Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Stats-Utskottet, som tagit detta ärende i öfvervägande och funnit omförmälde hagelskadades nödställda belägenhet värd att behjertas, har likväl, då den fond till behöfvandes undsättning i missvext-år, ur hvilken ifrågavarande lån utgått, blifvit genom Rikets Ständers vid sednaste riksdag fattade beslut ställd till Kongl. Majits disposition, och i följd deraf beviljandet af understöd från denna fond äfvensom medgifvande! af anstånd med återbetalningen af erhållna lån på Kongl. Majit ankommer, ansett sig icke kunna tillstyrka någon åtgärd å Rikets Ständers sida i anledning af den inkomna motionen.
G Stats-Utskottets Utlåtande N-o 33, Ank. till Exp.-Utsk. den 4 Jun. 1860, kl. 2 t. in Utlåtande, angående väckt fråga om afskrifning till någon del af ett åt jordbrukare inom Askers härad af Orebro län beviljadt undsättningslån, samt anstånd med inbetalning af lånets återstående belopp. (K. A.)
Med åberopande dels deraf, att åtskilliga Hushålls-sällskaper hos Kongl. Majit gjort underdånig hemställan om nådig proposition till Rikets Ständer om anslag till understöd åt dem, som tillskyndas förluster genom hagel, dels att under innevarande riksdag flera ledamöter inom Bonde-Ståndet begärt särskildt understöd för jordbrukare i deras hemorter, hvilka lidit hagelskada, Tiar Riksdagsfullmägtigen A. W. Uhr från Örebro län, uti motion, som blifvit till Stats-Utskottet remitterad, påkallat Rikets
Ständers behjertande för de jordbrukare inom ofvan nämnda Askers härad, hvilka den 26
Maj 1838 genom hagel lidit betydlig förlust, uppskattad inom Askers socken af sagde härad till 33,923 R:dr 30 öre samt inom Sköllersta och Lennäs socknar till 10,000 R:dr ungefärligen.
Enligt hvad motionen i berörde afseende innehåller, hafva samtlige de som på omförmälda sätt lidit skada, af Kongl. Majit begärt understöd och äfven fått sig anvisadt ett räntefritt lån å 22,000 Ridr, motsvarande omkring hälften af den uppskattade förlusten, emot gemensam ansvarsförbindelse för återbetalning af lånets ena hälft den 1 Oktober 1839 och andra hälften vid samma tid 1860.
Som likväl, enligt motionärens förmälan, terminen för inbetalningen af lånets första hälft blifvit utsatt så tidigt, att ganska få då ännu hunnit aftröska årets skörd, än mindre afyttra det ringa spanmälsbelopp, som kunde blifva öfrigt till salu, och skörden dessutom, ehuru af god qvalitet, dock till qvantiteten varit under medelmåttan, så att de flesta icke erhållit mer än som till husbehof erfordrades, samt dertill komme att såväl sädes- som kreaturs-priserna under sistförflutne höst varit under vanligheten nedtryckta, hade motionären tillika med öfriga hagelskadade hos Kongl.
Majit anhållit om ett års framflyttning af den stadgade betalningstiden; men, af skäl att sökanderne sjelfve erkännt att årets skörd varit af god beskaffenhet, hade denna begäran blifvit afslagen, i följd hvaraf de hagelskadade, utaf hvilka högst få egde tillgångar till skuldens inbetalande, måst dertill upplåna Stats-Utskottels Utlåtande N:o 34. 7 penningar och sålunda, isynnerhet som dessa i flere fall ej kunnat erhållas utan emot dryg diskretion utöfver den i lag stadgade ranta, fått vidkännas ytterligare men af den genom hagelskadan dem tillskyndade förlust.
