Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid tute §. är anmärkt, dels att med nog tydlighet icke skulle vara bestämdt, om, för att 528 Lag-Utskottets Betänkanden. tvinga en Gäldenär till Concours, fordrades gil eller flere Borgenärers gemensamma yrka^nde, dels att stadgandet, att Borgenärer, äfven de söm ej hade förfallne fordringar, ägde tvinga Gäldenären till Cortcours, derest all hans kände egen dont vöre under utmätning, kunde leda till skil jak t ige tillämpningar, sorn berodde på bevisning, huruvida andra Gäldenärgns tillgångar varit för Borgehärerne kände eller ej; Men Utskottet finnér den föreslagne §.
Vara nög tydlig, både för att Utmärka, att i de det ttppgifne fall, tättiglieteti att yrka Gäldenärens förpligtande att afstå sin egendom, lika Väl tillkommer en sorn flere Borgenärer, och för att gifva ledning åt
Uornäreri vid hvilka förhållanden yrkandet må af honom kunna bifallas.
Mot 7:de §. är Anmärkning gjord, äti bé* skrifning saknas om rätta förståndet af undanhållande, hvilket likväl skulle Vara nödigt, helst skiljaktige begrepp derom kunde uppstå-
En sådan beskrifning anser Utskottet icke böra Uti Concours Bågen införas, utan bero af de föreskrifter om lysning och stämning, som tillhöra Utsöknings- och Rättegångs-Balkarne.
Éj heller inser Utskottet behofvet af det stadgande, söm blifvit yrkadt, att ConcoUrs icke kunde äga rum i fåll Gäidenären inom två månader ifrån det han rymde eller höll sig Undan, gittade med vederböh» ligt bevis styrka nödvändigheten och orsaken tilt sin frånvaro, emedan om den orsak Gäldenäret! uppgifver finnes Lagligen grundad, och det såmedelst visar sig, att han icke afvikit för iråkad eförmögenhet att fullgöra sina förbindelse1-, nå* gen Laa-VcsiotteiS Betankanden.
529 gört tillämpning ej tan emöt honörn göras af Stadganderne om förrvmde Gäldfenärer, ellet sådane sorn sig undanhålla.
Enär i 8:de § fastställes, ätt Coneours Skäll anses börjad, da Gäldenärs afträdes-ansökning ät upptagen, eller, om
Borgenärerne sjelfva yrkat egendomens afträdande, å den dag Bätten dertill bifall gifvit, är ock hemställan gjord derom, att på lika sätt borde uttryckas när Coneours täger början i Boskillnads- och Urarfvamål, äfvensom att det i allmänhet skulle Vara nödigt, att, när Cessions-ansökningar Upptagas, derom genom Domarens försorg blefve kungjordt; men, sorn EagEörslaget 7:de och' Side Capitlen bestämmer hurti med Boskillnads- och Urarfvamål skall, förfaras, och deraf så • mycket mera följer, att, tia ansökningar deröm blifvit upptagne och föranledt
Bor genärernes kallande, Coneours anses börjad, som Eörslaget, utom de för desse mål särskildt läm pade föreskrifter, för öfrigt rötande deras behandling hänvisar till Concours-Lagens allmänna Stadgandet!, samt, hvad kungörandet af ingifhe Cessiotisansökningar angar, detsamma i de flesta fall Skulle vara onyttigt, enär det ej kunde medhinnas inom den tid då Borgenärerne borde höras för ätt besluta om 'egendomens emottagande och vård, samt ändamålet erforderligen vinnes igenom de Kungörelser om inställelsedagen, sorn af Domaren sedermera besörjaS; Så har ej eller Utskottet funnit sig kunna antaga hvad i berördé hänseenden blifvit hemstäldts gide §. innehåller, att, om vid Goncöurssens början Utsökningsmål är emot Gäldenär hos Kon Rihang till Riks-St.
