Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Att kostnaden i oeh för skjutsnings-skylr dieheten skulle uppgå till ett så högt belopp, sorn. den uti åtskilliga af de ingifne och särdeles uti Herr Handelsman Stabecks Memorial blifvit beräknad, är så mycket mindre med erfarenheten öfverensstämmande, som denna nogsamt visar, att de närmare till Gästgifvaregärdarna boende, som för aflägsnare hemman åtaga sig hållskjuts, åtnöja sig med en ojemnförligt ringare betalning.
Också finner man alldeles icke i allmänhet någon märkelig skillnad imellan Jordens häfd, som tillhör de hemman, hvilka äro belägna nära intill de större stråkvägarne, och de från de samma aflägsnare trakter.
Aldrarnindst kan det yttrande besannas , att skatte hemmans-ägares Jordbruk är mera försummadt än Frälse-Bonders, hvilket sednare förhåller sig tvärtom, emedan de sistnämnde, såsom Aboer på andras jord, af Jord ägarne äro med sjtörre utskylder betungade, och till sin utkomst mycket bero af det sätt, hvarmed de af dem blifva behandlade.
En hög skjutslega, som lockar ägaren eller brukaren af hvad hemman som heldst , att sända sina hästar till Gäst. gifvaregården, i speculation att genom skjutsning tillvinna sig en penninge-inkomst för dagen, skall deremot alltid blifva ett betydligt hinder för Jordbruket hos de flesta bland Allmogen , sorn vanligen icke riktigt beräkna en förmån , hvilken endast med tiden utvecklar sig, emot ögonblickets vinst, och är detta så mycket säkrare , som erfarenheten nära Hufvud-Staden, och andra Eikets i de stora stråkvägärne beläg - Dm 16 Juli. i?95 belägna Städer sadant för den uppmärksamma tillräckligt ådagalägger, vid den skjutslega , sorn bade' nu och äfven före dess sednare förhöjningar varit gällande.
Att skjutsnings-besväret är ett onus, sorn endast drabbar det Hedervärda Bonde-Ståndet, är ett föregifvande, som alldeles icke är grundadt, och hvilket roan af ingen bland detta Stånds upplystare medlemmar kunnat förmoda, sedan genom de gjorda concessioner åt hvarje Rikets Inbyggare af hvad Ständ han varå må, frihet och rättighet är lemnad, att besitta all slags jord, af hvilken natur den heldst må vara.
Skjutsnings-skyldigheten åtföljer pä Landsbygden jorden, och att icke ali slags jord dermed är betungad , är en omständighet , som härrörer från den olikhet i onerä , hvilken i uråldriga tider, i stöd af allmänt gällande Författningar, gjort besittningen af vissa Egendomar mera förmånlig än af andra.
I afseende på dessa fordelar liar, vid de från skjutsnings-sky Idigheten undantagné fastigheters inköp, en större köpeskilling blifvit utbetaldt, än orri de Varit med nämnde onus besvärade; och om, vid så beskaffadt förhållande, innehafvame af defi jord, sorn är med meranämnde skju'snings-skyldigliet betungad,skulle ifrån sig, genom en jemn fördelning på jorden eller Medborgare i allmänhet, kunna afleda en del af de onera-, för hvilka de genom det ringare pris , hvarefter deras egendomar blifvit af dem eller deras Förfäder förvärfvare', haft ett motsvarande surrogat, vöre sådant ett ingrep i äganderätten, hvarigenom den säkerhet, som Sam* Den 16 JiilL Samhälls-ordningen bör betrygga för hvar och en, att från andras usurpation och intrång hafva fredadt hvad han lagligen besitter, skulle försvinna, och Samfunds-föreningens vigtigaste ändamål förfelas.
Den enda och rätta skäliga anledning, som kunde gifvas för de skjutsnings-skyldiga, att söka få skjutslegan förhöjd, vore om samma skjutslega i jemnförelse mot varu-priser, och i synnerhet priset på spannmål eller öke-dagsverken» nu skulle finnas betydligen mindre, än hvad den varit under förflutna tider.
