Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ericson i sitt år 1856 afgifna betänkande rörande Statens jernvägsbyggnader, instämde i detta förslag, hvilket äfven af Eders Kongl. Majit biträddes i Dess den 28 November 1856 till Rikets då församlade Ständer aflåtoa nådiga Proposition angående utförandet af de större jernvägsanläggningar inom riket, hvilka torde med allmänna medel bekostas; uti hvilken Proposition Eders Kongl. Majit tillika, beträffande grunderna för stambanornas anläggande, förklarade Sig, bland annat, anse att de stambanor, som komme att på Statens bekostnad byggas, borde framdragas förnämligast genom de orter, hvilka, i anseende till sin aflägsenhet från vattenkommunikationer, af dessa icke kunde draga fördel; att följaktligen en stambana blott undantagsvis borde i en längre sträckning framgå parallelt med en närbelägen segelled, men deremot korsa eller beröra densamma vid sådana punkter, der den inre rörelsen antingen redan befinnes eller kan emotses blifva för vissa orter koncentrerad; samt alt, som ett vigtigt syftemål med stambanorna jemväl vore att underlätta förbindelsen med främmande länder samt mellan betydligare handelsplatser inom riket, afståndet emellan stambanornas ändpunkter borde i möjligaste måtto förkortas, till besparing så väl i byggnadskostnad som i tid och transportkostnad, dock under iakttagande, så vida sådant utan längre omvägar kunde ske, att stambanorna jemväl komme att beröra de punkter, som med hänsigt till ett för inre rörelsen gynnsamt läge eller större produktion mest äro i behof af kommunikationer och väl belägna för bibanors anslutande, i följd hvaraf en stambana icke oeftergifligen borde framgå kortaste vägen mellan dess ändpunkter, ulan äfven afse rörelsens befrämjande så väl inom mellanliggande trakter, som mellan dem och ändpunkterna.
Den år 1858 ytterligare tillförordnade jernvägskomité, som af flera anförda skäl ansåg Arvika vara en af de punkter, som nordvestra stambanan under alla förhållanden borde beröra och att banans rigtning genom Wermland derigenom äfven till stor del bestämdes, förklarade sig, enär genom banans utstakning öfver Nedra Frykens utlopp genom Norselfven i grannskapet af Harsäter det produktiva och folkrika Fryksdals härad komme att erhålla förbindelse med jernvägen, samt staden Kongl. Maj.ts Nåd.
Proposition N:o 47. 25 Carlstad, såsom provinsens hufvudort och belägen vid Klarelfvens utlopp i sjön Wenern, otvifvelaktig! förljenade att af jernvägen beröras, och anställda undersökningar ådagalagt, att några fördelar i tekniskt eller ekonomiskt hänseende icke skulle vinnas genom banans utläggande längre in i landet från Christinehamn till sjön Fryken, sakna giltig anledning att för banan antaga någon annan sträckning, oaktadt banan derigenom i sin fortsättning från Christinehamn till Carlstad skulle komma att på nära fyra mils längd anläggas i närheten af Wenerns norra strand.
Samtlige komiterade, hvilka haft att yttra sig i fråga om anläggandet af en stam-jernbana genom Wermland, för åstadkommande af en jernvägsförbindelse emellan de förenade rikenas hufvudstäder, hafva sålunda uttalat sig för banans anläg gande öfver Carlstad.
Då likväl, i mån som anläggningen af nordvestra stambanan kunde emotses komma till utförande, inom Wermland framträdde skiljaktiga meningar rörande banans sträckning, samt, vid annalkandet af nästlidue riksdag, flere bruksidkare, uti en till Eders Kongl. Majit ingifven skrift, anhöllo att, innan stambanans rigtning emellan Christinehamn och Norska gränsen definitivt bestämdes, ytterligare undersökningar först måtte anställas för utredande, huruvida icke banan, till större fördel för så väl det allmänna, som rörelsen inom provinsen, borde dragas mera genom det inre af länet, i stället för att, på sätt komiterade föreslagit, anläggas utmed stranden af sjön Wenern till Carlstad, hvarigenom, enligt sökander - nes förmenande, bergslagens behof af lättare kommunikationer icke skulle vinna tillbörligt afseende, behagade Eders Kongl.
