Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Därads-rätten hållna undersökning, ansågs komma att utgöra 1464 tunnor 30 kappar spaumål;- att, sedan anläggningen blifvit af Kongl. Maj:ts befallningshafvande, genom utslag den 15 Juli 1843, bifallen, räntan vid skattläggningsförrättningen den 1 Juli 1844 blifvit bestämd till 1 tunna lflg kappar hvete, 21 tuunor 18}^ kappar hälften råg och hälften korn eller tillsammans 23 tunnor 6r^ kappar spanmål; att, ehuru egarne öfverklagat skattläggningen, densamma blifvit af Kongl. Majlis och rikets Kammar-kollegium fastställd, med rättelse endast af en missräkning af skattläggningsmäunen, hvarigenom räntan blifvit bestämd till 1 tunna 14 kappar hvete, 14 tuunor 11 kappar råg och 4 tunn-or 27 kappar korn eller tillsammans 20 tunnor 20 kappar spanmål; hvilket beslut sedermera blifvit af Kongl. Majit, genom nådig resolution den 15 September 1848, fastställd!; samt slutligen att, vid jemförelse med öfrige inom häradet befintliga qvarnar, hvilka med samma ania! stenar, sorn Lanefors, äro skattiagde till endast 4 å 6 tunnor -spanmål hvardera, det ytterligare visade sig, att större skatt blifvit åsatt sistnämnde qvarn, än sorn öfverensstämmer med rättvisa och billighet, samt andan af författningen, sorn stadgar, att ränta å qvarn skall bestämmas till ett visst be - Stals-Utskottets Utlåtande, A': o 280. 35 lopp af tullinkomsten, d. v. s. den tullinkomst, qvarnen i verklighet eger, men icke den, som blifvit oriktigt beräknad.
Hvad sålunda förekommit har Utskottet i öfvervägande tagit; och, ehvad de uppgifna förhållandena kunna finnas påkalla rättelse eller ej, anser likväl Utskottet ärendet vara af den enskilda beskaffenhet, att Rikets Ständer icke dermed kunna taga befattning, helst det står vederbörande öppet, att i behörig ordning söka förmedling å den åsätta räntan, om de finna sig dertill befogade, hvadan Utskottet hemställer, att ifrågavarande motion icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Stockholm den 24 Juli 1851.] STOCKHOLM, f. d. Sehultze’s Boktryckeri, 1851.
Stats-lil skallets Memorial, M 281 1 M 281.
Ank. till Kxp.-Utsk d. 24 Juli 18S1, kl. S e. m.
Memorial med förslag lill voteringsproposition, i anledning af Ri/cs-Ståndens skiljaktiga beslut, rörande utsockne-frdlsehemmanens i Halland skyldighet att erlägga, rotevakansafgift.
(I A.) Sedan Stats-Utskottet, uti sitt under M 46 afgifna utlåtande, afstyrkt Rikets Ständers bifall till väckt motion, angående befrielse för utsockne-frälsehemmanen i Halland från skyldighet att erlägga rotevakansafgift, samt Utskottet uti sitt, med anledning af erhållne återremisser å förberörde betänkande, afgifne utlåtande JVs 221, vidbiifvit sitt förra tillstyrkande, hafva, enligt Utskottet tillhandakomne protokollsutdrag, Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet bifallit hvad Utskottet härutinnan hemställt, hvaremot Borgare- och Bonde-Stånden beslutat, att, med vidblifvande i öfrigt af Rikets Ständers vid sistlidne riksdag fattade beslut i ämnet, medgifva, att den utsockne frälsehemmanen i Halland då ålagde rotevakansafgift måtte från och med år 1852 nedsättas till hälften af det belopp, hvartill vakansafgiflen för en båtsman i länet uppgår, enligt de föreskrifter och beräkningar, som nu följas och framdeles i behörig ordning kunna meddelas och antagas till efterrättelse; samt att underdånig skrifvelse härom skulle till Kongl. Majit aflåtas.
Då således två Riks-Stånd stadnat emot två samt frågan följaktligen bör genom votering i förstärkt Stats-Utskott afgöras, får Utskottet, i sådant afseende, föreslå följande voteringsproposition:
Den, som, lika med Stats-Utskollet, anser, att en vid innevarande riksdag väckt motion derom, att »den utsockne-frälsehemmanen i »Halland, vid sistlidne riksdag ålagde rotevakansafgift, till Tsidelar »af det belopp, hvartill vakansafgiften för en båtsman efter gällande »beräkningsgrunder i länet uppgår, måtte från och med 1851 upp»höra, samt dessa hemman hädanefter endast anses skyldiga att »extra rotering utgöra», icke bör till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda, llih. till R.
