Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet har tagit så väl motionen, som de i anledning deraf afgifna yttranden, i noggrann! öfvervägande; men, ehuru Utskottet, lika med motionären, inser Naural-Historiens stora värde, såsom undervisnings-ämne vid de allmänna Läroverken, äfvensom vigten deraf, att läraren häruti försättes i lika förhållanden med nuvarande Leclorer, tror likväl Utskottet, enär det i sitt Betänkande N:o 117 hemställt, att Rikets Ständer måtte lill Kongl. Maj:t aflåta en underdånig skrifvelse, rörande ElementarLäroverkens reorganisation i sin helhet, och man kan vara förvissad, att Kongl. Majit härvid skall å denna vigtiga kunskapsgren fästa ali den uppmärksamhet, som den förtjenar, sig ej för närvarande böra tillstyrka någon åtgärd, i anledning af denna motion, då ett enskildt läroämne, huru vigtigt det än må vara, ej serskildt torde böra af Rikets Ständer förordas.
Af samma skäl anser Utskottet sig ej heller böra ingå i närmare granskning af Herr Doctor Sandbergs samt Herr Lector Ljungdahls ofvanberörde framställningar, och får på grund häraf vördsamt hemställa, att Herr Professor Wahlbergs motion samt de i sammanhang dermed väckte förslag ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
STOCKHOLM, tryckt hos P. G. Berg, lö/jS - Allm.
Bcsv.- och Ekon.-Utsk.
Utlåtande, IV.-is 125, 126. 1 Jfä 1S5.
Ank. till Exp. Utsk. d. 6 Febr. kl. 11 f. m.
Utlåtande, i anledning af återremiss utaf Utskottets Betänkande, N:o 54.
Ridderskapet och Adela har till Utskottet återremitterat Betänkandet N:o, 54, afgifvet i anledning af väckt motion derom, att de Stiftens Byggnads-Cnssor hittills anslagna behållna löneinkomster under ledighet efter död eller afgången ecclesiastik tjensteman, måtte tillfalla Prest-Enke-Cassan inom det Stift, der ledigheten inträffat; men, som Borgare- och BondeStånden afslagit detta Betänkande, hvilket deremot är af Preste-Ståndet bifallet, samt den sålunda väckta frågan, jemlikt ^5 § Riksdags-Ordningen, kommer att förfalla, anser Utskottet återremissen icke föranleda till någon dess vidare åtgärd.
JtS«««.
Ank. till Exp.-Utsk. den 6 Febr. kl. 11. f. na.
Utlåtande, i anledning af återremiss af Betänkandet, JY:o g6.
Det Betänkande, som Utskottet under ofvanstående N:o afgifvit, i anledning af väckt motion om ändring i Kongl. Förordningen den 29 JanuaBih. till R. S(.
Prot. 1845, 8 Sami. 22 Haft. t 2 Allm.
Utlåtanden, N.-is 127, 128. ri 1831, angående stämpling af tackjern, har af llederv.
Bonde-Ståndet blifvit återremitterad t, men är af de öfriga Riks-Stånden bifallet, hvarföre, då beslut deröfver sålunda redan är fattadt, Utskottet anser ålerremissen icke föranleda lill någon dess vidare åtgärd.
Stockholm den 16 Januari i845.
Alik. till Exp.-Utsk. d. 6 Febr. 1845, kl. 11 f. m.
Utlåtande, i ättledning af återremiss utaf Utskottets Betänkande, JV:o 106. llederv.
Bonde-Ståndet har till Utskottet återremitterat Betänkandet, N:o 106, afgifvet i anledning af väckt motion derom, att förbudet mot fiskande med ”Härida’’ måtte upphäfvas; men, som Betänkandet är af de öfriga Riks-Stånden bifallet och beslut sålunda deröfver fattadt, föranleder återremissen icke till någon Utskottets vidare åtgärd.
Stockholm, den 16 Januari 1845.
Jo. i^§.
