Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Följaktligen är redan iakttaget hvad Revisorerne förklarat hafva bordt ske, eller nu ifrågavarande oriktigheters rättande genom tillägg till de i hufvudboken förut befint - -5 7 — liga conti; och hade det siiLt, hvarpå de anmärkta missräkningarne oell felaktigheterna i den förra hufvudhoken sålunda funnes rättade i den sednare, blifvit af Kommissariatet godkändt, fastän något yttrande eller beslut derom ej kommit alt i Kommissariatets protokoll antecknas.
Vidkommande åter den, redan under granskningen af 1842 års hufvudbok anmärkta, men först i hufvudhoken för år 1844 rättade, missräkning, till följd hvaraf den upplupna räntan å Skånska Hypotheksföreningens obligationer blifvit upptagen till 187 R:dr 24 sk. utöfver dess verkliga belopp, så har, efter hvad uti infordrad förklaring uppgifvits, Boksluts-Kamreraren, vid uppgörandet af 1843 års hufvudbok, förbisett anmärkningen angående denna missräkning, hvilket förbiseende ej kommit att upptäckas förr, än sistberörde hufvudbok redan var afslutad; hvadan samma missräkning icke kunnat deruti rättas, utan förändring och omarbetning af det för år 1843 verkställda bokslut.
Ehuruväl det, enligt den af Revisorerne åberopade Tjenstgöringsordning, åligger Kommissarierne vid detta Verk att hålla noga tillsyn deröfver, att dem underlydande tjenstemän och följaktligen äfven Kamrerarne i Boksluts- och Revisions-Konloren fullgöra sina tjenstepligter, hvadan Kommissarierne således måste, till följd af redan gällande föreskrifter, anses ovilkorligen skyldige att sjelfmant beifra och till behörig rättelse befordra de försummelser och tjenstefel, hvartill bemälte Kamrerare, i ett eller annat hänseende, kunna göra sig skyldige; hafva Fullmäktige likväl, med hänsigt till hvad, på sätt Revisorerne anfört, i afseende å anmärkningarne vid de sednast afslutade hufvudböckerna, förekommit, funnit sig föranlåtne att till framtida iakttagande meddela några särskilda stadganden, angående anmälandet och behandlingen af de anmärkningar, dertill, under hufvudböckernas granskning i härvarande Revisions-Kontor, anledning förefinnes.
Under anmälan, att de af Revisorerne granskade hufvudböckerna syntes först efter räkenskapsårets slut vara uppgjorda, hafva Revisorerne (sid. 1 G,) hemställt, att Riksgälds-Kontorets hufvudbok måtte under det löpande året ej allenast uppläggas, ulan ock fortsättas, på det att, så vidt möjligt voie, Kontorets ställning under årets lopp kunde derigenom ådagaläggas.
I anledning af denna hemställan, hafva Fullmäktige inhemtat ej mindi e Kommissariatets än Boksluts-Kamrerarens yttranden; hvaruti anförts: att föreskrifterna i i3a § af 1S41 års och i38 § af nu gällande Reglemente för Riksgälds-Kontoret, enligt hvilka §§. — 58 — Kontorets hufvudbok icke behöfde vara af slutad och renskrifven förr, än den 1 Juli året efter det, för hvilket den vore uppgjord, tydligen utmärkte, att Piikets
Ständer insett omöjligheten att hafva hufvudboken färdig vid räkenskapsårets slut; — att den sålunda medgifna tiden för hufvudbokens upprättande och afslutande snarare vore alltför knapp, än för lång, i anseende till den mängd liqvider, som först vid slutet af hvarje år verkställdes och naturligtvis måste inverka på de i hufvudboken förekommande särskilta conti; — att någon olägenhet deraf, att hufvudboken först i år efter räkenskapsårets utgång behöfde vara färdig, för öfrigt ej skulle uppkomma, enär Riksgälds-Kontorets ställning utvisades af den Berättelse med tillhörande räkenskapsutdrag, som
Kommissariatet kort efter slutet af hvarje år borde till Fullmäktige afgifva; —• att hufvudbokens upprättande under årets lopp skulle vara overkställbar^ helst det egentliga bokslutsarbetet först skulle kunna företagas efter slutet af året och sedan derunder skedda in- och utbetalningar, äfvensom de förändringar uti hvarje särskild räkning, dessa medförde, voro kända;— samt att det dessutom lage i sakens natur, att en ny hufvudbok icke kunde med erforderlig trygghet uppläggas eller påbörjas, innan den näst föregående hufvudboken blifvit icke allenast afslutad, utan ock reviderad samt dervid befunnits riktig.
