Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
För min del hoppas jag förbättring i sederna ge- nom samuppfoslran, när den rätt utföres, och då uppfostrare af båda könen deri deltaga; uti under- visningen bör på hvarje utvecklingsstadium ingå det qvantum af kunskap om könslifvet, som är pas- sande.
Allt sådant vetande gör mera gagn, om det kommer på den lagliga undervisningens väg och icke på förstulna omvägar.
I denna undervisning borde ingå slutligen någon kurs i anatomi, demonstrerad på menskliga lik, en metod, som skulle efter mitt förmenande borttaga en del af den nyfikenhet, som nu.
på detta område utöfvar ett skadligt inflytande.
V i måste vidare lägga an på större sparsamhet i vårt dagliga lif.
I detta fall vet jag knapt någon klass, hvilken så försyndar sig som Sveriges bildade manliga ungdom.
» Jag nekar mig ingenting, natur- ligtvis », sade häromdagen åt mig en student, som lefde på sin^fars arbete, och han tyckte, att han dervid var i sin goda rätt.
Studieskulderna, ofta onaturligt höga, äro en specifik svensk samhällsolyeka, hvars verkningar gå igen generation efter generation.
Derom kunde vara mycket att säga från åtskilliga synpunkter, men jag erinrar nu endast om, att skuld- sättningen uppskjuter giftermål, förlänger öfver höfvan förlofningstiden, hindrar många partier mellan pas- sande individer och förstör många hems trefnad.
För att qvinnan ur de bildade klasserna skall mera lämpa sig att blifva en passande maka samt moder för kommande slägten, fordras hufvudsakligen bättre helsokraft, större arbetsförmåga och mindre anspråk på lifvets beqvämligheter.
Jag vet icke om det är orätt, men för mig är den sexuela frågan både roten och blomman, både början och slutet af all moral.
Arbetar man än dag och natt för medmenniskors väl, offrar man än derför lif och förmögenhet, så synes det mig allt till intet nyttigt, om man vanvårdar, försummar och förnedrar sexual- lifvet, naturens egen evigt föryngrade elementarskola för sann altruism.
I kännen alla det gamla språket: » framför allt bevara ditt hjerta, ty derutaf går lifvet »; jag skulle vilja af denna sats göra en tillämpning.
Liksom hvarje menskligt lif och tillvaro ha sin upprinnelse i ett könsförhållande, så kan detsamma betraktas såsom mensklighetens hjerta.
Rubbas och förstöres detsammas verksamhet, så lida mensklig- hetens alla lemmar med.
Det bar från Frankrike utgått en grundåskådning som gifvit sig uttryck i ordspråket: » Ou äst la femme? » — hvar är hon, denna vanligen hemska, de- moniska, sirenlika varelse, detta väsen, som ingen manlig kraft och karakter kan motstå, detta dunkla, oförstådda naturmedium, som trånande och omättligt bedöfvar, bedårar, neddrager och tillintetgör hvarje manligt väsende.
Det ordspråket har fått sitt kom- plement, hvilket också på franskt tungomål lyder: » tuez-la! », döda henne, något annat argument finnes ej i mannens hjerta och själ, döda henne eller du tillintetgöres sjelf!
Vare det hellre vårt valspråk för hvarje steg vi gått framåt, för hvarje svårighet vi besegrat, för hvarje förädling vi vunnit, vare det vårt valspråk, derför att det är sant, empiriskt sant — » dos ewig weibliche.
zieht uns hinan.i&gt; Teater o c h musik.
Den märkligaste repris å denna scen under innevarande spelar är onekligen Beetho- vens härliga opera » Fidelio », som i lördags gick af stapeln efter flerårig hvila.
Liksom mångenstädes i ut- landet är fallet, så borde ock här denna opera, Bee- thovens enda, vara ständigt stående på repertoaren.
Det sätt, hvarpå operan denna gång framföres, är ock egnadt att väcka det lifligaste intresse och det tacksammaste erkännande.
