Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Andamålet med detta tillägg synes vara, att BancoFullmägtige genom det stadgande, som orden lyda , af rättighet och skyldighet, att ogilla eller godkänna de anmärkningar, sorn göras vid Bolagets åtgärder, derest Statens medel emot plan användas eller dermed misshushållas, skulle få Rikers Ständers rätt att dechargera Bolagets Direction och förvaltning , utan att Rikets Ständer eller dess Revisorer skulle ega rätt, hvarken att upptaga eller pröfva huru Bolaget och dess ,38o Sanett»XJtskottets Betänketiden.
DIrection med Statens medel hushållat, i andra fall än då Fullmägtige sett sig föranlåtne inhibera anslaget eller
Direction ställt borgen far den anmärkta åtgärden.
Om å den eija sidan det synes äfventyr! igt, att uti 5 år eller till dess Rikets Ständer åter sammanträda, Bolaget och dess Direction ärt» underkastade Ständernes bedömande, huru Bolaget och Directionen efter föreskrift användt Statens medel, så är det likväl å' en annan sida största billighet och rättvisa, att Rikets Ständer, både genom dess Revisorer och genom dess Banco.
Utskott förbehålla sig granskningsrätt öfver förvaltningen af detta Statens betydligaste anslag och om Bolaget och dess Direction iakttaga de föreskrifter, som för anslagets meddelande stadgas, så hafva de vid en sådan revision och Ständerne förbehållen granskningsrätt intet att frukta.
Af ordet rättighet uti 1815 års
Reglemente följer ingen skyldighet för BancoFullmägtige, att bestämdt yttra sig öfver alla anmärkningar.
Rättigheten uti denna §„ är blott att inhibera utbetalningen af Statens medel, i anledning af anmärkningen, intilldess den häröfver infordrade förklaring blifvit godkänd.
Det är således endast i sådant fall, då Fullmägtige inhiberat medlen, som de äro skyldige och berättigade, att godkänna eller ogilla förklaringen; men då oändligen flere omständigheter af misshushållning vid verket, såsom det nu i frågavarande användandet af medlen till Pensionsinrättningar , kunna anmärkas , hvilka icke äro så hufyudsaklige, att hela bygg - Banco- Utskottets Betiinkanden.
38i raden för dylifce tilltag bor afstadna, hafva Fullmäglige hittills icke haft annan skyldig» het, än att, derest de icke begagna sin inhibitionsrätt, anmäla förhållandet hos Revisorerne, för att dymedelst till Ständernes pröfning öfverlemnas; detta förhållande, som allt sedan år 1815 existerat, synes vara enligt med håde rättvisa och ordning att de, hvilka bevilja anslagen, äfven slutligen få pröfva, om de efter föreskrift äro använde.
I annat fall skulle BancoFullmägtige, genom skyldigheten att bestämdt yttra sig, tvingas att godkänna en anmärkt misshushållning , heldre än att låta arbetet upphöra , för att undvika den större förlust för byggnaden , sådant skulle medföra; och derigenom Fullmägtige få rätt att bortskänka Statens anslag, en auctoritet, sorn hittils icke funnits vid något Verk , som haft inseende öfver förvaltningen af allmänna medel.
Grundlagarne har jag äfven ansett det stridande, att denna fråga, föranledd äfen Herr Grefve vort Plåtens vid Riksdagen gjorde framställning, kunnat upptagas.
Det är i anledning af Revisorernes utlåtande, sorn Högled.
Uisknttet afgifvit sitt
Betänkande och uti dessa anmärkningar finnes ingen otnändring eller förklaring öfver 1815 års beslut.
Endast hvad i desse art märkningar förekommer, anser jag häfva bordt af Utskottet upptagas, och hvad Vid återremissen blifvit anfördt och sorn ej rör de af Revisörerne anmärkte förhållanden» kån efter min tanka ej annorlunda anses, än 3 Si }3anco‘Utskattets Seiäntnnden.
