Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Stats-Contoirets försorg skall transporteras från upplags-ställen hit till Stockholm, måtte vidtagas den före 1810 begagnade utväg, att Rentegifvarne måga efter öfverenskommelse med Kongl. Hof-Stallet Ipsa höet och halmen efter utsättande pris, samt Hof-Stallet äga att härstädes uppköpa motsvarande q vantum, och i annat fall, eller derest sådan öfverenskommelse icke träffas kan , besörja hit transporten, hvilken ej borde tillhöra Kongl. Stats-Contoiret, samt till kostnaden dervid, jemte skadeersättning i händelse af förlust i ett för allt årligen uppbära 1000 R:dr.
Dessa anmärkningar innefatta, att den höoch halm-brist, som vid Kongl.
Hof-Stallet sig yppat uti ifrågavarande levereringar in natura, i Vestmanland vid Kongsör och i Södermanland vid Gårsingeholm och Engsholm, skulle efter Utskottets förslag afhjelpas derigenom, att hemmansägarne i berörde samt Stoekholms och Upsala Dän contraherade här vid Hof - StallStaten och betalte hvad den begärte: att desse hemmansägare, som framför sina vederlikar t
Irenne år måst vidkännas ett orättvist förökadt onus, Den a Juli. onus, att forsla hö och halm ända till atta å nio mil, skulle helt och hållet blifva pålagde ersätta den kostnad, som genom spillningen af detta foder vid transporten uppkommit; att då omförmäldte
Län likväl, icke hafva större förbindelser att fylla de yppade bristerna än de öfriga Länen i Svea Rike, icke inses kunde* hvarpå detta förslag sig grundar, samt hvarföre de hemman , som med sina rentor aro Kronan besparde i dessa Län, böra betala öfver Markegång, mera än deras vederlikar i andra Län, och hvarföre icke en och samma rättvisa skall vederfaras alla skatte-hemman inom ett och samma
Län, af hvilka det ena i samma Socken och äfven samma Ry är Embetsman på lön anslaget och får betala sina rente-persedlar efter Markegång, eller forsla vissa förelagde mil, men det andra som är Kronan bespardt, skulle betala efter Hufvudstadens höga hö- och halmpriser, hvilket ej vore rättvisa Skattdragande emellan, att Hemmansägarne i Vestmanland nog lidit dessa 3;ne år, då de måst färdas till Kongsor med rente-hö och halm % hvarifrån fodret skall korts till Strömsholm, som varit arne mils närmare väg för alla leverantser: att Snäfringe Härad syntes böra få bibehållas vid uråldriga tiders bruk, att leverera vid Strömsholm , då det lika lätt kan gå för sig , att derifrån transportera till Kongl.
Hof-Stallet, samt att de, som alltid löst efter Markegång!, måtte dervid blifva bibehållne.
Uti hvilka anmärkningar Riksdags-Fullmägtige från ofvannämnde fyra
I an - Den 2 Juli.
233 I anledning häraf får Utskottet upplysa, att fråga nu icke är om något nytt eller utsträckt åliggande för Hemmansägare i dessa Län, utan om en anstalt, som synes kunna leda till deras förmon.
Maj.-ts och Kronans behållna rente-liö och halm derstädes, sorn pä grund af hemmanens natur mäste in natura utgå, när Kronans behof det fordrar, blefvo vid 1809 och 1810 årens Riksdag, enligt Riksens Ständers underdåniga skrifvelse den 16 April sistnämnde år, rörande utfodringen för Kongl. Hofstallet, påräknade att in natura utgöras, hvilket ock Kongl. Maj:t under elen 2 5 September 1811 fastställt, och härutinnan kan åtmindstone för närvarande någon ändring, icke göras, men välden lindring beredas, att på sätt Stats-Utskottet föreslagit, rentegifvarne kunna, mot skälig lösen för dessa rente-persedlar, undvika besväret och olägenheterna af desammas transporterande längre väg till uppbörds-stället.
