Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
. 189,445 1829 . • • L^'^43 1830 • • • 193,780 1831 • • * i95»2io nemligen: pa Landsbygden bosatte, . . . . , . , . 186,864 och i Städerne boende . • • • • • ......
8,406 samt af dessa alla: i;! i t ; , s Skattdragande, af Mankön 47>o88 — — Qvinkön 49,001 q6.q8q 6 Skallfrie, af Mankön —- — Qvinkön v 47>q63 . 51,153 Under loppet af detta Qvinqvennium har således folkmängden årligen varit i tilltagande, samt på det hela blifvit ökad nied io,3io personer.
Käst grundorsaken, eller den obegränsade propagationsförinåga, som tillhör slägtet, då yttre hinder icke motarbeta utvecklingen deraf, torde medlen, som under ifrågavarande fem år egentligen bidragit lill folkökningen på Landsbygden, böra sökas uti Allmogens stigande orirtanka vid jord bruk s-skötsel n och tilltagande håg för nya odlingar, hvilket åter gifvit anledning till många hemmans klyfningar och afsöndringar af jord från hemman, samt till anläggande af jordtorp och andra små lägenheter, som alla lemnat åtminstone tillfälle för nya bosättningar, jemte något, fastän stundom allt för ringa, bidrag till uppehälle för nya hushåll.
— Således har starkaste tillökningen i folkmängden verkeligen ägt' rum på södra Dahls-Land hvarest äfven desse medel blifvit mest och ända till öfverdrift använda.
— Det serskilta hinder mot folkökningen', som för detta ej sällan uppstått af härjande smittkoppor, har dessutom nu mera upphört, sedan vaccinationen, kommen i jemn gang, vunnit förtroende ibland folket; och hälsovårcls-anstallerne i öfrigt, ehuru otillräckelige de än må vara för från Städerne aflägsna Landsorter, kunna likväl; jemte Lazaretts- eich KurhuS-Inrätfningarué, derigenom veneriska smittans och andre likartade sjukdomars utbredande förékommes, med skäl räknas ibland medel som undanrödja hindren för folkmängdens tillväxt; hvarförutan folkökningen under ifrågavarande lid icke varit hämmad af mera allmänt gångbara, dödande farsoter.
‘ Folkstockens ökade antal, ehuru i och för sig sjelf betydligt, understiger dock vida tillökningen förra qvinqvennium, utgörande då 21,980 personer.
Ordsaken åter härtill måste väl till någon del - sökas uti följderne af 1826 och i83o årens missväxter, samt derigenom hindrade giftermål odi, må hända, ökad mortalitet under åren 1827 och 1831 ; men det synes annars höra till naturens ordning, att, i samma män sorn nativiteten under en viss period varit utomordentelig, mäste den under en påföljande blifva minskad, intill dess de öfver yanliglieten tillkomne barnen hunnit manbarhetsåldren, då folkökningen i än större proportion kan tilltaga, om yttre hinder 7 icke motverka öfverdriften deraf; och sådane lära här icke uteblifva, i så måtto, ätt, sedan erfarenheten under hårda år hunnit undervisa jordägare om vådan att tillåta bosättningar uti Backstugor och Inliyses-torp samt på obetydliga joi dlotter, mera varsamhet härutinnan skall framdeles iakttagas, hvilket äfven torde höra genom författningar inskärpas.
— Man kan väl icke misskänna det stora och välgörande inflytande, potatoes-odlingen haft till födoämnenas ökande och följakteligen äfven på den besuttne folkmängdens tillväxt* men beräkningen att lefva nästan ensamt på afkastningen af en potatoes-täppa, eller någre potatoes-land, har emedlertid åstadkommit inånga lättsinniga bosättningar af fattiga hushåll med talrik afföda som ej sällan, jemte föräldrarne, ligger samhället till last; och man kail derföre just icke beklaga ett samhälles tillstånd, som skulle förminska detta onda, om än folkökningen tillika något förminskades, emot hvad den varit under dess starkaste progression.
