Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då således, i afseende på besluten öfver berörde 2:ne punkter, två Riksstånd stadnat emot två, anser Utskottet, på grund af 75 § Riksdagsordningen, de i samma punkter framställda förslag böra betraktas såsom förfallna.
Utskottets i 35:te punkten gjorda förslag, att omröstningarne hos deputerade för markegångssättningarna måtte ske per capita, är afslagen af Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet, men bifallen af de 2:ne öfriga Riksstånden.
Vid denna sakens utgång lärer således berörde förslag förfalla.
Hvad Utskottet i 36:te punkten rörande omröstningssättet hos bemälde deputerade eventuelt hemställt, äfvensom det i utlåtandet N:o .312 i ämnet afgifne yttrande, är dels bifallet, dels lagdt till handlingarna.
Slals-UlskoUets Memorial, N:o 519, 21 S7:de punkten, angående pröfning af besvär öfver markegångssättningar, och 38:de punkten, i fråga om serskiide ombuds för räntegifvare och räntetagare tillkallande till markegångssättningarne, äro af samtliga Riksstånden bifallna.
Hvad Utskottet i 39:de punkten föreslagit, i afseende på utfärdandet af förnyad författning rörande markegångssättning och dermed gemenskap egande ämnen, är bifallet af Borgare- och Bonde-stånden; hvaremot Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet, såsom följd af desse Riksstånds i berörde ämnen förut fattade beslut, ansett Utskottets ifrågavarande förslag förfalla.
Då således i denna fråga två Riksstånd stadnat emot två, lärer följaktligen Utskottets ofvanberörde förslag böra anses såsom förfallet.
40:de punkten är dels lagd till handlingarna, dels bifallen.
41:sta punkten, angående ifrågastäldt val af ordförande vid markegångssättningar, är af samtliga Riksstånden bifallen.
42:dra punkten, innefattande förslag till åtskilliga förändringar i jordeboksväsendet, är af Borgare- och Bonde-stånden bifallen, hvaremot de öfriga tvänue Riksstånden densamma afslagit, Preste-ståndet af uppgifven anledning, att yttranden af vederbörande embetsverk ansåges nödiga till ledning för omdömet öfver kommitterades förslag i detta hänseende, men sådana icke blifvit Rikets Ständer meddelade.
43:dje punkten, angående bestämmandet af det år, för hvilket den nva jordeboken borde upprättas, är bifallen af Borgare- och Bonde-standen, men af de öfriga Riksstånden, såsom följd af deras beslut vid nästföregående punkt, lagd till handlingarna eller ansedd förfallen.
I följd af Riksståndens ofvannämnde skiljaktiga beslut, och då dessa frågor icke kunna hänföras till dem, som vid dylikt förhållande skola underkastas förstärkt Utskotts afgörande, komma således Utskottets i förevarande afseenden framställda förslag att förfalla.
Utskottets i 44:de punkten gjorda afstyrkande af ifrågastäldt anslag till betäckande af kostnaderna för den nya jordeboken, är af Borgare- och Bondestånden bifallet, af Ridderskapet och Adeln lagdt till handlingarna samt af Presteståndet ansedt förfallet.
45:te punkten, angående fortfarandet af nu gällande föreskrifter rörande mantalsskrifning, är lagd till handlingarna af Ridderskapet och Adeln samt Presteståndet, och af de öfrige tvänne Riksstånden bifallen.
46:te punkten, innefattande hänvisning till ett serskildt utlåtande, är lagd till handlingarna eller bifallen.
Slals-Utskoltets Memorial, Ii:o 519. 47:de punkten, angående den s. k. bågskatten i Herjeådalen, är bifallen af Borgare- och Bonde-stånden, men afslagen af de 2:ne öfriga Riksstånden.
1 följd häraf och på grund af 69 g
Regeringsformen lärer denna fråga, deruti två Stånd stadnat emot två, böra underkastas votering i förstärkt Stats-utskott, i hvilket afseende följande proposition föreslås: 19:o.
Den, som gillar Borgare- och Bonde-ståndens beslut, att den så kallade bågskatten i Herjeådalen skall för framtiden upphöra, emot det att mantalspenningarna af allmogen derstädes erläggas med sex skillingar banko af hvarje person, voterar Ja; Den, det ej vill, voterar Nej; Yinncr Nej, kommer ifrågavarande skatt att fortfara.