I betraktande af hvad sålunda blifvit yttradt och upplyst, hafva Fullmäktige ansett det af Revisorerne uti nu ifrågavarande hänseende framställda förslag, efter sin ordalydelse och så vidt dermed afsåges hufvudbokens upprättande under loppet af redovisningsåret, icke kunna verkställas.
Men på det att bokslutet måtte, så skyndsamt som möjligt, kunna fullbordas och de för detsamma erforderliga förberedande arbeten, i den mån sådant lämpligen ske kan, undangöras, hafva Fullmäktige erinrat Kommissariatet tillse, att Riksgälds-Kontorets hufvudbok hädanefter i konsept upplägges, så snart granskningen af enahanda räkenskap för det näst förgångna året blifvit förrättad, samt att de ingående balanserna derefter ofördröjligen uti densamma införas, så att åtminstone denna del af bokslutsarbetet före årets slut är verkställd.
I afseende å det af Revisorerne, (sid. 16—17,) anmärkta förhållande, att de årliga arfvodena för hufvudbokens afslutande äfvensom för vederbörande tjenstemän i Rikets Ständers Bank och vid Stockholms PostKontor, utan föregången anmälan hos Fullmäktige, blifvit af Kommissariatet utanordnade, har Kommissariatet, uti sin infordrade förklaring, åbe - 59 — ropat ett, den 18 Februari 1813, af dåvarande Fullmäktige meddeladt oell allt sedermera, vid utbetalningarne af arfvodena för sistbemälte tjenstemän, tillämpadt beslut, angående verkställigheten af sådana utgifter, dervid någon annan pröfning, än den af ziffrans riktighet, ej ifrågakomme; hvilket beslut, enligt Kommissariatets förmenande, så mycket mindre vore upphäfvet genom nu gällande Tjenstgöringsordning, som det der förekommande och af Revisorerne anförda stadgande funnits intaget i den äldre, redan före samma besluts meddelande utfärdade, Tjenstgöringsordningen; och ansåg Kommissariatet sin tydning af åberopade beslut vara af Fullmäktige godkänd, enär någon erinran hos Fullmäktige icke blifvit gjord emot ifrågavarande, uti Kassa-veckorapporterna särskilt upptagna och sålunda för Fullmäktige anmälda, utbetalningar.
Sedan Fullmäktige redan förut, vid derom förekommen fråga, förordnat, att den af Revisorerne anförda föreskrift i Tjenstgöringsordningens 14 §. hädanefter jemväl skall iakttagas i afseende å utbetalningen af de uti 142 §. af Riksgälds-Kontorets Reglemente bestämda arfvoden för Bankens och Post-Kontorets tjenstemän; så hafva Fullmäktige ansett den al
Revisorerne gjorda anmärkning numera icke föranleda annan åtgärd å Fullmäktiges sida, än meddelandet af det förklarande, att samma föreskrift, vid ifrågakommande utbetalningar af arfvodet för hufvudbokens afslutande, äfvenledes bör tillämpas.