Ank. till Exp. Utsk. d. 6 Febi-, kl. 11 f. no. Utlåtande, i anledning af väckt motion, i fråga om förändring af lagstiftningen, rörande brännvinsbränningen m. m.
Ridderskapet och Adeln af Bevillnings-, Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottens Utlåtande, N:o Allm. Besv.- och ELon.-Utsk. UtlåtandeN.-o 128. 3 i, angående bränvinsbränningen i Riket, har Herr Friherre Palmstjerna, Nils Predrik, fästat uppmärksamheten å otjenlighelen af den nu gällande Bränvins förordningen samt å den skada, som för landet af densamma blefve en följd, hvarföre det vore nödvändigt, att denna del af lagstiftningen underginge en sådan förändring, att den, i stället för att skada, befrämjade landets fördel.
Det vore nemligen ej rimligt att fastställa ett maximum för tillverkning af hvilken vara som helst, och härförutan medförde nu gällande Författning i ämnet en betydlig national-förlust derigenom, att, då tillverkningen utöfvades på ett ofördelaktigt sätt, ett betydligt värde i råämne, bränsle och arbetslöner ginge förloradt; det låga priset å bränvin och den omständighet, att det tillverkades i nästan hvarje koja, bidroge jemväl till en öfverhand tagande sedeslöshet och deraf följande brott.
Motionären, som derföre ansett en ändamålsenlig förändring af förevarande lagstiftning vara af behofvet högt påkallad, har i sådant afseende föreslagit: att Rikets Ilöglofl.
Ständer mätte åt Kongl. Maj:t öfverlemna att i denna fråga vidtaga de åtgärder, som kunna pröfvas ändamålsenliga, intilldess Kongl.
Maj:t, efter anställd närmare undersökning af de grunder för beskattning å bränvin, som, i andra länder försökta, skulle kunna i Sverige mer eller mindre användas, samt i synnerhet af förhållandet mellan rymden af mäsk-karen och det belopp af bränvin, som med dessa kan afverkas, läcktes till Rikets näst sammanträdande Ständer aflåta Kådig
Proposition om hvad härutinnan på deras beslut ankommer; äfvensom att Rikets Ständer tillika måtte i underdånighet anhålla, att i de åtgärder, som dessförinnan kunde af Kongl Maj:t anbefallas, serskildt afseende måtte fästas å förderfligheten af den gårdfarihandel med brännvin, som för närvarande öfverklagas.
Vid bos Högloft.
Ridderskapet och Adelil härom uppstådd discussion, har motionären, i anledning af ålskillige ledamöters och serdeles Hr Friherre EuabSj A. C-, yttranden i ämnet, förklarat sig vilja sin förrberörde framställning frångå, samt i stället föreslå: att Rikets Ständer ville hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Kongl.
Maj:t täcktes innan nästa Riksdag låta utarbeta och till Rikets Ständer uti Nådig
Proposition då afgifva förslag lill en författning, rörande brännvinslagstiftningen, så väl i hvad angår de reglementariska föreskrifterne, som ock beräkningsgrunden för beskattningen.
Utskottet har således endast kunnat taga detta sednare af motionären framställde förslag i öfvervägande, hvilket Utskottet anser i hög grad förtjena Rikets Ständers bifall och understöd.
4 Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk.
Uilat andej N.o 128.
För hvar och en, som känner den ekonomiska lagstiftningens historia inom värt land, måste det nemligen vara klart, att den vigtiga gren af denna lagstiftning, som rörer bränvinsbränningen och dess beskattning, alltsedan äldre Lider och vid hvarje återkommande Riksdag, väl utgjort föremål för skarpa strider emellan olika intressen, och derföre äfven omvexlat efter än den ena åsigten och än den andra, allteftersom det ena eller andra intressets anhängare vunnit seger vid omröstningarne, men just härigenom aldrig förmått vinna den stadga, som endast kan byggas derpå, att princip, ej interesse, förestafva!* lagen.
