Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Motionairen har härjemte, efter framställning om de inskränkningar, hvaraf näringarne på landsbyggden ännu förmenas lida, samt de hinder mot deras vidare utveckling i städerne, som uti ännu gällande Skråordningar skola förefinnas, yttrat, att hans mening icke vore, att binda Regeringen vid de förslag till Handels- och Handtverks-Ordningar, som Rikets Ständer år 1823 till Kongl. Maj:t i underdånighet öfverlemuade, utan att hans önskan vore, alt Regeringen mätte deri vidtaga de förändringar, som af behofvet kunde påkallas, och hvilka en senare tids erfarenhet godkännt.
Förslagsvis är såsom grund för en ny Författning i ämnet antydt, att, beträffande handeln, det vore öfverflödigt att bestämma läroår eller examina, såsom vilkor för inträde deri, eller att inrätta societeter i hvarje stad.
Deremot förtjenade det uppmärksamhet, om icke vår Lag, i likhet med en för Frankrike gällande, borde närmare bestämma och låta controlera de handlandes skyldighet att föra böcker, upprätta inventarier samt i 10 år förvara dessa handlingar jemte brefvexlingen, på det att, i händelse af arf, bolags stiftande eller upplösning, samt cession, någon större säkerhet funnes för deras behöriga aflemnande.
För handtverkerien borde socieleterna organiseras på det sätt, att en lagkunnig och en för teehnisk kunskap känd person utsåges af Konungens Befallningshafvande såsom förste Ledamöter deri, samt att fyra i districtet boende välkända män genom val af alla handtverksidkare skulle till de förres biträde antagas.
Dessa sex borde ega att i mål, 4 Lags- samt Allni. Besv.- och Oecon.-Utsk.
Betänkande N‘.o 33. sorn »nginge ett visst handtverk, tillkalla en välkänd idkare deraf, som då borde ega rösträttighet.
Districtet borde utgöras af en stad samt trakten deromkring.
I de orter, der städer voro så aflägse, att districten endast måste bestå af landsbyggd, kunde societeterne åläggas sammanträda en gång i månaden, men i hvarje stad en gång i veckan.
Handtverks-societelen skulle utan betalning utfärda gesällbref till alla, som visade sig ega den dertill nödiga färdighet i handtverket, äfvensom alt meddela rättighet till idkande af handtverk ett eller flere gemensamt, mot uppfyllande af vissa allmänhetens säkerhet åsyftande vilkor.
Denna säkerhet kunde vinnas genom inrättande inom hvarje district af en under societetens tillsyn ställd så kallad handlverkssal, dit tillverkningsprof skulle inleranas af alla idkare, som ville begagna skylt.
Dessa prof borde ej anses i likhet med nuvarande raästerprof såsom bevis för idkarens egen konstfärdighet, utan såsom bevis på tillverkningens egen beskaffenhet, och sålunda icke hindra hvilken sora helst att såsom förläggare idka handtverk, sedan cn viss bestämd afgift till handtverkscassan på en gång blifvit ertagd.
Gesäll borde, efter visad ordentlighet och arbetsflit under vissa år, erhålla en sådan rättighet utan afgift.
Till handtverkscassan, som skulile vårdas af societeten, borde en årlig afgift betalas af hvarje idkare och gesäll till salens utgifter, samt till aflöning ål Ordföranden och till en så kallad Ombudsman, hvilken skulle vara societetens Secreterare och Räkenskapsförare.
Varandes vid motionen fogade två af Herr G.
Holm och Herr C.
Hessle hos Valloflige Borgare-Ståndet väckta samt till Ståndets enskilda Besvärs-Utskott remitterade motioner angående näringsfriheten.
