Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
H a r förekoininer liiifr~idsakligeii en tilllmpning af de bibelspråk, hvilka ktergifvas före hvart och ett af bokens kapitel och Iivilka de t v i unga skolkamraterna, den ena från ett rikt, den andra f r h ett fattigt Iieiii, fått medföra till begrnn dande på sina siindags-skolkort.
Hiir bHd: i flickoi~na, den ena iner ytlig och glad, den andra iner all~nrlig, slut- ligen mötas i sökandet efter det fiir ett s a m t kristligt lif ~iiseiitliga, framstiilles i en fiil jd af ganska fliskil, omviislaiide Idder f r h dr b %d; t flickornas lif i lieiiimet och sk~liiii.
0 Bilder iar v h FrH.lsa.res l i t Pris l,m.
E n del stora, gan- ska vackra, bilder lir Jesu lefiiad, ined enkrl och ' ii1 heriittad test; en passande jiilg2fm för fi-c) - ~iingnr.
Jiiiilho, den stora elefanten, ined versei- af .E.
A., pris SO öre.
f elefant.
C h ' nian frknser bokens En illustrerad bwiibok i florin i ~ en iipptriidancle i elefantskapiiad - i fiirbigl ' iende sagdt ett d9~ligt drag af v8r tids smak - iir den en natt och vacker barnbok.
Tlen rer- sifierade texten iir niistoaii a.lltid vii1 iltopkoiiiilien, barnslig och lattl !st; boken Pr därför viil v#rd rekominendatioii för sin piiblilr, 4-8-Aringar.
Soiiiiaaasdngas lms morinmr af E.
A. Yris 2, s.
Siirdeles fina, vackra bilder, iitnn allt för stark lwiigel af sin iit.ländskri, 1iiirn- komst.
Testeii visar - liar liksoni i föregiende lilla arbcte - titt det iir iiiöjligt a t t skrifva sidan till redan befintliga illii~trat~iioner utan att gora det krystadt och sökt och utan att lata förleda sig af det iitläiidski~ i bilderna.
Förtjänar vii1 att rekoiiimenderas fiir 6-10- 5ringar. '
Lilla R.ödh~ttctii och aiidrn gamla bekanta, af J.
C. r. Hof- sten.
' Pris 1,; s.
Vi finna iterigen en reproduktion af de gmnla vanliga sagorna: Rödhättaii, Askungen, Mästerkatten, De tre björiiarna och några andra, inen i vkrt tycke icke synnerligeii lyckad, kanske till.en del.
beroende därp&amp;, a t t illustrationerna för mycket inkräktat 11 % iitryii- niet.
Dessa iiro val ocksii liar 1iafv; dsak.
Synnerligen fina och vackra soni de iiro, måste vi dock anmärka, att det varit bättre, att en del uteslutits, t. ex. flere af de sink detaljteckiiingarna samt deii lilla her- dinnan Clara i all hennes elegans.
Boken är iitgifreii i form af %.
O P M O F S St11982.
Tre sink odygdsmönster och deras öden, med text; if Jli-tth.
Ltmglet.
.Pris i, % Tämligen tarfliga illustrationer, i jiinifiirelse med livad jiilen eljest i f r bjiider p&amp;.
Siirdeles nnm#rkiiiiigsrfir (lt iir dctta
28 1..
med afseen.de på bokens pris.
Till inneliillet är den af sailma slag soni Pelle Snusk, Klåfinger in.
&amp; Ian kan endast undra, livarför förläggare införa dylika böcker.
Icke Br det val för att odla våra barns sniak.
Den versifierade texten ar likaledes ganska twflig.
Gliiritni * iii: sngoviirldeii.
Pris 1.
, z ~ InneIiåller ' %isor ocli ram- sor för sinatt folk.
Både illiistrationer och verser inedelmåttign, men, kiiiina nog roa sriiabarii.
Kiinde varit billigare i förliå.llande till pap- perets och bin.dni iigeiis beskaff eiiliet.
En badresas i i uj uii samt Öfverr~sk~~iiigsbilderbok, bbcla ined fristhende bilder; pris 2, för ~ livardera.
1: den förra framställes bil- .der från en engelsk badort, i den senare f r h Xiisten, järnviigeii och lrandeii.