Få operor, om ens nå- gon, torde ställa så stora fordringar på de uppträ- dande som » Fidelio ».
Att de mötande svårigheterna emellertid här öfvervinnas är ett faktum, och detta på ett sätt, som måste framkalla rättvist erkännande.
Särskildt kan fru Östberg räkna utförandet af Fidelios parti som en ny triumf till sina många föregående.
Alla de öfrigi sköta likaledes sina partier särdeles förtjenstfullt.
Hvad det orkestrala beträffar, väckte i synnerhet de båda härliga uvertyrerna, som på det mönstergillaste sätt utfördes af k. hofkapellet under hr Nordquists ledning, det mest stormande bifall.
Ingen verklig musikvän bör försumma att höra och höra om igen denna opera, som aldrig kan bli för- åldrad.
K. dramatiska teatern gifver torsdagen och lördagen innevarande vecka » Herr Derblays giftermål », i hvil- ket stycke fru von Koch debuterar som Claire.
På fredagen gifves » Rose », » E n kopp te » och » I tele- fon ».
Detta blir nog en angenäm afton, så mycket mer som allmänheten får tillfälle återse sin gunstling, hr Svante Hedin, hvilken en längre tid af sjukdom hindrats uppträda.
Han utför nu åter sin gamla roll som Camouflet i » En kopp te ».
Svenska teatern gaf i tisdags för första gången Alexander den äldres skådespel » Henrik I I I och hans hof ».
Stycket, som erhållit en präktig utstyr- sel och ett vårdadt inöfvande, väcker i våra dagar ej vidare intresse.
För dem, som älska starka scener med gift och dolk, lönmord och dueller, torde det dock komma att utgöra en dragningskraft.
Utföran- det förtjenar beröm.
Sr Olsson ger en god och karaktäristisk bild af den svage Henrik III.
Der- jemte torde särskildt böra framhållas hr Lundberg som grefve Saint-Mégrin, fröken Lundqvist som her- tiginnan af Guise och hr JRanft som hertigen af Guise.
Svenska teatern förbereder till julen en repris af Zacharias Topelius ' stämningsfulla och fosterländska skådespel » Regina von Emmeritz » med följande be- sättning af de vigtigaste rollerna: Gustaf I I Adolf hr Ranft, fursten af Emmeritz hr Lundberg, Regina fröken Lundqvist, Pater Hieronymus hr Olsson, Larsson hr Nilsson, Kätchen fru Stenfelt och Dorthe fru Littmarck.
Härförutom komma följande pjeser att uppföras under loppet af innevarande säsong: » En börsbaron », folklustspel i 5 akter, af Richard Schröder; » Byråkraten », komedi i 4 akter af G. von Moser; » Den vandrande juden », drama i 11 tablåer af Eugene Sue; » Åkerman &amp; Son », komedi i 4 ak- ter af G. af Geijerstam; » Kejsarens nya kläder », ko- misk operett i 3 akter - af Charles Kjerulf; » Frun- timmersskolan », komedi i 4 akter af Moliere; » Tret- tondagsafton », komedi i 5 akter af Shakespeare, samt » Flickornas gossar », fältmanöverfars i 8 tablåer, öf- versättning från danskan.
Under förberedelse att uppföras ett kommande spelar äro: &gt;Götz von Berlichingen », historiskt dra- ma af Goethe, samt » Eva », sorgspel i 5 akter af Richard Voss.
Vasateatern har återupptagit det roliga sånglust- spelet » Resan till Kina ».
Hufvudrollerna innehaf- vas af hrr Kloed, Grunder, Hirseh och Paulsson samt af fruarna Bergström, Carlbeck och Cederberg.
Den 12 dec.
.Literatur.
Qvinnans kallelse och uppfostran af Nils Hertzberg (P.
Norstedt och söners förlag).
F. d. norska statsrådet Hertzberg utsände förlidet år under mot- svarande rubrik i sitt hemland detta arbete, hvilket der väckte stor och gillande uppmärksamhet.
En af författaren sjelf ombesörjd svensk upplaga har nu utsändts i vår bokmarknad.
