Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I öfrigt eger en hvar rättighet att för sådane förbrytelser anställa åtal, dock ej barn mot föräldrar, eller tjenstehjon, så långe de i tjensten åro, mot husbondefolk.
Då åtal anstålles af annan person ån den, som i morn.
1 af denna § nämnd år, gifve han sin talan allmän åklagare tillkänna så tidigt, att denne må kunna målets utförande öfvervara. § 59.
Tillträde till bränneri må derföre ej förvägras dem, eller den ledamot, de bland sig utse att öfver bränneriet tillsyn hafva. § <50.
De i § 58 mom.
1 omförmålde allmänna åklagare och tillsyningsman ega astålla undersökning af förbrytelser mot denna författning, äfvensom att verkålla beslag. Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 118. 19 § 61.
Den, sorn förrättar undersökning, bör, för att tillgodonjuta det skydd, honom dervid lagligen tillkommer, vid förrättningen på sig synbart bära påbjudet tjenstetecken, eller, innan förrättningen företages, fullmakt eller förordnande uppvisa.
I orten boende eller känd krono- eller stadsbetjent vare likväl frikallad från skyldigheten att sin behörighet sålunda styrka. § 62.
Undersökning må alla tider på dygnet anställas i bränneri, kök, brygg- och bagarstuga, sä ock i annat rum eller byggnad, som kan begagnas för brånvinstillverkning eller distillering.
Då vid undersökning någon förbrytelse ej upptäckes, vare för undersökningens anställande förråttningsmannen icke underkastad ansvar, såvida ej undersökningen blifvit företagen emellan klockan 9 om aftonen och klockan 5 om morgonen.
I sådant fall gånge som i § 52 sagdt år. § 63.
Har vid undersökning någon felaktighet ej funnits, vare undersökningsförråttare pligtig att genast tillställa tillverkaren ett af tillstådesvarande vittnen bestyrkt intyg om tidens längd, under hvilken tillverkaren varit af undersökningen hindrad att bränvin tillverka.
Detta betyg berättigar tillverkaren att hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande återlyfta en och en half gång den afgift, som mot samma tid svarar. § 64.
Innehafvare af hvad i beslag tages, eller, i hans frånvaro, hans ombud på stället eller någon af hans husfolk, skall om beslaget förut tillsågas. § 65.
Då beslag sker hos den, som år berättigad att tillverka bränvin och sig dertill behörigen anmält, må hvarken panna utbrytas, cj heller någon del af tillverkningsredskap honom fråntagas, eller han från tillverkningens fortsättande hindras, innan förste domstol i målet dömt redskapen förbruten.
Härifrån undantagas de fall, l:o då tillverkare från mätning till beskattning undansnillar något af det tillverkade brånvinet; 2:o då för sådant ändamål begagnas tillverkningsredskap eller sprithållare med dold öppning eller afledning, hvarigenom bränvin kan lönligen uttagas; 3:o då tillverkare bryter försegling eller öppnar eller borttager lås som kontrollör åsatt, till förekommande af det tillverkade brånvinets lönliga uttagande. 20 Expeditions-Utskottet» Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 118. § 66.
Redskap, som i beslag tages, skall, till förekommande af dess utbyte mot annan, af beslagaren med särskild stämpel utmärkas, der ej redskapen vid beslaget egaren fråntages, i hvilket fall den skall i allmänt förvar såttas. § 67.
Vid beslag skall, till säkerhet för de böter, som ådömas kunna, det i bränneriet och dertill hörande förvaringsrum befintliga, lofligen tillverkade bränvin i förvar tagas. § 68.
I bränneri skall under tid, då brån vinstill verkning eller distillering der verkställes, städse vara i bevittnad afskrift anslaget vederbörandes bevis, att tillverkningsafgiften för samma tid blifvit erlagd.
Beviset bör derjemte i hufvudskrift vara att tillgå, når dess uppvisande påfordras af brännerikontrollör eller den, hvilken tillsyn vid bränneri såsom tjenstepligt eljest åligger, eller som år skyldig att förbrytelser mot denna författning åtala.
Expeditions- Utskottet» Förslag till undei'd.
Skrifvelse, N:o 119. 21 &:0 119.
Upplåst och godkändt ho» Ridd. och Adeln den 21 Juni 1866.
Preste-Ståndet den 21 — — Borgare-Ståndet den ,21 — — Bonde-Ståndet den 21 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse om förändring i vissa delar af Kongl. Förordningen den 18
December 1863, angående vilkoren för försäljning af bränvin och andra brända eller distillerade spirituösa drycker.
