Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den dam, hvars por- trätt vi i d a g med- dela våra läsarin- nor, har under sin väx- lingsrika lefnadsbanä g j o r t sig k ä n d i v i d a o c h vidt skilda sam- hällskretsar i de olika länder, där h o n lefvat o c h verkat; m e n h v a r t h o n än k o m m i t o c h i hvilken egenskap h o n än uppträdt, hafva hen- nes personliga älsk- värdhet och öfriga framstående egenska- per tillvunnit henne allmänt erkännande o c h tillgifna vänner.
S o m en h ö g t uppsatt mans h ö g b o r n a m a k a var h o n en p r y d n a d för de sällskapskretsar h o n då tillhörde; s o m en hängifven o c h allt uppoffrande arbetare på människokärlekens och en u p p h ö j d världs- åskådnings rika fält har h o n förvärfvat sig en plats i ledet bland de mänsklighetens ban- brytare, hvilkas namn gå till eftervärlden.
E n särskild anled- ning till intagande af grefvinnan W a c h t m e i - sters bild i vårt bil- dergalleri ligger däri, att h o n n y l i g e n efter många års frånvaro under en månads tid (fästat S t o c k h o l m.
Grefvinnan W a c h t - meisters fullständiga namn är Constance G e o r g i n e L o u i s e de B o u r b e l de M o n t p i n - con.
Hennes föräl- drar v o r o markisen de B o u r b e l, f o r d o m an- ställd i franska diplo- matien, o c h Constance Bulkeley.
Ätten de Bourbel är en af de äldsta i Frankrike.
Bosatta i Normandie alltsedan midten af 900- talet, hafva dess med- l e m m a r åtskilliga gån- g e r g j o r t sig b e m ä r k t a i Frankrikes häfder, till e x e m p e l under L u d - v i g X I V, d å en R a o u l de B o u r b e l d e l t o g i nere fälttåg o c h blef u p p h ö j d till markis.
C o n s t a n c e de Bour- bel f ö d d e s i Firenze i Italien den 28 mars 1838.
R e d a n som barn blef h o n föräldralös o c h skickades då till E n g l a n d till sin m o - ster, mrs Bulkeley, för att uppfostras.
H o s h e n n e tillbragte h o n sin b a r n d o m o c h u n g d o m, till dess h o n år 1863 blef gift m e d sinsyssling, g r e f v e C a r l Wachtmeister, dåva- r a n d e svensk-norsk mi- nister i L o n d o n.
H o n f ö r b l e f i L o n d o n i tre år, flyttade sedan till
IDUN 106 En allvarlig verksamhet K ö b e n h a v n, då h e n n e s m a n blifvit för- flyttad till m i n i s t e r p o s t e n därstädes, samt år 1868 till S t o c k h o l m, då g r e f v e W a c h t - meister blef utrikesstatsminister.
Redan år 1871 blef h o n änka, m e n kvarstå n- n a d e flere år i S v e r i g e, v a n l i g e n tillbrin- g a n d e vintern i s ö d e r n f ö r sin bälsas skull.
År 1879 b ö r j a d e g r e f v i n n a n att g ö r a spiritistiska studier, sedan h o n h o s sig själf m ä r k t a n l a g f ö r c l a i r v o y a u c e o c h m e d i u m s k a p, m e n efter två års forsknin- g a r å detta o m r å d e u p p h ö r d e h o n där- med, enär h o n fann det b å d e otillfreds- ställande o c h farligt f ö r hälsan.
A r 1881 g j o r d e h o n först b e k a n t s k a p m e d teoso- fisk litteratur; h o n k ä n d e sig allt m e r a tilltalad af detta- l ä r o s y s t e m o c h blef m e d l e m af teosofiska s a m f u n d e t samt har alltsedan ä g n a t sitt lif åt teosofisk verk- samhet m e d en ifver o c h h ä n g i f v e n h e t, s o m s ö k a sin like.