Utskottet har derföre företagit sig, att i detta afseende, för sednast fraftilidne 50 år, eller från och med 1766 till närvarande tid, anställa en jemnförelse i« mellan skjutslegan och Stockholms Läns Markegång , såsom utgörande ett ungefärligt medium af öfriga Markegångarna i Riket, för en tunna Råg, samt ett öke-dagsverke,och har härigenom kommit till följande resultater.
På det tiotal af år, som förflutit ifrån och med år 1766 till och med år 1775, gjorde Mar. kegången för en tunna
Råg i Stockholms Län, till ett medel-pris för alla åren reducerad, nära 14 Daler Sunt; till förtjenande af en lunnaRåg» efter den då stadgade skjutslegan, å 12 öre milen, fordrades således då atl hafva skjutsat 36-J mil.
Under de följande 3 åren, 1776, 1777 och 1778, då skjutslegan ännu var bibehållen vid 3 sk. för milen , utgjorde Markegången för en tunna
Råg per medium 2 R:dr 29 sk., till hvilken summas förtjenande uppgick skjut*- lega.n för 41-5. mil.
För åren 1779 till och med Den 16 Juli.
I39f med 1788 gjorde Markegången för en tunna
Dan per medium 3 R:dr 5 sk.; och att förtjena denna summa, fordrades efter den då till 4 sk. milen ökade skjutslega, 37! mils skjutsande med en häst.
För de följande lo åren ifrån 178g till I798, är medelpriset af Stockholms Rans Markegång för en tunna Råg 3 R:dr 28 sk., hvilka, sedan skjutsJegan, under dä varande krig och tills vidare blifvit förhöjd till dubbelt emot hvad den under de förra
21* mils skjutsande med en häst.
Det följande tiotal af år från 1799 till 1808, gifver ett medelpris på Markegängen för en tunna Råg af 6 R:dr 3^ sk., till hvilken summas förtjenande skjutslega för 36- mil erfordras.
För de 6 sednaste åren, som efter denna tid förflutit, till början af innevarande år , eller från och med 1809 till och med I814, är medelpriset på eA tunna Råg, efter Stockholms Läns Markegång 7 R:dr 40 sk., hvilka förtjenas med 31^ mils skutslega.
Genom denna beräkning blifver det således uppdagat, att på de förenämnde åren skjuts'nings-förtjensien , då den jemnföres med Spannmåls-priset, aldrig varit så stor, sorn den för närvarande är, de 10 år undantagne, somj följde näst efter skjutslegans fördubbling år 1789, och under hvilka Landet i allmänhet var välsignadt med ömnig skörd, som bibehöll Spannmålen vid lågt pris; och synes således, af Spannmåls-prisets förhållande till skjutslegan, intet skäl kunna hämtas till den sednares ytterligare hö - 1398 Den i 6 Juli. höjande, ulan tvertom , vid jemförande af deras belägenhet, hvilka nödgas färdas med skjuts, och bland hvilka finnas en mängd med penningar lönte Tjenstemän , hvilkas löner icke blifvit på långt när i lika mån med skjutslegan ökade, all anledning förevara, att åtinindstone viddess närvarande belopp låta bero.
Vid jeinnförelses anställande imellan skjuts* legan och priset på ett öke. dagsverke, som borde vara den naturligaste, hvilken till delta ämnes utredande sig erbjuder, har åter förhållandet befunnits vara följande; ifrån år 1766 till 3775, har i Stockholms
Fän medelpriset på ett öke dagsverke, efter Markegårigen , utgjort en Daler 20 öre S:mf, sorn svarar emot skjutslegan för 4 mil elter 12 ove milen.
De följande 3 åren 1776, 1777 och 1778, då skjutslegan ännu var bibehållen vid 3 sk. för milen, var Markegångs-priset för hvardera året på ett öke dagsverke .30 sk., svarande mot 6-| mils skjutslega, lör tiqtalcjt af åren derefter 1779 — 1788 , då skjutsen betaltes elter 4 sk. milen» är medelpriset pä ett öke dagsverke Iq sk., sorn svarar emot 4 j mils skjutslega.