I anledning af Anders Danielssons omförmälda memorial hafva åtskilliga Bonde-Ståndets Ledamöter sig utlåtit, hufvudsakligen i öfverensstämmelse med de deri yttrade åsigter; 8:0 af Olof Lindbeck från Halland, som, efter uppräknandet af de;Författningar, hvilka försäkra allmogen om rättighet att, hvar som helst inom Riket, afyttra sina egna slöjde-alster, samt uppgift, att nämnde Författningar blifvit följda i domslut uti tvister om allmogens berörde frihet, anfört, att tvånget af en längesedan föråldrad skrå-anda, detta oaktadt, icke kunnat undanröjas, hvilket förhållande föranledt Molionairen föreslå, att än ytterligare stadgas matte', det allmogen utan inskränkning må ega rättighet att till städerna införa och derstädes eller på landet afyttra alla de slöjds-alster, mer eller mindre förädlade, vare sig i träd eller metall, hvilka af den kunna förfärdigas; Las.- samt Allm. Besv.- och Oecon.-Utsk. Betänkande N.-o 33.
O 5 9:0 af Eric Persson från Gefleborgs Län, som yrkat: att församlingarna på landet må ega att, utan något hinder, sockne- eller häradsvis antaga gerningsmän och handtverkare af alla slag och till det antal, sorn församlingarna sjelfva finna erforderligt; äfvensom att i Författning bestämdt uttryckes, att icke något skråband får ega runi emellan eller till förmon för dessa gerningsmän, utan att de sjelfva få frihet att betjena med arbeten, äfven utom antagningsdistrictet, samt att jemväl hvar och en annan, som kan ett handtverk, må ega att det obehindradt utöfva; 10:0 af Anders Jansson från Upsala Län, sorn, efter uppgift, att åtskilliga personer skola företagit sig att under kringvandringar på landet försälja köpmannavaror, yrkat, att rättighet till handel å landet hädanefter icke må tilldelas andra personer än de, hvilka, till följd af i ämnet utfärdade Författningar, kanna anses dertill berättigade • n;o af Göran Jonasson från Kronobergs
Län, som, efter enahanda framställning om landthandel olofliga idkande samt om uppköp af silfver som derunder verkställes, föreslagit, att icke någon annan må tillåtas kringvandra, än äldre och till arbete oduglige personer och sådana, som behöfva denna förtjenst till understöd för hustru och barn, sedan, tiden för jordbruksskötseln om hösten är förbi, och att'1 deras resa ej må räcka längre än till dess deras hemifrån medförda i landet verkligen tillverkade producter äro försålde, och att all handel med andra varor må på det strängaste förbjudas, äfvensom lämpligt straff för kringstrykande yngre män stadgas» Carl Gabrielsson från Östergöthland, Olof Jeppson från Blekinge, vice Talmannen Jon Jonsson och Johannes Andersson från Jönköpings Län, m. fl., hafva förenat sig med Motionairen', hvaremot Johan Bengtsson och Nils Strindlund från Westernorrland med flera anfört, att tillräck lige stadganden mot landsköp redan förefinnas och att således da anmärkta missbruken kunnat och hort i enlighet dermed beifras*
Med anledning af Herr Friherre Cederströms memorial, deri Herr Friherren förnyat sin vid föregående
Riksdagar uti ifrågavarande ämne väckte motion, hafva Utskotten tagit kännedom örn de serskilda motioner Herr Friherren, vid 18r5 års och påföljande Riksdagar, väckt, och dervid inhemtat, att han vid sistlidne Riksdag yrkat, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit förnya deras underdåniga anhållan om utfärdande af de Förslag lill förordning om handtverkcrien, till Författning 6 Zag- samt Allm.
Besv. och Oecon.-TJlsk. Betänkande N.o 33. om gerningsmäns antagande på landet och till Handels-Ordning, som Rikets Ständer vid nämnde Riksdag till Kongl. Maj:t i underdånighet öf verlemnat.
Utskotten, som förmoda, att nämnde förslag innehålla de stadgar, i afseende på näringsfrihet, hvilka Motionairen önskat tillvägabringa, hafva således ansett hans framställning endast åsyfta enahanda ändamål, som genom motionen vid sisth Riksdag varit afsedt, i följd hvaraf det torde vara öfverflödigt att till vidare granskning upptaga hvad Herr Friherren för öfrigt vid flere tillfällen i frågan kan hafva anfört.
