Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Maji afgifne Betänkande, ansett sig icke kunna tillstyrka bifall å RiksdagsFullmägtigen för Linköpings Stad Herr C. F. Lundmans Motion, att Konungens samtlige Befallningshafvande genom bestämd LntlJtskottet* Betdnknnden, 559 bestämd
Lag måtte åläggas att upptaga och handlägga sådane ansökningar, som med Promotorial till dem från andre Landsbo fdingar ankomma, så att penningarne må äf den fordrande få lyftas hos den Landshöfding* som Promotorialet utfärdat; så har vid föredragning af detta Betänkande blifvit anmärkt:
Hos Tiöglofl.
Ridderskapet och Adeln af Herr Ehrenborgh Casper: att hail icke kunde instämma med Lagutskottet deri* att befattningen med Promötorialer skulle leda till åsidosättande af Konungens Befallniilgshafvandes oväld och anseende, eliär det måste vara något helt annat, att pröfva giltigheten af eil fordran, eller att lemna handräckning till eli Comnuinication* och handhafva, det en genom
Utslag faststäld fordran varder behörigen indrifven; att de sednare åtgärderne kunna så mycket mindre föranleda till någon jäfvighet vid dell förra, eller till något anseende af vald* som det i allmänhet åligger Ko 11 ilngens Befallningshafvande* att* i anledning af till dem inkommande UtmätiltitgsDiarier, tillse, att Domar och Lxecua törialer i behörig ordning befordras tili verkställighet, utan att Landshöfdingarnö för denna Cöntrollerande åtgärd någonsin blifvit ansedde för de enskilde Borgenäreimes Commissionärer* samt att det icke Synes lämpligt* i en tid, då bland andre .
LdgUtskottets Betänkandert.\ 55 828 Lagutskottet!
Betänkandets'. åtgärder till Creditens återställande, äfven åsyftas sådane, genom hvilka Långifvare matte påräkna att, utan svårighet och tidsutdrägt, återbekomma sina försträckningar, upphäfva en utväg dertill, hvilken åtminstone vid de fleste LandshöfdingeÄmbeten hittills begagnad, i synnerhet varit afvigt för sådane Borgenärer, de der å aflägse orter måst göra fordrings-anspråk anhängige.
Emedlertid, och då Konungens Befallningshafvandes af många allmänna och vigtiga Ämbetsgöromål upptagne tid, kunde behöfva ledighet från den Promotorialjnålen tillhörande särskilde uppmärksamhet, såsom egentligen åsyftande enskild nytta , har Herr Ehrenborg ansett ett stadgande behöfligt, som dels till enhet sammanförde hvad i detta ämne blifvit olika practiseradt, dels ock, med bibehållen lätthet för Borgenärer, att, å fremmande ort, äfven utan tillgång på kändt Ombud, få Lagsöknings» render utförde, befriade Konungens Befallningshafvande från omsorgen, att följa dem med lika oafbruten uppmärksamhet, som allmänna Ärender; och dä ett sådant stadgande blifvit af LagCommittehn föreslagit i 3 Cap' 7 §.
UtsökningsBalken i nya Lagförslaget, så lydande; "Borgenär, sorn vill lagsöka Gäldenär i annat Län, må gifva in Lagsökningshandlingarne till Konungens Befallningshafvande i det -Län der Borgenär vistas, och sände han deni till Konungens Befallningshafvande i det andra Länet.
Sedan förordno den Be - Lag UtskottetsBetättkändttt', g6r fallin ngshafvande skicklig och säker man, att målet å Borgenärs vägnar för skäligt arfvode bevaka och utföra;” så har Herr Ehrenborg anhållit , att Lagutskottet ge» liom åter-remiss måtte få tillfälle yttra sig, om icke de olika åsigterne skulle, genom antagande af nämnde förslag, kunna förenas.