Detta sednare är likväl icke någon nödvändig följd så länge jorden, riktigt fördelad och bättre häfdad, kail, i bredd med nya binäringar, lemna uppehälle åt ett ökadt antal inbyggare.
De finnas, som påstå att folkets fysiska styrka i sednare tider äftagit, och uppgifva såsom orsak dertill dels öfverflödig njutning af bränvin, dels det omåttliga bruket af potatoes såsom födoämne, emedan man tror sig hafva märkt att befolkningen mera degenererat i trakter och bland den dass som hufvudsakligen lefver af denna växt.
För min del kail jag dock icke antaga sjelfva påståendet äga grund såsom regel, enär det hänföres lill de under sistförflutne 25 åren födde; utan har jag tvärtom flere anledningar, hemtade jemväl från erfarenheten vid Bevärings-mönstringarne, att anse detsamma oriktigt.
Meli undantag från detta omdöme mäste jag likväl medgifva, dels för de lyckligtvis ännu sällsporde fall då ungdomen dageiigen och öfverflödigt nyttjar bränvin, dels ock för den ofvanomformälte yngre population, som, tillkommen efter i Backstugor och inhyses bosatte hjonalag, blifvit uppfödd under fattigdom och brist, ehuru jag tror alt dennes svaghet icke kan tillskrifvas någon potatoes-växtens skadeliga verkan såsom födoämne, utan fasthällre föräldrarnes felslagne beräkning att häraf subsistera, derigenom nöd samt economiskt och fysiskt förfall flerestädes blifvit följden.
— Här, såsom i andre Rikets Landskap, förhåller det sig eljest så, att 8 Bergs- och Skogs-trakternes inbyggare äro i allmänhet resligare och starkare än Slättbyggdernés: visse delar af Kinds, Åhs och Byllebygds Härader bebos i synnerhet af en storväxt folkstam, som ibland annat lemnar goda Soldater. . T . c . r Folkets lynne och bildning måste, uti ett, Län al sä betydlig storlek, och der naturen antyder så olika föremål för verksamheten, framte många skiljaktigheter.
Ungdomens bildning r allmänhet, fortgående såsom af ålder under Prästerskapets allmänna tillsyn och:
Föräldrars närmare ledning, med tillhjelp merendels af mindre bildade personer, som utan annan kallelse än egna behofvet, egna sig dertill, bär visserligen stämpeln af tillfällighet och kan icke vara annat än ofullkomlig; men ungdomens sedlighet, djupt rotad uti national-lynnet och befästad af Religions-undervisn.ngen, synes vara på en högre ståndpunkt.
Bräfivinets ofverflodiga Kluk, —- det ond-a som i synnerhet bidrager till osedlighet oell brottsliga företag, kanske mera ibland äldre och yngre, är den stötesten som helioder och efter möjeligheten bör undanrödja^
Men, ehuru forfattningarne emot detta missbruk icke kunna frånkänna* den verkan, att ullhakahalla oordning på offenteliga ställen och vid allmänna sammankomster, torde det likväl vara tvifvelaktigt, om böjelsen att omättligt nju a af bränvin står att utrota annorledes, än genom forbabträde unde - visnings-anstalter för det uppväxande slägte!, hvaiagenom detta kan ineifvas begrepp om andre och ädlare n utmngar.
