Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Anses ersättning för intrång böra ega rum, bestämme ock Rätten, efter thy som intrånget finnes vara öfvergående eller fortfarande, huruvida slik ersättning skall utgå på en gäng eller i årlig afgift under den tid, intrånget kommer att fortfara.
236 Expeditions-Utskoltets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o lil.
Emot Rättens beslut i dessa frågor må talan fullföljas i Hof-rätt genom besvär inom den ■ tid, i 25 Kap. 5 § Rättegångs-Balken stadgas.
I Hof-rättens beslut må ändring sökas likaledes genom besvär, som, jemte borgen för kostnad och skada, skola till Konungen ingifvas inom den tid, 30 Kap. 18 § samma Balk bestämmer. §. 13.
Då jord eller lägenhet afstås skall, uppskatte- nämnden i penningar så väl jorden eller lägenheten efter dess rätta värde för egaren, som ock särskildt den skada, annan än egaren, genom jordens eller lägenhetens afstående, lider, allt med afseende på tiden för afträdandet.
Är af Rätten stadgadt, att ersättningen skall utgå i årlig afgift, rätte nämnden uppskattningen dereftej; och bör i detta fall ersättning bestämmas särskildt för det intrång, sjelfva anläggningen medför och särskildt för det, som sker genom inrättningens skötsel och drift.
Nämnden tilliigge alltid uttryckligen den förhöjning, hvarmed, enligt § 1, ersättningen utgå bör, och om fråga är om flera lägenheter, som tillhöra särskilda egare, varde ersättningen bestämd särskildt för hvardera. §. u. ■ Erfordras för ändamålet, att blott en del af lägenhet afstås, men lägenheten, genom afskiljande af denna del, blefve för egaren eller innehafvaren onyttig, bör hela lägenheten, enligt nu bestämda grunder, lösas, der egaren det äskar.
1 dessa frågor meddele Rätten beslut innan nämnden sättes, och må klagan öfver det beslut föras i den ordning, uti § 2 stadgas. §• 20.
Dock ege ej nämnden att sätta ut värdet lägre än ersättnings-skyldig medgifvit; och der så hända skulle, att nämnden höjde ersättnings-beloppet utöfver hvad ersättningstagande yrkat, gälle ej heller beslutet för mera, än äskadt varit, så vida ej jord eller lägenhet, som afstås skall, är besvärad med inteckning, öfverstigandé den fordrade summan; i hvilket fall nämnden må, ulan afseende på ersättningstagandes anspråk, utsätta löse-skillingen så högt, som den finnes, enligt här ofvan stadgade grunder, böra uppgå. §■ 24.
Lösen för jord eller lägenhet, som afstås skall, så ock ersättning för intrång, hvilken skall på en gång utgå eller blifvit beräknad för sjelfva anläggningen, vare den, som jordens eller lägenhetens begagnande yrkat, skyldig att till ersättningstaganden utgifva inom den för jordens eller lägenhetens afstående eller upplålande stadgade tid eller, om ersättnings-beioppet derförinnan ej hunnit bestämmas, inom tre månader efter det sådan bestämmelse skett.
Skrifvelse, N:o 111.
Har ej öfverenskommelse om ersättningen träffats eller nämnden sitt beslut meddela!; inom den tid, då jorden eller lägenheten afstås eller upplåtas bör, må sådant ej hindra arbetets företagande, derest sökanden hos Konungens Befallningshafvande ställer full borgen för lösnings- eller ersätlnings-beloppet samt för kostnad och skada.
Är jord elier lägenhet, som afstås skall, intecknad, varde ersättnings-beloppet derför inom den för dess utgifvande här ofvan stadgade tiel nedsatt i ränteriet hos Konungens Befallningshafvande, som kungör sådant vederbörande ersättningstagande och intecknings-egare, samt liqvid dem emellan sedermera i laga ordning uppgör.
