Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Bevillnings-Förordningen, som upphöjer Uäns-Markegången till ovillkorlig norm för beräknandet af löne-inkomst i spanmål; äfvensom jag, till följd af de genom en värd Ledamot redan framställde och utaf mig gillade åsigter om frihet för Bevillnings-afdrag för sådane capitaler, som tillhöra fromma Stiftelser, reserverar mig mot Utskottets fattade beslut, med anledning af Kongl. Maj:ts
Nådiga framställning om barmhertighets-inräitninears befrielse från Bevillning för dem tillhörige hus och jord.” Herr Prosten Nibelius••
”Jag reserverar mig dels emot Utskottets beslut om Bevillningsutgörande af Hospitals-lägenheter och alla Fattigmedel och dels i fråga om 5Ue Bevillnings-, 56 Bil, t, BeyillnrUtsk&ttets Betänkande N'6 7i grunden, hvarvid jag hyser en sä vida skiljaktig mening, att jag anser det deri, genom uttrycket: ”då ränta är föreskrifven till mer än 5 Procent,” intagne bestämmande i det afseende föga lämpligt, att en sådan utsträckning utöfver hvad förr varit stadgadt endast skulle medföra den olägenhet, att, såsom en följd af detta band, ränta ännu mera sällan än hittills torde blifva utfå,st under 6 procent.” Herr Cron'. ’’Från Höglofl. Bevillnings-Ufskottets Förslag, i hvad det innehåller angående Bevillning af Testamenten, har jag varit i så måtto af skiljaktigt tänkesätt, att jag icke trott ett testamente, gifvet åt ett tjenstehjon för trogen tjenst, borde betungas med någon bevillning.
Efter nu gällande BevilInings-stadga äro alla Testamentarisk! förordnanden, som gifvas för trogen tjenst, undantagne från Bevillning, hvilket, efter min tanka, kån sträckas för långt och tjena till prsetext för ett allmänt undandragande af denna afgift, då man måste antaga, att Testator alltid anser sig vara den förbunden, åt hvilken han önskar Successionen till sin egande-rätt.
Jag har derföre varit af den tanka, att befrielse från Bevillning af så beskaffade
Testamenten borde inskränkas till endast sådane personer, som, hos Testator mantalsskrifne, antingen voro hans egentligen så kallade tjenstehjon eller begagnades för någon närings utöfvande.
Med sarcasmer hafe Bil. t, Bevilln.*UtskottCts Betänkande N-o •j: 57 va väl blifvit häremot framkastade en och annan invändning; mea hvilken sak eger en så absolut nytta, ätt deraf ej kunna uppstå missbruk?
Och för dessa missbruk bör väl icke det nyttiga annihilera*.
1 blotta föreställningen om en sådan hsftnonie emellan en husbonde och hans underlydande; att den förre finner sig den se*, nare förbunden, ligger för mig en så vacker,' och i våra dagar så sparsamt förekommande idée, att jag, för min del, anser den böra mera hedras; mera uppmuntras; än den ringa inkomst förtjenar afseende, hvilken Staten uppoffrar genom så beskaffade testamentens undantagande från Bevillning, hädanefter såsom hittils; hvarföre jag ock, med ofvannämnde inskränkning,' röstat för bibehållande af den uti 1833 års Bevillnings-Stadga intagne exception i denna del.” Herr
Dönner förenade sig i denna fråga med hvad Herr Cron sålunda andragit, Herr Westerstrand: ”Efter det jag reserverat mig mot Höglofl.
Utskottets beslut, angåen. de värdering af brandförsäkradé
Hus i Städerne, får jag utbedja mig att få närmare utreda mina åsigter i denna del.” ”Efter hvad Höglofl.
Utskottet föreslagit, skola Berednings-, Taxerings- och PröfningsComitéerne, vid all beskattning efter II Art. i blifvande Bevillnings-Stadgan, ega oinskränkt magt, att beskatta en hvar till det belopp, Co - 58 Bil. t. Bevilln-Utskottets Betänkande N-.o 7; mitéerne finna billigt, utom i den omständigheten att brandförsäkrade
Hus i Städerne icke må nedsättas under försäkringsvärdet.
