Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Visserligen äro göromålen inom våra, i storlek så olika, stift olika och härpå bör, i en blifvande reglering, äfven fästas tillbörligt afseende, och detta oaktadt man ser en öfverårig biskop t. ex. i det stora Lunds stift lätteligen förvalta sitt embete.
Men huru man än uppställer dessa jemförelser, vare sig ensamt emellan biskopars löneinkomster eller emellan högre och lägre presterskaps aflöning, allt nog, man kommer till samma resultat, att rättvisa och billighet verkligt tala för reglering af biskopslönerne.
Beklagligt är det visserligen, att biskoparncs löner endast uppgå till få procent af Grekiska och Anglikanska biskopars och kanske vore detta ett skäl — för jemförelsens skull — att öka lönerne; men då borde kanhända dessförinnan utredas på hvad ståndpunkt dessa personer stå till hvarandra och till de olika kyrkorna och huruvida Biskops-embetet inom vår kyrka är likformigt med samma inom de åberopade kyrkorna.
Det må vara, att biskopar betrakta sig såsom förvaltare af de i deras händer lemnade medel; men månne ej de, liksom andra tjenstemän, förvalta dem till egen förmån?
Att de mer eller mindre understödja fattiga ynglingar vid läroverken — som om jag rätt minnes fordom varit ett åliggande -— är berömvärd t; men denna pligt fullgöre vi litet hvar i mån af tillgångar, antingen vi äro andlige eller verMslige män.
Den stora skiljaktighet, som uppkommit emellan biskoparnes löneinkomster får till stor del här ledas från frikostigheten med prmbende-pastorater.
Så har jag hört sägas, att Biskopen i Lund skulle innehafva 5å6, Biskopen i Linköping 5 å 6 präbende pastorater o. s. v. Detta länge öfverklagade förhållande, och som i väsendtlig mån inverkar menligt på religionsvården förtjenar att allvarligt betraktas.
Med anledning häraf, och då det för öfrigt är för mig oförklarligt, att man icke skulle kunna lika väl reglera biskopslönerna, som nian gjort det med Allm. Be.ii'.- och Ekon.-ilsk.
Belänlc.
A:o ti i. 9 andre chefers och embetsmäns; och ingen rättvisa talar för bibehållandet af detta undantag; så får jag, med anledning af hvad som blifvit anlördt. flir min del. tillstyrka: a) att Rikets Ständer matte, i underdånig skrifvelse hos Kongl. Majit, anhålla, att i mån af biskopars afgång prsebende-pastoratcn måtte, så vidt sig göra låter, besättas med ordinarie pastorer: och att b) biskopslönerne måtte regleras i likhet med andra chefers och högre embetsmäns; hvarjemte, om någöt öfverskott uppkommer, detsamma reserveras, flir att i sammanhang med de medel, som vid en framtida reglering af pastorers löner uppkomma, gagnas till förbättring af det lägre presterskapets löne vilkor."
\':o ii 1.
Anie. till Exp.-Utsk. den 8 .Mais [Säd, kl. 1! f. ni.
Uetiinkande, i anledning af väckt motto//, om meddelande af före skrift, att tiongl.
Maj:ls Nåd/ga lian gör else den 28 Maj i 850, angående, ekonomiska besigtnings/' å kyrkoberde-bostälten, l/apel laris- och klockare-bohl, samt preste-stomhemman, ma tillämpas äfven a sådana skollärare-boställen, sorn af innehafva vm skola byggas och underhållas.
Sedan Herr Kontrakts-prosten ./. P. Hallman, uti en inom Högvördigo Prestr-Ståndet vackt, till Utskottets behandling öfverlenmad, motion föreslagit, att ekonomiska besigtningar måtte förklaras böra förrättas jemväl ä folkskole-lärares boställen, och Utskottet i anledning af berörde motion, uti sitt Betänkande N:o 15, hufvudsakligen yttrat, att dä dessa boställen borde af församling ensam, både byggas och underhållas, samt tillsynen å sä väl vid boställe befintliga byggnader, sorn, detsamma möjligen åtföljande, jord förthy vore församlingens ensak, funné Utskottet hvad i berörde måtto blifvit framstäidt, icke böra till någon Bill. till B.
Brot. 18S3 ,V ISSI. 8 Sami.
II Hafi. 2 10 Allm. Besv.- och Ekon.-Vlsk.
K:o 6i.