Fröt, l$ij - i$J8> 7'^* Sami. N:r 6/. 68* 530 Lag‘Utskottets Betänkanden. nungens Befallningshafvande anliängigt, skulle be» fattningen dermed upphöra, hvarvid blifvit er* indrat, att då omöjligen en börjad Goncours kunde förfalla derigenom, att Gälldenär vid första förhöret återkallade sin ansökning, borde ds-t uttryckas, att Konungens Befallningshafvandes åtgärd endast blefve livilande till dess det visat sig om Concoursen fullföljdes eller icke.
Utskottet anser genom den nu befintliga redactionen, stadgandets föremål vara rätteligen uttryckt, helst Borgenär derigenom ingalunda betagas, att sedan Konungens Befallningshafvande, i anledning af företedt bevis öfver upptagen Cessionsansökning, förklarat dess befattning vid anliängigt utsökningsmål då upphöra, sedermera, i fall Cessions» ansökningen återkallas, anmäla sig om fullföljd deraf.
Afven ar anmärkt att io:de §. skulle kunna försvinna, såsom innefattande en öfverflödig anvisning på ett af de följande Capitlen.
Utskottet kan likväl icke godkänna denna anmärkning s helst berörde hänvisning finnes stå i omedelbart sammanhang med den indelning af ämnen, efter hvilken Lagen blifvit constituerad, och i anledning hvaraf föreskrifterne örn sjelfva Concoursmålets behandling af Domstolen här afbrytes, för att lemna rum för dem om egendomens förvaltning och hvad dermed äger gemenskap. 2 Cap. Vid i:sta §. är den anmärkning gjord, att enar erfarenheten visat, det
Borgenärer ofta undvikit första inställelsen i Concours, af fruktan att blifva valde till Gode Män, borde här tydligen utmärkas, att valet äfven kunde falla på > u Lag - Utskottats Betänkanden IråhVärande Borgenär, och att Katten agde låta kalla och gifva honom del ai uppdraget, hvilken, förklaring skulle vara af synnerlig vigt, helst 2, §. syntes utvisa, att valet endast skulle kunna träffa någon af de tillstädeskomne.
Utskottet kan icke godkänna denna anmärk» ning.
Om någon Uppgifven och kallad Borgenär icke infinner sig vid första förhöret, bör sådant ej föranleda till ett för allas rätt menligt uppskof uti ornsorgerne om egendomens tidiga emottagande och Vårdande', och Bag-Förslaget har tillbörligen sörjt för BoTgenärernes hästa i detta hänseende, då i 2 §. stadgas, att »m få Borgenärer tillstädeskomma, som äga ringa fordringar, eller om Boets förvaltning ej kan med säkerhet dem anförtros, skall det åligga Rätten» att utse annan vederhäftig man elter flere, att med närvarande Borgenärer eller de af dem utsedde göde män i förvaltningen deltaga. 3 §. innehåller ibland annat, att goth män-' !nen öro skyldige att upptekna hvad förut ej upptekK nadt är, hvarvid det tillägg är föreslagit, om något dylikt i boet finnes, helst en nödvändighet5 ‘eljest skulle förutsättas, att Gäldenäten i sin förd fekning bordt Uteglömma mer eller mindre a£ 'sin egendom.
Enär en sådan förutsättning i Ut-, Skottets tanka icke lämpligfen kan äga rum, särdeles som i 5 Cap. 8 §. stadgas, att om Gäldenär icke genast kunnat fullständig förtekning författa, honom åligger att vid förhöret Uppgifva hvad mera till boet hörer, samt berörde tillägg ar desto mera öfverflödigt, som det faller af sig sjelf, att ny upptekning icke kan tarfvas, så framt ej något ouppteknadt finnes; alltså och då g ga Lag-Tftskottets
Betänkanden. för öfrigt förenämnde föreskrift egentligen syneä lämpad till de fall, då Gäldanären till Concours tvingas och sålede oftast icke sjel^ uPPgjorl: s‘n tillgångs-förteckning, hvilket ännu tydligare inhermas vid jemförelse med stadganderne i 5 Gap. 8 §., anser Utskottet ofvanberörde Förslag icke förtjena afsseende.