Än har man förbjudit tillverkningen, än ytterligt frigifvit den, snart derefter lika ytterligt inskränkt densamma; och då frukterna af alla dessa stridiga åtgärder nu tagas i betraktande, så måste fosterlandsvännen med sorg erkänna, att dessa frukter just blifvit sådane, som. de till följd af utsädet måst blifva, nemligen att näringen, som doek, i anseende till massan af de producter, som deruti användas, troligen är för landets välstånd en af de vigtigaste, står, såsom sådan, på en ytterst låg ståndpunkt till oberäknelig skada för såväl det allmänna, som för den enskilde; att vårt landtbruk, lill följd deraf, införts på en så oriktig bana, att nära //4-del af landels import utgöres af landtmanna-producter; att staten af densamma ej erhåller en inkomst, som ens någorlunda svarar emot hvad denna näring borde och kunde lemna, just för det att producten är skadlig, och slutligen, ehuru i första rummet, att den verkat menligt å sedligheten, oaktadt alla de ansträngningar, som blifvit gjorda, för att bland folket sprida bildning och Gudsfruktan.
Ingen lärer väl nemligen kunna numera bestrida, att bränvinslillverkningen i det skick, hvari den nu bedrifves, är en af grundorsakerne härtill.
Då Utskottet sålunda funnit, att följder af en så bedröflig och för hela samhällets bestånd vådlig art hafva uppkommit af den hittills följda lagstiftningen lör berörde näring, och erfarenheten äfvenledes numera torde hafva ådagalagt, att en, på sunda grundsatser byggd, bättre lagstiftning härför knappt torde kunna erhållas på den väg, som hittills blifvit följd, med mindre, än alt ett på full sakkännedom och rationella grunder byggdt förslag till författning i ämnet blifver ularbetadt och för Rikets Ständer framlagdt, för att af dem discuteras och antagas; så kan Utskottet, instämmande i hufvudsaken af motionärens förslag, ej annat än vördsamt tillstyrka, att Rikets Ständer måtte i underdånighet anhålla, att Kongl. Majrt läcktes låta, med fästadt afseende såväl å vårt lands förhållanden, sorn å hvad inom Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Utlåtande, N;o 128. 5 andra länder blifvit i afseende på bränvinslillverkningen och beskattningen derå tillgjordt, af sakkunnige män utarbeta ett förslag till Författning, omfattande såväl nödige reglementariske föreskrifter för brunvinsLi 11 verkningen, som den grund för beskattningen å densamma, hvilken kan anses innefatta den säkraste controll, och alt Kongl. Maj:t derefter
Läcktes i ämnet afgifva Nådig Proposition till nästsammanträdande Rikets Ständer* Stockholm den 16 Januari 1845.
Af Riksdagsfullmäktigen Ola Jeppsson: ’Då 56 §.
Riksdags-Ordningen uttryckeligen stadgar, att, med undanlag af grundlagsfrågor, inga nya ämnen af Riksdagsmän må väckas sedan en månad från Riksdagens början tilländalupil, på sätt i 27 §. blifvit föreskrifvet, såvida icke sådana frågor af redan fattade beslut, eller redan upptagna ärenden, eller under
Riksdagen inträffande händelser omedelbarligen föranledas; då nu icke något af hvad här ofvan blifvit antydt inträffat rörande denna fråga, har jag trott och ännu tror, att den af Herr Friherre Palmstjerna i detta ämne väckta motion icke bordt lill någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Vid behandling af frågan, har denna min åsigt blifvit understödd af åskilliga Ledamöter inom Utskottet, hvilket beslyrkes deraf, att vid den anställda voteringen, den aflagde sedeln måst öppnas, hvaraf lik vist följde, att med en rösts pluralitet segren utföll för dem, som med mig hyste olika mening.
Emot ett sådant beslut nödgas jag reservera mig, ity att jag anser prsejudicatet vådligt, såsom föranledande till väckande af nya motioner i hvad ämne som helst, under Riksdagens hela lopp.