Herr Hjerta har tillagt den önskan; ätt Lagutskottet måtte tydligen utreda huruvida 7 §. i 3 Gap. UtsökitingsBalken är förändrad , emedan det händér , att Landshöfdingar i somlige
Län vägra att befordra ifrågavarande • mål.
Om detta stadgande i allmänna Lagen verkligen är suspenderadt; så anser Herr Hjerta det likväl böra fortfara, till dess den nya Lagen bl ifver antagen och tills det genom regleringen af <le Administrativa Verken blifver afgjordt; om Laridshöfdingarnes
Domsrätt skall fortfara; men om det ej är hvilandé, så hade Utskottet icke bordt vägra en sådan förklaring, som den Motionairen begärt; och Herr Friherre Cederström; Jacöhj har yttrat: att det ifrågavarande ämnet vore äf stort intresse i afseende på den enskilda Creditén, samt att, om den skall stärkas, så mäste utvägarne lättas för fordringars utbekommande; emédail allt sorn härvid försvårar, liar ett menligt inflytande; i anledning, hvaraf Herr Frihorren lika litet ansett sig kunna instämma med förslaget till den nyå Lagen, soni ined Lagutskottet; men då det tillhör Konungens Befallningshafvande; såsom Eve - 862 La^Utskettttt Betlinknnien. cutor, att lemna handräckning, och det ej är lämpligt, att på ett Promotorial lemna Uppdraget åt ett enskilt Ombud, sam möjligen icke med erforderlig drift och redlighet fylcle sitt kall eller ock förskingrade medlen, hvilket icke borde hända, om saken drifves genom ett Ämbetsverk; så ehuru desse Promolorialer äro ganska besvärliga för Landshöfdingarne och medföra en särskild ansvarsskyldighet, i händelse sådane medel skulle förskingras; har Herr Friherren ansett det vara nödvändigt, att bibehålla rättigheten , att, då man ej har enskilde kände Ombud, få vända sig till närmaste Konungens Befallningshafvande för att få sina saker genom Promotorial anmälde till något annat ställe, utan annan kostnad, än Charta och Postporto, PapperS-lÖsen och tillställelser.
Hos Yällofl. BorgareStåndet hafva jemväl af flere dess Ledamöter anmärkningar blifvit gjorda, af hufvudsakligen lika innehåll med de hos Högloft.
Ridderskapet och Adeln framställde; hvarjemte Herr Bagge ansett den omständigheten, att lösen för Promotorialer alltid funnits och ännu finnes i ExpeditionsTaxan stadgad, bevisa Lagstiftarens mening, att Promotorial i enskilda mål skulle ega rum, samt, i anledning af hvad som blifvit yttradt om Konungens Befallningshafvandes ansvarighet i och för PromotorialMålen, yrkat, att den af honom vid Riksdagens hörr Lagutskottets Bttdnkaniiett. fcoj jan väckte motion, att Kongl. Maj:t och Kronan bör hålla enskilde personer skadeslöse för de medel, som af Kronans Tjenstemän försnillas, måtte behandlas i sammanhang med förevarande fråga.
Vid besvarandet af dessa anmärkningar, i anledning hvaraf Betänkandet blifvit afHöglofl.
Itidderskapet och Adeln samt Vällofl.
BorgareStåndet åter - remi tteradt, får Utskottet först i afseende på Herr Bagges sistberörde yrkande förklara, att Utskottet icke för sin del kan anse den af honom väckte motion angående Kronans ansvarighet för medel, enskilde personer tillhörige, som af Kronans Uppbörds- eller Tjenstemän förskingras, ega oskiljaktigt sammanhang med den fråga, som varit föremålet för Utskottets nu åter-remitterade Betänkande, samt att Utskottet så väl på denna grund, som då förstnämnde Motion, enligt Vällofl.
BorgareStåndets Remiss, kommer att af Stats- och LagUtskotten gemensamt handläggas, icke kan åt Herr Bagges berörde yrkande lemna afseende.
