Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Till hvilka följder detta småningom ledt, upplyste historien om Ostindiska Kompaniet, om Amerikas, Vestindiens, Nya Hollands och Ostindiens eröfring, och ville man veta det slutliga resultatet, som fullföljandet af detta system frambragt, så bchöfde man blott jemföra Englands statistiska uppgifter med andra länders för att finna att den från början lilla östaten nu vore en bland de rikaste och mäktigaste på jorden.
Motionären ville icke häntyda derpå att Sveriges handel skulle någonsin kunna uppnå ett så blomstrande tillstånd som Englands, utan endast visa att det varit genom spridandet af sina örlogsfartyg öfver hela verlden, som England kommit till detta mål.
Frankrike, Nord-Amerika och Holland följde samma system.
Utgående från en innerlig öfvertygelse om Örlogs-flottans oumbärlighet under krig och den oberäkneliga nytta den kunde, rätt använd, göra landet äfven under fred, har motionären föreslagit att örlogs-fartyg måtte utsändas på de af Svenska handels-fartyg mest besökta farvatten, så att hvarje fartyg hade sin station; och borde kortaste tiden för dessa expeditioner vara 2 år, på det att Chefen på ett sådant fartyg kunde hinna att inom sin station noggrant taga kännedom om dervarande förhållanden och tillse att konsulerne gjorde sina skyldigheter, tillsätta nya, om så behöfdes, bispringa handels-fartyg och upprätthålla ordning och anseende m. m.
Stationerna Sammans.
Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Utlåtande M 37. 13 Stationerna borde, enligt motionärens åsigt, blifva: ^2 4 Medelhafvet; J42.-2 Vestindien och östra kusten af Norra och Södra Amerika; M 3 Cap och Ostindien; J\s.
4 Chinesiska farvattnen och Australien och M. 5 Stilla hafvet.
Fem fartyg skulle alltså erfordras, hvaraf 3 borde vara Fregatter, och %.
Korvetter; men enär Kongl. Maj:t uti Sin nådiga proposition om Stats-verkets tillstånd och behof uptagit 2:ne fartyg att årligen utgå för handelns skyddande, kunde dessa motsvara de tvänne af motionären föreslagna på de närmaste stationerna.
Sluteligen är vordet föreslaget att Rikets Ständer måtte i underdånighet hos Kongl. Maj:t anmäla deras åsigt om nyttan och behofvet af ytterligare 3 fartygs utgående i samma ändamål, samt anhålla, att, derest Kongl. Maj.t skulle i nåder gilla densamma, de för verkställigheten deraf erforderliga utgifter måtte, med hänsyn till den fördel, den föreslagna åtgärden afsåge att bereda dem, som bidroge till bildande af Handels- och Sjöfarts-fonden, i nåder tillåta att utaf nämnde fond bestridas, och hvilken kostnad för 3 Fregatter under 42 månader upginge till omkring 540,000 R:dr Riksmynt.
Härigenom skulle äfven vinnas en jemn öfning för Flottans befäl och manskap samt tillfälle yppas att uppfostra Sjö-kadetterne på dessa fartyg.
Vid föredragning af denna motion till remiss har Friherre von Oller framställt det jemknings-förslag, att, enär Handels- och Sjöfarts-fonden icke stöde under Rikets Ständers förfogande och det ifrågakomne ändamålet vore af allt för stor vigt för det allmänna, för att göras beroende af nyssnämnde fonds möjliga tillgångar, Rikets Ständer måtte bevilja och ställa till Kongl.
Maj:ts disposition ett extra förslags-anslag af 4,620,000 R:dr Riksmynt att utgå under loppet af 3 år med J eller 540,000 R:dr årligen.
Sammansatta Stats- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet, hvartill detta ärendes behandling blifvit öfverlemnad, har tagit detsamma i öfvervägande.
