Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid iA:de och Om Utskottet i allmänhet icke varit berättigadt att från Justitise-Ombudsmannen* blotta tillkännagifvanden hemta anledningar till Lagförslag; si har Utskottet i synnerhet saknat en sådan anledning uti de händelser, som i dessa anmärkningar omförmälas.
Att nu gällande straffbestämmelser för Romare , LagTJislotids tJtlåiande N;o 163.
3t eller annan Embetsmansom later någon till bekännelse pinas , icke äro behäftade med sadan a brister, att vada för personlig frihet och säkerhet kan deraf uppkomma, bar Utskottet , med anledning af Herr Rosenqvists serskilda derom väckta motion , sökt i sitt deröfver allemnade serskilda Betänkande , N:o l3l , ådagalägga»
Att all granskning hos Rikets Ständer eller deras Utskott af Domstolars eller Myndigheters beslut och verksiälligbets-åtgärder är grundlagsvidrig , hac redan har ofvan blifvit visadt.
Domstolens beslut uti den fråga, som i 1 j:da Anmärkningen omtalas, har icke mer, än andre dess domslut, egenskapen af lagförklaring j och kunde hvart och ett af högsta Uomaremagten meddeladt utlåtande betraktas såsom en förklaring af Lagens rätta mening, så skulle förevändning aldrig saknas att draga Högste
Domstolens förhandlingar under lagstiftande magiens pröfning.
Vid 16\de Anmärkningen.
Då det beror af Justitise-Ombudsmannen att, såsom honom bäst synes, inrätta och ordna de Berättelser och den Redogörelse j som af honom afgifvas, lärer deras innehåll och uppställning icke kunna Utskottet tillräknas; och ehuru Utskottet icke erkänner »ig hafva varit af Lag eller sedvana förban - 33 LagUt slottets Utlåtande JV.-o 153. det att samla och vid sitt Betänkande foga de Lagförklaringar och Rescripter, sorn deri otnförmälas, vill
Utskottet likväl destohellra med beredvillighet nu gå den härutinnan yttrade önskan till mötes, som flera af de framställda inkasten emot Utskottets öfver dem fällda yttranden lära derigenom förfalla; kommande således berörde Förklaringar och Rescripter att detta Utlåtande åtfölja.
— Att föreslå , det alla lagförändringar samt skrifvelser till påminnelse om Författningarnes efterlefnad ovilkorligen skola af trycket tit — gifvas och allmänneligen kungöras, derti.l har Utskottet ej kunnat af Justitise Ombudsmannens skrifter hemta anledning ; och då Herr Hjertås härom gjorda anmärkning icke blifvit framställd i form af motion, finner Utskottet sig ej eller befogadt att något yttrande deröfver nu afgifva- — Huruvida åter Justitia - Ombudsmannens underdåniga hemställningar blifvit letnnade utan afseende, det har Utskottet ansett sig lika litet behörigt att undersöka, som att meddela upplysning angående de förhållanden , hvilka må hafva dertill föranledt , enär något kall att medla emellan Statsmagterne icke är Lag-Utskottet uppdraget.
Vidkommande de anmärkningar, sorn blifvit gjorda emot Utskottets yttranden öfoer - LagUtiiotieis Utlätan/Ie N:o »55. §3 ver Justities-Ombudsmannens serskilda anmälanden och förslag, får Utskottet afgifva följande förklaringar; Vid usta punkten Stadgandet om upprättande af förteckningar öfver alla häktade personer och or« forteek ningarnes inlernnande till vederbörliga autoriteter , kan icke, efter Utskottet* omdöme , anses annorlunda än såsom ea reglementarisk föreskrift, den der icke harr de egenskaper, sorn bestämma väsendet af en criminal-lag.
För att emedlertid icke lemna den härom af JustitiiE-Ombudsmannen väckta angelägna fråga, som icke bestämt tillhör Utskottets befattning, alldeles å sido, trodde
Utskottet sig kunna taga den medelväg att tillstyrka, det matte förslag till fullständigare föreskrifter härutinnan, i form af önskan , till Kongl. Majit L underdånighet frambäras.
— Att sjelfmant, utan väckt motion, föreslå ändring af 17 §. i JustititseOmbudsmans - Instructionen , kunde, äfven om ändringen syntes af behofvet påkallad, icke tillkomma Utskottet.
Bih, lill Riht-St.
Prot, igaj} och 1825.
