Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Prop. M 26. 33 spöring så väl i byggnadskostnad, som i tid och transportkostnad, dock under iakttagande, så vida sådant ulan längre omvägar kan ske, att slambanorne jemväl beröra de punkter, som i följd af ett för inre rörelsen gynnsamt läge eller af större produktion mest äro i behof af kommunikationer och väl belägna för bibanors anslutande; hvaraf följer, att en stambana icke oeftergifligen bör framgå kortaste vägen emellan dess ändpunkter, utan äfven afse rörelsens befrämjande så väl inom mellanliggande trakter, som mellan dem och ändpunkterne; att en stambana bör underlätta transporten af trupper och krigsmateriel och möjliggöra Armé-afdelningars skyndsamma förflyttning till de i strategiskt hänseende vigtigaste orterna, hvilka således böra af stambanorna genomskäras eller beröras; samt att, som stambanornas anläggning kommer att medföra högst betydliga kostnader, och det med skäl kan befaras att, om än å vissa af nämnde banor en liflig trafik redan första tiden efter deras öppnande är att emotse, genom hvilken kostnaden för deras underhåll och administration kan fullkomligen betäckas och tillika möjligtvis ett öfverskott uppstå, ett motsatt förhållande likväl torde å vissa andra banor, åtminstone i början, uppkomma, antalet och utsträckningen af stambanorna för närvarande bör inskränkas till hvad behofvet oundgängligen fordrar, hvaremot det torde böra åt framtiden öfverlemnas att besörja utvidgandet af detta stamban system, när en högre uppdrifven produktion sådant påkallar och landels derigenom ökade hjelpkällor medgifva större uppoffringar af Staten för kommunikationernas ytterligare förbättring.» »På dessa hufvudgrunder hvilar det system för anläggning af Statens slamjernbanor, som jag nu i underdånighet, föreslår Eders Maj:t att till Rikets Ständers pröfning öfverlemna.» »Då Stockholm, dels såsom Rikets hnfvudstad, dels genom dess i både militäriskt och kommersiell hänseende vigtiga belägenhet, onekligen utgör den punkt, hvilken vid utstakandet af ett systematiskt jernvägsnät för riket bör företrädesvis tagas i betraktande samt tjena till utgångspunkt, måste i främsta rummet tillses, huru denna punkt, utan att åsidosätta mellanliggande fruktbara provinsers anspråk och behof af underlättade kommunikationer, må på ändamålsenligaste sätt sammanbindas med Malmö, såsom gränsort i söder, med Götheborg, såsom gränsort och vigtigaste handelsplats vid vestra kusten, med Norriges hufvudstad, samt slutligen med Upsala och de både norr och vester om sistnämnde stad belägna trakter.» »Hvad nu först angår den linie, sorn noder benämning af vestra stambanan skall sammanbinda Stockholm med Götheborg,
och hvarifrån icke allenast utgrening bör ske mot Norrige, utan ock, från Falköping, den bana utgå i riktning mot Malmö, hvilken kommer alt uteslutande underhålla jernvägsförbindelsen mellan Skåne och Stockholm intilldess en kortare bana genom Småland och Östergöthland hinner i pämnde riktning tillvägabringas, anser jag det vara obestridligt, att denna linie är Bih. lill R.
Prot. 1856 & 1857. 1 Sami. 1 Afd. 15 Haft. S 34 Kongl. Maj:ls Nåd.
Prop. JU 26*. företrädesvis vigtig och att således dea största omsorg bör å dess utstakande an-» vändas, på det alt densamma äfven i framtiden under fortgående utveckling af landets jernvägssystem, må finnas motsvara sitt ändamål.
Kommitléen har, uppå anförde skäl, tillstyrkt, att denna hufvudlinie, utgående från Stockholm, måtte, efter att under en längd af omkring sex mil hafva varit gemensam med den norra stambanan, dragas öfver Westerås, Köping och Orebro till Svartå, samt derifrån utgrena sig mot Norrige och Götheborg.
