Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
För rubriken ”andra slag” hängslen hafva komiterade ansett nuvarande tullsats, 75 öre, höra nedjemkas i samma mån som för Rand ”andra slag”, eller till 50 öre skålpundet.
Någon betydligare inhemsk tillverkning af Paraplyer och Parasoller lärer icke ega rum i annan mening, än att inkommande ställningar och öfvertyg här soller, sammansättas.
De lägre tullsatser, som för dessa äro eller här nedan blifva föreslagna, höra derföre sätta idkarne af berörda yrke i stånd att älven efter en större nedsättning i tullen å den lärdiga varan kunna utan mera svårighet än i 26 Portföljer.
Skomakare arbeten.
Snörmaka rearbeten.
Spetsar, Uddar, Blonder. hittills uthärda täflan med utländsk tillverkning.
Komiterade anse derföre den nu till 1
Rdr 50 öre bestämda tullen å Paraplyer och Parasoller af siden eiler halfsiden lämpligen kunna nedsättas åtminstone till hälften, eller 75 öre stycket, hvilken tullsats med säkerhet kan antagas i medeltal utgöra 10 procent af varuvärdet.
På samma grunder föreslås en lika nedsättning för rubriken ”andra slag”, nemligen från 50 till 25 öre stycket.
Den nu med 25 öre skålpundet utgående tullen å Paraplyställningar lärer, i betraktande af beskaffenheten utaf deras beståndsdelar och de tullafgifter, som här nedan för Manufaktursmide och andra jemlorliga artiklar föreslås, skäligen kunna nedjemkas till 15 öre; hvaremot det för öfvertygen nu gällande stadgande om deras förtullande lika med väfnadsslaget, hvaraf de äro gjorda, med tillägg af 10 procent, torde böra bibehållas oförändradt.
Likaledes harden å Portföljer, Penningbörsar, Redikyler och Väskor af ladoch half-siden nu stadgade tull af 2
Rdr skålpundet funnits böra nedsättas till hälften, eller lika med den afgift, som slutligen komme att tillämpas å halfsidenväfnader, äfvensom i enahanda förhållande tullen å ”andra slag”, hvilka hufvudsakligen lära tillverkas af finare skinn, synts kunna, med hänsigt till den å detta material här nedan föreslagna tullsats, nedsättas från 50 öre till 25 öre skålpundet; börande komiterade underdånigst erinra, alt dessa artiklar i allmänhet hemta sin betydligare'vigt af metallbeslag, hvilka åter i regeln draga lägre tull, än det hufvudsakliga ämne, hvaraf artiklarne bestå.
Skomakarearbeten af siden draga för närvarande lika tull som halfsidenvätnader, och synas, med afseende å den relativt obetydliga del i vigten sidentyget intager, icke heller böra högre tullbeskattas, hvarföre komiterade föreslå, att halfsidentullen fortfarande må å skodon af siden tillämpas, dock utan öfvergång, och att således den yttersta tullsatsen, I Rdr skålpundet, genast må blifva gällande.
Den å Snörmakarearbeten af hel- och halfsiden nu med 4 Rdr skålpundet utgående gemensamma tull hafva komiterade ansett böra nedsättas till lika belopp och å samma tider, som för helsidentyger föreslagits.
Derigenom komma väl de slag, som bestå af halfsiden att vidkännas en något högre tull än den för lika beskaffad väfnad gällande, men då nedsättningen i allt fall komme att utgöra öfver 60 procent, lärer denna nedsättning böra finnas tillfyllestgörande.
För rubriken ”andra slag”, hvarå tullen nu utgör 1 Rdr 50 öre pr skålpund, synes, med afseende å hvad nyss blifvit föreslaget angående arbeten af hel- och halfsiden, och då nu ifrågavarande slag allmännast torde utgöras af ylle, införselsafgiften böra nedsättas till hälften, eller 75 öre skålpundet, likväl med samma öfvergång som för ylleväfnader, ”andra slag,” här nedan tillstyrkes.
