Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Thollander, uti en inom Borgare-Ståndet väckt motion, hemställt, att Rikets Ständer till fullbordande af nämnda, under arbete varande företag, måtte bevilja ett anslag utan åtcrbetalnings-skyldighet till det belopp, som den underdåniga undersökningen upptager, eller 70,000 R:dr Riksmynt; varande af motionären i afseende härå anförd t, att, då det vid sistlidnc riksdag för företaget ifrågastållda statsanslaget varit begärdt af enskildt bolag, och de vid den härom gjorda underdåniga ansökningen fogade handlingar utvisade att staden icke egde den hamn, dit don föreslagna kanalen skulle ledas, men Rikets Ständer likväl beviljat lånet åt kommunen, hade staden uppfattat detta såsom en anvisning att söka återförvärfva cganderätt till hamnen, likasom staden ansett sig kunna antaga, att, då kostnaden för inlösen af hamnen icke var beräknad uti det förslag, som var Rikets Ständer till granskning förclagdt, staden kunde ega hopp att till betäckande af denna nya kostnad vid företaget erhålla anslag utan återbctalnings-skyldigliet, helst, enligt hvad motionären erinrat, andra städer, hvilka företagit sig hamnanläggningar och förbättringar, med högst få undantag, af en dylik förmån kommit i åtnjutande.
I anledning af den sålunda utaf Carlstads Hamnbyggnads-dircktion gjorda samt af Kongl. Maj:t till Rikets Ständers pröfning öfverlemnade och af ofvanbemäldc motionär förordade framställning om statsanslag till fortsättning och fullbordande af det med bidrag af allmänna medel påbörjade hamn- och kanalbyggnadsarbetet vid staden Carlstad, har Utskottet ansett sig böra i minnet återkalla de förhållanden, af hvilka Rikets Ständers vid sistlidne riksdag fattade beslut om anvisande af sagde bidrag varit föranledt och hvarå samma beslut sig grundar, äfvensom fästa uppmärksamheten å beskaffenheten af de förbindelser, staden Carlstad med hänseende till företagets utförande sig iklädt.
Majit genom Skrifvelse den 13 Februari 1857 för Rikets Ständer tillkännagifvit, hade Direktionen för Carlstads hamn- och kanal-bolag hos Kongl. Majit gjort underdånig framställning angående bchofvet af en utvidgad och förbättrad hamnanläggning vid nämnde stad, samt dervid, bland annat, anmält, att, till afhjclpande af de olägenheter, som förorsakades dels deraf, att vid stadens dåvarande, vid Kanikenäset belägna hamn, utrymme saknades för upplag af do trävaror, som derifrån skulle utskeppas, dels af hamnens belägenhet på ett afstånd af ej mindre än 2,000 alnar från staden, undersökningar blifvit på bolagets bekostnad verkställde och af DistriktChefen Majoren I). W.
Lilliehöök, upprättade Sine alternativa kostnadsförslag, af hvilka det första afsett anläggning, efter den till Klarelfven ledande pråmkanalens yttre bank, af en ny kanal från hamnen vid Kanikenäset, med lika djup som denna hamn, till stadens strand vid den såkallade Näbben samt hamnbassin derstädes, med en förslagsvis beräknad anläggningskostnad af 146,684 Ridr Banko, kostnaden för expropriation af jord och byggnader deruti icke inbegripen.
Med anledning 28 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 120. af Direktionens anhållan om statsbidrag för det ifrågaställa företagets utförande i enlighet med omförmälda förslag, hvilket blifvit af såväl Landshöfdinge-Embetet i Wermlands län som
Styrelsen för allmänna väg-och vattenbyggnader förordadt, beviljades af Rikets Ständer, uppå derom af Stats-Utskottet meddeladt tillstyrkande, staden Carlstad, för anläggning af kainnbassin invid staden samt en kanal med tillräckliga dimensioner derifrån till Kanikenäset vid Wenern, ett lån å 100,000 R:dr Kunt, med skyldighet för staden att utföra detta företag och framgent underhålla hamn- oell kanalbyggnaden; hvaremot staden skulle ega att uppbära do hamnafgiftcr, som, enligt gällande, af Kongl.
Majit fastställd taxa komrne att erläggas.
