Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Etsk. Uti., N:o 128. 5 med hvad Rikets Ständer i ämnet under den 15 Januari samma år i underdånighet förklarat och tillstyrkt; att genom denna Kongl. Kungörelse den lindring blifvit rotehällarne beredd, att de, hvilkas karlar under kriget afgått, erhålla restitution af erlagda beklädnads-afgifter för så många månader, som af den tid, för hvilken inbetalningen förskottsvis egt rum, vid krigets slut återstå; samt slutligen att en ytterligare lindring kommit rust- och rotehållare vid båtsmanshållet till godo, derigenom att staten, på sätt ofvan förmäldt är, öfvertagit underhållet af båtsmännens täcken och kojer.
Vid dessa förhållanden och enär den i 1812 års Bevärings-Lag gifne föreskrifts att bevärings-manskapet skall, då det uppbådas till verklig tjenstgöring, af Kongl. Majt förses med erforderlig beklädnad, beväring och annan utrustning, destomindre synes kunna verka till befrielse för rust- och rotehållare vid båtsmanshållet att, på grund af äldre åtaganden och förbindelser, under krig, tillhandahålla beklädnad och utredning för sina nummer, ehvad dessa under kriget blifva vacanta eller icke, som en dylik förmon icke tillkommer de rustande vid indeldle beridne och afsutne Cavalleri-Regementena, och den befrielse, rotehållarn e vid indeldta armeen i förevarande hänseende åtnjuta, har sin grund i knekfe-contracten, enligt hvilka soldatens lifmundering och öfriga fältutredning i allmänhet af Kongl. Maj:t och Kronan bekostas; så få Utskotten tillstyrka, att någon åtgärd i anledning af Lars Larssons ifrågavarande motion icke måtte å Rikets Ständer sida vidtagas.
Slutligen och hvad angår den af Ola Jeppsson med flere Riksdags-fullmägtige från Blekinge Län väckta motion om förändrad beräkningsgrund för vacance-afgiften af nyroterad jord inom nämnde provins, så hafva Utskotten i afseende å nämnde afgift, äfvensom de af motionärerne omförmälte öfverskotts-räntorne, inhemtat följande:
Med anledning af tid efter annan väckte frågor om förändring och jemkning uti båtsmansindelningen i Blekinge Län, hade genom anställd undersökning utredt blifvit, att rättelse hufvusakligen vore af nöden uti det olika och ojemna sätt, hvarpå rustningen af hemmanen utgjorts.
I sådant afseende hade nemligen förekommit, bland annat: att Blekingska hemman deltoge i båtsmanshållet i mon af sina grundräntor, 6 Stats- samt Allm. besv. och Ekon.
Etsk. Uti., N:o 128. men för öfrigt efter sin vid indelnirigstiden befunna beskaffenhet, sä att bättre hemman rustade för lägre, men sämre hemman för högre rustningsdalertal af hemmanens räntor; att endast ett mindre antal hemman hade räntor jemnt motsvarande rustningsdalertalet, hvilka hemman hvarken betalade öfverskotts- eller erhöllo tillskottsräntor; att liquider deremot inträffade för de öfriga hemmanen sålunda, att, der räntan var större än rustningdalertalet, hemmanet prtesterade båtsman för detta dalertal, men erlade ränteöfverskottet till uppbördsmannen, hvaremot, der räntan vore mindre än rustningsdalertalet, hemmanet finge af uppbördsmannen ett, skillnaden mellan grundräntan och rustningsdalertalet jemnt motsvarande, tillskott; samt att ränta och rustningskostnad länge varit hvarandra nära motsvarande, men att sedermera, genom myntets försämring, ett högst ojemnt förhållande mellan räntor och effectiv rustning uppkommit, så att öfverskottsräntorne under sednare tider utgjorde allenast en ringa del af verkliga rustningskostnaden.