Hvad nu åter sjelfva hufvudfrågan vidkommer, så har Utskottet på ett sannolikt och nära nog tillfredsställande sätt skildrat de för landet skadliga följderne, hvilka af den mindre välgörande bränvins-lagstiftningen tillkommit, och nu i hög grad icke utan skäl öfverklagas; deremot hafva icke de verkliga orsakerne till detta onda så öppet blifvit uttalade, som jag hade önskat.
Skall en sjukdom botas, måste den lidande uppgifva, hvari den består, för att komma i tillfälle att begagna tjenliga läkemedel; så förhåller det sig med statskroppen; finnes i densamma en lidande lem, bör man no - 6 Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk.
Utlåtande, JV.-o 128. ga undersöka grundorsaken lill delta onda, för alt kunna återfå den frisk; då della icke har skedt, och jag således icke kan gilla Utskottets betänkande i det skick, det blifvit uppstäldt, om än det grundlagsenlig! hade tillkommit, anser jag mig pligtig i denna min reservation i korthet nämna några ord, som torde förtjena uppmärksamhet.
Önskelig! vore, att det lyckliga tidehvarf snart inträder, då man på de i betänkandet omlörmälde hårda strider fick för alltid se ett efterlängtadt slut, och med samma förnimma Svenska folkets förkofran så val i ekonomiskt som i moraliskt afseende; men, för att ernå detta sköna mål, tror jag icke man bör taga främmande länders exempel, hvarken i tillverkningskonsten eller beskattningen; i stället torde böra närmare tagas i betraktande och jemförelse vårt kära fäderneslands ställning för circa ett fjerdedels sekel sedan, och nu, och vid denna jemförelse lärer man beklagligt finna, att nationen i ekonomiskt välstånd gått tillbaka och icke framåt.
Om det är sanning, hvad allmänna rösten höres uttala, nemligen att den öfverdrifna bränvins-produclionen är orsaken till en sådan olycka, hvilket jag till en del gerna vill medgifva, så är det just de stora bran vins-fabrikanterna, med sina förfärliga konst-apparater och ångmaschinerier, som i första rummet frambringa denna syndaflod till öfverflöd, till oberäknelig skada, ej mindre för producenten, än consuinenten; ty tänker man sig tillbaka före den tid, eller 1823 års Riksdag, då det blef en frigifven rättighet att genom konstens uppfinning förstora bränvinslillverkningen i möjligaste högsta grad, med apparater af alla upptänkliga slag, så erinrar man sig, att bränvinet hade mera värde och nyttjades mera sparsamt, och med måtta bland den arbetande folkklassen, än nu, då den snart sagdt gäller intet, och är lättare åtkomlig för bränvinsälskaren.
Att den före denna Lid, i ordets rätta bemärkelse, bedrif11a husbehofsbränning varit gagnelig, ej mindre för den större än den mindre jordbrukaren, lärer icke med skäl kunna bestridas; åtminstone intill dess stod näringen väl tillsamman med en klokt inrättad ladugårdsskötsel, hvarigenom landels uppodling i betydlig nion valdt befrämjad, till allmänt gagn och bästa; meri nu är det beklagligtvis helt annorlunda; flere tusende, ja milliontals, tunnor säd och potates förstöras i de stora bränvinsfabrikerne, och Utskottet erkänner sjelf i motiven till detta Betänkande, att vårt landtbruk, till följd af denna lagstiftning, införts på en så oriktig bana, att nära en fjerdedel af landets import utgöres af landtmanna-produeter; är eller bör då icke tiden snart vara inne alt rätta de misstag, man begått, eller skola de för alltid fortfara ?
Frågan besvaras sålunda: afskaffa den stora Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk.
Utlåtande, N.-o 128. 7 fabriksbränningen, hvilken numera är en kräfta, icke allenast för fabrikanterne sjelfve, utan tillika för hela landet.
