Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Rikets Ständers hus — som ifrån början varit uppfördt för privata boningslägenheter — skulle sannolikt medföra högst betydliga kostnader, ulan att det åsyftade ändamålet ändock mer än blott i mindre raan uppnåddes.
Jag antager derföre såsom en nödvändig åtgärd att ett nytt representanthus förr eller sednare måste blifva uppfördt, och dernäst att detsamma skall blifva förlagdt på Riddarholmen, inom hvilken del af hufvudstaden icke allenast ett stort antal offentliga embetsverk redan äro iörlagda, med hvilka representationen äfven framgent kommer i beröring, utan äfven erforderligt utrymme och med jemförelsevis mindre kostnad kan åstadkommas än inom någon annan lämplig trakt.
Derest nu anförda åsigter befinnas rigliga så torde för det blifvande representanthuset sydöstra delen af Riddarholmen företrädesvis böra afses.
Derstädes åro belägna: l:o Rikets Ständers hus, hvars östra flygel, såsom ofvan blifvit anfördt, år i sådant skick att den i a la fall snart måste nedrifvas; 2:o F. d.
Geijerska huset, till hvars inlösning och blifvande nedrifning
Staten redan utbetalt en betydlig summa, och 3:o emellan förutnämnda begge byggnader den Hebbeska fideikommiss-egendomen.
Om Slaten förvärfvar sig eganderält lill sistnämnda egendom, så erhålle för det blifvande representanthuset en fullt tillräcklig areal, med fritt och öppet läge.
Tre vigtiga omständigheter tala dessutom för, alt Slaten icke bör till en aflägsen framtid uppskjuta åtgärden alt förvärfva sig nämnda egendom.
Dels äro hyrorna i densamma för del närvarande särdeles låga, hvarigenom, då dessa skola läggas till grund för löseskillingen, denna nu blir vida billigare än sannolikt framdeles, om fastigheten skulle öfvergå i annan egares hand; dels kommer den del af Hebbeska egendomen, som gränsar närmast intill Munkbro-kanalen, all lagas i anspråk, derest den föreslagna sammaubinduingsbanan genom hufvudstaden till Clara sjö bi ingas i verkställighet, dels ock slutligen drager jag icke i tvifvelsmål, med afseende på den nuvarande innehafvarens af oftanämmla egendom kända liberalitet, alt den rättegång, sora han anhängiggjort mot Kongl.
Maj t och Kronan rörande eganderätten till en tomtplats emellan berörda egendom och Rikets Ständers hus, icke vidare kommer alt fortsättas, derest lösningsfrågan bringas till verkställighet.
Med anledning af hvad jag sålunda anfört, får jag vördsamt föreslå: att Rikets Ständer bemyndiga sina Fullmäglige i Riksgälds-kontoret att vidtaga erforderliga åtgärder i och för den Ilebbeska å Riddarholmen belägna fideikommiss-egendomens inlösen för Statens räkning.
Stockholm den 8 April 1803. P. P.
Mengel. 848 Helimer i Bondt-Ständet 1862.
N:o 626 N:o 526.
Af Carl Andera Larsson från Östergötlands län, angående ordnande af skjulsvasendet inom riket.
Sedan den, för Bonde-Ståndet, oförmodade händelse inträffat, att alla tre de respektive Med-Stånden, vid behandlingen af Sammansatta Stats- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 21, ogillat samma Utskotts förslag derom: ”att gästgifveri-, håll- och reserv-skjutsen samt post-skjutsen skiljes från jordbruket och öfvertages af Staten”; så och då återremissen af nämnda Betänkande skett i det för Bonde-Ståndet förödmjukande syfte: att en allmosa af 100,0(50 Riksdaler skulle från Statsverket utdelas åt de skjutslag, som vore hårdast tryckte af detta numera förhatliga onus, föranlåles jag, med stöd af 56 § Riksdags-ordningen, hos Rikets Höglofliga Ständer hemställa, alt skjutsväsendet inom riket ordnas på följande sätt:
Skjutsnings-skyldighcten såväl som gästgifveri—hållningen förenas i en persons eller ett bolags hand, med skyldighet, i sednare fallet, för bo laget att hålla en välkänd person, som förestår skjuts- och gästgifveri— rörelsen.