Maj:t uti Dess till Rikets sednast församlade Ständer aflåtna nådiga Proposition angående Statens jernvägsbyggnader, enär sålunda stridiga åsigter inom Wermland uppstått rörande ändamålsenligheten af den för ifrågavarande stambana utstakade sträckning från Christinehamn till det inre af provinsen, förklara sig anse stambanans rigtning från dess utgångspunkt å vestra stambanan för det då närvarande icke böra fastställas längre än till nämnde stad, dock att, som angeläget vore det banans ändpunkt mot Norge jemväl Liefve bestämd, linien mellan Arvika och riksgränsen äfven borde definitivt antagas.
Vid besvarandet af Eders Kongl. Majits berörde nådiga Proposition anhöllo jemväl Rikets Ständer, med hänsigt till omförmälde rörande stambanans sträckning yppade skiljaktiga meningar, det Eders Kongl. Majit, innan framställning till kommande Rikets Ständer egde rum om fortsättandet af arbetena å nordvestra stambanan, täcktes låta verkställa förnyade undersökningar, för utrönande af lämpligaste sträckningen för banans anläggning emellan Christinehamn och Arvika.
I enlighet med denna Rikets Ständers anhållan hafva ock genom Styrelsens för Statens jernvägsbyggnader försorg undersökningar sedermera blifvit verkställda, dels rörande den alternativt föreslagna sträckningen genom det inre af provinsen öfver södra delen af sjön Frykens vattendrag till Arvika, dels äfven i ändamål att närmare uppgå och söka utfinna fördelaktigaste sträckningen för den, enligt jernvägskomitéens utstakning af branta stigningar mellan Norselfven och Arvika besvära - 24 Kongl. Maj:ts Nåd.
Proposition N:o 47. de linien öfver Carlstad, hvilka undersökningar, jemlikt af undersökningsförrättaren meddelad upplysning, sålunda utfallit, att kröknings- och lutningsförhållandena på Carlstad-linien, som blifver 7,860 fot kortare, äro fördelaktigare än på NorumNilsby-linien; att å den sednare linien erfordras 5,960 fot tunnelsprängning, men å den förra endast 1,850 fot, samt att anläggningskostnaden för Norum—Nilsby— linien, beräknad till 12,920,000 Riksdaler för en väglängd af 10 mil 21,584 fot, blifver öfver en million Riksdaler högre.
Då Eders Kongl. Maj-.ts Befallningshafvande nu öfvergår till framställandet af sin åsigt rörande ifrågavarande två bansträckningars inbördes företräde, anser Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande sig böra, för bedömandet häraf, uteslutande från synpunkten af provinsens intressen och allmänna fördelar taga dessa alternativ-linier i öfvervägande, desto heldre som nordvestra stambanans främsta ändamål, att åstadkomma en jernvägsförbindelse mellan de förenade rikenas hufvudstäder, lika fullständigt ernås, vare sig att banan anlägges öfver Carlstad eller öfver Norum—Nilsby.
Hvad sålunda först persontrafiken beträffar, torde det utan gensägelse kunna antagas, att antalet af dem, som begagna sig af banan endast för genomresa till elier ifrån Norge, kommer att blifva enahanda, hvilkendera rigtningen banan erhåller, hvaremot, beträffande den persontrafik, som af rörelsen inom provinsen betingas, Eders Kongl. Majrts Befallningshafvande, på grund af anställda beräkningar öfver befolkningsförhållandena i de trakter, som närmast omgifva banan, och, med hänsigt till de upplysningar angående rörelsen i staden Carlstad samt om antalet årligen utgångna hästar vid derintill belägna gästgifvaregårdar, som uti det vid landstingets skrifvelse bilagda anförande af Borgmästaren Waldenström igenfinnas, anser det vara ovedersägligt, att ett betydligt större antal passagerare kan för banan påräknas, om densamma utlägges i den utstakade sträckningen öfver Carlstad, hvilken stad, med fördelarne af dess centrala läge och belägenhet vid den gamla hufvudkomraunikaliorisleden genom provinsen, förenar dem att vara medelpunkten för provinsens administrativa och sociala institutioner, äfvensom ett hufvudsäte för Wermlands handelsrörelse, hvars omfattning kan bedömas deraf, att, bland rikets stapelstäder, Carlstad, näst Wenersborg, sysselsätter det största antalet lärtyg till inrikes sjöfart.