Lika med motionären håller Utskottet före, att utsändande af örlogs-fartyg, på sätt af honom blifvit föreslaget, till de af Svenska handels-fartyg mest besökta farvatten, skulle vara både för handelns beskyddande och för öfningen af flottans personal förmånligt; men enär de dermed förknippade stora kostnader öfverstiga så väl Statens som Handels- och Sjöfarts-fondens tillgångar, af hvilka sednare årligen afsättas en ej ringa del för expeditioner till handelns skyddande, och denna fonds medel dessutom blifvit för en längre tid och till högst betydligt belopp tagna i anspråk till andra föremål; samt härtill kommer att Rikets Ständer, med bifall till Kongl. Maj:ts derom gjorda nådiga framställning, vid innevarande riksdag, med 4 50,787
R:dr 50 öre förhöjt det å Riks-statens 5 Hufvud-titel uppförda anslag för exercis af flottans bemanning, anser Utskottet, under sådane förhållanden, sig icke böra tillstyrka beviljandet Bih. till R.
Prot. 1856 & 1857. 4 Sami. 2 Afd. 15 Haft. 3 14 Samman».
Stat»- »arnt Allm.
Besv. och Ekon.-Utskottets Utlåtande
M 37. af några ytterligare medel för vinnande utaf det af motionären åsyftade ändamål, utan hemställer, att ifrågavarande motion, jemte dervid gjorda jemnkningsförslag, icke måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
STOCKHOLM, tryckt hos E. Westrell, 1857 Samm emanua Stata- samt Allm. Bese.- och Ekon.-Ulsk.
Utlåtande N-.o 38.
1 N:o 38.
Alik. till Exp. Utsk. den 10 Dec. I857r kl. 2 e. m.
Utlåtande, i anledning af väckt motion, angående anställande af Prest vid Allmänna Garnisons-Sjukhuset.
Hos Högvördiga Preste-Ståndet har Herr Kyrkoherden Sondén, med hvilken Herr Biskop Annerstedt instämt, uli väckt motion föreslagit, att, då en omsorgsfullare själavård vid förenämnde Sjukhus vore af behofvet påkallad, åt en Prest vid Allmänna Garnisons-sjukhuset måtte, mot skyldighet af daglig själavård, enligt föreskrifter som Direktionen hade alt meddela, anslås skälig lön, jemte boningsrum på stället, med dit hörande förmån af ljus och ved, såsom sjukhus-läkarne åtnjöte.
I anledning af denna motion får Sammansatta Stats- samt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, hvartill densamma blifvit öfverlemnad, yttra, att Rikets Ständer redan, med föranledande af Stats-Utskottets, uti Utlåtandet N:o 71, angåeude reglering af utgifterna under Riks-Statens Fjerde Hufvudtite), gjorda framställning, beslutat, att, jemte nuvarande förmåner af fri bostad, ved och ljus, ett årligt arfvode af 300
R:dr riksmynt skall å Sjukhusets stat uppföras för en Prestman, hvilken, boende på stället, med undantag af den söndagliga guds-tjensten, bestrider religions-vården derstädes.
Prof. 1856 åf 1857. 4 Sami. 2 Afd. 16 Haft. 1 2 Sammansatta Stals- samt Allm. Bese.- och Ekon.-Uts/t.
Utlåtande S-.o 39.
Ständer sålunda fattat beslut i det ämne ifrågavarande motion afser, hemställer Utskottet, att densamma icke må till någon särskild åtgärd af Rikets Ständer föranleda.
Stockholm den 5 December 1857. ivo :it).
Ank. lill Exp.-Utsk. den 10 Dec. 1857, kl. 2 e. m.
Utlåtande, i anledning af' väckt motion, angående bildande af en stam för örlogs-flottans matroser, medelst enrollering af skärgårdsfolk.
