Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvilket Rikets Ständer få hos E. K. M. underdånigst anmäla, med anhållan alL Författning härom måtte varda i Nåder utfärdad.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 17 Fehr. i' 4>.
Preste-Slåndet den 18 — — Borgare-Slåndet den 18 — — Bonde-Ståndet den 18 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i fråga om upphäfvande af Kongl.
Förordningen den 7 Öctober 180Ö_, angående ansvar för militaire tjenstemäns öfver fallande.
Bet. N:o 150.) S. A. K. Hos Rikets Ständer har i belragtande förekommit, att, ehuru Kongl. Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse 3 !V:o a43.
Förklaringen elen 23 Mars 1807, innehåller, i I5:de punkten, alt, ,Jsom allmänna lagen lili 8 och 9 §. §. af 18 Cap. Missgernings-Balken, jern förde med Kongl. Förordningen den 20 Januari 1779, omfattar med beskydd alla Konungens embetsman och publike betjente i gemen, enär de äro stadde i embets-ärenden, så komma ock alla de serskilda st.idganden, hvilka, under åberopande af äldre protectorial, blifvit lid efter annan meddelade samt utsatte svårare straff och ansvar, än sorn med lagens allmäana grunder iastämmer, att derefter till all verkan förfalla”; så finnes likväl Kongl.
Förordningen den 7 Oktober 1805, angående förhöjda straffbestämmelser för militaire persons öfverfallande, jemte Högslberörde Nådiga Förklaring, intagen i den år 1807, på E. K. M:s Nådiga befallning, utkomna samlingar af Författningar och Stadgar, som ändra eller förklara lagen i åtskillige rum; och då sådant möjligen skulle kunna föranleda till ovisshet, huruvida ifrågavarande Förordning af år 1805 bör anses upphäfven, eller ej, få Rikets Ständer härigenom i underdånighet anhålla, det E. K. M. täcktes, genom Nådigt Circulaire till HofRätterne, låta förständiga vederbörande domare, att Kongl.
Förordningen den 7 October 1805, i hvad den stadgar för höjel t ansvar för dem, som öfverfalla militaire embets- och tjenstemän, till följd af Kongl. Förklaringen den 23 Mars 1807, upphört att vara gällande.
Skrifvelse j N.O 244' N:o 244.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 20 Febr. 1841.
Preste-Slåndet den a4 — Borgare-Ståndet den 24 Bonde-Ståndet den 27 — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse } angående förändrade föreskrifter , dels i afseende på markegångs-sättningen, dels ock i fråga om terminen för uppbördens redovisande d Gottland. (Stals-Utsk.
N.ris 170 och 326 samt Mern.
N:o 375.) S. A. K. Hos Rikets Ständer har i betragtande förekommit, huruledes, jemte det ej mindre Statens, än en mängd enskildes rätt beror deraf, att markegångs sättningen med fullkomlig rättvisa utföres, härtill erfordras icke blott nödig kännedom och samvetsgrannhet hos dem, åt hvilka denna grannlaga förrättning uppdrages, utan ock att förrättningen verkslälles på sådan tid, att prisen hunnit stadga sig och omdömet således kan grundas på erfarenhet, och icke blott fattas på förmodan om de pris, hvartill grödans beskaffenhet anses böra föranleda, i hvilket senare fall meningarne lätteligen kunna blifva skiljagtige; under öfvertygelse hvarom och enär det ej eller undfallit Rikets Ständers uppmärksamhet, att de faslställda markegångsprisen, serdeles å spanmål, ofta icke varit öfverensstämmande med de för året allmännast gängse försäljningspris, och således icke uppfyllt det åsyftade ändamålet att uttrycka rätta varuvärdet, Rikets Ständer trott orsaken härtill böra egentligen sökas deruti, att markegångssättningen, enligt hittills gällande stadganden, skolat förrättas en lid på året, då spanmålen ännu icke är ultröskad samt således hvarken verkliga resultatet af skörden kändt, eller någon allmännare försäljning verkställd, hvarigenom stadgade pris kunnat uppkomma.