Deremot gillar Utskottet för dess del den ,vid sista perioden af berörde 3 §. gjorda anmärkning, att den Borgenärer derstädes tillagde förmån att tillse det deras rätt genom förvaltningen ej varder förnärmad, ligger så klar och gifven i sjelfva sakens natur, att den ej behofver fästas genom Lagens positiVa föreskrift; LagFörslaget utmärker väl i 12 §. att gode män efter inställelsedagen böra göra redo, och stadgar derjemte huru de dertill kunna förpligtas, men om Borgenärernas rätt, derest gode männen under sjelfva förvaltningstiden icke uppfylla dem åliggande pligter, saknas all anvisning.
Betraktar man vidden af de befattningar, som derunder af gode männen skola besörjas, måste likväl en sådan anvisning finnas af vigt. l/tskottet tror, att Borgenärernes rätt i detta fall ändamålsenligt uttryckes om emot försumlige och motvillige gode män en lika beskaffad utväg lemnäs dem öppen, som i 15 §. af detta Capitel stadgas i hänsigt till Syssloman, och föreslår derföre, att utur 3 §. berörde period må utgå och antingen i dess ställe, eller heldre i en särskild §., sättas ett stadgande af följande lydelse:
Visa gode män motvilja eller försummelse, eller vägra de att meddela de upplysningar om boet och dess förvaltning, som, någon af Borgenärerne Lag-Utskottets Betänianden. 531 Askar, dä åge Rätten att genom vitén tillhälla gode männen, att inom kort tid deras skyldighet fullgöra.
- Låta de sig deraf ej rätta, skilje Rätten dem frän befattningen och välje Borgenärerna andra gode män.
Emot stadgandet i 4 §.; Att, om gode männen vägrade att utur det guldbundna boet utlemna gods, som hörde annan till, hade Agaren att lita till Konungens Befallningshafvande eller derom stämma till Laga Domstol, är påmint, att en så beskaffad tvist borde såsom lyftningsfråga af Concours-Domaren upptagas och pröfvas, samt Agaren förbindas att sin rätt edeligen fästa; men, di den tvist, som här förutsattes, icke angår någon fordran, hvarföre betalning af Galdenärens tillgångar sökes, utan rörer ägande-rätt till gods, som Gäldenären endast i förvar innehaft; så finner Utskottet, att emot de för ett Laga Rättegångssätt i allmänhet stadgade grunder, en sådan tvist icke kan till Concours-Domarens upptagande höra, eller den yrkade rättigheten behöfva genom bevakning i Concoursen förvaras, utan att, efter hvad förut stadgadt varit, dermed bör förfaras i den ordning Lagförslaget uppgifver. X sammanhang med 5 §. är det stadgande föreslagit, att hvad Gäldenären sålt, men ännu finnes i dess hus, ej mätte få utan Borgenärernas tillstånd utletnrtas, samt dem vara obetaget, att en sådan vara, eller, om den inom 30 dagar före Cessionen blifvit af Köparen hemtad, behålla eller återtaga emot betalning af hvad Köparen kan styrka sig hafva utgifvit.
Då ett förordnande af dylik art synes vara både oförenligt med begreppet om den rätt, 534 Lag-Ut&kottets Utlåtanden. sorn genom lofliga aftal förväcfvas, och i följderne ledande till uppenbar vada och till störande af det förtroende och den säkerhet,. sorn i handel b.ör äga ram, tror Utskottet någon särskild re-* dovisning icke vara af nöden, dd Utskottet förklarar sig deråt ej kunna lemna minsta afseen-. de.
Utskottet har dessutom funnit att Bagförslaget genom de i 3 Cap, 5 och 8 §. §me stadgade ansvarspäföljder, så vidt möjligt varit * Sökt förekomma tillställnigar af bedrägliga.
Gäldenärer, att i hemligt förbund med andra genom diktade försäljningar eller på annat sätt undan?