Då Silkes- och Linnespetsar samt Uddar och Blonder hittills dragit samma tull som helsidenväfnader, har detta förhållande ansetts äfven hädanefter höra 27 fortfara med hänsigt såväl till afgiftsbeloppen som perioderna för skeende nedsältningar.
För de tinder rubriken ”andra slag” hänförliga sorter, allmännast bestående af Bomull, oell å hvilka tullen nu utgör 2 Rdr, har, med tillämpning å samina grunder, som vid tullbestämmelserna för ”andra slag” Bomullsväfnader blifvit följda, en öfvergångstid af endast 3 år ansetts böra stadgas, så att tullen åren 1865 och 1866 skulle blifva 1
Rdr 50 öre samt år 1867 nedgå till slutliga beloppet, 1 Rdr pr skålpund.
Den nuvarande tullen å Spännhalsdukar af hel- eller halfsiden är väl något lägre än den å helsidenväfnader, nemligen 5 Rdr pr skålpund, men följdriktigheten har likväl synts komiterade fordra, att den blifvande helsiden-tullen med sina öfvergångar tillämpas äfven å förstberörda tillverkningar, desto heldre som flertalet af dessa halsdukar hufvudsakligen endast utgöres af dylika väfnader, utan något derutöfver nedlagdt synnerligt arbete, — likasom att den å spännhalsdukar af ”andra tyger” stadgade tull af 1
Rdr 50 öre pr skålpund nedsättes till hälften; hvarjemte sådana halsdukar af läder, — hvilka äfven i ett sammanhang här förekomma, — nu åsatte 75 öres tull pr skålpund, lämpligast torde höra hänvisas till lika tullbehandling med Läderarleten, ej specificerade.
Strumpor och Vantar draga nu lika tull, nemligen de af ”hel- och halfsiden”, 4 Rdr 50 öre, och ”andra slag”, 1 Rdr pr skålpund.
I öfverensstämmelse med hvad här ofvan i jemförliga fall blifvit föreslaget, hemställa komiterade, att de förra, eller arbeten af hel- eller halfsiden, må tullbehandlas lika med hvad för helsidenväfnader ”andra slag” kommer att ega rum.
De under Strumpor och Vantar förekommande rubrikerna ”andra slag” omfatta artiklar, som i Tyska Tullföreningstraktaten äro åsatte olika tullafgifter: nemligen af Bomull ölvergångsvis 54- och sedermera 36 öre; samt af Ylle endast 23 öre; allt beräknadt för Svenskt skålpund.
För dessa rubriker hemställa komiterade, att tullen nedsättes, med öfvergång åren 1865 och 1866, till 75 öre, — år 1867 till 50 öre skålpundet.
Då de hufvudsakligaste råämnen, som för åstadkommande af Vadd användas, äro tullfria, samt tillverkningen deraf är en bland de enklaste och minst kostsamma, måste nuvarande tullsatser af 1 Rdr 50 öre för silkesvadd, samt 10 öre pr skålpund för ”andra slag”, eller vanligast bomullsvadd, finnas öfverdrifvet höga, hvarföre komiterade för dessa varuslag, hvaraf någon nämnvärd import icke eger rum, ansett sig böra föreslå nedsättning, å silkesvadd till 75 öre och å andra slag till 5 öre pr skålpund.
Vid artikeln Ylleväfnader hafva komiterade först bort taga i öfvervägande, huruvida de få rubriker, under hvilka de mångfaldiga hithörande varuslag blifvit sammanförda, må nöjaktigt motsvara ändamålet af på en gång trygghet vid tillämpningen och rättvisa i beskattningen.
Särskildt äro nemligen specificerade Spännhals dukar.
Strumpor, Vantar.
Vadd.
Ylleväf nader.
28 endast filtar och mattor samt pressduk, hvaremot alla öfriga väfnader, hvari ull enbart eller till någon del ingår, undantagande halfsidenvälnader, blifvit hänförda under den gemensamma rubriken ”andra slag”.