Utskottet anser sig i öfrigt hafva uti Betänkandet ådagalagt så gällande skäl hvarföre Utskottet icke kunnat tillstyrka antagandet af en Författning, som ålade Konungens Befallningshafvande att genom Promotorialer befordra eller i sådan väg handlägga enskildes Lagsoknings-ärender, att Utskottet, i anledning af anmärkniu - 864 Lagutskottet!
Betänkande^, garne, tror sig endast böra bestämdt yttra hvad af Betänkandet äfven följer, eller att någon så beskaffad skyldighet för Konungens Befallningshafvande icke kan härledas, hvarken från stadgandet uti i Gap. g §.
UtsökningsBalken, att den. ena Konungens Befallningshafvande skall räcka den andra handen, hvilket icke lärer kunna på enskildes angelägenheter tillämpas, eller från 3, Gap. 7 §. samma Balk, sorn,, endast i fråga om Doms fullbördan, förordnar, att Konungens Befallningshafvande skall gifva Bref sitt, att then sorn i annat
Höfdingedöme bor eller gods häfver, må ther gälda; och enär Utskottet, af enahanda skäl, sorn i Betänkandet äro upptagne, icke eller kan tillstyrka antagandet af 7 §. uti 3 Gap, UtsökningsBalken af nya Dagförslaget, heldst ett åläggande för Konungens Befallningshafvande att förordna skickligt och säkert Ombud till bevakande af å annan ort vistande Borgenärs angelägenheter skulle kunna, i händelse Ombudet missbrukade förtroendet, antingen genom försummelse eller genom användande till egen nytta af Borgenärs medel, gifva Borgenär anledning, att i ersättnings väg vända sig emot Konungens Befallningshafvande, sorn Ombudet förordnat, hvarigenom Konungens Befallningshafvande uti tvister med enskilde skulle inblandas; så finner Utskottet ingen anledning att förändra dess förra af Högv.
PresteStåndet och liederv..
La^Utskottets BctHnkattden. ggy BondeStåndet bifallne yttrande; hvilket vördsamligen åberopas oell till ytterligare pröfning öfverlemnas.
Ankom d. 1g Aug. i8a3v Utlåtande i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betankande N:o 84, öfver vackt motion, om LagmansRätternes af skaff ande.
De åter-remisser af ifrågavarande Betänkande, hvilka Lagutskottet fått emottaga från Högloft.
Ridderskapet och Adeln, Vällofl. BorgareStåndet och Ilederv.
BondeStåndet hafva blifvit föranledde af följande anmärkningar:
Ridderskapet och Adeln af flere dess Ledamöter:
Att den motion, sorn gifvit anledning till Betänkandet öfverensstämmer så väl med den allmänna Opinionen som med sanna förhållandet; att Utskottets skäl till afslag å motionen icke skola vara tillräckliga, och det enda deribland af vigt, att LagCommitteen uti dess framtida förslag arnar afskaffa Lagman.sRätterne; men att då en sådan nyttig sak äfven bör komma närvarande generation 866 Lagutskottet! Betänkandet!, till godo.
Lagutskottet dertill kordt uppgöra förslag, så mycket heldre, sorn det. yore ovisst, när den nya Lagen kunde komma att antagas; att olägenheterne af ökade mål i HofRätterne icke blefVe större nu, än då detta förslag framdeles a lita ges 5 att desse olägenheter icke ära så skadlige, sorn de, att Rättegångar genom Lagmans-Rätternes bibehållande förlängas, emedan de sednare sammanträda blott en gång o,m året, men HofRätterne äro, perjnanente; att LagmansRätterne ej kvinna göra större anspråk på anseende än Härads Rä lierne, emedan begge blott bestå af en Lagfaren Domare jemte Nämnden, deremot i HofRätterne äro flere Lagfarne Män, sorn samfäldt pröfva sakerne, hvilket, gifvermera sannolikhet för en högre upplysning och en rättvisare Dom; hvarjemte Herr Munck af Rosenschjöld föreslagit, att i händelse LagmansRätterne nu icke skulle afskaffas, de åtminstone arne gånger om året mätte sammanträda ; hvaremot; åter andre Högloft, Ridderskapets och Adelns Ledamöter uppå de i Betänkandet upptagne och flere andragne skäl, ansett.
