Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad, i anledning häraf, först angår frågan, huruvida någre löner böra beviljas för de nya tjenster, som, i följd af den verkställde Fögderilndelningen tillkommit; så enär behofvet och nyttan af berörde fördelning icke kunnat motsägas samt K.
Beträffande beloppet, hvartill lönerne n>å anses böra upptagas; så har Utskottet af ofvanberörde vid Utskottets derom förut afgifne förslag gjorde anmärk - 64 Stats AU t s k ot t e t s ningar , hämtat anledning, att samma förslag sålunda förändra, att Utskottet i dess ställe tillstyrker: dels att 3:ne nya Kronofogde - löner för nämnde 3 Län må på Stat uppföras till det belopp, som närmast öfverensstämmer med hvad för lika sysslor i Orten nu på Stat betsås, men hvilket belopp för hvar och en af desse nye Tjenstemän dock ej får öfverstiga 800 R:dr Contant, resepenningarne deruti inbegripne, dels ock att ny lön för 1 Häradskrifvare i hvardera af de 1 sistnämnde Länen må beviljas till 45o Rldr åt hvardera. fj I anledning af Utskottets Förslag, att, till fylU nåd i 100 R:drs lön för de Länsmän^ som icke redan åtnjuta detta belopp, anslå en viss summa för de Län, inora hvilka detta förhållande ägde rum, är inom Ridd. och Adeln af Herr HjertaGuslaferinrad t, att då Utskottet åberopat de allt mer ökade utmätningsauetionerne för Krono-restantier, såsom en anledning till löneförhöjningen, detta snarare vore ett ibland de vigtigaste skälen att afstyrka densamma, hvarjemte idels Herr Ribbing, Arvid> dels ock inom H.
Länen blifvit uteslutet Jönköpings, ehuru af de derstädes varande a3 Länsmän, åtskillige funnos som icke innehade förenämnde lönebelopp, hvarföre anhållits, att desse Tjenstemän måtte komma i åtnjutande af lika förmoner med alla andra deras vederlikar inom Riket; varandes tillika Utskottet tillhandakommen en nppgift från LandsCon toiret - Betänk anden, N:o 2 3 n. fil toiret 'i Jönköping, på de Löne-inkomsler efter Stat, Länsmännen i samma Län innehafva, uträknade efter medeltal för io år ifrån och med 1814- till och med 1823, utvisande att en Länsman i Östra Härad icke innehar mer än 45: 36.
Län utom Stat anställde dylike Betjente, en äger 48: 23. it. årlig lön men de öfrige ingen, i följd hvaraf för detta Län skulle erfordras, till verkställighet af Utskottets förslag sammanlagdt en Summa af 904." 36.
R:dr alt tillgå utöfver den af Utskottet fördelade Summa af 734o Rtdr, af hvilket öfverskott på den föreslagne fulla Summan af 8000 R:dr ofvan omförmäldte i Jön4 B. 5 66 Stats-Utskottets köpings
Men som Utskottet ansett en minskning uti Länsraannapersonalen böra söka åstadkommas, genom förändring i Districternes indelning, och tillstyrkt R.
Län icke hafva under joo R:dr i lönevilkor, behöfver någon serskild summa i detta afseende för dem icke upptagas.
St:r till uppförande å Stat bifallas, g) Utskottets förslag till successiv indragning af de för Fjcrdingsmanna-befattningarne nu varande löner samt desse befattningars förändrande till MunicipalSysslanden, uti hvilkas utöfvade FrälseHemmans egare hädanefter borde deltaga, har jemväl blifvit till ny handläggning återremitteradt, i följd af dervid gjorda anmärkningar inom R. o. A. af Herr Grefve.
Gyllenborg , Joli.