Inom vissa af Konungens Befallningshafvande på förhand bestämda distrikler hållas entreprenad-auktioner till utrönande af lägsta beloppet skjutslega per mil för hvarje häst. hvartill någon entreprenör vill åtaga sig gästgifveri- och skjutsbeslyrets fullgörande utan afgift, hvarken af Slaten eller de nuvarande skjulslagen.
Skulle vid någon nödvändig skjutsstation ingen entreprenör stå att erhålla, som åtager sig skjutsnings-skyldighcten för Två Riksdaler eller derunder per mil för hvarje häst, åligger det det fordna skjutslaget att tills vidare, och intilldess entreprenör sig erbjuder, fullgöra skjutsens uppehållande på hittills öfligt sätt och mot nu stadgad skjutslega.
Entreprenör, som sådant åslundar, må ega förmånsrätt att skjutsa posterna mot den ersättning, hvartill Kongl. Postveiket med annor man må kunna betinga skjutslega!), och fullgöre i thy fall de föreskrifter, Kongl.
Poststyrelsen meddelar.
849 På det att en större konkurrens må ega rum, till förekommande af en alltför oskälig stegring i skjutslegans belopp, eger Konungens Befallningshafvande att bestämma de distrikter, hvarinom' skjutsentreprenader skola finnas, med (åstadt billigt afseende, å ena sidan på de resandes större beqvämlighet och å den andra sidan på möjligheten att framkalla fri täflan mellan flere intill allmänna vägarne boende jordegare.
Der omständigheter förekomma, som göra sådant af nöden, må expropriations-lagen om jords afträdande för allmänt behof vinna tillämpning i de orter der entreprenör eljest icke står att erhålla, och må det i slika fall bero på vederbörande skjutslag att antingen å sådan exproprierad jord uppföra nödiga gästgilveri-byggnader eller ock fortfarande utgöra skjutsen på hittills vanligt sätt.
Rikets Ständer bevilja ett förslags-anslag al Ett Hundra Tusen Riksdaler Riksmynt, att användas till ersättning åt sådane Statens embetsoch tjenstemän, som under resor i embetets ärender, de der icke i annan ordning godtgöras, nödgas utbetala högre skjutslega än 1
R:dr per mil för hvarje häst den resande egt begagna och i verkligheten nyttjat; börande så beskaffade ersättningsräkningar af Konungens Befallningshafvande granskas och genom jemförelse med dagböckerna kontrolleras.
Genom antagande af dessa högst billiga och rättvisa förslag skulle skjutsfrågan redan vid denna riksdag kunna lösas, utan att hvarken Staten eller den enskilde jordbrukaren drabbats af någon oskälig uppoffring; ty man kan vara öfvertygad om att brist på skjutsentreprenörer, åtminstone i de flesta orter, icke skall uppstå, hvarken i stäiferna eller på landet, sedan delta svåra onus återförenats med gästgifveri— bestyret och deraf uppkommande förmåner, på sätt förhållandet ursprungligen varit.
Genom den begärda summans användande, på sätt ofvan blifvit föreslaget, har man förekommit ett bland de svåraste hindren mot den eljest rigtiga grundsatsen, att skjutsen, lika med alla andra tjenslbarheter, må gälla hvad den kan vara värd.
Det är visserligen sant, att en och annan, t. ex. stadsbo, kan blifva nödsakad att utgifva några riksdaler mera än han hittills varit van vid, men som detta fall oftast inträffar med och hårdast drabbar dem, som nu resa för nöjes skull och den högre ersättningen dessutom tillgodokominer den skjutsskyldige borgaren, hvilken nu är förbunden att kontribuera lill skjutsentreprenören, så kan man icke häruti finna någon orättvisa.
