Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
45 gen af valdislriktcrne och hvad i öfrigt till regleringen af riksdagsmannavalen hörer, synes enahanda rätt, när ändring uti besagde reglering kunde ifrågakomma, jemväl hafva kunnat och bordt åt Riksförsamlingen öfverlcmnas, utan Konungamaktens inblandning deri.
Genom den i § 8 mom. 6 stadgade census har en högst betydlig del af den jordbrukande befolkningen blifvit från rösträtt utesluten.
Då man gifvit en dylik rätt åt sockenhandtverkare och sockenspelmän, endast dessa för sina yrken erlägga bevillning lill staten, borde, med vida större skäl, alla besutne arrendatorer, hvilka, åtminstone å publika hemman och lägenheter, ega en betryggad och oftast inom slägten fortgående besittningsrätt, komma i åtnjutande af enahanda förmån.
Likaså synes undantaget i 12 §, i hvad det rörer underbefälet vid krigsmakten, vara mindre rättvist.
Underofficerare vid indelda arméen befinna sig vanligen uti en oberoende ekonomisk ställning, och att de mera, än t. ex. Underlöjtnanter, skola missbruka den ifrågavarande rösträtten, torde ej böra befaras.
För embets- och tjenstemän samt den patenteradc bildningen, som ovilkorligen fått sig rösträtt tillförsäkrad, har, i afseende på utöfningen af denna rätt, ingen graderad skala ansetts lämplig.
Endast en rå-linea eller s. k. streck åtskiljer dem i olika valafdelningar, efter rang och inkomstbelopp.
Huru stor rättvisa och billighet, som häruti ligger, är svårt att afgöra.
När emedlertid visse tjenstemän, t. ex. Regementspastorer, skolat uttryckligen angifvas såsom, enligt 15 §, tibörande afdelningen för omedelbara val på landet, hade måhända åtskillige andre embelsmän, som säkerligen ej ega mindre kännedom om folkets ställning och behof, t. ex. ordinarie
Domare på landet, ej bordt förgätas.
Hvarföre åter den tjensteman, som afgår från sin syssla, utan att belasta staten med pension, ej må ega lika anspråk på medborgerliga rättigheter som den i enahanda tjenstegrad, hvilken åtnjuter pension eller med pensionsrält fått afsked, torde svårligen kunna förklaras, så vida man ej vill antaga, alt pensionen skänker sin innehafvare större insigter eller egenskaper.
Den i 16 § påbjudna uppfattning ur en valafdelning i en annan skall, efter all, sannolikhet, väcka ovilja och missbelåtenhet.
Härigenom kommer ock den uppflyttades rösträtt att mångdubbelt ökas, och detta endast af en tillfällig anledning.
Röstberäkningen i stad har, genom den i 20 § fastställda skala, blifvit alltför vidsträckt, enär en person kan få tillgodonjuta ända till 64 gånger större rösträtt än en annan.
På landet åter kan inom samma valdistrikt, icke mer än sextondubbel röslberäkning uppkomma. 2 mom. i 22 §, jemte den nästföljande 23 §, som torde böra anses såsom förklaring af 1 mom. i förstnämnde §, kunde gerna försvinna, utan att tydligheten 46 Konstitulions-Utskotlets Memorial, N:o 12. derpå blefve lidande.
Orden: »å samma ort» i 23 § äro obestämda.
I öfrigt följer af besagde §§, jemförda med 24 §, att egendoms spridda läge i flera valdistrikter gifver dess innehafvare vida större rösträtt, an om lika egendom finnes belägen inom ett distrikt.
Äfvenså blifver förhållandet med rösträtt efter andra och serskildta grunder; hvilket ej synes konsequent eller billigt.
Yalbarhetens inskränkning uti 28 § till endast röstegande inom valdistriktet torde ej kunna anses behöflig eller nyttig.
På mer än ett ställe torde förhållandena kräfva en större valfrihet.