Finnes härvid ersättnings-beloppet vara faststäldt genom öfverenskommelse emellan den ersättningstagande och den, som ersättningen gifvit, och förmenar intecknings-egaren värdet hafva blifvit för lågt beräknadt, vare denne berättigad att, der ej full liqvid för hans fordran honom lemnäs, äska jordens uppskattning af nämnd, i den ordning förut i denna lag är vordet stadgadt; dock gånge heslutet om jordens afträdande icke dess mindre i verkställighet.
' Sådan talan, som efter 21 och 22 §§ föras kan, må ej eller utgöra hinder för vederbörande att, sedan ersättnings-beloppet blifvit inom stadgad tid erlagdt eller nedsatt, jorden eller lägenheten tillträda eller begagna.
Fördröjes utöfver nämnda tid betalningen, då skall, i händelse någon till ersättning berättigad det jrkar, frågan om jordens eller lägenhetens afstående eller begagnande, så vidt på hans rätt inverkar, vara förfallen och ankomma på ny pröfning.
Rikets Ständer hafva tagit detta ärende i behörigt öfvervägande; och då Rikets Ständer redan godkänt den grundsats, hvarpå högstberörda Nådiga Förslag hvilar, har E. K. M:ts ifrågavarande Nådiga Proposition blifvit af Rikets Ständer antagen.
Stockholm den 28 Augusti 1854. 238 Expeditions-Ulskotlets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o i 12.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 26 Aug. 1834.
Presle-Slåndet den 26 — — Borgare-Ståndet den 26 — — Bonde-Ståndet den 28 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af den genom Rikets Ständers Revisorer, åren 185 4 och 4853 verkställda granskning aj de under Kommerse-kollcgium ställda fonders förvaltning.
(Slats-Utsk:s Utl:de N:o 192.) S. A. K.
Efter tagen kännedom af ej mindre Rikets Ständers åren 1851 och 1853 församlade Revisorers algi fria Berättelser om granskningen af de under E. K.
M:ts och Rikets Kommferse-kollegium ställda fonders och medels förvaltning och räkenskaper, än ock bemälda Kollegii äfvensom dess Advokat-Fiskals-Embetes af samma Berättelser föranledda utlåtanden, hafva Rikets Ständer funnit hvad dervid förekommit icke påkalla någon Rikets Ständers åtgärd i vidsträcktare mån, än här nedan i underdånighet om förm ales.
Af de sistlidet år församlade Revisorerne är inberättadt, hurusom, till bestridande af kostnaderne för införskaffningen från England af 100 får utaf Soulhdown-race, hvilka skulle användas för erhållande al en förbättrad får-afvel på Gottland och Oland, ett dessa kostnader motsvarande belopp af 4,487 R:dr 7 sk. 8 rsl., jemlikt E. K. Mits Nådiga Bref den 14 April 1837, blifvit af tull- och beslags-medlen förskjutet och i gamla Ull-diskont-fondens räkenskaper upplaget såsom en skuld, samt i räkenskaperna öfver sagda medel såsom en fordran; men att de medel, hvilka, genom försäljning af Kronan tillhöriga får inflyta, voro till vissa bestämda föremål anvisade, samt alltså icke kunde begagnas till afbetalning å detta förskott, och hvars framtida godtgörande af gamla Ull-diskont-fonden så mycket mindre vöre att påräkna, som denna fonds inkomster under en längre tid visat sig hafva understigit utgifterna, hvadan samma fond måst årligen understödjas för alt kunna fullgöra sina ålagda förbindelser.
Med fäsladt afseende häruppå, och dä likaledes Kommerse-kollegium, under förutsättning att nuvarande anstalter till får-afvelns och ull-kulturens befrämjande komma att tillsvidare fortfara, yttrat, det någon anledning icke förefinnes, alt ifrågavarande förskott skall kunna af gamla Ull-diskontens tillgångar godtgöras, hafva Rikets Ständer medgifvit, att merberörda af tull- och beslags-medlen förskjutna belopp, Fyra Tusen Fyra Expedilions-Utskottets Förslag lill underd.
