Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Till Utskottet har blifvit remitterad en af Herr Dalman, Wilhelm Fredric, hos Högloflige Ridderskapet och Adeln väckt motion, deruti föreslagits, att, då af de åtta i Sverige varande Cavalleri-corpser, fem bruka Hussar-uniform, nemligen Lif-Gardet till Häst, Lif-Regementets HussarCorps, Smålands Hussar-Regemente, Skånska Hussar-Regemenlet och Kronprinsens Hussar-Regemente, samt denna uniform, utan att medföra annan eller större nytta, änden, som brukas af Skånska Dragon-Regementet, hvilken skall förena enkelhet med smakfullhet, endast skall tillskynda Staten och Rusthållare onödige kostnader, Rikets Ständer måtte hos Kongl.
Majit i underdånighet anhålla, att, efter fastställd återstående slitningstid för de nuvarande dyrbara ekiperingarne, ofvannämnde fem Cavalleri-corpser måtte erhålla samma enkla beklädnad, som nuvarande Skånska Dragon-Regementet innehar.
I ett land, som är fattigt, till följd af sitt läge och den mindre productiva jordmonen, måste folket, mera än annorstädes, önska att blifva befriadt från hvarje utgift, som endast synes leda till flärd utan motsvarande nytta, och en sådan iagttagelse är isynnerhet angelägen, i afseende på det i alla fall serdeles kostsamma försvarsverket, hvartill hvarje bidrag, som verkligen leder till betryggande af fosterlandets sjelfständighet, måste med beredvillighet lemnäs, då deremot de skattdragande hafva de mest billiga anspråk, att dessa bidrag icke öfverstiga hvad, som nödvändigt erfordras.
— För Utskottet synes det ovedersägligt, att Cavalleri-uniformen vid flera Regementen är, serdeles för befälet, vida kostsammare än behofvet fordrar, och att mycket ännu återstår att vidgöra för en ändamålsenlig förenkling deraf, på sätt som redan i väsendtlig mon skett vid senare tiders förändring af Infanteri-uniformerne; hvartill äfven synes höra, att, likasom uniformen nu är enahanda för allt indeldt Linie-Infanteri, den äfven göres likartad för allt Cavallen, då Cavallen-vapnet inom Riket nuBih, till R, St.
Prot, 1840. 8 Samt, 21 Haft, 1 2 Allm, Be.sv,- och Ekon.-Ut skottets Utlåtande, N'.o 81. mera är likartadt och Regementena emellan således icke finnes någon skillnad annorlunda, än i benämningen och beklädnaden.
På dessa skäl an er Utskottet sig böra tillstyrka, att Rikets Höglofl.
Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t, till vinnande af största möjliga besparing för dem, hvilka bidraga till Armeens bekläd nad, samt med afseende å den menliga inverkan af lux och fåfänga, som mångfalden al uniformen medförer, i Nåder täckes låta undersöka, hvilken uniform för Cavalleriet, som förenar ändamålsenlighet med minsta möjliga kostnad, samt att densamma må fastställas lika för allt Cavallen vid Arméen, dock att den vid hvarje Regemente icke anlägges, förr, än då ny beklädnad för Regementet i alla fall måste anskaffas.
Ani», till Exp. Utsi», d. 29 Juli, fcl. 9 i. ra.
Utlåtande, i anledning af väclite motioner, dels om nedsättning i, dels ock om upphörande af den afgift, som under namn af ”Bro- och Quai-afgift” uppbäres för till Stockholm sjöledes inkommande målbara våta varor, äfvensom att afgälden för införsel af Potatis, sjövägen dit, icke vidare måtte utgöras.
Till Utskottets handläggning hafva i detta ämne blifvit remitterade följande motioner: ilo från Högloft.