För att med fullkomlig tillförlitlighet kunna bedöma, hvilka embeten äro »i värdighet jemförlige» med de uti 2 mom 34 g uppräknade, lärer utfärdandet af en rangordning blifva nödigt, ty de spridda resolutioner, som i slika fall tid efter annan meddelats, torde, såsom mindre tillgängliga, svårligen kunna tjena till allmänt rättesnöre härutinnan.
Af 4 morn. i nyssnämnde § borde antagas, att skol-rektorer, hvilka finnas bland Första Kammarens valbare män upptagne, stå i rang framom lektorer vid gymnasierne, som här blifvit uteslutne.
Men med afseende å läroverkens rang, skulle dock förhållandet vara omvändt.
Emot den i 3 mom. stadgade census, såsom alltför hög, synes anmärkning jemväl med fog kunna framställas.
Till hvilken ojemnhet och inkonsequens de i förslaget begagnade råmärken och graderingar leda, visar bland annat den bestämmelse i 36 §, att blott Vion:de!s röst utöfver 28 hela röster inom ett prestgäll, gifver rättighet att välja en elektor, eller lika med de 28 hela rösterna.
Så väl för utseende af elektorer, som för det val, desse anställa till riksdags-- män i Andra Kammaren, stadgas i 44 §, att rösterne skola muntligen och öppet afgifvas, då deremot alla omedelbara val, både till Första och Andra Kammaren, böra ske med slutna sedlar.
Fördelarne af öppen omröstning torde ej kunna bestridas; men den anförda olikheten, eller hvarföre öppen omröstning må användas endast undantagsvis vid de omedelbara valen till Andra Kammaren, är mindre lätt att inse.
Har den öppna omröstningen blifvit påbjuden för att vinna kontroll å elektorerne, huruledes de utöfva det dem uppdragna förtroendet, så synes en slik offentlighet vara vida mer påkallad i afseende å valnämndens förrättning, hvilken är af mångfaldigt större inflytelse och vigt.
Ett nytt bevis på olämpligheten af de i förslaget använda streck eller råmär ken, lemnar äfven 47 §.
Städernes folkmängd skulle, enligt denna §, utgöra grund för valrättens bestämmande; men emedan denna rätt skall utöfvas länsvis, uppkommer den orimlighet, att de städer i ett distrikt, som ega t. ex. 30,000 innevånare, ej ega större rösträtt än ett annat stadsdistrikt med 6,000, och endast dubbelt emot den stad med egen jurisdiktion, som eger blott några hundrade innevånare.
Konstitutions-Utskottets Memorial, N:o 12. 47 Konungens befallningshafvande, om hvilken det i 53 § säges, att han skall »draga försorg om algard för valens verkställande», har i allmänhet fått sig anförtrodt att ombestyra riksdagsmännavalen och hvad dermed står i sammanhang, hvarjemte samma embetsmyndighet eger alt pröfva de besvär, som mot valförrättning anföras.
Huruvida det låter väl förena sig med de konstitutionella begreppen, att åt en embetsman, som innehar förtroendesyssla, öfverlemna de hufvudsakliga bestyren för val af folkombud jemte pröfningen af slika vals laglighet, och om icke allt delta med mera fog och trygghet borde andtvardas i den ansvariga domaremaktens händer, lärer vara öfverflödigt att här utreda.
Hli 68 § omförmäles den händelse, att »någon varder vid samma lid vald lill ledamot af begge hamrarne», och huruledes då förhållas skall.
Efter ordalydelsen, hvarifrån tolkningen af en grundlag ej får vika, lärer dock uttrycket »vid samma tid», ej böra uppfattas och tydas, ty enligt Riksdagsordningen skola valen lill de båda Hamrarne förrättas på olika tider.
Rörande valsättets förut omnämnda invecklade beskaffenhet lemna vidare alla dé under litt.