För påföljande tiotal, innefattande åren 1789 — 1798 är medelpriset på ett öke dagsverke nära 25 sk., hvilket efter den da till dubbelt, eller g sk., höjda skjutslegan, svarar emot 5 ' mils skjutsning.
Tiotalet af påiöljande arén i7(J9 lill 808 , lernnar ett medelpris af 26 sk för ett öke dagsverke, svarande emot 3^ mils skjutsning; och de sedan förflutna 6 pren , på hvilka medelpriset i Markegången pä ett öke-dagsverke varit 44 sk,, har 3^ mils Den 16 Juli. 1399 mils skjutslega fordrats att inbringa denna summa Jemnförelseh mellan priset på öke-dagsver» ken oell skjutslega» under olika tider leder sålunda till den obestrideliga slutföljd, att i detta afseende skjutsnings-besväret var mycket mindre betalt från år 1766 till X 78S, än det sedan, genom de oftare skedde förhöjningar, blifvit.
Under dessa 23 år fordrades ifrån 4' ända till nära 7 mils skjutslega, for att betala ett ökedagsverke , då dertill, på de sednare 26 år, eller efter 1788, aldrig fordrats fulla 4 mils skjuts, nings-förtjenst.
Afven detta berakningssätt visar, att skjutslegan var förmånligast nyss efter påökningen år 178g, som också ej kan annorlunda vara, enär den på en gång fördubblades, då andra varu-priser ej kunde annat än långsamt stiga.
Dock är åtskillnaden imellan denna högsta förmånlighet för dessa åren och närvarande tid icke betydligare, än att den svarar mot skillnaden imellan 3* samt 4^., en skillnad, sorn måtte vara fullkomligen och till öfverflöd upp» vägd af Författningen angående åkningens skyndsamhet, och af förbudet, att mera än en person får efter en häst färdas.
Af samteliga nu anförda skäl, finner Ut» sköttet inga anledningar vara för handen, som kunna föranlåta Utskottet att till Riksens Ständer föreslå att i underdånighet tillstyrka någon förhöjning i nu gällande skjutslega.
Utskottet har äfven funnit det vara mycket skäl till det uråldriga stadgandet, att skjutslegan är drygare i Städerna än på landet, i anseende til Hen 16 Juli, ti]l dep vida större svårighet, som det för Star demas innevånare medförer, att underhålla hästkreatur, och den stora tunga, hvilken detta onus för åtskilliga i de större stråkvägar belägna Städpr förorsakar.
Hvad ater förhöjning af legan för KronoCch Fångskjuts beträffar , finner Utskottet sådant medföra en tillökning i Stats-Verkets utgifter, och det således icke tillhöra detta Utskott, att sig häröfver utlåta.
Dock kan Utskottet icke lemna oanmärkt, att den af Riksdagsmannen.
Gustaf Gustafsson från Södermanland omförmäla te olägenhet vid Båtsmäns transporterande till och från Carlskrona är för landet tryckande. X>et är allmänt öfverklagadt, att detta manskap, hyilkets. forslande vanligen inträffar under svåra» s(e vaglag, och sorn ofta icke är åtföljdt af ett till deras styrande tillräckligt hefäl, merendels ej iakttager den ordning, sorn man bör förvänta af en Militgirisk Corps; Utan genom en alltför hård körning illa handterar de skjutsandes kreatur, Att föreslå, det Båtsmännen matte marcheja tifl fots, finner dock Utskottet betänkligt, i anseende till olägenheterna vid deras inqvartering och förplägning; och att transportera dem Sjöledes medgifver icke årstiden, åtpiindstene löke vid nedresan , sorn infaller inpan isen än» nu alldeles försvpnnit.