Såsom förklaring i anledning af Revisorernes anmärkning, (sid. 17,) rörande bokföringen af de å Riksgälds-Kontoret anvisade extra statsutgifter, och såsom yttrande öfver den, i sammanhang dermed, af Revisorerne gjorda hemställan, det föreskrifvas måtte, att, utom den nu befintliga kassaräkningen, i Riksgälds-Kontorets hufvudbok särskilda conti eller räkningar varda upplagda för de i hvarje ,§\ af gällande Reglemente bestämda anslag och tillgångar, samt att hvar och en sådan räknings saldo i hufvudbokens utgående balans conto upptages, — har Kommissariatet hufvudsakligen anfört:
Kommissariatet hade hittills ansett sig sakna anledning att föreslå någon förändring uti det, sedan äldre tider, vid Riksgälds-Kontoret begagnade bok • föringssält, helst Rikets Ständers Revisorer vid ingen föregående Statsrevision emot räkenskapsformen haft något att anmärka.
Revisorernes meddelade uppgift, ”att de till 1841 års extra statsreglering hörande anslagssummor endast skulle finnas upptagna i en fortgående kassaräkning,” vore med verkliga förhållandet mindre öfverensstämmande, enär de, i anledning af nämn - — 6o — de stats-reglering, under hvarje års lopp, verkställda utbetalningar, ej allenast, i likhet med Riksgälds-Kontorels alla öfriga utgifter, funnes upptagna i kassaräkningen för året, utan äfven vore bokförda å 3:ne särskilda, för dessa utbetalningar öppnade, conti i Riksgälds-Kontorets hufvudbok; af hvilka ett upptoge alla sådana anslagssummor, hvarför någon återbetalning ej vore att förvänta, äfvensom summariskt de för odlingsföretag och hamnbyggnader m. m. under året utgifna lån; ett, med in- och utgående balanser, upptoge alla, på grund af extra statsregleringen, utbetalda lån för hamnanläggningar och vattenaftappningar rö. m.; utvisande detta conto både tiden, då hvarje särskildt lån utgått, och beloppet af de årliga kapital- och ränte-afbetalningar, som efter viss tids förlopp skola vidtaga; och ett upptoge den för Strömsholms kanal- och slussverks ombyggnad afsatta fond, jemte derå upplupen ränta, samt den verkställda årliga utbetalningen af samma fond.
Med anledning af Revisorernes yttrande, att en fullständig hufvudbok borde visa verkliga förhållandet i sin helhet med allt hvad uti räkenskapen borde ingå, så att man, för inhemlandet deraf, ej behöfde återgå till äldre räkenskaper eller uppgöra särskilda kalkyler, har Kommissariatet erinrat, hurusom en alltför långt sträckt fullständighet ofta ledde till en sådan vidlyftighet, att de enklaste förhållanden derigenom lätteligen kunde bortblandas.
Banco-Utskotttts Betänkanden. 371 quens Concoursmässiga tillstånd, som de förre
Seke böra bringas till alltför känbart lidande.
IDen åtgärd Banquen, med afseende på dessa tvänne olika förhållanden, tyckes böra Vidtaga, fordrar framför allt sådan grundläggning, att det så ofta förändrade
Sedel-värdet (natte nu ändtligen hafva uppnått slutet af ?itt fall.
Blott denna välgörande omständighet skall, enär den med säkerhet blifver att påräkna, hafva den påföljd, att Banco Sedeln f r något bestämdt minimi värde, i stället för det osäkra den , i afseende på Bankens vacklande ställning, hittills haft.
Och då det är under en Banques värdiga anseende, att låta härvid hero, utan omtanken synes äfven böra sträcka sig derhän, att återbringa Sedlarne till det värde, jnnehafvarne, med afseende på nu anförde o. lika förhållanden, skäligen ega att fordra; så synes val varit ett för ändamålet bäst passande medel, att på en gäng kunna sätta sådant ( sin fulla verkställighet.