D. i Riksdagsordningen förekommande mångfaldiga bestämmelser de mest ojäfaktiga bevis.
Jag vill nu ej upptaga tiden med deras ytterligare granskning eller visa de dera omgångar och svårigheter, som under tillämpningen oundvikligen skola förefalla, enär derigenom en tröttande vidlyftighet med skäl skulle kunna mig förevitas.
Det torde vara nog att tillägga, det mindre omvägar än 3:ne val för att slutligen få en riksdagsman utkorad, oberäknadt långa resor med deraf följande kostnad och tidsspillan, tvifvelsutan skola befinnas nog verksamma för alt afhålla de ringa röstegarne från begagnandet af sin rätt att deltaga i valen, då deremot de bättre lottade icke i följd af slika hinder lära gifva sina mäktigare intressen lill spillo.
I afseende på ärendenas behandling bos Kamrarne, förekommer den väsendtliga olikhet, att, jemlikt 113 §, Lagutskottets betänkanden skola först föredragas i Första Kammaren, hvaremot betänkanden från Kamrarnes öfriga gemensamma Utskott först handläggas i Andra Kammaren.
Anledningen till denna olikhet angifves ej uttryckligen, men skulle den böra sökas i Första Kammarens supponerade större insigter och erfarenhet, beträffande de ärenden, som tillhöra Lag-utskottets behandling, så synes enahanda kapacitet kunna förutsättas, jemväl hvad de öfrige Utskottens göromål angår.
Hvad jag hittills anfört, skulle måhända ej förmå mig att afstyrka det nådiga förslagets antagande, om icke stadgandet i 124 § framställde högst betänkliga hinder för vinnande af nödiga ändringar deri.
Enligt nämnde § må fråga om ändring eller upphäfvande af Grundlag endast vid lagtima riksdag väckas; och för att få förslag till slika ändringar hvilande, fordras, att båda Kamrarne skola derom åsämjas. 48 Konstilutions-Utskottels Memorial, N:o 12.
Af Första Kammaren, der frågan först förekommer, beror följaktligen, utan afseende på Utskottets tillstyrkan, att förslaget genast förkasta.
En minoritet af 6i ledamöter, eller mindre än % af bela Riksförsamlingen kan således emot den vida öfvervägande majoritetens vilja och önskan alltjemt förhindra att få ett behöfligt grundlagsändringsförslag ens hvilande till framtida pröfning.
Bland skälen för det nådiga förslagets antagande har blifvit åberopadt, att det skulle erbjuda lättare utvägar för ernående af behöfliga förbättringar i statsförfattningen, än som med nuvarande former slå till buds.
1 stöd af hvad jag nyss anfört, vågar jag dock påstå raka motsatsen, enär för närvarande blott ett riksstånds beslut kan föranleda till ett grundlagsförslags hvilande, efter omröstning i förstärkt Konstilutions-Utskolt.
Här bar under diskussionen också blifvit yttradt, alt, för vinnande af en allmänt efterlängtad representations-förändring, något hvar måste underkasta sig de uppoffringar och eftergifter, som behofvet och omständigheterna påkalla.
För min del vill j,ag härutinnan ogerna stå efter, utan är dertill högst benägen; men jag skulle anse mig illa motsvara ett erhållet förtroende och otillfredsställande uppfylla min medborgerliga pligt, om jag helt och hållet bortskänkte deras rättmätiga anspråk, hvilka kallat mig hit, utan att kunna inse, det någon hillig ersättning vore dem beredd, och utan att vara öfverlygad, det fäderneslandet i ringaste mån derpå hade vunnit.
Ehuru ingen röst inom höglofl.
Utskottet obelingadt höjt sig för det nådiga förslagets antagande, sådant det nu förefinnes, har man dock trott sig bereda lugn och tillfredsställelse hos nationen, genom att tillstyrka förslagets hvilande till grundlagsenlig behandling.