— Förhållandet
S de bSgSPsistför(lUtne iren, att rålia frän ,83o ärs felslagne och till .83»'ärs ymniga skörd, - då det var sällsynt ali se någon person öfveriastad af starka drycker, åtminstone vid allmänna tillfällen, — synes eljest antyda, ali äfven eli yttre verlksamt inedet finnes emot dryckenskapslasten, nemligen: knapp ting ng nij pris på bränvin; och detta så mycket hällre, sorn ofverfodig dU gång och lågt pris på varan redan nu visar ett förderfligt inflytande till undantager Dahls-Land, der allmogen ännu saknar händighet i slöjder, framvisa Öfrige delar af Länet atslulhge^ag ■ . 9 slöjdfärdighet och stundom af verkelig konstfärdighet, så att slöjdvarors förfärdigande till afsalu på många ställen af landsbygden utgör en för orten vigtig binäring, oumbärlig såsom beståndsdel till folkstockens underhållande, jemte dét svagare jordbruket; och inträffar delta förhållande synnerligast uti Häraderne omkring Borås och UlTicaehamn, derifrån varornes afsättning befordras genom Gårdfarihandel:
Den intill Norrige närmast gränsande delen af Dahls-Land, som på svaga och ofruktbara hemman hyser talrik befolkning, utgör måhända skarpaste undantaget från regeln, i synnerhet sedan rörelsen med Skogseffecter nu mera, efter skoganäs antagande, icke så jemnt och tillräckeligt som förr, fyller bristen i jordens afkastning; och folket kan här således endast bestå vid det mest tarfliga och sparsamma lefnadssätt.
Uti Westergöthland må äfven, jemte Wedens och Bollebygds Härader, som hafva sandig och bergbunden jordmån samt inskränktare binäringar, till undantagen räknas Gäseneds Härad, såsom af naturen serdeles missgynnadt, då det i allmänhet bär svag och ofruktbar jordmån, lider brist pa skog och är afsides beläget för trafik; men lefnadssättet är sparsamt, och under sednare tider har i sistnämnde Härad, likasom i!l de närgränsande Wedelin och Kullings, utvecklat sig an ny näringsgren, sora mycket bidrager till invånarnes bestånd, nemligen: odling af potates och denna växts förvandlande till bränvin.
Arbetare vid jordbruket och Öfrige näringar saknhs icke uti någon del af Länet; men de betalas olika, efter tillgång och behof inom hvarje ort.
Dagsverkslönerne variera således betydligt,' till exempel emellan- io sk. 8 r. och a4 sk« B:co för karldagsverke samt 8 och 16 sk.
B:co för q vinsdagsverke, sommartiden på egen kost: för öfrigt upplyser närlaggde utdrag af Markegångs-taxorne huru de i allmänhet varit stadgade.
Tjenstehjons löner, underkastade en jemförlig variation orterne emellan, äro från io R:dr lill 33i R:dr Broo årligen för en Dräng och 4 lill i3| R:dr B:co årligen för en Piga, förutan städja och visse beklädnads-persedlar, som vanligen betingas jemte lönen, och uppgå i Värde till io å i3j- R:dr 2 lo för Drängen och 6 å 8 R:dr för Pigan, hvarförutan Husbonden merendels erlägger tjenstehjonets Krono-utskylder.
— Tili Slätterne, forhåller sig både dagsverkares och tjenstehjons contanta aflöning något högre, relativt till landsorten deromkring; dock öfverstiga de sällan hvad bär ofvan är högst uppgifvit.
Meli hvad som i denna fråga föitjenar serskildt anmärkas, är den för jordbrukaren missgynnande omständighet, att dagsverks- och i synnerhet tjenstehjons-lönerne, något fallande i svaga eller missväxtår, stiga öfver vanligheten vid goda skördar, då ett ringare pris och trög afsättning på jordbrukets produkter ofta sätta husbonden i förlägenhet om penningar att afbörda sig deilia, utgift: Botemedel mot denna olägenhet, som annars synes ligga i naturen af förhållanden emellan arbetaren och den honom behöfver, lärer till någon del endast kunna finnas uti antagandet af jordtorpare, nied bestämd arbetsskyldighet alla år; och delta syne? äfven allmogen hafva börjat inse, emedan omtänksamma Bönder, roed större eller vidsträcktare hemmansdelar, nu, meia än förr, inrätta sig efter sådan grundsats.