La gm ans
Rä t ter lies bibehållande nödvändigt, så länge nuvarande Rättegångsförmer gynna Rättegångars tilltagande.
Hos Vältofl, BorgareSlåndet har Herr Bagge lika med Utskottet funnit betänkligt för närvarande afskaffa LagmansRätterne , men ansett de olägenheter rättsökande Hartel' få vidkännas af deras tillvarelse, LagUtskottets Betånknnrlen, 867 Jeunna i någon mån afhjelpas, om, i stället för ett, åtminstone arne LagmansTing årligen hållas; och Herr Ekelund har med lmfvudsakligt åberopande af Herr Arvidssons vid Utskottets Betänkande bifogade Särskilda mening, ansett LagmansRätten såsom en ingalunda gagnelig, men tvertom skadelig mellanlänk emellan HäradsRättoch Ilo (Rätt derföre, att den vanligen med ett helt år och ofta derutöfver, okar tidsutdrägten för den rättsökande, samt att medelst LagmansAmbetenas indragande efter band, och vid Lagmännens bortgång eller befordran till andra tjenster, så Stor besparing i deras Löner kan vinnas, att derigenom erhålles medel till IlofRätternes förstärkande; uti hvilket yttrande flere Vällofl. RorgareStåndets Ledamöter instämt, med tillägg af Herr Bjuhr, att de nu lediga LagmansÄ mbeten emedlertid icke böra tillsättas, Hos Hederv.
BondeStåndet har RiksdagsFullmägtigen Anders Danielsson från Elfsborgs
Län, uti skriftligt anförande, hvarmed Ståndet i allmänhet sig förenat, andragit, alt, ehuru UppskofsDomar vid LagmansRätter äro mindre allmänna och Största delen af ditvädjade mål äfven der stadna, äro likväl uppskof vid LagmansTing för ingen del sällsynte; att alla de mål, som vid LagmansRätterne stadna, skulle äfven så väl stadna vid IläradsRätten, i fall Anders Danielssons förslag antoges x att Domen skulle fullgöras innan saken 868 LagVtskottets Eesänkandeu, derifrån finge komma till HofRätten, o c lr att mål, hvari rättvis Dom vid HäradsRätt gifvits, ofta fullföljas vid Lagmans-.
Plätt utan hopp om ändring, endast för att vinna anstånd med verkställigheten, och då ett sådant mål råkar att orätt behandlas af LagmansRätten, det endast derföre måste fullföljas i HofRätten, dit det i annat fall aldrig skulle hafva kommit..
Danielsson har i öfrigt ansett LagmansTings hållande flere gånger om året, för att få LagmansRätterne bibehållna, endast medföra fördelen af mångå Instantier och vidlyftiga Rättegångar, hvilket han långt mera. fruktar, än den tillökning i göromål, hvarmed Utskottet befarat att se HofRätterne öfverhopade; att denna Utskottets fruktan skall vara lika litet rimlig, som den slutföljd Utskottet deraf dragit, att i samma mån målen hos HofRätten ökades, skulle äfven antalet af de derifrån fullföljde komma att stiga; att det icke skall finnas tänkbart, huru HofRättens
Domar skulle komma att njuta mindre förtroende derföre, att sakerne icke förut genomvandrat så många UnderDomstolar, samt att den stora vinsten af tid för rättsökande, i händelse deras mål finge i andra Instanlien pröfvas af PIofRätt i stället för af LagmansRätt, består, icke deruti att HofRätten arbetar fortare, utan deruti, att målen dels vida snarare komina under IiofRättens handläggning, och dels stadna vid första Instantien i stället Lagutskottets Betfinkatiden.