På det att detta förslag snarl må komma till de respektive Med-Ståndens kännedom och möjligen, efter ett samvetsgrannt begrundande af de motiver, som i det numera undertryckta betänkandet rörande skjutsväsendets ordnande på Statens bekostnad förekomma, af desse behjertas, hemställer jag att Ståndet ville besluta, att denna motion kommuniceras de respektive Med-Stånden, för hvilket ändamål nödiga antal exemplar skola i nästa plenum aflemnas.
Prot. 1862 & 1863. 11 Sami. é Åfd. 108. 850 Motioner i Bonde-Ståndet 1862.
N:o 526- Skjutsfrågan har numera, likasom så manga andra, de der hvila på rättvisans och sunda förnuftets grund, hunnit lill eli stadium, der den icke kan falla.
Fåfängt må man numera söka inbilla den Svenske bonden, att det är hans moraliska skyldighet att, vare sig sjelf skjutsa en annan för mindre ersättning än lians tjenstbarhet är värd, eller lega någon entreprenör att i sitt ställe verkställa skjutsningen för att sjelf få det nöjet att betala en del af skjutslegan.
Endast den uppenbaraste kränkning af den frie odalmannens och statsborgarens heligaste rättighet, den nemligen att sjelf råda öfver sin egendom, kan numera i Svenska lagstiftningen qvarhålla de förhatliga stadgande!) hvilka, på sätt Herr Grefve Anckarsvärd under 1856—1858 årens riksdag så träffande yttrar, ”ställer den så kallade frie Svenske jordägande mannen i detta hänseende ensam jemförlig med den Ryske muchiken eller med den Byske lifegne bonden.”
Det är visserligen sanni, att många röster inom såväl det ena som det andra Riks-Ståndet höjdes till förmån för en lindring i den särdeles ojemnt tryckande skjuts bördan; men det är numera icke ensamt penningéförlusler, som såra den jordbrukande delen af Svenska folket, utan fastmera den förnedrande orättvisa, sorn ligger till grund för detta våldförande af en helig rättsprincip.
Jemte det jag beklagar, att Kongl. Maj:l icke fästat ringaste afseende på BondeStåndets vid förra riksdagen aflåtna underdåniga skrifvelse, angående framläggande för nuvarande Rikets Ständer af en nådig
Proposition om skjutsningsväsendets ordnande i ofvan antydda syfte, en åtgärd, som sannolikt icke skulle hafva fruktlöst aflupit, derest den framkommit från något annat Riks—Stånd, har jag på förhand velat bemöta den vid alla möjliga tillfällen framhållna invändningen: att Bonde-Ståndets anspråk på skjutsbördans aflyftande från jordbruket skulle vara obefogade derföre, att de flesta hemman blifvit köpta med ett dylikt onus och att egarne sålunda på förhand vetat, att de voro skyldige fullgöra håll- och reserv-skjuts.
För hvar och en. som har den ringaste kännedom om skjutsnings-besvärets historiska tillkomst, tarf— var nämnde invändning ingen vederläggning, ty desse veta, att samma onus härleder sig från den fordna våldgästningen; men för alla andra motståndare borde vara tillfyllestgöraude att erinra hurusom jovdegendomarne fordom varit inköpta med en årlig jordeboks- och mantals-ränta, som, efter kronovärdi, utgjort endast några lumpna daler och ören, men hvilka, efter sedermera timad förvandling och förenkling, blifvit förhöjda till hundradetals riksdaler riksmynt.
Man kan förthy billigtvis fråga:
När en sådan förökning i de årliga skatterna kunnat ega rum, skulle man icke med samma rätt kunna vinna befrielse från ett orättvist onus, ehuru delta graverade hemmanet, då det köptes?
Stockholm den 18 April 1865. C. A. Larsson, från Östergötlands län. STOCKHOLM, tryckt hos N.
Motioner i Bonde-Ståndet 18$3.
851 N:o 527.
Af Nils Andersson från Wermlands län, om revision i visst fall af nu gällande expropriationslag, m. m.
