Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Till målskjutningsgevär skulle sålunda efter ofvan upptagna beräkning erfordras 2,000 st., hvilka kunde utlemnas af redan i förråden befintliga gevär, om medel lill ersättning deraf blefve anvisade. 1 sammanhang med denna nådiga framställning hafva Rikets Ständer till pröfning förehaft särskilda hos Rikets
Ständer väckta förslag dels att för nästa statsregleringsperiod ett förslagsanslag af 30,000 R:dr årligen måtte anslås lill aflönande af Instruktörer för skarpskytte-föreningarhe, efter beräkning af 3 R:dr för hvarje man, dels att medel måtte beviljas att årligen utgå ej mindre till premier för de skarpskyttar, som Eoep editions-Ut sk otte ts Förslag till underd.
35 vid målskjutningar ega mesta träffsäkerhet, än äfven till utdelning af skarp ammunition åt hvarje skarpskytt, sorn i exercis och målskjutning deltoge.
Att frivilliga skarpskytteväsendet, derest det fortfarande af nationen omfattas med det allvar och det varma nit, hvarmed denna fosterländska angelägenhet hittills i alla delar af landet blifvit upptagen, bör komma alt för rikets försvar och betryggande af dess sjelfständighet blifva af oberäknelig vigt och betydelse, anse Rikets Ständer allmänt erkändt.
Såväl E. K.
Maj:ts ifrågavarande nådiga framställning, som de hos Rikets Ständer väckta förslag, och hvad i anledning deraf blifvit hos Rikets Ständer anfördt ådagalägger jemväl att skarpskytteföreningarnes understödjande från Statens sida allmänt blifvit belrakladt såsom särdeles vigligt.
Endast i fråga om beskaffenheten af delta understöd och de föreslagna anslagens belopp hafva åsigterna varit delade.
Då i eli så glest befolkadl land, som Sverige, skarpskytteföreningars ordnande och utbildande måste vara förenadt med större svårigheter och kostnader, än under andra förhållanden kan vara fallet, anse Rikets Ständer det ock vara synnerligen angeläget att Staten, ulan mehn för skarpskytterörelsens sjelfva lifsprincip, frivilligheten, nu i rörelsens början gifver det understöd, detta fosterländska sträfvande onekligen förtjenar, enär eljest det hos nationen vaknade intresset för saken möjligen kunde småningom förgå, i fall de materiela hindren blefve alltför svära att öfvervinna.
Men då med frivilligheten oskiljaktigt sammanhänger förpligtelse!: för hvarje medlem af skarpskytteförening att, så framt han dertill ej är alldeles oförmögen, meddelst egna uppoffringar förskaffa sig vapen och bestrida de med öfningarne förknippade kostnader, torde Statens mellankomst endast böra afse att undanrödja de största svårigheterna och i någon mån underlätta de enskildes för det allmänna gagneliga bemödanden.
Rikets Ständer hafva ock ansett synnerligen välbetänkt den af E. K. Maj:t nådigst föreslagna åtgärd, att tillhandahålla skarpskytteföreningarna till begagnande målskjulningsgevär till tillräckligt antal.
En del föreningsmedlemmars oförmåga all åtminstone för tillfället anskaffa dylika vapen komme då icke vidare att utgöra något hinder för dem att i öfningarne deltaga, hvarförutom deras håg att förskaffa sig ett egel vapen torde just genom deltagandet i öfningarne ej obetydligt lilvas.
Då det för öfrigt är af vigt att de för målskjutning och krigsbruk afsedda skarpskyttegevären ej genom begagnande vid exercis förfäras och dä, enligt hvad upplyst blifvit, i Kronans förråd finnes för ändamålet tillräckligt antal till krigsbruk odugliga, men, med vidtagande af mindre förändringar, för exercis fullt brukbara gevär, hafva Rikets
Ständer funnit förslaget om sådana vapens utdelande bland skarpskytte-löreningaine, då härigenom någon särskild kostnad för Statsverket icke förorsakas, böra med bifall omfattas.
