Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet, som anser ©tvifvelaktigt att Farmaceutiska institutet, likasom andra vetenskapliga inrättningar, tarfvar utveckling och i följd deraf ökade anslag, får af sådan anledning och då Apothekare-societeten billigtvis ej kan förpligtas att deltaga i bestridandet af kostnaden för examensskyldighetens fullgörande, hemställa, att anslaget till Farmaceutiska institutet må för år 1867 bestämmas till 6,875 R:dr, att utgå och användas på sätt Kongl. Majit föreslagit. 118:o.
Uppå Suudhets-kollegii derom gjorda underdåniga hemställan, har Kongl. Majit föreslagit att det för Gymnastislä-orthopediska institutet uppförda årliga anslag, 8,250 Ridr, måtte jemväl för år 1867 jpå enahanda vilkor som hittills få utgå; och då, enligt hvad Sundhets-kollegium jemväl anmält, de vid anslaget fästade vilkor blifvit uppfyllda samt denna vigtiga sjukvårdsanstalt icke utan understöd af allmänna medel skulle kunna ega bestånd, ännu mindre utsträcka sin välgörande verksamhet till behandling af obemedlade sjuka, får Utskottet till denna nådiga framställning tillstyrka Rikets Ständers bifall. 119:o.
Vid sistförflutna riksdag anvisade Rikets Ständer å Riksgälds-kontoret ett reservationsanslag af 9,000 Bidr, för att, under de vilkor i afseende på kommunernas bidrag, som Kongl. Majit funne lämpligt bestämma, med en tredjedel årligen under innevarande statsregleringsperiod användas såsom understöd för vård och skötsel af de i landskapet Helsingland befintliga personer, som voro behäftade med sjukdomen spetälska.
Sedermera har, enligt hvad Statsråds-protokollet gifver vid handen, Kongl.
Majit dels, såsom vilkor för statsanslagets tillgodonjutande, föreskrifvit att motsvarande bidrag skulle af Gefleborgs län för ändamålet anvisas, och dels, i afseende på medlens användande, medgifvit, att ett sjukhus för spetälske, beräknadt att inrymma omkring 20 sängar, finge inrättas helst i Jerfsö socken, såsom medelpunkten för den trakt, der sjukdomen vore gångbar och tillika utgörande station för distriktets provincialläkare; skolande denna sjukvårdsanstalt, i likhet med länslasaretten, ställas under tillsyn af en särskild direktion med Landshöfdingen i länet såsom ordförande; och har Kongl.
Majit nu begärt att Rikets Ständer måtte jemväl för år 1867 bevilja för berörda ändamål ett anslag af 3,000 Ridr, mot vilkor af samma bidrag från landstinget.
Då fortfarandet af ifrågavarande anslag är af ett behjertansvärdt behof påkalladt, tillstyrker Utskottet, att Rikets Ständer må, för vård och skötsel af de i provinsen Helsingland befintliga, af sjukdomen spetälska angripna personer, bevilja jemväl för år 1867 ett anslag af 3,000 Riksdaler, att, enligt Kongl. Majits nådiga disposition från Riksgälds-kontoret utgå, emot vilkor att enahanda bidrag fortfarande af Gefleborgs län för ändamålet anvisas. 120:o. Från Ridderskapet och Adeln har till Stats-Utskottet blifvit remitterad en af Herr Ulfsax, A. F., inom nämnda Riks-Stånd väckt motion (Nio 144), deruti Stats- Utskottets Utlåtande N:o'66.