Om och huruvida ibland; folket, härmed menad t hemmansbrukande allmogen, välståndet under ifrågavarande qvinqvennium aftagit- eller tilltagit, eller ock förhlifver oförändradt, är en alltför svår uppgift att riktigt lösa, emedan bestämd ståndpunkt saknas, hvarifrån jemförelsen.skulle utgå» — Likväl, örn man, för att härutinnan våga ett omdöme;, vill ’ åsidosätta tillfällige omständigheter och locala förhållanden, som för viss, lid, eller för visse orter göra mer eller mindre skarpt teknade undantag, torde man, då det är gifvet och .oemotsägligt alt folket i; allmänhet, .oberäknad!.
Backstugesittare, Inhyseshjon och andre dylike utan säkert näringsfång, bor sundare , och rymligare,, njuter bättre föda och kläder sig; bättre än förr, kunna och ; böra antaga att; i sednare tider, tillgångarne för folkmassans fysiska bestånd vunnit progressiv förkofran, eller alt välmågan hos allmogen i sjelfva verket tilltagit; och söker man ytterligare bevis .för denna sats, så lärer det finnas,,.uti ett factum som, åtminstone bär i Länet, fortfarande visat sig, synnerligen under de sistjbiflutne Tjugofijm åren, nemligen: att af Säterier, Råoch Rörs-hemman "samt Frälse-hemman, a nidre.
Egendomar oberäknade, som under tiden ombytt Egare, mån,gfal<lige genom köp öfverlgått, antingen hela eller styckade, uti allmogens händer. 11 Men då, å eila sidan, dessa bevis, jemte deli betydliga folkökningen, uppenbart villna om tillväxt i lundels krafter, måste å andra sidan medgifvas att lillfällige hillder emot desse krafters fulla utveckling både funnits och finnas.
Att mindie'vigtiga ilaiingsgrenar aftyna eller försvinna, under det andre tilltaga eller nya uppslå, hörer till lingens natur och inträffar i alla tidehvarf:
Frågan förändrar dock utseende när den angår landels hufvödnäringar; och hvad sorn i synnerhet är egnadt att, med afseende härpå, väcka serskild uppmärksamhet, synes för närvarande vara:
Jordbrukets ställning i hänseende till den stora fluctnjtion i spanmåleqs pris, sorn de sednare åren, före, under och efter 1826 och 1800 årens missväxter, ägt runi, hälst som detta ofta, vid goda år, åtföljes at stor svårighet för jordbrukaren alt äfven till det lägre värde som då existerar, för vandla sitt spanmåls-öfverskoLt i penningar, till godtgörande af skatter, räntor och lånspaumåls-skulder, med mera.
Allmännare penliinge-förlägenhet måste i och för sig sjelf blifva, och är jemväl, närmaste Följden häraf; men att utreda i hvad mån samma för lägenhet tillika må hafva andr» orsaker, lärer i nåder anses icke vara föremål för denna underdåniga Berättelse.
Den gissning torde likväl kunna vågas, att osäkerheten i myntföl hållanden, hvilken försvagat crediten man qch man emellan, och obeständigheten i vissa lnishållnings-anstalter, som närmast hafva inflytande på spanmålshandel», äro att räkna bland dessa orsaker.
Man har ännu alltför få och osäkra uppgifter om inkomsten af Länets alla Näringsgrenar, och om Invånarnes samfällta utgifter, lill så vidt de stanna utom Länet, för att ens försöka en beräkning deröfver, till utredande af balancen och huruvida den slutar sig årligen med öfverskott eller brist; men det är sannolikt, alt en slik beräkning icke skulle slå ut till Länets fördel under ifrågavarande qvinqvennium; ty, när under åren 1827 och i83i det ytterst nödvändiga spanmålsbehofvet måst fyllas genom inköp från andre Län och orter, till dubbelt pris emot vanligheten, uppkommer endast härigenom förhöjde utgifter af åtminstone En Million Riksdaler Banco tillhopa, för hvilket belopp Länets binäringar, fastän ej minskade under desse år, icke kunnat lemna motsvarande inkomst, hvaraf åter följer att summan utgått af behållningen från lyckligare år, eller ännu graverar
Länet såsom skuld, hvilket sednare är fallet med omkring 120,000 R:dr undsältningsskulder lill Stats-Cassan.