Skrifvelse, N:o 112. 239 Hundra Åttatiosju Riksdaler 7 sk. 8 rst., må afskrifvas i räkenskaperna för så väl gamla Ull-diskont-fonden som tull- och beslags-medlen.
Vidare är af Revisorerne omförmäldt, hurusom, i anledning af den åt
Rang uppdragna befattning att tillse vården af de Kronan tillhöriga stamschäferier och jemväl tillhandagå enskilde schäferi-egare med upplysningar och råd, rörande får-afvelns förädling samt ull-kulturen, enligt de revisions-berättelserna bilagda räkenskaps-utdrag, utom det för denna befattning bestämda årliga arfvode af 1,000
R:dr, tillika, såsom rese- och traktaments-penningar, till honom utbetalts under åren 1849— 1852 omkring åtta å niohundra R:dr årligen; varande Hofman Rang, genom det af Landtbruks-Akademiens Förvaltnings-kommitté, på grund af E. K.
M:ts Nådiga Rref den 25 näsllidne Februari, med honom för innevarande år afslulade kontrakt, berättigad att, utöfver ofvanberörda arfvode, åtnjuta traktamente af 2 R:dr för hvarje rese- och förrättnings-dag, jemte ersättning för skjuts efter 3 hästar under den tid, han för nämnda befattning är sysselsatt.
Vid sådant förhållande och som de utgifter, gamla Cll-diskont-fonden årligen måste vidkännas för Direktören Hofman Rangs aflöning jemte rese- och traktamentskostnader, medtaga en betydlig del af denna fonds årliga inkomster, samt enär de schäferi-egare, som framgent begagna sig af hans råd och upplysningar till förbättrandet eller förökandet af deras ull-produktion, skäligen böra åtminstone godtgöra kostnaderne för bemälde
Direktörs resor till och från de egendomar, hvarest de enskilda schäferiernas tillstånd och beskaffenhet skola af honom undersökas och hvilkas egare önska att genom hans biträde kunna åstadkomma en ändamålsenligare och fördelaktigare schäferiliandtering, få Rikets Ständer i underdånighet hemställa, huruvida icke E. K. M:t, derest Direktören Hofman Rangs biträde för fårskötselns och ull-produktionens förkofran anses fortfarande vara behöfligt, skulle, med afseende på gamla Ull-diskont-fondens nuvarande ställning och otillräckliga inkomster samt härvid för öfrigt förekommande omständigheter, finna lämpligt i Nåder förordna, att i det eller de kontrakt, som hädanefter varda med honom afslutade, bör stadgas, att ersättningen för hans rese- och traktqments-kostnader vid besökandet af enskilda personer tillhöriga schäferier bör utgöras af de schäferi-egare, som önska af hans råd och upplysningar sig begagna.
Stockholm den 28 Augusti 1854. 240 Expeditions-Utskottels Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o i i 3.
Preste-Ståndet den 26 — — Borgare-Ståndet den 26 — — Bonde-Ståndet den 28 — — Rikels Ständers underdåniga Skrifvelse, angående ändring i Kongl.
Stadgan om jagt och djurfång.
