Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
De tider på året, som nu äro bestämda för en högre skjutslegas betalande, äro de, då vägarne i allmänhet äro minst goda och då .ingen gerna frivilligt skjutsar; då synas ock sådana förrättningar, för hvilka skjutsersättningar skola utgå, minst cga rum; och då resor i allmänhet, för hvilka kronan skall lemna ersättning, minst företagas, så att verkan af denna förökning på långt när icke är densamma, som den af Utskottet föreslagna, enligt mitt förmenande, skulle medföra.
Jag tillstyrker således afslag å Utskottets framställning om skjuts-legans förhöjande, och får dervid påminna derom, att ett äfven vid sista riksdagen framlagdt förslag i enahanda syftning biel' af tvänne riks-stånd, således af Rikets Ständer, afslaget.u Häruti instämde herr domprosten Björling. af friherre Hjerta, Fredrik Filip: »Då, på grund af de skäl, hr Silfverstolpe* reservation innehåller, förhöjning uti skjuts-Iegan vid de ställen, der entreprenad ej kunnat tillvägabringa.®, nödvändigt måste hafva till följd, att möjligheten för entreprenads framtida tillvägabringande på dessa ställen, och bibehållande på de ställen, der den redan linnes, försvåras; och då entreprenads inrättande på så många skjuts-ställen som möjligt torde vara det första mål, som vid reglerandet af skjuts-väsendet bör afscs; så får jag emot Utskottets beslut att förhöja skjuts-Iegan till 20 sk. banko å landet och 24 sk. banko i städerne på de ställen, der entreprenad ej eger rum, anmäla min reservation.
Då emellertid det är nödvändigt, att om skjuts-Iegan på de ställen, der entreprenad ej är inrättad, skall höjas, såsom Utskottet beslutat, skjuts-Iegan der en - Alltm. Best.- och Ekon.-Ulskof/els Betänkande, N:o 89. treprenad eger rum, i förhållande derefter mäste höjas till 28 sk. banko på landet, och 32 sk. banko i staden; så får jag fästa uppmärksamheten på orimligheten af så höga afgiftcr till de skjutsande, om ej tillika de resandes beqvämlighet och fortkomst alses.
Jag får sålunda äfven anmäla min reservation emot sistnämnde förhöjning, så vida ej dervid fästes det vilkor, att hästar genast vid anfordran, eller sednast inom en fjerdedels timme efter den resandes tillsägelse, äro tillhanda; i hvilket fall den resande torde vara betjenad med att. emot den föreslagna högre skjuts-Iegan, genast blifva fortskaflad, i stället för att, såsom under närvarande förhållanden ofta händer, få vänta i 2, 3, stundom 4 timmar och derutöfver, och det oaktadt få vidkännas en större utgift för sin fortkomst, än i de flesta civiliserade länder eger rum.a af friherre Raab, Carl yl dam: »Tjugofem till Utskottet inkomne motioner om skjuts-väsendet, med utsigt till dubbelt så många vid kommande riksdagar, tyckas tillräckligt antyda, att denna fråga antingen gagnas såsom en stående riksdagsfråga — att skjutsa med i tid och otid — eller ock är värd att tagas under närmare skärskådande.
Då jag bekänner mig till den sednare meningen och anser cn reform härutinnan af nöden, så skulle jag önskat, att Utskottet hade uppgjort ett förslag med genomgående principer för skjuts-väsendets ordnande.
Utskottet har funnit för godt att endast förkasta framlagda förslag och uppskjuta denna fråga åt — — -—- framtiden.
