Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Prof. 1847 tf 1848, G Sami. 1 Afd. 27 11 afl. 1 2 B linko-Utskottets Utlåtande, N:o 73. rättningen; vid hvilka förhållanden, och då fullmäktige, jemlikt Rikets Ständers vid föregående riksdagar fattade och i åberopade § KX) af sednasle banko-reglemente äfven intagna beslut, hittills egt att af fullmäktiges dispositions-räkning eller de för utredningen af f. d. riks-diskonten möjligen inflytande tillgångar till behöfvande enkor och barn efter aflidne tjenstemän och betjente vid diskont-verken anordna gratifikationer, med skyldighet att desamma till Rikets Ständers pröfning och stadfästelse anmäla, fullmäktige trott sig böra hemställa, att, i stället för bildande af en serskild pensionsinrättning med dermed ovilkorligen förenade förvaltningskostnader och andra utgifter, fullmäktige måtte bemyndigas att, enligt de grunder, som kunde bestämmas, från fullmäktiges dispositions-räkning utgifva pensioner till enkor och barn efter tjenstemän och betjente vid banko-diskonten, låne-kontoren samt Tumba bruk.
Då vid pröfning af det sålunda afgifna förslaget Utskottet, å ena sidan, nogsamt insett angelägenheten deraf, att vilkoren för inträdes vinnande i den ifrågasatta pensions-anstalten blifva så lindriga som möjligt, på det att nuvarande till delaktighet i densamma berättigade tjenstemän och betjente, hvilka icke kunna emot deras bestridande åläggas att uti inrättningen ingå, måtte dertill finnas benägne, har Utskottet, å den andra sidan, ej heller kunnat undgå finna, att, i följd af berörde förhållande, inrättningens bestånd svårligen kan med dess nu beräknade inkomster anses betryggadt, utan att ett anlitande af fonden måhända inom en icke aflägsen tidpunkt torde ifrågakomma, hvadan de af fullmäktige anförde betänkligheter mot bildande af en serskild pensions-anstalt synas, med afseende å för handen varande omständighet, så välgrundade, att Utskottet icke tvekat att i desamma instämma, och sålunda ansett omförmälda fråga för närvarande böra förfalla; dock torde, för beredande af erforderliga medel för ändamålet, fullmäktige få sig uppdraget att fortfarande låta på lämpligaste sätt förränta de såsom fond för inrättningen, enligt ofvanberörde §, anvisade tillgångar; hvarefter Rikets Ständer vid en blifvande riksdag komma i tillfälle att låga ärendet under förnyad pröfning, och efter sig då företeende förhållanden med fondens ställning besluta, angående den nu föreslagna pensions-anstaitens tillvägabringaude.
Emedlertid synes någon lämpligare utväg icke förefinnas, än att åt Banko-fullmäktige tills vidare öfverlemna, att från deras dispositions-räkning anvisa understöd åt enkor och barn efter ifrågavarande tjenstemän och betjente; hvarvid Utskottet bordt erinra, att, då dylika gratifikationer komma att meddelas utan mot - Banko Utskottets Utlåtande, N:o 74. 3 svarande skyldighet för bemälde tjenstemän och betjente att dertill af egna medel bidraga, devas enkor och barn ej eller kunna anses berättigade att åtnjuta viss årlig pension, utan lärer på fullmäktiges pröfning af de sökandes behof samt omständigheterne i hvarje serskildt fall få bero, om och till hvad belopp understöd må den sökande beviljas.