Jag medgifver gerna, att
Hus i Städerne, till förekommande af måhända inträffande mordbrännerier, icke böra fått försäkring öfver sitt värde, men helt annai ar Husets värde, och den Summa, hvarmed samma betalas, och den afkastning det gifver, »edan underhållskostnaden, TJtskylder och Premii-afgifter afdragits, som vanligen blir högst ringa, men hvilken likväl borde vara grunden för beskattningen.
För de Hus, som i förra Brandförsäkrings-inrtättningen egde del, voro afgifterne nästan fullt betalte; meri dessa gingo förlorade.
Nya Inrättningar äro nu öfverenskomne, men jag fruktar att des. sa hvila på ännu sämre grunder än de förra.
Brinner det försäkrade Huset, så brinner vanli* gen Lösegendomen,som oftast svarar i värde e. mot ett Trädhus, och då skulle väl Husets värde ersättas, men Lösegendomen icke.” ”Dessutom förekommer, dels att flere
Hus i Städerne äro försäkrade i Utrikes Försäkringsverk, och dels oförsäkrade, hvarmedelst, och då en jemn beskattning afses, ändamålet blir svårt att finna, om föreslagne grunderne skola blifva gällande.
Jag tycker mig ock finna en motsägelse i beskattnings-sättet efter hvad föreslaget är, enär åbyggnader på Landtegendomar, Bil. t. Bevilln-Utskottets Betänkande N:o 7. 59 som äro brandforsäkrade, och hvars Fond är säkerhetsgifvande, icke ansetts böra upptagas lika med Städernes, så att dylika Egendomar först till åbyggnaden skola utföras, och sedan jordens värde, hvarmedelst icke hädanefter, som förut skett, en och annan Landtegendom knappast samfällt taxerats till den Summa, hvilken svarar mot Husens Brandförsäkring.
Jag, som icke vill frångå a(t Beskattnings - Comitéerne böra i sin befattning hafva rättighet att fritt och oberoende handla efter Ed och Samvete, anser, i följd af hvad anfördt är, det bör denna rättighet få sträcka sig till Brandforsäkrade Hus i Släderne, så alt icke de nog eljest vanlottade egarne deraf må komma i uppenbart lidande; och åberopar i öfrigt Herr Santessons i detta afseende till Wällofl.
Borgare.Ståndet ingifne Motion,” ”Att dessa mina tankar måtte få åtfölja Höglofl.
Utskottets Betänkande, anhålles ödmjukast. ’’ Herr Donner öfverensstämde, rörande detta ämne, äfven uti föreslående reservation.
Tufve Larsson fiån Christianstads Län: ”Efter det sätt, hvarpå jag, vid uppläsandet, förmått uppfatta Höglofl, Bevillnings-Utskottets Betänkande, i anledning af Kongl. Majus Nådiga Proposition, angående förändrade grunder för 6 o Bil, ii Bevilin.-Utskottets Betänkande N:d 7»' Lego* och Salu»Sågars samt Valk- och Stampyerks beskattning, har jag funnit mig föranlåten vid detta Betänkande anmärka några omständigheter, hvilka jag önskar måtte, såsom min enskilda tanka, få i Protocollet ingå och Betänkandet till Besp. Biks;Stånden åtfölja.’’ ”Utskottet har, för en sådan beskattning,1 hufvudsakligen och endast med ett enda tilllägg, antagit de uti lil Art.i 2 §*, 20 och 26 Mom. af 1823 års BevillningsIFörordning stadgade grunder, att för framtiden bibehållas.
Vid öfverförande på Bevillningen af Salu- och
Lel go-Sågars beskattning bör all grundränta för sådane Verk alltid alldeles försvinna, eller der den i jordräntan ingått, afräknas, Likaledes an-f ser jag, för jemnhetens och likhetens skull af denna beskattning öfver allt, att en allmän så beskaffad förändring af redan skattlagde Saluoch Eego-Sågars beskattning, der det kan ske, verkställes.