N:o 5 och Utlåtande N:o 9). S. A. K. Rikets Ständer hafva, efter pröfning af åtskilliga vid innevarande riksdag framställda anmärkningar emot Kongl. Förordningen den 18 December 1863, angående vilkoren för försäljning af bränvin och andra brända eller distillerade spirituösa drycker, funnit denna författning i nedanomförmålda delar erfordra förändring. § 5- På grund deraf att, jemlikt Kongl. Förordningen angående utvidgad näringsfrihet den 18 Juni 1864, särskildt tillstånd till handels idkande numera icke erfordras, hafva Rikets Ständer utbytt nämnda, i denna § nu förekommande uttryck mot orden: “särskild anmälan.“ §§ 8 och 10.
Då Bevillnings-stadgan i afseende å tiden för taxeringskomitéers sammanträden endast föreskrifver, att vid bestämmandet deraf bör afses att de bemålda komitéer åliggande taxeringsförråttningar före Juli månads utgång kunna vara afslutade, hafva Rikets
Ständer funnit nödigt uti förevarande §§ vidtaga den förändring, att ur mom.
1 uteslutits orden: “före den 15 Juni", samt att i mom. 2 orden: “före den 1 Juli" utbytts mot: “inom 14 dagar från det taxeringskomitéens förrättning blifvit afslutad“; i sammanhang hvarmed äfven den i 10 § till Juli månads utgång bestämda termin blifvit till Augusti månads utgång förändrad. 22 Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 119. § 12.
Enär Rikets Ständer funnit den, enligt nu gällande författning, gåstgifverier under vissa vilkor medgifna utskänkningsrått utgöra en mindro lämplig inskränkning i de kommunerna i allmänhet tillerkända rättigheter i afseende å brånvinsförsåljningens ordnande, äfvensom den omständigheten att vid den tid, då Kongl. Förordningen af den 18 Januari 1855 blef till efterrättelse gällande, utskänkning vid ett gästgifveri tillfälligtvis utöfvades, synts Rikets
Ständer icke i och för sig utgöra tillräckligt skål för ett undantag från de allmänna stadgandena angående vilkoren för vinnande af utskånkningsråttighet, men rättvisa och billighet torde fordra, att de gåstgifverier, hvilka vid nyssberörda tidpunkt egde laglig rättighet till utskänkning, icke utan innehafvarens förvållande derifrån skiljas, hafva Rikets
Ständer åt ifrågavarande § gifvit den förändrade lydelse, bilagda förslag utvisar. § 15.
Som den omständigheten, att en inom socknen förut utöfvad utskånkningsråttighet upphört att vara gällande, synts Rikets Ständer icke böra föranleda till afvikelse från den i § 14 för dylika rättigheters vinnande bestämda ordning, enligt hvilken E. K. Maj:ts Befallningshafvande eger derom meddela beslut, samt det i allmänhet måste anses fördelaktigt, att utskånkningsstållenas antal minskas, hafva Rikets Ständer ansett 2 mom. af denna § böra ur författningen uteslutas. § 27.
I anledning af hos Rikets
Ständer gjorda framställningar om vidtagande af åtgärder till hämmande af den betydliga brånvinsförsåljning, som med stöd af medicinalförfattningarne lärer å somliga apothek utöfvas, hvarigenom å vissa orter den inskränkning i brånvinskonsumtionen, xom med utskånkningsstållenas indragning åsyftats, skall blifvit väsendtligen motterkad, hafva Rikets Ständer ansett denna § böra erhålla den förändrade lydelse, bilagda förslag utvisar; och få Rikets
Ständer i sammanhang härmed i underdånighet hemställa, att E. K.
Maj:t måtte i nåder täckas i afseende å midicinalförfattningarne låta vidtaga sådana förändringar, som för vinnande af önskvärd enhet i lagstiftningen angående förevarande ämne må finnas erforderliga. § 41.
Med afseende på så vål den nu gällande mildare förvandlingslagen, som det upplysta förhållande, att böterna i denna § i allmänhet icke befunnits tillräckliga, äfven i det mindre ofta förekommande fall, att den sakfållde egt tillgång till deras gäldande, hafva Rikets Ständer funnit nödigt, att cn förändring häruti vidtages, dervid likväl bötesbeloppen icke kunnat höjas så mycket, att de vid förvandling gåfve samma fängelsestraff vid vatten och bröd, som förr enligt denna § ifrågakommo, dels emedan en sådan förhöjning blifvit alltför betydlig och dels derföre att högsta fängelsestraffet vid vatten och bröd numera år fastståldt till 20 dagar i 8tållet°för 28, hvadan äfven vid bestämmande af lägre grader utaf detta straff motsvarande nedsättning bör iakttagas.