På grund häraf tillstyrker Utskottet vördsamt, att följande föreskri ft må i näst utfärdande banko-reglemente införas, i utbyte mot § 100, nemligen:
Fullmäktige berättigas att intill nästa riksdag, efter noggrann pröfning af de sökandes behof, och omständigheterne i hvarje serskildt fall, hvilka till fullmäktiges protokoll antecknas, låta till behöfvande enkor och barn efter tjenstemän och betjente vid banko-diskonten, låne-kontoren samt Tumba bruk, från fullmäktiges dispositions-räkning anordna gratifikationer, hvilka till Rikets nästsammanträdande
Ständers pröfning och stadfästelse skola anmälas; viljande Rikets Ständer vid en kommande riksdag tillse, huruvida en serskild pensions-anstalt för enkor och barn efter ofvaubemälde tjenstemän och betjente må kunna till vägabringas; och åligger det fullmäktige emedlertid att, tili beredande af fond för en dylik pensions-inrättning, låta, på lämpligaste sätt, förränta icke allenast de odisponerade behållningar, som redan finnas och intill nästa riksdag å fullmäktiges dispositions-räkning uppkomma, utan äfven de iönebesparingar, som kunna uppstå för vakanta tjenster vid banko-diskonten, låne-kontoren samt Tumba bruk.
Slockholm den 10 Juli 1848.
M T4 Ank. till Exp.-Utsk. den 10 Juli, kl. 8 e. m.
Utlåtande, i fråga om pappersmästaren J. R.
UUanders bibehållande vid honom tillagd spanmål.
Enligt från äldre tider bibehållne och ännu gällande föreskrifter, äro arbetarne vid
Tumba bruk berättigade att för hvarje barn undfå en 4 Banko-l'tskottcts Utlåtande, N:o 74. tillökning i spanmål af en tunna råg och en half tunna malt, sorn utgår för gosse, till dess han fyllt 12 år, och för flicka intill uppnådde 15 år.
I följd häraf, och enär till arbetarne jemväl räknades den å brukets stat tillförene uppförde, men numera indragne mästerlärlingen, innehade pappersmästaren J. R.
Ullander, då han från mästerlärling till pappersmästare befordrades, serskildt anslag i spanmål i och för sine barn, af hvilken förmån han sedermera oafbrutet varit i åtnjutande.
Då emedlertid den för Ljenstemännen vid bruket den 15 Juni 1841 fastställde aflöningsslat icke innefattar rättighet för pappersmästaren att utbekomma dylik spanmålsersältuing, hafva Banko-fullmäktige, efter det devas uppmärksamhet å detta förhållande blifvit fästad, med anmälan derom, hos Utskottet hemställt, huruvida icke bemälde Ullander, som till pappersmästare befordrades den 23 Juni 1840, och sålunda utöfver 7 år, ulan anmärkning, uppburit ifrågavarande anslag, kunde dervid bibehållas för de 2:ne barn, en gosse om 8 år och en flicka om 6 år, hvarför detsamma nu utgår, med två tunnor råg och en tunna malt årligen, intilldess barnen upphunnit den föreskrifna åldern.
I betraktande deraf, så väl att Ullander städse gjort sig känd för ordning och noggranhet vid fullgörandet af de honom tillhöriga, under sednare åren betydligen ökade göromålen, som ock att hans löneförmåner understiga dem, hvilka äro den andre pappersmästaren tillerkände; så och då under sådane förhållanden nedsättning uti den aflöning, Ullander hittills åtnjutit, icke vore med billighet öfverensstämmande, har Utskottet, såsom en uppmuntran för honom till fortsatt nit uti brukets tjenst, velat hos Rikets Ständer vördsamt hemställa, att pappersmästaren J. R.
Ullander må medgifvas att fortfarande åtnjuta spanmålsanslag med en tunna råg och en half tunna malt för hvardera af de tvenne barn, hvarför detsamma nu utgår, intill dess barnen upphunnit den för upphörande af så beskaffadt understöd föreskrifna ålder.
Banko-Utskotlels Utlåtande, N:o 75. 5 JW 75- Arik. till Exp.-Ulsk. deri 10 Juli, kl. 8 e. m.
Utlåtande, i fråga om anställande af e t kanslist-biträde vid Banko-diskontverkets usta ombudsmans-expedition.
