Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utlåtande, i anledning af Arrendatorns utaf Svartsjö Kungsgård, f. d. Grosshandlaren Weners ansökning om nedsättning i Arrendet.
Hos Kongl. Majit har Arrendatorn af Svartsjö Kungsladugård, i Färentuna Harad af Stockholms Län, f. d. Grosshandlaren Herman Wener, dels med åberopande af ^ide punkten i det för Fabrikören Th. Bennet d. 3r Julii 1816 utfärdade, sedermera på Wener transporterade ArrendeContract, samt enär under sommaren år 1833 så stark frost skall inträffat, att, jemlikt ett af Krono-Länsmannen Brolin och 2me Nämndemän ulgifvet betyg, all vårsäden vid Kungsladugården bortfrusit, så att större delen måst såsom foder användas, i underdånighet sökt att vinna befrielse från den del af nämnde års arrende, som borde med korn utgöras, och dels, på anförde orsaker, underdånigst anhållit, att arrende-beloppet, genom Arrende-Conlraelet bestämdt till 600 tunnor, hälften råg och hälften korn, men hvilket, jemlikt Kongl.
Majlis Nådiga Bref af d. 23 Augusti 1820, på tio års lid, räknadt från och med samma år, blifvit nedsatt till 45° tunnor Spanrnål årligen, måtte för de återstående 14 arrendeåren få utgöras med 5oo tunnor om året, hvilket arrende-belopp, efter sökandens förmenande, vöre det högsta, som lör Svartsjö Kungsgård, i händelse af ny auction, skulle rimligen kunna erhållas och endast af Sökanden med någon fördel öfvertagas, emedan han å denna egendom redan nedlagt hela sin betydliga förmögenhet; och har Wener, under anförande, att hans timliga välfärd, af nyssnämnde orsak, berodde på hans bibehållande vid arrendet, tillika erbjudit sig att, i händelse arrendet för den återstående tiden bestämdes till 5oo tunnor, äfven för år i833 erlägga detta belopp.
Uti häröfver d. 23 Januarii innevarande år afgifvet underdånigt yttrande, har Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-Gollegium, hvad först angår den för år 1833 sökta eftergift, yttrat: att den af Sökanden åberopade 7:de punkt i Arrende-Contractet, innehållande, ”att alla de äfventyr och vådliga händelser, som utan arrendatorns förvållande bevisligen ske, ej ligga den oskyldige till last utan att dermed borde gå efter allmän lag och Stadgar” — ingalunda syntes vara tillämplig till det förhållande, som föranledt den underdåniga ansökningen i denna del, att nemligen 6 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 14• den påräknade afkastningen lidit skada af frost; hvadan ock, då händelser af dylik beskaffenhet äro ingen ting mindre än ovanliga, utan fastmer böra af en omtänksam landtbrukare förutses och tagas i beräkning före bestämmandet af de förbindelser, som han vid en arrende-afhandling sig ikläder, Kammar-Collegium ansåg sig sakna ail anledning att tillstyrka bifall till Weners ansökning om eftergift af hvad som utaf i833 års arrende skulle i korn levereras.
I afseende åter på hans anhållan om nedsättning af arrende-beloppet. från 600 till 5oo tunnor Spanmål, hade Collegium inhemtat, att sedan, i anledning af Weners underdåniga ansökning om arrendets nedsättning till /po tunnor Spanmål, Rikets Ständer vid i8a3 års Riksdag nedsättningen tillstyrkt, till en början på tio års tid, och Kongl. Maj:t, genom Nådig skrifvelse af d. 26 Augusti i8a3, med bifall till Ständernes beslut, tillåtit, att nedsättningen finge taga sin början med år 1823 och i sammanhang dermed förordnat, att en noggrann undersökning borde anställas, till utrönande af Kungsgårdens alla förmoner och utgifter, för att deraf lemna del åt Rikets Ständer vid följande Riksdag, på det de, i grund af sålunda vunne ytterligare upplysningar i ämnet, mätte kunna pröfva och sig utlåta, huruvida berörde nedsättning efter de tio årens förlopp borde för Weners återstående arrende-tid ega rum, eller Kungsgården på ny arrende-auction utbjudas; så hade, efter det en sådan undersökning blifvit hållen samt handliligarne lill Stals-Utskottet vid förra Riksdagen öfverlemnade, Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse d. 16 Maji 182g, förmält, det Rikets Ständer stannat uti.olika beslut, två Stånd emot två, hvadan, på grund af Stadganderne i 87 och 89 $. Regerings-Formen samt 75 Riksdags-Ordningen, frågan om den sökta arrende-nedsättningens fortfarande under längre, än då redan beviljad tid, komme att förfalla; med anledning af hvilket Rikets Ständers beslut, Kongl. Maj:t funnit Weners ansökning om den beviljade arrende-nedsättningens fortfarande under återstående arrende-tiden af Svartsjö Kungsladugård icke kunna bifallas.