Sticka Boets tillgångar..
Uti förevarande §.. §. stadgas, att om varor,, dem Gäldenären köpt , men ej betalt, icke blif?. vit till honom eller till annan man för hans räkning lefvererade, vare Säljaren ej shyldig att utan betalning aflemna dera till Borgenärerna.
Härvid erindras, dels att Borgenärerna, i fäll de behölle varorne, skulle,, om ej annorlunda , åtminstone emot stalld säkerhet för betalningen, äga rätt att tillgodoräkna sig den förfallotid Gäldenären kunde hafva betingat, samt att sådan rättighet borde till. förekommande af tvifvelsmål utmärkas, dels, att, i händelse tvist upplomme om verklig tradition skedt, en viss tid borde utstakas, inom hvilket!
Borgenärerne ägde att göra deras anspråk gällande.
Utskottet finner väl, att då det förtroende för Gäldenären, på grund hvaraf varor blifvit till honom borgade, icke mera äger rum, sedan han afstått sin egendom till Borgenärernes förnöjande, samt att, då aaken såmedelst kommit i Lag-Utskottets Betänkanden, 535 ett förändradt skick', desse sednare, som äga Optionsrätt att behålla varorna eller icke, gro pligtige att det tingade värdet genast betala, utan afseende på den längre eller kortare betalningstid, sorn vaiit Gäldenären förunnad; men Utskottet inser deremot riktigheten af den anmärkning, att till säkerhet för Säljaren en viss tid bör utsättas, efter hvilken, i fall af tvist om varorna blifvit riktigt lefvererade eller icke, nå-> gon talan å Borgenärernas sida ej må äga rum, helst Säljaren i annat fall, och om det stöde Borgenären fritt, att när sorn helst göra sin talan gällande, icke någonsin kunde ernå visshet om sin Dispositionsrätt.
Då Lagförslaget, såsom nämndt är, tillägger Borgenärerne förmån af valet att afstå varorna eller att behålla dem, synas de jämväl utur sådan grund vara pligtiga, att tidigt tillkännagifva, Irvilketdera de anse med massan» bästa förenligt, och att utan uppskof lagligen utföra med säljaren i fall han bestrider deras yrkande att varorne behålla.
I anledning hvaraf Utskottet föreslår vid 5 §:s slut följande tillägg:
Nu tvistas om varorne äro lefvererade eller icke; då skola Borgenärerna inom tvenne månader frän Concoursens början taga stämning ä Säljaren till Laga Domstol, eller varén de all talan gvitte.
Emot hvad Lagförslaget i 6 §. innehåller äro skiljaktiga anmärkningar gjorda i så måtto, att å ena sidan yrkas det Anslagstidens slut icke beliöfde afbidas för försäljning af fast egendom, och å andra åter, att om än sådan egendom vore före Concoursens början efter laga kraftvunnen
Dom för någon intekningshafväres fordran 5<jö '
Lag-Utskottets Betänkandeti, i mät tagen och dag till försäljning dessförinnan utsatt, borde likväl försäljningen uppskjutas till dess inställelsetiden förflutit; i sammanhang hvarmed järn val såsom nödigt blifvit fratr.stäldt, att uppgifven fast egendom alltid värderades, och att denne åtgärd till tidens vinnande före in-» stäUelsedagen af gode männen föranstaltades.
För Utskottet har ingen anledning sig fö« xetedt, att föreslå andning uti hvad Lagprojectet i öfverensstämmelse' med 3 §. s Morn. af 17g8 års Kongl. Stadga örn Cörtcourser och 1 Morn. af Kongl. Förklaringen deröfver den 15 Jan, t8ob i förstberörde afseenden bjuder; men* då det ofelbart måste bidraga till en fördelaktig försäljning af fast egendom, om densamma varder beskrjfven och lagligen värderad, samt en Större säkerhet derigenom äfven vinnes, att Borgenärernes och Gäldenärens förenade rätt varder iakttagen, har Utskottet icke kunnat undgå att fästa uppmärksamhet vid framställningen i sist— berörde ämne och hemställer derföre om ej ifrågavarande §. kunde på följande sätt rättas; TJnder anslagstiden låten Gode
Män fast egendom lagligen värderas.
