Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Slats-kontoret att om inköp af förenämnde å Kungsholmen belägna dine tomter, med derå varande åbyggnader och öfriga tillhörigheter, föranstalta, under vilkor, bland annat, att köpesumman blefve från 50,000 r:dr till 45,000 ndr nedsatt, samt derjemte i nåder förorduat, att till köpeskillingens liqviderande skulle användas försäljningssumman för den till Stockholms stad aflrädda mindre mynttomten, 25,000 r:dr, jemte ett belopp af 5,000 r:dr, att förskottsvis utgå af myntverkets egna, för ändamålet disponibla tillgångar, hvaremot återstoden, 15,000 r:dr, skulle liqvideras medelst öfvertagande af i egendomen befintliga premielån å tillsammans 2,275 r:dr samt andra i densamma intecknade skuldförbindelser till belopp af 12,725 r:dr, hvilka sednare borde, i den mån sådant erfordrades, af Stats-kontoret serskildt infrias genom dertill förskottsvis anordnade medel, emot ersättning på sätt och i den ordning framdeles binnie att bestämmas.
Omförmäldte egendomsköp hade derefter, i öfverensstämmelse med de föreskrifna vilkoren, blifvit afslutadt och egendomen den 1 sistlidne Oktober af kronan tillträdd; hvarförutan Kongl. Majit, tid efter annan, förordnat om verkställighet redan under förlidet års sommar och höst af åtskilliga mindre reparations- och byggnadsarbeten, hvarigenom mynt- och kontroll verkens flyttning till den nya lokalen förberedts och hvilka för öfrigt påkallats af omsorgen för egendomens behöriga vård; varande kostnaderne för dessa arbeten anvisade att förskottsvis bestridas af myntverket.
I sammanhang med nyssberörde köpeafhandling hade jemväl fråga uppstått om inköp lör kronans räkning af en staden tillhörig till f. d. Owenska faktoriegendomen gränsande och till dess innehafvare för längre tid utarrenderad strandtomt om 668 qvadratalnar, med derutanför belägen sjöplats, hvarigenom den fördel skulle vinnas, att egendomens område erhöile en mera regelbunden form och egen sjöstrand längs efter hela sin södra sida; och hade
Drätsel-kommissionen förklarat sig vilja, å stadens vägnar, medgifva den ifrågavarande strandtomtens och sjöplatsens afslående till kronan med full äganderätt, antingen emot en köpesumma af 1,666 r:dr 32 sk. banko eller ock emot det att den nedanföre stora mynlhuset belägna kaj finge af staden of - 4 Stais- celi Banko-Ulskoltens UtlåtandeN:a 34- vertagas, för att, jemte en tillämnad kaj nedanför den nja fängelsebyggnaden och rådhuset, till allmänhetens begagnande upplåtas* Utöfver köpeskillingen för den till ny lokal för mynt- och kontrollverken inköpta egendom ............
. . .. 45,000: r:dr erfordrades, enligt af Öfverintendents-embetet godkände förslag, för verkställigheten af dessa verks flyttning till samma lokal, en kostnad af 50,000: — •—- eller tillsammans banko r:dr 95,U00: — — hvilket belopp, då derifrån afräknades den till afbetalning å förenämnde köpeskilling använda försäljningssumman fcr den mindre mynttomten ............
25,000: — — minskades till banko r:dr 70,000: — ■— Såsom utvägar alt till viss del betacka sistnämnde kostnad har Kongl. Majit nu föreslagit dels försäljning af en kronan tillhörig egendom i hufvudstaden, f. d. hofbageriet benämnd, belägen vid Regeringsgatan under Nio 79, hvilken egendom, ansedd till värde af omkring 16,000 r:dr, ej vore för något allmänt behof erforderlig eller användbar, dels anvisandet å myntverkets tillgångar af ett till 24,000 r:dr beräknadt bidrag, derunder inbegripet hvad berörda verk till inköp af de Owenska egendomarna, jemte derå verkställda förberedande reparationsarbeten, redan forskjutit; dock att myntverket härjemte borde befrias från återbetalning till Rikets Ständers bank af hvad sorn med 23,755 r:dr 45 sk. 7 r:st ännu återstod af de från banken under åren 1830—1835 lemnade förskotter för myntningens bedrifvande; till hvilken. förskottssummas afskrifning uti räkenskaperna skäl desto heldre vore för handen» som, enligt hvad en på Kongl.
