Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Holm från sagde län, uti en inom Bonde-Ståndet väckt och till Stats-Utskottet remitterad motion föreslagit: att då följaktlig n en ny kyrka i den förstördas ställe måste från grunden uppbyggas, men de m d denna byggnads uppförande förenade utgifter och åligganden icke utan att medföra ekonomiskt obestånd för de flesta socknemännen skulle kunna af dem fullgöras helst största delen af de 51 oförmedlade mantal, hvaraf Wallentuna socken, som egde en folkmängd af 1,200 personer, utgjordes, vore kronoskattehemman, hvilka, utöfver dem ålagda utskylder, endast skulle lemna en knapp bergning åt sina egare eller brukare, Rikets Ständer, med afseende å härvid förekommande, mer än vanligt ömmande, omständigheter, måtte, för nämnde församlings förestående k rkobyggnad bevilja ett stats-bidrag, motsvarande skillnaden mellan kyrko-kassans egande kapital-behållning, jemte öfriga tillgångar, äfvensom brandskadeersättnings-beloppet och den summa, kostnads-förslaget för den nya kyrkan upptoge, samt att en tredjedel utaf detta bidrag måtte erhållas såsom anslag utan återbetalningsskyldighet och återstoden såsom amorterings-lån med lämpliga betalnings-vilkor.
Enligt de handlingar, som, i öfverensstämmelse med derom i motionen gjordt förbehåll, sedermera blifvit af motionären till Stats-Utskottet aflemnade, skulle kost - 6 Stats-Utskotlets Utlåtande Jti 116. naden för Wallentuna kyrkas ombyeeande, enligt deröfver uppgjord t förslag, komma att uppgå till R:dr R:gs 43,237: 24. — hvarjemte samma förslag upptager 2,500 dagsverken, att af församlingen »i gångled» utgöras.
Tillgångame för meranämnde kyrkobyggnad skulle deremot utgöra endast R:dr R:gs 22/184: 14.— nemligen uppburen brandskade-ersättning af Stockholms läns Brandstodsbolag
R:dr 20,085: — och det i kyrkokassan befintliga belopp ... — 2,099: 1 4. hvadan en brist skulle förefinnas af ej mindre än .
. R:dr R:gs 21,053: 10.
— I anledning af den i denna motion gjorda framställning, får Stats-Utskottet upplysningsvis erinra, hurusom Rikets Ständer, under de 2:ne sednast förlidna riksdagarne, med afseende å förekomna och i dåvarande Stats-Utskotts derom afgifna utlåtanden (JV2 215 under 1850 och 1851 års samt JU 76 under 1853 och 1854 års riksdag) beviljat särskilda lån åt 2:ne landtförsamlingar för återuppbyggande af deras likaledes genom olyckshändelser förstörda kyrkor; och då den olycka, hvaraf Wallentuna församling kort efter nuvarande riksmötes början hemsökts, jemväl synes påkalla Rikets Ständers deltagande samt medverkan, för att lindra följderna deraf och underlätta församlingens ansträngningar för sin ödelagda kyrkas återuppbyggande, har Utskottet ansett sig böra förorda beviljandet åt meranämnde församling af ett låne-understöd utaf allmänna medel emot samma vilkor, som stadgats för ofvan omförmälda vid likartade fall af Rikets Ständer förut meddelade lån; men något sådant bidrag utan återbetalnings-skyldighet, som motionären äfven begärt, torde lika litet böra beviljas vid detta, som vid föregående tillfällen, då frågor om medels anvisande för återuppförande af nedbrunna kyrkobyggnader hos Rikets Ständer förevarit.
Stats-Utskottet får alltså tillstyrka, att ett låneunderstöd af Tjugutusen Riksdaler Riksmynt för ny kyrkas uppbyggande måtte af Rikets Ständer tillerkännas Wal lentuna församling och anvisas till utgående från Riksgäldskontoret emot vilkor, att sedan detta lån under fem års tid fått utan ränta innehafvas, sex procent å detsammas ursprungliga belopp skola, före slutet af hvarje år, til!