Och få Rikets Ständer, då berörde förhållanden synas ådagalägga nödvändigheten deraf, att markegångssättningen framflyttas till sådan
Lid, då prisen hunnit blifva mera bestämda och stadgade, än vid den lid, då samma förrättning för närvarande eger rum, härigenom i underdånighet anhålla, det E. K.
M-, sedan vederbörande blifvit hörde, för utredande om och i hvad mon hinder för berörde Dih. till R.
Prot. 184.1. 10 Sami. 1 /1fd. 70 554 Expeditions-Utskottets Förslag till tind.
SkrifvelseJ
IV.c alf. förrättnings framflyttande må kunna möta, täcktes Nådigt förslag i ämnet till Rikets Ständer framställa.
I sammanhang härmed hafva Rikets Ständer under öfvervägande förehaft väckt fråga derom, att, i anseende till de svårigheter, hvilka för invånarne å Gottland möta vid krono-utskyldernes erläggande å nu stadgad tid , då communicationen med fasta landet vanligen är hämmad, tiden för uppbördens redovisande derstädes måtte bestämmas till den 1 Juli, i stället för den 1 Maj; och enär det är ett kändt förhållande, att communicationen emellan Gottland och fasta landet under vintern ofta längre tid är hämmad, hvilket måste ega ett menligt inflytande på rörelsen och äfven kan leda till svårighet alt under sådan tid erhålla penningar, hafva Rikets Ständer ansett sig böra hos E. K. M. framställa den underdåniga anhållan, alt, derest det äskade uppskofvet med redovisningen å Gottland anses nödigt och utan olägenhet kail medgifvas, den ifrågaställda förändringen må ega rum.
Rikets Ständer framhärda & c. Stockholm den 27 Febuari 1841.
Uppläst och äterrémitteradt hos Ridd. och Adeln den 20 Febr. 1841.
Preste-Slåndet den 27 — — Uppläst och godkändt hos Borgare-Ståndet den 8 Mars — Uppläst och återremitteradt hos Bonde-Ståndet den 8 — — (Se Evpeditions-Utskottets Memorial N:o 38, samt bär nedanföre upptagne förslag till underdånig skrifvelse N:o 268.) Expedilions-Utskollets Förslag lill and.
Skrifvelse, N-o 246. 555 N:o 246.
Uppläst och återremitteradt hos Ridd. och Adeln den 27 Febr. 1841.
Presle-Ståndet den 1 Mars — Borgare-Ståndet den 8 — — Bonde-Ståndet den 8 — — (Se Expeditions-Ulskottets Memorial N:o 34 och N:o 40, sami här nedanföre upptagne förslag lill underdånig skrifvelse N:o 277.)
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 27 Febr, 1841 - Preste-Slåndet den 27 — — Borgare-Ståndet den 27 — — Bonde-Ståndet den 1 Mars — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i fråga om Bankens och Riksgälds-Contoirets forum privilegiatum.
(Stats-, Banco- och Lag-Utsk.