Härvid förekommer likväl, att på detta sätt jernvägsförbindelsen icke blott emellan Stockholm och Götheborg, utan ock mellan Stockholm och Norrige blir omkring 3 !/> mil längre, samt således för trafiken dyrare, än om stambanan från Stockholm genom Södermanland framdragcs söder om Mälaren öfver Södertelge, Kathrineholm och Hallsberg till Hjulö, samt att i alla fall, såsom Kommitéen också anfört, en från Stockholm lill hufvudstadens sammanbindande med de södra provinserna utgående stambana mäste genom det inre af Södermanland, i hufvudsakligen vestlig riktning, fortgå ända till Kathrineholm, hvarigenom, om detta vägstycke, derå, enligt sednare förrättade undersökningar, de fleste brantare lutningar än 1 på 100 kunna undvikas eller förändras, intages i sträckningen för vestra stambanan, anläggningskostnaden för 12Y2 mils bana besparas, då deremot endast sex mils besparing skulle uppstå genom antagande af Kommittéens förslag att låta den norrut från Stockholm mot Upsala gående stambanan öfver Almare-stäk gemensamt med den i vestlig riktning gående stambanan fortlöpa ända till Girista, hvarigenom dessutom en förlängning af omkring 2'/2 mil uppstår i jernvägslinien mellan Stockholm och Upsala.
I betraktande af dessa omständigheter och under antagande, att för ett fullständigt genomförande af här ofvan antydda system för anläggning af stambanor, en från Stockholm utgående jernväg måste inom en icke mycket aflägsen tidrymd komma att ledas genom de norr om Mälaren belägna provinserna, samt genom utgrening till Nerike sättas i förbindelse med Rikets vestra orter, — hvilken hufvudlinie, då den icke afses för åstadkommande af en skyndsam förbindelse mellan Stockholm å ena samt Götheborg och Norrige å andra sidan, ej heller behöfver, i strid mot den af Kommittéen sjelf uppställda grundsats, dragas nära invid Mälarens norra strand till åstadkommande af kortaste vägsträckning, utan deremot kan erhålla den riktning, som ett billigt afseende icke blott å Uplands och Westmanlands, utan äfven å de norr om dessa provinser liggande orters intressen fordrar, hvarigenom således jernvägssystemet norr om Mälaren kan ordnas på ändamålsenligaste sätt, med hänsigt jemväl till de enskilda bibanor och vatlenkommunikationer, som i dessa trakter redan förefinnas eller kunna än vidare åstadkommas* — finner jag mig böra i underdånighet tillstyrka, det Eders Kongl.
Majit måtte i Nåder föreslå Rikets Ständer, att den linie, som under benämning af vestra stambanan skall sammanbinda Stockholm med Götheborg, med utgreningar genom särskilda stambanor till bådo Norrige och södra orterna, må från Stockholm gå öfver Södertelge, Kathrineholm, Hallsberg, Kongl. Majlis Nåd.
Proji.
JVs 26. 55 Iljulö, Sköfde, Falköping och Alingsas lill Göthehorg, utgörande tillsammans en sträcka af omkring 43 Mi mil.» »Beträffande derefter den Nordvestra Stambanan, anser jag densamma böra utgå från någon punkt på Vestra Stambanan mellan Porla och Hjulö i Vestra Nerike, samt i den riktning som efter noggrannare undersökningar finnes fördelaktigast, såsom Kommittéen föreslagit, dragas öfver Christinehamn, Carlstad och Arvika till riksgränsen.» »Den af Kommittéen för Södra Stambanan föreslagna sträckning mellan Falköping och Malmö, med bibana till Jönköping, finner jag ändamålsenlig, och tillstyrker således alt densamma må af Eders Kongl. Majit antagas.» »Hvad vidare den Östra Stambanan angår, hemställer jag i underdånighet, att Eders Kongl.