Ostridigt måste antagas, att skjutsnings-bestyret borde vara ett för jordbruket alldeles fremmande bestyr; att skjuts-skyldigheten, synnerligast hållskjutsen, pålagd jordbruket såsom onus, verksamt bidrager till utveckling af liderlighet och sedeförderf; att tilltagande trafik icke allenast främjar detta onda, utan än mer tynger jordbrukaren, så mycket orättvisare, sorn derför stipulerade skjuts-lega, ofta icke motsvarar och mången gång under inga förhållanden kan motsvara dermed för honom förknippade olägenheter, utan att skjutsningsbestyret derför vore mera värdt i en entreprenörs hand; att skjuts-rörelsen, i och för sig sjelf, väl ordnad, utan tvifvel måste bära sig ensamt af skjuts-Iegan, • om denna får bestämmas af lokala förhållanden; och slutligt, att skjuts-Iegan derför icke bör blifva orimligt hög, fastmer kommer att stå i ett rättvist förhållande till öfrige arbetsförtjenster inom landet.
Om allt detta måste antagas vara axiomer, då har jag äfven antydt på hvilken väg skjuts-väsendet bör reformeras.
Jag torde då, i konseqvens härmed, vara berättigad uppställa följande principer, nemligen: l:o
Jordbrukets fullkomliga emancipation från skjuts-väsendet, med hvilket det förra icke har att skaffa; och 24 Allia. Bese.- och Ekon,-1rIskoffets Betänkande, N:o 89. 2:o Skjuts-väsendets sjelfständiga ordnande, grundadt på — och för — sig sjelft.
Jin så omfattande reform låter sig icke genomföras på en gång, utan förluster; den måste derför, för undvikandet häraf, ega framtiden för sig: men principen uttalad och målet utstakadt skall, 0111 äfven långsamt, likväl föra oss derhän, under det nuvarande lappsystem, i denna fråga, att fortfarande höja skjuts-legan, allt efter skjuts-skyldige jordbrukares rop derpå vid hvarje återkommande riksmöte, endast invecklar skjuts-väsendet i labyrinter, ur hvilka hvarken statens eller enskildes spekulationer förmå i framtiden undanrycka det från de härigenom uppvexande enskilda intressen.
Beklagligtvis måste vi väl erkänna, att vi i vårt skjuts-väsende icke hafva nedlagt mänga fordringar på beqvämlighet 'och skyndsamhet, sorn numera likväl äro tidens oåterkalleliga kraf i civiliserade stater — tvärtom synes skjutsväsendet stå i full analogi med Braut
Anunds vägar och vara beräknadt pä den tidens föreställningssätt att ackommodera resande.
Utländningar förvånas med rätta häröfver och kunde vi icke litet hvar särskildt arrangera oss för resor —- tv man måste i Sverige göra särskilda stora arrangementer derför — så är för oss ingen större beqvämlighet beredd — betäle man huru mycket som helst — än för våra korrektionister.
Detta skjuts-väsendets tillstånd kommer sig derifrån, att denna del af kommunikations-anstalterna, 1 stallet flir att vara en spekulationens angelägenhet.
, som såsom sådan skulle utvecklat skjuts-väsendet i jembredd med allmänna fordringar på komfort och beqvämlighet, blifvit i stället, visserligen på samma gång ett tungt onus. hvilket villigt crkännes, likväl ett slags privilegium för jorden, som helt och hållet ligger utom den enskilda spekulationens område.
Mindre välbetänkt måste jag sålunda anse den utväg, som Rikets Ständer synas vilja begagna, att allt fortsatt höja skjuts-legan öfverallt och samtidigt.
Det bör icke undfalla oss, att denna utväg aldrig skall leda till målet: skjutsbördans lättande till lika rättvisa för alla och skjuts-väsendets sjelfständiga ordnande.
I förra fallet derför, att lokala skiljaktigheter äro i vårt land för stora, att ingen penning uttrycker skjuts-kostnadens normal-belopp öfver allt i riket.
Sålunda kan skjutsen bestridas i vissa trakter af Småland med flere andra ställen och på de fleste härads-vägar för 16 å 20 sk. banko, utan ringaste förlust, under det att på de stora farv ägar och synnerligast vid större städer, såsom Stockholm, Götheborg m. fl., skjutsen icke kan bestridas under 28, 32 sk. banko milen, eller något dylikt, per häst.