Utskottet får derföre vördsammast tillstyrka, det mätte Riksens Stan-, der hus Kongf Maj:t i underdånighet anhålla om dep Författnings utfärdande, att ett så tillräckligt antal befäl, af de vid Amiralitetet tjenstgörande Officerare matte Cotpnrenderingarne åt - Dtn 16 Juth *401 följa , som nödigt är , för att leunna pä manskapet hålla ordning , och att desse Officerare måtte forpligtas att hindra , det de skjutsande må kunna tvingas att skyndsammare’, än författnmgarne bestämma, fortskaffa det tågande manskapet, samt i öfrigt förekomma all misshandling, och allt förolämpande bemötande.
Hvad den af Riksdagsmännen från Stora ^Kopparbergs
Län gjorda hemställan vidkommer, att skjutslegan måtte få bero på frivillig öfverenskommelse imellan resande och skjutsande, förutsätter den, å de sednares sida , mot en vägfarande, som ofta är nödsakad, for angelägenheten af det ärende, han på viss tid måste hafva ombestyrdt, underkasta sig hvilka kostnader som heldst man honom må ålägga, en billighet och hjelpsamhet, sorn nog mycket är stridande mot den erfarenhet hvilken hitintills i detta afseende blifvit ådagalagd.
Om obilliga prejerier mot resande icke varit sällsynta på en tid, då endast vissa tillfälligheter, för några timmar, gjort dem beroende af de skjutsandes välbehag, låter möjligheten af vägfarandes fortkomst icke tänka sig, om detta beroende skulle i alla händelser inträffa.
Det är ock derföre, som i alla hyfsade Stater skjuts-inrättningar finnas, med ålagd skyldighet, att, för viss bestämd lega., fortskaffa resande; och Utskottet är fullkomligen öfvertygadt, det sådana anstalter i Sverige omöjligen kunna Umbäras.
Icke heller tyckes det vara tjenligt, att skjutslegan för hvarje år vid Markegångs-sätt nin - 1402- Den 16 Juli. ningarne bestämmes efter fodrets olika pris.
Hvilken villervalla det skulle medföra, att skjuts* legan i särskilta
Län vore olika, vid alla de ersättningar, sorn Fmbets- och Tjenstemän af Kronan eller privata för resor hade att fordra, måste falla en hvar i ögonen; äfvensom det i allmänhet torde kunna anses för otjenligt att öfverlemna ett ämne, sorn af Kongl.
Majus Nådiga välbehag alltid varit beroende, åt några få Medborgares godtycko.
Dä Utskottet slutligen mäste meddela sina tankar angående nu Varande Skjuts-Författnings upphäfvande och skjutsens besörjande genom entreprenad, får det åberopa hvad vid 180g års [Riksdag af detsamma uti d e 11 qi ämne till Riksens Ständer är yttradt, nemligen, att de olägenheter, som så väl i oeconomiskt som moralikst afseende åtfölja den närvarande Skjuts-inrättningen, icke äro Utskottet obekanta , men att, fastän Utskottet för sin del skulle önska dess snara förändring, och Utskottet är öfvertygadt , att hvar och en upplyst Jordbrukare, som riktigt öfvervägar och beräknar sin kostnad och sin vinst vid skjutsens utgörande, skall utan betänkande vara färdig att göra en emot förlusten rättvist svarande uppoffring, för att från denna skyldighet blifva f riad, så befarar
Utskottet lik väl, att dessa olägenheter icke utan största svårighet kunna häfvas.
Utskottet ansåg, viii förenämnde Riksdag, att värt Lands ringa befolkning, det långa afståndet pa flera ställen imellan bostäderna, och dess, i förhållande till andra Länder, obetyd liga - Den 16 Juli. 1403 Jiga rörelse vore egentliga orsakerna, att icke har, sorn i de liesta Europeiska Eander, skjutsningen, i stället för att åtfölja jordbruket, kari bestridas af Entrepreneurer.