Bilderna kliiina delvis jras as ineclelst trådar, son1 vid bokens öppnande späiiiias.
De konirna siikert icke att skiinka nkgon » varak- tig » gliidje, on1 vi rätt kKuna srnifolks vanor; diireinot är den rätt dyrbar.
Hvardtra bokeii inneli&amp;ller blott 4 blad., Texten %r oklan- derligt slsrifveii, för öfrigt obetydlig.
Sirniila förliiggare, som gifvit lit ofvanstiende, har rik h t jul- inarkiiaden ined 3: ne andra böcker, eller Inrad vi.
' skola.
kalla dem; vi vilja taga cleiii i kluinp:. '
Robiiisoi~ Crirsoc, pris 2 k.r., Askungen, pris 2.
kr., båda ett slags teater med text i korta.
verser urider livaij e scen, saiii t Nllr Eiiiu * lioiio varit y&amp; cirms, pris I., 7s, scener friiii cirkus, ef tefgjorda i bariikaiiiiiiareri.
Dossa kiiiiiia anbefallas %t föräldrar, soin $idigt vilja vMc1ta s i m sii.As snialc för teater- och, cirkiisförestall~ i~iiigar.
E n femte bok Erbli sainnia förlag, Gök-klockairs bok, pris 1,76, med titelblad i form af en klocka ined rörliga visare!
inne- Iiåller granna bilder till Röclkappan, niiisterkatten, Bariien i skogen, Gumman son1 bodde i eii sko och Askiingen, utan text, eiiclast ined upplysande miderskrifter, a r fiillltomligt bariislig ocli oskadlig.
Barnens Jiiltidiiii.ig Snöfliii.guii iii: en gamiiid vaii och bekai1.t sedan i fjor.
Vackra illustrationer och god text.
Vi hoppas att många barn imder jullofvet komiiia att klistra ripp de roliga figurerila ocli få niycket roligt af skuggspelet » Jultomten ».
Vi anbefalla Snöflingan till det bästa.
Pris G0 öre Jiiltomteii, skolbariieiis jultidning, ar en nyhet för i &amp; r.
Vi iniirlta tydligt, att.
den glada tointen ined gran och klappar vill slippa ii1 ' och blifva inottagen i inånga hem, ty han är mycket billig i ' sina anspråk.
Not en afgift af 25 öre koininer lian iii med vackra taflor, vers och prosa, nyttiga lärdoinar och muntra historier.
Vi önska ho- no111 lijiirtligt lycka på färden, Q
I sista stund liafva vi mottagit en del illiistrerade snikbariis- böcker, p&amp; hvilkas närmare granskning vi icke hinna ' inlåta oss.
Vi a aiix vilja blott säga., att julen i å r bjuder på en alltför stor iiiäiigd sOd dyrbara leksaker, ty något aniiat äro de icke.
Om de böc: keim, i Iwilka texten utgöres af i korthet saminandragna sagor eller Iiistosier, sisoiii t. ex. Robinsos, iii %ste vi uttala vbrt ogillande.
ilIiiiicliliaiisen, ined text.
Pris l, ?j.
Gullivers resor, nied text.
Pris l,?:,.
Robinsoii Criisoe, med text, C.
E. Fritzes förlag.
lBris lyx.
ftobinson Crusoe, med ytterst sailiinuiidragen test, F. 9; G.
.. Beijers förlag.
V&amp;ra sinbttiiigilrs lokar och r h,.
i foriii af eu iwll.
1 % 1 ~, n. l&lt;aiiske den niest oskadliga af hela saiiiliiigen.
Sveiisknrnes delf agilndc i trettiohigii kriget.
Xy tt histo- riskt siillskapsspel.
I en tid af nyvaknad fosterlandskiiiisla soiii tleii iiiirvarande a r ju allt, som kan Iiaiiföras till vår historias a ~ o f ~ l l; ~ iiiimeii, särskildt ägnadt att tilltala de ungas simen.
Att viira barii diiför med glädje bomma att hälsa ett gnytt historiskt siillsknpsspel.
;, som därtill ar akta svenskt, iiro ~i fullt och fast öfvertygade om.