Men fullt öfverlygad, alt detta förslag icke motsvarar nationens väntan och förhoppningar, vågar jag yttra den sorgliga tanke, att nationen, långt ifrån att på detta sätt finna sina önskningar uppfyllda, tver*om torde anse dem aflägsnade och undanskjutne, för alt icke säga gäckade.» Dessutom ville herr Billström hafva anmärkt, att, enligt hans uppfattning, det nådiga förslaget till ny Regeringsform innefattar jemväl andra förändringar i den nu gällande, äu som uti Utskottets memorial angifvas. 3:0.
Af Riksdagsfullmäktigen Bengt Gudmundsson: »Då jag icke ansett mig kunna biträda pluralitetens beslut, att tillstyrka Rikets Ständer, att det förslag till ny Riksdags - Konstitutions-Ut skol tels Memorial, N:o 12. 49 dagsordning m. m., som genom Kongl. Maj:ts Nådiga skrifvelse den 1 Maj blifvit till Ilikets Ständer allemnadt, skulle blifva hvilande till grundlagsenlig behandling vid nästblifvande riksdag, utan härmed får mig emot det beslutet reservera; anhåller jag att få uppgifva de hufvudsakligaste skälen derför.
Jag skall, till undvikande af vidlyftighet, återhålla alla de anmärkningar vid detaljer, hvilka möjligen skulle kunna öfverses, om det föreslagna nya representationssättet i öfrigt kunde lemna hopp att vara mera, än nuvarande ståndsformen, egnadt att medgifva förbättringar.
Del är likväl just detta, som jag vid granskningen af det nya förslaget funnit otroligt.
Hvad angår det föreslagna stora antalet af 270 riksdagsmän, visar det sig genast, att en sådan förändring skulle ådraga statsverket och de skattdragande en vida större kostnad än nu, då de tre valda stånden endast utgöra omkring 200.
Den föreslagna fördelningen af detta stora antal representanter i två Kamrar, med dels absolut, dels suspensivt veto mot hvarandra, valda på trefaldt sätt och lemnande åt de rikare klasserna samfäldt med embete- och tjenstemannasklasserna en öfvervägande inflytelse, måste ingifva hos den stora majoriteten af folket misstroende och obenägenhet för reformen.
1 denna invecklade val-organism, äfvensom af de för valen stadgade röstskalor, hvilka till den grad åtskilja de röstandes valrätt, att den ene kan vid samma slags val utöfva 64 gånger så stor inflytelse som en annan, blottas ett af allmänna tänkesättet och tidens rättsbegrepp numera högt ogilladt bemödande att, äfven i framtiden, lemna nationens välfärdsangelägenheter genom representantvalen i några få, redan förut alltför inflytelserika, samhällsklassers händer; och detta visade misstroende till folket måste, i sin mån, återverka till misstillit, så väl för regering som lagstiftning.
Då jag, oaktadt dessa af alla bemärkta betänkliga förhållanden, fann Utskottets pluralitet förorda förslagets tillstyrkande, och deribland många, som sökt förutverka för deremot alldeles stridande principer, hoppades jag, att man åtminstone ämnade erkänna behofvet af, att Utskottet, äfven å sin sida, till Rikets
Ständer framlade ett eller flera alternativa förslag, för att under tiden till nästa riksdag af rikets innebyggare kunna blifva kände och af nästkommande Rikets Ständer antagas eller för kastas.
Men då delta icke visat sig af Utskottet åsyftas, måste man befara, att denna ögonblickets eftergift af förut stadgad öfvertygelse kommer att föranleda ett ytterligare, och i närvarande tidsförhållanden vådligt, uppehåll i den stora reformfrågans lösning; och det är derföre jag vågar påkalla uppmärksamheten framför allt på den del af det nya förslaget, som rörer valrätt och valsätt.
Hvad beträffar valrätten, bör det visserligen icke förundra någon, om rege ringen haft betänklighet vid att ifrån vårt nu brukliga valsätt på en gång öfvergå Bill. Ull R.
