Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
För att så mycket mera kunna pröfva denna grunds större eller mindre verkställbarhet, har Utskottet tagit i betraktande de olika former, hvarunder förmögenheten hnfvudsakligast framställer sig i Samhället, då den än såsom capital, än åter använd i jordbruk, näringar och handteringar samt handel påkallar säkerhet af Staten, och återgäldar sitt beskydd genom bidrag- till das* underhållande.
Sa Bevillnings-ZJtskotttlx Betänkandm.
Vid förehafvande! af denna fråga, hafva frenne föremål funnits med hvarandra ega en så nära gemenskap, att öfverläggningarne derom icke kunnat åtskiljas, och hvarföre Utskottet äfven anhåller, att få i sitt yttrande derom i ett sammanhang framställa.
Innom så väl de Respective Riks-Stånden sorn Utskottet, hafva flere sinsemellan skiljaktige meningar blifvit yttrade, orri rättvisan och inöj. ligheten af den å utlånte och fruktbärande Capitaler utgående beskattning, lämpligaste och säkraste sättet för dess påförande och uppbörd, samt utvägarne, att förekomma ej sällan förelöpande underslef och för låntagaren frykände controlier.
Det nu gällande beskattningssätt eller en medelbar bevillning å Capitalister, ger.am Gäldenärens rättighet, att vid ränte-liqviden med Borgenären godtgöra sig den förskjutna bevillnings-procertten, har ansets leda till missbruk, samt sällan eller aldrig bereda en åsyftad lättnad för den skuldsatte, särdeles Jordbrukaren. —•
Man har trott denna lindring skola med mera säkerhet vinnas, så framt det ålades Capitalisterne, att sjelfve omedelbarligen utgöra Bevillningen för räntan af utlånte Capitaler, hvilken Låntagaren skulle i sådant fall få afdraga från sin, beskattning underkastade, fastighet.
•— Men den allmänt erkända svårigheten att för denna afgift finna en tillförlitlig och bindande controll, har framkallat flere Motioner i detta ämne, således har man föreslagit, än att ingen förskrifning å penningelån borde anses till infriande gällande, så framt Bevillning!.Utskattett Betänkande': jx ej långifvaren sjelf erlagt Bovillningen och så-- (lant blifvit af Kongl.
Majsts och kronans ombud å sjelfva handlingen anteknad t och vitsordadt, än att penningelån, mot så inteckning som pant, borde hos visse Ämbetsmän uppvisas och till efterrättelse för blifvande Taxeringsman, i en särskildt förteckning, upptagas, hvaröfver bevis borde flir lånets utmätnings giltighet utfärdas, än att
Borgenärer borde vid påfordran med ed vita, det de tillåtit Bevillnings-afdrag å sine utlånte capi* täler, än åter att fordringsegare skulle, vid strängare ansvar, till taxering uppgifva sine utlånade penningar och angifvare af eftersatte anmälanden i denna del, derföre njuta en särskild belöning.
Men å andra sidan har man-ej velat tillerkänna dessa utvägar all den säkerhet man trott derigenom kunna beredas, och äfven anfört, att de strängare mått och steg, sorn vidtagas mot en Borgenär, mera än en gång återfalla med ökad tyngd på Däldenären; att dessa anstalter likväl .icke blifva tillräcklige till motverkande af oredlige Långifvares försök, att undandraga sig en billig afgift till Staten, och att de brister, sorn genom medgifne afdrag af skuld å egendomar skola uppkomma, sannolikt icke fyllas af den å Capitalet utgående Beviilningen.
Då tankarne i detta ämne befunnits delade, har omröstning blifvit anstäld, hvarvid deri i 18x8 ars Bevillnings-Siadgas 11 Art. 6 §.