Författaren har under sin verksamhet som stats- råd och pedagog haft rikt tillfälle att förvärfva sig erfarenheter och kännedom, hvilka i detta verk kom- ma till sin rätt, och hvilka ge det en pregel af veder- häftighet.
Om omfånget och grundligheten af hr Hertzbergs undersökning kan man bilda sig ett be- grepp redan genom ett flygtigt öfverskådande af de specialfrågor, som der stäilas under debatt: betydelsen och omfattningen af våra dagars qvinnofråga; hvad som i vår tid manat fram den s. k. qvinnofrågan; Stuart Mill och hans skrift » qvinnans underordnade ställning », Herbert Spencers utvecklingslära; qvin- nans uppgift i sedligt och socialt hänseende; utvidg- ning af området för qvinnans förvärf; qvinnans rätts- liga ställning i öfverensstämmelse med gällande lag.
På samma gång förf.
medglfver, att en del både berättigadt och behjertansvärdt ligger i den moderna ({vinnoemancipationen, ställer han sig dock gent emot densamma på en i det hela ganska reserverad och traditionel grund.
Visst är emellertid, att äfven de, som till äfventyrs i dessa spörsmål äro längre avan- cerade, i hr Hertzbergs arbete skola finna mycket tänkvärdt, framgånget ur en kunskaprik och mognad mans erfarenhet.
V i äro öfvertygade, att ingen skall behöfva ångra att hafva * gjort författarens bekantskap.
Jul, konstnärsklubbens bebådade julskrift, har nu utkommit och bevisar sig vara — hvad man hade allt skäl att vänta sig — ett synnerligast till utstyr- seln mea desslikes ock till innehållet framstående alster af penna och press.
D e många charmanta illustrationerna, vignetter, porträtter, landskapsstycken och genrer, förskrifvande sig från skilda ritstift, ut- förda i skiftande maner och här reproducerade i vexlande ton- och svarttryck, göra häftet till ett verkligt värderikt konstverk.
Bland textbidragen märkas namn sådana som Viktor Rydberg, A.
T. Gellerstedt, Gunnar Wennerberg, Fredrik Sander, Ernst Ahlgren m. fl.
En nyhet, som nog kommer att slå an, är den att hvarje bidrag åtföljes af för- fattarens miniatureporträtt.
Och allt detta för endast 1 krona!
Man kan knappast önska sig en vackrare prydnad för julbordet.
Qvinnor; novelletter och skisser af Johan Nordling.
(Stockholm, Carl Sunesons förlag: pris 1.
• * * c Under titel Axel Lindahls porträttgalleri har den välkända fotografifirman påbegynt utgifvandet af en serie porträtt af musici.
De hittills komna äro vackert och omsorgsfullt utförda och lofva god fortsättning.
B e r ä t t e l s e f ö r Idun af J o h a n jJozdling.
j f- \ I L / I I kl \ J IN Annonser mottagas endast mot kontant llqvld I förskott af 2 5 öre pr 4- spalt, petitrad (
lemna regementet, bland dessa främst Elon Kruse.
Denna motighet tog den unge mannen icke synnerligen djupt.
Han förströdde sig med en lusttur till Paris och Monaco, medan det värsta sqvallret hemma i Stockholm hann lägga sig, och om hösten var han åter midt inne i de gamla kretsarne och sina gamla vanor.
Intet ändrade sig, utom att han var om möjligt ännu mera syssolös än förr med ännu rundligare tid tillmätt för dagdrifvar- upptågen.
Med tanten, fru Linder, plägade han inga- lunda något regelbundet umgänge: » den gamla, högtidliga hexan tråkade ut honom med sina sedesamma predikningar », brukade han säga; och hade det icke varit derför, att alla de unga snärtorna på fleuristateliern lockade ho- nom till ett eller annat besök, hade hon väl aldrig fått se skymten af sin herr systerson.