7 Sami, % Afä. 3 $:dje B:t, 4ide Ht, 5 4 LagUtskottets Utlåtande K-.o 155.
Vid 4:de punkten.
Utskottet har redan förut haft tillfälle att, såsom en hufvudgrnnd för ali lagtillämpning, framställa den satts, att, der Grundlag och annan , allmän eller enskild, Lag komma i strid, den senare skall vika för den förra.
Då denna grundsatts, efter Utskottets tanka, är allmängiltig, ansåg Utskottet icke behöfligt att för det serskilda fall, sorn här fästat Just itiaä-Ombudsrnannens uppmärksamhet, föreslå en serskild förklaring.
Att åter gå utom den af Justinaa Ombudsmannen anmärkta omständigheten, eller tillstyrka underdånig begäran om Krigslngarnes bringande till full likstämmighet med Grundlagen i alla de fall, der öfverensstämmelse saknas, det har Utskottet icke kunnat, utan att frånträda den af Utskotter antagna principen alt behandla Justitia; Ombudsmannens Berättelrer lika med enskilde motioner; och att framlägga förslag till stadgande om Krigslagarnes upphäfvande i allt, som må finnas stridande mot Grtindlagen , fann Utskottet så mycket mindre lämpligt , som det är Kongl. Majus egen höga rättighet att låta författa Krigsartiklarne „ hvilkas omarbetning ock nu be* söi )es. •
LagUtskollels Utlåtande Nio l5j. 35
Vid 5\te punkten.
Vid granskning af flere bland de skal , som finnas anförde emot
Utskottets i denna punkt afgifna förslag till underdånig anhållan , det Kongl. Maj:t täcktes, till förekommande af så beskaffade förhållanden, sorn det deruti omförmälda , låta för Öfver- Commendanten och Commendanten öfver Stockholms Garnizon utfärda tjenliga föreskrifter, har Utskottet funnit dem öfverväga de grunder, hvarå tillstyrkandet sig stödjer.
— Att någon Jnotsvarig förändring i Utsöknings-Balken, eller erforderliga stadganden för Commendanten i Stockholm, icke äro af Utskottet jemte förslaget uppgifne, har Utskottet väl icke ansett innebära skäl till förslagets förkastande, enär, å ena sidan, någon ändring i allmänna Lagen icke synes af förslaget påkallas, och , å den andra, uppgörande af Instruciion för Commendanten icke kan tillhöra Utskottet; men, i betraktande deraf, att det förhållande, hvars rättelse genom ifrågavarande underdåniga anhållan varit åsyftad , redan förut väckt Kongl. Majus uppmärksamhet, så att General-Adjutanten för Arméen och Justitise-Cancelleren erhållit befallning att till Kongl. Majit i underdånighet inkomma med förslag till närmare föreskrift i ämnet ; att det af dessa Embetsmän redan afgifaa förslag äfven blifvit öfverlemnadt till LagUtskaitits Utlåtande N;i» 1^3.
Vederbörande , för att profves i sammanhang nied granskning af forslaget till ny Krigs-, lag, och alt således enar och skyndsam rättelse härutinnan är, utan påminnelse från Pikets Ständers sida , att förvänta , har Utskottet trott sig böra frånträda sitt ofvanberörde förslag, och till Rikets Ständer hemställa, om ishs den derom väckta frågan må förfalla.
Vid 6de punkten, Någon fråga om en mindre laglikmätig rättegångsordning vid policemyndigheterne är icke af J usiiliar-Ombuilsmannen väckt, och Utskottet har ej eller derom fällt något yttrande, som med fog kan tydas till likgiltighet för lagliga rättegångsforrner.
Endast i förbigående , ibland skälen för afstyrkande af bifall till Justitiae-Ombudsmannens hemställan om rättighet för Pplicedomare att afdöma brottmål , som ej äro af urbota beskaffenhet , har blifvit nämndt, hvad ej eller Herr Hjerta tyckes förneka , att
Policemagtens bestämmelse medgifver ett från den allmänna rättegångsordningen afvikande ransakningssätt.
Utskottet anser sig behöfva närmare utveckla sanningen af detta yttrande , må, till undvikande af missförstånd, här anföras, att Utskottets mening icke är eller kan vara den, som skulle; vid Policedomstolar ett olagligt rättegångssätt kunna vara tilj LagUlslotitts
Utlatand* N:o 153; låtligt, utan endast, att en meia summarisk och till brotts upptäckande verksammare ordning, än vid allmänna domstolar, der må ega rum.