Pral. 1850 & 1851. 4 Sami., 1 Afd., 2 Rand. 36 Haft. 2 Slats-Ctskoltets Memorial, JM 281. voterar:
Ja; den, det ej vill, Nej.
Yinner Nej, medgifva Rikets Ständer, med vidblifvande i öfrigt af Rikets Ständers vid sistlidne riksdag fattade beslut i ämnet, att den utsockne-frälsehemmanen i Halland då ålagde rotevakansafgift må från och med år 1852 nedsättas till hälften af det belopp, hvartill vakansafgiften för en båtsman i länet uppgår, enligt de föreskrifter och beräkningar, som nu följas och framdeles i behörig ordning kunna meddelas och antagas till efterrättelse; samt att underdånig skrifvelse derom till Kongl. Maj:t aflåtes.
STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOH. BECKMAN, 1851. Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 282. 1 N:o 282.
Ank. till Exp. Utsk. den 25 Juli 1851, kl. 10 f. m.
Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse till Rikets Ständers Stats-Utskott, angående eftergift af den en del skattskyldige inom Götheborgs fögderi af Götheborgs och Bohus län ådömda ersättningsskyldighet i följd af förre kronofogden Chr.
Öhboms balans. (I. A.) Utaf Kongl. Maj:ts ofvanhögstberörde, den 20 nästlidne Juni aflåtna nådiga skrifvelse (N:o 79) med dertill hörande handlingar, inhemtas hufvudsakligen, att, sedan i anledning af väckt påstående utaf Götheborgs och Bohus läns landskontor, att de skaltskyldige inom Götheborgs fögderi, hvilka vid den är 1837 anställde restransakning befunnits hafva underlåtit, att hos häradsskrifvaren söka annotation å sine för år 1836 erlagde kronoutskylder, uppgående till ett sammanlagdt belopp af 15,198 R:dr 41 sk. 5 rst. b:ko, måtte förpligfas att, i mon af hvarderas skattbelopp, deltaga i betäckandet af förre kronofogden Christoffer öhboms återstående uppbördsbrist, utgörande, enligt verkställd utredning, 7,800 R:dr 41 sk. 11 rst. b:ko, Kongl. Majrts Befallningshafvande i nämnda län, genom utslag den 4 November 1847, förpligtat ifrågavarande skattskyldige till den af landskon toret yrkade ersättnings-skyldighet; samt Kammarrätten, hvarest omförmälde beslut blifvit af de skattskyldige öfverklagadt, medelst utslag af den 3 December 1849 samma beslut hufvudsakligen fastställt; så hade, uti en till Kongl. Maj:t den 19 December nästlidet är ingifven skrift, ej mindre häradshöfdingen Daniel Asplund å egne samt åtskilliga socknars vägnar, än ock riksdagsfullmäktigen Erik Christensson, såsom ombud för häraderne inom fögderiet, i underdånighet anhallit, att de skattskyldige måtte från den dem ålagda betalnings-skyldighet af ifrågavarande balansmedel varda befriade; till stöd för hvilken anhållan sökanderne i underdåBih. till R.
Prot. 1850 & 1851, 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 37 Höft. 1 2 Ståts-Utskottets Utlåtande, N.-o 282. nighet anfört: dels att stadgandet om skattskyldiges åliggande att låta deras erhållne qvittenser å erlagda kronoutskylder med annotation af häradsskrifvaren förse, endast vore gällande för de fall, då utskylderne af dem omedelbarligen till kronofogden levereras, men deremot icke skulle ega tillämpning, då, såsom här vore händelsen, dessa medel, enligt kronofogdens ordres och å hans vägnar, uppbäras af de honom underordnade kronbetjente, dels ock att uppbörden, ehuru icke annoterad af häradsskrifvaren, i allt fall blifvit genom kronofogdens räkenskaper Kongl. Maj:ts Befallningshafvande tillkännagifven, innan tiden för länsmännen eller de skattskyldige varit ute att låta qvittenserne annotera; hvadan genom den skedda uraktlåtenheten någon skada för kronan icke hade uppkommit.
