Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan frågan om lämpligaste sättet för ändamålets vinnande vid flere tillfällen utgjort föremål för Nådig pröfning, hade Kongl. Majit, enligt Dess till Directionen öfver Götheborgs Hamn- och Elf-arbeten aflåtna Nådiga Skrifvelse den in Marsdetta år, till efterrättelse fastställt en af Hamn-Ingeniören Åqvist upprättad plan för istfåndsättande af Götheborgs hamn, enligt hvilken hela kostnaden för anläggningen skulle uppgå till 56o,ooo R:dr och arbetstiden inskränkas till 12 Stats-VIskottets Utlåtande, fl:o 283. 10 år.
De af bemälde
Direciion gjorde framställningar om understöd af allmänna medel för arbetets utförande hade icke i vidsträcktare måtto kunnat bifallas, än att Directionen förklarats berättigad att, såsom bidrag till den påräknade arbetskostnadens bestridande, få under 4 års tid af Handels- och Sjöfartsfonden uppbära 20,000 R:dr årligen, hvilket bidrag, tillsammans utgörande 80,000 B:dr, ungefär motsvarade det bedopp, som tid efter annan blifvit af Götheborgs reviers-medel användt till förbättrande af segelleden å Götha eif.
Direction hade sedermera, jemte fästande af uppmärksamhet på nödvändigheten af medels anskaffande for arbetets utförande inom den derför beräknade tid, den 6 sistlidne Maj, underdånigst upplyst, att af Götheborgs reviers- och tolagsmedel ett årligt bidrag af 20,000 R:dr kunde påräknas, eller för tio år således 200,000
R:dr, samt anhållit att, då sistnämnde summa, sammanlagd med ofvanberörde 80.000
R:dr, endast motsvarade hälften af kostnadssumman, Kongl. Muj:t måtte täckas hos Rikeis Sländer begära ett lån af 280,000 B:
Ir, emot enahanda återbetalningsvilkor, som vid dylika iåns beviljande förut föreskrifvits; hvaijemte
Directionen såsom säkerhet erbjudit sine nu egande inkomster af revierspenningar och en del af stadens tolagsmedel, hvilka inkomster under de 10 sislförflutna åren i medeltal utgjort 23,210 R:dr 20 sk., hvaraf allt framgent kunde disponeras 20,000 R:dr om året.
Med fästadt afseende å vigten al Götheborgs stad, såsom Rikets förnämsta handelsplats vid Nordsjön samt hufvudpunkten för den handel och rörelse, hvilkas befordrande varit egentliga ändamålet för den nu fullbordade fördjupningen och utvidgningen af segelleden å Götha eif, Trollhätte Canal-Verks ombyggnad och anläggandet af Gotha Canal, samt då sålunda ifrågavarande hamnanläggning kunde betraktas såsom ett för hela landet gagneligt företag, egde Kongl. Maj:t derföre gilliga skäl föreslå Rikets Ständer: alt ett Lån af 140.000
R:dr, eller hälften af hvad i arbetskostnaden nu felas, måtte emot den nu erbjudna säkerheten beviljas och med 14,000 R:dr om året utgå under loppet af 10 år, med vilkor, att Götheborgs stad, å sin sida, bidrager med en lika summa, samt att, fem år efter lyftningett af låneunderstödets sista tiondedel, lånets amortering vidtager på det sätt, att å det primitiva capitalet 5 procent årligen erlägges, hvaraf 3 procents ränta först beräknas å det vid hvarje liqvid återstående capital; och det öfriga anses såsom afbetalning, intilldess hela capitalet, jemte ränta, sålunda blifvit till fullo betaldt, dock med rättighet för
Directionen att, om den så skulle önska, få å capitalet göra större afbetalningar, än tde nu nämnda.