Uti den nu förnyade underdåniga ansökningen i samma ämne, hade väl Grosshandlaren Wener sökt utveckla, huruledes han vore i tillfälle att åstadkomma ett högre arrende-bud än någon annan, äfvensom alt 5oo tunnor Spanmål vore det högsta, som han med sitt bestånd kunde i arrende lemna, hvilket af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Stockholms Län vitsordade förhållande Wener sökt ytterligare bekräfta genom ett företedt betyg af Prostarne A. E. Gran och Sam.
Norrström samt af A. Björner, C.
Hjertonn och F. L.
Rung; men emedan några förändrade S t ats-Ut skottets Utlåtande JV:o 15. 7 omständigheter icke inträffat sedan Kongl. Maj:t d. 2 Junii 1829 meddelade
Dess högstberörde beslut, utan den af Wener ånyo väckta frågan var af alldeles enahanda beskaffenhet som då, kunde Kammar-Collegium icke tillstyrka Nådigt afseende på hvad Wener derutinnan andragit.
Kammar-Collegium sålunda upplyst och anfört, samt då lättheten alt vinna nedsättning uti de genom behörige Contract för Kronans lägenheter fastställda arrenden sannolikt skulle leda derhän, att dylika anbud genom en obetänksam speculalions-anda blefve alltför högt uppdrifne och hvaraf Arrendatorer obestånd och jordens utarmande åter äro gifna följder, afstyrker Stats-Utskoltet bifall till f. d.
Grosshandlaren Weners ofvanberörde underdåniga ansökning om eftergift och nedsättning i arrendet för Svartsjö Kungsladugård.
Stockholm d. 28 Febr. 1834» N:o i5.
;.i : Ankom till Exp.-Utsk. d. I Mars kl. 12.
Utlåtande, i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Remiss, i frågan om sökt eftergift af Öfver-Inspectoren Borghs Sterbhus-delegare ådömde anmärkningsmedel.
Medelst Remiss d. 8:de innevarande Februarii har Kongl. Maj:t, till den åtgärd saken kunde finnas föranleda, till Stats-Utskottet öfverlemnat en af Slotts-Proviantmäslaren, Capitainen P. A.
Borgh i underdånighet gjord ansökning, att den summa af 583 R:dr 3 sk. 3 rst. banco, som, i följd af gjorda anmärkningar vid Sökandens numera aflidne Faders, Öfver-Inspectoren P. Borghs förvaltning af Westerås Krono-Magasin, genom Kongl.
Kammar-Rättens Utslag d. 11 Maji i832 blifvit Sterbhuset till betalning ålagd, måtte af Gunst och Nåd efterskänkas, enär dels anmärkningen icke blifvit väckt förr än flera år efter Fadrens afskedstagande och för en längesedan förfluten förvaltningstid, eller för åren 1813 och j814> dels han, vid anmärkningens emottagande, uppnått en ålder af 90 år och, i anseende till svag helsa och nästan fullkomlig blindhet, varit oförmögen att densamma nöjaktigt förklara, samt dels Boets ställning varit så dålig, att tillgångarne måst till fordringsegarnes förnöjande afslås; och har, efter det Kongl. Kammar-Rätten blifvit hörd och uti underdå - 8 Stats- Ut $ kottets Utlåtande N:o i5. nigt utlåtande den 24 Maji iS33 ansökningen afstyrkt, på den grund, alt då ännu var outredt, i hvad moa Öfver-Iuspecloren Borghs Concurs-massa lemnade tillgång till gäldande af Boets skulder, och huruvida eftergift af hvad genom Iiammar-Raltcns Utslag blifvit ådönuit skulle bereda en ökad tillgång för öfrige Borgenärer eller tillfalla Borghs efterlemnade Enka och Dotter, Capitainen Borgh, uti en ytterligare ingifven skrift, i underdånighet förmält, det han, genom träffadt accord, förnöjt Sterbhusets alla öfrige Creditorer och att, då han numera, utom Kongl. Maj:t och Kronan, vore den enda Fordringsegaren, det äfven kunde med säkerhet antagas, att den nu i underdånighet sökta eftergiften i sjelfva verket skulle komma hans 73 åriga sjukliga moder till godo.