Ofver denna underdåniga ansökning hade Kongl. Maj:l i nåder hört, ej mindre Dess Befallningshafvande i Götheborgs och Bohus län, som, uti afgifvet underdånigt utlåtande, å ansökningen tillstyrkt nådigt bifall, än äfven Kammarrätten som ansett sig böra underdånigst hemställa, det Kongl.
Maj:t måtte till Rikets Ständer göra nådig framställning om befrielse för de skattskyldige från ofvanberörda dem ålagde betalnings-ansvar.
Vid nådig pröfning af detta ärende hade hos Kongl. Maj:t jemväl i betraktande kommit, hurusom, med anledning af väckt fråga om eftergift af den ådömde ifrågavarande ersättningen, Rikets sednast församlade Ständer, uti underdånig skrifvelse af den 4 Mars 1848, enär icke vore kändt, huruvida Konungens Befallningshafvandes utslag vunnit laga kraft eller blifvit öfvcrklagadt oell frågan i sednare fallet berodde på vederbörande myndigheters pröfning och afgörande, underdånigst hemställt, att, derest de skattskyldige blefvo genom laga kraftvunnet beslut ålagde alt gälda återstoden af förre kronofogden Öhboms balans, och Kongl. Maj:t, i händelse de skattskyldige sedermera i nådeväg sökte befrielse derifrån, skulle anse eftergift vara af omständigheterna påkallad, Kongl.
Maj:t då måtte täckas till Rikets Ständer aflåta nådig proposition i ämnet samt emedlertid låta med uttagandet hos de skaltskyldige af de dem till ersättande ådömde belopp anstå, intill dess Rikets
Ständer fått tillfälle att öfver den nådiga propositionen sig i underdånighet yttra.
Enär den i författningarne gifna föreskrift för skaltskyldige, att med häradsskrifvarens annotation låta förse de öfver erlagde kronoutskylder meddelade qvittenser, hade för ändamål att kontrollera kronofogden i dess upphörd; men i förevarande fall den uppbördsbrist, för hvilken förre kronofogden Öhbom, vid afgifvandet af summariska redogörelsen för 1830 års uppbörd inom Götheborgs fögderi, befunnits häfta, svårligen kunnat till större eller mindre del förekommas, äfven i Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 282. 3 händelse de skattskyldige, vid erläggandet af deras utskylder för nämnde år, berörde föreskrift iakttagit, har Kongl. Maj:t funnit vara af billigheten påkalladt, att den dem i följd af deras försummelse, i omförmälde afseende, ålagde skyldighet, att för andra gången betala samma utskylder, må varda eftergifven; vid hvilket förhållande och enär för öfrigt, i anseende till den längre tid, som, sedermera förflutit, den kronan sålunda tillerkända godtgörelse endast till en del torde kunna utgå, Kongl.
Maj:t, med stöd jemväl af Rikets sednast församlade
Ständers ofvanberörde underdåniga hemställan, nu behagat i nåder föreslå Rikets Ständer, att ej mindre förbemälde sökande, än ock öfrige genom Kongl. Majrts Befallningshafvande» och Kammarrättens i målet meddelta utslag betalningsskyldighet ålagde skattskyldige måtte varda derifrån befriade; oell hade Kongl. Majit emedlertid nådigst förordnat, att, under afbidan af det beslut, som utaf Rikets Ständer kan varda i ämnet meddeladt, med indrifvandet af de ifrågavarande utskylderne må anstå.
Då Rikets Ständer begärt aflåtande af nådig proposition i detta ämne, och den af Kongl. Maj:t i nåder föreslagne eftergiften desto heldre synes af billighet påkallad, som utaf den omständighet, att här ifrågavarande skattskyldige icke vid allmänna uppbördsslämmor, utan sedermera, efter restlängd och på kronfogdens ordres, till hans underordnade erlagt utskylderne, bör dragas den slutsats, att den ålagde dubbla betalningsskyldigheten komme att hufvudsakligen drabba de mindre förmögnc och således blefve för dem ganska kännbar, så och enär genom den ifrågasatte eftergiften kronans rätt till ersättning af kronofogden Öhbom ingalunda förminskas och de vederbörande, hvilka det åligger, att i detta afseende föra kronans talan, icke lära underlåta att, i hvad på dem ankommer, vidtaga nödige åtgärder, alt ersättning för den återstående uppbörds-bristen må utaf Öhboms möjligen blifvande tillgångar kronan beredas, anser sig Utskottet böra, med ytterligare stöd af de uti Kongl. Majrts nådiga skrifvelse anförda skäl, tillstyrka, alt Rikets Ständer mätte bifalla hvad Kongl.