— Vid dessa förhållanden hade Kongl. Maj:t, uti till Rikets åren 1834 oell 1835 församlade Ständer allåten Nådig skrifvelse, jemte meddelandet af Sitt beslut ' andra med indelningsjemnkningen i Blekinge gemenskap ägande frågor, gifvit Rikets Ständer tillkänna, det Kongl. Majit, i afseende på sättet för öfverskottsräntornes prestation, funnit: att dessa räntor väl borde till ränteegarnes förmon framdeles utgöras med förvandling efter årlig markegång å de till båtsmans-rustningen enligt 1685 års contract hörande prestationer, men icke egentligen under de år 1835 varande räntegifvande hemmansegares åbolid; att detta liquidationssätt, för att undvika en våldsam rubbning i egande-rätten, kunde vidtaga först efter 20 års förlopp, räknadt från och med år 1834, under hvilken liderymd ombyten af åbo vanligen inträffade och blifvande åboer kunde på räntornes förändrade liquidationssätt förberedas; att innehafvarne af sistnämnde hemman, hvilka, hellre än att räntorna sålunda liquidera, önskade deltaga i effectiv rustning med närbelägne rusthåll, som borde åtnjuta motsvarande rustningstillskott, skulle ega i föreskrifven ordning derom göra ansökning; att då upplyst blifvit, att en del räntegifvande hemman vid skattläggningstiden fått så höga, hemmanen i sednare tid icke motsvarande, räntor sig åsätta, att dessa räntor, förvandlade från ett ringa penningebelopp lill effectiv rustningskostnad, skulle tilläfventyrs kunna Stats- samt Allm.
Etsk. Uti., N:o 128. 7 förorsaka hemmanens ödesmål och undergång, egarne af sådane hemman skulle få söka nedsältning i räntan till likhet med andra räntebetalande hemman; samt att, till betäckande af den brist, som genom så beskaffad räntenedsättning kunde inträffa för de räntetillskott-tagande rusthållarne, kunde, jemte Kronans behållna indelnings-öfverskotts- eller reserv-räntor, användas de i Blekinge vid 1826 års extra roteringsjemnkning tillkomna ungefärligen 25 nya ordinarie rotar, genom erläggande för dem af en efter markegång rustningskostnaden motsvarande* vacance-afgift; i hvilket fall dessa anslag borde från och med år 1835 komma gamla båtsmansindelningen tillgodo, samt under Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes och serskild af rusthållarne sammansatt
Directions vård och förvaltning tills vidare helt och hållet och i framtiden, så vidt de erfordras, disponeras och förräntas till understöd för Blekingska båtsmanshålleL
I sammanhang härmed hade Kongl. Majit äfven underrättat Rikets Ständer, atl Kongl. Majit funnit förhöjning uti vacance-afgiften i Blekinge för lediga båtsmansnummer af gamla stammen, utöfver de 8 Ridr, hvarmed sådan afgift dittills utgått, icke lämplig, minst innan de rustande kommit af tillskotts-räntornes förhöjning i åtnjutande.
Enligt underdånig skrifvelse af den 29 December 1834, hade Rikets Ständer gillat dc af Kongl. Majit sålunda föreslagna åtgärder till jemnkning af indelningsbesväret i Blekinge, endast med den förändring, att anståndstiden för öfverskottsgifvarne att erlägga räntorne efter markegångsförvandling skulle inskränkas till tio år; och hade Kongl.
Majit, med bifall till denna förändring, i Nådigt bref af den 14 Juli 1835 till förvaltningen af Sjöärendena, Kammar-Collegium och Stats-Contoret, anbefallt verkställighet af hvad Kongl.
Majit och Rikets Ständer i ämnet beslutat.
Derefter hade Kongl. Majlis Befallningshafvande i Blekinge Län, i afseende å verkställigheten af högstberörde Nådiga föreskrifter, genom skrifvelse den 26 November 1835 hos Kongl. Majit i underdånighet anmält, bland annat att af kronans behållna indelnings-öfverskotls- eller reserv-räntor, som rätteligen skulle kunna kallas »oindelda och reserv-räntors, hvilka blifvit afsedda att hetäcka den brist, som, i anseende till den räntegifvande hemman medgifna rättighet att söka lindring i dem åsatte räntor, genom en slik räntenedsättning skulle uppkomma för tillskottsräntetagarne af gamla 8 Stats- samt Allm.
Etsk. Uti., N:o 128. båtsmansindelningen, de förstnämnde räntorne, år 1826 indeldte till ungefärligen 25 nya rotar och, efter denna förrättnings upphäfvande, af 1834 och 1835 årens roteringscomitéer satta i dalertal efter ordinarie indelningsgrund, motsvarande 32^ rotar, hvaraf vacance-afgift borde utgöras, voro af enahanda natur med öfverskotts-räntegifvande hemman, på hvilken grund bemälde comitéer jemväl skola för nämnde rotar föreslagit 10 års anstånd med rustnings-skyldighetens utgörande efter markegång, samt att de sednare åter, eller reserv-räntorne, vore, likasom tillskottsräntorne, redan anslagne den gamla båtsmansindelningen till fyllnad ; vid hvilka förhållanden Konungens Befallningshafvande i underdånighet hemställt: att de af 1834 och 1835 årens comitéer till ordinarie indelnings utgörande upptagne 325§ rotar matté från och med det år, då Nådig fastställelse å berörde förrättning vunnes, och intill år 1844, utgöra sina räntor såsom dittills utan förvandling, men sedermera efter markegång; och att reserv-räntorne likaledes finge från och med år 1844 utgå efter markegång, men intill dess, såsom förut, eller efter samma grund som öfverskottsräntorna.
