Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
För den år 1847 föreslagna förändringen af Bergs-kollegii organisation anfördes såsom motiv den minskning och förenkling af Kollegii göromål, som blifvit en följd af Kongl. Förordningen den 17 April 1828 om upphörande af Kollegii domsrätt i vissa tviste-, brott-och utsökningsmål, samt af Kongl. Förordningen den 27 April 1846 om stångjernssmidet och den gröfre jernförädlingen, — hvilken sednare författning trädde i kraft den 1 November 1847.
— Jemför man Kollegii arbetsberättelse för år 1846 med den för 1854, finner man följande förhållanden, som synas utvisa, att målens antal under den tiden, i summa taget, icke minskats, nemligen:
JV° 5 till Kongl. Maj.is Nåd. Prop. M 1, om Statsverket 1856. 7 Kongl.
Maj:ts nådiga bref och remisser Besvärsmål Ansöknings- m. fl. ärenden . . . ar 1846. år 1854. 109. 78. 25. 15. 843. 967.
Summa 977. 1,060.
Men om, såsom man med visshet torde få antaga, Hammarsmeds- och Masmästareordningarne, på sätt Fullmäktige i Jernkontoret yrkat, och Bergs-kollegium nu jemväl tillstyrkt, komma att, om icke alldeles upphäfvas, åtminstone genom väsentliga inskränkningar förenklas, och då Eders Kongl. Maj:t yttrat sin nådiga afsigt vara att i allmänhet medgifva en mera utsträckt frihet vid jernhandteringens bedrifvande, skall detta allt, i förening dermed att jernvräkeriet redan förlidne år afskaffats, ofelbart bereda en så betydlig minskning i Bergs-öfverstyrelsens göromål, att det icke vidare synes lämpligt att för de återstående ärendena bibehålla ett särskildt embetsverk.
Jag finnér mig alltså föranlåten underdånigst föreslå, att nämnde göromål måtte öfverflyttas till Kommerse-kollegium, samt att Bergs-kollegium sålunda måtte indragas, och å Allmänna Indragnings-staten uppföras lönerna för den eller dem af dess personal, som icke komme att i Kommerse-kollegium för bergsärendenas skötande användas.
Bevillnings-Utakollets Betänkande, N:o H. 11 enkla författningen i dessa delar, till undvikande af samma handlingars upptagande på tvänne ställen, samt dervid uttryckligen förklarat, att derigenom icke skett andra rubbningar i afseende pä afgif temas belopp och beräkningsgrund, än i de fall, som i samma 5:te § finnas upptagne.
På grund häraf och då dessutom den förändrade regleringen med sportlerne inora.
Maj:ts kanzli icke synes böra föranleda till någon minskning i de deremot svarande, till statsverket nu ingående, afgifter, anser Utskottet sig böra vördsamt hemställa, att vid början af nu ifrågavarande 7 § må, på sätt förslaget utvisar, anmärkas, att de deri stadgade undantag ifrån och lindringar uti stämplade pappers-afgiftens erläggande icke sträcka sig till den del af nämnde afgift, som motsvarar den fordna kanzli-gebiihren och sigill-penningarne, utom i de fall, då befrielse, i anseende till fattigdom, är medgifven.
Vid den i samma § förekommande rubriken —- ”dnsökningar, som röra akademier, med flere” —, har Utskottet ansett det obestämda uttrycket ”med flere” böra utbytas mot orden: ”och andra läroverk.” Inom Högv.
Preste-ståndet har utaf
Doktor Sandberg blifvit uti väckt motion yrkadt, att bland de i denna § upptagna, från stämpladt papper befriade, handlingar äfven måtte införas: ansökningar och förordnanden till lärare-beställningar vid folkskolorna på landet, der de icke med annan tjenst äro förenade; ansökningar om stipendier och examina af studerande vid högre och lägre läroverk; samt ansökningar om pensioner för enkor och omyndiga barn; och har uti ett vid denna motion fogadt yttrande jemväl blifvit af Prosten Berg hemstäldt, att något stadgande måtte uti karta-sigillata-förordningen inflyta derom, huruvida ansökningar till sekreterare- och kanslist-beställningar i Rikssståndens och Utskottens kanslier böra med stämpladt papper förses.
