Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
En enhet mellan i sjelfva verket skiljda enheter, med olikartade ärenden, kan icke vara behöflig, äfven om den vore möjlig, hvilket den knappast är, och om någon gång likartade åtgärder förekomma, eller enhet i författningstolkning är nödig, kan denna, genom tillfälligt samråd mellan de olika verken, vinnas, utan att söka en ständig och mest blott i formen varande enhet, som just derföre endast verkar uppehållande och hindrande.
Krigskollegii olika afdelningar äro redan skiljda och sammanhållningen har alltmera försvagats.
Från den dag, då krigskollegium formerades på departementet’ eller afdelningar med en militärledamot såsom den främste inom hvarje sådant, var det en i sakens natur grundad utveckling att dessa fördelningar, för att kunna främja en så mycket driftigare och mera obesvärad behandling af sig tillhörande ämnen, antogo egenskap af fristående myndigheter.
Det var ock lätt förklarligt, att general-fälttygrnästaren och fortifikations-generalen, hegge i spetsen ställde för hvar sitt vetenskapligt ordnade vapen, äfvensom arméens general-intendent, från den tid detta embete inrättades, under sina bemödanden att genom uppfinningar och förbättringar, utgångna från egna eller i utlandet anställda försök, befordra vapnens ökade styrka och användbarhet till rikets försvar elier arméetörvaltningens bättre ordnande, jemväl för krigstillståndet, skulle, såsom för sig besvärande och tillhakahållande, betrakta de öfverläggningar, särdeles vid de årliga statsreqvisitions-förslagei. s upprättande, som inom krigskollegium måste ega rum, och hvarvid de föredragande militär-ledamöterne, af hvilka tvenne, chefer för sina vapen, icke med sina röster egde mera inflytande än civil-ledamoten.
Att bereda lull frihet och oberoende åt förhållanden, hvilka så länge, i följd af sakens natur och till ärendenas båtnad, sträfvat att vinna detta, kan icke vara annat Landförsvarskomit.
IV. 7 60 än syftesenligt, då ingen nytta vinnes genom att motarbeta denna riktning och bibehålla en enhet, mera föregifven och konstlad, än naturlig och verklig.
Såsom ordförande på afdelningarne, älven om han vore betjenad af det ypperliga minne, som vöre vilkoret för att kunna ensam sammanhålla alla ärendens gång, förmår presidenten i krigskollegium ändå icke att inskärpa, än mindre vidmakthålla enhet i åsigter och beslut, likstämmighet i behandling af likartade frågor eller lika tydning och tillämpning af författningar, alldenstund hans mening kan al tvenne röstegande ledamöters skiljaktiga tanke undanskjutas.
För att kunna vid ötveriäggningarne göra sin åsigt gällande måste han biträdas af en bland de tvenne med honom samfäldt prölvande ledamöterne.
Förenar han sig i militära frågor med civil-ledamoten, så undcrtryckes derigenom den mest sakkunnige och praktiskt utbildade militär-ledamotens förslag.
Vid allmänna sammankomster, dervid de så kallade pleni-målen handläggas, är presidentens inflytande än mera inskränkt.
Hans andel i beslutet utgör då, så ofta omröstning sker, en sjundedel, och kan, endast vid de tillfällen, då rösterne utfalla lika, verka afgörande.
Också skall erfarenheten hafva visat, att, oaktadt den nuvarande enheten, ärenden någon gång blifvit i strid med hvarandra afgjorda.
Säkerligen finnes också mera trygghet för likartade beslut i den ansvarighet som en förvaltningschef måste känna att, rörande egna mål, höra sig före huru dermed likartade blifvit på de andra afdelningarne afgjorda, än i presidentens minne ensamt, lemnadt på de vexlande afdelningarne.
Att åter, etter införandet af den förändrade organisation af förvaltningsverket, sorn nu är ifråga, bibehålla presidents-embetet, endast för deltagande i pleni-ärendenas behandling, blefve hvarken behöfligt eller med god hushållning förenligt, alldenstund, vid sammanträden för verkets gemensamma angelägenheter, ordet kan föras af den afdelnings-chef, som af innehafvande grad, eller öfverläggningsämnets särskilda beskaffenhet, anses dertill närmast berättigad.