Hvad sålunda i underdånighet blifvit anfördt samt handlingarne i öfrigt innehålla, har Stats-Utskottet tagit i behörigt Öfvervägande; men enär Kronans ifrågavarande fordran uti aflidne Öfver-Inspectoren P. Borghs Sterbhus, enligt Utslaget rätteligen utgörande 584 RMr 3 sk. 3 rst., tillkommit i följd af vederbörande Revisions-Contors anmärkning, samt, efter det Borgh i lifstiden fått sig förklara, genom Kongl. Kammar-Rättens laga kraftvunne Utslag d. 11 Maji i832, blifvit till betalning fastställd, och en eftergift af dessa anmärknings-medel, hvarå Revisions-Contoret fortfarande yrkat observations-procent, skulle innebära ett för Kronans rätt i dylika frågor farligt praejudicat, helst ännu är outredt lemnadt, i hvad mon Sterbhusets tillgångar förslå till skuldernas liqviderande, anser Stats-Utskottet sig böra afstyrka bifall å Slolts-Proviantmästaren Capitainen Borghs ifrågavarande underdåniga ansökning.
Stockholm d. 28 Febr. 1S34- STOCKHOLM, H. G.
Nordström, 1834. iStats-Utshttets Utlåtande N;o 16. t N:o 16.
Ånkom till Exp.
Utsi. d. 9 Mars kl. 11 f. m.
Utlåtande , i anledning af erhållen åderremiss å Betänkandet JV:o 2, rörande Talmännens ersättning för egne Riksdagskostnader , klubbkostnaderne samt aflöningen till Ståndens och Utskottens Cancellier m. m, (U. A.) Hufvudsakliga innehållet af de anmärkningar, som föranledt Aterremiss å ifrågavarande Betänkande, är följande:
Inom Ridder skåpet och Adeln: 1:0 Af Herr Montgomery, G., och Grefve Cronhjelm, O. A., att, då Stånden afsägt sig alla måltider hos deras Talmän, någon ersättning åt desse sistnämnde icke eller borde ifrågakomma; oell, med tillägg af Herr Rosenqvist, F. L., att, om någon sådan, detta oaktadt, ansåges höra ega rum, betydlig nedsättning åtminstone mätte ske i de af Utskottet föreslagne belopp; 2:0 Af Herr af Grubbens, N. V-, att utgifterne för de så kallade Landt-Marskalks-Soireerna icke borde bland Klubbkostnaderne uppföras, emedan desse Sonder utgöra Hr Landt-Marskalkens, men icke Ridderskapets och Adelns klubb; samt 3:o I afseende på Cancellie-personalens aflöning, af Friherre Boyé, L., Friherre Cederström, Jacob, Grefve von Fersen„• H., Grefve Cronhjelm, Otto August, Hr Printzensköld, C., och Friherre Kantzow, J.A., att de af Utskottet föreslagne förskott borde med 5o procent förhöjas, eller ock ett minimibelopp bestämmas och detta icke utsättas lägre, än den vid sistlidne Riksdag beviljade aflöning; Inom Borgare-Ståndet. 1:0 Af Hrr Ekstrand, Holm, Helleday, Leffler, Bååth, IVann m. fh, att, sedan Talmännens Representalions-skyldighet upphört, någon laglig grund icke funnes för anvisandet af sådane arfvoden eller ersättningar, som Utskottet föreslagit; att, äfven med antagande af billigheten utaf någon ersfttlnings meddelande, det projecterade beloppet vore alldeles för högt och Bihang till R.