Henning, som anfört, att tillstyrkandet 0111 indragning af desse löner skulle sakna grund i rättvisa, enär alla Statens tjenster borde lika, Betänkanden, N:o 237. 67 såsom hittills, af .Staten lönas, och hade synts så mycket mera oväntadt, sorn, då icke minsta omsorg för jordbruket vid denna Riksdag visat sig, man åtminstone bordt vara trygg, att jordens eller Hemmanens rättigheter icke skulle sättas i fråga, hvarförutan act skulle vara desto betänkligare alt nu inskränka den större rättighet hvilken i detta hänseende frälsejorden af ålder tillkommit, som frälsejorden kunde lika i alla stånd ägas, och, om man började inskränka frälsejordens rättighet, man icke kunde förutse hvar det i framtiden stannade, oaktadt att ägande-rättens helgd likväl borde betryggas för alla förändringar.
Och har Herr Hjerta, Gustaf ansett Utskottets tillstyrkande, att inblanda Frälsejords ägare i deltagandet af Fjerdingsmansbefattningarne, såsom ett misstag, derigenom Utskottet inträdt på Privilegiernes omfång, samt att denna fråga borde på ett annat sätt behandlas och i öfrigt syntes hafva sammanhang med Frälse-ägares representationsrätt i BondeStåndet.
PrästeStånclet ar af Professor Geijer anfördt: att det så kallade MunicipalSystemet vore af sådan beskaffenhet, att det icke kunde blott och bart påbjudas, då det lmfvudsakligast berodde på god medborgerlig vilja, hvilken icke läte sig befalla, att, emedan Sverige ännu ägde mera Municipallnrättningar, än andre Europeiske länder, borde de ock med så mycken mer sorgfällighet vårdas, som tiden ingalunda vore för detta Systeme gynnande, enär allt ginge ut på centralisering och att göra det minsta bestyr till Statsbestyr: att under sådane förhållanden det syntes få Stats-Ut slottets oklokt, att indraga de obetydliga Statsbidrag som redan blifvit beviljade till Municipal-anstalternes upprätthållande , och utan hvilka de så mycket snarare skulle gå till undergång: att ibland andre vore äfven det ringa, som Staten bestode till Fjerdingsmans bättre aflöning i visse LundsOrter, der genom läge, befolkning oeh andie förhållanden Fjerdingsmännen hade mäst att göra: att frågan om en sådan förmåns åtnjutande väl kunde synas ringa i sig sjelf, men ej vo • re det genom den princip som derigenom uttalades; samt att i öfrigt det skulle medföra en menlig verkan på opinionen, att beröfva de fattige
Fjerdingsmännen deras ringa lönevilkor i den s^und man be ■ sf % slote en nästan allmän löneförhöjning.
Fjerdingsmännen antingen böra lönas öfver allt eller ock aflöningen afskaffas öfver allt; äfvensom Fjerdingsmanna-sysslandets utsträckning äfven till ägare af Frälsejord synts mindre lämpligt, så länge ännu icke all jord inom Fäderneslandet iklädt sig samma natur och alla häfdvunna prserogati ver såmedelst försvunnit.
BondeStändet har blifvit yrkadt, dels att, i anseende till de mångfaldiga göromål som nu tillhörde Fjerdingsmännens befattningar och hvarigenom de hindrades ifrån skötandet af egen jord, antingen så beskaffade löner borde åt Fjerdingsmännen öfverallt fastställas, att de kunde anses fullkomligen tillräck — lige, eller ock det nuvarande anslaget proportionaliter fördelas på alla Länen; dels att endast Fjerdingsman Betan kan den, IV:o 25y. 61) i de Orter, sorn tigga omkring de större Landsvägarne, men andra icke, borde få löner; dels att, om lönerne indrogos, sjelfve befattningarne ock borde upphöra och Länsmännen ensamt draga försorg om göromålens bestridande; dels att 0111 Frälsehemmansägare, kommo att deltaga i Fjerdingsmansbestyret, i betraktande äfven borde komma, att inom de Socknar, hvarest större delen utgjordes af reservsk julsskyldige, desse borde komma i åtnjutande af någon lindring i skjutsningsbesvär»!, och intilldess Skjutsregleringen b lefve förändrad, Fjerdingsmanslönerne oafkortadt utgå; samt sluteligen att, ehvad indragning af Fjerdingsmanslönerne komme att äga rum eller ej , Kronobetjeningens rätt till Fjerdingsmans biträde icke borde lemnäs obegränsadt, utan alt ett specielt stadgande borde utfärdas, som upptoge alla de fall i hvilka Kronohetjeningen ägde rätt, att påkalla Fjerdingsmans biträde.