Mom faststälde grund, eller att låntagaren eger, att ovillkorligen af Långifvaren återfå det af honom lemnade förskott, blifvit af dg fleste lösteme ogillad; äfvensom lika förhåliati* *9 Bevillnings-Utskottets BetänJtandtn. de egt rum med forslager, det skulle i detta fall fastighetsvärdet nedsättas till en fjerdedel, och den således uppkommande minskning 1 Beviltningssumman fyllas af den beskattning, som hädanefter skulle directe utgöras af fruktbärande capitaler, och i stället antagit, att en fastighetsegare md. tilldtnt, att, af värdet d sin fastighet, afdraga bevislig skuld, med åliggande för fordringsegaren, att pä heder och samvete uppgifva inkomsten af sine penningecapitaler oell derföre sjelf erlägga Bevillning.
I sammanhang härmed har äfven fråga uppstått, huruvida Cassör ad pios usus, i synnerhet fattig Cassör, äfvensom Sparbankar borde fbrpligtas att erlägga Bevillning för sin inkomst eller icke?
För den förra meningen har blifvit anfördt, att något undantag från en allmänt antagen regel icke kan ega rum, utan att antingen rubba sjelfva principen och hvälfva ersättningen af den, sa vida Långifvare skola sjelfve skatta för sina Capitaler, genom en dylik befrielse uppkommande förlust för Staten, å andra skattdragande, särdeles jordbruket, och att alla besparingar böra vara underkastade Bevillning; för deri andra har blifvit yttradt, ej mindre att Staten icke synes stadd i den olyckliga belägenhet, att den måste för sitt behof tillgripa hvad som blifvit anvist såsom en tillflykt för armodet, och minska anslagen för detsamma, än ock att Sparbankar, såsom nyligen här i landet införde, af mycken nytta för nienigheten och å•yfunde att hos densamma väcka håg för spar - Bevillning* Utskottets samhet, mätte från skyldigheten till bevill nings utgörande fritagas.
Men en sådan lin* dring hafva Utskottets fleste Ledamöter icke velat medgifva, utan tvärtom stadgat: det skola alla fonder och Cassör, i hvad ändamål som helst, erlägga Bevillning af deras inkomst och utlånade ( apitaler.
Mot den så kallade Minimi-Tabellen eller det vid 1818 års Eevillnings-Stadga fogade project lill jemkning af de å hemman och. fastigheter på landet blifvande minsta värdea i hvarje Län, intill påföljande Riksdag, hvil» ke likmätigt 5 Art. 5 §- 1 Mom. icke fingo derunder sättas, hafva inom Respective Riks* Stånden flera erindringar och motioner blifvit gjorda med yrkande, det borde densamma så* sorn olämplig tryckande för de skattskyldig® och betagande Taxeringsmännen deras rätt, att efter ed och samvete bestämma, enligt uppgifne grunder, värdet å fastigheter in. m. helt och hållet afskaffas.
Dessa anmarkningar hafva emedlertid icke blifvit af Utskottets pluralitet godkände, då Minimi-Tabellen. utgjorde enda borgen för beskattningens utgående af jordbruket och minskningar i denna del mäste må hända fyllas genom en ökad afgift å hemmansvärdet, utan genom omröstning bestämt: det kommer en Minimi-T abell att fastställas.
Sedan dessa ! afseende pS jordbrukets beskattning vigtiga ämnen blifvit granskade och Pluralitetens inom Utskottet mening utrönt, har detsamma, utan att dervid för det nirvt* »4 JStvillnings-Ulskottels Betänkanden, jgmle inläta äig i en till särskilda omständig" heter sträckt granskning, af sättet för värdets bestämmande å fastigheter, de dervid föreslagne ändringar och rättelser samt möjligheten af förbättringar uti de af 181S ars Uevillnings-Stadga härom meddelade föreskrifter, samt jemkning af M inimi-tabellen, trott sig höra hemställa såsom en grnndsatts:
Att en Bevillning, beräknad efter värdet, bär utgå af ali fast egendom, utan af. seende på dess natur, och i sammanhang dermed, dels att Bevillning ä Rotef rikets afgifttn må fortfara, dels ock, att Bevillning af qvarnar bör utgöras, enligt nu gällande grunder, efter värdet.