Riksgälds-kontoret inbetalas, af hvilka 6 procent beräknas 4 procent årlig ränta för det återstående lånekapitalet, hvarefter del öfverskjutande beloppet kommer att såsom kapital-afbetalning å lånesumman afgå, intilldess denna blifvit till fullo godtgjord.
Stockholm don 25 Augusti 1857.
Stati-Utskottcti Utlåtande M 1T7. 7 N:o 117.
Ank. till Eip.-Utsk. i. 26 Ang. 1857, kl. 10 f. m.
Utlåtande, angående eli föreslaget lån för fullbordandel af reparations- jemte andra arbeten å Skai-a domkyrka samt liqviderandel af kyrkans skuld.
> ' (R:gs Afd.)
Uti en hos Preste-Ståndet väckt motion, deruti Prostarne Carlander, Collén och Frimansson samt Professoren Agardh instämt, har Biskop Butsch anfört, att
Skara genom sin ålder och sin ursprungligen ädla byggnadsstil vördnadsbjudande domkyrka, hvilken måste räknas bland de byggnader, som utgjorde ett förtjent föremål för Rikets Ständers välvilliga omvårdnad, hade länge behöft undergå allmän reparation samt äfven till en del ombyggas, då styrelsen öfver Skara stift, mot slutet af 1830- talet, fann sig i tillfälle att med samlade tillgångar företaga den behöfliga nybyggnaden.
Sedermera hade också den allmänna reparationen börjats; dock som härvid befanns att åtskilliga hvalf, tili följd af tidens åverkan samt öfvergångna eldsvådor, blifvit så osäkra, att de till större eller mindre del måste ombyggas, hade denna reparation kommit att blifva mera vidtomfattande och kostsam, än man från början beräknat.
Ifrågavarande reparations- och ombyggnads-arbeten voro numera visserligen till största delen verkställda; men domkyrkan hade genom dem ådragit sig en skuld af något mer än 15,000 R:dr B:ko.
Då nu en betydlig del af domkyrkans inkomster, hvilka under de sista 10 gynnsamma åren i medeltal utgjort omkring 2,000 R:dr samma mynt, medtoges af ränte-utgifter och aflöningar samt kostnader för årligen förefallande mindre reparationer, så kunde under loppet af den närmare framtiden någon afbetalning å domkyrkans kapitalskuld omöjligen verkställas, eller den ännu återstående reparationen fullbordas och högst nödiga förbättringar af kyrkans innanrede åstadkommas samt de dekorationer i högchoret, hvartill ritning blif - 8 Stats-Utskottets Utlåtande M 117. vit, af Kongl. Majit fastställd, anbringas, derest icke ett lån af allmänna medel erhölles emot billigare vilkor, än som af enskilda långifvare medgåfves.
Motionären har derföre, under åberopande af den välvilja, Rikets Ständer vid enahanda omständigheter ådagalagt för andra domkyrkor, föreslagit, att ett lån å 25,000 R:dr Riksmynt, emot 3 procent årlig ränta och 3 procent kapital-afbetalning, måtte anvisas åt Skara domkyrka, för att förhjelpa densamma ur den förlägenhet, hvaruti hon för det närvarande befunne sig.
Enligt till Stats-Utskottet jemte denna motion aflemnadt utdrag af redovisningarne för meranämnde domkyrkas årliga inkomster och utgifter under åren 1846— 1855, hafva de behållna inkomsterna, efter afräkning af domkyrko-betjeningens löner, i medeltal uppgått till 2,100 R:dr b:ko samt bestått af 186| tunnor kronotionde spanmål från Skaraborgs och Elfsborgs län, 14tunnor spanmål utaf domkyrkojorden och biskopstomten vid Skara, 28^ tunna spanmål af stadsjorden vid nämnde stad, men hvilket sednare spanmåls-anslag får lösas efter ett visst faststäldt pris af 32 sk. b:ko tunnan, samt af 38m Lffi smör utaf nämnda domkyrko-jord, äfvensom af 3 hemman påförda räntor.