Såsom en ny mötlon, hvilken derest den skolat besvaras, bordt från något RiksStånd till Utskottet remitteras.
Till vidare upplysning ofver ämnet bifogas härjemte ett Transsumt af den i fråga varande n:te i 18x5 års Reglemente; hvaraf Rikets Högiofl.
Ständer bäst kunna bedöm* ma min nu gjorda anmärkning och om någon förklaring deröfver är af nöden.*’
Häruti instämde Herr Brukspatron Bjuhr.
Herr Rådmannen Lundgren förenade sig äfven till hufvudsaklig del med Herr Borgmästaren Monthan och tilläde, att i fråga om rättighet för CanalBolaget, att till Pensioner för Verkets tjenstemän cch arbetare samt deras Enkor och barn få använda influtne medel för försålde dödade
Actier samt straffräntor för försummade insättningar på Actierne , Herr Rådmannen
Uti anmärkningarne icke funnit någre sådane nya skäl anförde, sorn kunde föranleda ändring uti Utskottets första tillstyrkande, och då hvarken Reglementet för Götha CanalBolag eller Rikets Ständer sjelfvei beviljat Bolaget någon bestämd rättighet, att till fremmande ändamål använda de omför* mäldte Bärskildte medlen, Staten således egde förmånsrätt att begagna dera till Canalarbetets fullbordande, enär alla vid Canalen inflytande inkomster voro under det allmännas disposition, sedan Adie egarne fått tillgodonjuta ränta på sina insatta medel , så vida icke Aetieegarne för fri dispositionsrätt öfver den sum. ma, som nu vore i fråga, ville underkasta sig Baneo*Utskotttt$ Baänkanden- 38J att först afräkna densamma , innan de för tän* tan på Actiebeloppet godtgjorde sig.
Herr Borgmästaren Hambraeus ansåg äfvenledes att Utskottets, i dess förra Betänkande, yttrade mening, rörande Bensionsinrättningen» icke blifvit genom de gjorde Anmärkningarne vederlagd, och. att
Utskottet således icke bordt i någon mån frångå densamma.
In fidem BrotoColIi, G> Htlsingius•
Transsumt af det under den 8 Augusti 18*5 för Herrar BancoFullmägtige Utfärdade Reglemente.
’’För berörde årliga biträden komtner ej någon ränta under de utstakade byggnadsåren att beräknas; och derefter ej förr, än Actleegarne af Discontens och Canalens inkomst åtnjutit och framgeht för hvarje år få åtnjuta 5 procents oafkortad ränta för deras å Actierne fullgjorde inbetalningar.
Banquen förbehållet, att erhålla fullständige upplysningar och förslag öfver det veikstälda och tillör nade arbetet; samt att anmärka allt, som synes stridande emot de vilkor , hvarunder Bolaget erhållit bidraget ; el'er afvika från den »f Kongl.
Maj:t för hvarje år faststälde byggnadsplan ; äfvensom allt * hvaruti misshushålh 384 BancoUtskottets Betänkanden. liing kunde förspörjas, med rättighet att innehålla anslaget, intilldess förklaring, som af Banco-Styrelsen godkännes, blifvit aflemnad, eller nödigt afseende blifvit gjordt å det, sorn till rättelse är uppgifvet.”
N;o 89, Ankom den- 3 Dee, 1823.
Betänkande, i anledning af uppkommen skiljaktighet i de Respective Riks* Standtns fattade beslut öfver Utsiottets Betänkande N-o 63, rörande väckte motioner, i afseende pä Discont•
Styrelsens Sammansättning och det reg. lementariska för samma DiscöntVerks förvaltning; äfvensom Utskottets Utlåtande N:0 80, öfver gjorde anmärkningar vid nyssnämnde Betänkande.
<Alf inkomna ProtocollsUtdrag från de Re» spective RiksStånden under den 25 sistl.
No▼ernber, har BancoUtskottet inliemtat, att Utskottets förslag i ofvanberörde ämnen, blifvit af Höglofl.