För vapenöfningarnes behöriga ledning erfordras vidare duglige instruktörer, men dessas aflöning påkallar af loreningarne utgifter, hvilka, tillsammans med öfriga af öfningarne föranledda kostnader, kunna blifva ganska betungande.
De väckta förslagen, att Staten skulle derutinnan lemna föreningarne biträde, hafva Rikets Ständer jemväl ansett vara förtjenta af' synnerlig uppmärksamhet.
Rikets Ständer hafva derföre funnit att medel till bestridande af utgifterna härför böra anvisas; men i afseende på sättet för dylika instruktörers anställande och aflöning, hafva Rikets Ständer ansett, att, för bibehållande af föreningarnes af frivilligheten härflytande sjelfständighet, dessa instruktörer borde af föreningarna utses, men åt Kongl. Maj:t i underdånighet öfverlemnas, att i fråga om grunderna för omlörmälda understöds fördelning meddela bestämmelser.
Ett bland skarpskytteföreningarnes förnämsta syftemål är obestridligen det, som afser att bereda deras medlemmar den grad af skjut färdighet att de kunna, i händelse af fiendtligt infall, vara fullt dugliga ali i mindre afdelningar oroa fienden och mot slröfkorpser skydda de särskilda orterna.
Alt understödja dem, som sjelfve icke ega 36 Expeditions-Utskotte/s Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o -133. tillgångar att anskaffa nödig ammunition för skjutöfningarne, och uppmuntra dem, som deri förvärfvat någon framstående skicklighet, torde derföre vara bland de kraftigaste medlen för befordrande af skarpskytterörelsens utveckling.
Sådant kan ock lämpligen åstadkommas, bland annat, derigenom att ammunition, åtminstone till någon del, afgiflsfrill tillhandahålles skarpskytlekorpserna.
Ehuruväl ammunition för skarpskyttegevär, helst då den från Kronans förråder lill Statens tillverkningspris ullenmas, ej är af synnerligen dyrbar beskaffenhet, torde det dock med säkerhet kunna antagas, alt mången mindre bemedlad skall flitigare deltaga i skjutöfningarne, i fall han undgår alt för hvarje skott få vidkännas någon särskild utgift, huru ringa den ock må vara.
Deremot medför ett härutinnan lemnadt understöd för Statsverket jemförelsevis obetydliga kostnader och Rikets Ständer hafva derföre ansett sådan åtgärd från Statens sida böra vidtagas.
— Att slutligen utsättande af målskjutningspremier, på sätt föreslaget blifvit, äfven kraftigt bör medverka till lifvande af intresset för målskjutningar, torde vara obestridligt och är dessutom af erfarenheten såväl vid våra förut inrättade mindre målskjutningsförbund, som i utlandet, tillfyllest ådagalagd!: hvarföre Rikets
Ständer jemväl funnit de i sådant hänseende framställda förslagen böra åtminstone i någon mån understödjas, helst om belöningarne företrädesvis komma att beslå af goda målskjutningsgevär.
På grund af hvad sålunda blifvit anfördi, hafva Rikets
Ständer dels beviljat ett extra anslag af 75,000 Ridr, att under nästa statsregleringsperiod med en tredjedel eller 25,000 Ridr årligen utgå, till anskaffande af 2,000 refflade infanterigevär, för ersättande af ett lika antal sådana gevär, som skulle, enligt af E. K. Maj:t angiliia grunder, från Kronans förråd till de enligt Kongl. Kungörelsen den 8 Mars 1861 bildade skarpskyttelöreningarne ullemnas; hvarjemte Rikets Ständer för sin del medgifvit, att äldre exercisgevär må för längre tid nämnde föreningar tillhandahållas, äfvensom föreningarne berättigas att å dessa gevär göra de förbättringar, hvartill anledning må lörefinnas, dels ock lill E. K.