Ett bestämdt stadgande i dessa delar är högst nödigt, och jag hade önskat så mycket hellre, att i Utskottets Betänkande icke sakna yttrande härom, sorn Kongl. Majtts ofvan; otnförmälde Nådiga Proposition antyder dessa omständigheter.
Jemväl yrkar jag, att den frihet måtte lemnäs hvarje egare af sådane Vattenverk öppen, att, då han icke finner sin räkning vid bibehållandet af desse
Verk under den derå tillkomne beskattningen, få. desamnig ned; jBil. t.
Bevilln.-tJtsköttets Betänkande N:ö 7, 6^ lägga med befrielse, i sådant fall, från Skattens! utgörande; eller, der skattläggningen deraf är i Jordräntan inbegripen, hos Konungens Befalla ningshafvande söka förmedling derå.” ”Då en sådan beskattning af Lego-SågaÉ af Berednings Comitderne på landet, efter sådane grunder, bestämmes, är nödigt, att en någor.* lunda säker beräkning af desse Verks årliga afJ kastning blir möjlig; och då derjemte ett på billighet grundadt bestämmande af ömsesidiga rättigheter och skyldigheter mellan Egaren och Disponenten af sådane Sågverk, å den ena sidan, och dem, som deraf för afverkning sig begagna, å den andra, jemväl vunnes, hvilket förhållande, åt godtycket lemnadt, kan leda till ganska eftertänkliga olägenheter; så anser jag derjemte det böra åt Berednings-Comitéeme öfverlämnäs, att årligen för Lego-Sågar bestämma en Taxa, hvarefter afverknings-lönen der3, eller legan, beräknades.” "'Helst hade jag önskat, att KongL Maj:ts Nådiga Proposition i sin helhet blifvit antagen, och åberopar slutligen, i afseende på Valk- och Stampverk, så väl densamma, som ock hvad jag här ofvan haft äran anföra.” STOCKHOLM, tryckt i Marquardska Boktryckeriet, 1839- Bevilln,-Utskottets Betänkande N:o 8. i N:0 8- Betänkande, i anledning af Casper IVijkmatis Motion om Bevillning å hvarjehanda utländska öfverflöd?-varor.
Hos Hedervärda Bonde-Ståndet har RiksdagsFullmägtigen från Upsala Län, Casper Wijkman, uti ett till Bevillnings.Utskottet reniitteradt Memorial, innefattande Motion, att den så kallade Capitations. eller Skydds-afgiften borde upphora, derjemte föreslagit, att, till ersättning för denna afgift, Bevillning borde bestämmas, bland annat, för bruket af utländska Viner, Caffe, Thé, större Sidenpersedlar, samt Möbler, som äro för-- gylda, sidenbeklädda eller af utländska trädslag tillverkade, äfvensom för Rum med Sidentapeter» Sedan Utskottet, på satt Betänkandet otti Allmänna Grunderne för Bevillningen innehåller, funnit sig icke kunna understödja Motionen om Skydds-afgiftens upphörande; så har den framställda frågan om Bevillning å öfverflödsvaror varit föremål lör öfverläggning hos Utskottet, och derom får, till utlåtande öfver Bilu till Riks>’St.
Prot. 1828 och 1329- f'te Sami• 4:e H;t» t BeviMri.-Utsköttets Betänkande N'o 8.
Casper Wijkmans Memorial, i denna del, Utskottet anföra, att, då de utländska varor, som här i landet förbrukas, äro genom införsel-tull belagda med Bevillning; då denna Bevillning träffar consumentén eller förbrukaren, och då ytterligare afgift å nyttjandet af de i Motionen uppräknade utländska Artiklar, i egenskap af Allmän Bevillning, hvilken beskattningsgrund vid flere Riksdagar varit antagen, men lika ofta blifvit såsom olämplig förkastad, å ena sidan synes strida emot billighet, och, å den andra, efter erfarenhetens vittnesbörd, är förenad med obestridliga svårigheter, att för en skälig och jemn fördelning utfinna några rätt användbara grunder, samt med eftertänkliga olägenheter vid Controllerne emot missbruk och underslef i de Uppgifter, efter hvilka Bevillningen skulle tillämpas; har Utskottet, på desse skäl, ansett sig vördsamt böra tillstyrka , att Bevillning icke mätte, efter Motionairens förslag, stadgas för förbrukningen af utländska Viner, Café, The, Sidenpersedlar, Sidentapeter eller Möbler af utländskt träd, med förgyllning och sidenbeklädnad.