Ridderskapet och Adelp samt Val. lofl.
Borgareståndet utan förändring godkände; deremot Högv.
PrestStåndet och Hederv.
BondeStåndet, rörande betalnings-vilkoren för Discontlån, beslutat, att omsättning hädanefter bör ske endast med en tiondedel hvarje halft Baneo'Vtslottéts Betänianden.
:g'8£.
Ir af det primitiva länet, hvarvid sistnämnde BiksStånd tillika bestämdt föreskrifvit, att det. ta afbetalningssätt hädanefter skall gälla både för äldre och nyare Diskontlån, Utskottet, sorn, hvad angår UögV.
Preste' Ståndets och Hederv.
BondeStåndets särskildta yttranden, tror sig böra antaga, att det tillägg SondeStåndet gjort, om ett lika förhållande med både äldre och nyare Discontlån, jemn' väl ingått i Högv.
PrestStåndets beslut, emedan Discontens nuvarande Gäldenärer, ändock kunna lätteligen draga förmån af förändringen, i omsättningsbeloppet, enär de blott behöfva inbetala sina inuehafvande
Och genäst åter urtaga nya lån, anser således någon skiljaktighet ■uti dessa tvänne Stånds beslut, i förevarande omständighet, icke ega turn ; och sorn fråga således nu mera icke är örn annan förändring i Utskottets Betänkande, än den sorn af definitiva beslutet rörande betainingsVilkoren, kan uppkomma, samt 2
Stånds beslut derom äro med de tvänne andres olika; alltså får Utskottet Vördsamt föreslå, att, i det fall något af de Bespective BiksStånden icke Vill frånträda sitt redan fattade beslut) och förena sig med den af de öfrige tvänne Stånden antagne mening, oöiföstning af det förstärkta BancoUtskottet må blifva anstäld efter följande propositions
Den sorn bifaller, ätt, ef/er BancoUtskottets Betänkande Nro 63, och Utlåtandet öfve?
Bihang till Riks.
Prat. igaji, 6.te Sunil.
N;o 2$ BancoUiskottett Betänkande», anmärkningarne dervid, N:o 80, omsättningsbeloppet för
Discontlån må äfven hädanefter fortfara att utgöra en femtedel af primitiva capitalet, hvarje sjette månad, voterar Ja, den det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, kommer det afbetalningssätt att fastställas, att en tiondedel, i stället för «n femtedel af primitiva lånet hvarje sjette månad hädanefter godtgöres både för äldre och nyare Discontlån.
Och varder detta Rikets Ständers upplysta pröfning vördsamt understäfdt; med bifogande af särskildt Protocoll öfver gjorde reservationer.
Stockholm slen 2 December 1823.
Utdrar af ProtoGolkt hållet hos Rikets Häglofl Ständers Bankoutskott den 3 December 1823. S. D. Emot Utskottets uti dess nu justerade Betänkande, N:o 89, framställde förslag, att frågan rörande betalningsvilkoren för Discontlån, hvarom tvänne Stånd stannat emot tvänne, måtte, i det fall något af deRespeciive RiksStånden icke skulle vilja frånträda sitt redan fattade beslut, och förena sig med den af de öfrige tvänne
Stånden antagna mening, afgöras genom omröstning af det förstärkta BancoUtskottet, reserverade nedannämnde Herrar Ledamöter deras från pluralitetens beslut afvikande meningar, hvilka, enligt förbehåll, skulle till Rikets Ständer åtfölja berörde Betänkande, nemligen:
Banco- Utskottets Fttänkeuiden, 387 Herr Öfver HofPredikanten Hedrén: ”Då jag med Högloft, Utskottet icke fean. instämma deruti, att frågan rörande betalnings* vilkoren för Discontlån, hvaruti tvänne Stånd stannat emot tvänne, bör genom omröstning af förstärkt B.inCoUtskott afgöra», får jag i korthet anföra grunderne för denna min ifrån pluralitetens beslut skiljaktige niening.