Onekligen har denna uppställning förtjensten af all önskvärd enkelhet.
Att den deremot långt ifrån tillfredsställer anspråken på noga afvägd rättvisa i beskattning och jemlikhet i skydd, så länge sådant afses, för inhemska tillverkningen af olika slags Ylleväfnader, är lika onekligt.
Med en enda medeltull på sinsemellan till värdet så vidt skiljaktiga varuslag, som de snart sagdt i oändlighet vexlande Ylleväfnaderna, kan intetdera af dessa ändamål ens approximativt uppnås.
Detta länge och allmänt insedda förhållande springer så mycket mera i ögonen, som frågan här gäller en artikel, hvilken intager ett bland de främsta rummen, ehvad den betraktas ur synpunkten af landets industri eller af befolkningens behof, synnerligen i ett land med Sveriges klimat.
Men om man närmare undersöker förhållandet, kan man icke undgå att finna samma orättvisa i beskattning, samma ojemnhet i skydd träffa de allra flesta industrialster, hvilkas tullbeskattning utgår efter vigt eller stycketal eller hvilken annan grund som helst, med undantag allena af den etter hvarje artikels verkliga värde.
Icke blott alla slags väfnader, de må vara af silke, bomull, linne eller andra ämnen, utan hela den oändliga mängden af metaflarbeten samt andra fabriks- och handtverksvaror lemna rikhaltiga exempel, huruledes under enahanda varubenämning artiklar af de mest skiljaktiga värden i förhållande till vigt, mått eller stycketal förekomma.
Och likväl har man här, likasom i de flesta andra länder, mer och mer öfvergifva! den enda till sin princip riktiga men i tillämpningen förkastliga förtullningsgrunden — efter värde, samt, i stället att söka andra oftast till osäkerhet och förvecklingar vid tillämpningen ledande klassifikationer, föredragit att ur helt och hållet praktiska skäl gifva tulltaxan högsta möjliga enkelhet.
Komiterade hafva emellertid icke sparat något bemödande att utfinna åtminstone någon till mera rättvisa ledande indelning af ylleväfnaderna, än den, efter ffera likartade fruktlösa bemödanden, slutligen i 1858 års tulltaxa införda och ännu gällande.
Men med en eljest sällspord enighet hafva icke blott den Svenska ylleindustriens idkare, utan ock köpmän, som företrädesvis sysselsätta sig med ifrågavarande artiklar, samt erfarne tulltjenstemän, och således just de med sakens praktiska sida mest förfarne män, enstämmigt vitsordat den nu varande enkla indelningens företräde framför hvilken annan som helst.
Den i Norrska tulltaxan iakttagna uppställning af olika tullsatser i förhållande till varans tyngd per qvadrataln, redan förkastad af 1856 års Tullkomité, har ock vid förnyade undersökningar visat sig icke förekomma den stora orättvisan, att mycket dyrbara ylleväfnader stundom hänföras till lika afgifter med de grofsta och billigaste, under det medelfina träffas af en vida högre tullbeskattning.
Vid sådant förhållande synes en dylik indelning så mycket mindre vara att här efterfölja, 29 som den stora mängden af här varande mindre tullkamrar med ringa personal och jemförelsevis föga uppöfvad varukännedom, å ena sidan, lätteligen derigenom skulle kunna blottställas för ofrivilliga misstag vid tillämpningen, under det, å andra sidan, vid de stora tullkamrarne, den lifliga varutrafiken skulle genom tidsödande undersökningar uppehållas, utan att likväl ett i förhållande dertill afsevärdt resultat uppnåddes.
I betraktande af allt detta hafva komiterade funnit sig höra underdånigst tillstyrka den nu varande indelningens bibehållande och detta så mycket heldre, som, efter hvad kändt är, den inhemska tillverkningen hufvudsakligen afser åstadkommande af medelfma och gröfre samt i samma mån tyngre väfnadsslag, hvilka följaktligen äfven med en betydligare tullnedsättning ingalunda blifva blottställde för någon fruktansvärd täflan med den utländska industrien.