"* Vidkommande åter varutrafiken, så enär det alltid måste blifva särdeles vansk ligt, att uppgöra beräkningar öfver den sannolika qvantiteten af möjligen blifvande godstrafik på en stambana af öfver tio mils utsträckning, för hvilket ändamål dessutom erfordrats flerfaldiga detaljerade forskningar, derest med någon säkerhet skulle kunnat beräknas den qvantitet af alla slags varor, som komma att å banan forslas, har Eders Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande ansett sig icke böra försöka uppgöra en slik beräkning, helst denna nödvändigt skolat grunda sig på taxebestämmelser, hvilka möjligen komma att undergå sådana modifikationer, att varutrafikens gång derigenom tager en väsendtligen förändrad rigtning.
I afseende Kongl. Maj-Is Nåd.
Proposition N:o 47. 25 I afseende på denna trafik och vilkoren för att åt densamma gifva den största möjliga omfattning, måste dock, vid bestämmandet af banans sträckning, synnerlig uppmärksamhet egnas åt provinsens allmänna näringsförhållanden och de materiela resurser, hvaraf dessa betingas.
Då jernhandteringen af ålder intagit ett framstående rum bland provinsens näringar, synes ock denna hufvudnärings gagn böra vid frågans bedömande vinna väsendtligt afseende.
Utaf Kommers-kollegii underdåniga berättelser om bergshandteringen i riket inhemtas, att malmbrytningen samt tillverkningen af tackjern, gjutgods, stångjern, jernmanufaktur och stål inom Wermland under nedannämnda år uppgått lill följande belopp:
Malmbrytningen.
År 1861 1,788,530 centner.
» 1862 1,857,100 » » 1863 1,959,725 » T ackjerns tillverkningen.
År 1861 654,101 centner.
» 1862 762,658 » » 1863 774,148 » Gjutgodstillverkningen.
År 1861 4,257 centner.
» 1862 5,247 » » 1863 5,282 » Slångjer nstillverkningen.
År 1861 764,676 centner.
» 1862 756,980 » » 1863 614,599 » Tillverkningen af jernmanufaktur och stål.
År 1861 112,064 centner.
» 1862 106,198 » » 1865 89,220 » Bilt. till B, St.
Pral. 1865 &L 1866 1 Sami. t Afd. 2 Band. 1 lläft. 4 26 Kongl. Maj:ts Nåd.
Enligt Bergmästare-embetets för år 18C4 meddelade uppgift har under samma år: malmbrytningen uppgått till 2,178,800 centner eller något mer än \ af all inom riket bruten jernmalm; tackjernstillver lening en utgjort 903,469 centner eller nära % af hela rikets; stängjernstillverkningen 661,852 centner eller något mera än \ af bela rikets; samt tillverkningen af jernmanufaktur 85,551 centner, eller mellan \ och \ af hela rikets tillverkning.
Vid behörigt uppmärksammande af dessa statistiska data torde det icke befinnas oberättigadt, att bergshandteringens idkare inom länet påyrka, det denna handtering så mycket som möjligt tillgodoses vid bestämmandet af läget för stambanan genom Wermland.
Visserligen är det en sanning, att Filipstads och kringliggande bergslager, sorn förse större delen af provinsens masugnar och jernverk med deras behof af malm och tackjern, äro medelst en af insjöar, kanaler och mindre jernvägar bildad sammanhängande kommunikationsled vid Christinehamn förenade med Wenern, äfvensom att, om banan framdrages öfver Carlstad, erforderliga qvantiteter malm och tackjern kunna, med ringa prisskilnad, pä banan forslas öfver Christinehamn till vestra Wermlands jernverk, ehuru kommunikationen med bergslagen på denna väg dock alltid blifver inskränkt till vissa tider af året.
Men då fråga är om åstadkommande af eri så dyrbar kommunikationsanstalt, som en genom det allmännas försorg och på dess bekostnad anlagd stam-jernbana, hvars verkningar till höjande af provinsens välstånd och förkofran icke kunna med någon grad af visshet beräknas, torde ej blott det närvarandes behof, utan äfven framtidens kraf böra komma under öfvervägande, och banan följaktligen så utläggas, att fördelarne deraf må kunna i framtiden ytterligare utvecklas.
Genom den sednast skedda ulslakningen af linien öfver Carlstad har denria linie i trakten af Wee blifvit utlagd omkring sextusen fot sydligare än förut, så att banan mellan nämnde stad och Christinehamn nästan till hela sin längd löper i utkanten af sjön Wenern, hvarigenom möjligheten att kunna åvägabringa en bibana från Filipstad till stambanan otvifvelaktigt ännu mera aflägsnats, enär bibanan för att träffa stambanan vid den punkt, der en station kan antagas blifva inrättad, eller söder om Wee i Wäse härad, måste framdragas nästan ända ned till sjön Wenern.