Under amma årtionde hade, utom hvad af lånta medel utgifvits för derunder verkställda mera betydliga reparationer och nybyggnader, kosmaderna för mindre förbättringar å domkyrkan samt å andra byggnader, hvilka af dess medel underhölles, jemte ränte-utgifterne för skulden m. m , bestigit sig till omkring 1,200 R:dr b:ko årligen.
I betraktande af de utaf ofvanbemälde motionär anförda samt härvid för öfrigt upplysta förhållanden, och då de församlingar, till hvilkas begagnande Svenska domkyrkorna äro upplåtna, i allmänhet anses befriade från skyldigheten att vidkännas de med dessa stora kyrkors vederbörliga underhållande förenade kostnader, hvarföre också särskilda bidrag utaf allmänna medel blifvit af Rikets
Ständer beviljade för verkställigheten af sådana större reparationer, som icke kunnat utföras med de domkyrkorne tillerkände tionde-anslag och öfriga inkomster, får Stats-Utskottet, på det att den gamla, minnesrika och monumentala kyrkobyggnad, hvarom nu är fråga, må kunna försättas och bibehållas i ett dess föremål och ålder samt fosterländska minnen värdigt och dess framtida bestånd betryggande skick, tillstyrka, att det i förevarande motion, med afseende å dels verkställda, dels ännu icke fullbordade reparations- och andra förbättringsarbeten å Skara domkyrka, föreslagna lån å Tjugufem tusen Riksdaler Riksmynt måtte af Rikets Ständer beviljas och anvisas till utgående från Riksgälds-kontoret emot samma ränte- och betalnings-vilkor, som stadgats för det till fullbordande af reparationen å Linköpings domkyrka under sist förflutna riksdag beviljade låneunderstöd; börande således ifrågavarande lån, för hvilket Stats-Ulslcottets Utlåtande M 117. 9 hvilket en sadan skuld-förbindelse skall algifvas, sorn af Fullmäktige i Riksgälds-kontoret godkännes och antages, sedan detsamma fått innehafvas räntefritt lill 1860 års slut, derefter årligen återbetalas genom erläggande af sex procent af hela den lyftade lånesumman, hvarvid räntan kommer att godtgöras efter
Fyra för hundra årligen utaf del obetalta kapital-beloppet samt det öfriga utgör afbetalning å detsamma.
Skulle den sålunda stadgade inbetalningen icke varda inom bestämd tid fullgjord, skall dessutom, intilldess densamma verkställes, Fem procents årlig ränta å det till liqvid förfallna, oguldna, beloppet erläggas.
Reservation: Af Herr L. W. Henschen.
»I följd af nu fattade beslut skulle, låntagare:', om betalning ej å bestämd tid erlades, komma att betala »ränta på ränta,» som Riksgälds-kontoret skulle »laga» i strid mot Handels-balkens 9 kapitels 6 och 7 §§, så lydande: § 6.
»Ingen tage eller låte förskrifva sig större ränta än sex för hundrade om året.
Hvar som thet gör, eller tager ränta på ränta, bafve förbrutit hela räntan, och bote tionde delen af hufvudstolen åt the fattiga.
Är vid försträckning af penningar visst vite utfäst, ther gäldenären med betalningen öfver förfallodagen skulle fördröja, vare thet ogildt» (Kongl. Förordningen den 11 Augusti 1815). § 7. »Nu varder skuldebref med begges samtycke förnyadt, och räntan lagd till hufvudstolen; thet skall .ej för ocker räknas.»
Om nu än Rikets Ständer, på grund af 12 § Regerings-formen och 75 jäj Riksdags-ordningen, samt i vissa fall Banko-Utskottet, på grund af 53 § Regeringsformen och 32 § Riksdags-ordningen, kunna för de lån, som lenmas af Rikets Ständers banle, stadga sådana vilkor, sorn ej äro öfverensstämmande med ofvanintagna 6:te §, betviflar jag dock att, — om Ständerne för de lån, som utlemnas genom Riksgälds-kontoret bestämma vilkor, sorn äro stridande mot samma §, och Bilt. till It.