Ej må dock sådan egendom förr än inställelse-dagen framflutit säljas, utan så är, att den före Concourssens början $Cc, Då det skulle leda ( till besvär både för Gode Männen och för Domaren, om Depositionsattester, som från Banquen eller Uandt-Ränteriet erhöllos å Concours-massäns derstädes insatte medel, ovilkorligen skulle i Rättens vård aflemnas ochjemväl ofta blifva hinderlig^ för den friare tillgång till begagnande af samma medel, som omständigheterne kunde fordra, har Utskottet så mycket mindre LagrZJts&ottets Betänianden.
537 tigt skal att godkänna , hvad i enlighet härmed blifvit föreslagit såsom tillägg vid 7 §., som det dessutom hetor på - Borgenarerne, att vid meddelandet af föreskiift för Gode Männen utstaka de försigtighetsmått, hvilka de uti ifrågavarande afseende kunna finna nödiga, Deremot anser Utskottet icke lämpligt att i fråga om sättet, att under Anslagstiden använda inflytande Medel, binda Borgenärernas egen pröfningsrätt genom ett ovillkorligt Lagbud att dessa Medel skola räntlöst i allmänt förvar nedsättas, I detta likasom andra Qeconomiske ämnen, bland hvilka flera kunna vara af lika stor vigt, måste beslutet lämpas efter förefallande omständigheter, hvarom endast Borgenarerne kunna dom ma.
Mera i detta än i andra fall uppstår ej eller någon våda deraf, att beslutet fattas af Borgenärer, som ännu icke genom bevakning styrkt deras fordringsrätt, Gäldenärens uppgift, de vid första förhöret styrkte anmälanden, och den bevisning, som vid sammankomsten genom fordrings-handlingarnes företeende åstadkommes, måste yäl tjena till grund vid förefallande omröstningar.
Finge ej detta antagas för gifvit, så borde man af Lagförslaget vänta särskild föreskrift angående omröstningssättet. vid de under anslags-tiden tillåtne sammankomster.
Dessutom har Lagförslaget sökt förekomma möjlighet till missbruk i detta afseen^ de, genom stadgandet att besluten kunna öfverklagas och upphäfvas, om de finnas grunda sig på origtig Höstberäkning.
Utur dessa skäl, och då erfarenheten visat, att
Borgenärer hitintills hinderslöst utöfvat den rätt att besluta om förräntning af de under anslagstiden influtne pennina 538 Tag-Utskottets
B et ani an den. gar, utan att någon oreda deraf blifvit öfverklägad, har Utskottet med godkännande af den från förra Concours-Stadgan upptagne och i Utskottets tanke, utan skäl nu klandrade föreskrift, att Remiss-Lage icke må fordras för Concours-medei, •velat föreslå följande ändring af 7 §.
Penningar, som för sald egendom eller för fordringar inflyta, och till Boets förvaltning ej nödiga åro, skota aj Gode Män i Rikets Ständers Banque eller i Landt-Ränteriet insättas, der ej Borgenärerna vid sammankomst, sorn i 8 §• sågs, besluta, att de intill inställelse-dagen mot säkerhet förrentas md.
För sddane medel må ej Remisslage fordras, dä de ur Ränteriet tagas.
Vid 8 §• som förmår, att der Gode Män finna nödigt att höra Borgenärerna öfver något ämne som boet och dess förvaltning rörer, skola de låta kalla dem till sammankomst å utsatt tid och ort, genom Kungörelse, som i allmänna Tidningar tre gånger införas bör , hafva de rättelser blifvit föreslagne, dels att en viss tid af 14 dagar eller j;ne veckor borde utstakas, före hvars förlopp, sedan sista Kungörelsen skett, sammankomst icke finge hållas, dels i stället för Allmänna Tidningar borde sättas Post- eller Inrikes-Tidningar, ’ Äfvensom ock blifvit framstäldt, att kungörandet i sistnämnde Tidningar icke alltid borde anses af nöden, helst ett skadligt uppskof deraf föranleddes, i synnerhet uti Concour er, sorn i aflägsnare orter af Riket inträffade.
