Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Så snart deremot den som skiljedomare fungerande myndigheten är bunden vid viss öfver-pluralitet, kan denna arbetsmelhod ej utsträckas till de frågor, der ett beslut måste tagas, och der det blotta qvarblifvandet vid det gamla icke är möjligt.
Det är till ett sådant caraclersskiljdt, men dock icke ståndsskiljdt, Tvåkammar-system, jag trott en ganska lämplig utväg kunna utfinnas vid det samfäldta organiserande af Riks-representationen och communal-väsendets provins-instans, som jag ansett böra ega rum.
Jag har föreslagit att låta Riksförsamlingens Nedre Kammare, och Landskaps-thinget (jeller om man heldre vill begagna den af i834 års Constitutions-Utskott nvttjade benämningen: - Bil. till Constitutions-UtsJcottets Memorial, JV:o 53. 17 ningen:
Landtdagen) begge väljas af samma valberältigade uti dislricten; men Riksförsamlingens Öfre Kammare dels fungera i tre Riksdagar, dels den afgångna ena tredjedelen vid hvarje Riksdag fyllas genom val på Landskapstinget.
Tiden för Landskapslings-Ledamöternes ombytande har jag trott böra utsättas straxt efter hvarje Riksdags slut; Öfre Kammaren blir härigenom icke sås >m Nedre Kammaren ett resultat af Riksdags-årets opinion, utan till en tredjedel at den, som gjorde sig gällande nyss efter sista Riksdagens slut; till en tredjedel af den, som på samma sätt fanns i Riket nyss efter den dernäst föregående o. s. v. Lägger man härtill, att sjelfva det omedelbara valet af den ena Kammarens ledamöter utgör en icke oväsendtlig olikhet, måste en på detta sätt organiserad Riks-församling verkligen kunna kallas Tvåkamrig, det är, bestående aftvå caracters-skiljda Kamrar, och den Öfre Kammaren ega en afgjordt betänksammare, och derigenom alltid conservativ, caracter.
Att deremot Norrska Kamrarnes caractersskillnad är blott skenbar, har jag redan sökt visa, och hvarje Pärskammares conservativa caracter härflyter åtminstone lika ofta från egennytta, som från erfarenhet och betänksamhet.
Just detta är rätta orsaken till det af Utskottet anmärkta fenomen, att så mången Pärskammare har varit caraclerslös under samhällets vigtigaste criser.
1 Pärskammare-systemet, åtminstone i det ärftliga, är en växelverkan påräknad emellan en verld, som är ny och lefvande, och en annan, som är århundraden gammal; när crisernas stund kommer, är den senares kraft afliden, och dess röst fördomens, i stället för erfarenhetens.
I det Tvåkammar-system, jag föreslagit, är den tid, som kan anses tala genom Öfre Kammaren, ännu ej främmande för de lefvande; — det är mot årets villor, som Grundlags-stiftaren har conserverat, men mot seklernas rigtning har han icke framkallat någon fåfäng kamp.
I sammanhang härmed, har jag för detta Tvåkammar-system vågat föreslå en hel annan arbetsordning, än den vanliga.
Norrska systemet framträder öppet såsom Enkamrigt, utom vid de så kallade Love.
Utskottet har, i enlighet med Svenska förhållanden, sökt bestämma det senare ordet, men för alla administrativa frågor är äfven dess Riks-församling tydligen Enkamrig.
Men så väl i dessa begge systemer, som i de utomlands förekommande
Pärs-kammare-dubbel-bildningarne är första föredragningen merendels alltid i den Nedre Kammaren; årets röst höres nästan i alla ämnen försl; äfven der begge Kamrarne hafva sjelfständigt veto, är den £ih. till R.
Prof. 1840. 3 Samt. 22 Iläft. 3 Bil. lill Co/istilutions-Utslollets Memorial, K:o 58.
Öfra icke i tillfälle alt utöfva det, så vida ej antingen förslaget der är väckt, (hvilket i några systemcr är för en del mål tillåtet), eller ock Nedra Kammaren redan yttrat sig öfver frågan.
