Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Kammar-kollegium skeende anmälan, taga under nådig pröfning i sammanhang med frågan örn Hofstall-ängens ånyo för-arrenderande, huruvida den blifvande arrendatorn skulle vid de för närvarande till berörde äng utgående hjelpedagsverken bibehållas, eller om de borde från arrendet skiljas och innehafvare!! af de arbetsskyldige hemmanen i stället förpligtas att för samina dagsverken lösen efter markegång erlägga; äfvensom att, då, i följd af Kammar-advokat-fiskalsembelets anförde besvär öfver Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes i Östergöthlands län utslag den 12 Juli 1843, angående rättighet för arrendatorn af det på tretio år utarrenderade, till statsverket indragna, f. d. Öfverste-löjtnants-bo$täliet Kungs-Norrby i nämnde län, att tillgodonjuta hjelpedagsverken från vissa inom boställets rågång belägna hemman, denna fråga ännu utgjorde föremål för laga behandling, Kongl. Maj:t funne någon åtgärd i afseende å dessa hjelpedagsverken icke för närvarande böra ega rum; hvarjemte och på det att hemmanen i Tuna Ofvanbro fjerding af Stora Kopparbergs län mätte kunna befrias ifrån utgörande in natura af de 688^ (eller såsom de bos Kongl.
Kammar-kollegium förvarade handlingar utvisa, 6681f) hjelpedagsverken, hvilka nu derifrån utgjordes tili brukande af den Landshöfdingen i länet på lön indelda kronoängen Hushagen, Kongl. Majit föreslagit Rikets Ständer, att åliggandet att in natura utgöra dessa dagsverken måtte upphöra med den sednast från embetet afgångne Landshöfdingens fardagstid och derefter, i likhet med hvad i allmänhet inom denna landsort egde rum, lösen för berörde dagsverken erläggas till statsverket, emot det att till fyllnad i Landshöfdinge-lönen anvisades ett emot förlusten svarande statsanslag i rundt tal, som borde på länets stat uppföras, med iakttagande, att berörde anslag bestämdes i kontant efter medeltalet af markegångsprisen å dagsverken under de tjugu åren 1832 till och med 1851, dock med afdrag af det belopp, 37 rdr 6 sk. 5 rst., hvarmed boställsliafvaren hittills godtgjort statsverket för rättigheten att begagna dagsverkena; och hade, beträffande den dagsverksskyldighet, som lill öfverste-bostället Lilla Bjurum i Skaraborgs län utgjordes af dertill indelade hemman, Kongl. Majit, som, då någon förändring uti de författningsenliga vilkor, hvarunder nämnde Regements-chefs-boställe 20 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 93. hittills innehafts, icke under den nuvarande boslälls-innehafvarens tjenstetid kunde utan hans begifvande skäligen ifrågasättas, ansåg någon åtgärd i afseende å dagsverks-skyldighetens upphörande icke höra ega rum förr än efter den nuvarande indelningshalvarens afgång från embetet, behagat föreslå Rikets Ständer, dels att från och med den tid nuvarande boställsinnehafvaren eller hans rättsinnehafvare bostället aflrädde, den de dagsverks-skyldige hemmanen åliggande indelda ränta, hvarå för närvarande i och för dagsverks-skyldigheten stadgadt afdrag egde rum, måtte utgå på sätt om utgörande af dylik ränta i allmänhet vore föreskrifvel, dels ock att den särskilda afgäld af 16 tunnor 15 i kappar råg, hvilken egaren af de dagsverks-skyldige hemmanen åtagit sig att årligen erlägga, kunde få till Statsverket ingå, emot det att till boslällshafvaren från Statsverket utginge och på stat uppfördes: a) oindeld spanmål, hälften råg och hälften korn, till belopp i minst hela kappar motsvarande förenämnde 16 tunnor 15 i kappar råg, beräknadt efter medeltal af markegångs-prisen inom länet under de tjugu åren 1832—1851; och b) kontant anslag, motsvarande de hittills utgående dagsverkenas vid undersökningen uppskattade värde, 407 R:dr 40 sk. efter afdrag af ej mindre den indelda räntan, 149 R:dr 7 sk. 6 rst.