Hvad först beträffar den yrkade befrielsen från stämpladt papper för ansökningar och förordnanden till folkskolelärare-beställningar, så anser Utskottet, i afseende å de sistnämnde, eller förordnandena, sig ej kunna frånträda sin härofvan vid 6 § yttrade åsigt, enligt hvilken samma förordnanden eller fullmagter ansetts böra beläggas med enahanda afgift, som dem för ringare skolbetjenle, paedagoger, rn. fl.; hvaremot och då ansökningar till tjenster af så ringa beskaffenhet som de ifrågavarande icke skäligen synas böra med stämpladt papper betungas, Utskottet, med tillstyrkande af bifall till Doktor Sandbergs motion i denna del, hemställer, 12 Bevi/lnings-ltskottets Betänkande, No 11. att vid ifrågavarande § måtte införas en ny rubrik, så lydande: ’’ Ansökningar till lärare-beställningar vid folkskolorna pä landetder de icke med annan tjenst liro förenade.”
Vidkommande dernäst det framställda enahanda yrkandet, i afseende på ansökningar om pensioner, så, enär sökanderne, i fall de äro kunbart oell bevisligen fattige, äro, enligt denna §, från karta-sigillata-afgift befriade och i motsatt fall sådan befrielse icke synes böra ega ram, anser Utskottet sig sakna skäl att å denna del af motionen tillstyrka bifall.
Beträffande åter den jemväl föreslagna befrielsen från slämpladt papper för ansökningar af studerande om stipendier samt om undergående af examina, får Utskottet, som anser alla hinder för vetenskapernas idkande böra, så vidt möjligt är, undanrödja*, i öfverensstämmelse med motionärens hemställan i detta afseende, tillstyrka, att vid förevaranda § äfven mätte upptagas: ansökningar af studerande vid högre eller lägre läroverk ont stipendier samt om undergående af examina.”
Hvad slutligen vidkommer Prosten Bergs ofvanberörda framställning, att karta-sigillata-förordningen borde innehålla något stadgande derom, huruvida ansökningar om sekreterare- och kanslist-beställningar i Riks-ståndens och Utskottens kanslier böra förses med stämpladt papper, så, enär författningen hvarken uti 4 §> vid uppräknandet af de myndigheter, hos hvilka kartering af handlingar eger rum, eller på något annat ställe gifver anledning dertill, att ansökningar af nämnda beskaffenhet skola med stämpladt papper beläggas, anser Utskottet något vidare förtydligande i detta hänseende icke erfordras.
Vidare har inom Högv.
Presteståndet motion blifvit af Prosten Ljungdahl väckt derom, att, då ifrågavarande 7 § frän stämpladt papper befriar: ”Missiver för adjunkter alt biträda pastorer i e ro be te t’V denna befrielse skäligen borde utsträckas äfven till missiver för adjunkter, som biträda komministrar, äfvensom till förordnanden för nådårs- och vakanspredikanter samt vice komministrar.
Å denna motion har Utskottet ansett sig böra i så målto tillstyrka bifall, att, då adjunkter, som förordnas till biträde åt komministrar, ©tvifvelaktigt böra, med lika mycket skäl, sorn de, hvilka biträda pastorer, från karta-sigillata-afgift för deras missiver befrias, tydlig föreskrift härom måtte varda i författningen uttryckt derigenom, Bevillmmjs-Vtskottels Betänkande, jY:o ii. att uti ofvannämnda rubrik: ”Missiver för adjunkter atL biträda pastorer i einbetet’’, näst efter ordet ■'pastorer” tillägges: "eller komministrar.'’