JN:o 50 och Mein. N:o 129.) S. A. K. Ilos Rikets Ständer har fråga blifvit vackt om upphäfvande af de, såsom undanlag från allmänna lagen, tillkomna stadganden, hvarigenom Svea Hof-Rält blifvit bestämd till första Domstol i mål, som röra Rikets Ständers Bank samt Riksgälds-Contoir; och då obestridligt är, att Bankens och Riksgälds-Contoirets privilegium att med egna käromål draga deras vederparter inför bemälde liof-Rätt icke står tillsammans med den hvarje medborgare, genom Rikets Grundlagar, försäkrade rätt alt blifva dömd af den domstol, hvarunder han, enligt allmänna lagen, hörer, samt upphäfvandet af nyssnämnde privilegium öfverensstämmer med flere af Rikets Ständers vid innevarande Riksdag fattade beslut, till beredande af enhet i Rältegångs-ordningen, hafva Rikets Ständer, under öfvertygelse, att en för det allmänna gag - 556 Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse, N.o i\j. lielig inskränkning uti Bankens och Riksgälds Contoirets ifrågavarande privilegium kan, utan någon egentlig skada eller olägenhet för dessa Verk, ega rum, ansett ofvanberörde undantags-sladganden icke böra i hela deras utsträckning än vidare vara gällande; men som en sådan förändring, att Banken och Riksgälds-Contoiret skulle fråntagas deras forum i Svea Hof-Räll, äfven då de äro svarande parter, koinme att föranleda ändring i lagen för Rikets Ständers Bank, hvilken till stöd för realisationen stiftade lag, Rikets Ständer anse böra hållas i orubbad helgd, samt de olägenheter, som i förevarande händelse hittills egt rum, hufvudsakligen skulle undam öljas, derest meranämnde Verk hädanefter komma att vid vanliga domstolar utföra sina käromål, och nu gällande stadganden, i afseende på pröfning af Bankens bevakningar i concurser med deremot gjorda anmärkningar, upphäfvas; alltså hafva Rikets Ständer pröfvat skäligt för deras del besluta: att Rikets Sländers Bank och Riksgälds-Contoir må, hädanefter som hittills, hafva sitt forum i Svea Hof-Rätt, då annan lill Banken eller Riksgälds-Contoiret kärar, och alt följagtligen, när någon söker belöning för upptäckt af sedlars efterapning, förfalskning eller utprångling, frågan derom, äfven i samma Hof-Rätt skall upptagas; men att deremot Bmkens och Riksgälds-Contoirets egna käromål, likasom brottmål, de der röia Banken eller Riksgälds-Contoiret, utan alt likväl innefatta åtal emot någon af dessa Verks tjenstemän eller betjente, i och för tjenstutöfning, skola behandlas och afgöras vid de domstolar, till hvilka sådane mål efter lag höra; hvarjemte, och lill förekommande af missförstånd, Rikets Ständer ansett tillika böra stadgas, att hvad om pröfning af Rikets Ständers Banks och Riksgälds-Contoirs ford rings-anspråk i concurs-mål serskildt finnes föreskrifvet, kommer att till all vidare kraft och verkan upphöra.
Rikets Ständer framhärda &c. Slockholm den 1 Mars 1841.
Expeditions-Vtskoltels
Skrifvelse, lV>-o 248.
IS7 Nso 248.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 27 Febr. 1841.
Pleste-Ståndet den 27 — — Borgare-Ståndet den 27 — Bonde-Slåndet den 1 Mars — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående dels förklaring af 88 <$*. i Con curs-la gen den 12 Mars 183 o, dels ock upphäfvande af hvad stadgadt blifvit, till inskränkning i rättigheten för köpare af fast egendom, deri vissa inrättningar hafva inteckning, att erhålla tredje uppbudet.
Ksj 174.) S. A. K.
Under antagande, såsom en med intecknings-rätlens natur öfverensstämmande och för densammas betryggande högst vigtig grundsats, att den i concursmul uleblifua inteckningsegaren skall, oberoende af inteckningens löpande egenskap, hafva sin rätt förvarad, då han ej blifvit om concursen serskildt underrättad, och att således någon skillnad ej bör ega rum, ehvad den intecknade handlingen är ställd till viss nian, eller till innehafvare!!, eller till viss man eller ordres, hafva Rikets Stanler fästat uppmärksamhet dervid, att 88 §. i nu gällande Concurs-lag den 12 Mars 1830, ehuru, efter Rikets Ständers omdöme, grundad på enahanda åsigt, likväl lemnar rum för den emot lagstiftarens mening stridande tolkning, att tvetydigt vore, huruvida borgenär, som eger intecknadt löpande skuldebref, genom underlåten bevakning förlorar all rätt, änskönt han icke blifvit serskildt kallad, eller om han i sådant fall har sir. rätt qvar; och hafva Rikets Ständer, på det denna tvetydighet måtte undanrödjas, godt1'unnit, för deras del, besluta en förklaring af det innehåll: att det uti 88 §. af Concurs-lagen den 12 Mars 1830, meddeldta stadgande, enligt hvilket intecknings-egare, som ej erhållit serskild underrättelse om offentlig stämning i concurs, skall hafva sin rätt förvarad, der han ej försutit tiden till inteckningens förnyande, rätteligen bör sålunda förslås och tillämpas, att intecknings-rätten, uti der nämnda fall, skall anses på enahanda sätt förvarad, ehvad den intecknade fordran är grundad å handling eller förskrifning, som blifvit till viss raan utgifven, eller å handling eller förskrifning, sora blifvit 558 Expeditions-Utskottets Förslag till tind.