Härvid är nödigt att först' rådföra sig med Grundlagen- och då förekommer, att 75 §.
Riksdagsordningen innehåller: ”Till Grundlags stiftande, upphäfvande, förändring eller förklaring, fordras aila liiksStåndens samman* stämmande beslut och Konungens sanction.
För beslut i alla öfriga ärenden, de mai undanlagrie, hvarom i RegeringsFormens 66, 6g, 70, 71 och ,7 2 §.
§. särskildt förordnadt är, .calle, jemte Konungens samtycke, tre Stånds mening; men skulle två Ständ stanna emot tvä, förfalla frågan och förblifve vid det, sorn tillförene stadgadt varit, utan att samma fråga ma kunna vid den Riksdagen ånyo väckas eller upptagas■
Ar åter frågan af sådan beskaffenhet, att den ej Ian förfalla, gånge som i 73 §. stadgadt är.
Detta stadgande är visserligen obestämdt och medgifver en dubbel tydning.
Man skulle nemligen vid första påseendet kunna tro att de mål, hvarom i de uppräknade §. §. af Reger! ngsFormen finnes förordnadt, hvaraf den 7a §. rörer BancoVerkef och sättet för dess styrelse, äro helt och hållet' undantagne ifrån de alla öfriga ärenden, hvarom 75 §.
Riksdagsordningen stadgar; atén vid ett närmare jemn* J58 Bänto - Utsioitéts Beiänhnnden. förande aF ofvanberörde §•
§• synes det blifva klart, att 75 §.
Riksdagsordningen bör så forstås, att, för beslut i nial, hvarom 72 §.
RegeringsFormen förordnar, Konungens samtycke icke erfordras, meri att 75 §.
RiksdagsOrdnirt. gen i öfrigt för behandlingen deraf gäller; ty i fall man gifver undantaget den förra vidsträcktare omfattningen, finnes alldeles intet stadgande, huru med afgörande!: af Bancomål skall förhållas, dä deremot af RegeringsFormens öfrige i 75 §•
Riksdagsordningen anförde § den 56 och 6g innehålla bestämda föreskrifter rörande behandling af ämnen, som enga Statsverket, äfvensom 70 och 71 rörande Bevillningsfrågor.
Enligt denna uttydning skulle icke eller irenne Stånds mening gälla för beslut i Bancoärender, men att så förhåller sig visar dagliga erfarenheten; och då således frågor rörande Banquen icke anses undantagne från 75 §:s föreskrift, om irenne Stånd såsom Rikets Ständers beslut gällande mening, mäste väl icke eller undantaget kunna sträcka sig till de efterföljande föreskrifterne för de händelser, då två Stånd stanna etnot två.
Dessutom hafva vid förra Riksdagar alla de Barn* queu rörande ärender, med hvilka, detta förhållande inträffat, förfallit.
På dessa grunder anser jag att undantaget af 72 §. endast har afseende derpå, att Konungens samtycke ej fordras för Ständerhas beslut om Banco Verket; isie» att för öfrigt 75 §.
Riksdagsordningen i allo bör tillämpas på Bancoärender.
Då jag på detta sätt tior mig rattast för - Banco-VtsJiottets Bctankanden. 389 stå Grundlagens mening, återstår det att utreda, huruvida förévarande fråga är af den beskaffenhet, att den kan förfalla, eller icke.
Dervid synes mig att, i fall fråga vöre om ett nytt stadgande eller åtgärd, som i följe af förut fattade beslut, måste gifvas eller vidtagas, och tvänne Stånd derom skulle stanna emot två, saken då mäste afgöras genom förstärkt Utskott; sådant är förhållandet med ds ännu oafgjorde frågorne, rörande
DiscontContoiren i Götheborg och Malmö: men då deremot frågan såsom den förevarande, angår blott förändring af en förut gifven, och af tvänne Stånd såsom lämplig till fortfarande gillad föreskrift, lärer tvänne
Stånds olika mening derom ej bora föranleda till votering, utan målet helt och hållet förfalla.
