Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr Handelsmannen Ä. J. Wigen* ders till Vallöf, Borgare - Ståndet ingi fria 'och derifrån till Utskottet remmitterade Memorial i rörande anläggande af en Landsväg från Elfve dahls Socken i Oster - Dalarne , förbi Särna, till Rörås Koppar■> verk i Norrige, I3e skal Herr Wigander åberopa* till stod försitt ofvanberörde yrkande, är b 5 i-*o att, genom anläggning af en sadan väg, skulle,, i händelse af krig med någon främmande magt, trupper lunna till och ifrån de .norra delarna af Riket transporteras hälften kortare väg och fiel, än för det närvarande; 2:0 alt denna anläggning k ominne att öppna en säker och desto; mera hellöflig förtjenst åt allmogen i bägge Rikens Norra Provinser, sorn denna allmoge, hvilken , missgynnad af Clima.tet, hitintills, ej haft annan pen-, iringeinkomst, än den, sorn genom Foror vintertiden kunnat ernås., nu mera kunde blifva i tillfälle att . hela året igenom begagna denna enda utväg till utskyiders afbördande och andra 0» tindgängliga behof; 3:0 att, vid en salunda öppnad eomixiunication, den betydliga landsträcka, hvarigenom
Fan ds vägen kemme att gå, och sora hitintills, till större delen, är obebodd, förmodades efter hand blifva befolkad, och, i förhållande - lim 2 7 April, 4 3 g de dertill, odlad; samt 4:0 att härigenom en ginväg af öfver 30 mil, emellan Stockholm och Trondhiem, och af ännu större betydlighet för de Norr örn Stockholm belägne orter, vennes,.einedan någon närmare väg från sistnämnde orter till Norrige nu icke finnes, än förbi Eda skans och Kongsvinger; hvarjemte farten öfver det besvärliga Dåfre Fjället undvikes.
Vid utlåtandes afgifvaride öfver hvad Handelsmannen Wigander sålunda föreslagit, får Utskottet vördsamligen förklara, det
Utskottet visserligen inser nyttan af alla nya vägatilaggningar, som bidraga till en lättad comtnunication emellan Rikets Provinser, och förnämligast emellan dem, hvilka för det närvarande äga så stora landsvägar, samt följakteligen icke kunna med hvarandra hafva communication, utan medelst långa, besvärliga och kostsamma omvägars nyttjande; äfvensom att Utskottet finnér,' det bland alla nya väganläggningar, deras, sorn bidraga till en lättad gemenskap och förening med våra Norrska Landsman, äro af den största vigt; men innan Utskottet ingår uti särskildt yttrande öfver den nu föreslagna väg, utbeder det sig, att fa vördsamligen erinra Riksens Höglofl.
Ständer, huruledes, enligt innehållet af Kongl. Majlis den 6 nästlidne Mars afgifna Nådiga berättelse om hvad sig i Rike's Styrelse tilldragit sedan sista Riksdag, icke allenast en emellan Vermland och Vester - Dalarne anlagd ny väg redan är fullbordad, samt en dylik emellan Öster - Dalarne och Helsingland till hälften färdig, och 440 Den 17 April. och skall under innevarande år fulländas; hvarigenom således den nuvarande vägen fran Sverige tili Norrige, lorbi Eda skans, blifvit för innevånarn© i Sveriges Norra Eands - Orter betydligen förkortad; utan tillfällen till flera Communications - vägar dessa Riken emellan blifvit beredde, hvaribland planen till den af synnerlig vigt för hägge varande nya väg emellan Trondhiem, Revanger och Jemtland, vöre under utarbetning.
Och, enär således frågan om Communications lättande emellan Sveriges och Norriges
Norra orter utgör ett af de vigtigare föremålen för Kongl. Majus
Höga uppmärksamhet; anser Utskottet, för sin del, lämpligast vara, det Riksens Höglofl.
.Ständer helt och hållet öfverlemna det af Herr Handelsmannen Wigander gjorda förslag till Kongl. Majus Nådiga välbehag; lärandes Kongl.