Skjuts-väsendets sjelfständiga ordnande blir slutligt omöjligt, om en fortsatt - Allm. Bese.- och Ekon.-Utskotlets Betänkande, N:o 89. 25 satt, allt stegrad skjuts-lega, kommer att föranleda somliga skjuts-skyldige en vinst.
Denna vinst skall då för de skjutsande jordbrukare gifva anledning åberopa skjuts-skyldigheten såsom privilegium, som man icke vill undvara och derjemte åstadkomma ovilja mot entreprenören, hvilket allt skall försvåra skjutsväsendets tidsenliga ordnande.
Att man icke behöfver frukta härför med nuvarande skjuts-lega är alldeles gifvet, men om, som troligen inträffar, skjuts-väsendet i dess gamla skick bibehålles och legan kommer vid hvarje riksdag att ökas, då inträder detta förhållande.
Man bör vara varsam att icke härutinnan uppamma nya enskilda intressen.
Ilr Sandströmer har motionerat, att man skulle lyfta skjuts-bördan delvis från somlige, deraf hårdare tryckte, för att lika fördela och lägga på andra deraf mindre besvärade länsvis inom skjuts-lagen, utan att lemna dem skälig skadc-ersättning.
Det må tillåtas ifrågasätta med hvad rätt man ville utföra denna skattejemkning inom skjuts-lagen, ty ett livar hemman står i värde efter dess inkomster, sedan skatter och servituter blifva derifrån afräknade.
Ett hemman med en skjutsbörda af t. ex. 80 r:dr köpes efter 5 procent räntefot för 1,200 r:dr billigare, under för öfrigt likartade förhållanden, än ett hemman, som, exempelvis, betalar 20 r:dr.
Må man åberopa hvilket lagrum som helst, så finnes i lag härtill ingen anledning, emedan hvart reserv-skjuts-hemman endast är skyldigt bestrida reserv-skjuts der det blifvit indeladt eller vid närmast belägne gästgifvaregårdar, hvarvid olika indelning existerar för håll- och reserv-skjuts och vidare än hvad natura-prestationen ålägger, kan man icke föranledas vid skattens förvandling i kontanta bidrag, hvarjemte detta förhållande har häfd för sig, som i många fall är lag.
I detta hänseende delar jag Utskottets mening.
Ett sådant förslag, långt ifrån att befria jorden från skjuts-skyldighet, skulle endast vid henne säkrare lä.«ta densamma.
Med stöd af hvad jag sålunda anfört, får jag föreslå:
Att Rikets Ständer i underdånig skrifvelse ville hos Kongl.
Maj:t anhålla: l:o att åboer, hvilkas hemman äro vid större farvägar belägne och ansi agn c till bestridandet af den i lag stadgade häll- och reserv-skjutsskyldigheten, icke må vidare vidkännas någon förhöjning i de nu för skjuts-bestyret utgående kostnader.
Brot. 1853 $ 1854. 8 Sami. 20 Iläft. 4 26 Allm. Bese.- och Ekoa.-Utskolleta Betänkande, N:o 89. 2:o att Konungens Befallningshafvande i alla län måtte anbefallas, att, med afseende på derefter lämpade förhållanden och på sådana ställen, der en större trafik fordrar utvidgad skjuts-skyldighet, sedan genom entreprenad-auktioner skjuts-skyldigheten blifvit af entreprenören öfvertagen och tillika blifvit utrönt den för skjutsningens bestridande erforderliga afgift, utöfver hvad skjuts-laget nu är förpligtigadt utgöra, påbjuda en efter omständigheterna lämpad högre skjuts-lega i förhållande till det erforderliga större skjutsnings-besväret.
Likväl med iakttagande deraf, att resandes beqvämlighet och skyndsamma fortkomst dervid tages i noga öfvervägande.