— De af Herr Professor Geijer anför, de omständigheter äro, ehuru vigtiga, dock icke andra, andem Justitia»-Ombudsmannen framställt och Utskottet förut besvarat.
En hänvisning till Betänkandet gör alltså i detta afseende tillfyllest.
Vid 8:de punkten.
Maj:ts nådiga Utslag den 26 Augusti 1772, angående tiden för testamentens uppvisande hos Domaren , i Härjeådalen , är icke, såsom Rutberg förmenat, en förklaring öfver, utan ett undantag från allmänna Dagen , föranledt af nämnde orts serskilda beskaffenhet.
Om anledningen till och behofvet af nämnde undantag upphöra, lärer det bero af Kongl. Maj:t att detsamma upphäfva ; och ömtåligheten om ltikets Ständers rättigheter, såsom Lagstiftare, synes här så mycket mindre kunna anses sårad, sorn ifrågavarande Utslags återkallande måste blifva en naturlig följd af den föreslagna
Lag förändringen.
Vid g:de punkten.
Den tolkning af 7 §. 87 Cap.
Byggninga;Balken, sorn Rutberg, i rak motsatts emot 38 LagXJtskoittr* Utlåtande N:o 15 3.
Utskottets yttrande, framställt, lärer icke uthärda en mogen granskning.
Lagen är derutinnan tydlig och klar, att det är hemmansegaren, som skall låta hålla husesyn, innan landtbo afflyttar, och lemna honom , som tillträder, en afskrift deraf, till bevis, huru han hemmanet emottager.
Underlåter nu hemmansegaren detta , och har ej landtbo i contractet förbundit sig att, utan afseende å hemmanets belägenhet vid tillträdet, detsamma i fullgodt stånd aflemna ; så måste hemmansegaren, om han sedan kärar å missbyggnad och vanhäfd , vara skyldig att sitt käromål bevisa , derest han vill binda landtbon till annat ansvar eller andra åligganden , än 5 och 5 i ofvanberörde Gap. utstaka, Syne-instru* mentet är visserligen för landtbon ett gagneligt bevisningsmedel mot käromålet ; men om jordegaren, med uppsåt eller af försummelse , icke låtit hålla syn , kan landtbon derföre icke förpligtas till fullgörande af jordegaren möjligen oskäliga anspråk.
Kärar åter landtbon , och förmenar, alt han , utöfver hvad honom ålegat , å hemmanet byggt och häfdat, samt äskar derföre ersättning, då hörer det honotn utan tvifvel till , att visa i hvad skick han hemmanet emottagit; och kan han det icke , måste han sjelf stånda skadan , för det han förgätit att af hemmansegaren vid tillträdet äska husesyn.
Utskottet fortfar au anse detta vara Lagens uppenbara LagT/tikatieta lillalund* N:o 15.0.
Sg mening , byggd på billighetens och rättvisana fordringar , samt enlig med en naturlig rättegångsordning.
Piel 1 v.te punkten.
Dä Utskottet föreslog Rikets Ständer att till Kongl. Majit frambära en underdånig önskan om utgifvande af en Förteckning å dePåbud och Stadgar, som uti Kyrkorne och vid' Härads-Ting skola årligen till allmänhetens underrättelse uppläsas , skedde det i öfvertygelse, att ordet
Förteckning skulle tydas hvarken vidsträcktare eller inskränktare än dess begrepp medgifver.
Om , 3 ena sidan, beholvec af en sådan förteckning är allmänt erkändt , bör derföre icke, å andra sidan , Staten belastas med en ny upplaga af Författningarne i deras helhet.
Den, sorn eger Förteckningen å Förordingarne, bör och kan sjelf förskaffa sig deni, hvilket allraminst lärer medföra svårighet för Domare och Presterskapet, som i och för deras embeten få utkommande Författningar sig tillställde.
Endast ovissheten om hvilka stadganden, som böra eller icke böra årligen kungöras, anser Utskottet behöfva undanröjas} men någon lättnad för den enskilda beqvämligheten har Utskottet ej haft till ögon. marke.
— Huru en anhållan om utgifvande af «n förteckning å de Lagstadganden , ion» 4 o ZagUtsioitets Utlåtande Nio 153. årligen skola i Kyrkorna och å Härads-Ti rigon uppläsas , tnöjligen skulle kunna tydas derhän , att Lagarnes kungörande handlöst lemnäs ät Styrelsens godtfinnande, förmår Utskottet icke inse.