Skrifvelsej IV.o 248. till innehafvare)! eller till viss man eller ordres ställd; om hvilken förklarings utfärdande Rikets Ständer få hos E. K. M. underdånigst anhålla.
Såsom eLt härmed gemenskap egande ämne, hafva Rikets Ständer tagit i betragtande, hurusom åtskillige Veik och Inrättningar, der penningar, emot inteckning i fast egendom, utlånas, tid efter annan, uppå gjorda underdåniga ansökningar, erhållit enahanda förmon, som blifvit Rikets Ständers Bank förunnad, nemligen alt tredje uppbudet å inköpt egendom, hvari dessa Verk och Inrättningar hafva inteckning, ej får meddelas förr än köparen hos Rätten uppled t bevis, alt han sitt köp hos vederbörande Styrelse anmält och antingen betalt lånet eller angående omsättning dera! öfverenskpmmit; och är en så beskaffad förmon medgifven: l:o Upsala Academi-cassa, enligt Kongl. Brefvet den 27 Juli 1798; 2:o Justitise-Collegium och Förmyndare-kammaren i Stockholm, genom Kongl. Brefvet den 27 Febr 1799; 3:o Krigsmanshus- och Mililiae-Boslälls-cassorna, enligt Kongl.
Reglementet den 23 Maj 1805, §. 16 samt Kongl. Brefvet den 24 November 1819, kungjordt genom Svea Hof-Rätts Circulaire den 16 derpåföljde December; 4:o Konungens Hospital, enligt Kongl. Brefvet den 25 Augusti 1806, och Svea Hof-Rätts Universal den 29 September samma år; 5:o Serafimer-Ordens-Gillet, för de under dess förvaltning ställde medel, enligt Kongl.
Brefvet den 16 September 1820 och Svea Hof-Rätts Universal den 26 påföljde October; 6:0 Amiralilels*Krigsmanshus-cassan, i Kongl. Reglementet den 20 December 1825 §. 106; 7:o Arméens Pensions- samt Enke- och Pupill-cassor, i Kongl. Reglementet den 11 Juli 1827, §, 15; 8:0 Allmänna Enke- och Pupill-Cassan, enligt Kongl. Brefvet den 30 November 1826 och Svea Hof-Rätts Universal den 18 påföljde December; 9:o Allmänna Brandförsäkrings-verket för byggnader å landet, i Kongl. Reglementet den 23 December 1828, Artikeln 9, §. 24; 10:o Civil-Stalens Pensions-Inrättning, för de under dess förvaltning ställde fonder, i Kongl. Reglementet den 30 Juni 1832, §. 21; ll:o Stockholms Stads Spar-bank, i Kongl.
Reglementet den 17 Augusti 1833, §.7; l2:o Malmö Sparbank, enligl.
Brefvet den 11 Januari 1834 och Svea FIof-Rätts Circulaire den 31 i samma månad och år; 13:o Bruksegares Hypotheks-cassa, i 25 §. af Kongl. Reglementet den 16
Maj 1835; samt Expeditions-ZJtskottcts Förslag till und.
