Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Wikström, öfver de af Fullmäktige fattade, bemälde tjenstemän rörande beslut, dels i fråga om regleringen af Bankens tjenstemanna-personal, enligt den vid sednaste Riksdag fastställda stat, och dels angående tillsättning af tjenster, hvartill .de såsom sökande sig anmält: och 2:o) ansökning af ätskillige extra ordinarie tjenstemän, om ersättning för den förlust de, i följd af Verkets reorganisation, fått vidkännas.
Beträffande först ofvanberörde besvär har Utskottet inhemtat, att, sedan Fullmäktige, efter erhållen del af Under-styrelsens förslag till reglering af Bankens tjenstemanna-personal, i öfverensstämmelse med den af Rikets sednast församlade Ständer gillade aflöningsstat, beslutat, att den nya staten skulle med den 1 Januari 1855 tillämpas, dock med rättighet för Fullmäktige, sorn icke ingått i granskning af Under-styrelsens förslag till tjenstemännens placering på de särskilda afdelningarne inom Verket, att pröfva de erinringar och besvär, som möjBih. lill R.
Prot. 1S5C 8$ 1857. 6 Sami. 1 Afd. 13 Haft. I 2 Banko-Utskottets Memorial N:o 29. ligen i denna del kunde hos Fullmäktige anföras, hade besvär öfver Undér-styrelsens omförmälda förslag blifvit hos Fullmäktige anförde af, jemte andra, ofvanbemälde Benckert och Ohlsson, hvilka, hvar för sig, anhöllo att varda på Bankens gamla stat bibehållne eller på pensionsstat förflyttade; till hvilken anhållan Fullmäktige likväl den 15 Mars nyssnämnde år ansågo sig icke kunna lemna bifall.
Vid sedermera inträffade ledigheter af befattningar i 3:dje eller Bokhållaretjenstegraden hafva samtlige klaganderne anmält sig såsom sökande, dock med förbehåll att dermed få förena af dem innehafvande tjenster i andra embetsverk; men sedan Under-styrelsen, emot stadgandet i 44 § af gällande Banko-reglemente, att endast tjenstemän i Kontorsskrifvare-graden finge innehafva annan ordinarie tjenstebefattning, ej kunnat upptaga dessa ansökningar till pröfning, hafva Fullmäktige, hvarest klaganderne häröfver sig besvärat, genom beslut af den 29 Mars och 19 Maj samma år, besvären ogillat.
Fullmäktiges ifrågavarande 3:ne beslut blefvo hos Rikets Ständers sednast församlade Revisorer öfverklagade.
Den afdelning af Revisorerne, som handlade ärendet, ansåg Rikets Ständers uppmärksamhet böra fästas derå, att »de af Bankens tjenstemän, hvilka före Verkets sednaste reorganisation innehade förordnande att bestrida tjenst i högre tjenstegrad och vid den förändrade regleringens verkställande icke kunde å nya lönestaten inflyttas, utan måste till sina förra tjenster återgå, derigenom såväl som i följd af det vid sednaste riksdag meddelade förbud för Bankens tjenstemän inom de 3:ne högsta tjenstegraderna att innehafva annan ordinarie befattning, tillskyndats icke ringa minskning i de förmåner, hvaraf de inom Verket förut voro i åtnjutande.» Men Revisorernes pluralitet fann, vid pröfning af besvären, hvarken ett dylikt yttrande böra till Rikets Ständer afgifvas, eller skäl vara anförda, verkande till ändring i Fullmäktiges beslut.
Klaganderne hafva nu hos Utskottet besvären fullföljt, under anhållan att Utskottet ville, med undanrödjande af de öfverklagade besluten, förklara dem berättigade till befordran inom Banken i den ordning och under de vilkor, de före Banko-verkets sednaste organisation gällande
Banko-reglementen medgifva och således utan skyldighet för dem att afgå från de tjenste-befattningar, de i andra embetsverk innehafva, eller, om detta icke kunde dem beviljas, att Benckert, Hedberg och Ohlsson måtte antingen bibehållas vid de tjenster och göromål samt öfriga rättigheter och förmåner, hvilka de före organisationen innehade, eller ock varda öfverflyttade på Bankens pensionsstat, med lönens bibehållande under deras återstående lifstid.