Maja i sin vishet å berörde förslag göra det afseende, Kongl.
Maja skäligt finner; skulle åter Riksens Höglofl.
Ständer finna någon mera skyndande anstalt, lill öppnande af direct gemenskap emellan Eifvedalen och Rörås böra vidtagas, hvilket Utskottet, för sin del, anser ganska nyttigt och för orten af stor vigt; så lära erforderliga medel böra särskildt anslås till bestridande af de i sådant ändamål oundgängliga kostnader, helst de 20,000 R:d B;co Ärligen;, Kongl. Maja i Nåder anslagit till omkostnaderna med nya väganlägningar, visserligen icke kunna umbäras för de anläggningar, som redan blifvit påbörjade eller af Kongl Maj:t jaödige ansedde, och bland hvilka den uti Kongl. Maj t; 8 Den q 7 April. 44i Majt:» Nådiga berättelse omförmalte väg, från Jemtland till Trondhiem, är, uti Utskottets öfvertygelse, den allraangelägnaste och vigtigaste; hvilket alltsammans till Riksens Höglofl.
Ständers eget ompröfvande vördsamligen öfverlemnas.
Stockholm den 28 April 1815.
Vå Höglofl.
Ridd. och Adelns Ledamöters vägnar A. Lantingshausen.
På Högvördig a Prest.
Ståndets Ledamöters vägnar Bryn.
På Vä Hofi. .Borgare-Ståndets Ledamöters vägnar And.
Pa Hedervärda Bonde-' Ståndets Ledamöters vägnar Nils Mänsson - M. M. Rosbeck.
Ridd. och Ad. d. 27 April.’ — — Högvörd.
Prest-Ståndet d. 24. — — — Vällofl. Borgare Ståndet d. 24 **— — — Hederv.
Bonde Ståndet d. 24 — Vördsamt Memorial.
Uti ett den 2 9:de nästlidne Mars hos Höglofl.
Ridderskapet och Adeln ingifvet samt derifrån till 442 Den 37 April. till Riksens Ständers allmänna Besvärs- och OeConomie-Utskott remitteradt Dictamen, har Herr Majoren C. von Kruus yttrat den hemställan, att
Brännvinsbränningen linge under loppet af näst instundande
Maj månad fortfara, och att hos Kongl. Maj:t underdånig anhållan derom måtte af Riksens Hriglofl.
Ständer göras, och sntp Kongl. Maj:!, medelst kungörelse af den 5 innevarande April, behagat i Nåder tillåta, att den till slutet af denna månad inskränkta Husbehofsbränning©!! äfven må under nästföljande månad, till och rned slutet af densamma, foftsättas, på sätt gällande Forfattningar i dylikt fall föreskrifva, så torde för Oeconomie-TJtskottet någon annan åtgärd, i anledning af Herr von Kruus’s ofvanberörde
Hietainen icke erfordras,än den vördsamma anmälan om hvad sålunda, angående ifrågavarande ämne, redan blifvit stadgadt och förordnadt.
På Högloft. Ridd. och På Högvördiga Prest.
Adelns Ledamöters Ståndets Ledamöters På Vällofliga Borgare- På Hedervärda Bonde - vägnar A.
Lantingshausen. vägnar Bryn, Hesselgren.
Ståndets Ledamöters vägnar And, Fredin Ståndets Ledamöters vägnar Nils Mänsson. M., M. Rosbeck.
Upp - Deri q7 April-, 145 Uppläst hos Höglofl.
Ridd. och Ad. d. 3 7 April.' — — Högvörd.
Prest-Ståndet d. 37 ___ — — Vällofl. Borgare-Ståndet d. 34 — -— Heder v. Bonde Ståndet d, 34 Vördsamt Memorial!
Från Hedervärda Bonde-Ståndet liar till Riksens Höglofl.