Med anledning af Kongl. Majrts nådiga förordning af den 20 November i845, örn upphörande af skyldigheten alt bos Hof-rätt betala lösen och slämpladt papper för handlingar i revisions-saker, bar Utskoltet ansett en ny rubrik böra vid ifrågavarande § uttder bokstafven R införas, så lydande: ”Revisionssaker, handlingar deri, som för parts räkning frän Hof-rätt till Kongl.
Maj:t insändas.”
Då Utskottet ansett skäligt, att äfven ”skuldebref, under 25 r:drJ’, hvilka för domare eller exsekutorer företes, varda rned någon lämplig karta-afgift belagde, har nämnde rubrik blifvit vid denna § utesluten och i stället införd vid 8 §, med ett åsatt karteringsbelopp af 3 sk.
Viel rubriken ”Testamenten” har, på de af Utskottet här ofvan anförde grunder, orden: ”syskon och deras barn” blifvit utbytte mot: ”syskon och deras af kamlin gar.” §. 8.
Ridderskapet och Adeln har Herr Roos, Carl Ulrik, väckt motion derom, att den uti 1 mom. af denna § föreskrifna kartering af hyres-kontrakter måtte upphöra; till stöd hvarför hufvudsakligen anförts, att denna kartering föranledde ett obilligt missförhållande i beskattningen, enär, hvad landet beträffade, densamma förmenades ej iakttagas, utom i de fall, då lagsökning komme i fråga, och i städerna, serdeles Stockholm, egentligen drabbade de mindre bemedlade husegarne, hvilka, såsom i allmänhet innehafvande egendomar af ett mindre fördelaktigt läge och sämre beskaffenhet, nödsakades oftare ombyta hyresman.
Då husegare i allmänhet icke lära underlåta att, vid bestämmandet af hyressumman, deruti äfven inberäkna ersättning för hyreskontraktets karlering och, hvad beträffar anmärkningen, att sådan karlering icke skulle å landet iakttagas, enahanda kontroll härför som för städerna är uti 11 §. uttryckligen stadgad, anser Ulskottet ifrågavarande motion icke förtjena afseende.
Vidare hafva inom Höglofl.
Ridderskapet och Adeln motioner blifvit i afseende å denna § väckte: af 11. E. Herr Grefve Löwenhjelm, Carl Axel', alt begge exemplaren af arrende- och hyreskontrakter samt certepartier, äfvensom skuldebref bor - 14 B 'xillnings-Ulskollels Betänkand'A':o 1/. de, för att anses gällande oell kunna hos domare eller exsekutorer till laga åtgärd företes, ovillkoiligen vara skrifne pä stämplaclt papper; samt af Friherre Alströmer, Carl Jonas ö<car: alt, oberoende af nu gälsande föreskrifter om skuldsedlars karterande i vissa fall, hvarje skuldsedel, sorn hädanefter utgåfves och hvarå föreskrifna kapitalel nppginge till 5oo r:dr h:ko eller deröfver, skulle, för att vara betalningsbar, vara skrifven på eller belagd med stämpladt papper, beräknadt till visst lämpligt belopp för hvarje frilla 5oo r:dr; — att ändamålsenliga så väl skrif-som Leläggningskartor alltså borde å karta-sigillata-försäljningskontoren finnas för allmänheten att tillgå, de sednare så inrättade, alt inom sjelfva stäm-r pein funnes plats för inskrifvande vid försäljningen af årtalet, då densamma egt rum; — att, om skuldsedel vore skrifven på stämpladt papper, gälaenären skulle vara berättigad att vid första ränteliqvid godtgöra sig det stämplade papperets belopp, hvaremot för deri händelse, att skuldsedel icke blifvit på stämpladt papper skrifven, det borde åligga sedel-innehafvaren att inom året efter det, under hvilket skuldsedeln blifvit ulgifven, densamma med stämpladt papper belägga, hvarförinnan gäldenären icke borde vara skyldig att förfallna räntan erlägga; — att, vid skuldsedels förnyelse, densamma borde såsom nyutgifven anses, och således å nyo med stämpladi papper till föreskri tvet belopp förses; — att, vid äskad handräckning till fordringars indrifvande på grund af skuldsedel, det skulle åligga vederbörande embetsmyndigheter att, före vidtagandet af någon exsekudv åtgärd, tillse, det ofvanberörda föreskrifter blifvit behörigen iakttagna, och, om dervid eller vid skuldsedels företeende i annat ändamål befunnes, att denna antingen alldeles saknade stämpladt papper eller utaf årtalet på belagdt stämpladt papper utröntes, att skuldsedeln icke blifvit dermed försedd inom året efter det, under hvilket densamma utgifvits, sedel-innehafvaren då borde vara förfallen till böter, motsvarande så många gånger beloppet af det stämplade papper, hvarmed skuldsedeln vore eller bordt vara belagd, som kunde linnas lämpligt att bestämma;—-samtatt Rikets Ständers verk borde från skyldigheten att skuldsedlar med stämpladt papper förse vara frikallade.