Det gjorde häraf den slutsats, att, utom på våra största vägar, skulle dessa Entrepreneurer icke kunna påräkna eti någorlunda jemn skjuts , och att, utan detta vilkor, inrättningen svårligen skullekunna bära sig, I stöd af dessa grunder, ansåg sig Utskottet då icke böra föreslå någon allman Författning i detta ämne, utan tillstyrkte, att Riksens Ständer hos Kongl. Majrt matte anmäla sin önskan, att Konungens Befallningshafvande måtte, hvar och en i sitt Eän, söka bereda så beskaffade öfverenskomrnelser imellan de skjutsande och vissa Entrepreneurer, hvarigenom hall- och reserveskjutsen måtte kunna upphöra.
Den sedermera förflutna tiden har val, i anseende till det krigstillstånd, hvaruti 'Riket sig befunnit, icke varit den tjenligaste fiir sådana öfverenskornmelsers befrämjande.
På ett och annat ställe, hafva de ock så vida lyckats, att både de skjutsskyldige och Entrepreneurerna äro belåtna; men på andra ställen hafva antingen de Hemmansbrukare» som skola hålla Entrepreneuren skadeslös, funnit sig alltför mycket betungade, eller ock Entrepreneuren, genom sitt företag, råkat i obestånd.
Utskottet förmodar likväl, att om den Foryagns inrättning, hvartill Utskottet, uti ett gemensamt med Riksens Ständers Stats Utskott afgifvande särskildt Betänkande, gor förslag , skulle komina 340* Den 36 Juli.
Jcomma till verkställighet, en betydande lindring uti skjutsnings-besväret kunde vinnas och åstadkommas.
Slutligen, och som Utskottet inhämtat, att håll- och reserve-skjuts-skyldigheten icke på alla orter i Riket är så jemt fördelad, att den drabbar de skjutsskyldiga lika, får Utskottet yttra den önskan, att Riksens Höglofl.
Ständer kunde hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, ej allenast det Kongl. Majit i Nåder täcktes förständiga Dess Befallningshafvande i Länen, att i detta afseende anställa undersökningar, och derefter så föranstalta, att den ena skjutsskyldige icke blifver mera besvärad än den andra, utan ock, att, efter att sådana undersökningar skett, och vederbörande hörde blifvit, en sådan reglering af Gästgifvaregårdarnes afstånd från hvarandra matte ■anställas, atf, så vidt möjligt är, hvarje skjutshåll må blifva af 3 mils längd, äfvensom att, å de mindre befarna vägarna inom Länet, Gästgifvaregårdarne måtte ä alla ställen, der det lämpligen ske kan, indragas, och de dit anslagna håll- och reserv-lag läggas till de bibehållna Gästgifverierna, till lättnad vid skjutsningens utgörande derstädes, Utskottet kan dock ej underlåta att anmärka , det en förhöjd skjuslega skulle på de skjutsandes sida i betydlig mån motverka alla förenämnda anstalter, emedan de aldra flesta, af ögonblickets förtjenst lockade att sjelfve häraf förvärfva sig en omedelbar förmån , icke skulle utan missnöje se densamma åt andra öfverlemnad.
Detta ' Dm 16 Juli.
Detta alltsammans varder nu, jemte åtskilliga Ledamöters särskilta, uti bifogade Protocolls Utdrag innefattade meningar, Riksens Höglofl.
Ständers ompröfvande vördsamligen underställdt.
Stockholm den 10 Juli 1815- På Höglofl.
På Högv. Prest-Slånd och Ad.
Ledamöters dets Ledamöters vägnar vägnar A. Lantingshausen, Bryn.
På Vällofl. Borgare- På Kederv. Bonde Ståndets Ledamöters Ståndets Ledamöters vägnar vägnar And, Fredin> Nils Mänsson. M. M. Rosbeck.
Utdrag af Protocollet, hållet i Riksens Höglofl.
Ständers Allmänna Besvärs- och Oeconomie- Utskotts Plenum den 29 Juni X8l5- S. D.