Ridder skåpet och Adeln af Herr Friherre von Löwen, Wilhelm, som, i betragtande af den olikhet, att ingen tull-afgift är ålagd de landtmanna-producter, hvilka landvägen införas till Stockholm, men deremot allt, som sjöledes måste dit inforslas, är med synnerligen dryga afgifter belastadt, hvarigenom kust- och öboer få vidkännas en beskattning, derifrån landlboerae kunna vara helt och Allm.
Besv- och Ekon.-Vtskotlets Utlåtande, N\o 81. 3 hållet frikallnde, samt med fästadt afseende derå, alt några anstalter icke finnas vidtagne, för att bereda dc, som utgöra dessa afgifler, tillfället att mot solhetta, regn eller köld söka bevara sina producler, anhållit om undersökning, huruledes dessa afgifler tillkommit och med hvad rättighet de blifvit de trafikerande ålagde. 2:0 från Fullo fl. Borgare-Ståndet aå) af Herr A. G. Akesson, som ansett den nu stadgade afgift för sjövägen inkommande bränvin, vara allt för mycket betungande, och derföre föreslagit, alt Rikets Ständer hos Kongl. Maj: t i underdånighet framställde behofvet och rättvisan deraf, att nedsättning uti samma afgift måtte ega rum, åtminstone lill hälften af dess nuvarande belopp, för att derigenom tillvägabringa en jemnlikhet i förhållande till värdet af andra våtvaror. b) af Herr A.
Brunnius, som, jemte erinran om obillighelen, att den ifrågavarande afgiflen beräknas efter rymden af kärlet, deruti varan är innesluten, och icke efter varans värde, fästat uppmärksamhet derå, att tolags-afgiften, till hvars uppbärande städerna ega rättighet, bör, mer än tillräckligt, fylla de behof, hvarföre denna blifvit bestämd, och på sådan grund föreslagit en underdånig framställning till Kongl.
Majit om nödvändigheten att afskaffa den nu bestämda afgiften för våla varor, som till Stockholm sjöledes införas. c) af Herr B.
Fljort, hvilken, under åberopande af de utaf Herrar Akesson och Brunnius anförda skäl, förenat sig i den senares yrkande om den ifrågaslällde bro- och quai-afgiftens upphörande, samt 3:o från Hedervärda Bonde-Ståndet a) af Riksdagsfutlmägligen från Östergöthlands Län Anders Trysén, som, under framställning, att den afgift, hvilken genom Kongl.
Majrts Nådiga Skrifvelse af den 20 Februari i83S, förklarats böra erläggas för alla till Stockholm sjöledes inkommande våta varor, tillkommit i strid mot 57 och 60 §§ Regerings-Formen, och under anförande, dels att berörde afgift årligen till Stockholms stads cassa inbringat omkring 4°>000 B:dr Banco, eller i5,ooo R:dr mera, än vissa, af Kongl. Maj:t i Nåder förordnade, Committerade ansett nödigt, till amortering af stadens skuld, dels ock att detta belopp så mycket mindre kunnat användas till det af Committerade uppgifna ändamål, nemligen till ersättning för underhåll af broar och quaier samt renhållning i hatnnarne, som stads-cassans inkomst af tolagen årligen uppgått till 94,000 R:dr Banco, hvilken inkomst skall blifvit förordnad att användas till underhåll af bryggor, posthus och andra nödiga byggnader, 4 Allm, Besv.- och Ekon.-Utskottets Utlåtande, N.-o 81. dertill dock icke skall åtgått utöfver 3o,ooo R:dr årligen, yrkat, att nämnde Kongl. Skrifvelse målte till all kraft och verkan upphöra, samt att hvad Stockholms stad, till följd deraf, hitintills fått uppbära, måtte återgäldas dem, hvilka samma afgifter erlagt; och b) af Riksdagsfullmägligen från Stockholms Län Johan August Zetterberg, med hvilken sig förenat Stephan Andersson från samma Län; varande af dessa motionärer anmärkt obilligheten deruti, att den nu ifrågavarande afgiften är lika för varor af de mest skiljagliga värden, så att t. ex. för ett fat vin, hvaraf en kanna ofta kostar flere Riksdaler, afgiften är enahanda, som för ett fat ättika, deraf hvarje kanna kostar endast några skillingar; äfvensom den erinran gjord, att berörde afgift ofta till dryga belopp skall utgå äfven af dem, hvilka, enligt debetsedlar, årligen lill staden erlägga skatt under namn af börs-, bro- och hamn-afgift; och hafva motionärerne, med hänsigt dertill, föreslagit, det Rikets Ständer måtte vidtaga sådana åtgärder, att den nu afsedda, enligt motionärernes förmening, i Grundlagsstridig väg tillkomne beskattning, måtte helt och hållet upphöra.