Hvilket Betänkande, hvaremot Eric Persson från Gefleborgs Län sig reserverat, varder, jemte reservationen, till Rikets Höglofl.
Stan - Bevllln.-UtskottétS Betänkanden H!irIs 8, g, j ders bedröfvande härntfed vördsamt öfverlemhadh Stockholm den 6 Mars 18 a 9.
Reservation af Erik 1Persson från Gefleborgs £än: £. mot detta beslut reserverar jag mig så vida, att jag icke anser Högloft Utskottet böra ovilkorligt afstyrka Bevillnings utgörande för tit— iandska öfverflödsvaror, innan det visat sig, huruvida Statsbehofvet med lämpligare skattebidrag kan uppfyljas» JV:0 C).
Betänkande, rörande Prosten Sif* vertssons och Casper Wijkman* Motioner o'm
Bevillning å kortspel.
Uti ett hos Högvördige Preste-Ståndet ingifvéfc Och till Utskottet remitt^radt ‘Memoriaf, hafi Contratcs-Prosten Sifvertsson sökt visa behofvet fech nyttan deraf, att någon sKajt lades å denl|| Bevilln.-Utskottets Betänkande N:o g; sorn spela kort, och i sådant afseende föreslagit, att hvarje mantalsskrifven person, hög eller låg, som vill begagna kort till spel, skulle i skatt gifva a till 5 R:dr B:co om året och att den, som vid mantalsskrifning afsagt sig detta bruk, men ändå begagnade det, skulle plikta a o B:dr Banco, åklagarens ensak, och har Motionairen förmenat, att de af honom mycket öfverklagade och, i hans tanka, mer och mer öfverhandtagande kortspel, skulle af en dryg skatt derå motverkas; hvarjemte Ledamoten af Hedervärda Bonde-Ståndet, Casper Wijkman, i sammanhang med en till Utskottet remitterad Motion uti andra serskildt besvarade ämnen, äfven vackt fråga om JBevillnings erläggande för kort» spel.
Utskottet förmodar, att, om äfven kortspelandet vore så allmänt och i senare tider tilltagande, som Contracts-Prosten Sivertsson vill förutsätta, ett sådant missbruk icke kan förekommas genom BevillningS-afgifter, samt anser för öfrigt, att de anklagelser och fiscal iska in» biandanden i husliga lifvets förhållanden, som otvifvelaktig! skulle följa af det vite, hvilket, om det åsyftade ändamålet i någon måtto kunde vinnas, troligtvis borde utsättas för underlå* fen uppgift, flerfalldigt uppvägde den påräknade nyttiga verkan af denna beskattning; och da serskilda Författningar dessutom] stadga straff Bevilln -U t skottets Betänkanden N:o 9, 10. 5 för det egentliga missbruket af kort eller deras begagnande till äfventyrliga spel, ett tidsfördrif icke torde mer böra, i detta än andra fall, ined skatt beläggas.
Af sådana anledningar, och enär för öfrigt genom kortstämplingen en Bevillning utgår, som drabbar dem, hvilka nyttja kort, har Utskottet icke funnit skäligt tillstyrka, bifall till Motion air er nes yrkande om serskild Bevillnings et läggande af dem, som spela kort; hvilket allt dock härmed vördsamt öfverlemnas till Rikets Höglofl.
Ständers skärskådande och beslut.
N:0 10.
Betänkande, angående Herr fjfoh.
Norcei Motion om befrielse från Bevillning af recognitions-smide.
Borgare-Ståndet har blifvit remitterad till Bevillnings-Utskottet en af Herr 6 Bevillni-Utskattets Betänkande Nto fa.
