Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Varder han äter med sädan gerning funnen, straffes, säsom lör tredje resan 8töicl.
Oen, som vsr loekad eller liuclen att stjäla eller snatta, anses pä sätt Oag formär.
" dag har ieke funnit skäl förekomma, hvarken att instämma uti clen sf Ilcler yttrade åsigt, att ifrågavarande §. redan efter dess nuvarande iycleUe rätteligen skulls 8ä förstäs oell tillämpas, att clen, ^vilken lockade öfvermage, mell flere, att anatta, horde, änskönt lian leke förr lidit straff för tjufnad, stralkas säsom för anclra resan stöld, hvilken tolkning hvarken synes halva stöd al Oagens ord, eller instämma med den allmänna grundsatts, att, i händelse tvetydighet i 8tralf-lagen eger rum, den lindriga meningen lior af Domaren följas, eller att säsom iagkörändring antaga samma förslag, heldst lörledarens hrottslighet, ehuru ökad, i händelse den förledde är öfvermage, elier den förres hustru, harn, myndling, underlydande, tjenare elier inhyseshjon, lili väl icke synes derigenom försväras till sädan grad, att lian för ett tillgrepp, som eljest endast medkört snatterihot, hör straffas såsom för andra resan stöld, i hvilket kail straffet för den, som förr ej varit för olofligt tillgrepp straffad, höjdes icke hlott en stralfgrad, pä sätt ekter nu gällande
Dag ske hör, utan tre grader.
Oä dessa skäl vägrar dag- förslagets antagande, men hänskjuter lrägan till vidare öfvervägande, i sammanhang med förslaget till ny Orottmäls-lag.
Onder förmälan, att de sa kallade Injuriss-mälen ej sällan vore förenade med omständigheter af den ömtäliga heskallenhet, att den förfördelade särades mera genom den offentliga hehandlingen af desamma, än af sjelfva förolämpningen, neli att detta i synnerhet inträffade med ransakning, angäende misshälliglreter emellan harn och föräldrar, hvilka senare oek derföre syntes höra hakva någon rättighet att sjelfva hestämma, om ätal skulle ega rum eller ej, håfven d.
Oode llerrar oeh 8venskc Nan, a /kl-ssa/en, ^V.'c> 3.
23 uppä 66883 meä flere anföräa skäl, genom unäeräänig 8krifvelse äen 3o sistiiänö 8eptember, föreslagit, att i slutet al I/j Lap. 3 §.
Nissgerningsllalken mä göras tallnäs tillägg: "kj mä i äe mäl, b varom i äenna §. skiljes^ annan kära, än rätter wälseganäe, säviäa ej brottet skett i samcsvam, eller ä tiä neli ort, 8oin lriäl^st är.''
.^. käert viä förra kilvägen stelna, nära lika l^äanäe, förslag, lemnaäe lag ää äet svar: att äet svärare straff, 80in bikvit nt8att för brott al äen beskallenket, kvarom nämnäe lagrum kanälar, eger sin grunä kufvuäsakligen i samkällets bekof att upprättkälla vöränaäen emellan föräldrar neli barn, livars lorringanäe ej kan unägä att i allmänlret pä seäligIret oelr oräningens bibekällanäe kalva ett menligt inll^tanäe; men att äen lörolämpaäe skulle ofta sk meäliäsnäe för äen brottslige kunna bänloras att förbise sambäilets loröran; oob att af äessa skäl, samt ää, oeb unäer öfverläggning om en n^ Lrottmäls-iag, lämpligaste tillfälle klefve att beäöma, kuruviäa nägon inskränkning i äen rätt till talan, som för närvaranäe linnes lemnaä ät allmän Åklagare, bör ega rum, ägg icke velat äen föreslagna köränäringen antaga. ägg finner mig nu böra åberopa oeb viäkälia samma beslut. 6 kafven, Ooäe Herrar ock 8venske
Nan, genom unäeräänig skrifvelse äen ii nästliäne November, pä anköräs grunäer ock äeriblanä, att rättegängen viä älnäer-äowstolarne, efter urgammal seä, kittills källits för öppna äörrar, samt att äeskäl, som talaäs kärför, älven egäe tillämpning, i alseenäe pä kolis-kamrar, föreslagit köljanäe staäganäe:
Viä kolis-kamrar, oär sääana wäl äer förekomma, i bvilks kolis-kammare-äomsrätt utöfvas, skall rättegång offentligen källas, ock vare lortb^, sä länge äet ske kan, utan trängsel för äem, som till kolis-kammaren köra, eller meä malen kafva att skalla, ej nägon förment att innevara, meäan kolis-kawmaren sääane mäl kanälägger, äer ej kolis-kammaren nöäigt linner att öfverläggning till beslut inom lockta äörrar Iiälla eiler mäl förekomma, som Sro stötanäe för anstänäigbeten ock seäligbeten, i kvilken känäelse äköraroe skola, pä Orälöranäens tillsägelse, gfträäa." lbti äetta amne kar äag reäan viä föregäenäe kiksäagar, i anleäning af Rikets 8tänäers ää gjoräa framställningar i samma saltning, gifvit tillkänna IVlin äsigt, att päbjuäanäe genom
Kag af en större olfentligket 2/s d i^.'o !i. vjcl
Dolis-kamrar, än klen, som nu derstädes allmänneligen eger rum i kärlrällands till utrymme oell mälens lreskaksenlret, skulle ru8l>a ändamälet so,' dessa inrättningar, samt verka menligt pä ärendenas gäng; oelr det är till följd liargf, som dag äfven nu vägrar
Rikt trikall till korslaget, liänskjutande i öfrigt krägan till delrandling st' Lag-Oomiteen.
Lnär under stundom inträkdade, att köpare gf fast egendom vore urständsatt att styrka torre egarens Åtkomst med fullständiga liandlingar, oell vägrandet af lagfart i slikt kall kunde, utan köparens förvällande, för Ironom medkörs väsend tliga olagenlreter, samt nägon utväg svntes lröra köparen lreredas att, ät ven i saknad gf sädsne liandlingar, kunna lagfart undfä, desto lreldre, 8om armang bättre ratt derigenom ieke kan förnärmas, utan rätter egare i allt sall. jemlikt 10 kapitlet r dorda Lälken oel> Kongl. Dörklsringen clen Deeemlasr >8r8, lrar sin talan öppen, trafven d, Oode Herrar oelr 8venske
I^Iän, genom underdänig skrifvelse den ,8 sistlidne lVovemlisr. löreslagit, att 8!ulet af Kongl. förklaringen clen I^laj , 8o5 , innefaltan<le. att, enär lagfart sökes, de lranrilingar. 80m stvrka förre egaren8 ätko-nst, ovilkorligen lröra uppvisas, 8amt innelrället deraf kortligen i Lagfar ts-protoeollet anleeknas, mä e,Iralia följande lidelse: "att, enar lagfart 8Öke8, rle liandlingar, görn styrka torre egarens ätkomst, tiora uppvisas. samt innelrället deraf r Lagfa, ts-protoeollet anteeknss.
Kunna icke sädana liandlingar köretes, dä mä Domaren, genom anslag ä Lattens dörr, samt kungörelse, sorn skall frän Lredikstolarns i Länets kyrkor uppläsas oell i allmänna tidniugrrrne tre gänger införas, förelägga den eller dem, lrvilka trafva något att emot den sökta lagfarten erinra, att, inom natt nela är, genom stämning till vedertrörlig domstol, gora sin talan gällande, vid äfventyr. att lagfarten eljest Ireviljas." intagandet al den sälunda löreslagna Lag-förändringen skulle tilläfventyrs väcka ett allmännare misstroende emot lrelgden af meddelad lagfart oelr fasta samt lreviljad inteeknings-rätt.
Om än lagfart oelr fasta nu icke utestänger möjliglrsten al det klander i framtiden, att annan an rätter egare korsalt fastigheten, mäste likväl denna nröjliglret vara vida mindre rinder ett sorgfälligt iagttagande ak den nu gällande föreskriften, att säljarens åtkomst kör med handlingar starkas, än den skulle trlitva, om samma föreskrift pä iträgavarande sätt ändrades, ik dessa skäl sinner dag iVkrd/^^r c? d?/'/'8«kr/§n, ^V.-o 3. 25 NiA Ilöns vs^ns lsiksll till konsIsAet, men lisnslijuten I ökniAt kns»sn till vidsne lsellsndlinA, i ssmmsnlisn^ med könsls^et till Allmän Livil-OsA.