Maj:ts disposition lör nästa statsregleringsperiod anvisat såsom extra anslag en årlig summa af 40,000 R:dr, att, enligt de grunder E. K. Majit behagar bestämma, användas, 30,000
R:dr lill aflöning åt de instruktörer, skarpskyllelöreningarne kunna åt sig utse, 5,000 R:dr f ör beredande af tillgång till målskjutningspremier samt 5,000 R:dr för utdelning af kostnadsfri ammunition; börande hvad af dessa medel lör ett år besparas pä eli följande år användas. 28:o.
Till anskaffande af 2,000 kavallerisablar af 1854 års modell har E. K.
Majit äskadt ett anslag af 36,000 R:dr, att likaledes under 3 år med en tredjedel årligen utgå ; Och då af Stalsråds-protokollet upplyst är, att uti Kronans förråd för närvarande endast finnas 1,567 st. brukbara kavallerisablar samt att flera kavalleri-regementen, ät hvilka Kronan tillhandahåller beväringspersedlar. inom några få år behöfva nya sådana vapen, hafva Rikets Ständer, jemväl i betraktande deraf, att med nu ifrågaställda tillökning af detta förråd afses, att de rustande, när nya kavallerisablar af dem böra anskaffas, må emot ersättning kunna ur förrådet få sina behof fyllda, ansett sig böra den äskade summan 36,000 Ridr bevilja, att utgå på sätt E. K.
Majit behagat föreslå.
Fortifikationsbehof. 29:o.
Till fortsättande af arbetena å Carlsborgs fästningsbyggnad beviljade Rikets sednast församlade Ständer en summa af 300,000 R:dr, att under åren 1861, 1862 och 1863 utgå med en tredjedel årligen.
Enligt hvad Chefen för Ingeniör-korpsen, uti sitt den 11 Augusti förlidet år till E. K.
Majit afgifna, i Statsråds-protokollet omförmälda Expeditions-Utsleoltets Förslag lill underd.
Skrifvelse, N:o 133. 37 betänkande och förslag rörande fästningsbyggnaderna meddelat, uppgingo kostnaderna för dessa arbeten till betydligt högre belopp, än som påräknats, och såsom orsaker härtill finnas uppgifna dels kronoarbets-korpsens minskning, hvarigenom private arbetare måst anlitas, dels stigande pris å materialier och dagsverken.
Arbetet bär hade emellertid forllarande varit koncentrerad! å slutvärnet, “hvilket i öfrigt så långt framskridit, att detsamma, med ett anslag al 130,000 R:dr årligen i 3:ne är, eller under instundande slatsregleringsperiod, ansetts blifva fullständigt färdigt och då äfven bombfritt hvälfdl, hvarförutom med denna summa ett stycke af framförliggande retranchement vore beräknadl att kunna medhinnas11.
Fästningen skulle då ega ett bombfritt logement för den garnisonsstyrka, som för fästningens försvar vore behöflig, eller för 4,500 man samt i nödfall för 6,000 man, med förvaringsrum för dess förnödenheter under en lid af 6 månader, jemte gallerier för öfver 100 kanoner, utom de pjeser, som kunna uppställas å tornens plalforrner.
För ernående af detta ändamål hade Chefen derföre hemställt, alt eli anslag, förhöjdt till nyssnämnda belopp, måtte af Rikets Ständer äskas, men E. K.
Majit har, ehuru ett skyndsammare utförande af Carlsborgs sedan lång tid tillbaka påbörjade fästningsbyggnad vore önskligt, funnit sig böra inskränka denna begäran dertill, att nu endast mätte anvisas enahanda summa, som för innevarande statsregleringsperiod blifvit beviljad, eller 300,000 R:dr, att med en tredjedel utgå under hvartdera af åren 1864, 1865 och 1866.
Rikets Ständer, som tagit kännedom af de detta ärende tillhörande handlingar och jemväl erhållit åtskilliga upplysningar från Chefen för Ingeniör-korpsen, hafva härvid inhemta!, att, med den af E. K.