Uti häröfver afgifvet gemensamt utlåtande af den 30 November 1838, hade Förvaltningen af Sjöärendena och Kammar-Collegium öfver berörde framställningar sig yttrat; och dervid, ehuru bemälde Embetsverk ansåge Konungens Befallningshafvandes förslag, att de dittills oindeldta räntorne äfvensom reserv-räntorne skulle, i likhet med de förut indeldta öfverskottsräntorna, få till år 1844 utan förvandling utgå, icke saknade skäl och billighet, likväl underställt Kongl. Majis
Nådiga pröfning, huruvida, emot hvad Kongl. Maj:ts och Rikets Ständers beslut derom innehölle, någon jemnkning i berörde omständighet kunde medgifvas.
Vid föredragning af berörde underdåniga utlåtande, hade Kongl. Maji, enligt Nådigt bref den 15 Januari 1839 förklarat, att, enär Kongl. Maj:t gemensamt med Rikets Ständer beslutat, att ifrågavarande kronan behållna räntor skulle från och med 1835 komma de rusthållare, som af lindring funnes i behof, till godo, på det sätt, att för de rotar, som af desse räntor uppkommit, erlades en efter markegång rustningskostnaden motsvarande vacance-afgift, Kongl.
Majit icke kunde härutinnan medgifva - Stats- samt Allni.
Besa. och Ekon.
Vtsk. Uti., N:o 128. 9 gifva någon jemnkning, som i alli fall skulle lända gamla rusthålls-indelningen till förlust, i samma mon den tjente ränte-gifvarne till fördel, utan borde hvad i afseende på dessa räntor redan funnes föreskrifvet, lända till behörig underdånig efterrättelse.
Till följd af den räntegifvare förunnade rättighet att få söka nedsättning i den vid skattläggnings-tiden åsatte ränta, hade en mängd hemmans-egare om vinnandet af sådan nedsättning sig hos Konungens Befallningshafvande anmält; men emelertid och ,innan dessa frågor blifvit afgjorde, hade den rustningskostnaden efter markegång motsvarande vacancé-afgiften af de vid 1834 och 1835 årens roteringsförrättning till ordinarie indelnings utgörande upptagne hemman blifvit,, vid debiteringen af 1841 års krono-utskylder, hemmanen efterräkningsvis för sex år, från och med år 1835, påförd och efter Konungens Befallningshafvandes beslut till uttagande fastställd.
I anledning af dessa åtgärder blefvo hos Kongl. Maj:t af hemmans-egare i Ramdala, Vallby och Vinberga byar inom Ramdala Socken, af Ronneby-köpings samt Djupadahls och Häggatorps m. fl. jordegare samt af åtskillige hemmansegare i Bräkne och Listers Härad underdåniga besvär anförde, uti hvilka vederbörande anhöilp om befrielse från eller lindring i den retroactift påförde vacance-afgiften; och sedan Kongl. Kammar-Collegium och Kongl.
Kammar-Rätten med infordradt underdånigt utlåtande inkommit, hade Kongl. Majit, med gillande deraf, i Nådigt Bref den 23 Juli 1842 förklarat, att, vidkommande den af en del klagande yrkade befrielse från ifrågavarande afgift, så vidt den icke blifvit dem affordrad inom den för kraf af kronoutskylder bestämda tid af tre år, frågan härom borde serskildt i laga ordning utföras, samt att hvad anginge ålskillige klagandes underdåniga anhållan, att den rote-vacance-afgift, sorn skulle utföras, icke måtte på en gång de skattskyldige affordras, utan få utgå på det sätt, att ett års resterande afgift efterräkningsvis kunde jemte det löpande årets få erläggas, Kongl.
