Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Män, samt om åldrens bestämmande för dem, som träda i Embete.
Memorial N:o 10. 459 29 §.
Om Upsala Stifts röst vid Ärke-Biskops val.
Bonde-Ståndets anmärkning om BiskopsEmbetets indragning. 30 §.
Angående tillägg af: Jus prcesentandi. 35 §.
Angående tillägg af:
Agenter för Handeln. 37 §.
Om inrättningen af Adelskapet. 49 §.
Om Riksens Ständers sammankommande hvart Femte år. 52 §.
Om tillsättandet af Bonde-Ståndets Secreterare. 53 §.
Om Lag- samt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens befattningar. 56 §.
Det vid 1809 och 1810 årens Riksdag gjorde förslag till förändring genom tillägg af:
Ståndet prof var — — så väl dessa som öfriga anmärkningar — — då skola de. 61 §.
Om beräkningen af tiden för Bevillningens utgörande. 69 §.
Om det förökade Stats-Utskottets röstningssätt. 70 §.
Om Bevillnings-Utskottets arbets ordning. 71 §.
Om förändring af medlet att undvika Paria vota. 74 §.
Om tillägg af orden: äfvensom all slags förplägning. 77 §.
Om intagande i denna § af: Recognitions-Skogar. 80 §.
Om uteslutande af slutmeningen deraf. 81 §.
Fem års tid för afgörande af alla Grundlagsfrågor. 87 §.
Förslag till förändring i sättet att stifta Civil, Criminal och Kyrko-Lag. 96 §.
Om afskaffande af Justitim-Ombudsinans-Embetet. 460 Riksdagen 1812. 97 §.
Om röstningssättet vid JustitiarOmbudsmannens val. 102 §.
Om Riks-Rättens Organisation. 103 §.
Förslag till ändring i röstningssättet; Förslag att den afskedade Ledamoten skulle få Pension, efter Konungens pröfning af hvad hans vilkor och omständigheter oundvikeligen tarfvade. 108 §.
Anmärkning att Tryckfrihets-Committéen kunde vara öfverflödig. lil §.
Om ansvar för den, som förolämpar en Riksdagsman efter Riksdagen. 114 §.
Rättelser häruti anfördes under 1809 och 1810 Arens Riksdag af Bonde-Ståndet såsom ett vilkor, hvarunder Regerings-Formen af Ståndet blifvit antagen.
Vid Riksdags-Ordningen: 14 §.
Om valsättet och Fullmägtigskap af Riksdagsmän inom Borgare-Ståndet. 17 §.
Om bestraffning för den, som beträdes att hafva stört valfriheten. 19 §.
Om klagomål öfver Riksdagsmannaval. 23 §.
Om Talemännens tillsättande. 34 §.
Om remisser af inkomne mål. 36 §.
Om de meningar särskilda
Stånd önskat hos Konungen få anmäla, ehuru de ej af Riksens Ständers Pluralitet blifvit gillade. 38 §.
Om omröstningar i Utskotten per capita. 46 §.
Om Talemans rätt i afseende på upplösandet af Ståndens Plena. 57 §.
Om Expeditionssättet af Riks-Ståndens beslut. 63 §.
Förslag till förändring i öfverens - Memorial N:o 10.
461 stärnmelse med den föreslagna förändringen i 97 § af Regerings-Formen. 75 §.
Förslag till tillägg af följande uttryck: samt 73 och 80 §§ i hvad, dessa tvänne §§ röra Beskattnings- och Bevillnings-frägor, hvilka efter nyssnämnde 69 och 71 §§ handteras böra. 78 §.
Om dens Författare-ansvar, som utan Ståndets begäran på egen kostnad trycker ett i något Stånd ingifvet Memorial. 81 §.
Om tillägg af orden: inom rätt tid, framför orden »fulländad är».
De förslag till en ny Representation, som vid 1809 och 1810 årens Riksdag gjordes och särskildt finnas utgifne, så väl som det då upprättade förslaget om inrättande af en Riksens Ständers Lag- och Hushållnings-Beredning.