Rikets Ständers åtgärd föranleda; så har Herr Biskop ,/. A. Butsch, under åberopande af 56 § Riksdags-Ordningen, och med föranledande af innehållet i förenämnde Betänkande, uti HögvÖrdiga Preste-Ståndet väckt motion derom, att Rikets Ständer måtte till Kongl. Maj:t ingå med underdånig anhållan, att Kongl. Maj:t, medelst utfärdande Nådig Kungörelse, täcktes förordna, att sådana skollärare-boställen, hvilka det ålåge innehafvarne att bygga och underhålla, hädanefter borde undergå ekonomiska besigtningar i öfverensstämmelse med och under iakttagande af hvad, genom ofvan åberopade Kongl, kungörelse, redan funnes föreskrifvet med afseende ä kyrkoherde-boställen, kapellans- och klockare-bolil samt preste-stomhemman, dock att kostnaderne för sådan besigtning å boställe, som tillhör elementar-skolas lärare skulle utgå från vederbörande skol-kassa och icke, såsom med besigtning å öfrige uppräknade boställen och hemman, bestridas med kyrkans medel.
Såsom skäl till denna motion, hvilken blifvit till Utskottet remitterad, är anförd den omständigheten, att ifrågakomne skollärare-boställen syntes lika litet som kapellans- och klockare-bolil kunna undvara den i åberopade Nådiga Författning föreskrifna vård och tillsyn.
Delande denna motionärens åsigt, finnér Utskottet sådana skollärare-boställen, som af innehafvarne underhållas, böra, på samma sätt, som 0111 öfriga ofvan omförmälda boställen och hemman uti meranämnde Kongl. Kungörelse redan finnes stadgadt, och på enahanda grunder, underkastas den tillsyn, som genom ekonomiska besigtningar utöfvas, men att de kostnader, sådane besigtningar skulle komma att medföra, icke lämpligen kunna drabba innehafvaren eller socknens kyrkokassa, utan böra utgå af den skolas medel, hvilken bostället tillhör; till följd hvaraf Utskottet vördsamligen tillstyrker, att Rikets Ständer måtte uti underdånig skrifvelse anhålla, det Kongl. Majit täcktes i Nåder förordna om ett tillägg i förenämnde Kongl. Kungörelse af den 28 Maj 1830, hvarigenom blefve stadgadt, att ekonomiska besigtningar skola förrättas äfven å alla till elementar-läroverk eller folkskolor hörande boställen, hvilka det åligger innehafvarne att underhålla, samt att utgifterne i och för dessa besigtningar skola af vederbörande skol-kassas medel bekostas.
Memorial, N:o SS. il \:o 63, \ Ant. lill Exp.-Utsk. (I. 8 .Mars 1854, kl. II f. m.
Memorial, i anledning af uterremiss af Betänkandet N:o 59.
Hedervärda Bonde-Ståndet har till Utskottet återremitterat ofvannämnde Betänkande i fråga om ordningen för tillsättande af klockare-tjensterna i Skäne.
Halland, Blekinge och Bohus län, men som öfrige Riks-Stånden samma Betänkande bifallit. kan återremissen icke föranleda vidare handläggning af denna fråga.
A TÖ K KM N G IN N BOKTR YCKKRI, t Sol. Allm. Jiesv.- och Ekon.-Ulsk.
Iielänk.
N:o 66. i W:o 66.
Ank. till Exp. Utsk. d. 9 Mars 1854, kl. 11 f. m.
Betänkande, i fråga om upphäfvande af införsels-tullen på spanmål och mjöl.
Sedan Rikets Ständer afslagit en af Herr Doktor Sandberg inom Högvördige Preste-Ståndet väckt motion i fråga om inställande af bränvinsbränningen under nästinstundande April månad, så liar Riksdagsmannen JVils Svensson från Christianstads län, under åberopande af berörde tilldragelse, samt 56 § i Riksdags-Ordningen, uti en inom Hedervärda Bonde-Ståndet afgifven motion, deri åtskilige af Ståndets ledamöter instämt, föreslagit, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit måtte i Nåder upphäfva införsels-tullen på spanmål och mjöl, på det att den arbetande klassen sålunda kunde vinna någon ersättning uti det på åtskilliga orter inom landet för denna årstid ovanligt höga brödpriset.
Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet, till hvars handläggning sistnämnde motion blifvit remitterad, har, med afseende å det förhållande, hvilket åberopats såsom grund för ifrågavarande motion, uppfattat densamma såsom endast åsyftande ett tillfälligt upphäfvande af omförmälde införsels-tull, och har Utskottet, i enlighet med sådan uppfattning, funnit sig oförhindradt att ingå i handläggning af motionen, hvilken, derest den efter hvad ordalydelsen möjligen kunde föranleda, antoges afse en fortfarande tullfrihet för införsel af spanmål och mjöl, icke skulle hafva tillhört detta Utskotts befattning.
Utskottet anser visserligen hvarje rubbning i den ekonomiska lagstiftningen i allmänhet böra omsorgsfullt undvikas, men, så vida fara för verklig brist på lifsmedel kan linnas vara för handen, bör, enligt Utskottets öfvertygelse, ett Hill. lill 11.
Erot. 1853 & 1854. 8 Sami. 12 lläft. 1 s Allm. Besv.- och Ekon.-Ulsk.
A.o 56. sådant förhållande föranleda undantag från nämnde grundsats; hvadan Utskottet finnér sig hafva att vid motionens besvarande tillse, huruvida sådan brist må vara att emotse och om i sådant fall det föreslagna medlet till dess förekommande bör anses lämpligt.
Beträffande förhållandet med spanmålstillgången i landet, har Utskottet, i anseende till den skyndsamhet, hvarmed denna, fråga borde behandlas, ej kunnat förskaffa sig så fullständiga underrättelser, som önskligt varit.
I detta afseende har inom Utskottet blifvit upplyst, att sädestillgången inom Riket i allmänhet lärer vara knapp; att, i följd häraf, prisen å spanmål redan äro högt uppdrifne, så att t. ex. rågen i de nordliga provinserna, och jemväl de sydligaste, eljest sädesrika, landskapen nu gäller 24 å 25 R:dr tunnan; att framställningar om betydliga undsättningssuminor från Landshöfdingarne i flere län till Kongl.
Majit ingått.
Om nu derjemte i öfvervägande tages, att stora qvantiteter spanmål erfordras, ej mindre för bränvins-tillverkning under nästa månad, utan ock för proviantering af de trupper till lands och sjös, hvilka, enligt hvad de politiska förhållandena föranleda, komma att under instundande vår och sommar i östersjötrakterne sammandragas, så torde det kunna antagas, att, så vida icke särskild åtgärd för beredande af större tillgång på spanmål varder vidtagen, det, innan nästa skörd hinner tillgodogöras, skall inträffa, antingen att brist på spanmål till lefnadsförnödenheterna uppkommer, eller åtminstone att prisen å dylik vara så uppjagas, att den fattigare befolkningen saknar tillgångar att dermed sig förse.
Hvad åter angår frågan om lämpligheten af det medel, motionären föreslagit för afböjande af de olyckor, som i nyssnämnde fall, enligt Utskottets öfvertygelse, skulle förestå, så tror Utskottet, att bland de utvägar, som varit påtänkte för vinnande af det med motionen åsyftade ändamål och af hvilka en. nemligen återkallelse af tillåtelsen till brän vinsbränn ing under nästa månad, redan blifvit af Rikets Ständer pröfvad och olämplig befunnen, icke någon finnes, som skulle hafva så litet skadlig verkan på rörelsen, som den nu föreslagna.
Utskottet tror jemväl, att denna utväg skulle leda till ändamålet att motverka alltför stor brist på spanmål.
Ty, enligt hvad Utskottet jemväl inhemtat, lära prisen å denna vara i de Ryska hamnarne i allmänhet stå lägre, än här i lan det, så att, i händelse tullen borttages, införsel af säd eller mjöl derifrån kan vara att förvänta, och derjemte lära stora partier spanmål i Svenska hamnar befinnas å nederlag, hvilkas utförande ur Riket man kunde hafva att befara, så vida icke tullfrihet för desamma härstädes beviljades.
Men, om än dessa Utskottets förutsättningar ej skulle gå i fullbordan, torde likväl med visshet kunna antagas, att den föreslagna åtgärden skall motverka alltför hög stegring af prisen i den spanmål, hvarå tillgång redan finnes.
Allm. Besv.- och Ekon.-litsk.
IV.o 66.