H o n k ä n d e sig m y c - ket d r a g e n till m a d a m e B l a v a t s k y s geni- aliska p e r s o n l i g h e t o c h lefde t i l l s a m m a n m e d h e n n e u n d e r m å n g a år, först i W i i r z - b u r g o c h O s t e n d e, sedan i L o n d o n.
S o m en n ä r a vän b i s t o d h o n h e n n e u n d e r alla de svåra p r ö f n i n g a r, s o m d e t teosofiska samfundets stiftare h a d e att utstå, o c h d e t k a n t r y g g t påstås, att d e t finnes få personer, s o m så v ä l k ä n d e m a d a m e Bla- vatsky, som g r e f v i n n a n W a c h t m e i s t e r.
V i d Blavatsky-logens sammanträden kunde m a n v a r a viss på att få se g r e f v i n n a n s vän- liga anlete, o c h alltid h a d e h o n n å g o t af intresse att f ö r t ä l j a o m sin så v a r m t af- hållna o c h v ö r d a d e v ä n o c h lärarinna.
Sin v e r k s a m h e t i L o n d o n f ö r d e n teo- sofiska saken — o c h d e n är g a n s k a bety- d a n d e — har g r e f v i n n a n u t ö f v a t u t a n att i n t a g a n å g o n officiel ställning i n o m sam- f u n d e t; h o n har f ö r e d r a g i t att arbeta en- dast som enskild p e r s o n.
U n d e r m a d a m e B l a v a t s k y s l e f n a d s k ö t t e h o n ensam e n vidlyftig korrespondens m e d en m ä n g d p e r s o n e r i skilda länder, s o m ö n s k a d e erhålla u p p l y s n i n g a r a n g å e n d e samfundet, o c h det var ej o v a n l i g t, att h o n o m kväl- larne fann p å sitt s k r i f b o r d en p a c k e af o m k r i n g t j u g u b r e f att besvara.
Men sin h u f v u d s a k l i g a v e r k s a m h e t har h o n haft p å teosofiska b o k f ö r l a g e t s k o n t o r i n:r 7 J) uke Street, A d e l p h i.
H v a r j e m o r - g o n v i d n i o t i d e n har g r e f v i n n a n u n d e r e n f ö l j d af år färdats den l å n g a v ä g e n m e l l a n L a n s d o w n R o a d (senare A v e n u e R o a d), där teosofiska h ö g k v a r t e r e t är be- läget, o c h D u k e Street, o c h där satt h o n vid sin pulpet till k l o c k a n fyra eftermidda- gen.
D å h o n m o t t o g affären, var den i upp- lösningstillstånd, m e n n u har h o n b r i n g a t u p p den, så att d e n i c k e endast b ä r sig m e d e n o m s ä t t n i n g af o m k r i n g 5,000 p.
st. (9 0, 0 0 0 kr.)
årligen, u t a n k a n äfven un- derhålla två b o k h å l l a r e o c h ett p a r kvinn- liga biträden.
G r e f v i n n a n W a c h t m e i s t e r har b i d r a g i t med en d e l uppsatser till d e n teosofiska litteraturen o c h har n y l i g e n u t g i f v i t en b o k u n d e r titel: » M i n n e n af H.
Bla- v a t s k y; en beskrifning af d e förhållan- den, u n d e r h v i l k a H e m l i g a L ä r a n ned- 1894 f ö r s o n a r a l l t i d till s i s t n i e d l i f v e t.
skrefs. » D e n n a b o k är n u öfversatt till svenska o c h u t k o m m e r j u s t i dessa dagar. "
G r e f v i n n a n W a c h t m e i s t e r är o c h har varit v e g e t a r i a n o c h absolutist u n d e r d e senaste f j o r t o n åren.
T i l l sitt y t t r e är hon af m e d e l l ä n g d, har b l o n d t hår o c h blå ö g o n, h e n n e s r ö s t är b e h a g l i g o c h hela h e n n e s p e r s o n l i g h e t har n å g o t syn- nerligen t i l l d r a g a n d e.
H e n n e s arbetsför- m å g a t o r d e ej öfverträffas af n å g o n i n o m det teosofiska samfundet, o m ej af A n n i e Besant.