Ulsökningsmålen vid Lands-Canzliet hafva under sådane omständigheter varit flere än förr, men de visa sig lyckligtvis redan i åtagande, från innevarande års början, och man är befogad antaga, att det fördelaktiga priset på Landtmanna-producter efter förlidne årets skörd, och den ymniga tillgången derpå efter den goda skörden i år, skola fortfarande bidraga att minska hos allmogen förlägenheten efter penningar. 3.
För Länet i det hela kan Åkerbruket, betraktadt såsom särskild näring, anses vara den som frambringar högsta värdesproducten, fastän trakter finnas der andre näringsgrenar härutinnan täfla.
Inom Södra Dahls-Land och den tillgränsande Norra delen af "Westergöthland, samt delvis äfven på Norra Dahls-Land, till så vidt Invånarne grunda deras bestånd på Åkerbruk, bär, vid större Egendomar och hos jordbrukande Ståndspersoner, vexelbruk blifvit nästan allmänt antaget; och detta brukningssätt vinner alltmera framgång äfven ibland allmogen, som redan ombyter med odling af säd- och foder-växter på öppna åkerjorden.
Vanligen trädes i dessa trakter en fjerdedel eller en femtedel af åkern och det öfriga besås med Höst- och Vår-hvete till omkring -j-g^-delar, Höst och Vår Råg 12, Korn 6, Hafre 5o, Blandkorn 6, Ärter 2 och Potatoes 24 sådane delar.
Hafre är således ännu hufvudsädet, men detta ökas icke mera på odaljorden, utan uttränga snarare der något af Råg och Potatoes, hvaremot nyodlingar merendels besås med Hafre. —-
I den del af Westergöthland, som närmast tillgränsa!’ Götha
Elf, är brukningssätt^ i så måtto skiljagtigt, att der sås mindre af Hafre, men mera Arter och Korn, samt dessutom Bönor till betydlig proportion.
Länet hörande Södra Häraderne af Westergöthland fortfara deremot allmänt med det af ålder brukliga Ensädet, undantagande någre Ståndspersoner, som begagna trädning och vexelbruk, då vanligen trefjerdedelar af jorden besås, 5 med Larsmässo-Råg och hälften med Korn, Blandkorn, Hafre och Potatoes.
Annars nyttjas i dessa trakter föga höstutsäde, utan besås öppna åkerjorden helt och hållet med Vårsäd, bestående af något Råg, till en i3 ungefärlig tiondedel, af ganska litet Korn och Ärter, men hufvudsakligen af Blandsäd och Hafre, samt för öfrigt af Potatoes, som alltmera tager öfverhand; och måste, utan tvifvel, orsaken till detta allmännast antagna brukningssaltet, med ensäde, sökas dels uti den till åker användbara jordens inskränkta rymd och dels uti dess magra beskaffenhet, som gör den mindre tjenlig för annat, än svagare sädesslag.
Lin trifves öfverallt i Länet och edlas jemväl på de flesta orter till husbehof; men inom Marks
Härad skötes odlingen och beredningen af denna växt i stort och med omsorg, samt tillverkas deraf väfnader till betydligt afsalu.
Hampa odlas endast på spridda ställen och i ringare skala; så att afkomsteu icke fyller Länets behof.
Humla odlas åter mera allmänt till husbehof och på åtskilige ställen jemväl till afsalu, hvilket sednare i synnerhet äger rum i Hesselskogs och Dahlskogs Socknar på Dahls-Land, samt i Kinds Härad af Westergöthland, derifrån afsättning^! till andre orter är betydlig.
Kummin växer i åtskillige trakter sjelfsådd på ängarne, och skördas å Dahls-Land äfven till afyttring utom orten.