Vid öfvervägande häraf har Utskottet visserligen funnit Fullmäktige, vid omförmälda frågors behandling och afgörande, hafva i enlighet med Banko-reglementets föreskrifter förfarit; men i betraktande deraf att, genom det vid sednaste riksdag meddelade förbud för Bankens tjenstemän i de 3:ne högsta tjenstegra - Banko-Utskotlets Memorial N:o 29. 3 derna att innehafva annan ordinarie befattning, klaganderne skulle utestängas från all vidare befordran i Banken, derest de icke frånträdde sina utom Verket innehafvande tjenster med åtföljande löneförmåner, ett vilkor, som desto hårdare måste drabba åtminstone 3:ne bland klaganderne, nemligen Benckert, Hedberg och Wikström, som desse, före organisationen, innehade förordnande att bestrida tjenster i högre tjenstegrad och sålunda, om de, i likhet med andra i så måtto lyckligare kamrater, kunnat å den nya lönestaten inflyttas, icke behöft lemna sina befattningar utom Verket; att vidare klagandernes tur till befordran inom Banken rubbats derigenom, att, på grund af ofvan anförda reglements-föreskrift, flera i tjensten yngre kamrater redan blifvit, med förbigående af dem, befordrade till tjenster i Bokhållare-graden, under det att de sjelfve, genom sina tjenster i Banken, äro hindrade från vidare fortkomst i de andra embetsverk, der de äro anställde, samt slutligen att det icke synes vara med billighet öfverensstämmande, att ifrågavarande i lägsta graden ännu qvarstående tjenstemän, af hvilka en uppnått en lefnadsålder af 51 år, 1 af 47 och 2:ne af 40 år, efter mångårigt arbete i Banko-verkets tjenst, skola, i följd af den deraf verkställda ombildning, och just i en tid, då lefnadskostnadernas stegring öfverallt påkallar ökade tillgångar, nödgas utbyta hoppet om en för dem och deras familjer med rätta påräknad bättre framtid mot den nedslående utsigten af minskade inkomster och fördröjd eller stängd befordran, har Utskottet ansett den af merbemälde tjenstemän förda klagan förtjena behjertande.
Som likväl, i fråga om sättet att förhjelpa klaganderne ur den för dem så ofördelaktiga ställning, hvari de genom Bankens sednaste organisation blifvit försatte, besvären innefatta alternativa framställningar, har Utskottet, före ärendets slutliga pröfning, anmodat Fullmäktige att till Utskottet inkomma med yttrande, rörande hvilketdera af ofvan uppgifna eller ock något annat sätt må, med afseende å Bankens fördel, kunna lämpligast vidtagas för vinnande af det ändamål, hvartill Utskottet funnit besvären böra föranleda; till följd hvaraf Fullmäktige förmält, att, enligt deras öfvertygelse, den högsta fördel, som skulle kunna klaganderne beredas, vore i händelse dem förunnades rättighet att såsom öfvertalige tjenstemän upptagas å indragningsstat, med åtnjutande af lönen, enligt gamla staten eller 400 R:dr Banko årligen, och med åliggande att i tjenstgöring inträda vid alla tillfällen, då ökade göromål påkallade särskildt biträde af Kontorsskrifvare utöfver de på stat varande.
Med afseende å hvad sålunda förekommit tillstyrker Utskottet vördsamt, att Kontorsskrifvarne H. T. Benckert, L. J. Hedberg, N. Ohlsson samt Kanslisten J.
Wikström, må, såvida de dertill äro benägne, å Bankens indragningsstat uppföras såsom öfvertalige tjenstemän, med åtnjutande af lönen enligt gamla staten eller 400 R:dr Banko årligen och med åliggande för dem, jemlikt 37 § i nu gällande Banko-regle - 4 Banko-Utskotlets Memorial N:o 29. mente, att, vid tillfälligt behof af Kontorsskrifvare-biträde utöfver stat, bestrida sådan befattning, som i afseende å omfång och beskaffenhet motsvarar den, hvarå de ega fullmakt.