1 afseende åter på den förmögenhet som finnes antingen nedlagd i Näringar, Fabriker och andra inrättningar, eller använd i handeln, äfvensom den med förvärfvad färdighet förenade rättigheten, att drifva vissa yrken, har Utskottet icke furmit någre anledningar, att frånträda de redan tillförne antagne och af erfarenheten godkände grunder, samt föreslår i anledning deraf: alt Beviliningen må hädanefter utgöras af Handlande, Skeppsredare, Fabrikörer, Handtverkare, Borgare och andre
Städernas invånare i förhållande till deras rörelse, hvarvid en personel minimi summa, på sätt nu gällande Bcvillnings-författning i 11 Art. i § i Mom. stadgar, bör bestämmas inom hvarje Stad, efter dess olika classifcation; och att Bevillning skall utgå af Bergverk, sa ock af särskildte Manufaeturier, verk och inrättningar på landet, efter det derå satte värdet, men efter en vltxt (lassi/lcäjion för sådane bruk och inrättning Bevillnitigs Utskottets Betankanden, 25 giir, som hittills, enligt 11 Art. 4 § af .1S18 ars Bevillnings förordning, varit classiftcerade. —.
De inkomster och fördelar, som tillskyndas
Staten samt andre offentlige eller enskildte verks och inrättningars Ämbets och Tjenstemän, har Bevillnirigs Utskottet ansett höra vara beskattning underkastade, och får sålunda hemställa : att Be«■ villning må afven hädanefter utgå af de inkomster, som i egenskap af lön eller andre af beställningen tillkommande fördelur tillfalla i Kongl. Majus och Rikets eller särskilde inrättningars tjenst varande personer.
Den afkastning de uti 11 Art. 6$ af 1818 års
Bevillnings-fctadga upptagne Actie Verk och inrätt, ningar lemna, samt billigheten deraf, att Staten, vid öfverflyttandet af en egendom, genom inträffande dödsfall, från en medborgare till en annan, deraf liemtar en måttlig inkomst, hafva förmått Bevillnings.
Utskottet atr föreslå: det bör Bevillning dels i en summa utgå af de i nyssnämnde flis 3 Mom. om. fot malde Societeten, Cassör, Verk oell vinstmedel, äf, vensom af JJisconter, hvilka således böra bland nämnde inrättningar intagas; dels och enligt nu gällanda grunder utgöras af Sterbhus, Testamenten och Arf. Då Staten, genom de vid 1803 års
Ifiksdag vidtagne åtgärder, gått i mistning af de från den upphäfda Landttulls inrättningen härflytande inkomster, har BevillningsUtskottet ansett rättvist; det en fylnads-afgift erlägges såsom ersättning för JLavdttullsmedlen i förhållande till den efter n Artutgående Bevillning, Äfvensom Utskottet slutligen, genom verk, stäld omröstning, stadnadt vid det förslaget, att eu Bevillnings,afgift för bruket och nyttjandet af hvarje, hailda öfverfödsvaror.
I sammanhang härmed har afven Utskottet q/S Bevillnings Utskottets Bctiinkandert. låtit under pröfning komma de innom Respec» tive Stånden framställe, och till Bevillnings-Utskottet öfveriemnade förslag, till andra eller förändrade grunder för utgörandet af den blifvande Bevillningen.
Således har Utskottet fått från Höglofl.
Riddersk,;pet och Adeln emottaga Herr Friherre Schultzenheim», Conrad.
Memorial, hvar uti, jemte framställning af de brister, som skola vidlåda det nu gällande samt under påskyndade öfver läggningar antagna Bevillnings-Systemet, före. slås ett annat, hvilket skulle med oföränderlig, het i utskyldernas belopp för de skattskyldige, förena oföränderlighet i Statens inkomster.
Detta ändamål har blifvit ansett upphunnit genom Bevillning af arbetsförmågan och af den verkliga förmögenheten, såsom varande de enda källorna till inkomst inom Samhället.