I an - Stats-Utskottett Utlåtande, 1V:o 283. 13 I anledning häraf får Utskottet anföra, att Utskottet visserligen anser de ifrågavarande hamnarbetena vid Götheborg, hvarigenom varutrafiken derstädes skulle komma att betydligt underlättas och flera med så väl lastning som lossning nu förenade kostnader och svårigheter undanrödjas eller förminskas, böra för framtiden tillskynda fördel och gagn icke blott åt Götheborgs samhälle, utan äfven åt de landets delar, för hvilkas producter denna handelsplats alden väsendtligaste afsättningsort^).
Utskottet anser emedlertid, att, just i följd af Stadens stora handelsrörelse, och de dermed förenade ansenliga inkomster af Tolag med flere å handeln lagde afgifter, de tillgångar, Staden sålunda redan har att påräkna, böra blifva tillräckliga för ifrågavarande arbetens utförande, utan att Statsbidrag må dertill erfordras; och då härtill kommer, att, enligt den af Utskottet uppgjorda beräkning af Riksgälds-Contorets behållningar, de i detta afseende erforderlige medel icke för närvarande linnas att disponera, måste Utskottet hemställa, att Rikets Ständer ieke måtte till den Nådiga Propositionen om lånebidrag till Götheborgs hamnbyggnad bifall lemna.
Reservationer: Af Friherre Tersmeden, Herr Lagerborg, och Herr Lindström, hvilka Ledamöter ansågo den Kongl. Propositionen böra bifallas.
Af Herr J. A. Kjellberg: ”Utskottets afstyrkande af bifall till Kongl. Maj:ts Proposition om ett lån af 140.000
R:dr att under 10 år utgå med 14,000 R:dr årligen, till fördjupande af det, 1/2 mil från Götheborg belägna, hamn-inloppet, lärer ej af Rikets Ständer kunna godkännas, då arbetet uppenbarligen afser, icke allenast de sjöfarandes och trafikerandes beqvämlighet, utan landets allmänna gagn och bästa.
Det måste vara ostridigt, att ej blott hela den betydliga varu-införsel, som eger runi på denna väg och som sedan sprides öfver halfva Riket, hillver betungad och fördyrad på consumenternes bekostnad, utan äfven att den lika betydliga och ännu vigtigare utförseln af halfva Rikets produetion af Bergsbruk och skogar 111. m. genom ett lika förhållande blir försvårad och till O . ® ® sitt värde för producenterne förringad.
Prof. l8*o r * Said. i A/d. 2 Band. 29 Höft. 3 14 Stats-Ultkottets Utlåtande, X:o 283.
För att rätt uppskatta vigten af den handel och rörelse, som bedrifves uti och genom staden Götheborg, torde man taga i betraktande, att detta samhälle till Staten årligen skattar i direct bevillning omkring R:dr 65,000: — att Tulluppbörden uppgår till circa ....
„ 1,081.000: — Postporto-afgiften ....... „ 54,000: — Vinsten af Bankens utlåningar 200,000: —• således ärligen B:dr 1,400,000: — och på denna summa gör det ifrågaställa
Lånet ej iner än 1 procent.
Då således det torde få anses ovedersägligt, att de medel, som på detta ställe i låneväg användas, skulle befordra det allmännas nytta och fördel, så stödjer jag härpå mitt hopp, att Rikets Ständer skola bifalla den Kongl.
Propositionen, mot hvars afstyrkande af Utskottet jag härigenom mig reserverar."
Häruti har Herr Schartau instämt. ■ i— STOCKHOLM, txickt »os W. F. Damia*, 1845. Slats-Utskotlets Utlåtande, N.-o 284. 1 •M £§4.
Ank. till Exp.-Utsk. den 19 April, kl. 8 f. m.
Utlåtande, i anledning af väckt motion, angående åtskillige rusthällares inom Vestmanlands
Län befrielse frun ålagd dagsverksskyldighet samt åtnjutande af dem anslagen augments-ränta.
Uti ett till Bonde-Ståndet afgifvet memorial, hvarå Stats-Utskottet erhållit remiss, har Riksdagsfullrnägtigen Carl Ersson från Vestmanlands
Län andragit, hurusom, uti Resolution af den 16 December 1680, Kongl.
