Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Om m a n ser s i g o m k r i n g i f a m i l j e r n a, skall man finna d e n största o e n i g h e t d ä r, h v a r e s t f ö r ä l d r a r n a g y n n a ett eller flere b a r n p å d e IDUN 1 8 9 9.
3 — andras bekostnad.
Föräldrar äro visserligen blott människor o c h såsom sådana äfven be- r o e n d e af s y m p a t i e r o c h a n t i p a t i e r, m e n d e h a e j r ä t t i g h e t att ö p p e t v i s a d e s s a k ä n s l o r, u t a n b ö r a t v ä r t o m s ö k a a t t i t r o t s a f alla s y m p a t i e r o c h a n t i p a t i e r v a r a fullt r ä t t v i s a vid b e h a n d l i n g e n af barnen.
Den gynnade b l i r e l j e s t ö f v e r s i t t a r e, till s t o r s k a d a f ö r s i g själf, o c h d e n t i l l b a k a s a t t a b l i r b i t t e r, k a n s k e till o c h m e d hatfull.
ö f r i g t v i s a r e r f a r e n - h e t e n d a g l i g e n, att föräldrar skörda föga t a c k af s å d a n a b a r n, s o m d e v i s a t m e r a k ä r l e k ä n deras syskon, då d ä r e m o t de mera styfmoder- ligt b e h a n d l a d e ofta k u n n a göra föräldrarna m e r a g l ä d j e ä n d e v ä n t a t o c h k a n s k e till o c h med förtjänat.
B a r n h a f v a r ä t t i g h e t att b e h a n d l a s o c h u p p - f o s t r a s m e d h ä n s y n till d e r a s e g e n i n d i v i d u a - litet o c h n a t u r l i g a b e g å f n i n g, t y y t t e r s t b l i r d e t ä n d o c k d e s j ä l f v a, s o m f å s t å sitt k a s t i lifvets strid.
O c h stark n o g för d e n n a o u n d - v i k l i g a s t r i d k a n b l o t t d e n b l i, s o m får ut- v e c k l a s n a t u r e n l i g t, s o m s l i p p e r att från b ö r - j a n missriktas o c h f ö r k r y m p a s af bristande f ö r s t å e l s e, af i n p r e s s a n d e t i e n g i f v e n f o r m.
Om n u f ö r ä l d r a r n a t y c k a, att n å g o t eller några af deras barn äro » underliga » o c h helt a n n o r l u n d a ä n d e själfva o c h de andra bar- n e n, s å f å d e i n t e t i l l å t a, att d e s s a b e g a b b a, f ö r l ö j l i g a eller r e t a d e t b a r n e t, s o m skiljer s i g från d e ö f r i g a, m e n å a n d r a s i d a n o c k s å s ö k a motarbeta dettas snarstickenhet o c h vanliga b e n ä g e n h e t att f ö r o l ä m p a d draga sig tillbaka och k ä n n a sig s o m en martyr.
Syskon skola r e d a n t i d i g t l ä r a s i g att r e s p e k t e r a h v a r a n d r a s o l i k a b ö j e l s e r o c h s m a k s a m t f r a m f ö r allt l ä r a sig att t a g a hänsyn till h v a r a n d r a, b å d e i o r d och handling.
D e n n a h ä n s y n, d e n fina t a k t e n, b e r o r y t t e r s t p å kärlek.
O c h d e t är till k ä r l e k v i s k o l a uppfostra våra barn!
M y c k e t tidigt, m e d a n d e ä n n u äro s p ä d a, m å s t e v i börja d ä r m e d.
H a r den e n e fått n å g o t g o d t, m å s t e m a n m e d e n b l i c k, e n v i n k s ö k a f ö r m å d e n att f r i v i l l i g t dela m e d sig.
Har den ene en sorg, sök då att g e n o m lämpliga ord väcka den andres m e d l i d a n d e, så att h a n s j ä l f m a n t t o r k a r s i n b r o r s eller s i n s y s t e r s t å r a r.
D e n människa, som redan i tidigaste b a r n d o m e n sökt att trösta sina s y s k o n i deras s m å sorger, skall ej l ä n g r e f r a m i l i f v e t s t å h å r d o c h kall, n ä r dessa kanske s o m bäst behöfva ett kärleks- fullt o r d, e n h j ä l p a n d e h a n d.