I öfverensstämmelse med samma beslut har, sedan ofvanberördc af Majoren Lilliehöök upprättade plan med förslag blifvit af Kongl. Maj:t den 5 November 1858 gillad, Direktionen för Carlstads nya hamnanläggning genom ingånget kontrakt den 14 Mars sistlidet år tillförbundit staden Carlstad att fullborda hamnarbetet inom den 1 Oktober 18G2, nöggrannt enligt den af Kongl. Maj:t fastställda planen, ”utan att anspråk på ytterligare bidrag dertill af allmänna medel må framgent kunna väckas,” samt ”att genom egna tillskott utgöra hvad utöfver statsbidraget kan erfordras.”
Någon grundad anledning till antagande att, på sätt den i förevarande ämne väckta motionen innehåller, medel skulle komma att af Rikets Ständer anslås till betäckande af kostnaderna för inlösen af den förut befintliga och för den föreslagna nya hamn- och kanalanläggningen hehöfliga hamnen vid Kanikenäset, lärer sålunda så mycket mindre kunna hemtas af Rikets sednast församlade Ständers, i fråga om det då beviljade statsbidraget fattade, beslut, som det i öfverensstämmelse med samma beslut upprättade och ömsesidigt godkända kontraktet uttryckligen stadgar förbindelse för staden att, utan erhållande af ytterligare dylikt bidrag, fullborda hamnarbetet enligt den fastställda planen.
Då det icke blifvit styrkt, att de redan bestridda eller förestående ökade utgifter, hvilka af Direktionen i den till Kongl.
Maj:t ingifna underdåniga ansökningen åberopats tili stöd för framställningen om statsanslag för det påbörjade hamn- och kanal-byggnadsarbetets fortsättning och fullbordande, varit förorsakade af någon efter kontraktets afslutande inträffad tillfällighet, som dessförinnan icke kunnat förutses, eller beroende af någon sådan omständighet, som icke kunnat genom föregående undersökning utrönas, samt derjemte förekommer, att den förändring af arbetsplanen, som blifvit af Direktionen ifrågasatt, icke kunnat af Kongl. Majit bifallas under annat vilkor, än att den högre anläggningskostnad, som af denna förändring komme att föranledas, icke finge utgöra skäl för ytterligare statsbidrag till arbetets verkställande, har Utskottet funnit sig sakna giltiga skäl att tillstyrka beviljande af det stats-anslag, hvarå staden väckt anspråk; men som det ostridigt är af vigt, att företaget icke af brist på nödiga medel till arbetets fortsatta bedrifvande afstadnär, bar Utskottet, med afseende å förekommande omständigheter, ansett sig ega anledning föreslå, att lämpligt understöd må staden i egenskap af lån meddelas, i följd hvaraf Utskottet hemställer: 19:o. att Rikets Ständer, till fortsättning af hamn- och kanalanläggningen vid Carlstad, måtte anvisa en summa af Sjutio tusen Riksdaler Riksmynt, att utgå såsom lån mot återbe - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 120.
29 talningsskyldighet, under samma vilkor, som blifvit stadgado för det vid sistlidne riksdag till företagets utförande redan beviljade lån af allmänna medel.
Sedan Riksdags-fullmägtigcn J. O. Almqvist från Norrbottens län genom ett inom Bonde-Ståndet afgifvet memorial begärt att understöd måtte af Rikets nu församlade
Ständer beviljas till inrättande af en ändamålsenlig hamn vid Haparanda stad, rörande hvilket företag undersökningar vore på stadens bekostnad föranstaltade, har, uti skrifvelse till Stats-Utskottct den 11 nästlidnc Maj, Statsrådet och Chefen för Civil-Departementet, med tillkännagifvande att Municipalstyrelsen i Haparanda hos Kongl. Majit gjort underdånig framställning i fråga om stats-anslag för utförande af en föreslagen hamnanläggning för staden, i följd af Kongl. Majits, efter inliemtande att motion i samma ämne blifvit under riksdagen väckt, meddelade nådiga befallning, till Utskottet öfvcrlemnat do rörande detta ärende till Kongl. Majit inkomne handlingar.
Enligt dessa handlingar, af hvilka Utskottet tagit kännedom vid behandlingen af ofvanbcrörda motion, har Haparanda stads Municipal-styrelse å stadens innevånares vägnar hos Kongl. Majit i underdånighet anmält, att som scgelfarten till och från staden med större eller djupgående fartyg stängdes af uppgrundningav i Torneå eif, samt upprensning af elfvens strömfåra af flera skäl skulle möta nästan oöfvervinnerliga svårigheter, hade stadens innevånare måst bereda sig hamnplats vid Purra-lahti, belägen vid Bottniska viken omkring en mil från Haparanda.