Visserligen befarar jag här det inkast, att jordbruket icke befrias från skjuts-bestyret, så länge entreprenader endast verkställas på de stora vägar 5 men i samma mån rörelsen ökar sig, blifva de nuvarande små vägar mera be resta och föranleder till skjuts-skyldighetens öfvertagandc af entreprenörer, hvarigenom man i en framtid skall hinna det utstakade målet.
Skjuts-skyldigheten på de små vägar, der ingen håll-skjuts finnes, och nästan ingen trafik, är icke af beskaffenhet att fordra några hastigare reformer.
Härmed vore den rättvisa uttalad: att jordbruket icke hårdare må betungas af skjuts-skyldighet, än det för närvarande är och de ökade kostnader för trafiken äfven på densamma anvisade — en princip, som förr elier sednare måste göra sig gällande.« af hr lektor Sondén: »Emot Utskottets beslut i afseende på andra punk ten litt.
A. om beredande af lättnad i skjutsnings-besväret reserverar jag mig, åberopande såsom min mening Afdelningens förslag, så lydande: »Vid behandlingen af andra hufvudfrågan, som afser att bereda lättnad i skjutsnings-besväret, har afdelningen icke lemnat ur sigte den första, eller jordbrukets fullkomliga befrielse från nämnde onus.
Afdelningen anser nemligen hufvudsakligen och främst en sådan lättnad i skjutsnings-besväret, böra för de dermed nu betungade åstadkommas, hvarigenom en framtida befrielse kan förberedas.
En af de svårigheter, kanske den största af alla, som härvid möta, är denna bördas ojemna fördelning.
Då några hemman, enligt uppgjorda entreprenad-kontrakter, derifrån äro helt och hållet befriade, utgöra de årliga tillskotten för andra hemman ganska betydliga belopp (ända till 80 r:dr banko af mantalet.
En sådan olikhet förefinnes icke allenast olika orter emellan, utan äfven vid olika gästgifverier inom samma ort.
Utan tvifvel skulle samma onus, om det jemnt fördelades mellan alla skjuts-skyldiga hemman inom samma län, redan derigenom blifva för de till skjuts-lag nu anslagne hemman i allmänhet mindre kännbart, enär deltagande i bestyret, eller kostnaden derför, i sådant fall Allm. Besr.- och Ekon.-Ltskotlels Betänkande, N:o 89. kunde erhållas från jemväl de till skjuts-lag nu icke anslagne, men dock i mån af behof till skjutsning lagligen förbundne hemman.
Derjemte skulle, efter en sådan jemn fördelning öfver ett helt län, en skälig förhöjning af all entreprenadskjuts-lcga inom samma län kunna bidraga till minskning i detta onus, utan att derföre hämma eller särdeles menligt inverka på kommunikationen, hvilken i sådant fall endast belastades med en efter rättvisa och billighet lämpad och med skjutsnings-besväret närmare öfverensstämmande omkostnad.
Någon svårighet vid en dylik reglering måste uppkomma derigenom, att skjuts-skyldiga hemman finnas, af hvilka skjuts-skyldighet nu icke alfordras hvarken in natura eller genom kontanta bidrag, men hvilka skulle, till följd af den nämnda fördelningen, vidkännas utgifter, ifrån hvilka de derförinnan varit fria.
Då ett skyldigt afseende på dem bör fästas, är nödigt att taga i betraktande på hvad grund de undgått det skjutsnings-besvär, som enligt författningarne dem åligger, samt huru samma besvär till en så kännbar höjd, som den närvarande, fallit på andra hemmans lott.
Utan att ingå i en detaljerad, till stor vidlyftighet ledande undersökning, torde man likväl lätteligen finna, att ursprungliga meningen icke kunnat vara att med denna skyldighet i mångdubbelt mått betunga de hemman, som hafva den belägenhet, att de till vissa af resande mera besökta gästgifverier kunnat anvisas.