All vigt må icke heller frånkännas den umbärlighet som Rikets
Ständer funnit presidents-embetet i krigskollegium ega, enär de under så många år icke för embetet beviljat någon lön; såsom följd hvaraf, alltsedan framlidne presidenten friherre af Tibells år 1832 inträffade död, då den dittills bestådda presidentlönen, eller öfverste-indelningen vid Helsinge regemente, till detta regemente återföll, kollegii t. f. president af eventuella besparingar å öfverste-indelningen vid f. d. adelsfanan, sammanlagda med likaledes tillfälliga öfverskott på 4:de hufvudtitelns anslag, under de tre sistförflutna tiotalen åtnjutit ett arvode af endast 3,000 Rdr årligen, eller 500 Rdr mindre än den lön som bestås en kamererare eller sekreterare inom kollegium.
Sedan konnnitterade i det föregående sökt visa, att krigskollegii redan befintliga organisation på särskilda afdelningar icke erfordrar någon gemensam ordförande-enhet, gå de att undanrödja alla betänkligheter mot förslaget att göra afdelningarne fullt fristående, och mot upphörandet af den kollegiala formen å dessa, med öfverlåtande, i vissa fall, af beslutande-rätt åt aldelnings-cheferne, samt att visa fördelarne af den föreslagna ombildningen.
Kommitterade hafva redan, vid granskning af krigskollegii majoritets-inkast mot 1858 års komités utlåtande, sökt visa, att faran för ett ministerielt inflytande på afdelnings-chefen, mindre stöd för regeringen, mindre trygghet att ärendena blifva med oväld och sakkännedom behandlade, vådan för rättssäkerheten o. s. v. icke finnas.
Kommitterade få ytterligare tillägga, att de icke inse hvarföre de fristående afdelningarne skulle nedsjunka till byråer under departements-chefen, hvilket under vårt närvarande statsskick vore oförklarligt; icke heller att de skulle blifva beroende af en chefs enmannavälde.
Bättre än en abstrakt bevisning att framtida vådor icke skola ega rum, torde vara vittnesbörd dragne från hvad som står inför våra ögon.
Förebilden för den nya organisation, som här för krigsförvaltningen föreslås, finnes i de många nya styrelser senare tider skapat; i general-tullstyrelsen, general-poststyrelsen, telegraf och fångvårds-styrelserna, styrelsen för allmänna väg- och vattenbyggnader m. fl., alla med en allena beslutande chef samt rådgifvande föredragande.
Ingen, som med uppmärksamhet följt dessa styrelsers alltmera utvecklade nit och verksamhet, kan förneka de stora framsteg och förbättringar, som hvar och en af dem, inom omfånget af tilldelade bestyr, åstadkommit.
Sammansättningen af dem är ingen nyhet, såsom lånad från den äldsta inrättning i förvaltaingsväg som Sverge eger, eller 51 liins-sty reiser na; hvilka under flera århundraden förblifvit oförändrade och derigenom ovedersägligen bevisat det ändamålsenliga och gagnande i den form de ursprungligen erhållit, och hvilka sätta utom allt tvifvel, att en lika organisation väl lämpar sig för militärförvaltningens särskilda grenar.
Endast en sådan organisation kan uppmuntra den i spetsen för hvarje förvaltningsbestyr ställde chefen att med håg och nit arbeta för tillvägabringande af gagnande förbättringar inom sitt vapen, att sjelf föranleda uppslag i ärendena, utan afvaktan att de honom gifvas eller anbefallas, hvilken böjelse är i allt stalsbestyr prisvärd, emedan staten är en lefvande fortgående organism, icke ett hjul i oföränderliga spår.
Hvad den ifrågaställda sakkunnig hel en beträffar, borde det icke kunna förnekas, att åt densamma inrymmes en större inverkan på ärendenas pröfning, då chef och föredragande ledamot, begge tillhörande samma vapen eller förvaltningsgren, till öfverläggning sammanträda, än då, såsom nu sker, blott en af dem i förening med presidenten och annan ledamot i målens behandling deltaga.