Från längre tsd tillbaka har sådant varit antaget, och blifvit verkstäldt uti Uplands och Stockholms Län; och då det efter Utskottets förslag skulle bero af frivillig öfverenskommelse emellan Hof-Stallet och rentegifvarne, antingen lösep må ske eller ej, kan Utskottet icke förese, att något äfventyr eller lidande för rentegifvarne härvid skulle kunna uppkomma.
.Någon större rättvisa .eller jemnhet emellan de skattdragande hemmansägarna kan ej mera i. detta hänseende åstadkommas, än uti många andra fall, der Skattehemman finnas olika onererade; hvadan ock den förde klagan öfver lidande, *34 Dera 2 Juli. dande, som de frenne sednare åren skall öfver, gått ifrågavarande hemmans-innéhafvare och som förmenas ännu mera ökas af den nu föreslagna anstalt, icke synes skäligen äga rum ; äfvensom hvad angår uppgiften att levereriijgen tillförene skedt vid Strömsholm ifrån Snäfringe Härad, afseende derå icke kan göras, enär något af ifrågavarande hö och halm derstädes icke erfordras, utan allt bör ingå till Kongl.
Hof-Stallet samt i sådant afseende levereras å det dertill utsedda tjenligaste upplags-stället Kongsör.
Detta öfverlemnas dock vördsammeligen till Biksens Högloft.
Prest-Ståndets ©ch Ad.
Bedamöters Bedamöters vägnar vägnar Carl de Geer.
På Vällofl. Borgare- På Kederv. Bonde Ståndets Ijedamöters Ståndets Bedamöters vägnar vägnar Carl Fr.
Uppläst hos Högloft. Ridd. och Adeln den 2 Juli.
Prest-Ståndet den 2 Vällofl. Bo*,gareStäqdet den j Hederv.
Pikets Högloil.
Ständers Bevillnings - Utskott närmar sig under blygsamhetens farhågor och Den a Juli/ •ch hoppets tröst, målet af sin bana.
Det genomskådade den , redan vid sitt första inträde derå , utan att öfverse, antingen ämnets inveckling och vigt , mängden af stridiga intressen , som borde sammanjeriikas, eller de mer och mindre grundade anspråk, söm skulle göras, och för hvilket allt én enda svag motvigt gafs, i den goda vilja, som förenade Utskottets samteliga ■Medlemtnary och , af Rikets Höglofl.
Ständers förtroende uppmuntrad , under mörka bekymmer, företog ett nu fulländadt verk Utskottet tror sig ej behöfva föra Rikets Höglofl Ständer till sinnes, att, må hända, ingen befattning är mera brydsam och obehaglig, än deri af Starsbördornas fördelning Medborgare emellan, att äfven, då fråga i synnerhet är, att jemka denna/partiella tillökningar kunna vara af en bjudande nödvändighet ; Att i öfrigt icke alltid den, som hårdast tryckes, klagar högst öfver orättvis beskattning, ty då “medborgerlig anda qväfver mången klagan i ett ädelt bröst, och den goda Medborgaren för Samhällets förmoner, i det längsta, utan knot bär dess tyngder, gifvas andre, som anse alla öfriga Medborgareklasser böra , äfven med sin sista skärf, bidraga til’1 deras lindring, missunna sjelfva torftighéten ett medlidsamt afseende, och skulle föga tillfredsställas, så länge någon, ehuru lätt börda , vöre qvar, den de ännu ej mäktat afvälta på redan förut tryckta skuldror.
Utskottet har derföre ålagt sig en noggran undersökning, för att kunna rätt tillämpa de läkemedel, sorn vöre inom 'Deri 2 Juli. inora gränsen af dess förmåga , till en välgörande lindring, der den oundgängligen fordras.
Äf Kongl. Majrts Nådiga förklaring vid Riksdagens början, hade Utskottet anledning att hoppas, det utskylderne ej behöfde okas, hvilket i. närvarande ställning, efter dess tanka, leke . eller, i verkligheten skulle varit möjligt.