H o n är f ö r n ä r v a r a n d e tillsam- m a n m e d mrs B e s a n t stadd på e n resa i I n d i e n, i afsikt att n ä r m a r e lära k ä n n a det m ä r k v ä r d i g a land, där civilisationens v a g g a stått, o c h d e t f o l k, b l a n d h v i l k e t det storartade s y s t e m af p å en g å n g fi- losofi, r e l i g i o n o c h v e t e n s k a p, s o m kallas teosofi, haft sin upprinnelse.
" Att hushålla för ungkarl ... " f en tid, då kampen för tillvaron m e d hvarje dag blir hetare, då äfven på de nya ba- nor, som blifvit kvinnan öppnade, träng- seln blir allt större, kan ju den fråga, hvilken ligger antydd i det citat ur ofta förekommande platsannonser, s o m vi sett som rubrik, vara förtjänt af att upptagas o c h i någon mån ut- redas.
Många unga flickor stå helt visst spör- jande o c h tvehågsna framför den.
De ifrågavarande platserna synas, som sagdt, ej sällan annonserade i tidningarna, o c h att döma a f de talrika svar, hvilka, efter hvad det påstås, å dessa annonser inflyta, äro de högt skattade.
Onekligen erbjuda de ock stora förmåner: förträffliga lönevillkor, ej obetydlig frihet o c h själfständighet m.
, hvarför det ej bör väcka förundran, vare sig att en eller an- nan ung kvinna, som innehar den a f ingen af- undade ställningen att i främmande hus gå frun tillhanda, i en sådan plats tror sig se slutet på sina svårigheter, eller att någon stac- kars flioka, s o m står u t a n hem o c h utan det nödvändiga lifsuppehället samt på grund af en öfvervägande huslig uppfostran egentligen ej duger för i c k e husliga sysselsättningar, i sin nödställda belägenhet tillgriper detta lefvebröd, om det bjudes.
- Svarta sjön.
• * fjf gungfly innesluten sin djupsvart klara våg i ödemarken ensligt tjärnen breder.
Förirrad under jakten jag honom en gäng såg, fast ingen stig nu mer till honom leder.
Och hvem vägar bestrida, att det verkligen finns unga flickor, hvilka med heder kunna bestå i här åsyftade lefnadsförhållanden?
E x - empelvis tänker j a g mig, att sådana skola göra det, hvilka under tryckande omständigheter hunnit tidig mognad o c h för hvilka lifvets Rundt om har skogseld härjat, sa långt som blic- allvar är mer bekant än barndomens ysterhet; ken ser, sä o c k andra, hvilka under uppväxten tillsam- och dödens askgrå färg åt marken gifvit; mans m e d bröder o c h i umgänget med dem skelett af jättefuror i dyn ha stupat ner och hvitnade af sol och skurar blifvit.
och deras kamrater förvärfvat en viss käokhet i sitt sätt att vara jämte en rätt nyttig känne- Blott ödslig hemskhet möter den häpne vandrarns syn: dom o m det manliga släktet, så att de hvar- en kolnad skog förvridna grenar sträcker ken beundra männen s o m några högre väsen, som knotigt magra armar i ångest upp mot skyn — hvilka lätt kunde rubba deras lugn, eller en spöklik anblick, som förstämning väcker.
anse d e m, på grund a f vanliga fel o c h lyteo, hemfallna åt fördärfvet.
Hafva då dessa flic- Hvart lif af fruktan gripit från denna trakt syns fly, kor, utom de erforderliga praktiska kunska- där nu blott dyster lystnad tung tycks rufva: ej vandrar mer en snäppa på gungflyns svarta dy, perna, det m o d, som tarfvas för att sätta sig ej hörs bland träden kuttra mer en dufva.
öfver » h v a d folk pratar », o c h den kraft, som höfves att bära förödmjukelsen a f att ett eller an- Dock, lyst. '
— Ett skri helt plötsligt från skogssjöns nat h e m stänger sina dörrar för dem o c h att våg mig når — i mångens ögon en viss skugga faller öfver ett skri så sällsamt vildt och skyggt tillika — dem, i samma stund de antaga plats hos en ett skri så gränslöst dystert, att det med bäfvan slår ogift herre, så må de då på detta arbetsfält och hemlig rysning, som först sent vill vika.