Det allmänna förslaget, att, derest någon § i Grundlagarne skulle förändras, de dermed omedelbart i sammanhang stående §§ måtte undergå enahanda förändring.
Sluteligen får Constitutions-Utskottet anmäla, att, enär en närmare kännedom af de förslag, som i afseende på ofvananförde Grundlagarnes rum till förändring blifvit gjorde, skulle behöfvas, kunna de igenfinnas i Constitutions-Utskottets vid Urtima Riksdagen i Örebro år 1810 afgifne
Betänkanden öfver föreslagna förändringar i Grundlagarne.
Örebro den 13 Augusti 1812.
Pehr Nilsson. G. A. Silverstolpe. 462 Riksdagen 1812.
Memorial med förslag till ändring af 56 § Riksdags- Ordningen.
Med hemtad anledning af inora Utskottet gjorde anmärkningar, och då tvänne Riksdagars erfarenhet öfvertygat Constitutions-Utskottet, att en allt för vida utsträckt tid för utöfningen af Motionsrätten icke annat kan än öfver det ändamål som åsyftats utdraga Riksdagarnes längd, har Utskottet trott sig böra tillstyrka, att 56 § Riksdags-Ordningen måtte i så måtto förändras, att i stället för tvänne månader ifrån Riksdagens början, blott En månad skulle insättas.
Constitutions-Utskottet har ansett, att, när längden för Riksdagen rätteligen bör antagas till allenast tre månader, ganska väl två månader kunna behöfvas till beredande hos Utskotten och afgörande af Riksens Ständer af de frågor, som inom en månads förlopp hos Riksens Ständer kunna väckas, i full öfvertygelse att ingen Riksdagsman bör kunna anse sin Motionsrätt inskränkt derigenom, att en kortare tid för dess utöfning föreskrifves.
Constitutions-Utskottet har äfven trott sig kunna taga för afgjordt, att hvar och en Riksdagsman, sedan han ända från Bilaga A till Mern.
N:o 11. 463 Riksdagsmannaval kunnat bereda sig, redan vid sin ankomst till Riksdagen bör hafva sig bekant, hvilka mål kunna vara af sådan vigt, att fråga derom bör af honom väckas, i hvilket fall en månads tid utan tvifvel är tillräcklig för honom att stadga sina tankar och sammansätta sina Motioner, hälst denna tid alltid beräknas, enligt 27 § Riksdags-Ordningen, ifrån den dag Konungen aflemnar Dess Nådiga Proposition om Stats-Yerkets tillstånd och behof.
Örebro den 13 Aug. 1812.
Pehr Nilsson.
Gr. A. Silverstolpe.
Härmed följa 4 bilagor (A—D).
Uti 49 § Regerings-Formen samt 2 § Riksdagsordningen stadgas:
Riksens Ständer skola sammankomma enär fem år ifrån den sist hällne Riksdagens slut förflutit; Konungen dock obetagit att Riksens Ständer derförinnan till Urtima Riksdag kalla.
Sällan torde verkningarne och följderne af vidtagne Allmänna Författningar rätteligen kunna bedömmas, utan genom erfarenheten.
Den allena visar deras fördelar eller upptäcker deras brister.
Ofta nog torde äfven den mest gagneliga anstalt i början mötas med ovilja, blott för det den är ny; men den vinner genom tiden, då dess 464 Riksdagen 1812. nytta blir erkänd; äfvensom å andra sidan den hälsosammaste författning vid tillämpningen kan röja ofullkomligheter, hvilka tarfva rättelser, om det goda ändamålet icke skall förfelas.
Ganska vist och välbetänkt föreskrifver derföre Grundlagen en tid af fem år emellan hvarje Lagtima Riksdag, ty inom kortare tid torde de af Konung och Ständer gemensamt till landets bästa vidtagne anstalter icke tillförliteligen visa deras verkan; men om ock någon gång ett motsatt förhållande skulle inträffa, hvarpå äfven vid detta Riksmöte exempel förekommit, så är det Konungens höga rätt att kalla Riksens Ständer till Urtima Riksdagar.
Vid dem synas derföre inga andra mål böra företagas, än de som genom Konungens Kådiga Propositioner till Riksens Ständers öfverläggning framställas.