(Fortsättning.) 23 motionären, jemte erinrar att, då en mängd personer från rikets alla delar i hufvudstaden söka arbetsförtjenst och måste, då de insjukna, intagas å stadens allmänna lasarett, billigheten fordrade, att kommunen derför erhölle någon ersättning, föreslagit, att Rikets Ständer måtte bevilja ett årligt anslag af 30 000 R:dr för att användas till vård och underhåll å Stockholms allmänna sjukhus af sådana från landsorten ankommande fattiga personer, som måste på dessa sjukhus intagas; men då Statsverket med ett betydligt årligt anslag bidrager till Serafimerordens-lasarettets underhåll, torde kommunens billiga anspråk i detta hänseende redan kunna anses uppfyllda; och Utskottet hemställer derföre, att Herr Ulfsax’s ifrågavarande motion må af Rikets Ständer lemnäs utan afseende. 121:o.
Uppå derom vid sistförflutna riksdag gjord framställning funno Rikets då församlade
Ständer skäligt att till understöd för den af Doktor O. Sandahl i liufvudstaden inrättade Medico-pneumatiska anstalt anvisa för åren 1864, 1865 och 1866 en summa af 6,000 R:dr att med en tredjedel årligen utgå, med vilkor likväl att anstalten blefve ställd under tillsyn af Sundhets-kollegium, dit föreståndaren hade att årligen om inrättningens verksamhet afgifva berättelse, äfvensom att dagligen skulle lemnäs fribad åt minst två fattiga eller obemedlade personer; och har nu uti en inom Bonde-Ståndet väckt, till Stats-Utskottets behandling remitterad motion (N:o 348) Riksdagsfullmägtigen Erik Ersson från Gefleborgs län föreslagit, att för år 1867 en summa af 2,000 R:dr måtte till understöd för berörda anstalt af Rikets Ständer anvisas.
På sätt af de för åren 1863 och 1864 till Sundhets-kollegium afgifna berättelser inhemtas, hafva under det förra året 159 och under det sednare 295 personer åtnjutit kostnadsfri vård vid denna anstalt samt der begagnat, år 1863, 4,647 och år 1864, 9,438 bad; och då, enligt hvad motionären meddelat, anstaltens ekonomiska bestånd ännu är beroende af allmänt understöd, tillstyrker Utskottet, att Rikets Ständer må till understöd för omförmälda medicopneumatiska anstalt anvisa för år 1867 ett belopp af 2,000 Riksdaler, att under enahanda vilkor, som hittills, från Riksgäldskontoret utgå 122:o. Utaf Statsråds-protokollet inhemtas, hurusom Serafimerordens-gillet, såsom Öfverstyrelse för hospitalen i riket, uti underdånig skrifvelse den 24 Joli nästlidet år, bland annat anfört, hurusom allmänna hospitalsf ondens inkomster visserligen genom förhöjda arrenden vid förnyadt upplåtande af hospitalshemman och lägenheter, äfvensom genom de i sednaste tid fastställda högre patient-afgifter stigit, men ingalunda i ett mot stegringen uti dess utgifter svarande förhållande, i följd hvaraf och då Ordens-gillet ansett sig böra hufvudsakligen biträda ett af General-direktören öfver hospitalen uppgjordt förslag till reglering och förbättring af hospitalsläkarnes löner, hvilka för närvarande i flera fall icke motsvarade deras trägna och ansvarsfulla befattningar, Ordens-gillet hemställt, att, för genomförande af berörda förslag, hvartill erfordrades en årlig utgift af omkring 10,000 R:dr, hospitalsfondens kreditiv, nu utgörande 80,000 R:dr årligen, måtte under nästa statsreglering få utgå med ett till 90,000 Riksdaler förhöjdt belopp; hvarefter, och derest detta af Rikets Ständer bifölles, Ordens-gijlet afvaktade nådigt förständigande att med slutligt yttrande och förslag till reglering af omförmälda löner till Kongl.
Vidare hade Serafimerordens-gillet erinrat, hurusom utaf de till Kongl. Maj:t årligen afgifna berättelser öfver hospitalsföi valtningen visat sig, bland annat, att under åren 1862 och 1863 patienternas antal å de gamla hospitalen betydligt tilltagit, 24 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 66.