Fröt. 1847 och 1848. 3 Sami. 8 Baft. 7 50 Konstitutions-Utskotlels Memorial, N:o 12. lill enkel röstberäkning, utan allt afseende på de röstandes mer eller mindre beroende ställning i samhället.
Otvifvelaktigt kan nemligen denna ställning i flere fall vara så beskaffad, att man genom den alltför långt utsträckta valrätten kunde lemna valen i händerna på några ännu alltför öfvermäktiga intressen, hvilka säkerligen icke skulle begagna sin inflytelse heldre för det allmännas väl, än för enskild fördel.
Äfven jag har af detta skäl så väl vid förra, som nuvarande riksdagen, i de förslag, jag till Konstilutions-Utskottet ingifvit angående nalional-representationens ombildning, trott mig böra föreslå eu val-census.
Då likväl det under tiden visat sig, att i nästan hela Europa begreppen om menniskorätt och menniskovärde börjat göra sig gällande i samhälls-institutionerna; då inom oss, genom de i en mängd orter bildade reformsällskaper, ett så allmänt förordande af enkel röstberäkning vid representant-valen visat, att dessa begrepp äfven bär segrande framgå; då det stånd, jag har äran tillhöra, på ett så högtidligt sätt visat sig villigt att, så långt öfvertygelsen om fosterlandets väl det bjuder, hylla dessa vår tids ädlaste idéer; bar jag ej tvekat att söka ytterligare utreda deras inverkan på vår stora nationella reformfråga, för att kunna derpå grunda en upplystare öfvertygelse.
Jag är icke ibland dem, som befara, att vår tids sträfvan utgår på förstöring af familjebanden, af eganderätten eller af de frivilliga förhållanden emellan husbönder och tjenare, arbetets förläggare och arbetare, m. m., hvilket allt synes ingifva väre styrande och de högre klasserna en sådan fruktan, att de midt under de högtidliga löftena att erkänna folkens rättigheter, söka alla dolda vägar för att kringgå målet.
Tvärtom anser jag denna lidssträfvan att göra rättsbegreppen gällande i samhällsformerna, med det mäktiga stödet af en hos folket tilltagande bildning och upplysning, vara en borgen för förbättrandet af dessa former och för förbättrandet samt beståndet af deras innerliga och lyckliga samverkan.
Men nekas kan det icke, att, under folkens bemödanden för ett rättsenligare samhällsskick, de mäktiga folkklasser, hvilka se sig i fara att förlora sin obilliga och skadliga öfvermakt, söka direkt och indirekt att framkalla, om ej ett öppet motstånd, så åtminstone en förbistring, hvilken hos de armare, svagare och oupplystare kan till allmän ofärd missleda begreppen derom; och för sigtigheten bjuder derföre att bevara sjelfva rättsprincipen, genom att hvarken qvarlemna den i egennyttans eller öfverlemna den i illviljans händer.
Jag tviflar derföre ännu på klokheten och nyttan att, under öfvergången från ståndsrepresentation till samfälld valrätt, helt och hållet förkasta all valcensus; men jag tror, att den icke mera kan eller bör åsyfta alt gifva någon viss klass eller någon person större inflytelse på valen, än som anses böra tillkomma en hvar af den stora mängden röstande, sjelfständiga och sina samhällsförbindelser uppfyllande, samt samhällets bördor bärande, medborgare.
Jag tror sålunda, att rösträtt med hel röst Konstilutiuns-Utskottets Memorial, N:o 12. 51 lior egas af alla, som nu ega en sådan, det vare sig såsom innehafvare af i mantal satt jord, af burskap eller af embete; samt att rösträtt bör framdeles tillkomma alla de nu orepresenterade, sorn kunna anses med dem i samhällsställning jemförlige.