På sådana grunder hafva Rikets
Ständer beträffande bötesbeloppen i denna § vidtagit de förändringar, förslaget utvisar. Expeditions-UtsJcotkts Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 119. 23
Då något särskildt ansvar för sabbatsbrott nu mera icke ifrågakommer, utan endast i 7 kap. 4 § Strafflagen år stadgadt, att om någon begår brott å sabbatstid, den omständigheten skall såsom försvårande anses, hafva Rikets Ständer funnit de i slutet af nu gällande 4 mom. i denna § förekommande ord: “utom det ansvar, som, enligt allmän lag, bör för sabbatsbrott ådömas“ böra ur författningen uteslutas. § 42.
Sedan, jemlikt Kongl.
Förordningen om utvidgad näringsfrihet den 18 Juni 1864, den, som vill idka handelsrörelse, eger derom endast göra anmälan, synes det icke vidare vara lämpligt att såsom staaff bibehålla handelsrättighetens förlust, enär det lärer vara en sålunda bestraffad obetaget att når som helst ånyo anmäla sig till handels idkande; på grund hvaraf jemväl 2 mom. af denna § blifvit ur författningen uteslutet. § 45.
I sammanhang med den förhöjning af de uti 41 § bestämda böter, Rikets Ständer hår ofvan vidtagit, hafva Rikets Ständer, på förut anförda skål, ansett de i denna §:s 1 mom. förekommande böter böra i lika mån förhöjas.
Deremot hafva Rikets Ständer funnit de förseelser, som omtalas så vål i 2:dra mom. af förevarande § som i 44 §, vara af lindrigare art ån de förut omförmålda, och på sådan grund ansett ansvaret i sistnämnda begge lagrum böra blifva oföråndradt. § 46.
På de skål, som i fråga om 42 §:s 2 mom. blifvit anförda, böra äfven de i denna § förekommande orden: “och bafve tredje gången dessutom sin handelsrättighet förverkat “ ur förordningen utgå.
O O § 58.
Vid det förhållande, att icke uti alla städer stadsfullmågtige finnas, hafva Rikets Ständer ansett ordet stadsfullmågtige böra mot: “vederbörande kommunalmyndighet“ utbytas.
Stockholm den 21 Juni 1866. 24 Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 119.
Förslag tili Förordning, angående vilkoren för försäljning af bränvin och andra brända eller distillcradr spirituösa drycker.
§ I Bränvin må ej till mindre belopp ån 15 kannor såljas af annan ån den, som enligt § 2 eller 4 dertill berättigad år. § 2.
Den, som erhållit rättighet att idka minuthandel med bränvin, får ej sålja mindre ån en half kanna. § 3.
Vid handel, som i förestående §§ omförmåles, må hvad såldt blifvit icke i mindre belopp, ån det minsta, som i hvartdera fallet såljas må, utlemnas eller mellan flera köpare fördelas: ej heller får något af det sålda å försäljningsstället förtåras. § 4.
Den, som erhållit rättighet att idka utskänkning af bränvin, må sålja huru litet belopp som helst, och må detta å stället förtåras eller derifrån afhemtas.
Å utskånkningsstålle skall mat alltid vara att tillgå. §5. i Utskänkning af bränvin må icke utöfvas af den, som idkar annan handel, till hvars bedrifvande särskild anmälan erfordras.
Rättighet till minuthandel med eller utskänkning af bränvin må ej tilldelas annan ån den, som har god frejd, gjort sig känd för ordentlighet, kan försvarligt skrifva och råkna samt pröfvas i öfrigt tjenlig vara.
Den Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 119. 25 Den, sora, enligt 2 moni. i § 1 af Kongl. Maj:ts nådiga Förordning angående vilkoren för brånvinstillverkning, icke får med sådan sig befatta, äfvensom apothekare, må ej tilldelas rättighet till minuthandel med eller utskänkning af bränvin. § 7. I stad skall magistraten hvarje år inom första hälften af Maj för Kongl. Maj:ts Befallningshafvande uppgifva de källarmästare, vinskånkar, idkare af schweitzerirörelse, traktörer och värdshusvärdar, hvilka å sin rörelse innehafva burskap, äfvensom de näringsidkare, hvilka rättighet till sådan rörelse, som i denna författning under minuthandel med eller utskänkning af bränvin förstås, blifvit förlänad för bestämd tid, hvilken före ingången af nästa försåljningsår icke tilländalöper.