Utskottet har trott att någon viss tid för sammankomsters hållande sedan Kungörelserna skett, desto mindre kunde utstakas, sorn de ärender, hvilka föranledt till Borgenärernas kallande, Lag-Utskottets Betänkanden.
539 Jeunna i man af deras vigt och beskaffenhet erfordra större eller mindre skyndsamhet, samt dessutom orternas olika afstånd icke medgifver någon allmänt tillräcklig föreskrift i detta fall.
Att inga andra kunna få namn af Allmänna Tidningar , än de , som äro egnade till allmänna och Officiela Kungörelsers meddelande är klart; meri att i en Lag sanciionera den Titel, som desse Tidningar för närvarande föra, anser Utflottet icke lämpligt; om åter, genom Kungörandet i dessa Tidningar, sorn i Hufvudstaden utgifvas, ett längre uppskof föranledes i afseende på sammankomster i Concourser, soln uti Rikets aflägsnare Orter yppas, anser likväl Utskottet olägenheten deraf icke böra tagas i betraktande emot den våda, sorn uppkommer af ett mindre vidsträckt Kungörelsesätt, och hvars förekommande i synnerhet måste anses vigtigt, då fråga är om sammankomster under anslagstiden, innan alla Borgenärerne genom bevakning af sina fordringar hunnit göra sig kände.
Uti det Förslag, som blifvit uppgifvit till ändring i 9 §., att nämligen de vid Concoursens början förordnade Gode Män skulle ovilkorligen äga att intill Concoursens slut fortfara med Massans förvaltning, så framt de ej genom Rättens pröfning, i anledning af väkt klander, ifrån sin befattning skiljdes, har Utskottet ingalunda kun-f nät fästa sig.
Borgenärerna blifva ej tillförlitligen kände förr än å inställelsedagen, och det val af Förvaltare, som vid Concoursens början skett af då uppgifne och tillstädes komne Borgenärer, bör ej i sakens förändrade skick , äga en fortfarande verkan.
Ej eller kan Utskottet inse, att 5 4° L<ag-ZJtslottets Betänkanden, då Urtima Ting för inställelse i Concouvs hålles, det för Rätten skall blifva hinderligt att meddela förordnande för de Syssloman, som Borgenärerne utsatt, elley att, uppå föresigt af sådant hinder , något stadgande bordt grundas, som bemyndigar
Domhafvanden att berörde förordnande utom Rätten meddela , hvadan Utskottet finner den härom gjorde anmärkning, som äfven åsyftar rättelse i ia:te §., sakna giltig anledning.
Med afseende derå, att den tillåtelse, som io:de §. rnedgifver Borgenär, hvilken häfver ringa fordran, att undandraga sig befattning såsom God Man eller Syssloman kunde leda till tvister och godtyckliga pröfningar, samt med fästad uppmärksamhet derå, att skickligheten och vederhäftigheten jemte Borgenärernas derifrån härledda förtroende, icke bero af fordringens större eiler mindre belopp, utan af Personen, sorn densamma innehafver, har, uppå föranledande af Heres derom gjorde erindran, Utskottet trott sig böra tillstyrka att Orden : eller ringa fordran häfver, måge utur berörde §, uteslutas.
Vid i2Tte §• förekommer den anmärkning, att ett stadgande borde tilläggas, af innehåll, att om den, som varit God Man, sedermera förordnas till Syssloman, skulle honom åligga, att för sin i förstnämnde egenskap hafde befattning redovisa y- hvarigenom jemväl ernfåddes en i förslaget saknad anvisning, att Gode Män kunna väljas till Syssloman, I anledning häraf föreslår Utskottet vidjslutet af 12:te §. följande tillägg: Lag-Utskottets Betänkandet!.