Kommitterade, hvilka, på samma gång de ansett en större skyndsamhet i krigsförvaltningens ärenden kunna vinnas genom mindre omständlighet vid verkställighetsålgärden, derjemte varit angelägne att bereda trygghet genom moget samråd i alla frågor af mera omfattning, invecklad beskaffenhet och å rättsförhållanden inverkande, hafva derföre, på sätt de här nedan föreslå, gjort en sådan fördelning af ärendena inom krigsförvaltningen, att mål, som fordra en noggrann tillämpning af rikets lika vidlyftiga som invecklade kamerala lagverk, såsom frågor rörande indelningsverket, utsökningar och fiskalisationer, afskrifnings- och fondförvultningsmål m. fl. afskiljas från dem, som afse rena verkställighets— åtgärder, genom Kongl, bref, general-ordres, stater, instruktioner och reglementen bestämda och begränsade; de förra skulle afgöras genom omröstning, men de sednare af afdelnings-chefen allena beslutas, hvaremot de begge föredraganderne hufva sig älagdt att, innan beslut fattas, sin tanke inför chefen framhålla, samt att, när den icke af honom gillas, sin skiljaktiga mening i protokollet nedlägga.
Äro de af rescrvanterne yttrade betänkligheter grundade, skall säkert ingen för egen trygghet omtänksam afdelningschef uraktlåta att, före begagnandet af sin allena beslutande rätt, åt desamma lemna ett tillbörligt afseende, enär han, i annat fall, mera än någonsin gör sig personligen ansvarig för eli beslut, på hvars rätts- eller författningsvidriga beskaffenhet hans uppmärksamhet blifvit af de föredragande fästad.
Kommitlerade hafva den fulla öfvertygelsen, att ej den ringaste våda skall uppslå genom denna åt förvaltnings-chefertie inrymda, men för missbruk väl motvägda magt, samt att derjemte en större enkelhet i former, en ökod skyndsamhet i ärendenas behandling emot hvad det mera omständliga och tunga Lollegii-arbetssättet tillåter, otvifvelakligt skola, utan förminskning i mogen pröfning och angelägna kontroller, blifva de närmaste frukterna af det förändrade styrelsesättets införande.
Det militäriskt nyttiga, ändamålsenliga, för kronan besparande skall icke tillbakasättas eller undertryckas för det blott formella i behandlingssättet, och den förebråelse man väl icke utan allt skäl gör, den kollegiala formen alt, med förbiseende af det egentliga ändamålet i saken, anse kollegiet eller verket för ett ändamål i sig sjelf och ärendena deraf beroende, då likväl ärendena äro hufvudsak och verket blott är medlet; detta misstag, så menligt för ärendena, och så oroligt inverkande på underordnade beroende myndigheter skall icke i den nya förvaltningen gerna kunna ega rum.
Att krigskollegii nuvarande form icke är böjlig för de nya förhållanden som vid ett krig eller blott krigsrustningar inträffa, ådagalägges genom nödvändigheten, att vid sådana tillfällen bilda alldeles fristående inrättningar, för att utan kollegiala omvägar bereda försvarsmedlen.
Det är visserligen klart att vid sådana utomordentliga tillfällen af mer omfattande verksamhet utomordentliga åtgärder måste vidtagas, men det är dock önskvärdt, att den fredliga organisationen är sådan, att den med sjelfva krigsorganisationen har något likartadt så att den genom ökad personal kan ur sig sjelf utväxa, och icke få en bredvid sig stående utväxt utan allt sammanhang med henne.
Efter denna öfverblick af krigsförvaltningens (krigskollegii) uppkomst och första organisation, de förändringar deri som stundom egt rum, af Rikets Ständer sednast blifvit begärda och af 1838 års komité för Styrelse- och förvaltnings-verkens ombildning föreslagna, äfvensom de anmärkningar mot detta förslag, krigskollegium hufvudsakligen framställt, och hvilka anmärkningar, der de icke ansetts 52 grundade, blifvit till besvarande upptagna, öfvergå nu kommitterade till sjelfva det förslag till en ny organisation af krigsförvoltningen som af dem blifvit utarbetadt.
Krigsltollcgii ombildning till cn krigsförrättning.
Krigskollegium, hvars brister såsom ett ändamålsenligt förvaltningsverk kommitterade tro sig i det föregående hafva ådagalagt, bör såsom rikskollegium upphöra och ombildas lill en /crigs-förvaltning inom hvilken ärendena, efter sin olika art, pröfvas och afgöras utaf särskilda, of hvarandra oberoende afdelningar eller embeten, under hvar sin ansvarige chef, i vissa mål allena beslutande, i vissa mål samfäldt med embels-ledamöter.
Dessa embeten skulle blifva:
Det första; Artilleri-afdelningen, benämndt general-fälttygmästare-embetet; Det andra; Fortifikations-afdelningen, benämndt general-ingeniör-embetet; Det tredje-.