Då de genom ifrågavarande motioner väckta förslag skulle föranleda till en hufvudsaklig rubbning i nuvarande grunder för stämplade pappersafgiftens utgörande, samt, hvad serskildt beträffar frågan om skuldsedlars skrifvande på stämpladt papper och de af Friherre Alströmer i detta afseende föreslagna närmare bestämmelser, härvid förekommer, att, om det ock kan medgifvas, att så kallade kapitalister böra träffas af en direkt be - Bevillning?-Uls kol leia Betänkande, i\:o 11. 15 skattning till slaten, denna afsigt likväl ingalunda ernäs genom ifrågavarande förslag, enär det nemligen utan tvifvel skulle i 11 lia fia, att kapitalisten, innan ett lån beviljades, skulle på ett eller annat sätt vela alt godtgöra sig af låntagaren för alla kostnader i och för skuldsedelns kartering, hvarigenom hela tyngden af den nya beskattningen komme att uteslutande drabba låntagaren, ett förhållande, som redan på förband kan anses bek raft ad t af den erfarenhet, man eger i afseende på stadgandet rörande bevillnings-afdraget; så, och då det jemväl i öfrigt svårligen blefve möjligt att vid fördelningen af denna beskattning, hvilken skäligen borde bestämmas ej allenast efter lånesummans belopp, utan äfven i förhållande till den längre eller kortare låneterminen, iakttaga den rättvisa, som för all lagstiftning, och ej minst i fråga om beskattning, måste utgöra den hufvudsakliga grunden, liar Utskottet, som vid dessa förhållanden anser den genom meranämnda förslag nu åsyftade beskattning, hvarå en i alla hänseenden tillfyllestgörande kontroll dessutom ej gerna låter länka sig, endast komma att ytterligare betunga den enskilda industrien och menligt inverka på allmänna rörelsens obehindrade gång samt följaktligen molas af allmän missbelåtenhet, funnit sig böra, i öfverensstämmelse med de af Rikets Ständer i detta hänseende förut godkända grunder, afstyrka allt afseende å ifrågavarande motioner.
Å en inom Vällofl.
Borgare-ståndet af herr S. M. Malmstedt väckt motion, innehållande förslag till förändrad 1 edaktion af 8 §/s 1 morn., har Utskottet, enär en dylik redaktionsförändring i allmänhet icke synes vara af behofvet påkallad, ej funnit skäl tillstyrka annat afseende, än att bland de i början af momentet uppräknade lägenheter, hvarom kontrakter kunna mellan enskilde afslutas, ansetts, för mera tydljghets skull, jemväl böra upptagas ”qvarnar och sågar”, äfvensom en mindre jemkning i ordställningen vid uppräknandet af nämnda lägenheter blifvit i förslaget iakttagen.