Noraus ingifven Motion, att Eevillnings-Stadgan af år 1823 icke innefattar någon bestämd grund för Bevillning^ utgörande af det smide, sorn tillverkas nfot recognition, och hvilket tillförene från Bevillning varit befriad!, enligt Kongl, Maj:ts Nådiga Bref af den 11 Februarii 18135 att afgiften för det så kallade recognitians-smidet bestämmes i Kongl. Förordningen den 15 Junii 1803, från 32 sk. till i R:dr af hvarje Skeppund, och således minst utgör 66
R:dr 32 sk, för en tillverkning af 100 Skeppund Stång, jern, sorn, efter vanlig Hamrnarskatts-beräkning, endast drager beskattning med Ett, eller i vis. sa fall, Två Skeppund Stångjern: att, om Innehafvare af recognitions-smidesrätt icke ens begagnar denna rättighet, måste han i detta fall derföre betala dubbel Hammarskatt; och att sålunda en del af samma slags tillverkning vid ett och samma Bruk betalar 3 a 4 gånger högre skatt, än den andra, utan vidare fördel, än den, j.om alltid borde anses gifven, att vid redan, med Behörigt tillstånd, inrättade verkstäder få drifva tillverkningen till den möjligen största höjd; hvarföre Motionairen, under förutsätt,’ ning, att jemlifchet i beskattnings-grunden är det stora ändamål, som bör sökas, anser dertmed öfverensstämma, att recognitions-smidesrätlen bör från Bevillnings-afgift befrias, helst han förmodar en så beskaffad rättighet flerestädes ej blifvit sökt, qm .1803 års Kongl. Förordning
Bfcvilln- Utskottås Betänkande N:ö lod 7 stadgat Bevillnings erläggande för den, lika» som för det nya Hammarskatts-smidet, Utskottet, som tagit detta under öfvervägande, delar icke Motionairens åsigt, att uti 1823 års Bevillnings-Stadga saknas bestämd grund för Bevillning af recognitions-smide.
Denna benämning är väl icke begagnad, men då samma Författning (pag. 50) ej mindre har uttryckt:
Den för hvarje Bruk tillåtna tillverkning, än stadgar att ”vid de Bruk, som ega oinskränkt smidesrätt, skall förflutna årets tillverkning, som af egaren behörigen uppgifves och med vederbörande Embetsmäns intyg till riktigheten styrkas bör, för Bevillningens utgörande, tjena till grund, måste otvunget deraf följa, att de föreskrifter, som gälla för det hela, äfven sträcka sig till hvarje del, således ock till recognitionssmide, der något dylikt är tillåtet.
Utskottet vill likväl icke underlåta, att vid författandet af den blifvande Bevillnings-Stadgan begagna anmärkningen, att tillse om en ökad tydlighet kan gifvas åt ämnet.
Hvad åter angår hqfvudsaken, befrielse från Bevillnings erläggande för recognitions-stni. de, anser Utskottet sjelfva recognitions-afgiften, ehuru beräknad efter annan grund, till ett högre belopp, likväl egentligen vara af enahanda patut oeh beskaffenhet med den i äldre fctidec 8 Bevilln>'Utskottets Betänkande N:o 10. forst bestämde Hammarskatten, och motsvarande de ständiga grundräntor, som åtfölja all annan fast Egendom, för hvilken icke destomindre måste utgöras Bevillning; och detta äfven utan att den, sistnämnde Egendomar åsatte, olika skattläggning kommer under vidare betraktande, än att
Egendomens värde derefter upptages högre eller lägre.
I öfrigt förutsätter Kopgl, Förordningen den 15 Junii 1803 för möjligheten, att vinna rättighet till recognitions-smide, sådane vilkor, som utmärka de med största förmoner gynnade Bruk, hvilka alltså, med de mindre förmonliges uteslutande, komma i åtnjutande afen ökad Näringsfrihet, så mycket förmonligare, sorn den drifves uti förut anlagde verkstäder med redan antagne arbetare, som i alla fall måste underhållas, och följaktligen, utan någon serdeles utgift i dessa delar, inbringar åt Bruksegaren en större behållning, hvaraf Staten icke bör sakna en skälig Bevillning.