Sedan, på sätt uti § 6 af Utskottets under N:o 14 till Rikets Ständer aflåtne berättelse, angående bankens styrelse och förvaltning under liden från nästföi flutna riksdag, blifvit omförmäldt. banko-diskont-direktionen, med anledning deraf, att göromålen inom förste ombudsmannens expedition, år ifrån år, betydligen ökats, och i betraktande deraf, att dess pligt i första rummet vore att tillse, det verkets ärenden och angelägenheter blefve vårdade och haudhafde på ett med delsammas gagn och bästa förenligt sätt, ansett sig så mycket mindre kunna undgå att genast vidtaga någon åtgärd till underlättande, åtminstone i någon mån, af göromåiens behöriga gång inom nämnde exoedilion, som direktionen insett omöjligheten deraf, alt förste ombudsmannen, med biträde af allenast en kanslist, fortfarande skulle medhinna att, med nödig skyndsamhet och för verkets säkcrket erforderlig noggranhet, ombesörja de honom åliggande göromål, samt fördenskull till en början förordnat en person att, ifrån och med December månad 1845 till 184(j års slut, inom nämnde expedition vid göromålen biträda, emot eli arfvode af 300 rd:r b:ko för år räknadt, och, eiler det tiden lör begagnandet af detta extra biträde lilläudagålt, medgifvit, att berörde arfvode finge utgå, intill dess Banku-utskoltet i ämnet förordnat; så bar direktionen, under åberopande af hvad sålunda förekommit, bos Utskottet hemställt, att, då de skäl, som legat till grund för direktionens härutinnan vidtagna åtgärder, i allo qvarstodo, det förordnade kanslislbiträdet vid förste ombudsmannens expedition, såsom af behofvet oundvikligen påkalladt, för att kunna verksamt besörja och påskynda indrifningen af verkets på lagsökning beroende fordringar, måtte tills vidare och intilldess, genom göromåiens möjliga minskning, direktionen funne detsamma kunna, ulan men (ör verket, undvaras, få mot åtminstone det derföre hittills utgifna arfvedel af 300 rd:r b:ko årligen fortfara.
Tili närmare ledning för bedömandet af vidden och beskaffenheten 6 Banko-Utskottets Utlåtande, N:o 76. af de vid nämnde expedition förekommande göromål, har diskont-direktionen derjemte upplyst: att under år 1846 till förste ombudsmannens åtgärd blifvit remitterade 848 stycken lån; att 105 bevakningar vid vederbörliga domstolar, uti der anhängige konkurser, genom honom verkstälts; att 995 stycken banko-diskont-lån blifvit fullt liqviderade och afbeta Ininga r å andra lån indrifne lill ett sammanräknadt belopp al r:dr 356,035: 41 sk 3 rst.; att dessutom på osäkra, inom linien forde, banko-diskont-lån ingått 6,369 rd:r 7 sk. 5 rst.; att uppå liandels-diskontens lagsökte lån inlefvererats 28,384 r:dr 24 sk. 4 rst., utom inbetalningar af 5,286 r:dr 44 sk. 3 rst. på dylika inom linien förda lån; samt att vid 1846 års slut 830 stycken banko-diskonllån voro på lagsökning, rättegångar och konkurser beroende; och som Utskottet, under granskningen af banko-diskontverkets förvaltning och räkenskaper för nästlidet år, funnit de af förste ombudsmannen derunder handlagde mål och ärenden vara af ungefärligen lika vidsträckt beskaffenhet; så och då banko-fullmäktige, uti ett tiil Utskottet öfver ifrågavarande framställning afgifvet utlåtande, förklarat sig anse göromalen vid förste ombudsmannens expedition vara så ötverhopande, att desamma icke kunna nöjaktigt bestridas utan det serskilda kanslistbiträde, direktionen derstädes anställt, hvilket förhållande jemväl är vordet vitsor dadt af Rikets Ständers för granskning af banko-diskont-verkets räkenskaper åren 1846 och 1847 församlade revisorer, anser Utskottet sig böra tillstyrka, att ett årligt arfvode af 300 rd:r b:ko måtte tills vidare och intilldess, genom göromålens möjliga minskning, detsamma befinnes kunna, utan men för verket, undvaras, få af direktionen öfver banko-diskont-verket användas till ersättning åt den person, direktionen finnér tjenligt förordna till kanslist-biträde uti förste ombudsmannens expedition, Stockholm den 10 Juli 1848.