Majit äskade summa, det s. k. slulvärnet kan till sitt yttre fullständigt uppföras, så alt af hela byggnaden derefter endast återstår att fullborda eu del af de bomfasta hvalfvén, jemte inredning af östra delen; och dä, genom della slutvärns uppförande pä nämnda sätt, den stora fördel vinnes, ali fästningen blir sluten mot landsidan samt erbjuder kasernutrymme lör en talrik garnison och sålunda inträder i första stadiet af försvarbarhet, hafva Rikets Ständer anvisat det af E. K.
Majit för detta ändamål äskade anslag, 300,000
Ridr, att med en tredjedel årligen under nästkommande lie år utbetalas.
Derjemte, och sorn Rikets Ständer vid handläggning af denna fråga erfarit, all åtskilliga arbeten ännu återstå, innan Carlsborgs fästningsbyggnad, enligt den antagna planen, kan anses vara lill alla delar fullbordad samt alt fulländningen af denna fästningsbyggnad. sorn till 1861 års slut kostat Slaten 3,501,335 R:dr, ännu skulle erfordra ganska betydliga utgifter; så, och då några vidare arbeten, vare sig inom eller utom fästningen, utöfver dem, som för slutvärnets fullbordan erfordras, icke torde böra företagas eller verkställas förr, än Rikets Ständer erhållit noggrann kännedom såväl om beskaffenheten af de arbeten, hvilka nu anses blifva nödvändiga lör att göra fästningen fullt färdig, som ock beträffande den kostnad sådant kan medföra, hafva Rikets Ständer funnit sig böra hos E. K. Maj:t i underdånighet anhålla, det E. K. Maj:l läcktes låta upprätta och för Rikets näst sammanträdande
Ständer framlägga fullständiga detaljerade beräkningar ej mindre öfver hvad som vidare erfordras till här ofvan omförmälda slutvärns fullständiga inredning och fulländning, än ock öfver alla öfriga behof för Carlsborgs fästuingsbyggnads fullbordande. 30m.
Till fortsättande af fästningsbyggnads-arbetena vid Carlskrona har E. K. Maj:. äskat ett anslag lör nästkommande 3 år af 150,000 R:dr, att utgå med en tred jedel under hvartdera af åren 1864, 1865 och 1866.
I afseende å dessa arbeten, för hvilkas fortsättning under innevarande slatsregleringsperiod Rikets
Ständer vid sednaste riksdag anslogo en summa af 240,150 R:dr till lika fördelning under 3 år, inheintas af Statsråds-prolokollel samt de förslag och rit - 38 Expeditions-Utsknitets
Siri/velse, N:o 133. ningar, hvilka varit för Rikets Ständer tillgängliga, att med nu äskade anslag afses uppförandet af befästningar på Hästholmen, till försvar af vestra inloppet till Carlskrona emellan nämnda ö och Almö: att berörda fästningsanläggning alltid ingått uti den allmänna försvarsplanen för denna stad inot sjösidan, ehuru arbetet någon tid mäst åsidosättas för det inre reddförsvaret; att, fastän försvaret härstädes hufvudsakligen måste grundas på en stängningslinie i sjelfva inloppet, befästning på denna punkt likväl vore nödvändig, samt att förslaget härtill uppgjorts med hänseende till de förändringar, sorn artilleri- och sjövapnet sednast undergått och med beräkning att befästningarne skulle kunna motstå dess verkningar; att kostnaderna för nu ifrågakomna befästningsarbeten, utom hvad som erfordrades till försänkningar i sundet, enligt af Chefen for Ingeniörkorpsen framlagdt förslag, beräknats till 300,000
R:dr, men att, med antagande att utförandet deraf kunde ske på 6, i stället för 3 år, E. K.
Majit funnit nu ifrågaställa anslagssumma eller 150,000 R:dr vara för nästa statsreglering tillräcklig.