Då nu till granskning skulle företaga» det från Utskottets Andra Beredning inkomna och den ?i uti innevarande månad på bordet lagda Förslag till Betänkande, i anledning af de från Riks-Stånden till Utskottet remitterade Memorial och Dictamina , rörande dels yrkad ändring uti Håll- och Gästgifveri-skjuts-inrätt»ingen, dels förhöjning uti skjutslsgan, ingaf Riks - Den l6 Juli. ■Riksdagsmannen Jacob Ericsson fran Örebro Län ett sä lydande Anförande till Protocollet: ’ Undertecknade, som af hemmavarande högst betryckta Medbroder fatt sig uppdraget, att antingen hos Riksens Höglofl.
Ständer söka helt och lia 1 let befrielse frän att längre utgöra Hallock Reserve-skjutsen, eller åtmindstone att erhålla en sadan förhöjning i fegan, att utkallandet med skjutsriingsbesväref tills vidare för oss göres möjligt, finna sig föranlåtne, i anledning af det Betänkande , som i detta ärende genom röst pluralitet ifrån Andra Beredningen till Utskottet inkommit, afgifva följande yttrande:
Vilja vi icke uraktlåta att förklara deri Höglofl Beredningen vår största högaktning och innerliga erkänsla för det afseende som
Beredningen har täckts fästa å våra i detta ämne irtgifna Memorial, derigenom att
Beredningen förmedelst upprepandet af alla de slag af Ernbets-, Tjenstemän och Corporationer'sorn äro satta i nödvändighet att resa inom Landet, har Beredningen till en icke obetydlig del upplyst och styrkt hvad vi, i anseende till besvärligheten att emot en ytterst låg skjutslega fortskaffa hela den resande maS9an, i våra Memorial redan anfört ; men som Beredningen endast uppräknat dem , hvilka i och för Samhällets så till säpan , O des sammanhållning äro i nödvändighet att resa, torde Utskottet icke eller illa upptaga , att vi upplysa, det dessa, jemförelsevis med hela det resande antalets, förhåller sig sorn I till 20.
Af de förra har vår veklagan eller den begärda förhöjningen af skjutslegån' ingalunda varit föranledd, * lien 16 Juli. 1407 anledd , ty ehuru löjligt, orättvist och obilligt det i ett upplyst
Tidehvarf än tyckes vara, att den ena Medborgaren, utan fullkomlig motsvarande ersättning, skall vara tvungen att lemna den andra sitt biträde, tro vi dock icke att dessas antal är talrikare, än att hvad dem vidgår vi äfven, utom förhöjning af skjutslegan, torde hafva mägtat att ännu någon tid kunnat dem fortskaffa; men deremot hafva vi så mycket kraftigare skäl att emot de sednare göra våra billiga anspråk gällande.
Eland dessa räkna vi sådana , som dels resa i och för sitt nöje, och dels för att återvinna en genom vällefnad eller andra orsaker förlorad hälsa , och dels i egna ärender och speculationer, hvaribland äfven en stor del äro utlänningar.
Alla dessa classer åtnöja sig icke med 1 å 2, utan de medtaga mindst 3, och ofta lo, 12 å 15 hästar och derutöfver.
Många tunnor säd hafva under sånings- och bergningstiderna för oss gått förlorade, derigenom att våra dragare till fortskaffande af dessa caravaner ryckts oss ur händerna, utan att vi en gång på långt när fått uppbära den kostnad ett sådant besvär oss medfört, oberäknadt många andra dermed förknippade olägenheter.
Af Beredningens Betänkande inhämta vi väl, att Beredningen, till förekommande af de Resandes betungande, icke blott afstyrkt all vidare förhöjning af skjutslegan, utan äfven, som en följd af Herr Borgmästaren Hambraei välgrundade uppgifter, medgifvit , det hädanefter 2:ne personer mätte få åka efter en häst; men deremot erfara vi med så mycket större tillfreds* - 140* Den 16 Julh fredsstäl leise att Beredningen ansett skjutsning!!» besväret ifrän helt andra synpunkter och liberalitets-principer , än vi vågat oss ens föreställa, deruti att Beredhingen grundat hela detta sitt Betänkande pä följande uti ingressen förekommande ordamening, lydande ord från ord som följer 1 Det äf uti Sveriges Geografiska och Fysiskä lage, som efter Utskottets tanka, hufvudsaken igen* finnes till de emera, hvilka mati varit nödsakad cl* lägga största delen af jorden i afseende pä resan• des fortskajjande.