Jag har trott, att det åtminstone för tidens vinnande skulle vara vigtigt att dela målen, i afseende på första föredragningen; — har tiott, att t. ex. vid alla Lagfrågor borde den betänksammare
Kammarens yttrade veto kunna undandraga frågan från all vidare debatt för den Riksdagen, och likaledes, att t. ex. frågan om nya Statsanslag vore af den beskaffenhet, att, när den senast af folket utsedda delegationen underkänner hela förslaget, bör vidare debatt deröfver anses vara onödig.
I flere afseenden torde härigenom Öfre Kammaren blifva en vida vigtigare institution, än i de andra systemen, och den farhåga sålunda fullkomligt lindviken, som ofvan omtalades, att mellanåt personer skulle flyttas till den ena platsen, blott för att skiljas från sin hittills varande verkningskrets på den andra.
Sedan denna farhåga är undanröjd, men icke förr, kan man borttaga det ofvannämnda stadgandet om tvåtredjedelars pluralitet i den, såsom öfver-instans fungerande, samfälda Kammaren.
För öfrigt har jag, med några förkortningar i arbets-methoden, väsendtligen bibehållit Svenska Riksdagens nuvarande fasta Utskotts-bildningar.
Jag delar dock Utskottets majoritets tanka, att, der Enkammaresystemet är segrande, flyttandet ur Grundlag till Reglemente af nästan hela arbets-ordningen inom både Utskotten och Kamrarna icke är olämpligt; — till detta system synes mig höra ett ganska ringa antal formers försäkrande genom Grundlag.
Hvad som härvid i synnerhet verkar på mitt omdöme, är just den ringa återhållande kraft inom representationen, som hvarje Enkammar-system erbjuder vid Grundlags-frågornas behandling; just derföre tror jag det vara serdeles nödigt att der minska det fält för tvister emellan Statsmagterne, som i allmänhet öppnas genom Grundlagarnes medgifna jemkning.
I Norrige blir möjligtvis den i Reglemente innefattade arbets-ordningen orubbad i flera mansåldrar, just derföre, att den så lätt kan rubbas vid livart Slorthing.
Det lönar ej att, för en intrig skull, söka åstadkomma en ändring deruti.
I Tvåkammar-.systemet finnes ögonskenligen inom representationen en större återhållande kraft, och det ofvannämnde tvistefällets storlek är i samma nion mindre betänklig.
Dessutom är i hvarje Flerkammar-system en fast Utskotts-bilfilling naturligare, än i ett Enkammar-system.
Antagligheten af denna allmänna satts visar sig bäst, då man granskar Flerkam - Bil. till Constituiions-Z)Islottets Memorial, ]\r:o 08. l9 righetens öfverdrift, Fyrkammar-systemet, och påminner sig, huru detta har i Sverige tvungit lill Utskotts-organisationer, som slutligen hafva blifvit och måst blifva i Grundlag försäkrade.
Della oagtadt, skulle jag för min del tro, att, äfven för det system, jag dristat föreslå, en stor del af arbets-ordningen saklöst kan vara af reglementarisk art.
Men, då det i allmänhet är en af erfarenheten besannad satts, alt öfvergången från starkt befastade former är ganska svår; och då jag på grund deraf fruktar, att det ofvannämnde öfver'flyttandet från Grundlag till Reglemente är en utaf de delar af Utskottets förslag, som kunna uppkalla ett serskildt icke obetydligt motstånd, har jag ansett mig böra upplaga ur nuvarande Riksdagsordning allt, hvad möjligtvis upptagas kunnat.
Under det att således Utskottet föreslagit, att Val-lagen må blifva en serskild Grundlag, och den öfriga delen af Riksdags-Ordningen dels införas i Regerings-Formen, dels nedflyttas till ett Reglemente, har jag, i öfverensstämmelse med närvarande fördelning af de ämnen, Svenska Grundlagarnes system nu omfattar, förenat Val-lagen med arbets-ordningen försa väl communal-väsendets provins-instans , som för Riks-represenlationen, hvilka begge yttringar af folkets röst jag äfven i denna del sökt sammanhålla.