Om äfven såsom en följd, af den R. o. A. förut tillhörande rättighet, att ensamt innehafva oell besitta Frälsejord, kunnat betraktas den befrielse, ifrån skyldigheten att deltaga uti besväret med Fjerdingsmannasysslornes bestridande, hvilken hittills ägare af FrälseHemman åtnjutit, enär detta onus åtföljt allenast jord af Krono-och KronoSkatte-natur ; lärer likväl, då genom privilegier en sådan befrielse icke uppkommit och således ej eller kunnat förbehållas vid det tillfälle då ofvanberörde uteslutande rättighet af R. o. A. afstods och medgifvande lemnades, att frälset ma af alla utan undantag innehalvas och ägas, den nu väckta frågan, •jo Stats-Utskottets öm frälsets deltagande uti förenämnde onus icke eller kunna anses vara af den art, att [Jtskottet, genom dess upptagande sedan K.
Municipul-sysslande hädanefter bör komma att utöfvas; alltså tillstyrker Utskottet än vidare att allt efter som nuvarande innehafvare af desse indeldta eller contanta löner afgå, samma löner tilt StatsVerket indragas, samt befattningarne derefter, på sätt K. M:t och Collegierna ansett lämpligast, förblifva ett Municipal-sysslande, hvars utöfvande jemväl bör Frälsejorden destohäldre åtfölja, som i Orter der jord af endast sådan natur finnes, Kronobetjeningeu icke bör vara i saknad af det biträde, som genom nämnde befattningars bibehållande åsyftas.
Betänkande n, N:o 237. 71 Ji) Den af Utskottet föreslagne löneförhöjning för Fångvaktmästare och Vaktknecktar har inom Bonde-' Ståndet af flere Ledamöter ansetts icke vara behöflig, enär desse personer skulle hafva tillfälle, att genom Marketenteriers hållande m. m. skaffa sig andre bidrag till deras uppehälle; derföre, och då genom K M:ts N.
Län löner förslagsvis beiaknade summor, för den förre 2000 R:dr och för den se - yz Stats-Utskottets nar* 400 B.‘dr hafva icke helier några anmärkningar ägt runi.
I Tredje Classenj af de emot Utskottets Utlåtande rörande LandsStateroe gjorda anmärkningar, har Utskottet ansett sig böra upptaga alla de serskildta anföranden som blifvit afgifna; Hos Ridd. o. Adeln af Hr Grefve Sparrej Eric., angtde-löneförbättringars beviljande nu afven för LänsBokhållare, K ronofogdar, Häi'adsskrifvare och Länsmän inom Gefleborgs Län, såsom de inom samma Län mäst vanlottade Tjenstemän, äfvensom att för Länsmännen hvilka saknade Boställen, tjenlige Kronohemman malte dertill anslås när de blefvo Åbo-ledige, och emedlertid ersättning derföre genom Contant anslag gifvas.
Af Hr Friherre Cederström j Jacob, att, då R.
St:r vid sista Riksdag beslöto en löneförhöjning ej blott för LandsKamererarne i Bohus Län och på Gottland, utan äfven för Kronofogdarne och Länsmännen derstädes, fastän verkställighet deraf icke kunnat äga rum, enär inga bestämda medel anvisats, Utskottet borde nu, så vida icke behofvet deraf kunde vederläggas, samma Tjenstemän på Stat uppföra till den lönförhöjning som i8a3 års St:r redan ansett nödig; samt af Hr af Schmidt> G. L.j att Utskottet matte taga i närmare öfvervägande behofvet af löneförbättring för LandsSecreteraren i Westerbottens
Län, samt föreslå för honom lön till lika belopp sora för LandsKamereraren stadgadt blifvit. Betänkande!!, N:o 237. 73 Inom Ilögv.
Häradsskrifvarne i allmänhet hade bordt anmälas till löneförbättring, så att deras löner blifvit ungefärligen lika med Kroiiofogdarnes.