En bibana i denna sträckning skulle ock komma att gå alltför nära intill och nästan parallelt med den redan befintliga kommunikationsleden mellan Filipstad och Christinehamn samt ej eller på långt när i samma mån som en bibana från Filipstad till Norum tillfredsställa bruksidkarnes i mellersta Wermland intressen.
Då emellertid, på sätt jernvägskomitéen i sitt betänkande äfven yttrat, de jernvägar, som i stort skola gagna bergshandteringen och trävaru-rörelser, hvilken sednare inom norra och vestra Wermland bedrifves uti ganska betydande utsträckning, måste anläggas så, att de kunna uppsamla största möjliga qvantitet af råämnen och Kongl.
Proposition N:o 47. 27 produkter sä nära produktionsorterne som möjligt, samt såsom allmän grundsats antagits, att stambanornas lägen böra bestämmas jemväl med afseende derå, att genom bibanor med dem må kunna förbindas sådana aflägsna produktiva orter, som icke kunna af stambanorna omedelbart beröras, anser Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande dessa båda hufvudsyften fullständigare ernås, om den nordliga sträckningen öfver Norum—Nilsby antages, enär derigenom beredes möjlighet att med minsta kostnad åstadkomma en jernvägsförbindelse mellan bergslagen och stambanan, samt denna såmedelst, med undvikande af omvägen öfver Christinehamn, direkte tillföras alla de bergsprodukter, som nu på särskilda kommunikationsleder transporteras till länets vester om Clarelfven belägna jernverk, på samma gång som åt bruken och sågverken inom mellersta delarne af länet på närmare håll öppnas nya utfartsvägar, såväl åt Arvika och Norge, som österut åt Christinehamn och vestra stambanan.
Ett ytterligare skäl för nordvestra stambanans utläggande i sådan sträckning, att banan så mycket som möjligt närmar sig de jernproducerande och skogbärande orterna, hemtar Eders Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande äfven från den numera vunna erfarenheten, att fraktgodset å statsbanorna, förutom spanmål, till betydligaste delen utgöres af jern- och skogseffekter.
Då såsom en hufvudsaklig fördel af jernbanans framdragande öfver Norum— Nilsby framhållits, hurusom dels östra Wermland, hvarest skogarne till följd af en under århundraden fortsatt afverkning äro mycket medtagne, skulle för dervarande bruks och masugnars behof kunna erhålla kol från skogarne i vestra och nordvestra delarne af provinsen, hvarigenom priset å denna förnödenhetsartikel, hvilket under sednare åren i bergslagen uppgått ända till 18 å 20 Riksdaler per storstig om 24 tunnor, under det att kolen i vestra Wermland gällt högst 7 å 8 Riksdaler stigen, komme att betydligt sänkas, dels ock genom lättheten att å jernbanan transportera malm och tackjern till koldistrikten, en väsendtligen förökad tillverkning af jerneffekter skulle derstädes uppkomma, har Eders Kongl. Majrts Befallningshafvande, för att erhålla närmare upplysning om förhållandena med skogstillgångarne i ofvanberörda delar af länet, låtit genom den i dessa trakter sedan
Dera år tillbaka anställde och i skogstaxeringar erfarne extra Ofverjägaren T.
Norrby verkställa utredning om nämnde tillgångar, genom hvilken utredning vunnits en nedslående bekräftelse pä den i sä väl Eders Kongl.
Maj:ts Befallningshafvandes som
Hushållnings-sällskapets berättelser länge förda klagan öfver skogarnes förminskning och bristen på åtgärder för befrämjande af deras återvext.
Af den utaf bemälde Öfverjägare utarbetade och, jemte tillhörande karta samt tabellariska sammandrag, härhos bilagde beskrifning öfver skogsförhållandena inom Jösse, Gillbergs, Öfre och Nedre Fryksdals härad, samt Skillingsmarks, Jerneskogs och Karlanda socknar af Nordmarks härad, jemte den del af Kihls härad, som lig - 28 Kongl.
Proposition N:o 47. ger vester om Klarelfven, inhemtas nemligen, att årliga skogsförbruknirigen utöfver årliga tillvexten utgör: inom Jösse härad 4 934.152 kubikfot. » Fryksdals nedre tingslag 1,500,649 » » Kihls härad 277,262 » » Gillbergs härad 1,525,938 » eller tillsammans 7,858,001 kubikfot.
