Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Bankens Lån till enskildta vid dessa tidepunkter, hvarigenom det resultat erhållits, att Banken skulle komma 1823, att förlägga Låné-rörelsen med 7,600,000 R:d mera, än den det gjorde 18 14 ; men, då Lån till 2,500,000 menniskor i massa, hvarföre de samfällt betala så väl intressen sorn Capital-afbetalningar, efter min tanka, icke med skäl i Calculen kunna uteslutas, och det så mycket mer, som de Lån, hvarmed Banken,1823 kommer att förlägga en - Stats- och Banko-Utskottens Betänkanden.
525 skildta, bestar utaf de Ränte- ooh.
Capital-afbetalningar, hvilka å Nationens samfäldta
Lån intill desi tiden blifvit gjorde.
Oin Calculen således med den förändring uppgöres, att Bankens Lån till Stats-Verket deri upptagas , så blifver den, som följer :
Banken deltog i Allmänna Låne-rörelsen den 31 December 1814 genom sin Discont med - 6,515,000.
Då begagnade Creditiver i Filial-Disconterne - - 440,500.
Lån till Stats-Verket - 10,012,473.
Lån på Fastigheter - 2,500,000.
Summa R:d 19,467,973.
Efter Höglofl.
Utskottens Förslag kommer Banken att deltaga i Låne-rörelsen 1823 genom sin Discont med - 6,724,000. af nuvarande Filial-Discont-Creditiver - - 1,400,000. inlöste Discont - Assignations-Summan - - 700,000. i Fastighets- och Odlings-Lån 6,800,000. ökadt Creditiv åtJern-Contoiret - - 600,000. ökadt Creditiv till Manufactur-Disconten - - 400,000, dertill kommer då återstående delen af Bankens Lån till Stats-Verket - 3,961,141.
Summa 20,585,141.*)
De summor, hvarmed Banken förlägger Näringarne, och hvilke icke undergått förändring, äro i så val Utskottens, som denne Calcul uteslutne. 526 Stats- och Banko-Utskottens Betänkanden'.
Häraf synes, att Banken 1823 icke kommer att verkligen förelägga Låne-rörelsen med mer än 1,117,168 B:d mera än den gjorde 18 14, men deremot kommer, i händelse Utskottens Föslag skall verkställas, de 8,495,300 R:d, hvarmed enskifta vid 1814 ars slut genom Filial-Disconterne förläde Lån-rörelsen, att till 1823 frän iåne-tillgangarne försvinna.
Den Verkliga Låne-tillgången är således då mindskad med icke mindre än 7,378,132 R:d, oaktadt Bankens biträ* de till Lån-rörelsens förläggande är ökadt med 1,117,168 R:d.
Herr Borgmästaren Holm:
Jag anhåller att vidare få utveckla mina iskäl i det yttrande, jag förut afgifvit, för att jemte detsamma, såsom min reservation, åtfölja Betänkandet tiir Riks-Slånderi, i frågan om Finan-' ce-Regleringen.
Den enda betänklighet,rjag hort med alfvar yttras emot Realisation, är att Banken ej har tillräcklig Silfver-Fond för ett sådant företag, Man bestrider således icke sjelfva principen, titan endast möjligheten, alt befordra den lill verkställighet.
För att komma till denna möjlighet, hafva våra störste kännare i Finance-och Statshushållnings-vettenskap: n ansedt förnämsta åtgärden bestå deri, dels att for Bankens inkomster förstärka Silfver-Fonden, så att len successivt kan närma sig Sedelstockens belopp, och dels för att så mycket fortare komma till målet att upptaga ett större Län i Silfver.
Desse förberedande anstalter gifva ju tydligt tillkänna, att afsigten är att i framtiden gif - Stats-och Banko-Utskottens Betärikanden5?^ va full valuta i Silfver för Banko-sedlarnes namnvärde.
Man kan väl ej bestrida rättvisan af denna grundsatts, da man endast betraktar Banken isolerad från Nationen.