Oenom undendäni^ slinikvelse den ro sistlidne Oetoden, liskven .1, 6ode Oennsr oell 8vensli6
IVlsn, med snkönsnde sk de slisl, som I snsett tsls denkön, stt lilis ^iktonstt oell lilis srksstt 8tsdAss kön pensonen sk lrsAZe linnen, till Nili ^nökninA ökverlemnst ett i sädsut skseende usl^^jondt veis sk Hillen Zodlisndt körslsA till ätsliiltiZs sudninAsn i Oiktermsls-, .^nkdsoeil donds-Lsllisnne.
Os sndnin^sr oell könllgttnin^an, som kondnss uti nu Asllsnde Os»sn oni ^iktonstt oell snksnstt, susen dsA 5öns t»önss, i ssmmsnllsnA mscl inkönsnde sk elen n^s Livil-OsA, lrvsns utsnbetsnde ls^liunniAe män sedsn lsnAie ticl Ilgkt si^ snlontnodt.
IsA önslrsn stt, i ett system, lsttksttlizt kön iläde Oomsne oell nsttsölisnds, 86 knsmstsllds cle sersliildts liit llönsnde stsd^sndens unden 8ins Lsllisn, Ls^itel oell OsnsAnsken.
?ä ^nund llsnsk, linnen dsA l>liA kön nsnvsrsnde llörs vsAns Nitt l>iksll till iknäAsvsnsnlle konslsA.
Ot^äende knän den ssiAt» stt den i nuvsrsnds OsA med^ikns testsments-kniilet etten 8tsds-nstt vone slltkön inslinsnlit, oell bonde sslunds utstnseliss, stt msn sliulle vsns l>enstti»scl Zenom te8tsmente liontAikvs lislkten sk ^vsnlstenslis^en, om bnöst-snkvin^e letver ekten, ssmt eljest slltssmmsns, ilvilken Os^-könsnclninA snsä^s konsnleds, dels nsnmsne
Ilestsmmelsen till könmon lön testsments^ikvsnes bann, ds detts sn omyndjot, otsndi^t, meci svän sjulidom bellsktsdt ellen litet vetsnde, ctels veik snclnin^ sk86s^itlet, 3 l mom. donds-Lsllien, lsskveu 3, mecleist uudendsniA 8linikveise cien «2 sistliclne Oeeemben, unden äirenojlsnde sk liident sensliildts tonsls^ om lilis ^iktonstt oell lilis snksnstt kön l»6A»e liönen, i köljd Ilvsnsk cle i Os^en nu be»s^nsde uttr^eli ''lsndsnstt" oell "stsdsnstt", snsä^oz ej liunn» Ism^- li^en bibellsllss, lönesls^it, stt, meci ujljlliskvsnde sk l^on^I.
Oönorduin^en klen il) ^.uAusti 1762, snAseude utvid^sd testsmentskniliet ekten stsdsnstt, nedsnnsmude lsAnum mätte enliätls köljsnkle könsndnsde lidelse: S,//. k,// -k. ?c»k. 1840 ocä 1841. 1 2 2t/ci. 2 /L/kvk. 4 26 « .^^Lsa/ö/r, ^.-o 3. ''i^ Lapitlet." §. i momentet. Xklinge-jork 3 lanket, utom den, som personer af ?re8te-8tanket unker ägtensbap körvärkvat, fastigbet i stak, som akligs personer förvärlvat, somt lösören, tillböranke aklige personer, eller 3 lanket bosatte ofrälse personer, utom krest6-8tänket, ma man gifva i testamente till bvem man vill, sb^IK eiler osb^lk." 2 momentet, Vf fastigbet i skak, utom clen, som gillies personer körvärkvat, fastigbet ä lanket, bvilben personer ok l?re8te-8tänket unker ägtensbap körvärfvat, samt lösören, tillböranke Korgare eller ofrälse personer, som i starl bo, eller personer al l?rest6-8iänket, mö man iebs testamentera mera än balken, ker bröstarfvinge lefver efter.
Ilar man ej bröstarfvinge, 6a ma man alltsammans i testamente gifva.
Vilja barn oeb inlänksba arfvingar till sig lösa bus, tomt, gark eller jork; stumle clet kem fritt inom natt oeb är.
8amma rätt ege utlänksbe arfvingar, om ks i länl et inflytta oeb ker b^pgga oeb bo." ''5 kemnar testamentsgilvaren efter sig om^nkigt barn, oeb barr klet ej af sitt ark njuta koka oeb uppfostran, kö sbal! af egeukom, som i testamente gifven ar, sä m^ebet afsätta», som katten prökvar barnet, efter stank oeb vilbur, nökigt bafva, tillkess ket sig sjelf närs ban, koeb ej för längre tik, än tilldess barnet uppnatt 2r ar.
