Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Käringh tin tijd är nu snart ändt
Och tigh skola bliffwa ny bodskap sendt.
Tu skalt i dagh till helwetes fara, Ther på skall iagh ey mödha spara.
Ther alla Trullkäringar finnas igen
Som tient haffwa Karick hwar och een Och för sin tienst then löön uppbära
Att the warda steckte i swaffwel och tiäro.
Dromo skulle och haffwa kommit tijt
68 Hadhe käringen gjort sin flijt.
Nu skall iagh anretta ett nytt alarm
Thz månghom skall komma till sorg och harm.
Trollkäringen först sin löön skall få, Ther effter Sardelij vnge son skall gå.
Judas skall och så fly vthaff landh, Men iagh skall sielff leedha honom wid hand Och föra honom tijt han skadha må göra Som i widare skole få höra.
Actus VI.
Ah wæ, ach wæ migh arme dräng, Hwad iagh fåår för en effterslengh!
Them nu all ångest så kommer på, Jag weet ey hwarst iagh bliffwa må.
Ah wæ, ach wæ, ah immer wæ!
Förbannes then dagh iagh liuset fick see, Att iagh skulle komma på sådana neesa, Aff hwilken iagh ewigh aldrigh kan reesa.
Hwad skall thz för en qwida wara
Som then unge herren mon medh fara.
Ach, hoo will migh nu rådh giffwa
Att iagh måtte wid liffwet bliffwa.
Ah Dromo, ah Dromo, tu tienare wijse,
69 Leffde tu nu tå fingo iagh lijsa, Then iagh haffwer dräpit för ingen sin skulld.
Gudh kan aldrigh warda migh huld.
Thz war rätt sagdt, troor tu migh, Jagh fåår well mina kloor om tigh.
Glorela, käre syster min, War ey seen i gången tin.
Nalka tigh snart till honom fram.
Jagh rädes han gör sig noghon skam, Förr än han meera ondt får giordt, Giff honom godh råd ret foort.
The paar skoor iagh loffwadhe tigh Haffwer iagh nu här när migh, Them skaltu få när tu kommer igen Käresta Glorela war ey seen.
Nu hielp Odhen iagh går åstadh
Till att göra som tu migh badh.
Act. IV.
Sc. 2.
Jagh må säya, thz står wel till Hooss landzherren, iagh säya will, Som så lenge haffwer barn begärat, Them nu Gudh honom haffwer beskärat.
Å en tocken drängh som then äldre är, Then herren haffwer så innerligh kär
Att han effter honom skall landzherre wara, På honom mon han alzinthet got spara.
70 Judas.
Hwadh ähr thz käring tu haffwer för snack?
För sådant aff migh haff ingen tack.
Å hielp then helien, Gudh nåde migh! O nådighe herre sannerligh Jagh icke achtade at i woro här.
Welsignat then stund i födder äre! Judas.
Förbannes then time iagh afflad bleff Och tå man min födelse dagh upskreff. Glorela.
O nådighe herre snacker icke så.
Käringh gaack hädhan strax ifrå, Om tu willt må wel till tin kropp Och icke äta en sabbel upp.
Gudh nåde migh käre herre godh Hwad i nu haffwen ynkeligit modh.
Gudh giffwe i willen för mig kungöra Hwadh edher feelar, iagh fingo thz höra.
Tå thör iag sättia min siäll i pant
Itt gott rådh iagh wijst på fant.
Ja sätt vth siälen, tu rader ther ey om, Migh haffwer hon tillhördt aff barndom.
Troo tigh skam käring, tu thör weeta rådh.
Ja wisseligh edhers furstelighe nådh. Judas.
Jagh är ey förste och will ey så heeta
Som tu nu skall i sanningh få weeta.
När landzherren än ingen barn åtte Haffwer fruen kommit medh migh till måtte, Ther iagh vti itt skrijn war in lagdh
Och kastat i siön. Glorela.
Hwad hörer iagh. Judas.
O att min halz tå hade affgått!
Jagh hade aldrigh thenna sorgh fått.
O nådighe herre gruffwer ey så Ther kan än nu finnas boot ther på.
Medhan iagh war therass ennesta tröst
Hadhe thz mz migh alzingen brist.
Men sedan fruen sielff haffwer barn fått Kantu tänkia huru medh migh är gått.
Så böria the migh hussa och hassa
Och som offtast medh rijset ombasa Ther före att iagh then andra slogh, Thz hade äntå warit gott nogh.