Något stöd för denna mening tycker jag mig äfven finna uti >75 §. i Riksdagsordningen uttryck: 'förfall© frågan och förblifve vid det , sorn tillförene stadgadt varit.”
I följe af hvad jag sålunda yttrat, anser jag att frågan om ■ nedsättning af inbetalningsskyldigheten för
Discontlån ifrån en femtedel till en tiondedel hvarje halft år af primitiva capitalet, kan och bör förfalla.
Och förbehåller jag mig att denna min mening må till RiksStånden åtfölja Utskottets Betänkande i ämnet.”
Häruti instämde till hufvudsaklig del Ordföranden, ÖfversteKammarJunkaren m. mHerr Grefve Adelsvärd, Herr CaneellieRådet Bruncrona,, Herr GeneralMajoren m» m» Gahn 3?o .Råneo-Utskottet* Betänicndai. af Co!qouhrt, Herr Professoren Doctor Landblad Herr Prosten Hallström, Herr Rådmannen Lundgren, Herr CnrnmerceRädet Cronius, Herr Borgmästaren Monthan, Herr Lagmannen Ullberg ocl. Herr Borgmästaren Harnbi teus.
Herr Capitainen von Hohenhausen fasin Silven för sin del mycken anledning vara, att första Grundlagens mening, på det sätt Herr Doctor Hedrén framställt, och ansåg Herr Capiiainen derföre lämjdigt att, genom de medföljande resevvationerne, de Eespeciive RiksStåndens uppmärksamhet fastades på det otydliga i Grundlagens ofvanberörde st ad ga nelen, och Utskottet, i följd deraf kunde vinna säker rättelse för dess åtgärder i frågor af dylik beskaffenhet.
In fidem Protocollt, G.
Helsingi as* K:o qo. Ankom elen 3 Pec. 182;.
Memorial, angående en Commissarietjensts uppförande pä Banquens stat, tilt fyllnad i del Jastsiälda antalet af Banquens Commissarier.
T-T -“-errar JBaticoFullmägtige hafva uti 5 Art. af deras afgifne Berättelse om BancoVerket Banco-XJtskottets Betänkande.
391 och de med hufvudstyrelsen deraf, gemenskap egande ärender, hos Utskottet anmält, att, enligt den organisation, som, i afseende på De* partements göromälen, inom Verket ifrån äldre tider blifvit vidtagen och följd, det be böfliga antalet Commissarier utgjorde. för CancellieDepartementet . 5- VexeUJanquen - » . 5. BäneRanquen . . . .3.
Småsedels och Afrakn.
. . 3- RevisionsContoriet .. ... 1.
CassaComrnissarieContoiret .. . 1.
Röksluts- och VexelBancoGontroll Contoiren . ... . 1.
BancoDisconten . . . .a. tillsammans a 1.
]Vfen att emellertid endast ao- Commissarie» tjenster hittills varit på Stat uppförde, och den femte Commissarie-befattningen i VexelBanquen blifvit, i mån af behofvet, från och med den q
November 1820, oafbrutet besörjd af en dertill förordnad Tjensteman i Kamereraregraden, hvars göromål vidare i successiv ordning genom vicariater bestridas; hvarjemte Herrar Fullmägtige yttrat, att af de grunder, som vid innevarande Riksdag för Banquens Bane- och Sedelrörelse kunde blifva utstakade, det komme att bero, huruvida den felande 31 Commissarie-tjenst en, hvilken, till bibehållande af stadgad proportion, borde vara inom Fräl. se-classen, måste tillsättas, eller cm densamma Ban»0'l'jtsottets Betiinkancterti pä ett eller annat sätt kunde än vidare ipi*. besparas.
Med anledning häraf; och då nu mera; Rikets Ständers Beslut äro fattade, om Banquens åligganden och de förändringar, som i; dess functioner böra ega rum, har Utskottet tagit i öfvervägande, huruvida nämnde tjenst må på Banquens ordinarie stat uppföras, och får härmedelst underställa Rikets Ständers, pröfning sitt omdöme derom..