Xr barn okärkigt, mek svär sjubkom bebältakt, eller litet vetanke, ela sball oeb alsättas, bvacl till barnets unkerbäli tarkvas, eler 6ess arf ej elertill förslär; oeb gänge 6et uncierstöcl ut, sä länge bebokvet fortfar: bommer barnet till belsan eller värela iless vilbur eljest sä lorbättracle, att clet sig sjslft törsörja ban, upp» böre 6a unkerstöket. lXu bar man genom testamente anslagit viss ärlig inbomst till sitt onppnkiga barns löka oeb uppfostran, eller till unkerbäll för sitt barn, som är olarkigt, meel svar sjubkom bebäkakt, elter litet vetanele; ban ej ket barn, som om^nkigt är, af eget ark njuta koka oeb uppfostran, eller ket, som olarkigt, sjubt eller litet vetanele ar, mek eget arf unkerballas; 6a ma ket testamente gälla för tik, som bär ofvan sågs, änka att arkvejork eller bröstarkvingarnes lott kermek belastas sbulle.
"3 Lapitlet." 3 i momentet. Xger man jork, bus eller tomt i staken; bafve völk bortgifva balken ksrak, ebvak ket är arfelt eller allakt." Wlr/:^s ä ^.'l> 3. 2^l vä ^gF ieke anta-it Allert serskilllta forsla^ om jemnlikbet i giftorätten oeb arfsrätten, bär grunöen för ätskilliga ak lie reclactionsföränllringar. som liet nu ifrägavaranlie förslaget innefattar, öerigenom förfallit.
Den ak
Dllsr föreslagna föränclraöe l^clelse af berörcls M. s^nes för öfrigt i vissa cielar inveeklall oeb i slingö af lien t^äligbet, 8om ett lagbucl bör egs, fastän föränöringens svltiiing
Iian vara förtjent af uppmärksambet.
?ä grunä bäraf vägrar ^ag IVIitt bifall lill förslaget, mell förklaranöe, att cienna vigtiga riol af lagstiftningen bör blifva köremäl lör villars bebanclling, i sammanbang meck förslaget till n^ allmän Livil-Isg.
I bakven, 6oäe Derrar oeb 8venske
Nan, i bufvuclsaklig öfverensstämmelse mecl livall
Dikets 8täncler äfven viä nästförutgängne tvänne liiksliagar, för lieras <lel, beslutat, genom uncleröänig skrifvelse clen 10 sistiillne Oetober, förmält Killer, i änclamäl af Dättegängs-Oröningens lorensin!» oeb förbättring, anse Dagmans-Dätter, Liämners-Dätter oell Diclrlar8^ne-Dätter böra gfskalfas, samt i lietta afseencle framlast förslag till författning, bvarigsnom ätskilliga lleiar af Dättegängs-Lalken, äfvensom a5 Iltsöknings- neli korcla-Dalkarue, skulle änclras elier uppbäfvas.
Dagmans-kätterns bäilella sig frän samma tiöebvarf med 8veriges äilista lagstiftning. frägan om lierås bibebäiianlls eller sfskakfancle är ak stor vigt, oell mäste betyäligen inverka pä vär allmänna Dag- oell kättegängs-Orcining, livaral 6et, som rörer Dagmans-Dätteroe, utgör en väsendtlig äel. fastän Dagstiftaren ej lior anse sig bunllen ak en gällanöe Dags Llcler, fordrar ciook en klok varsambet, att lian noga undersöker, buruvicla <iet n^a, man vill inlöra, är bättre, än det man vill afskaffa. l^f kustitis2-8tats-Ninist6rn8
Dinbstsberättelser inliemtas, att knappt en trecljeciel »f cle vill Dagmans-Dätterne afciömcie malen cierifrän fullföljas; oell liäraf visar si», att ciessa Domstolar icke sakna parternes förtroencie. fullföljden af mäl omedelbart frän llärads-Dätt till IIof-Dätt skulle medföra m^eken kostnad kör lie rättsökande oeb öka arbetet i Dof-Datterne, bvilka, reclan nu urstänclsatte att uncler det löpancle äret afdöma alla llä inkomne vacle-mäl, mäst balaneera en trecljeclel lleraf till <let följancle; livaremot vill Dagmans-Dätterns ieke finnas öfverbufvucl uppskjutna mera än livart 33:lije mäl. 8äle<les, om man vill, genom afskalfande af DagmansDätterne, päsk^nda aigörandet af tvistemälen, sä mäste man antingen in - 28 ä ^v.'o Z. rätts lisra Ikof-Ilätter eller oek ket^kligen öka antalet af emkets-oek tjenstewännen i ks nu kekutlige.