Kärleken pröfvas visserligen i de stora ögon- blicken, i d e n stora sorgen, i d e n stora gläd- jen, s o m b e v i t t n a s u t a n a f u n d, m e n d e n pröf- vas d o c k s ä k r a s t i d e t lilla, i h v a r d a g s l i f v e t ä p r o s a, d ä r v i i n t e a f s t u n d e n s h ä n f ö r e l s e lyf- t a s h ä n ö f v e r o s s s j ä l f v a.
D e t är o f t a s v å r a r e att t i g a, n ä r m a n h a r r ä t t, att till f ö r m å n f ö r en a n n a n a f s t å från e n l ä n g e n ä r d ö n s k a n, att u n d e r t r y c k a e t t v r e d g a d t s v a r, ä n att i ett i m p u l s i v t ö g o n b l i c k g ö r a ett s t o r t offer.
Så m y c k e t s o m m ö j l i g t b ö r m o d e r n g e n o m ord o c h e x e m p e l lära b a r n e n d e n kärlekens t a k t, s o m e j v i l l såra, e j v i l l b l o t t a d e n a n d r e s svaga punkt.
Ä r n å g o t af barnen m i n d r e be- gåfvadt, låt inte de andra spela öfversittare, s å d a n t s ä n k e r e n t a g g i h j ä r t a t p å d e n förre, gör d e a n d r a s h j ä r t a h å r d t o c h är d e t s t ö r s t a gift för syskonkärleken.
Och d e t är d e n n a s y s k o n k ä r l e k, s o m m a n i våra u p p l ö s n i n g e n s tider inte n o g kan be- tona.
B a r n e n böra vara g e n o m t r ä n g d a af k ä n s l a n att t i l l h ö r a s a m m a f a m i l j, d ä r e n står för alla o c h alla f ö r e n.
H a föräldrarna så s ö k t f o s t r a s i n a b a r n, a t t d e, så m y c k e t d e n m ä n s k l i g a n a t u r e n tillåter, ä r o h ä n s y n s f u l l a och kärleksfulla, söka b e r e d a hvarandra glädje, m i l d r a h v a r a n d r a s s o r g s a m t ä r o fullt m e d - v e t n a o m s i n i n b ö r d e s plikt s o m m e d l e m m a r HUSMÖDRAR i af s a m m a f a m i l j, att h å l l a s a m m a n, d å k u n n a far o c h m o r e n g å n g l u g n t s l u t a s i n a ö g o n.
De k u n n a v a r a fullt ö f v e r t y g a d e o m, att så- d a n a till k ä r l e k u p p f o s t r a d e b a r n a l d r i g k o m m a att öfvergifva hvarandra, utan, hur ö d e t s lotter ä n m å falla, a l l t i d s k o l a h j ä l p a n d e o c h s t ö d - j a n d e stå v i d h v a r a n d r a s sida.
H ANNA F R A N K AMKE.
I D U N S T I L L » MIAL », FÖRFATTARINNAN AF SKISSEN » BAGATELLER ».
T) EN SOM S K R I F V E R denna blygsamma kritik är en ung man, s o m m e d nöje läser skisser o c h berättelser såväl uti I d u n s o m annorstädes, där så- dana äro tillfinnandes.
M e n han är kritiskt anlagd och vill gärna mästra, o m berättelsen eller skissen lämnar rum för några anmärkningar.
Mials skiss » Bagateller » (Idun D:r 3 8 o. 3 9) be- redde mig mycket hufvudbry.
Är det meningen att framställa den unga frun, Signe, s o m en beklagansvärd martyr, s o m påkallar allmänhetens medkänsla?
Ja, slutet gör intryck där- af, o c h säkert är, att många unga flickor o c h fruar, som äro lika nyckfulla o c h lynnessjuka s o m » Signe », inbilla sig, att den äkta mannen, Claes, är ett odjur till man, icke värd att äga en sådan förträfflig hustru.
Eller är det författarinnans mening att blotta svagheterna h o s den unga frun i klandrande af sikt till uppfostran o c h varnagel för Iduns unga läsa- r i n n o r?
Ja, då har jag intet annat att anmärka än det, att afsikten icke är vunnen, ty som sagdt, skis- sens totalintryck blir väl ändå det, s o m slutet o c k tämligen tydligt angifver, att Claes ' uteblifvande den där aftonen blef för Signe en händelse, » lika svår att bära s o m en af lifvets tyngsta sorger ».