Men jag tror tillika, att, om man vill, utur den ädla synpunkt, som jag visst icke kan ogilla, lemna rösträtt åt hvarje myndig, sig sjelf försörjande person, man likväl, genom denna rösträtts fördelande, till en början bör betrygga dem, som ännu länge komma att draga statens och kommunernas bördor och besvär, så att de icke öfverväldigas, äfven af den, genom deras omsorg och verksamhet sig uppehållande, massan.
Utgående från denna, af många förhållanden, och deribland äfven de med öfverängen till en folkrepresentalion ifrån ståndsrepresentation förenade svårigheter, hos mig befäslade öfvertygelse, anser jag högst nödvändigt, då jag yrkar att nedflytta rösträttighet en med hel röst, så långt som billigt vara kan, att vi genom en röstskala, derunder, söka minska de olägenheter, som kunde uppstå, om man nedgått så långt, att viljan lätt undertryckes af behofvet.
Mig synes således, att om rösträtten med hel röst utöfvas af en hvar egare eller innehafvare af i hemmantal satt jord, bör den äfven medgifvas: åt egare af icke i mantal satt jord af 1000 r:dr värde och deröfver; åt arrendatorer af till minst SOOO r:dr uppskattad fastighet; åt alla burskapsegande i städerna; åt alla, som på landet eller i städerna, för behållen inkomst eller yrke, i utlagor sammanräknadt utgöra 20 r:dr; samt åt alla, som äro eller varit embets- och tjenstemän; men att de, som icke äro i dessa kategorier, böra få rösta med en tiondedels röst för hvarje full tiondedel af de serskilda, för hel röst sålunda bestämda, normalbelopp.
Ingen bör deremot ega mera än en röst; men billigtvis må likväl rösträtten kunna utöfvas i alla de val-kategorier, hvari personen kan förekomma såsom röstberättigad.
Vidare anser jag, att rösträtten endast pä ett, för alla lika och gemensamt, sätt bör utöfvas.
Att på landet dela folket i två valklasser — till serskilda val, »omedelbart» och »medelbart» — kommer att väcka stor ovilja och misstro.
Att derjemte, såsom nu föreslås, låta de direkt väljande lä begagna rösträtt äfven vid elektorsvalen, måste ytterligare underhålla obelåtenheten
Man har svårt att inse nödvändigheten af dylika splittrande valsätt Äfven anser jag, att, om man ock tror sig böra antaga ett direkt valsätt för de städer, som komma att fördelas med andra i gemensamma valdistrikter, samt i de, som nu begagna detta valsätt, hufvudstaden likväl borde välja sina riksdagsmän, likasom landet, genom inom församlingarne utvalde elektorer.
Valen ske derigenom säkert med mera lugn och sans.
Hvad angår det föreslagna sättet att bilda Första Kammaren genom serskildt valsätt, kommer äfven detta sättet att hos allmänheten med missnöje upptagas; helst 52 Konst itu/iöns-Utskottets Memorial, N:o 12. da på det sättet folkets valrätt, i några få händer lemnad, skulle vara förbindande under en så lång tid som 9 år, eller under tre riksdagar.
1 detta, som i öfriga här framhållna afseenden, kan jag ej undertrycka min förundran, att män, som dels förut vidhållit 1840 års förslag, dels med rättvist lof förordat det enkla och ändamålsenliga norska representationssättet, kunna biträda ett så högst inveckladt samt i sin syftning folkets allmänna tänkesätt och förtroende gäckande valsystem.
Af alla dessa skäl och i den förhoppning, att Rikets Ständer, i anledning af Utskottets tillstyrkande, skola för sin del förklara, att,- jemte det af Kongl. Maj:t i nåder afgifna förslag till ny Riksdagsordning, andra förslag till national-representationens ombildning må komma under riksståndens pröfning; vågar jag fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på följande hufvudgrunder, hvarpå et förslag till vallag för Riksförsamlingen samt förändring i de med representations-förändringen sammanhang egande delar af regeringsformen och tryckfrihets-förordningen borde uppgöras.