Af handlingarna vid 1823 års Riksdag inherntas, att, sedan Kongl. Maj;t, uti Nådig Skrifvelse till Rikets Ständer den ig Februarii nämnde år, förklarat, att, fastän den för Rikets allmänna hushållning vigtiga frågan, om en vidsträcktare frihet i utöfningen af handel och handtverk, såsom af oeconomisk beskaffenhet, vore beroende af Kongl. Maj:ts eget Nådiga afgörande, ville Kongl. Majit likväl, med tillämpning af Regerings-Formens 89 §., till Rikets Ständer öfverlemna att, i likhet med hvad angående lagfrågor är stadgadt, gemensamt med Kongl. Majit derom afgöra och besluta, samt derföre till Rikets Ständers granskning hänskjutit de af en serskild Comité utarbetade förslag till Författningar i ämnet, så hafva Rikets Ständer, jemte underdånig skrifvelse den 12 December i833, till Kongl. Majits
Nådiga pröfning öfverlemnat förändrade förslag till Förordning om handtverkerien, till Författning om gerningsmän antagande på landet och till Handels-Ordning, hvarjemte detta Rikets Ständers tillgörande blifvit uti 3y §. af Riksdags-Beslulet den 22 i samma månad upptaget.
Någon vidare åtgärd har sedan nämnde tid å Rikets Ständers sida icke blifvit i ämnet vidtagen, helst Herr Friherre Cederströms omförmälda motion vid sistlidne Rikdag icke vann Rikets Ständers bifall.
Icke heller har, så vidt det är Utskotten bekant, de i underdånighet -ingifna förslagen ännu kommit under Kongl.
Majits Nådiga pröfning, och enär orsaken dertill, att Kongl. Majits nådiga bifall eller svar icke följt å Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den 12 December 1823, torde kunna härledas derifrån, att samma skrifvelse icke blifvit så tidigt expedierad, att, efter föregången pröfning hos Kongl. Majit, sedan Högsta
Domstolen blifvit hörd, svar derå kunnat meddelas i den ordning 87 §.
Regerings-Formen föreskrifver, samt Utskotten, efter öfvervägande af de skäl och grunder, hvarpå de föreslagna Författningarna sig stödja, i Lag- samt Allm. Besv.- och Oecon.-Ulsk.
Betänkande N.-o 33. 7 allmänhet icke funnit anledning alt dem frånträda; allisa hafva Utskotten ansett sig böra tillstyrka Rikets Högloft.
Ständer att i underdånig skrif velse hos Kongl. Maj:t anhålla, att de vid 1823 års
Riksdag i underdånighet öfverlemnade förslag till Förordning om handtverkerien , till Författning om gerningsmäns antagande på landet och till Handels~Ordning, måtte, efter föregången
Nådig pröfning och sedan de rättelser och förändringar, som uti berörde förslag kunna anses nödiga, blifvit verkställda, varda, före västa Riksdag, såsom allmän Lag till efterrättelse utfärdade.
Sedan Utskotten nu yttrat sig efver Friherre Cederströms motion, och dervid tillkännagifva, att de grunder, hvarå ofvannämnde Lagförslag hvila, äro med Utskottens åsigter öfverensstämmande, hafva Utskotten, under förutsättning, att samma förslag i Nåder varda gillade, derifrån herntat ledning vid besvarande af de i ämnet väckta motianer.
Hvad således först angår Herr Bråkenhjelms, Herr Hjertås och Johannes Anderssons yrkande, att fullständig frihet i inrikes handel och näringarne måtte införas, äfvensom Herr Du Rietz’s framställning om en revision af nu gällande Skrå-Författningar, så förmoda Utskotten, att motionernes syfte i denna del varder uppfylld, så vida Kongl. Maj:t i Nåder täcktes bifalla de vid 1828 års
Riksdag uppgjorda förslag till Författningar om handeln och handtverkerien, uti hvilka gränserne för näringsfriheten äro med noggranhet bestämde.