Min mening är, att Signe gärna kan gå där o c h sörja en tid, tills h o n fått lära sig att lägga bort att vara » till ytterlighet snarstucken », o c h Claes b o r d e för länge sen ha » tröttnat på att utforska anled- ningen till lilla fruns misstämning ».
Har misstäm- ningen icke bättre orsak för sig, än att densammas upphof skall behöfva gå o c h grubbla öfver, hvad han möjligen kan ha gjort för ondt, då är den o c k alldeles oberättigad.
Claes var j u en beskedlig gosse, s o m älskade sin fru.
H a n bar h e m vackra och dyrbara rosor till h e n n e o c h » skar skorpor » i sitt anletes svett, för att lätta bördan för sin » rara », allt under det h o n förde smått spektakel m e d sin uppoffrande hjälte.
Så k o m kvällen, s o m » ingen glädje i världen kunde utplåna » för stackars liten.
H o n hade fått ett sådant där anfall af misshumör, omotiveradt och f ö r vederbörande obegripligt s o m alltid.
Claes lämnade det äktenskapliga h e m m e t nedslagen o c h ångerfull, fast han ingenting medvetet förbrutit, men hade den turen att träfia ett par gamla stu- dentkamrater från Upsalatiden, o c h tack vare dessa och sitt beskedliga lynne, eå kunde han senare » i u p p r y m d t tillstånd » meddela sin fru, att han ej k o m hem till kvällen, emedan han tillsammans m e d sina akademikamrater skulle supera å Operakällaren.
Under tiden hade emellertid en förändring för- siggått i hjärnan på den lilla frun.
» H o n kände i n o m sig, att allt var hennes fel ».
» Det var ensamt hon, som bar skulden ».
H o n föresatte sig att blif- va annorlunda, o c h redan denna kväll b e r e d d e h o n sig till att mottaga h o n o m mycket varmt.
Men så kom det där ödesdigra telefonmeddelandet, att Claes stannade borta hela aftonen m e d sina kamrater, och så inställde sig den där smärtan, s o m skulle kännas hela lifvet ut.
Det var väl den vanliga kvinnologiken, s o m sade henne, att den äkta mannen naturligtvis b o r d e ha reda på, där han vistades, hvad s o m hade försig- gått m e d lillan där h e m m a.
H a n b o r d e under på- verkan af en rätt kärleks öfvernaturliga lag känt på sig, att hans lilla fru gjorde så vackra föresatser och förberedelser till ett varmt mottagande, m e n då n u han var en sådan grobian, att han inte kunde veta detta, så blef han d ö m d .att hela lifvet igenom gå o c h bära sorgen öfver att hafva sköflat sin ma- kas lycka.
» Det kunde nämligen ej bli n å g o n för- klaring, ty detta låg ej för henne ».
Det kan naturligtvis aldrig falla sådana unga fruar s o m Signe in, att en äkta man äfven kan bära på andra varma känslor i sitt bröst vid sidan önska e t t v e r k l i g t d e l i k a t kaffe, s o m d e s s u t o m ställer sig b å d e d r y g t o c h b i l l i g t, köpen G R A F S T R Ö M &amp; C: o s Ångrostade Kaffe.
_ IDUN 1899.
4 _ KVINNLIGA Sankt Birgitta o c h drottningarna Filippa o c h Ulrika Eleonora, såsom äfven varande för- tjänta att ÄRESTODER.
U NDER DENNA R U B R I K hade I d u n år 1 8 9 4 i s i n a spalter en uppsats, hvari framhölls, huru den s v e n s k a n a t i o n e n med varm fosterländsk ifver ärar m i n n e n a af s i n a s t o r e män g e n o m att i b r o n s föreviga deras gestalter och ställa d e m s o m m a - nande o c h upplyftan- de e x e m p e l för s a m t i d och eftervärld, och huru, m e d a n l e d n i n g däraf, tiden äfven b o r d e vara inne för det kvinnliga Sverige att p å l i k n a n d e s ä t t A. Blomberg foto.
h u g f ä s t a m i n n e n a af m ä r k l i g a s v e n s k a kvin- SKANSENS VÅRFEST: MARKNADSPLATSEN.
nor, hvilkas handlin- g a r o c h p e r s o n l i g h e t e r i e j mindre grad än af dem, s o m äro för kära fruns räkning.