Men sorn det näppJigen låter göra sig, hvarken genom erforderligt Sedel amortissement, hvilket skulle åstadkomma Jordbruks samt Handels och Näringars högst kännbara lidande, ej heller genom hastigt anskaffande af tillräckligt silfver,“utan alt behöfva directe eller indirecte tillita utländningen, till 'hvilken årliga ränte betalningar skulle ej mindre då blifva verkande på vår Cour?, än man ej länge sedan ansett sig nqg lycklig, att ifrån dylikt onus befrias; alltså och då de ypplösteFilial-Disconterne ådagalägga dén ringa 37a Btinco.Utskottets Betät,handen, fördel, Banquen af private Associationer kunde hafva att vänta, delar äfven jag den - öfvertygelse, att Banquens egen tillgång genom den behållna vinst, som årligen kan vara att påräkna, synes blifva det med så val Banquens egen, sorn allmänhetens båtnad närmast öfverensstämmande sätt, att till silfver-inköp småningom förfara så länge och intill dess Banquens silfver och andra tillförlitliga Fonder uppnått sin tillbörliga höjd, sorn, efter hvad nu är föreslaget. skulle utgöra |:delar af den till circa Trettio milloner Riksdaler bestämde Sedelstock.
Om grunderna för förra Realisationerna icke varit så säkra man väntat sig, och allmänheten ännu mer genom Banquens ansträngningar bedragits i hoppet am Banco Sedelns värde, hvars minskning, i gemenskap med lätta, penninge-tillgångar, äfven varit förledande för vinnmgslystne personer till öfverdrifna specn» lationer och misslyckade handels-företag, samt dymedelst förorsakat fallisementer och derpå följde a! lrnänna misstroende, såsom, i min tanke, rätta källan till öfverklagade pennlngebristen; så synes det nu blifva desto mer maktpåliggande, att grunderne för ifrågasatte tillärnade Realisation, så framt, det jag föreställer mig, den är förenlig med samtidas väntan, må, till alla sina till ändamålet ledande omständigheter och särskilda beräkningar, varda i ett sammanhang af Högloft.
Beredningen sa författad, att deraf kan klarligen skönjas ej allenast Banquens närvarande tillgångar samt de synbara utvägar, som, i mån af dess för - Banco-Utskottets BclSnkanden.
373 bättrade tillstånd, kunna vara att påräkna, utan ock ungefärliga tiden för verkställigheten af sjelfva realisationen.
Utom iakttagande häraf, och Banquens före. slagne skiljande från oberoende af Stats.Ver. ket, så vidt Grundlagen det kan medgifva; återställes för ingen del allmänhetens förtroende till Banquen; hvilket skulle ännu mera stadgas, om Rikets Ständers , i bade detta och andra till Banquens fördel ländande hänseenden, vidtagande beslut ställas på Constitutio. nel fot, så att blifvande Ständer icke måtte på en och samma Riksdag kunna deruti göra ändring, om ej sådant af oförutsedda händelser högst nödvändigt påkallades.
Så enligt med ändamålet af ej mindre tillernad Realisation, än förstärkandet af förtroendet till Banquens soliditet, det tyckes blifva, att af Banquens behållne vinst afsätta en viss summa till uppköpande af myntbare metaller; och så önskligt det vore, att samma summa skulle bestämmas något betydligare äa deri föreslagne af *66,666 R:dr 32 sk. Banco.
Sedlar, så kan jag deremot dock ej inse, huru det med Banquens fördel låter sig göra, att nu på förhand bestämma oföränderligt Sedelvärde till framtida silfver-inköp; heldst erfarenheten visat, huru ostadig Coursen varit, och den tid skulle lika så val kunna inträffa, att en Specie R:dr kunde fås för bättre än 128 sk. i SedeLvärde, som man har att föreställa sig, att Banquen aldrig göres anbud af någon, som ser sig derigenom förlora, mea 274 Banco UttlottetB Betänkanden, väl af sädane, hvilka icke uraktlåta ringaste tillfälle till förtjenst.
Utom inseende af enahanda förhållande med förslaget till jnvexling af myntbara metaller emot lifgifvande af nya Sedlar, fruktar jag ock, att denna nya Sedel-operation skall leda till icke blott lockmat för vinningslystne, speculateurer utan äfven villervalla för lättrogne invånare. 8:0 Herr Bergsmechanicus af Uhr:
Jag anhåller vördsamt, att genom ProtocollsXJtdrag få meddela Ständerne den öfvertygelsen , att säkraste och lämpligaste medlet till myntvärdets bibehållande, vore ett beslut, hvarigenom Ständerne afsade sig rättigheten, att öka myntstocken med något slags representativt mynt, under annat vilkor, än att beslutet derom vore af Kongl. Maj:t i nåder pröfvadt och godkändt.