Majit må likaledes gilla den för samma bana af Kommittéen utstakade riktning från Kathrineholm på Vestra Stambanan, öfver Norrköping, Linköping och Tenhult till Göthaström på Södra Stambanan, med bibana från Tenhult till staden Jönköping.» »Beträffande slutligen den Norra Stambanan, anser jag denna från Stockholm utgående bana så mycket heldro böra läggas öster i stället för vester om Sigtunafjärden, som banan i denna riktning blir 2% mil kortare och anlagd på den bästa lokalen, samt äfven mera tillgänglig för de vidsträckta delar af Stockholms och Upsala län, som i en böjning åt öster utskjuta mot hafvet samt äro i stort behof af en dylik kommunikationslinie, hvaremot landet på vestra sidan om samma fjärd är genomskuret af ingående vikar, hvilka underlätta dess förbindelse med Mälaren och bufvudstaden.
Att från Upsala, på sätt af Kommittéen föreslagits, fortsätta linien rakt på Gefle, torde blifva mindre lämpligt, ehuru den derigenom visserligen blefve kortast; ty dels kan den landväga förbindelsen mellan Stockholm och Gefle, mellan hvilka städer sjöled finnes, icke vara af den jemförelsevis stora vigt, som dessa städers förbindelse med de inre delarne af landet, och dels skulle banan, särdeles norra delen deraf, i en sådan riktning komma alltför nära Östersjön, med uppoffrande af det inre landets intressen, äfvensom de tvänne städernas, hvilkas välstånd och förkofran till viss grad bero af det angränsande landets.» »Vidkommande Norra banans fortsättning från Upsala, så ehuru ett system som afser att från Upsala öfver Sala draga nämnde jernväg dels norr ut mot GefleDala-jernbanan, dels ock vester ut mot Örebro (och särskilt en bibana till Mälaren vid Westerås för upptagande af trafiken med tyngre varor, ämnade att från sistnämnde stad sjövägen fortskaftas), torde böra af Eders Kongl. Majit i nåder godkännas, anser jag likväl, då lokalundersökningar blifvit förrättade endast för vägen från Upsala till Sala, banan nu blott böra definitivt bestämmas att framgå till sistnämnde stad, men att afgörandet af frågan om denna banas utgreningar derifrån bör bero på den ytterligare utredning af ämnet och de tekniska undersökningar i orterna; som hittills icke kunnat företagas eller afslutas, men för en definitiv be - 36 Kongl. Maj:ts Nåd.
Prop. Jlt 26. handling af denna fråga, äfvensom för reglering af framtida förhållandena emellan Staten och Koping-Hult-jernvägs-aktieholaget torde vara af nöden; i hvilket afseende jag hemställer, att Eders Kongl. Maj:t måtte oförtöfvadt låta anställa de ännu erforderliga tekniska undersökningarna, samt under tiden lemna öppet för de i saken intresserade att inkomma med de framställningar och statistiska upplysningar, som för ärendets utredning må anses tjenliga, hvarefter Eders Kongl.