Pral. 1850 & 1857.
2 Band. 22 Haft. 2 10 Stats-Utskottets Utlåtande JW 118. icke granda sig på någon af Konung och Ständer särskildt stiftad författning, innehållande undantag från denna allmänna civil-lag, — domstolarne lagligen kunna ålägga låntagaren fullgöra sådana vilkor.
Syftemålet skuile ock kunna, utan hinder af åberopade 6:te §, vinnas derigenom, att antingen de två sista punkterna omredigerades, eller ock sista punkten ändrades sålunda, att, i stället för fyra procent, fem eller sex procent årlig ränta beräknades å hela kapitalet under den tid, den föreskrifna inbetalningen uteblefve.» N:o 118.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 26 Au#. 1857, kl. 10 f. m.
Utlåtande, angående en för forlskyndande af innevarande års arbeten å vestra stambanan begärd förskotls-summas anvisning till utgående från Riksgälds-konloret.
Med åberopad anledning af det i Kongl.
Stats-kontorets derom nyligen infordrade och afgifna underdåniga utlåtande upplysta förhållande, att detta embetsverk icke skulle ega tillräckliga tillgångar för utbetalning af den summa, 400,000 R:dr B:ko, om hvars erhållande såsom ytterligare förskott å anslaget för vestra stambanans fortsättning till och förbi Götha kanal Chefen för Statens jernvägs-byggnader hos Kongl, Maj:t i underdånighet anhållit, har Riksdagsfullmäktigen David Andersson från Hallands län uti en inom Bonde-ståndet väckt och till Stats-Utskottet remitterad motion föreslagit, att, då de nu pågående jernvägs-arbetenas afbrytande samt dervid anställda arbetares förafskedande skulle medföra olägenheter och förluster för både Staten och arbetarepersonalen, Rikets Ständer måtte å Riksgälds-kontoret anvisa ifrågavarande summa, att i mån af behof från sistnämnde verk utbetalas för fortsättande under nästkommande 2:ne månader af arbetena å vestra stambanan.
Som Kongl. Majit, enligt Dess Utskottet delgifna nådiga bref af den \\ i denna Stats-Utskottets Utlåtande JW lil).
II månad, anbefallt Kongl. Stats-kontoret att, utöfver de för innevarande år till jernvägsanläggningen från Götheborg mot Götha kanal anvisade summor, förskottsvis, och emot ersättning från Riksgälds-kontoret utaf anslaget för ifrågavarande stambana, anordna till Chefens för Statens jernvägs-byggnader disposition 100,000 R.dr Biko under Augusti månad och sedermera, i den mån tullinkomsterna under nyssnämnde och September månader öfverskjuta det påräknade beloppet af 100,000 R.dr för hvarje vecka eller eljest befintliga tillgångar kunde sådant medgifva, tillsammans högst 300,000 R:dr sagde mynt under September, Oktober och November månader; så, enär genom dessa af Kongl.
Maj:t redan föreskrifna utbetalningar det af David Andersson med nu förevarande motion åsyftade ändamål vunnits, torde vid sådant förhållande den i samma motion gjorda framställning kunna förfalla.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 26 Aug. 1857, kl. 10 f. m.
Maj:ts Nådiga Proposition om eftergift af Direktören A. L.
Hård af Segerstad ålagdt ersätlnings-belopp.
(I. A) Uti högstberörde den 22 sistlidne Juni till Rikets Ständer aflåtna och af samtliga Riks-stånden till Stats-Utskottet remitterade proposition, har Kongl. Majit behagat i nåder meddela, hurusom, medelst utslag den 21 Mars 1853, Kongl.