Då Utskottet, på sätt förut blifvit nämndt, ansett sknldebri f äfven under 25 r:dr böra, då de för domare eller exsekutorer uppvisas, beläggas med slämpladt papper, hvilket jemväl ansetts under enahanda förhållanden böra ega rum i afseende å godkände räkningar samt godkände eller protesterade vexlar och enskilda assignationer, har 6 mom. af ifrågavarande 8 §, med anledning häraf, erhållit den förändrade redaktion, som förslaget utvisar. 16 Bevillnings-Ulskolletn Betänkande, N:o ii. § 9- Det i 3 morn. af denna § antydda medgifvande! för utländsk man, sorn bär i riket begär lysning, att utöfver det stadgade minimibeloppet i K:dr för lysuings-sedeln erlägga högre frivillig afgift, bar Utskottet ansett med så mycket mera skäl böra ur författningen utgå, sorn 3 § g mom. i allmänhet stadgar, att, om vid handlingars eller äktenskaps-1 vsningars kartering högre karla, än föreskri Iven är, af enskild person frivilligt begagnas, åtal derå ej eger rum. § ii.
Med anledning af såväl författningen om lia Il-rätternas upphörande, som nva fabriks- och handtverks- samt handels-ordningarne, har Utskottet dels vid 8 mom. af denna § ansett orden: ”eller hall-rätt samt den magistratsperson, som i skrå-embetet förer ordet” böra helt och hållet utgå; dels ock vid g mom. funnit orden: ”den magistratsperson, som är närvarande vid städernas handels- och handtverks-sammankomster, äfvensom stadsfl sk a len” — böra utbytas mot: ”ordföranden i städernas fabrikshandverksoch handelsföreningar.” §§ 12 och 13.
Vid 12 § har ansetts böra inflyta ett nytt moment, motsvarande S:de mom. i Kongl, circulärbrefvet af den ii Februari 1847, och så lydande som förslaget utvisar.
I öfverensstämmelse härmed och då jemväl sisla mom. i i3 § synes lätteligen böra hafva sin plats vid samma 12 §, har dels detta moment blifvit till sistnämnde § öfverflyttadl, dels ock de deri nu befintliga orden: ”så vida det samma ej inom Irenne år derefter anställes,” ansetts böra, för åstadkommande af mera likstämmighet i afseende på tiden, utbytas mot: ”såvida detsamma ej anställes inom två år från den dag, då förteck ”ningen till kammar-rätten inkommit.
'’ § 17- Inom Hederv. Bonde-ståndet har Petter Pehrsson från Jönköpings län, under anförande, hurusom, genom domarens ökade besvär vid den honom - Bevillnings-Vtskoltets Betänkande, N:o ii.
17 nom ålaggda noggrannare kontrollen öfver karteringen af inlemnade handlingar, lingsterminerne förlängdes till föga belåtenhet för de rättsökande, föreslagit, att antingen domare på landet mätte varda befriade från skyldigheten att kontrollera, det inkommande handlingar äro riktigt karterade, livilker, jemte sjelfva kai teringen, skulle åligga karta-försäljnings-mannen, hvartill borde förordnas någon inom häradet eller domsagan boende kronobetjent, som för besväret med kartans vidhäftande och makulering skulle ega att af de rättsökande tillgodonjuta någon lämplig ersättning; eller ock alt ingen annan inom domsagan, än domhafvanden, skulle få försälja kartor, hvarigenom det för denne kunde löna sig alt hålla ett serskildt biträde för verkställande af karteringen af de rättsökandes handlingar; och hafva åtskillige af Bondeståndets öfrige ledamöter i afseende å denna motion afstyrkande sig yttrat.