Maj:t i Nåder förklarat, ”det Kongl. Maj:t vore gerna benägen till att förskona Officerare och Rustningshållarne uti Ulfsunds
Län för ordinarie och extraordinarie dagsverken samt Boskaps- och Mantalspenningar erläggande af deras gårdar, antingen de dem sjelfva åbo, derför rida eller rustning hålla; men emedan dagsverken icke kunde umbäras ifrån gården Ulfsund, Regementsofficerarne ock sjelfve åtnjuta extra ordinarie räntorne i afräkning på deras lön, ty kunde sådant för denna gång icke ske; dock ville Kongl. Majit forderligst så laga och förordna, att de i stället för dagsverken skulle med något annat soulagement verkligen blifva ihugkomne och ansedde.” Detta Nådiga löfte hade emedlertid sedermera icke gått i fullbordan; hvadan ock rusthållarne i Ulfsunds eller, såsom det nu mera benämndes, Kungsörs
Län, icke allenast årligen måst efter markegångspris lösa ofvanberörde dagsverken, utgörande ett antal af 3o st. på hvarje rusthåll, utan äfven vant i mistning af lösen för de dagsverken, som de till rustbållen anslagne augmentsheinman skolat utgöra, och hvilka sistnämnde dagsverken förbehållits Kronan.
Med anledning häraf har motionären nu föreslagit, att bemälde rusthållare måtte icke allenast hädanefter frikallas från den dem hittills ålagde dagsverksskyldighet, utan äfven berättigas att, oafkortadt och utan afdrag af dagsverksskyldigheten, uppbära den till dem anslagne augments-ränta, för hvilken förändring, efter motionärens tanka, hillder destomindre mötte, som ifrågavarande dagsverken numera icke vore vid Ulfsund eller Kungsör erforderlige.
Ehuruväl förevarande motion icke är beledsagad af en så fullständig utredning af ämnet, att
Utskottet derpå kunnat grunda ett tillförlitligt omBih.
Ull Ii.
Prol. 1845, 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 30 Hiijt. 1 2 Stals-Ulsfioircts Utlåtande, Ko 285. döme, huruvida skäl må vara för handen alt till samma motion tillstyrka ilikets Ständers bifall; likväl och då de af motionären uppgifne förhållanden synas antyda, att Rusthållarne i det s. k.
Län äro, i hänseende lill rättigheter och skyldigheter, försatte i annan och sämre belägenhet, än Rusthållarne i öfriga delar af Riket, har Utskottet ansett sig böra i så måtto understödja Carl Erssons ofvanberörde förslag, att Utskottet hemställer, det Rikets Ständer ville hos Kongl. Majit i underdånighet begära, att, efter det vederbörande blifvit hörde, och så framt den ifrågaställde befrielsen för ofvannämnda Rusthållare från skyldigheten att utgöra dagsverken, äfvensom den sökte rättigheten att oafkortadt uppbära de dem an slagne augments-räntor skulle finnas af rättvisa och billighet påkallade, Kongl.
Maj:t läcktes vid en blifvande Riksdag till Rikets Ständer i ämnet aflåta Nådig Proposition.
Slockholm den 17 April 1845. X 2§5.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 19 April, kl. 8 f, 111.
' Utlåtande, i anledning af väckt fråga om indragning af de i och för Löj ås silfververks drifvande upplutne förlän ingar och förmåner.
Vid föredragning hos Bonde-Ståndet af Stats-Utskottets under N:o 168 afgifne memorial, med Kongl. Bergs-Collegii Berättelse, angående Löfås silf— ververksdrift, samt de i afseende derå från och med år 1840 till och med år i843 vidtagne åtgärder, har Riksdagsfullmägtigen Anders Göransson från Stora Kopparbergs
Län, med hvilken Lars Olsson från samma
Län sig förenat, uti en på grund af 56 §.