Årlig tillvext utöfver den årliga förbrukningen förekommer deremot i Fryksdals härads öfre tingslag med 88,599 kubikfot samt i Nordmarks härad med 2,585,597 kubikfot; men då skogarne i detta sednare härad äro aflägsna från jernvägen, lärer några effekter i större myckenhet icke derifrån kunna påräknas till transport österut, helst inom detta härad en icke obetydlig afsättning sker åt Norge.
Ehuru dessa beräkningar icke kunna tillerkännas en absolut tillförlitlighet, utvisa desamma dock ostridigt, att en högst betydlig öfverafverkning å skogarne inom vestra Wermland för närvarande eger rum.
Om således antagandet af en medelst jernvägen framkallad ökad jernproduktion inom vestra Wermland skulle vinna bekräftelse genom anläggandet derstädes af nya masugnar eller verkstäder för jernförädling, grundade på förbrukning af inom orten tillverkade kol, samt kol tillika komme att derifrån försändas till bergslagen, skulle otvifvelaktigt skogar nes förödelse inom en icke alltför aflägsen framtid vara att emotse, hvadan de fördelar, som i ofvanberörda afseenden beräknats skola vinnas, icke torde, utan att skogarnes bestånd derigenom äfventyras, kunna i den närmaste framtiden förverkligas.
Enär emellertid hågen för en förbättrad skogsvård inom länet visat sig vara i tilltagande, i hvilket afseende Uddeholms bolag och åtskillige andre egare af betydligare skogar föregått med efterföljansvärda exempel, samt derigenom att skogarnes alster stiga i värde, en omtänksammare hushållning dermed antagligen kommer att inträda, torde vid bedömandet af frågan om banans sträckning och möjligheten att förmedelst densamma i någon större mån göra sig provinsens skogstillgångar tillgodo, dessas för närvarande i allmänhet mindre goda beskaffenhet icke böra inrymmas ett alltför stort afseende.
Elfdals härad underhåller med sin kolproduktion såväl Uddeholms bolags som Lethafors bruks tillverkningar, hvarjemte från detta härad afsättas andra skogsprodukter i större myckenhet, hvilka oedflottas utefter Klarelfvens vattendrag.
Vidkommande slutligen jordbruksnäringen och de fördelar, som skulle tillskyndas densamma genom den ena eller andra af de föreslagna alternativlinierna, så, enär banan, i hvilkendera rigtningen den anlägges, kommer att genomskära Olme, Wäse och Kihls härader samt, i händelse Norum—Nilsby—linien aritages, jemväl beröra Nyeds härad, men i annat fall genomlöpa Carlstads tingslag, hvilka härad samtlige Kongl. Maj:ts Nåd.
29 producera säd, utöfver konsumtionen och hvilket öfverskott antingen skeppas till Göteborg eller ock afsättes till bergslagen, synes jordbruket i allmänhet inom ofvannämnda härad icke kunna i någon väsendtligare mån hemta större gagn af banans anläggande i den sydliga sträckningen utmed stranden af sjön Wenern, helst, derest det framdeles skulle befinnas fördelaktigt alt på banan försända spanmål till Norge, sådant lika väl låter verkställa sig äfven om banan anlägges öfver Norum—Nilsby, Genom stambanans utläggning utefter den gamla kommunikationsvägen mellan Christinehamn och Carlstad skulle visserligen de utmed denna väg belägna, af skjutsning särdeles betungade hemmanen vinna en icke obetydlig lindring, i följd hvaraf ett ökadt antal dragare kunde vid jordbruket användas; men då i hvarje fall transitotrafiken otvifvelaktigt kommer att tillfalla jernbanan, samt det lärer få antagas, att frågan om skjutsningsväsendets ordnande på ett för de skjutsskyldige mindre betungande sätt innan kort vinner en för jordbrukaren tillfredsställande lösning, anser Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande olvanberörde omständighet icke kunna tilläggas någon synnerlig vigt i fråga om bestämmandet af jernbanans sträckning.
Pä grund af hvad sålunda blifvit anfördt, finner Eders Kongl. Majrts Befallningshafvande sig böra uttala den åsigt, att nordvestra stambanans framdragande genom det inre af provinsen i den öfver Norum—Nilsby utstakade rigtningen blifver för provinsen och utvecklingen af dess hufvudnäririgar, synnerligast jernhandteringen och trävarurörelsen, af större fördel, än om banan anlägges öfver Carlstad, dock endast under den förutsättning, att en bibana från bergslagen till stambanan vid Norum eller någon annan punkt i närheten deraf kommer till verkställighet.