Det af Motionairen bifogade Kongl. Maj:ts Nådiga Bref af den litte Februarii 1813 afhandlar en enskild fråga, bedömd efter de uti 1800 års Bevillnings-För» ordning stadgade föreskrifter; och kan destomindre nu tagas till någon ledning för omdömet, som Statens ökade behof verkat en betydlig förändring i de förhållanden, sorn då legat till grund fö? det Nådiga beslutet. Bevilln.-TJtskotlets Betänkande N:o 10, g
Af dessa skäl, och då Utskottet föreslå-* git bibehållande af de uti 1823 års Bevillnings-Stadga gällande Allmänna Bevillningsgcunder, kan Utskottet icke tillstyrka annat afseende ä Motionen, än att, hädanefter som hittills, vid värdering af Stångjerns- Bruk, som hafva recognitions-smidesrätt, recognitions-afgiften ingår i beräkning bland tillverknings-kostnaderne, till afdrag från effecternes värde, samt sålunda minskar den behållning, hvilken', ansedd såsom ränta, bestämmer det Capital, hvartill Bruket uppskattas; dock varder detta vördsamt öfverlemnadt til Rikets Höglofl.
Reservation. af Herr Friherre Lilljehorn t
Emot beslutet i denna fråga får jag sålunda mig reservera, att, ehuru jag icke kan instämma med Motionairen derom, att recognitions-smide bör alldeles från ifrågavarande beskattning fritagas, jag likväl, i anseende till detta smides serskilda egenskap, anser detsamma böra beskattas 2 proportion med gamla Hammarskatten. jo Bevilln,'Utskottet?
Betänkande 2V:ö u. N:0 11.
Betänkande, angående serskildte Förslag till förenklande af Berednings- och Taxerings-Comitéer* nas förrättningar.
IVfotioner, innefattande Förslag, att förenkla de Berednings- och Taxerings-Comitéerna på Landet nu tillhörande förrättningar, hafva vid denna Riksdag blifvit väckte: 1:0 Hos Höglofl, Ridderskapet och Adeln af Herr Grefve Posse, Erik, som föreslagit, att Berednings, och Taxerings-Comitéerna på Landet ej må årligen hållas, utan endast första gången, då ny eller vid Riksdag förändrad Bevillnings-Förordning skall tillämpas och tjena till efterrättelse- Enligt Motionairens harvid yttrade tanka, skulle, genom en sådan förändring, ändamålet med Comitéernas förrättningar icke förfelas, om Pröfnings-Comité bibehölles så organiserad som hittils, med Ledamöter, som förut varit Taxeringsman: om Häradsskrifvame blefvo skyldige, att till Pröfnings-Comitéen uppgifva timade förändringar och förslag till Bevillning i hvarje serskildt fall: om detta förslag granskades af utsedde personer, en utaf hvarje Class inom hvart och ett Härad, och Bevilln-rTJtskottets Betänkande N-.o ii, ix Protocoll deröfver bifogades ; samt om Prof* nings-Comitéen blifvit berättigad, att förordna lämplig undersökning på stället, i händelse något skulle förekomma, som icke dessförutan Jcunde af Comitéen afgöras; och har Motionär» ren för öfrigt, da han emot sitt förslag föresett den invändning, att årliga Fastighets-försäljningar och förändringar i Näringsgrenar eller per» sonliga förhållanden skulle göra Comitéerna år. ligen nödvändiga, yttrat den öfvertygelse, att hvarken Staten eller den Skattskyldige bör kun» na anses lidande, om det af Berednings-, Taxerings- och Pröfnings-Comitéerne stadgade Fastighetsvärde, hvilket Motionairen ansett icke böra efter gjorda köp förändras, blefve för högst Fern år gällande, och den Skattskyldige ålades, att vid mantalsskrifningen årligen uppgifva sitt tillverkningsbelopp; skolande de personel förändringarne vara säkrare och lättare kända vid Mantalsskrifningen än vid Berednings.