Reglenia äro de gamla enkla och liedervärda, en variatioii p i det slkert af alla barn kända » ormspeleta.
i,, men de Iiitta tärningskasteil föra oss liar langs uiiderliga vägar öfver Tysklaiide karta, vi följa .. deii svenska liarens irrfärder och vandringar under det trettiokriga krigets fortgPhg, liars och tvars, från norr till söder, friii öste- till vester, i en verklig labyrint af krokar och slingringar.
Har och hvar Iiej das ens fraiii f art af iiainn s; oldaim som Magdeburg, Liitzeii, Jd~iko- witz, Wittstock; nian inåste ridfråga de spelet åtfiiljaiide verserna för att få veta sitt öde, och iiatiidigtvis s t i r inaii eller fiillei.
allt efter de svenska vapliens vaxlande lycka.
Det fosterliiudslia syftet, deii val afvagda blaiidiiingeu af nytta och nöje, svensklieteii i siviil id6 som utförande, den prydliga utstyrselii, de enkla och roande verserna, det billiga priset (1 kr.
), allt detta i förening gör det nya sallskaps- spelet val vardt att beaktas af iiiigdomens viiiiiier.
Till Fredrika Bremers minne: Sid.
Exw !de, Eii blick p3 Frcdrilitb Breiner ocli l~ciiues: l-ifsg~isiii~ig ............ 5.
Selma Lagerlöf, Miamsell 17reclri.lro .. E n julhistoriii, ...............................
28 K.
iiIe ' lii~., N y k x t 1866.
E t t k \ ra.stsekcls~iiiune.
Poem ..................... 36.
C ' ltcwlotte Lirtdl~okn, UT dikten ~ V e r o u i c a ~ .......................................... Ellen l+ies, E n inodw till si11 son.
Bref friiii.
16OO.ti~l.et ..................... Cecilia Wcenz, Stockholm som stosstnd ................................................ Litteratur: L.
AT., Uncler t d l i ~ och pinier af Alfliilil Agrell.
- l;.
.D-n, Dikt ' oc; li veskligliet itf Heleim Nybloiii.
-, S.
D., 1X1.n Meclelliibf-.
vets skönoste ii af RI.
Aiilioliii c ..........; ............................... 39 .. 43.
..... 58.
.............................. 63 .. .............................................................. 64..
JrC \ ~~xL.jel~i~~ida i kvin~lofr: ' i~&amp;~~i Meddelanden från Fredrika-Bremer-Förbundet t.
G!)
E ' .~.wldq Vid Soiijw I ' Iov.bl,la skys 1~fi.r.
I ?oeiii ......: ............................... 85.
lUoï1y .Ro7~ttieO, 15aiiclarbctets ' Viii3 ires.
Eii: " i.terl~ ' l i d i ........................... 86.
Cecilc G.o7it, orosis is.^ Ndgot om Nya Yii.ïldeiis I i \ r i l l ~ l ~ l i l.
i i b b ~ ..... ' 34.
, N; ' bgs: % tniikar oiii Tolstoys ~Rrei.dzeraoii.
?it; c~i B ........................ 3.02.
Litteratur: E.
G., Ur Olof Stigs eftesIiiiriu.nde papper jii.iilt; e Triikol .. - Esselde, Pil: Göstiil Berliiigs;: d S~lniib 1; iig~döl ..................... 106.
Meddelanden från Fredrika- reme er-Förbundet ............................. 3.0 ' 3.
l.Cv.~~.rjcli: ilncla i k \ ri iiiiof ïhgibii .....................................: ...................... 1.3.0..
Mleu Key, Sonja I&lt;ov.i.levsky.
., s.
.I&lt;.
iksdageii och A i ~ l i ~ k o l o ............................................................ ~~ii 1.1.7. '
.Ett oli@d, N; bgol; 0111 i1.m ii~~l~ic~sLi:; i~ii~le liritiliiii ................................. 1.23 .. He1firl.e 33icki~uv); Hdiliil C:: il111 IX ......................................................... .L24.
.J 1I IS., Kristiiuiiib, seet gjelf1icr.i~ ile senere; iili: s sk jiiti 1.i tei: i.ilt~~: i:.
