfonden, blifvit på föreskrifvet sått i allmänt förvar nedsatte; b) att profblanketter till banksedlarne, efter hvad derom i § 27 sågs, blifvit till Kongl. Finans-departementet aflemnade; c) att uppgift å de personer, som skola banksedlarne underskrifva, blifvit uti allmänna tidningarne införd. § 25.
Varda, sedan bankbolag fullgjort hvad rörande rättighet till egna banksedlars utgifvande år sagdt, kommandit-delegare i bolaget inrymde; vare bolaget, der det på den sålunda vunna förstärkningen vill sedelutgifning grunda, pligtigt att, innan det dertill må anses beråttigadt, inför Kongl. Maj:ts Befallningshafvande särskildt styrka, att grundfonds-hypothek, motsvarande minst sextio, högst sjutiofem procent af förstärkningen, ytterligare blifvit i föreskrifven ordning nedsatta i ällmänt förvar. § 26. Mom. 1.
Bankbolag, som till utgifvande af egna banksedlar år beråttigadt, må ej utlemna eller i allmänna rörelsen på en gång utelöpande hålla större belopp, ån sorn sammanlagdt i värde motsvaras af: 40 ExpediHöns-Utskottets Fältslag lill underd.
Skrifvelse, N:o 183. a) det i allmänt förvar nedsatta grundfonds-hypothek, enligt enskilda bankens räkenskaper; b) behållningen i enskilda bankens egna kassor af rikets mynt och Rikets Ständers Banks sedlar; c) guld och silfver efter samma beräkningsgrund i afseende på värdet, som för Rikets Ständers
Bank nu år eller framdeles kan blifva föreskrifven; d) behållningen af i Rikets Ständers bank insatte medel; e) de för kassakreditiv lemnade såkerhetshandlingar, hvilka enskilda banken innehar och som åro till beskaffenheten med grundfonds-hypothek jemförliga, i den mån kreditiven åro anlitade; dock aldrig till större belopp, ån som motsvarar femtio procent af bankens hela grundfond. Mom. 2.
Till bankbolags utelöpande sedelstock räknas alla af bankbolaget utgifna, till innehafvaren ställda, tryckta eller graverade förbindelser af hvad namn och beskaffenhet som helst. § 27. Mom. 1.
De af bankbolag utgifna banksedlar skola utställas till innehafvaren att utan ränta vid anfordran inlösas, och underslcrifvas af minst två bland styrelsens ledamöter samt en bankens tjensteman, som dertill af styrelsen förordnas.
Banksedlar få endast lyda å fem, tio, femtio, etthundra och femhundra Riksdaler Riksmynt. Mom. 2.
De skola till storlek och form vära så beskaffade, att papperet till dem å 5 och 10 Riksdaler år 4,5 tum i längd och 2,5 tum i bredd, till dem å 50 och 100 Riksdaler, 5 tum i längd och 4,5 tum i bredd, samt till dem å 500 Riksdaler, 7,5 tum i längd och 4,5 tum i bredd, allt efter Kongl. Stadgan om mått och vigt den 31 Januari 1855. Mom. 3.
Banksedlar må tillverkas af ofårgadt papper, dock icke till likhet med Rikets Ständers Banks sedlar.
Om tryckning eller gravering ankomme på bolaget att bestämma; dock bör banksedels valör alltid vara tydligen utmärkt. § 28.
Banksedel skall ovilkorligen, då den i bankens hufvudkontor till invexling företes, inlösas med Rikets mynt eller Rikets Ständers Banks sedlar.
Vägras inlösen, vare banksedel-innehafvaren berättigad att, jemte kapitalet, åtnjuta ränta efter sex för hundrade om året, från den dag inlösen blifvit vägrad, intilldess betalning kan erhållas. § 29.
Brister bankbolag i skyldigheten att sina utgifna banksedlar vid anfordran inlösa, ege innehafvaren, efter deremot genom Notarius Publicus verkställd protest, för hvilken kostnaden skall drabba bolaget, om förhållandet anmälan göra hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, hvilken, derest det ej genast kan visas, att hindret af tillfällighet härrört, ofördröjligen skall om förhållandet till Kongl. Maj:t inberätta och under tiden bankrörelsen inställa.
På Kongl. Maj:t ankommer att besluta, huruvida bankens oktroj i sådant fall skall vara förverkad. § 30.
Expedilions-ulskottets Forsing till underd.
Skrifvelse, N:o 183. 41 §30.