(Fortsättning.) i följd hvaraf underhållskostnaden vid dessa hospital för nämnda två år ökats med en sammanräknad summa af 19,507 R:dr 84 öre, äfvensom att för Stockholms hospital, hvilket först mot slutet af år 1861 öppnats för sjukes emottagande, sjukvårdskostnaderna för åren 1862 och 1863 öfverstigit de till detta hospitals underhåll anvisade tillgångar med tillhopa 49,740
R:dr 88 öre, ett förhållande, som hade sin förklaringsgrund deri, att för Stockholms hospital, ehuru afsedt för 150 patienter, före sista riksdag icke var beviljadt högre årligt anslag än 7,500 R:dr, hvarutöfver hospitalet under nämnda år icke haft andra för denna nya anstalt beräknade inkomster, än det från Danviks hospital årligen utgående ersättningsbelopp af 24,000 R:dr, samt hvad patienternas den tiden lägre afgifter kunnat inbringa.
Dessa omständigheter hade haft till följd, att Hospitals-öfverstyrelsen, för uppehållande af förvaltningens jemna gång, måst tid efter annan upptaga tillfälliga lån, särdeles vid kalenderårens slut, då kreditivet varit användt och alla disponibla tillgångar anlitade.
Hvad som egentligen till behofvet af denna upplåning bidragit, vore den första uppsättningen och utredningen vid Stockholms hospital, som till större delen blifvit ålagd Allmänna Hospitalsfonden, utan att erforderligt förlagskapital tillika anvisats.
Sålunda har år från år uppkommit en balans, nu utgörande omkring 70,000 R:dr, hvilken under förra hälften af hvarje kalenderår kunnat af då influtna större inkomster betäckas, hvaremot vid hvarje års slut en kännbar brist uppstått.
Till afhjelpande af den förlägenhet, hvari hospitalsförvaltningen härigenom kommit, hade Serafimerordens-gillet anhållit, det Kongl.
Maj:t täcktes utverka ett anslag för en gång af 50,000 Riksdaler, med hvilket belopp Ordens-gillet, under förutsättning att öfriga begärda anslag beviljades, föreställde sig att den för handen varande bristen skulle kunna betäckas.
Serafimerordens-gillet, som icke kunnat undgå att tidt och ofta erfara, hurusom vid de flesta hospitalen erforderliga platser saknats för emottagande af personer, som varit till hospitalsvård berättigade, samt tillika, i fråga om sättet för åstadkommande af en mera utsträckt sådan sjukvård, vore af den mening, att detta lämpligast och med minsta kostnad kunde verkställas genom utvidgning eller ändamålsenligare inredning af redan befintliga hospitalslokaler, hade vidare förmält sig i enlighet härmed hafva, efter det vid 1861 års slut Stockholms hospital öppnats med platser för 150 sinnessjuke, genom tillbyggnader och andra anordningar vid en del hospital beredt ökadt utrymme för 161 patienter, så att sjukplatsernas antal, som vid nämnda års slut varit 1,074, vid slutet af år 1864 uppgått till 1,235.
Men om äfven härigenom och genom de ytterligare åtgärder i denna rigtning, som
Ordens-gillet vore betänkt att i underdånighet föreslå, för den närmaste framtiden kunde anses tillräckligen sörjdt för tillfälle att å hospitalen kunna inrymma dem, som vore till vård berättigade, måste dock, för utöfvandet af denna vård, hospitalen derjemte utredas med erforderliga persedlar för ett sålunda förhöjdt patientantal, äfvensom i öfrigt beredas tillgång å medel till bestridande af den härigenom jemväl ökade årliga underhålls- eller sjukvårdskostnaden.
Med afseende härå hade Serafimerordens-gillet anmält att under åren 1861—1864 de sjukes antal å hospitalen i medeltal ökats med 44,5 årligen.