Härförutan har Utskoltet fått emottaga en af bemälde Stephan Andersson väckt motion, deruti han anhållit, att landtmannen, som under de 2 senaste åren fått i sjötullen vid Långholmen utgifva i sk. 4 r:st.
B:co för hvarje till Stockholm införd tunna potatis, måtte, enär han drygt får skatta till Kronan för den jord, som alstrar nämnde, sjmnerligast för den fattige oundgänglige, lifsförnödenhet, beredas befrielse från omförmäldta afgifts vidare utgörande.
Till upplysning i ämnet får Utskottet vördsamt anföra, att, sedan en Comité blifvit den a5 November i836 af Kongl. Maj:t i Nåder tillsatt, i ändamål alt reglera lönings-staten för embets- och tjenstemännen inom Stockholms Magisirat och denna Comité, jemte undersökning om de inkomster, som tillflutit stadens, under Drätsel-CommissionenS förvaltning varande cassa, framställt en öfversigt af samma inkomsters upprinnelse och af de tid efter annan skedde förändringar uti grunderna för deras beräkning, så har nämnde Comité, uti ett den i5 September 1837 afgifvet underdånigt betänkande, ådagalagt, att, efter den nödige ansedde regleringen och tillökningen af lönings-staten för stadens embels- och tjenstemän, totala beloppet af stadens utgifter och behof, för år beräknade, uppginge till 286,i3o R:dr 44 sk., hvaremot stadens tillgångar, efter gällande grunder för deras beräkning, ej kunnat upptagas lill högre summa än 260,876 R:dr 32 sk., hvadan en brist förefanns af 25,254 R:dr 12 sk. allt Banco; och hafva Committerade derjemte ansett oundgängligt att, genom lämpliga Allm.
Besv,- och Ekon.-Utskottets Utlåtande, IV.o 81. 5 jemnkningar eller förhöjning af stadens serskildta intrader, ersätta det sålunda bristande beloppet; i hvilket afseende Committerade underdånigst föreslagit, att afgifterne till Stockholms stad för sjöfart och handel dädanefter måtte utgå: för sjöfarten under en enda benämning, nemligen: ”Afgift för Fartyg”, och för handel under fem Titlar, nemligen: ”Afgift af varor, som vägas”; ”Afgift af varor, som mätas eller räknas5’; ”Afgift af varor, som packas, eller af såkalladt lakegods”; ”Afgift af varor, som stämplas”; och ”Stadens Tolag.”
Uti benämningen ”Afgift af Fartyg” ansågo Committerade böra inbegripas, dels last- och bro-penningar, hvilka utgått, enligt Kongl. Brefvet den 5 Juni 1812, dels hamnpenningar, hvilka påbudits genom samma Kongl. Bref, och dels kokhus- och eldstads-penningar, som utgjorts, enligt Kongl. Brefvet den 3o Augusti 1754.
Under rubriken ”Afgift af varor, som mätas eller räknas”, borde, enligt Committerades åsigt, hänföras: 1:0 mätbara torra varor, såsom spanmål, salt, kalk, krita, stenkol, brännkol och ved; 2:0 målbara våta varor, såsom bränvin och andra spirituosa, olja, tran, vin och ättika, samt 3:o mur- och tak-tegel, jemte halm.