För att ej öfverstiga gränsen af en reservation, har jag ej utsträckt förslaget till de §§. af nuvarande Riksdags-Ordning, som innehålla arbetsordningen inom hvarje Kammare serskildt, och som blifva enahanda för Enkammare- och Tvåkammare-systemet; det är möjligt, att en eller flere af Riks-Stånden vid föredragning af Utskottets Betänkande yrka omarbetning af dessa Riksdags-Ordningens §§.; och den kan då blifva inom Utskottet vida fullständigare verkställd.
Det förslag, som bifogas, är härigenom fragmentariskt; det åtföljer, utan allt anspråk på fulländning, såsom en förklaring på reservantens mening, och för alt undvika allt annat yttrande öfver detaljer.
Förslag tilli Landskaps-tings- och Iliksdcigs-Ordning. §. i.
Valrätt tillkommer, vid valen till Landskaps-tings-ledamot och Riksdagsman, Svensk man, sorn bekänner sig till Christna Läran, fyllt tjugufem år, — — — — ' (ö likhet med Utskottets förslag §. i.) 30 Bil. till Conslilulions-Utskoltets Memorial, JY:o 53. §. 2.
Valberättigad må inom serskilda val-district rösta för der belägen egendom eller der idkadt yrke, enligt §. i, mom. i, 2 eller 3; älvensom på en gång inom samma val-district efter två eller alla nyssnämnda moment. §. 3.
Valberättigad må utöfva rösträtt efter §. r, mom. 4 eller 3, endast i det val-district, der han är skatLskrifven.
Sådan rösträtt kan i öfrigt utöfvas jemte den, som, enligt samma §:s mom. i, 2 och 3, samma valberättigade tillkommer. §• 4-) §. 5.1 Lika med motsvarande §§. i Utskottets förslag. §• 6.J §. 7. Valbar är hvarje valberättigad, som fyllt trettio år.
Vid val till Landskaps-ting fordras dessutom att vara röstberättigad inom landskapet.
Då valbarhet upphör, upphör äfven uppdrag, som genom val gifvet är. §. 8.
Ingen, som vald blifvit vid deval, som här nedan omtalas, till Landskaps-tings-ledamot, Riksdags-fullmäglig, Riksdagsman eller Revisor, eger undandraga sig förtroendet, så vida han icke antingen fy 111 sexi io år, eller två Riksdagar bevistat, eller laga förfall häfver.
Har någon i sex år varit ledamot af Landskaps-ting, anses det som, om han en Riksdag bevistat hade. §. p.
Valdistrictens antal i hela Riket är Etthundra sjuttio fem.
Hvar tionde Lagtima Riks-församling bestämmer efter folkmängden, hur många val-district, som från och med nästföljande
Riksdagsraanna-val i hvarje
Län finnas böra.
Länets Landskaps-ting bestämmer, på sammankomsten näst efter samma Riksdag, med hufvudsakligt afseende på folkmängen, valdistrictens blifvande gränsor och valförrätlnings-orter.
Stockholms stad anses såsom ett landskap. §. 10.
Hvarje val-district väljer en Riksdagsman, och så stort antal Landskaps-tings-ledamöler, som Landskapets Val-stadgar bestämma. §. ir.
Begge de i föregående §§. omförmälda val anställas inför den Häradshöfding eller Rådstufvu-Rätt, under hvilkas domsaga val-districlet, eller den största delen af dess folkmängd lyder. §. 12.
Valberättigad eger att sina valröster antingen sjelf vid valförrättningen afgifva eller till val-förrättaren insända skriftlig, till egenhän - Bil. lill Cons ti t ullons- L/ls kottets Memorial, JV:o 38. diga underskriften styrkt, valsedel, eller åt annan person, valberättigad inom Riket, men utan afseende på, om han i districlet rösträttighet eger, genom likaledes styrkt fullmagt uppdraga röstandet.