Vidare hade motionären och de som jemte honom drabbats af omförmälda olyckshändelse, hos Konungens Befallningshafvande i länet begärt läns-innevånarnes hörande i fråga om bildande af ett hagel— skade-ersättningsbolag, men då denna ansökning strandat emot Husbålhiings—sällskapets betänkligheter, hade de hagelskadade, för vinnande af hjelp i sin nödställda belägenhet, saknat annan utväg, än att vända sig till Rikets Ständer med anhållan, att Rikets Ständer ville medgifva afskrifning till någon del af det beviljade låne-understödet, samt förlängd betalningstid för skuldens återstående belopp, af hvilka eftergifter de hagelskadade vore i så mycket större behof, som, efter det 1858 års sädesgröda blifvit albergad och tröskad, det visat sig att den lidna förlusten varit betydligt större, än det vid ansökningen om understöd fogade uppskattnings-instrument utvisade.
Då ifrågavarande motion icke varit beledsagad af sådana handlingar, deraf nödiga upplysningar om uppgifna förhållanden kunnat inhemtas, och då i allt fall den fond för behölvandes undsättning i missvext-år, hvarom i motionen är fråga, blifvit af Rikets Ständer ställd till Kongl. Maj:ts förfogande, föranlåtes Utskottet hemställa att den gjorda framställningen må af Rikets Ständer utan afseende lemnäs.
Stockholm den 2 Januari 1860. Jl:o 34.
Ank. till Utlåtande, angående väckt fråga om eftergift till någon del af återbetalningsskyldighet å ett ät jordbrukare inom Malexanders socken af Östergötlands län beviljadt undsältningslån, eller anstånd med inbetalning ä samma lån. (R. A.) Riksdagsfullmägtigen Lars Magnus Knutsson från nämnda län har uti en till Stnts-Utskottet remitterad motion förmält hurusom inom Malexanders socken af sam - Stals-Utskottets Utlåtande N:o 34. ma län den 1 Juni sistlidna år en orkan med hagel öfvergått trakten och förhärjat 21 större och mindre hemman samt 16 torp, hvilkas egare härigenom, oberäknad! all annan skada, å vexande råg-gröda tillskyndats en förlust, som efter låg värdering uppskattats till 9,500 R:dr B:ko.
Åt de genom denna olyckshändelse lidande har, enligt hvad motionären uppgifvit, Kongl.
Maj:t beviljat ett räntefritt lån af 6,300 K:dr R:mt, deraf en tredjedel borde återbetalas vid hvardera af uppbördsstämmorna för åren 1859, 1860 och 1861.
Då det emellertid visat sig att redan den första afbetalningen icke kunnat behörigen fullgöras, helst de hagelskadade, till större delen mindre hemmansegare, redan före olyckshändelsen befunno sig i torftiga omständigheter, och dessutom den rådande penningebristen gjorde det äfven för dem, som icke voro i saknad af alla tillgångar, omöjligt att för närvarande anskaffa kontanta penningar, har motionären, med hvilken vid ärendets föredragning inom Bonde-Ståndet Riksdagsfullmiigtige Anders August Andersson och Carl Anders Larsson från samma län sig förenat, framställt anhållan att Rikets Ständer måtte af det erhållna lånebeloppet efterskänka så stor del, som svarade mot första afbetalningen, eller att åtminstone anstånd med denna afbetalning, måtte beviljas till uppbördsstämman för år 1862; och har motionären, fastän ense med alla som anse sparsamhet vid användande af Statens medel i allmänhet, och särdeles under närvarande brydsamma tid nödig, likväl, då fråga nu vore att genom en jemförelsevis ringa uppoffring lindra verklig och trängande nöd, hoppats att hans framställning skulle hos Rikets Ständer finna ett gynnsamt upptagande.
Stats-Utskottet har till behandling förehaft detta ärende; och då vid motionen icke varit fogad någon handling, af hvilken nödig upplysning om uppgifna förhållanden kunnat hemtas, samt för öfrigt de jordegare som förmälts hafva erhållit ifrågavarande undsättningslån icke synas hafva begagnat den utväg de egt att hos Kongl. Maj:t, till hvars disposition de för sådant ändamål afsedde medel blifvit öfverlemnade, söka utverka den eftergift eller betalnings-anstånd förevarande motion åsyftat, finner Utskottet sig icke kunna, i anledning af motionen meddela annat yttrande, än att densamma må af Rikets Ständer lemnäs utan afseende.