Skrifvelse, N.o 248. 559 l4:o Sällskapet D. B. W. i Wisby, enligt Kongl. Circulairet den 20 Mars 1839; varande dock Styrelserne öfver dessa Inrättningar ålagd t, att vid hvarje års början till vederbörande domare aflemna uppgift på de inom hans domsaga belägne egendomar, som äro intecknade för lån från ifrågavarande Cassör. l)e enda fördelar, som Låne-inrättningarne kunna hemta af dessa, till inskränkning i lagens allmänna bud om lagfart, meddeldta serskilda föreskrifter, synas vara dels minskadt äfventyr att, i okunnighet om skedt ombyte af egare till intecknad fastighet, försumma bevakning i dennes concurs, dels större lättnad och beqvämlighet vid räntors indrifvande.
Men då i det förra afseendet behofvet af dylika föreskrifter helt och hållet mäste försvinna, i händelse, med antagande af ofvanberörde lagförklaring, uttryckligen bestämdt blifver, att intecknadt löpande skuldebref sättes i full likhet med annan inteckning, hvad bevaknings- och betalnings-rätlen i concurs angår, samt fördelurné i öfrigt ingalunda uppväga de olägenheter, nemligen kostnader och uppehåll för lagfartssökanden samt besvär för domaren, hvilka från ifrågavarande stadganden obestridligen härflyta, hafva Rikets Ständer för deras del, stannat i det beslut, att, derest ofvanberörde förklaring af 88 §. i Concurs-lagen kommer att ega rum, genom serskild Kungörelse stadgas må: att alla serskilda föreskrifter derom, att tredje uppbudet å inköpt fast egendom, sorn blifvit intecknad för skuld till de här ofvan uppräknade fjorton allmänna Verk och Inrättningar samt enskilde Bolag, ej finge meddelas förr, än köparen upptedt bevis, alt han sitt köp derstädes anmält, och antingen betalt lånet, eller angående omsättningen deraf öfverenskommit, numera upphört att vara gällande.
Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 1 Mars 1841. Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse, iV.o 2<49- N:o 249.
Preste-Ståndet den 27 — — Borgare-Ståndet den 3 Mars — Bonde-Ståndet den 3 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse , angående granskning och beredning af förslagen till allmän Civil- c ch Criminal lag. (Lag-Utsk.
N:o 175.) S. A. K.
Med afseende på E. K. M:s Nådiga tillkännagifvande, uti till Rikets Ständer ailåten Nådig Skrifvelse den 24 Mars sistlidet år, om de hinder, sorn mött för afgifvande af Nådig Proposition om Civil- och Griminal-lag-förslagens slutliga pröfning, hafva Rikets Ständer funnit någon åtgärd till granskning eller antagande af ifrågavarande lag-förslag icke kunna, å Rikets Ständers sida, under innevarande Riksdag vidtagas; men då hela landet fäster den högsta vigt vid frågan om ett förbättradt Lag-verk, serdeles i afseende å brottmålslagskipningen, der behofvet deraf blifver med hvarje dag mera bjudande, och Rikets Ständer för deras del, anse sakens stora vigt och angelägenhet fordra, alt, innan lag-förslagen till hufvudsaklig pröfning hos Rikets Ständer förekomma, den ytterligare granskning af detsamma varder företagen, som för ändamål* ts vinnande är af nöden; så hafva Rikets Ständer ansett sig böra till E. K. M:s Nådiga bepröfvande i underdånighet hemställa, om icke med de åtgärder, som för beredande och utarbetande af E. K. M:s Nådiga Proposition om det nya Lagverket erfordras, äfven anordningar för en ytterligare granskning af lag-förslagen, i nyss uppgifne syftemål, kunna förenas.
För åstadkommande af en dylik beredning, anse Rikets Ständer följande åtgärder mest ändamålsenlige: att en Comité' eller Lag-beredning sam mansättes af Herr Justitiae-Stats-Ministei n, två Justitiae-Råd, Justilice-Canzleren och Rikets Ständers Juslitias-Ombudsman, samt fem andre lagfarne män, deni E. K.
M. täckes i Nåder utse; alt åt denna Beredning i Nåder uppdrages alt med jemförelse af de vid lag-förslagen gjorda anmärkningar, ytterligare granska och genomgå desamma, att undersöka och uppgöra förslag till de förän dri»- - Expeditions-Utskollets Förslag' lill lind.