En betydlig lindring deruti var snarare af den ovilkorliga nödvändighet, att, derförutan, det hela ej kunnat äga bestånd.
Af sitt Särskildta Utskott hafva Rikets Höglofl.
Ständer emottagit målningen af Eandets tillstånd.
Utskylderne, efter ett hastigt ökadt rörelse-capitat beräknade, kunde endast med detsammas både tillvarelse och jemt fortsatta Circulation utgöras, och det belopp , hvartill R.estantierne redan för år 1813 stigit, visar nogsamt, att utom de verksammaste botemedelför det onda , Bevillningen för ett kommande icke utan mycken svårighet skulle utgått.-
Om bördan för smärre hemmansdelar varit mindre känbar, har deremot ägare af större Egendom till den grad erfarit dess tyngd, att hans undergång, om den ännu ett år fått fortfara, icke kunnat afböjas.
Utskottet både ansett den lindring tillgångarne medgåfvo, bqra först och främst komma Jordbruket till godo, och öfver 270,000,000 R:dr icke vågat beräkna hemmansvärdet, sorn år 1813 uppgeck till 320,218,000 R:dr.
Förmodande Utskottet ändå, att Rikets Höglofl.
Ständer, till upprättande af Eandets Moder-näring, taga de verksamma mått och steg, hvarförutan den be v ill - Den s Juli. 837 villning , som nu ålägges, ej en gång med dess bestånd kan förenas.
Af de flera till Utskottets pröfning inlem» nade Bevillnings-Eörslag, hafva de fleste saknat både den mognad i plan och tanka, samt den billighet i princip, hvarförutan, då alla föreskrifter för verkställigheten äfven felade, deras antagande icke ens med alfvar syntes kunna sättas i fråga.
Ett enda förekom nied rättvist anspråk på Utskottets odelade uppmärksamhet, ett, som i alla dess delar borde noggrant undersökas, för att, i anseende till den lika allmänt erkända rättvisan af dess princip, som medgifna osäkerhet i beräkning, icke förr antagas, än med full visshet vere utrönt, att dess förut befundne brister blifvit afhulpne, icke förkastas förr, än den grund, hvarpå det hvilade » blifvit noga undersökt, och befunnen till den grad opålitelig, att en byggnad, som derå uppfördes, svigtailde och hvarje ögonblick hotan» de fall , icke kunde trygga någon inneboende.
Denna undersökning har blifvit verkstäld, och då Utskottet medger, att det såsom blott åhörare af hvad till förmon för 1810 års Bevillnings-system blifvit i tal och skrift yttr-adt, utan förbindelse, att ansvara antingen för summans säkra ingående eller jemna fördelning, skulle lätt hänförts, att gifva det sitt bifall, måste i sin nu brydsamma belägenhet, då det ej allenast bör yttra sig som Domare i detta ämne» utan ock ansvara för säkerheten i beräkning, samt en jemn rättvisa i fördelning af den bevillning som föreslås, det anser sig ovilkorligen pligtig*. 33* JDatt a Juli. pligfigt, att ogilla ett förslag, som i intetdera af dessa hänseenden varit tillfredsställande.
Om detta Beskattningssätt med allt, hvad det år 1810 lofvade, redan i denna tidpunkt, vid ett hastigt ökadt Rörelse-Capital och en ännu foga markbar undervigt i Handeln, medan, en allmän välmåga lättade betalningen af Rande s Utskylder, likväl orsakade brister, sorn tungt återfollo på kommande tider, synes väl dessa vara mera fruktansvärda nu, då en allmän nod intagit välmågans, förlägenhet och penningebrist den ymniga tillgångens rum
Men vigtigare inkast hafva mott; kunde en redlig uppgift af inkomst, antingen hos en hvar förutsättas, eller vore Beskattriingsmäns blick alltid nog klarsynt, för att genomskåda hvarje Medborgares sanna belägenhet, vore ock viljan alltid med förståndet i dessa vigtiga ämnen ense.— skulle 1810 års Bevillnings-Stadga gifva ett alltid tillfredsställande Resultat; men då uppgifternas ofelbara riktighet skulle hos en var förutsätta deri Medborgerliga anda, sorn beklagligen hos mindsta delen kari förmodas måste, med antagande af detta System , hela beskattningen komma att bero af ett godtycko, som farligt, äfven hos de mest upplysta män, måste vara det i högsta grad, när den såsom här, ofta måste öfverlåta* åt Personer , som lika sakna både förmågan af en djup forskning och det medborgerliga nit, hvarigenom man uppoffrar sig for sin pligt.