Med hänseende härtill är derföre föreslaget, att då dagsverken äro den enda måttstock, sorn närmar varuvärdet med penningen, bör äfven beskattningen, så väl den personella, som den efter förmögenheten, en. ligt grunden för 1810 års Bevillnings-Stadga, be. räknas jemlikt värdet af markegångs dagsverken i contant, hvarvid Tabellverket och 1810 års Be. villningslängder för behållen inkomst, de senare valverade i dagsverken, kunde tjena till efterrättelse.
Härefter borde all Bevillning, en lin. drig Tullafgift för inkommande varor undantagen, upphöra, och Statsverkets behof bestämmas med förhöjning eller minskning af ett visst antal dagsverken.
Genom detta Bevillningssätt »kulle ej mindre alla klagomål öfver en öfver* Bevillnings-XJtskattett Betdn&andtn. *7 drifven beskattning försvinna, än ock då Statsverkets intrader samt löntagares inkomster på lik* sätt uträknades, mera säkerhet äfven i dessa delar vinnas, flere andre fördelar att förbigå.
Men då Bevillnings Utskottet, som i afseende på den uppgifna beskattningsgrunden å förmögenhet, får åberopa sitt här ofvan anförde yttrande, rörande 1810 års principer, för öfrigt funnit det för beskattningen föreslagna sätt, eller dess bestämmande i dagsverken, som sedan skulle i penningar beräknas, utom vidlyftighet i Räkenskaperne, medföra ovisshet för de skattskyldige, har Utskottet ej eller af sådan anledning trott sig kunna till antagande hemställa ofvanomrörde af Herr Friherre Schultzenheim uppgifna förslag.
Både hos Höglofl.
Ridderskapet och Adeln och hos Vällofl. Borgare-Ståndet hafva motioner blifvit gjorde om Bevillningssummnns fördelning, än efter antalet af Uänen, deras iner eller mindre storlek, rikedom eller fattigdom i enlighet med en deröfver upprättad tableau samt sedermera utaf en genom Konungens Befallningshafvande* försorg sammankallad Comrnittée, bestående af ortens redligaste och kunnigaste män inom Hä raderne och Socknarne efter deras storlek och välmåga; än och att Taxerings-Tabeller borde upprättas öfver allaUän och districter; samma tanke har Utskottet funnit med mera fullständighet utförd uti ett på trycket utkommet och lill Bevillnings-Uiskottet dediceradt Beviilnirigsförslag, hvil. ket
Utskottet så mycket mindre tvekat att låta under öfverläggning komma , som grundidéen redan var såsom ett öfverläggningsämne till Utskottets pröfning hanskjutertj och samma förslag sS Bevillninas-Uiskotcets Betdnkanden. redan i egenskap af pris-skrift varit vid iSr* års Riksdag, ehuru mindre utförligt behandladt, till Utskottets granskning lemnadt.
Dessa förslag hafva likväl icke, ehuru Utskottet funnit desamma icke utan förtjenst, i afseende på deras syft» ning, varit af den beskaffenhet, att de kunnat till antagande godkännas, så vida flere väseridtliga svårigheter i anseende till Bevillnings-bi» dragets fördelning och grunderne derföre, i sale* nåd kännedom af hvarje
Dans olika hufvudnäringar och de deri förefallande förändringar deremot förete sig; dock önskade Utskottet, att Riksens Hög-' Jod.
Ständer täcktes, i betraktande af det arbete osh den kostnad författaren, till ofvan omförmäldte tryckta arbete, derå användt, samt förtjensten af, att hafva fästat uppmärksamheten å en och annan gagnande uppgift, hugna honom med någon ersättning af de till Riksdagskostnadernes bestridande anviste medel, Dessutom har Riksens Höglofl.