På grund af allt hvad sålunda blifvit anfördt, har Utskottet funnit sig böra i den mån biträda motionen, att Utskottet tillstyrker, det Rikets Ständer måtte till Kongl. Majit frambära den underdåniga önskan, att de uti 1851 års Tulltaxa bestämde tull-afgifter för införsel till
Riket af spanmål och mjöl, må i nåder förklaras upphäfne intill viss dag, som af Kongl. Majit i Nåder bestämmes, med hänsigt till den tidpunkt, då innevarande års skörd kan antagas vara i allmänhet inom Riket tillgänglig, att såsom lifsmedel begagnas.
Reservationer: af Herr Bergenstrahle, Claes Gabriel, hvilken anförde: ».Tåg reserverar mig emot förestående Betänkande, på följande skäl:
Ide Tyska och Danska hamnarne är säden i högre pris än i vårt land; lägre äro de endast i de Ryska hamnarne; kunde derifrån spanmål ernås, så blefve följden af det nu fattade beslutet, att den der upphandlade spanmål komme att utföras till de Tyska, Danska eller andra utländska orter, der prisen äro högre än hos oss; intet gagn skulle således för det fattiga folket uppkomma genom denna åtgärd.
Efter de upplysningar jag kunnat mig förskaffa, skall så väl i Skåne, som i flere andra orter inom vårt land, finnas ganska betydande upplag och tillgång å spanmål; någon brist derå är troligen icke att befara, så framt icke den spanmål, som finnes, blir exporterad, och deremot tjenar detta beslut till intet.
Alla skäl äro således emot denna åtgärd.
Det vill synas som till en del under förslaget skulle ligga den forhoppningen, att man genom dess bifall möjligen skulle kunna motarbeta ett befaradt export-förbud, utan att man af tullens upphäfvande väntade något gagn till upphjelpande af brist på spanmål.»
Häruti instämde Herr Kongl. Hofpredikanten Wensjoe. Af Herr Silfverstolpe, Fredrik Otto, som yttrade: »Då jag inom Utskottet varit af en annan mening än den, som der gjort sig gällande, anhåller jag att till Rikets
Ständer måtte få åtfölja följande framställning af de skäl, på hvilka jag grundat min öfvertygelse, att den i fråga varande motionen bordt lemnäs utan afseende. •ä Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk.
Enligt uppgifter, som man kan anse tillförlitliga, emedan de af handelsförhållandena besannas, saknas icke inom landet tillräcklig spanmål för dess behof intill den tid, då nästa sköl d blir färdig att inbergas.
Denna mening stöder sig vidare deruppå, att af de underrättelser från landsorterna, som uti allmänna tidningarne finnas införda, inhemtas, att spanmålstillgången, med få undantag, allestädes icke allenast vid marknaderna, utan ock i den vanliga torghandeln varit god; att spanmålsprisen på de aldraflesta orter inom riket under de sednaste tvänne månaderna snarare varit i fallande än i stigande, och detta ehuru den så mycket agiterade framställningen om bränviiisbränningens inställande i April månad icke ledt till någon påföljd och den rådande allmänna meningen varit och är, att spanmålsprisen längre fram på våren och sommaren komma att stiga.
Dertill kommer att vissa af rikets provinser, såsom t. ex.
Dalarne och andra nordliga orter, som vanligtvis behöfva betydliga spanmålsqvantiteter, i år icke deraf behöfva på långt när så mycket som vanligt, och att, oaktadt de icke obetydliga uppköp, som i spekulation på spanmålsprisens stigande i landsorterna blifvit gjorda, tillgången varit sådan, att de handlande funnit sig löranlåtne att nedsätta sina upphandlingspris.
Alldeles bör icke heller lemnäs utur sigte, att spanmålen i år genom sin goda beskaffenhet är tillräckligare än vanliga är och att man noggrannare hushållar med en dyr vara, än med den som till ett lägre pris kan erhållas.
Såsom invändning emot den nuvarande spanmålstillgångens tillräcklighet anlöres väl, att sädesprisen äro höga; men en uppmärksam betraktare af förhållandena kan icke undgå erkänna, att under innevarande år prisens höjd icke beror på förhållandena inom vårt eget iand, utan på sädespriserna i andra länder; vi finna nemligen, dels att, om man undantager de Ryska hamnarna, sädesprisen äro lika höga som i Sverige, eller högre, i alla andra Östersjö hamn ar, i hvilka de likväl vanligen äro mycket lägre än i Sverige, och från hvilka vanligen stora utskeppningar ske till andra länder, dels att inom vårt land spanmålsprisen äro högst i de orter, som ligga förmånligast belägna för utskeppningen till främmande länder.