Beträffande de i i:sta puncten omnämnde mätbara torra varorne, hvarföre afgiflen alltsedan år 1818 uppburits med 1 sk.
Banco för hvarje tunna, hafva Committerade föreslagit, att denna afgift, motsvarande mätare-penningar, borde förhöjas till 1 sk. 4 r:st.
B:co för tunnan, samt fördelas sålunda, att 11 r:st. tillkomma mätarne, såsom lön, och de återstående 5 r:st. tillfalla stadens cassa; äfvensom Committerade tillstyrkt, att enahanda förhöjda afgift måtte erläggas för grönsaker.
Vidkommande åter de målbara våta varorna, som, i a:dra puncten omförmälas, hafva Committerade hemställt, det Kongl.
Maj:t täcktes bifalla, att för alla lill Stockholm sjövägen ankommande sådane varor, som icke betala tull och tolag, måtte beräknas serskild afgift till staden, helst dessa voro frikallade från all afgift till ersättning för stadens kostnad att underhålla hamnar och broar till de trafikerandes nytta och beqvämlighet; samt, såsom följd deraf, i underdånighet föreslagit, att nämnde afgift måtte bestämmas till 4 i‘;st. pr kanna, ifrån hvilken afgift inga andra målbara våla, lill staden sjövägen ankommande, varor skulle befrias, än de, som draga tull och tolag.
6 Allm, Besv,- och Ekon.-Utskottels Utlåtande_, N‘.o 81.
I anledning af ofvanberörde underdåniga Betänkande, har Kongl. Majit uti Nådig Sk iilvelse lill Öfver-Slåthållare-Embetel den a3 Februari i838, tillkännagifvit, att Kongl. Majit i Nåder gillat Committerades förslag till afgifter för spanmål, salt och grönsaker 111.111.; hvaremot, hvad angick deras förslag till afgift för de mål bara våta varorne, Kongl. Majit icke funnit skäl alt, på det sätt detta förslag blifvit framstäildt, dertill lemna Nådigt bifall; men, då de stora och lunga käril, hvaruti flytande varor vanligen finnas inneslulne, nödvändigt skola tillfoga stadens broar, liamnskoningar och quaier skada, samt då desse käril icke vaiit underkastade någon serskild bro-afgift, i likhet med hvad för lakegods egt rum, har Kongl. Majit genom samma Nådiga Skrifvelse förordnat, att, såsom ersättning för stadens kostnad att underhålla broar och quaier, till nytta och beqvämlighet för trafiken med dylika varor, stadens cassa må för alla till Stockholm sjövägen eller utrikes ifrån inkommande målbara våta varor i fat, uppbära, såsom bro- och quai-afgift, 24 s^* B:co för hvarje fat af 60 kannors rymd och i proporlionerligt förhållande derefler for fästager af större eller mindre kannetal; hvarförutan Kongl. Pdajit i sammanhang dermed föreskrifvit, att de sålunda bestämda afgifter skulle utgå från och med den 1 April i838, i enlighet med den taxa, som från Öfver-Stålhållare-Embetet borde utfärdas.
En sådan taxa, upprättad den 22 Mars i838, bestämmer, i afseende på uppbörden, att afgiften för grönsaker erlägges, då de komma från Saltsjösidan, hos stadens uppbördsman vid Blockhus-udds-tullen eller Djurgårds-canalen, och, då de komma från Mälare-sidan, till stadens uppbördsman vid Långholms-lullen; samt att afgiften för målbara våta varor uppbäres på stadens Tolagskammare, då de komma från utrikes orter, med undantag af Finland, och vid Finska Tolags-Contoiret i Packhuset, då varorna anlända från inrikes orter och Finland.