Sedan, genom Rikets Ständers förstärkta Stats-Utskotts besynnerliga åtgärd, tillintetgjorts Höglofl.
Stats-Utskottets i dess Utlåtande N:o 87 i 7 punkten afgifna och af Preste- och Bonde-Stånden bifallna förslag, ”att i afseende på alla de jernvägar, hvilka nu Rikets församlade Ständer anse höra såsom stambanor af Staten anläggas, måtte föreskrifvas, att, innan jernvägsarbelet påbörjas, den till banbyggnaden och nödiga stationer erforderliga jord för den del af banan, till hvars byggande anslag vid nuvarande riksdag beviljas, skall vara af vederbörande kommuner kostnadsfritt upplåten”; har jag, med stöd af 56 § Riksdags-ordningen, funnit mig föranlåten att väcka denna motion.
Det är ett allmänt kändt faktum, hurusom Staten ständigt uppskörtas vid utförande af byggnadsföretag och sådant icke minst vid exproprierandet af jord i och för jernvägsbvggnaderna.
Om man till exempel betraktar de uppgifter, som förefinnas i afseende på jordexpropriationen för nämnda ändamål, från Stockholm åt Södertelje, der respektive egare al egendomarne Stufsta, Elfsjö, Flemmingsberg och Årsta erhållit, nemligen för Stufsta, ”efter 900 R:dr tunnlandet och med 50 procent förhöjning, derjemte 1,527 R:dr 29 öre i ersättning för 51 uppskattade kappland odlad mark”; för Elfsjö, ”efter 1,000 R:dr tunnlandet jemte 50 procent förhöjning för 5 tunne- och 51 kappland, 5,974 R:dr 90 öre”; för Flemmingsberg ”efter 1,000 R:dr per tunnland jemte 50 procent förhöjning för 7 tunne-och 14 kappland, 11,176 R:dr 47 öre”; och för Årsta, ”efter 1,100 R:dr per tunnland jemte 50 procent förhöjning för 1 tunnland 50 kappland, 5,227 R:dr 67 öre och efter 1,400 R-.dr per tunnland jemte 50 procent förhöjning för 1 tunnland 22 kappland, 5,598 R:dr 99 öre, eller tillhopa för 5 tunnland 20 kappland 6,226 R:dr 66 öre”; så kan man intet annat ån häpna af förvåning öfver det orimligt obilliga, som uti dessa jordersättningar egt rum; och jag förmodar att enahanda förhållande förefinnes på många andra ställen, der
Staten skall expropriera jord för sina jernbanor.
Brot. 1862 & 1863. 11 Sami. 4 Afd. 108 852 Motioner i Bonde-Ståndet 1863.
N:o 527, Rikets Ständers Stats-Utskott jemte tvänne Riks-Stånd hafva vid nuvarande riksdag sökt lossa och befria Staten från dylika prejerier och vid en omröstning i det förstärkta Stats-Utskottet befunnos 60 ledamöter, som delade enahanda åsigt nemligen den, att Staten skulle befrias från expropriation af jord för sina stambanor, men det oaktadt är denna mening på ett besynnerligt, ja, jag vågar säga, nära grundlagsvidrigt sätt, underkänd.
Det är med anledning af dessa förhållanden jag vågar till Rikets Ständer hemställa: om företagande af en revision af nu gällande expropriationslag, för så vidt den kan hafva inflytande på jord i och för Statens jernbanor, samt utarbetande och föreskrifvande af stadganden, som fria Staten ifrån alt erlägga alltför öfverdrifna jordersättningar m. m. för ifrågavarande ändamål, och som ingalunda må öfverstiga det, efter noggrann undersökning, befintliga verkliga värdet.
Stockholm den 7 Augusti 4063.
Häruti instämmer: Lars Ersson, från Södermanlands län.
Tillägg till Nils Anderssons motion af Sven Rosenberg:
Att vid uppskattning af jordvärdet för jernvägsanläggningar, expropriations-komitéen bör vara förbunden att taga i beräkning de fördelar jordegare och möjligtvis närmaste grannar kunna antagas skörda af den blifvande jernvägen och det högre värde deras till jernväg och jernvägsstation gränsande egendomar genom desammas anläggande må antagas kunna vinna, hvilka omständigheter således böra verka nedsättning i expropriationskostnaderna.