Majits och Rikets Kammar-rätt ålagt numera Direktören vid straff- och arbets-fängelset i Norrköping för qvinnor, August Leopold Hård af Segerstad, att med Niohundra Åttiofem Riksdaler 7 sk. 6 rst Banko ersätta Kongl. Majit och Kronan den brist, som uppkommit i Norra Korrektions-inrättningens i Stockholm, under Inrättningens Kamererares förvaltning ställda, proviant-förråd från den 30 September 1840 till 12 Stats-Ufskoltetn Utlåtande M 119. den 1 April 1841 , under hvilken lid Hård af Segerstad, hvilken då var Materialbokhållare, innehaft förordnande att Assessoren Anders Wallbergs Kamererare-befattning vid Korrektions-inrättningen bestrida.
Uppå af
Hård i underdånighet häröfver förd klagan hade Kongl. Majits Högsta Domstol, genom utslag den 1(3 Januari 1855, förklarat sig ej finna skäl att i Kammar-rättens utslag göra ändring.
I sammanhang med de underdåniga besvären hade Hård tillika, för den händelse att Kammar-rättens beslut ansåges lagligen grundadt, med åberopande af hvad han i besvärs-skriften anfört, hufvudsakligen innehållande, att Kamereraren, Assessoren Wallberg, ehuru tjenstledig under tiden från den 30 September 1840 till den 1 April 1841, likväl skulle, i följd af Styrelsens öfver fängelser och arbets-inrättningar i riket särskildt gifna tillstånd, fortfarande, emot åtnjutande af dermed förenad afskrifmngs-procent, innehaft vården och tillsynen öfver Korrektions-inrättningens proviant-förråd, hvarmed Hård, såsom t. f.
Kamererare, sålunda ej skulle tagit någon befattning, i underdånighet anhållit, att få af gunst och nåd njuta eftergift af den ifrågakomma ersättnings-skyldigheten, till hvilken anhållan Kammar-rättens Advokatfiskal, i målet hörd, underdånigst tillstyrkt bifall, enär under ärendets handläggning förekommit sådana förhållanden, som gåfvo anledning dertill, att Assessoren Wallberg under sin tjenstledighet, vid tiden emellan den 30 September 4840 och den 1 April 1841, af Fångvårds-styrelsens dåvarande Chef och Ledamöter, hvilka alla numera aflidit, muntligen fått tillstånd att med proviant-förrådets förvaltning fortfara.
Sedan Kammar-rätten, uti afgifvet underdånigt utlåtande, instämt i hvad sålunda beträffande
Hårds ansökning om eftergift blifvit af Advokat-fiskalen hemställdi, har Kongl. Majit, efter öfvervägande af hvad i detta ärende förekommit, i Nåder föreslagit Rikets_ Ständer, det skyldigheten att gälda ofvanomförmälda ersättnings-belopp.
Niohundra Åttiofem Riksdaler 7 sk. 6 rist Banko, måtte Fängelse-direktören Hård af Segerstad eftergifvas.
Enär vid flere föregående tillfällen och jemväl under innevarande riksmöte Rikets Ständer uti så beskaffade fall. då ett strängt fullföljande af Kronans rätt ansetts stridande mot billighetens fordringar, funnit godt efterskänka Stats-verkets lagligen grundade fordrings-anspråk mot vederbörande tjenstemän, får Stats-Utskottet, med afseende å de uti förevarande Kongl, proposition anförda bevekande omständigheter, tillstyrka, att den af Kongl. Majit till förmån för
Direktören Hård af Segerstad föreslagna eftergift af ofvan uppgifna ersättnings-summa må varda af Rikets Ständer beviljad; dock att detta beslut ej inverkar på den rätt till aktorats-arfvode, som kan tillkomma allmänna åklagaren.
Stockholm deu 25 Augusti 1857. Stats-Utskottets Utlåtande M 120. 13 N:o 120.
Ank. till Exp.^Utsk. d. 26 Aug. 1857, kl. 10 f. m.
[Jtldlande, i anledning af väckt fråga om försäljning af i Landskrona gamla stad befintliga, kronan tillhörige, byggnadstomte)'.