Riksdags-Ordningen väckt och till Stats-Utskoltet remitterad motion, anfört, att då, enligt hvad ofvannämnde Berättelse utvisade, värdet af de i och för bedrifvandet af berörde silfververk från Stats-Verkets sida utgående förläningar och förmåner kunde uppskattats lill igoo
Rdr för året, men den från Verket till Kronan influtne tionde för åren i84o —i843 utgjort allenast 68 Rdr 21 sk. 1 r:st. i silfver, eller i me - Stats-Utskotlels Utlåtande, N.o 285. 3 deltal för äret 17 Rilr 5 sk. 3j r:st. i silfver, motsvarande 4^ 1' 3o sk. j r:st.
Banco, häraf vore uppenbart, att Statens inkomster af berörde Verk ingalunda stöde i jemförligt förhållande till de uppoffringar å det allmännas sida, hvilka till understöd för detsamma egde rum.
Med afseende å delta förhållande och enär Siats-Verket sannolikt aldrig, eller åtminstone icke på lång tid, kunde påräkna någon emot förläningarne svarande ersättning, har motionären alltså yrkat, alt privilegierna för Löfås silfververk måtte helt och hållet indragas och verket föryttras eller öfverlåtas på den, som ville på egen bekostnad detsamma bedrifva.
För den händelse en dylik åtgärd icke skulle finnas lämplig, är derjemte alternativ föreslaget, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det läcktes Kongl. Maj:t i Nåder anbefalla undersökning om rätta förhållandet med grufvans tillstånd och sedermera till näst sammanträdande Ständer i ämnet aflåta Nådig Proposition.
De förläningar och förmåner, hvilka, emot skyldighet af Löfås silfververk behöriga drifvande, blifvit verkets innehafvare tillförsäkrade, äro, enligt hvad Utskottet af förhandlingarne vid föregångne Riksdagar inhemtat, följande: Räntan af Löfås gård, ± mantal; förhöjning å 600 stigar kol; 000 st. dagsverken; kronotionde-spanmål, hvilken ej får öfverstiga 200 tunnor och hvarifrån bör dragas den lösen, som, i följd af Kongl. Maj:ts Utslag den 18 Mars 182;), skall erläggas med r
Rdr i silfver för hvarje tunna; de s k. vindhästmedel, som af allmogen i Skedvi och Husby socknar samt Finsta fjerding i Hedemora socken utgöras med 4 sk- för hvarje vindhäst-dagsverke; en spann aska utaf hvarje mantal i Finsta fjerding, samt slutligen nyttjande-rätten af en krono-allmänning om 1104 tunnland, 2 kappland skogsmark.
Redan vid 1815 års Riksdag beslöto Rikets då församlade Ständer, alt, i anseende till silfver-tillverkningens vid Löfås nästan fullkomliga upphörande, nämnde silfver-verk borde nedläggas och de detsamma förunnade förläningar, friheter och förmåner indragas till kronan; om verkställighet af hvilken åtgärd Rikets Ständer då tillika hos Kongl.
Majit i underdånighet anhöllo.
Efter anstäldt åtal af Ådvocat-Fiscals-Embetet i Kongl.
Bergscollegium emot dåvarande innehafvaren af silfver-verket, Bergsfogden Forslind, förklarade bemälde Collegium, genom beslut af den 24 December 1818, Forslind hafva förverkat de silfver-verket upplåtne kronoförläningar och förmåner, hvaremot Konungens Högste Domstol, i anledning af Forslinds häröfver förde klagan, medelst Utslag den 19 December 18120, sig utlät, att som 4 Stats-Utskottets Utlåtande, N.-o 285.
Rikets Ständers beslut den 3o Januari 1770, hvilket den 5 April samma 5r af Kongl.
Maj:t i Nåder gillats, innehölle, det innehafvarne af Löfås silfververk skulle från 1769 års början få njuta dem beviljade förmåner till godo, samt dervid allt Iramgent oqvalde förblifva, så långede verket behörigen och efter de af Bergs-Collegium bestämde föreskrifter vidmagthöllo; alltså och enär icke visadt vore, att de af Bergs-Collegium i afseende å grufdriften gifne föreskrifter blifvit eftersatte, pröfvade Högste
Domstolen rättvist att, med ändring af Bergs-Collegii öfverklagade beslut, förklara, det Forslind icke kunde anses, efter lag, de till silfver-verkets drift upplåtne förläningar och förmåner hafva förverkat.