, än äfven värdet af ofvanberörde särskilda afgäld i spanmål, 98 R:dr 44 sk. 6 rst., eller i jemnt tal 160 R:dr; hvarjemte Kongl. Maj:t, vidkommande vissa hemmans dagsverksskyldighet till åtskillige, såsom boställen åt embelsmän och det högre militärbefälet för längre tid tillbaka anslagna kungsgårdar i Christianstads och Malmöhus län, i nåder föreslagit, att Rikets Ständer måtte öfverlemna till Kongl.
Maj:t att på af Kongl. Maj:t uppgifna vilkor i förevarande ämne besluta.
I sammanhang med den nådiga Propositionen har Utskottet förehaft följande lill Utskottet remitterade motioner, nemligen: från Högvördiga Preste-Ståndet ; af Herr Kontrakts-prosten
Qviding, hvilken, under förmälan, att, utom de såsom hofveri-skyldige till Löfvestads kungsgård i Malmöhus län upptagne 13 §§ hemman med 49 hofverier, funnos 19 hemmans-nummer i Löfvestad och 4 i Heinge byar, hvilka väl icke utgjorde det vidsträcktare hofveriet, som ålåge de upptagne hemmanen, men dock på grund af den 4 December 1688 upprättadt kontrakt, utgjorde, utom, poslförsel hvartdera ett dagsverke i veckan, utan att likväl i kontraktet funnes bestämdt, Ståts-Utskottets Utlåtande, N:o 93.
21 om dessa dagsverken skulle vara mans- eller qvins-dagsverken, föreslagit, att då dessa hemmans-nummer funnos ännu i 1691 års tionde-sättning för Malmöhus län, som blifvit upprättad på grund af 1671 års jordrefning, uppförde såsom åttondedels hemman, hvarefter de röstade vid sockenstämmor, betalade tionde till Kronan, kyrka och prest samt nu, sedan de å för motionären okänd tid blifvit förmedlade och i kronans jordeböcker uppförde under benämning af gatehus, voro samtlige köpte till skatte, och således desse hemmans-nummer voro af fullkomligt lika beskaffenhet med de hemman, hvilka hade den vidsträcktare hofveri-skyldigheten, berörde hemmans-nummer alltså, derest Rikets Ständer biföllo den nådiga Propositionen, måtte komma i åtnjutande af samma förmån, som de deruti upptagne hemman, att genom träffande öfverenskommelse^ som af Kongl.
Maj:t kunde godkännas, komma i tillfälle alt kunna lösa sig ifrån den dem enligt 1688 års kontrakt åliggande dagsverks-skyldighet och postförsel. frän Hedervärda Bonde-Ständet: af Riksdags-fullmäktigen Ola.
Svensson från Malmöhus län, hvilken hufvudsakligen instämt uti hvad, på sätt nyssberördt är, blifvit af Prosten Qviding föreslaget.