Ständers Bevillnings Utskott fått emottaga Memorial af J-Ierr Grefve Gyllenborg, hvaruti föreslås, det måtte icke allenast i betraktande af den lindring jordbruket, före 180g års Riksdag tillgodo njutit, samt orättvisan deraf, att då all annan egen» dom är från särskilde utskylder befriad, Två R:dr af hvarje 1000
R:dr beräknas af hemman, qvarnar och fastigheter å landet, jemte det mångfaldiga besvär, som tillskyndas de med Bevillnings-debiteringens befattning egande Tjenstemän, flere andra olägenheter oafsedde, den i 1800 års Bevillningsstadga stadgade grund för Bevillningens utgörande af hemman och qvarnar å nyo upptagas^ utan äfven tued upphörande af dea Bevillnings-Utskottets Betänkanderi. 39
Sa kallade Minlmi-Tabellen å hemmans beskatt-* ningen, Taxerings- och pröfnings-Comittéerne redan innevarande år lemnäs öppet att nedsätta och rätta hemmansvärdet efter det fallna egendoms^ priset; i sammanhang hvarmed Friherrarne Boije laudvig och Cederström, Jacob, särskildte yttranden afgifvit; af Herr Grefve Hård, Carl Gustaf, angående beskattning af pefininge förmögenheten, samt medlen till beredande af en säkrare Taxeringsmethod; af Herr Ehrenborg, Casper, om beskattningsvärdet å fastigheter, dess nedsättning i särskildta fall och bevillningisättet för utlånte capitaler; i anledning af Herr Friherre Rudbecks motion, om lindring af Jordbrukares skatter; af sistbemäldte Herr Friherre, angående
Bevillningens jemnare fördelning å jordbrukares och capitalisters directa beskattning; af Herr Friherre Boije, Ludvig, om Minimi-tabellens afskaffande; af Herr Jacob Linström, om Upphörande af beskattningen å consultation och öfverflöd , samt fyllnads afgiftens, till ersättning för Landttulls-bevillningens, indragande; af Herr B.
Santesson, rörande åtskilliga utvägar att med upphäfvande af det nu bestämda minimum, hvarunder hela Bevillningsbeloppet för fastigheter inom hvarje
Län ej får nedsättas, bestämma andra controller för hemmans värdets bibehållande; af Riksdags, fullmägtigen från Elfsborgs Lärt, Olof Jonasson, med flere, rörande Bevillningens erläggande af capitaler; af Johannes Svensson och Petter Pers. son i samma ämne; af Johan Andersson angående grunderna för Bevillningen och af N.
Insulin samt Gustaf Ericsson, beträffande Bevillning 30 Btvillningt-Utskolttts Betänkanden. för vissa öfverflödsvaror saint titlar; hvilke alle* samman Utskottet anser, i hvad desamme röra grunderne för den allmänna Bevillningen, vara besvarade och afgjorde genom de i detta ämne redan fattade beslut, utom hvad den senare delen af Herr Grefve Gyllenborgs motion vidkommer, den Utskottet finner s:g af den i Regerings formens 61 § gifne föreskrift, hindradt att till granskning upptaga.
Och får Bevillnings Utskottet ändtligen, med bifogande af de under öfverläggningarne i dessa ämnen yttrade särskilde meningar, detta alt till Riksens Höglofl.
Ständers upplysta pröfning vörd samlingen öfverlemna, jemte öfversigt af Bevillningens belopp under åren 1819, 1820 och 1821.
Stockholm den 2 8:de April 1823.
Utdrag af Protocollet, hållet i Riksens Hög. lofl.
Ständers Bevillnings Utskott under Lagtima Jiiksdagen i Stockholm följande dagar i April och Maji månader är 1823. öfvertygad det HöglofL Utskottet täcktes mera afse hans välmening, än hans förmåga, vågade han, efter inhemtad kännedom af Afdelningens Betänkande, att i detta ämne, som nu till handläggning företogs, eftex sin öfvertygelse framställa
Den 8-de April. yttrade: att då han vore J3evillnings-Utsiottett Betänianden.