48:de punkten, innehållande förslag, att akademiernas tjenstemäns, regementsskrifvarnes och bergsfogdarnes befattningar med uppbörd och debitering skulle upphöra, är bifallen af Borgare- och Bonde-stånden, men afslagen af de 2:ne öfriga Riksstånden; vid hvilket förhållande berörde förslag lärer böra anses såsom förfallet.
49:de punkten, rörande fortfarandet af magistraternas åliggande i afseende på debitering m. m., är af Preste-ståndet lagd till handlingarna och af de 5:ne öfriga Stånden bifallen.
50:de punkten, angående bibehållandet af häradsskrifvarnes åliggande att uppbörden debitera och kontrollera, är bifallen af Borgare- och Bonde-stånden samt af de 2:ne öfriga Stånden lagd till handlingarna. 51:sta och 52:dra punkterna, innehållande hänvisningar till serskildt utlåtande, äro lagda till handlingarna eller bifallna. 53:dje punkten, med afstyrkande af förslag om qvittens-blanketters införande, är bifallen af samtliga Riksstånden.
Som 54:de punkten, innefattande hemställan om tvenne serskilda uppbördsstämmors hållande å landet, blifvit af Borgare- och Bonde-stånden bifallen, men af de tvenne öfriga Riksstånden afslagen, samt denna fråga, deri sålunda två Riksstånd stadnat emot två, inverkar på stats- och riksgäldsverkens inkomster, lärer samma fråga böra afgöras genom votering i förstärkt Utskott öfver följande proposition: 20:o. Den, som, lika med Borgare- ech Bonde-stånden, bifaller Utskottets för - Slats-Utskotlets Memorial, N:o 519. 23 slag, att två uppbördsstämmor må hållas å landet, den första, för uppbärande af alla personella och bevillningsafgifter, frän medlet af September till medlet af Oktober med rättighet likväl för Kongl. Maj:ts befallningshafvande att, efter sig företeende omständigheter, bestämma en sednare termin, dock sist inom medlet af November, — och den andra uppbördsstämman emellan medlet af Februari och medlet af April påföljande år, för uppbärande af lösen för hemmansräntor och tionde, jemte öfriga af hemman utgående utskylder, voterar Ja; Den, det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, är berörde förslag af Rikets Ständer afslaget.
I afseende på 55:te punkten, angående tiden för uppbörden i städerna, inträffar enahanda förhållande, eller att punkten är af Borgare- och Bonde-stånden bifallen, men af de öfriga tvänne Riksstånden afslagen.
För frågans afgörande får Utskottet alltså föreslå följande voteringsproposition: 21:0.
Den, som bifaller Utskottets, af Borgare- och Bonde-stånden gillade, hemställan, att uppbörden i städerna måtte förrättas under loppet af September; dock att denna förändring endast efter hand till vägabringas, på det sätt, att uppbördsterminen tillbakaflvttas en månad hvarje år, till dess den kan vid nyssnämnde tid utsättas, voterar Ja; Den, det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, hafva Rikets Ständer afslagit den i Ja-propositionen intagna hemställan.
56:te punkten, innefattande förslag till föreskrifter angående uppbördens indrifvande och kontrollerande; 57:de punkten, angående upphäfvande af nu gällande stadgande om efterlysning af personer, som häfta för obetalda kronoutskylder, samt rörande afskrifning af dylika utskylder i de fall, då upplysning ej kunnat vinnas om den skattskyldiges vistelseort; 58:de punkten, i fråga om förändrade bestämmelser angående redogörelsen för kronouppbörden; och 59:de punkten, om preskription för skattskyldigas och redogörares ansvarighet, äro bifallna af Borgare- och Bonde-stånden, men afslagna af Ridderskapet 24 Stals-Utskottets Memorial, N:o 519. och Adeln samt Preste-ståndet, hvilket sistnämnde vid 58:de och 59:de punkterna åberopat sitt i afseende på föregående 42:dra punkt fattade beslut.
De förslag, som innefattas uti punkterna 56—59, och deri två Riksstånd således stadnat emot två, lära följaktligen böra anses vara förfallna.
Uti 60:de 'punkten hade Utskottet slutligen hemställt, att, i händelse af bifall till dess i utlåtandet JV2 242 afgifna förslag, Rikets Ständers blifvande beslut måtte hos Kongl.
Maj:t i underdånighet anmälas, med anhållan om vidtagande af sådana förfoganden, hvilka af de serskilda framställningarne och förslagen påkallades.
Förevarande punkt är af Borgare och Bonde-stånden bifallen samt af Ridderskapet och Adeln äfvensom af Preste-ståndet lagd till handlingarna.