6öras lkok-kätterne till ankra instans, sä föijer keraf vikare otvifvelagtigt, att liers saker än nu komma att kragas unker klögste
Domstolens pröfning, oek kä klefve nökigt att fördela kellna Domstol pä tvä kivisioner, kerigenom kostnaken för kensamma skulle lorkukklas, okeräknakt, att ätskilliga ankra olägenketer kunke kärll^ta.
^.k 6e88g orsaker, oek enär ket n^a Dag-förslaget annu icke kan till slutlig pröfning
Ko8 konungen oek Ilikets 8tänker förekomma, kar kag icke funnit tillräckliga skäl att nu införa ken ifräga varanke söränkringen. samt vägrar sälekes för ket närvarande
Nitt kifall 8ä väl till
Dkert förslag om inkragningen af Dagmans-llätterne, 8om ock till ket, i sammanksng mek frägan kärow, löreslagne sfskallanke af Ilikkare-^ne-Ilätter oek Xämners-liatter.
Dör ken kankelse, att Dkert n^ssomförmälkta förslag, angäenke uppköranke af Dagmans-, Dämners- oek llikkar6-8^N6-ll8tter, ieke 8ku!!e i l^äker gokkännas, kafven 6, Ooke
Herrar oek 8venske älän, genom unkerkänig 8krifvel86 ken 2 sistlikne Deeemker, afgifvit förslag till åtskilliga föränkriugar i Ilättegängs- oek Dltsöknings-Lalksrne, kulvuksakligen k^ggkt pä ke grunker: att Dagmans-ting 8kulle
Källa8 tvänne gänger om äret i ke orter, ker mera än ett Iläraks-ting ärligen förrättas; att ken änkringssökanke korks »tälla koraen för kostnak oek skaka, äfven vik fullioljk till Dagmans- eller lläkstulvu-Ilätt, 8amt att vinnanke part skulle vara kerättigak att mot koraen erkälla verkställigket ä loista Dnker-Ilätts keslut, i ke tall, att tviste-summan ej ölverstege 100 k:kr, eller svaranken klikvit träkskovis kömk , eller ock kenne inför rätta, utan jäf, erkänt krafvet, ock kerest för öfrigt änkringssökanket ieke genom säkan verkställigket klefve onyttigt.
Kimot ketta förslag kar klifvit anmärkt: att Ilättegängskostnaken vik Dagmans- oek käkstufvu-llätter i allmänket ej vore ketvklig, samt att erfaren keten icke visat kekof keraf, att väkjanke part älägges ställa korgen för kostnak oek skaka vik talans fullföljk i kerörks
Domstolar, kvilken koraen klefve i sakant lall en nog tom formalitet, utan förmäla att motverka fullföljken al okekogake rättegångar, men keremot alltik mekföranke kesvär för ken änkringssökanke, oek stunkom vällanke förlust al fatalier; stt, ekuru mek förslagets mening förmokligen instämke, att ieks klott /vo/rA/. ffadigcr a ff. o 3. 29 den, som vunnit vid Därads-kätt ellsi- Kämners-kätt, utan älven den, som tappat > en al dess» Domstolar, men vunnit i Dagmans- eller kädstukvukätt, skulle egg std njuta verkställigbet, belst ett inför andra instantien gjordt erkännande af sälden mäste anses lika bindande, som ett sädant inför lörsta
Domstolen gfgifvet, denus mening likväl ieke vore i förslaget uttr^ekt; att derest borgen för kostnad oell skada blefve föreskrifven lör fullföljd i Dalmans kätt »eli Kädstulvu-Dätt, borde stadgandet i 26 Lapitlet 6 §. kättegangs-kalken inneliälla, att försummelse i denna del, älven vid lagmans- oell kadstufvu-katt, medförde talans förlust.