Calculer hafva företedts , att stödja det uppgifna Pörslaget, — Sarskildte Ledamöter af Utskottet sysselsatt sig med deras granskning, erfarne Em betsmäns - Den 3 Juli. betsmäns biträde jämväl blifvit begagnadt, och.
Resultatet som visat en inkomst nästan tredubbel mot hvad den högst varit förmodad , samt nära femdubbel mot den, hvaraf bevillningen för.år 1810 verkeligen utgått, har gifvit en bestämd öfvertygelse; att med förslagets antagande, utan att någon lindring blifvit beredd i medborgerlighetens bördor, Regeringen skulle sättas i förlägenhet, och Styrelsen komma att sakna den fasthet och kraft, hvarförutan Statens bestånd måste vackla.
Utskottet har då ansett sig böra gifva åt 1812 års Bevillnings-Stadga, till sina grunder af erfarenheten pröfvad, de rättelser som dels af allmänna rösten högt påkallades, dels vid en noggran undersökning funnos oumgängeligen nödiga, antingen såsom allmän princip eller i dess särskildta detailler.
Så hade erfarenheten visat, att då de sednast gångbara salupriser, sorn värderingsgrund föreskrefvos, fem procent af köpeskillingen, åtmindstone af ^Landtegendom, aldrig kunde såsom inkomst påräknas; att Rikets Embets- och Tjenstemän, hvilkas Eöneförmoner alltid syntes i öppen dag, voro- allt för högt beskattade, och att,' då inga afdrag medgåfvos om än hela inkomst-tituln genom en viss utgift genast försvann, de utan all rättvisa blifvit behandlade.
Eevillnings-Utskottet har i båda hänseenden trott sig böra gifva en nödig rättelse, och då, med antagande af samma grund, det genom bestämda föreskrifter för värderingen trott sig hafva förekommit all egenmyndig eller annan nedsättning af Egendomsvärdet, än den, SOI* 34° Den 2 Juli, sorn af verkeligen fallande priser kunna föranledas, och hvilken i Utskottets Calcul ingått, icke beräknat inkomsten af de i Fastigheter nedlagda Summor till mer, än Fyra af Hundradel. X förhållande till en sådan lindring i Egendomsbevillningen, har högsta afgiften af T.öne-inkomst äfven med en procent blifvit nedsatt , med.så mycket större skäl, som genom den vanliga Centonalen den ändå vidkännes ett verkeligt afdrag; med afseende åter, å hvad en Tjensteman^ knappaste lifsbergning oumgängeligen fordrar, har all löne-inkomst, som sammanräknad icke öfverstiger 300 Rid., blifvit från bevillning frikallad, samt å lön deröfver till 1,200 Rtdrs belopp, densamma lindrad, icke så-sorn Utskottet skulle önskat, men så vidt det varit i dess förmåga; äfvensom stadgandet jemväl till pensioner blifvit tillämpad!* Enskildt
Egendom och publik lön hafva blifvit åtskilde , emedan Utskottet icke funnit rättvist, att sine Embetsman skulle, med afseende å den enas ärfda förmögenhet, för den lika lön dem af Staten vore til Idel t, åläggas en olika bevillning.