Till en början anser
Utskottet sig böra upplysa: att, sedan LäneBancoDepartementet samt §mä$edels- och
Af rak ni n giContoiret en längre tid blifvit administrerade af endast 5 Commissarie r tillhopa, på det sätt, att, allt efter görojpålens. kraf, derstädes stundom tvänne och ibland 3 af- dessa Ämbetsmän på hvardera stället varit placerade, Commissariatet redarr vid a8-i.9 års början funnit sig föranlåtet an» jtnäia hos Herrar Eullmägtige, att de utvidgade Fastighets- och Odlingslänen samt det förhöjda beläningsvärdet på Guld och Silfver till den grad ökat Commissarie-gÖromålen inom jLäneBanquen, att i detta departement så väl Sorn AfräkningsGontoiret. 3 Ordinarie Corn-, missarier erfordrades, och i sammanhang dermed hemställt, om icke den på {Staten felande:} 2 x Commissaretjensten borde tilisättas, sä vida Banquens göromål skulle kunna bestridas i- enlighet med de tid efter, annan gifna. före», skrifter; i följd hvaraf den anstallt då vid», togs, att en ordinarie Commissarie öfvergick frän YexelBanquee till LaneBancoGontoitet,,. Banco--! riskotUls.
B> UfniflHchM», 893 hvaremot en Tjensteman i Kamereraregraden tillförotdnades, att i afseende på blott de egentliga expeditions-göromålens jemna drift och fortskyndande, biträda Commissarierne i Vexel* iBanquen.
Ytterligare hafva Commissarierne^ vid en sedermera uppkommen fråga, om återbesättandet af en ledig blifven Kamereraretjenst vid realisationsräkningen i UäneBanquen, den 21 Oetober 1820, hemställt, om icke tjensten, hvars göromål för det mesta upphört, likväl borde tillsättas, och den blifvande Kamereraren få det vilkor sig föreskrifvet, att förrätta Commissarie tjenst uti det af Banquens Departementer, hvarest Herrar Fullmägtige bunde finna dess biträde nödvändigt; hvarigenom ett vidare fortsatt vicariat genom alla graderna kunde undvikas; hvaruppå Herrar Fullmägtige, såsom ofvan är närnr.dt, den 9 November samma år, jemte förklarande, att den ifrågakomne Kamereraretjensten borde indragas, förordnat, på Commissariatets förnyade framställning om fortfarande behof af a-a personer till Commissarie-görornålens bestridande, att den omförmälde bristen skulle än vidare afhje|pas, på sätt dittills skett, genom vicariat af en dertill tjenlig persen inom Kamererare lönegraden.
Uti af Utskottet begärdt förnyadt Utlå. tande i frågan, sora Herrar Fullmägtige afgifvit, jemte öfverlemnande af Cornmissariernes deröfver infordrade yttrande, hvaruti Gommissarierne, med åberopande af deras häröfver^ <?,mnämnde skäl för tillökning i Commissarie'» 394 Banco-Utskottets Betar,konden. personalen, och dä verkställigheten af Rikets Ständers om penningeväsendet, vid denna Riksdag, vidtagne Författningar ofelbart komme att öka Banrjuens Sedel rörel se och dess i förening dermed stående arbete, anhållit, att den n Cornmissarfetjensten mätte blifva tillsatt, är af Herrar Fuilmägtige andragit, att, oaktadt den princip, Fuilmägtige alltid följt, vid tillfällen, dä fråga förekommit otn besörjandet af tillökade göromål i ett eiler annat af Verkets
Departementet att nemligen, med möjligaste besparing i oir.kostnaderne, draga försorg föc arbetets jemna bestridande, Fuilmägtige likväl nu icke egde någon annan utväg öppen lemnad, för befrämjandet af de i flere afseenden ofelbart tilltagande .göromålens behöriga förrättande utan menligt uppskof, än att med sitt tillstyrkande understödja Cotmnissariatets ofvanberörde anhållan.