Ii varom nägot stadgande doek ej i förslaget influtit; oell att för öfrigt älven andra brister i förslagets utställning förekomma; oell är det med afseende bärä» dag funnit
Mg köranläten att till förslaget vägra bifall.
Nedelst underdånig skrifvelse gf den 23 sistlidne 8eptember, baiven d, Oode Dsrrar oell svenske
Van, anmält, det d, för Dder del, beslutat utfärdande af en författning, bvarigenom ej mindre Dagens stadgsnden i 25 Oapitlet i, oeb 16 Kättegängs kalken, att emot Dagmans-katts, Kämners-kätts i 8tockbolm samt kadstulvu
Kätts domar ej mä vädjas, der bufvudsaken ej gar olver visst lör bvarje af dessa Domstolar bestämdt värde, än oek de Kongl, kesolutioner, som för Kämners- oell bädstulvukätter i Åtskilliga städer inneballa serskilda bestämmelser i berörde afseende, förklaras kalva uppbört att vara gällande; men dag anser den af Kder i detta ämne löreslagna
Daglorändring ieke liafva visat sig sä af bebofvet pakallad, att densamme nu bör antagas, afskild kran öfrige till äfvent^rs framdeles blifvande förändringar i Kättegängs-Ordningen.
Oenom underdänig skrifvelse den 3s sistlidne Deeember, bafven dOode Derrar oell 8venske Nan, dels, i ändamål att frän 3 §. i 8 Oapitlet
Dandels-kalken borttaga det i i momentet stadgade dödsstraff för förfalskning al' mätt eller vigt, bvilket brott d ansett kunna i stället lämpligen bestraldas med ärelosbet oeb fästningsarbete under vissa ar, föreslagit, att nämnde §. mätte erbälla följande förändrade lidelse:
"falskar den mätt eller vigt, som är förordnad att dem rätta oeb marka; arbets a fästning i tre är.
Varder annan man tillvunnen att balVa satt Kronans märke L mätt eller vigt; bote bundrade daler. Xndrar någon krönt mätt eller vigt; 3o ^Vådlig» ä ^Vio 2. bote femtio daler.
I sils dessa mäl varde oell den brottslige dömd att mista äran;" — dels vek. enär I ansett cist straff, som för mätare, bvilken meck origtig mäl oeb mätning beträdes, är stadgadt genom Kongl, förordningen lien i Oetober 1^02, nemligen att sta för en päle uti balsjsrn me<i skofvel i banden en timme att skämmas oeb för samma päle slita trettio pär spö, samt arbeta tvä eller tre är vili Kronans fästning, vara olämplig, samt ieke i förfallande till förbrytelsens beskalfenbet, gjort bemställan om uppbäkvande gf omkörmäidte förordning oeb ansvarets bestämmande till likbet meci bvad för Kronans Uppbördsman, som i mätancie eller vägande gör orätt, genom ^ i nämncie fgpitel oeb Valk stadgadt är, i bvilket afseenlie llenna borcle erbälla ett tilläs» oebl^da salunda:
"6ör nägor i mätancie eller väranäs orätt, änclä att ban rätt krönt mätt eller vigt dervid brukar, bots tio claier oeb äter skadan.
Krater Kronans Uppbördsman eller edsvuren mätare bäremot, miste embetet oeb bote ciubbelt."
Kmot lien föreslagna n^a 3 §. bar blifvit anmärkt, att lien Lr vorden sä uppställd, att frän försatsen i 3 momentet, b vilken nu är »f följande Ivdelse:
"ändrar nägon krönt mätt eller vigt oeb det således talskar'', orden "oeb det säledes talskar" blifvit uteslutne; oeb att denna afvikelse frän nu gällande bag kunde gifva anledning till den tolkning, att bädanestsr straffet gf arsus förlust, jemte femtio dalers böter, borde tillämpas älven för den bändelss, att ändring ak krönt, men felaktigt, mätt eller vigt, innelattade rättelse at det kelagtiga, en ätgärd, som väl i allt tall, dä den vidtogs ak obebörig person, borde vara underkastad ansvar, men ej utgjorde förfalskningsbrott, oeb icke rättsenligt kunde med ärans förlust bestraffas.
Vid sädant förfallande, oeb dä den ak Kder köreslagne lidelsen af 3 §. är otadlig, samt, bvad det l l momentet nämnda brott angär, Konungens benådningsrätt beti'iggar emot vsrkstalligbet af det derföre nu stadgade dödsstraff, linner dag lViig böra bibebälla denna §. oförändrad, oeb ökverlemnar ät bgg-Lowiteen att Afven ä detta ämne fästa nödig uppmärksambet.