Ständers Allmänna Besvähs- och Oecornie-Utskoft blifvit Öfverlemnadt ett af Riksdagsfullmägtige från Hallands Län, Anders Sibbelius, Per Andersson, Bengt Persson och I>ars Nilsson, till bemälle RiksStånd ingifvet Memorial, innehållande, att, ehuru Hallands Rans Allmoge, i anseende till brist på skog, och hvarjehanda Eldbränslé, skulle vara i behof att å egna ägar skära torf af tufvor och ljungbevuxen mark, så hade likväl denna rättighet, vid vite, blifvit Allmogen derstädes betagen; och enär detta förbud, hvilket äfven, genom Bong], Brefvet den 13 Maj 1779, skall sträcka sig till Malmöhus och Christianstads Län, ingalunda, hvad Halland angar, skulle kunna anses lämpligt, eller i något hänseende befrämja
Inn evånarnes fördel och bästa, så hafva Riksdags-Eullinägtigp uti en sådan färfattning sökt ändring och rättelse, samt trodt sig snarast vinna detta ändamål, o.m frågan af Riksens Höglofl..
Ständer för Kongl. Maj:t i underdånighet blefve framställd; af hvilken anledning de äfven anhållit, att rimnet matte, till en början, af detta Utskott beredas, 444 Den 27 April. flas; men som gränsen för Riksens Sländers och!
Utskottens åtgärder genom Regerings-Formen blifvit utstakad, och dess 90 § uttryckligen foreskifver, att sådana frågor icke må komma under Riksens Ständers eller de^as Utskotts öfverläggning och pröfning, som hafva afseende på Regeringens och Domre-magternes beslut, Resolutioner och Utslag, hvilket likväl ifrågavarande Memorial innefattar; så anser Utskottet icke sig tillständigt att någon åtgärd härmed vidtaga', eller öfver följderna af det öfverklagade Utlåtande afgifva, utan lära Sökanderne böra till ändring derutinnan, sig anmäla å vederbörlig ort och ställe; hvilket till Riksens Höglofl.
Ständers närmare ompröfvande vödsamligeii hemställes.
På HögvÖrd.
Prest och Adelns Ledamöters Ståndets Ledamöters vägnar Bryn.
BondeStåndets Ledamöters vägnar Nils Mänsson. M. M. Rosbeck. vägnar A.
På Vällofl. BorgareStåndets Ledamöters vägnar And.
Upp - Den 27 April. 445 Uppläst hos Högloft.
Kidd. och Ad. d. 2 7 April. — — Högvörd. Prest-Ståndet d. 27 — -— , — Vällofl. Borgare-Ståndet d. 24 — — Hederv. Bonde-Ståndet d. 24 — Riksens Högloft.
Ständers Allmänna Besvärs- och- Oeconomie Utskotts Betänkande, angående Glas- och Porcellaines - förares samt Smides - Handlares Handelsrättighet.
Genom ett den 29 sistlidne Mars till Vällofl.
Borgare - Ståndet ingifvet, samt derifrån till Oeconomie - Utskottet remitterade Memorial, är af Borgmästaren i Söderhamn, Herr O.