Ett progressivt stigande inom riket af sådana sinnessjuke, som borde blifva föremål för hospitalsvård, måste alltså antagas ega rum; och om äfven framdeles, sedan det icke ringa antalet fånar och eljest oskadliga, ehuru obotliga sinnessjuke, som, med stöd af äldre föreskrifter, fått för lifstid å hospitalen inlösas och der ännu vistas, med döden afgått, en lifligare omsättning, såmedelst att ett större antal patienter komma att utskrifvas och lemna rum för motsvarande antal sjukvård behöfvande sinnessvaga, vore att emotse, funne sig dock Ordens-gillet böra fästa Kongl. Stats- Utskottets Utlåtande N:o 66.
(Fortsättning.) 25 Kongl.
Maj:ts nådiga uppmärksamhet å nödvändigheten att hospitalsförvaltningen erhölle medel för behörigt vårdande af ett ökadt antal sinnessjuke, hvartill platser ansåges kunna å nu befintliga hospitalsinrättningar beredas, likväl icke utan kostnader, ehuru dessa jemförelsevis blefve vida mindre, än om nya hospital skulle anläggas.
Med beräkning af 40 nya sjukplatser för hvarje af de kommande tre åren uppstode behof af tillskott för hospitalsfonden, under första året af 10,000 R:dr, under andra året af 20,000
R:dr och under dt t tredje året af 30,000 R:dr.
Uti särskildt infordradt utlåtande öfver Rikets sist församlade Ständers i underdånig skrifvelse den 16 November 1863 framställda begäran om undersökning, huruvida för det vexande antalet sinnessjuka ytterligare ett nytt hospital eller endast utvidgning af de redan befintliga vore af nöden, hade derjemte Serafimerordensgillet, — med åberopande af den öfvertygelse Ordens-gillet förut uttalat i fråga om sättet för åstadkommande af en mera utsträckt hospitalsvård, eller att, så länge det vexande behofvet af dylik sjukvård kunde någorlunda tillgodoses genom utvidgning, inom vissa i sakens egen natur liggande gränser, af nuvarande hospital, sådant vore både lämpligare och i synnerhet vida mindre kostsamt, än att bygga och underhålla nya sådana inrättningar, i enlighet hvarmed ock Ordens-gillet sett sig föranlåtet göra framställning om utvidgning af Wexiö och Upsala hospital, — underdånigst yttrat, att, om sistberörda framställning vunne bifall, skulle, med inberäkning af de 40 nya platser, som derigenom vinnas, äfvensom af 25 nya sjukplatser, som vore under inredning å Stockholms hospital, vid rikets nu befintliga hospitalsinrättningar inom ganska kort tid kunna emottagas omkring 1,315 sinnessjuke, och derefter ytterligare vid pass 90, så snart det beslutade nya hospitalet vid Göteborg hunne fullbordas och inredas, hvarförutom, förmedelst efterhand inträdande afgång af det icke ringa antal oskadliga sinnessjuke, som fått för lifstid å hospitalen inlösas, en lifligare omsättning af hospitalspatienter, efter hvad Ordens-gillet äfven antydt, tillika skulle blifva att emotse; vid hvilket förhållande och enär, beträffande särskildt de, såsom framför andra i afseende på tillfälle till hospitalsvård för sina sjuka vanlottade, i Rikets Ständers skrifvelse omförmälda provinserna Wermland, Dalarne och Nerike, förekomme, att den alltjemt fortgående förbättringen i kommunikations-anstalter gjorde förflyttning af sjuke från dessa provinser till någotdera af de närmast belägna hospitalen vid Göteborg, Stockholm, Upsala eller Hernösand icke synnerligen svårare eller kostsammare än om deras förflyttning verkställdes från en till annan af samma provinser, Ordens-gillet ock funne grundade skäl för närvarande saknas att på allmän bekostnad uppföra ännu ett nytt centralhospital, eller att, för beredande af ökade tillfällen till sjukvård för sinnessvaga, vidtaga andra åtgärder än dem Ordens-gillet i sin underdåniga skrifvelse angående hospitalsvårdens för handen varande behof föreslagit.