Inom de Socknar af Länet som gränsa nära intill Götheborg, äro ställen der trädgårdsskötseln drifves såsom näringsfång. ilin I frågan örn antagne nya methoder vid jordbruksskotseln, eller nya inrättningar lill arbetskrafters besparande dervid, må nämnas att, egenteligen på Dahls-Land, har Engelska flåhacknings- och jordbrännings- methoden, som funnits ofta förstöra matjorden, lemnat rum för ett annat odlingssätt med bränning efter plog, sålunda, att blott en plogskifva i hvarje åkerteg sönderskäres, uppställes och brännes, hvilket sätt besparar arbete och föitär mindre af matjorden, inell befordrar ändock bördigheten.
Användandet af granris, i stället för spillning, vid potatoes-planteringen är jemväl ett i sednare åren uppfunnet hjelpemedel, som efter hand allt mera antages.
Undantagande »4 Trösk-Machiner och Väder-Harpor till säds rengöring, hvilka vid större Egendomar begagnas, hafva mechaniska inrättningar, till besparande af arbetskraft, icke eller kommit i allmännare bruk.
Till vidt det i allmänhet låter bestämma sig, kan man antaga vanliga sånings-tiderne vara: för Vår-utsädet efter medlet eller emot slutet af April och första dagande af Maji, samt för Höstutsädet medlet och slutet af Augusti samt början af September; och infaller skördetiden vanligast närmare början af Augusti samt räcker in i början och emot medlet af September månad.
Afvikelserne måste dock vara många uti ett Län med så vidsträckt läge och så skiljagtige natur-förhållanden.
Vid medelmåttig skörd är spanmålsproductionen uti de förut anmärkte delarne af Länet, hvarest Åkerbruk utgör folkets hufvudnäring, mera än tillräcklig för behofvet inom hvarje ort, så att femtedelen, eller kanske fjerdedelen, kan anses gå till afsalu utom orten, eller ulom Länet.
I Länets Öfrige delar och synnerligast uti vissa Socknar af Norra Dahls-Land, närmast Norrska gränsen, samt i de sydliga trakter som omgifva Borås och Ulricaehamn, eller tillstöta, svarar deremot Spanmåls-productionen, äfven vid den rikaste skörd, icke på långt när emot comsumtionen, utan måste skillnaden för behofyets fyllande tågås ifrån andra orter; och sker detta vanligen, i förstnämnde norra trakt, från Norrige någon gång, men annars från nedra Dahls-Land, samt uti sistnämnde södra trakter från Götheborg, Halland och Skaraborgs Län, ifrån hvilket sednare tillförseln på Borås torg i synnerhet är betydlig; hvarförutan Kinds och Redvägs Häraders
Invånare under sednare åren börjat inköpa Hacket af Spannmål från Östergöthland, som hålles till salu i Jönköping.
— Vill man för Elfsborgs Län, öfver hufvud, jemföra Spanmåls-productionen emot consumtionen, så blifver resultatet, att årligen större qvantiteter spaumål behöfva tillföras
Länet från andie Län och orter, ehuru, genom åkerbrukets tilltagande och den utvidgade potatoes-odlingen, behofvet är mycket förminskadt emot hvad det annars, vid en starkt ökad befolkning, skulle vara.
Genom approximation är utrönt, att vid knapp skörd utgör hela behofvet af tillförsel från andra Län och orter omkring 100,000 tunnor Spanmål, men vid missväxt vida derulöfver, ända till i5o å 160,000 tunnor och mera. i5 Jemte de orsaker till jordbrukets tillväxt som i 2. §. äro angifne, ibland medlen hvarigenom äfven folkökningen fortgått, kan man icke frånkänna en mera utbredd kunskap om bättre methoder vid jordbruks-skötseln stort inflytande; och bör anmärkas att förtjensten häraf tillhörer jordbrukande ståndspersoner, med upplysning och nit för yrket, hvilka härutinnan glfvit exempel, — det enda som i dylik fråga verkar directe på allmogens öfvertygelse: Hushållnings-Sällskapets bemödande, att genom belöningar uppmuntra allmogen till en ändamålsenligare jordens indelning och brukning, har dock något medverkat för detta ändamål.