De blefve då, desse Urtima Riksdagar, hvad de egenteligen synas böra vara, och Konungen komme i tillfälle att med mindre kostnad för Staten och för landet samt med mindre hinder och uppehåll uti Regerings-Ärendornes jemna gång kunna, då högst vigtiga ordsaker dertill föranleda, inhämta Riksens Ständers råd och biträde.
Om denna min anspråkslösaframställning hos Höglofl.
Constitutions-Utskottet vinner det afseende, jag önskar; så torde till Riksens Höglofl.
Ständers pröfning och afgörande vid nästa Riksdag följande tillägg uti 48 § Riksdags-Ordningen af Höglofl.
Utskottet kunna föreslås: »Vid Urtima Riksdagar måge inga andra saker hos Riksens Ständer till öfverläggning företagas än de Propositioner, hvaröfver Konungen äskar Ståndens eller Statsutskottets yttranden och beslut, och hvilka Propositioner Konungen genast vid Riksdagens början låter aflemna.
Äro vid inträffande Urtima Riksdag fem år sedan sista Lagtima Riksdag förflutne, då kunna, på sätt 89 § Regerings-Formen samt 60 § Riksdags-Ordningen stadga, äfven andra frågor hos Riksens Ständer väckas och upptagas».
N:o 11. 465 Bilaga B till Mein. N:o 11.
Ständers Gon st i tidio ns-Ut s kott den 28 Julii 1812.
Herr Lagman Sandberg uppläste ett Memorial, deruti han anser inga andra mål böra företagas vid Urtima Riksdagar än dem, som genom Konungens Nådiga Propositioner till Riksens Ständers öfverläggning framställas.
Urtima Riksdagarne blefve då, hvad de, efter Herr Lagmannens tanka, synas böra vara; och Konungen komme i tillfälle att med mindre kostnad för Staten och med mindre hinder och uppehåll i Regerings-Ärendernes jemna gång kunna inhemta Riksens Ständers råd och biträde, då bögst vigtiga ordsaker dertill föranleda.
Af dessa skäl föreslår Herr Lagmannen följande tillägg i 48 § Riksdagsordningen : »Vid Urtima Riksdagar måga inga andra saker hos Riksens Ständer till öfverläggning företagas än de Propositioner, hvaröfver Konungen äskar Ståndens eller Statsutskottets yttranden och beslut, och hvilka Propositioner Konungen genast, vid Riksdagens början, låter aflemna.
Aro vid inträffande Urtima Riksdag fern år sedan sista Lagtima Riksdag förflutna, då kunna, på sätt 89 § Regerings-Formen samt 60 § Riksdags-Ordningen stadgar, äfven andra frågor hos Riksens Ständer väckas och upptagas».
Ehuru jag anhåller, att denna fråga måtte få hvila på bordet, torde mig tillåtas att dervid anmärka blott en bekymmersam omständighet, utom hvilken jag ville conformera mig med Lagman Sandberg, den nemligen, att af hans föreslagna stadgande kunde uppkomma den följd, att på 9 års tid ingen Motion finge göras af Nationen.
Ty om en Urtima Riksdag hölles 1814 i slutet af året och en annan i början af 1819, så hade imellan ingendera 5 år förflutit, och ingendera varit Lagtima, samt Nationen under hela den tiden ej haft rätt yttra sig.
Herr Öfver-Intendenten Edelcrants förmodade Lagman Sandbergs mening hafva varit, att om Urtima Riks - 466 Riksdagen 1812. dag infölle imellan 1812 och 1817, skulle ej Lagtima Riksdagsterminen förändras, och i den händelsen vöre Herr Öfver-Intendenten af samma tanka.
Den slutsatsen kan jag intet draga af Lagmans yttrande, utan inser deremot, att i följd af Doctor Wijkmans anmärkning skulle man i everldeliga tider kunna gå miste om Lagtima Riksdag och dermed förenade yttranderätt.
För min del skulle jag önska, att tiden för Lagtima Riksdags hållande ej rubbades af en mellankommande Urtima, samt, i sådant sakernas skick, att inga andra mål företoges vid den sednare än dem, Konungen framstälde, hvarigenom en nyttig skyndsamhet befordrades, utan våda för det allmänna.