De äro följande: § 1.
Rösträtt tillkommer hvarje i Sveriges rike eller dess underlydande länder infödd, eller medborgarerätt der förunnad man, som fyllt tjuguett år, ar och i fem år varit der bosatt; samt l:o å landet eller i stad eller köping eger, eller med stadgad krono-åhorätt, eller för burskap, innehafver fast egendom, till visst mantal satt, eller för bevillnings erläggande, till visst värde uppskattad; eller 2:o) enligt kontrakt, som icke, utan hans samtycke eller brott, före den utsatta tidens förlopp kan häfvas, för lifstid eller för viss tid, som ej må vara kortare än S år, legt jord eller bergsbruk af minst ett tusen r:dr uppskattadt värde å landet och den egendom, mot lega, fulla två år innehaft och ännu innehafver; eller 3:o) antingen i egenskap af borgare eller för behållen årlig inkomst eller för annat lofligt yrke, än jord- och bergsbruk, under nästföregående året erlagt och ännu erlägger utskylder till staten, staden eller socknen; eller 4:o) innehafver ordinarie embete eller tjenst, för hvilket ban af kronan, Riksförsamlingen, stad, socken, annan menighet eller stiftelse njuter ständig lön; eller 3:o) efter egen ansökning från embete eller tjenst, som valrätt gifver, erhållit afsked.
Stadsegor vare till stad räknade och bergsbruk såsom fast egendom räknad. § 2.
Rösträtt beräknas sålunda: l:o) Enligt § 1 mom. 4, för fast egendom å landet eller i köping, med uppskatladt välde af 1000 r:dr och deröfver en hel röst; hvarjemte då uppskattade Konstitutions-Utskottets Memorial, N:o 12.
53 värdet sammanräknadt understiger 1000 r:dr, en tiondedels röst beräknas för hvarje fulla hundra r:dr af egendomsvärdet.
I stad erfordras för hvart röstetal dubbelt uppskattadt värde, mot hvad nu sagdt är.
2:o) Enligt § l morn. 2, för ett uppskattadt egendomsvärde af 3000 r:dr och deröfver, en hel röst; hvarjemte, då värdet understiger 5000 r:dr, för hvarje fulla 500 r:dr sammanräknadt uppskattningsvärde beräknas en tiondedels röst. 3:o) Enligt § 1 morn. 3, för burskap, för uppskattad behållen inkomst af 1000 r:dr och deröfver, eller för sammanräknadt debiterade 20 r:dr i utskylder, en hel röst; hvarjemte, då behållen inkomst icke uppgår till 1000 r:dr, beräknas för hvarje fulla hundra r:dr en liondedels röst, äfvensom, då sammanräknade debiterade utskylder icke uppgå till 20 r:dr, för hvarje fulla tvä r:dr beräknas en tiondedels röst. 4:o) Enligt § 1 mom. 4 och 5, en hel röst.
Grunderna för den uppskattning, som i mom. 1, 2 och 3 omförmälas, be stämmas af Riksförsamlingen allena. § 3.
Ej må rösträtt tillerkännas: l:o) på grund af 1, 2 eller 3 mom. i § 1, kronan, Riksförsamlingen, stad, socken eller annan menighet, eiler stiftelse eller aktiebolag, för egendom eller yrke; ej heller 2:o) på grund af 4 eller 5 mom. i samma § någon för befattning såsom länsman, stads- eller landsfiskal, vaktbetjent, eller för befattning, hvarifrån menighet, stiftelse, embetsman eller enskild inan kan innehafvaren utan hans egen ansökning eller laga dom skilja. 4.
Rösträtt, som beräknas efter värde af fast egendom, eges i den ort, der egendomen finnes; rösträtt, som beräknas för burskap eller yrke, eges, der yrket drifves; rösträtt för inkomst eller efter § 1 mom. 4 och 5, der egaren är skattskrifves