Uti en inom Borgare-ståndet väckt, till Stats-Utskottet remitterad, motion har Herr J Odmansson anfört, hurusom, till följd af Rikets Ständers Secreta Utskotts år 1747 fattade beslut angående en mera omfattande befästnmgsplan för Landskrona, detta arbete blifvit samma år påbörjadt och derefter fortsatt till utbrottet af 1788 års krig, då arbetet afstannade, hufvudsakligen af brist på nödiga medel.
En sednare befästningskonst hade äfven utdömt denna gränsfästning, hvilken alltså aldrig blifvit och, efter hyad man torde få antaga, icke heller komme att blifva fullbordad.
Samtidigt med fästnings-verkens anläggning hade äfven anläggningen af Landskrona »Nya stad» företagits, emedan »Gamla staden,» enligt fastställd plan, borde till större delen raseras, för hvilket ändamål 75 byggnads-tomter för Kronans räkning inköptes.
Af dessa tomter befinnas nu, enligt hvad motionären uppgifvit, utom dem kronan för eget behof begagnar, 34 bebyggde och innehafvas af enskilde personer, likväl med skyldighet att vid tillsägelse genast borttaga derå uppförda byggnader.
Detta förhållande medförde likväl flera olägenheter.
Egarne till husen vågade icke verkställa större reparationer, ännu mindre någon nybyggnad.
Icke heller kunde så beskaffade lägenheter intecknas, eller annan säkerhet deri meddelas, utan måste de alltid betraktas såsom lösören
Då nu härtill komme, att Landskrona, sorn i likhet med öfriga städer i Skåne, betydligt tilltagit uti rörelse och folkmängd, helt och hållet saknade byggnadstomter, icke allenast för så beskaffade fabriker och handtverkerier, hvilka, enligt gällande byggnads-ordning, icke få bedrifvas i »Nya staden,» utan äfven till uppförande af bostäder för en mängd årligen till staden inflyttande 14 Stats-Utskotlets Utlåtande M 120. arbetare, skulle en välgörande och nyttig fördel staden beredas genom tillåtelse att, emot lösen, få öfvertaga ifrågavarande så kallade krono-tomter, med anledning hvaraf motionären hemställt att Rikets Ständer måtte uti underdånig skrifvelse till ongl.
Majrt anhålla: att, i händelse Kongl. Majrt skulle anse de i Landskrona »Gamla stad» befintlige, kronan tillhöriga, byggnads-tomter, i och för dermed afsedda ändamål, nu mera icke behöflige, Kongl Majrt i nåder behagade till Rikets Ständer aflåta proposition om försäljning af berörde tomter, de redan bebyggde till egarne af husen, och de öfrige till staden, för att i mån af behof lill bebyggande upplåtas.
Till vidare upplysning i detta ämne har motionären till Stats-Utskottet öfverlemnat åtskilliga handlingar, hvaraf inhemtats att Landskrona stad redan år 1847 hos Kongl. Majrt gjort underdånig ansökning om tillåtelse för staden eller enskilde personer att emot lösen erhålla dispositionsrätt öfver ofvanberörde krono-tomter.
I anledning häraf infordrades underdåniga utlåtanden af vederbörande embetsmyndig heter, dervid Chefen för Ingeniör-korpsen, — med åberopande af Kongl. Majrts den 26 Januari 1822 meddeldta nådiga beslut, att
Landskrona ej borde såsom landtfästning bibehållas, men då hamnens försvar deremot vore af vigt, de dertill nödiga befästningar skulle bringas i stånd och förslag i sådant afseende uppgöras, — i underdånighet anförde att, ehuru dessa befästningar ännu icke, i anseende till bri stande medel, kunnat blifva verkställde, de likväl förr eller sednare måste komma att utföras; och då i sådant fall icke allen?st do fleste af nu ifrågavarande tomter för utrymmet kring befästningarne erfordrades, utan äfven flere af de staden eller enskilde tillhöriga tomter sannolikt för sjelfva befästningsplanen blefve behöflige och torde komma att af kronan inlösas, syntes det icke vara skäl att eganderätten till de förstnämnde Staten afhända; uti hvilket yttrande Kongl. Krigs-koilegium jemväl i underdånighet instämde.