Hvad dernäst angår ofvan omförinälda ansökning af e. o. tjenstemän om ersättning för den förlust, de i följd af Verkets reorganisation fått vidkännas, har Utskottet inhemtat, hurusom till Kontorsskrifvare den 29
December nästlidne år befordrade C. 0.
Hauffman samt e. o. tjenstemännen A. G. Röhl, 0.
Ankarcrona, E. kV. Smitt, E.
Gyllenberg och G .P. Forssling, hvilka, i följd af den vid 1855 års ingång verkställda reglering af tjenster och göromål inom Bankoverket, måst frånträda de af dem, såsom t. f. tjenstemän i lägsta tjenstegraden, på Bankens stat innehafda löner, 400 R:dr Banko hvardera, nu anhållit, att, sedan Banko-Utskottet vid sednaste riksdag hos Rikets Ständer hemställt, att de Verkets tjenstemän, som innehade konstitutorial eller förordnanden och icke på den nya staten komme i åtnjutande af lön till samma eller högre belopp, än de då uppburo, måtte intill nästa (innevarande) riksdag från indragningsstat tilläggas då innehafvande lön, under vilkor att bemälde tjenstemän underkastade sig den tjenstgöring, som af Öfver-styrelsen åt dem uppdroges, men denna hemställan blifvit af Förstärkt Banko-Utskott med 62 röster mot 57 afslagen, Utskottet måtte ånyo upptaga omförmälda fråga och hos Rikets Ständer tillstyrka, att sökanderne kunde beviljas en emot den indragna lönen svarande ersättning af 400 R:dr Banko årligen, räknadt från den 1 Januari 1855 till riksdagens början, med afdrag af den inkomst hvardera sökanden, på grund af särskilda förordnanden, under tiden från Banken uppburit, i öfverensstämmelse med en vid ansökningen fogad, vederbörligen styrkt förteckning, utvisande de belopp, sorn sålunda skulle enhvar af sökanderne tillkomma.
Ehuru sökanderne, såsom skäl för den begärda ersättningen, icke ega någon gifven rättighet att åberopa, enär hvars och ens förordnande innehöll att det ålåge honom att förordnandet frånträda, när Banko-fullmäktige, med afseende å inträffande förändring i Bankens organisation, kunde sådant äska, utan rättighet för den från förordnandet afgående att sedermera och förr än verklig befordran vunnits, i något hänseende anses såsom ordinarie innehafvare af den tjenst, han på förordnande bestridt, har likväl Utskottet, med afseende derå att sökanderne, af hvilka en uti 17, en uti 15 och fyra uti 12 år tjenat Verket, utan eget förvållande, nödgats frånträda förordnanden, hvarvid de kunnat ega skälig förhoppning att varda bibehållne intill dess de kunde på ordinarie stat uppföras, ansett sig, i Banko-Ulskoltcts Memorial N:o 29. 5 i öfverensstämmelse med hvad Fullmäktige jemväl tillstyrkt, böra vördsamt hemställa , det sökanderne må tilldelas de ä omförmälda förteckning för en hvar af dem upptagna gratifikations-belopp, tillsammans 1,949 R:dr 34 sk. 8 r:st.
Banko, utgörande skillnaden emellan den lön, sökanderne, före organisationen, den 1 Januari 1855 intill den 1 Oktober 1856, pä Bankens stat innehaft, och den inkomst, de, oberäknadt tjenstgöringspenningarne, för förordnanden under samma tid uppburit.
Heservationer: af Herr Kabinetts-kainmarherren af /Virsén, Herr Kapiten von Hofsten och Herr Kongl.
Ilofpredikanten Nordlund, hvilka ansett Kontorsskrifvarne Benckert, liedberg och Ohlsson samt Kanslisten Wikström hafva bordt förflyttas på Bankens jjensionsstat, med åtnjutande under deras återstående lifstid af 400 K:dr Banko årligen. i Vili.
Ull 11. SI.
Pral. 18S6 % I.SS7. C Sami. i Afd. 13 Hafi.