Af Committerades åberopade Utlåtande och förslag, samt Kongl. Majits i anledning deraf aflåtnc Nådiga Skrifvelse af den 23 Februari i838, hvarigenom de nu ifrågavarande afgiflerna blifvit påbudne, visar sig tydligt, att delta påbud icke varit föraniedt af något behof för byggnad och underhåll af broar och quaier, ulan åsyftat att bereda tillgång för fyllande af en brist i aflönings-slaten för stadens embets- och tjenstemän; och för ett sådant ändamål synas trafikerande, som icke tillhöra staden, icke skäligen böra beskattas.
Deremot inhemtas af berörde Ullålande, att Stockholms stads inkomster af handel och sjöfart, utan beräkning af den nu tillkomne tillökningen, uppgått till 168,8o5 Ridr årligen, då alla kostnader, som Allm, Besv,- och Ekon.-Utskottets Utlatadde, JV:o 81, 7 möjligen kunna anses hafva till föremål lättnad och beqvämlighet vid denna trafik eller handhafvande af ordning dervid, hvaribland äfven underhållet af broar och quaier endast äro uppgifne till 8^,583 R:dr io sk., eller föga mer än hälften af inkoinstbeloppet.
Af dessa summariska uppgifter kan väl icke bestämdt slutas till förhållandet emellan inkomster och kostnader, i och för bro- och quai-byggnader serskildt.
Sådant är icke serskildt utredt och torde svårligen kunna noga utredas, i anseende till den ordning för uppbörden och kostnadernes bestridande, som varit följd; men det är åtminstone alldeles ovedersägligt, att förhållandet, sådant det af Commit terade är frarnlagdt, för ingen del utgör något skäl för afgifternes ökande, utan tverlom visar den mest uppenbara anledning, att förut fastställda afgifler redan varit betydligt högre, än som för deras rätta bestämmelse erfordrats.
Afgifter af denna beskaffenhet måste alltid verka menligt på trafiken, och de, hvarom här är fråga, göra det så mycket mera, som för mången producent transporten sjöledes derigenom är mera kostsam än landtransporten.
Af sådane skäl, anser Utskottet sig böra tillstyrka, alt Rikets Högloft.
Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det de, enligt Kongl. Brefvet den i3 Februari i838, påbudna afgifter för varor, som sjöledes inforas till Stockholm, måga upphöra.
Stockholm den q Juli 1840.
Reservation af Herr Friherre Kramer:
"Då otvifvelagtigt Stockholms dyrbara bro ocli quai-byggnader skadas af de tunga fastager, som från fartygen på de samma uppläggas, anser jag billigt och rättvist, att en afgift för denna rättighet erlägges, helst dylika afgifter äfven å andra ställen äro medgifna; men tror dock, i likhet med det förslag, Afdelningen afgifvit, att beloppet, hvars bestämmande på Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning beror, enligt 3 § i Ansvarighets-lagen, i möjligaste måtto bör nedsättas till lättnad för handel och rörelse.”
Härmed förenade sig Herr Biskop Butsch, samt Herrar Åbom, Wallander, Winge och Pousette. 8 Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, N\0 82.
Anis. till Exp. Utsk. d. 29 Juli, kl. 9 f. m.
Betänkande, i anledning af vackt motion, att de till kyrkorne anslagne medel, i den mon de icke erfordras för kyrkornes underhåll och öfrige i och för densamma nödige utgifter, måga användas för undervisningens befrämjande.
Uti en af Herr Munck af Rosensköld, Nils Rudolfhos Höglofl.
Ridderskapet och Adeln väckt, till detta Utskott remitterad motion, har blifvit föreslaget, att, då kyrkorne, åtminstone inom de från Danmark afträdde provincerne, vanligen skola vara rikt donerade, men läroverken och skolinrätlningarne ega ringa inkomster, kyrko- och skol-fonderne inom hvarje församling måtte sammanslås till en gemensam cassa och, hvad som deraf ej åtginge till kyrkans årliga underhåll och öfriga i och för densamma nödige utgifter, användas för undervisningens befordrande; äfvensom, att de till Lunds Domkyrka hörande lägenheter och fonder måtte ställas under samma styrelse och förvaltning, som de Lunds Academi tillhörande fonder och gods, samt inkomsterne deraf gemensamt användas, till kyrkans underhåll, och, om desamma, genom en ändamålsenligare förvaltning, än nu skall ega rum, ökade sig, äfven till löner för Academiska lärare eller också till ett af behofvet påkalladt Gymnasium.