Denna anhållan mätte -vara något helt annat , än ett öfverlåtanda af rättighet , att från kungörandet utesluta någon af de Författningar , hvilkas årliga uppläsande är föreskrifvet.
Hvad slutligen rörer de anmärkningar, som blifvit rigtade mot Betänkandets sista del, eller Utskottets Utlåtande, angående de Circulair och Rescript er sorn, i egenskap af Lagf örklaringar, sedan sista Riksdag åro af Kongl. Majit, med dess Högste Domstol, i Kader utfärdade; så får Utskottet vördsamt hänvisa till de nu bifogade Skrifvelserna, på hvilkas sorgfälligt granskade innehåll Utskottet grundat sina deröfver meddelade korta , men tydliga omdömen ; och förmodar Utskottet att, då de åtta f örst uppräknade, dels äro endast reglementariska föreskrifter, dels tillkommit i anledning af Rikets Ständers begäran, och dels innehålla påminnelser om iakttagande af gällande Författningar, Rikets Ständer lära gilla Utskoitets yttrande, att de ej äro föremål för Rikets Ständers pröfning eller erfordra deras samtycke, äfvensom att Rikets Ständer, lika med LogXJtsiottets Utlåtande N:o 1S3. 41 »ned Utskottet, finna de tio senare vara al den beskaffenhet, att anledning till tillämpning af 88 J. i Regeringsformen icke eller i afseende på dem är för handen.
Sist får Utskottet vördsamt anmäla, att Hogvördige Preste-Ståndet gillat lista och 4:de punkterne af ifrågavarande Betänkande, samt lemnat 7
Betänkandet endast i anledning af anmärkningen , alt Utskottet ej upptagit Justitiae-Ombudsmannens fiamslällning, angående Kongl. Majjts Befallningshafvandes ställande till ansvar inför
Domaremagten , för åtalade åtgärder i Poliee- och Ordningsmål.
STOCKHOLM, Elméns och Granbergs Tryckeri, *&*<>..
LagUtskottets Utlåtande N:o lj4. 'jj N:o 154.
Utskottet den 7 Jan, igäo.
Utlåtande, i anledning'1 af anmärkningar vid Utskottets Betänkande, N:o 89\, om indragning af Lagmans- och Kämner sr ätter samt serskilda Domstolar m. m.
Etfter att hafva granskat och öfvervägat de hos Höglofl.
Ridderskapet och Adeln , Högvördige Presle-Ståridet och Vällofl.
BorgareStändet gjorda anmärkningar emot Utskottets från nämnde trenne Riks-Stånd återförvisade, mert af Hedervärda Bonde-Ståndet bifallna Betänkande, N:o 89, öfver åtskilliga motioner om indragning af Lagmans- och Kämnergrätter samt serskilda Domstolar, så ock ont förändring i vissa
Domstolars organisation och i rättegångsordningen m. m., afgifver nn Utskottet sitt yttrande efter den ordning, uti hvilken de i motionerne väckta frågor äro besvarade, 1:0; I frågan om indragning af Lagmans- och Kämnersrätterne, har blifvit anfördt, Bi/i, till Rihs-St.
Prof. 1818—l83o, 7 Simi, j Af4, * 3:dje B:t, »\le ti t. 9 JjOgUtskottets Utlåtande N:o l54. hos Höglo fl. Ridderskapet och Adeln* a) af Herr Carl Törnebladh: att för det närvarande, dä alla våra Civila, Criminela och Kyrkolagar undergått revision och t för* ändradt skick skola för lagstiftande magten framläggas, då Styrelseverken äro nära att å nyo organiseras, och då Krigslagarné samt en stor del af våra oeconomiska Författningar äro under omarbetning , mer än vanlig varsamhet bör iakttagas vid partiela förändringar i våra gamla institutioner.
13ehofvet af ändring och förbättring kunde af livar och en kännas och inses; men svårligen kunde man beräkna följderna af speciela sladgandens lösryckande utur sammanhanget af det nya Lagsystemet, hvars alla delar blifvit beräknade och sammansatta för gemensamma verkningar. llrån denna åsigt utginge Talarens mening, att Utskottets Betan* kande om Lagmansrätternes indragning ej borde, i dess nu varande skick, antagas, och skälen till denna mening kunde vidare hem tas ur Betänkandets egna beskaffenhet.