Inom Ilöglofliga Ridderskapet och Adeln har Herr Olivecrona, August, ali vackt och till Sammansatta Stats- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet remitterad motion anfört, hurusom det ofta blifvit sagdt och åberopadt såsom ett skäl emot möjligheten att kunna utrusta en linieskepps-flolta af någon betydenhet, att i landet ej funnes dugligt folk (ill bemanning och att handels-flottans matroser, såsom till stor del frånvarande och ej hugade att taga tjenst på Kronans fartyg, ej vore mycket alt påräkna.
Denna sednare åsigt hyllades äfven af motionären.
Det vore derföre på enrollering af skärgårdsfolk, som voro fiskare till yrke, som en stam för flottans matroser borde grundas, utan att derför rubba båtsmansroteringen, som utgjordes, visserligen icke af sjömans-ämnen, efiersom
Rotehållarne icke voro förpligtade att uppsätta en matros, utan en vanlig bonddreng, som holle vissa dimensioner på tumstocken, samt i öfrigt vöre fri från kropps-lyten, men detta folk hade andra ganska goda egenskaper Sammansatta Stais- samt Allm. liese - och Ekon.-Utsk.
Utlåtande N:o 39. 3 hvilka gjorde denna fasla trupp dyrbar för flottan, och hvars fysiska krafter voro nödvändiga för att fylla besältnings-styrkan å Kronans fartyg.
Då Konung Carl XI organiserade flottans stamtrupp genom indelnings-verket, på samma sätt som för arméen, gjorde man föga afseende på sjömanskap om bord på örlogsfartyg, hvilket bäst bevisades af valen utaf Skepps-chefer och öfver-befäl uuder hans sjö-krig.
Officerare af kavalleriet och infanteriet, rådmän och till och med källarmästare biefvo utsedda till Skepps-chefer samt en duglig och tapper
Fältherre ansågs kompetent till öfver-befälet.
Att fordringar på Sjömanskapet igenom de öfriga graderna ända till gemene man biefvo i proportion härefter, kunde med fullt skäl antagas.
Det blef i dessa tider, sedan Konungen insett oefterrättligheten af detta sätt att rusta flottan, ett stort framsteg, att hafva anlagt en hufvud-station för flottan på en tjenligare ort; all hafva anbefallt skeppens byggande åt de på sin tid skickligaste byggmästare i stället för alt sjö-släderna skulle hvar och en bygga sin kontingent, och att hafva grundlagt en fäst besättnings-styrka i stället för det sammanrafsade folk, som förut föstes om bord af likt och olikt.
Men huru kunde det tänkas på sjömanslynne äfven hos gemene man, då sådant ej kom i fråga såsom en nödvändig ingrediens, jemte sjömansdaning hos befälet.
Att bilda hvad man menar med matroser af rote-båtsmännerne, hvilka antagas i tjenst oftast efter fyllda 25 år och ganska sällan under 18 år, under sådant kontrakt med rotehållare!), att karlen endast hvart tredje år skall (jenstgöra i fredstid, vore och blefve en omöjlighet, helst då karlen detta tredje år sällan vore, utom för en mycket kort lid sjökommenderad och då mer än ofta till tjenstgöring å sådant fartyg, der han ej förvärfvade sjömanskap.
Man hade derföre sett, att han vore användbar på däcket, i akterhand, såsom den der hade styrka alt hala och draga, men ock kunde skickas till väders för samma orsaks skull; men få voro undantagen att han kunnat förvärfva matros-skicklighet och kunde anväudas som en dugtig förhands-karl.
1 sådant fall hade det varit en händelse af niedfödt sjömans-lynne, eller att någon sjöman låtit värfva sig lill båtsman.
Deremot hade det befunnits ganska lätt att inöfva båtsmannen i kanonier-excersisen och äfven i haudvapnens handterande, hvilka saker voro för honom mera fattliga, än sjömans-skapet, som fordrade en tidig utveckling af egentligt sjömans-lynne.