Progressiva afgiften har blifvit borttagen , emedan för den gäldbundne hardt tryckande , af förmögenheten lätt gäckad, den med hvarje år skulle blifvit ringare i producten, och ändteligen icke lönat den vidsträckta brefväxling som deraf föranleddes, eller ersatt det dröjsmål i Uppbörd och redovisning, som blef en oundvikelig följd, samt ytterst, emedan Lagstiftningen minda* synes böra motarbeta den medborgerliga andan, eller föranleda till illusion af Éagens kraf.
I De - Den a Jidit 34i I Detaillevna har den Orättvisa blifvit afhulpen, hvaröfver i synnerhet flere Bruks-ägare med skäl kiapat, att det för deras Bevillning stadgade mindsta belopp, var så högt beräknadt, alt icke deras behållning, utan hela tillverkningens salu pris, blef Bevillning underkastadt.
I enlighet med mankönets har qvinkönets Capitationsbevillning mellan 1$ och 18 ar blifvit nedsatts Gemenskapen af indeldta och värfvade Arméen, enligt Rikets Möglofl.
Siänders önskan vid Riksdagen år 181a, för, denna afgift förskonad: de personliga utskylderne för de ringare Folk-klasser märkeligen lindrade och den 3:dje Artikeln jemväl kunnat utan svårighet umbäras, hade icke Utskottet dels velat gifva efter för den mera allmänt yttrade önskan, att Brännvins-Consumtions-afgiften måtte upphöra, dels ansett sig, då det ej kunde tillstyrka Uandt-Tullarnas åter upptagande, så mycket heldre böra låta Tull-ersättningen i allmänna Bevillningen ingå, som den pä manga ställen, och i synnerhet i.J-Iufvud-Staden, i ett lika orättvist som allmänt öfverklagadt förhållande utgått.
Sedan Bränvins-Consumtiops-afgiften blifvit stadgad till ett belopp af iner än Tio procent af Bevillningen efter s:dra 'Artikeln, har Utskottet icke utan den yttersta orättvisa, och utan att all den lindring, som för Jordbruket varit åsyftad, skulle genom detta enda drag försvunnit, ansett sig kunna låta den sednare på samma sätt utgöras; det har derföre låtit icke fullt hälften (det högsta som varit rnöjligt) utgå efter Bevillningsgrund, och för det öfrigas godtgörande stadgat en Personel Bevillning, i trenne klas5 .te Bandet. 31. 33. *er 24* Den z Juli. ser till det belopp, som i Förslaget synes oell hvarifrån alla de, som af Tullarnas indragning hafva ringa eller ingen nytta, äro helt och hållet undantagne.
Qvarn-tullen och Accisen deremot, har Utskottet funnit bora utgå och uppbäras på enahanda sätt, som hittills, och får till Rikets Höglofl.
Ständers pröfning vördsamt hemställa, om icke Riksgälds-Contoiret, mot rättighet att uppbära hela den öfriga Bevillningen, beräknad till 2,770,000 R;dr, må de för UandtTulls-ersättningen och Consumtions-afgiften belöpande 270,000 R:dr till Stats-Verket godtgöra.
Calculernas pålitlighet förmodar
Utskottet vara så mycket mera ofelbar, som de äro grundade på en vunnen erfarenhet, hvilken år 1812 ej var att tillgå; större Summor jemväl blifvit för afskrifningar beräknade, hvilket förut aldrig handt, samt en nedsättning till femtio millioner i Egendoms-värdet föresedd, hvilken, om Åkerbruk och Näringar nf Rikets Ständer vinna det biträde, hvarförutan det helas bestånd äfventyras, troligen ej skall komma att äga rum.
Bländ inkast som Utskottet föreser, är Capitalistens beskattning ett ämne, som , ur flera synpunkter betraktadt, länge fästat dess uppmärksamhet.
Utvägar hafva icke saknats, att aftvinga honom en gärd å Fosterlandets altare; men utom det, att den omgång, sorn till en del verkat upphäfvandet af progressiva afgiften, skulle härigenom med ännu mindre nytta åter införas, anser Utskottet vidtagandet deraf i närvarande ställning skola komma att ytterligare betunga den gäldbundne; i en förändrad åter, som så huf - Den 3 Juli. 243 hufvudsakeligt beror af Rikets Högloft.