Men, då det förut är visadt, att Nationen skulle bli ruinerad genom en sådan operation, emedan hvarje penninge-egare under tiden ville hafva sine penningar till hands, för att begagna Conjuncturen, hvarigenom de fleste Näringsidkare skulle blifva störtade; så anser jag det högst nödigt, att man fäster ögat på Nationens bästa vid en sådan vigtig operation.
Sjelfva frågan om grunderne för en Realisation, anser jag långt mindre vigtig, än de ämnen, som af Realisationen blifva beroende.
Jag vill föreställa mig att Sedelstockens belopp är eller snart blir 30 Millioner R:d , hvilka skulle på ett eller annat sätt realiseras.
Denna summa måtte vara högst obetydlig emot den summa, tom uppkommit under det vacklande myntvärdet på en tid af 7 år, och nu validerar easkildta Medborgare emellan, och består uti private Lån, skulder för Fastighetsköp , fordringar för utoorgade varor o. s. v. Alla de personer, som hafva fordringar, eller skulldér, eller penningar, blifva beroende af Realisationen eller myntförbättringen.
Det är således högst vigtigt att i detta ämne iakttaga den aldra yttersta rättvisa.
Nu företer det sig klart för allt förstånd,' att alla de afhandlingar, som angå 'Bankomynt, icke kunna bringas till ett lika belopp i Silfver, emedan Banko Sedlar nästan dagligen haft olika värde efter opinion och den bestämmelse, som uppkommit genom Vexelcours.
Då hvarken nå - 528 Stals- och Sanko TJtskottens
Betankamlerti gon positif lag eller moralisk rättvisa kan ålägga mig att betala min skulld i bättre mynt, än det var den tid min skulld gjordes; så kan Lagstiftningen icke eller, utan att begå orättvisa , förandra detta allmänna myntvärde, förr än ett bestämdt allmänt Liqvidationssätt blifvit stadgadt till rättelse för mig och min Creditor.
Om också Banken genom ett underverk kunde bekomjna så mycket Silfver, att den kunde till fulla beloppet genast igenlösa sine Sedlar, så vore det iindock Lagstiftarens pligt , att först stadga en allmän Liqvidationslag till rättelse för den förflutna tiden, emedan jag omöjligen kan åläggas att betala min skulld efter 4g sk.
Cours, då den t. e, blifvit gjord på en tid, då Coursen vargö sk.
Jag vill göra min tanka begriplig genom framställandet af ett exempel.
Om jag ägde 1,000 3Ld Bxq contant på fickan ; så är klart att jag skulle vinna på rpyntförbättringen; men om jag icke agde cpntanter eller fordringar, utan i ställett satt mig i skulld för varor, eller fastighet, beräknad efter 96 sk.
Cours, och nu måste be« fala efter 48 sk.; så blefve min skulld i ett ö^onblick fördubblad.
Af hvad sålunda är anfurdt, torde befinnas tydligt, att, om jag i dag säljer en fastighet föE 1,000 R:d B:co och på denna summa eihåller skuldsedel, sorn efter 96 sk.
Cours är värd 500 Jl:d i Silfver, och i morgon inträffar en sådan realisation att Banken inlöser sina Sedlar med Silfver till fulla beloppet; så läier jag väl icke rimligen kunna tvinga köparen af min Fastighet, att inlösa sin skulldsedel med i,qoo R.d i Silfver, emedan jag i sådant fall skulle få dubbelt Stats-och Banko-Utslottens Betänlanden.
529 värde för jnin Fastighet.
Men, om jag för min i dag försålde Fastighet erhållit contant 1,000 R:d Banco-Sedlar; Kan jag da ined rättvisa göra anspråk , att vid realisationen i morgon fa 1,000 R:d 1 Silfver för mina Banko-Sedlar, för hvilka jag ej utgifvit mera än halfva värdet?
H vem är sky Helig att skaffa Banken tillgångar , att gifva rnig dubbel summa, emot hvad jag rätteligen har att fordra?
På desse och de flere skäl jag förut apfört anser jag all slag3 myntförbättring både vådlig och obehörig, innan ett bestämdt myntvärde blifvit stadgadt att gälla Medborgare emellan vid enskildta Liqvider om skullder, som blifvit gjorda, innan myntförbättringen begyntes.