Genom Kongl, privilegier, fundations- och donations-bref, förordningar och resolutioner, hafva kyrkorne blifvit försäkrade om ett oqvaldt åtnjutande af hvad dem lagligen tillhörer.
— Så vida icke helgden deraf skall störas, kunna kyrkornes medel icke disponeras, på sätt motionären föreslagit, annorlunda, än sedan vederbörande, som det tillhörer att bevaka kyrkornes rätt, blifvit derom hörde, och efter serskild pröfning, huruvida hinder derföre möta.
I öfverensstämmelse härmed, har hittills varit iagttaget, att, der man ansett kyrkornes tillgångar medgifva, att större eller mindre del deraf användes lill förmon för undervisningsanstallerne, har underdånig ansökning om Nådigt tillstånd dertill blifvit lill Kongl. Maj:t ingifven, och Kongl. Maj:t har, sedan vederbörandes yttranden blifvit infordrade, förordnat, efter hvad för handen varande förhållanden föranledt.
I sådan ordning kan det af motionären åsyftade ändamålet äfven hädanefter vinnas, i den mon kyrkornes tillgångar verkligen öfverskjuta, hvad för kyrkornes Allm. Besv.- och Ekon,-Utskottets Betänkande, N;0 83. 9 behof erfordras; men en serskild pröfning för hvarje förekommande fall anser Utskottet deslomera angelägen, som förhållandet emellan tillgångar och behof är icke allenast olika på serskildta ställen, utan äfven skiljagtigt på olika tider, såsom beroende af inkomsternes tillfälliga stigande eller fallande och de större eller mindre utgifter, sorn för hvarje tillfälle kunna vara för handen.
Utskottet anser sig, af dessa skäl, böra hemställa, att motionen icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Stockholm den 7 Juli 1840. 3N:o 83.
Ank. till Exp. Utsi;. den 29 Juli, kl. 9 f. m.
Betänkande, i anledning af väckte frågor, dels om Kongl. Theaterns indragning oell ut arr ender ing till enskilde, dels om rättighet för enskilde att anlägga Theatrar i hufvudstaden, dels om upphörande af de af gifter, som för representationer i landsorterne erläggas till Kongl. Theatern, dels ock om den bevillning och de afgift er, som enskilde böra, för rättighet att gifva offentliga representationer, utbetala.
Till Utskottet hafva uti dessa ämnen blifvit remitterade följande motioner: Från Höglofl. Ridderskapet och Adeln: af Herr Rosenqvist, Fredric Leonard, deruti föreslagits, att, då det syntes öfverensstämma med billigheten, att hvar och en finge underhålla sig med det yrke, han sjelf bestämde, det också måtte tillåtas hvar och en medborgare af ett oförvitligt uppförande att uti hufvudstaden inrätta Theatrar och derå gifva offentliga representationer, emot den bevillning, som derföre kunde blifva påförd; dock skulle den, som ville en sådan tillåtelse begagna, skriftligen anmäla Bih, till R, St, Fröt, 1840. 8 Samt, 21 Haft, 2 10 Allm, Besv,- och Ekon.-Utskottets Betänkandej IV:o 83. sig hos Öfver-Ståthållaren, hvilken det borde åligga att fjorton dagar efter det anmälan skett, meddela tillståndsbref.
Från Idögvördige Preste-Ståndet: af Herr Prosten Lindmark, som föreslagit : '*i:o att Rikets Höglofl.