Då Ridderskapet och Adelns samt Preste-ståndets sålunda fattade beslut, angående förberörde 60:de punkts läggande till handlingarna, varit en gifven följd af dessa Riksstånds förut beslutade afslag å de i utlåtandena N:ris 242 och 312 föreslagna förändringar i beskattningsväsendet samt uppbörds- och redogörelseverket, och förstnämnde beslut således icke kunna anses innefatta ogillande af Utskottets åsigt, att de förändringar, hvilka i förevarande ämnen slutligen kunna varda af Rikets Ständer för deras del godkända, böra i uppgifvet ändamål hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmälas, får Utskottet till Ridderskapet och Adeln samt Presteståndet hemställa, det bemälde Riksstånd behagade medgifva, att, i händelse ett eller flera af Utskottets i ofvanberörde utlåtanden framställda förslag skulle vid ärendenas slutliga afgörande varda af Rikets Ständer bifallna, besluten härom må hos Kongl. Maj:t af Rikets Ständer i underdånighet anmälas, med anhållan, det Kongl. Maj:t täcktes, efter pröfning deraf, i nåder vidtaga sådana förfoganden, hvilka af samma beslut kunna påkallas.
Af herr Carlheim Gyllenskjöld: »Emot
Utskottets beslut att till omröstning i förstärkt
Stats-utskott hänskjuta flera hufvudsakliga delar af Utskottets, utaf 2:ne Riksstånd gillade, men af de 2:ne andra Stånden förkastade förslag till beskattningsväsendets samt uppbörds- och redogörelseverkets förändring, får jag anmäla min reservation.
Utskottet Slals-UtskoUcls Memorial, N:o 519. 25 Utskottet har ansett denna mångfaldigt invecklade fråga, hvilken rörer på en gång rikets allmänna styrelse och hushållning, korporationers samt enskilde personers och embetsmäns rättigheter och skyldigheter, böra afgöras uti förstärkt Stats-utskott derföre, att beslutet deröfver kan på statens inkomster och utgifter nu eller framdeles ega inflytande samt således skulle tillhöra den Utskottet i Grundlagen uppdragna befattning med statens reglerande.
Detta synes mig vara en uppenbar förtydning, eller missförstånd, af Grundlagarnes hud.
Jag vet icke hvilket ämne, som, med antagande af denna Utskottets åsigt, icke skulle komma att öfverlemnas till förstärkt Stats-Utskotts afgörande; ty det gifves väl knappast någon allmän inrättning, som icke i större eller mindre mån inverkar på statens inkomster och utgifter.
Det skulle således kunna inträffa, att förstärkta Statsutskottet en gång komme att med Rikets Ständers rätt besluta om antagande af ny civil-, kriminal- och kyrkolag, om domstolarnes organisation o. s. v., endast sjelfva beslutet härom ställdes i förbindelse med de för beslutets verkställighet erforderliga anslag.
Rikets Ständer må ega att genom förstärkta Stats-utskottet afgöra, huru vida de för ett eller annat uppgifvet ändamål erforderliga medel skola beviljas eller icke, men sjelfva saken, då den rörer lagstiftning, rikets allmänna styrelse, hushållsanstalterne, eller grunden för allmänna inrättningar af alla slag, skola enligt 89 § Regerings-formen och 54 <§ 1 mom.
Riksdags-ordningen behandlas. 75 §:n Riksdags-ordningen stadgar, att för beslut i alla hos Rikets Ständer förekommande allmänna ärenden, de mål endast undantagne, hvilka antingen äro af sådan beskaffenhet att de ej kunna förfalla, eller hvarom i Regerings-formens fö6, 69, 70, 71 och 72 §§ serskildt förordnas, galle, jemte Konungens samtycke , minst tre Stånds mening; men om två Stånd stadna mot två, förf alle frågan och förblifve vid det, som tillförene stadgadt varit.
Ingen har, mig veterligen, nekat, att frågan om skatteväsendets förenkling kan förfalla.
Men, säger Utskottet, den får, enligt 69 § Regerings-formen, icke förfalla.
Återstår således att tillse, huru härmed sig förhåller.
Det torde medgifvas, att en rätt lagtolkning väsendtligen beror derpå, att man betraktar lagen i sitt sammanhang och fattar dess stadganden ej blott hvart för sig, utan äfven och förnämligast i deras förhållande inbördes och till lagen i dess helhet.