Det höga priset utgör, under sådana förhållanden, icke någon måttstock på den större eller mindre tillgången på varan inom landet.
Det synes mig således som den föreslagna åtgärden vore alldeles obehöflig.
Granskar man åter hvad verkan denna åtgärd skulle medföra i afseende på vinnande af en större tillgång pä spanmål för vårt land och i afseende pä sänkande af spanmålsprisen, så linner inan genast, att i alla andra utländska hamnar, från hvilka fråga kan uppstå, att Sverige i år skulle hämta spanmål, än de Ryska, spanmålsprisen äro lika höga eller högre än i Sverige, och att således någon spanmål från dem i år icke kan hitkoinma.
Hvad äter de Ryska hamnarna angår, så äro prisen der väl några Riksdaler lägre än här, men Allm. Besv.- och Ekon.-Ulsk.
Betänlc.
Ii de politiska förhållandena lemna deremot anledning till den förmodan, att kommunikationen med dem skall blifva genom blokader förhindrad; och äfven om det icke skulle ske, skall säkerligen blotta osäkerheten i detta afseende göra att inga solida handlande våga inlåta sig i spanmäIsaffärer på dessa hamnar och att frakterna till och från dessa orter blifva så höga, att någon vinst icke blifver att beräkna på en sådan handel.
Men, säger man, åtgärden skall åtminstone af många inom landet boende spanmåls-innehafvare anses såsom bidragande till en ökad sädestillgång, och derigenom förorsaka nedsättning i prisen.
— Detta tror jag icke; de som handla med spanmål taga vanligen alltid förhållandena på främmande orter i noggrant öfvervägande; och skulle någon nedsättning i spanmålspriserna, under de nu gällande, synas vilja uppstå sedan seglationen blifvit öppen, kommer sådant blott att föranleda en ytterligare utförsel af vår spanmål till sådana orter, der varan redan gäller många Riksdaler mera än här.
Efter all sannolikhet blifver således den föreslagna åtgärden helt och hållet ändamålslös.
Störande för den framtida spanmälshandeln skulle äfven bifall till förslaget blifva.
Om det afsedda ändamålet, prisens fällande, vunnes, skulle nemligen en verklig rubbning ske i spanmåls-innehafvarnes på författningaraes stabilitet grundade beräkningar, möjligen ledande till icke obetydliga förluster; och vunnes det icke, skulle hos de handlande desto mera komma att stadgas den öfvertygelsen, att några beräkningar i en sådan handel icke stå att göra, som man funne att Rikets Ständer förordade exceptionela åtgärder till och med då de vore till intet gagnande.
Man skulle icke ett annat år, då spanmål inom Riket behöfdes, våga att pä hösten införa och till orter i det inre af Riket transportera spanmål, måhända köpt till ett pris, som för ögonblicket icke medgåfve någon vinst, för att i öfvertygelse 0111 prisens stegring hälla allmänheten tillhanda, ty man egde alltid att befara bemödandet att, genom den ena eller den andra tillfälliga åtgärden af de offentliga myndigheterna, söka nedhålla spanmålsprisen till det lägsta möjliga.
1 all handel gäller den regeln, att höga pris gifva god tillgång på vara, och att, 0111 man vill vara säker pä att brist icke skall uppstå, skall man lemna handeln fri från hinder och framför allt undvika sådana stadganden, som just genom sin tillfällighet störa alla beräkningar.
Afven under sista hösten hafva icke obetydliga qvantiteter spanmål från utrikes orter blifvit införda och förtullade, hvilka stå de införskrifvande till ganska höga priser.
Skulle ändamålet med förslaget vinnas, är det att befara, att förluster för dem förorsakades, då de likväl genom sitt förutseende förtjenat att ega någon vinst på sin lofliga industri.
— Äfven på spanmåls-producenten kan det icke annat än göra ett nedslående intryck, om lian finner att, under de år ela han far en ringa produkt att afsätta, alla bemödanden och åtgärder syfta derhän, att på ett konstladt sätt nedsätta prisen på det mindre belopp spanmål han har att afsätta, Bilt. lill II.
ISS3 & ISS4. 8 Sami. 12 Haft. - 6 Allm. licsv.- och Ekoh.-llsk lielänk.
N:o CO. då deremot inga särskilda förmåner kunna lemnäs honom, då en bättre gröda förorsakar sådana prisfall, att lian icke får sin vara fullt betald.