Majit funne godt att samtlige klaganderne en sådan lindring förunna, på det sätt, att de skattskyldige, sa vidt praescnplion emot dem vore öppen och de i följd deraf kunde tillförbindas att ifrågasatta afgiften för ett eller annat af de då förflutna åren betala, blefvo tillåtne att för 2:ne år i sender, nemligen för det löpande året och efterräkningsvis för ett rest-år afbörda sig berörde utskyld, med villkor likväl, att de restskyldiges under egande- eller besittnings-rätt innehafvande jord blefve för resterne i ansvar.
4 Sami,, 2 AJd., 26 Haft. 2 10 Stats- samt Allm.
Ekon. och Etsk. Uti., N:o 128.
Slutligen hafva Utskotten inhemtat, att i afseende å nyssnämnde praescription för utkräfvandet af de förflutne årens vacance-afgifter, hvarom serskild talan varit hos Konungens Befallningshafvande förd och till Kongl. Kammar-Rätten fullföljd, sistnämnde Embetsverk, genom Utslag den 19 December 1844, enär den för klagandernes hemman belöpande vacance-afgift, hvilken, jemnlikt Kongl.
Brefvet den 14 Juli 1835, från och med samma år bordt utgöras, ej inom 3:ne år från uppbördsårets utgång blifvit för år 1835 klaganderne affordrad, pröfvat i förmågo af Kongl. Brefvet den 20 October 1741, skäligt ogilla den till utbekommande af samma års afgift af Konungens Befallningshafvande meddelade ufmätningsålgärd; och blef till följd häraf Konungens Befallningshafvandes öfverkla gade beslut på det sätt rättadt, att, derest vacance-afgiften för åren 1835 och 1836 skulle sammanlagdt öfverskjuta hvad för åren 1836 och 1837 rättligen borde utgöras, det öfverskott, som på sådant sätt kunde komma dc skattskyldig till godo, borde dem kostnadsfritt återställas.
Efter denna utredning af förhållandena med Båtsmans-indelningen i Blekinge, lärer väl icke kunna bestridas, att den öfverklagade påföringen af vacance-afgiften för de nya ordinarie båtsmansrotarne i nämnde provins till ett den verkliga rustningskostnaden efter markegång motsvarande belopp, så vidt praescription för en sådan påföring varit öppen, skett i öfverensstämmelse med Kongl. 5Iaj:ts och Rikets Ständers gemensamma beslut, utom det att en dylik beräkningsgrund för vacance-afgiften i allmänhet är stadgad för sådane afgifter af de rotar och roledelar, med hvilka den nya Ordinarie Soldat- och Bålsmansroteringen öfver he'a
Riket redan blifvit tillökad eller ytterligare kommer att ökas; och Utskotten finna visserligen på grund häraf vederbörande rusthållare icke vara till åtnjutande af den lindring vid vacance-afgiftens utgörande, som af motionärerne blifvit föreslagen, berättigade.
Men åtskilliga omständigheter förekomma likväl, som, enligt Utskottens tanka, skulle göra lindring i berörde hänseende af billigheten påkallad.
I sådant ändamål få Utskotten fästa Rikets Ständers uppmärksamhet derå, att vacance-afgiften för gamla båtsmans-indelningen i Blekinge utgått med 8 R:dr Banco för hvarje nummer, i hvilken afg‘f*> på sätt Kongl. Brefvet den 14 Juli 1835 utvisar, förhöjning icke ansetts lämplig; att denna olikhet i Stats- samt Allm.
Etsk. Uti., JYio 128.
11 ruslningsbördan mellan de gamla och nya ordinarie
Båtsmansrotarne varit för de sednare så mycket mer betungande, som
Rusthållarne icke fått uppbära tillskolfsräntorne efter markegångsförvandling under den tid af tio år, den förhöjda vacance-afgiften varit till utgörande påbjuden; att denna afgift, sedan densamma genom Kongl. Brefvet den 14 Juli 1835 bestämdes, icke blifvit såsom andra kronoutskylder debiterad för hvarje år, genom iakttagandet af hvilket debiteringssätt den icke torde hafva känts i väsendtlig mån tryckande, utan först år 1841 eller 6 år efter dess påbjudande och retroaktift för denna tid de rustande påförts, samt derefter genom Kongl. Brefvet den 23 Juli 1842 bestämd till utgående för 2 år i sender, tili dess afgiften för alla reståren blifvit gulden; samt slutligen att, på sätt hos Utskotten uppgifvits, meranämnde vacance-afgift, som är anslagen till understöd för den gamla båtsmans-indelningen i l.änet, icke ännu skall hafva kommit densamma till godo.