Genom ökad rörelse har denna skyldighet långsamt, men successivt under sekler tillvext på dessa ställen, under det den på andra blifvit oförändrad eller icke ens tagen i anspråk.
Möjligheten af en dylik tillvext har icke heller uti författningarne blifvit helt och hållet förbisedd.
För att förekomma dess olägenheter, stadgar Byggninga-balkens 28 kap. 5 §: »Nu tarfvas flera hästar än gästgifvaren sjolf eger hafva och hålla; tå skola nästa grannar honom till hjelp komma.
Ar ther större farväg, än att skjutsen så kan uppehållas; lägge Härads-rätten thertill håll-skjuts, eftersom thet nödigt och skiäligt pröfvas och af Konungens Befallningshafvande gilladt varder;« hvarjemte i Kongl, förklaringen den 11 December 1766 åt Konungens Befallningshafvande inrymmes rättighet att anslå flere hemman af skjuts-skyldig natur till ett reserv-lag, för hvilket skjutsnings-besväret blifver allt för tryckande.
Den lindring eller fullkomliga befrielse från samma besvär, hvilken ännu åtskilliga sådana hemman njuta, är således af den tillfälliga art, att den när som helst, då behof uppstår och väsendtligt hinder ej möter, både kan och måste af Konungens Befallningshafvande borttagas.
Ofta har också inträffat, att hemman, som någon tid lydt under ett skjutslag, der de varit mindre behöflige, anslagits till ett annat skjuts-lag, som erfordrat sådant understöd, och ännu oftare har det förhållande egt rum, att hemman, sorn från äldre tider alldeles undsluppit skjutsnings-besväret, fått detta sig pålagdt genom nya vägars och gästgifveriet bildande och hädanefter äro dylika förändringar att ofta emotse på orter, der, i följd af möjligen blifvande jernba - 28 Allm. Besv.- och Ekon.-Utskoltets Betänkande, N:o 89. nors anläggande eller andra större kommunikations-leders öppnande, rörelsen kommer att antaga förändrad riktning.
Under sådana omständigheter lärer det ofvan omförmälda förslaget att låta alla skjuts-skyldige hemman inom samma län. så vidt ske kan. i och för skjutsen vidkännas samma omkostnader, destomindre böra betraktas såsom en orättvisa mot de hittills minst betungade, som denna jemna fördelning synes vara den enda tillgängliga utväg att för framtiden skydda äfven dem för möjligen påkommande allt för stora skjut,s-onera på samma gång som den förbereder möjligheten att lossa hela bördan från alla.
Af dessa skäl anser afdelningen sig böra tillstyrka alla skjuts-skyldige hemmans inom hvarje län gemensamma ansvarighet för de till entreprenadernas underhållande nödiga afgifter, på sätt hr Sandströmer föreslagit, eller att Rikets Ständer måtte hos Kongl.
Maj:t i underdånighet anhålla, att genom en allmän författning måtte stadgas, det vid rättigheten till skjutsningens upplåtande på entreprenad, sedan de för hvarje län nu gällande kontrakter upphört, skall fästas det vilkor, att afgifterna vid alla de gästgifveriet inom hvarje län, der sådan framgent kommer att ega rum, böra sammanläggas och. efter hemmantalet, lika fördelas a samtlige skjuts-skyldige hemman inom länet, med undantag endast af dem, som äro anslagne till gästgifvaregård»^ der skjutsen af skjuts-lagen sjelfve, enligt äldre föreskrifter och således utan den med entreprenad förenade förhöjning i skjuts-legan utgöres; samt att de sålunda belöpande afgifterne, emot någon lämplig, mindre provision, debiteras och uppbäras i sammanhang med krono-utskylderne och, efter behörig fördelning, till vederbörande utbetalas: samt att det må ankomma på de skjuts-skyldige sjelfva att på det sätt, som Kongl. Maj:t i Nåder kan pröfva lämpligt bestämma, genom fullmäktige, som af ombud, utvalde vid sockenstämmor, tingslagsvis utses, till bevakande af sin derunder beroende rätt och bästa, deltaga uti åtgärderne för entreprenadernes ombesörjande; dock utan att den Kongl.