Enahanda är ock förhållandet med senare delen af Herr Hjertås motion.
Hvad deri är vordet hemställdt, instämmer i det närmaste med / ^rt. 14 §. uti Förslaget till Förordning om handtverkerien, hvarförutan det åsyftade ändamålet redan synes vara vunnet, sedan Kongl. Mart uti 2-.dra punkten af Dess Nådiga Kungörelse den 28 sisth Augusti förklarat: att städernas handtverkare eg a, att i hvad stad som helst, äfveu utom marknader, sina arbeten fötyltra.
Hvad Herr
Halling i afseende på skyldighet för näringsidkare i släder eller på städernas område boende, alt ovilkorligen söka burskap, yrkat, synes vid förslagens upprättande hafva varit föremål för pröfning, 'helst, enligt 4 och ^ Art.
Handtverks-Ordningen samt 1 och 5 Art.
Handeln-Ordningen, burskap, med få undantag, är förutsatt såsom vilkor för rättigheten att idka handel eller handtverk.
Beträffande de af Anders Danielsson föreslagne grunder för en ny Författning angående näringarne, så finnas dessa grunder hufvudsakligen Lag- samt Allm. Besv.- och Oecon.-Utsk. Betänkande N.-o 33. öfverensstämma med dem, hvarpå Förslagen sig stödja, utom hvad angår yrkad skyldighet för handlande att föra böcker och upprätta inventarier, hvarom stadgande i Författningen, efter Motionairens tanka, borde införas, men som straff uti 3 Cap. 42 §•
Concurs-Lagen är utsatt för gäldenär, som idkat handel eller annan rörelse, deröfver bok hållas bör, och uraktlåtit att föra ordentliga böcker, torde ett nytt stadgande i detta hänseende icke erfordras.
Det ändamål, Olof Lindbeck med dess motion åsyftat, synes numera vara fullkomligen uppnådt, sedan genom Kongl. Kungörelsen den 28 sisth Augusti är förklaradt, att landtman till följd af gällande Författningar äro berättigade, att hvar som helst, på landet och i städeme, äfven vid tillfällen, då frimarknad ej hålles, föryttra deras och grannars afvel och af dem åsladkomne tillverkningar, äfvensom att slika tillverkningar uti öppna bodar i städerna till salu hålla.
Hvad vidkommer Eric Perssons från Gefleborgs
Län framställning om vidsträcktare rättighet för Församlingarne på landet, alt antaga gerningsmän samt större arbetsfrihet för dessa senare, så förmoda Utskotten, att den rättighet landtman, i 1 §. af Förslaget till Förordning om handverk å landet, skulle erhålla att sockne-eller häradsvis lill gerningsmän antaga svarfvare, målare, skräddare, skomakare, smeder, glasmästare, murare, trädgårdsmästare, sadelmakare, garfvare, snickare, hjulmakare, tunnbindare, timmermästare, kruk- och kakelugnsmakare, bör göra tillfyllest för landtmannens behof, äfvensom Utskotteiy afseende på gerningsmäns arbetsfrihet få erinra, att de aldrig, så vidt Utskotten hafva sig bekant, äro derifrån frikallade icke lärer vara behöflig.
Hvad slutligen angår Anders Janssons från Upsala Län och Göran Jonassons från Kronobergs
Län yrkande om förbud mot handel å landet med köpmannavaror, få Utskotten vördsamt upplysa, att förbud mot sådant landsköp finnes utsatt och ansvar för öfverträdelse deraf stadgadt i 6 Cap, 1 §.
Handels-Balken, hvadan något vidare stadgande i ämnet icke lärer vara af behofvet påkalladt.