Vid »leita förhållande,'och sorn Utskottet icke finner lämpligt hv3»! genom det för närvarande iakttagne vicariat måste inträffa, atf, ifrån och med Kamereraregraden, successive till och med den lägsta ordinarie befattningen, flere
Tjenstemän bestrida högre och ansvarigare göromål!, än deras innehafvande löneviikor åtfölja, hvilket åliggande icke skäligen bör kunna dem tillhöra vid andra tillfällen, än då en Ämbetsmans sjuklighet,'laga förfall eller frånfälle, föranleder behofvet pa kort tid af en dylik tjenstgöring, men icke för att dymedelst bereda Verket besparing i nödvändiga utgifter; och derförutan tillkom - Banco* Utskottets Betänkanden.
395 nier, att den person, sorn tili Cotnnsissarief tjenstgöring eonstitueras, icke kan förpligtäs elier tillåtas att med de ordinarie
Commissarierne dela ansvaret för vården och förvaltningen af Banquens redbarheter och GetteralC ssor; alltså och pa de af BancoStyrelsen i öfrigt arulragne skäl , tillstyrker Utskottet vördsamt hos Rikets Högloft.
Ständer, det ina på Banquens Stat få uppföras den Comrnissa.- rietjenst sorn, på ofvan anförde sätt, genom extra förordnanden förrättad, allt hittills varit otillsatt.
Och kornmer i slikt fall, enligt gällande ordning, och till bibehållande af stadgad' proportion, en Frälseman att dertill utses.
Ständers bifall hetnställes detta vördsammeligen.
Slockholm den 2 JDecembec 1833, N:o tji.
Ankom den 4 piec. 1823.
Ständer, angående Reglementariska föreskrift’ ter rörande Metall-Effeders beläning vid det i Götheborg t blifvande LaneContoir.
I enlighet med det förbehåll BancoUtskottets Utlåtande N;o 65 i sammanhang med 19 §. uti det föres!agne Reglementet för Västra och gg6 Eanco-Utskottets Betänkande».
Södra XaneContoiren innefattar, att då Rikets Ständer afgjort huruvida desse Contoirs rörelse i allmänhet komma att drifvas blott med contanta medel, eller tillika genom assignering på Banquen, särskildt inkomma med derpå grundad hemställan rörande sättet och vilkoren för verkställigheten af den utlåning på i Banquert lånbara Metall - Effecter , som vid XåneGontoiret i Götheborg kominer att ega juni; har BancoUtskottet, sedan Rikets Ständer med lemnadt bifall till de vid §.71 förenämnde Reglemente tillstyrkte förändringar, beslutat att Assignationer på Banquen måga från XaneContoiren utställas, inhemtat BancoEullmägtiges och Banquens Commissariers ut-; låtanden öfver de för Metall-Effecters beläning och Relax i Götheborg nödige verkställighets-åtgärder; och får nu till Rikeis Ständer vördsamt öfverlemna följande:
Förslag till Reglemente för DiscontXaneContoiret i Götheborg angående verkställigheten af den särskilda beläning på Järn och andre exportable
Metall- Effecter, sorn, enligt Rikets Ständers Beslut, kommer att vid nämnde Contoir ega rura. §• i Directionen af detta Contoir eger, att i. ifrån och med den tid Contoirets Discontröreise börjar, äfven meddela lån på i Banquen lånbare exportable Järn- och Metal-Effecter , stående å Vagarne inom DiscontContoirets Xa - BhncotJwkottcts Betänkan deri, neDistrict ; samt uppbära inbetalningar å dy» like JLån och Panter relaxera; i hvilket afseende
Diréctionen har att emottaga och profva samt under sin vård och redovisning förvara inkommande lanehandlingar i denna väg, §• ‘-i* Vid granskningen och godkännandet af Xåne-Documenterne , äfvensom relaxation I grund af skedde inbetalningar, med det mera, sorn under Järn-LåneAdministrationen hörer , förfare