I anledning af dessa framställningar har Kongl. Maj:t, jemte särskildt förklarande, att Kongl. Maj:t, i betraktande af de utaf Ordens-gillet med afseende på utrymmet vid Statens anstalter för sinnessjuka anförda förhållanden, funne uppförande af ytterligare ett nytt hospital för beredande af ökade tillfällen till sjukvård för sinnessvaga för närvarande icke vara af nöden, föreslagit, att Rikets Ständer måtte bevilja: för hospitalsfondens förstärkning ett kreditiv å 90,000 R:dr; till utredning och underhåll för ett förökadt antal sjukplatser vid hospitalen, ett belopp af 10,000 R:dr; och för betäckande af den i hospitalsfonden uppkomna brist, för en gång, en summa af 50,000 R:dr.
Brot. 1865 & 1866. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 1 Uäjt. 4 26 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 66.
Enär, genom hvad ofvan blifvit ur Serafimerordens-gillets underdåniga skrifvelse anfördt angående kospitalsvårdens förhandenvarande behof, nödvändigheten af de för hospitalsväsendet samt en förbättrad och utvidgad hospitalsvård begärda anslagen synes vara tillfyllest ådagalagd, får i följd häraf samt då det till utredning och underhåll för ett förökadt antal sjukpJatser vid hospitalen begärda särskilda anslag å 10,000 R:dr afser samma föremål, för hvilka hospitalsfondens kreditiv är anvisadt, och således lämpligast bör med detta kreditiv sammanföras, Utskottet tillstyrka, a) att Rikets Ständer till hospitalsfondens förstärkning å Riksgälds-kontoret för år 1867 anvisa ett kreditiv af 100,000 Riks daler; och b) att till betäckande af den i hospitalsfonden uppkomna brist må anvisas, för en gång, en summa af 50,000 Riksdaler. 123:o. Kongl. Maj:t har vidare begärt: för utvidgning och förbättring af hospitalet i Wexiö, för en gång, 3,500 R:dr, med rättighet för hospitalets öfverstyrelse att för hospitalet använda öfverskottet, omkring 7,400 R:dr, å det vid sistlidna riksdag för hospitalet beviljade byggnadsanslag; för utvidgning och förbättring af hospitalet i Upsala, för en gång, 6,900 R:dr; och för tillbyggnad och utvidgning af hospitalet i Nyköping 20,000
R:dr, hvaraf år 1867 skulle utgå 10,000 R:dr.
I fråga om dessa särskilda anslagsbehof får Utskottet, för undvikande af vidlyftighet, hänvisa till Serafimerordens-gillets, i Statsråds-protokollet intagna, underdåniga framställning i ämnet; och då de deri meddelade upplysningar i afseende på de ifrågavarande byggnadsföretagens ändamålsenlighet och nödvändighet synts Utskottet nöjaktiga, tillstyrker Utskottet, att Kongl, Maj:ts ifrågav; rande nådiga framställningar må af Rikets Ständer bifallas. 124:o.
Slutligen har Kongl. Maj:t, uppå Serafimerordens-gillets underdåniga hemställan, föreslagit att för uppförande af en portvaktarestuga vid hospitalet i Wisby, hospitalets öfverstyrelse måtte berättigas att använda besparingarne, omkring 2,700 R:dr, å ett af Rikets sednast församlade
Ständer heviljadt anslag till byggnanader vid hospitalet; och då, enligt hvad i Statsråds-protokollet är meddeladt, det vid sistlidna riksdag för byggnader vid Wisby hospital beviljade anslag å 13,221 R:dr 85 öre ansetts kunna, till följd af billiga entreprenad-anbud, lemna ett öfverskott af nyssnämnda belopp samt den föreslagna portvaktarestugan lärer vara för ordningens upprätthållande inom inrättningen behöflig, tillstyrker Utskottet, att jemväl denna nådiga framställning må af Rikets Ständer bifallas. 125:o.