\ Dermed skulle hon för öfrigt ha varit mest tillfreds; efter en följd af nedslående erfa- renheter från tidigare år hade hon visserligen tagit för princip att aldrig lägga sig uti sina unga arbeterskors enskilda lif eller att öfver- vaka deras seder utom fabriksrummen.
Men Elons uppträdande å ateliern hade redan hunnit förskaffa henne en hel del obehag, synnerligast sedan tvänne af de unga da- merna kort efter hvarandra försvunnit från sin post under allt för litet tvifvelsamma omständigheter.
Nu hade han emellertid senast under tvänne år vistats utomlands, och hans minne i fleu- ristlaget började så småningom öfvergå till en sorts sagolik myt, den några af de äldre flickorna på platsen med vidunderliga histo- rier uppehöllo, då han nu med ens på nytt föll ned som en bomb i de gamla kretsarne.
(Forts.) » ^ f / a c k r a Elon », som flickorna påfleurist- XI.
V ateliern sig emellan kallade honom, var en systersson till förestånderskan, Nej!
fru Linder.
Elon Kruse var ännu ej en trettio års man, men hade dock hunnit lägga » Nej, säger jag er, och åter nej!
A c k, en temligen skiftesrik lefnad bakom sig.
Hans lemna mig blott i fred, jag ber, jag ber föräldrar hade båda, kort efter hvarandra, e r.
» gått ifrån honom i behaglig tid, just som den Han skrattade lätt till svar, ett kort, öf- unge studenten och officersaspiranten började verlägset skratt, och slog med ridspöet efter sin kurs på Karlberg, och lemnade honom skaftet på sin blanklädersstöfvel.
Hon skyn- dermed i oqvald besittning af en betydande dade nervöst på sina steg för att hinna hem, förmögenhet.
Han hade alltid, äfven som undan honom, men han höll henne takten pojke, visat anlag för vidlyftigheter, grand- •fullt ut.
Ruth kände, hur gråten började seigneurlif och munter dryckjom; nu när stocka sig uppåt halsen, en hälft vredgad, medlen så med ens och så utan all begräns- hälft förskrämd gråt, och hon vågade icke ning stäldes honom i händerna, gaf han alla tala på en lång stund för att icke förråda sina dåliga anlag lösa tyglar.
Hans pennin- för honom, hur upprörd hon var.
gar och djerfva lynne beredde honom inträde » Nu släpper jag er icke så lätt, lilla vild- i hufvudstadens högadliga dandykretsar, och fogel, när jag ändtligen lyckats få er fast.
han samlade så småningom omkring sig en I hela två månader har ni låtit mig löpa krets af dess sämsta element, en handfull som en narr.
Ni måste kunna trolla, Ruth, unga officerare, som ständigt gjorde sig be- eller göra er osynlig; tänk, jag har j u passat märkta genom öfvermodigt och lysande upp- er qväll efter qväll på er vanliga väg hem, trädande, genom all sorts extravagans, genom än här, än der, men alltid har ni lyckats galanta äfventyr i oändlighet.
smyga er undan mig.
Ni är då i det hela Som ung gardeslöjtnant förde han på detta rysligt barnslig, min kära Ruth. » sätt under några år i Stockholm ett utsväf- » A c k, låt mig g å », ber hon, hälft i en vande lif; otaliga voro de historier, som voro snyftning.
i svang om hans och hans gilleskamraters » Gå?
Jag tycker ni flyger redan.
Ruth, äfventyr, och i hans eleganta våning nere allvarligt taladt, är er förskräckelse för mig vid Nybrohamnen aflöste den ena bullrande rent utaf en smula komisk.
Tror ni då, jag festligheten den andra.
vill er något ondt, eller ser jag ut till att De unga sällarnes lif väckte dock till slut ämna sluka er. » Han böjde sig hälft fram allt för allmän skandal, i synnerhet sedan under gången för att möta hennes blick, men rykten om vansinnigt spel funnit bekräftelse.
hon höll den envist fäst på gatstenarne fram- Regementets chef måste träda emellan; en för sig.