N:o 528.
853 N:o 528.
Af Josef Smedberg från Elfsborgs län, om afskaffande af tullstämp ling ä inom riket tillverkade varor.
Majit genom nådig Kungörelse den 22 Maj innevarande år förordnat, att tullstänipling å varor, som från utrikes ort inkomma, skall från och med år 1864 upphöra, har väl ett af de band, som i viss mån tryckt den friare han deln blifvit lossade, men ännu vidlåder detta band en stor del af den inhemska varutillverkningen, i synnerhet är förhållandet sådant med de varor, hufvudsakligen bestående af väfnader, som tillverkas inom de sju häraderna i Elfsborgs län, hvilka hittills åtnjutit en särskild handelsfrihet, men som derjemte varit skyldiga att med särskild stämpel förse sina varor, för hvilket ändamål varorna måste forslas till tull— hamrarne i Borås och Ulricehamn.
Att detta åliggande, genom varans transportering, omlastning och stämpelafgift m. m. medförer många olägenheter och kostnader, hvilka fördyra för konsumenten, sora i sista hand drabbas deraf, lärer icke kunna bestridas; och då jag icke kan finna någon anledning hvarför tullstämpling å inhemska varor framför utländska är behöflig, utan samma skäl, som föranledt Kongl. Maj-.ts beslut i afseende på de sednare, ega lika stor, om icke större, giltighet i afseende på de förra, i synnerhet som Rikets Ständer vid innevarande riksdag uttalat sig för en oinskränkt handels- och näringsfrihet, hvarigenom de särskilda privilegier för ofvannämnde provins blifva utan värde, samt de dermed förknippade skyldigheter följaktligen äfven böra afskaflas; vågar jag, med föranledande af förenämnde under riksdagen vidlagne åtgärder och med stöd af 56 § Riksdags-ordningen, väcka följande motion: att Rikets Ständer uti underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t anhålla, att den genom särskilda författningar föreskrifna stämpling å inom riket till verkade varor måtte blifva afskaffad.
I följd hvaraf de tullkamrar, som blifvit inrättade hufvudsakligen för den inhemska varu-stämplingen, borde kunna indragas och tullverket derigenom beredas en besparing.
Ehuru nuvarande tullpersonal väl måste på indragningsstat uppföras med bibehållande af sina löner intill dess de erhålla befordran till annan tjenst 854 Motioner i Bonde-Ståndet 1863.
N:o 529. eller med döden afgå; uppgående denna aflöning för tullkamrarne i Borås och Ulricehamn till 7,800 Riksdaler årligen, hvilka framdeles blefvo för tullverket besparade.
Slockholm den 17 Augusti 1863.
J. Smedberg, från Elfsborgs lån.
Häruti instämmer: E.
Andersson, från Elsborgs län.
Af Jöns Rundbäck från Göteborgs och Bohus län, att de protokoll, som hållits vid förstärkta Stats-Vtskottets sammanträden den 6, 7 och il Augusti 1863, mätte varda till trycket befordrade och bland Riksstånden utdelade.
Såsom ledamot af Höglofliga Expeditions-Utskottet får jag vördsamt underrätta, att till samma Utskott från förstärkta Stats-Utskoltet ankommit ett memorial, jemte protokoll för den 6, 7 och 11 dennes, hvaruti icke blott tillkännagifves förloppet vid åtskilliga voteringar i några statsregleringsfrågor, utan äfven ett beslut derom, att berörda protokoll skulle, jemte sagda memorial, tryckas och utdelas.
Delta beslut har dock flertalet af Expeditions-Utskottets ledamöter ansett icke böra till någon annan åtgärd å Utskottets sida föranleda, än att memorialet bör tryckas, hvaremot protokollen skola till förstärkta Stats-Utskottet återställas, med antydan derom, att Expeditions-Utskottet anser sig icke böra med någon tryckning och utdelning af berörda protokoll laga befattning.