Utefter hela Skånska kusten från Helsingborg (ill Åhus funnos stora liskarebyar, väl befolkade af dessa hafvets söner, som voro snart sagdt födda på sjön och ej hade lynne för annat än sjölif, ty ehuru öfverbefolkningen i dessa byar skulle kunna hafva goda tillfällen att finna arbete vid jordbruket, valde den hellre, då fisket ej sysselsatte dem. att söka tjenst på handels-fartvg och förblefvo, enligt sitt lynne, sjömän, ifrån Blekinge gräns mot Skåne började den egentliga skärgården, som nästan oafbrutet fort före upp till Haparanda, och uti denna vidsträckta terräng funne man icke så stora byar, utan en mera spridd befolkning af fiskare.
Men ett annat förhållande egde ock här ruin.
Från Blekinge gräns till Gefle voro dessa fiskare-familjer vanligen bo - 4 Sammansatta Stats- samt Allm, Bese.- och Ekon.-Utsft.
Utlåtande N:o 39. faste i skärgården, då deremot nordligare, desse vanligen bodde i städerne och på fasta kusten om vintern och endast 0111 sommartiden vistades i fiskelägena; den bofasta fiskarebefolkningen vid Sveriges Östersjö-kust kunde således räknas från Helsingborg till Arholma, emellan Stockholm och Gefle.
Huru stort antalet af dessa bosatta familjer vore, kunde motionären icke ens approximativt uppgifva, men det måste vara betydligt och tillräckligt att derutur välja en stam för sjömän, helst om man tilläde det betydliga antal som bebodde Kattegats kust från Helsingborg till Strömstad och som likaledes bestod af bofasta fiskare.
Lotspersonalen, nemligen den i tjenst varande, utgjorde omkring 1,200 personer och vore en blott ringa del af denna skärgårds-befolkning, hvaraf man något så när kunde antaga att den manbara befolkningen vore minst tiodubbel.
De egenskaper, som isynnerhet utmärkte skärgårds-folk och fiskare vore i korthet följande: barnen började redan att medfölja föräldrarne vid idkandet af fisket i öppna sjön och öfvervunno derigenom sjösjukan och räddslan för det farliga elementet, samt blefvo tidigt härdade för dess våldsamheter och ett äfventyrligt lif.
Då de blefvo äldre lingö de sjelfva sköta sin båt och inöfvades att handtera näten och bössan för fisket och jagten.
Ynglingen lärde sig derunder att känna sjöns natur och den skärgård eller kust hvarest han vistades, till betydligt omfång, att känna kompassen, huru fartyg borde styras och segel skötas samt lotsning.
Han komme ibland i tillfälle alt lotsa stora fartyg, som behöfde hjelp, oftast i nödstäldt skick, då skärgårds-boen alltid varit beredvillig, att, med risk af eget lif, i sin bräckliga farkost komma de strandsatta till hjelp.
Ett sådant lif från barndomen grundläde mod och rådighet i faran samt det sanna sjömanualynnet.
Allt detta förefunnes hos denna talrika befolkning.
Den sydliga kust- och skärgårds-befolkningen, liksom den vestra, hade, utom det allmänna sjömanslyunet, en annan karakter, som den fått på en icke laglig väg, men som mägtigt bidroge tili sjömanslyunets utbildaude, nemligen lurendrejeriet.
För att vara en skicklig lurendrejare tili sjös fordrades både mod och rådighet, djerfhet och slughet, och lureudrejaren finge ej sky nattens mörker på en farlig kust eller vädrets beskaffenhet, utan fastmera välja de tider och omständigheter då tullstatens tjenstemän icke gerna vågade sig ut, eller kunde med någon sannolikhet följa honom i spåren.
Denna praktik vore visserligen icke lofvärd, men orsaken hvarför kust-befolkningen öfvade detta yrke, lage i deras hårda näringsfång som fiskare, och alt. detta sednare gåfve dem oftast en alltför knapp förtjenst tili näring äfvensom att Staten så litet frågat efter att genom andra medel understödja dem.