Den, som åstundar att rösträtligheten sålunda på ett eller annat sätt sjelf utöfva, bör sådant till anteckning i val-längden anmäla, när denna längd före valet i sockenstämma uppläses och granskas.
De, hvilka sådant underlåta, sammanträda på samma ställe, två dagar senare, till gemensamma Ombuds utseende.
Den, som vid sådant sammanträde nteblifver, vare all rösträttighet för ifrågavarande val förlustig; och göres derom anteckning i val-längden.
De tillstädeskomne utse inora sig, genom muntlig och samfäld omröstning, ett Ombud för hvarje fulla tjugutal af röster, sorn de tillsammans ega a tl afgifva, samt dessutom serskildt ett för det antal röster, som öfverskjuter tjugutalen.
Dessa Ombud afgifva vid val-förrättningen det antal röster, hvarföre de sålunda utsedde blifvit. §. 13.
Val-längderne, med omförmälde deruti gjorde anteckningar, äfvensom sammanträdes-protocollen, insändas derefter till val-förrättaren, hvilken vid val-förrättningen först serskildt upprope dem, som till eget begagnande af rösträttighet sig anmält, samt anteckne, om de sig personligen inställt, valsedel insändt, eller fullmägtig ställt, äfvensom namnet å denne.
Sedermera uppropas Sockne-Ombuden och antecknas lill rösträttighet. §. 14* Bland tvänne eller flere valsedlar eller fullmagter af samma person, hvilka skulle kunna företes, galle den bevisligen senast utgifne.
Kan sådant icke visas, äro de samtlige ogillige. §. i5.
Fullmägtig må afgifva röster för flera enskilda, jemte sina egna, om han sådana eger.
Rösträttighet efter enskilda fullmagter må äfven tillkomma de Sockne-ombud, som sådant uppdrag ytterligare erhållit.
Dock må ingen, under hvad förevändning som helst, vid något val rösta för mer, än trettio röster. §. 16.
De insända skriftliga val-sedlarne uppläsas och bifogas val-för rätlnings-protocollet, men i öfrigt sker valet med slutna sedlar, på sätt, att, sedan hvarje närvarandes rösträttighet, enligt hvad förut föreskrifvits, blifvit beräknad och antecknad, valförrättaren till honom i man deraf afJemnar en eller flere saminanvikne sedlar, hvarå röst-antalet i, i, 5 eller io med tryckta ziffror utanpå är utmärkt, och hvarå, innan den åter inlemnas, den röstande har att å inre sidan teckna eller teckna låta dens eller deras namn, på hvilken eller hvilka röstas. 22 Bil. till Constitutionr-TJtskottels Memorial, N:o 58. §. 17.
Ingen sedel må såsom gällande anlagas, som innehåller flere eller färre namn, un det antal, som valjas stall, eller namnet af icke valbar person, eller något så beskaffad t, att osäkerhet om deri valde kan ega runi.
Vald är den, som, enligt godkände sedlar, fleste röslerne erhållit.
Hafva två eller flere erhållit lika röster, och är valet derigenom oafgjordt, anställes genast lottning.
Sju §§:er ii —17, äfvensom den efterföljande §. 19, föreslås alternativt, att antingen införas i Landskapstings och Riksdags-Ordningen, eller ock i Landskapens Val-stadgar, som vidare definieras i §. it\.
Detta senare ar, efter min tanka, lämpligast, helst local-Iöi hållanden härvid kunna gifva anledning till mer eller mindre olika stadganden för serskilda Län.
Jag har egentligen upptagit förestående §§., för att förklara, hvad sorn i reservationen är sagdt angående valsättet, och huru det, i motsatts med Utskottets förslag, skulle kunna anordnas.
I Val-stadgarne bör proceduren ytterligare detailleras. §. 18. — — Lika med Utskottets förslags §. 16. §. 19.
När Riksdagsman eller Landskapstings-Ledamot af laga förfall hindrad är, eller på de i §. 8 upptagne grunder sig förtroendet afsagt, eller i det fall, hvarom förestående §. handlar, kallelsen icke antager, utlyse valförrättare!! ny valförrättning, så fort sig göra låter.