St, Prat. i83f.
4 Sami. 1 Af del. 1 Emid, 1 5de Häftet. 2 Siats-Utskottets Utlåtande N:j i 6, borde nedsättas-, till too eller 200, eller högst 3oo R:dr i månaden eller oek rätlast utgå efter räkning,, med fasställande af 200
R:dr såsom maximum för hvarje månad; och alt, ehvad summa som lomme alt bestämmas, densamma måtte blifva-lika för alla Ståndens Talmän; saint 3:0
Af åtskillige utaf nyss uppräknade Hrr Ledamöter: att aflöningen ler Cancellie-personalen måtte utsättas lill visst belopp, så att de vid Cancellierne biträdande må veta hvad de för sin tjenstgöring hafva att påräkna, och af Hr Helsingius_, att, hvad Banco-Utskottels Cancellie serskildt vidkom, aflöningen för dess personal mätte blifva lika med hvad som bestås Slats-Utskoltels; samt Inom Bonde-Ståndet:: i»:o Hvad först angick Talmännens ersättning för egne Riksdagskostnader, alt, enligt flere Riksdags-Fullmägtiges yttranden, densamma måtte bestämmas till lika belopp för alla Ståndens Talmän, och 4°° R:dr antagas såsom en lämplig summa, hvaremot Nils Insulin hemställt, att ds ofrälse Ståndens Talmän må, lika med hvad Utskottet för Landt-Marskalken föreslagit, erhålla 5oo R:dr månadtligen, men J. J.
Ruthberg i\ler tillstyrkt, att ersättningen måtte inskränkas till anslag för hushyra; 2:0
I afseende på Klubbkostnaderne; att dels, enligt Ola Jeppssous från Blekinge förslag, ersättning för tobak och svagdricka mätte, elter behörig redovisning, beviljas, dock icke för Bonde-Ståndets klubb öfverstigande 3oo R:dr i månaden, dels, efter hvad Nils Insulin från Stockholms Iian, Eric Ersson från Kopparbergs
Län och Peter Jönsson från Christianstads Län yttrat, nämnde erne artiklar, fortfarande bestås, eller ock, efter den sistnämndes åsigt, kostnaden för klubb-rummens hyra m. m. äfven försvinna, och dels, i enlighet med hvad Nils Mänsson och Tufve Månsson från Malmöhus Län föreslagit, att åtminstone dricka måtte å Klubbrummen ulan betalning finnas att tillgå; samt 3:o Angående aflöningen till Ståndens och Utskottens Gancellie-personal: af Ola Jeppsson, att, om med aflöningarnes bestämmande ej skall tillgå sorn förr, i förskott må månadtligen utbetalas till hvar oell en det minimum, hvartill aflöningarne slutligen böra bestämmas, eller och 2-3:djedelar af detta belopp, lika för alla och med bestämd rättighet, att vid Riksdagens slut utbekomma minst den återstående i-3:djedelen; alt hyra och t skjutsersättning må tillerkännas Bonde-Ståndets Secreterare; att RiddarhusFisealens aflöning icke må af Riksdags-koÉtnadsmedlen bestås, i hvilken anmärkning J. J. Ruthberg äfven instämt; samt att aflöningen för Ståndens ■Stats-Vt;kottets TJiMtttnde Wto 16.
Cancellier må beräknas från och med 4-de dagen 'före Riksdagens utblåsning, eller åtminstone från den dag de af Talman och Secreterare till tjenstgöring inkallats; af Nils Insulim att aflöningen, utan fara för öfverdrift, bör kunna bestämmas till hvad, alltsedan år 1812 varit vanligt, så i afseende på beloppet, som tiden; att märkvärdigt förekom, hvarför StatsUIskottet för dess egen betjening föreslagit högre förskolt; samt af Eric Ersson från Kopparbergs
Län, Nils Mänsson m. fl., att Utskottet måtte åläggas inkomma med Förslag till bestämd aflöning, eller alt ett minimibelopp måtte utsättas, så att den tjenstgörande blir i tillfälle bedöma, huruvida lian kan och vill fortfara, emedan i annat fall, såsom flere exempel skola bevittnat, utmärkt dugliga personer dels redan lemnat sine Riksdagsbefaltningar, dels yttrat, sig vara sinnade dem frånträda.