Majits nådiga befallning upprättad närmare utredning öfver liqvid-förhållandena emellan banken och myntverket utvisade,, detta sednare verk kunde anses ega en berörde förskottssumma öfverstigande genfordran hos Rikets Ständers bank för tillskjuten lojerings-koppar uti det for banken präglade silfvermynt.
Derjemte- och enär det för publika byggnaderna i hufvudstaden å 7:de hufvudtiteln uppförda anslag icke lemnade tillgång för betäckande af den återstående kostnaden för mynt- och kontroll verkens flyttning, har Kongl. Maj:t af Rikets Ständer äskat beviljandet af ett serskildt anslag härtill å 30,000 r:dr, att, i öfverensstämmelse med hvad uti Kongl.
Majlis nådiga proposition om statsverkets tillstånd och behof blifvit serskildt föreslaget, utgå af de för tillfälliga statsutgifter beräknade tillgångar och i mån af behof från Riksgälds kontoret tillhandahållas» Slutligen är af Kongl. Majit i nåder föreslaget, att utbyte af den vid mynthuset belägna kaj måtte ega rutil emot ofvan um förmälde, staden tillhöriga, till f. d. Owen - Stats- och Banko-Utskottens Utlåtande, N:o 3^. 5 ska faktoriegendomen gränsande strandtomt med tillhörande sjöplats, under vilkor, att nämnde kaj i sammanhang med den, som komme att anläggas nedanföre den nya fängelsebyggnaden och rådhuset, till allmänt begagnande upplåtes.
Då frågan om afskrifning af myntverkets ofvanberörde skuld till Rikets Ständers bank, hvilken afskrifning, enligt hvad den nådiga propositionen gifver vid handen, skulle utgöra ett vilkor for möjligheten att på det föreslagna sättet liqvidera kostnaderna för inköp af f. d. Qwenska tomten, äfvensom for mynt- och kontroll verkens ditför flyttande, funnits vara af beskaffenhet att jemväl påkalla yttrande från Banko-utskottets sida, hafva Stats- och Banko-utskotten till gemensam pröfning i dess helhet förehaft innehållet af högstberörde nådiga proposition.
Utskotten hafva härvid icke kunnat undgå att inse och erkänna ej mindre giltigheten af af de anledningar, som påkallat anskaffandet af ny lokal för myntverket, — hvaribland i första rummet sig företer denna eldfarliga inrättnings nuvarande olämpliga läge i en tätt bebyggd stadsdel och i närheten af flera publika byggnader, hvartill koralie behofvet af ökadt utrymme for mynt-tillverkningens ändamålsenliga bedrifvande och slutligen det närvarande mynthusets tjenlighet att användas till gemensam lokal för Statsdepartementernas expeditioner, <— än ock den inköpte tomtens lämplighet, så till storlek som belägenhet, för inrymmande af myntverket och det dermed förenade kontrollverket.
Beträffande först den, såsom utväg att till en del belacka ifrågavarande inköps- och flyttningskostnader, föreslagna försäljning af den kronan tillhöriga egendomen N:o 79 vid Regeringsgatan eller f. d. Hofbageriet, så enär, efter hvad i den nådiga propositionen förmäles, nämnde lägenhet icke är for statens räkning behöflig eller användbar, hemställa Utskotten, l:o att berörde egendom må få, på sätt Kongl. Maj:t pröfvar lämpligast, föryttras och den inflytande köpeskillingen användas till 1 iqviri erantle af de med den nya lokalens för mynt- och kontrollverken inköp samt dessa verks ditföi flyttning förenade kostnader.