Mig förekommer ännu någon betänklighet: skulle, om t. ex. en Urtima Riksdag slutar i December det ena året och den Lagtima är utsatt att börjas i Februari det påföljande, Riksens Ständer nödvändigt hemförlofvas, eller hållas sysslolösa tillsammans under en månads tid?
Herr Lagmannen Sandberg:
Meningen med min Motion har aldrig varit att under längre tid hindra Motionsrätten å folkets sida.
Och jag tror att, om Höglofl.
Utskottet ej illa upptager hufvudsaken af mitt anförande, så kunde väl utväg finnas att inom 5 år bereda folket tillfälle att väcka Motioner.
Herr Regerings-Rådet Iiallenstjerna erindrade, att den eftertänkliga följd kunde af det föreslagna stadgandet härledas, att någon jemkning i Bevillningen ej af Riksens Ständer finge föreslås, om den än vore aldrig så nödig.
Häruti instämde Riksdagsmännen Pehr Nilsson och Bengt Andersson.
Herr Assessor Arosenius önskade, att Bevillningen alltid måtte utsättas på 5 års tid, då det blefve en nödvändighet att vid deras slut sammankalla Ständerna.
För öfrigt syntes det honom att, likasom Urtima Ting ej hafva något inflytande på tiden för de Lagtima, så borde ej en Urtima Riksdag hindra den Lagtimas inträffande på sin bestämda tid.
N:o 11. 467 Herr Borgmästaren Egge:
Jag är hufvudsakligen ense med Herr Lagman Sandberg, emedan jag ej kan föreställa mig den orimligheten, att Konungen sammankallar Urtima Riksmöte så nyss före ett Lagtima, som en Ledamot förmodat, och jemte det jag förenar mig med dem, som föreslagit att Lagtima Riksdag aldrig må uppskjutas, vågar jag, i sammanhang med Lagman Sandbergs yttrande, föreslå, att tiden till nya frågors väckande måtte inskränkas till en månad.
Det har ej varit min afsigt att med de uppgifna exemplen säga, det Regeringen skulle vilja eludera tiden till Lagtima Riksdags hållande, och jag förmodar, att Utskottet ej fattat min mening så.
Den har blott varit att bevisa möjligheten af sådane elusioner.
Motions-tidens förkortande till en månad är jag alldeles af samma tanka och tror, att intet project till förändring i Grundlagarne skulle häldre upptagas än det, som lemnade Utskotten 2:ne månaders tid att ostörde af nya frågor utarbeta dem, som under första månaden redan inkommit.
Herr Kammarherren Silverstolpe tillkännagaf, att han just ämnat göra Motion angående den sist föreslagna inskränkningen, och trodde, att många likgiltiga frågor, hvilkas afgörande förhala tiden, derigenom skulle förekommas.
Herr Grefven och Ordföranden hemstälde, om icke Utskottet ville tillåta, att Lagman Sandbergs Memorial, med de anmärkningar och förslag, som deraf blifvit föranledda, finge hvila på bordet.
Bifölls. 468 Riksdagen 1812.
Ständers Constitutions-Utslcotts Andra Fördelning den 5 Aug. 1812.
Föredrogs det af Herr Lagmannen och vice Talmannen J. P. Sandberg hos Constitutions-Utskottet ingifne och till Andra Fördelningens beredning remitterade Memorial af den 28 Julii 1812, innehållande Motion om följande tillägg i Riksdags-Ordningens 48 §, hvilket Herr Lagman trodde, så vida dess framställning hos Utskottet vinner det afseende han önskade, till Riksens Ständers pröfning och afgörande vid nästa Riksdag kunna föreslås: »Vid Urtima Riksdagar måga inga andra saker hos Riksens Ständer till öfverläggning företagas än de Propositioner, hvaröfver Konungen äskar Ståndens eller Stats-Utskottets yttranden och beslut, och hvilka Propositioner Konungen genast, vid Riksdagens början, låter aflemna.