Åsidosätter man denna omsorg, och företager allenast en § här eller der till skärskådande, så blifver det ett lyckskott att träffa sanningen eller det rätta, och få skola de §§ vara, hvilka icke sålunda kunna förtydas och lagstiftaren dymedelst pådiktas meningar, dem han alldeles icke velat uttrycka.
Man Vili. lill B.
Brot. 1847 och 1848■ 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 61 Häft. 4 26 Ståls-Utskottets Memorial, N:o 319. jemför med hvarandra 17 kap. 3 § J.
B. och 17 kap. 6 § H. B., 28: 12 B. B. och 42: 3. M. B., 1: 5.
U. B. och 10: 25. R. B., och många andra i vår nu gällande allmänna lag.
Innehållet af Regerings-formens 57 till och med 75 <§<§, lästa i deras sammanhang, visar tydligen, att de alla blott innebära en utveckling af den i 57 §:n uttalade sats, att »svenska folkets urgamla rätt att sig beskatta utöfvas af Rikets Ständer allena vid allmän riksdag» och följaktligen gälla för sådana fall, i hvilka Rikets Ständer ega allena beslutande rätt.
Uti härpå följande 76—80 §§ af Regerings-formen stadgas om sådant, hvaröfver Konung och Ständer ega att gememensamt besluta; hvarefter från och med 81 §:n handlas om Grundlagsändringar, för hvilkas tillvägabringande ett från det vanliga afvikande sätt är föreskrifvet; så att Regerings-formens författare synbarligen velat serskildt afhandla hvarje ämne, med afseende ej mindre å dess beskaffenhet, än å sättet för dess afgörande, vare sig af Rikets Ständer ensamt, eller af Konungen jemte Dem.
Det är derför orimligt att antaga, det de uti 69 <§:n inflickat uttryck af så allmän och mot det föregående och efterföljande så stridig syftning, som den Utskottet gifver åt de der förekommande orden: »statens reglerande».
An tydligare framstår detta, då man finner, att statens ordinarie inkomster, hvarom den nu förevarande frågan handlar, och öfver hvilka Utskottet medgifver, att Rikets Ständer icke kunna, utan Konungens samtycke, förfoga, uttryckligen äro, uti 59 § Regerings-formen, undantagna från det förfaringssätt, som i fråga om statens extraordinarie inkomster är föreskrifvet, och om hvilka 69 §, efter mitt förmenande, endast handlar.
Äfven 64 § Regerings-formen gör en bestämd åtskillnad emellan rikets ordinarie statsmedel och inkomster, å ena, samt extraordinarie utlagor och bevillningar, å andra sidan, om hvilka sednare det heter, att de »till statsverket af Rikets Ständer anslås».
Hvad med det i 69 § förekommande uttrycket »statens reglerande» bör förstås, synes mig häraf alldeles klart, nemligen !:o utgifts-statens bestämmande, under sina behöriga titlar, och 2:o anvisande af nödiga medel till fyllande af de statsbehof, Rikets Ständer pröfvat och godkänt.
Jag har, uti alla de §§, hvilka härom handla, icke kunnat finna något, som strider emot denna uppfattning af 69 §:s ordalydelse.
53 § Regerings-formen inskränker Stats-utskottets befattning dertill, att »utreda och för Rikets Ständer uppgifva statsverkets och riksgäldsverkets tillstånd, förvaltning och behof». 30 § Riksdags-ordningen står härmed i full öfverensstämmelse, dock att Utskottets åligganden, inom det sålunda gifna omfånget för dess verksamhet, der närmare bestämmas.
Hvad Rikets Ständer, på grund af 34 § Slats-Ulskoltels Memorial, N:o 519. 27 2 mom.
Riksdags-ordningen härutöfver kunna till Utskottets handläggning förvisa, det bör, jemlikt samma § och moment, vid afgörandet betraktas efter sjelfva ämnets beskaffenhet, men icke efter den Utskottet i allmänhet (enligt 83 § Regerings-formen och 30 § Riksdags-ordningen) uppdragna befattning.
Att frågan om skatteköp, d. ä. om sättet och vilkoren för visst slags fastighets förvärfvande af enskild man (hvarom handlas i 2:dra punkten af Utskottets förslag), eller om sättet för ordinarie räntornas och tiondens utgörande (i 3:dje och Hera andra punkter), eller om öfverlåtelse med eller utan ersättning, af statens ordinarie inkomster (7:de, 8:de, 18:de och 20:de med flera punkter), eller om tiden för uppbördsstämmor
(S4:de och 5S:te punkterne) och flere, med dessa likartade, frågor höra till den Utskottet i berörde 83 och 30 §§ anbefallda utredning och uppgift af stats- och riksgäldsverkens tillstånd, förvaltning och behof, lärer icke någon vilja på alvar yrka.