Det vore derföre ur stats-ekonomisk synpunkt i förening med örlogs-tloltans be hof af en rask sjömans-stam, som motionären framställde förslag till enrollering af en särskild sjömans-korps bland kust-befolkningen, pä det att Kongl. Majit, för sin örlogsflotta, likaväl som med handels-flottan redan egde rum, af dessa dugliga ämnen för sjömän, måtte komma i tillfälle att draga all den nytta sorn fäderneslandets försvar så oundgängligt kräfde.
En sådan enrollering måste likväl ske på ett försiktig! sätt för att ej afskräcka, utan i stället locka folket att sjelft företrädesvis söka tjenst och skydd iSammansatta Slats- samt Allm. Bese.- och Ekon.-Vtsk.
Utlåtande N:o 39. 5 hos Kronan.
Man måste undvika allt tvång om saken skulle lyckas och vilkoren blifva sådana, att de voro förenliga med folklynnet och en sjömans billiga anspråk.
Inga kompani-indelningar, intet inblandande uti skär-karlens enskildta lif, då han vore hemma och icke till verklig sjötjenst kommenderad, borde ega rum.
Han måste anses såsom en alldeles fri man, den stund han blifvit hemförskalfad och finge ej godtyckligt kommenderas utom på förut bestämda tider under fredstid, såvida han ej sjelf vore sinnad och sökte sjötjenst.
I öfverensstämmelse med dessa grundsatser har motionären föreslagit: “att hvarje enrollerad karl får en årlig städsel af 15 R;dr Riksmynt och att kapitulations-tiden är 6 år, men kan derefter förnyas på 6 års tidrymder; att denna städsel förbinder karlen, att en gång om året inställa sig till mönstring å utsatt närbelägen mönstringsort efter kungörelse i kyrkorna, samt att han icke afflyttar från hemorten, utan att sådant anmäla med uppgift hvarthän, samt att, derest han under sin ledighetstid söker annan tjenst, sådant förut anmäla för erhållande af permission.
Skulle sådan i fredstid ej kunna lemnäs, bör honom tillåtas, alt, emot sättande af annan karl i sitt ställe, afhända sig och öfverflytta den återstående kapitulationen på denne, jemte det han till honom betalar årets lega; att kommenderad till sjötjenst skall han från hemtnings-dagen, eller mötesplatsen för transport till stationen, åtnjuta en månadllig kontant hyra, enligt ett medelpris af de allmänna hyrorna för lättmatros å haudels-fartyg eller jungman, om hau första gån gen kommenderas på seglande större fartyg samt denna hyra fortfara till dess han aflemnas på utgångs- eller mötesplatsen; att under trausporten, vistelsen på station och för fartygs utrustning samt om skepps-bord skall han åtnjuta skepps-portion in natura eller det i sjö-reglementet bestämda ersättniugs-prisel under transporten af 24 sk.
Banko eller 75 öre per dag; att hau skall vara befriad från all annan varfstjenst än den som är oundgänglig i och för det fartygs klargöring för sjö-expedition, till hvilket han är förut kommenderad, eller till hvilket han händelsevis blir förflyttad under utrustning; att i fredstid han skall vara skyldig att underkasta sig kommendering till sjös på minst ett helt år från Midsommaren till följande samma årstid, så vidt ske kan, eljest till sjö-exerciser emellan början af Juni till slutet af Augusti, för att ej hindras i sitt vår- och höst-fiske, hvilka för honom äro de vigtigaste att sköta; * att om han kommenderas på hel årstjenst till sjös, skall honom bestås, utom hyran och portion, en parad-mundering samt en kavaj och 2 ylleskjortor.
Ar han kommenderad på sommar-ljenst, får han blott begagna dessa krono-persedlar, men en ylleskjorta skall honom beslås såsom under tiden intjent.
Deremot skall han sjelf vara försedd med passande släpkläder och der sådant fattas, Kronan för förråds-persedlars utlemnande, ersättas af hyran.