I betraktande af hvad sålunda blifvit anfördt, hafva Rikets Ständer, med bifall till E. K
Majlis nådiga framställning, för fortsättande af lästningsbyggnads-arbelena vid Carlskrona anvisat ett anslag under nästkommande tre år af 150,000 R:dr, att utgå med J-del under hvartdera af åren 1864, 1865 och 1866.
Topografiska korpsens arbeten. 31:o.
I ändamål att befrämja Topografiska korpsens arbeten och för att påskynda ulgifvandel af korpsens karta öfver Sverige, beviljade Rikets sednast församlade
Ständer en förhöjning uti det härtill förut anvisade anslag och bestämde detsamma under innevarande statsreglering till 50,000 R:dr om året.
Eldigt hvad korpsens Chef upplyst, hade ock, till följd af denna ökade tillgång på medel, arbetet med den framgång kunnat bedrilvas, alt sedan Rikets Ständers sednasle sammanträde icke mindre än fjorton blad af denna karta blifvit utgifna i skalan nni^mr:dei> innefattande en yta af 540 qvadratmil.
I anledning häraf och på grund af Chefens anmälan om behofvet för korpsen af fortsatt statsbidrag lill enahanda belopp som förut, har E. K.
Majit i nåder föreslagit, att äfven för nästkommande 3 år 150,000 R:dr härtill mätte anvisas att under åren I864, 1865 och 1866 årligen utbetalas med 50.000
Och hafva, med afseende å det stora gagn, som dessa arbeten medföra så väl för del allmänna, som den enskilde, och dä angeläget är alt tillgång icke saknas på goda Topografiska kartor, hvilka i mångå läll visat sig vara särdeles nyttiga och användbara samt fullt motsvara dermed afsedda ändamål, — Rikets Ständer alltså lili fortsättande uf Topografiska korpsens arbeten saint k ar le gr av ering en anvisat den begärda summan 150,000 R:dr, att med en tredjedel årligen utgå under nästkommande 3 år. 32:o. Likaledes och då E. K.
Majit, af skäl, som i Statsråds-protokollet finnas anförda, ansett det lör innevarande stalsregleringsperiod såsom extra anslag anvisade belopp af 9,600 R;d r till aflöning åt den ökade arbetspersonal, sogn erfordras för det militära kartverkets skyndsamma utförande, fortfarande vara behöflig! och derföre löreslagit beviljandet af denna summa äfven för nästkommande 3:ne år, att med en tredjedel årligen, eller 3,200 R:dr under hvartdera af åren 1864, 1865 och 1866 utgå; hafva Rikets Ständer lill högstberörda nådiga framställning lemnat bifall. 53:o.
Arméens pensionering.
Vid sistlidne riksdag då, likasom under flera föregående år, statsbidrag ånyo måste beviljas lör upprätthållande af arméens pensionering, funno Rikets Ständer sig loran - Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, A’:o 133. 39 låtne, att, på grund af hvad vid denna frågas behandling förekommit, uti underdånig skrifvelse hos E. K. Maj:t anhålla, det E. K. Maj:t täcktes vidtaga de åtgärder, som befunnes lämpliga til! förberedande af en sådan reglering af pensionSväsendet för arméen, att hela pensioneringen kunde af Staten ölvertagas samt, till åstadkommande af mera enhet i grunderna och vilkoren för denna pensionering, jemte nödig förenkling i förvaltningen, äfvensom att E. K.
Majit måtte til!
Rikets näst sammanträdande
Ständer afgifva förslag till dylik reglerings verkställande.
Enligt hvad Rikets Ständer nu af ofta åberopade Statsrådsprotokoll inhemta!, har ock E. K.