Majrt uti
Dess i förevarande ämne aflålna nådiga skrifvelse föreslagit; hemställande Utskottet derjemte, att Rikets Ständer ville besluta, att den vederbörande tillkommande aktorals-procent måtte oafkortadt och med förmånsrätt utgå, så långt de af Öhboms tillgångar indrifne eller framdeles inflytande medel dertill förslå.
Stats- Utskottets Utlåtande, N:o 383. t N:o 283.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 28 Juli 1851, kl. 2 e. m.
Utlåtande, i anledning af väckt fråga, om afskrifning och restitution af anmärkningstnedel rn. tn., ådömde förre Begemen ts-skr ifva ren, Fältkamereraren P. A. Arell.
Cl. A.) Från Bonde-Ståndet tiar Stats-Ulskottet erhållit remiss å ett af Riksdagsfullmäktige» Johan Gustaf Wasmuth från Stockholms län afgifvet memorial, hvarmedelst motionären till Rikets Ständers bepröfvande och behjertande öfverlemnat ett emot förre Regements-skrifvaren vid Dalregementet numera Revisorn i Arméens Pensions-kassa, Fältkamereraren P. A- Arell uppkommet anmärkningsmål, hvars upprinnelse och behandling vore af egen beskaffenhet.
Efter bemälde Arells afsked från Regements-skrifvaretjensten hade nemligen Kammar-rättens revision yrkat förhöjning efter markegång å ett belopp räntekol, som af ålder varit till Militiae-boställs-kassan redovisadt endast efter kronovärdi.
Uti en motionen bilagd utredning Arell visat och styrkt, att uti Militioe-boställs-kassans räkenskaper samma kolqvantiteter alltid redovisats endast efter kronovärde och att anmärkning deremot eller annan föreskrift aldrig förut uppkommit, hvarken under hans eller företrädarnes tjenstetid.
Revisionen hade deremot grundat anmärkningen på ett Kongl.
Bref af den 5 Mars ISCfö, som bestämdt stadgade att indelda löningskol få af Fahlu kopparverk begagnas mot betalning efter markegång; men då utredt blifvit, att kassans räntekol icke haft egenskap af Bih. till B.
Prot. 1850—51. 4 Sami. 1 Afd, 2 Band. 38 Haft. 1 2 Slals-Utslwttets Utlåtande, N:o 883. löningskoi, hade revisionen fortsatt anmärkningen på anledning af ett enskildt verks tjenstemans bevis, sorn i det fallet ingenting bevisade, och hvaremot Arell icke protesterat.
Det syntes derföre hafva varit det rätta, att anmärkningen grundats på offentliga, klara och verkliga handlingar, så vidt sådane funnits.
Emedlertid hade Arell, som icke haft anledning att betvifla riktigheten af det anbefallda redovisningssättet, hvarifrån han ej bordt afvika då hans uppbördslängder blifvit honom från vederbörande auktoriteter tillställde och ej af honom egenmäktigt upprättade, blifvit ålagd att, utom ränta och anmärkningsprocent, gälda 2998 Rdr 10 rst. banko, utgörande den anmärkta skillnaden för tio år, hvarå genom införsel uti Revisorslönen i Arméens pensions-kassa blifvit innehållne 2,100 Rdr banko.
Af målets behandling syntes det, som liten eller ingen uppmärksamhet fästats vid de utaf Arell i förklaringar och besvär uppgifna och styrkta förhållanden och på det ovanliga i uppbördsdetaljen inom Stora Kopparbergs län.
Det föreföll ock motionären, att hufvudsakliga utredningen af frågan bordt grunda sig på orsaken, hvarföre icke dylik anmärkning långt före
Arells tjenstetid blifvit gjord och hvarigenom kunnat afböjas ett från den ena redogöraren till den andra missledande redovisningssätt, som sedermera ansetts oriktigt.