Ank. till Exp. Utsk. den 11 Juli, kl. 1 e. m.
Utlåtande, öfver väckte frågor om lönetillökning dt ombudsmännen vid låne-kontoren i Götheborg och Malmö samt om tillsättande af en kanslist vid förstnämnde låne-kontor.
Till Utskottet hafva blifvit hänvisade dels från högloft.
Ridderska - Banko-Utskottets Utlåtande, N:o 76. 7 skåpet och Adela en af herr Rosenblad,, Bernhard, väckt motion, att lönen för ombudsmännen vid iåue-kontoren i Götheborg och Malmö, utgörande för det närvarande för hvardera 500 rd:r, måtte förhöjas, för den förre till 800 rd:r och för den sednare till 600 rd:r, samt att vid förstnämnde låne-kontor, till ombudsmannens biträde, anställas en kanslist med 400 rd:r lön, dels ock från högvörd.
Preste-ståndet en af biskop Bruhn gjord framställning derom, ej mindre att lönen för ombudsmannen vid lånekontorel i Götheborg måtte förhöjas till 1000 rd:r b:ko, än äfven att en kanslist linge till bemälde ombudsmans biträde antagas, uti hvilken sistnämnde framställning pros tärne Traneus och Osterman sig förenat, den förre med åberopande af den erfarenhet, han, såsom
Irenne serskilde gånger förordnad revisor af nyssberörde låne-kontors förvaltning, varit i tillfälle inhemta.
Härförutan har till Utskottet inkommit serskild ansökning af ombudsmannen vid låne-kontoret i Götheborg om förhöjning af lönen lill minst 1000 rd:r b:ko årligen, att från och med innevarande års början utgå; till hvilken ansökning, som blifvit af direktionen öfver nämnde lånekontor i allo förordad, banko-ful Imäktige, uti afgifvet utlåtande, med förklarande, det de ausågo ombudsmanslönen vid låne-kontoret i Götheborg vara alldeles otillräcklig pä en ort, der lefnadskostnaden är dryg, i så måtto tillstyrkt bifall, att nuvarande ombudsmannen vid detta låne-kontor, vice häradshöfdingen C. F. Jacobsson, måtte tilläggas en personel lönetillökning af 500 rd:r b:ko årligen, att till honom utgå från och med 1848 års början till och med det år, då nästa riksdag slutar; och hafva slutligen ej allenast direktionen öfver låne-kontoret i Götheborg, uti dess vid riksdagens början till Utskottet afgifna berättelse, utan ock Rikets Ständers år 1847 församlade revisorer öfver nämnde lånekontors förvaltning och räkenskaper föreslagit, att till biträde åt ombudsmannen må anställas en lagfaren kanslist med årlig lön af 400 rd:r b:ko, eller enahanda belopp, som kanslisten hos andre ombudsmannen i banko-diskonten åtnjuter, såsom enligt direktionens tanka det minsta, hvarmed en för sådan befattning fullt tjenlig person kan anses godtgjord.