Af Riksdags-fullmäktigen Erik Janssoti från Stora Kopparbergs län, hvilken, efter uppdrag af jordegarne uti Ofvanbro-delen i Stora Tuna socken af samma län anhållit, att jordegarne, hvilka voro skyldige att vid den på lön åt Landshöfdingen i länet anslagne kronoängen Hushagen ej allenast årligen in i natura utgöra eller efter markegångspris betala omkring 670 stycken dagsverken, utan ock bygga och underhålla sju stycken ängslador samt stänga och underhålla alla utangärdesgårdar, måtte varda från denna dagsverks- och underhålls-skyldighet befriade; hvilken anhållan motionären stödt dels derpå, att berörde skyldighet skulle blifvit
Ofvanbrons jordegare utöfver de vanliga skatterna ålagd endast derför, att Hushagen var inom Ofvan bron belägen, hvilket syntes särdeles deraf, att jordegare i den öfriga delen af Tuna socken eller angränsande socknar icke hade dylika eller deremot svarande skyldigheter, dels derå, att
Ofvanbro-delen både var strängare roterad och hade vida högre hemmans-räntor än öfriga delen af Tuna socken och angränsade Gustafs socken; af Riksdags-fullmäktigen Petter Jönsson från Jönköpingslän, hvilken, med förmälan att från längre tid tillbaka omkring fyral io hemman på Wisingsö varit skyldige att till den å samma ö belägna kungsgården Wisingsborg utgöra icke mindre än 104 dagsverken af hemmanet, hemställt, att då nu mera, efter det kungsgården blifvit upplåten till eke-plantering, 22 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 93. största delen af dessa dagsverken utginge in natura till stor tunga för berörde svaga hemman och till stort men för deras eget jordbruk, Rikets Ständer ville bevilja ifrågavarande hemman rättighet att i stället för dagsverkenas fullgörande in natura få desamma med penningar lösa.
Hvad sålunda förekommit har Utskottet i öfvervägande tagit; och som, hvad angår de hemman, hvilka hafva dagsverksskyldighet till Ridö hofslall-äng sig ålagd, äfvensom dem, hvilka möjligen kunna i laga ordning förklaras skyldige att dagsverken till Kungs-Norrby f. d. Öfverstelöjtnants-boställe utgöra, Utskottet anser med billighet öfverensstämma, att dessa hemman jemväl komma i delaktighet af den befrielse från dagsverkenas utgörande in natura, som dels redan, jemlikt Kongl.
Brefvet den 3 December 1812, tillgodokommit de Kronans beha line kungsgårdar och kronolägenheter i sådant afseende förut anslagne hemman, dels ock nu blifvit föreslagen till förmån för de hemman, som äro till boställen och indelningshafvare dagsverks-skyldige, får Utskottet tillstyrka Rikets Ständer, att uti aflåtande underdånig skrifvelse anhålla, att så väl ifrågavarande till Ridö hofstall-äng anslagne hemman, som de, hvilka möjligen kunna i laga ordning anses pligtige att dagsverken till Kungs-Norrby f. d. Öfverste-löjtnants-boställe utgöra, måtte, när de nuvarande arrendena deraf upphöra, eller dessförinnan, om uppgörelse i sådant afseende med vederbörande arrendatorer kail träffas, komma i åtnjutande af befrielse från dagsverkenas utgörande in natura, enligt de för dylik reglering i allmänhet stadgade grunder.
Då, genom bifall till den af Riksdags-fullmäktigen Erik Jansson väckta motion om befrielse för hemmanen i Ofvanbro fjerding af Stora Tuna socken och Stora Kopparbergs län af dem till krono-ängen Hushagen åliggande dagsverks-skyldighet, ändring i flera väsendtliga delar skulle förorsakas uti det af Kongl. Maj:t framställda nådiga förslag, hvad denna dagsverks-skyldighet rörer, torde nämnda motion, innan Utskottet vidare yttrar sig i anledning af den nådiga Propositionen, först böra besvaras; och har, i afseende å samma motion, Utskottet inhemtat, att, sedan genom Kongl. Brefvet den 9 Juli 1777 blifvit stadgadt, att de lill Hushagen från Ofvanbro fjerding utgående dagsverken skulle såsom ständige i jordeboken införas, denna för hvarje hemman i berörde fjerding icke upptager flera dagsverken eller högre ränta, än som utgöres af hemmanen inom öfriga delen af Stora Tuna och flera andra socknar af Dalelaget eller de egentliga Dalarne af Stora Kopparbergs län; hvadan och då sålunda jordegarne Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 93.
23 genom den af motionären ifrågasatta befrielsen skulle tillskyndas lättnad framför jordegarne i omförmälde socknar samt dessutom, så vidt jordeboken och öfrige från Kongl.