Hvad sedermera angår dm ilrågaslälIde afskrifningen af myntverkets skuld till Rikets Ständers Bank, till stod hvarför åberopats, att förstnämnde verk skulle ega en berörde skuld öfverstigamde genfordran hos Banken , så hafva Utskotten dels af förharidlingarne vid sistlidne riksdag, dels af de från Finans-departementet Ui.skotten tillställde handlingar, rörande detta ären - Stals- och Banko-Utskottens Utlåtande, N.o 34- de, inhemtat, att, i afräkning å de under åren 1830—1835 från Banken till myntverket lemnade förskotter, det ena uti aflyst kopparmynt å 7,755 r:dr 45 sk. 7 rst oell det andra för ökade myntningskostnader å 40,000 r:dr eller tillsammans 47,755 r:dr 45 sk. 7 rst, och hvilka förskotter, enligt Rikets Sländers, underdåniga skrifvelse af den 11 Januari 1845, borde på det salt inbetalas, att halfva beloppet erlades inom 6 månader från den 8 November 1844 ock återstoden inom derpåföljande 6 månader, hitintills blifvit af myntverket afbetaid en summa af 24,000 r:dr, så att hos bemälde verk för Bankens räkning ännu innestå 23,755 r:dr 45 sk. 7 rst.
Sedan, med anledning af öfverdirektörens för mynt- och kontroll verken i underdånighet afgifna yttrande i fråga om återbetalningen af sistnämnde belopp och tillika gjorda framställning angående ersättning från Banken för af myntverkets tillgångar använd koppar till silfvermyntets lojering, Kongl.
Maj:t från bemälde öfver-direktör infordrat en efter närmare utredning af förhållandet med tillskottet af lojeringskoppar upprättad fullständig liqvid emellan Banken och rojmtverket, så hade öfverdirektören, jemte underdånig skrifvelse af den 18 Maj 1846, öfverlemnat serskilde af myntverkets tjenstemän uppgjorda kalkyler, utvisande, alt sistnämnda verk skulle hos banken ega tvänne serskilda genfordringar, den ena till belopp af 21,221 r:dr 47 sk., utgörande värdet af förskjutne 50,932 | snyntmarker koppar, hvilka användts till lojering af för Bankens räkning åren 1830—1845 myntadt silfver, genom hvilken summas tillgodoberäknande myntverkets ofvanberörde skuld alltså minskades till 2,533 r:dr 46 sk. 7 rst, den andra å 9,794 r:dr, motsvarande omkostnaderne vid den under åren 1810 —1814 för Bankens räkning verkställda myntning af 2 och 4 skillingsstycken i silfver, hvilka omkostnader, enligt Kongl, brefvet den 27 Juni 1810, bort myntverket af banken ersättas, men hvarför, så vidt öfverdirektören kändt vore, liqvid ej ännu skall egt rum, hvadan följaktligen, vid jemförelse emellan myntverkets och Bankens inbördes fordringar, uppkomme ett saldo till förstnämnde verks fördel af 7,260 r:dr 1 sk. 5 rst.
Såsom skäl för riktigheten af den åsigt, att erforderlig lojeringskoppar borde tillsläppas af Banken, då myntning för dess räkning eger rum, har öfverdirektören serskildt åberopat den omständighet, att då, på sätt nämndt är, under åren 1810—1814, myntning af 2 och 4 skillingsstycken i specie för Banken verkställdes, hade från sistnämnde verk aflemnats all härtill behöflig lojeringskoppar.