Beträffande sedermera tullsatsernas belopp och dervid först den å Filtar oell Mattor, hvilken nu utgör 40 öre skålpundet, men i Tullföreningstraktaten är bestämd till endast 23 öre, likväl med öfvergångstull för mattor af omkring 34 öre för 2 år, så gifva erhållna pris- och vigtuppgifter vid handen, att vår nu varande tullsats uppgår å uppgifna väi det af inhemska filtar till omkring 1 1 och af utländsk filt och mattväfnad, af hvilka endast de finare slagen hittills kunnat med någon fördel införskrifvas, till vid pass 20 procent.
Om emellertid, såsom förut skett, härvid tages i betraktande, att råvarorna, såväl ullen som i allmänhet färgningsämnena, äro vid införsel tullfria, och att, enligt hvad angående filtar blifvit upplyst, sjelfva tillverkningskostnaden härstädes skall utgöra omkring hälften af varuvärdet, så representerar den nu varande tullen icke mindre än 20 ä 40 procent utaf tillverkningskostnaden eller det belopp, hvarpå den ur skydds-synpunkt rätteligen lärer böra ensamt beräknas; och då den under de sistförflutna tio åren, för hvilka olfieiella uppgifter äro tillgänglige, ifrån ett värde af 26,267
Rdr till 143,923
Rdr ökade importen af dessa varor ådagalägger ett alltjemt stigande behof, som icke af tillverkningen inom landet tillfredsställes, anse komiterade denna artikel skäligen icke böra vara belagd med mera än 25 öres tull pr skålpund, hvilket i allt fall kan anses utgöra 12 ä 13 procent å den inhemska produktens tillverkningskostnad; hemställande dock komiterade, att en öfvergångstull af 30 öre måtte för de 2:ne första åren bestämmas.
I den å Pressduk stadgade införselsafgift af 12 öre pr skålpund har annan ändring icke funnits erforderlig än dess jemkning till närmaste decimal, eller 10 öre.
Hvad slutligen angår den gemensamma tullsatsen å alla de under rubriken ”andra slag” inbegripna ylleväfnadsartiklar, hvarå införselsafgiften nu utgör 1 Rdr 50 öre pr skålpund, har Eders Kongl. Maj:t, uti Dess för de Svenska fullmäktige meddelade instruktion, antagit såsom lämpligt tullens fastställande först till 1 Rdr 25 öre, med sedermera skeende nedsättning till 1 Rdr.
Filtar och Mattor.
Pressduk.
Andra slag. 30
De flere profvägnings- och prisuppgifter, hvarå komiterade haft tillgång, ådagalägga, såsom komiterade redan anmärkt, högst väsendtligt skiljaktiga varuvärden, på hvilka nu gällande införselstull skulle omvexla från omkring 11 ända till mera än 120 procent.
Att närmare redogöra för alla dessa undersökningar, skulle väl leda till alltför stor vidlyftighet; men komiterade anse sig likväl, med afseende å frågans stora betydelse, böra underdånigst omförmäla de allmänna resultaten af dessa undersökningar.
Sålunda gifva uppgifterna å 12 olika slag Svenska ylleväfnader, från 9f till omkring 31 Rdr:s värde pr aln, vid handen, att nu varande tullsats i medeltal uppgår till 21,$ procent af dessa varors hela värde.
Enligt prisuppgift å alla Carlsviks aktiebolags tillverkningar af hel- och halfylle väfnader, skall nu varande tullen utgöra 18,t procent i medeltal.
Men enligt särskilta uppgifter, grundade på fakturor öfver införde flera olika slags utländska hel- och halfylleväfnader, skall nu varande tullsatsen i medeltal uppgått till 25, 41, 52 och till och med 91 procent af varuvärdet.