I betragtande af dessa förhållanden och då utgörandet af den dubbla vacance afgiften mäste blifva serdeles betungande, anse sig Utskotten böra tillstyrka Rikets Ständer att hos Kongl. Majit i underdånighet begära, det Kongl. Majit, efter undersökning, huruvida och till hvad belopp vacance-afgiften för de nya ordinarie rotarne i Blekinge, hvilken afgift, tillika med Kronans reserv-iäntor, borde, jemnlikt Kongl. Brefvet den 14 Juli 1835, användas till betäckande af den brist, som genom nedsättning i räntorne för en del räntegifvande hemman under gamla båtsmans-indelningen ( skulle för tillskoftstagande rusthållare uppkomma, varit, i följd af beviljade räntenedsättningar, för nämnde ändamål behöflig, täcktes meddela Rikets näst sammanträdande
Ständer förslag till den nedsättning i beloppet af vacance-afgiften för nu sednast förflutna tio år, hvilken, utan förlust för ränte-tillskottstagarne, må kunna de nya rotarne förunnas; samt att Kongl. Majit emedlertid och intill dess en sådan de finitif reglering af vacance-afgiften för ifrågavarande tid varder af begge Statsmagterna fastställd, måtte bereda vederbörande den ytterligare lindring vid afgiftens utgörande, utöfver hvad redan genom 12 Stats- samt Allm.
Etsk. Uti., N:o 129 Kongl.
Brefvet den 23 Juli 1842 blifvit i Nåder medgifvet, som Kongl. Maj:t kan finna lämplig och af behofvet påkallad.
Etsk. d. 13 Maj kl. 6 c. m.
Utlåtande, angående väckte Jär slag om lindring uti postskjutsen, postjöringens öfverlätande pä entreprenad eller öjverjlyttande pä allmänna skjuts-inrättningar ne samt skjuts-legans förhöjning m. m.
Hos Hedervärda Bonde-Ståndet hafva blifvit väckte och till Utskotten remitterade åtskillige motioner i omförmälde ämnen, nemligen af: Samuel Samuelsson från Östergöthlands Län, G.
Petersson från samma Län och Olof Larsson och Lars Larsson från Gefleborgs Län, Christen Andersson från Malmöhus, Johannes Samuelsson från Jönköpings, Lars Bygdén från Westerbottens, Jöns Jönsson från Christianstads och Pehr Mattsson från Wester-Norrlands
Dessa motioner, uti hvilka flera af Bonde-Ståndets Ledamöter sig förenat, inne hålla hufvusakligen följande yrkanden och förslag: l:o Att posthemman, emot åtagande att utgöra de onera, hvarifrån de nu, till följd af postföringsskyldigheten, äro befriade, måtte hädanefter från detta besvär frikallas, samt detsamma antingen öfverflyttas på gästgifverien och bestridas med gästgifveri- och hållskjuts, eller ock utgöras på det sätt, att, emot viss ersättning, postskjutsen ställdes på entreprenad. 2:o
Att lindring i postföringen måtte för dem, sorn bestrida densamma, beredas på nedan omnämnde sätt, nemligen:
Etsk. Utl.,N:o 129.
13 a) genom skjutslegans förhöjande dels till likhet med hvad, sorn eger rum eller kommer att bestämmas för gästgifveriskjuts, dels till 24 sk.
B:co milen; b) genom erhållandet af vagnpenningar för de skjutsandes åkdon; c) genom rättighet att erhålla skjutslega för det antal hästar, som erfordras för postens fortskffande; d) genom väntningspenningars erhållande, efter som sådane beräknas vid gästgifveri-skjuts; e) genom förbud för postförare att färdas fortare än en mil på en och en half timma; J) genom stadgande, att vid postföring ej större vigt får lastas efter hvarje häst än som för gästgifveri-skjuts är bestämdt; g) genom föreskrift, att de posthemman, som äro berustade, må erhålla minst dubbel ersättning för detta onus, än som för roterade posthemman bestås.
Afven som uti Olof Larssons från Gefleborgs
Län motion förekommer det förslag, att, för den händelse postskjutsen ej blefve öfverflyttad på gästgifverien eller bortaccorderades på entreprenad, postombyten måtte inrättas vid Dåbro torp i Söderala Socken, mellan Stråkärra och Myske, samt vid torpet Källan, emellan Kongsgårdens och Bro Gästgifvaregårdar, hvarigenom de så besvärande 2| mil långa hållen emella Bro och Forss samt Heden och Sfråkärra blefve till ungefärligen hälften förkortade; hvarjemte J.