Men nu går talet alment så Att iagh från herren afsked skall få Och för hans son ey meer wara kändh, Vthan som en annar all ärender sändh.
För sin tienare han will migh hålla Som förre haffwer warit ährat aff alla.
Men huru thz will här effter nu gå Thet kan iagh wel förstå mig på.
Thy medhan iagh war i ähro stadd
War iagh moot alla en ogijn padd,
Som allom allt ondt skyndade till.
Ther före iagh nu råda will Allom them högt upsatte ähre, The täncke wäll till hwad sig kan tillbära
Att the sigh i wäldet förehålla så, The kunna sedan nogon godh wen få, När the komma på blygd och wanähra, Som them må noghot gott till bära.
O käre Junckherre thz är aldrigh så.
J kunnen iw nogen troghen få Som edher kan ähro och got bewijsa.
Ach ney, ah ney, migh är ingen lijse.
Min troghne tiänare iagh i hiäl slogh
Att han för mina fötter dogh.
Hoo will migh nu tiena meer
När man aff migh sådan ondsko seer.
Ty är mig och nu ey annat till gå Jagh måste migh siälffwan i hiel slå, För än iagh kan lijda then skam
Att ått migh skall peeka hwar man
Och säya sij landzherranss son then sköna
Som nu är ey werd en böna.
Ty giff migh nu rådh, huru thz skall skee, Att ingen menniska skall thz få see.
Bort thz, bort thz, Junckherre käre Att i edher skullen så åtbära, Och göra edher dubbelt blygd
Som spörias skulle i all bygd.
Itt annat rådh will iagh giffwa Att i skolen wid edhra ähro bliffwa.
Käre gumma sådant påfinn, Tu skalt ey tappa mödhan tin.
En godha gulkädio skall iagh tigh giffwa Och skalt för wisso en adelz frw bliffwa.
Å kiäre, ia thz boro wel till lagz, Aldrigh lijkare ther till tagz.
Weet alle man thz är så sant, Som i för migh sade på stan?
Ney vthan frwens piga een, Then iagh plägar mz bola aleen.
Hon sadhe sigh haffwa hördt sådan grunck.
Å hå, dår vpp smecht ein drunck.
Min nådighe herre thz haffwer ingen nöd.
Än then vnge herren woro död Skulle i icke komma till ähro igeen?
Å io, å io, och rett icke seent.
Hörer nu hwad iagh rådha will.
Jagh will hålla min öron till.
Achter idart aldra första råm
Att i kunnen komma vnge herran om,
74 Honom på noghot sätt dräpa i hiel, Så komme i åter till ähro wel. Judas.
Ey thoremen, iagh skall försökia
Om thetta och wil sigh så löcka.
Faar här medh wel, om thz går wel Guldkäden får tu medh godh skäl.
Ha, ha, ha, tå lärer iagh bramma.
Rett som en nyslijpat skoohammar!
Å trå warde titt gamble trull, Mz diefflar ästu öffwer full.
Ther haffwer tu skonar iagh loffwade tigh. Glorela.
Wil tu icke gå närmeer migh.
Ther till är iagh alt för godh. Glorela.
Hwadh troor tu iagh får för modh
När iagh een guldkädia får om min halz.
Ja ett halffpundh bast för vthan falss.
Naska tigh aff, tu gör migh hinder.
Aldrigh iagh een sådan dieffwul finner.
Act. 4.
Sc. 3. HILLATUS.
Hielp Gudh, hwem haffwer nogot sin trodt
Att thetta någon tijd skulle så gått
75 Som Juda wårom Junckar nu är gångit, Hwilket stort återslagh han haffwer fångit.
Förr war han hållin för herrans son Och wardt ährat mz mykin mon, Men nu skall han then vnge herren tiena, Som iagh nu hörde frwen meena.
Doch tycker migh thz will ey dogha
Att man skulle them tillhoopa wågha, Effter Judas ähr en så bitter skalk Thesslikes en stoor fylle kalk, Som inthet är waan än perlementa Och vth medh hore husknutarna slenta.
Han måtte then vnga snart förföra
Eller noghon merkeligh skada göra Aff hwilko min herre måtte få sorg.
Men hoo löper her fram för borgh?
Är icke Judas?
Han äret för sann.