Låt näringen bedrifvas endast med enkla redskap, under stränga controller, inskränk tillverkningstiden och åsätt en medelmåttig beskattning; snart skall man då finna de välgörande verkmngarne, att våra landtmanna-producter skola blifva till räck lige, Finska handeln utan saknad kunna upphöra, det silfver, sorn ytterligare skulle komma alt för landtmanna-producter öfver hafvet utföras, qvarstanna i Bankens egna hvalf, det ekonomiska välståndet i allmänhet tilltaga, och det, sorn ännu vigtigare är, nationens moraliska krafter förstärkas och utvecklas.
Att i denna lagstiftning vinna erforderlig rättelse, möter likvisst svåra hinder; detta har jag mig nogsamt bekant; och för att gifva så tillsägandes en dödsstöt åt alla enkla bran vins-redskap, hafva konst-apparaternes mäktige skyddsherrar, tid efter annan, omsorgsfullt sökt framlägga såsom sanning, det allmogen i allmänhet har kommit på den olyckliga vanan att vid tillverkningen af varan, under benämning af klar-kalas o. s. v., insuga delta fluidum till den grad, att de glömma sina vigtigaste göromål och sitt eget väl.
Om detta vore enligt med sanna förhållandet, vore det visserligen den lagstiltande magiens pligt att förebygga detta onda; men då så viii i min hemort, sorn i kringliggande för mig bekanta orter, sådane casus äro alldeles främmande, och hvilket jag förmodar skall; med ganska få undantag vara fallet inom hela fäderneslandet, så kan jag icke undertrycka min öfvertygelse, att samma uppgift har af ett mäktigare intresse, på sanningens bekostnad, tillkommit, endast för att undergräfva den med ringa jordbruk mindre bemedlade hemmansegaren rättigheten att till sitt husbehof, äfvensom något till afsalu, tillverka bränvin, hvilken rättighet således komme att öfverflyttas på fabrikanten.
Huruvida detta vore välbetänkt, eller biefve en nationalvinst', lemnar jag åt hvar och en rättänkande att efter en noggrann pröfning bedöma — jag tror det icke, — tvärtom föreställer jag mig, alt, om än bränvinstillverknings-lagstiftning etableras, som underkufvar och inskränker allmogens rättigheter, och med samma hyllar fabrikanlernes, skall denna lagstiftning med ännu hastigare fart bereda landels och folkets missöden.
Yi hafva talande bevis och exempel på, huru konstuppfinningen med bran vinstillverkningen, som ty värr så högt beprisas, förorsakat den stora och landsförderfveliga öfverproduclionen af bränvin, enär man vet, att år 1834 hefanus i4o,ooo enkla bränvinsredskap, och nu befinnas endast n3,ooo af detta slag, således nära hälften af första klassens redskap nedlagd; — man skulle trott, att bränvins-qvantitelen i samma nion skolat minskas, och 8 Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk.
Utlåtande, N.-o 128. hade ovedersägeligen också gjort det, om endast rättigheten att få begagna enkla redskap hade fått qvarstå.
Väl är det snnnt, att all konstuppfinning till sköna och lyckliga föremål bör hyllas och befordras till framgång, men då vi alla måste medgifva, att bränvin till öfverflöd är ett olycksbringande ondt, så torde jag billigt få fråga, om det icke vore hvarje sann fosterlandsvän värdigt alt hellre förqväfva denna uppfinning, hvarigenom detta onda till en mängd utrotas, än utbreda den; ty icke lärer det fattiga folket blifva mera förbättradt hvarken lill kropp eller själ, eller till sin ekonomiska ställning, för det bränvinet hemtades från fabrikanten.
Fabrikstillverkningen af bränvin verkar således lika skadligt på helsa och moral, som husbehofsbränningen; men den verkar ännu skadligare, än den sistnämnde på folkets, eller i synnerhet allmogens ekonomiska ställning, och det år tvifvelsutan, att, om bränvinsbrännings-lagstiftningen skall fortskridande framgå på den bana, att konstbränningen får obegränsadt utbreda sig och sina skadliga verkningar, blifva dessa lika som privatbankerne de kraftigaste medel att indirect förstöra hela nationens välstånd, och inom få år omstörta den förut temmeligen kraftfulla stora massan af folket, den svenska almogen, till trälar och fattighjon.