Af Prosten Dillner.- att enär Vaktmästare och HofRättsposter blifvit ihogkorane med löntillökning, Häradsskrifvaren i Härjeådahlen, som, utan Boställe, icke njöte i Ordinarie lön mera än 16 R:dr 3.2 sk. och i MantalsskrifningsProvision 100 R:dr, icke bordt uteslutas ifrån dem som ansetts vara i största behof af bättre lönevilkor.
Af Prosten Dedekind: att för Kronofogdar och Häradsskrifvare på Gottland lönevilkoren bordt afUtskottet regleras till närmare förhållande med like Tjens t eina as i andre Provinser.
Af Prosten Forslind: att, då en allmän lönereglering nu icke kunnat åstadkommas, en partiell lönetillökning åtminstone bordt ske för de Kronofogdar och Häradsskrifvare som icke ägde Boställen, så att för de förre lönen uppginge till 866
R:dr 32 sk. Af Professoren Morén: att ifall Utskottet skulle finna sig kunna en sädén partiell löneförbättring föreslå; Kronofogden och Häradsskrifvaren i Carlskoga och Lekebergs Fögderi då äfven måtte varda ihogkomne; samt af ContractsProsten Anrell: att Utskottet måtte föreslå, att någon ersättning gåfves de Kronofogdar och Häradsskrifvare, som voro utan Boställen, samt, ^4 Stats-Utskottets på sätt K. M:ts Nåd.
Proposition innehåller, 100 R:dr åt hvar och en af dem gifvas.
Varandes inom H.
BondeStåndet jemväl yrkadt, af flere Ledamöter dels att Kronofogdar och Häradsskrifvare i allmänhet borde påtänkas med högre löner, hälst der Boställen för dem icke finnas; dels att de af desse Tjenstemän, hvilkas löner icke uppgå till det belopp, hvilket Utskottet för de nya tjensterne föreslaget, måtte erhålla förhöjning.
M:t i Nåder föreslagit; och af de discussioner inom RiksStånden, sorn, i anledning af Utskottets förslag till reglering af 2:dra IIufvudTiteln, förefallit, Utskottet icke funnit inotsagdt dess tillstyrkande, att med den generelle löneförhöjningen åt LandsStatsTjenstemannen bör uppskjutas, för att åt de Militaire Tjenstemännen, hvilkas löner mäst fordra påökning, måtte Lunna verkställas en nödig förändring i detta afseen - Betänkandcn, N:o 237. 75 de; så liar Ulskottel, vid det förhållande, att några nya tillgångar icke kunna af Utskottet uppgifvas för så vidsträckta utgifter som äfven de här ofvan tillstyrkta partielle löntillökningar erfordra, trott sigock kunna frågorne derom i ett sammanhang till besvarande upptaga.
Resolutionen den 27 Nov. 1792, vore på 4o år Kronan frånliänd, men snart till Kronan ålerfölle; förmodande Motionären, att bifall dertill destohälldre borde före - 76 S ta.t s-U t s t »t tels. slas, sora Utskottets förslag i öfrigt deraf icke rubbades, och det öj eller kunde innefatta ett förnärmande för de lottlöse, ora af tillfälligheten utväg bereddes till förbättring i vilkoren för den, sora ensamt af ett särskildt förhållande kunde hämta fördel.
Son» först år i832 Kronan kommer i disposition af förenämnde Heramansbälft, och för de tvänne år sorn derifrån till nästkommande lagtima Riksdag återstå det icke synes Utskottet mera angeläget, än för liela den förflutna tiden, alt för nyssbemälde Häradsskrifvare anskaffa boställe; så har Utskottet redan förut, vid handläggningen af ofvanberörde motion, ansett olämpligt, att med någon serskild hemställan i detta ämne till R.
St:r inkomma, och derföre Utskottet äfven, i sammanhang med flere andre motioner, tiII— kännagifvit, det Utskottet genom det redan afgilna Förslaget ansett ifrågavarande
Motion varu besvarad och således icke erfordra vidare Utlåtande.