Af Jonas Andersson frän Östergötlands län, som ansåg den i motionen gjorda framställningen hafva bort af Utskottet understödjas.
Stockholm, tryckt hos S a m.
Rimstedt, i 860.
SlalSr-U(skottets Memorial N:o 35. 1 N:o 35.
Ank. till Exp,'Utsk. d. 9 Jan. 1860, kl. 3 e, *■» Memorial.
Enligt från Preste-Ståndet inkommet Protokolls-utdrag af den 17 nästlidne December, liar bemälda Riks-stånd, vid föredragning af Bevillnings-utskottets memorial N:o 7 med återlemnande af en utaf Riksdags-fullmägtigen Måns Mänsson från Calmar län väckt motion om förhöjning i legan för den post-forsling, ,som af posthemman bestrides, ansett samma motion höra till Stats-Utskottets behandling öfverlemnas; men som, efter hvad Utskottet inliemtat, de trenne öfriga Riks-stånden öfverlemnat denna motion lill Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet, har
Utskottet funnit det icke tillkomma sig atl med omförmålda ärende taga befattning; hvilket Utskottet hort för Rikets Ständer anmäla.
Brot. 1859 $ 1860. 4 Sami. 1 Afd. 12 Haft. 1 2 Stats-Ulskoltels Memorial N:o 36.
Ank. till Exp.-Utsk. den 9 Jan. 1860, kl, 3 e. m. Memorial.
Enligt från Preste-Ståudet inkommet Protokolls-utdrag af den 17 nästlidne December, liar bemälda Riks—stånd, vid föredragning af Bevillnings-Utskottets memorial N:o 9 med återlemnande af en utaf Riksdags-fullmägtigen N. F. Andersson från Östergötlands län väckt motion, angående bestämmande af legan för all post-forsling, som af posthemman bestrides, ansett samma motion böra till Siats-Utskottets behandling öfverlemnas; men sorn, efter hvad Utskottet inliemtat, de trenne öfriga Riks-slånden öfverlemnat denna motion till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskoltet. bar Utskottet funnit det icke tillkomma sig att med omförmälda ärende taga befattning; hvilket Utskottet bort för Rikets Ständer anmäla.
Stockholm den 9 Januari 1860. Stals-Utskottets Utlåtande N:o 37. 3 N:o 37.
Ank. till Exp.-Utsk. den 9 Jan. 1860, kl. 3 e. m.
Utlåtande, i anledning af Rikets Ständers åren 1857, 1858 och 1859 församlade Revisorers berättelser om granskningen af de under Kongl.
Kommers-kollegii förvaltning ställda fonder och medel. (R. A.) Sedan Stats-Utskottet, efter erhållna remisser från samtlige Riks-stånden å nämnde, från trycket utgifna och bland Ståndens medlemmar utdelade revisionsberättelser, genomgått desamme tillika med de 1857 och 1858 årens berättelser bifogade Kommers-kollegii till Kongl. Majit afgifna underdåniga utlåtanden, får Utskottet nu meddela sitt yttrande angående de framställningar, som af Revisorerna blifvit gjorde, nemligen: l:o.
Angående ett bland Manufaktur-diskontens förvaltnings-kostnader såsom gratifikation till åtskilligt tjenstemän i Rikets Ständers Rank upptaget belopp. (1857 års Rev.-ber. sid 5 Kom.-koll. Uti. sid 22. 1858 års Rev.-ber. sid 4).
1 afseende å ett bland Manufaktur-diskontens förvaltnings-omkostnader förekommande belopp af 100 R:dr Banko, utbetalts såsom gratifikation till åtskilliga tjenstemän i Rikets Ständers Bank, hafva 1857 års Revisorer förmält alt, ehuru 4 Slats-Ulshotlets Utlåtande N:o 37. denna utbetalning visserligen, enär den ej utgått af Statens expensmedel, utan af Diskontens vinstmedel, icke vore omedelbart stridande mot föreskriften i Kongl. Cirkulärbrefvet till åtskilliga förvaltande verk den 27 Maj 4854, deruti, med anledning af Rikets Ständers i ämnet gjorda framställning, Kongl.