869 litt nu fullföljas till elen andra; att Utskottet icke gifvit något skäl till sin metning om sammanhanget emellan LagmansItätternes indragning,och förslaget tillden nya Lagen; att alla de skäl Utskottet nyttjat till förkastande af Motionen, skola vara hvarken mer eller mindre giltiga, då samma ämne kommer att pröfvas i nya Lagen, än de nu varit; och ändtligen, att om det är sannt, att LagmansRätterne, såsom aldeles o.nyttige och skadlige höra försvinna; så skall det icke vara för bittida att 1111 afskaffa dem, emedan de aldrig bordt finnas, så snart HofRätter varit införde.
Lagutskottet, sorn i anledning häraf, till förnyad handläggning företagit frågan om LagmansRätternes indragning, har af ofvanberörde anmärkningar icke funnit skäl att förändra dess i denna fråga redan afgifne samt af Högv.
PresteStåndet, enligt ankommit ProtocollsUtdrag, bifallne Utlåtande.
Hvad åter angår den nu så väl hos Högloft.
Ridderskapet och Adelil sorn Välloft.
BorgareStåndet väckte nya motion, att, till minskande af den tidsutdrägt, med Rättegångar , som LagmansRätternes tillvarelse skaii. förorsaka, arne LagmansTing i stället för ett måtte hvarje år hållas; så finnér väl Utskottet, att den sålunda föreslagne förändringen skulle, uti folkrika och tätt bebyggda Lagsagor, der antalet af de under LagmansRätterne väd - 870 LagUtskottets Betånkandat. jade mål är betydligare, medföra deras snara afgörande, och följaktligen för flera Provinser vara ganska nyttig, men att i de vidsträcktare och glest bebyggda Landskap, der rättsfrågor och tvister Inneyånarne emellan mera sällan ega runi, LagmansRätternes sammanträde 2.'ne gånger om året, utan att bereda någon särdeles fördel, endast skulle öka Lagmännens kostnader med flera resor, samt för den vid LagmansTiugen biträdande Nämnden blifva betungande, Utskottet, som vid detta förhållande saknar anledning, att det föreslagna stadgandet i allmänhet tillstyrka, tror sig deremot böra vördsamligen föreslå Riksens Högloft, Ständer, att till Kongl. Maj:t i underdånighet öfverlemna , att för de Landsorter, der LagmansRätternes sammanträde arne gångor om året pröfvas för Rättegångsä render nas skyndsammare behandling nödvändigt, derom efter Dess höga godtfinnande och förekommande omständigheter i Nåder förordna.
Detta hemställes dock vördsamligen Riksens Högloft.
Ständers vidare pröfning med tillkäfmagifvande, att de af Utskottets Ledamöter, hvilka förut i frågan örn LagmansRätternes indragning varit af särskildt mening, dervid äfven nu förblifyit; och bifogas genom ProtoeollsUtdrag en sedermera tillkommen Ledamots särskildta yttrande.
Stockholm den 12 Augusti i8a3. hagVtskottets Betänk/indin. 871 Utdrag af Protocollet, hållet hos Riksens Höglo fl. Stånders Lagutskott den 7 Augusti 1823. S. D. Till svar å de anmärkningar, som föranledt åter-remiss af Utskottets Betänkande Öfver väckt fråga, om LagmansRätternes upphörande, förenade sig nu Utskottets fleste Ledamöter om det Utlåtande, som under N:o i45 innefattas.* Herr Lagmannen von Hauswolff deremot yttrade, att lian, lika med allmänna ros,ten, väl ansåg LagmansRätterne både onödige, onyttige och högst skadlige, lieldst Herr Lagmannen icke kunde förena sig med den princip, att vägen till rättvisan bör försvåras genom flere Instantier, eller inse hvarföre flere
Domstolar fordras för behandlingen af Tvistemål än af mål, som röra Lif, Heder och Åra; men då alla partiele förändringar, medförande rubbning uti nu varande Rättegångsordning, så vidt de icke af behofvet oumgängeligen påkallas, böra undvikas; så fann Herr von Hauswolff frågan angående LagmansRätternes indragning böra hvila, tills nya Lagförslaget i ett sammanhang kan komma under Riksens Höglofl.