Aivy-. ii’ gfimDolar» i thid pfiitt -.-.niAn-fA i main gfiioavifjija .>oaui För infriande af sina utelöpande banksedlar eger bankbolag att, om behofvet sådant kråfver, efter dertill af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande erhållet tillstånd, använda större eller mindre del af bankens grundfondssåkerheter, i hvilket fall bankbolagets sedel-utgifningsrått dock skall minskas med det belopp, hvartill de föryttrade" säkerheterna varit uppskattade; skolande bankbolaget, så snart möjligen ske kan, åter bringa dessa säkerheter till behörigt belopp. § 31. Morn. 1.
Enskild banks räntebärande förbindelse, ställd till innehafvaren, eller till viss man eller ordres, må ej lyda å mindre belopp, ån 500 Riksdaler Riksmynt.
Moln. 2.
Insätta ingsbevis med eller utan utfåst ränta, ståldt till viss man, må ej lyda å mindre belopp ån 100 Riksdaler Riksmynt och bör innehålla, att öfverlåtelse deraf skall till nye egarens säkerhet i banken anmälas. § 32. Mom. 1.
Bankbolag vare beråttigadt att begagna tryckta eller graverade blanketter ej blott till banksedlar, utan ock till lånereversaler, qvittenser, kontrakter och bevis.
De qvittenser, som af banken meddelas, gälla endast såsom verifikationer, men må icke öfverlåtas eller i rörelsen utleiqnas. § 33.
Bankbolag må ej drifva handel med annat ån guld och silfver, i»- och utrikes vexlar samt allmänna räntebärande papper, ej heller ega annan fastighet, ån sorn för bankens inrymmande år behöflig ; men vare oförhindradt att inropa pantsatt eller utmätt egendom, som utbjudes på auktion, dervid bankens rått och säkerhet kan vara beroende, dock med iakttagande deraf, att sådan egendom åter varder försåld, så snart detta utan förlust för banken kan ske. § 34.
Vid fordringars utsökande njute bankbolag samma rått till handräckning, som för Rikets Ständers
Diskontverk nu år eller framdeles varder beviljad; börande lagsökning för fordran inom en månad från förfallotiden anställas. § 35.
Råtter domstol i sak mot bankbolag, äfvensom då bankbolag råkar i konkurstillstånd eller söker årsståmning' å sina borgenärer, vare Rådstufvurätt i den stad, der bolagets hufvudkontor år beläget. § 36.
Den genom Kongl. Förordningen den 4 Mars 1862 för skuldfordran i allmänhet bestämda preskriptionstid af tio år ege ej rum i fråga om banksedlar, utBih. till R.
Prot. 1862—1863, 10 Sami. 1 A/d. 19 Hafi. 6 42 Expeditions-Utskott als Förslog tilt underd.
Skrifvelse, N:o 183. gifna af bankbolag, ej heller skall bevakning af dem enligt Konkurslagen erfordras, i händelse bankbolag råkar i konkurstillstånd eller i anledning af årsståmning, som, vid bolagets upplösande, må utfärdas å dess öfriga borgenärer. § 37.
Har bankbolag, enligt något räkenskapsårs behörigen reviderade bokslut, gjort sådana förluster, att bankens reservfond och tio procent af den grundfond, som de solidariske bolagsmännen insatt, gått förlorade, då skall banken ställas under utredning och bolaget derefter upplösas, så framt ej bolaget, på en af denna anledning sammankallad bolagsstämma, förklarar sig villigt att inom tre månader, genom erforderligt tillskott å lotterna, återställa grundfonden till dess behöriga belopp.
Maj:ts Befallningshafvande åligge noggrannt tillse, att sådant bolagsståmmobeslut inom sagde tid blifvit fullgjordt.
Har ej så skett, varde bolaget ovilkorligen under utredning ståldt. § 38 Mom. 1.
Når bankbolag med rättighet att utgifva egna banksedlar utan konkurs upplöses, äfvensom derest bolaget råkar i konkurstillstånd, vill Kongl. Maj:t, uppå anmälan derom, genom allmän kungörelse, som två gånger årligen, ett halft år emellan hvardera, från predikstolarne i hela riket upplåses och i allmänna tidningarne intages, förelägga eif hvar, som innehar bankens sedlar, att, vid förlust, af all betalningsrått, inom två år från kungörelsens datum, banksedlarne, när bolaget utan konkurs upplöses, förete till infriande i banken, men om banken råkat i konkurstillstånd och betalning således ej genast ske kan, till bokföring och erhållande kostnadsfritt af påskrift derom, uppvisa inför den eller dem, Rätten, der konkursmålet år anhångigt, i sådant afseende förordnar.