Hvad sålunda blifvit anmärkt och hvad, enligt de till Utskottet ankomna Protocolls-Utdrag, vid ärendets föredragning inom förenämnde 3:ne Riks-Stånd i öfrigt blifvit yttradt, har Utskottet tagit i öfvervägande; och får, efter den i "förra Betänkandet följda ordning, anmärkningarne till besvarande upptaga.
Då Utskottet, uti Betänkandet N:o 3, föreslog ersättning ät Herr Landt-Marskalken och Herrar Talmän för deras Riksdagskostnacler „ hemtade
Utskottet grund iför detta tillstyrkande från den säkra öfvertygelse, att utöfvandet af det dem anförtrodde vigtiga käll i sjelfva verket är förenadt med betydliga uppoffringar, dels genom ökade directa utgifter, dels genom omöjligheten att åt enskilda angelägenheter egna erforderlig tid och uppmärksamhet; och sorn de Ledamöter, hvilka motsagt Utskottets förslag i berörde hänseende, hufvudsakligen fästat sig dervid, att rättigheten till en dylik ersättning hade upphört i sammanhang med afskalfandet af representations- skyldigheten, men icke kunnat vederlägga Utskottets yttrade åsigt, utan äfven medgifvit, alt Talmansbefattningen föranleder till någon ökad utgift, anser Utskottet sig böra vidhålla sitt förut gifne tillstyrkande, alt äfven vid innevarande Riksdag ersättning må anslås åt Herr Landt Marskalken och Herrar Talmän för deras Riksdagskostnader.
Under förutsättning således, att ersättning bör beviljas, har Utskottet, vid beloppets föreslående, trott sig rätteligen förfara, då det, å ena sidan, tagit i betraktande behofvet af besparing i Riksdagsutgifterne, men, å den andra, ock tillsett, att ersättningen blefve bestämd på ett sätt, som vöre Rikets Ständer värdigt, och uppfyllande det med densamma afsedda ändamål, neni - 4. Sttts-Ulskottets Utlåtande- N\o 16, ligen: att fullt motsvara Herr Landt-Marskalkens och Harrar Talmans Riksdagskostnader.
Dessa skäl, hvilka grundlagt Utskottets förra-förslag, har Utskottet icke funnit af de gjorde anmärkningarne vara vederlagde, hvadan Utskottet ånyo tillstyrker: alt en månadtlig ersättning, i ett för allt, må anslås för Herr LandtMarskalken med 5oo
R:dr och för hvarje af de andre Talmännen med 4oo R:dr E:co.
Enär, emot Utskottets förslag i frågan örn Klubbkostnaderne, hvilket är gillädt af Preste-Ståndet, någon anmärkning icke eller hos Ridderskap^t och Adeln blifvit gjord, samt Borgare-Ståndet redan före detta afsagt sig all förtäring, på Klubben för Statens medel; så och enär i öfrigt, äfven inom Bonde-Ståndet, der åtskillige Ledamöter yrkat bibehållandet af fri tillgång på tobak och svagdricka, andre åter yttrat sig emot ett sådant användande af Statens medel, anser Utskottet sig icke eller kunna frångå sitt förslag i afseende på berörde kostnader, nemligen: att desse må under nu påstående Riksdag inskränkas till utgifterne för klubbrummens hyrande samt förseende med ljus och ved, för nödig uppassning samt far anskaffning af Tidningar.
För besvarandet af de anmärkningar, som inom Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet och Bonde-Ståndet blifvit gjorda vid Utskottets förslag till aflöning för Riks-Ståndens och Utskottens Cance/lie-personalfår Utskottet hufvudsakligen åberopa Riksdags-Ordningens 24 §•> hvars ordalydelse, i Utskottets tanka, ingalunda medgifver, att, på sätt yrkadt blifvit, aflöningen nu vid Riksdagens början bestämmes till ett visst belopp., eller minimum, utan anser Utskottet rätta sättet, att bereda de vid Cancellierne anställde personer någon vedergällning under Riksdagens lopp, vara det af Utskottet uppgifne, nemligen meddelandet af månadtliga förskott.