Hela det lilla ansigtet blossade af grundlig räfst blef hållen, och ett hälft dus- den häftiga marschen och den undertryckta sin af de mest komprometterade tvangs att sinnesrörelsen.
» Jag har ju sagt er, att jag älskar er Ruth, älskar er ofantligt, och att mina afsigter äro de ärligaste i verlden.
Har ni då inte ett enda litet vänligt ord till svar för allt, som jag känner för er. » - Den oförsynte!
Hon hade j u svarat honom, svarat honom med formliga ord, svarat ho- nom mer än tillräckligt tydligt hundra gån- ger om med hvarje drag, hvarje min i sitt ängsliga ansigte, så snart han kommit eller gått uppe på fleuristateliern, svarat honom med de otaliga mödor, hon gjort sig, den fintlighet, den list, hon utvecklat, de långa krokvägar, hennes trötta fötter skyndat, för att undgå hans efterhängsenhet qväll efter qväll.
Och efter allt detta vågade han ännu, trotsande på hennes värnlöshet, tala henne till i dessa ordalag.
Hon kände den däm- pade harmen inom sig med ens flamma upp till en okuflig vrede; hon skulle ha velat skymfa honom så djupt, att hon ej fann ord dertill, slå honom i ansigtet för att visa, hur gränslöst hon föraktade honom.
» Ni är en usling », ropade hon och stan- nade tvärt; » gå, gä, eller jag vänder mig till första man, jag möter, för att begära skydd. » Detta plötsliga vredesutbrott förtjuste ho- nom.
För tusan, hon hade både näbb och klor den lilla; det hade han icke trott henDe om!
Men hon var verkligen dyrkansvärd, der hon nu stod framför honom i gaslyktans ostadiga sken, som spelade öfver det vackra ansigtet; hennes vreda ögon — att de kunde bli så mörka, det var förunderligt — sågo honom för första gången djerft in i ansigtet; hennes läppar skälfde, hela den spänstiga gestalten spändes som till ett förtvifladt mot- stånd.
Men denna häftiga kraftyttring varade en- dast för ett ögonblick.
När han tog henne hårdt om handleden, sjönk hon åter tillsam- man; betryckt, utom sig, brast hon i gråt.
Kruse lutade sig fram emot henne och hvi- skade ända in på hennes ansigte, så att hon kände hans heta andedrägt bränna sig: » Ruth, du kommer att ångra dig — tro mina ord! » Så vände han sig om, slog med ridspöet framför sig i luften, så att det hven, och gick derifrån.
Men han kände, hur hans be- gär efter denna qvinna växte inom honom till en vansinnig, allt förtärande passion; och han sade sig — för första gången — att han måste ega henne, till hvarje pris, äfven om han skulle offra allt.
Hon föll ej likt den mogna frukten i handen som alla de andra; välan, han finge foga sig och brinna i stället för att bränna!
* * Alla dessa många qvällar och så denna förfärliga sista, när Ruth kommit hem för- skräckt, upprörd, nervös och klarögd, — att icke pappa Rebolledo märkt det minsta, anat nå- got, frågat något, derpå fanns endast en för- klaring.
Han var redan fullt uppe i sitt rus, uppspelt ibland, gråtmild och jemrande der- emellan.
Hos denne gamle sjelfdyrkare hade egoismen alltid legat öfverst i hjertat; med de tilltagande bekymren och skröpligheten hade den vuxit till och frodats som ett ondt ogräs, och han var numera knarrig och olid- lig utan gräns, så ofta icke spriten gifvit honom gemyt.
Och Ruth beherskade sig, så godt hon för- mådde; till och med en mera skarpsynt skulle ha låtit bedraga sig.
Pappa Rebolledos butik var numera så godt som en öde graf, der en tillfällig för- irrad kund var en sällsynt uppenbarelse.
Det lilla lagret var icke något lager längre; nå- gra eländiga, förtorkade och förskämda rester af ett och annat, der aldrig någon omsätt- ning gafs och aldrig någon förnyelse.