Känslan m ä n n e n s spridt glans öfver fäderneslandet.
för goda kamrater t. ex. från en oförgätlig studietid.
Om en sådan känsla lägger beslag på h o n o m under Emellertid vann den några korta kvällstimmar en o c h annan gång under lif- vet, så skall en förståndig fru endast finna detta då framkastade idén vara helt naturligt, m e n en egennyttig, nyckfull i n g e n e g e n t l i g tillslut- och oförsonlig fru, sådan s o m » Signe&gt;, h o n är ange- n i n g från I d u n s läse- lägen att ställa o m så, att denna händelse blir in- krets — o c h saken körsporten till en huslig misstämning, s o m skall vara hela lifvet ut Ä n d å är en sådans natur så föll i g l ö m s k a.
upphöjd o c h säreget ädel, att det aldrig kan blifva I dessa dagar har tanke på att taga första steget till förklaring för d o c k e n ärad insän- att k o m m a till förståelse igen, ändock h o n vet, att mannen älskar henne, o c h h o n älskar mannen.
d a r e i ett till S v e r i g e s kvinnor riktadt upp- Claes var enligt min mening en ö m äkta man, god, uppoffrande o c h förståndig, fast möjligen e n rop, s o m v i afjrtrym- smula för beskedlig.
Signes största fel torde varit messkäl endast kunna lynnesfel, blandadt med en falsk föreställning o m fragmentariskt med- finkänslighet.
H e n n e s beteende företedde brist på d e l a, t a g i t till o r d a f ö r de egenskaper, s o m bäst kläda o c h bäst gagna e n ung maka.
* planens realiserande.
Denna kritik är ett snabbt nedskrifvet intryck, som skissen kvarlämnadé hos mig.
Uti en skiss har man j u rätt att fantisera så där tämligen ohäjdadt; händelserna, som tecknas, äro j u där af underordnad betydelse, m e n inflickar man en hän- delse, så b ö r d e n vara ett klart uttryck för för- fattarens mening.
Så är det ej uti här kritiserade berättelse, ty jag är öfvertygad o m, att författarin- nan ej afsåg att klandra den äkta mannen o c h göra den unga kvinnan till en missförstådd o c h oskyl- digt lidande martyr.
Så uppfattas likväl saken af en mindre f ö r s i g k o m m e n läsekrets.
En ung läsa- rinna ser ett föredöme, s o m ej är vare sig godt, nyttigt eller riktigt.
OLAESON.
» M e r o c h m e r, » sä- ger b l.
a. u p p r o p e t s författare, » börjar m a n uppmärksamma våra stora m i n n e n o c h d e store m ä n, s o m djupt A. Blomberg foto.
och ärofullt ingripit i SKANSENS vårt folks ö d e n.
M a n h a r ä l s k a t att i b r o n - sen föreviga dessa fosterlandets söner, hvilka p å d e t e n a eller a n d r a o m r å d e t g j o r t i n s a t s e r, som spåras g e n o m tiderna.
M e n ännu äger Sverige ingen bildstod af n å g o n m ä r k l i g k v i n - na.
H a vi då inga högsinta o c h ädla kvin- n o r att h e d r a?
Från historiens blad träder oss bilden af d e n h u g s t o r a o c h hjältemodiga Kristina Gyllenstierna till m ö t e.
U t a n t v i f v e l är m i n - net af h e n n e bland dem, s o m främst böra npplifvas.
S v e n s k a k v i n n o r af alla å l d r a r o c h s t å n d!
F ö r e n e n s alltså i e n - d r ä k t o c h k r a f t i g t ar- b e t e f ö r att r e s a S t u - rens m a k a en bild- stod! » A. Blomberg foto.
SKANSENS V Å R F E S T: PA DANSBANAN.
Så långt uppro- pets författare, hvil- ken dessutom nämner ihågkommas.
Våra för den vackra tanken intresserade läsarinnor h a f v a tvifvelsutan åtskilliga andra att f ö r e s l å; e x e m p e l v i s finnas i n o m k o n s t e n s och litteraturens o m r å d e n n a m n e n J e n n y L i n d, A n n a Maria Lenngren o c h Fredrika Bremer.