Intendents- och aflönings-afdelningarne, gemensamt benämnda general-intendents-embetet; Dessa afdelningar eller embeten böra likväl ej mindre med hvarandra, än med rikets allmänna departemental-styrelse för landförsvaret, ega det samband, som för ärendenas behöriga och skyndsamma behandling erfordras.
Till t:sta och 2.dra afdelningarne eller general-fälttygmästare-embetet och general-ingeniör-embetet hänföras de ärenden, som nu tillhöra krigskollegii artilleri- och lortifikations-afdelningar.
Den 3:dje afdelningen, eller general-intendents-embetet, bör i sig förena handläggningen af alla de angelägenheter, som nu af krigskollegii intendents- och aflönings-afdelningar besörjas, och hvilka ärenden, äfven inom general-intendents-embetet behandlas och afgöras å 2:ne särskilda afdelningar under enahanda benämningar; instämmande kommitterade i den af krigskollegium mot 1838 års komité yttrade mening, att behandlingen af de frågor, rörande indelda arméens boställen m. m. krigskollegium nu åligger, fortfarande bör af krigsförvaltningen utöfvas, och således icke enligt nämnda komités förslag till kammarkollegium öfverlly tias Jemte ofvanberörda ärenden skulle tillhöra de särskilda embetena alla sådana af krigskollegium nu in pleno behandlade mål, hvilka icke till sitt innehåll verkligen äro af gemensam beskaffenhet, utan endast beröra ett visst embetes förvaltningsområde, dock med undantag af utfärdandet utaf de kungörelser och cirkulärer, hvilka skola i svensk författnings-samling intagas.
Huruvida någon jemkning i den allmänna arbetsfördelningen embetena emellan kunde finnas lämplig, bör få ankomma på embetenas egen gemensamma pröfning.
Kongl, krigsförvaltningen bör, beträffande rang och värdighet, bland rikets styrelse- och förvaltnings-ver k intaga deri plats som Kongl, krigskollegium nu innehar, nemligen näst efter Kongl, krigs— hof-rätten och näst före Kongl, förvaltningen af sjörendena.
Till vinnande af nämare samband inom armée-administrationen i allmänhet föreslås: att cheferne för krigsförvaltningens särskilda embeten må till öfverläggning i förekommande frågor kunna sammankallas af chefen för landförsvars-departementet, i närvaro jemväl af endera eller båda expeditionscheferne inom nämnda departement, samt att det inbördes förhållandet emellan ifrågavarande styrelse-orgauer må, så litet som möjligt, blifva bundet af formella iakttagelser och föreskrifter.
I enlighet med de åsigter kommitterade redan uttalat, angående den ställning de nuvarande militärledamöterne i krigskollegium borde intaga uti krigsförvaltningen, föreslås, såsom chefer och ledamöter inom de särskilda embetena af här ifrågasatta förvaltningsverk: i general-fälttygmästare-embetet:
General-fälttygmästaren ; Ledamöter:
Fält-tygmästaren, Ett krigsråd; 53 i gener al-ingeniörs-embetet:
Chef: Chefen för ingeniör-corpsen; Ledamöter:
Öfversten i ingeniör-corpsen, Ett krigsråd (delsamma som i general-fälttygmästare-emhctet); i general-intendents-embetet:
Chef; General-intendenten (innehafvande general-majors rang); Ledamöter: å intendents-afdeluingeni Intendenten (innehafvande öfverste-löjtnants rang), Ett krigsråd ; å aflönings-afdelningcn:
Ett krigsråd.
Krigsrådet på intendents-afdelningen deltager å aflönings-afdelningenj sådane beslut som fattas genom omröstning.
Vid gemensamma öfverläggningar mellan krigsförvaltningens alla embeten i gemensamma angelägenheter, föres ordet af äldsta embels-chefen.
Ledamölerne äro: de öfrige embetseheferne och samtlige krigsråden.
Föredragande härvid är krigsrådet på den afdelning till hvilken målet hörer; för mål som ej tillhöra viss afdelning är krigsrådet på general-fälttyg—mäst are— och general-ingeniörs-embelena föredragande, emedan bemälde embetsman kommer att härtill ega mera ledighet än de öfriga inom samma embetsgrad.