(Lag- samt Allm. Besv:s och Ekon.-Ulsk:ns Bet:de, N:o 15.) S. A. K. Hos Rikets Ständer har blifvit erinradt, huruledes det uti 4 art. 3 § af Kongl. Maj-.ts den 13 April 1808 utfärdade Nådiga Stadga om jagt och djurfång lemnade medgifvande, att jagt å rapphöns må idkas under Augusti, September och Oktober månader, befunnits mindre lämpligt, dels derföre att, enär under Augusti månad årets gröda vanligen stöde på rot, och rapphönsen företrädesvis uppehöllo sig på åkrarne, berörda tillåtelse ofta medförde den påföljd, att säden flerestädes bléfve af jägaren nedtrampad och förstörd, hvarförutan rapphönsen vid denna tid voro alltför unga för att böra fäl las, dels ock emedan det skydd, som blifvit lemnadt rapphönsen under November månad, i anseende dertill att dessa fogi ar äro särdeles ömtåliga för snö och stark köld, saknade giltig anledning, sedan numera någon stadigvarande vinter sällan inträffade förr än efter jultiden; och som Rikets Ständer funnit den härutinnan sålunda gjorda framställningen stödja sig på välgrundade skäl, få Rikets Ständer i underdånighet anhålla, det E. K.
M:t täcktes, med ändring af föreskriften i 4 art. 3 § af högslberörda Nådiga Stadga, i Nåder förordna, att jagt å rapphöns må vara tillåten under tiden från och med den 1 September till den 1 December.
Expedilions-Ulskottels Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 1 14. 241 N:o 114.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 26 Aug. 1884.
Preste-Ståndet den 26 — — Borgare-Slåndet den 26 — — Bonde-Ståndet den 28 — — Rikets Siänders underdåniga Skrifvelse, angående förminskning i antalet af folkskole-lärare-seminarier.
(Allm. Besv:s och Ekon.-Utsk. Betrde, N:o 67 och Uthde, N:o 114.). S. A. K.
Då vid innevarande riksdag fråga förekommit, huruvida icke en del Seminarier för folkskole-lärare lämpligen skulle kunna indragas, sedan numera lärjungarnes antal i dessa läro-anstalter betydligen aftagit samt folkskolorne hunnit med lärare förses, hafva Rikets Ständer tagit närmare kännedom om berörda förhållanden, och få i afseende derå underdånigst anföra, att upplyst blifvit, hurusom antalet lärjungar uti ifrågavarande Seminarier under åren 1848—1853 nedgått från 554 till 340, dessa sednare fördelade med en ojemnhet af högst 65 och minst 5 på hvarje Seminarium, deribland 5 sednast besökts af emellan 18 och 5 lärjungar hvardera, hvadan för ett så ringa antal lärjungar en särskild läro-anstalt icke'synes böra af Staten underhållas.
Vidare, och enligt de till E. K. M:ts Ecklesiastik-departement ingångna berättelser om folkundervisningen, har befunnits, alt under de tre åren, som närmast föregingo sistlidne riksdag, antalet af examinerade folkskole-lärare ökats med 775 och af oexaminerade deremot minskats med 102.
Under det alt något öfver 100 platser, i stället att förut hafva haft oexaminerade innehafvare, fylldes med examinerade, anställdes således under denna tid 673 examinerade lärare vid lärare-befattningar, som förut ej funnits.
Bildandet af nya folkskolor fortgick således då ännu temligen starkt; men under de påföljda tre åren har antalet af examinerade lärare endast ökat sig med 219, lander det att antalet af oexarainerade minskats med 67.
Det öfverskjutande antal, som måste beräknas hafva fyllt nya platser, har således minskats från 673 under de tre nästföregående åren till endast 152, eller med 521.
Häraf kan slutas, att den första uppsättningen af folkskolor inom landet nu är att anse såsom nära fulländad och att, derest, i mån af behof, småningom nya skolor i en eller annan ort tillkomma, antalet af lärare, erforderliga för dessa nya platser, ingalunda kan anses jemförligt med det betydliga antal, som vid folkskolornas bildande på en gång öfver hela landet först måst blifva behöfligt.
Då således ett så stort antal folkskole-lärare icke lärer hädanefter lith. till R.
Prot. 18$3 & 1834. 10 Sami. 1 Afd. 31 242 Expeditions-Ulskollels Förslag lill underd.