)t sine (ankar, samt uppläste ett skriftligt anförande, så lydande: ”Ehuru skattgifnings skyldigheten är lika uråldrig med Samhälls Inrättningen, emedan den förra var villkoret för den sednares upprätthållande, har, efter flere århundradens förlopp, ännu icke inom vårt Fädernesland någon orubblig grund för denna oåterkalleliga skyldighet blifvit uppgjord eller stadgad, dertill orsaken egenteligen lärer vara, att den starkare alltid hvälft bördan på den svagare, under skydd af sjelfgiorda rättigheter och befrielser.
Det inbrott styrkan såmedelst giort på rättvisans område, har i bredd wied upplysningen allt iner och mer funnits obilligt, och derföre till vårt Tidehvarfs outplån liga heder upphört, så att något hinder nu mera icke finnes för Stats-Utlagornns eller den så kallade Bevillningens fördelning efter grundsatser byggde på ovederläggliga tankeslut.
För att uppgöra sådane grundsatser är före målet för det hedrande förtroende, som blifvit lemnat detta Höglofl.
Utskott och, då jag å ena sidan är af erfarenheten öfvertygad, att det utgör hvarje Ledamots ifrigaste önskan, att kunna uppfylla denna Svenska Folkets rättmätiga fordran, och jag å andra sidan rönt Höglofl.
Utskottets benägenhet, att inhemta alla möjliga olika åsigter och fötslag för rättvisa beskattningsgrunders uppgörande, så vågar afven jag yppa den tankställning jag uppgjort, för att ethalia oföränderliga grunder för Bevillningens proportionerliga och säkra utgörande.
Såsom grundsatser för min tankledning i BeViltningk-UtsköttetS Betänkandett. detta ämne, har jag antagit! att en Stat utgöres af Folket, och allt hvad Folket tillhörer) under benämning af fast och rörlig förmögenhet.
För att upprätthålla Statens styrelse, sjelfständighet och ordt ing, erfordras Statsbidrag eller så kallade skatter.
Dessa skatter böra således utgöras af det, som utgör Staten, som är alla deri va. rande personer och den verkliga förmögenhet de ega, emot det beskydd samhällslagarne stadga för 'personel- och egande rätt.
Af detta ovedersägliga förhållande uppkommer det resultat, att Statsutiagorne böra utgå af: 1.0
Alla personer, flir det de i Samhället äro skyddade; och 2.0
Af all fast och rörlig förmögenhet, för det den får egarne njuter helgd af Statens la* gar.
Att hvarje person i Staten således bör, som Samhällsmedlem och emot åtnjutandet af per. sonlig frihet och beskydd, vidkännas den skyldig, heten: att i och för sin person bidraga till Sta. tens upprätthållande, anser jag för både rättmä. tigt och ostridigt, och instämmer derföre uti första afdelningens förslag, att såsom en orubblig grundsats i Beskattnings-Lagen eller BevillningsStadgan, bör blifva:
Att hvarje Mantalsskrifven person, bör påläggas en viss årlig skyddsafgift till Staten.
Då den rörliga förmögenheten eller all slags lös egendom åtnjuter enahanda eller ■aldeles lika vård och helgd med fast förmögenhet, fordrar både billighet och rättvisa, att båda dessa slags förmögenheter tillsammans bidraga tili Bevillnings.
Utskottets Bethnkanden. § j till Statens behof, efter det värde-belopp de hvar för sig utgöra, och att den ena slags förmögenhet eti ej mer, än den andra, undandrages från allmänna onera, till last och betungande, för den, hu efter våra beskattnings-författningar, endast skattskyldige fastighetsförmögenhet, samt att hvar och en endast beskattas efter dess verkliga förmögenhet t såsom gruhdsats i Bevil Inings-Stadgan föreslås derföre: att af värdet af all slags fastighet och rörlig förmögenhet eller lösegendom skall till Staten utgå en ärlig viss afgift, lämpad efter Statens behof.