I händelse af hinder eller förfall för någon af embetseheferne att sina åligganden utöfva, föres styrelsen inom ernbetet af dess tvenne ledamöter, som föredraga ärendena inför hvarandra, såsom det i liknande fall tillgår inom landshöfdinge-einbetena.
Uppstå olika meningar, galle den som af föredraganden uttalas.
Då tvenne af krigsförvaltningens särskilda embeten sammanträda i gemensamma ärenden, föres ordet al den embetschef till hvars förvaltning målet egentligen hörer eller, om ovisshet härom uppstår, af äldste embetschefen.
I begge embetschefernes frånvaro är äldste ledamoten ordförande.
Uti dylika sammanträden deltaga begge ledamöterne inom hvarldera ernbetet.
Föredragningen sker af den ledamot som ärendet närmast vidkommer, eller, om sådant icke kan bestämmas, af yngste ledamotm.
Å general-intendenls-embetets aflönings-afdelning deltager, då embetschefen ar frånvarande, intendenten å intendents-afdelningen i besluts fattande, dervid föredragande krigsrådet eger afgörande rätt, om skiljaktiga äsigter dem emellan uppstå.
I mål som förekomma inom de särskilda embetena under chefernes frånvaro och böra genom samfäld omröstning afgöras, inträder för tillfället, såsom ledamot, krigsrådet inom annat embete, som målet närmast angår, eller, vid ovisshet härom, den yngste af öfrige krigsråd.
I sammanträden mellan 2:ne embeten, under endera embetschefens frånvaro, deltager ej, till förekommande af mindre lämplig röslöfvervigt å det ena embetets sida, militärledamoten inom det embete, hvars chef vid sammanträdet är närvarande.
Då embete inom krigsförvaltningen, under embetschefens frånvaro, sammanträder med annat verk, deltager i öfverläggningen, såsom 3:dje medlem å embetets sida, krigsråd från annat embete, hvilket frågan företrädesvis angår, eller när osäkerhet härom eger rum, den yngste af öfrige krigsråd.
När ledamot år hindrad att sin tjenst förrätta, uppdrager embetschefen densamma åt den tjensteman inom ernbetet, han dertill anser mest lämplig, i afvaktan på Kongl. Maj:ts nådiga bestämmande huru härmed bör förfaras, 54 I begge, nu omförmälda fall, skall anmälau derom genast ske hos chefen för landtförsvarsdepartementet samt, om hindret fortfar mer än tvenne veckor, förhållandet hos Kongl. Majit i underdånighet tillkännagifvas, med hemställan och förslag i afseende pä den fortsatta utölningen af ledamotens befattning.
Med tillämpning af de hufvudgrunder för styrelse- och förvaltnings-verkens ombildning, Rikets
Ständer anvisat och i det föregående blifvit framlagda, föreslå kommitterade följande bestämmelser, i fråga om embetschefernes och ledamöternes olika myndighet:
Embetschef, hvar inom sin förvaltning, må efter föredragning al och öfverläggning med på en gång närvarande vederbörande ledamöter ensam besluta; dock skola följande inom de särskilda embetena förekommande mål der algöras genom samfäld omröstning, nemligen: a) Frågor om underdåniga förslag till eller ändring af allmänna författningar, äfvensom om tolkning och tillämpning deraf; b) Mål angående indelningsverket; c) Afskrifningsfrågor;. d) Fondförvaltningsärenden; Embetschefen allena tillkommer: a) att till Kongl. Majit ingifva underdånigt förslag lill besättande af ledigblifven ledamotsbefattnmg; b) att ingifva underdåniga förslag till besättande af ledigblifne kamererare- och sekreterare-tjenster, hvarvid förfares på samma sätt som då landshöfding föreslår till tjenster, som af Kongl. Maj:t tillsättas. c) att på samma sätt föreslå förordnanden till dessa tjensters tillfälliga bestridande; d) tillsättande af öfriga tjenster, jemte förordnanden inom de särskilda embetena; beviljande al transport, tjenstledighet och afsked till och från dylika befattningar; antagning af extra ordinarie tjenstemän och vaktbetjening; e) utnämning, permittering eller entledigande, olika inom olika embeten, af underlydande vid tyg-, ammunitions-, gevärs-, befästnings- och utrednings- m. fl. förråder samt verkstäder m. m. anställde tjenstemän, sorn nu i krigskollegium tillsättas; f) att upptaga frågor om ansvar för fel och försummelser i embetets tjenst.