Har den, som till Syssloman nämnes, förut Varit God Man, gore ock hart för Borgenärerne den redo , som nu sagd är.
13 §. stadgar ibland annat, alt efter inställelsedagen Kungörelse i Tidningar ej är nödig, der alla Borgenärer annorledes om sammankomst så tidigt underrättas, att de sjelfve eller genom Ombud sig infinna kunna.
Utskottet finner icke, att detta välgrundade och tydliga stadgande skulle, såsom en bland Anmärkarne förment, ernå någon större fullkomlighet genom tillägg deraf att underrättelsen borde vara bevislig, helst det redan ligger i sakens natur, att deb, för att blifva gäl» lande, måste Vara sådan; ej eller att, såsom afen annan blifvit yrkadt, någon så beskaffad ändring kan äga rum, att Kungörandet må bero på Borgenärernas öfverkommelse om sättet att derom föranstalta.
Utskottet tror icke att, efter hvad vid 15 §. blifvit anmärkt, någre successift förhöjde vitén böra fastställas, innan Rätten må kunna för visad motvilja eller försummelse skilja Sysslomän från deras befattning, utan anser sådant böra be* ro på beskaffenheten af de handlingssätt eller af den underlåtenhet, som gifvit skäl till Borgenärernas missnöje.
Men, i fall den förändrade redaetionen af 3 §. antages , som Utskottet föreslagit, bör 15 §. erhålla följande lydelse:
Om motvillige eller försumlige Syssloman, vare Lag, som om Gode Män i 3 §* stadgadt är.
Då vägrandet att visa redo för de män, som Borgenärerne, enligt 11 i detta afseende förordnat, ligger inbegripit under den allmänna caracteren af motvilja eller försummelse, bas 54?
Lag-Utskottets Béruilfandén; Utskottet ej funnit nödigt att denne sii ('skildt antyda.
För att tillvägabringa en nödig ansedd förklaring vid 16 §,, finnes vara anfördt, att då stundom en och samma Summa af flere personer bevakas, såsom exempelvis af fordringsinnehafvare och Cautionister, samt fordringar jämväl anmälas endast för att vinna qvittning af skuld, skulle deraf
Vid de under sammankomster före-* fallande omröstningar oreda kunna uppstå, så att fordrings-surnmor beräknades, de der likväl icke borde upptagas.
Ytterligare är anmärkt 4 att orden i §.s
Ej må Rätten vid dessa mål
Annan befattning taga än förr sagdt icke vöre tydlige och föreskriften jämväl i så måtto orik* tig och ofullständig, som den förmentes böra innehålla, att Rättens mellankomst kunde sökas i alla de fall, då Borgenärerna beslutit någor! emot Lagen stridande forvaltningsåtgärd, samt att den missnöjde Borgenären skulle inom viss tid derom, hos Rätten göra anmälan, på sätt §* i öfrigt innehölle, men hvarvid äfven den er* indran skäligen agde rum, att om de föreslagne Fatalierne kunde anses lämpliga, då påståendet om beslutets häfvande grundade sig på förment origtig Röstberäkning, borde de deremot få en större utsträckning då fråga uppstode derom, att sammankomsten icke varit lagligen kungjord, emedan klagan i senare fallet oftast komrae att förås af någon vid sammankomsten frånvarande Borgenär, hvilken just genom bristande Kungörelser saknat kännedom om sammankomsten och måhända ej förr än långt efteråt blifvit i tillfälle att afveta den.
Lag-Utskottets Betänkandetu 543 Lagförslaget antyder, att dä vid samman» Votnstei' skiljaktiga meningar i förekommande ämnen yppas: skall sådant Borgenärerne emellan afgöras genom omröstning, samt för Beslut gälla hvad de bland tillstädesvarande Borgmdfer yttra, hvilkas fordringar sammanräknade utgöra största beloppet.