Kammar-kollegium erhållne upplysningar utvisa, den i motionen omförmälde byggnads- och hägnads-skyldighet till Hushagen, som uppgifvits skola Ofvanbro-delen, utöfver berörde ett antal af 668 ^ utgörande dagsverken, åligga, är uti dessa dagsverken inbegripen, hemställer Utskottet, alt Erik Janssons ifrågavarande motion icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Beträffande åter de af Kongl. Maj:t framställda förslag i och för upphörande af den nuvarande arbelsskyldigheten till nyssornförmälde krono-äng, Hushagen, i Stora Kopparbergs län, Öfverste-bostället Lilla Bjurum i Skaraborgs län samt åtskilliga, såsom boställen åt embetsman och det högre mililär-befälet anslagné kungsgårdar i Christianstads och Malmöhus län; så och enär förbindelsen att utgöra ifrågavarande onus in natura otvifvelaktig! måste menligt inverka på de dagsverks-skyldige hemmanens jordbruk, och lindring förut medgifvits i dagsverks-skyidigheten till Kronans behållna egendomar samt Rikets Ständer redan vid 1840 och 1841 årens riksdag, med förklarande, att de ansågo rättvisa och billighet fordra, det enahanda lättnad bereddes den del af allmogen, som var underkastad dagsverks-skyldighet till boställen och löningshemman, för deras del beslutat, att åliggandet att denna skyldighet in natura utgöra skulle för framtiden upphöra; och härtill kommer, att för åvägabringande af förändringen med arbelsskyldigheten till Hushagen, enligt Kongl. Majrts nådiga förslag, någon uppoffring å Statens sida icke blifvit ifrågaställd; att den för upphörande af dagsverks-skyidigheten till Lilla Bjurum föreslagna ersättningen icke blifvit beräknad högre än lill dagsverkenas uppskattade värde, med olvannämnde afdrag, samt i den nådiga Propositionen Kongl.
Maj:t förklarat, att den ersättning, som vid kungsgårdarne i Skåne skulle kunna ifrågakomma åt boställs-inneliafvarne, icke skulle öfverstiga skillnaden emellan de från hemmanen efter förändringen utgående indelda räntor, jemte den afgäld, som skulle af arbetshemmanen för dagsverkenas upphörande erläggas, samt det värde, hvartill den upphörande hofveri- eller arbetsskyldigheten blifvit vid 1844 års undersökning uppskattad; hvadan denna ersättning, som icke ifrågakommer vid Lillö och Svabesholms kungsgårdar, sannolikt vid ganska få af de öfriga kungsgårdarne kommer att ega rum, äfvensom densamma, der den medgifves, icke bör kunna uppgå lill något betydligare belopp, finner, på dessa och de uti den nådiga Propositionen 24 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 93. vidare upptagne skäl, Utskottet väl Kongl. Maj:ts nu meddelade förslag böra, såsom ledande till det åsyftade ändamålet antagas.