Skulle en sjö-expedition under fredstid räcka öfver ett år, är blott en parad-mundering, en kavaj m. m. intjente och bestås af Kronan, men för Sammansatta Stats- samt Altm. Bess.- och Ekon.-Lisk.
Utlåtande S:o 39. dylika förråds-persediar, utöfver det redan bestådda, skall i öfrigt ersättning tagas af hyran: att en enrollerad skär-karl och fiskare skall svära krigsmans-ed och vara i allo underkastad discipliuär-lagarne om bord samt deremot kunna befordras i förhållande till uit och skicklighet både till högre hyra och till under-officer, om han kati undergå behörig examen och fördenskull beredas honom tillfälle att under tjenstledighet bevista stationens skolor med åtnjutande af nödigt underhåll, då Iian, enligt företedde betyg af Skepps-chefen, kan anses förtjena en sådan uppmuntran, och slutligen att Kikets Ständer mätte anslå eli förslags-anslag af 5.000 B:dr Banko eller 7,500 R:dr Riksmynt under nästföljande stats-regleriugs-period, för alt dermed anvärfva 500 man af skärgårds- och kust-befolkningen uti fiskelägena, samt att en underdånig skrifvelse i detta ämne måtte till Kongl. Maj:t afgå för berörde saks lämpliga anordning, i hvad på Kongl.
Maj:t kan bero och Högstdensamme täckes besluta/'
Genom hvad sålunda blifvit föreslaget, hoppades motionären hafva fästat uppmärksamheten pa en vigtig angelägenhet för örlogs-Holtan samt tillika beredt den fattiga kust-befolkningen medel till utkomst genom spridning af ett indirekt stats-bidrag, sorn, om det motsvarade det åsyftade ändamålet och med liden omhuldades af Rikets Ständer genom ökade anslag till eurollering af ett för flottan fullt behöfligt antal, omkring fi ä 8,000 man, så skulle för sådan händelse visserligen 60 ä 80,000 R:dr Banko årligen spridda bland fiskare-familjerna, utom öfverskollen af intjenta hyror, i sin mån betydligt förbättra deras ställning och föröka antalet tjenstbart krigsfolk för flottornas behof i krig.
Hvad sålunda förekommit, har Sammansatta Stats- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet tagit i öfvervägande.
De stora årliga utgifter, som deu af motionären föreslagna enroliering af fiskare och skärgärds-boer för tjenstgöring å örlogs-flotlan skulle medföra, anser Utskottet böra i fredstid undvikas, på det att, i händelse af ett krig, medel må vara ali tillgå för auvärfning och förhyrning af för flottans bemanning erforderligt folk.
Att sådant icke skall komma att saknas, derest Staten är i tillfälle att erbjuda en skälig aflöning, tror Utskottet kunna med säkerhet antagas.
Utskottet får derföre tillstyrka att ifrågavarande motion icke måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Stockholm den 5 December 1857, Reservation: af Herr af Edholm, E. IV. “Utskottets skäl till alsiag å motionärens hemställan finner jag icke fullt tillfredsställande.
Jag anser nemligen att för ett så vigtig!
Sammansatta Stats- samt Allm. Bese.- och Eicon.-Utsk.
Utlåtande N:o 39. 7 ändamål, sorn upprättandet af en'stamtrupp, ur hvilken vår örlogsflotta under krig kunde med säkerhet påräkna en ganska ansenlig rekrytering af förträfflige sjömän, den till en början föreslagna, jemförelsevis obetydliga summan af 5,000 r:dr b:ko ingalunda vore illa använd, litt förslag deremot, att med så ringa medel framkalla och till fäderneslandets försvar binda en dertill särdeles lämplig samhällsklass, synes mig desto hellre vara förtjent af den största uppmärksamhet, som vårt land just i ifrågavarande hänseende eger de betydligaste tillgångar, jemförlige med de mäktigaste sjö-nationers, både till antal och duglighet, endast de uppsökas och i dagern frammanas.