Med anledning häraf behagade Kongl. Maj:t, uti Nådigt
Bref af den 18 Januari 1023, gifva Rikets Ständer tillkänna, det Kongl. Maj:t funnit
Sig icke kunna bifalla Rikets Sländers ofvanberörde vid 1818 års
Riksdag förnyade anhållan om de till Löfås silfver-verks drift förlänte förmåners och friheters indragning lill kronan, men att Kongl.
Maj:t deremot i Nåder förständigat Bergs-Collegium att med noggranhet hålla band deröfver, att silfver-verket behörigen vidmaglhölles, och de vid verkels upplåtelse fästade vilkor och förbindelser uppfylldes och iakttoges; börande, så snart det befunnes, att verkets innehafvare i ett eller annat afseende bruste i sina skyldigheter vid verkets drill, i vederbörlig ordning pröfvas, om innehafvarne vid de verket förunnade förmåner vidare finge bibehållas.
Nådig skrifvelse den s3 Augusti 1828, anbefalldes vidare Kongl. Bergs-Collegiurn att vid hvarje Riksdag till Kongl. Maj:t afgifva underdånig berättelse örn Löfås silfver-verks drift, för alt till Rikets Ständer öfverlemnns.
Med afseende å det upplysta förhållande, att Staten för berörde silfver-verks drifvande måst vidkännas en icke obetydlig uppoffring, anhöllo Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse den 26 Februari i83o, det täcktes Kongl, Maj:t med innehafvarne af verket låta uppgöra någon så beskaffad öfverenskommelse, att, emot det de befriades från skyldigheten att detsamma vidare bedrifva och erliöllo ersättning, antingen genom förläningarnes bibehållande under någon visst lid efter arbetets nedläggning eller på annat sätt, de lill verkets bedrifvande upplåtne förläningar och förmåner kunde till kronan indragas.
Sedan i anledning häraf Kongl. Maj:!
i Nåder uppdragit åt BergsCollegium att med innehafvarne af Löfås silfver-verk uppgöra ett så väl å Kronans sida, som för bemälde innehafvare antagligt förslag till öfverenskommelse i ämnet, förklarade verkets interessenter sig benägne att, emot deras frikallande från skyldigheten att efter bestämda föreskrifter drifva grufve-arbetet, frånträda förläningarne sålunda, att den åtnjutne befrielsen Stats-Utskottets Utlåtande, IV.-o 285. 5 från räntornas utgörande för Löfås gård, förhöjningen å 600 stigar kol, vindliäst, medlen och rättigheten till en spann aska, skulle, genast vid verkets nedläggning, upphöra, samt de förlänte 800 dagsverken, jemte disposilionen af kronolionde-spanmålen, efter bibehållande deraf i femton år, afslås; men förbehöllo sig derförutan att, på de af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer fastställde grunder för recognilions-skogarnes försäljning, få till sig lösa Löfås grufve-allmänning.
Antagandet af de utaf interessenterne sålunda erbjudne vilkor och förbehåll tillstyrktes i underdånighet af Kongl. Bergs-Collegium, med hvilket Kongl.
Stats-Contoret hufvudsakligen instämde; hvaremot Kongl. Kammar Collegium i underdånighet afstyrkte Nådigt bifall lill ifrågavarande anbud.
Bergs-Collegium förklarade derjemte, uti serskildt afgifvet underdånigt utlåtande, att som alltifrån år 17471 då omförmälde förläningar till grufve-driften ånyo upplätos, under hvilken tidrymd tillräcklig erfarenhet om grufvornas beskaffenhet kunnat vinnas, det visat sig, att alla så väl på Statens som enskild bekostnad anställde försök till upptäckande af bättre och rikare malmförråd fruktlöst aflupit, samt anledningar att för framtiden emotse ett förändradt förhållande i denna del icke heller sig företedde, Collegium ansåg ett vidare fortsatt arbete i dessa grufvor, till deras närmare undersökande, icke komma att medföra något bättre resultat, i följd hvaraf Collegium icke tilltrodde sig kunna i underdånighet tillstyrka vidare bidrag dertill från Statens sida.