Men då derjemte Utskottet, i fråga om den ersättning, som skulle Landshöfdingen i Stora Kopparbergs län tillkomma, inhemtat, hurusom, efter det Ad vokatfiskalsembetet i Kongl. Kammar-kollegium, enligt memorial den 25 October 1852, till Rådstufvu-rätten i Fahlun instämt dåvarande Landshöfdingen i nämnde län, med påstående, att då det belopp, 2 sk. 8 rst., hvarmed Landshöfdingen, såsom innehafvare af krono-ängen Hushagen, årligen godtgjort
Statsverket för hvarje af de denna äng anslagne 66844 dagsverken, rätteligen bordt utgöra 5 sk. 4 rst., Landshöfdingen måtte förpligtas, att för berörde dagsverken framdeles årligen godtgöra Statsverket enligt den förhöjda beräkningen, med 74 R:dr 12 sk. 10 rst., i stället för dittills erlagde 37 R:dr 6 sk. 5 rst., samt i anledning häraf Landshöfdingen medgifvit sig vara Kongl. Maj:t och Kronan ansvarig för den af Advokatfiskals-embetet sålunda beräknade lösen, Kongl. Kammar-kollegium, genom beslut den 28 December 1852, föreskrifvit till behörigt iakttagande i Kronans jordeböcker och räkenskaper, att betalning för ifrågavarande 66841 dagsverken från och jmed nästpåfoijde uppbördsår och så länge Landshöfdingen finge desamma disponera, skulle af honom erläggas med 5 sk. 4 rst. för hvartdera, eller tillhopa med 74 R:dr 12 sk. 10 rst; så anser Utskottet detta förhållande nu böra iakttagas vid bestämmande af den Landshöfdingen i Stora Kopparbergs län tillkommande ersättning, i följd af nämnde dagsverkens upphörande att in natura utgöras.
Utskottet tillstyrker alltså, i öfverensstämmelse för öfrigt med hvad Kongl. Maj:t behagat i nåder föreslå, att Rikets Ständer för deras del besluta: A) att den hemmanen i Ofvanbro fjerding af Stora Tuna socken af Stora Kopparbergs län för närvarande åliggande skyldighet att till den Landshöfdingen i länet på lön anslagne krono-ängen Hushagen utgöra 66841 dagsverken in natura, må med den sednast från embelet afgångna Landshöfdingens fardagstid upphöra, och derefter ifrågavarande dagsverken till Kronan utgöras på sätt om öfrige Kronans behållne dagsverken inom länet är eller kan blifva stadgadt, emot det att, till fyllnad i Landshöfdinge-lönen, anvisas ett emot förlusten af dagsverkena svarande statsanslag i rundt tal, som på länets stat uppföres, med iakttagande, att berörda anslag bestämmes i kontant eller medeltalet af marke gångs - Ståts-Utskottets Utlåtande, N:o 93.
25 gångsprisen å dagsverken under de tjuga sednaste åren 1834 —1833, dock med afdrag af det belopp, 74 R:dr 12 sk. 10 rst., hvarmed boslällshafvaren hittills godtgjort Statsverket för rättigheten att begagna dagsverken; B) att den dagsverksskyldighet, sorn af dertill indelade hemman utgöres till Öfverste-bostället Lilla Bjurum i Skara borgs län, må från och med den tid nuvarande boställsinnehafvaren eller dess rättsinnehafvare bostället afträdde, upphöra att in natura utgöras, samt att, i följd häraf, dels den de dagsverks-skyldige hemmanen åliggande indelda ränta, må utgå på sätt om utgörande af dylik ränta i allmänhet är föreskrifvet, dels ock den särskilda afgäld af 16 tunnor 15^ kappar råg, som egarne af nämnde hemman åtagit sig att årligen erlägga, må 1 till Statsverket ingå, emot det att till boställshafvaren från Statsverket utgår och på stat uppföres: a) oindeld spanmål, hälften råg och hälften korn, till belopp i minst hela kappar motsvarande förenämnde 16 tunnor 151 kappar råg, beräkuadt efter medeltal af markegångsprisen inom länet under de tjugu sednaste åren 1834—1853; samt b) kontant anslag i jemnt tal af 160 R:dr; C) att angående dagsverks-skyldigheten till åtskilliga ofvanomförmälda såsom boställen anslagne kungsgårdar i Christianstads och Malmöhus län, följande bestämmelser må antagas, nemligen: l:o att de, angående hofveri-skyldighetens upphörande på vissa vilkor och emot afgäld från de hofveri- eller arbets. skyldige hemmanen med hemmans-innehafvarne uppgjorde ofvannämnda öfverenskornmelser, äfvensom de dylika, hvilka hädanefter enligt enahanda grunder i vederbörlig ordning afslutas för större eller mindre antal af hofveri- eller arbetsskyldige hemman, skola lill Kongl.