Samuelsson från Jönköpings
Län, uti den af honom väckta motion, med serskildt fästadt afseende å postskjutsens besvärlighet inom Småland, der posten skjutsades 4 å 5 gånger i hvarje vecka, begärt, att de postskjuts-skyldige derstädes måtte berättigas att erhålla 16 sk.
B:co för hvarje mil de skjutsade posten, hvilken ersättning Andreas Bengtsson, P. A.
Mårtensson och A. G. Sandstedt från Jönköpings
Län, som alla instämt uti J.
Samuelssons motion, likväl ansett böra utgå efter 24 sk.
B:co milen.
Till stöd för ofvanberörde yrkanden har blifvit åberopadt och anfördt, att då den allmänna postgången år 1636 i landet först inrättades, postförarnes skyldigheter inskränkte sig till brefs förskaffande genom gångbud; att några år derefter postföringen i så måtto ändrades, att posten skulle fortskaffas med ridande eller, efter en häst åkande, postförare, tvänne gånger i veckan; att, då på 1700 talet, postförings-besväret ökades, så alt fyra poster i veckan fortskaffades de större stråkvä - 14 Stats- samt Allm.
Besv. och Ebon.
Utsh. Uti., iV.-o 129. garne, postförarne öfver det ökade besväret började anse sig hardt betungade,- att likväl bördan deraf i sednare tider ytterligare ökats genom den tilltagande mängden af bref och periodiska skrifter m. m., som med dessa poster afsändas, och att postföringen emellan Jönköping och Stockholm ökats ända derhän, att den numera måste verkställas med minst tvänne och, en större del af året, med Irenne hästar, så att i och för densamma utgingo i hvarje vecka 8 ä 12 hästar; att derförutan tillkomme extra poster, hvilka anlände oregelbundet, och sålunda än mera ökade besväret; att postförarne hade mindre ersättning för skjutsen än den betalning, som erlades för gäslgifveri-skjuts och dessutom icke åtnjöto vagnpenningar; hvarjemte postbönderne i sednare tider varit nödsakade att öka antalet ej allenast af tjenstefolk, som i anseende till besväret att skjutsa posten i hurudant väder som helst, fordrade större aflöning hos postförare än andre husbönder, utan äfven af hästar, hvilka genom den synnerligast i dåligt väglag altför tunga postskjutsen, snart blefvo utkörde och för(jerfvade ; afl dessa bördor och olägenheter ingalunda uppvägdes af de förmoner och friheter, som voro postförare förunnade, och hvilka hufvudsakligast bestodo uti befrielse, från roteringen och åtskilliga andra onera; hvadan altså åtgä rder borde vidtagas till upphäfvande af posthemmanens ifrågaställde besvär eller åt minstone lindring deruti beredas.
Ofvanberörde motioner tillika med hvad, i anledning af desamma blifvit yltradt inom Hedervärda Bonde-Ståndet, hafva Utskotten tagit i öfvervägande, och få nu uti förevarande ämne sitt utlåtande afgifva.
Dervid anse sig Utskotten först böra anmäla, att, med anledning af vid sistlörtlutne Riksdag i samma ämne väckta motioner, Rikets Ständer, uti skrifvelse al den 9 Juni 1841, hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhållit, bland annat, att, då postföringsskyldigheten i sednare tider betydligen ökats samt förhöjd betalning i mon derefter syntes böra postförarne tillkomma, Kongl. Maj:t måtte täckas, sedan undersökning rörande posthemmanens olika behof af lättnad i postföringsskyldigheten, med möjligaste skyndsamhet blifvit verkställd, efter sig företeende omständigheter, i Nåder tilldela de hemman, som mest funnos tryckte af postförings-besväret, en förhöjning i Stats- samt Allm.
Utsk. Uti., N:o 129.
15 poslskjutslegan från 2 å 4 skillingar till och med 50 procent för milen samt att, till förekommande för framtiden af de tvister, hvilka kunde uppkomma, rörande den tyngd, sorn vid postföring finge medhafvas, Kongl. Majit ville, efter Ofver Post-DirecteursEmbetets hörande, såsom tillägg till Kongl. Brefvet den 19 Februari 1812, utfärda Nådig föreskrift, att samma stadganden, hvilka, i afseende å beloppet af den tyngd, som finge lastas efter en häst, vid gästgifvare-skjuts vore gällande, äfven måtte utsträckas till och vinna tillämpning vid postföringcn.