Skrifvelse, N.O i5o.
S Gi dringar i Domstolarnes organisation och i fängelse-systemet, som med det nj^a Lagverket måste införas, så ock alt utarbeta grunderna och ordningen för Lagverkets promulgerande och sättande i verkställighet; att i den mon de förberedande arbetena med hvarje del af lag-förslagen fulländas, en sådan del af Lagverket varder för E. K.
M. uti Stats-Rådet i underdånighet föredragen och det derefter slutligen beredda förslaget genom tryck allmängjordt; att dessa arbeten så ställas, att tryckningen af de sålunda beredda förslagen till Civil- oell Criminal-lag kan vara fulländad före den, vare sig Lagtima eller Urtima Riksdag, som näst efter tre år från innevarande Riksdag infaller och att Rikets Ständer då få emottaga E. K. M:s Nådiga Proposition i ämnet; samt ändtligen, att Lag-beredningen äfven får sig anförtrodt att redigera förslag till de serskilda författningar, som vid och för det nya Lagverkets antagande och promulgation, må finnas behöflige att tillika utfärdas.
För öfrigt få Rikets Ständer i underdånighet frambära den önskan, att så snart jemförelse-tableau öfver Criminal-lag-förslaget hunnit att af den för detta arbete nedsatta Comité upprättas, samma Comité måtte upplösas.
Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 3 Mars 1841.
N:o 250*).
Preste-Ståndet den 27 — — Borgare-Ståndet den 27 — — Bonde-Ståndet den 1 Mars —•
Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående ändring uti mantals-penningarnes beräknande.
N:ris 64 och 226.) S. A. K.
Med underdånig anmälan, att Rikets Ständer, för sin del, beslutat, det *} Förekom förut under N:o 141 och återremitterades.
Prot. i84u 10 Sami. 1 Afd. 71 562 Expedilions-Utskottets Forsing till und.
Skrifvelse, N.o 25r, mantalspenningarne, ifrån och med innevarande år, icke må erläggas förr, än efter fyllda 17 års ålder, få Rikets Ständer i underdånighet anhålla, att detta beslut mätte erhålla E. K. M:s Nådiga sanction, samt denna förändring i mantalspenliingaines beräknande varda till vederbörandes kännedom och efterrättelse kungjord.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 9.7 Fehr. 1841.
Presle-Ståndet den 27 — — Borgare-Ståndet den 27 — — Bonde-Ståndet den i Mars — Rikets Ständers under dåni ga Skrifvelse, angående en förklaring öfver 5 §, i Förordningen om stängsel-skyldighet den g Februari 1802.
N:o 27.) S. A. K. "Vid pröfning af åtskillige under innevarande Riksmöte gjorda framställningar om förändringar i Stängsel-författningarne, hafva Rikets Ständer vunnit kännnedom derom, att en i nedannämnde hänseenden ovigtig uppfattning af 5 §. i nu gällande Stängsel-förordning i allmänhet eger runi, hvarigenom inveckling och orättvisa i stängsel-förhållandena lätteligen åstadkommas; och då en förklaring öfver rätta förståndet af berörde §. härvid synes vara af behof påkallad, tå Rikets Ständer hos E. K. M. i underdånighet anhålla om utfärdande af en Nådig Kungörelse, deruti, med anledning af det ådagalagda allmänt gängse imiga begrepp om stadgandet uti 5 §. af Kongl. Maj:ts Nådiga Förordning, angående stängsel-skyldigheten, den 9 Februari 1802, såsom skulle deraf lelja, det jord, hvilken vid nämnde Förordnings utfärdande var Expeditions-VIskottets Förslag till lind.
Skrifvelse, N:o 25r.
563 en emot åker eller äng gränsande utmark, vore, ehuru den sedermera blifvit odlad, för alltid befriad från stängsel skyldighet, samt att jord, hvilken vid berörde tidpunkt var en mot utmark gränsande åker eller äng, men sedermera blifvit till utmark utlagd, vore likaledes för everdelig tid skyldig att ensam underhålla hägnad mot granne, E. K. M.