Hwart troo han nu will? then ährlighman; Jagh skall här stigha affsides och höra Hwadh han må willia sigh tagha före.
Seer nu noghon hwadan iagh faar Eller hwart iagh mitt ärende haar?
För migh är ingen, thz seer iagh wist.
Ingen är effter, thz är nu ingen brist.
På sidorna iagh ingen warse kan wara.
Nu will iagh ey haffwa frögdan sparda.
76 Hillatus.
Hwadh är thz tu frögdar tigh, Westu ey huru tu nu står tigh?
Tack haff käringh för titt goda rådh, Thz iagh strax fulfölgde medh dådh.
Hwad skall thz wara för snack han haffwer, Jagh rädz hwad för ända thz tagher.
Så snart iagh kom på slotet igen Wore herren och frwen intet seen.
The satte upp ett sådant taal
Ther aff iagh fick mykit qwaal.
Jagh skulle then fåfenga tancka ey bära Att iagh wore therass son käre, Wthan för sanning ett almose baarn
Thz the hade uptaghit aff skarn.
Så får tu ey meer herre heeta När hwar man får thetta weeta.
Doch effter the hadhe hållit migh wäl Skulle iagh nu ey warda till trääl, Vthan iagh skulle theras son achta.
Jagh rädz som vlffwen pläghar fåret wachta.
Strax thz war sagdt tackade iagh Medh falskt hierta effter mitt lagh
Och togh vnge herran i mitt förswar, En annor meningh iagh i hiertat baar.
wille then lille printzen uthgå
77 Effter fölia måste iagh tå, Herren och frwen ginge effter oss Ått trägården genast sin kooss.
När the komme in iagh talade them till, Badh them wara migh gunstigh och mild
Att iagh måtte få litett förloff Att gå till baaka in på theras hooff.
Ther wille iagh, lätz iagh, tagha en båll Och spela mz herren på then wåll.
Men rett som iagh hadhe öffwer strömmen kommet Wende iagh migh litet ommet
Och fick see lilla herran ther stå Mitt i porten och achta på När iagh skulle komma medh bållen igeen.
Tå snörde iagh till och war ey seen Medh een stoor steen mitt i hanss panna, Att han strax ther föll öffwer ända
Nidher i strömen och druncknade bort.
Jagh går på slotet lijka fort Latz som iagh intet wiste ther aff Ey eller migh någhot ther wid gaff.
När iagh kom till baka tå stodho thär Herren och frwen bådhe när, The hadhe tå honom aff watnet vpdraget.
Tå tenckte iagh huru iagh wille laghat.
När the suckade, iagh fast greet, När the greeto, iagh werre lät.
Summa, aff them trodde ingen thera
Att iagh skulle haffwa så regerat.
Nu hoppas iagh att thz bliffwer åter så Att iagh therass son heeta fåår.
78 Hillatus.
Thz skall tu få see icke långt till Huru iagh mz tigh handla will.
Men sij hoffmestaren är ther borto.
Jagh må ey troo att han haffwer hördt Hwadh iagh haffwer här talat wid migh, Bort thz sägher iagh wisserligh.
Jagh skall låtas som iagh inthet hörde Huadh han här nu framförde, Förr än iagh kommer honom så nära Jagh kan mina händer på honom bära.
Hoffmestare kom hijt till migh Jagh haffwer noghot att säya tigh.
Nådighe herre huad är idart begär Medhan i migh så kallen här.
Min her fadher haffwer så sagdt, Ther på i giffwen granna acht, Att han will landet byta i tw.
Effter han görs fast gammal nw, Så will han iagh skall hälften behålla, Thz andra skal minom brodher tillfalla.
Ty will iagh i skolen bliffwa hooss migh
Och tiena i mitt hoff stadeligh.
Nådighe herre iagh edher högt tackar
Men iagh ey edher her fadher försakar.
Ty williom wij till honom ingå Och höra om han will haffwa så.
79 Judas.
Gåår i heem och frågher honom ått Sedan få wij wäll finna rådh.
Ney kommer i mz, thz tiänar bättre Att i honom sådant berätte.
Juda achta tigh, gaack icke tijt!
Jagh råder tigh mz allo flijt.
Ney, iagh will här gå och spatzera.
Jagh seer thz will inthet lyckas meera.
Juda tu skalt nu föllia migh medh Eller tu får hugg hör tu thz.
Tagh tu thz först, huad iagh får igeen Få wij see sedhan, nu war ey seen, Forta aff Juda, thz är titt rådh.