Såsom bidragande orsak kan äfven nämnas den ökade hågen för ägoskiften, skogsöda utmarks-delningar saint andre sådane företag, som lemna hvarje jordbrukare för sig mera frihet och bättre utrymme, alt efter egen erfarenhet sköta sitt jordbruk; hvarförutan Odlings-Lånen på vissa ställen kraftigt medverkat till oländig marks uppbrytande och odlande; och slutligen må man icke förtiga den omvårdnad, en upplyst Regering i sednare tider egnat åt jordbruket, genom skyddande Författningar, som antingen undanröjt direcla hinder för jordbruksnäringens uppkomst, eller lindrat och afskaffat vissa betungande sätt alt utgöra beskattningen.
Intrycket, sålunda gifvit till än större utveckling, försvagas måhända endast af ett verkeligt hinder; meli detta, bristande afsättning på den öfverflödiga spanmåls-productionen inom hvarje jordbrukstrakt, är dock, det svåraste att afhjelpa uti ett land der stora släder saknas, déf invånarne i de små, äfvensom i Bergslagsorterne, sjelfve till stor del äro spanmåls-producenter, och der ett utvidgädt fabriks-system icke finnes, eller lätteligen torde kunna införas.
Man kan likväl icke skäligen påstå, att spanmålspriserne varit efter goda eller medelmåttige skördar de sednare åren serdeles låga, annorlunda än i jemförelse med priserne efter missväxter; oell detta förhållande, som egenteligen bevisar att de då af omständigheterne högt uppstegras, tyckes uti ett vidsträckt Rike, med under vintermånaderne afbruten vatten-comrnunication, ligga så djupt i sjelfva sakens natur, alt det väl icke kail ändras, om än till någon del genom tjenlige författningar corrigeras.
I så beskaffad ställning kan bränvins-bränningen, betraktad såsom vehikel till åkerbruket, jemväl anses vara ett ofta nyttigt correctiv emot spanmåls-förråders hopande, till en större olägenhet för producenterne.
Alt jordbruksnäringen nu ganska mycket beror af . brännings-rättighetens fria utöfning mäste dessutom medgifvas; och till exempel härpå kan lör detta Län i synnerhet åberopas förhållandet inom Wedtle, Kullings, Gäseneds och Wedens Härader, hvarest allmogen i sednare tider företagit sig att, på en för öfrigt nog otacksam jord, odla potatoes i stort och deraf tillverka bränvin, sorn afsättes på andre orter med betydlig vinst för Häradernes annars vanlottade jordbrukare, och till ej ringa lättnad för dem. vid Krono-utskyldernes godtgörande.
En annan och vigtig fråga är: örn icke den såkallade husbehofs-bränningen, som begagnas här i Länet med öfver 14,000 pannor, — och i hvilken utsträckta brännings-rättighet man tvifvelsutan igenfinner grundorsaken till den benägenhet för dryckenskap, som alltför ofta uppenbarar sig äfven hos den uppväxande generationen, — kunde till allmän båtnad utbytas mot en med högre afgifter belaggd fabriksmässig bränning, i större verk, derigenom bran vinet kunde hållas uppe i ett någorlunda högt och jemnt pris, samt tillgången på denna vara såmedelst inskränkas, — det enda säkra medel erfarenheten gifver vid handen såsom verksamt emot drjmkenskapslasten, hvilken, ehuru icke så utbredd, som mången i sednare tid skildrat den, likväl är det nog för att väcka Lagstiftarens uppmärksamhet och omsorg, till det ondas förqväfvande. b) Boskapsskötsel utgör, äfven då den betraktas skiljd flan Åkerbruk, en hufvudsaklig beståndsdel af Folknäringen.