I sammanhang dermed, och sedan stadsfullmägtige eller, der sådana ej finnas, allmän rådstufva hörde blifvit, skall magistraten till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande afgifva utlåtande, huruvida derjemte rättighet att då idka minuthandel med eller utskänkning af bränvin må andra personer för högst tre år tilldelas och, i sådant fall, föreslå försäljningsställenas antal, äfvensom i hvilken trakt af staden hvarje försäljningsställe finnas må, i fall föreskrift jemväl i sistnämnda hänseende anses nödig.
Maj:ts Befallninghafvande fatte derefter sitt beslut i ämnet och gifve det magistraten tillkänna; dock må ej mot både magistraten och stadsfullmågtiges eller allmän rådstufvas afstyrkande beslutas, att näringsidkare enligt 2 mom. antagas skola, ej heller sådane näringsidkares antal bestämmas högre ån det, hvarom magistraten och stadsfullmägtige eller allmän rådstufva åro ense. § 8.
För hvarje sådan näringsidkare, som i 1 mom. af § 7 omförmåld år, skall årligen, så långe hans rättighet fortfar, den komité, som för bevillnings-taxering satt år, beräkna det kannetal bränvin, sora må anses komma att af näringsidkaren under det nästföljande försåljningsåret i staden föryttras, i fall han sin rått till brånvinsförsåljning då fortfarande utöfvar.
Näringsidkare, som icke, inom fjorton dagar från det taxerings-komitéens förrättning blifvit afslutad, sin rått till brånvinsförsåljning hos magistraten uppsagt, vare underkastad den afgift, som bör under det näst följande försåljningsåret utgå för det kannetal, hvilket i nu stadgad ordning blifvit bestämdt. § 9- \ . Burskap, som hädanefter meddelas, medföre ej rättighet till minuthandel med eller utskänkning af bränvin. § io.
De i § 7 mom. 2 omförmålda försåljningsråttigheter, äfvensom de, hvilka magistraten, sedan stadsfullmägtige eller, der sådana ej finnas, allmän rådstufva blifvit hörde, finner skäligt låta, i uppsagda eller förverkade rättigheters ställe, under nästföljande försåljningsår utöfvas, varde, innan Augusti månads utgång, af ma Bih. till It.
Prot. 1865 $ 1866. 10 Sami. 1 Afd. 15 Iläft. 4 26 Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 119. gistraten på offentlig auktion utbjudna för den af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande jemlikt § 7 beståmda tid af högst tre år, åt den eller dem, som åtaga sig afgift för högsta kannetal.
Magistraten ege att, efter stadsfullmågtiges eller, der sådana ej finnas, allmän rådstufvas hörande, bestämma, om flera rättigheter skola utbjudas samfäldt i ett utrop eller hvarje rättighet särskildt.
Auktionsanbuden pröfvas af magistraten, som ege dem, med afseende ej mindre å de bjudandes behörighet och tjenlighet, ån äfven å den erbjudna afgiftens belopp, antaga eller förkasta.
Bildar sig i stad bolag för öfvertagande af all den minuthandel med eller all den utskänkning af bränvin, eller af beggedera, hvilken eljest skolat, enligt nästföregående moment, på auktion derstädes utbjudas, må magistraten, sedan stadsfullmågtige eller, der sådana ej finnas, allmän rådstufva hörde blifvit, härom med bolaget, utan föregången auktion, sluta aftal för den af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande beståmda tid, hvilket aftal dock för att vara gällande skall Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes pröfning underställas.
Härvid får dock afgiften ej bestämmas lägre, ån sammanlagda beloppet skolat, enligt § 17, minst utgöra, i fall försåljningsråttigheterna varit åt särskilda personer upplåtna. § 11.
Gästgifvare vare ej pligtig att bränvin till utskänkning hålla. § 12.
Gästgifveri å landet, hvilket, vid den tid, då Kongl.
Maj:ts nådiga Förordning den 18 Januari 1855, angående vilkoren för försäljning af bränvin och andra brända eller distillerade spirituösa drycker, biel till efterlefnad gällande, innehade laglig utskånkningsråttighet och för hvilket densamma sedermera icke upphört, varde vid rättigheten fortfarande bibehållet, intill dess densamma upphör genom uppsägning eller förverkas.