I anledning häraf har Utskottet i första rummet under öfvervägande tagit, om och till hvad belopp löne-tillökning må anses behöflig för ombudsmannen vid Götheborgs låne-kontor; hvarvid Utskottet, lika med motjoiiärerne samt låne-kontorets direktion, ansett, att den vid låne-kontorels inrättande år 1824 för ombudsmannen bestämda lön af 500 rd:r b:ko 8 Banko-Utskottets Utlåtande, N:o 76. årligen under numera förändrade förhållanden, då lefnadskostnaderna å stället, serdeles de sednare åren, blifvit utöfver all beräkning stegrade, omöjligen, äfven med iagttagande af den strängaste hushållning, kan lemna denne tjensteman ens den torftigaste utkomst; att detta lönebelopp ej eller motsvarar vigten och ansvarsfullheten af ombudsmansbefattningen, hvilken, så vida den skall bestridas på det sätt, man bör ega rätt fordra, onekligen nu, sedan göromålen till följd af lånerörelsens utsträckning allt mera tilltagit, mer än förut, påkallar all ospard möda och arbetsamhet å ombudsmannens sida; samt att, om äfven ombudsmannen skulle kunna småningom förvärfva sig ytterligare förmåner genom kommissioner af lånsökande, det likväl icke vore lämpligt, eller med kontorets sanna fördel öfverensstämmande att, genom bestämmandet af en i alla afseenden otillräcklig lön, tvinga denne tjensteman att, för vinnande af en tarflig bergning, hufvudsakligen vinlägga sig om dylika enskilda förtroenden.
Med afseende härå, och enär otillräckligheten af ombudsmannens nuvarande lön dessutom ådagalägges deraf, att, enligt hvad upplyst blifvit, vid sednaste ledighet af denna tjenst, om hvars fördelaktiga beskaffenhet man tillförene synes hafva gjort sig öfverdrifna föreställningar, icke någon af de flere på stället vistande tjenstemän, som varit till tjensten skicklige, funnit med sin fördel öfverensstämmande att densamma söka, eller ens på nuvarande vilkor kunnat förmås att, under ledigheten, tjensten förestå, utan direktionen, efter fyrfaldiga svårigheter, varit nödsakad sistnämnde förtroende öfverlemna åt en från aflägsen landsort tillkallad yngre tjensteman, hvilken likväl, efter tagen närmare kännedom af tjenstens beskaffenhet, icke uppträdt såsom sökande lill den lediga tjensten, samt härtill kommer, att ombudsmanslönen vid privat-bankeu i Götheborg, oaktadt göromålen derstädes, serdeles vid inrättningens början, måste vara ojemförligt mindre, än vid låne-kontoret, åtnjuter en lön af 800 r:dr b:ko, med utsigt till förhöjning deraf i mån af göromålcns ökning, finnér Utskottet, enligt hvars åsigt bestämmandet af viss lämplig lön för ombudsmannen är äudamålsenligare och med lånekontorets fördel mera öfverensstämmande, än beviljandet af något, om äfven högre, personellt arfvode åt tjenstens nuvarande innehafvare, sig böra vördsamt hemställa, att lönen för ombudsmannen vid låne-konloret i Götheborg måtte förhöjas från 500 till 800 r:dr b:ko årligen, att beräknas och utgå från och med innevarande års början.
Vidkommande Banko-Utskottets Utlåtande, N:o 76.
1 Vidkommande åter den föreslagne lönetillökningen för ombudsmannen vid låne-kontoret i Malmö, så enär låne-kontorets direktion, som närmast är i tillfälle att bedöma behofvet af tillökning i lönerna för tjenstemännen vid kontoret, uti dess till Banko-utskottet vid innevarande riksdags början afgifna berättelse, bland annat förmält, att, ehuru den der å orten under de sednare åren uppstådda dyrhet å alla de oundgängligaste lefnadsbehofven för tjenstemännen försvårat möjligheten till utkomst, direktionen dock för denna gång ville undvika att hemställa om lönetillökning för någon af tjenstemännen, saknar Utskottet anledning alt föreslå en löneförhöjning, hvarom ansökning ej eller blifvit af ombudsmannen gjord; och får alltså afstyrka bifall till ofvanberörde förslag.
Hvad slutligen angår frågan om anställande af en kanslist till biträde åt ombudsmannen vid Götheborgs låne-kontor, får Utskottet upplysa, att, sedan banko-fullmäktige, i anseende till dåvarande ombudsmannen IV. M. Stenbergs år 1846 yppade balans, låtit genom utsedt serskildt ombud, banko-kommissarien E.