Om Sverige någon gång kommer i en så olycklig belägenhet, att en emission af Sedlar utgör det enda räddnings-medlet för ögonblicket; så lärer Kongl. Maj:t ej underlåta, att i nåder tillåta den; men i intet annat fall bör, efter min öfvertygelse, en förökning i det representativa myntet medgifvas.
Det förstås, att med uttrycket! öka mynt. stocken eller det representativa myntet, här icke innebegripes den tillökning deruti, som kan upp* komma genom beläning på inyntbara metaller och gxp»rtabla effecter; emedan denna tillökning är till sin natur tillfällig och motsvarar den , sorn under vissa omständigheter skulle uppkomma af sig sjelf, om myntet icke vore representativt utan reelt.
Herr Öfverste-Lieutenanten Hjerta, Herr Banco-Utskottets Betänkanden. 375 Åssessoren Lagerhjelm och Herr Handelsman, nen Lindström åberopade äfven det som hvar och en af dem, rörande de till detta Utlåtande hörande ämnen, yttrat uti de ingifne anföranderne, som omfatta Finance-Planen i ett sammanhang, och hvilka finnas bilagde Utskottens Betänkande N:o 20.
Och skulle desse särskillde meningar blifva det afgående Utlåtandet genom Protocolls.Utdrag följagtige* Ex Protöcoliö J. M. Spens. Utdrag af Protocollet, hållet uti Högloft.
Statsoch Banco-Utskottens Sammanträde den 2 1 Junii 1823. S. D.
Vid justering af Utlåtandet N:ö 53, bilagdt Utskottens Betänkande N:o 20 un* der Lit. C„ anfördeä följande särskillde meningar, nemligen: ilo Af Herr Grosshandlaren Eckhoff, jag anhåller ätt få reservera mig mot det äf sammansätta Utskotten tagne Beslut; att tillstyrka Riksens Högloft.
Ständer, det må, efter föregången liqvid, Riksgälds-Contoirets skuld till Banquerl, helt och hållit afskrifvas, och det på deri grund, att jag ej kari annat finna än att det är högst vådeligt för Bart* quens Credit» att nu, då det är i fråga ätt gifva stadga åt myntvärdet* Riksens Ständer vilja begagna den rättigheten (om de verkeligen ega den) att förminska de Banquens tillgångar som grunda sig på föregående Stan - g76 Banco Utskottets Betdnkandm■ ders ingångna ovillkorliga återbetalnings-slcyldighet; och dymedelst utöfver den allmänna IBevillningen, beskatta hvarje Banquens Cieditor, eller Sedelinnehafvare.
Härmed förklarade sig ense Herr Commerce-Rådet Rindström, Herr Borgmästaren HambrEus och Borgmästasen Montan, hvarförutan Herr Öfverste - Lieutenanten Hjerta, samt Herr Assessoren lagerhjelm åberopade hvad deras i ett sammanhang afgifne yttrander, rörande Riksgälds-Gontoirets Utredning,' innehålla; hvilket allt skulle genom Protocotls Utdrag hos Rikets Ständer anmälas.
Ut supra. £x Protocollo J. M. Spens. Utdrag af ProtocoUti, hållet uti Häglof* Stats och Banco - Utskottens Sammanträde den 21 Junii x 8 S 3* S. X), Vid justering af Utlåtandet N:o S4, bilagdt Utskottens Betänkande N:o ro under Bit.
H. åberopades af Herr Assessorers Hägerhjelm och Herr Handelsmannen Binstöm de skäl, hvarföre de
Uti sine afgifne sammanfattade yttranden rörande FinanceRegleringen ansett, det ali så Ränte- sorn Capital - Afbetalning å Statsverkets skuld borde inställas, samt denna skuld helt och hållet afskrifvas; och instämde uti förslaget derom Herr Kammarherren Hammarhjelm, samt Riksdagsmannerne And.