Kanske att man af alle Cours-noteringarne under de sistförflutne 7 år bör utdraga en m%del-cours, som då blefve grunden för alla Liqvider.
Denna grund torde äfven blifva användbar för sjelfva Realisationsplaneri.
1 sådant fall liehöfves ej något Silfver-Lån att ligga Banken till last.
Fån kan ej erhållas utan Biksens Ständers garanti?.
En garantie att upprätthålla Realisationens fullbordande torde medföra den verkan , att vederbörande icke uttaga betydligt Silfver ur Banken, då ändamålet icke är att dela dess tillgångar, då Banken tvärtom dageligen får in Silfver för sine inkomster.
Om också Silfver på en gång skulle uttagas för alla de Sedlar, som finnas i Finland och i Stockholm; så måtte väl Silfver Fonden räcka dertill.
Snart skola de, som behöfva remittera penningar, åter insätta Silfver i Banken.
För de Sedlar , som finnas i Landsorteme, uttages ej Silfver ålmin - 5 3 o Stats- och Banko-Utskottens Betänk anden! stone icke för de fleste Millioner, som skola utgå i Krono-Utlagor.
Ingen enda olägenhet
Iean uppgifvas, som motverkar den större fördelen af ett reelt och stadigt mynt.
Man säger val, att varupriser och arbetslöner ej rätla sig efter berörde Beduction.
Men jag kan ej gilla detta inkast; ty på lika sätt som hvar och en förstår skillnaden emellan en Sedel på 2 R:d B:co eller 2 B:d Riksgålds-Sedlar ; så lärer man sig snart att förstå, att 32 sk., 40 sk. eller 1 B:d Silfver, svarar emot 2 Bni i Banko-Sedlar, o. s. v. Sveriges olyckor komma ej att aftaga för än efter Realisationsdagen.
Måtte den snart inträffa.
Det vöre ett storverk, ett värdigt bihang till Glädjefästerne vid en stor Konungs uppträdande på Svenska Thronen, att derifrån få datera Sveriges sållare Tidehvarf.
Men denna Realisation bör ej favorisera Utlänningar och Banko-Sedels-innehafvare och skada alla de Medborgare som hafva skulder.
— Med ett orth — Sedan olyckan och oredan är gjord, och nu mera ej kan fullkomligen rättvisligen hjelpas; så tror jag att jag för min Banco-Sedel icke bör vänta mera Silfver af Banken vid Realisationen , an jag nu för samma Sedel kan få på en Auction eller hos en Silfverhandlare.
Ut Supra (Dc till förutstående Betänkande hörande Bilagor Litt.
A--E, finnäs serskildt tryckte och hit intecknade.) Banko-Utskottets Bettfnkanden 531 N:r 45.
Riksens Högh Ständers Banco-Utskotts förnyade Betänkande, i fråga om allmänt kungörande af Banco-Sedelstockens belopp för hvarje är.
Banco-Utskottets
Betänkande af den 1 sisth April, i anledning af väckt motion om allmänt kungörande af Banko-Sedelstockens belopp för hvarje år, har, i grund af åtskilliga dervid gjorde anmärkningar, blifvit från Högloft.
Borgare-Ståndet återremitterädt.
I anledning af hvad flere värde Ledamöter anfört, rörande den förmänliga verkan för Bankens Credit som af den yrkade Publiciteten vore att förvänta; får Banco-Uts! ottet vördsamt åheropa sitt redan afgifne Betänkande, hvaruti Utskottet ej inskränkt sig till den framställde frågans betraktande från en enda synpunkt, utan deremot i möjeligaste måtto sökt utveckla, så väl de sannolika förmånerne somäle befarade olägenheterne af den anstalt, sorn för framtiden föreslagen blifvit.
Erfarenhetens vittnesbörd, andra Länders exempel, och de allmänna principerne i Stats- och Finance-Lrjfran, hafva i desse hänseenden legat till grund för Utskottets framställningar.