Sedan, till ledning vid förevarande afskrifningsfrågas bedömande, Utskotten anmodat fullmäktige i Rikets Ständers Bank att, rörande beskaffenheten och giltigheten af de från myntverkets sida anmälde ofvanuppgifne fordringsanspråk, sig yttra, hafva tili följd häraf fullmäktige till Utskotten insändt ej Stals- och Banko-Utskottens Utlåtande j N.o 34- 7 mindre eget utlåtande än Bankens understyrelses i ämnet afgifna yttrande, uti hvilka handlingar hufvudsakligen anföres, att då, euligt banko-reglementet af den 26 April 1810, utvexling af silfvermynt från banken skulle ska egentligen i 4 och 2 skillings-stycken, Banko-styrelsen af dåvarande Bankoutskott bemyndigats att hos Kongl. Maj:t begära en påskyndad myntning af dessa sorter, emot vilkor, om så äskades, att i detta serskilda fall godtgöra myntverket den deraf uppkommande drygare kostnad.
Efter det en sådan godtgörelss blifvit af Kongl.
Majit uttryckligen begärd och af banko-fullmäglige medgifven, hade, i följd af myntverkets afgifna räkningar, under loppet af åren 1810—1815 från Banken utbetalts tillsammans 1,815 rtdr 20 sk. 7 r:st specie, hvilken summa påförts räkningen: omkostnader vid myntning af jf oell 2 skillingsstyckerij samt sedermera årligen balanserats intill år 1828, då densamma, enligt Rikets Ständers beslut, uti Bankens general-hufvudbok afsk re fs.
Uti Banko-utskottets vid 1828 —1830 årens riksdag uti memorialet NY) 17 afgifna redogörelse för sistnämnde omkostnader hade den åsigt blifvit yttrad, alt af berörde omkostnader ”rätteligen borde restitueras så mycket, som Myntet hade fått vidkännas, i fall den fria myntningen utaf hela, tredjedels och sjettedels riksdaler under tiden hade skolat i vanlig ordning fortgå”; af hvilket yttrande vill synas, som skulle
Banken hafva godtgjort myntverket hela det belopp, som borde sistnämnde verk tillkomma i och för utmynlningen af 4 och 2 skillingsstycken.
För denna mening syntes stöd äfven kunna bernias dels deraf, alt någon fordran hos Banken icke vore uti myntverkets räkenskaper balanserad, och dels deraf, att då, vid 1828—1830 årens riksdag, myntverket af Banken undiick förskott i så väl kontant som aflyst koppar, fråga ej uppstått, att Banken borde godtgöra någon skuld till myntverket, härledande sig från myntningen under åren 1810—1815.
Någon ytterligare ersättning för kostuaderne vid sistnämnde myntning syntes för öfrigt desto mindre kunna ifrågakomma, som den för fordrings-anspråks anmälande i allmänhet gällande föreskrift, angående tio års pi seskriptionstid, jern väl på nu förevarande fall vore tillämplig.
I afseende på den af öfver-direktören för myntverket gjorda framställning om godtgörelse till nämnde verk för underåren 1830—1845 för bankens räkning tillsläppt lojeringskoppar, har Bankens understyrelse, uti sitt af banko-fullmäktige åberopade utlåtande, andragit, att enär i 6 § af Kongl. Förordningen angående myntfoten, af den 25 Juni 1830, vore stadgadt, att å silfver, som till myntning inlemnas, bör, under namn af mynskatt, | procent afdragas för att till en del ersätta myntningskostnaden, utan ali nämnde stadgande i minsta mån föranledde dertill, att Banken meia än enskilde ptisoner skulle ega skyldighet att serskildt ersätta 8 Stats- och Banko-Utskottens Utlåtande, N:o 34- myntverket kostnaden för silfvermyntets lojering, samt högstberörda af Öfverdirektören åberopade Kongl, bref af den 27 Junii 1810 endast hade afseende på den då itrågaställda myntning af 4 och 2 skillingsstycken, men ingalunda egde tillämplighet å den efter 1830 års riksdag verkställda myntning, hvilket ådagalades deraf, att, i motsatt fall, det icke kunnat i banko-reglementet föreskrifvas, att myntverket skulle återgälda ofvanberörda förskott, som, enligt samma reglemente, borde från Banken till myntverket aflemnas, funne under-styrelsen i följd häraf förenämnde framställning sakna all grund.