— förskaffa sig sitt dagliga bröd, för så vidt detta på andra håll vägras dem o c h de först Ah, det är ju allenast en kolsvart ensam lom, som simmar där pä tjärnens dunkla vatten!
inhämtat nödiga upplysningar rörande den Han skriar, när han finner dess våg så död, så lom, » hyggliga ungkarlens » karaktär ooh vandel.
och blickar ned i djupet, mörkt som natten.
— Förtalets pilar m o t den rena skola återstudsa mot den, s o m afskjutit d e m.
Den svarta, döda skogssjön en gång jag skådat blott; dock står han ständigt tydlig för mitt minne.
Men därhän o c h ej längre gå vi i medgif- Fast sc ' n den tiden många och länga år förgått, vande.
T y m e d förmånerna af dessa platser förunderligt han fängslar än mitt sinne.
äro parade stora faror, hvilka ej uppvägas af de förra.
S o m regel måste det framhållas, att Och än på dig han öfvar en trolsk och dunkel makt, de ej passa för unga flickor och ej böra an- du mänskoskygga, grubbelmörka hjärta, tagas a f d e m, åtminstone på den sedliga nivå som Ivifvelsjukans tärsot lik vådcld ödelagt, nutidsmänniskan ännu befinner sig.
G o d t kam- hvars sång mest liknar lommens skri af smärta.
ratskap, fritt.
från kurtis, man o c h kvinna Edv.
emellan, är ett mål, m o t hvilket vi sträfva, och som vi pä en del områden, glädjande att erkänna, redan se förverkligadt, men s o m på en del andra troligen dock aldrig blifver an- Förr klang här trastens visa i stilla aftonstund och orrens locklon ljöd bland höga tallar.
Nu råder pinsam tystnad, där döden gjort sin rund.
Den svarta sjön man tjärnen allmänt kallar.
1894 nat än en d r ö m.
D e t vi här sysselsätta oss med hör till d e m.
Man kan ej nog varna de unga för vädorna i denna kinkiga ställning, där kvinnan dels är b e r o e n d e, dels också så- som löntagare, äfven i bästa fall, i någon mån underordnad, o c h där hon ej äger annat skydd än sig själf, om hennes » h u s b o n d e » skulle glömma den aktning han är henne skyldig, och där hennes eget hjärta lätteligen skulle kunna spela förrädarens roll.
Törhända in- vänder man, att en klok ungkarl väl dock ej med ens ett ögonkast vill förnärma den unga ärbara kvinna, som i sig förenar de dubbla egenskaperna af en omsorgsfull o c h ärlig hus- hållerska o c h en glad o c h angenäm värdinna, ty han måste väl förstå, att det då strax skulle heta: » adjö, min h e r r e!
» Detta » adjö, min herre » tager sig emellertid m y c k e t bra ut på papperet, men torde ej sällan i praktiken falla sig mindre lätt.
o m intet föräl- drahem eller annat därmed jämförligt står henne öppet.
Faran af obesvarad kärlek där- emot lämnar jag därhän.
D e n är egentligen ej större i dessa än i hvilka andra lefnadsför- hållanden som helst.
D e n själfantändliga kan fatta eld i en teatersalong, på gatan eller hvar och när som helst, men, enligt min tro, finns det ej något öfvervägande flertal af detta slag af kvinnor.
V a r e det emellertid långt från mig att vilja förneka tillvaron af ungkarlar med allvarlig o c h solid karaktär, hos hvilka en ung kvinna skulle kunna vara trygg för allt, som ens tillnärmel- sevis hade sken af kurtis eller närgången upp- märksamhet; men just i den omständigheten att i annonserna ofta anhålles om porträtt, t y c - kes ligga en antydan, att man b ö r vara pä sin vakt.