Hambraeus anfördt, huruledes, sedan ägarne till Glas-och Smides - manufactur - verk erhållit ^rättighet, att, till befordrande af en lätt afsättning å sådana Manufactur - arbeten, genom vissa utskickade, idka en slags Gårdfari handel, den ringa grannlagenhet, hvarmed desse utskickade antagas, skall lemna illa artade personer tillfällen att ined deras erhållna skyddsblef och derpå grundade Pass stryka landet omkring, mindre i ändamål att afyttra deras varulager, än för att begagna sig af en enfaldig Allmoges lättrogenhet: att genom lättheten att förvärfva, detta slags handlandes antal skall hafva ökat sig utöfver tillfälle till åtkomst af ofyanberörde skyddsbref, hvarföre ock , efter Den 27 April. efter fruktlösa försök, att i egenskap af Hästhand» lare eller annat dylikt Näringsfång fä bosätta sig i Norrländska Städerna , de skola funnit på den utvägen, att tillhandla sig hemmansdelar, för att, under skygd af Landtmannarättigheter, utöfva deras yrke; samt att, i brist af egen Landtmanna-afvel, desse personer skola tillköpa sig andras varor, och dermed utöfva både Gårdfarihandel och besöka marknader: och, till afhjel pande af de bedrägerier och andra oordningar, sorn, af sådana handlande, till Allmogens skada, utöfva», har Herr Borgmästaren föreslagits a:o Att för Ägare till Glasbruk och Smides-Manufacturier icke borde vara tillåtet, att, till begagnande af ofvannämnda Gårdfarihandel, hafva andra utskickade, än sådane, som äro mantalsskrifne å det ställe, Verket ligger, samt kände för god fräjd; 5:0 att desse utskickade måtte förljudas, att, under siria resor och vid marknadsbesök, idka häst- eller annan sådan handel , sorn ej med dét antagna yrket har gemenskap; 3:0 att Commissionnairer i Städerna ock matte kunna få antagas, för att i samina Stad, eller å marknader inom Länet, men ej annorstädes, dessa varor föryttra; 4:0 att den om Landthandeln ar 1789 utfärdade Koegl.
Förordning matte upplifvas, så att
Landtmannen endast sin egen och sin verkliga grannes, men icke andras afvel, eller sig tillköpta valör må inom, Liket föra och afsätta; samt 5:0 att vederbörande mätte förbindas till ansvarighet för sina i dessa hänseenden meddelande pass eller bevis, öfver hvilka förteckning, i likhet med hvad om pass i allmän. iiet 1 Den 27 April. 417 het ar stadgadt, borde till Konungens Befallningshafvande i Länet månadtligen insändas; och har Borgmästaren i Eksjö, Herr P. Zellinger uti Vällofl.
Borgare - Ståndet munteligen yttrat den önskan, att lumpsamlare matte i rine begripas uti samma stadganden, sorn Herr Borgmäsiaren Hambraeus för Glas- och Smideshandlare föreslagit.
Utskottet, sorn blifvit underraftadt, att, rörande så väl Landthandeln i allmänhet, som lump.' handlares och andra kringstrykande personers rättighet att färdas omkring landet, flera Memorial och anföranden äro från Respeetiva Riks - Standen at hitförvänta, anser sig för det närvarande böra inskränka sitt utlåtande endast till frågor om Glas-, Porceilaines- och Smideshandlares rätt, att. till handels idkande resa omkring i Landsorterna; uti hvilket ämne Utskottet förmodar dess yttrande vara tillräckligen beredt, medelst den af Utskottet verkställda granskning, så väl af Kongl. Commerce - Collegii Kungörelse af den 22 Eebruarii 1802, angående hvad som, i anseende till Glas- och Porceilaines ■ förares samt Hof - Inköpares resehandel iakttagas bör, som af Herr Borgmästaren Hambrsfei ifrågavarande Memorial, samt genom den kännedom, någre bland Utskottets Ledamöter sjelfve äga om de olägenheter, missbruken af förstnämnda personers handelsförmoner
Landet i allmänhet tillskynda.
Lika med Herr Borgmästaren Hambraeus, har Utskottet funnit, att den frihet, Glas- och Por - 4'lS -D«n s 7 April.