Majit förordnat det utbetalning af sådane arfvoden eller gratifikationer, som för göromål, bestridda å tjenstens vägnar af tjenstemän i Rikets Ständers Bank, blifvit af embetsverken till dessa tjenstemän utgifna och i verkens expensmedelsräkningar afförde, icke finge vidare ega rum; likväl och då efter hvad Revisorerna antagit, berörda föreskrift icke kunde hafva varit grundad derpå, att en dylik ersättning ansetts böra af andra medel än expensmedlen bestridas, utan fastmera måste afsett att Rankens tjenstemän icke borde åtnjuta sådan särskild ersättning för göromål å tjenstens vägnar, så och oaktadt en betydlig tillökning i göromål otvifvelaktigt tillskyndades vissa Rankens tjenstemän i följd af den särskilda beskaffenheten af Manufaktur-diskontens verksamhet, hafva Revisorerna, för att i berörda afseende bereda rättelse för framtiden, funnit sig böra å den omförmälda utbetalningen fästa uppmärksamhet.
Med anledning häraf har Kommers-kollegium anmält att förenämnda gratifikation, till hvars utbetalning Kollegium genom Kongl, brefvet af den 11 Januari 1815 erhållit nådigt tillstånd, tillkommit med afseende på de ökade tjensteåligganden som en del af Rankens tjenstemän fått vidkännas i följd af dels de insättningar och assigneringar af medel för Manufaktur-diskont-fondens räkning, som oftast flera gånger om dagen förekomme, dels de kollationeringar af Diskontens vidlyftiga räkningar med Ranken, som, för vidmagthållande af behörig kontroll vore af nöden och för hvilka göromål nämnde tjenstemäns beredvillighet måst tagas i anspråk äfven å tider, då dessa icke kunde anses pligtige alt
Diskonten dermed tillhandagå.
Den ifrågakomma utgiften hade ock sedan förberörda tid fortgått, utan att någon anmärkning deremot blifvit gjord, och Kollegium hade icke heller af det utaf Revisorerna åberopade Kongl.
Cirkulär-brefvet den 27 Maj 1851, hvilket icke blifvit Kollegium, i likhet med några andra förvaltande verk, särskildt till efterrättelse meddeladt, funnit sig ega anledning till vidtagande af någon åtgärd, ledande till förändring i omförmälda hänseende; men då likväl fråga härom nu blifvit af Revisorerna väckt, har Kommers-kollegium ansett sig böra upplysa, att genom en numera medgifven utsträckning i tiden, inom hvilken insättningar och assigneringar af medel i Banken kunde verkställas samt införandet af ett mera förenklad!
exneditionssält inom detta verk, en icke obetydlig lättnad i afseende på Diskontens dagliga penningeförhandlingar med Banken åstadkommits; och då Kollegium på grund häraf ansåge ofvannämnda särskilda vedergällning till Bankens tjenstemän ur synpunkten af den dermed för Manufaktur-diskonten afsedda fördel, nu mindre än förr vara behöflig, har Kollegium, vid delta förhållande och i betraktande jemväl af de förbättrade löneförmåner, som från då innevarande 1857 års början kommit dessa tjenstemän iStats-Utskottets Utlåtande N:o 37. 5 tillgodo, hos Kungl.
Majit hemställt huruvida ifrågavarande af
Diskontens vinstmedel ditintills bestridda arfvode borde än vidare till nämnde tjenstemän utbetalas.
Enligt hvad 1858 års Revisionsberättelse innehåller, bar Kongl.
Majit genom nådigt Bref den 22 Januari samma år anbefallt Kommers-kollegium alt äfven i afseende å Manufaktur-diskonten för framtiden iakttaga den för de förvaltande verken i allmänhet i Kongl. Cirkuläret den 2 7
Maj 1851 meddelade föreskrift om upphörande af arfvodens utbetalning till tjenstemän i Rikets Ständers Bank; och torde vid sådant förhållande ofvanberörde framställning i ämnet icke till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. 2:o.