På grund af hvad sålunda blifvit anmärkt och upplyst, anse Utskotten sig böra hemställa, om icke ofvanberörde af Herr Bråkenhjelm, Herr Du Rietz, Kerr Hjerta, Herr Halling, Johannes Andersson, Anders Danielsson, Lag- samt Allni. Besv.- och Öecon.-Utsk.
Betänkande N.o 33.
9 Danielsson, Olof Lindbeck, Eric Persson, Anders Jansson och Göran lottasson väckta motioner må förfalla.
Flere Ledamöters serskilda mening bifogas.
Stockholm den a5 November 1834- Reservationer:
Ilo af Herr Hjärne: ”Utskotten hafva tillstyrkt Rikets Ständer, att ingå lill Kongl. Majit med den underdåniga anhållan, att Kongl. Majit täcktes vid utfärdande af ytterligare Författningar, rörande näringarne i allmänhet, afse hufvudgrunderne för det förslag i ämnet, som Rikets Ständer vid 1820 års Riksdag i underdånighet afgåfvo.
Detta tillstyrkande innebär, efter min tanka, eli, fastän icke positivt uttryckt gillande af nämnde hufvudgrunder; och det är derföre jag ej kunnat biträda Utskottens beslut rörande den underdåniga skrifvelsen.
Ett gillande af hufvudgrunderne till 1823 års förslag förutsätter ett ogillande i vissa delar af Författningen af den 28 iugusti detta år, hvilken lossat på åtskilliga skråband, sorn ännu skulle binda näringsfriheten, enligt 1823 års förslag.
Om nu Rikets Ständer, med bifall till Utskottens Betänkande, skulle ingå till Kongl.
Majit med den föreslagna underdåniga skrifvelsen, befarar jag, att detta skulle kunna tydas såsom ett uttryck af nationens missbelåtenhet med den liberala syftningen i Författningen af den 28 Augusti 1834» och möjligen kunna föranleda en återgång ifrån den näringsfrihet, sorn, i följd af denna Författning, redan eger rum; ty antages hufvudgrunderne för 1828 års förslag, så blir resultatet hvad jag befarat.
Det tillägg Utskotten hafva gjort: ”med de förändringar Kongl. Maj:t kan finna nödigasäger egentligen ingenting, emedan Utskottens opinion redan är uttryckt i den föregående meningen.
Men om denna eftermening skall ega någon betydelse, så voro det endast den, att göra den föreslagna skrifvelsen till en fullkomligt obestämd opinionsyttring.
Jag som, tillika med flere Ledamöter inom Utskotten, önskade, att Rikets Ständer skulle uttrycka en bestämdare tanka i delta vigtiga gmne, föreslog en annan underd. skrifvelse, hvilken dock, genom votering, förkastades.
Reserverande mig emot Utskottens förslag, vågar jag nn hemställa till Bill. (ill R.
Prot. i834. 7 Sami. 2 Af cl. 3 10:te Häftet.
IO Lag- saint Allni.
Bcsvoch Oecon-Ulsk.
Betänkande N-o 33. o Rikets Höglo fl. Ständer, om icke eftermeningen i Utskottens förslag borde förändras till följande lydelse, nemi: med de förändringar, hvartill den redan utfärdade Nåd.
Författningen af den 28 Aug. t83f, rörande en utvidgad näringsfrihet, gifver anledning, och Kongl. Maj:t för öfrigt kan i Nåder pröfva lämplige." 2:0 af Herr Hessle: ”Både emot form och innehåll af detta Betän kande har jag anmält reservation och fullföljer den ock, hvad angår formen, för det att Betänkandet, oansedt genom fleste rösterne inom Utskotten blef beslutadt: att alla motionerne skulle icke föranleda annan åtgärd från Utskotten, än hemställan om antagande af 1823 års Ständers förslag till Författningar i ämnet, likväl, efter anförandet af detta beslut, serskildt upptagit flere af motionerne och i deröfver gifne Utlåtanden gagnat motiv, sorn ingalunda blifvit inom Utskotten gillade eller kunnat gillas, då, på sätt ofvan nämnes, Utskotten stannat i det beslut, att antaga grunderna för 1823 års förslag.