För Talaren , så vidt han , i egenskap af Ledamot i Lag-Comitén, deltagit i Comiténs förslag till en förändrad Domstolsorganisation, hvari Lagmansrätternes uteslutande ingår, vöre det visserligen tillfredsställande, att detta förslag blifvit af LagUtskottet, genom dess Betänkande i denna LagUtskottels Utlåtande- N:o 154. $ fråga giliadt.
— Men Lag-Comiténs förslag hvilade i detta afseende på förutsättningen af en annan institution , hvarigenom svårigheten af ändringssökande vid de nu varande Hofrätterne, såsom Appelationsdomstolar, skulle undanrödjas inom de från Hofrätterne aflägsna landskap.
Denna förutsättning, antydd i Comiténs motiver till IV Cap.
Rättegångs-Balken , funnes likväl ej i Utskottets Betänkande antagen; och det vöre saknaden af en dylik inrättning, som skulle göra Lagmansrätternas plötsliga indragning till en stor olägenhet för rättsökande bland Sveriges allmoge.
— Vår rättegångsordning hade, framför andra nationers, ett stort företräde i de få, men väl beräknade formaliteter, som äro nödvändiga för parters säkerhet mot öfverilning och Domares egenmägtiga åtgärder, men i öfrigt göra processen så enkel, att invecklade tvistemål kunna af parter sjelfva, utan lagkunskap, utföras, hvilket ock vid Underdomstolar i allmänhet och med få undantag eger rum.
Deraf uppkom1- me likväl den följd, att mången ^rättsökande, som i sjelfva verket har rätt, men icke söker i laglig ordning densamma bevisa och försvara , rättvisligen tappar hos Underdomaren, som ej eger, att för sannt och rätt antaga annat än »let , som på ett af Dagen föreskrifva! sätt är bevisadt vara sådant.
Men då Underrättens Utslag i sädane fall egent» 4 LagTJtslottets Utlåtande N:0 1I14. ligen utgjorde en underrättelse för parten om hvad som bör iakttagas för att bringa saken till öfverensstämmelse med den Lag, han vill göra gällande , och då parten måste ställa sig denna undervisning till efterrättelse vid Appellationsdomstolen , hvilken i dessa händelser får utöfva Underdomarens function att höra vittnen, granska handlingar och låta parterne vid muntliga förhör utreda sådane förhållanden, som icke tillförene varit framställde; visade det sig, hvilka svårigheter skulle möta hvarje rättsökande, sorn saknar råd och lägenhet, att vid en långt aflägsen Öfverdomstol inställa sig sjelf och sina vittnen, samt att hålla sakförare, om han vill undvika att sjelf vid Hofrättsresidencet tillbringa den tid af flere månader, som åtgår innan dom i 3aken faller.
Erfarenhet en hade ådagalagt, att
Underrätterna i aflägsna orter äro nära nog souveraina i sådane brottmål, som ej underställas Hofrätten; och detta förhållande skulle , genom antagande af Utskottets förslag, blifva utsträckt till alla tvistemål, emedan ändringssökandet i vadevägblifver vida svårare, än besvärs anförande i brottmål nu är.
— Utskottet hade ock genom det föreslagna stadgandet, att dom skall fullgöras i alla mål, gått vida utöfver hvad LagComitén funnit vara rätt och billigt.
— Då Utskottet/medelst en sålunda tillskapad svårighet att vinna rättvisa > velat LagUtskoltets Ullulande N:o löi. 5 afskräcka den af Domaren förorättade parten, ifrån att söka den, kunde en sådan afvikelse från Utskottets egen yttrade grundsatts svårligen förklaras annorlunda , än genom antagen prmsumtion , att den tappande har orätt, intill dess Appcllationsdomstolen annorlunda sig utlåtit.
Denna prassumtion vöre dock alltför vådlig; ty om än afräkning finge göras för alla orätta domslut, som vid Underrätterna kunna falla, och man egde förutsätta alla goda egenskaper hos hvarje Domare, skulle dock inträffa, i följd af rättegångssattets egen natur, att parten, af blott okunnighet eller misstag om sättet att försvara sin rätt, förlorar den, fastän den ligger klar för Domaren; och beklagansvärd vore förmonen att söka ändring i första instantiens beslut , derest den icke finge begagnas förr, än man afträdt det gods , som vederparten vill åtkomma. lagförslaget i denna del hade således bordt stanna inom den i Dag-Comiténs utkast till 33 Cap. 4 §.