Porcellaines - förare samt Smideshandlare nu hafva att, under kringstrykande i Pandet, föryttra säctana Manufactur - varor, som är. för deu 'enfaldigare delen af allmogen i högsta måtto skadlig, emedan tillfälle derigenom lemnäs åt illa sinnade personer, att, under föregifvande att försälja sina varor, hvilkas värde merändels uppgår till ett ganska ringa belopp, allmogen på mån. gahanda sätt bedraga; hvarjemte desse handlande under deras resor med hustrur och barn, alltid ligga allmogen till last; och da härtill kommer, att, genom lättheten att på detta sätt vinna nödig utkomst, en mängd arbetsföre personer dragas från idkandet af jordbruk eller andra gagneliga näringar, till ett yrke, sorn icke gifver hvarken Staten eller dess medborgare någon vinst, af sådan beskaffenhet, att den på annat sätt mycket bättre kan varda ersatt; blifver det, enligt Utskottets öfvertygelse, 'högst angeläget, att den både oeconomiska och moraliska skada, som genom ifrågavarande handelsrättighet tillfogas
Ui ket och dess innevånare, bör medelst passande föreskrifter afhjelpas; men, med öfvervägande af hurudane desse synas böra blifva, har Utskottet, enär erfarenheten utvisat, att de i Kongl. Commerce - Collegii ofvan åberopade Kungörelse gifna stränga och alfvarsamma förordnanden icke medfört åsyftad verkan, utan på mångahanda sätt esomoftast öfvertfädas, hämtat anledning till den förmodan, att ehvad Stadganden än måga göras, för att hindra missbruken äf oftabemälte kringresande handlandes handelsfrihet, kunna - Den 37 April. hä (te ingalunda dertill Vara tillräcklige,' sä länge sjelfva friheten att färdas omkring lande* ifrän gård till gärd existerar; och det är af sådan orsak, som Utskottet ansett sig böra vördsammeligen föreslå, de.t Riksens Ständer mätte hos Kongl. Alaj:t i underdånighet anhålla om utfärdande al
Dess ovilkorliga Nådiga förbud for Glas- och Porcellaines- samt Smideshandlare, att, i ändamål af sådana Manufactur - varors försäljning, uti Landsorterna kringstryka; förmodandes Utskottet för sin del, att, genom ett sådant förbud, någon förlust icke skall tillskyndas hvarken allmogen eller Manufactur - verkens ägare, liv i Ike sistnämnde äga rättighet att, ej mindre på sjelfva tillverkningsorten, än i hvar och en köpstad, sorn de det åstunda, hålla öppen försäljning af sina tillverkningar; och på det allmogen å ena sidan måtte erhålla fullkomlig tillgång, att, i rnon af behofvet, förskaffa sig dessa slags Manufactur - arbeten, samt Verkens ägaré å den andra icke må komma att mista någon afsättning, får Utskottet tillstyrka, det, uti de orter, hvarest Städerne ligga långt skilde från hvarandra, Konungens Befallningshafvande kunde äga att, enär vederbörande Manufacturs - ägare sådant begära, utsätta vissa ställen, såsom Gästgifvaregårdar, marknads - platser, Tings-ställen eller andra af allmogen mycket besökta platser, till försäljningsställen af de manufactur-ar be - %:a J$. ftm 57, JK - 44® Den 27 April. beten, som nu af Glas-, Porcellaines- eller Smides - handlare omkringföras; dock borde dessa försäljningsställen icke vara nära intill hvaran dra, eller till någon stad4 belägna; ochtorde i öfrigt böra stadgas, att, till försäljning af slika arbeten andra, än väl fräjdade samt med goda och tillförlitliga betyg försedde personer alldeles icke måtte antagas: att sådane, uti Städerna bosatté försäljningsman ej måtte äga tillåtelse att besöka några andra, än den Stads enskildta marknader, der de voro besatte; att de på landet boende försäljare af Glas, Smiden och Porcellainer, alltid skulle uppehålla sig på det stalie, der de voro mantalsskrifne, och fått Konungens Befall, ningshafvandes tillåtelse att hålla sin försäljning; att under deras nödvändiga resor, för att emellan Manufacturverket och försäljningsorten forsla varorna, deras Hustrur och barn aldrig någonsin kunde få medfölja, eller den ringaste handel af varulagret ske: samt alt Heirar JLandshöfdin gar, äfvensom Magistraterne, borde, hvar å siri ort, låta hålla allvarsam tillsyn, att de sålunda gif, ne föreskrifterne på det nogaste efterlefdes, hvarförutan till Kongl. Majt:s Kådiga profning lärer böra öfverlemna*, att bestämma de böter och öfriga ansvar,
som för öfverträdelse af denna författning borde äga rum, och hvilket ansvar Utskottet, för sin del, örtskar mätte blifva så kraftigt, att detsamma en alldeles tillräcklig varning emot Författningens öfverlrädande medföra kunde; hvilket Riksens Ständers närmare granskning void - Den ?7 April.