Stockholm, Gcmandt * N:r 47 (153) Fredagen den 21 november 1890.
för kvartalet, med 35 öre pr petitrad (10 atafvelser).
För » Platssökande ' och » Lediga platser^ Iduns- Mode- och Mönstertidning l kr.
postarvodet i nberäknadt Utländska annonser 70 ö r e pr petitrad Redaktör och utgifvare: FRITHIOF klaga så ofta öf- ver vår tids brist på röster och pa- rera samtidigt gärna med rikedomen på sångare och sångerskor hos en tid, som redmi förgått.
Denna brist, i och för sig utan tvifvel beklag- lig, låter lätt nog för- klara sig.
Konstsången har blifvit mera interna- tionell, den har afsätt- ning på hela världsmark- naden.
Och den saknar ingalunda efterfiågan.
Stora, väl utbildade rö- ster behöfver man öfver- allt.
Anspråken ha vuxit oerhördt sedan den tid, då artisterna instruerade komponisten, då sån- garne voro musikaliska akrobater, h v i l k a 3 kon- ster måste anbringas i hvarje stycke de sjöngo.
På denna konstens ut- veckling ha både konst- närer och komponister, vunnit.
Alt en liten nation, sådan som vår, under sådana förhållanden har svårt att behålla, hvad den har, ligger i sakens natur.
Och nu håller åter en af våra mest be- gåfvade sångerskor, frö- ken Ellen Nordgren, på att gå ifrån oss.
Frö- ken N.
har i dessa da- gar utbytt konstnärin- HELLBERG.
Trättas i byrån kl. 9 - 1 0 Ulm TelP?
6 1 4 7 Ellen Utgifningrstid: hvarje helgfri fredag.
Lösnummerpris: 1 5 öre (vid kompletteringar).
Boktr.-Aktteb.
3:dje år g.
Byrå: Hamngatan 1 6, 2Va t r.
Pienumeration sker i landsorten å post- anstalt, i Stockholm hos redaktionen.
Nordgren.
nans lager mot brudens myrten.
Det är dock ej äktenskapet, som här, så- som ofta plägar ske, gör intrång på konstens om- råde.
Om ryktet säger sannt, skall fröken N. i början af nästa år uppträ- da påKöbenhavns teater.
Och är hon väl i Köben- havn — hvad återstår då?
Ett steg blott och sånger- skan har framför sig hela kontinenten, som fått från oss så många naturfriska, ungdomliga röster, och som i utbyte gifvit oss — ja, nog sagdt » som Daniel Hejre säger.
Kanske misstaga vi oss; kanske få vi en dag se fröken Nordgren, d. v. s. fru Gulbranson, på vår lyriska scen.
Det är ju ej förmätet att vänta, icke alltför egois- tiskt att hoppas.
I alla händelser står det faktum kvar, att frö- ken Nordgrens begåfning skulle fullt ut berättiga till framgång äfven på en större scen.
Följer man den mera populära än praktiskt riktiga in- delningen af rösterna i stora och vackra, skall man finna, att fröken Nordgrens mezzosopran bar den stora röstens me- tall och kraft, dess bredd
Naturen själf o s s gifver denna lära: A l l t slute sig tillsamman, stort som smått.
Man Man skall på j o r d e n j o r d e n s b ö r d a bära, v e r k a s k a l l o c h ej b e t r a k t a b l o t t.
: j ^RÉD.
och fyllighet, men på samma gång den vackra röstens elegauta smidighet, dess uttrycksfull- het, dess omfång, dess förmåga att kunna föra fram t. ex. en verkligt vacker bunden fras.
Så mycket ger icke naturen ensam, men den har varit mycket frikostig mot fröken N.
Redan då hon växte upp i sitt hem i Stockholm, där hennes fader äunu är verk- sam i en sockerbruksaffär, visade sig utpräg- lad begåfning och intresse för musik.
Lyck- ligtvis blefvo de tillvaratagna,och 1880 gjorde fröken N.
sitt inträde vid Musikaliska aka- demiens konservatorium.
Den unga sånger- skan beträdde genast den väg, dit hennes ovanliga anlag pekade: hon studerade solo- sång.
Men kontinenten och musiklifvet där- ute vidgade sångerskans vyer och drogo henne dit.