Vilt den del af fdert förslag, som i afseende pä edsvuren mätare, innefattar tillägg i /j oeb uppbäkvande gf Kongl, förordningen den 1 Oetober 1762 , bär dag funnit godt att lemna Nitt bifall.
Ao/rA-/. cr /k^ssrr/e/r, ^O.-o Z. 3i Onder äkeropands derak, att lien uppenbara Oyrkoplikten, numera ansedd kör ett skamstrakk, dels motverkade sitt egentliga ändamål, eiler krottslingens försoning ock äterkörening med samkället, dels ock alltid, men i synnerket när den kelande vägrar att krottet eikänna, är störande kör den tili Oudstjenst församlade menigketens andakt, kafven I.
Oode herrar oek 8venske
Nän, enligt Oder underdäniga 8krikvelse cien 8 sistlidns
December, ansett nämnde strakk kors alldeles uppkörs, samt enskild skrift i stället körs Zdömss, ock derföre, kör Oder del, beslutat, att genom utfärdande ak allmän Omfattning, wä, med uppkäkvande ak kvad genom 1,3!; oek serskilda Oörlattniugar är vordet stadgadt, angäends uppenkar kyrkoplikt ock om ansvar tor den, 8o,n vädrar alt densamma undergä, i stället varda kurordnadt: "att, i alla de kändelser, der uppenbar Kyrkoplikt, i kö, euin-; med annat strakk, såsom päköljd lör krott, kittills egt rum, skal! kädanekter tili enskildt skriftermål dömas, säsom dä nägon obetänkt oek ak kastigket lastar
Oud, kans keling
Ord ock 8gcrawenten; dä nägon elder ika» gjort si» skyldig till dödsstrakk, men njuter förskoning dsrikrän; dä nägon begätt stöld eller dömes att stä tjuksrätt; dä nägon gjort si» skvl(lig till tvegiktesbrvtt; dä nägon körölvat blodskam eiler lägersmäl i förbjudna leder» derä dödsstrakk är utsatt, men ak
Räd klikvit ektergikvet; dä nägon varit drucken eiler eljest gjort oljud i Kyrka under Oudstjenst; dä nägon drucken eller oskriktad Fatt till Nattvarden, eller gjort det, oaktadt kan ak luresten klikvit varnad att akkälla sig derikrän; clä någon i Kyrka, under Oudstjenst, ökverkallit annan med kugg ock slag; dä nägon skolkat elier stött annan, eller kikvat eller trätlt med konom i vredesmods i Kyrka, under Oudstjenst, eller annorstädes, der Oudstjenst kalles; dä nägon slagit eller smädat sina föräldrar; dä kona, kör vällande till sitt kosters död, klikvit dömd till strakk ekter senare momentet i i6 Oap. l H. Nissgernings-Ilalken; dä nägon är vorden dömd till kel manskot, ock dä -kpotkekare, i annan, än tilläten ordning, utlemnat arsenik, samt såmedelst väliat någons död. dag delar den ak Oder uttryckta åsigt» att
Kyrkoplikten är ett löga lämpligt stralkmedel, ock dag skall säledes gerna se detsamma; utbytande mot något annat mera ändamälsenligt; men, i ketragtande deraf, att ikrägavarande förslag klikvit utsträckt ulven tili tjuknadskrott, ock dä emot samma förslag klikvit anmärkt, att en ketänkiig rukkning i nuvarande strakk-system synes uppkomma, derest tjuknader, korsta oek undra resan körökvade, endast skulle medköra penniugeköter ock enskild skrikt, anser dag 32 ^ ^ ^V.-o 3.
NiA korllinörscl stt körsls^et llikslls, oell äkverlemnsr ät I^SA-dlomiteen stt, 1 llellsnillinzen sk kör8lsA6t till n^ Oiwinsl-I^, ks8ts uppmsrli8swllet pä 6e oliles llrott8ljAil6t8^rscl6rn6 8smt ele milelrsncle eller kör8vargncie om8tsn3i°il6ter, 80m i 8er8liilelts kell leunns köreliomms. ^k or8slc, stt erksrenlleten 8lisll äösAgls^t, std 3e m>88llrulr, 8om krsmlisllst Hon»1. l^örorönin^en elen A