Då Utskottet, på sätt förut blifvit nämndt, anser nu gällande kontrollföreskrifter för handlingars karlering böra fortfarande bibehållas, och hvad beträffar det framställda förslaget, att karta-försäljningen ensamt skulle åligga domaren, sådant, såsom numera förenadt med skyldighet att för det emottagna stämplade papperet ställa borgen, för anskaffande hvaraf svårighet möjligen i serskilda fall kunde möta, framgent synes böra bero af domarens frivilliga åtagande, bar Utskottet, som icke eller anser det kunna de rättsökande åläggas alt mot serskild afgift låta försäljningsmannen verkställa karteringen af deras handlingar, funnit ifrågavarande motion böra lemnäs utan afseende. § 18.
Ridderskapet och Adeln har Herr Lindersköld, J. F., uti väckt motion hemställt, att, då det vid sisla riksdagen i karta-sigillata-förordningen införda stadgande, att jemväl kollegier, konsistorier, embetsverk och embetsman ega att vid redovisningen af det för utöfningen af deras embete erhållna stämplade papper tillgodonjuta försäljningsprovision, föranledten betydligminskning i inkomsterna för försäljningsmannen vid hufvud-konloret i Stockholm, någon skälig ersättning härför måtte bemälde tjensteman beredas, antingen genom försäljnings-provisionens förhöjande från 4 til I 6 procent eller medelst lians befriande från skyldigheten alt på bestämda tider hålla kontoret öppet.
Som Utskottet icke finnér lämpligt att, med anledning af det i motionen åberopade förhållande, föreslå någon ändring i nu gällande bestämmelser i afseende på försäljningen af stämpladt papper och derför stadgad provision Bih. till Ii.
St- het.
1H47 och ibiH.
5 Samt.
I Aid. 5 Höjt. 3 13 Bevillnings-Ulskoltets Betänkande, N:o H. vid hufvudköntoret i Stockholm, helst nuvarande försäljningsmannen vid nämnde kontor, vid emollagandet af sin innehafvande befattning, ej blifvit af staten tillförsäkrad, att ju icke genom förändring i då gällande stadganden någon rubbning i de med berörde befattning förenade tillfälliga inkomster kunde komma att ega rum; anser Utskottet sig ej kunna tillstyrka, att bemälde tjensteman må, på sätt, motionären åsyftat, genom någon ändring i karta-sigillala-förordningens nuvarande föreskrifter beredas godtgörelse för den uppkomna minskningen i de af honom påräknade inkomster.
Reservationer: af Grefve IiamiJton, Henning: ”Mot följande delar af Bevillnings-utskottets förestående betänkande f;r jag vördsamt anmäla min reservation: a) Det ekonomiska förhållandet mellan staten och dess tjenstemän böi, enligt min öfvertygelse, vara sålunda ordnadt, att embetsmannen anser sig godtgjord för den omtanka och möda, han åt det allmännas tjenst egnar, samt alt staten, å sin sida, linner embetsmannens tjenstgöring motsvara den lön, honom bestås. Några serskilda liqvider, för att jemka och ersätta hvad å ena eller andra sidan kan anses för mycket gifvet, borde derföre icke vara behöfliga, utan synas mig tvertom stridande så väl mot statens värdighet, som den enskildes rätt.
Beklagligtvis ega dock sådana af flerfaldig, och, så vidt de angå Bevillnings-utskottet, af tvåfaldig art, hos oss rum.
Till följd af Bevillnings-förordningens § 2 återlemnar tjenstemannen årligen till staten en del af sin lön, och förordningen angående stämplade pappers-afgiften, § 5, aftvingar honom i förskott iå månads lön, hvarmed staten låter betala sig för hans fullmakt.
Gerna skulle jag med min röst hafva bidragit tili ett fullständigt undanrödjande af ett sådant missförhållande, men då jag saknar hopp att vid innevarande riksdag vinna detta mål, äfvensom med afseende på statens sannolika behof, till hvars fyllande tjenstemännen visserligen icke äro minst benägne att efter förmåga bidraga, har jag nödgats inskränka mig till yrkandet, att beloppet af den kartasigillata, hvarmed "fullmakter, konstitutorialer, protokolls-uldrag m. m., hvarigenom embeten, tjenster, beställningar och sysslor med verklig lön vid civile, militäre, ecklesiastike samt andra stater, af hvad namn de vara må, tillsättas och bortgifvas,” endast vid första tjenstemanna-graden, som någon erhåller, beräknas efter hela lönen, men sedermera blott efter den löneförhöjning, som genom befordran vinnes.