Majit häröfver infordrat yttrande af
Direktionen öfver arméens pensionskassa, som dervid anfört, att, för en så beskaffad förändring, som a Ises med Rikets Ständers ifrågavarande framställning, erfordrades i första rummet Krigsbefälets hörande i afseende å öfverlåtandet af pensionsinrättningens fonder, hvadan
Direktionen, som saknade behörighet att i denna hulvudsakliga omständighet något yttrande afgifva, inskränkt sig till alt fästa Kongl. Majlis höga uppmärksamhet å några med frågan sammanhängande och, särdeles hvad beträffade den af Rikets
Ständer åsvliade besparing i förvaltningskostnaden, på densamma inverkande förhållanden.
I sådant afseende hade Direktionen upplyst, att under dess förvaltning befunnes flera andra mer och mindre betydliga fonder, hvilka för närvarande drabbades af dels inga dels högst obetydliga förvaltnings-kostnader, nemligen; a) Arméens enskilda enke- och pupillkassa, som stiftades år 1817 och hvars fond, utan något understöd från Statens silla, blifvit samlad och uppehållen dels genom årliga afgilter af alla delegare i arméens pensionskassa och dels genom inträdesafgifter af dem, hvilka frivilligt i enkekassan ingått; utgörande kassans utlånade kapital lör närvarande 630,000 R:dr, samt den till 370 pensionärer utgående årliga pensionssumman 53,000 R:dr; b) Kongl. Majlis fond i Arméens enke- och pupillkassa, 7,500 R:dr, eller ärliga räntan af det gålvokapital, som i nåder blifvit anslaget till pensioner för militär-enkor och barn, att, enligt Kongl.
Majlis nådiga förordnande, användas och särskildt redovisas, på sätt Kongl. Brefvet den 9 Februari 1819 föreskrifver, från hvilken fond för närvarande utgå årliga pensioner lill 132 enkor och barn; c) Statsanslaget på 9:de Hulvudtileln å 37,500
R:dr årligen till aflidne militärers i fattigdom eflerlemnade enkors och harns pensionerande; hvilket anslag, intill år 1828 förvaltadl af Statskontoret, genom Kongl. Brefvet den 3 Januari nämnda år öfverflyttades till
Direktionen öfver arméens pensionskassa, för vinnande af enhet i förvaltningen, och sedermera af
Direktionen förvaltats i enlighet med Kongl. Reglementet den 21 September 1833; åtnjutande för närvarande 970 enkor och barn årligt understöd från detta anslag: d)
Den af framlidna Grefvinnan Sophie Horn, född Blomstedt, gjorda stiftelse för fattiga militär-enkors och barns pensionerande, hvars årliga inkomster, nu uppgående till 8,700 Ridt, utdelas i årliga pensioner å 150 R:dr, enligt de i stiftelseurkunden föreskrifna grunder; e) Arméens ackordsamorteringsfond, bildad i ändamål att inlösa och amortera officers-ackorderna inom arméen, på sätt Kongl. Brefvet den 17 Augusti 1833 föreskrifver, samt förvaltad enligt reglementet den 3 Juli 1840; varande fondens återstående skuld i utelöpande 4 procents obligationer för närvarande 2,757,600 R:dr, hvilken skuld vore beräknad alt, enligt fastställd amorteringsplan, vara inbetald år 1886; Och har Direktionen derjemte meddelat, att samtliga dessa fonder, hvilka, så till inkomster som till utgifter, äro af skiljaktig beskaffenhet och lill en del för olika ändamål alsedda, förvaltades afskilda från hvarandra och redovisades uti särskilda räkenskaper, som granskades dels af Kammar-rätten och dels af arméens egna Revisorer. 40 Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse. i\:o 133.
Hvad särskildt beträffade arméens enskilda enke- och pupillkassa, ansåg Direktionen att densammas förvaltning, till följd af dess organisation i samband med pensionskassan, skulle blifva särdeles betungande, om, vid den ifrågasatta ölVerflyttningen af pensionskassan till Statsverket, enke- och pupillkassan skulle förlora förmånen af den kostnadsfria förvaltning, gemensamt med arméens pensionskassa, under förutsättning hvaraf den stiftades och till följd hvaraf den hittills kunnat, ehuru de sednare åren med endast ett ringa årligt öfverskott, fullgöra sina förbindelser mot delegarne utan deras betungande med alltför höga algifter.