Fråga, huruvida gästgifveri vid ofvannämnda tid innehade laglig utskånkningsråttighet, må endast af kommunal-nåmnden anhångiggöras; och må emellertid innehafvaren af gästgifveriet utskänkningen fortfarande utöfva intilldess frågan blifvit i laga ordning afgjord.
Hvarje år, så långe rättigheten varar, skall, innan bevillningstaxerings-komité för socknen sammanträder, kommunal-nåmnden beräkna det kannetal bränvin, som må anses komma att under det nästföljande försåljningsåret å gästgifveriet försäljas, i fall utskånkningsråttigheten der fortfarande utöfvas.
Taxerings-komitéen pröfve beräkningen och beståmme det kannetal, för hvilket afgift skall erläggas. Gästgifvare, som icke, inom en månad från det taxerings-komitéens förrättning blifvit afslutad, hos kommunal-nåmnden uppsagt den rått till brånvinsutskånkning, som gästgifveriet åtföljer, vare underkastad den afgift, som bör under det nästföljande försåljningsåret utgå för det kannetal, hvilket i nu stadgad ordning blifvit bestämdt.
Der gåstgifverihållning år mellan flere åboer fördelad, må utskånkningsråttighet af dem icke samtidigt utöfvas, utan af hvardera endast under den tid, han gåstgifverihållningen besörjer.
Den, som vill sin andel i utskånkningsråttigheten uppsåga, vare dertill berättigad, der uppsägning sker inom den tid, som i 3 mom. år bestämd.
Har uppsägning skett, gånge afgift ut endast för den eller de åboers andel, hvilka vilja utskänkning fortfarande idka, och deltage i afgiften hvardera Expeditions-Utskottets Förslag till anderd.
Skrifvelse, N:o lid. 27 i förhållande till den tid, han utskånkningsråtten i förening med gåstgifverihållningen utöfvar. § 13.
Öfyer beslut, som taxerings-koinité, jemlikt §§ 8 och 12, meddelar, i fråga om beräkning af det kannetal bränvin, för hvilket minuthandels- eller utskånkningsafgift erläggas skall, eger så vål den skattskyldige, som inom lånet varande hushållningssällskap, stad, magistrat, socken eller kommunalnämnd att hos pröfningskomité anföra besvär inom den tid och i den ordning, som för överklagande af taxerings-komités beslut i allmänhet åro bestämda; äfvensom pröfnings-komité tillkommer att, ehvad dylikt beslut blifvit öfverklagadt eller ej, deri vidtaga förändringar, som finnas skäliga; och må vidare klagan öfver pröfnings-komités beslut, i den ordning, Bevillningsförordningen i allmänhet bestämmer, fullföljas af dem, hvilka öfver taxerings-komités beslut, enligt hvad hår ofvan sågs, ega besvär anföra.
Utan hinder af förd klagan skall försälj ningsafgiften utgå efter det af taxerings-komité bestämda kannetal, intilldess ändring deri blifvit vidtagen genom beslut, som vunnit laga kraft. § 14.
Vill någon väcka fråga, att annan utskänkning ån den, som kan gästgifveri tillkomma, må i socken å landet idkas, gore derom framställning hos kommunalnämndens ordförande före utgången af Mars det år, då försäljningen skall börjas.
Kommunal-nåmnden skall innan slutet af April deröfver afgifva yttrande och deri, om bifall till utskänkningen för högst tre år tillstyrkes, utsätta den trakt, hvarinom det må ske, hvarefter yttrandet öfverlemnas till ordföranden i kommunalstämman.
Denne inhemte, innan Maj månads utgång, på kommunalstämma, som blifvit två söndagar å rad pålyst, socknemånnens utlåtande i ämnet.
Yarder framställningen af både kommunalnämnd och kommunalstämma ogillad, förfalle frågan.
Har åter endera eller begge bifall tillstyrkt, sånde, inom tre veckor från det kommunalstämma blifvit hållen, ordföranden kommunalståmmo-protokollet och kommunal-nåmndena yttrande, jemte eget utlåtande i ämnet, till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande in. lvongl.
Maj:ts Befallningshafvande fatte deri sitt beslut och gifve det kommunalnämndens ordförande tillkänna.
Der fråga uppstår, att rättighet till minuthandel med bränvin i socken må beviljas, förfares på lika sått, som om utskänkning nu stadgadt år. § 15.