Utskottets föreställning att detta sednare skulle lätteligen låta göra sig vid ett utbrytande krig, endast man då genom besparingar vetat förskaffa sig medel dertill, kan jag icke dela.
Ty vid hvad som anförts rörande handelsflottan och det tillräckliga antal sjöfolk derutur, som man beräknat skola, då krig utbryter, genast stå till buds med att låta förhyra sig till örlogstjenst, torde icke få förbises att nämnde flotta äfven under krig är ganska vä! i behof af sina besättningar, såvida man ej anser att all Sveriges handel och sjöfart i och med ett sådant komme att afstanna.
Åtminstone torde det ej kunna förnekas att. en på förhand genom krigsmanna-ed dertill förbunden och i Kongl.
Maj:ts flotta redan enrollerad korps i alla händelser är säkrare att kunna påräkna vid ett sjökrigs utbrott, än hvad af handelsflottan möjligen då kan undvaras.
Erfarenheten har dessutom äfven utvisat det lättheten att erhålla folk till örlogstjenst icke just brukat vara så särdeles stor, då man ofta nödgats vidtaga åtgärden att “pressa®, d. v. s. att med våld fasttaga och tvinga medborgare till sjötjenst.
Att således i allmänhet förlita sig uppå, det krigsmän stå alt erhålla, genast en fara hotar, för de möjliga besparingar man under freden kunnat göra genom att då ej anskaffa dem, torde vara en farlig grundsats, och jag har icke kunnat instämma i Utskottets uttalande af en sådan.
Då jag äfven för öfrigt hyser den åsigt, att, på den grund motionären angifvit, en i framtiden stor och vigtig tillökning i våra försvarskrafter kan byggas på ett, som det mig synes, lika enkelt, som nära till hands liggande sätt och med en obetydlig kostnad mot den vinning fäderneslandet deraf kan draga, har jag ansett att Utskottet till en början bort tillstyrka Rikets Ständer: att bevilja 7,500 r:dr r:mt under 3:ne år till det af motionä ren angifna ändamål.® Herr Montgomery, Robert, anmälte, att han uti beslutet icke deltagit.
S Sammansatta Stals- samt Allm. Bese.- och Ekon.-Utsk.
Utlåtande N:o 40.
Ank. tilt Exp.-Utsk. d. 10 Dec. 1857, kl. 2 e. m.
Utlåtande, i anledning af väckta motioner, angående rättighet för indelningshafvare att få sina räntor och Krono-tionde debiterade och uppburne af kronans uppbörd smän samt å vederbörande landtränterier qvartalsvis uttaga i penningar den derför belöpande lösen.
Uti förestående ämne äro motioner väckte: l:o Inom Högvördige Preste-ståndet af Herr Biskop Timmander, som anfört, att genom sista Riksdagens tillgöranden för räntepersedlarnes förvandling hade en del indelningshafvare, särdeles de för hvilka särskildt uppbördsverk med åtföljande rättighet till uppbördsmötens hållande icke förefunnes, råkat i ett alldeles förändradt och olidligt förhållande till sina räntegifvare.
Så länge räntorne kunde till leverering in natura uppsägas, var för räutegifvarne ett iutresse och en anledning att med betalningen göra räntelagaren någorlunda lill nöjes.
Bland den skånska allmogen, hvilken öfverhufvud visat sig synnerligen redbar i utgörandet af sina skyldigheter, der dessa med foglighet och efter billig sammanjemkning ulkräfdes, hade det vanliga förhållandet varit att ett par Sammansatta Stats- samt Al/m. Hese.- och Ekon.-Utsk.
Utlåtande \:o 40. 9 par deputerade från hvarje tiondepligtig socken vid utsatt tid, stundom förr, infunnit sig hos indelningshafvaren med den öfverenskomna lösen.
Numera då lösningspriset vore af aftal oberoende, hade man intet skäl att antaga fortfarandet af detta förhållande.