Msjtt torde till Rikets Ständer aflåta nådigt förslag rörande denna del af hufvudfrågan.» »Lika med Kommiltéen anser jag en Sammanbindning sbana mellan Örebro och Askersund blifva af väsendtlig nylla och således böra bland rikets stambanor upptagas; men enär den trafik emellan Östergöthland, Södermanland och Nerike, som varit afsedd för den af Kommittéen föreslagna 6V3 mil långa sammanbindningsbanan mellan Kathrineholm och Örebro, kan, utan anläggning af särskilt jernväg och endast med omkring en mils tillökning i väglängden, befordras på Vestra Stambanan ända till Hallsberg och derifrån på örebro-Askersund-banan till Örebro, finner jag berörde mellan Kathrineholm och Örebro ifrågasatta bana icke vara behöflig; hvarjemte och då den af Kommiltéen föreslagna Sammanbindningsbanan från Kambol öfver
Qvicksund till någon punkt på en blifvande Stambana norr om
Mälaren desto mindre torde kunna anses vara af öfvervägande nödvändighet påkallad, som riktningen af denna Stambana norr om Mälaren, lill hvilken denna sammanbindningsbana skulle stöta, ännu icke kan bestämmas, jag i underdånighet hemställer, att förslaget härom må för närvarande få förfalla.» »Hvad angår det af Öfverste Ericson framställda förslag att, medelst Vestra och Norra Stambanornas förening i Stockholm, bereda väsentliga fördelar åt trafiken samt tillika undvika anläggningen och underhållet af särskild bangård på Södermalm, tillstyrker jag, med billigt förtroende till bemälde Öfverstes på tekniska insigter och mångårig erfarenhet i yrket grundade omdöme rörande möjligheten att utföra denna storartade plan, att densamma må af Eders Kongl. Maj:t i nåder antagas.» »På grund af det ofvan anförda tillstyrker jag i underdånighet, det Eders Kongl. Majrt måtte i Nåder föreslå Rikets Ständer att nedan upptagne järnvägslinjer må anses såsom Stambanor, hvilka skola anläggas och utföras genom
Statens omedelbara försorg och på dess bekostnad, samt följaktligen utgöra allmän tillhörighet och stå under Statens tillsyn och förvaltning, nemligen: l:o Vestra Stambanan, gående från Stockholm öfver Längd Beräknad kostnad Södertelge, Kathrineholm, Hallsberg, Wiby, Hjulö, Sköfde, mil' ' riksm5'nt Falköping och Alingsås till Götheborg 43% 34,850,000:
— Till den härför beräknade kostnaden bör jemväl läggas den för Vestra och Norra Stambanorna gemensamma, nemligen :
Transport 431/2. 34,850,000: —.
Prop. Ne Sfi. 37 Transport 45Vs. 34,830,000: — för do begge banornas förening i Stockholm, enligt approximativ beräkning 3,000,000: — för anläggning af reparations-verkstäder i nämnde stad . 400,000: — 2:o Nordvestra Stambanan, utgående från Vestra Stambanan i närheten af Porla, och sträckande sig öfver Christinehamn, Carlstad och Arvika till riksgränsen vid Magnor 19'/4- 13,200,000: — 3:o Södra Stambanan, utgående från Vestra Stambanan vid Falköping och sträckande sig, med bibana till Jönköping, öfver Göthaström, Agghult och Lund till Malmö 31 Mi- 20,400,000: — 4:o Östra Stambanan, utgående från Vestra Stambanan vid Kathrineholm och sträckande sig öfver Norrköping, Linköping och Tenhult till Göthaström på Södra Stamlinien, med biliana från Tenhult till Jönköping . . 25. 17,600,000: — 5:o Norra Stambanan, från Stockholm öfver Upsala till Sala 11%- 8,650,000: — hvartill jemväl bör framdeles läggas nämnda banas fortsättning från Sala i både vestlig och nordlig riktning. 6:o Sammanbindnings-banan mellan örebro och Askersund 5- 3,250,000: —•
Summa, oberäknadt omförmälda utgreningar från Sala, 1355/8. 103,350,000: — »Härvid bör likväl anmärkas, att tillsammans omkring elfva mil å Vestra och Södra Stambanorna äro under arbete och till en del fullbordade; att å kostnadssummorna redan 7,500,000 Riksdaler riksmynt blifvit af Rikets Ständer anvisade, samt att, enär en del af de till utförande nu föreslagna Stambanor endast blifvit preliminärt undersökt, här ofvan uppgifna summa ä de föreslagna Stambanornas längd och kostnad möjligen kau komma alt undergå någon förändring.» »Då en alltför lång utsträckning af arbetstiden skulle dels öka kostnaderna för anläggningen, dels förorsaka att rikets innevånare så mycket senare komme i åtnjutande af de förmåner, som jernvägsbyggnaderne medföra, anser jag det vara med landets sanna fördel öfverensstämmande, att de Stats-jernbanor, hvilkas anläggning af Eders Kongl. Maj:t och Rikets Ständer beslutas, måtte fullbordas så skyndsamt som tillgången på Ingeniörer, arbetare och materialier medgifver.