Skrifvelse, N:o i IS. kunna komma i fråga att anställas, som under de nästförflutna åren, och 1 sammanhang dermed antalet af lärjungar i Seminarierne så högst betydligt sjunkit, synes något hinder för folkskole-väsendets vidare ordnande och behöfliga folkskolors förseende med examinerade lärare icke kunna uppstå deraf, att Seminariernes antal förminskas, hvarigenom deremot tillgångar kunna vinnas, att bereda utvidgning och fullständigare organisation af de återstående Seminarierna och sålunda sörja lör folkskole-lärarnes förbättrade hildning.
Hvad åter beträffar urskiljandet, hvilka Seminarier böra företrädesvis indragas, hafva Rikets Ständer funnit frågan derom, i anseende till brist på nödiga upplysningar, icke kunna lämpligen göras till föremål för Rikets Ständers underdåniga framställning, utan böra helt och hållet öfverlemnas till E. K. M:ts Nådiga pröfning; varande af Rikets Ständer icke förbisedt, huruledes större rese-kostnad kan i följd al ifrågavaran de åtgärd möjligen uppkomma för en del af de personer, som skola begagna undervisningen i Seminarierne.
Och få Rikets Ständer alltså hos E. K. M:t i underdånighet anhålla, att en förminskning i folkskole-lärare-seminariernes antal mätte ega rum, samt att de Seminarier, sorn bibehållas, måtte varda utvidgade och fullständigare organiserade, så vidt befintliga tillgångar medgifva; äfvensom att, der så nödigt pröfvas, någon del af de till stipendier vid folkskole-lärare-seminarierne anslagna medel måtte användas såsom rese-underslöd för lärjungar från aflägsnare orter.
Upplåst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 2 Sepl. 1834. 1’restc-Slåndet den 2 — — Borgare-Ståndet den 2 -— — Bonde-Ståndet den 9 —r — Rikets Stunders underdåniga Skrifvelse, angående ändring af 8 §. i Kongl.
Förordningen om Kijrko-råd den 29 Aug. 184-5.
Besv. och Ekon.-Utsk:ns Bet:de, N:o 14.) S. A. K.
Med fästad uppmärksamhet deruppå, att i 8 §:n af K. M:ls Nådiga Förordning om Kyrko-råd den 29 Augusti 1843 blifvit uteslutet det i 1817 års Förordning om Kyrko-råd förekommande stadgande, som för underlåtenhet att på kallelse infinna sig hos Kyrko-rådet bestämde böter och berättigade detsamma att, genom föreläggande af Expeditions-Ulskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o i i S. 243 Förnyade vitén, förmå den tredskande till inställelse, hafva Rikets Ständer funnit alt, genom borttagandet af omförmälda ansvars-bestämmelse, Kyrko-rådets kallelser i de flesta fall kunna blifva föga verksamma, då numera något ansvar för deras åsidosättande icke drabbar den försumlige, som deremot tillförene af fruktan för böterna och skymfen att blifva bötlälld oftä bragtes till lydnad.
Den enda utväg att tvinga till inställelse inför Kyrko-råd, som numera återstår, är således att söka handräckning från E. K. M:ts Befallningshafvande; men, innan denna handräckning hinner meddelas, kan, helst då den tredskande är boende inom en från residens-staden aflägse belägen församling, en lång tid förflyta och det åsyftade ändamålet med inställelsen sålunda gå förfeladt, hvarförutan, jemte det att en nödtvungen inställelse genom kronobetjeningen är egnad att väcka förbittring hos den förekallade, en dylik åtgärd torde ådraga honom större kostnader, än han skulle få vidkännas, derest det förut stadgade bötesbeloppet blefve honom ådömdt.
Enligt 11 §:n i Förordningen om Socken-nämnder på landet, utfärdad samma dag som nu gällande Förordning om Kyrko-råd, eger Socken-nämnden att belägga den kallade, som utan förlall uleblifver, först med 32 sk. böter, till fattigvårdens kassa, och derefter med förnyade vilen, till dess de sammanräknade uppgå till tio riksdaler.