Nu är det tillika upplyst, att hela tillverkningskostnaden vid de Svenska ylleväfnadsfabrikerna kan antagas utgöra från |:delar till |:delar, eller i medeltal något mera än halfva varuvärdet; och på denna tillverkningskostnad uppgår således, enligt omförmälda prisuppgifter, nu varande tullafgift till omkring 36 ä 40 procent i medeltal.
Om endast de Svenska fabrikernas egna uppgifter tagas till grund för omdömet, måste följaktligen den nu varande införselstullen finnas öfverdrifvet hög.
] Belgiska traktaten är denna tull öfvergångsvis bestämd till 15, men, efter 2 års förlopp, till 10 procent af varuvärdet; och i den Tyska Tullföreningstraktaten bestämmes tullen: för valkade, otryckta väfnader till 23 öre; för ovalkade och otryckta, öfvergångsvis till 54 och sedermera till 45 öre; samt för alla slag tryckta, öfvergångsvis till 68 och slutligen till 57 öre, allt efter Svenskt skålpund heräknadt.
Efter sorgfälligt öfvervägande af hvad komiterade varit i tillfälle att inhemta, och då, å ena sidan, svårligen kan antagas, att Frankrike skall åtnöjas med den tullnedsättning Eders Kongl.
Majit redan erbjudit, samt, å andra sidan, den Svenska industrien, hvilken åtnjuter tullfrihet för råvaran ull, för maskinerier och för de flesta färger och beredningsämnen samt ytterligare torde komma att beredas tullnedsättning å oljor, m. fl. artiklar, icke rimligen kan vara i behof af en så hög tullsats, anse komiterade sig utan tvekan böra tillstyrka sådan reglering af tullen å de till förevarande rubrik hänförliga ylleväfnader, att den, under ofvan gjorda förutsättning, att traktaten träder i verket med nästa år, kommer att utgöra 1
Rdr 25 öre pr skålpund åren 1865 och 1866, hvarefter den ytterligare nedsättes till 1 Rdr och förblir dervid åren 1867 och 1868, för att slutligen med 1869 års inträde nedgå till 75 öre pr skålpund. 31 Nuvarande tullsatser å Kamel- och Ullgarn utgöra för ofärgadt 15 och för färgadt elier blekt 20 öre pr skålpund. 1 Tyska Tullföreningstraktaten äro tullsatserna bestämda till föga öfver ett öre för enkelt, ofärgadt eller färgadt, oell ofärgadt dubbleradt, samt till omkring 9 öre för dubbleradt tärgadt samt tre- eller flertvinnadt.
Den betydliga skilnaden emellan dessa tullsatser angifver redan ur traktatssynpunkt behofvet af ett förmildrande förslag.
För den inhemska så väl husslöjden som fabrikshandteringen är detta behof, synnerligen i betraktande af tullnedsättningarne å vålnaderna, tvingande.
Vissa för den Svenska industrien nödvändiga slag yllegarn tillverkas alls icke i Sverige, och i allmänhet bedrifves här icke någon fabriksspinning af yllegarn till afsalu.
Oaktadt dessa skäl måhända borde föranleda betydligare tullnedsättning, hafva komiterade likväl, med hänsigt till de redan vid underhandlingarne förslagsvis antagna tullsatser å bomullsgarn, funnit sig icke böra gå vidare än till hemställan, att tullen nedsättes å ofärgadt kamel- och ullgarn till 10 och å färgadt till 15 öre skålpundet.
Komiterade hafva vidare att till behandling upptaga de artiklar, för hvilka, såsom utan sammanhang med sidenväfnadstullen, de Svenske fullmäktige, enligt det vid sammanträdet den 7
December nästlidna år träffade aftal, på förhand uppgjort lörslag till tullsatser.