Embetets ledamöter skola vid målets föredragning uttala sina åsigter och till protokollet anföra, hvar för sig, sin mening, då denna är afvikande från det af embets-chefen fattade beslutet.
Proto kollen skola härefter åtfölja de till Kongl.
Majit ingående expeditionerna.
Har ledamot ej särskild mening lill protokollet anfört, anses han hafva instämt i beslutet
Vid gemensamma öfverläggningar mellan 2 eller alla krigsförvaltningens embeten skall beslut alltid fattas genom allmän omröstning, samt om lika röster stadna mot lika, gälle ordförandens.
Till gemensamma öfverläggningar sker kallelse af den embetschef eller ledamot, som åligger föra ordet.
För besörjandet af de speciella göromålen hos krigsförvaltningen anse kommitterade erfordras följande kontor och kanslier:
Inom general fälttygmästare-embetet och general-ingeniörs embetet: ett militärkontor för hvartdera embetet, men gemensamt kansli- och kammarkontor, likasom de nuvarande artilleri- och fortifikations—afdelningarne inom krigskollegium
Inom general-intendents-embetet: på intendents-afdel ningen: ett militärkontor, ett kansli- och ett kammar-kontor; samt på aflönings-afdelningen: ett kansli- och två kammarkontor jemväl såsom i krigskollegium nu eger rum. 55
För krigsförvaltningens 5:oe embeten gemensamt: ett advokatfiskals-kontor, ett kassa-kontor, ett hufvudboks-kontor, ställda under krigsrådets
A artilleri- och ingeniör-afdelningarne särskilda kontroll; hvaremot något gemensamt registrator- eller aktuarie-kontor icke blifver behöfligt, om, såsom kommitterade i det följande hemställt, målens diarie-föring å de särskilda aldeiningorne eger rum.
Förekommande frågor angående de gemensamma kontoren afgöras gemensamt af alla tre embetena.
Till hela krigslörvaltningens gemensamma öfverläggning hörer, utom de mål, som röra de tre gemensamma kontoren: a) allt hvad som krigsförvaltningen rörande ämnen i Svensk Författningssamling skall införas; b) underdåniga förslag till förändring i gällande författningar rörande krigsförvaltningens organisation eller i den af Kongl Maj:t för verket fastställda instruktionen; c) Kongl, remisser, som icke till någon viss afdelning af krigsförvaltningen äro ställda. d) underdåniga arbetsberätlelser efter hvarje års utgång; e) alla Kongl, bref och general-ordres som till ett embete ankommit, hvilka af sekreteraren blott till sina rubriker anmälas; f) krigsförvaltningens arbetsordning, så att i lika fall ett lika iakttagande eger rum på samtliga afdelningarne Sekreterare tillsättas med Kongl, fullmagt såsom chefer för hvar och en sitt kansli, med skyldighet att ansvara för kansligöromålen, nemligen: en sekreterare för general-fälttygmästare- och general-ingeniör-embetenas gemensamma kansli, samt en för hvarje af general-intendents-embetets båda afdelningars kanslier; hvaremot de nuvarande -i notarie-tjensterna inom krigskollegium kunna indragas.
Sekretérarne böra i rang och värdighet ställas i jemnbredd med kamererarne, hvilket förhållande eger rum i Rikets kollegier och förvaltande verk, och detta så mycket riktigare, som i annan hän delse sekreterarne skulle komma att sakna utsigt till vidare befordran inom verket, eller att i ledamots ställe kunna utses och förordnas.
Genom en sådan anordning af sekreterareplatserna vunnes den fördelen att man å generalinteudents-embetets intendents-aldelning finge en kanslichef i stället för de 2:ne som nu äro anställde å motsvarande afdelning i krigskollegium, och hvilka, såsom delande tjenstgöringen, icke, hvar för sig, kunna ega den omfattande kännedom af all å afdelningen skedd expedition, som i flere afseenden är nyttig och önskvärd.
Sekreteraren i general-fälttygmästare- och general-ingeniör-embetena tjenstgör såsom sekreterare vid hela krigsförvaltningens gemensamma öfverläggningar, och den nuvarande sekreteraretjensten i krigskollegium indrages.
1 enlighet med den grundsats att de särskilda förvaltnings-embetena skola vara fullständiga inom sig sjelfva, för förvaltningen af dem åliggande göromål, bör all revision och speciel räkenskapsföring på embetcnas enskilda kontor verkställas.