Angående sättet för bestridande af åtskilliga lönebidrag till vissa tjenstemän i Eskilstuna fristad. (1857 års Rev.-ber. sid 8; Kom.-koll. Uti. sid, 23.)
I anledning af de under år 1855, eller det räkenskapsår sorn 1857 års revision omfattat, på grund af särskilda Kongl. Bref utbetalde lönefyllnader till Borgmästaren i Eskilstuna, Statsläkaren derstädes samt en Skollärare, tillsammans uppgående till 1,086 R:dr 23 sk., deraf de s. k. licentmedlen lemnat tillgång till 578 R:dr 50 sk. 2 rst och det överskjutande beloppet utgått af manufakturmedlen, hafva Revisorerna anfört, alt då, enligt hvad Revisorerna inhemtat, Rikets Ständer vid då innevarande riksdag, i sammanhang med regleringen af tulltaxan, beslutat att varor, som med främmande fartyg in- eller utfördes, icke i Sverige skulle vara underkastade andra eller högre algifter, än om de med svenska fartyg in- eller utfördes, samt i följd häraf, derest delta beslut vunne stadfästelse, den s, k. extra licentafgiflen skulle komma att för framtiden helt och hållet upphöra, Revisorerna vid sådant förhållande och emedan utgifter af förenämnda beskaffenhet icke syntes förenliga med ändamålet af det till manufakturernas befrämjande anvisade anslag, depaf, jemlikt Kongl. Maj:ts nådiga förordnande, samma utgifter borde bestridas när licentmedlen dertill icke iemnade tillgång, ansett sig böra hemställa att, för den händelse omförmälda lönebidrag ansåges fortfarande böra af Statsverket utgå, andra än de dertill då anslagna medel måtte för ändamålet anvisas.
Rörande detta ämne har Kommers-kollegium yttrat, att de s. k. extra licenlmedlen, hvilka, på sätt Revisorerna jemväl uppgifvit, numera endast utgjordes af de särskilda afgifter, som vid jernvägarne i riket utginge af sådane utländske, i Sverige icke privilegierade fartyg, som derstädes intoge last af jern, varit under 6 Slats-Utskollets Utlåtande N:o 37. olika tider ställda under dels Komuiers-kollegii, dels Fullmägtiges i Jernkontoret och dels Direktionens öfver Carl Gustaf stads gevärsfaktori förvaltning, och hade slutligen år 1835 blifvit, jemlikt Kongl. Brefvet den 2 Mars samma år, från hemälde Direktion öfverlemnade till Kommers-kollegium, då behållningen deraf utgjort 877 R:dr 13 sk. 9 rst.
Å dessa medel hade genom särskilda Kongl, förordnanden följande anslag blifvit beviljade såsom lönebidrag till åtskilliga tjenstemän, i Eskilstuna fristad, nemligen, genom Kongl. Brefvet den 14 Augusti 1816, till Stadsläkaren derstädes, för sjukvården af Carl Gustafs stads gevärsfaktoris arbetare jemte vården af fristadens sjuke, fyllnaden i beloppet af provincialläkare-lön, dä uppgående till 340
R:dr samt 37 tunnor spanmål; genom Kongl.
Brefvet den 26 Oktober 1827, till en Skollärare för undervisnings bestridande i fristaden 66 B:dr 32 sk.; genom Kongl, brefvet den 2 Mars 1833, till lönefvllnad åt Borgmästaren i Eskilstuna, som, efter den år 1832 anbefallda förening af Eskilstuna så kallade gamla stad och Eskilstuna fristad under samma styrelse och gemensam benämning af Eskilstuna fristad, fått tillsynen öfver fristaden åt sig uppdragen, beloppet af den åt ordningsmannen derstädes förut anslagna lön 250 R:dr; genom Kongl. Brefvet den 29 September 1841, lill löneförbättring åt Borgmästaren 53 R:dr 16 sk., och genom Kongl. Brefvet den 28 Maj 1856, förhöjning lill 500 R:dr af den Stadsläkaren, jemlikt Kongl. Brefvet den 14 Augusti 1816, tillagda lön; utgörande således det för det dåvarande å extra licentmedlen anvisade lönebelopp, för Borgmästaren i Eskilstuna 583 R:dr 16 sk, för Stadsläkaren 500 R:dr och för en Skollärare 66 R:dr 32 sk, eller sammanräknad! 1,150 R:dr årligen.