Med stöd af den under jernvagsarbetet hittills vunna erfarenhet torde kunna antagas, att icke blott ofvannämnda våglängd af 435'V8 mil, utan ock Norra Stambanans fortsättning åt norr och vester bör inom en tid af 13 år, räknadt från och med år 1857, kunna fullbordas, men likväl endast uoder förutsättning, att arbetet får samtidigt företagas -och fortsättas å flera särskilda ställen, hvilket äfven af andra omständigheter påkallas.
Den åsigt torde nemligen numera temligen allmänt hafva gjort sig gällande bär 38 Kongl Maj;ls Nåd.
Prop. M 26. i landet, att transito-rörelsen eller förbindelsen mellan de begge slutpunkterna af en bana, som förenar betydligare import- eller export-orter, är af en underordnad vigt i jemförelse med rörelsen å banans inre delar och i synnerhet å de yttersta dclarne deraf.
Oberäknadt att således genom samtidigt arbete å särskilda punkter af en bana, de fördelar, jernvägsrörelsen medförer, kunna skyndsammare komma flera trakter till godo genom deras förbindande med andra för deras rörelse vigtiga orter, åstadkommes derigenom, att penningarne och arbetsförtjensten jemnare fördelas, att lättare tillgång på arbetare och dragare beredes, samt att materialier och instrumentalier för arbetet, äfvensom föda och husrum för arbetarne med mindre svårighet och ulan särdeles stegring i pris erhållas.
Dessutom måste i betraktande tagas, att, i anseende till sommarens korthet, vissa svårare arbeten, i synnerhet sådana, som erfordra murning, såsom viadukter, broar och kulvertar, hvilka arbeten, äfven med full tillgång å penningar och arbetsfolk, ej kunna på en trång lokal utöfver viss grad lortskyndas, måste i god tid, om än på vidt åtskilda ställen, företagas, för alt inom den för hela jernvägssystemcts fulländning afsedda tid medhinnas.» »Med fästadt afseende å samtlige ofvannämnda förhållanden, har Öfverste Ericson för byggandet af de stambanor, hvilka böra för Statens räkning anläggas, uppgjort arbetsplan, åtlöljd af kostnadsförslag, hvilket grundats dels på den erfarenhet, sorn de redan utförda jernvägs-arbetena lemnat, dels på de af Kommittéen gjorda beräkningar.» »De anslag, Eders Kongl. Majit vid innevarande Riksdag af Rikets Ständer äskar, äro visserligen i allmänhet afsedda att ej utgå förr än nästa statsregleringsperiod inträdt, eller under åren 1858 —1860.
Som likväl arbetena å Statens stambanor måste redan från och med nästa år i en vidsträcktare skala vidtagas, om de skola inom här olvan utsatta lid kunna medhinnas, samt dessutom onödiga kostnader al icke obetydligt belopp skulle för statsverket uppstå, om, i brist på medel, arbetet mäste under år 1857 inställas, så har af sådan anledning, och då af den behållning, hvilken förefinnes å de vid sednaste
Riksdag till påbörjande af arbetet å Vestra och Södra stambanorna anvisade medel, endast omkring 400,000 Riksdaler Riksmynt beräknats komma att vid innevarande års slut återstå, Öfverste
Ericsons efterföljande plan blifvit uppgjord under förutsättning att, utom hvad som under nästa statsreglerings-period bör utgå, ett särskildt anslag varder för 1857 års arbeten beviljadt,» »Utöfver det anslag, som för de fyra fren 1857—1860 ansetts behöflig.t, har.