Ständers egna åtgärder, de stadgade afdragen, utan motsägelse få äga rum.
Utskottet har likväl genom vissa föreskrifter, Utan våldsamhet, men icke derföre mindre verksamma, sokt att omgjorda gäldenärs til 1 sta rid i ga rätt.
Då en öfvet flods afgift å sådana förbruknings-artiklar , som inom .Landet tillverkas, skulle qväfva inhemsk industrie, har Utskottet ansett den icke böra äga rum ; likväl har , i grund af Rikets Ständers Beslut, dten vanliga afgiften på spelkort blifvit bibehållen, äfvensom till fyllnad- den förut varande å hundar Ehuru, med en ringa tillökning i den Personliga classificerade Bevillningen, den kunnat undvikas å utländska öfverflöds- eller luxe-artiklar, har Utskottet ej velat, i förväg för möjeligen blifvande förbud, stadga rn afgift, hvais beräkning skulle blifvit ytterst osäker, heldst det ansett en sådan lärnpeligast stadgas genom en så beskaffad förhöjning å Sjo-Tulleri , sorn, med afseende ä varuvärdets och myntets inbördes förhållande, förenar det å varans mer eller mindre umbärlighet samt importens verkan å handels-vågen; det är endast på sådant sätt, som afgiften oberoende af en mer elter mindre redlig uppgift träffar Consumenten och träffar i deri mån han consumerar, det är på en gång säkert och i det mest rättvisa förhållande.
Till ersättning för den Bevillning, sorn en öfver all gräns uppstigen •
Bränvin*-förtär ing år 1812 ålades, och hvarigenom i synnerhet, hos det uppväxande Slägte* denna osed förmodades kun - 544 Den 2 Juli. kunna, til! allmän båtnad inskränkas, bar den g:dje Artikeln tillkommit, hvaraf endast enviss del för Tull-ersättningen fordrats.
Afgifterna å Socker och Alun, så väl som hvad efter Beslutet vid i8og-io årens Riksdag genom förhöjning i Sjö-Tullen å vissa Artiklar under namn af LandtTulls-ersättning stadgades, anser Utskottet böra till nästa Riksdag fortfara, och torde Rikets Hög» lofl.
Ständer böra hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att dessa båda afgifter måtte directe komma Sjö-Tullen till, godo.
Eskilstuna Fristad har Utskottet trott böra så mycket heldre bibehållas vid de förmoner, den vid Stadens inrättning på Rikets Höglofl.
Ständers tillstyrkan i Kongl. Kungörelsen den 16 April i77-i tillsades och i Kongl.
Reglementet den 22 Februari , 1787 vidare förklarades, som denna till Rikets både heder och väsendtliga nytta ledande Inrättning derförutan skulle förfalla, och i öfrigt låtit sådana Inrättningar, som äro allmänt nyttiga, jemte vanlottade Provinser, Verk och Medborgare-klasser , vederfaras all den lindring, som med billighet stätt att förena, och möjlig varit.
Chartse-Sigillatse-Förordningen har Utskottet efter gifven anledning öfv.ersett och med ganska få förändringar, som icke åstadkomma någon synnerlig mindskning i dess belopp, antagit, men emedan försäljningsman svårligen kunnat förmås att ett sådant besvär sig åtaga, i synnerhet å minfdre valeurer höjt den betalning, som utom Stämpeln erlägges, och enär af flera skäl en extra stämpling i Hufvudstaden blifvit * tillä - Den st Juli. 545 tillåten, för densamma stadgat sådana Controller , som af Rikets Höglofl.
Ständers Fullmägtige i Riksgälds-Contoiret föreslagne, förmodas helt och hållet skola betrygga Statens rätt.