Hvad sålunda blifvit af banko-styrelsen anfordt synes Utskotten innefatta fullt giltiga skäl för underkännande af de från myntverkets sida framställda gen fordringsanspråk å tillsammans 31,015 r:d 47 sk.; vid hvilket förhållande den väckta frågan om myntverkets befrielse, på grund af qvittning, från skyldigheten att ersätta banken det återstående beloppet, 23,755 r:dr 45 sk. 7 rrst., af derifrån erhållna förskotter, alltså, elter Utskottens tanka, bör förfalla, Då emedlertid, genom åliggandet att berörd- lörskottssumma nu återgälda, myntverkets styrelse skulle sättas utur stånd att, lill bestridande af nödiga utgifter för verkets flyttning och den nya lokalens inredning, använda samma verks nu disponibla, för dessa föremål påräknade, tillgångar, så och med hänsigt derjemte till den obestridliga fördel, som genom myntningens bedrifvande i en utvidgad och fullt ändamålsenlig lokal måste tillskyndas det allmänna, serdeles under nuvarande omständigheter, då, i följd af skillirigs-sedlarnes beslutade indragning, en betydligare myntning kommer att ega rum, hafva Utskotten trott sig ega skäl att föreslå, 2:o det anstånd med infriandet af myntverkets återstående skuld till banken, stor 23,755 r:dr 45 sk. 7 r:st., må af Rikets Ständer medgifvas intill nästa riksdag, då Rikets Ständer blifva i tillfälle alt rörande sättet för beloppets återgäldande vidare besluta.
Under åberopande af hvad Utskotten, i afseende på behofvet och lämpligheten af mynt- och kontrollverkens förflyttande från sin nuvarande till deri inköpta nya lokalen, ofvanföre yttrat, tillstyrka Utskotten, 3:o att, såsom bidrag till slutligt liqviderande af köpeskillingen för nämnde lokal, äfvensom till betäckande af de i och for flyttningen erforderliga kostnader, Rikets Ständer måtte å Riksgälds-kontoret anvisa den af Kongl. Maj:t äskade summa af 30,000 r:dr.
Slut - Stats- och Banko-Utskottens Utlåtande, tV:o 34•
9 Slutligen få Utskotten, i öfverensstämmelse med hvad Kongl. Maj:t i nåder föreslagit, hemställa, 4:o * att den nedanför nuvarande stora mynthuset belägna kaj må åt Stockholms stad öfverlåtas emot det att, i utbyte häremot, till staten under full eganderätt afstås den staden tillhöriga intill f. d. Owenska faktoriegendomen gräDSande strandtomt om 668 qvadratalnar med dertill hörande sjöplats, och under vilkor derjemte, att nämnde kaj tili allmänt begagnande upplåtes.
Stockholm deri 16 Juni 1848. » Reservation är anmäld af heir Lagergren emot 2:dra punkten af förestående utlåtande.. ) B sk. tili K
Prot. 184J och 1848/ 4 Sami a Afä, 8 Haft. 2 STOCKHOLM, ecksteinsea roktrtckeriet, 1843.
Stats- oek Lag-7'tskuu Utlåtande, N:o 35. i JW 35.
Ank. till Exp.-Utsk. den 20 Juni, kl. 7 e. m.
Utlåt ande, i ar. letin in g af väckt motion orri öfverflyttning till
Domareinnkte/i af prof ningen och af görandet af sä kallade äldre kronof ordringar, samt om bestämmandet af en pre skriptionstid, inom hvilken alla sudatie fordrings-anspräk skola störas gä/lande.
O O Uti en hos Ridderskapet och Adeln väckt motion, som blifvit till handläggning af Stats- och Lag-utskotten remitterad, har herr Rosenblad, Hern hard, anmärkt hurusom, oaktadt i sednare tider den sats med skäl gjort sig gällande, att de egentliga rättsfrågornes pröfning och afgörande horde från den förvaltande myndigheten öfverflyttas på domstolarne, en Stor oformlighet dock qvarstode i detta fall, i det alt ett kronans förvaltande verk, Kammar-kollegium, pröfvade och afgjorde de så kallade äldre kronofordringarne samt att dylika ärenden vidare fullföljdes hos Kongl. Maj:t i Dess Statsråd, och att sålunda i en rättsfråga den ena parten vöre domare.