De skäl, som af Motionären nu ytterligare blifvit anförde, hafva icke kunnat förändra denna Utskottets öfvertygelse i sjelfva saken; hvadan ej eller nu Utskottet tinner sig kunna bifall till motionen tillstyrka. 17:0 Vid hvad Utskottet föreslagit, i afseende på den tillernade förbättrade löneregleringen för Landtmäteristaten i Orterne, är någon anmärkning icke gjord. 18:0
Det tillstyrkande Utskottet afgifvit, alt, >ned begagnande af de för Landshöfdingarne på Stat nu befintelige anslag, utan vidare utgift för StatsVerket^ Betan landen, N:o 237.
77 en för desse Embetsman lämplig lönereglering måtte vidtagas, har lernnat rum för den erinran inom R. o. j4. af Herr Cederschöld, P. G. j att B.
St:r icke borde så aldeles ovilkoriigt öfverlemna åt Regeringen, att verkställa denna reglering’, utan att fastställa grunderne derföre, såsom t. ex. att en Landshöfding, som bodde in i landet icke borde få lika stor lön som en Landshöfding, hvars Residence lage vid allmän farväg; äfvensom att det vilkor borde vid regleringen fästas, att accorder för Landshöfdingeplatser afskaffas och hädanefter inga nya måtte äga rum; hvarjemte hos 11.
BondeStandet Casper Wijkman från Upsala Län , ansett, att i den underd.
Skrifvelse till K. M:t, sorn rörande denna reglering komme att expedieras, tillika borde uttryckas den underd. önskan: att förslag till regleringen måtte R.
St:r vid nästa Riksdag föreläggas.
— Utskottet finner väl äfven att ett hufvud - i ^8 Stats-Utskottets sakligt vilkor för en ändamålsenlig reglering af lönerne för CivilStaterne i Allmänhet är ett noggrant och strängt handhafvande af redan gifna förbud emot Tjenstemanna-accorder; men då någon serskild anledning icke blifvit uppgifven för en hemställan å R.
St:rs sida till K. M:t i detta ämne, har Utskottet ej eller funnit nödigt, att förslag till någon sådan i sammanhang med förevarande fråga afgifva. 19:0
I anledning af hvad Utskottet i i9:de Puncten tillstyrkt har hos R. o. A. blifvit anmärkt, af Herr von Hartmansdorff, att R.
Och hafva inom Bondeståndet flere Ledamöter, med afseende derpå, att de Mili laire Ledamöterne, som på kortare tid förordnades, alltid voro försedde med andre löner på Stat och vanligen voro i allt fall boende i Hufvudsladen, yrkat att arfvoden för Militaire Ledamö - 8o Ståts-Utskottets terne borde nedsättas, för de 2tne som hvardera uppburo 600 R:dr, till 400 R:dr, och för de 3 som åtnjöto 4ö° Rtdr till 3oo lt:dr hvardera; derjemte en Ledamot, i anledning af den uteblifna påföljden af R.
St:rs beslut år i8?.3 om den ifrågavarande Statens öfverby ttande till 3:dje HufvudTiteln, begärt förslag till det stadgande, hvarigenom det för KrigsHofRätten erforderlige och i nämnde HufvudTitel beräknade anslag måtte komma att innehållas, i händelse Staten-s öfverflyttning äfven denne gång skulle sakna påföljd.
Förslag i detta ämne innehåller bestämdt, att , med uteslutande af KrigsHofRättens
Stat ifrån 2sdra TIufvudTiteln, den matte till den 3:dje HufvudTiteln öfverflyttas.
St:rs bifall öfverlemnas, ej underlåter, alt behörigen iakttaga det beslut som R.
I anledning af det inom Iiederv.'
BondeStåndet gjorde yrkande om nedsättning i de för de Militaire Ledamöterne anslagne arfvoden, finner dock Utskottet lämpligt föreslå: det tillägg i R.