Maj:ts nådiga pröfning och stadfästelse anmälas; 2:o att, der sådan öfverenskommelse varder af Kongl. Majit stadfästad, förändringen skulle taga sin början antingen från och med året efter det, då boslälls-innehafvaren förklarat sig dermed nöjd, eller ock, om han ej vill derpå ingå, vid hans afgång från bostället; IKA. Ull R.
Prot. 1833 — 1854. 4 Sami. 1 Afd. 33 Baft. 4 26 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 93.
3:o att, när hofveri- eller arbets-skyldigheten upphör, den hemmanet åliggande, emot arbets-skyldigheten förut afkortade indelda räntan skall utgöras till vederbörande indelningshafvare, men den derutöfver öfverenskomna årliga afgälden till Statsverket ingå; hvaremot på vederbörliga stater uppföres ett emot sistnämnde afgäld svarande anslag, sora tillkommer boställs-innehafvaren uti oindeld spanmål, hälften råg och hälften korn, om afgälden är bestämd i spanmål, eller i kontant, derest afgälden är uti penningar fastställd; 4:o att i hvarje särskildt fall det må ankomma på Kongl. Majrls nådiga pröfning, huruvida, utöfver sistnämnda anslag, någon ersättning af statsmedel åt boställs-innehafvaren för upphörandet af det förut åtnjutna arbetsbiträdet kan erfordras; i hvilket fall likväl en sådan ersättning icke må öfverstiga skillnaden emellan det i nästföregående punkt omnämnda sammanräknade beloppet af indelda räntor och afgäld. samt det värde, hvartill den upphörande hofveri- eller arbets-skyldigheten af hemmanen vid 1844 års undersökning blifvit af förrältningsmannen, Kammar-rådet Cassel, uppskattad; , 5:o att den i 3:dje punkten omförmälda afgäld, äfven som den i 4:de punkten nämnda ersättning, der den ifrågakomma', skall, ,såsom vederlag för minskad boställs-afkastning, tillsvidare al- och tillträdas lika med annan boställets tillhörighet; samt 6:o att i de 'fall, då öfverenskommelse på löreskrifvet sätt icke redan träffats eller framdeles varder uppgjord, hofveri- eller dagsverks-skyldigheten tillsvidare skall, såsom hittills, fortfara.
Vidkommande härefter de af Prosten Qviding celi Riksdags-fullmäkligen Ola Svensson väckte motioner, att de under Löfvestads kungsgård dagsverks-skyldige så kallade gatehus måtte beredas tillfälle att lösa sig från sin berörda dagsverksskyldighet; så och då förhållandet med omförmälde gatehus saknar behörig utredning, men dessa, så vida de äro af enahanda beskaffenhet med de hemman, som för närvarande lill Löfvestads kungsgård utgöra dagsverken in natura, synas böra i afseende å arhetsskyldigheten behandlas lika med nämnda hemman; får Utskottet tillstyrka Rikets Ständer,1 Stan-Utskottets Utlåtande, N:o 93. 27 att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes anbefalla det undersökning blefve verkställd till utrönande, huruvida de så kallade gatehus, som till Löfvestads kungsgård utgöra dagsverken in natura, äro af enahanda beskaffenhet med de till samma kungsgård arbetsskyldige hemman, och att i sådan händelse den reglering, som kan komma att i afseende å arbetsskyldighet ega rum för dessa hemman, måtte efter i allmänhet stadgade grunder sträcka sig jemväl till omförmälde gatehus.