Bankens grundfonds-hypothek skola i främsta rummet användas till infriande af de utelöpande banksedlarne samt, endast i den mån tillgång utöfver detta behof förefinnes, för utredningen i öfrigt tagas i anspråk. Mom. 3.
För banksedel njute innehafvaren från den dag, sedelns inlösen vägrad blef eller, om inlösen dessförinnan ej blifvit åskad, från den dag offentlig stämning beslutes, intill dess inlösen vidtager, ränta efter sex för hundra om året.
Expedition*-Utskottats Förslag till anderd.
Skrifvelse, N:'o 184. 43 \:0 184.
Uppläsl och godkändt hos Kidd. och Adeln den 25 Nov. 1865.
Presle-Slåndel den 25 — -— Borgare-Siåndet den 25 — — Bonde-Slåndet den 26 — — Rikets Ständers underdåniga enskilda banker utan rätt Skrifvelse, med förslag till lag om att utgifva egna banksedlar.
Banko- och Lag-Utskottets Betänkande N:o 2, Utlåtande N:o 5 och Mern.
N:o 6, samt först. Lag-Utskottets Mern.
N:o 88.)
Rikets Ständer, som uti särskild underdånig skrifvelse af denna dag afgifvit förslag till lag om enskilda banker med rätt att utgifva egna banksedlar, hafva deruti antydt det hufvudsakliga skälet, hvarföre Rikets Ständer ansett sådana banker böra vara grundade på solidarisk ansvarighet för delegarne.
Genom banksedelutgifning träda nemligen bankerna i förbindelser af en vida större utsträckning och af helt olika beskaffenhet, än eljest; ty om äfven banksedlar icke enligt lag gälla såsom ovilkorligt betalningsmedel, kan dock i de liesta fall emottagandet af sådana vid liqvidcr knappast vägras, och emottagaren är till följd så väl af nödvändigheten att begagna det slags cirkulations-medel, hvilket erbjudes honom, som af flera andra anledningar, ur stånd att med samma frihet och sakkännedom, som den, hvilken på annat sätt blifver fordringsegare hos en bank, pröfva, om och i hvad mån han vill emottaga en bankens förbindelse.
Lagstiftningen har emellertid i de allra flesta länder med en mera utvecklad industri medgifvit bildandet af industriela associationer med en till visst belopp begränsad ansvarsskyldighet för delegarne, en rättsgrundsats, som i Svenska lagstiftningen blifvit erkänd genom Kongl. Förordningen af den 6 Oktober 1848 angående aktiebolag.
Rikets Ständer torde icke behöfva erinra om denna bolagsforms betydelse för åstadkommandet af företag utaf större omfattning; liksom det endast behötver anmärkas, hurusom penningerörelse och bankverksamhet i sjelfva verket är fullkomligt likartad med annan ekonomisk verksamhet, sorn afser frambringande eller utbyten af föremål för förbrukning och nytta; ithy att penningen, liksom redskap, S. A. K. 44 Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, JS.o 184. maskiner, kommunikationsanstalter och dylikt, allenast är ett medel för verksamhetens lif och fortgång, samt att skilnaden emellan handel med penningar och med verkliga varor hufvudsakligen är densamma, som vid annan arbetsfördelning.
Det torde då svårligen kunna bestridas att ju lagstiftningen i afseende på bankinrättningar bör hvila på samma grunder, som tillämpas i fråga om andra industriföretag; och att, om, hvad beträffar hanker med sedelutgifningsrätt, nyss anförda omständighet föranleder ett undantag derutinnan, att oinskränkt ansvarsskyldighet för delegarne ovilkorligen fordras, deremot banker, som icke vilja begagna sig af egen sedelutgifning, böra få bildas på samma grund af en begränsad ansvarighet, som är andra bolagsföreningar medgifven.
Vid banklagstiftningen lärer i första rummet böra tillses, det bankerna må utveckla en för näringslifvet helsosam verksamhet och att allmänhetens säkerhet för de fordringar densamma hos bankerna eger, må vara betryggad.
Detta ändamål torde förnämligast befordras derigenom, att allmänhetens och bankernas intressen så nära som möjligt med hvarandra förenas; följaktligen bör delaktigheten i bankföretag icke genom lagstiftningens föreskrifter inskränkas till endast ett fåtal af samhällsmedlemmar, utan tvärtom tillfälle beredas så många som möjligt och af för öfrigt skiljaktig samhällsställning till deltagande i dylika företag, hvarigenom dessa blifva föremål för. en allmän både omsorg och kontroll, som å ömse sidor måste vara i högsta grad nyttig.