Vid livar och en sådan, galle de fullmagter, hvilka vid förra valet inlemnade blifvit, så framt ej utgifvaren sjelf sig inställer, eller annan senare fullmagt varder företedd.
Såsom Sockne-ombud ege alltid desamme, som vid förra valen , alt rösta. §' o*i } — — med Utskottets förslags §§. 3t och 3a. §. 22.
Besvär öfver förment lagstridighet vid valen må anföras å första sammanträdesdagen af nästpåföljande Landskaps-ting, som målet, med undantag för det i nästa §. stadgade fall, slutligen afgör. §. a3.
Skulle, vid nytt tillsättande af något Landskapstings Ledamö ter, besvär hafva blifvit anförde emot valen för mer än halfva deras antal, vare de återstående skyldige att genast insända alia besvärshandlingarue till Högsta Domstolen, som målet med största skyndsamhet afgöra bör.
Bil. till Constitulions-Utslottets Memorial, 1V:o 58. Morn. 2.
Den, eller de valde, fortfare alltid i befattningen, tilldess målet afgjordt är. §. i!\. Antalet af Landskapslings-ledamöter för hvarje dist rict, samlingsorten, tidsbestämmelser för de här nedan omtalade lagtima sammanträden, val-districlens gränsor och valförrättningsorter, tidsbestämmelser för valen till Riksdagsmän, i förhållande till den dag, då Riksdagen hörjås, äfvensom serskilde i öfrigt erforderlige föreskrifter för valen utöfver hvad denna Grundlag stadgar, bestämmas i landskapens Val-staclgar. §. 25.
Dessa Val-stadgar höra, för att ega gällande kraft, ursprungligen vara på samma Riksdag, som denna Grundlag, af Konung och Rikets Ständer antagne, och kunna sedan ej annorlunda ändras, än på sätt §§. 3o och 6i föreskrifva.
Den ändring, som i följd af §. 9 sker, är dock härifrån undantagen. §. 26.
Nytt val af Lnndskapstings-ledamöter sker all
Lid efter slutad Riksdag, och befattningen fortfar till slutet af nästa Riksdag.
Dör någon under tiden, eller upphör uppdraget, enligt §. 7, eller afgår någon, med stöd af §. 8, eller blifver till Riksförsamlingens Ledamot vald, och har till Riksdagsort afrest, varde hans plats för återstående tid fylld, antingen genom nytt val, eller genom förut vald efterträdare, allt efter sota hvarje Landskaps Val-stadgar föreskrifva. §. 27. Landskapstings
Lagtima sammankomster äro på viss utsatt lid elter hvarje Riksdags slut, årligen på bestämd dag, samt på viss utsatt tid före Lagtima Riksdags början.
Vid Urtima Riksdags sammankallande, kallas Urtima Landskaps-ting att sammanträda 8 dagar efter Riksdagsmannavalen.
Konungen kan , äfven ulan sammanhang med Urtima Riksdag, kalla Urtima Landskaps-ting i ett eller flere landskap, för att afgifva yttranden i de mål, der, enligt Regerings-Formen, Konungen ensam eger att lag stifta.
Intet annat, än hvad af Konungens Skrifvelse föranledes, kan på sådant sätt Landskaps-ting förekomma. §. 28.
Landskaps-tings Ordförande och vice Ordförande, hvilka begge bibehålla både yttrande- och röstande-rätt, väljas på första Tingsdagen af och ibland Ledaniöterne.
Landskapets
Val-stadgar bestämma den, som under detta val skall föra ordet.
Bil. till Cons, ti t uti oris Ut.slottets Memorial, A7:o 58. §. ?q.