Då likväl denna hamn, öppen för hafsvindar och drifis, icke lemnade derstädes inlöpande fartyg säkert skydd, hade, på stadens föranstaltande, plan till bildande af fullständig hamn derstädes blifvit uppgjord, jemte kostnadsförslag, slutande sig å en summa af 81,300 Ridr Runt; och då denna kostnad vore af den betydenhet, att stadens innevånare, utan understöd af allmänna medel, icke förmådde eller kunde åtaga sig företagets utförande, helst hamnbyggnaden icke ensamt gagnade staden, utan bola den vidsträckta landsort, som i denna hamn skulle få sin utskeppningsort, har Municipal-styrelsen anhållit att Kongl. Majit täcktes, sedan det upprättade förslaget blifvit behörigen granskadt, till Rikets nu församlade
Ständer aflåta nådig framställning att till ifrågavarande hamnbyggnads utförande ett statsanslag af 54,000 Ridr Riimt måtto varda bcviljadt, emot det stadens innevånare åtoge sig arbetets utförande.
Uti de underdåniga yttranden, som i anledning af den sålunda gjorda ansökningen blifvit afgifna, har hufvudsakligen anförts: af Konungens llefallningshafvande i Norrbottens län, att lokala hinder förefunnes för upprensning af farleden efter Torneå eif och att denna upprensning skulle blifva menlig för strandboerna viii elfven samt framkalla stridigheter af desto betänkligare art, som Torne eif utgjorde riksgräns; samt att, vid detta förhållande och då Haparanda stad saknade annan närmare belägen och tjenlig hamnplats än ifrågavarande Purra-lahti, hvilken hittills äfven för detta ändamål begagnats, men denna hamn i dess närvarande skick vore öppen för hafsvindar och drifis, det vore desto mera önskligt att den föreslagna hamnbyggnaden kunde komma till verkställighet, som Haparanda stad egde betydlig export, särdeles af viktualievaror, och det dessutom vore af vigt att å denna, en af dc nordligaste punkterna i Bottniska viken, en god hamn fun - 30 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 120, nes att tillgå; — samt af Styrelsen för allmänna väg- och vattenbyggnader, att, hvad anginge den ifrågaställa hamnens belägenhet, någon olägenhet möjligen kunde synas härröra deraf att hamnplatsen, viken Purra-lahti, vore belägen på en mils afstånd från Haparanda; nion i betraktande af att denna stad vore obetydlig och att således den ifrågasatta hamnanläggningen ej egentligen vore afsedd för sjelfva stadens rörelse, utan hufvudsakligen för ortens samt för den allmänna sjöfarten, hvartill komme att, om än förhållandet vore, att muddring Tipp till Haparanda uti Torneå elfs utlopp icke erfordrade en vida betydligare kostnad än byggnaden af hamn vid Purra-lahti, en dylik uppinuddring, som dessutom svårligen kunde ske utan medgifvande från Ryska regeringens sida, i allt fall ej kunde tillstyrkas, emedan mudderrännan på denna lokal icke voro utförbar med hopp om framtida bestånd, så förordades anläggning af Purra-lahti hamn; hvarjemte Styrelsen, med hufvudsakligt godkännande af den upprättade planen samt vitsordande att den beräknade kostnadssumman komme att blifva för arbetets utförande behöflig, tillstyrkt beviljande af det sökta stats-anslagct å 54,000 R:dr R:mt, motsvarande omkring | af den förslagsvis beräknade kostnaden.
Ehuru det, vid sålunda upplyste och vitsordade förhållanden, onekligen synes ändamålsenligt och af vigt att åtgärder vidtagas för bildande af säker och beqväm hamn vid den ort, hvarom är fråga, anser likväl Utskottet att Statens medverkan för detta ändamål icke bör utsträckas så långt som väg- och vattenbyggnads-styrelsen föreslagit.