Ständers pröfning, — Ut Supra.
873 LtigUtskottets BitHnknndérii N:o i46.
Ankom den 19 Aug. 1813-.
Ständers Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottet? gemensamma Utlåtande i anledning af Åtcr-Remiss af LagUtskottets Betänkande N:o 0.5, angående af Herr Friherre Christer Posse väckt fråga, att alla så väl af allmänna Lagen föranledde Edgångar, som andre, uti särskildta Författningar före skrifne Edsformulairer mä varda granskade, och rättade uti de delar der f elagtighéter kunna f örefinnas.
LagUtskottets berörde Betänkande, har blifvit åter-remitteradt af Högloft.
Ridder# skåpet och Adeln, samt Högv.
Prés LeS ta lide i , i anledning af följande deremot gjor# de anmärkningar:
Ridder skåpet och Ådelni 1:0 Åf Herr Friherre Magnus Björnstjerna, sorn ansett alla Militaire Edsfor. mulairer och i synnerhet Regements-CIiefsEden tarfva förbättring, samt ehuru LagUtskottet enligt 33 §. i Riksdagsordningen icke kan befatta sig llied andra Krigs - LagUtshottets Betdnkandett; 873 Lagar oell Författningar , rörande krigsväsendet, än dem sorn ega tillämpning på.
Medborgaren utom KrigsStaten , likväl liemstält, att Lagutskottet må förena sig med Ekonomiutskottet, och behandla frågan såsom ett önskningsmåh 2:0 Af Herr Friherre Christer Posse, sorn jemte anmärkande deraf, att Lagutskottet skall varit destomindre berättigad! att vägra motionens upptagande tili väsendtlig profning , som Utskottet inom den tid 44 §•
111 i Riksdagsordningen föréskrifver, icke frånskiljt sig befattningen dermed, och ehuru ämnet rätteligen tillhörer LagUtskottets handläggning, det i alla fall varit Utskottet öppet, att i och för ärendets upptagande sammanträda med annat Utskott, hvars befattning frågan kunnat anses tillkomma, tillika under åberopande af Herr Arvid Ribbings hos Lagutskottet afgifne Särskilda yttrande, fästat uppmärksamheten derå, att Lagutskottet grundat sitt ogillande af det föreslagna sättet för VittnesEdens aftagahde derpå, att enligt förslaget, vittnet skulle aflägga berättelse flere timmar efter eller före
Eden, hvilka begge händelser enligt Utskottets förmenande kunde inträffa, och i förra fallet efter det en mängd andre ämnen varit föremål för vittnets tankar och borttagit hågkomsten af den vigtiga förbindelse vittnet åtagit sig, samt i det sednare, utan att helgden af en redan aflagd
Ed med des högtidlighet verkade på vittnets sin - g;-4 Lagutskottets Betdnkandert. ne; ii vilken tydning Herr Frihem! ansett strida emot Motionens bokstaflig» lydelse, att vittnet först skulle varnas och berätta, samt sist edeligen fästa berättelsen; och 3:o Af Herr Nils Wilhelm Stråle # som med afseende derå, att det torde vara omöjligt, att under nu varande Riksdag verkställa alla de ändringar och jémkningar som i afseende på nu gällande Edsformulairer kunna finnas nödige, så vida icke någon felagtighet i den dit hörande Lagstiftning skulle ega rum, ansett bäst vara, att i underdånighet anmäla det väckta förslaget hos Kongl, Maj:t med anhållan, det Kongl» Majrt täcktes detsamma till LagCommitteen öfverlemna, samt i öfrigt trott något hinder för sakens behandling i det hela, icke böra Uppstå af den omständighet, att åtskillige af de Edsformulairer, hvarom fråga kan blifva# icke skulle kunna hänföras till Allmän Civil- eller CriminalLag, heldst om Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet jemväl bör yttra sig# det icke är Lagutskottet betaget# ätt begära sammanträde med detta Utskott# utait att Riksens Ständer derom besluta.