Vid bestämmandet af cle i Tariffen utförda förskotlsbelopp har Utskottet förutsatt, hvad som icke eller lärer böra af någon betviflas, det Rikets Ständer vid Riksdagens slut skola göra full rättvisa åt dem, som med skicklighet och nit fullgjort sina åligganden; och Utskottet får tillägga, att det skall anse för en pligt att lill aflöningens slutliga bestämmande, hvars vigt Utskottet ingalunda förbiser , framdeles inkomma med ett förslag, sorn åsyftar att härutinnan uppfylla Rikets Ständers afsigter och Cancellie-personalens billiga fordringar.
Dä det dessutom icke legat i Utskottets syftemål att i allmänhet nedsätta aflöningsbeloppcn, sorn icke fastmer att inskränka personalen, och det äfven Stats-Tit ifatt eis Utha,inde- AJ-.o :6. äf torde kunna antagas, att
Tjenstemännen sjeifve skola finna för sig förmonligt,att efter arbetets slut, få på en gång emottaga en betydligare besparad penning, förnyar Utskottet härmedelst sitt förut afgifna förslag till månadtligt aflönings-föiskott, endast med den förändring, att Bonde-Ståndets Secreterare må, i stället för 200 R.’dr, få uppbära a33 R:clr 16 sk. per månad.
Utskottet hade väl, vid bestämmandet af det förstnämnde förskottsbeloppet till bemälde Secreterare, redan tagit i betraktande det för denne Tjensteman förekommande serskilda förhållande, så i afseende på hans Riksdagsbefattning, som på den olikhet för honom,emot de andre Ståndens Secreteterare, att han blifvit hitkallad från en aflägsen landsort; men på grund af nu vunnen upplysning om den drygare hyreskostnad, han får vidkännas, har Utskottet trott sig skäligen böra föreslå sagde tillökning i förskottet.
På grund af i Bonde-Ståndet derom gjord framställning och i enlighet med livad vid föregående Riksdagar egt rum, tillstyrker Utskottet jemväl, att Secreteraren vid Bonde-Ståndet må, för resan hit samt åter till sin hemort, åtnjuta skjuts och träctamentsersättning efter den genom Kongl. Brefvet d. 23 April i83o stadgade grund.
Till besvarande af den anmärkning, att Stats-Utskoltet för dess egen T3etjening uppfört högre afloningsförskott, än för de öfrige Utskottens, får Utskottet upplysa, att anledning dertill hemtats från hvad vid föregående Riksdagar egt rum, och hvilket förhållande åter härrört deraf, att göroraålen vanligen äro vida trägnare i Stats-Utskottet. än i något annat.
För öfrigt skall Ulskoltct icke underlåta alt, vid den slutliga pröfningen af arfvodesbeloppet för dess egen Gancelliepersonal, rättvisligen öfverväga hvad vedergällning bör densamma tilldelas.
Stats-Utskottet anser det vara ganska sannolikt, att göromålen i Banco-Utskottet under denna Riksdag blifva både mångå och magtpåliggande och att, i följd deraf, förhöjning i aflöningen för Tjenstemanna-personalen kan komma i fråga; men då detta icke på förhand, utan först vid Riksdagens • slut, med säkerhet kan bedömas, anser Stats-Utskottet sig icke för Banco-Utskottets
Tjenstemän 1111 böra göra något undantag från den stadgade allmänna principen.
Emot Riddarhus-Fiscalens aflönande utaf Riksdags-kostnadsmedlén här anmärkning blifvit gjord inom Bonde-Ståndet, under anförande, att denne Tjensteman, som icke i Riksdägs-Ordningen omnämnes och förut uppburit aflöning af Riddarhus-Cassan, jemväl Hädanefter borde af denna 6 Stat s-\J t skottets Utlåtande N:o 16.
Fond lönas.