STOCKHOLM, typografiska föreningens boktryckeri, 1857. Banko-Utskottefs U/låtande S:o 30.
,\:<i 30.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 5 Maj 1857, kl. 3 e. ra.
Utlåtande, i anledning af förre Hemmansegaren Anders Bjurmans m. fl. ansökning om eftergift af öfverränta å ett diskontlån.
Sedan förre Hemmansegarne Anders Bjurman, Elias Hedlund och Gustaf Gissler från Stora Kopparbergs län, uti en lill Utskottet ingifven skrift, under åberopande af deras medellöshet, anhållit om eftergift af upplupna öfverräntan å ett af Bjurman, mot öfrige sökandernes borgen hos Banko-diskont-verket upptaget och den 23 Februari 1850 till betalning förfallet lån, stort 120 R:dr B:ko, så har Banko-diskont-direktionen uti infordradt utlåtande upplyst, att ifrågavarande gäldenärer, hvilka redan vid lånets förfallotid befunnos i torftiga omständigheter, så att, efter mot dem anställd lagsökning, allenast 46 R:dr i afräkning å skulden kunde indrifvas, sedermera, ehuru de saknat andra tillgångar, än hvad de genom tillfälligt arbete kunnat förvärfva, i flera mindre poster till
Diskont-verket gjort inbetalningar af deras besparade arbetsförtjenst och slutligen vid början af innevarande år, genom andra personers hjelp, kommit i tillfälle att återstående kapitalbeloppet till fullo godtgöra.
I anledning häraf och då gäldenärerne, enligt intyg af
Diskont-verkets ombud i länet, sakna tillgång till liqviderande af öfverräntan, utgörande 28 R:dr 42 sk. 8 r:st.
B:ko, får Utskottet, i öfverensstämmelse med hvad 'Banko-diskont-direktionen tillstyrkt, hemställa, alt berörde öfverränte-skuld måtte få afskrifvas.
Bill. till R. SI.
Prof. 1856 $ 1857. 6 Sami. 1 Afd. 14 Höft. 1 2 Banko-Utskottets Utlåtande N:o 31 N:o 31.
Ank. lill Exp.-Utsk. d. ö
Maj 1857, kl. 3 e. ni.
Utlåtande, i anledning af ett utaf förre Bruksegaren Otto Fredrik
Dalman gjordt ackordsanbud.
Uti en till Utskott et ingifven skrift har förre Bruksegaren Otto Fredrik
Dalman anhållit om befrielse från vidare betalningsskyldighet för ett af honom, mot borgen af Bruksegarne C. A.
Svederus och Olof Fredrik Dalman, hos Banko-diskontverket upptaget lån å 1.500
FUdr, emot del alf, inom 14 dagar efter erhållen underrättelse om beslutet, 500
R:dr å skuldens återstod inbetalas; för fullgörande hvaraf Bruksegaren Fritz Clarholm och Kassören IV.
Wikström, enligt ansökningen bifogad förbindelse, åtagit sig att ansvara.
Till stöd för denna anhållan har sökanden anfört, bland annat, att han allt sedan år 1843, då han nödgades afstå sina tillgångar till borgenärers förnöjande, intill år 1854, då hans konkursmassa redovisades, under sin kraftfullaste ålder varit utestängd från all sjelfständig verksamhet och sålunda betagen möjligheten att bereda sig inkomster som kunnat lemna något öfverskott till afbetalning å de qvarstående skulderna, men att för honom nu yppat sig utsigt till erhållande af stadigvarande tjenst, derest han blefve från sina skulder fri och ait sökanden, genom honom för sådant ändamål erbjuden försträckning, som skulle återgäldas medelst årliga afbetalningar af inkomsten vid den påräknade tjensten, blifvit försatt i tillfälle att till någon del skulderna på en gång godtgöra.