Öfverste Ericson" trott det varajnödigt, att för nästa statsreglerings-period till Eders. Kongl.
Majits disposition ställes"ett särskildt kreditiv af 5,000,000 Riksdaler Riks-, mynt, för att, om arbetena skulle kunna i större skala bedrifvas eller inträdande. kongl.
Prop. JK 26.
39 förhållanden fordra jernvägs-arbetenas påskyndande utöfver hvad planen upptager, kunna för sådant ändamål begagnas.» »Jag hemställer i underdånighet, att Eders Kongl. Maj:t, med framläggande ef denna plan, måtte, för att blifva satt i tillfälle att låta med all erforderlig kraft företaga de arbeten, hvilka, enligt planen, böra under de fyra åren 1857—1860, eller före nästa statsreglerings-periodS slut vara utförda, af Rikets Ständer äska att i sådant ändamål må till Eders Kongl. Majlis disposition anvisas följande summor, om hvilkas anskaffande i deu ordning Eders Kongl.
Majits på Rikets Ständers begäran utfärdade Nådiga Kungörelse af den 5 Februari 1855 stadgar, genom upplåning mot utgifvande af fonderade stats-obligationer, Eders Kongl.
Maj:t torde i Nåder föreslå Rikets Ständer att meddela Fullmäktige i Riksgälds-kontoret erforderlig föreskrift, nemligen: l:o.
För år 1857 ett belopp af 7,755,000 Riksdaler Riksmynt, att utgå med 1,500,000 Riksdaler under första, — med 2,300,000 Riksdaler under andra, — med 3,000,000 Riksdaler under tredje, och med återstoden eller 955,000 R:dr under fjerde qvartalet af samma år. 2-o.
För nästa statsreglerings-period eller åren 1858—1860, tillsammans 23,500,000 Riksdaler Riksmynt, med rättighet för Eders Kongl. Majit att bestämma huru stort belopp deraf, inom ett maximum af 9,000,000 Riksdaler, bör under hvartdera af ifrågavarande tre år utgå. 3:o.
För samma statsreglerings-period ett särskildt kreditiv af 5,000,000 Riksdaler Riksmynt, för att, i händelse omständigheterna del medgifva, kunna påskynda de återstående arbetenas utförande i sådana delar af landet, hvarest stambanornas hufvudriktning blifvit genom Kongl. Majlis och Rikets Ständers beslut afgjord.
Det torde i sådant fall blifva möjligt att före 1860 års utgång, bland annat, fortsätta arbetoL å Södra Stambanan från Finjasjön ett slycke in i Småland, „ samt å Nordvestra Stambanan mellan Arvika och Norrska gränsen, i fall omständigheterna dertill gifva anledning.» »Ehuru i ofvan upptagna arbetsplan för de fyra åren 1857—1860 vissa bestämda penningebelopp äro afsedda att användas för byggandet af särskilda ban delar, torde likväl, emedan förhållandena kunna göra afvikelser från nämnde plan nödvändiga, hvarigenom ett arbete kan komma att kosta mindre, men ett annat deremot mera än som påräknats, Eders Kongl. Majit finna angeläget förbehålla sig rättighet att, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med berörde plan, efter behof bestämma medlens fördelande å de särskilda stambane-arbetena, helst högst betydliga utgifter, såsom för administrationen, anskaffandet af den rörliga materielen och de dervid nödiga anordningar m. m. äro för byggnadsföretaget i dess helhet gemensamma. » åi) Kongl.
Prop. JM 26.