Majrts Befallningshafvande tillkommande pröfningsrätt i dylika frågor derigenom förringas.
Genom den nu föreslagna åtgärden blefve väl icke, såsom de fleste motionärerne påyrkat, skjutsnings-bördans alla olägenheter borttagne från jordbrukaren; men de skulle dock, om Afdelningens förslag antoges och utfördes, för de nu verkligen lidande komma att mycket lindras medelst hela bördans fördelande någorlunda lika emellan alla dem, hvilka en sådan nu kan lagenligt påläggas, och hvarmedelst jemväl afvärjdes det stora och högst obilliga missförhållande, som nu eger rum deri, att bland de hemman, som efter lag kunna indelas till skjutsning, sonljige äro dermed ytterst strängt onererade, då deremot andra in - A/hn. Bese.- och Ekon-U/skottets Betänkande, N:o 89.
29 till-liggande, i följd af en tillfällig gynsam omständighet, för en sådan pålaga ej blifvit tagne i anspråk.
Afdelningen anser emellertid en utväg finnas, sorn, om den ock icke öfverallt medför skjuts-bördans fullkomliga aflyftande, dock alltid skulle leda till densammas lättande.
Denna består uti ett undantagsvis medgifvet förhöjande af skjuts-legan inom sådana län, der, vid entreprenad-beloppens sammanräknande och fördelande, det skulle finnas, att den från hemmanen utgående afgift blefve för kännbar och tryckande.
Fördenskull föreslår Afdelningen: att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att stadgas måtte, att, sedan entreprenad-bidragen af de skjuts-skyldige blifvit sammanslagna och beloppet deraf för hvarje hemman bestämdt, de skjuts-skyldiges läns-fullinäktige om utgången af fördelningen underrättas, hvarefter desse skulle ega att, i händelse hemmanen blifvit betungade med en alltför stor afgift, ingå till Kongl. Majit med underdånig begäran, att entreprenad-skjuts-legan för länet skäligen förhöjdes; hvilken framställning Kongl. Maj:ts Befallningshafvande skulle åligga att, tillika med deröfver afgifvet eget utlåtande, så snart ske kunde, till Kongl. Majit i underdånighet insända.
På det behållningen af en sålunda förhöjd skjuts-lega må komma de skjuts-skyldige och icke entreprenörerne ensamt till godo, torde några reglementariska föreskrifter erfordras, nemligen:
Före entreprenadens anställande vid ett gästgifveri beräknas genom Konungens Befallningshafvandes försorg, enligt ett eller flera nästföregående års dagböcker, det antal mil, å en häst räknadt, till hvilket all under året från stationen utgången skjuts sig belöper, och detta miltal tillkännagifves vid auktions-tilllället före utropet.
Entreprenören tillförbindes att, i den händelse Kongl. Majit finner för godt bevilja någon tillökning i skjuts-legan utöfver den vanliga (28 sk. i stad, 24 sk. på landet) till de skjuts-skyldiges förmån afstå så stort belopp, som denna förhöjning för ofvannämnda miltal inbringar.
Skulle härvid något öfverskott uppkomma utöfver de bidrag, som entreprenören sig af de skjuts-skyldige förbehållit, erlägge entreprenören detsamma kontant, för att till minskning af skjuts-skyldiges bidrag till länets entreprenadskjuts användas.
I sammanhang härmed torde mom. 3 af Kongl, brefvet af den 2 Augusti 1844 böra förändras.
Väl har man ännu ingen erfarenhet, att vid entreprenad-auktioner — hvilket nämnde moment förutsätter som möjligt — skjutslegan fallit under 24 sk.