Rättigheterna för andra tillåtna utskånkningsstållen ån gästgifveriet äfvensom för minuthandelsstållena i socknen, varde dereftex-, innan September månads utgång, af kommunal-nåmnden på offentlig auktion utbjudna för den af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande jemlikt § 14 bestämda tid al högst tre år åt den eller dem, som åtaga sig afgift för högsta kannetal.
Kommunal-nåmnden pröfve de anbud, som dervid göras, och ege dem, med afseende ej mindre å de bjudandes behörighet och tjenlighet, ån äfven å den erbjudna afgiftens belopp, antaga eller förkasta. 28 Expedilions-Utskottets Förslag till anderd.
Skrifvelse, N.-o lif!. § 16.
Försåljningsåret räknas för stad från den 1 Oktober och å landet från den 1 November. § 17.
Vid beräkning, som är i § 8 för stad föreskrifven, må kannetal icke såttas för minuthandels- eller utskånkningsstålle under 800, och vid beräkning, som år i § 12 för gästgifveri å landet föreskrifven, icke under 400.
Ej heller får auktionsanbud, som enligt § 10 eller 15 för hvartdera slaget af handel antages, understiga i stad 800 eller å landet 400 kannor. § 18.
Så i stad som å landet utgöres afgiften vid minuthandel med 25 öre och vid utskänkning med 40 öre för hvarje kanna af det bränvin, som enligt § 8 eller 12 beråknadt blifvit eller hvarför afgift enligt § 10 eller 15 åtagen år. § 19- Arsafgift för minuthandel med och utskänkning af bränvin skall för hvarje halfår förskottsvis erläggas och inbetalas till vederbörande uppbördsman. § 20.
Den, som sin rättighet till minuthandel med eller utskänkning af bränvin i stad en gång uppsagt eller förverkat, må ej till dylik försäljning ånyo vinna rättighet annorledes ån i § 10 medgifves.
Har för gästgifveri å landet rättighet till brånvinsutskånkning en gång blifvit af egaren uppsagd eller förverkad, må den icke kunna för gästgifveriet åter förvårfvas.
Gästgifvaren må dock kunna för sin person vinna rättighet till brånvinsutskånkning på sätt i § 15 medgifves. § 21.
För viss tid beviljad eller på auktion inropad rättighet till minuthandel med eller utskänkning af bränvin må ej på annan person öfverlåtas, utan att denne i stad af magistraten och å landet af kommunal-nåmnd pröfvas tjenlig och i öfrigt behörig.
Öfverlåtelse af annan rättighet till minuthandel eller utskänkning vare ej medgifven, dock utan inskränkning af den vissa gästgifveriet- i § 12 mom. 1 tillerkända rått. § 22.
Innan minuthandel med eller utskänkning af bränvin företages af den, som till sådan försäljning rättighet undfått, vare han pligtig att i stad hos magistraten Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
29 och å landet hos kronobetjeningen anmäla å hvilket ställe han försäljningen idka vill.
Der enligt § 7 eller 14 viss trakt för försäljningsstället blifvit bestämd, varde det iakttaget. § 23.
Vid läger, eller der trupp eljest år för flera dagar sammandragen, vid helsobrunn eller badort, på passagerarefartyg, eller der värdshusrörelse af annan anledning kan komma i fråga att under endast någon del af året utöfvas, må, för kortare tid ån år, rättighet till brånvinsutskånkning meddelas af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, når, i förstnämnda fall, befälhafvande militårchef, och, i öfriga fall, andre vederbörande, derom gjort anmälan.
Afgiften bestämmes af den för bevillningstaxering näst derefter sammanträdande komité, men får ej understiga det belopp, som för den ifrågavarande tiden svarar mot den afgift, hvilken enligt de i §§ 17 och 18 stadgade beräkningsgrunder för år minst utgå bör.
Skulle tiden ej uppgå till fjorton dagar, må dock afgifterna ej för kortare tid beräknas.
Då till utskänkning, nu sagd år, tillstånd meddelas, underrätte Kongl. Maj:ts Befallningshafvande derom vederbörande skattskrifvare. § 24.
Utaf de afgifter, som enligt denna Förordning inflyta för minuthandel med och utskänkning af bränvin, vare sig i stad eller å landet, insåttes i landtrånteriet en femtedel för landstingets och en femtedel för hushållningssällskapets räkning, för att af desamma förvaltas och användas till ändamål, som för lånet nyttiga åro.