Samtlige handlingarne i detta mål öfverlemnades derefter, genom Nårlig remiss, till Rikets åren 1834—1835 församlade Ständer, hvilka, uti skrifvelse den 17 September i834, under förklarande, det Rikets Ständer funnit sig böra instämma uti de af Bergs-Collegium och StatsContoret i ämnet yttrade åsigter, i underdånighet anhållit, det täcktes Kongl. Majrt i frågan om Löfås silfver-verk fatta det beslut, hvartill, med afseende å Statens fördel och båtnad, målet i dess utredde skick kunde finnas föranleda.
Efter pröfning häraf förklarade Kongl. Maj:t, uti Nådigt Bref till BergsCollegium af den 19 December (835, de erbjudne vilkoren för förläningarnes återgående till Staten, såsom för högt uppdrifne och betungande, icke kunna antagas; hvarjemte Collegium anbefalldes att tillse, det verket, under fortsatt bibehållande af förläningarne, bedrefves i enlighet med gifne föreskrifter.
Utskottet har jemväl tagit kännedom af följande, vid bolagsstämma med intressenterne i Löfås silfver-verk den 4 innevarande månad förda, protocoll: ”Utdrag af Protocollet, hållet vid extra Bolagsstämma med Delegarne i Löfås Bolag i Fahlun den 4 April 1845. 6 Stats-Ulskoltets Ullålande, IV.-o 285. §•
2- ”1 anledning af den hos Rikets nu församlade
Ständer åter väckte fråga om indragning af de Löfås silfver-verk genom Rikets Ständers beslut den 3o Januari 1770 oell Kongl. Brefvet den 5 April samma år beviljade, uti Kongl. Brefvet den 9 Juni 1747 närmare beskrifna, förmåner, har Bolaget ansett sig böra taga i öfvervägande, på livad sätt och under hvad vilkor Bolaget skulle kunna gå Rikets Ständers förrberörde önskan till mötes.” ”Härvid förekommer: att, sedan Rikets Ständer vid 1815 års Riksdag på anförde skäl hos Kongl.
Maj:t i underdånighet anhållit 0111 silfver-verkets nedläggande samt indragning till Kronan af de detsamma utaf Staten förunnade förmåner och eftergift till allmogen af dess extra tjenstbarheter till bruket, dess innehafvare obetaget att på egen bekostnad, utan allmänt understöd, grufve-arbetet fortsätta på sådane vilkor, som med Förfatlningarne samt bruks- och bergshandleringen kunde instämma, Kongl. Maj:t, genom Nådigt Bref den 7 April 1818, i Nåder förklarat innehafvaren af Löfås Silfver-Verk icke kunna, emot tydeliga stadgandet i 77 §. af Regerings-formen, anses hafva förverkat sine genom Kongl.
Brefvet den 5 April 1770 tillförsäkrade rättigheter, innan utröndt blifvit, att han brustit uti sine ingångne förbindelser att verket behörigen vidmakthålla, efter den föreskrift, Kongl. Bergs-Collegium utsatte; att på anstäldt åtal emot Verkels då varande innehafvare, angående underlåtenhet vid verkets drift, hvarigenom förläningarne förmentes vara förbrutne, Kongl. Maj:t, genom Nådigt Utslag den 19 December 1820, med ogillande af Aclors påstående 0111 Contractets förverkande, i Nåder pröfvat rättvist förklara innehafvaren icke kunna anses efter
Lag hafva förverkat de till silfver-verkets drift upplåtne förläningar och förmåner; all derefter Rikets Ständer den 26 Februari i83o anhållit, det Kongl.