Som jag anser detta Expeditions-Utskottets förfarande kunna föranleda dertill, ali Rikets Ständer undanhållas all kännedom om ofvanberörde, i mer än ett hänseende märkliga protokoll, får jag, med stöd af 56 § Riksdags-ordningen, vördsamt föreslå, det måtte ifrågavarande protokoll varda till trycket befordrade och bland Riks-Stånden utdelade.
Och torde, i sammanhang med remiss till vederbörligt
Utskott af denna min motion, densamma varda de respektive öfrige Riks-Stånden kommunicerad.
Stockholm den 19 Augusti 1863. J. Rundbäck.
Motion i Bonde-Stå/ndet 1863•
855 N:o 530.
Danielssons från Jönköpings
Län motion om statsanslag lii bildande af en remontmngsfond för Smålands Husar-regemente Som Förslärkla Stals—Ulskoliet, förliden gårdag, icke godkändt förslaget om Smålands husar-regementes förvandling tili infanteri, ehuru, vid denna frågas behandling under innevarande riksdag, Irenne Riks—Ständ erkänt hehöfligheten för rusthållarne i Småland af denna lindring, hvilken desse rättvisligen hoppats skulle komma dem tillgodo, då dessutom såväl Landtförsvars-komiléen och Kongl. Maj.t, som enskilde motionärer påyrkat denna för provinsen så vigtiga fråga; så vågar jag, på grund häraf, och då rusthållarne i Småland från indelningsverkets början burit denna tunga, hvilken hårdare än för. rusthållare i någon annan provins blifvit dem pålagd, och hvars remonteringsskyldighel ställer mången i största förlägenhet att anskaffa emellan 40 ä 50 stycken remonter årligen, hvilka ensamt medtaga utgift för provinsen af omkring 20,000 R:dr Runt, ehuru i riksdagens elfte limma, på grund af 56 § Riksdags-ordningen, vördsamt föreslå, all Rikets Stander täcktes till bildande af remonteringsfond för Smålands husar-regemente anvisa ett belopp af Etthundra tusen R:dr Runt, hvaraf räntan årligen finge användas till remonlcringshjelp på säll Rikets Ständer och Kongl. Maj:t närmare täcktes bestämma.
Om remiss till Stats—Utskottet anhållcs.
Danielsson, från Jönköpings ian.
Uti detta Memorial instämmer ./.
Eriksson, från Jönköpings län, Bih. till B.
Prof. 1862 & 1863. 11 Sami å Afd. 109 STOCKHOLM, tbyokt hos N. Mabcus, 1863.
A Mimmi öfver Motioner i Bonde-Ståndet vid 1862 och 1863 års Riksdag. 4.
Afgäld, af afsöndrad lägenhet.
Afkortning, af Kronoutskylder, om ändring i författningarna angående sådan för underåriga barn och för fattigdom.
Motion N:o 143. Stats-Utsk.
N:o 45 (Tit. B.}. R. St. underdån.
Aga, k roppslig, om användande af.
Se Elementar-läroverk.
Agronom, om anslag till lön åt en inom Norrbottens län.
Motion N:o 165 Stats-Utsk.
N:o 99. om anslag till lön åt ytterligare en inom Kopparbergs län.
Motion N:o 106. Stats-Utsk.
Alingsås, om uppförande på ordinarie stat af extra provincial-läkaretjensten derstädes.
Motion N:o 260.
N:o 139, Allmänning.
Se Häradsallmänning.
Almquist, Josef Oscar, från Norrbottens län.
Motion N:o 252, om anslag till lön åt ytterligare en veterinärläkare inom länet.
N:o 169. — — Motion N:o 253, om förhöjning i lönen för provincialläkaren i Nederkalix distrikt samt anslag till lön åt en provincialläkare inom Pajala m. 11. socknar.