Och hade Kongl. Majit vid beviljandet af förenämnda lönebidrag i nåder förklarat att när extra licentmedlen dertill icke lemnade full tillgång, bristen borde utgå af de till manufakturernas befrämjande under Kollegii förvaltning ställda medel.
Under de från och med år 1853 förflutna 25 år, som extra licentmedlen sednast varit ställda under Kollegii förvaltning, hade dessa medel under tillsammans 16 år lemnat tillgång till bestridande af omförmälda lönebidrag, hvaremot under öfrige nio åren de till manufakturernas befrämjande anvista medel måst för berörda ändamål lemna tillskott till ett sammanräknadt belopp af 5-752 llidr 16 sk. 1 rst.
Beträdande frågan huruvida ofvannämnde utgift skulle anses fortfarande böra af Statsverket bestridas, så förekomme att, elter hvad af de hos Kollegium tillgängliga handlingar kunnat inhemtas, allöningen för Eskiltuna fristads tjenstemän varit anvisad å extra licentmedlen ända tilldess fristaden och den s. k. ganda staden år 1855 lades under gemensam styrelse, men alt, genom den af Kongl. Majit den 2 Mars nämnda år, efter invånarnes i det förenade samhället hörande, fastställ da aflönings- och utgifts—stat, det belopp, sorn af fristaden derefter borde bestridas för aflöning af stadens tjenstemän samt till åtskilliga allmänna utgifter, blifvit bestämdt till Slats-Utskottets Utlåtande N:o 37. 7 4,128 R:dr 16 sk., deraf i lön för Borgmästaren 416 R:dr 32 sk. och till Stadsläkaren 100 ll:dr; och skulle härtill användas påräknad inkomst af källar-rörelse, arrenden af krogar och spisqvarter samt af de till staden donerade hemman m. m., till ett beräknadt belopp af 1,403 R:dr 16 sk., hvarefter återstoden borde genom uttaxering af stadens invånare erhållas.
Då således Eskilstuna fristad vid dess ofvannämnde förening med såkallade gamla staden åtagit sig vida högre bidrag än förut till tjenstemäns aflöning och åtskilliga andra utgifters bestridande; då, enligt de upplysningar
Kollegium varit i tillfälle sig förskaffa, stadens inkomst af till densamma donerad jord vore ganska obetydlig, och några afgifter till staden å varutillförseln icke vore medgifna, samt då någon väsendtligare tilivext i stadens rörelse icke torde kunna förväntas förr än, efter fullbordandet af den utaf ett bolag år 1855 påbörjade anläggning af kanaloch segel-led mellan Eskilstuna och Mälaren, direkt sjöfart från och till staden kunde öppnas, så ock i betraktande af den mindre bemedlade ställning, deri stadens invånare i allmänhet sig befunne, syntes det, enligt Koliegii åsigt, för närvarande icke kunna billigtvis ifrågasättas, att nämnde stad skulle tillförbindas att bekosta hvad utöfver dess dåvarande bidrag erfordrades för aflöningeu af oinförmälde tjenstemän derstädes, och ansåge Kollegium följaktligen någon annan utväg för dessa tjenstemäns bibehållande vid dem tillagda löneförmåner icke förefinnas, än att Statsverket tillsvidare och intilldess Eskilstuna stad kunde blifva i tillfälle att ensam bestrida ifrågavarande aflöning fortfarande bidroge med det för berörde ändamål erforderliga belopp.