Men den solidariska ansvarigheten medför onekligen både att ett stort antal kapitalegare afhålla sig från deltagande, emedan dö ej vilja ikläda sig en så vidsträckt förbindelse, och att de, söm i dylikt bolag förena sig, blifva benägne på samma gång att Utestänga dem, som icke äro i ungefär samma förmögenhetsvilkor, och att, till ersättning för den stora ansvarigheten, i främsta rummet lägga an på en stor vinst af företaget för sig sjelfva.
Det stora flertalet får åtnöja sig med att insätta sina penningar emot en jemförelsevis låg ränta, i stället att få deltaga i vinsten af bankrörelsen; depositionerna i bankerna stiga till stora summor . oell föranleda svårigheter vid tider af hastiga rubbningar.
Den solidariska ansvarigheten förhindrar derjemte utländska kapital från att anläggas här i landet uti bankrörelse, ett hinder, som icke kan anses undanröjdt genom tillfället för främmande kapitalister att möjligen få ingå såsom kommanditdelegare i sedelutgifvande banker.
Utländska kapitalister kunna nemligen knappast antagas vilja placera små summor i många särskilda inrättningar; men kommanditdelegare få inrymmas endast till. bankernas halfva gruudfondsbelopp och då stora banker här i landet väl komina att blifva få, lärer något deltagande af utländska kapitalister på denna väg, der de ej heller i ringa ste mån få deltaga i förvaltningen, icke vara ajtt påräkna.
Då Rikets Ständer af dessa skäl funnit bildandet af banker med begränsad ansvarighet böra medgifvas, hafva Rikets Ständer likväl ansett, att i allt fall vissa allmänna bestämmelser böra vid detta, liksom vid andra slag af företag, utaf lagen uppställas till allmänhetens betryggande mot de förluster, som genom sådane inrättningar kunna uppstå, och Rikets Ständer hafva derföre, för sin del, beslutat åtskilliga tillägg och modifikationer vid aktiobolags-lagens föreskrifter, hufvudsakligen såsom garantier, hvilka kunna ersätta den solidariska ansvarigheten.
En sådan garanti innebär (jet af Rikets,.Ständer beslutade förbehåll, att dylik banks grundfond skall utgöra minst En million Riksdaler; ty, för att sammanbringa ett så betydligt belopp erfordras ett. icke ringa antal personer, hvijkas intresse manar dem att aktgifva på förvaltningen, som dessutom naturligen blifver föremål för en så mycket vidsträcktare offentlighet och uppmärksamhet, ju Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 184.
45 mera omfattande bankens verksamhet är.
En annan hufvudsaklig- garanti ligger uti den kontroll, som af allmän myndighet utöfvas; och Rikets Ständer hafva i detta afseende beslutat likartade föreskrifter, som för sedelutgifvande banker, äfven hvad angår bildandet af en reservfond, deponerande i allmänt förvar af en del utaf grundfonden samt inställande af bankrörelsen och bankens utredning när reservfond och tio procent af grundfonden gått förlorade.
För öfrigt hafva Rikets Stänner ansett, att aktier icke böra få utställas till innehafvaren, utan endast till viss person eller firma; att åtminstone ett visst antal delegare böra vara svenska medborgare; och att updgift på delegarne skall af banken hållas tillgänglig för en hvar, som önskar kännedom om de personer, af hvilka bolaget utgöres; hvilka föreskrifter torde vara af någon betydelse med afseende på den moraliska garanti, hvilken otvifvelaktigt ligger i bolags-intresseuternas personlighet.
Hänvisande till de stadganden, som bilagda lagförslag innehåller, få Rikets Ständer i öfrigt endast i underdånighet anmärka följande:
Den del af sedelutgifvande bankers grundfond, som skall nedläggas i grundfondshypothek, kan af dessa banker rörliggöras genom egna banksedlar, som till motsvarande belopp få utgifvas och för hvilkas inlösen är stadgad förmånsrätt i berörde-del af grundfonden, som för, sedlarae skall utgöra säkerhet.
Någon sådan säkerhet ifrågakommer ej för banker utan rätt att utgifva egna banksedlar; och då dessa blefve i sin rörelse alltför inskränkta, om de ej finge deri använda största delen af det sammanskjutna aktiekapitalet, hafva Rikets Ständer ansett det vara tillräckligt, om allenast tio procent af grundfonden undautagas från affärsverksamheten och i förvar nedsättas.