Afven utan annan ledning än en och hvar af jemförelsen med ensktlte förhållanden kan hämta, lärer såsom otvifvelaktigt kunna antagas, hvad uti Utskottets Betänkande blifvit anfördr, att mången Banko-inrättning, sorn aldrig brustit uti uppfyllande af åtagne förbindelser, tilläfventyrs skulle rubbas i sin styrka j35 Banko-Utskottets
Betäkandenl och till sin verksamhet inskränkas- genom publicitet af dess tillstånd, ehuru dess solidiié förut aldrig blifvit i fråga satt.
Då Banko-Utskottet å eria sidan medgifvit, att en till sin stadga angripen Bank kan genom allmängörandet af sin •Stallning för tillfället finna tillbaka en del af siri förlorade Credit, har Utskottet ock å den andra ej bordt lemna utan afseende, att, genom ett stadgadt fortfarande af sådane periodiske uppgifter, hvilka, en gång vidtagne, ej utan ny rnisscredit kunde åter afbytas,elt hinder ofelbart skulle läggas för en sadan Banks äler-inträdande uti en fullkomligare verksamhet.
Dessa båda föremål har Utskottet alltså ansett böra till deras vigt sins emellan öf vervögas, och det angelägnare taga furträdet.
Resultatet af detta öfvervägande, sådant det för Utskottet sig framställt, har, jemte déss motiver, blifvit till Riksens Höglofl.
Ständers närmare upplysta pröfning öfverlemn-adt, i så måtto skiljaktigt från de åsigter som legat till grund för den väckte motionen i förevarande ämne, att
Utskottet ej kunnat inse nyttan af ett periodiskt kungörande till Allmänheten, vare sig af Bankens hela ställning eller af blott Sedelstockens belopp, mellan Riks* dagarne, enär tvärtom flere olägenheter och missförstånd derigenom utan tvifvel skulle beredas; men deremot har Utskottet bestämdt förklarat sig ej åsyfta, att den kännedom om Banco-Verket och särdeles om Sedel-Capitulets belopp, som oundgängligen må erfordras för ett riktigt bedömmande af Landets Firianciella och Ekonomiska angelägenheter, skulle Riksens Höglofl.
Ständer undandragas; hvadan Utskottet,^med tillstyrkan, att i hufvud - Banko- Utskottets Betänkanden. sälten vid nu gällande ordning må förblifva, tillika hemställt till Riksens Höglöfl.
Ständers egen upplysta ompröfning., huruvida det vid nu förhanden varande Finance-Reglering ma anses lärnpeli g att Sedelstockens belopp lill Riksens Häglof.
Ständer uppgifves.
Desse i korthet framställde hufvuddrag af Utskottets i ämnet afgifne Betänkande, hvarvid Utskottet ej kati undgå att ytterligare förblifva,* tpide äfven göra tillfyllest att besvara dea af en värd Ledamot inom Höglofl.
Ridderskapet och Adeln, Utskottet gjorde tillvitelse, att ej hafvet uppgifvit några skäl för sitt beslut, och att i den* na fråga hafva sökt tillvälla sig en högre authoritet än Utskottet rätteligen komma bordt; såsom ock de hos Vällofl. Borgare-Ständet förekomne erindringtu, rörande olämpligheten att till Riksens Ständers pröfning öfverlemna Financiella ämnen, sä länge de grunder skola vara obekante, pä hvilka beslutet borde stödjas, lära derigenom finnas i förväg besvarade.
Något misstag uti de i Betänkandet infiutne uppgifter angående Engelska och Amerikanska Bankerne, enligt hvad af några värde Ledamöter blifvit anmärkt, kan å Utskottets sida ej erkännas.
Långt ifrån att bestrida, det speciella upplysnirtgar om desse Bankers ställning kunna af Nationens representanter vid pröfning af allmänna Financiella ämnen för tillfället infordras, har Banko-Utskottet uttryckeligen omnämnt att sådant esomoftast inträffar, och i dylika fall ej får vägras; men tillika uppgifvit, att publicitet genom periodiska kungöranden till Allmänheten, dessemellan, vid någondera af Bank o- Utskottets Betänk and en. desse Banker ej äger rum; hvilket ock är med verkliga förhällandet enligt.