Joachimsson, Carl Bergman och Johan Andersson; hvilka alla skilj - Banea-Utskotlets Betänkande)*. 377 agtiga meningar genom IJiIåtandet vid foga dt Proiocolls Utdrag skulle anmälas.
Ex Frotocollo J. M. Spens. Utdrag af Protocollet, hållet uti Högloft.
Stats* och Banco -Utskottens sammanträde den 21 .Tunii 1853.
S. D. Vid justering af Utlåtandet N:o 25, bilagdt Utskottens Betänkande N:o 20 under I/it.
E- anfördes af nedannämncle JLedainöter följande särskilde meningar; nemi. 1 :o Af Herr Directeuren af Uhr.
Dä jag icke kan instämma i Utskottens beslut, att tillstyrka införandet af Stats-Obli. gationer, hvilka skulle blifva användbara i handel och vandel på samma gång, som det för detn insatte och sedan utbetaldte Sedelmynt tet; så sker sådant icke derföre, alt jag anser beslutet aflägsna oss iftån en realisation; ty jag anser det representativa myntet kunna göra oss samma gagn som ett reelt, om blott det förras varde bibehålies någorlunda oförändradt, och. jag tror] att Sverige icke bör eftersträfva en realisation; utan det sker derföre, att jag an« ser beslutet leda till en ytterligare mynt» försämring.
Om vårt circulerande mynt vore réeltjj och vi upplånade till exempel en million Hulr, så vore följden deraf, här liksom annorstädes,’ en national-skuld af en million R:dr i Silfver, med alla, en sådan skuld åtföljande förmåner och olägenheter *• men om vi med när« 378 Banco Utskottets Betilnkandm. varande pennings - väsende upplåna en till nummerären lika stor summa; så komma de derföre utfärdade Obligationeme, att representera en million R:dr Banco-Sedlar; mert desse Banco-Sedlar äro kjelfve ej annat än representanter, så mycket sämre än deras Principaler Silfver - Biksdalerne j att 1,000,000 af de förra motsvara ungefärligen 400,000 af de sednare, i närvarande stund.
Men sedan Obligationerne ärö utfärdade, blir förhållandet emellan R:dr Banco-Sedlar Och R:dr Silfver; annu fördelagtigare; ty hela den Svenskä egendoms och varu-mängden, nu motsvarad, af den i Sverige circtilerande delen af hela Sedelstocken; kommer sedan att motsvaras ellef uppvägas af samina del af Sedelstocken, tillSamman$tageri med i,000,000 Rdr Obligationer, det är, kommet att motsvaras af ér* ökad qvantitet representativt mynt, hvaraf följden är gifven, nemligen försämring 1 det representativa myntets värde.
Fördelarhe äfvensom ölägenlieterné äf National-skulden blifva obetydlige i mån äf myntvärdets försämring; men olägenheterne af denna sednare synas blifva det lika säkra sotti Olyckliga resultatet.
Således, och då jag hvarken kart gifVä mitt röst för upptagandet af ett utländskt Lali; eller till förökning i den egentliga Sedelstocken; så synes för mig ingen annan utväg återstå, än att dels rätta sådane anslag efter tillgångarne, som äro af den natur, att de ej ovillkorligen Banec^UttkoUets BtiBnktindev.
377 ovilkorligen till ett gifvet belopp måste utgå, dels öka tillgångarne genom beskattning.