Huruvida åter stambanans utläggande i förstnämnda sträckning kommer att äfven för det allmänna bereda så öfvervägande fördelar, att på grund deraf det må vara skäl, att på banans byggande använda ett så mycket högre anläggningskapital, som för den norra linien erfordras, jemte det att bibanor från så väl bergslagen som Carlstad, om tillsammans cirka sex mils längd, icke torde kunna åstadkommas utan betydliga bidrag från statsverket, derom anser Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande sig icke tillkomma att något yttrande afgifva.
Med djupaste vördnad, trohet och nit framhärdar Stormägtigste, Allernådigste Konung.
Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, Iropligligste tjenare och undersåte C. Ekström.
Carlstad i Landskansliet den 20 Oktober 1865.
C. E Lundbom. 50 Kongl. Maj:Is Nåd, Proposition N:o il.
Stormägtigste, AJlernådigste Konung!
När de första kostnadsförslagen för Statens jernvägsanläggningar upprättades, blef kostnaden för anskaffande af rörlig materiel, eller lokomotiv och vagnar, beräknad till öfver hufvud 37,000 R;dr milen, hvarmed för hvarje mil bana skulle kunna anskaffas ungefär: £ lokomotiv för 23,000 R:dr. 2 personvagnar å 5,300 11,000 » 7 godsvagnar å 3,000 21,000 »
Då ingen tillförlitlig kalkyl öfver den blifvande trafikens omfattning och det deraf beroende verkliga behofvet af rörlig materiel var möjlig, innan någon erfarenhet derom vunnits på färdiga banor af större utsträckning, samt då de kortare bandelar, som småningom under åren 1857—1862 för trafik öppnades, i allmänhet blefvo på förhand försedda med en större materiel än. i förhållande till deras längd efter förestående beräkning, rätteligen skulle på dem fördelats, har det först efter vestra stambanans fullbordan i slutet af 1862 och ännu mera under följande och särdeles under innevarande år, då äfven den södra stambanan i sin helhet varit till allmän trafik upplåten, kunnat med säkerhet visa sig i hvad mån den materiel, som med de i kostnadsförslagen beräknade medel kunde anskaffas, motsvarade behofvet.
För de nu till 80,6 mils sammanhängande längd öppnade stambanorna, skulle anslagen till rörlig materiel efter förestående beräkning hafva uppgått till 4,594,200 R:dr, och derföre hafva erhållits ungefär 40 lokomotiv, 164 person- och 564 godsvagnar af olika slag.
Nedanstående utur Styrelsens berättelser för åren 1862 och 1863 samt nu under tryckning varande berättelse för år 1864 hemtade siffror ådagalägga förhållandet med trafikens och materielens tillvext under dessa år: 1862. 1863. 1864.
Antal passagerare 763,302 996,868 1,024,441 » personmil 2,539,401,4 4,325,712,8 4,683,867,9 Trarisporteradt fraktgods Centner 3,204,323,80 3,994,216,96 5,264,511,99 Antal centnermil 20,375,111,1 31,587,642,3 45,614,547,0 Inkomster af personröreKin R:dr 869,186,04 1,676,340,22 1,831,363,59 » » gods trafiken * 710,560,89 1,169,748,84 1,377,450,02 Kongl. Maj:ts Nåd.
Proposition N:o 47. 51 1862. 1863. 1864.
I medeltal trafikerad våglängd, mil 40,6 63,8 71,6
Vid hvarje års slut voro för trafik öppnade . ... o 62,5 68,5 80.6
Vid hvarje års slut var för trafi- ken följande materiel disponibel: Lokomotiv ...... 34 55 63 Person-, post- och fångvagnar 144 178 199 Gods- och bagagevagnar .
464 651 822
Och således per mil af den då färdiga banan: Lokomotiv ...... 0,54 0,77 0,78 Personvagnar.
. 2,3 2,6 2,5 Godsvagnar ...... 7,4 9,5 10,2 I medeltal har hvarje lokomotiv tjenstgjort ..... dagar 153 176 174 samt tillryggalagt . . . tågmil 2,256,1 2.741,14 2,397,84 samt hvarje personvagn . mil 2.097,8 2,981,9 2,920,6 » godsvagn . . » 887,2 1.168,7 1,230,6 Häraf synes, att isynnerhet godstrafiken redan vid 1864 års slut vunnit en betydlig omfattning.