Ständer, med åberopande af stadgandet i 60 § af Regerings-Formen, måtte hos Kongl. Majrt i underdånighet anhålla öm upphäfvande af det hittills gällande förbudet emot Theatrars inrättande i hufvudstaden, sa att hvarje Svensk medborgare af oförvitligt uppförande måtte, uppå derom gjord ansökan, erhålla rättighet att anlägga thea Ivar och uppföra skådespel, såväl i hufvudstaden, som i Rikets alla öfriga städer, emot erläggande af den bevillning, som derföre kunde blifva påförd, samt utan någon vidare inskränkning än den af en tjenlig censur å de pjecer, som komma att gifvas, hvilken motionären ansett lämpligen böra uppdragas för hufvudstaden åt Tryckfrihets-Comiteen, samt i de öfrige släderne åt någon af denna Comité dertill utsedd kunnig person; äfvensom att den, genom Kongl. Brefven den 14
Maj 1789 och den 3o Juli t83j, kringvandrande skådespelare ålagde afgift till Kongl.
Tbeaterns och HofCapellets Pensions-fnrätlningar måtte upphöra för dem, som äro inhemske, men att de utländske deremot borde, för rätLigheten att gifva representationer, erlägga en viss afgift, dock icke till nämnde Pensions-inrältningar, utan till Fattig-Cassan i den commun, der de uppträda; samt 2:0 att Rikets Ständer måtte, med stöd af Regerings-Formens 77 §, hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmäla dei’as beslut att förändra förvaltningen af Kongl. Theatern på så sätt, att densamma, i stället att stå under Regeringens styrelse, ä entreprenad upplåtes på arrende till enskild man eller bolag på längre eller kortare tid.
Från Vällofl. Borgare-Ståndet: af Herr Bagge, sorn föreslagit, att, då han ej kunde finna någon rättsgrund, hvarför landsortens infödde skådespelare skola vara pligtige att skatta till dramatiska Tbeaterns och HofCapellets Pensions-Cassor, en sådan beskattning måtte upphöra, och att, i händelse den ansåges böra ega rum, den mätte öfvefflyttas till de utländske musikanter och sångare, hvilka kringfara i landet; samt från Hedervärda Bonde-Ståndet, af Petter Persson från Jönköpings
Län, hvilken föreslagit, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet begära, att Kongl. Theatern antingen måtte underhålla sig sjelf, eller ock bortarrenderas till enskilde, som kunna ställa nöjaglig säkerhet, och behållningen deraf användas till Slats-Cassans godtgörande, eller anslås till folkundervisningen, Q Allm, Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, N\o 83, If Vid remiss af dessa motioner hafva sig yttrat:
Ilos Högloft. Ridderskap*!t och Adeln: Herr Friherre Boye, Fredric, sorn trott, att tillåtelsen att anlägga enskilda Theatrar i hufvudstaden, långt ifrån att vara menlig för Theaterns bestånd, tvertom vore för den af stor vigt, enär Kongl. Theatern derigenom blefve i tillfälle att, sedan dess Skola för elever upphört, ändock erhålla skicklige sujetter; äfvensom Herr von Moltzer, som föreslagit, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att inga hinder från Kongl. Theaterns sida hädanefter måtte läggas för enskilde och bolag att i hufvudstaden Theatrar inrätta Hos Högvördige Preste-Ståndet: Herr Komministern Dahlgren, hvilken förenat sig med Herr Prosten Lindmark, i afseende på den yrkade friheten att i hufvudstaden få inrätta Theatrar.
Hos Yällofl. Borgare-Ståndet: af Herrar Lagergren och Ekholm, hvilka förenat sig med Herr Bagge, så ridt hans motion angick utländska Theater-trupper; och hos Hedervärda Bonde-Ståndet: Anders Nilsson från Östergöthlands Län, Olof Olofsson från Westerås Län, Henrik Andersson och Per Persson frua Örebro Län, Jonas Johansson från Jönköpings Län, Sven Pehrsson från Skåne, Johan Persson från Upsala Län och Johannes Christofersson från Kronobergs
Län, hvilka alla hufvudsakligen instämt med Petter Persson från Jönköpings Län.