De lidanden Arell förorsakats genom behandlingen af förenämnde anmärkning, syntes äfven hårda och högst obilliga, serdeles, sorn hvarken i afseende på hans tjenstebefattningar eller konduit och moraliska förhållanden någon den minsta anmärkning förekommit; inon hans redlighet deremot vore vitsordad af så väl hans förmän som enskilde personer.
Med afseende å förberörde omständigheter och då statsverket i allt fall ginge i mistning af de oguldne anmärkningsmedlen, enär 27 § 3 mom. af Arméens pensions-kassas reglemente föreskrefve, att Cessionant, som icke inom sex månader efter det konkursdomen vunnit laga kraft, visar sig vara från borgenärers kraf befriad, varder från tjensten skild, och serskild tillgång icke funnes hos Arell att dessa medel gälda samt slutligen del åtalade felet egentligen haft sin upprinnelse från föregående kontrollörer, men icke från redogörarne, sorn icke egt rätt att ändra gifna föreskrifter, hvilka man från man fortgått, utan åtal eller anledning till förändring, har motionären hemställt, att så väl afskrifning af de ännu obetalte anmärknings-medlen måtte beviljas som ock att redan innehållne 2,100
Rdr banko måtte Fältkamerérareri Arell återställas, samt att om den ifrågavarande restitutionen ej kunde medgifvas, Rikets Ständer torde anse billigt, att den uti Arells konkurs bevakade anmärknings-procenten må ifrån förenämnde 2,100 Rdr afdragas, Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 283. 3 så att Kammar-rättens revision deraf njöte sin andel, i förhållande till öfrige oprioriterade fordringsegares procent-utdelning af Arells tillgångar.
Utaf de motionen bifogade vidlyftiga handlingar har Utskottet, angående ifrågavarande anmärkningsmåls uppkomst, fortgång och beskaffenhet, inhemtat och ansett sig böra meddela följande 'hufvudsakliga upplysningar.
Sedan uti Ofver-revisions-departementets Militia!- och Provins-räkenskaps-kontor, vid granskning af dels Militire-boställs-kassans räkenskaper och redogörelserne för kassans reserv-hemmansräntor vid Dahlregementet för åren 1826 till och med 1830, dels Kopparbergs läns landsböcker och räkenskaper för berörde reserv-hemmansräntor för åren 1831 till oell med 1833, anmärkningar uppkommit och mot redogöraren, förre Regements-skrifvaren, Fäitkamereraren P. A. Arell, blifvit fullföljde med påstående, att enär de uti förvandlings-uträkningarne upptagne Fahlu- eller Kopparbergs bergslag af ålder, emot lösen, anslagne 202 stigar 2\ korgar kol i Husby, Schedvi, Tuna, Leksands och Rättviks socknar, endast efter kronovärde af 13| skilling för hvarje stig blifvit beräknade och Militiaeboställs-kassan tillgodoförde, men Kongl. Brefvet den 5 Mars 1805 uttryckligen stadgade, att de indelde lösningskolen, som af kopparverket begagnades, skulle efter markegång lösas, samt dessutom de årliga markegångs-taxorne, med hänvisande till högstberörde nådiga bref upptoge serskildt markegångspris å de kol, som till kopparverket lefvererades, Fäitkamereraren Arell måtte åläggas utgifva skillnaden emellan kronovärdet och hvad Militieeboställs-kassan rätteligen bordt efter markegångspris tillgodonjuta, utgörande för alla åren tillsammans 2,998 Rdr 10 rst. banko, jemte sex procents årlig ränta från hvart uppbördsårs slut till dess medlen lefvererades tillika med den å summan belöpande anmärkningsprocent; hade Kammar-rätten, efter det Arell blifvit öfver anmärkningen hörd, genom serskild utslag af den 28 December 1837, med åberopande af stadgandet i 17 momentet af Kongl. Brefvet den 5 Mars 1805, att de oindelda skattekol, som blifvit Stora Kopparbergs bergslag emot lösen upplåtne, borde godtgöras efter en progressiv tillökning af 2 sk. banko om året för stigen i det då gällande lösningspris, intilldess samma pris, genom en sådan tillökning, upphunne markegångens belopp, ansett ifrågavarande kol, som utgjorde en del af de till Militiae-boställs-kassan anslagne Reserv-hemmansräntor, böra till skattekol hänföras och efter omförmälde grunder, lösas, och då, enligt hvad upplyst vore, lösen för kolen icke för något af berörde år uppnatt markegången, förklarat
Arell skyldig att hålla kronan skadeslös för skillnaden emellan det af honom redovisade kronovärdet 4 Stats-Utskottcts Utlåtande, N:o 283. och lösningspriset, sådant detta för åren 1826—1835, efter högstberörde stadgande, bordt utgå; dock utan både ränta och serskild godtgörelse för anmärknings-procenten, enär sådant icke skäligen borde ega rum, der en länge följd beräkning varit utan åtal iakttagen.