Det var icke en affär, det var en skräpbod, der den sure gamle koristen, hvilken i slö lik- giltighet halfsof hela dagen igenom öfver sin disk, icke var det minst skräpande.
Hade nu icke Ruths anspråkslösa förvärf vandrat in i huset, hade för pappa Rebolledo intet annat stått åter än hungersdöden eller fattighuset.
Men hon hushållade rent af be- undransvärdt med de små medlen, så att de nödtorfteligen förslogo; pappa Rebolledo led icke någon brist och i det hela ingen inskränkning i sina gamla vanor; och han fann alltid i disklådan ett eller annat blankt silfvermynt till sin dåliga konjak och sina pepparmyntpastiller, utan att det någon- sin föll honom in att fråga sig, hvarifrån de egentligen kommo.
T y icke var det från kunderna, som ej längre funnos.
(Forts.) 2 ?_ Palna.qu.ists AlstieTaolags förlag hafva utkommit: Fröken Con och hennes unga skydds- Från nybyggarhemmet till Hvita huset.
Presidenten Abraham Lincolns lif af IV.
lingar af Agnes Giberne.
1:75; kart.
På Häft.
; kart.
2: 4 0; klotb.
2: 2 5; klotb.
2: 7 5.
En moders testamente af Silas K. Hocking.
klotb.
Den Unga qvinnan.
Hennes kallelse och ut- sigter för detta lifvet och det tillkommande.
A f J.
A. James.
S j e t t e u p p l a g a n.
1:40; kart.
1:75; klotb.
2: 5 0; guldsnitt 2: 75.
» Denna b o k sysselsätter sig ej med qvinnans rättigheter i det offentliga, i statens eller kommunens lif; den sysslar ej med könsförhållandena eller förbindelserna, och likväl är det en b o k så g o d och värdefull för och o m qvinnan. » Flit, kraft karakter.
Vägen till framgång af VI.
A n d r a u p p l a g a n.
1:50; kart.
; klotb.
2: 5 0.
OCh » En beundransvärd b o k I A f hela vårt hjerta anbefalla vi den till unga män och till alla som vilja ungdomen väl. » En samling af bibliska böner och löften för hvarje dag i året.
Tredje u p p l a g a n.
15 öre; kart.
25 öre; klotb.
65 öre.
Utaf allt hjerta instämmande i hvad » Käthe » säger uti n:r 47 af denna tidning, ber jag endast att få tillägga följande: låt ej en julgran saknas i ditt hem, der må finnas barn eller ej, granen må nu vara aldrig så liten eller aldrig så enkelt prydd.
Laga blott att den blir rik på ljus!
Den skall då mera påminna oss om det ljus, som blifvit oss gifvet att vara » våra fötters lykta och ett ljus på alla våra vägar-&gt;.
Tänker du på någon julbjudning, så låt först och främst några fattiga barn få litet del af julglädjen i ditt hem.
Låt dem dansa kring den tända granen, sjunga en julpsalm, gif dem någon liten gåfva och någon trakte- ring — och den glädje du ser i barna- anletet skall förvisso blifva ett rikt ämne till förnyad julglädje för dig sjelf.
Jag tror att för månget barn minnet af en sådan oskyldig julglädje kan blifva till både fröjd och välsig- nelse.
Och har du sjelf barn, lär dem då tidigt att finna en glädje uti att glädja andra, särskildt under denna stundande högtid, som ju i viss me- ning är barnens.
Julbord för barn.
Möjligen äro några af Iduns läsarinnor hågade att anordna ett litet sommarlandskap till barnens nöje midt under vinter- cch juletid.
Om man bar ett gammalt bord och kan afstå ett hörn af matsalen eller något annat rum, der ej mattor finnas, så kan man med tillhjelp af grå och grön mossa, vackra, större och mindre stenar, snäckor, lingonris, granrisqvi- star, litet spegelglas m. m. åstadkomma ett vackert landskap; af papp tillverkas lätt en kyrka, några stugor och till och med ett slott, om man är händig.
Alla fönster böra skäras ut och täckas med hvitt silkespapper.