Då Utskottet således icke kan tillstyrka beviljande af det stats-anslag, som blifvit af Haparanda stad begärdt, och då, hvad angår ett stats-undcrstöd på andra vilkor, Utskottet saknar visshet huruvida staden, ensam eller i förening med den ort, sorn af den föreslagna hamnanläggningen kommer att hemta omedelbar fördel, kan vara villig att, emot åtnjutande af dylikt bidrag, åtaga sig företagets utförande samt dermed förenade vilkor och åligganden, föranlåtes, med fästadt afseende derjemte å öfriga magtpåliggande föremål, deraf Statens tillgångar anlitas, Utskottet hemställa: 20:o. att den genom förevarande motion gjorda framställningen om understöd för inrättande af hamn vid Haparanda icke må föranleda till någon åtgärd.
D. Kanal- och slussverks-anläggningar samt strömrensningar och andra vattenkommunikationer.
Med anledning af en vid sistlidne riksdag väckt motion, angående statsbidrag till öppnande af en för djupgående fartyg tjenlig farled genom Stockholms skärgård mellan Uaggensfjärden och Stora Wärtan, — hvilken framställning, i anseende till bristande utredning dels huruvida, i sammanhang med nämnde kommunikationsleds beredande, nya befästningsarbeten till hufvudstadens betryggande mot fiendtliga anfall måste verkställas, dels i afseende å det bidrag, hvarmed Stockholms stad vore villig att understödja företaget, icke kunde af Rikets Ständer bifallas, — beslöto Rikets Ständer, att hos Kongl. Majk i underdånighet an - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 120. 31 hålla, det Kongl. Maj:t täcktes vid dernäst inträffande riksdag gifva Rikets Ständer tillkänna, huruvida Kongl. Majit ansåge några betänkligheter med hänsigt till hufvudstadens försvar vid inträffande krig förekomma emot öppnandet af cn segelled af minst 18 fots djup under lägsta vattenytan från Baggensfjärden genom sunden vid Bo, Baggens stäke och Skuru, till saltsjöviken Stora Yärtan, samt derjemte meddela Rikets
Ständer upplysning om kostnaderna för utförandet och underhållandet af de befästningsarbeten, som i anledning af det sålunda öppnade nya inloppet till Stockholm komme att erfordras, äfvensom att Kongl.
Majit, sedan nyssnämnde stad fått tillfälle förklara på hvad sätt och i hvad mån staden vore villig bidraga till de kostnader, som ifrågavarande kommunikationsleds beredande och framtida underhållande måste medföra, täcktes underrätta Rikets Ständer om
Med erinran om don angående öppnandet af ofvannämndo kommunikationsled under flera föregående riksdagar Rikets Ständers pröfning underställda frågans stora vigt och företagets nytta ej blott för Stockholm, utan för hela södra Sverige och liela den uti ifrågavarande riktning framgående trafiken, har, uti cn inom Borgare-Ståndet väckt motion, Herr J. G. Schwan hemställt, att Rikets nu församlade Ständer, med åberopande af den vid sednaste riksdag till Kongl. Majit i underdånighet gjorda framställning, ville ånyo fästa Kongl.
Majits uppmärksamhet på vigtcn deraf, att frågan om denna nya segelled, på ett oller annat sätt, med snaraste måtto blifva tillfredsställande utredd, och företaget till verkställighet befordradt, vare sig genom statsanslag eller bidrag från Handels- och Sjöfarts-fonden.
Ständer uti den till följd af ofvan anförda beslut till Kongl. Majit den 6 Februari 1858 aflåtna underdåniga skrifvelse redan gifvit sina åsigter om vigten och fördclarne af den ifrågavarande kommunikationsleden tillkänna, samt
Utskottet antager att den mod hänseende till företagets utförande erforderliga utredning, hvarom Rikets Ständer i underdånighet anhållit, blifver verkställd, och de af Rikets Ständer begärde upplysningar meddelade, så framt omständigheterna medgifva, äfvensom att, derest hinder för den föreslagna segelledens öppnande icke möta, företaget varder till verkställighet befordradt på sätt och i den ordning, som af Kongl. Majit lämpligt pröfvas, får Utskottet hemställa: 21:o att don ofvanbemälde motionärens framställning icke må till någon åtgärd af Rikets Ständer föranleda.
För sänkning af de inom Hanekinds och Ivindao härader i Östergötland belägna sjöarna Stora och Lilla Rengen, Jemlunden, Asunden, Emmern, Striern och Nimmern, samt för åstadkommande af en båtled genom och mellan förstnämnde 4 sjöar, beviljade .