N:o 169. i 1 k - - V ssi 2 Almquist Josef, Osear, från Norrbottens län, Motion N:o 315, om anslag för myrutdikningar och vattenaftappningar inom Norrbottens län. Stats-Utsk.
N:o 175. —- — Motion N:o 451, om statsanslag till förhöjning i tingstolkarmes aflöning inom Pajala m. (1. härader i Norrbottens län. Stats-Utsk.
N:o 123. — — Motion N:o 452, att hvar och en, som sjelf är prestvigd, må ega rät tighet och skyldighet att i prestembete inviga dertill kompetente personer. Lag-Utsk.
N:o 45. — — Motion N:o 453, derom att lullafgiften på läkten, sparrar m. m. måtte bestämmas till 50 öre per stycke, utan afseende på längd eller bearbetning.
N:o 148. — — Motion N:o 454, om statsanslag till betäckande af den förlust, Kaptenen M. U. Silfverbrand lidit vid uppförandet af Landshöfdinge-residens-byggnaden i Luleå. Stats-Utsk.
Motion N:o 508, angående upphörande af Styrelsens för Telegrafverket rättighet att förflytta de vid verket anställde tjenstemän från en tjenstgöring till en annan.
Andersson, Anders, från Kopparbergs län, Motion N:o 102, om statsanslag till uppförande af nytt läroverkshus i Falun. Stats-Utsk.
Andersson, Anders August, från Östergötlands län, Motion N:o 70, om ändring i Kongl, kungörelsen den 13 November 1860, i fråga om allmänna beväringen samt årligt anslag till inköp och reparation af gevär och anskaffande af ammunition.
N:o 133. — — Motion N:o 139, om halfva bränvinstillverkningsafgiftens anvisande till jernvägsbyggnader.
Motion N:o 309, derom att två nya lärarelöner måtte anslås lill Wadstena elementarläroverk. Stats-Utsk.
Skriv.
Motion N:o 365, om upphäfvande af vissa delar af Kongl, förordningen den 26 Oktober 1860, angående vilkoren lör bränvinstillverkning, i ändamål att rättighet till husbehofsbränning måtte återställas till hvad den var, enligt 1857 års Kongl, förordning, m. m.
Andersson, Erik, från Westmanlands län, Motion N:o 346, om aflåtande af underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t, med anhållan om utredning af \ i - 3 den s. k. landtogsgärdens belopp och nådig proposition om och, i sådan händelse, på hvilka grunder nämnde skaltetitel må från ordinarie räntan uteslutas.
Andersson, Erik, från Westmanlands län, Motion N:o 347, om fullständigt upphörande af all grundskatt och att statens inkomster i stället måtto genom bevillning fyllas. Stats-Utsk.
N:o 160. — _— Motion N:o 348, om åläggande för Konungens Befallningshafvande, skogs styrelsen eller jägeribetjeningen, alt hålla närmare tillsyn å efterlefnaden af författningarne i fråga om vård och återplantering af skog, jemväl å sådant kronohemman, som är åt arrendator upplåtet och hvarest ordentlig trakthuggning finnes införd, samt om användningen af den genom trakthuggningen fallna skog.
N:o 57. R. St. underdåti.
Skrifv. N:o 187. _— — Motion N;o 349, om åtskilliga föreslagna stadganden såsom tillägg till eller förtydligande af lagens föreskrifter i 6 kap.
Byggningabalken, i fråga om dikning och vattens afledandc af egor.
Lag- samt Allm. Eesv.- och Ekon.-Utsk.
Andersson, Erik, från Elfsborgs län, Motion N:o 191, om statsanslag till dels vägomläggning inom
Marks härad och dels understöd ät behöfvande derstädes.
N:o 89. — — Motion N:o 337, att s. k. blänkets för tryckning af kattun och mole skiri måtte förklaras till införsel fria. Bevilln.-Utsk.
Niis 13 ech 19. R.
Andersson Jan, från Kopparbergs län, Motion N:o 128, om ändringar i 20 och 21 §§ af Kongl, förordningen den 1 Oktober 1858, angående tillverkning, vård och försäljning af krut.