De föreskrifter för Mantals-skrifningen , som i Bevillnings-Stadgan innefattades, har Utskottet noga granskat, samt i anseende till tiden och åtgärderna så jemkat, att, då den förre, så mycket möjligt varit, blifvit framflyttad och något öfverflödigt arbete icke ålagdt, verkställigheten för Presterskapet, utan åsidosättande af deras egenteliga kall, må blifva möjlig, samt i allmänhet hindren undanrödjas för Ståndets närvarelse- dervid , till befordrande af all skälig växtlighet i Bevillnings-Summan , samt all oumgängelig Controll å dess belopp.
Hvad angår Husförhörs-längderna, så, enär dessa måste författas i likstämmighet med Socknens eller Församlingens Ecclesiastika indelning i vissa Rotar, och således icke möjeligen kunna hafva den alfabetiska ordning sorn Kronans Jordbok , har Utskottet likväl trott sig böra äska, att hvarje Husförhörs - längd måtte förses med ett pagineradt Register, på det Hemmanen, med mera lätthet, måtte der igenfinnas, och då några Utdrag derur icke lära kunna Kyrkoherdarne, utan Ståndets medgifvande, åläggas, ansett ändamålet vala uppfyldt, om Mantals-längdens enligliet med Husförhörs-boken vid skattskrifningen noggrant pröfvas och vederbörligen vitsordas.
Utskottet har ock , i allt öfrigt detta ämne rörande, bemödat sig, att gifva så bestämda föreskv att både en obehaglig villrådighet må f SJ6
Den a Juli. mas, samt behofvet af förklaringar försvinna* Hvad i afseende å Brandforsakringarne iaktiagas bör,voch Kongl. Maj:t i Nåder föreskrifva, har Utskottet i BevilInings - Förordningen , till vederbörandes efierråttelse, infört, och torde dervid bora förblifva.
Men hvad Uppbörden angår, mäste, efter dess tanka, både Capitations och öfrige Bevillningen på en gång uppbäras, till förekommande deraf, att ett följande års Capititions-afgift må kunna användas till fyllnad af Balancer å det förflutnas öfriga Krono - rentor; hvarigenom således det välgrundade stadgandet, att ny Uppbörd ej må anförtros åt KionorFogde, innan han för ett förflutet år för sig gjort latt, så mycket heldre göres åter gällande, som, med den Riksgälds-Verket medgifne ökade Discont rätt, Utskottet anser fördelen af Uppbördens inflytande, några få månader förut, nu mera hvarken svara emot de olägenheter och det äfventyr, sorn en sådan anstalt medförde, eller någon verkelig lättnad för den skattskyldiga derigenom hafva blifvit beredd.
Hedan genom den Progressiva Bevillningens afskaffande , har Uppbörden blifvit märkeligen lättad , och Utskottet har derjemte sokt lemna sådana föreskrifter, som förenkla methoden och gifva all möjelig reda; hit hörer deri särskildta Lands-Boken för Riksgälds Verkets medel, hvars inrättning det föreskrifva.
Men då, med anledning afförd klagan ofver Debet-Sedlarnas multiplicerande utöfver verkeliga behofvet, Utskottet inskränkt deras antal inom hvad detsamma klafver, har så väl för ?tt ersätta den härigenom mindskade inkomsten för Den q Juli. 2 47 för Häradskrifvarne, som ock till fond för nu stadgade ehuru knappa underhåll för PröfningsCommittéens Ledamöter, det ansett en procent af hvarje Lans hela taxerade Bevillnings-Summa böra, på sätt Förslaget innehåller, till de med verkställigheten förbundne kostnader afsättas; endast i afseende å Stockholms
Stad hafva meningarne häröfver i så måtto varit delade, att Högloft.
Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda Bonde-Ståndet, under vilkor att Löne-anslagen för Uppbördsmännen till en del af Statens medel bestridas, ansett endast | procent, mea Högvördiga Prest och Vällofl. Borgare-Stånden en procent, höra härtill afsättas, hvilka alternativer derföre Rikets Högloft.