Dessa äro, såsom ofta förut blifvit omförmäldt, grundade på Tullföreningstariffen, hvars bestämmelser de likväl i allmänhet öfverstiga, hvadan anledning icke kan förefinnas, att man å Frankrikes sida skulle ingå på några till en allmännare höjning deri ledande förslag, och då, i de fall, der afgifterna möjligen skulle ur Sveriges eget intresse finnas tåla vid någon ytterligare nedsättning, komiterade hafva sig öppet att vid den allmänna revision af taxan, som dem åligger att verkställa, derom afgifva yttrande, lärer vid de bland dessa tullsatser, som af Frankrikes fullmäktige redan blifvit antagna, böra i allmänhet bero.
Komiterade, som öfver samtlige de artiklar, med de å dem föreslagne afgifter samt tidpunkterne för dessas tillämpning, hvilka utgöra föremål för den ifrågavarande traktaten, uppgjort en särskilt, här i underdånighet bilagd tariff, hafva derföre, med hänvisande till sagde tariff i fråga om alla de tullsatser, angående hvilka komiterade, vid ofvananförda förhållande, eller med afseende å det ringa inflytande, de funnits kunna utöfva på landets industri eller statens inkomster, ansett sig böra obetingadt instämma i de af de Svenske underhandlare gjorda och af de Franske antagna förslag, bort inskränka sig till närmare redogörelse rörande endast de artiklar, hvilka antingen äro af större vigt, eller lör hvilka de Franske fullmäktige fordrat nedsättning utöfver hvad de Svenske föreslagit, eller angående hvilka komiterade funnit de af de senare upptagna tullsatser understiga hvad som för närvarande synes skäligen böra medgifvas.
Vid Bomullsväfnader hafva de Svenske fullmäktige föreslagit ned sättningar, å ”Gaze, Linön, Musslin, Dimity och Batist” från 1 Rdr till 75 öre, — å ”Tyll” Ullgarn.
Bomulls väfnader.
32 från 2 R:dr 25 öre till 1 R:dr 25 öre, samt å de under rubriken ”andra slag” uppräknade bomullsväfnader, eller ”oblekta och’ ofärgade”, från 40 till 25 öre, — ”blekta eiler färgade”, från 70 till 50 öre, och ”tryckta eller pressade”, från 90 till 75 öre pr skålpund. —■ Å Frankrikes sida hafva de tre förstberörda tullsatserna blifvit antagna, men deremot yrkats för blekta eller färgade väfnader endast 40 och för tryckta eller pressade 50 öres tull pr skålpund.
Å de till de begge förstnämnda rubrikerna hörande varuslagen uppgår tullen, enligt konventionerna med såväl Tyska Tullföreningen som Italien, till omkring 70 öre pr Svenskt skålpund, och då dessa artiklar icke utgöra föemål för någon allmännare tillverkning inom landet, har vid de för dem förslagsvis erbjudna och antagna nedsättningar icke kunnat vara något att erinra.
Innan koiniterade vidare öfvergå till förslaget, angående de särskilta tullsatserna för sådane under rubriken ”andra slag” upptagne bomullsväfnader, hvilka utgöra föremål för inhemsk tillverkning så väl vid fabriker som genom en synnerligen i vissa delar af riket högt drifven husslöjd, anse sig koiniterade, med afseende å artikelns betydenhet och de farhågor för den Svenska industriens bestånd, hvilka så ofta och så högljudt uttalas, böra underdånigst redogöra för åtskilliga i ämnet inhemtade upplysningar.
Från en bomullsspinneri- och väfverifabrik är meddeladt, att hela tillverkningskostnaden — omfattande icke blott arbetslöner, administration, slitning af maskinerier och byggnader, eldning, assurans, utskylder, m. m., utan äfven räntor å förlagskapital och fabrikens anläggning — beräknas uppgå för ett skålpund gröfre bomullsväfnad, eller s. k. domestic, till ungefär 40i öre, deraf i det allra närmaste hälften belöper på spinningsoch hälften på väfningskostnaden, hvilken sednare skulle utgöra omkring 20| öre.