Comitéen. tito Hos Högvördige Preste »Ståndet, utaf Herr Prosten Sifvertsson, hvars förslag går der» på ut, att Mantalsskrifningen och BeredningsComitéerna lämpligen kunna till en sammankomst förenas, och Taxerings.Comitéerna försvinna, om Pröfnings-Comitéen fortfore, eller ock Pröfnings-Comitéen upphöra, om TaxeringsComitéerna bibehöllos,. 12 Bevilln>-ZJtskottets Betänkande N.o u. 3k> , Hos Hedervärda Bonde - Ståndet, af Hans Jansson från Elfsborgs Län, som fram* ställt den mening, att Beredrungs-Comitéerne utan olägenhet kunna indragas, men otn de likväl skulle fiir nödige anses, ej bura sammanträda oftare än året näst efter hvarje Lagtima Riksdag, då möjligen inträffade förändringar i Bevillnings-Eörfattningen kunde det påkalla. 4:0 Af Lars Olofsson i Tulus, sorn, med hänsigt till de olägenheter innevånarne uti Jemtlands Län få vidkännas genom långa och besvärliga resor till de på olika tider af året ■utsatte Berednings- och Taxerings •Comitéerna, tillstyrkt, att, såsom i Vesterbottens
Län skall tillgå, dessa Comitéer måtte hållas vid en och samma tid, aå att Beredningen blefve förrättad den ena, och Taxeringen den andra dagen, derest icke bägge Comitéerna kunde på en dag sammanträda. 5:0 Af Eric Andersson Bang från Herjeådalen, som, i afsigt att åt innevånarne i denna af naturen mindre väl lottade Province bereda lindring uti det besvär, årliga Beredningsoch Taxerings-Comitéerna medföra, likaledes åsyftat, att de måtte befrias från så beskaffade Comitéers förrättningar oftare än en gång efter hvarje Riksdag, och att den Taxering, som då sker, kunde förblifva gällande till nästa Riksdag.
BevillnsUtskottets Betänkande N;u n. 13 Dessa Motioner, som alla utgå från den åsigt, att Berednings- och Taxerings-Comitéer. na i allmänhet äro för Landet i hög grad besvärande genom de resor, kostnader och tidspillanden, Comitéernas Ledamöter och Härads» skrifvarne måste vidkännas, samt hvar för sig icke uträtta annat, än hvad en Comité ensam, skulle kunna lika väl fullgöra, helst Berednings-Comitéerna vanligen skola följa Häradsskrifvarnes Förslag, och Taxerings-Comitéerna, hvilka af Ledamöter från Berednings-Comitéerna äro sammansatte, sällan frångå dessa sénares åtgärder, hafva, x anledning af meddelade Remisser, blifvit hos Utskottet öfvervägde, jemte de hos Respective Riks-Stånden anförde serskildte yttranden i ämnet; och som Utskottet, ehuru frågan, till sin beskaffenhet, egentligen rörer det Reglementariska af Bevillnings Författningen, likväl ansett angeläget och lämpligt, alt densamma i förhand behandlas, på det Rikets Höglofl.
Beslut öfver de framställde förslag till Berednings- och Taxeringsförrättningarnes förenklande måtte få ligga, till grund för de åtgärder, hvilka, sedan BevillningsGrunderna blifvit »tadgade, Utskottet tillhöra; så gåc Utskottet nu, att öfver de ofvanomförmälde
Mo; tionerna afgifva sitt serskildta Betänkande Utan att förneka Motionairernes uppgifter,1 det Berednings- och Taxerings-Comitéerna med» 14 Bevillni-Zhslottets Betänkändé N'p i ii fiira kostnad, tidspillan och besvär, kan Utskot* tet dock icke antaga, att i ett ämne, af så myc» ken vigt och ömtålighet, stim utöfningert af Folkets dyrbara beskattningsrätt, sådane olägen* heter böra mindre beräknas och förtjena mindre afseende, än dea inflytelse och nytta Befednings- och Taxerings-Comitéernes förrättningar och förbindelser, om de noggrant handhafvas, medföra för vården om de Skattskyldigés, under Taxeringen beroende, rätt och bästa.