Jagh skall wel tigh hinna, lijta ther på.
Å twij warde thz så illa iagh full.
Så sant ware migh herren hull
Som iagh ey orkar migh hädan röra.
O wæ, o wæ, hwadh skall iagh göra!
Får min herre
weta hwadh iagh haffwer hördt Thz Judas haffwer vnge herren mördt, Och iagh haffwer honom therföre ey antastadt
Tå bliffwer iagh både bunden och bastat.
Thy ähret bättre iagh tigher stilla
Än förer migh vthi sådana willo.
Ha, ha, thz togh som thz skulle Att hoffmestaren öffwer ända full
Och slapp aff honom oskadd till wägz Tijt honom nu något werre tillägs.
Thy will iagh åstadh och fly honom fölghe, Att han må komma öffwer the blåå bölgor Till Jerusalem ther han är född, Ther skall han och warda vth ödd.
Hij, hij, iagh kiänner röök Lijka som vthaff bonda löök.
Här komma bönder som föra sin skatt, Medh them skall han komma til skeps i natt.
Till god böör skall iagh them hielpa, Neptunus plägar migh aldrigh stielpa.
Sc. 6. SARDELIUS.
Ach jemmer, ah wæ och vselhet
Som migh på kom i hastigheet.
Ther iagh meente migh haffwa söner twå Komme the migh fast både i frå.
Thz wolte mins hustrus arga list Thz thör iagh säya för vthan brist.
Min käre man hwij klaghe i på migh?
Jagh haffwer sagt edher sannerligh
81 J skullen honom ey siälffzwold stadt, Så hade han ey giordt edher thz spradt.
Jagh meente thz skulle wår son warit Men sedan haffwer iagh annat förfarit.
Hadhe han i sanningh warit edher son Och i willen hafft aff honom mon, Så skulle i honom agha thess meer, Så lärer Syrach och skriffter fleer.
Men at iagh haffwer honom vthgiffwit för edher Att han skulle wara sonen edher, Thz haffwer iagh ey giordt edher till skam Wthan iagh wille ther medh sökia wårt gagn, Som i medh migh sedhan haffwen beiakat
En doch thz nu så illa haffwer råkat.
Så weet Gudh iagh haffwer honom aghat Men i haffwen honom i hägn taghit.
Ty haffwer iagh gott samveet för Gudh Men i skullen plockat hans rygghudh, Så hadhe han thesse skalkheeter låtit Och thz hadhe kunnat edher meer båta.
Min kära hustru, min synd är stoor, Jagh klaghar för tigh i högdene boor.
Och ho är nu migh trösta kan!
Min hiertans käreste herre och man Medh suckan i edher till Gudh om wände, Bedher honom edher sijn anda sända.
82 Medh almosogift i honom försoner, Hoo weet han edher well skonar.
Min kära i råden migh rätt, Thz iagh will göra wijdh thetta sätt.
Kräseligh spijs migh aldrigh beredhen, Kosteligh kläde ware migh leedhe.
All pracht och welle faar nu wäll, Thz kan iagh göra medh godh skäl.
Wij willjom nu på slotet ingåå, Wår sons begrafning skynda på.
Wij williom honom och Christeligh grååta, Döö kan meera än leffwa båta.
Then barn haffwer kär han skal them agha, Så kunna the Gudhi och menniskiom behaga.
Thz haffwer iagh medh min skada förståt, Seer edher före huru migh är gått.
Actus V. Scena 1.
MARQWARD, ALGUTER tributarij. Judas.
Jagh haffwer nu så både lupit och fijckt!
Aldrigh hade iagh hoppas slijkt
När iagh hooss herren i ähro war Och hwar man fahra för mig baar.
Kunde iagh nu wel slippa then reesa, Jag skulle migh wachta för sådan neesa.
Sij ther åka bönder, huart willia the heen?
Hörer och bijdher dannemän.
83 Marqwardh.
Hwad är thz för en brackefnees Som löper effter och ropar så hees.
Alguter.
Lätt farkosten drijffwa, han kommer wel effter
Om han är i sijn ärende rätter.
Än dede war her Steen Ture, Han rijder Dalar vth.
Han sankar så mångan Dalboo Alt både medh sköld och spiut.
Han sankar så etc.
Marqwardh.
Hwad är thenna för en wijsa ny?