, Under otvunget erkännande af Utskottets ovillkorliga, förbindelse att meddela alla de upp. lysningar, sorn , till följe af Riksens Höglofl.
Ständers beslut, i ett eller annat afseende frän Utskottet blifva infordrade, öfverlemnas det framställde ämnet vördsamt till de respective Ståndens förnyade pröfning och slutliga decision.
De jLedamöter, som vid frågans behandling inom Utskottet varit af skiljaktig mening mot Piuraliteten , hafva åberopat deras vid förra Betänkandet bifogade skriftliga anföranden.
Stockholm d. a2 Maji i8i8< N:r 46.
Ständers sammansatta Statsoch Banko-Utskotts Utlåtande, i anledning af ett af Herr Presidenten m. ni.
D. von Schultzenheim, såsom medlem af Utskotten,^ ingifvit Memorial, rörande försäljning af Kungsgårdar, Recognitions-Skogar och Ojflcers-Boställen m. m.
Under de hos sammansätta Stats- och Banko Utskotten förefallne öfverläggningar, i anledning af Kongl. Majus Kådtga Proposition deri ao December 1 81 7v angående allmänna Penninge-rörelsen och Mynt-värdets Upprätthållande j har en bland Utskottens medlemmar, Herr Presidenten m. m.
D. von Schulzenheim uti ett I10S sammansatta Utskotten uppläst och här bifogadt Stats- och BanÅo-Utskottens Betänlanden. 535 Memorial (Litt.
A) jemte annat föreslagit, att genom styckad försäljning till Skatte- af Kungsgårdar, Recognitions-Skogar och Officerares Boställen, bereda en ökad production och folkstock, såsom, i Författarens tanka, säkraste utvägen, att befrämja och trygga framgången af de anstalter, hvilka, till Penningeväsendets reglering, komma att vidtagas. *•- Hvad först angar Recognitions-Skolarne, så är fragan om deras försäljning, i följd af väckte motioner hos Höglofl.
Ridderskapet och Adeln, öfverlemnad till Stats-Utskottet, som häröfver afgifver Dess Betänkande, och till hvilket sammansatta Utskotten alltså få hänvisa.
Beträffande åter försäljningen af Kungsgårdar och Officers Boställen, så hafva Utskotten, som funnit det härom framstäldte
Förslag förtjena synnerlig uppmärksamhet, trott sig böra tillstyrka Rikets Höglofl.
Ständer, att, till utrönande, huruvida de fördelar, som genom en sådan försäljning voro att förvänta, icke skulle möjligtvis kunna uppvägas af några härvid mötande betänkligheter, hos Kongl. Maj:t anmäla derf underdåniga önskan, det täcktes Kongl. Maj:t i Nåder öfver dessa så ganska vigtiga ämnen af vederbörande infordra alla nödvändiga upplysningar, på det Rikets Höglofl.
Ständer vid deras nästa sammankomst måtte blifva i tillfälle, att ifrågavarande Förslag till närmare öfvervägande upptaga.
Jämväl hafva sammansatta Utskotten funnit de öfriga ämnen , sorn Memorialet innefattar, visserligen förtjena Rikets Höglofl.
Ständers uppmärksamhet, men tillika ansett dem vara af så - 536 Stuts- och Banko-UtskottensBetänkanden. clan beskaffenhet, att de icke kunna komma undet sammansatta Utskottens behandling; och har äfven ett och annat af dem vid innevarande Riksdag redan undergått Rikets Höglofl.
Detta allt underställe* vördsamt Rikets Högloll.
En .Leda-: motr. serskilda tanka hifogas.
Stockholm den 16 Maji aSt8* Afskrift.
' Litt.
Stats- och Banko-Utskottens förec ade afdelning till Finance-Ärendernes beredning, har bemödat sig, att stadga och, om möjligt vöre, förbättra Sedelmyntets värde; men alla försök i denna väg torde till större delen blifva fruktlöse, eller föga beståndande, så länge vi för Brödfödan, och flere victualie persedlar, förblifva till grannar oell Någrannar skattskyldige, samt då ännu Consumtionen i Riks-balancen vida öfverstiger produetionen.