Emedlertid sedan det nu blifvit
Utskottets beslut att i underdånighet ingå till Kongl. Maj:t med den föreslagna skrifvelsen, såvida Ständerne sådant tillstyrka, vågar jag vördsamt föreslå, alt denna skrifvelse underdånigst innefattade den önskan, att Kongl. Maj:t, med fästadt afseende å vårt lands förhållande, äfvensom det öfverflöd af bränvin, hvarmed det besväras, täcktes fästa Nådigt afseende å den allmänna klagan, som inom hela landet förspörjes öfver den mängd bränvin, hvilken fabriksmässigt med konst-apparater nu tillverkas, samt framlägga det förslag uti Nådig Proposition till nästkommande Rikets Ständer, att all konstbränning, som bedrifves med eller utan Anga, måtte upphöra, och tillverkningen i det ställe endast ske med enkla redskap, dein Ständerne utan all villrådighet, och med tillförlitelig noggrannhet rätlsenligt kunna beskatta.” Häruti instämde Herrar Lundgren och Akerberg samt Riksdagsfullmäktige Per Olsson, Lars Pettersson, Jonas Kylander, Lars Larsson, Efraim Larsson, Bengt Ericsson, Jöns Jönsson och Per Bengtsson.
Af Allm. Besv.- och Ekon.
UtlåtandeN.-o 128. 9 Af Riksdags full magt igen Andreas Benglsson från Jönköpings län: ”Då Utskottet beslutat att, emot ordalydelsen i 56 § . jdiksdags-Ordningen, upptaga en alldeles ny fråga, sorn icke blifvit väckt under motionstiden, får jag så väl emot ett sådant beslut, som äfven emot redactionen i den tillstyrkta skrifvelse!!, mig reservera.
Bränvinsbrännings-lagstiflningen, som under de sednast förflutna Riksdagarne varit ett vidlyftigt föremål för Rikets Ständers pröfning och öfverläggningar, med hvarje steg denna lagstiftning förment sig taga framåt, och till förbättring, har den i stället blifvit försämrad, både i ekonomiskt och moraliskt hänseende: i ekonomiskt, att den, igenom inskränkningen af husbehofsbränningen, blifvit fabriksbränning, oell således till vissa possessionaten och egendomsförvaltares fördel; i moraliskt hänseende dertill, att, igenom den i sednare tider uppfunna konstbränningen, en så stegrad produetion uppstått, att det helt och hållet öfversvämmat landet och städer, alt det onda derigenom gripit omkring sig i en fasansfull grad, och säkerligen, om inga mått och steg vidtagas lill branvinsflodens förminskande, sjunker samhället i en så lag moralite, att det knappast derur kan återställas.
Åtskilliga motioner i detta ämne blefvo vid denna Riksdags början afgifne, och man hoppades, att Rikets Ständer skulle uågot vidtaga.
Utskottet tillstyrkte visserligen, det dels en fördubblad skatt skulle af konstkännare erläggas, och dels att ett motsvarande jordegendomsvärde skulle ligga till grund för den stora afverkningsförmågan, som äfven förbud emot gårdfarihandel^ men hvad blef frukten häraf?
Utaf nationens störste och vittraste män blef det afslaget, emedan det låg i deras intresse, och på ett sådant sätt och för det samma iagttogs icke landets och det allmännas bästa.
Och då det visat sig, så väl nu, som vid föregående Riksdagar, att intet Rikets Ständer å sin sida vilja vidtaga de åtgärder, som äro af nöden och behofvet påkallade, är det alldeles öfverflödigt att besvära Kongl.