1 Hvad slutligen angår Petter Jönssons ofvanberörde motion om rättighet för de till Wisingsborgs kungsgård arbetsskyldige hemman å Wisingsö, alt, i stället för dagsverkens utgörande in natura, få desamma med penningar Ipsa; så förekommer härvid, att redan i äldre tider kronohemmans-åboerne å Wisingsö varit befriade från bela mantals-räntan, emot skyldighet att af hvarje mantal lill kungsgården utgöra 4 dagsverken i veckän, hvilken dagsverksskyldighet, år 1766 nedsatt till 2 dagsverken i veckan, blifvit bibehållen för de efter år 1823 till skatte försålda hemmanen; att sedan hemmans-egarne på Wisingsö anhållit, att då genom Wisingsborgs kungsgårds upplåtande till ekplantering behofvet al berörde dagsverken upphört och de i följd deraf skulle efter markegång lösas, sökanderne måtte, derest ej tillfälle kunde dem beredas att dagsverks-skyldigheten fortfarande in natura utgöra, tillåtas att lösa dagsverkena med i af markegångs-priset, det är genom Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den 4 Juli 1834 och Kongl.
Maj:ls derå grundade nådiga Bref den 19 i samma månad vordet ilinehafvärne af de dagsverks-skyldige hemmanen å Wisingsö medgifvet, att de dagsverken, som icke behöfde i och för ekplanteringen användas, linge lösas med x af årliga markegångspriset å ett dränge-dagsverke i länet, samt att härefter framställning blifvit gjord vid 1840 och 1841 årens riksdag af tre hemman och vid 1847 och 1848 årens riksdag af andra tre hemman, eller tillsammans sex hemman å Wisingsö, hvilka icke voro till kungsgården dagsverks-skyldige, alt dem mätte, emot befrielse från mantalsräntan, tillåtas deltaga i dagsverks-skyldigheten, eller med | af markegångspriset betala de dagsverken, som icke komme att in natura utgöras; hvilken framställning blifvit af Rikets Ständer vid båda dessa riksdagar bifallen ; och enär utaf detta allt synes, som skulle det utaf hemmans-egarne å Wisingsö blifvit belraktadt såsom en förmån att få dagsverken till Wisingsborgs kungsgård in natura, i stället för förut varande mantalsränta utgöra och det dessutom är outredt, huruvida de af hemmanen utgående dagsverkena kunna af kungsgården umbäras, anser sig Utskottet böra föreslå, 28 Statt-Utuko t tets litlåtande, N:o 93. att ifrågavarande motion måtte af Rikets Ständer lemnäs utan afseende.
Reservation: af Herr Bergerj A. A., som ansåg, dels att den ersättning, som kunde indelningshafvarne tillerkännas för hofveri- och dagsverks-skyldighetens upphörande, borde från Statsverket utgå endast uti penningar; dels att 4:de momentet, hvaruti tillstyrkes, att staten skulle mellankomma med ersättningar äfven i de fall, der de hofveri-skyldiges anbud icke motsvarade den ersättning indelningshafvare!! borde åtnjuta, såsom alldeles olämpligt och för tidigt ifrågasatt, borde uteslutas, och med en dylik bestämmelse dröjas åtminstone tills dess sig visat att den verkligen vore af behofvet påkallad.
Häruti instämde Herrar Gråå, J. F.j och Hörnstein, C. C., samt Riksdags-fullmäktigen Henrie Andersson från Örebro län.
Stais- Utskottets Utlåtande, N;o 94. 1 N:o 94-.
Auk. till Exp.-Utsk. d. 12 April 1854, kl. 3 e. ra. fjlia tande. i anledning af vackt motion angående afträdande till Nätra och Själevads socknemän af fisket vid Trysunda fiskehamn med dertill härande holmar, skär och fiskvatten» (I. A.)
Uti en inom hedervärda Bonde-ståndet väckt och till Stats-Utskottet remitterad motion, har Riksdags-fullmäktigen Pehr Mattsson, med förmälan, hurusom, efter det Nätra och Själevads socknemän hos Nätra Härads-rätt framställda anspråk på fisket vid Trysunda fiskehamn med dertill hörande holmar, skär och fiskvatten blifvit af nämnda Härads-rätt och Kongl. Svea Hof-rätt gilladt, samma anspråk är vordet af Kongl.