45l vördsamligen underställes. Stockholm den 18 April 181$.
På Hogvördiga Prest - och Adelns Ledamöters vägnar A. Lantinghausen.
På Vällofliga BorgareÄtandets Ledamöters vägnar And.
På Hedervärda BondeStåndets Ledamöters vägnar' Hils Mänsson. M. M. Rosbeck» Uppläst hos samteliga Riks - Stånden den 27 April.
U,r särskildta till Hedervärda Bonde - Ståndet inlemnade Memorial hafva Riksdagsfullmägtige från Kronobergs
Län, Johan Johansson och Per Jansson yrkat, att det lifsstraff, som uti 40 Gap. 3 §.
Missgernings - Balken är stadgadt för tjuf, som tredje resan stjäl till hundrade dalers värde, samt för fjerde resans stöld, hvilket genom 1779 års Kongl Förordning blifvit till kroppsstraff - Den 57 April•
Straff samt fästningsarbete å lifstid förändradt, ter måtte utstakas, Samt Biksdagsfullmägtige Nils ^Persson från Norra oell Söder - Asbo hamder och Per Jonsson från Bjäre härad åter föreslagit, att straffet för tjufvär och våldsverkare matte skärpas; att i ändamål, det utväg för dessa till rymning må förekoinmas, under det det de /varda forslade, för att undergå ransakning å de orter, der de föregifva sig häfva vidare brott förölvat, Delinqventen genast efter laga. ransakning och dom malte afstraffas för det brott, hvarför han blifvit dömd: att deras förvarande i fängelser och under forslande strängare måtte Jiandhafvas: att Domaren må lemnäs rättighet att genom kroppsplikt näpsa nämnde Delinqventer för otidighet inför rätta; och att passande hög Belöning måtte utsättas för dem, hvilka utspana och fasttaga ogerningsman; uti hvilka påståenden Diksdags - Fullmägtige Anders Sandsten från Jön-! köpings, Jöran Jönsson från Malmöhus, och Nils Håkansson från Christianstads
Dan äfven instämt Detta allt, söm blifvit tftl Lag - Utskottets handläggning retnitteradt, har Utskottet tagit i öfvervägande; och emedan de skäl och omständigheter, hvilka föranledt till den uti 1779 ars Kongl. Förordning föreskrifne ändring af Stadgandet i 40 Cap. 3 §.
Missgérnings-Balken, ära af den vigt, att de icke kunna rubbas samt ej eller tåla motsägelse: den åtgärd att låta en Delinqvent med särskildt straff umgälla hvart och ett af de brott, för hvilka bfln under en Lagfö ring - Den 27 Aprili 45 i ring lill ansvar ställes, oftast skulle medföra der* följd, att brottslingen komme att lida straff vida utöfver hvad Lagen såsom högsta kroppsplikt bestämmer, och skulle dessutom utomordentligt förlänga undersökningens, gång, då det icke kunde betagas deri sakfällda att öfver hvarje sådan Dom. i Ofver-Katten föra klagan, vådligheten deraf ar nog synbar, att åt .Domaren anförtro den magt, att kunna genom särskildta bestraffningar näpsa Delinqventer för oskickligt uppförande vid
Domstolar, der de till ransakning äro inställde; oclV några medel utom Statens dryga betungande icke finnas att tillgå för praunier åt dem, hvilka» uppspana och fasttaga missdådare, som jemväl är, en skyldighet, åliggande hvar och en, i synnerv het -Krona- och Stads - Betjente, i följd af deras .tjenstepligt, hvilken icke utan ansvar kan åsidosättas; finner Utskottet sig icke kunna tillstyrka någon förändring uti hvad i dessa ämnen är vordet föreslaget.