Landskaps-ting kan sysselsätta sig med: a) frågor om ändring i Landskapets Val-stadgar, äfvensom om Commtmal-foi hållanden inom Landskapet; />) anmälanden Iros Konungen af underdåniga önskningar och skiifvelser till nästa Riksförsamling, med anhållan om dess förord hos Konungen, eller med förslag, sorn denna Grundlag tillåter Landskaps-ling att inom R i k s - fö rs a m I i u g e n väcka; r) svar på Konungs, eller Riks-församlings , skrifvelser; <•/) uppdrag, gifne af Grundlagen eller genom Riks-församlingens beslut; c) frågor om utgifter lill Landskapets nytta, om afgifter till delta ändamål, samt om förvaltning och controll för således anordnade medel; /’) pröfning af besvärsmål, hvilka, enligt §. 22, blifvit anhängige gjorde. §. 00.
Till ändring i Landskapets valstadgar fordras sammanstämmandet af Konungamagten; begge Kamrarne på en Riksdag, samt det eller de Landskaps-ting, som förslaget angår.
Antager Landskaps-ting ordagrant Konungens ändringsförslag, underställes det nästa Riks-församlings bifall eller afslag genom till densamma ställd skrifvelse.
Önskar Landskaps-ting jemkning i Konungens förslag, eiler sjelf besluter framställa något, aflåle derom skrifvelse till Konungen, som pröfvar, om
Han förslaget godkänna kan, och i sådant fall öfverlemnar det till nästa Riksförsamlings bifall eller afslag.
Om sådan ändring i Val-stadgarne, som gemensamt rörer alla Rikets Landskaper, är serskildt stadgadt i §. 5g mom. 2. §. 3r.
Till beslut, rörande communalförhAllanden, fordras sammanstämmandet af Konungamagten samt det Landskaps-ting, hvartill communen hör.
Både Konung och Landskaps ting kunna väcka frågan härom.
Äfven enskild
Commun kan framställa den genom skrifvelse till det årliga Landskaps-tinget, hvilken, så tidigt före samma tings början, inlemnas lill Konungens Befallningshafvande i Landskapet, att nästgränsande Communer, eller andra, dem förslaget röra kan, må kunna, genom dess försorg, i ämnet höras.
Pröfning, om hvilka, som höras böra, äfvensom om tiden är tillräcklig, tillhör Konungens Befallningshafvande, hvilken, i följd deraf, kan uppskjuta målet till dernäst sammanträdande årliga Landskapsting; men sist dessförinnan böra vederbörandes Utlåtanden vara infordrade, Bil. till Coristitutions- Utskottets Memorial, JY:o 38. 23 de, äfvensom Konungens Befaliningshafvandes eget aflemnas. om han så nödigt finner.
På enahanda sätt förfares, om Landskaps-tinget hos Konungens Befallningshafvande begär, att ett eller flere Utlåtanden af enskilde, eller af Communer, infordras må. §. 3a.
Markegångs-taxornas upprättande för Landskapet, tillhör Landskaps-tinget allena; men den för hela Riket gemensamma myndighet, suni Konungen utser, kan ålägga Landskaps-tinget att på ett nytt sammanträde, anén gång, pröfva ett eller flere af de utsatte markegångsprisen. §. 33.
Ingen Landskaps-afgift, eller allmän skyldighet, kan, under något vilkor, på Landskaps-tinget beslutas eller åtagas, till fortfarande för längre tid, än den, enligt §. 61, Regerings-Formen, fastställda bevillning; så framt ej Konung och Riksförsamling hafva sammanstämmande medgifvit sådant beslut eller åtagande, och stadfästat en allmän på berörde afgift eller skyldighet grundad inrättning. §. 34.
Om Landskaps-afgift eller skjddighet, hvilken icke föreslås på det i föregående §. sistbemälde sätt, bör fråga vara väckt, och Landskapets nytta deraf godkänd, på Landskaps-tingets sammankomst näst före Riksdagen, men slutliga afgörandel icke ega rum, förr än vid de nyvalda Ledamöternas sammanträde efter densamma, sedan Bevillnings-Förordningen och de öfrige Riksdagsbesluten blifvit kända.