Taken göras af svart eller rödt papper.
Eljes finnas i handeln nätta och billiga både slott och kojor.
Genom att begagna gamla askar och ihopskrynklade tidningar till underlag på bordet erhålles » kuperad mark ».
Små mosskantade insjöar an- ordnas med tillhjelp af spegelglaset.
I brist derpå tages vanligt fönsterglas med svart papper under.
Som fond till det hela uppsattes granrisqvistar mot väggen.
Gångstigar anordnas här och hvar och beströs med sand, då allt är färdigt.
Vill man hafva dem sluttande, är bäst att gumma bruna pappersremsor och strö sand på dem.
Framsidan af bordet klädes med en hvit duk.
Om barnen till julklapp få litet figurer, tennsoldater och boskap att pryda bordet med, så hafva de förströelse under flera dagar med att ställa upp detta än här och än der.
Någon gång i skymningen kan man våga tända ljus inuti kyrkan och något större hus, och då blir glädjen stor.
Från jul till jul kunna alla dessa små- saker gommar, och att de helsas med jubel hvarje år de tagas fram, det in- tygar Mamma Elisabeth.
För de små kan det ju vara nöj- samt att under en afton af de glada juldagarne se ett fyrverkeri, som en snäll pappa eller någon af de större syskonen tillställes.
För den skull blandar man 12 delar salpeter, 15 delar svafvelblomma och 30 delar krut.
Vi- dare upplöser man 2 delar kamfer med 8 delar koncentrerad sprit och 4 delar gummi arabicum i vatten, blandar allt samman väl och tillsätter 10 delar lin- olja.
Man knådar sedan det hela till en deg och formar deraf små kantiga stycken, som man torkar.
Vid antän- dandet sprida dessa ett vackert ljus.
* Folkare-bo ».
Konstgjord!
stjernfall får man, om man antänder små kulor, tillverkade af litet stött svafvel och salpeter, tillsatt med litet citronsaft och fuktad med brän- vin.
Nedkastade från ett högt beläget, ställe sprida de ett sken, som påmin- ner om naturliga sjernfall.
i&gt;Folkare-boi&gt;.
Näsduksbevarare.
(En billig och treflig julklapp.)
Materialet till den samma utgöres af en fyrkantig bit hvitt, små- randigt eller slätt tyg.
I de fyra hör- nen ritas upp ett enkelt mönster, som sedan sys med stjelkstygn af hvitt eller kulört garn.
Derefter fållas den och sättes en knapp och en liten band- hank i de hvar andra motsvarande Garfvaresonen President.
Grants lif af W. M. Thayer.
General Ulysses Häft.
» Detta är en utmärkt skrift för gossar o c h ynglingar samt för h v e m som helst.
Innehållet är på samma gång iu- tressant och lärorikt, båda delarne i hög grad. » (fl&gt;) Cassandra och hennes kamrater at Marshall.
» Innehållet är spännande, lärorikt o c h godt. » I andras hem Giberne.
Emma Häft.
1:85; klotb.
2: 4 0.
(IL) eller Besöket i Oldham af Agnes Häft.
1: 3 5; klotb.
1: 90.
Berättelse från Wesleys tid af J. F. Cobb.
2: 5 0; klotb.
SergiUS BatUrin.
Nutidsbild från Byssland.
3:25. af P.
Femte öre; kart.
30 öre.
» Den som ej har denna förträffliga bok, bör så fort som möjligt skaffa sig och m e d eftertanke läsa henne. » (Hcmlandsv.)
Om dessa arbeten yttrar Vårt L a n d: » Båda äro lika förträffliga och synas oss vara särdeles lämpliga som julgåfvor åt u n g d o m e n.
Med lika nöje och nytta läsas de af såväl gammal och ung, hvadan vi ock kunna med skäl rekommendera d e m till inköp åt sockenbibliotek ».
Himmelskt manna.
Sen till, ärade läsarinnor, att Idun finnes hos Den oljade fjädern alla edra bekanta!
u p p l a g a n.