Then haffwer iagh ey hördt i wårom by.
När wij komme i köpstadhen fram
Så gören i som en danneman Och köper migh een kanna ööl, Så will iagh henne för edher gnööla.
Geffwen i migh ena igeen, Så will iagh qwäda om kungh Halsteen.
Gudz fridh, godh dagh i ährlighe män, Hwart haffwen i edher ärnat hän?
Till Jerusalem wij före wår gärdh J eena förbanckade tråfärdh.
Får iagh mz edher fara tijt?
Jagh will edher betala mz flijt.
84 Marqwardh.
Tocka karar haffwa sådan iärna, The tagha icke i granåran gärna.
Jagh will roo effter min macht.
Hwadh welen i Alguter haffwa sagdt?
Effter han giffwer oss så godh ordh Må wij vnnanom sittia på bol. Judas.
Jagh haffwer wel lärdt then ringa at ähra.
Jagh will wel idra bylto bära.
Mer än min tröija iagh ey haffwer, Hwilken iagh nu på migh tagher.
Haffwen i noghot till kost på båten?
För penningar iagh lijtar edher åt.
Så wele wij stigha i båten in, Och bruka thenna sköna winn.
Act. V. Sc. 2. PILATUS.
SYRUS.
MARQWARDH.
ALGUTER.
Pilatus.
Jagh sågh på siöen segla een bååt, Ty skaltu
Syre fråga grant ått Hwadhan the ähre och hwart the willia.
85 Syrus.
Min herre thz skall iagh göra mz snillo.
Hörer i bönder, hwar ären i hemma?
På Skariotz öö, Wallala härad i Lappuna Sochen, i Hwalungz fierding, i wgglereema.
Syrus.
Then alt thz ther minnas kan Han måtte kunna lääsa och skriffwa för sann.
Än huadh haffwen i i båten att föra?
Här haffwe wij thz hestaspijks gärda smöret, Wårt affradh, wår skatt och wåra matu, Som skall til keysarens.
Erichzgatu.
Än then vnge karen, hwad är thz för een?
Jagh will säia tigh sanningen, Jagh söker effter godh herratiänst.
Så fölg migh til Landz höffdingen genast.
Han will haffwa en tiänare godh
Får han then som är frisk till modh. Judas.
På modh och godz migh ey skal feela.
Tå få wij the daghar wij haffwa welom, Kunskap wele wij göra strax.
O huru bär migh thetta till lagz.
Mechtighe Landz höffding, een dräng är här Som edher will tiena effter edhert begär,
86 Then bönder haffwer folgt hijt
Som fört haffwa affrat sitt.
Wiltu migh tiena, hwad kantu göra?
Thz löster migh först till at höra.
Stormechtighe herre iagh beställa will Hwadh edher täckes bruka migh till.
Nu lätt see, iagh will tigh pröffwa, Ther medh skall icke länge töffwa.
Klijff här in i thenna trägårdh
Och läth tigh här om inthet wårda Hwem honom ägher eller hwem han tillhörer, Men thz iagh biudher tigh skaltu göra.
Aff alle handa frucht jw nogot hijt tagh
Som migh kan wara till behagh.
Kan tu thz vthrätta migh wel, Skaltu wel få tiänsten säll.
Än om noghon will göra migh hinder?
Haff tu hijt fruchten icke thes mindre.
Nådighe herre iagh gåår åstadh
Och biuder till göra som i migh badh.
Syre tu skalt gå effter i skåå Att see huru han gåår ther på.
Får Ruben wår granne på honom fatt Han leeker medh honom hårdeligh tatt.
Act. V.
Sc. 3. JUDAS.
PILATUS.
Hielmen han war en lijten hoffdräng, Han tiänte liten Kerstin för sin säng.
Så frommer rijdher hielmen genom skogen.
I min trägårdh hwem hörer iagh siunga?
Thz är jw ingen fogle tunga
Som så om älskog qwäder fast.
Jagh skall gå och see medh en hast.
Hwad ästu för en ewigher skelm, Som i min gård qwäder om hielmen?
Willen i ett paar äple haffwa, Will iagh them edher wäll nidh tagha.
Men brukar tin gamble narr ond mund Tå wittnass tigh ondt i thenna stund.
Räckte iagh medh käppen till tigh vpp Jagh skulle baasa tin tiuffwa kropp.
Jagh haffwer nu nogh, stigh vndan för migh.