Men höra de icke dit, så hemfalla de ej heller under 69 §:n Regerings-formen eller den, för vissa händelser, der föreskrifna omröstning i förstärkt Stats-utskott.
Den, vid 1828 —1830 årens riksdag, väckta frågan om skattereglering blef också rätteligen till både Stats , Bevillnings- och Ekonomiutskotten remitterad och af dem gemensamt handlagd.
För det att Rikets nu församlade Ständer endast till Stats-utskottet hänvisat samma fråga, kan hon icke hafva ändrat beskaffenhet, så att han nu, mera än då, skulle tillhöra den Statsutskottet i allmänhet uppdragna befattning med statens reglerande.
På sätt de af Kongl. Maj:t för denna frågas utredning i nåder tillförordnade kommitterade, uti deras afgifna underdåniga betänkande (sid 108) förmält, förekom frågan jemväl vid 1840—1841 årens riksdag och behandlades då al Stats-utskottet ensamt, hvars förslag, sedan vid afgörandet 2 Stånd stannat emot 2, förföll.
Således, ehvad man afser Grundlagarnes ordalydelse, eller ämnets beskaffenhet, eller föregångna riksdagars sätt att betrakta frågan; så finnas de afvika från hvad Utskottets pluralitet nu förklarat vara det rätta.
Derföre, och med stöd hufvudsakligen af Riksdags-ordningens 78 §, anser jag Utskottet hafva saknat log, att, då 2:ne Riks-stånd för sin del antagit, men de 2:ne andra Stånden förkastat Utskottets hemställanden i förevarande fråga, omröstning deröfver i förstärkta Utskottet föreslå.
Man har emot denna åsigt åberopat åtskilliga likartade fall, i hvilka votering uti förstärkt Stats-utskott skulle hafva egt rum.
Jag kan dock icke erkänna giltigheten af denna invändning, emedan alla de uppgifna händelser, då sådan votering verkligen skett, finna sin förklaring antingen i 77 § Regeringsformen eller 73 och 78 §§ Riksdags-ordningen, men ej i 69 § af Regerings-formen.
Men, äfven med antagande deraf, att statens ordinarie inkomster vore, lika 28 Stals-Ulskotlels Memorial, N:o 549. med de extraordinarie, underkastade den behandling och det sätt för afgörande!, som här är i fräga; så vore detta likväl icke tillräckligt, för att bestyrka rättmätigheten af många bland de af Utskottet nu föreslagna voteringspropositioner.
Beträffande 2:dra punkten; så har Utskottet väl funnit frågan om iörändradt sätt för skatteköps verkställighet vara af egenskap, att icke tillkomma förstärkta Stats-utskottets afgörande; men sednare delen af samma punkt, rörande ifråga— stäldt medgifvande af anstånd med en del af skatteköpskillingeu, har Utskottet deremot ansett vara omröstning i förstärkt Utskott underkastad.
Enahanda skäl, som tala för Utskottets åsigt i förra hänseendet, gälla äfven i det sednare, och detta innebär lika bestämdt en förändring i villkoren för skatterätts, — d. v. s. eganderätts — förvärfvande till kronojord, som de förfallna ansedda förslagen, derest de blifvit eller blifva till efterlefnad antagna.
Det är på grund af sistberörde förhållande, som jag anser, att Utskottets hemställan i denna del icke bör till omröstning i förstärkt Stats-utskott öfverlemnas.
Med större skäl, än uti 2:dra punkten, hade Utskottet bort i 5:dje och liera andra punkter skilja emellan lagstiftnings- och verkställighets-åtgärder, öfver hvilka senare omröstning, innan de förstnämnde blifvit i vederbörlig ordning antagna, alldeles icke, och derefter endast på grund af 75 g sista perioden Riks dags-ordningen, kan ega rum; och Utskottet har till ett sådant särskiljande haft desto mera anledning, som ej mindre Riddersknpet och Adeln, än Presteståndet, med fästadt afseende å denna i flera punkter förekommande sammanblandning af olikartade frågor, vid fattandet af sina beslut fördelat och afgjort hvarje sak för sig; vid hvilket förhållande, och då vid ärendenas slutliga afgörande inom Riksstånden proposition enligt 54 § Riksdagsordningen bör anställas öfver hvarje del af ettämne, som serskild diskurs föranledt, jag föreställer mig, att det varit Utskottets pligt att sina voteringspropositioner inrätta i enlighet med Ståndens öfver hvarje punkt fattade serskilda beslut.