Läcktes i Nåder meddela den förklaring: att ifrågavarande 5 §. i Stängsel-förordningen, hvilken borde betragtas i oskiIjagtigt sammanhang med de uti 3 och 4 §.
§. förekommande bestämmelser, icke afsåge förhållandet emellan egor af nämnde beskaffenhet, ulan allenast anginge stängsel-förhållandet, då grannar mötas i skog, beteshage eller utmark och endera uppodlar sin mark till åker, äng eller plantering, i hvilket fall genom §:n stadgades, att någon förändring i skyldigheten till hägnads upprättande och underhållande icke eger rum, utan att jorden eller marken, oagtadl sina förbättringar, bör efter dess förra beskaffenhet anses; hvaraf följer, att, i fråga om slängsel-forhållandet emellan utmark och jord, som varit åker eller äng före Stängsel-förordningens utfärdande, gäller hvad 5 Cap. 2 §.
Byggninga-Balken derom innehåller, eller att den håller gården allena, som åker eller äng eger, hvilket förhållande emedlertid upphör, så väl då utmarken blifver odlad, som då åker eller äng utlägges, enär i båda händelserne det fall inträffar, hvarvid stängsel-vitsordet eger rum jemlikt 1 och 3 §. §. uti ofvananförda Nådiga Förordning, angående stängsel-skyldigheten, nemligen att i ena händelsen grannar möttes i åker eller äng, och i den andra uti skog, beteshage eller utmark.
Rikets Ständer framhärda & c. Stockholm den 1 Mars 1841.
S64 Expedilions-Utskottets Forslag till und.
Skrifvelsej JY.o 202.
Preste-Ståndet den 27 — — Borgare-Ståndet den 27 — — Bonde-Ståndet den 1 Mars — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse , angående räntedagsverkens utgörande af åtskilliga hemman ä Wisingsö. (Stals-Utsk.
N:ris 171 och 293.) S. A. K. Hos Rikets Ständer har framställning blifvit gjord derom, att de å Wisingsö belägna hemmannen Tunnersta Norregården, 1 mantal, Wrixlösa Runskegården, A mantal, och Stigby Svenskgården, A mantal, hvilka, enligt Kongl. Brefvet den 17 Mars 1807, äro befriade från dagsverksskyldigheten till Wisingsborgs Kungsgård och alltsedan betalt hemmantalsräntan efter full markegång, måtte tillåtas att, i likhet med öfrige hemman å nämnde ö, deltaga i dagsverksskyldigheten och med en fjerdedel af markegångspriset betala de dagsverken, som icke utfordras; och enär det synes, som genom den berörde hemman medgifna befrielse från dagsverksskyldighetens utgörande till Wisingsborgs Kungsgård, emot vilkor alt erlägga hemmantalsräntan efter markegång, det varit afsedt att bereda nämnde hemman lättnad uti utgörandet af dem åliggande utskylder till Kronan, men i följd af den hemmannen på Wisingsö sedermera, genom Kongl. Brefvet den 19 Juli 1834, i allmänhet tillerkända rättighet att, med endast en fjerdedel af markegångspriset för drängedagsverke!!, erlägga betalning för de Kronan tillkommande, men icke utfordrade dagsverken, förstnämnde hemman blifvit i afseende på ulskyldernes belopp försatte i ett mindre fördelagtigt förhållande, än öfrige lägenheter å berörde ö, hafva Rikets Ständer godtfunnit lill E. K. M. i underdånighet öfverlemna att, derest vederbörande det åstunda och serskilda hinder icke möta, i Nåder bifalla, att hemmannen Tunnersta Norregården, Wrixlösa Runskegården och Stigby Svenskgården må, med befrielse från hemmantalsläntans utgörande, i likhet med öfriga hemman på Wisingsö, deltaga i dagsverksskyldigheten Lill Kronan, och, så vida dessa dagsverken icke in natura Expeditions-Utskollels Forsing lill und.