Angående sjelfva saken, så bar jag ansett Utskotten icke tillständigt, att lill Ständerna inkomma med förslag, som
Utskotten sjelfva anmärka vara behäftad t med brister, eller att begära, det Ständerne skola i en Civiloeconomisk Lagstiftningsfråga hos Kongl. Maj:t underdånigst begära: ”alt, sedan de rättelser eller förändringar, sorni Ständernas förslag fannos nödige, blifvit verkstälde, Kongl.
Maj:t i Nåder täcktes låta utfärda de af Motionairerne äskade Lagar.”
Är förhållandet verkligen så, att 1823 års förslag till Lagar för näringarne icke nu kunna antagas för fullständige och hvilket jag gerna medgifver, hade, efter min tanka, Utskotten bort ej mindre anmärka dessa brister, utan ock söka dem fylla.
Inom Utskotten afgaf jag ett förslag, sora skulle ledt till det mål man söker, eller ordning och säkerhet i medborgares rättigheter och skyldigheter, i afseende på näringarne i samhället.
Detta förslag var grundadt å de 1809 och 1810 af Ständerne ingångne aftal, vanligen benämnde concessioner, och började således med, att i enkla ordalag visa skilnaden emellan stads- och landtmanna-näringar, samt stadsmannens eller borgarens onera i och för rättigheten att utöfva stadsmannayrken.
Genom concessionerne, hvilka äro att hänföra till Grundlagar, är en hvar tillåtet, att utöfva hvarje yrke i stad, emot utgörande af borgerlig tunga, d. v. s. skatt till Staten och staden i och för hans rörelse och handtering, och, i fortsättning härmed, syntes mig lätt, att i en utkommande Författ - Zag- samt Allm.
Besv.- och Oecon.-Utsk. Betänkande N.-o 33. lt ning med upphäfvande af alla hittills i den vägen utkomna stadgar och ordningar, förklara: det alla och en hvar, som ville idka borgerlig handtering, handel, fabrik och handtverk, hålla öppen bod eller verkstad, borde söka burskap i stad och utgöra borgerlig tunga lika, om han för egen nyck eller beqvämlighet bodde utom eller inom staden; att der emot allt skråtvång skulle upphöra, och för vinnandet af burskap endast erfordras stadgad ålder, god frejd samt skicklighet i yrket, ådagalagd icke i några enskilda embetsgillen utan inför en i hvarje stad af alla Borgare vald nämnd, hvilken dessutom borde fungera i allt hvad efter Hall-Ordningen nu är ålagdt den så kallade Hall-Rätten.
Vill man bibehålla mästare- och gesällnamn trodde jag, att HallOrdningen för stadga härom kunde tjena till mönster, samt alt i och med den nya Lagen all skilnad emellan Borgare, såsom Handlande, Handtverkare, Fabrikörer, Manufacturister &c. icke vidare skulle tålas, utan skattbestämmelsen vara mätaren af de sig emellan skiljde närings-grenarne.
Till Kongl. Maj:t ansåg jag böra underdånigst öfverlemnas, att i Nåder låta utarbeta sjelfva Lagen och det reglementariska sorn erfordrades, och endast den erfarenhet, som vinnes efter en sådan Lags tillvaro några år, kunde gifva skäl till blifvande rättelser deruti.
Detta förslag föll inom Utskotten och ehuru utan hopp om dess antagande af Ständerne, har jag ansett det böra för Ständerne framställas.
Inom Utskotten har säkert Kongl. Kungörelsen den 28 sisth Aug. icke ringa föranledt till de brister, som Utskotten trott sig hafva upptäckt i i8a3 års 3:ne
Stånds förslag och i allt hvad som kail föreslås i frågan om näringarne — men egenskapen af denna Nådiga Kungörelse är dock ej egnad att ingifva hopp om någon laglig ordning inom näringarne, eller att städernas existence är beslutad.