Orimligheten af de propositioner, Utskottet föreslagit, blifver genom olika frågors sammanföring i en och samma voteringspropo sition icke förminskad, men det blifver derigenom ännu omöjligare för Stånden att så beskaffade propositioner godkänna.
— Sålunda är början af ifrågavarande 3:dje punkt till och med orden: »den 1 Mars 1830», en ren lagstiftningsfråga, hvilken , så länge Rikets Ständers Bank fortfar att inlösa sina sedlar med silfver efter deras lydelse, icke kan ega ringaste inflytande till minskning eller förökande af statens inkomster, men, förutsatt att Banken en gång härefter, såsom tillförene, vägrar att efter lydelsen invexla sina sedlar, skulle desto mera förstörande ingripa på ej mindre statens, än enskildas rätt.
Derföre anser jag denna del af 3:dje punkten, till följe af de inom Riksstånden deröfver fattade serskilda beslut, hafva Slals-Ulskollels Memorial, N:o 319.
29 ovilkorligen förfallit samt någon vidare omröstning öfver punktens öfriga delar ej eller kunna lagligen ega rum, desto mindre som det här gjorda förslaget innebär en rubbning af ej blott Presterskapets, utan ock Borgare- och Bonde-ståndens privilegier, uti hvilka någon förändring, enligt 114 § Regeringsformen, utan alla 4 Riksståndens och Konungens sammanstämmande beslut, icke får ske. 5:te punkten, angående presternas utlagor, innefattar äfvenledes på en gång lagstiftnings- (till och med orden: »sammanräknadt belopp i kontant») och verkställighetsfrågor, de sednare beroende af den förra, samt följaktligen med den, enligt 34 § Riksdagsordningen, jemförd med 87 § Regeringsfomen och 33 § Riksdagsordningen, förfallen.
Emot den föreslagna voteringspropositionen öfver 7:de punkten, innefattande förslag att den s. k.
Fahlu kungsgårdshjelp skulle afskaffas emot samtidigt försvinnande af derför medgifven lindring i bevillningen, ' förekommer, dels att, derest, på sätt Utskottet uppgifvit, den för kungsgårdshjelpens utgörande af de skattskyldige åtnjutna lindring i bevillningen verkligen vore deremot svarande; så skulle hvarken tillökning eller förminskning af statsinkomsterna genom förändringen åstadkommas och åtgärden således icke eller på statsregleringen inverka; dels ock att, vid beräkningen af statsverkets inkomster intill nästa riksdag, Rikets Ständer bland ordinarie räntor upptagit
Fahlu kungsgårdshjelp, hvadan densamma, enligt förbehållet i Stats-utskottets utlåtande N:o 37 litt.
A, väl kan till ett större eller ock mindre belopp värderas, men icke helt och hållet afskaffas, utan att derigenom upprifves ett af Rikets Ständer redan fattadt beslut.
Dessutom innefattar förslaget i denna punkt, likasom de ofvannämnda, jemväl en lagstiftning för framtiden, till hvars verkställande 3 Stånds sammanstämmande beslut, jemte Konungens, äro af nöden.
Om 8:de punkten, angående Näs kungsgårds reparationsmedel, gäller hvad om den 7:de blifvit sagdt, dock att här någon ersättning till statsverket, för hvad det komme att afstå, icke vöre att förvänta. 9:de, ll:te, 12:te, 14:de och 16:de punkterna hafva med de 3:dje ett så oskiljaktigt sammanhang, att de torde böra med honom stå eller falla; hvadan endast den anmärkning må här göras, att de alla — den 9:de t. o. m. ordet: »förvandling,» den ll:te, 12:te och 14:de i sin helhet samt den 16:de i hvad den rörer förslaget, att en del tionde skulle förvandlas — äro af lagstiftnings natur samt att omröstning rörande dem således, efter mitt förmenande, icke bort af Utskottet föreslås.
17:de punkten är, i sistberörde afseende, med dem likartad.
Med 18:de punkten är förhållandet hufvudsakligen enahanda, som med den 8:de, hvadan jag anser densamma, genom 2:ne Stånds afslag, hafva förfallit. 30 Slals-Ulskollels Memorial, N:o 319.