Rikets år 1854 församlade Ständer ett lån å 160,000 Ridr
Biko, linder dervid fästadt förbehåll att vederbörande låntagare skulle vara ansvarige för så väl den föreslagna båtledens som sjösänkningens fullständiga utförande, hvarjemte stadgades, att, i afseende på detta lån samt dess utanordnande och återbetalning m. m., de för dylika statsbidrag meddelade allmänna föreskrifter skulle 32 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 120. vederbörligen iakttagas och tillämpas, dock finge lånesumman icke lyftas pä en gång, utan endast successivt, i mån af arbetets fortgång, vid de terminer Kongl. Majit funne för godt att bestämma.
Till följd af dessa föreskrifter skulle låntagarno genom ingånget kontrakt förbinda sig dels att, i noggrann öfverensstämmelse med den fastställda arbetsplanen, inom viss bestämd tid fullborda arbetet, utan att framgent väcka anspråk på ytterligare bidrag af allmänna medel, och dels att genom egna tillskott utgöra hvad som utöfver statsbidraget kunde erfordras.
Det beviljade lånets återbetalning borde verkställas sålunda, att efter fem års förlopp från slutet af det år, hvarunder lånemedlen från Riksgälds-kontorct utbekommits, skulle årligen erläggas 8 procent å liela don lyftade lånesumman, hvaraf ränta kornme att godtgöras efter 2 för 100 utaf det obetalda kapitalbeloppet, och det öfriga utgöra afbetalning derå.
Sedan kontrakt om arbetets utförande blifvit med vederbörande strandägare afslutadt och arbetet under 1855 års sommar påbörjadt, blcf, uppå derom gjord framställning och enär vederbörande
Distrikt-chef intygat att den år 1853 till 168,600 R:dr B:ko för företaget beräknade kostnaden borde, i anseende till inträfiad prisstegring å arbetslön och materialicr, höjas med 60 procent eller till 269,760
R:dr sagde mynt, för fortsättningen och fullbordandet af den ifrågavarande sjösänkningen och båtledsanläggningen, vid sistlidne riksdag beviljadt ett ytterligare lån å 150,000 R:dr Runt, med förbehåll att nämnde arbeten blcfvc fullbordade vid den i det afslutade kontraktet bestämda tid, eller till den lista Oktober 1861, och emot vilkor att för detta lån skulle årligen erläggas 6 procent af hela den utbekomna lånesumman, af hvilka 6 procent den för obetalda kapitalbeloppet, efter 1 för hundra, upplupna ränta först borde godtgöras, samt återstoden utgöra kapitalafbetalning, hvarjemte, i afseende på lånesummans utbekommande och dermed förenade åligganden i öfrigt, do rörande kommunikations-förbättringar meddelade och härvid tillämpliga allmänna stadganden borde iakttagas.
De vid nästförflutne riksdagar sålunda beviljade lånesummor hafva blifvit vid följande terminer från Riksgälds-kontorct utbetalda, nemligen: i September 1855 med . . .
B:ko R:dr 60,000: — i Januari 1856 med . . . „ „ 50,000: — i Januari 1857 med . . . „ „ 50,000: — Summa B:ko R:dr 160,000: — eller R:dr Runt 240,000: — samt i Juli 1858 med „ „ 150,000: — Summa R:dr R:mt 390,000:
— Genom en under innevarande riksdag inom Bonde-Ståndet afgifven motion har fråga blifvit väckt dels om anstånd med inbetalningar ne å ofvannämnde båda lån och frihet från erläggande af ränta derå intill nästkommande års slut, dels om beviljande af ett ytterligare låneunderstöd för det ifrågavarande företagets fullbordande; och har motionären, Riksdags-fullmägtigen Lars Magnus Knutsson från Östergötlands län, med hvilken Riksdags-fullmägtigen G. G.
Cederskog från samma län förenat sig, i sådant afseende anfort, att ehuru det vid sistlidne riksdag anslagna lånet beviljades under enahanda räntc-betalningsvilkor, som för de af Rikets då församlade Ständer till slussbyggnader och andra vattenkommunikationer meddelade statsbidrag bostämdes, och till följd deraf någon räntefrihet å sagde lån icke medgafs, utan den föreskrifna ränte- och kapital-betalningen skulle årligen efter lånets utbekommande med stadgadt belopp erläggas, hade strandegarne, som i annat - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 120.