Maj:t med innehafvarne af verket behagade låta uppgöra en så beskaffad öfverenskommelse att, mot befrielse för innehafvarne från skyldigheten att detsamma vidare bedrifva och ersättning genom förläningarnes bibehållande under någon viss tid efter a belets nedläggande, eller på annat sätt, de upplåtne förläningarne och förmånerne kunde till Kronan indragas, samt till följd deraf innehafvarne af Löfås verket, under förbehåll, att, ifrån och med det år, då försöknings-arbetet inställes, ovilkorligen befrias från skyldigheten att fullgöra visse grpfve-arbeten, och att icke vara underkastade andre föreskrifter vid grufbrylningen eller annan controll, än som för enskilde bergverksegare äro gällande och å författningarne sig grun - Stats-Utskottets Utlåtande, N.-o 285. 7 da, dels medgifvit indragningen från och med samma år af den förlänta hemmansianian för Löfås gård och af de extra grufvehjelparne, dels ock gjort till vilkor för öfrige förmånernes indragning till Staten, att, i femton års lid, räknadt från och med om förmälde år, bibehållas vid åtnjutande af de samma, nemligen 3oo årliga dagsverken och 200 tunnor Kronotionde-spanmål, emot lösen af En Riksdaler Silfvei-Specie för tunnan, samt alt under skattemannariitt få inlösa Löfås grufve-allmänning; hvilket förslag till öfverenskommelse, sedan Kongl. Bergs-Gol legium och Kongl. Stals-Contoret samt frenne Ledamöter i Kongl.
Kammar-Collegium ansett detsamma antagligt, men Presidenten och tvänne andra Ledamöter funnit det vara för Staten för mycket betungande, Kongl Majit, efter det Rikets Ständer under den 12 Augusti 1834, Dess
Nådiga bepröfvande öfverlem na t alt vidtaga det beslut, hvartill, med afseende å Statens fördel och båtnad, målet i dess sålunda utredda skick kunde finnas föranleda, medelst Nådigt Bref af den 19 December 1835, förklarat ofvanberörde vilkor icke kunna antagas, och i följd deraf förord nät att Löfås silfververk, emot åtnjutande af de åt detsamma upplåtne förmåner, borde af delegarne fortfarande bedrifvas, i enlighet med gällande föreskrifter; samt alt, om förslaget deremot blifvit anlaget, allmogen alltifrån utgången af år i83o redan njutit befrielse från de extra grufvehjelperne, samt Slaten lika lång tid årligen njutit räntan af Löfås hemman efter medium af dessa 14 årens markegång, ut göiande 34* 2/j.
Förhöjningen å 600 Stigar kol, å 8 sk 8: 16.
Tillsammans 42 R:dr 4o sk. 4 r.
B:co. eller för 14 år en summa af 599: 36, 8. och Skaltelöseskillingen för Löfås allmänning, samt 8 års ränta deraf, som, med antagande deraf, att allmänningen motsvarar i mantal, uppgått till 483: 4- 8.
B:co R:dr 1082: 4f< 4- hvarförutan från detta årets utgång till Staten hemfallit de öfrige förläningarne.
Under ifrågavarande i4 år utgöra, enligt medium af samma års markegångspris, de uppoffringar, Staten fått vidkännas, utom de af allmogen utgjorda extra grufvehjelperne, årligen 200 tunnor kronotionde-spanmål, ä 8 Stats-Utskottets Utlåtande, N.-o 285. 8: 44- 7r • • < i,7S5: 45.— 3oo dagsverken, ä 26 sk i56: 12.— Löfås hemmansränta, enligt förestående beräkning .... 34: 24.
4* och i enlighet dermed kolmedel 8: 16.— Tillsammans 1,985 R:dr 1 sk. 4 J'st.
B:cö. samt uppgå för dessa i4 år till en sammanräknad summa af 27,790 R:dr j 8 sk. 8 rst Banco.
Deremot har Stats-Verket under dessa år från Löfås-Verket åtnjutit i Kronotiondelösen 7,462: 3a. — i Tionde af Silfver-Verket, omkring 266: 32.— i Bevillning deraf, ä 60 R:dr 840: — — Tillsammans 8,869 R:dr 16 sk.