Men då sedelutgifvande banker kunna, i händelse af tillfälligt behof för sedelinlösen, med vederbörligt tillstånd få, äfven utan bankens upphörande och utredning, taga grundfondshypotheken i anspråk, finnes deremot intet skäl för ett dylikt medgifvande åt banker utan egen sedelutgifning, utan böra de af dem deponerade säkerheter ovilkorligen reserveras åt fordringsegarne, för den händelse, att vid en utredning andra tillgångar till dessas fulla förnöjande saknas.
Af denna anledning hafva Rikets Ständer äfven, ehuru samma fordringar blifvit uppställda för antagligheten af värdepapper till gruudfoudshypotkek, som i afseende på sedelutgifvande banker, ansett obehöfligt att föreskrifva, huru stor del af hypotheken bör utgöras af obligationer, utan lemnat fritt åt bolaget, att efter godtfinnande bestämma proportionen emellan sådana och intecknade förbindelser.
För öfrigt hafva Rikets Ständer för nu ifrågavarande banker beslutat, å ena sidan, hufvudsakligen enahanda reglementariska och kontroll-stadganden, som för banker med sedelutgifningsrätt, och, å den andra, sådana bestämmelser i aktiebolags-lagen, soin med den begränsade ansvarigheten sammanhänga.
Skälen, hvarföre Rikets Ständer ansett någon pröfning af Kongl.
Majit, huruvida bankinrättning må vara för landet nyttig eller icke i afseende på banker utan sedelutgifningsrätt, ej böra utöfvas, torde framgå af'den i det föregående antydda åsigt, att detta slags banker närmast äro hänförliga till andra aktiebolag med begränsad ansvarighet, vid hvilkas oktrojerande sådan pröfning icke ifrågakommer.
Till förebyggande af möjligheten att i form af depositionsbevis åstadkomma kreditpapper af samma beskaffenhet som banksedlar, hafva Rikets Ständer ansett böra föreskrifvas, att löpande förbindelser icke få af här ifrågavarande bauker utfärdas, ställda att betalas vid anfordran eller å lägre belopp än 500 R:dr.
I öfverensstämmelse med nu anförda grunder och i enlighet med hvad Rikets Ständer för sin del beslutat, få Rikets Ständer hos E. K.
Majit i underdå - 46 Ex]> edition s - Uts ko tifts Försåt? till underd.
Skri/velse, IS:o 184. nighet anhålla att E. K. Maj:t, med upphäfvande af Kongl.
Kungörelsen angående inrättande af enskilda banker eller diskonter al den 14 Januari 1824, i hvad densamma rörer banker utan rätt att utgifva egna banksedlar, samt Kongl. Förordningen angående vissa lagbestämmelser med afseende på enskilda banker af den 6 Oktober 1848, måtte täckas i nåder utlärda
Lag om enskilda banker utan rätt att utgifva egna banksedlar, af den lydelse bifogade Förslag innehåller.
Lag om enskilda banker utau rätt att utgifva egna banksedlar. § i De, som vilja ingå bolag, i ändamål att genom en vald styrelse drifva bankrörelse, utan rätt att utgifva egna banksedlar, skola bos Kongl. Maj:t om nådig tillåtelse dertill sig anmäla och dervid inlemna de al bolaget antagna bolagsreglor.
Befinnas dessa öfverensstämma med denna lag samt lag och förordningar i öfrigt, och finner Kongl. Maj:t dem eljest vara af beskaffenhet att kunna godkännas, meddelas tillåtelse till bankrörelsens drifvande under en tid af högst tio år, räknade från bankens öppnande.
Önskar bankbolag förlängning af oktrojen erhålla, gore i den ordning, som nu är sagd, ansökan derom aderton månader innan den löpande oktrojen tilländagår. § 2.
Delegare i sådant bankbolag, hvarom denna lag handlar, skola icke vara förbundne till ansvar för bolagets skulder med större belopp, än en hvar till bolagets grundfond insatt eller åtagit sig att insätta, derest de icke till vidare ansvarighet sig särskildt utfåst, eller, enligt donna lag, vidsträcktare ansvarighet kan komma att en eller annan delegare åligga. § 3.
Bland dem, hvilka om sådant bankbolag sig förena, skola finnas minst tjugu svenska medborgare. § 4.
Delegare vare berättigad att till annan person öfverlåta eganderätt till sina lotter; skolande likväl anmälan om sådan öfverlåtelse af den nye egaren hos bolagets styrelse göras.
Skrifvelse, N:o 184. 47 § 5. Mom. 1.
I banken skall finnas en förteckning öfver samtlige delegare, hvilken förteckning tillika skall innehålla uppgift om det antal lotter, en hvar innehar.
I denna förteckning skola alla behörigen skedda och anmälda förändringar i eganderätt till lotter genast antecknas.