Hösten 1883 begaf hon sig till Paris och började studera för fru Marchesi.
Dessa studier för fru Marchesi och seder- mera för fru Kenneth ha tvifvelsutan högst väsentligt bidragit till utbildningen af fröken N:s stämma, och särskildt torde det vara härifrån hon fått sina starka, fylliga och vackra höjdtoner, så ovanliga hos röster, hvilka såsom fröken Nordgrens,- strängt taget, ega altkaraktär.
Måhända har det just varit un- der detta utbildningsarbete, som rösten börjat öfvergå från alt till mezzosopran; vinsten på höjdtonerna blef dock ej alldeles utan inver- kan på det lägsta registret, som ej helt ^ c h hållet kunnat följa med röstens starka vackra utveckling i öfrigt.
Här hemma hörde vi under dessa år föga af fröken Nordgren.
En och annan gång meddelade Paristidningarna, att hon låtit höra sig på privata soaréer, alltid med bifall, men därvid stannade också underrättelserna.
Men en vacker dag på hösten 1880 kom fröken N. tillbaka till Stockholm, och den 5 okto- ber samma år trädde hon fram för allmän- heten såsom konsertsångerska.
Ehuru fröken N. vid detta tillfälle visst lät höra sig såsom vis- och romanssångerska — och hennes ovan- liga röstmedel, begåfning och goda bildning göra henne framstående äfven i denna branche — tycktes dock alla vara ense om, att ope- ran var sångerskans rätta verksamhetsfält, och kritiken konstaterade, att sångerskan egde ett ovanligt färgrikt dramatiskt föredrag och en känslig uppfattning.
Fröken Nordgren höll sig vid sitt första uppträdande till visan och romansen; hon föredrog sålunda sånger af Grieg, Oisen, Sjö- gren samt åtskilliga moderna franska visor, af hvilka Délibes bekanta » Les filles de Ca- diz » blifvit ett af sångerskans bästa nummer.
Ehuru af öfver vägande dramatiskt skaplyn- ne är fröken Nordgren äfven en mycket fram- stående romanssåDgerska, och Edvard Griegs loford, afgifna under fröken N:s vistelse i Danmark 1888, torde i detta fall kunna till- mätas ojäfaktig vikt.
Det var under sin vi- stelse i Danmark som fröken N.
vid en hof- konsert å Fredensborgs slott fick sjunga för tyske kejsaren, hvarvid sångerskan föredrog en sedermera utgifven sång: » Wiegenlied » af Hans Harthan.
Vid denna period hade emellertid fröken N. betydligt vidgat området för sin musika- liska verksamhet.
Redan 1887, då hon bland annat biträdde vid Filharmoniska sällskapets och Cäciliaföreningens konserter, hade hon ta- git fatt på större och allvarligare uppgifter (solopartiet i Gades » Korsfararne » och » Li- ber scriptus » ur Verdis Requiem).
Hon bör- jade allt mera närma sig den dramatiska mu- siken och upptog på sin repertoar flere mo- derna och klassiska operaarier.
V i erinra särskildt om den stora arian ur Massenets opera L ' Hérodiade, där fröken Nordgrens lifTulla föredrag firade en liten triumf och gjorde den eljes något träaktiga kompositio- nen njutbar, ja, nästan intressant.
Det dröjde dock någon tid, innan sånger- skan lät höra sig från scenen.
Efter en kon- sertturné i Norge 1888, där fröken N.
skör- dade entusiastiskt bifall, återkom hon i slu- tet af året till den svenska hufvudstaden, och den 10 januari 1889 uppträdde hon för första gången på scenen, återgifvande prin- sessan Amneris i Verdis opera » Aida ».
Äf- ven i dessa ovanligt debutrika tider framstår detta fröken Nordgrens första uppträdande såsom synnerligen vackert och lofvande.
Vid ett senare återgifvande af rollen har också sångerskan visat, att hon förstått full- komna och utveckla mycket af det, som vid ett första uppträdande af debutantens ovana och rädsla sköts undan.
På våren samma år grep sig fröken N.
an med en vokalt och dramatiskt ännu mer betydande uppgift: Or- trud i » Lohengrin ».