Äro vid inträffande Urtima Riksdag fem år sedan sista Lagtima Riksdag förflutne, då kunna, på sätt 89 § Regerings-Formen samt 60 § Riksdags-Ordningen stadgar, äfven andra frågor hos Riksens Ständer väckas och upptagas».
I anledning häraf yttrade Herr Doctor Wijkman:
Jag skulle för min del gerna ingå i detta förslag, om ej härigenom
Nationen för lång tid kunde blifva betagen rättigheten att framställa och rådpläga om sine angelägenheter; ty om man antager, att Konungen på 4:de året efter en Lagtima skulle se sig föranlåten sammankalla en Urtima Riksdag, skulle ej förrän vid nästföljande Lagtima Riksdag, eller fem år derefter, och således ej förr än efter nio år, någon enskild Motion kunna väckas och upptagas.
Deremot skulle jag vara böjd att förkorta tiden, inom hvilken sådane Motioner hos Riksens Ständer böra afgifvas.
Herr Assessor Arosenius förmodade, att ganska få Urtima Riksdagar skulle bli nödiga, om de Lagtima följde sin jemna gång, utan att tiden till desamma af de förra förändrades.
N:o 11. 469 Herr Kammarherren Silverstolpe:
Men den olä genheten kunde i sådant fall inträffa, att Konungen på fjerde året af oförmodade vigtiga ärender nödgades sammankalla Riksens Ständer, som det oaktadt året derefter skulle till Lagtima Riksdag åter sammanträda.
Herr Baron Adlerberg önskade, att ej för kort tid måtte lemnäs enskilde till Motioners väckande.
Herr Kammarherren Silverstolpe erindrade, att, om äfven den nu i detta afseende bestämda tiden af 2 månader inskränkes till 1, så hade hvar och en, om man tillägger den tid, som förbigår emellan Riksdagsmannavalen och den dag, då Konungen afgifver Proposition om Statsverkets tillstånd och behof, hvarifrån Riksdagens egenteliga början räknas, likväl mera än en månad att begrunda de förslag, som först af Riksdagens kungöi’ande föranledas, och flere år förut att öfverväga ämnen af större vigt, och annat borde ej hos Riksens Ständer förekomma.
Uppå af Herr Kammarherren och Ordföranden framstäld proposition beslöt Beredningen att, med afstyrkande af hvad Hr Lagman Sandberg hufvudsakeligen framstält, föreslå antagandet af den modiflcation, att den i Riksdags-Ordningen stadgade tid, inom hvilken nya Motioner hos Riksens Ständer böra väckas, må till en månad förkortas.
Bilaga D till Mein. N:o 11.
Ständers Constitutions-Utskott den 7 Augusti 1812.
Föredrogs Andra Fördelningens Betänkande öfver Herr Lagman Sandbergs den 28 Julii ingifne förslag, att vid Urtima Riksdagar inga andra ämnen må företagas än dem, Konungen proponerar.
Fördelningen, som lika med Lagmannen ansett någon inskränkning i Riksens Ständers Motionsrätt vid Urtima Riksdagar nödig och 470 Riksdagen 1812. nyttig till Riksmötenas förkortande och Allmänna Ärendernes noggrannare behandling, har trott detta ändamål vinnas, utan förnärmande af Nationens rätt att väcka frågor, om tiden dertill såväl för Lagtima som Urtima Riksdag inskränkes till En månad.
Herr Lagman Sandberg yttrade sin tillfredsställelse deröfver, att Beredningen gillat principen af hans förslag, och trodde derföre, att utan så betydlig afvikelse derifrån man genom något tillägg i formen skulle kunna afhjelpa den ofullkomlighet, som Herr Doctor Wijkman tillförene anmärkt, och som lättare undfallit en mindre van Riksdagsman.
Herr Öfver-Intendenten Edelcrantz ansåg hvarken en sådan modification svår att verkställa, eller den följd nödvändig, som Doctor Wijkman trott sig förutse, i afseende på hinder för Nationens Motionsrätt under Nio års tid, till hvars förekommande man likväl kunde i stadgandet tillägga, att, om Urtima Riksdags sammankallande af omständigheterna föranledes på 4:de året, må Konungen äga rätt då medgifva de Motioners väckande, hvilka eljest bort hvila ännu ett år.