Banko-Diskont-Direktionen, hvars utlåtande öfver denna ansökning blifvit infordradt, har upplyst, att sökanden och ene löflesmannen Dalman, innan lånet förföll och Banko-U/skotte/s Ulldtande N:o 31. 3 andre löftesmannen Svederus kort derefter blifvit i konkurs-tillstånd försatte; att från sökandens konkursmassa, enligt derför afgifven redovisning, en utdelning af 86 R:dr 14 sk. tillgodokommit
Diskonts-verket, hvarigenom dess kapital-fordran blifvit förminskad till 1,413 R;dr 34 sk., hvaremot löftesmännens konkursmassor icke lemnat någon utdelning åt oprioriterade borgenärer; att'
Svederus allidit medellös, hvarefter urarfva förmån blifvit hans arfvingar tillerkänd, samt att Olof Fredrik Dalman, hvilken är anställd såsom Postexpeditör i Norberg, väl såsom f. d. Bergsfogde åtnjuter en ringa lön på indragningsstat; men att, enär införsel deri blifvit annan fordringsegare beviljad och hans inkomst af Postverket, endast utgörande årligt arfvode, ingalunda öfverstege hvad som för de oundgängligaste lefnadsbehofven erfordras, tillgång hos honom saknades till skuldens gäldande; på grund hvaraf
Diskont-direktionen som inhemtat att sökandens öfrige borgenärer lära för deras fordringar antagit ackord till lägre belopp än det Diskont-verket nu erbjudna, ansett sig böra. såsom med Verkets fördel öfverensstämmande, å ansökningen tillstyrka bifall.
Under åberopande häraf och då, enligt Utskottet tillhandakomna upplysningar, sökanden befinner sig i den ställning att, om det gjorda ackords-anbudet icke antages, han kommer att gå miste om erhållande af den tjenst, hvarpå han eger utsigt, i hvilket fall
Diskont-verket torde blifva liela sin fordran förlustig, har Utskottet, lika med Diskont-direktionen, ansett det vara med Verkets fördel öfverensstämmande att berörde anbud antages och derföre skolat vördsamt hemställa att, såvida Dalman, inom 14 dagar efter erhållen del af Rikets Ständers härom fattade beslut, till
Diskont-verket inbetalar 500 R:dr, återstoden af hans skuld 91-3 R:dr 34 sk., allt banko, jem te upplupen ränta, må utur räkenskaperna få afskrifvas.
Stockholm den 4 Maj 1857. 4 Banko-Utskottets Utlåtande S:o 32.
Ank. till Exp.-Utsk. cl. 5 Maj 1857, kl. 3 e. m.
Utlåtande, i anledning af f. d. Bokhållaren i Riksgäldskontoret J.
Lindbergs ansökning om eftergift af öfverränta å 2:ne diskont-lån.
Hos Utskottet har f. d. Bokhållaren i Riksgälds-konloret J.
Lindberg, uti ingifveu skrift, anhållit, att då, genom erhållne utdelningar i hans 3:ne särskilda konkurser, Bauko-diskont-verkets hos honom egande kapital-fordringar blifvit liqviderade, afskrifning af den'upplupna, ännu oguldna öfVerräntan måtte beviljas; förmälande i sådant afseende Lindberg, det han, sorn, efter 28 års tjenstetid i Riksgälds-kontoret, år 1842 nödsakats, i följd af ögonsjukdom, att derifrån taga afsked, till sin och sin familjs uppehälle endast eger att från nyssnämnde
Verk uppbära en pension af 440 R:dr, hvaraf Lindberg, enligt hvad sysslomannen i hans konkurs intygat, till borgenärerne årligen afstått 100 R:dr B:ko.
I afseende å denna ansökning har Banko-diskont-direktionen, uti infordradt utlåtande, meddelat att
Diskont-verkets återstående fordran hos
Lindberg utgöres af öfverräntor å 2:ne hans år 1832 förfallna lån, hvartdera på 200
R:dr, hvilka räntor nu belöpa sig till sammanräknade 309 R.dr 19 sk. 2 rst.; att Byggmästaren J. A.
Berg häftat såsom löftesman för det ena och Bokhållaren J. P.