»Hvad slutligen den arbetskraft angår, som till jernvägs-byggnadernas utförande erfordras, kan visserligen på grund af den erfarenhet, som i sådant afseende hittills vunnits, antagas, alt i sjelfva de trakter, der dylika arbeten komma att delvis företagas, arbetare till temligen betydligt antal skola blifva att tillgå; men som dessa arbetare likväl icke torde blifva tillräckliga, och det i alla fall vore mindre lämpligt att från jordbruket i någon trakt bortdraga allt för stor arbetskraft, finner jag det blifva nödvändigt att, såsom både Kommittéen oell Chefen för Statens jernvägsbvggnader tillstyrkt och äfven hittills vid större arbetsföretag inom landet egt rum, kommenderingar ur arméen jemväl begagnas till ifrågavarande byggnader, helst dessa arbeten i väsendtlig mån åsyfta alt underlätta landets försvar och således icke kunna anses vara för arméens ändamål främmande.
Statens utgift lärer blifva lika, antingen soldater eller privata arbetare begagnas
Om af den för Statens jernvägsbygg nader årligen behölliga, till omkring Tio Tusen man beräknade arbetsstyrka, hälften kan, enligt hvad Byggnads-chefen antagit, påräknas komma att bestå af privata arbetare, men dessa utgå från Stockholmstrakten, Upland, Södermanland, Westergöthland.
Småland och Skåne, bör härigenom någon anmärkningsvärd minskning i den för de särskilta orterna behöfliga arbetarepersonal icke kunna åstadkommas, och en sådan olägenhet torde äfven, hvad kommenderingar ur arméen beträffar, kunna i sin mån förekommas derigenom, att icke ett alltför stort antal trupper kommenderas från någon särskild provins, och minst från en sådan, hvars private arbetare i större mängd låtit anställa sig vid jernvägsföretag i orten.» »Utmed och i närheten af städerna torde soldater böra uteslutande begagnas, emedan erfarenheten visat, att endast med svårighet ordning och arbetsamhet kunna vidmakthållas bland en större, i granskapet af städer förlagd styrka af private arbetare.» »Öfver inkomster och utgifter i och för den trafik, som på smärre delar af stambanorna redan öppnats, och hvilken före 4860 års slut bör hafva vunnit större utsträckning, tillstyrker jag att särskild redovisning mätte anbefallas, hvarvid jag anser lämpligt att, om någon nettobehållning af passagerare- och gods-trafiken å Statens jernbanor under tiden intill 1860 års slut uppslår, densamma får ingå till byggnads-fonden, men att således äfven, ifall någon brist skulle dervid uppkomma, den må af nämnde fond få bestridas.» »Som, Kongl. Maj:ts Nåd.
JY3 26.
41 »Sorn, lill betäckande af de ulgifter
Kommitléen nödgals i och för det åt densamma i nåder lemnade uppdrag bestrida, det af Rikets sednast församlade
Ständer för sådant ändamål till Eders Kongl.
Maj:ts disposition ställda anslag af Sextio Tusen Riksdaler banko icke befunnits tillräckligt i anseende till den större utsträckning undersökningarne måst erhålla, och Eders Kongl. Maj:t derföre, på Kommittéens underdåniga anhållan om ytterligare anslag, anbefallt Statskontoret att af under händer varande medel för undersökningarnes fortsättande förskjuta 17,000 Riksdaler Banko, som likväl, enligt hvad Kommitéen nu upplyst, icke till fullo komma all åtgå, tillstyrker jag i underdånighet, det Eders Kongl. Maj:t mätte hos Rikets Ständer hemställa, att, sedan Kommittéen afgifvit redovisning öfver de till dess disposition ställda medel, och till Stats-kontoret återlevererat den då befintliga behållningen, Stats-kontoret måtte ega att af Riksgälds-kontoret utbekomma ersättning för beloppet af dess fordran hos Kommittéen.»
Hvad sålunda blifvit af Herr Departements-chefen i underdånighet föreslaget och tillstyrkt, deruti Stats-rådets öfrige närvarande Ledamöter jemväl instämde, fann Kongl.
Maj:t godt att till alla delar gilla och bifalla; hvarjemte och sedan ett af Herr
Departements-chefen uppsatt förslag till Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition i ämnet blifvit till justering uppläst, Kongl.