I alla andra händelser ansåg Herr Öfver-lntendenten nödvändigt, att Riksens Ständer bestämdt sammankomma hvart 5:e år.
Herr Kammarherren Silverstolpe och Herr Doctor Wijkman förklarade, att ett dylikt stadgande väl varit under öfverläggning i Fördelningen, men att man ej velat tillstyrka det i Plenum, af orsak att
Riksdagarnes antal kunde derigenom så multipliceras, att nyttan af deras förkortande försvunne.
Riksdagsmannen Anders Aberg ville gå in derpå, att tiden för frågors väckande af Riksens Ständer bestämdes till hälften af deras lagliga sammanvaro, eller l1/, månad.
Men att göra denna tid hälften mindre än förut, vore att afstå för mycket, hvartill han intet kunde lemna sitt bifall.
Herr Regerings-Rådet Uallenstjerna föreslog, att, om Utskottet ej alldeles ville borttaga Ständemes Motionsrätt vid Urtima Riksdagar, men likväl göra en skillnad emot de Lagtima, den då måtte bestå deruti, att tiden för detta ändamål bestämdes till 14 dagar för Urtima och 1 månad för Lagtima Riksdag.
N:o 11. 471 Riksdagsmannen Fehr Nilsson ansåg vådligt att alldeles eller mera än vid Lagtima Riksdag inskränka rättigheten att väcka frågor vid Urtima, och yrkade bifall på Andra Fördelningens Betänkande.
Då jag finner Utskottets Ledamöter hysa delade meningar så väl om den inskränkning, Motionstiden i allmänhet bör undergå, som om den skillnad, hvilken deruti bör göras imellan Lagtima och Urtima Riksmöten, så torde jag med urskiljande af dessa 2:ne föremål först få fråga, om Utskottet bifaller Fördelningens Betänkande, att, så vidt det rörer Lagtima Riksdag, Riksens Ständers rätt att väcka nya frågor ej må räcka längre än En månad ifrån den tid, Riksdagens början, enligt 27 § Riksdags-Ordningen, räknas.
Svarades allmänt Ja utom af Riksdagsmannen Anders Åberg, som emot detta beslut reserverade sin förut yttrade mening.
Herr Grefven och Ordföranden frågade vidare, om Utskottet gillade en Ledamots nyss gifna förslag, att Motionstiden vid Urtima Riksdag bestämmes till Fjorton dagar.
Herr Borgmästaren Norström:
Om man ifrån närvarande tids erfarenhet får dömma om det tillkommande, så kunde det hända, att aldrig annat än Urtima Riksdagar inträffade.
Då vore 14 dagars Motionstid för kort, och jag önskar, att han måtte blifva lika med den vid Lagtima Riksmöte.
Flera af Bonde-Ståndets
Ledamöter förenade sig i samma tanka.
Votering yrkades, hvarpå Herr Grefven och Ordföranden framstälde följande proposition: »Den, som bifaller, att den skillnad göres imellan Riksdagsmäns rättighet att väcka frågor vid Urtima och Lagtima Riksdagar, att vid de förra den skulle vara inskränkt till endast 14 dagar ifrån Riksdagens, enligt Riksdags-Ordningen räknade, början, skrifver Ja; 472 Riksdagen 1812.
Den, det ej vill, skrifver Nej; vinner Nej, så blir rättigheten att väcka frågor lika vid Urtima och Lagtima Riksdagar, efter nyss fattade beslut.» Behörig omröstning med slutna sedlar aijstäldes och befanns hafva utfallit på följande sätt:
Ja 6.
Bonde-Ståndet:
Nej 5.
Då Utskottet sålunda beslutit en lika inskränkning i tiden för frågors väckande vid Lagtima och Urtima Riksdagar, så skulle bland öfriga förändringar i Grundlagarne äfven denna till Riksens Ständers PIena*anmälas.
Memorial N:o 12. 473 N:o 12.
Memorial med förslag till ändring i 14 och 21 §§ Riksdags- Ordningen.