Deremot har Utskottet ansett sig böra fästa en särdeles uppmärksamhet vid det sorn, på sätt of-’ vanberördt är, blifvit anfördt rörande verksammare anstalter för fångars vård, i synnerhet vid det, de, till undergående af Ransakning eller straff, från den ena orten och stället till en annan forslas.
Dagliga erfarenheten och de täta; från Konungens Befallningshafvande utgående ef-' terlysningar vittna nogsamt derom, att ofta äfvert de största missdådare under sådan försel få tillfälle undankomma deras vaktare, och följden deraf - 454 Den 27 April. af skall oundgängligen blifva sädan den sig visat, att broftslingarne, föisatte i frihet, dels af böjelse till vanarter, dels af nödtvång, för att erhålla medel till lifsbergning, föröfva nya våldsamheter och tillgrepp.
Då allmänna säkerheten, som genom berörde händelser i så märklig mon äfventyras, påkallar omsorgen att förekomma dessa olägenheter, har Utskottet, vid öfvervägandet af de lämpligaste och säkraste sätt lör verkställigheten deraf, funnit, att, ehuru å ena sidan skyldigheten att forsla fångar och dertill lemna nödiga dragare och körredskap, svårligen kan skiljas ifrån de hemmansägare och Ahoér, som dertill nu äro pligtige, blifver dock å den andra sidan vården om tångarne under slik torsel ett åliggande, sorn hvarken ifrån inrättningens början kunnat vara påräknadt af fångskjutr.arne, eller instämma med hvad af dem skäligen kan fordras, helst det bör anses ostridigt, att desse skjutsare äro okunnige eller åtniindstone ovane i sättet att tillse, det de fängsel , hvarmed tångarne förses, blifva till deras förvarande hehörigen använde , och jemväl icke känna aliade listiga försök , sona af illsluga missdådare begagnas för att löskomma.
Det synes ock hafva varit på denna grund, som, genom Kongl. Förordningen den 11 Juli 1792, den fångförande allmogen ansetts, vid händelse af fångars flykt, icke kunna bindas till det svåra^re, ansvar 19 Gap. 3 §.
Missgernings - Balken utstakar for vaktkarl, som af försummelse eller vangömo släpper fånge lös.
I följd häraf tror Utskottet sig äga fullkomlig anledning tillstyrka , att Den 27 April.
455 att den fangskjutssky 1 dige allmogen bör frikalla* ifrän egentliga värden och tillsynen om de fångar, sorn af dem forslas, och följaktligen äfven befrias frän det ansvar, som åtföljer, när fängen under sadan forse! undankomrner; till hvilken tanka Utskottet destomera tror sig hafva skäl, som det synes vara en rättvis fordran af hvarje Sarrihnlls-medlem, att icke förpligtas till sådana skyldigheter, som äro utom gränsen af hans egentliga yrke och dem lian hvarken sig atagit eller lan vederbörligen fullgöra; och då jemväl de bidrag lill Statens bestånd, som hvarje af dess medlemmar är pligtig att lemna, ibland annat bör tjena till bibehållande af ordning och hvarje af Statens Innevånares fredande och säkerhet , anser Utskottet det vara tvifvelaktigt, att
Staten bör besörja och bekosta alla de anstalter, sora fordras för att förekomma, det de våldsverkare, som öfverträdt Samfunds - Uagen och underkastat sig det straff densamma å deras föröfvade brott utstakar, icke må lemnäs tillfälle alt undgå eller fördröja denna bestraffning samt genom nya våldsamheter störa del allmänna lugnet.
Bet är på denna grund, som, i afseende å fångvården, Utskottet får föreslå vidtagande af följande allmänna stadgande:
Att Landshöfdingarne, hvar i sitt Län, antaga tillräckligt antal gevaldiger-karlar eller fångvaktare, hvilka, blifva pligtige, att, en eller flere, efter hvad omständigheterna fordra, åtfölja och bevaka de fångar, som fran den ena ortfen till dfen andra sko - '4 5 &