Den högst angelägna och nyttiga åtgärden att inskränka bränvinsbränningen linder denna vin— tei iii ledan en åtgärd oell den ganska verksam för nedsättande af spanmålspriSen, till hufvudsakligt men för sädesproducenterna; är det dä skäl att vidtaga ytterligare åtgärder i samma riktning?
Dessa skäl öfvertyga mig derom, att den föreslagna åtgärden är för Riket skadlig.
Mycket mera kunde vara att i detta ämne säga, men jag bör ej nu längre uppehålla tiden, utan inskränker mig till det yttrande, att dä den åtgärd Utskottet tillstyrkt, således synes mig vara obehöflig, ändamålslös och skadlig, jag ej har kunnat instämma i Utskottets beslut, utan reserverar mig emot detsamma. ’?
Härmed förenade sig Friherre De Geer lili Leufsta, Carl Emanuel, Friherre De Geer till Lin spong, Gustaf Gerhard, Grefve Wachtmeister, Hans, Herr Biskopen Fahlcrantz och Herr Doktor Nordlander.
STOCKHOLM, typografiska föreningeks boktryckeri, 1854.
Allsi. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, N:o 67. 1 N:o 67.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 17 Mars 1854, kl. 11 f. m.
Betänkande, i anledning af väckta motioner angående folk-undervisningen.
De motioner i omförmälde ämne, hvilka i detta betänkande komma att behandlas, hafva blifvit väckte, en inom högvördiga Preste-ståndet af hr doktor Abr.
Nordström, en inom samma stånd af hr kontrakts-prosten Runsten, samt två inom hedervärda Bonde-ståndet af riksdagsmannen Carl Dahlgren från Elfsborgs län.
Dessa motioner innefatta nedannämnde förslag, hvilka Utskottet kommer att i särskilde punkter upptaga och besvara, nemligen: l:o om bättre tillsyn å folkskolorna; 2:o angående indragning af seminarierne för folkskole-lärare, och desses bildande uteslutande i elementar-läroverken: 3:o angående meddelande af föreskrift, att folkskole-läräretjenst i allmänhet bör med klockaretjenst förenas; 4:o om utfärdande af ett stadgande, till förekommande deraf, att folkskole-läraretjenst lemnäs obestridd, genom innehafvarens afgång till annan befattning. l:o Den första frågan är väckt af riksdagsmannen Dahlgren, hvilken anfört, att, bland de svårigheter, som mötte för folkskolornas utbildande till hvad de borde vara, vore äfven den, att presterskapet icke ansåge sig böra eller kunna öfver dessa skolor hålla den tillsyn, hvilken vore behöflig för vinnande »f det ändamål, som med desamma åsyftas.
Det ansåges nemligen blott tillkomma kyrkoherden att utöfva en sådan tillsyn, äfven om församlingen hade flera skolor, i hvilket fall det ofta inträffade, att kyrkoherden bodde aflägse från en eller annan af skolorna.
Sorn likväl, enligt hvad motionären trodde, det varit afsedt, då folk-undervisningen ställdes under presterskapets tillsyn, att älven det lägre presterskapet skulle egna denna undervisning en vård, hvartill Bih. till R.
Fröt. 1853 £ 1854. 8 Sami. 13 Haft. * 2 Allni. Besv.- och Ekon.-Ulskottets Betänkande,.
J\':o 67. detta ofta vore bättre i ständ, än de äldre presterne, holst de yngre sednare idkat studier och bättre följt med nyare tidens utveckling i läromethoder, m. m.,. bär motionären hemställt, att Rikets Ständer måtte i underdånighet anhålla, att Kongl. \laj:t beliagade i Nåder uppmana stiftens presterskap i allmänhet, att egna en synnerlig uppmärksamhet och tillsyn ät folkskolorna, saint att i de församlingar. der flera sådana folkskolor finnas, tillsynen mätte fördelas sä, att komministern eller kapellanen, äfvensom adjunkten, åtager sig bestyret dermed.
Riksdagsmännen Petter Jönson, Anders Johan Sandstedt och Anders Pettersson frän Jönköpings län, Erik Jansson från Stora Kopparbergs län, Olof Persson från Westerbottens län, Lars Larsson och Lars Gustaf Andersson från Elfsborgs län samt Olaus Börjesson från Götheborgs och Bohus län hafva i förestående- förslag instämt.