Anordnande om afgift eller skyldighet, sorn på Landskaps-ting annorlunda sker, gäller blott för ett år, der det icke grundar sig på ett åt Landskaps-tinget vid Riksförsamlingens beslut i bevillningsmål, meddeladt uppdrag. §. 35.
Landskap får icke skuldsättas. §. 36.
Enskildt förslag af Landskaps-tings-ledamot bör, då det ej föranledes af ett affordradt utlåtande, eiler af andra inträffade händelser, inlemnas på Tingets lagtima sammankomst, och minst tre månader förut vara allmänheten meddeladt genom någon Landskapets periodiska skrift, eller, der sådan saknas, genom nästa Landskaps, der en dylik finnes. §. 37. Intet mål kan vid Landskaps-ting afgöras förr, än vid andra föredragningen.
Flesta rösterna afgöre alltid.
Befinnes ett eller flere mål fordra ett Utskotts föiberedande åtgärd, ege Landskaps-tinget, på sätt det lämpligast finner, anordna ett sådant af flere eller färre Ledamöter, äfvensom begagna biträden af personer utom Tinget.
Pröfvar LandskapsBih. till R.
Prot. 1840- 3 Samt. 22 Haft. 4 Bil. till Constitutions-Utshottets Memorial, Nio 53. tinget ett affordradt utlåtande ej kunna afgifvas, innan Tinget åtskiljas skall, kan afgifvandet genom serskildt beslut uppdragas åt utsedde Fullmägtige.
Lagarne för öfverläggning, proposition, votering oell prolocoll äro för öfrigt lika med dem, hvilka för Riks-församlingens Kamrar gälla, så vidt ej Landskaps-tinget sjelft derom annorlunda besluter. §. 38.
Landskaps-tings skrifvelser, så väl till Konung, som Riksförsamling, insändas genom Rikets Justitias-Ombudsman.
Förmenar någon, att olaglighet förelupit vid Landskaps-tings beslut, anmäle det hos Justitioe-Ombudsmannen, hvilken, om han dertill anledning finnér, ege alt yrka detta besluts upphäfvande af Högsta Domstolen. §. 3().
Riks-församlingen skall, i kraft af Rikets antagna RegeringsForm, tili Lagtima Riksdag sammankomma på första helgfria dagen i November månad hvart tredje år.
Konungen vare dock obetaget att dessförinnan sammankalla Urtima Riks-församling, hvilken dock alltid åtskiljas måste, när Lagtima Riksdags början infaller. §. 4°.
Angående Riksdags-orten stadgas i §. 5o RegeVings-Formen; angående de fall, då Stats-Rudet eller, i brist deraf, andre myndigheter ega att sammankalla Riksdag, i §§. 91, 92, q3 , 94, 98 Regerings Formen; om tiden till Riksdagens begynnelse, så väl i dessa fall, sorn i allmänhet vid Urtima Riksdag, i §§. 5r och ()5 Regerings-Formen; och om tiden, då Riksdag afslutas skall, i §. 109 Regerings-Formen. §. 41 •
Riks-lörsamlingens Öfre Kammare består af Sjuttiofem Rikadags-fullmägtige, hvilka väljasj bland sådane Svenske män, de der, enligt §. 7, till Riksdag valbare äro, af Landskaps-tingen på de sammankomster näst före Riksdagen, som i §. 27, mom. 1, omtalas.
Valet sker för tre Riksdagar, och så, att en tredjedel afgår efter hvardera af dem.
Antalet af Riksdags-fulimägtige, som hvarje Landskaps-ting väljer, äfvensom ordningen, i hvilken ofvannämnde afgående sker under de tre första Riksdagar, då denna Grundlag gäller, bestämmes på samma Riksdag, som den sistnämnde antagen blifver. §. 42.
Riks-församlingens Nedre Kammare består af Etthundrasjuttiofem Riksdagsmän, hvilka för hvarje Riksdag serskildt väljas af de valherättigade inom val-districten, på sätt denna Grundlag och Landskapens Val-stadgar föreskrifva.
Bil till Constitutions-ZJlskotlets Memorial, N:o 58. 27 §. 43.