För öfrigt förmodade
Direktionen, det Rikets Ständer väl icke kunnat åsyfta, att ensamt pensioneringen af arméens befäl skulle från dess nuvarande Styrelse lill Statsverket öfverflyttas, utan att sådant borde ske i sammanhang med ordnandet af pensionsväsendet i sin helhet för Statens samtliga embets- och tjenstemän, hvilka nu efter olika grunder pensioneras från särskilda inrättningar och fonder af olika natur; och då för sådant ändamål redan en komité blifvit af Kongl. Majit i nåder förordnad, hade Direktionen i underdånighet hemställt, ali Kongl. Majit täcktes, sedan nämnda komité fullgjort sitt uppdrag, hänskjuta ärendet, i hvad det rörde arméens pensionskassa såsom enskild stiftelse, (ill Krigsbefälets utlåtande, antingen vid dess år 1867 inträffande nästa ordinarie sammanträde, eller derförinnan, i händelse K.
Majit skulle anse omständigheterna påkalla extra sammanträde.
Direktionens betänkande hade sedermera, jemlikt E. K.
Majlis nådiga beslut den 28
December 1861, blifvit öfverlemnadt till den för landtförsvarets ordnande tillsatta komité, för att tagas i betraktande vid behandlingen af frågan om pensioneringen af arméens befäl och tjenstemän, sedan Kongl.
Majit likväl redan förut ål denna komité uppdragit att i anledning af Rikets Ständers ofvanberörda framställning i ämnet, afgifva yttrande.
Men enär komitéens utlåtande före riksdagens början ej lill K.
Majit inkommit, hade följaktligen något förslag till en sådan reglering al pensionsväsendet för arméen, som Rikets Ständer åsyftat, icke kunnat till pröfning framläggas.
Direktionen för arméens pensionskassa i underdånighet anmält, att hittills beviljade statsbidrag dels för upprätthållande af nämnda kassas egen pensionering, dels till fyllnadspensioner, icke allenast fortfarande vore behöfliga, utan ock att förhöjning uti sistnämnda anslag påkallades till enahanda belopp, som vid 1856—1858 årens riksdag blifvit bestämdt, har E. K.
Maj:t, som velat afvakta regleringsfrågans behandling såväl hos Landtförsvars-korniléen som af arméens krigsbefäl, föreslagit, att Rikets Ständer, för fortsatt tillämpning under åren 1864, 1865 och 1866 af nu gällande pensionsstater för arméen och Gotlands Nationalbeväring, dels måtte anvisa ett årligt kreditiv å 150,000 R:dr att, i mån af behof, användas till betäckande af den skilnad, som för arméens pensionskassa kan under dessa år uppstå i följd af den nya pensioneringens tillämpning, eller för tre år tillsammans 450,000 R:dr, dels ock att, till betäckande af den brist, som ansetts uppkomma uti del kreditiv å 100,000 R:dr, som vid förra riksdagen anvisades flir år 1863 till berörda ändamål, bevilja eli IjIInadskreditiv af 50,000 R:dr, samt slutligen att, för upprätthållande al arméens pensionskassas egen pensionering under hvartdera af åren 1864. 1865 och 1866, måtte å Riksgälds-kontoret tillhandahållas ett kreditiv till enahanda belopp, som för innevarande statsreglering dertill finnes anvisadt eller 85,500 R:dr årligen, således för nyssnämnda 3 år tillhopa 256,500 R:dr, med skyldighet likväl för pensionskassan att till Riksgäldskontoret afstå det kassan för hvartdera af dessa tre år tillkommande förhöjda vederlag för de till Statsverket indragna rusthållsafgiflcrna.