Hvad särskildt anginge den af Revisorerna ifrågaställa lämpligheten af omförmälda lönebidrags anvisande å manufaktur-medlen, vore Kollegium af den mening, att då de tjeustemäns, som af berörde lönefyllnader vore i åtnjutande, befattningar och åligganden hade ett väsendtligt afseende å befrämjandet af det med frisladsinrältningen åsyftade ändamål, smides-manufaklurernas förkofran, ifrågavarande afgift icke borde betraktas såsom främmande för de till inhemska näringarnes bestånd och utveckling anvisle allmänna medel.
Enär likväl, sedan Rikets Ständers af Revisorerna omförmälda beslut om upphörande af andra eller högre afgifter å varor, som med främmande fartyg in- eller utfördes, än om in- eller utförseln skedde med svenska fartyg dåmera vunnit Kongl.
Maj:ts stadfästelse, all inkomst af så kallade extra licent-afgifter komme att från och med år 1858 försvinna, och de ditintills till utgående i första rummet af extra licent-medlen anviste aflöningar till Eskilstuna tjenstemän derefter skulle, på grund af Kongl Maj:ts förut åberopade nådiga förordnanden, komma att till hela beloppet bestridas af manufaktur-medlen, har Kollegium föranlåtits upplysa, att de för det dåvarande å sistnämnde medel anvista utgifter uppginge till 7,461 R:dr 22 sk. 6 rst., oberäknade ofvannämnde vilkorliga tillskott till extra licenl-medlen, eller 461 R:dr 8 Slats-Utskotteis Utlåtande N:o 37. 22 sk. 6 rst. iner, än det fastställda årsanslaget till manufakturernas befrämjande; till fyllande af hvilken brist den å dessa medel vid då innevarande 1857 års början befintliga behållning lemnade tillgång; alt likväl bland förberörde utgifter de för Eskilstuna provisoriska tekniska söndags- och aftonskola, Sällskapet för inhemsk silkesodlings befrämjande och den för undervisnings meddelande i lins odling, skötsel och beredning anställda Agronomen Alfr.
Nathhorst inedgifna anslag, utgörande tillsammans 2,828 R:dr 6 sk. 6 rst., voro beviljade endast till 1857 års slut; att anslaget till Eskilstuna tekniska skola, 66G
R:dr 52 sk., torde kunna beräknas att med nämnda år upphöra, sedan, efter hvad Kollegium inhemtat, Rikets då församlade
Ständer anvisat ett årligt anslag lör en dylik skola i nämnde stad; men att, om de öfriga tvänne till och med år 1857 raedgilna anslag, utgörande för silkes-odlingssällskapet 1,200 R:dr och för Agronomen Nathhorst 600 R:dr jemte resekostnadsersättning, komme att från och med år 1858 förnyas, full tillgång å manufakturmedlen för fortsatt bestridande af meranämnda lönebidrag till Eskilstuna tjenstemän icke kunde påräknas.
För den händelse således, att begge sistnämnde anslag skulle komma att till fortfarande utgående från Manufaktur-medlen anvisas, har Kollegium funnit sig böra hemställa att Kongl. Majit måtte af andra dertill disponibla allmänna medel i nåder anslå en till 4,500 R:dr R:mt förslagsvis beräknad summa för att från och med år 1859 af Kollegium användas lill bestridande af ifrågavarande aflöningar åt Eskilstuna fristads tjenstemän, i den mån manufaktur-medlen dertill ej lemnade tillgång.
Under Utskottets behandling af detta ämne bar blifvit upplyst att vid innevarande riksdag uti en inom Borgare-Ståndet väckt motion, som blifvit till Bankosamt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskotten remitterad, föreslagits att, jemte beslut om indragande af del utaf Riksbanken till Manufaktur-diskonten lemnade kreditiv samt öfverilyttande af Manufaktur-diskontens lånerörelse till Handels- och Närings-diskonten, Rikets Ständer ville bos Kongl. Majit anhålla att Kongl. Majit täcktes dels medgifva att