S o m f r å g a n e m e l l e r t i d till s i n art s y n e s o s s v a r a a f d e n b e t y d e l s e o c h o m f a t t n i n g, att d e n förtjänar att närmare diskuteras, äro v å r a läsarinnor hjärtligt v ä l k o m n a i I d u n s med inlägg o c h förslag, s o m k u n n a sakens utredning BRÖD och eventuella EFTER spalter gagna realiserande.
VIKT.
H Ä R O M D A G E N, då jag k o m gående upp- för Humlegårdsgatan, mötte jag just u t a n f ö r B e r g s k o n d i t o r i m i n v ä n i n n a, fru B.
Alltid charmant o c h älskvärd, nu iförd en splitter n y, elegant v å r k a p p a.
Min artigaste hälsning, det förbindligaste s v a r, e n fin, b e h a n d s k a d h a n d s t r ä c k t e s f r a m, och j a g b u g a d e m i g öfver d e n s a m m a.
En invit att f ö l j a m e d, j a g v ä n d e o m o c h g i c k t i l l b a k a.
» Äh, hvilka tider vi l e f v a i.
» b e k y m r a d t m i n interlokutris.
började VÅRFEST: RYTTARTRUPP I FESTTAGET.
» Ja, ett v ä d e r, s o m.
» » N e j, j a g m e n a d e inte vädret n u; enfaldiga m ä n n i s k a, t r o r n i, j a g t a l a r o m slikt l a p p r i; nej, j a g m e n a r för räntestegringens skull. » Jag såg n o g m y c k e t förvånad ut.
B:s s a l o n g fick a l d r i g t a l a s o m affärer, kunde nu.
I fru hvad H o n fortsatte litet otåligt: » Förstår ni inte, a t t j a g är b e k y m r a d f ö r m i t t h u s h å l l; b r ö d e t är så d y r t.
» J a g kastade en kanske hånfull blick p å d e n dyrbara vårkappan o c h tänkte, att brödet torde inte vara den drygaste utgiftsposten för h e n n e s herre o c h m a n.
H o n såg m i n m i n och förstod den.
» Seså, låt n u bli d e där funderingarna o c h v a r snäll o c h hjälp m i g en s m u l a.
» Jag lofvade beredvilligt, m e n förstod inte riktigt ...
» N i skrifver j u i ' I d u n ', hr H e n n i n g s?
» Jag bejakade frågan; hvart samtalet syftade.
n u b ö r j a d e j a g förstå, &gt;Ja, ser n i, n u är d e t så, att f ö r h v a r p r o - c e n t, s o m r ä n t o r n a s t i g a, så m i n s k a b a g a r n e b r ö d e t.
eller o c k s å s ä t t a d e u p p p r i s e t, eller också göra d e b ä g g e delarna.
A t t sätta u p p p r i s e t d e t g å r i n t e så lätt, i s y n n e r h e t p å
— W. Falilstcdt foto.
VÅRFEST: H O F D A M E R N A S VAGN bröd, s o m bara kosta n å g r a öre, m e n försåtligt m i n s k a s v o l y m e n, så att m a n får m y c k e t m i n - d r e v a l u t a f ö r s i n a p e n g a r, d e t g å r så b r a.
Men ser n i, o m m a n l y c k a d e s få d e n f ö r ä n - d r i n g e n g e n o m f ö r d, att b r ö d e t s å l d e s efter vikt, d å v o r e d e t o m ö j l i g t att l u r a d e k ö p a n d e.
» » M e n är n i s ä k e r krympt? » p å, att brödet verkligen » J a a d å, fullt s ä k e r.
O c h ser n i, j a g t a l a r i n t e b a r a f ö r m i g, j a g är s ä k e r p å, att m å n g a h u n d r a h u s m ö d r a r dela m i n a åsikter, b å d e i S t o c k h o l m o c h i l a n d s o r t e n; d e t v e t j a g för- resten. » » M e n h v a d hjälper det, o m j a g framhåller f ö r d e l a r n e, d e o e m o t s ä g l i g a f ö r d e l a r n e f ö r alla h u s h å l l af, att b r ö d e t säljes e f t e r v i k t, o m i n g e n b a g a r e vill sälja sitt b r ö d p å d e t v i s e t?
» » F ö r d e t f ö r s t a är d e t a l l t i d e n g o d s a k att v ä c k a u p p m ä r k s a m h e t e n p å, att e t t ö n s k e m å l v e r k l i g e n är ett s å d a n t, o c h v i d a r e så v o r e det väl märkvärdigt, o m inte p å det sättet v i husmödrar skulle k u n n a sammansvärja oss o c h b o y c o t t a — d e t h e t e r j u så p å e r t s o c i a l - s p r å k — d e b a g a r e, s o m i n t e s ä l j a b r ö d e t efter vikt.