Rättegångs-Balken bestämda gräns. b) Herr lVolrath Tham', al t, om Kärahersrätterne upphäfvas och alla mål instämmas till Rådstufvurätt såsom första instantie, sistnämnde
Domstolar skola blifva med göromål öfverhopade , så vida det icke kan nekas, alt ju många mål stanna vid Kämnersräuens beslut. | de större städerna måste 6 LagUisiotiets
Utlälantk Nm « 54* då antingen flere Ledamöter i RådstufvurStterne behöfva antagas, eller kanske till och m‘d flere Rådstufvurätter inrättas; och till de kostnader, som dervid erfordrades, skulle den besparing , som vunnes genom Kämnersrälternes indragning, icke förslå, ser. deles då nian af de nya Rådmännen och kanske nya Borgmästarne torde böra fordra större och bättre pröfvade kunskaper , än af Kämnersrätternes ledamöter, enär det blefve svårare att vinna rättelse i de misstag, hvilka kunde begås af Rådstufvurätt såsom förste domstol , än i dem, som nu begås af Kämnersrätt.
— Talaren trodde sig hafva förut, under denna Riksdag , bevisat , att den högt beprisade enheten i lagskipning, orätt fattad och orätt tillämpad , förorsakar oreda; och man hade redan erfarit, att den åstadkommit flera nya kostnader, genom ökad embetsmanna-personal i en del Ofverdomstolar, utan att man egde hopp om ersättning genom sysslornas minskande i de Ofverdomstolar, hvilkas domsrätt blifvit öfverflyttad till de förra.
Lagmansrätternas indragning skulle medföra lönbesparing, vöre onekligt, om mm finge taga för afgjordt, att icke flera mål komme att från Häradsrätterne dragas till Hofrätterne, än nu från Lagmansråtterne; men då detta senare icke vore troligt^ måste tillökning i Hofrätternas personal blifva en följd af denna indragning, och bespa - LagUtskottets Utlåtande N:o löjl ringen således ingen.
— Det af Utskotiet föreslagna medel till förekommande af tvisters fullföljande från Häradsrätt till Hofrätt, nemligen stadgandet, att första
Domstolens beslut skall fullgöras på sätt, som nu om tvänne sammanstämmande domars fullgörande är föreskrifvet , skulle göra enskilde parters välfärd helt och hållet beroende af en enda persons större eller mindre kunskap, eller goda vilja eller fördom; och borde derföre ingen ändring i nu gällande stad. ganden om doms fullgörande ega rum, c) Herr Arvid Ribbing; att, då Högste Domstolen, genom Lagmansrätternes indragning, komme att förvandlas till tredje instantien, och motsvara Hofrätterne, följden deraf skulle blifva den, att Högste
Domstolen behöfver ett lika stort antal divisioner, som Hofrätterne nu utgöra, nemligen lo.
Detta åter skulle strida emot Grundlagen , hvarest vore stadgadt ; att Högste
Domstolen skall bestå af ett antal Ledamäter, som skipa Lag på ett och samma sätt.
Den enhet i lagskipningen, som Grundlagen sålunda åsyftat, ginge genom förslagets antagande förlorad, helst
Utskotiet icke uppgifvit medel till rättegångars hämmande. d) Herr Carl Fredric Rothlieb \ jemte det han instämt i Herr Professoren Bexells 8 c LagUtskottets Utlåtande N:o 154.' reservation: att den brådstörtande hastighet, som Utskottet yrkat för verkställigheten af sitt förslag , skulle förorsaka största villervalla och oordning; att Lagmans- och Kämnersrätfernas afskaffande ej Itomme att medföra någon fördel, men deremot tillskynda Hofrätterne och Högste Domstolen ökade göromål, hvilkas mängd måste antingen åstad* komma tidsutdrägt för rättsökande parter eller ock påkalla tillökning i dessa Domstolars personal och löne-anslag; samt att, dä det vore olämpligt och vådligt att göra partiela lagförändringar, Utskottets förslag, hvarigenom icke mindre än 74 §§. i gamla Lagboken blifvit förändrade eller lösryckte ur sitt sammanhang, borde förkastas och frågan uppskjutas till dess den kunde vid pröfningen af nya Lagförslaget behandlas och afgöras. e) Herr David von Schulzenheim: att, id5 Kämnersrätteme i Stockholm äro uti en af Rikets Grundlagar, Tryckfrihetsförordningen, bestämdt omnämnde, såsom Domstolar !