Deutsch, anställa noggrann undersökning till utrönande ej mindre af verkliga förhållandet med de lagsöknings- och rättegångsärender, sorn varit på Stenbergs handläggning beroende, än äfven huru berörde balans kunnat uppslå och under en längre tid döljas, så hade ej mindre bemälde ombud, uti den redogörelse, han för det honom lemnade uppdrag aflemnat, än ock Rikets Ständers år 1847 församlade revisorer öfver låne-kontoret, uti deras afgifne berättelse, fästat uppmärksamhet derå, att, om en kanslist varit anställd vid ombudsmans-expeditionen och med ombudsmannen deltagit i göromålen, det svårligen skulle lyckats Stenberg att, såsom nu sketl, genom falska anteckningar, undandölja sanningen samt missleda direktionen och revisorer, hvarförutan revisorerne dels förklarat sig halva, ”efter noggrant inherntad kännedom om ombudsmans-befattningen, funnit densamma vara förenad med så många serskilda göromål och iakttagelser, att deras tillbörliga utöfvande omöjligen kan medhinnas utan hjelp och biträden, icke blott för de juridiska omsorgerna, eller handläggningen med lagsökningsmålen och anteckningar uti deröfver upprättade diarier, konkursbevakningar, uppstådda rättegångar, förandet- af proklamaboken samt den förefallande brefvexlingen, utan ock lör den icke obetydliga räkenskapsföring, hvilken måste ega rum, såväl rörande de nästan stundligen inkommande penningeremisser och inbetalningar eller liqvider för lagsökta, eller Bih. till R.
Prot. 1847 1848, G Sami. 1 Afd. 27 Haft. 2 2 Banko-Utskottets Utlåtande, N:o 76. i konkurser bevakade fordringar, som ock i afseende på redovisningen af ultagna försko!
Ler till bestridande af lagsöknings- och bevakningskostnader, hvilka, i anledning af dessas stora mångfaldighet och olika egenskap, såsom till stämpladt papper, vidimationer, lösen, handräcknings- och ulmätningsutgifter m. m., fordra, för eri noggrann och erforderlig redovisning, vidlyftiga anteckningar, de der icke kunna behörigen verkställas utan en oafbruten uppmärksamhet och sysselsättning, så vida icke oordning skall uppkomma och misstag samt missräkning inträffa”; dels ock i sammanhang dermed upplyst, ätt antalet af äldre öäfslutade lägsöknirigsmål, hvilka finnas intagna i diarium öfver osäkra, inom linien förda lån, men åt hvilka det åligger ombudsmannen egna en fortfarande oafbruten uppmärksamhet, vid revisionstiden befunnits utgöra ett antal af 252 och de löpande ett antal af 332, eller tillsammans 584 stycken lagsökningsmål, åt hvilka alla ombudsmannen åligger egna behandling; att, utom lagsöknings-memorialerna, förekomma mångfaldiga utlåtanden och påminnelser i utsökningsmål, återkallelser af lagsökningar, meddelande af qvitteuser öfver verkställde utbetalningar, inlöste reversers öfversändande, äfvensom brefvexling med underexsekutorer och enskilde personer i landsorterne för vinnande af upplysningar om lagsökte gäldenärers tillstånd, jemle ej mindre ali härvid förekommande renskrifuing, än protökollsföringén hos fåne-kontorets direktion*, samt att de anmaningsbref, som det åligger ombudsmannen att expediera, uppgå till ett antal af minst 1000 st. i månaden; och hafva samt lige ledamölerne af Riks-stånden i låne-kontorets direktion ansett förevarande fråga af den vigt, att, sedan låne-kontors-direkLionen, vid yppade flerfaldiga svårigheter att, efter Stenbergs afvikande, erhålla någon person med skicklighet och förmåga att ombudsmans-tjensten under ledigheten föreslå, hvarigenom direktionen