Hwem haffwer sändt hijt tigh.
Gaak och spöör åt, så får tu thz weeta.
Tå skall iagh effter tina ryggakotor leeta.
Å tin stackars swaga glaasewegg!
Astu inthet rädd iagh böstar titt skägg?
88 Syrus.
Nådighe herre the äre i håår, På sthan få wij weta huru thz går.
Jo rett, then han tienar migh
Som kan slå ifrå sigh.
Aff sådana plägar folk at warda
Som till hugg sigh hålla osparda, Och icke äre så rädde som tu.
Ty skalt och tu få orloff nu.
Gaak tin kooss och tacka Gudh Att iagh ey gör hool på tin skelma hudh.
Twij warde tigh så tu migh slogh. Judas.
Haffwer tin gamble skelm än ey nogh, Tå will iagh migh een slunge steen nappa
Och see om iagh råkar tin huffwudh knappa.
Ligg nu ther tin gamble narr, Än haffwer iagh min äple qwaarr.
Stormechtighe herre här är then frucht Som iagh edher haffwer hämptat smuckt.
Käre huru haffwer tin reesa gått, Haffwer tu och några stötter fått?
Någhot fick iagh, någhot fick han, Men han ligger qwaarr godh danneman.
Jagh weet ey om han är wijd lijff eller dödh, Jagh gaff honom äta håårdt kakubröd.
89 Pilatus.
Syre gack och see om han än leffwer.
För tin tienst godh löön iagh giffwer, Ty tu äst migh behagheligh worden
För tin fachter och manligha orden.
Jagh tackar E. N. högeligh
För then gunst i bewijsen migh.
Men iagh fruchtar mannen är dödh Så kan iagh komma vthi stor nödh.
Är han dödh så lät honom wara, Medh tigh skall thz haffwa ingen fahra.
Jagh will äntå så lagha ther till, Om tu migh tienligh wara will, Tu skalt hans hustru till Echta få Mz Godz och håffwor som the stå.
Nådighe herre, Gudh giffwe edher löön, Jagh giffwer migh alldelez vthi edher skön.
Hwadh är titt nampn, thz will iagh weeta.
Jagh mon Judas Iskarioth heeta.
Pilatus och Judas thz tagher wel lagh.
På handen tu thessa penningar tagh. Judas.
Nådighe herre, iagh skall wara troghen Och effter edher willia redeboghen.
Jagh undrar huart min man haffwer uth gåt Eller hwadh han haffwer beställa fått.
Ty will iagh ingå i wår trägårdh
Och see om han ther haller wårdh. O Gudh, hielp Gudh, hwem ligger här!
Sij här ligger nu min man kär, Här haffwer han bliffwit aff ondh brådödh.
Hoo hielper nu migh aff thenna nödh! Gudh nåde migh arme, een söriande Enkia!
Hwad sorg migh bliffwer kan iagh wel tänkia, Som warder förtryckt aff hwariom man.
Sådant är wårt Enkiostandh, Wårt godz är såsom till spillo giffwit, O hielp Gudh ifrå thetta liffwet.
Jagh hörer nu wel huru dagz thz är, Minom herra iagh nye tidender bäär.
Syre, hwadh haffwer tu kunnat förståt.
Sorgh, Jemmer och Enkio grååt.
Weet hon och huru han är om kommen?
Ther aff haffwer hon inthet förnummit.
Lööp, bedh henne komma till migh, Tu skalt see thz tagher lagh för tigh.
91 Henne will iagh så öffwertala Att hon sig snart skall låta hugswala.
Cyboræa iagh tigh bodhskap bär
Att thz är minss herras begär, I skolen till honom komma nu Och tala medh honom ett ord eller tu.
Gudh migh tröste arme qwinna!
Hwar kan iagh rådh till sorgen finna Som nu haffwer mist min käre man, Bråådödan iagh honom nu fan.
Gudh kan edher trösta, fölger nu migh, Herren wenter edher sannerligh. Cyboræa.
Jagh måste edher wel fölga tijt, Men iagh bedher edher medh flijt I willen honom min sorg kungöra.
Han kan henne bäst aff edher få höra.
Welkommen Cyboræa, qwinna from.
Hwij rinna tårar tina kinner om?
Stormechtighe herre, then sorgh är stoor Som nu vthi mitt hierta boor.