33 nät fall af brist på erforderliga medel måst låta företaget helt och hållet afstadna, funnit sig nödsakade att emottaga det beviljade lånet och underkasta sig de för detsammas åtnjutande bestämda betalningsvilkor, hvilket dock skett under förhoppning, ätt Rikets dernäst sammanträdande Ständer, sedan arbetet närmat sig sin fullbordan och man kundo utreda det betydliga belopp, hvarmed den ursprungligen beräknade kostnadssumman måst öfverskridas, skulle taga under förnyadt öfvervägande om icke någon ytterligare lättnad och biträde kunde strandegarne beviljas.
Af denna anledning har motionären, efter dertill af sina kommittenter erhållet uppdrag, fästat uppmärksamheten å följande omständigheter, nemligen: att strandegarne blifvit inlockade i det ifrågavarande arbetsföretaget förnämligast derigenom, att kostnaden derför, enligt det uppgjorda kostnadslörslaget, upptogs till 168.000 R:dr B:ko, men att verkliga kostnadssumman, såväl i anseende till prisstegring å arbetslöner och materialier, som äfven i följd af jordersättningar, hvilka antingen alldeles icke eller till ett alltför lågt belopp varit i kostnadsförslagct upptagne, kommc att stiga till ungefärligen 300,000 R:dr sagdo mynt; — att bomälde strandegare, hvilka, derest den ursprungliga kostnaden varit tillräcklig, kunnat hafva arbetet färdigt sednast under loppet af år 1858, nu deremot icke kunde medhinna att fullborda detsamma förrän vid den i kontraktet bestämda yttersta tidpunkt den 1 Oktober 1861, i följd hvaraf större delen af strandegarne icke förr än efter nämnde tid kunde komma i åtnjutande af de påräknade fördelarne utaf jordens odling; — att, i följd af sistnämnde förhållande, den uti Kongl.
Kungörelserna den 13 Juni 1845 och den 3 November 1848 föreskrilna fördelning af den summa, för hvilken hvarje särskildt homman skulle ansvara, samt bestämmandet af det årliga inbetalningsbelopp, som för hvarje tunnland ny eller förbättrad jord bordo utgå, icke kunde ega rum förrän år 1862; — att då don för arbetet utsedda
Direktion således icke, förr än sådan fördelning egt rum, kunde hålla sig till strandegarne, Direktionen skulle nödgas under tiden sjelf anskaffa de för lånens återbetalning crfordciliga summor; — att, ehuru sista delen af det fö»st beviljade lånet icke fått lyftas förrän 1857, återbetalningstiden blifvit bestämd till 5 år från 1855, då första låneandelcn lyftades; — att, ehuru strandegarne i förlitande derpå, att arbetet skulle kunna för den först beräknade kostnadssumman fullbordas, ansett sig kunna ingå uppå att bestrida äfven kostnaden för båtleden, det syntes dem kårdt att, sedan kostnadssumman blifvit så betydligt öfverskriden, att vinsten för sjelfva sjösänkningen för deni blefve ringa, icke blott bekosta den, med hänsigt till båtleden, erforderliga slussanläggningen, utan ock genast förränta och amortera hela det sednast erhållna lånet; — att den sednast erhållna lånesumman, såsom ock i den vid sistlidne riksdag i ämnet väckta motionen uppgifvits, icke blefve för arbetets fullbordande tillräcklig, utan att en brist af minst 60.000
R:dr derutöfver uppstode; — samt att, då sjösänkningsföretag vanligen plägade hinna fullbordas inom så kort tid, att strandegarne kunde inom fem år från arbetets början icke blott hafva betalnings-skyldigheten sig emellan fördelad, utan ock jorden odlad, så att densamma kunde utgöra den årliga ränte- och amorteringsutgiften, förevarande arbete åter vöre af den vidsträckta omfattning, att de beviljade frihetsåren icke vore tillräckliga.
På dessa skäl har motionären anhållit: att strandegarne, som enligt de till Riksgälds-kontoret afgifne förbindelserna borde vid slutet af nu innevarande år 1860 erlägga första inbetalningen å det först erhållna lånet, och redan den 2 Juli sistlidet år inbetalt 6,000 R:dr B:ko å det sednare lånet, måtte för båda de ifrågavarande lånen njuta befrielse från all Bill. till U.
Fröt. 1859 & 1860. å Sami. 1 Afd. 2 Band. 13 Haft. 5 34 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 120.