Dessa båda grundsatser för Bevillningens Utgörande, anser jag kunna i evärdelig tid bibehållas orubbade, och endast det årliga bidrag som Staten erfordrar, behöfva till större eller mindre belopp förändras efter ömständigheterne.
Efter dessa oemotsägliga åsigter, återstår att föreslå beskattriingssättet efter de stadgade grunderne.
Såsom rättesnöre i detta afseende vågar jag framStälla: l:o
Att hvarje Inrättning, Bolag och person, som eger öfver 50 Rtdrs förmögenhet i fastighet, contanta penningar, fordringar, adier, förlager, varor, inventarier, skepp, farkoster, fabriks*, slögde- eller förädlings-inrättningar, meub. ler, husgeråd eller lösegendom, af hvad namn och beskaffenhet deh vara må, som eger eller kan åsättas hågot värde, skall till SkattsättningsCoinmittéen i det district, der egendomen finnes, på ära och tro redeligt uppgifva, hvad den eger med rättighet att från värdet afdraga ali slags Bitting till Bikt.
St. Prat. 182? $'te Sami. J, Btfillnings-Utskottétt JJetunkam;*». gäld och skuld, så att endast hvar och en» verkliga förmögenhet blir grunden för beskattnin. gens utgörande. s :o Dessa uppgifter böra upptaga beskrifning § egande fastigheter, summarisk uppgift på utestående fordringar, och värdet af den skattskyl* diges lösegendom, ined summariskt' afdrag på dess skulder. jpo
Såsom verklig förmögenhet skall upptagas den årliga inkomst Statens och enskildas Ämbets, och Tjensjemän samt tjenare åtnjuta, då den öfvers t i ger a oo R:dr om året. 4:0
Den uteslutande rätt, som efter nu gällande Lagar och Författningar är tilldeld vissa corporationer och Samhälls medlemmar, till idkande af Handel, Bruk, Fabrik och Handtverkeri m. m., att såsom Advocater biträda andra i Rättegångar, att uppföra skådespel, att hålla BilHarder emot parue-penr.ingar, Bokhandlare, Tidnings-utgifvare, Boktryckare, Läkare; Apothekare Badare och de sorn hålla Rakstugor, Försäljerskor af varor, Gesäller, Hof-inköpare, Krögeriidkare, Tracteurer och de sorn hålla Likör-kammare, Spisqvarters-idkare, Månglerskor, Coopvardie Skeppare och Styrmän, Akare och Hyrkuskar, Gästgifvare , priviligerade Skeppsbyggerier, Dykeri-Compagniet, Sjö-Assurance-Contoiren, Jern.
Contoiret m. fl. böra i och för begagnandet af dessa ellet dylika uteslutande personliga rättigheter och förmåner, äfvensom Kyrkornes tionde och Hemm ansta ntor, Rusttjenst-marker af in och utsockne samt Rå och Rörs Frälsehemman, rotefrie Hemman, Krutbruk, Dylta Svafvel- Vicuiof - BevMIuings-Utskatrets Beiånkanden. 35 och Rödfiirgsbruk, Kolningsfrihet pä kronans, Härads, eller Sockne allmänningar eller Eecognitions skogar, be sk al tas till viss årlig afgift, läinpad efter eje fördelar deraf dragits, och för hvilken beskattning en classificerad tariff bor uppgå'* ras och vidfogas BevilInings Stadgan. 5:0 Huruvida Bevillning bör erläggas af Gfifvor, Testamenten och F irl el commiss- stiftelser, samt .Lotteri-vinster, derom torde åsigterna vara olika.
Men deremot föreslås, att hvarje Sterbhus bör för det löpande året erlägga Bevillning af Sterbhusutredningens behållning, så vida den öfverstiger den aflidne egarens uppgift, emedan Staten på detta sättet erhölle en contra!!, för utfåendet af dess rätt.
På lika sätt bör förhållas med concurs bo, hvaremot Borgenä tjerne ej böra uppgifva deras deri egande fordringar till beskattning, så länge Bevillning utgår af massan.