Sedan Kongl. Majrt derefter, före frågans slutliga pröfning, ytterligare anbefallt bemälde Kollegium atl, efter inhemtande af nödiga upplysningar från Chefen för Ingeniör-korpsen, till Kongl Majrt inkomma med uppgift, hvilka af ifrågavarande tomter kunde, med afseende å det för Landskrona tilltänkta hamnförsvar blifva för Kronan befintliga, och hvilka deremot, sedan staden upphört att vara landtfästning, skulle kunna utan afsaknad för Kronan afyttras, jemte upplysning om de sednares värde; så och efter det Chefen för Ingeniör-korpsen i detta hänseende meddelat, bland annat, att största delen af krono-tomterna inom gamla staden hade den belägenhet, att deras bebyggande skulle blifva i hög grad (underligt för citadellets försvar och att endast 9 stycken tomter kunde utan särdeles skada till enskilte med eganderätt öfverlåtas, vid hvilket förhållande, och då på dessa få tomter icke funnes några enskilte tillhöriga hus-materialier, på hvilka någon billighetsgrund för tomternas återlösande kunde stödjas, såväl bemälde Chef som Krigs-kollegium fortfarande i underdånighet afstyrkt bifall till sökandernes anhållan; har Kongl. Majrt slutligen, genom nådigt bref den 10 Januari 1851, med afseende å hvad så - Ståts-Utskottet.» Utlåtande J\l 120.
15 lunda förekommit, i nåder förklarat, att all fråga om berörde tomters afyttrande från Kronan borde för det dåvarande förfalla.
Ehuru således den fråga, hvarom Herr Ödmansson nu hos Rikets Ständer gjort framställning, tillförene utgjort föremål för Kongl. Maj:ts nådiga pröfning och afgörande; dock som redan flera år förflutit från det högstberörde nådiga beslut i ämnet meddelades, och under denna tid någon fortsättning af fästningsarbetena vid Landskrona hitintills ej ifrågakommit, men deremot behofvet af byggnads-tomter för staden, i anseende till dess till vext under de sednare åren, blifvit alltmer känbart, har Utskottet ansett förevarande motion icke böra af Rikets Ständer lemnäs utan allt afseende; men, då Utskottet likväl icke kan tillstyrka att Rikets Ständer skulle, emot hvad Kongl. Maj:t förut beslutat, för sin del, obetingad! medgifva de ifrågavarande tomternas afyttrande från Kronan, får Utskottet endast föreslå, att, jemte underdånig hemställan, huruvida ej Kongl Maj.t, med afseende å nu mera befintliga förhållanden, täcktes taga denna fråga i förnyadt öfvervägande, Rikets Ständer i underdånighet anmäla, att, om Kongl. Maj:t, efter ärendets ytterligare utredning och sedan sig visat att behofvet af mark till Landskrona stads utvidgning ej kan på annat sätt lämpligen afhjelpas, skulle finna skäl att i nåder medgifva, det oftanämnda byggnadstomter i den så kallade gamla staden finge till större eller mindre del åt staden eller enskilde försäljas, Rikets Ständer, i sådant fall, äfven för sin del dertill lemna bifall.
Reservation: af Friherre Leijonhufvud. Stats-Utskottets Utlåtande JYi 121.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 28 Aug. 1857, kl. 6 e. ni.
Utlåtande, i anledning af Kongl. Majlis Nådiga Proposition om anslående af /: d. Pt •ofoss-boställel vid Weslgötha Regemente, Backabo J\1 5 Thorbjörnsgården, till boställe ål en särskild
Länsman i vestra distriktet af Gudhems härad och Skaraborgs län. (I. A) Sedan Kongl Majits Befallningshafvande i Skaraborgs län, uti Memorial den 24 Juli 1855, under förutsättning af framtida nådigt bifall till dess underdåniga framställning om Gudhems härads fördelning i två Länsmans-distrikt, hos Kongl. Maj:t i underdånighet hemställt, att till Rikets