Den hufvrtdsakeliga anmärkning söifi för oss således återstår att anföra emot detta Betänkande är den , ätt dä åt Beredningen en så rund tid blifvit lemnad att utreda detta vigtiga ären* de, borde Beredningen hafva kunnat medhunnit att genom Dess Ordförande hafva infordrat ett års Dagböcker Öfver hela Riket , och till Utskottet inkommit, hvarigenom Utskdttet hade försatts i tillfälle att inhämta skillnaden åf skjutsnings-besväret för dem som utgöra reserven och hållet nära stråkvägarna, emot de, Sohl antingen äxo derifrån aflägse eller vid mindre befarna vägar belägne, och derefter uppgjort ett
Förslag till en lika fördelning på alla skjuts-skyldiga»
Som nu Beredningen detta åsidosatt, och icke heller på något ställe i Betänkandet omförrnält hvad för annan åtgärd, som, till utrönande af denna hufvudsak, borde vidtagas, anhålla vi ödmjukt, hos Höglofl.
Utskottet, om icke följande tillägg kunde göras i Betänkandet, nemi. att Utskottet hemställer hos Riksens Höglofl- Ständer, Den 16 Juli. 1409 der, det hos Kongl. Majit den underdåniga
Ön> skan anmältes, att Kongl. Majit, ju förr dess heldre, tacktes lata infordra Dagböckerna ifrån alla Kandshöfdingedömen för sisth år, för att aflemnas åt Åkerbruks Academien , jemte det åliggande för Academien, att den, såsom en följd deraf, inkomme med ett sådant förslag i ämnet, som hade en lika fördelning af skjutsnings besväret å all skjutsskyldig jord i Riket för ändamål.
Hvad vi imellertid på förhand kunne upplysa är det, att t.refjerdedelar af skjutsningsbesväret bestrides för det närvarande af på sin höjd -del af de så kallade skjutsskyldiga som ligga nära vid stora stråkvägarna , till hvilken HedersClass vi hafva den äran räkna oss, och erfara icke vi en snar och hnfvudsakelig lindring uti detta odrägeliga onus, blifva vi nödsakade att helt och hållet undandraga oss allt slags utgörande af annan skjutsnings-skyldighet än Kongl.
Majit, Kron- och Arf-Prinsarne, Kongl.
Famillen, Hofvet, samt Kronans effecter, och detta af den orsak, att vi i ke hafva något annat val öfrigt, än det att i annat fall gå ifrån våra hemmansdelar, hvilket vi allt således, i kraft af de ifrån våra hemmavarande Medbroder erhållna uppdrag, härigenom velat reservera.
Stockholm, den 29 Juni 1815.
Häruti instämde Eonde-Ståndets samtelige Ledamöter. 5ife Bandet. 177. 178- Herr i4*o Den 16 Juli.
Herr Handelsmannen Stabeck Ingaf ocK uppläste likaledes följande Dictamen: ”Jemte det jag instämmer med hvad Jaeol» Ericsson ifrån Orebro
Län uti skjutsnings-frågan anfort, kan jag icke undgå att empt ett och annat ställe i Beredningens Betänkande göra följande Anmärkningar i Utom de flera skäl som i Befänkandet åberopas, såsom talande för en låg skjutslega, förekommer äfven följande:
Alltid är Staten i behof af sådana yngre medlemmar, som genom Studier skota danas skicklige att blifva Tjenstemän uti Församlingen eller vid Civila och Militaira värf.
Jag bestrider visst icke, att Staten är i behof af skickelige Tjenstemän, tvärt om har jag länge nog erfarit att Staten varit af sådana i ett stort behof.
Sådant vore åtmindstone både emot sakens natur och den erfarenhet man häruti har från andra Jjänder, hvarest större delen, och icke mindre rike än medellöse, Studerande resa till fots.