Man har åter allt skäl förmoda, att, om denna Författning får fortfara, skall den i roten undergräfva städernas näringslif till verklig skada för samhället, utan fördel för uågon enskild medborgare.
En underdånig framställning om förklaring öfver den Nådiga Kungörelsen äskades således desto hellre, som den uppenbart står i strid emot Handels-Balken, Allmänna Lagen och Kongl.
Förordningen den 22 Dec. i83a om accisens utgörande, utan att ett enda ord i Kungörelsen tiiikännagifver, att Lagen och Accis-Ordningen äro upphäfne.
Äfven denna min begäran afslogs. A Herr Hallings motion om förklaring, huruvida Allmänna Lagens Lag- samt Allm. Besv.- och Ocean.- Utsk.
Betänkande N.o 33. stadgande, att endast rätte Borgare borde i stad få hålla verkstad ock oppen bod, kunde anses vara upphäft och om ej Manufacturister och Hallrällsmästare borde blifva Borgare, innan de på grund af Comjnerce-Collegii Tillstånds-Resolution egde i stad utöfva näringar, hafva Utskotten gifvit ett svar, så undvikande, att det ingalunda kan för gilldt antagas.
Frågan var ej om hvad som efter blifvande Lagar skulle inträffa, utan hvad, som i saken nu enligt gällande
Lag vöre det rätta, men härpå har ej något yttrande meddelats förmodligen emedan Utskotten äfven härutinnan råkat i strid med Kongl. Kungörelsen deri 28 sisth Åug., hvilken Utskotten, utan att våga öppet gilla, dock synbarligen ansett för sina afsigter formenlig, och sålunda icke heller velat ådagalägga den ringa öfverensstämmelse, som råder emellan Rikets Civii-Lagar och partiela Civil-oeconomiska Stadgar.
Stånden böra dock icke tilltros vilja förbise det allmännas fördel; och då detta ej lärer kunna ernås utan bestämda Lagar samt ordning och säkerhet i medborgares företag, vågar jag inför Ständerne upprepa behofvet, att, vid afgörande af frågan om näringslagar, söka de af Herr Halling och mig begärde förklaringar, utan hvilka den mest barbariska behandling af frågor om näringar lätt kan motses så väl å landet som i städerne.
En hvar skall tyda Lagarna olika och den enhet i Lagstiftningen, som man hittills trott vara Önskvärd, skall omöjligen i dessa ämnen kunna ernås med nu gällande Författningar. 3:o af Herr Holm: ”Innan jag, genom reservation emot Höglofl.
Utskottens Betänkande, uttalar min öfvertygelse i den ofta och mycket omtvistade frågan om näringsfrihet, vill jag hafva förklarat, att jag icke höjer min röst för något corporations-interesse, utan för att försvara hvad jag, efter bästa öfvertygelse, anser vara rätt och satint; att jag hatar alla onaturliga band på menniskans arbetskraft och närings-omtanka; att jag således icke gillar skråtvång sådant det, genom missförstånd eller misstydning af nyttiga ordningsstadgar, allmännast uppfattas och framslälies; samt att jag deremot är vän af frihet i näringsväg, men sansad och bunden af Lagar, hvarförutan friheten så i detta, som i alla andra samhälls-föi hållanden, urartar till sjelfsvåld, tj^gellöshet, samt allmän och enskild säkerhet förstörande oordning.
Åf denna min förklaring blir det en naturlig följd, att jag, å ena sidan, ogillar alla obehöriga hinder, som läggas i vägen för vinnande af rättighet, att, i bestämd ordning, idka livad loflig näring som helst, men att jag, å den andra, åter icke kan i allo godkänna det begrepp om näringsfrihet, hvar - Zag- samt Allm. Besv.- och Oecon.- Utsk.