A r det blott fråga o m en ordentlig husfru, som förstår sig på mat o c h kan sköta ett hem samt därjämte är nog verserad att presidera vid ett middagsbord, hvad betyder det då väl, om hon är vacker eller ful?
de platser, o m hvilka är tal, tillkom- ma den mognade kvinnan och på grund af hennes praktiska erfarenhet o c h öfvade för- stånd af henne bäst skötas, vill väl ingen be- strida.
O c h då äfven d e, som hunnit ett stycke längre fram på lifvets bana, väl böra äga rätt att existera, hvarför då ej åt dem lämna dessa sysslor, för hvilka de i alla afseenden äro långt mer lämpliga än de u n g a?
Be3in- nom, huru mycket färre möjligheter till utkomst, som, jämförde med de senare, finnas för de förra!
F ö r öfrigt, gamla blifva snart nog äf- ven de yngsta, o c h det behöfs i sanning in- gen så synnerligt tålig väntan för att börja upptäcka de förargliga strimmorna vid tinnin- garna.
F ö r att nu ej tala om den värdighet, en äldre kvinna hunnit förvärfva, följa m e d henne, om hon är g o d, hemtrefnad o c h en viss stämning; hon har erfarit o c h upplefvat en hel del, hon har mer innehåll än den unga och följaktligen mer att säga.
E n klok o c h redlig ungkarl skall därför, då han väljer vär- dinna i sitt hus, helt säkert föredraga ett äl- dre fruntimmer framför en ung flicka.
IDUN 107 vill undvika C h a r y b d i s.
H v a d som på afstånd ter sig lockande, kan på närmare häll blifva tämligen obehagligt, o c h ofta nog besannar det sig, att den, som i otålighet afkastar ett kors, får ett tyngre i dess ställe.
I en familj är hon, på få undantag när, skyddad o c h likställd med barnen i huset; hon vet ej ännu hvad det innebär att ensam kämpa ute i brottsjöarna.
Hvilken välsignelse, som ligger i ordnade fa- miljeförhållanden, uppskattas ej alltid tillräck- l i g t; de torde förefalla mången ung människa träkiga, men, väl löst från banden, skall hon, därest hon är en sedlig karaktär, önska dem tillbaka igen.
Mot fördomarna, denna uråldriga fiende till ett bättre, som hämmat så många g o d a ansat- ser i världen, är det hvars o c h ens plikt att strida, o c h ehuru vi redan hunnit en frigörelse från dera9 välde, hvilken, särskildt hvad angår det för unga flickor passande, jämförd med det slafveri, under hvilket våra m o r m ö d r a r våndades, i sanning är märklig, återstår oss likväl ännu m y c k e t att öfvervinna.
M e n vi må akta oss att i en alltför vidsträckt tillämp- ning eller i upplösande afsikt använda ordet fördom.
Missbrukadt är detta ord ofta.
Det finns vissa konventionella råmärken, hvilka ej böra borttagas, hvilka klokheten bjuder oss att ej öfverskrida.
V i l l man ställa sig opartiskt till den fråga, som här varit före, måste man erkänna, att allt icke vore godt o c h väl, blott man lyckades rubba en, som det kan tyckas, trångbröstad, gammaldags uppfattning af det passande, utan att vi här befinna oss inför ett sluttande plan, där visserligen en o c h annan kan hålla sig uppe, men där det stora flerta- let skulle skrida utför.
Vare nu detta mitt anspråkslösa inlägg i en fråga, som visserligen ej saknar sin aktualitet och stora vikt.
Önskligt vore, att någon med egen erfarenhet yttrade sig i densamma.
Att H v a d nu särskildt beträffar den unga kviuna, som i en främmande familj, måhända under tårar, äter ett knaggligt brödstycke o c h vid läsningen af någon ungkarls annons efter vär- dinna börjar fantisera öfver, huru förträffligt det vore att, i stället för den knappa löneu, kunna förtjäna några hundra kronor om året, i stället för att bo i barnkammaren, hafva sitt eget vackra rum, i stället för att lyda o c h gå en matmoders ärenden, själf blifva den sty- rande och befallande, upprepar jag till varning för henne det ofta citerade romerska ord- språket: den råkar lätt ut för Scylla, s o m En musikalisk " At Home " i London.