Uti en hos Ridderskapet och Adeln väckt, till Stats-Utskottet remitterad motion (N:o 126) har Grefve Posse, A., med förmälan, hurusom Malmö hospital, afsedt för Sveriges folkrikaste provins och näst Wadstena hospital inrymmande det största antalet sinnessjuka, till följd af sitt läge och sin beskaffenhet i öfrigt ej kunnat, oaktadt Hospitals-direktionens berömvärda bemödande, bringas i ett sådant skick, som sednare tiders mera menniskovänliga åsigter om sinnessjukes behandling ovilkorligen fordrade, föreslagit, att Rikets Ständer måtte för sin del besluta flyttning af Malmö hospital till annan lämplig plats inom provinsen
Utaf en af Generaldirektören öfver hospitalen i riket till Serafimerordens - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 66.
(Fortsättning.) 27 gillet afgifven berättelse öfver af honom verkställd inspektion å Malmö hospital den 13 och 14 September 1863 har Utskottet inhemtat, att vid inspektionstillfället sjukantalet uppgått till 168, samt att Generaldirektören, efter noggrann redogörelse för hospitalets verksamhet och beskrifning å dess byggnader, vidare anfört, att, oaktadt alla de mångfaldiga förbättringar, som under sednare åren af Malmö Hospitalsdirektion blifvit vid hospitalet i alla rigtningar utförda, utfölle dock det allmänna omdömet om Malmö hospital särdeles ofördelaktigt, ett omdöme, som således ej vore rigtadt mot direktionen utan mot sjelfva anstalten, hvilken aldrig kunde, huru den än måtte ordnas och förvaltas, blifva annat än helt och hållet otjenlig för det ändamål, för hvilket den är använd.
Skälen för ett sådant omdöme vore dels anstaltens läge i midten af en folkrik stad, omgifven af trånga gator och närliggande hus, dels byggnadernas beskaffenhet, utaf hvilka de flesta vore inemot 200 år gamla och uppförda för andra ändamål samt, oaktadt ofta upprepade reparationer, samtliga i bristfälligt skick, dels ock bristande utrymme, såväl inom hus för de sjukes ändamålsenliga vård och sysselsättning, som utom hus för beredande af tillfälle till arbete i fria luften.
Af dessa förhållanden följde, att Malmö hospital vore behäftadt med sådana olägenheter och brister, att det ej allenast vore olämpligt och otjenligt såsom vård- och kuranstalt för sinnessjuke och ej en gång kunde anses motsvara nutidens billigaste fordringar, utan ock att dess fortsatta begagnande för detta ändamål, enligt Generaldirektörens åsigt, ej vore förenligt med civilisationens, mensklighetens och den kristliga kärlekens fordringar.
Den enda utväg, som återstode, vore sålunda att så snart som möjligt gå i författning om upprättande af ett nytt centralhospital enligt nutidens åsigter på en passande plats i och för vården af de sinnessjuke från rikets sydligaste provinser och att det nuvarande Malmö hospital helt och hållet indroges; — en åsigt, som redan af de åren 1846 och 1850 nådigst förordnade komiterade för sinnessjukvårdens ordnande blifvit i deraf afgifna utlåtanden uttalad.
Behofvet af ett nytt hospital för rikets sydligaste provinser har således redan länge varit af vederbörande framhållet; och då General-direktörens öfver hospitalen härofvan anmärkta berättelse angående sist hållna inspektion af Malmö hospital synes antyda att detta hospitals ersättande med en ny såväl till läge som anordning i öfrigt mera tidsenlig dylik anstalt icke kan utan högst väsendtliga olägenheter längre tid uppskjutas, men Utskottet, i saknad af derför erforderlig utredning, nu icke kan tillstyrka Rikets Ständer att för ändamålet bevilja anslag, föranlåtes Utskottet hemställa, att Rikets Ständer måtte i underdånig skrifvelse anhålla, att Kongl. Majit, efter behörig utredning af frågan, huruvida ett nytt hospital för rikets sydligaste provinser är af oundgängligt behof påkalladt, äfvensom angående beloppet af de med inrättandet af en sådan anstalt förenade kostnader, ville till kommande Riksdag göra den framställning i ämnet, hvartill förhållandena kunna finnas föranleda. 126:o.