Ofver Kammar-rättens berörde utslag anfördes underdåniga besvär af ej mindre Fältkameraren Arell, än ock vederbörande Revisionskommissarier; anhållande den förre, på anförda skäl, i underdånighet om frikallelse från det honom ålagda ansvar; hvaremot af Revisionskommissarierne jemväl, på andragne skäl, underdånigst yrkades åläggande för Arell, att betala icke allenast hela det anmärkta beloppet, utan jemväl förut yrkad ränta och obsen ations-procent.
Sedan Kammar-rätten, efter det vederbörande blifvit hörde, häröfver afgifvit underdånigt utlåtande och Kongl
Majit i nåder inhemtat underdåniga yttranden af Krigs- och Kammar-kollegierne samt Justitie-Kanslers-embetet, hade Kongl.
Majit, den 7 luli 1841, alldenstund, enligt en den 24 September 1794 i nåder gillad, så kallad General-sluträkning öfver
Dal-regementets indelda hemmansräntor och regementets samma år fastställde Indelningsverk, hvaruti upptages hvilka hemman blifvit regementet reserverade mot en oförmodlig afkortning, ifrågavarande reservhemmans kolränta, 202 stigar 2^ korgar kol blifvit å regementet indelda, i öfverensstämmelse hvarmed förre Regementsskrifvaren Arell, enligt hvad Krigs-kollegium upplyst, jemväl uti regementets af honom upprättade räkningar upptagit kolräntan under titeln Stat och Indelning, pröfvat rättvist att, med ändring af Kammar-rättens äfverklagade beslut, i nåder förklara, att omförmälde å Dalregementet indelde, fastän å Miiitie-boställskassan öfverlåtne, reservhemmansräntor äro såsom indelda lösningsräntor att anse och att, i följd deraf, desamma bordt, jemlikt Kongl.
Brefvet den 5 Mars 1805, lösas efter länets markegångspris; och enär Kammar-rätten, vid bestämmandet af Arells ansvarighet för det lösen efter sådan beräkning ej blifvit Miiitieboställskassan godtgjord, syntes hafva grundat sitt beslut på den förutsättning, att Fahlu bergslag, som erhållit räntekolen, fått lösa desamma efter kronovärde, eller enahanda beräkningsgrund, hvarefter Miiitie-boställskassan fått dem af Arell sig godtgjorde; men ett af Bergslags-kamereraren den 31 Maj 1838 meddeldt betyg föranledde dertill, att Bergslaget till Arell för kolen erlagt lösen efter markegångspris, fann Kongl.
Maj:t i nåder skäligt att, med undanrödjande af Kammar-rättens beslut i fråga om ansvarspåföljden, målet i den delen återförvisa.
Kammar-rätten lemnat dess Advokat-fiskals-embete del af Kongl. Maj:ts högstberörde nådiga beslut, för att den återförvista delen af målet emot redogöra - Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 283. 5 ren i laga ordning utföra, samt Kammar-rätten infordrat bestyrkt utdrag af Stora Kopparbergs bergslags räkenskaper för ofvanberörde tidrymd, utvisande beloppet af de räntekol, för hvilka fältkamereraren Arell årligen af Bergslaget uppburit lösen efter markegångspris, äfvensom huruvida uti detta belopp nu ifrågavarande 202 stigar 2| korgar kol voro inbegripne, och fran Grufve-rätten, såsom Bergslagets öfverstyrelse, inkommit ej mindre det äskade räkenskaps-utdraget, utan ock ett meddeladt utlåtande i ämnet, hade, efter fulländad skriftvexling mellan Advokat-fiskals-embetet å ena och fältkamereraren Arell å andra sidan, Kammar-rätten, genom utslag af den ii Juni 1845 sig utlåtit, att som, genom Kongl.