St:rs blifvande underd. skrifvelse, rörande öfverförandet af KrigsHofRättens Stat på 3:dje HufvudTiteln: att B e t ä n k a n d e n_, 3V:o 9.37. 81 alt berörde arfvoden böra utbetalas ”till redan stadgadt belopp för dem, som lill sådan tjenstgöring ifrån annan ort inkallas, men med 33f procents fö rminskning deruti, då i Stockholm stationerade Militairpersoner till samma befattningar utses.”
R:dr 3,000: ■? att, med ljuspenningarnes bibehållande för Ordinarie samt Extraordinarie Embets-och Tjenstemän, anslaget till Skrifmaterialier och Expencer m. rn. ökas med . .
R:dr, som likväl icke innefatta någon ny utgift, hvaremot kommer att försvinna de för LänsNotarierne beräknade R:dr 2,400. så att med R:dr 5,5oo. — — mera, än de förut upptagne . . „ 23o,o44: 3i. 10, (i hvilken sistnämnde Summa likväl innefattas de ökade FörslagsSummorne för omkostnader vid Tull-och PostVerken samt CliartseSigillata:Contoiret tillsammans 118,364: 22. 8.) eller tillhopa R:dr 235,544* 3i. 10. blifver den tillökning, som i det hela nu på 2tdra IIufvudTiteln föreslås.
I anledning af Utskottets tillstyrkande i i:a Punctcn, ang.-dc lonerne för Stats Håden har II:r Öfverste Lefrén åberopat hvad han vid afgifvandet af StatsUtskottets förra Betänkande i detta ämne skriftligen anfört; hvarjemte Herr Lagman Noréus fortfarande instämt uti Herr Öfverstens berörde anförande.
Lönerne för JustiticeRåden.
Emot Utskottets utlåtande derom hafva reserverat sig H:rr Amiral von Schantz; Öfvers te-Lieu ten an ten von Betänkan den, N:o 237. 83 Heyne och Lagman Noreus, hvilka ansett desse löner böra bestämmas till 5ooo R.-dr för hvar och en. 4-de Punden Lönen för Revisions Secreterare.
H:rr Lagerhjelm, Noreus och Santesson hafva ansell berörde lön höra bestämmas till det belopp K.
S.-te Punden .■ Äng.-de K.
HofRatterne.
Emot Utskottets i samma Punct upptagne yttrande rörande Presidenternes löner, har H:r Lagman Noréus såsom Reservation åberopat dess vid behandlingen af Utlåtandet N:o 128 hos Vällofl.
BorgareStåndet gjorde yrkande om 5oo R:drs högre löneanslag årligen för Presidenten i K. Svea HofRätt än för Presidenterne i öfrige HofRatterne, hvarigenom den förres lön skulle komma att uppgå till 5oooR:dr; hvarvid H:r Lagmannen, såsom skäl för samma yrkande, anfört: att redan vid 1810 års Riksdag stadgades taffelpenningar för Presidenten i K. Svea HofRätt till ett belopp af 1000 R:dr årligen; att den då afgifne K.
HofRätt, verkande i samma ort, som Regeringen, oftare än de öfrige HofRatterne, får en tillökning uti de vanliga göromålen, genom Ärender, som röra Rikets säkerhet; att Ordförandeskapet i RiksRätt åtföljer detta PresidentsEmbete; att de fleste Tryckfrihetsmål, hvilka i besvärsväg inkomma, tillböra denna K.
HofRält; att utom dessa alltid fortfarande skäl, HofRätlens göromål i sednare tider fått en ny tillökning derigenom, att vissa mål, sorn uti besvärsväg förut be - 84 Stats-Utskottets handlats af K.
M:t i Kader beviljad, och nytt löneanslag för denna personal af Utskottet föreslaget; i anledning hvarafochdå, utom det mödosammare af denne Presidents* Embetsmannakall, han, såsom bosatt i Stockholm, mäste vidkännas en högre lefnadskostnad, än de öfrige Presidenterne, och den representation, ifrån hvilken lian, såsom Chef, äfven med den största enskilda anspråkslöshet, icke kan skilja sig, alltid skall medföra större utgifter uti flere till hushållsbehofven hörande delar än i Landsorterne, H:r Lagmannen icke funne någon anledning, att denne President, som ifrån 1810 intill 1826, då K.