Med fröken Nordgrens rika resurser var framgången här gifven: hon gaf oss en Ortrud lika imponerande genom sin gestalt som genom det breda, lidelsefulla sångföredraget, den kraftiga dramatiska fram- ställningen.
Man skulle ju kunna tro dessa loford vara öfverdrifna, dikterade af national- fåfängan, som ofta vid dylika tillfällen får ett ord med i laget.
Dem, som tro sådant, hänvisa vi till de omdömen, som egnades Ellen Nordgren, då hon innevarande höst återgaf dessa två roller på Kungl.
teatern i Köbenhavn.
En framstående dansk musik- krititer yttrade då på tal om hennes Ortrud: » Den enhet i vokal och dramatisk aktion, som Wagner mer än någon annan kräfver, har fröken Nordgren medfödd », och han ut- talade såsom sin åsikt, att fröken Nordgrens begåfning särskildt lämpade sig för Wagner- partier.
Fröken Nordgren och Köbenhavns- operan synas ha tagit denna vink ad notam.
Sångerskans tredje roll blir Briinhilde i W a g - ners » Die Walkiire », hvilken på nyåret skall gå öfver scenen på Köbenhavns opera, eå framt ej de en gång gjorda bestämmelserna nu bli förändrade.
Amneris, Ortrud, Briinhilde — det är ett vackert klöfverblad, förvärfvadt under två år af en börjande bana såsom dramatisk sån- gerska.
Hvad skall icke då fortsättningen blifva?
Finnas icke stora skäl för det på samma gång vemodiga och glädjande anta- gandet, att Ellen Nordgrens konst skall kal- las till större och mera vexlande verksam- hetsfält än förhållandena här hemma förmå erbjuda den?
fe Bidrag i alla ämnen mottagas med tacksamhet.
j ^AL-UDAN-yWuLLBR.
å ag önskade Jag vof cn fusioner odelade mig det var jinl TJU hustru hjälpte och var &lt; Mwr vi smidig mig all hördan dra vintern var världens jy mot mitt med hvarann och lika lyckligaste 3^Lär våren soffan kom med lind i hull i milt ute under en bänk af och ett ~öch sommarvind som bäckens våg.
vi strejkade för ^) är och rum i blom snår, slå tom: sol och vår.
lindens eke skulle tall slå enligt herr kaptenens smak bord med punschkaraffen i mitt min vackra kind, såg, var mild som och fågelsång fick man.
bröst låg hennes klar — uniform, och i ett ögonpar jag blick vän.
kom med snö och storm, i min gamla liv ars ha — cn, i lust och nöd min höllo skymning jag, hörn.
ock jaq cn liten finhyllt, - sen, i alla skulle — björn cn sluga dar som kapten ad gammal knä lilla i ljus hustru och tände pipan med cn som cgarn narrade Ull Daniel på.
musslin satt min, skratt.
Mannen är styrkan, kvinnan är skönheten; han är fönuftet, som herskar, hon är visheten, som förmildrar; den ena kan ej ega bestånd utan den andra, därför har Herren skapat dem hvar för sig till ett gemensamt mål Vedas.
Det är mannens ära att vara kvinnans hufvud, men det är kvinnans ära att vara mannens hjärta, och den ena bördan är icke tyngre än den andra, utan båda äro lätta och fria som hjärtats glädje, när de bäras i kärlek och gudsfruktan.
Fihiger.
Ä m b e t e t att V a r a h u s m o d e r.
* Af Helena f Nyblom.
i ha lyckligtvis kommit så långt, att de flesta af oss inse det stora miss- i bruk, som under årtusenden herskat i mänskligheten, i det att så mänga värdefulla, fruktbärande anlag legat oanvända på kvinno- sidan.
De flesta tänkande och förnuftiga människor äro numera ense om, att så snart en kvinna har en särskild begåfning och därtill lust och energi att utveckla denna begåfning, är det icke endast hennes rättighet att för- söka det, utan samhället måste vara henne tacksamt för det plus, hvarmed hon vill med- verka till detta samhälles utveckling.
Mot dem, som ännu verkligen på allvar vilja förneka kvinnan rättighet att egna sig åt ett särskildt studium och själfständig verksamhet, tyckes mig, att ett enda af Stuart Mill ' s be- vis för kvinnans rättighet är nog till att göra dem svarslösa.