— N e j, m e n se, professorskan J.
; v e t n i, att m i n m a n sa '.
» D ä r m e d v o r o v i i n n e på ett a n n a t k a p i t e l, och det blef inte mer taladt o m brödet under den promenaden.
M e n som j a g lofvade under- rätta Iduns läsarinnor o m det önskade n y a s y s t e m e t f ö r att k o m m a å s t a d d i s k u s s i o n o c h b r i n g a f r å g a n n ä r m a r e till l ö s n i n g.
så h a r j a g här m e d d e l a t vårt samtal.
L ENNART VÅRA H ENNINGS.
» T / " A L S K O N U N G E N &gt; J O H A N N S T R A U S S, har den * 3 dennes aflidit i W i e n.
H a n v a r f ö d d 1825 och h a r, såsom allbekant är, komponerat e n följd af valser, b l a n d h v i l k a » A n d e r schönen blauen Donau », kanske ä r d e n allra populäraste.
Hans o p e r e t t e r, s o m j u g å t t äf- v e n ö f v e r s v e n s k a sce- ner, ä r o i friskt m i n n e och h a i sitt goda lyn- ne o c h sina sprittande takter betingelsen för att l e f v a l ä n g e ä n n u; v i er- inra blott o m » Läderlap- pen » o c h » Det lustiga kriget ».
Strauss, som bar titeln kejserlig hofbal- musikdirektör, h a r tidi- gare m e d s i n ypperliga orkester gjort vidsträckta resor i E u r o p a och A m e - .TOHANN — IDUN 1899. w. Falilstecl ' foto SKANSENS har 5 STRAUSS.
I FESTTAGET.
SKANSENS VÅRFEST: " p N F Ö R F A T T A R I N N A S 80-ARS J U B I L E U M.
D e n äfven i Sverige välbekanta danska författarinnan Magdalene Thoresen fyllde d e n 3 dennes 8 0 år.
D a g e n firades i Köpenhamn m e d storarta- de hedersbe- tygelser för den vörd- nadsvärda ju- bilaren, o c h konungen af Sverige till- delade hen- ne d e n v i d kröningen i Trondhjem 1873 stiftade förtjänstme- daljen i guld.
F r u Thore- sen, s o m de- buterade i slutet af 1850- talet m e d e n samling dik- ter, h a r ut- MAGDALENE THORESEN.
gifvit flere noveller, som öfversatts till svenska, såsom » Signes historia » o c h » Solen i Siljedalen ».
V i d a r e h a r h o n utgifvit skil- dringar från västkusten och » Från midnattssolens land ».
A f hennes skådespel uppfördes » Ett rikt parti » 1870 och » I n o m hus » 1878 i Stockholm.
» T3EVISIONEN BESLUTEN, DREYFUS PA HEM- V Ä G!
» — se d ä r d e t budskap, som likt e n ljungande befrielsens blixt f r å n Frankrikes kvafva himmel flammat u t öfver a l l världen.
Kassations- domstolens utslag afkunnades den 3 dennes och be- stämde målets återförvi- sande till n y behandling inför krigsrätt, som skall sammanträda i Rennes.
Till denna händelse af världshistorisk betydel- se b r i n g a v i i d a g b i l - den af presidenten i ALLEGORISK GRUPP I FESTTÅGET.
TJÄRAN D E N F Ö R H Ä R J A N D E E L D S V Å D A, s o m i - * - f ö r l i d e n v e c k a l a d e e n s t o r d e l a f T ö r e b o d a k ö - p i n g i aska, meddela v i i dag e n fotografisk v y.
D e t lifaktiga samhällets tätast bebyggda del grusa- des d ä r v i d till jorden, 1 4 tomter afbrändes fullstän- digt o c h e t t hälft tusental människor blefvo hus- villa.
Förlusten uppskattas till e n half million k r.
STRIDIGA ERNST VILJOR.
SKILDRING HÖGMAN.
D E T B L E F M E D E N S så u n d e r l i g t t y s t i n n e p å kontoret, alldeles som n ä r m a n står i a f v a k t a n p å, a t t e t t s p r ä n g s k o t t s k a l l b r i n n a af.