Då likväl denna process-ordning vore stridande emot den naturliga grunden för pröfning af frågor parter emellan, och äfven mot hvad som gällde i afseende på alla yngre likartade anspråk emot Statsverket, har motionären, jemväl för att tillvägabringa ett skyndsamt slut pä alla dylika mål, föreslagit: i:o att pröfningen och afgörandet af de så kallade äldre kronofordringarne måtte öfverflyttas från Förvaltande till Domare-makten; 2:0 att en kungörelse måtte införas i Stockholms Post- och Inrikes Tidningar, Finlands Allmänna Tidning samt Hamburger Correspondenten, uppmanande alla, som förmena sig ega dylika, i laga ordning bevakade, men ännu icke afg orde fordrings-anspråk, att, vid förlust af all vidare talan, inom slutet af år i84p, dem ånyo anhängiggöra inför Stockholms Kämners-rätt, eller den domstol, som då kan vara första instansen för Stockholms stad, medelst stämning å Kammar-kollegium och Riksgälds kontoret; lii k. till R.
Prat, 1847 * 1848, 4 Sami. 2 A/d. 9 Haft. i 2 Statt- och I ag-Utsk:ns Utlåtande, S':o 35. 3:o ali, vid afgörande), af dessa fordrings-anspråk, allmän lag och de serskildt i afseende på dem utfärdade Kongl.
General-resolutioner och för ordnanden måtte tjena till efterrättelse, och 4:o alt för öfrigt, i afseende på liqvider af de fordringsanspråk, hvilka kunna genom laga kraftvunnet domslut fastställas, de i Riksgäldskontoret närvarande reglemente fastställde grunder måtte tjena till efterrättelse, så vida serskild öfverenskommelse icke mellankommer.
Då Stals- och Lag-utskotten vid sistlidne riksdag hemställde, alt herr /{oxenb/uds då väckte motion, innefattande enahanda förslag, utom i afseende å tiden inom och domstolen vid hvilken fordrings-anspråken borde göras gällande, måtte lemnäs utan afseende, anförde Utskolten uti sitt under den i5 Maj 1845 deröfver afgifne, af samtliga Riks-stånden gillade, betänkande 11:0 i3a, derför följande skäl: alt då motionären med så kallade äldre kionofordringar syntes hafva afsett sådane enskildes fordringsanspråk hos Statsverket, hvilka före 1719 tillkommit, och, så vidt Utskolten hade sig bekant, preskriptionstid, genom serskilda författningar, redan funnes för alla dylika fordringar sladgad, så alt några andra fordringsanspråk från nämnde lid icke borde kunna göras gällande, än sådane, hvilka, inom redan stadgad preskriptionstid, blifvit hos Kaminar-kollegium i föreskrifven ordning anmälde och bevakade, och för hvilka, såsom på nämnde kollcgii utredning och pröfning beroende, någon ytterligare preskriptionstid icke kunde bestämmas, Utskotten ansåge icke erforderligt, att någon ny preskriptionstid stadgades för de af motionären afsedde så kallade äldre kronofordringarne; hvarjemte, i afseende på den pröfning af ifrågavarande mål, hvilken, enligt för Kammar kollegium gällande instruktion, nämnde kollegium tilli) ör, det förekomme, alt motionärens i öfrigt framställde förslag endast åsyftade att samma pröfning skulle öfverflyttas från elt privilegieradt forum till elt annat, hvilket syntes mindre lämpligt.