Några deputerade från Elfsborgs län, hvilka inför komiterade varit hörda, hafva dervid upplyst, att för handväfnaden af finare bomullslärft, eller s. k. callico, i Westergötland betalas 3 ä 4 öre pr alnen, eller, då 10 alnar pr medium väga 1 skålpund, 30 ä 40 öre pr skålpund, dervid väfvaren skall icke allenast helt och hållet bestrida sitt eget underhåll, utan äfven sjelf bekosta redskap, klister, m. m., så att förläggaren endast tillhandahåller garnet samt, emot den betingade väfvarelönen, erhåller den färdiga väfnaden.
För väfnadens färgning och appretering beräknas vidare kostnaden utgöra omkring 30 öre skålpundet.
Vidare hafva samma deputerade upplyst, att väfvarelönen för tillverkning af rutiga och randiga väfnader uppgår till omkring 56 öre skålpun - 33 det, hvartill kommer omkring 20 öre för garnets färgning.
Emellan oblekta och blekta väfnader skall prisskilnaden utgöra 20 a 30 öre pr skålpund; samt emellan blekta och tryckta väfnader 50, 60 ä 70 öre, allt efter finhet, antal färger och tryckningssätt; men öfver bleknings- och tryckningskostnaderna hafva de deputerade, oaktadt derom gjord framställning, icke meddelat komiterade några beräkningar.
Emellertid och om äfven det föga tidsenliga, inom Elfsborgs län bedrifna tillverkningssättet för hand lägges till grund för beräkningarne, visar sig häraf nogsamt, att nu varande tullafgifter å de olika slagen bomullsväfnader ändock i flera fall öfverstiga och i allmänhet fullt uppgå till lika belopp med hela tillverkningskostnaden för sådana grofva och medelfina väfnader, som egentligen äro föremål för fabriks- och handväfnadsindustrien inom Sverige.
Och ehuru endast finare och dyrbarare bomullsväfnader kunnat ifrågakomma att införtullas, samt de sednare årens värde å dylika väfnader af kända orsaker varit utomordentligt högt, gifva likväl flera anställda undersökningar och profvägningar vid handen, att tullafgifterna uppgått för blekta och färgade från 23 till 55 procent samt å tryckta eller pressade från 30 till mera än 50 procent af hela varuvärdet.
Att hvarken de af Svenske underhandlarne föreslagna eller de i vissa fall från Frankrikes sida ytterligare äskade tullnedsättningar å ifrågavarande slag bomullsväfnader kunna innebära någon våda för Svenska industriens bestånd måste vid dessa förhållanden finnas alldeles uppenbart.
Under förutsättning, att komiterade i det blifvande förslaget till tulltaxa få tillfälle att återkomma till frågan om tullbevillningen å bomullsväfnader, anse de sig nu endast böra underdånigst tillstyrka, dels att den af Svenska och Franska underhandlarne för oblekta bomullsväfnader gemensamt föreslagna, under alla förhållanden angelägna tullnedsättningen till 25 öre skålpundet måtte utan öfvergång vinna tillämpning, dels ock att de för blekta och färgade till 40 samt å tryckta eller pressade till 50 öre skålpundet från Frankrikes sida äskade tullnedsättningar måtte i nåder godkännas, likväl, till förekommande af alltför betydlig minskning i tullinkomsten, med öfvergångsafgifter för de 2:ne första åren, å det förra slaget af 50 och å det senare af 75 öre.
På lika grund torde den från 90 till 75 öre skålpundet föreslagna, men till 50 öre yrkade nedsättning i tullen för ”Damast” af bomull med blandning utaf lin eller hampa medgifvas, så att tullen kommer att utgöra 75 öre åren 1865 och 1866 samt 50 öre pr skålpund från och med 1867.
Jemte det att tullsatserna för ofärgadt och färgadt Bomullsgarn blifvit, i bredd med de å väfnaderna ifrågaställda nedsättningar, ömsesidigt 5 "
Bomulls garn.