B r o - gren senior föll b a k u t i stolen och l ä t h ä n d e r n a sjunka af idel h ä p n a d, och Lottas t u n n a b a r m satte k l ä d n i n g s l i f v e t i o v ä n t a d v å g r ö r e l s e.
M e n s å fick vreden luft i d e gamla struparne, och ett oväder a f h ä f t i g a o r d o c h v å l d s a m m a gester sopade f r a m ge- n o m kontoret.
H v i l k e n gränslös o t a c k s a m h e t!
h v i l k e t för- r ä d e r i!
O c h h u r skulle d e t t a sig u t i folks ögon, att h a n n u l ä m n a d e fadern för att begå det kolossala missgreppet a t t etablera sig s o m k o n k u r r e n t.
T y d e t var e t t m i s s g r e p p.
e n d u m h e t u t a n m å t t a!
T ä n k s j ä l f.
h v a d skulle det b l i f ö r omsättning för e n d y l i k affär n u m r o t v å i e t t så litet sam- hälle?
E l l e r t r o d d e h a n sig k u n n a v i n n a f a d e r n s k u n d e r?
H v a d i n b i l l a d e h a n sig för ö f r i g t f ö r m å uträtta m e d två t o m m a händer?
E n butik och ett lager snyter m a n inte u r näsan.
Ä n borgen d å!
Fabrikerna vilja minsann ha garanti *.
m e n fadern ämnade inte rita så m y c k e t som e t t streck för hans räkning.
.. a l d r i g!
H a n torde vara god och lägga d e t p å m i n n e t!
» Inte vill jag h a ditt namn, » genmälde M å r t e n saktmodigt, n ä r stormfloden brusat f r a m öfver ho- Kassationsdomstolen Ballot-Beaupré, föredra- gande sin r y k t b a r a rap- p o r t v i d r ä t t e n s slut- sammanträde — denna manligt värdiga o c h omutligt logiska frikän- nelseakt öfver d e n olyck- liga fången p å Djäfvuls- ön, s o m gjorde ett så gripande intryck p å d e n ä r v a r a n d e, a t t m a n ef- t e r dess, u n d e r a n d l ö s tystnad afhörda, slutord såg allvarliga gråhårs- m ä n brista i tårar, kvin- nor omfamna hvaran- dra, o c h hörde lättade hjärtans jubelrop ofri- villigt b r y t a sig f r a m.
rika.
BALLOT-BEAUPRE AF F O R E D R A G E R SIN RAPPORT I KASSATIONSDOMSTOLEN.
— L. Ericson foto.
FRAN TOREBODAS BRANDRUINER.
n o m; » det vore j u e n orimlighet, a t t d e n ene kon- kurrenten skulle understödja den andra.
Jag h a r bara velat underrätta dig o m m i n plan.
N u kän- ner d u den. » B — lilja, tyckte M å r t e n, n ä r h o n lade sitt h u f v u d m e d d e m j u - k a, b l o n d a flätorna i n t i l l h a n s skuldra.
Och h o n blef alltid så glad, när han öfverraskade hen- n e m e d dessa tillfälliga besök, ty hon behöfde hämta m o d af hans styrka och orubbliga till- försikt.
Hon gick stundom m e d skräcktankar, bäfvande för sin lycka.
D e t v a r s o m ett hus, byggdt p å ofri grund.
För hennes skull hade Mår- tens fader i sin vrede oåterkalle- ligt stängt sina dörrar för d e m.
Och hvad skulle v ä l inträffa, o m M å r t e n s affär e j b u r e sig, u t a n h a n en vacker dag nödga- des a f t r ä d a a l l t s a m m a n s till sina borgenärer?
D å blefve de naturligtvis försatta p å b a r backe, och ingen skulle förbar- m a sig öfver d e m; k a n s k e tvärt- o m hela staden, s o m n u v a r intagen a f s y m p a t i till deras förmån, därför a t t d e t dristiga alltid vinner a n - k l a n g, så länge d e t h a r l y c k a n m e d sig, f ö r a k t f u l l t droge sig i f r å n d e m, s o m f r å n b r o t t s l i n g a r, p å h v i l k a e n h ä m n a n d e N e m e s i s slår n e d.
F r å n s a l s f ö n s t r e t k u n d e h o n s e g a f v e l n .på s v ä r - faderns h u s v i d Storgatans krök.