Men då Riddarlius-Fiscalen, i följd af sine göromål, till Ii ör Riddarhus-Cancelliet, samt Rikets Ständer, vid sista Riksdag uppförde honom till aflöning af Riksdags-kostnadsinedlen i likhet med Ridderskupets och Adelns Notarier, så får, då han äfven under innevarande
Riksdag fortfarande bestrider enahanda tjenstgöring, Utskottet tillstyrka, att Riddarhus-Fiscalens aflöning må, på föreslaget sätt, af Riksdags-kostnadsmedlen utgå.
Vidare har Utskottet, jemte förnyande af dess hemställan, att arfvoden och tractamenten må beräknas från antagningsdagen, skolat yttra, alt, om i något af Ståndens Cancelliet- en och annan af personalen behöft antagas före Ståndens organisation, ett sådant serskildt förhållande äfven bör komina i öfvervägande vid aflöningens definitiva reglering.
Slutligen får Utskottet tillkännagifva, att det icke, af hvad i Stånden ytterligare blifvit anfördt och ifrågaställdt, finner skäl att frångå öfrige i Betänkandet gjorde tillstyrkanden, och att Betänkandet blifvit ulan anmärkning af Preste-Ståndet godkändt.
Stockholm den 7 Mars i834- Reservationer:
Emot Utskottets beslut, hvarigenom ersättningen för Riksdagskostnader bestämmes för Herr Landt-Marskalken till 5oo R:dr och för de öfrige Talmännen till 400 R:dr i månaden ; Af Herr Brukspatronen Petré:
Jemte åberopande af min förra reservation, får jag 1111 endast tillägga, att jag tror mig kunna förese, att Landt-Marskalken och Talmännen, eiler de speciela detailer, som i afseende på deras serskilda omständigheter både hos Riks-Stånden och Stats-Utskoltet egt rum, nu mera afsäga sig mottagande af statsanslag, ehvad det bestämmes till högre eller lägre belopp; Af Herr Brukspatronen TVcern samt Riksdags-Fullmägtige Nils StrindIttnd från Wester-Norrlands
Län, J. L.
Piklund från Westerbottens
Län, Hans Jansson från Elfsborgs Län och Olof Mänsson från Blekinge Län, med åberopande af deras Betänkandet N:o 2 bilagde reservationerj samt Stats-Vtskottcts U:L!tvme Nio 17, 7 Emot Utskottets beslut, angående adon ingen till Ståndens och Utskottens Cancelliet’, af Rikadags-Fullmägtigen Nils Strindlund:
I händelse forskotten förblifva vid hvad nu föreslaget är och ett minimum för aflöningen ej bestämmes, är jag förvissad derom, att skicklige Tjenstemän frånträda de dem uppdragne befattningar, och Stånden eller Utskotten få åtnöja* med ovane eller mindre skicklige biträden, hvarigenom handläggningen af R i k sd agsgö ro m å le n skulle ansenligt fördröjas och såmedelst föranleda lill vida betydligare kostnader för det allmänna, än de, som uppkomme g&noin en skicklig Cancellie-personals förhöjda aflöning.
Ankom tiil Exp. Utsk, den 9 Mars kl, 11 f. ra.
Memorial om ytterligare tillökning i Utskottets Betjening.
Som Utskottet, för ärendenas ändamålsenliga behandling, funnit nödigt, alt till tjenstgöring i egenskap af Notarier använda 2:ne af de 4 Caneellister, Utskottet antagit, och göromålen nu blifvit så ökade, att, för deras handläggning med behörig skyndsamhet, tillökning i Cancellie-personalen oundgängligen erfordras, får Utskottet härigenom anhålla om tillåtelse att få antaga ytterligare tvänne Cancellister.
STOCKHOLM, 1834> hos J. A. Walldcn* ♦ St.ns-Vtskotteis TJilutUhle N:o 18, * Nio 18.
Ankom lill Exp. Iktsk. den 12 Mars kj. ji f. m.
Utlåtandeangående provisoriska utbytet af den för -GeneralJssistanceUontoret begagnade egendom emot dem Stockholms .Stad tillhöriga f. d. sd kallade JJessensteinska egendomen.