Han säger på ett ställe, att, för att bevisa det rätta i att männen framde- les skola behålla sina gamla privilegier, må- ste man först kunna bevisa, att till och med de dummaste och obetydligaste män kunna sköta ett ämbete bättre än de klokaste och mest begåfvade kvinnor.
Att en person, man eller kvinna, som inom sig känner förmåga och lust att utveckla vissa gåfvor, som naturen har gifvit henne, för att därigenom uppnå en själfständig ställning i samhället, att hon också försöker det, före- faller en så naturligt, att man nästan måste göra en ansträngning för att sätta sig in i den föreställningen, att detta naturliga och förnuf- tiga skulle förefalla någon såsom oförnuftigt eller förmätet; om täflingen är tillgänglig för alla, skall resultatet bäst visa, hvilka se- gervinnarne skola blifva, och de skulle aldrig komma endast på den ena sidan af mänsklig- heten.
svarsfullt ämbete som en gift man, därtill är hennes husmoderliga ämbete för stort.
Hvad hon än, innan sitt giftermål, sysselsatt sig med.
skall ju alltid komma att bli henne själf, hennes man och barn till nytta, och med energi skall hon också i sitt nya ämbete kunna vid- makthålla och göra framsteg i sitt föregående lifs arbete och studier, men hon skall aldrig kunna sköta ett ämbete, som helt upptar hen- nes tid, såsom fallet är med de fleste män, utan att hennes hem och barn i hög grad skulle komma att lida däraf.
Hoa har då va- let emellan att helt egna sig åt den verksam- het, hon har börjat, eller att uppgifva eller dela den, om hon gifter sig.
Man har ju ofta sett gifta skådespelerskor, målarinnor och författarinnor, som delat sig mellan hemmet och en annan verksamhet, men det finns många andra tillfällen, som icke till- lita en sådan delning, utan där det speciella ämbetet utanför hemmet kräfver en människas hela tid.
Hufvud- saken för henne blir då att vara husmoder.
Denna titel af » husmoder » har börjat råka i misskredit.
Man säger ofta om en ung flicka, som gift sig: » Ja, förr i världen hade hon de och de ta- langerna, och kunde det och det; nu går hon alldeles upp i att vara husmor! » Om de kvinnor, som gifta sig, verkligen ville gå upp i att vara husmödrar, skulle de icke förlora någon förmåga eller talang de förr haft; — de skulle förstå, att alla talanger, all begåfning, alla studier, — ju mer, dess bättre, — behöfvas för att bli en god och klok husmor, för att bli den styrande regentin- nan i en stat i staten, men dess värre fäster man vid benämningen » husmor » snarare före- ställningen om en köksa, som delar sig mellan en smör- och en såpfjärding, än ett väsen, som är satt till att skapa arbetsamhet och lycka i ett själfständigt organiseradt helt.
stämda arbete på gifven tid, skulle en sådan mängd tid och krafter inbesparas, att de hus- liga sysslorna blefve till hvad de skulle vara: medlen, icke målet för tillvaron.
Jag talar om husmödrar af medelklassen, som utan stora inkomster dock icke lefva i nöd, och till följd däraf i ett öfveransträngdt dagsarbete.
Jag vill blott framhålla de vanliga, normala förhållandena, då en husmor är tvungen att tänka på sitt hushåll, men kan skaffa hjälp till arbetet, så- som de flesta husmödrar af medelklassen i Europa äro ställda.
Det är icke min mening att tala om äkten- skapet.
Man vet, att människorna genomgå- ende ha en " stor talang att taga miste i valet af äkta makar; och frågan om hur äktenska- pet skall kunna bli uttrycket för två perso- ners innerliga och välsignelsebringande samlif, är ett ämne, som fordrar en mycket vidlyftig och grundlig granskning, och hvars lösning det oaktadt skall bli lika svår att finna, som det öfver hufvud taget är svårt att i lifvet re- alisera idealen.
De första med sina för- färliga konflikter och motgångar skulle föra allt för långt bort från mitt egentliga ämne, och om jag ville skildra ett lyckligt äkten- skap!