I sådant fall bibehålles myntvärdet oförändradt; mindre anslag blifva ej så otillräcklige, örn de utgå i ett mynt, hvars värde ej försämras; knappa tillgångar nödga Canal-Directlonerne, att inskränka sig till endast oundviklige företag och omkostnader; och den tillökning i beskattningen, som dock med all möjlig hushållning kan blifva nödvändig, torde kunna så fördelas, att den drabbar endast den förmögnare delen af Nationen, som kan tå^a den, utan allt för mycken kähning, hvilket Cynes vara lika billigt, sorn nyttigt, så väl för det Allmänna, som särskildt för de förmögnare, när man besinnar, att välstånd och trefnad hos den arbetande Classen utgör grund* valen för allmänt och enskildt val 2:0 Af Herr Assessoren Lagerhjelm.
I anledning af förslaget om 3 procent Obligationers utgifvande från Riksgälds-Contoiret hafva följande Betänkligheter hos mig uppstått, dem jag härigenom endast får helt enkelt framställa: ilo Kan Riksgälds-Contoiret upptaga
Rån på annat sätt, än genom Kungörelse, att de som vilja deltaga uti Lånet, bör insätta penningarne uti Banquen för Contoirets räkning; hvarefter Insättnings.Attesterne utbytas mot Obligationer P Q:o Kan Contoiret vägra att utgifva Obligationer för hvarje Insättnings-Attest, sorn Bihang lill Riks, St.
Rrot, 1823. c.te Sami.
N.o 25 378 &anct>.Ut»ko!tt!i 3etåniandtrt~. presenteras; så länge Kungörelsen icke af återkallad ? j;o
Kan vid detta förhållande Kane* Summan fixerasp 4:0
Jag föreställer mig att 600,000 R.dt skola hållas vederbörande tillhanda år 1824» att Reglementet kommer Herrar Fullmägtige tillhanda dén 1 Augusti.
Skall lånets upptagande genast kungöras, eller dermed innehållas till år 1824? 5:0 Låt Kungörelsen finnas införd i Tidningarna dén 4 Augusti; inom 8 dagar kunna •.i,Soo,ooo R:dr möjligen vara tecknade, en Summa som icke torde vara för högt tilltagen efter sorn alla Hand-Cassör och sådane behållningar, hvilka Handlande icke behöfva för dagen, egentligen kommer att användas till 3 procent Lånet.
Böra Herrar
Fullmägtige vägra att emottaga hela den insatta Summan, att bortvisa någon, eller lotta ut?
Eller skall man derjemte återkalla Kungörelsen, i hvilket fall, och om detta sker, huru skall då förhållas med de penningar som blifvit insatte samma dag lottningen blifvit beslutad, men Attesterne icke hunnit företes samma dag, emedan de icke kunnat utbekommas från Banquen förr än kl. 2 e. m.
Det skulle kunna hända, att man för en längre tid fick betala ränta för en dubbelt större summa än som behöfves; i hvilken händelse man i sjelfva verket betalar procent för behofvet.
Om man deremot genom lottning verkeligen lyckats att förmindska
Lånet till ett lagom be - Bértao- Utiiotteti Betäniandm. 37g lopp, och en del af Obligationerne presenteras till inlösen; så måste nya insättningar tillåtas; dertill ny Kungörelse och samma svårigheter. 6:0
Då Kungörelsen återkallas, kunna ni* gra nya insättningar sedan icke ske, och följakteligen inga nva Obligationer utgifvas. 7:0
Nu antager jag att man genom lottning t. ex. den 12 Augusti kunnat jemna summan till 600,000 B:dr Banco; men att innehafvarne af Obligationerne presentera till inlösen häraf inom 14 dagar 200,000 R:dr.
Skall man då å nyo Kungöra ny upplåning?
- Man synes vara nödsakad att immerfort kungöra, återkalla och lotta, ina hända en gång i veckan.
— Huruvida det går an att på detta sätt behandla allmänhe* ten, öfverlemnas till hvar och ens pröfning, som tager kännedom af förhållandet. 8:0
Kan det låta sig göra att Obligationer, som en gång blifvit inlöste, få åter 'utgifvas?
— A presenterar den 6 September till inlösen en Obligation å 500 R:dr, som är daterad den 10 Augusti; skall denna Obligation ligga oannullerad intilldess B anmäler sig den g October för att undfå Obligation å 500 B:dr?