Maj:t att utarbeta något förslag i detta ämne, helst ett sådant förslag med all sannolikhet icke kan blifva antagligt för alla de meningsfractioner och intressen, som inom Representationen för närvarande ega rum.
Skulle Rikets Ständer tillstyrka den underdåniga skrifvelse!!, föreslår jag vördsamt, "att det", i anseende till den närvarande bränvinslagstiftningen, vi nu ega, måtte få följande förändrade lydelse: ”Att Rikets Ständer täcktes ingå till Kongl. Maj:t med en underdånig skrifvelse, med anhållan, det Kongl. Maj:t täcktes till näBih. lill R.
Prot. 1845, 8 Sami. 22 Haft. 2 10 Allm.
Uilatanle, N.-o 129. sta Riksdag låta utarbeta ett förslag till brän vinsbrännings-författning, och vid delta förslags uppgörande ej mindre taga landets ekonomiska fördel i betraktande, utan äfven det moraliska förderf, som i anseende till nuvarande bränvinslagsliftning eger rum, oell så väl med inskränkningen, som äfven beskattningen af konst- eller fabriks-brännerien måtte blifva Kongl.
Maj:ts Nådiga omtanka och uppmärksamhet vid de reglementariska stadganden för bränvinstillverkningen, och vid nästa Riksdag till Rikets Ständer framlägga Nådig Proposition i ämnet.
M f«9.
Utlåtande, i anledning af erhåll ne återremisser å Betänkandet N:o 8g, angående
Ränte försäkrings-, Lif ränte- och Liffor säkringsanstalters inrättande i Sverige.
Nämnde Betänkande har af Höglofl.
Ridderskapet och Adeln samt af Hederv.
Bonde-Ståndet blifvit Aterremitteradt; hvaremot Ilögv.
i5 Fem Färgerier och fyra Garfverier med icke betydlig tillverkning.
Inora Länet finnas dessutom 70 Tull-Mjölqvarnar, och 1,317 Husbehofs-Mjöl qvarnar ^ samt g3 Tull-Sågqvarnarj hvarutaf Lottefors finbladiga Sågverk i Bollnäs Socken är betydligast, och 280 Husbehofs-Sågq varnar. §• 4.
Jagt och Djurfångst bedrifves i några få Socknar af Helsingland såsom näring, men i de öfriga tillfälligtvis eller blott såsom nöje och tidsfördrif.
Fiske idkas uti alla delar af Länet, men betydligast i Helsingland, der både Strömmingsfisket uti de vid hafskusten belägne Socknarne är betydligare än i Gestrikland och vanligen mer än tillräckligt för Provinsens behof, och Laxfisket i Ljusne EHi*äfven är betydligare än uti Gefle Å, de enda floder inom länet, der någon betydligare fångst af Lax hittills ägt rum.
Lax fångas äfven uti Hafsfjordarne, stundom till större mängd.
Insjöfisket är, med få undantag, icke af betydenhet.
I anledning af Kongl. Brefvet den 10 Augusti i83G, samt Kongl.
Kammar-Collegii Kungörelse den 3o September samma år, hafva föreningar blifvit träffade om åtgärder till Laxynglets fredande, hvarom vederbörande Domhafvande insändt de vid HäradsRätterne förde protocoller för vinnande af fastställelse; och anses dessa föreningar framdeles kunna medföra den åsyftade goda verkan af Fiskeriernas upphjelpande, hvaraf behof de sednare åren visat sig.
Kolning och Körslor för Brukens behof är, såsom tillförene, för innevånarne i de flesta af Länets Socknar, synnerligast i Gestrikland, en hufvudsaklig binäring.
I Helsingland är Brukens antal mindre, hvarigenom der äfven finnas trakter, der förtjenst genom kolning och körslor icke kan påräknas.
Under sednare åren har brist på foder försvårat fororne, och stegrat priserna derå.
Försäljning af Träclvaror är för innevånarne uti flera af Länets Sock - i6 nar en binäring af mer och mindre betydenhet.