Jemte erinran, hurusom den stora mängd obemedlade arbetssökande, som alltjemt från landsorterna inflyttade till hufvudstaden, i betydlig mån bidroge till ökande af denna kommuns kostnader för den allmänna barnavården, har uti en hos Ridderskapet och Adeln väckt, till Stats-Utskottet remitterad motion (N:o 13) Herr Liljenstolpe, A. F., föreslagit, att Rikets Ständer måtte bevilja Stora barnhuset i Stockholm ett årligt anslag af 10,000 R:dr för att sätta Direktionen i tillfälle att vid särdeles ömmande fall, dermed låta 100 barn få inlösas efter högst 100 R:dr 28 Stats- Utskottets Utlåtande N:o 66.
(Fortsättning.) för hvarje bara; men då Utskottet föreställer sig att, om, med hänseende till det åberopade förhållandet, ytterligare statsanslag skulle vara för Stora Barnhuset i Stockholm af behof och, billighet påkalladt, vederbörande icke underlåta att derom göra framställning, får Utskottet, i saknad af den utredning, som för frågans bedömande vore erforderlig, hemställa, att Herr Liljenstolpes förevarande motion ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. 127:o.
För ordnande och uppställning af Naturhistoriska Riksmusei samlingar Kongl.
Maj:t begärt, för en gång, ett anslag af 15,000 R:dr.
Utaf ett den nådiga Propositionen biiagdt Statsråds-protokoll öfver Ecklesiastik-ärenden den 19
Maj nästlidet år inhemtas, att berörda summa enligt uppgjord kostnadsberäkning är erforderlig för ordnande och uppställning af Naturhistoriska Riksmusei samlingar i Akademiens dels nybyggda dels ändrade och reparerade lokal, äfvensom att årsauslagen till samlingarnes underhåll, vård och förökning ej lemna tillgång till denna utgift; och då således det begärda anslaget är för tillgodogörandet af dessa dyrbara samlingar oundgängligen nödigt, får Utskottet till Kongl. Maj:ts ifrågavarande nådiga framställning tillstyrka Rikets Ständers bifall. 128:o.
Enligt hvad ett den nådiga Propositionen biiagdt Statsråds-protokoll af den 2 Juni 1865 gifver vid handen, hade Vetenskaps-akademien uti underdånig skrifvelse den 10 nästförutgångna
Maj, jemte erinran, hurusom uti den för Naturhistoriska Riksmusei Intendenter utfärdade instruktion vore dem förbjudet att hafva egna samlingar, anmält, att Palceontologice intendenten derstädes, Professoren Nils Peter Angelin, förklarat sig villig at-t till museum öfverlemna sina högst betydliga samlingar inom nämnda vetenskapsgren, utgörande mera än 96,000 exemplar och uppskattade till ett värde af öfver 40,000 R:dr, mot det att han dels erhölle 3,000 Ridr till inköp för musei räkning af sådana dyrbarare arter, som nu i samlingarhe saknades, men vid uppställningen vore oundgängliga för den allmänna öfversigten af fornverldens naturalster och ej med årsanslaget kunde anskaffas, och dels finge, från och med år 1866, årligen uppbära 2,000 R:dr R:mt; hvarjemte Akademien hemställt att, på det berörda samlingar, hvilka hade ett ganska högt vetenskapligt värde och, ordnade i förening med det, som Riksmuseum i denna väg förut eger, skulle utgöra en särdeles fullständig och rikhaltig framställning af vårt lands palseontologi, måtte kunna oskingrade Bibehållas åt fäderneslandet, Kongl.