Blifva åter dessa åtgärder fruktlösa, har Nämnden att vända sig till E. K. M:ts Befallningshafvande.
Handhafvandel af Kyrko-disciplinen och hvad till religionens och sedernas vård hörer, erfordrar emedlertid lika mycken skyndsamhet och är lika magtpåliggande, som de ärenden, hvilkas behandling Socken-nämnden åligger; hvarföre och då intet med rättvisa och billighet förenligt medel, som kan verksamt understödja en pastors nit att befrämja ordning och sedlighet inom sin församling, hör honom betagas, Rikets Ständer funnit det vara angeläget, att nyssberörda Förordningar uti ifrågavarande hänseende bringas till öfverensstämmelse med hvarandra.
Rikets Ständer få alltså hos E. K. M:t i underdånighet anhålla, det 8 §:nt i Kongl. Förordningen om Kyrko-råd den 29 Augusti 1843 mätte erhålla följande förändrade lydelse:
Hvar och en, som i Socknen bor, är skyldig att på Kyrko-rådets kallelse tillstädeskomma.
Kallelsen sker genom Sex-män eller Kyrkans betjente och bör meddelas åtta dagar förut.
Uleblifver den sålunda kallad är, utan laga förfall, bote 32 sk., till fattigvårdens kassa, och tillhålles af Kyrko-rådet, genom förnyade vitén, som dock tillsammans ej må öfverstiga Tio riksdaler, alt sig inställa.
Kan han derigenom ej förmås till inställelse, anmäle Kyrko-rådet förhållandet hos Konungens Befallningshafvande, som vidtager de mått och steg, hvilka med lag och sakens beskaffenhet öfverensstämma.
Stockholm den 9 September 1854. 244 Expedilions-Utskottets Förslag lill underd.
Skrifvelse, N.v 116.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 2 Sept. 1834.
Preste-Slåndet den 2 — — Borgare-Ståndet den 2 — — Bonde-Ståndet den 9 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Rikets Ständers åren 1851 och 1853 församlade Revisorers berättelse, angående Stats-verkels samt andra af allmänna medel beslående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning.
(Stats-Utsk:s Uthde N:o 201.) S. A. K.
Efter pröfning af Rikets Ständers år 1853 församlade Revisorers berättelse, angående
Stats-verkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under åren 1850 och 1851, äfvensom af åtskilliga frågor, som förekommit i 1851 års
Revisorers enahanda berättelse för åren 1848 och 1849, tillika med vederbörande förvaltande verks och embetsmäns i anledning af samma berättelser till E. K.
M:t afgifna underdåniga utlåtanden, samt efter inhemtande af de upplysningar, som i öfrigt för ärendenas utredning ansetts erforderliga, hafva Rikets Ständer funnit nedannämnda ämnen, hvilka blifvit upptagne särskildt för hvarje embetsverk eller myndighet, som dermed haft befattning, påkalla åtgärd eller framställningar af Rikets Ständer, nemligen: Kongl. Stats-Roiiloret: Till Revisorernes hemställan, att afskrifning måtte ske af en i räkenskaperna balanserad post af 56 R:dr 25 sk. 9 rst., utgörande besparings-medel, som vid afslutande af 1840 års Riks-hufvudbok blifvit hufvudtillarne för litet godtgjorde och derigenom oriktigt tillkommit grundfonden, hafva Rikets Ständer lemnat bifall.
Spamnå/s-kreditiv-Jonden:
Vid granskningen af Westerbottens läns undsättnings-redogörelse för år 1850 hafva Revisorerne, hvilka funnit alt undsättnings-medel till ett sammanräknadt belopp af 104,708 R:dr 42 sk. 10 rst. derstädes blifvit under titel afkortning afförde, och att af dessa medel 1,550 R:dr blifvit utan återbetalnings-skyldighet utlemnade och behöri - Expediliöns-Utskotlets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o i i 6. 245 gen redovisade, anmärkt, att, då frågan om afskrifning af återstående 103,158 R:dr 42 sk. 10 rst. vore på Kongl. Kammar-Rättens pröfning beroende, denna sistnämnda summa bordt, intilldess afskrifningen blifvit af Rikets Ständer godkänd, i räkenskaperna balanseras.