London i mars.
et var mr o c h mrs L a w s o n, som sändt inbjud- ning till en » At Home » i deras ståtliga hus vid Grosvenor Square.
Mr L a w s o n, ehuru ännu en ung man, har redan flere år varit medlem af par- lamentet, hvilket naturligtvis betyder, att han är en i vida kretsar känd och ansedd man.
H a n är därtill såsom ägare af Daily Telegraphe — en af Londons förnämsta tidningar — innehafvaren af en årlig inkomst, som torde uppgå till omkring en million kronor, Grosvenor Square — i distriktet Mayfair, en af de gamla aristokratiska stadsdelarne — har ej ännu delat öde med sina samtida: Russel Square, Bedford Square, Bremswick Square m.
fl., att dess hus från sitt forna höga anseende sjunkit ned till nivån af » boarding bouses » (pensionat).
Dessa squarer med sina solida 100 till 200 år gamla hus och vackra inhägnade planteringar äga något un- derbart tilltalande.
Husen bilda liksom en ram och bakgrund till de väldiga plataner, almar, ka stanier m. m., som höja sina kronor öfver busk- hagar, sammetslika gräsmattor och lysande blom- steranläggningar.
De tyckas drömma om forna tiders glans, om högaristokratiska tillställningar, lysande ekipager med visitklädda damer, kuskar i allongeperuk och pudrade betjänter, o c h lefva nu på sina minnen — en stilla o c h indragen ålder- dom.
Grosvenor har, som sagdt, ännu till stor del kvar sin aristokratiska prägel.
Hertigen af VVest- minster, hvilken s o m bekant är ägare till en myc- ket stor del af Londons areal, har sitt palatslika » town residence » här i närheten.
Vid vår ankomst finna vi dörrarna öppna, och gästerna strömma in i stor mängd.
Redan i den yttre vestibulen äro väggarne, ofvan de höga ek- panelerna, beklädda med dyrbara gobeliner.
Här afläggas ytterplaggen, hvilka mot kontramärke mottagas af betjäningen o c h instoppas i afdelade, för tillfället inflyttade hyllor.
Alla gästerna förses men musikprogram o c h an- modas att stiga upp i salongen i första våningen.
I inre vestibulen möter man den präktigt skulpterade ektrappa s o m leder dit upp.
Trappuppgångens väg- gar äro djupt mörkröda o c h på desamma är anord- nad en vacker porslinssamling; därofvan, på en af trappafsatsens långväggar, hänger en gobelin af ofantliga dimensioner.
Afsatsen prydes för öfrigt af dyrbara skåp, växter och blommor.
Här står värden själf o c h tar emot sina gäster samt vär- dinnan innanför salongsdörren.
Sedan gästens namn utropats, » skakas hand » och man intar sin plats bland de täta stolsrader, som äro utsatta för åhörandet af musiken.
Värdinnan är en ung, vacker och ståtlig dam, iklädd en dekoletterad hvit atlasklädning med fina broderade kvistar och silf- verpaljetter på bröst, puffärmar o c h kjolsvolang.
Hon bär en bröstbukett af röda rosor, och ett di- amanthalsband af ofantliga solitärer blixtrar pä hennes hals så, som endast briljanter kunna blixtra.
Vid hennes sida står deras dotter, en liten täck flicka på 6 år, iklädd en graciös crémefärgad, vec- kad klädning med äkta spetsar.
Salongen har den vanliga tvådelningen.
Den främre delen, ett mycket stort rum, har fyra fön- ster (husets bredd), medan den bakre har endast tre fönster, men är ett ännu djupare rum.
Den främre salongen är redan fylld af gäster, och vi få plats i den stora dörröppningen mellan bägge rummen.
Här kan man både väl höra musiken o c h se såväl gästerna som rummen.
Allt är hållet i stilen från medlet af 1700-talet, vid hvilken tid huset byggdes.