Otänkbart är dock icke, att äfven med denna skjuts - 30 Allm. Best.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, N:o 89. le^a. nitron entreprenör kunde finnas villig att ti]l den allmänna lan^-skjutsen lemna något bidrag.
Afdelningen får derföre hemställa, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att ordalydelsen i 3 mom. af Kongl, cirkulärbrefvet den 2 Augusti 1844, för detta ändamål, sålunda förändras: »Utrop skall först ske —. — utan något bidrag af de skjuts-skyldige.
Göres deremot mer än ett anbud, anställes utrop, med vilkor af afgift till de skjuts-skyldige, och så vidare.»
För hvar och en, som gör sig den mödan att uppmärksamt genomläsa detta förslag till slut, torde det blifva klart, att genom det stadgande, Afdelningen föreslagit angående möjlig förhöjning i länets skjuts-lega, all fara för bördans förvandling till grundskatt är undanröjd, och tvärtom ett medel gifvet, att utan en för den allmänna rörelsen störande oreda småningom lindra och slutligen aflyfta denna börda från jordbruket.
Genom den anordning, som Afdelningen, med anledning af hr Sandströmers motion, tillstyrkt, skulle nemligen blifva tillförlitligt utrönt, hvad skjuts-legan inom hvarje län inbringar, samt hvilken summa derutöfver af de skjutsnings-skyldige erlägges.
Derigenom vore äfven gifvet, till hvad belopp skjuts-legan inom samma län behöfde ökas, för att till den väsendtligaste delen eller fullkomligt hålla de skjuts-skyldige skadeslöse.
Ett sådant resultat anser jag omöjligt att, så länge nuvarande stadganden o förändrade bibehållas, genom blott förhöjning i skjuts-legan, lika öfver hela ri ket, vinna på ett sätt, som för olika orter kan anses uppfylla rättvisans och billighetens fordringar, utan att rörelsen hämmas.
Äfvenledes reserverar jag mig emot Utskottets behandling af det andra af hr Sandströmer i dess motion föreslagna alternativ.
De skäl, Utskottet till dess förkastande föreburit, synas mig nemligen mera vittna om ett löga prisvärdt hyllande af det kända »bcati possidentes», än om ett rättvist oell billigt afseende på allas bästa.
Om man nemligen icke vill ålägga något läns skjutsskyldiga innevånare, att med hvarandra dela samma börda, intill dess den genom ändamålsenlig förhöjning af logan kan blifva helt och hållet borttagen för hela länet; så borde man åtminstone icke lägga hinder i vägen för de läns innevånare, hvilka sjelfve det önska, att genom utsedda deputerade bestämma sig för en sådan gemensamhet, hvilken inom det län, der den redan eger rum, ledt till allmän belåtenhet.
Vöre ett sådant beslut förenadt med rättigheten att, då Kongl. Majit så skäligt finner, i hela länet erhålla högre skjuts-lega, så skulle icke uppmuntran att träffa dylike öfvercnskoinmclser saknas, och derefter regleringen i flere läa kunna uppgöras till de skjuts-skyldiges belåtenhet.» Allm. Best.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, N:o 89. 31 Häruti instämde hr Kongl, hofpredikanten Nordlund, hr prosten Carlander, hr prosten Tranoeus och hr Boman. af friherre Leuhusen, Carl Herman, hr Gyllenhaal, Lars Herman, hr Hagströmer, Johan Jacob, hr Kongl, hofpredikanten Wensjoe, hr prosten C. D.
Arosenius, hr doktor Nordlander, hr lektor Söderberg och hr Gustafsson, hvilka ansågo det sednare alternativet i hr Sandströmers motion hafva bordt af Utskottet tillstyrkas, hvarjemte hr Kongl, hofpredikanten Wensjoe tillkännagaf, att han jemväl var skiljaktig från beslutet om förhöjning i legan för entrepreftörf-skjuts. af f. d. talmannen Nils Persson från Kronobergs län, som anförde: »Lika med hr baron