blifvit satt i största förlägenhet för skolandet af ombudsmansgöromålen, hos banko-fullmäktige gjort förnyad framställning om anställande af en lagfaren kanslist till ombudsmannens biträde, mot ett arfvode af 400 rulf b:ko för är räknadt, inen fullmäktige, genom beslut af den 30 December 1846, till följd af Rikets Ständers vid sistlidne riksdag i Smuel fattade beslut, afslagil denna direktionens framställning, bemälde ledamöter lill direktionens protokoll nedlagt deras reservation i afseende på den skada och förlust för kontoret, som, 'genom afslag å berörde hemställan, kunde i framtiden Uppstå. 1 betraktande häraf, oiih då det sålunda nunierä to åste anses full - Banko-Utikottets Utlåtande, N:o 7«. 3 ständigt ådagalagdt, att ombudsmanna-göromålen vid låne-kontoret i Götheborg äro af den vidlyftighet,
alt de omöjligen, med den driftiga och skyndsamma behandling, som dervid erfordras, kunna af en person medhinnas; då derjemte lätteligen inses, att anställandet af en kanslist hos nämnde ombudsman jemväl är af behofvet påkalladt, på det att, i händelse af förfall för ombudsmannen, t. ex. till följd af lungre resor i kontorets ärenden, sjuklighet, eller annat dylikt, direktionen må hafva att tillgå tjenlig person att besörja ombudsmans-göromålen, helst det, i så beskafFade fall, måste blifva ytterst svårt att genast erhålla någon lagkunnig person, som vill och kan åtaga sig ett dylikt sysslande, dervid nödig närmare kännedom af ärendena ej kan inhemtas annorlunda än genom längre lids förutgången handläggning deraf, samt härtill kommer, att, oaktadt de kontroller, som varit och numera ytterligare blifvit vidtagna, i afseende å ombudsmannens uppbörd och liandhafvandet af hans göromål i öfrigt, del icke är för direktionen möjligt att åt denna befattning, till alla dess delar, egna den trägna och dagliga uppmärksamhet, som erfordras att förekomma, eller tidigt uppdaga de brottsliga tilltag, hvilka under ulöfningen af densamma möjligen kunna ega rum; men anställandet, vid ombudsmannens sida, af en kanslist, som hade tili pligt att biträda vid göromålen, otvifvelaktig! skulle, i betydlig mån, underlätta möjligheten för direktionen att ombudsmannen kontrollera, finner Utskottet, i likhet med såväl molionärerne och Rikets Ständers revisorer öfver låne-kontoret, som banko-fullmäktige och låne-konlorels direktion, sig böra. tillstyrka, att, till biträde åt ombudsmannen vid Rikets Ständers lånekontor i Götheborg, måtte få anställas en kanslist med årlig lön af 400 rd:r b: k o. Stockholm den 10 Juli 1848.
Reservation af herr L.
Bergman, sorn ansett lönen för ombudsmannen vid Götheborgs låne-kontor böra förhöjas till 1000 rd:r b:ko. STOCKHOLM, Elmsn &
Gransergs Tryckeri, 1848.
Sanfto-Vtsliolleti Memorial, A': a 77. t N:o 77. Ank. till Exp.-Utik. dea 13 Jall, kl. 5 e. n. Memoria/, med förslag till åtskilliga förändrade föreskrifter i 3:dje artikeln af Banko-reglementet.
Vid verkställd granskning af föreskrifterna i ofvanherörde artikel af na gällande Banko-reglemente, liar Utskottet, på grund af gjorda framställningar, ansett sig böra tillstyrka åtskilliga förändringa» ; hvarförutan Utskottet åt en del stadganden gifvit den af Rikets Ständers under riksdagens lopp fattade beslut föranledda uppställning.
Genom 3:ne Riks-stånds bifall till Banko-utskottets utlåtanden N:ris 17 och 55, skall under titel; Löne-stat i Banko-reglementets 35 § för tredje tjenstegraden upptagas lön å 800 r:dr i stället för 700 r:dr.