Gardiner, dörrförhängen och väggfält äro af yppersta ljusblå sidendamast; dessa fält äro infattade i förgyllda lister samt skulpterade guirlander o c h festoner på crémefärgad botten.
Taken, hållna i samma färg i flere nyan- ser, äro synnerligen vackert dekorerade.
Tvänne stora kristallkronor i hvarje rum och diverse lampet- ter sprida ett behagligt ljus, medan höga fotogenlam- por eller mindre dylika på bord — allt med ofant- liga, mycket artistiska skärmar — gifva ett däm- padt färgadt sken här och där i rummen.
På kakelugnsafsatser och bord stå utsökt vackra ser- visprydnader, o c h alla möbler äro i Louis XVI stil.
Gästerna ha snart samlats — omkring 230 till antalet — o c h musiken tager sin början.
Arti- sterna utgöras af tvänne sångerskor, madame Esty och miss Evans, sopran o c h alt, samt en tenor och en baryton, mr Harley o c h mr Clive, äfven- som violinisten mr Duloup.
De vackra sångnum- ren — solos, duetter och kvartetter — blifva lifligt applåderade o c h omväxla med särdeles väl utförda violinstycken, allt med pianoackompagnement.
Mr CIive ' s lifliga jaktsånger o c h komiska irländska sånger tyckas särskildt slå an.
När programmet — jämte några da capo-num- mer — är genomgånget, efter en och en half timme, anmodas gästerna att i ett par afdelningar stiga ned till » supper » i salen.
Tvänne långa bord digna af fat, uppsatser och kuverter för omkring lOO personer, o c h här på stående fot vid borden eller framme på golfvet intages en fin supé, bestående af inlagd lax.
kyck ling med skinka, kotletter (chokolad- elter pistacie- färgade), tunga samt gelé eller crémer, engelska jättevindrufvor, äpplen m. m.
Dryckerna utgöras af rödvin, kaffe och te.
Alla rätterna äro kalla och bära prägeln af att komma från en första klassens » cook and confectioner » (kock o c h s o c kerbagare).
Vid vanliga Londontillställningar tillgår på så vis att en dylik herre tillkallas, får veta, hur många gäster som väntas, och i hvad stil anordningarna önskas, såväl hvad mat som de- korering beträffar, hvarefter priset uppgöres.
På den utfästa dagens morgon komma last- vagnar med allt s o m behöfves, och o m några timmar är allt inburet och ordnadt af vana hän- der, växter o c h blommor, porslin, silfver, duktyg, bord och stolar jämte alla matanrättningar.
Trapp- afsatser förvandlas till palmhus, balkonger till luftiga tältrum, hela huset omskapas, om så behöf- ves, borden dukas och blommor anordnas, o c h s o m genom ett trolleri är allt i ordning att mottaga gä- sterna.
Dagen därpå komma samma skickliga o c h " ana arbetare att hämta lånta varor och återställa allt i sitt forna skick.
Hvilket bekvämt sätt för värd- och husfolk!
» Men hvad det måste kosta, » säger säkert mången.
Ja, det är nog sant, men så ger man ej i allmänhet dylika tillställningar, utan att ha råd därtill.
Det är ej så vanligt h ä att » en ann måste vara lika god som en ann », om tillgångarna tillåta det eller icke.
IDUN 108 En mr Lawson och hans gelikar kunna tillåta sig dylika tillställningar o c h mera sådant.
Det är bättre att ge arbetsförtjänst än penninggåfvor, bättre låta penningen cirkulera än lägga den på kistbotten.
Må blott hvar o c h eu lefva efter sin inkomst och med förtänksam omsorg om sin och de sinas framtid.
Anna Fleetwood-Derby.
Konung Oscar I:s grindpenning.
En liten s a n n s a g a, berättad af L.
I. et var en vacker julidag på 1830-talet.
Solen sken varm öfver TuUgarnsviken, medan en och annan stråle silade sig igenom de täta löfkronorna i parken.
Utanför kungs- gården rådde lif och rörelse.
Den stora gårdsplanen krattades jämte alla gångarne utanför densamma samt vägen ned till det nymålade badhuset ute på udden.