Staf för det andra lånet; att Lindberg och Berg redan före lånens förfallotider och
Staf kort derefter blifvit försatte i konkurs-tillstånd; att Diskont-verket från Bergs massa erhållit blott 16 R:dr, hvaremot, genom utdelningar af Lindbergs och Stafs konkursmassor, lånen blifvit till kapitalen fullt liqviderade och i afräkning å öfverräntan insatte 13 R:dr 36 sk. 3 rst.: samt att Banko-Utskottets Utlåtande N:o 32. alt både Staf och Herg äro med döden afgångne, den förre år 18 36 och den sednare år 1838, utan alt för de i urarfvamålen efter dem bevakade fordringsanspråk någon utdelning varit ali bekomma.
Angående den sökla afskrifningen har Banko-diskont-direklionen anfört, all, ehuru, såsom förut är nämnd!, sysslomannen i Lindbergs konkursmassa intyga!, det annan tillgång för borgenärerne icke finnes än den af Lindberg anvisade årliga andel af hans pension såsom f. d. tjensteman i Riksgälds-kontoret samt under sådant förhållande en längre tid visserligen erfordrades innan
Diskont-verkets fordran kunde blifva slutligen godlajord; likväl och då en tillgång, om än obetydlig i förhållande till skulden, funnes, och enär
Lindberg ej förebringat någon upplysning om sin ekonomiska ställning till ledning för omdömet, om och i hvad mån han i öfrigt vore i tillfälle att sina förbindelser framdeles fullgöra, ansåge Direktionen sig sakna giltig anledning att å ansökningen till styrka bifall.
Då emellertid ifrågavarande redan år 1832 förfallna lån numera äro till kapitalen fullt betalda, samt Lindberg, som 3:ne särskilda gänger gjort konkurs, enligt sys slomannens i den sednaste konkursen meddeldta intyg, befinner sig i torftiga vilkor utan annan tillgång, än den förr omnämnda pensionen, af hvilken Lindberg till borgenärerne godvilligt afstått 100 R:dr årligen, hvarförutan någon vidare utdelning frän denna konkursmassa icke skulle varit att erhålla, har Utskottet ansett billigheten tala derför, att den sökta eftergiften beviljas och får alltså vördsamt tillstyrka, att ofvanberörde öfverränte-skuld, utgörande 309 R:dr 19 sk. 2 r:st.
B:ko, måtte utur räkenskaperna få afskrifvas.
B<h. tilt n st Pro'.
18.>6 åf l«57.
! Afd. W 11 itp,. STOCKHOLM, tryckt hot J. W. Lundberg, ISST. Ilanko-Utskoltits Utlåtande M 33.
Alik. till Ex^.-Ulsk. d. 2 Juni 1857, kl. 2 e. m.
Utlåtande öfver vädtla motioner om tilla else för Riksgälds-kontoret att kunna få begagna sill kreditiv ä Banken äfven ander instundande Juli odi Augusti månader.
Sedan samtlige Riks-stånden, den '18 sistlidne April, med bifall till Höglofl. Stats-Utskottets Utlåtande N:o 55, beslutat att, i afräkning å de anslag till statens jernvägs-byggnader, som komma att vid denna riksdag beviljas, anvisa följande summor att under loppet af innevarande år, i mån af behof, från Riksgälds-kontoret utgå, nemligen: efter Maj månads ingång ....
B:ko 900,000: — — » Juli månads ingång ....
» 1,000,000: — — » September månads ingång .
» 500,000: — — » November månads ingång . .
» 180,000: — — eller tillsammans B:ko R:dr 2,580,000: — — så hafva nedannämnde i Riksgälds-kontorets styrelse deltagande ledamöter, nemligen Herr aj Geijerstam, Carl, Herr Riks-arkivarien J. J. Nordström, Herr A. M. Brinck och vice Talmannen Anders Andersson från Skaraborgs län, uti väckta motioner hvar och en inom sitt respektive Riks-stånd, fästat uppmärksamhet derå, att
Riksgälds-kontoret till bestridande af den efter Maj månads ingång Kontoret sålunda ålagda utbetalning af 900,000 R:dr icke egde större behållning än 207,000 R:dr,- att Riksgälds-kontoret visserligen innehade fordringar och andra tillgångar, sorn skulle kunna belånas, intilldess Kontoret erhölle den betydande inkomsten af mera än 2,000,000 R:dr för åtskilliga uppsagda, i Augusti månad förfallande hypotheks-föremngs-obligationer, men att. då en upplåning, under närvarande förhållanden, icke Bih. till R.