Öffwer alla andra är thenna störst
Som migh nu wederfors aldra först, Att min käre man är hastigt dödh, För Gudh och edher iagh klaghar min nödh.
92 Pilatus.
Cyboræa, Cyboræa matrona godh Warer wijd ett got modh.
Hanss ålder monde så medh giffwa Att han ey länge nu kunde leffwa.
Gudh kan edher försöria äntå.
Jagh skall edher hielpa, ther lijther uppå.
Jagh edhers nådh ödmiukelighen tackar.
Hörer hwad iagh wijdare snachar.
Then vnge karlen i här seen Giffwer iagh edher till man igeen.
Then iagh edher strax ärnade
När iagh hörde edher man war dödh.
Han skall edher heder och mykit gott göra, Ty iagh skall och sielff till hööra
Om han medh edher steller sig wel.
Ty han är min tienare snäll, Ty bär iagh om edher och honom omsorg.
Ach wæ, ah wæ, ah hiertanss sorg!
Hörer huadh iagh edher sägher meer.
Alt gott iagh och edher beeteer, Vthi edher nödh till migh lijter fritt, Jagh skall edher hielpa altijdh.
Mechtighe Landz höffdingh, min herre bold Giffwer migh icke i mans wåld, Ty iagh will heller döö än leffwa.
Huru skulle iagh migh till wellust giffwa?
93 Pilatus.
Then gamble gubben i haffwen bort mist War passeligh lustigh troor iag wist.
Stormechtighe herre, för herrans skuld Warer migh gunstigh och huld, Och min stoora jemmer ey meer öken.
Jagh åstundar ingen lust försökia.
Jagh hade meent iagh wille rååda Thz edher woro nyttigt båda.
Men effter i upstussighe ären Will iagh migh mz edher annarss åt bära.
I skole honom haffwa, förstår i thz Eller iagh skall lagha annars ther medh.
Willien i ey een Echta man haffwa
På thz att alle må till edher trawa?
Ty skall iagh edhers godhz kiännas wijdh, Så sant ware migh Jupiter blidh.
Jagh skall in summa mz edher så lagha
I skolen ey glöma i idra daghar, Att i Pilato haffwen mootståndet Och ey welat effter hanss rådh gångit.
Jagh skall edher göra then effter släng
I skolen migh i hog komma länge.
Än om iagh wille säia så
I haffwen siälff låtit edher man ihiäl slåå, Som iagh och tror i haffwen så laghat Jgenom en annan som i wille tagha.
I skolen för sådant få redeligh skam
Om iagh är en ärligh man.
Så giffwer migh nu swaar här på Hwar effter iagh migh rätta må.
94 Cyboræa.
O leffwande Gudh i himmelen boor Tigh iagh migh i hägn betroor, Som Enckiones rätte domare äst Och seer therass nödh aldra best.
Du stat migh i min wånda bij
Till tigh allena är min tillijt.
Högmechtighe
Pilate täncker doch på Att i måsten in för gudz dom ståå.
Men effter thz ey kann annars bliffwa Än iagh migh måste i mans wåld giffwa, Så beswär iagh edher wid leffwandes Gudh Att i effter hanss heligha budh
Mitt trogne förswar wara må Vthi then nödh migh kan komma vppå.
Att i edher Gudh fast på kalle Behaghar migh sannerligh medh alle.
På min gunst i ey må twiffla När i widh min rådh bliffwe.
Ty fölliens nu åt till lycka och fromma.
Juda tu skalt åter till migh komma.
Nådighe herre thz skall så skee, När iagh först får min läghenheet see.
V. Sc. 5.
Ah Gudh, huru går nu illa till J werldenne, höre hwart man will.
95 Jagh meente i herrahoff skulle gott wara, Men huru må ther then fromme fara
Om alla ähre sinte som min herre, Och kan skee the äre wel wärre.
Aff them skrifftlärdom haffwer iagh hördt
The haffwa aff skrifftene in fördt
Att then herre lögnachtigh är Skalke tienare haffwer han kiär.
Huru lögh han på thenna Enkio Att han måtte hennes ähro förkränkia.
Then en skalk är, han är hanss gådingh
Han skall honom tiena och haffwa nåde.
Men then som rättsinnigh wara will Honom will iagh råda till Han peeke sigh icke till thetta hoff, Men komme fritt är han een booff Så får han gunst och ähro ther till.
Then fromme altijdh förachtass will, Thy är omöyelighit thz lyckass wäl