Herr Commerce-Rådet Santesson har till Constitutions-Utskottet inkommit med förslag till ändringar i 14 § Riksdags-Ordningen, rörande valsättet af Riksdagsmän för Städerne.
Enär ibland de anförde anmärkningar förekommit, att berörde § i någon Stad blifvit så förstådd, att valsedlar antagits, påtecknade med den väljandes röstetal och namn, har väl Utskottet trott sig böra förklara, att det ej kunnat förmoda, det en sådan mening, mot ändamålet med slutna sedlar alldeles stridande, kunnat dragas af de i 14 § betintelige stadganden, men likväl, till förebyggande af ytterligare misstag, trott sig böra föreslå följande tillägg till berörda 14 § såsom en ny mening efter orden »icke kallas»:
Vare sig till val af Elector eller Riksdagsman skola dessa sedlar vara så inrättade, att den röstande derigenom icke utmärkes, hvarföre hvarje sedel icke må innehålla mer än en hel röst efter den i Staden antagne beräkningsgrund.
Likaledes får Utskottet tillstyrka, att orden »i Staden» mot slutet af samma § måtte för - 474 Riksdagen 1812. ändras till: i någon Stad.
Sluteligen har Utskottet ansett sig böra föreslå, att i den 21 § Riksdags-Ordningen den 14 § måtte åberopas sålunda: till följe af 14 och 18 §§.
Förmodandes sådant Utskottet till föreskrifternas förtydligande och bestämmande mycket skola bidraga.
På Constitutions-Utskottets vägnar A. G. Mörner. J. A. Tingstadius. J. P. Sandberg.
Uti flere
Städer har fråga uppstått om rätta förståndet af de i 14 § af Riksdags-Ordningen vid bestämmandet af sättet till Riksdags-Fullmägtiges väljande nyttjade ord: »Valen skola ske inför Magistraten, på sätt å hvarje Ort hittills öfligt varit», etc. samt straxt derefter: »Annorlunda än igenom ordentlig omröstning med slutne Sedlar» etc. etc. »må Riksdags-Fullmägtig icke kallas»; och som dels desse Föreskrifter tyckas motsäga hvarandra, hvaraf äfven händt, att
Riksdagsmannaval hållits i Stad utan all omröstning, dels om sättet af slutne
Sedlars användande vid detta tillfälle varit så olika begrepp, att för slutne Sedlar af någre Personer förkla - Bilaga A till Mern.
N:o 12. 475 rats och af Magistraten godkänts vid Riksdagsmannaval sådana skriftliga kallelser, hvilka innehållit å den ena sidan den Röstandes och å den andra den Kallades namn, och hvilka båda namn vid hvar Sedels öppnande ljudeligen uppläsits samt i Protocollet intagits till beräkning efter Stadsafgifts-längden, hvaremot de öfrige ansett detta såsom en verklig elusion af föreskriften och ändamålet med sluten Sedel; tager jag mig friheten hos Högloft Constitutions-Utskottet begära Förklaring af detta ställe i Grundlagarne, under önskan att Högloft Utskottet deraf täcktes hämta anledning att föreslå åt Riksens Ständer en tydligare Redaction af ofvannämnde mening; hvarvid jag vågar tro för min del, att de första orden: på sätt å hvarje Ort etc. etc. såsom obehöflige alldeles kunna utgå, men att i afseende på de senare angående omröstning med slutne Sedlar bestämdt bör tilläggas: att desse Sedlar icke få vara märkte med den Röstandes namn, men väl med beloppet af dess till Staden erläggande afgift, och att, till förekommande af en eller flere Personers Rösters igenkännande af deras större till Staden i mon af betydligare rörelse m. m. erläggande Skattpenning, Voterings-Sedlarne böra bestå uti sådane smärre Skattpenningspolletter, af hvilka den betydligare bidragande bör erhålla flere och så många, som tillsammantagne svara mot dess Röstetal, hvilka såsom af lika Valeur med mängden af de öfriges, vid öppnandet och uppläsandet icke kunna röja den Röstande.
Huru annars Impositioner och de Mäktigares inflytande vid dessa