Hos Högv, PresteStändet: i:o Af Herr Prosten Doctor Palm#
Som med den yttrade öfvertygelse# att eii mängd af de i allmänna Lagen och särskilde - Lagutskottets Betånkaftåeii9, 875 siv 11 cl c: Författningar föreskrifne
Eder kunlia och böra afskaffas, samt att icke nå* got skulle mera bidraga till återupprättande af Edgångens förlorade helgd , än om Edgångarne b lefvo färre , och således mera sällsynta;, yrkat, att
Lagutskottet måtte närmare undersöka detta ämne och bestämma de Edgångar, hvilka lätteligen kunna vara borta, utan att på något sätt störa Lagens helgd eller den medborgerliga säkerheten, hvartill Herr
Doctorn i synnerhet hänförer VärjemålsEder > som icke yrkas af Lagen utan i de fall, då halfva skäl förekomma, men hvilka alltid äro i samband med sådane bindande omständigheter, sorn icke kunna lemna den redlige
Domaren i ovisshet om den brottsliges Straffskyldighet; hvarföre, om någon gång den händelsen inträffar, att en samvetsöm
Domare skulle blifva villrådig i sitt beslut, det för hans samvetslugn skulle blifva mera tillfredställande att heldre helt och hållit frikänna, än blottställa den anklagade för den jrttersta af alla olyckor —* Själavådan af menederi. aro Åf Herr Professor Bexell, som anfört, att Sveriges Domare under en lång följd af år svurit och svärja ännu, att de skola hålla hemliga Rädslas; inom lyckta dörrar, ehuru en grundlagsföreskrift redan i i3år •ålagt dem såsom en pligt att till den högsta grad af publicitet allmängöra desse LagUtskottets Retmkanden* §6 876 g Utskottets Betänkande». inom lyckta dörrar förehafda rådslag, och att till hvilken som heldst det fordrar utlemna de der förde omröstnings-protocoll; att flere edsförpligtelse!' ifrån forntiden framträda ännu uti lika öfverraskande former, och att man ej längre har rätt, med en viss ton af belåtenhet endast tala om dessa brister i Lagstiftningen: att den väckte Motionen förtjena! en annan behandling, än den Utskottet lemnat, och att olägenheterne af en partiel Lagstiftning icke lemna Lagstiftaren rätt, att för nödige och af behofvet med stark röst påkallade Lagförändringar, invänta den tid, då omsider hela scalan af misstag steg för steg blifvit genomgången: och har Herr Professorn tillagt, att den af Motionairen, Herr Friherre Posse, gjorde anmärkning, att Bibeln sällan funnes på Dombordet, utan de Edgående framkallas, för att belägga en Lagbok eller en Lagsamling med tu finger, och derå göra deras edsförpligtelse, företer ett till så hög grad drifvet gäckeri med de allvarsammaste ämnen, att det väl icke längre skäligen borde kunna undfalla vederbörandes uppmärksamhet. 3:o Af Herr DomProsten Doctor Lamér, som i anledning af de idkelige edgångar, som Domare, i grund af nu gällande Lag, måste tillåta och påkalla, älven uti ämnen af föga vigt, samt med yttrad farhåga, att den tid snart är inne, om icke redan kommen, då mångå fästa lika så liten vigt och betydenhet vid ed - LagUtskottets 'Betänkande». gängar inför Domstolar, som vid de eder och svordomar, hvilka af lättsinnighet och vana inblandas i dagligt samtal, framställt den önskan, att genom
Lag kunde stadgas, det åtminstone värjemåls-eder mera sällan, och icke utan vid frågor af större vigt, blifva af Domstolarne tillåtne. 4:o Af Pastor Primarius Doctor Wallin, som trott att