Uti den häröfver afgifna underdåniga förklaringen har väl Kongl. Stats-kontoret, som efter f. d. Allmänna Magasins-kontorets indragning med 1852 års ingång öfvertagit magasins-ärendena, anfört, att uppdebitering af förenämnda post hvarken i 1851 eller 1852 års räkenskaper egt rum och ej eller blifvit af Kongl. Kammar-rätten påyrkad, af skäl att afskrifnings-frågorna voro samma embelsverks pröfning underställde, hvarföre och då derjemte Magasins-kontoret fästat Kongl.
Kammar-rättens uppmärksamhet på oriktigbeten af den anmärkta aflöringen.
Stats-kontoret ansett vidare redovisning i denna del numera tillkomma Kongl. Kammar-rätten; men då Rikets Ständer, lika med Revisorerne, anse att förevarande undsättnings-medel icke bordt ur räkenskaperne atföras, innan desammas afskrifning blifvit i behörig ordning genom laga kraftvunnet beslut godkänd, samt Rikets Ständer dessutom inhemtat, att dessa undsättnings-medel jemväl blifvit ur kreditiv-fondens räkenskaper afförde, få Rikets Ständer hos E. K.
M:t i underdånighet anhålla, det vederbörande mätte i nåder förständigas, att åter i räkenskaperna uppdebitera ifrågavarande derur afförde undsättnings-medel, 103,158 R:dr 42 sk. 10 rst., intilldess frågan om desammas afskrifning blifvit slutligen afgjord.
Vidare hafva Revisorerne anmärkt, att, då Stora Kopparbergs läns undsättningsredogörelse bestode af icke mindre än sex särskilda räkningar, innefattande redovisning för undsättningarne under olika missväxtår, utan något deröfver upprätladt sammandrag, hvarigenom en lättare öfversigt af förhållandet med undsältnings-medlen kunde vinnas, det vore nödigt att, lika med hvad inom de öfriga länen egde rum, en generalräkning öfver undsättnings-anstalterna i länet årligen upprättades och afgåfves ; och få, på grund af hvad sålunda blifvit anmärkt, Rikets Ständer, som dela Revisorernes åsigt om ändamålsenligheten af det ifrågaställa sammandraget, underdånigst anhålla, det E. K. M:t täcktes låta förständiga Dess Refallningshafvande i Stora Kopparbergs län, att framdeles årligen upprätta ett sammandrag öfver undsättnings-räkningarue för länet och berörda sammandrag jemte räkenskaperna till vederbörande embetsverk insända.
Krigs-Kollegium:
Med förmälan, hurusom Volontär-vakansmedels-fondens inkomster, under hvardera af revisions-åreo, icke till sitt hela belopp behöft användas för de under samma år förefallande utgifter, och alt derigenom fondens kapital-behållning, som vid början af år 1850 utgjorde 27,049 R:dr 24 sk. 2 rst., vid 1851 års slut ökats till 37,962 R:dr 8 sk. 11 rst., hvilken behållning funnits liggande i kassan, hafva Revisorerne anmärkt, alt dessa medel bordt genom utlåning göras fruktbärande, hvarigenom en förökad tillgång kunnat fonden beredas.
Uti det häröfver afgifna underdåniga utlåtandet bar väl Kongl.
Krigs-kollegium, med erinran att volontär-vakans-fonden bekostat de i en del garnisons-orter in rättade korporal-skolors förseende med deras förnödenheter, skjuts och traktamente för det befäl, som kommenderats alt öfvervara examina vid dessa skolor, utgifterna för de år 1845 å