Utskolten hafva tagit denna fråga i öfvervägande; och ehuru nu väckte förslag finnes vara i så måtto afvikande från det af motionären vid sistlidne riksdag framställde, som, i stället för Svea Hofrätt, Stockholms Kämnersrätt eller den domstol, son) knnde blifva första instansen för Stockholms stad, ansetts böra vara rätta forum för anhängiggörandet, medelst stämning å Kammar-kollegium och Riksgälds-kontoret, af ännu icke afgjorde fordrings-anspråk af ifrågavarande beskaffenhet; likväl och som det lika litet i mål af denna, som annan beskaffenhet, är parten obetaget Stals- och Lag-Utsfr.ns Utlåtande , A':o 36. 3 att, genom stämning lill vederbörlig domstol, bana sig väg för talan emot Kongl. Majt och Kronan, äfven i sådane lall, då fordrings-anspråken blifvit af administrativ myndighet granskade och underkände, samt, vid sådant förhållande, något ytterligare stadgande i omförmälde hänseenden icke synes af behofvet påkalladt, hafva Utskotten, på dessa och ofvanberörde af Utskotten vid sistlidne riksdag anförde skäl, funnit sig böra hemställa, att nu väckta motion må utan afseende lemnäs.
JVF 30.
Ant. till Exp.-Ulsk. den 20 Jani, kl. 7 e. m.
Utlåtande, i anledning af väckt motion om en reform af systemet för landsvägarnes byggnad och underhäll i allmänhet.
Uti en hos Ridderskapet och Adeln väckt samt lill Stats- och Lagulskotten remitterad motion, har herr H/erta, Lars, anfört, att, då nyttan af förbättrade kommunikalions-anslalter vore allmänt insedd och ytterligare erkänd genom det deltagande, som visat sig för anläggandet af en eller flere jernvägslinier genom riket, det vore nödigt att, under afvaklan på denna storartade plans verkställande, och jemväl såsom ett kraftigt understöd åt densamma, icke förbise något, som möjligen med mindre uppoffring kunde åstadkommas för samma hufvudändamål; att det i sådant afseende nödvändigaste och närmast behöfliga torde vara: en reform af sjelfva systemet for landsvägarnes byggnad och underhåll i al!mänhet, helst det vore kändt, alt landsvägarne, ifrån förhöslens början, äro i det skick, att längre transporter af tunga varor derå på hjuldon, väl icke öfverallt, men på ganska långa sträckor ytterst försvåras, och att det vore omöjligt att här åstadkomma sådane formans-inrättningar, som i åtskilliga andra länder, hvarest landsvägarne föga lida af regnets inverkan och der man på ensior 4 Stats■ och Lag-Utsk:ns Utlåtande, N:o 36, vagn kunde forsla ända till 8,000 skA 1 p ; samt att sådane landsvägar vore ordentligt byggda och anlagda på en fast grund och sedan väl underhållne, hvarföre också föga eller ingen skillnad i transportkostnaden egde rum under de olika årstiderna
Med föranledande häraf och då en väg, en gång anlagd med ett fast underlag på det ändamålsenliga sätt, Som erfarenheten tillräckligt gifvit vid handen, sedermera icke erfordrade hälften så mycket grus, som en väg utan fast botten, hvilken uppmjukades af regnet, och då goda materialier till chausseers underhåll funnes inom riket, har motionären, som, enär de väghållnings-skyldige hvarken egde förmåga eller skyldighet att på enskild bekostnad en sådan vägbyggnad företaga befarat, att, utan statens mellankomst, äfven i detta hänseende, landsvägarne i det hela eller hvad sjelfva vägbvggnads-systemet i allmänhet anginge, komme att förblifva i sitt nuvarande skick, anhållit, att i öfvervägande måtte tagas, i hvad mån det i motionen antydde ändamålet kunde befordras och en allmän reform af vägbyggnads-systemet i landet inledas genom anslående af belöningar af allmänna medel eller räntefria lån å vissa år, eller deltagande i kostnaden från statens sida med de väghållnings-skyldige, som åtoge sig alt, enligt gifne föreskrifter, ombygga och sedermera underhålla sina vägstycken, allt efter som sådant funnes mest erforderligt; hvarjemte motionären hemställt, att, om ett sådant förslag gillades.