Häruti hafva H:rr Amiral v. Schantz, Assessor Lagerhjelm, Rådman Lundgren och Grosshandlaren Eckerman instämt. ts.te Punden moni. cl) och smittosamma, sjukdomars hämmande.
Detta synes vid första påseendet vara billigt, men är det ej i grunden, emedan hvar och en ort bör hjelpa sig sjelf och vårda sina egna angelägenheter, för att upprätthålla ett sjelfständigt sinne, hvartill i första rummet hör att en Landsorts innevånare ej tillita det allmänna, förrän utredt blifvit, att den öfverståndna olyckan varit så tryckande att Landsorten bör under vissa år njuta någon lindring i bevillningen, hvilket efter min öfvertygelse är det rätta sättet att godtgöra hvad olyckan åstadkommit. 16 Punden mom. b) H:r Biskop
Thyselius har yttrat det han icke kunde instämma i Utskottets beslut, att utesluta LänsNotarierne från ordinarie Stat, 86 Stats-Utslottets helst Utskottet sjelf medgifvit att ifrågavarande Tjenstemän borde vicariera för LandsSecrelerarne då desse af Embetsresor eller laga hinder afhållas från Tjenstens utöfning.
— Härmed förenade sig Herr Major Heykensköldj H:r Lagman Noréus j H:r CommerceRådet Santesson samt H:r DomProslen Heurlin.
M:t redan för flere år tillbaka i Wäder förklarat 700 T:r behållen Spannmål såsom det minsta möjliga qvantum för en Kyrkoherdes aflöning, lönen för Pastor i Vaxholm bordt af Utskottet uppföras till ett belopp mera nära detta minimum, emedan bemälde Pastor, för dess dubbla befattning såsom både Kyrkoherde och Fångpredikant icke kunde vara belåten med den ringa Summa Utskottet föreslagit, samt någon KronoSpannemål destoheldre för honora anvisas, som StadsPastor i Marstrand, hvilken tillika vore Fångpredikant på Carlstens Fästning, ägde sig anslagne 5o T:r Spannemål såsom Kyrkoherde i Staden, utom den Penningelön han såsom Prest å Fästningen njöte af Betänkande n, N:o 238. 87 Staten; och borde, om serskildte tillgångar icke meia voro att disponera, utväg för en skälig löneförbättring åt förstnämnde Predikant utfinnas, genom minskning i något af de nya anslag, som på IIufvudTitlarne af Utskottet voro tillstyrkta; Äfvensom hos V. BorgareStändet flere Ledamöter yrkat, att, i anseende till bemälde Pastors högst svaga lönevilkor, hvilka år 1828 sammanlagdt knappt uppgått till 3oo R:dr , åtminstone 20 T:r Spannemål årligen måtte för honom anvisas.
I anseende till desse anmärkningar, och då ännu icke II. R. o, A. samt Hederv.
BondeStändet till slutelig pröfning förehaft
Utlåtande öfver gjorde Anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o i3a angående regleringen af utgifterne under RiksStatens Tredje HufvudTitel.
(U.-A.) Till följd af dea Utskotlels berörde Betänkande från samll.
Respeetive RiksStånden, erhållne återremisser, får Utskottet, med iagttagande af den ordning, i hvilken ämnena i Betänkandet förekomma, öfver de gjorda anmärkningarne vördsamt
Proposition, gjorde hemställan, att den till KrigsCollesji Stat nu hörande GeneralFältTygmäslarelönen må till den föreslagne nya GeneralitetsStaten få öfvei flyttas, har, hos H. BondeStdndetCasper Wijkman j från Upsala Län, som beslridt hela inrättningen af berörde GeneralitetsStat, yrkat, att GeneralFSltTygmästarelönen mätte, såsom förut, på KrigsCollegii Stat uppföras, samt denna lön, deruti någon tillökning icke skulle vara afbehofvet påkallad, äfvensom hela anslaget för KrigsCollegium, till det belopp, som vid sista Riksdag bestämdes, oafkortadt utgå.