Penningen, om den ock tillfullo vore af Guld eller Silfver, utgör ej ett Tands verkliga välmåga, den är blott värdetecknet och bytesmedlet af varan, hvilken allid utgör hufvudmålet.
Den penninge-tillgång blifver och endast varaktig, som genom Medborgares egna arbetsdrift bereder en rigtig tillgång af nödvändighetsvaror.
Tillskapas pappers-penpingar, som både skola föreställa det vanliga bytesmedlet af metal, och tillika sjelfva varan, utöfver Circulations- och Förlags-behofvet, sa blir ej allenast en ökad dyrhet å alla dagarbeten och Stms- nch Bankn-L1 [sköttens Betänk an deri.
537 å säljbara varor inom deraf en naturlig Följd, utan vexeln för de utifrån förskrifna varor kommer ock i inon af remiltentens reqvisition och tillopp, att gälla, likasom all annan behöflig vara, hvarå ringa tillgång gifves, hvad mur! jeligen den gälla kan; och den inhemske tillver-! karen nödgas dock, vid det skrytsamma activa Handel s-Systemet, att åtnöjas med det pris, sorn. hälst honom af Landets Exportörer beviljas må.
Förutan den sanna och vid Riks-Styrelsen så angelägna Statistiska kunskapen, samt förutan ert förutseende vishet i sådane högmål, kan icke ett folks framtida välgång beredas ; utan kommer tvärtom ett af naturen starkt Rike, vid felagtige Finance-tillställningar, för flere Tidehvarf, att försättas i oreda och vanmagt.
Let är en väl bevittnad sanning, att, innan.
Sveriges område föröktes med Skåne, jemte flera Län, så utfördes både Spanmål och flere Sofvelvaror ifrån vårt Fädernesland, samt till och med bevisligen till Pommern och Liffland, hvilka Länder vi sedan behöft anlita om Säd.
Vid forntidens tarfliga lefnadssätt, nykter-, het och cuttrötteliga idoghet, ifrån Otta till senaste qväll, kunde både i enskildt Bo och uti Samhället, något öfverskott gifvas till utbyte e-j mot de få Utrikes behofven, och inflöt derjemte mycket Utländskt mynt, så att offenteligen ett visst pris måste utfardas på flere slags LTtrikes penningar.
Le fleste Innevånare voro då verksamma Jordbrukare, eller oinskränkt frie NäringsBihang till Riks-St.
Fröt. i§ij—iSiS- Cue Samt.
N:r 69, 70.
Lager b rings Historia IV delen p. 256.
Dess Sant*-’ mandrag h delen p, 8. II. 5o, IIT, p, i®. 4g.
538 Stats- och BanÅo-Utskottens Bet'arilt anden. idkare; och hvarförutan allt skatteköp, både Krdno-Böndernas besittningsrätt orubblig, så väl sorn Aboernes å Kyrkogodsen, hvilka seduares an* tal före Konung Gustaf der.
,I:stes verkstä^da indragning, minst uppstego till 9000 Hemman, **) Säd och Victualier förtärdes ej di af mångtalige Embetsman, af så många Stadsboer och »yslolöse SmåHerrar, af Erossare, Uppassare, samt flere slags vaktkarlar och uppsyningsman, som öka autalet af senare tiders dagdrifvare och lättingar.
Det krigiska Europa hade då ännu icke, med sina talrika stående Alméer på värfvad fot, tvungit Norden, att sätta sig i ett lika besvärande försvarsstånd; och lyckligtvis kunna vi ändock till denna dag merendels räkna våra krigare ibland närande medlemmar 1 Staten, Emedlertid saknas nu armar vid större företag, och oräknelig odlingsbar mark ligger öde; oell flerestädes, der nu grof Timmerskog växer, finnas tydliga lämningar af hvälfda och fordom odlade åkrar, — Allmogens Barn hinna nu knappt blifva fullvuxne, förr än de skynda till Städer, och hvarifrån de inom åtta dagar efter ankomsten äskade försvarsbetyg och sjelfva Tuckthltset ej förmår dem afhålla.