Bevillning Utikottels Betänkande, N:o H. 19 b) I Utskottets tillstyrkan, att de af Herr Grefve Löwenhjelm, C. A., och Friherre Ahlströmer, O., väckta förslag lill ändringar i 8 §, må lemnäs utan allt afseende, har jag icke deltagit.
Att genomgripande förändringar i beskattnings-lagstiftningen ej böra göras förr, än deras nytta och billighet blifvit allmänt insedde, erkännes villigt, men satsen torde ej få utsträckas ända derhän, att ingen förbättring göres derföre, att den från något båll röner motstånd.
Om det är ostridigt, att ett vidsträcktare användande af stämplade pappers-afgiflen skulle förskaffa staten tillgångar, hvilka medgåfvo lättandet af andra ojemnt eller obilligt tryckande bördor, har jag således trott en upplyst representation både kunna och böra, genom småningom skeende förändring, bereda den större allmänheten erfår enhet om fördelarne af detta beskattningssält, samt att en lämplig början kunde göras med föreskriften, att skuldförbindelser åfelt visst högre belopp böra. för att vara gällande, skrifvas på eller efter viss tid från utfärdandet beläggas med stämplad!. papper, hvarigenom jemväl den fördel vunnes, att kapital islen kunde träffas med någon beskattning, äfven då lian af sina penningar åtnjuter mindre än 6 procents ränta. c) Sedan genom de upplysningar, hvilka Bevillnings-utskottet, med anledning af Herr Lindet skölds i ämnet väckta motion, förskaffat sig, blifvit fullständigt utredt, att den inkomst, karta-sigillata-försäljningsmannen vid hufvud-kontoret i Stockholm förut kunnat påräkna, genom de i förordningen angående stämplade pappers-afgiflen i sednare tider vidtagna förändringar, så betydligt förminskats, att den numera ej torde kunna beräknas till högre än omkring 5oo r:dr om året, en summa, som jag ingalunda kan anse motsvara hans ansvarsfulla befattning, bar jag inom Bevillnings-utskottet röstat för den förändring i 18 § af ofvanberörde förordning, alt karta-sigillata-försäljningsmannen vid hufvudkontoret i Stockholm skulle, lika med försäljningsmännen i landsorten, få beräkna sig till godo fem procent af det försålda eller använda karta-beloppet.” Herr Friherre Raab instämde uti punkten b, Herr Grefve Posse och Herr Biskop Bruhn uti punkterna a och c, Herr Aminoff uti punkterna b och c, Herr Rhodin uti punkten c samt Herr Munck uti alla punkterna af denna reservation. af Herr komminister Hallen'.
”Jemte det jag vördsammeligen anhåller få till protokollet antecknadt, det jag icke deltog uti Höglofl.
Utskottets beslut att icke medgifva befrielse från karta-sigillata åt förordnanden för vice komministrar, får jagemotsamma beslut mig reservera på den grund, att, enär Höglofl.
Utskottet beviljat so Bevillnings-Utskotlets Betänkande, K: o U. denna förmån åt pnstorernes och komininistrarnes adjunkter, jas; anser det vara inkonseqvent oell obilligt, alt den frånkännes vice komministrar, som i alla hänseenden äro i samma kategori, som komministrarnes adjunkter och ofta uti sämre ekonomisk belägenhet, såsom anställde hos åldriga, sjukliga och merendels fattiga prester eller enkor med minderåriga barn, der lönevilkoren alltid måste blifva ytterst knappa.”