Brot. 1S56 & 1857. ti Samt. 1 Afd. 15 Haft. 1 2 Banko-Utskottets Utlåtande M 33. utan mehn för den redan tryckta penninge-ställningen kunde ske, syntes någon annan utväg böra utfinnas för anskaffande af de medel, som för Riksgälds-kontorets utgifter vore oundgängligen nödvändiga, samt att en sådan utväg erbjöde sig deri att, såsom undantag för denna gång, befria Riksgälds-kontoret från skyldigheten att den 30 instundande Juni inbetala det kreditiv å '1,000,000
R:dr till Banken, som Kontoret innehar och som kunde åter disponeras den '!
September; på grund hvaraf motionärerne, med stöd af 56 § Riksdags-ord ningen, föreslagit, det Rikets Stän der måtte besluta, att förenämnda kreditiv å Banken må, om behofvet sådant påkallar, af Riksgälds-kontoret få begagnas äfven under nästkommande Juli och Augusti månader, samt
Riksgälds-kontoret alltså befrias från skyldigheten att inom Juni månads utgång det lyftade kreditiv-beloppet till Banken inbetala.
Jemte protokolls-utdrag af den 18 och 22 nästhdne April hafva Höglofl.
Borgare-ståndet till Banko Utskottet remitterat de inom dessa Riks-stånd väckta ofvanberörde motioner, tillika med de i anledning deraf afgifna yttranden; hvaremot vice Talmannen Anters Anderssons motion är vorden af Hederv Bonde-ståndet till sammansatt Stats- och Banko-Utskott hänvisad.
Af nyssomförmälda, Banko-Utskottet tillhandakomna yttranden inhemtas, ibland annat, att åtskilliga ledamöter, hvilka ansett den föreslagna utvägen, ehuru visserligen icke för denna gång af någon våda för Banken, likväl särdeles vid minnet deraf, att alla här i landet inträffade myntförsämringar härledt sig från Stats-verkets in blandningar med Banken, vara, såsom prejudikat betraktad, af högst betänklig egenskap och derföre böra undvikas, i stället ifrågasatt, huruvida icke Riksgälds-kontoret, som innehade hypotheks-förenings-obligationer till belopp af omkring 2,200,000 R:dr Banko, hvilka, efter föregången uppsägning, äro till betalning förfallna dels i slutet af Juli, dels under Augusti månader, med vederbörande af Riksgälds-kontorets styrelse lemnad tillåtelse alt äfven före förfallotiden inlösa större eller mindre belopp deraf, kunde antingen till Banken försälja dylika obligationer, eller ock mot hvpotbek af sådana från Banken af dess besparade vinst undfå det låne-understöd inom en kreditivet motsvarande summa, som för Riksgälds-kontorets utbetalningar vore af nöden, hvarigenom den förlägenhet, Kontoret iråkat, ansåges kunna afhjelpas, utan öfverskridande af det för Bankens sedelstock fastställda maximum.
Ehuru, enligt hvad ofvan är anfördt, den fråga, som i motionerne innefattas, blifvit af ett Riks-stånd till sammansatt Stats- och Banko-Utskott remitterad; likväl och som de 3:ne öfriga Riks-stånden beslutat, att (ifver de hos dem i ämnet väckta motioner, hvilka alla äro af enahanda syftning, inhemta endast Banko-Utskottets utlåtande, har Banko-Utskottet, på grund af 3:ne Raks-stånds sammanstämmande mening, ansett sig böra förevarande fråga ensamt behandla, desto hellre, som, då med motionerna afses att bereda Riksgälds-kontoret en f niel. hvaraf det skulle stå Kon - Bahko-Ulskottets Utlåtande M 33. 3 föret fritt att sig begagna om det så för godt funne, frågan synes icke vara af beskaffenhet att HöglofLi Siats-Utskottets pröfning deraf erfordras.