Af en vis Regerings omsorg, medelst en både ökad Näringsfrihet och Näringstillgång, står mer att hoppas; »ch Sverige skall då besanna det hugneliga uttrycket i Kongl. jMaj:ts hfådiga Proposition af den 10
December 1817: ”Att det ännu gifvas åtskillige ”anstalter, såsom tjenande till lättnad för Nä^ringarne, och derigenom till att befordra det ’’National-tillstånd, hvars beständiga tillväxt ut* ö,;‘j Lagerbring* Sammandrag III, delen p, 5.
Stats■ och Banko-Utskottens Betänkanden.
539 ”gör hufvudsakliga villkoret för alla Finance”planers framgång och varaktiga nvtta.”
„ Den omständigheten, au nästan ärligen före Konung Carl Xlttes, denne eljest vördade Rikshushållarens, senaste Regeringsår, Spanmål och flere slags victtialier utfördes ifrån Sverige, naen att sedan sådane lifsmedel, till större eller mindre myckenhet, måste oafbrutet utifrån införskrifvas, kan icke annat ärt väcka en hvars synneiliga uppmärksamhet, och har föranledt till den tanken, att den vidt drifna Reductionen, och det eljest prisvärda Indelningsverket dragit mångfaldiga Hemman ur enskilda egares och Krono-Bönders händer, hvilka af dem hämtat en ymnogare skörd och större Ladugårds-afkomst.
Jag har ock derföre för min del, i Tal och vid flere Riksmöten samt i Tryckta skrifter, yttrat den öfvertygelsen, att, till vinnande af Folkstockens, Produetionens och Statsinkomstens förökning samt med detsamma Nationens oafhängeliga sjelfbestånd, fordrades, jemte några allmänneliga Htishållningsstadgar till vissa missbruks hämmande, hufvudsakligast, att all ambulatorisk illa häfdad Svensk jord , hvilken nära till sägande nu är Possessio nullius, eller ingens fulla Ego, må komma uti idoge sjelfegande och orubbelige Svenske Medborgares händer.
Jag har ock i den akt och mening, genom ett Dictamen den 24 October, till Protokollet uti 1809 år9 Stats-Utskott, *) hvaraf jag hade äran vara Ledamot, tillstyrkt, att alle Kungsgårdar, de Kongl. Lust-Slotten un. *) Se Ridderskapets och AdeinaProtocoll i December p, io65. 1089. 54» Stats-och Banko-Utskottens Betänkandenl dantagne, skulle, sönderdelade L måtteliga områden, så väl, sorn alla Officers Boställen, då de blefvo ledige, och Kongl. Majus
Nådiga bifall dertill vinnas kunde, efter föreslagna grunder till Skatte försäljas.
Det så kallade, Upsala Öde, som uti hela
Ri* ket var, kringsprida» bevarades fordom oskingradt för Upsala Öfver-Konungars räkning, för att nemligen dermed besörja Hofhåliningen med flera förnödenheter; men, som Ilegenters egna inseende å den spridda kungsjorden ofullkomligt ske kunde, och afraden genom tid efter annaa skedde förläningar, sorn icke alltid efter Konun. ga-Balkens lydelse indrogos, efter hand minskades, så sattes detta Upsala Ode, eller Krono-E< gendom, under allmänna Drätsel-Verkets Styrel-j se, som deraf emottog alla Intrader, och Konungen betjentes sedan till Hof- Slotts- Stall- och enskilde behof, med tid. efter annan ökade anslag af Riks-Staten.
180g års Stats-Utskott sökte, att utaf Kongl. Majus och Rikets Kammar-Collegiurn blifva om Kungsgårdars och flera Krouo-Lagenheters beskaffenhet och afkastning underrattadt; och erhöll en detaillerad uppgift om alla desse KronoEgendomars olika Arrende-villkor, upplåtelses- och affiy ttnings-texminer, och befanns deraf, att de genom