Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Nu få de fleste, för att göra den ena omsättningen, upptaga reservlån dertill, och hvar och en ser, att skulden i sjelfva verket icke minskas, utan att detta är en illusion; då, genom upptaget lån, väl den ena Skuldsedeln amorteras, men i och med detsamma en ny tillkommer; och på sådant sätt kan man ju verkligen göra ett lån på i\ år till lån på 5 år.
Vida bättre synes det mig, att lån på 5 år få göras, då de under den tiden beqvämt kun*» 136 Bil. till Banco-Utskottets
N.-o 52. na ingå.
Det är lika lätt att få Cautionister på en 5, 4 e^er 3 års revers, som på arne 2i:års reverser.
Är en Låntagare säker man, så får han Borgens-män lika lätt på 5, som på års tid, och den som borgar, tror jag icke göra det derföre, att han „ anser Reversanten säker blott för år, utan för det han i allmänhet känner honom såsom ordentlig och pålitlig.
Den, som har förstörda financer, får hvarken på korrtare eller längre tid någon Löftesman, och han är ej berättigad dertill.
Det är en vinst för de ärliga och säkra, att sådana ej komma i Disconten; och går någon i borgen för en osäker person, må han stå sitt kast; det är lika rätt, att den, som oförståndigt borgar, derföre får plikta, som att den, sorn utan säkerhet vill .låna, icke får cautionister: han bör liqvidera med det han har, men ej göra nya skulder.
Det är endast på den trefna, redliga, vist beräknande, det vill säga på den både moraliskt och oeconomiskt säkra Låntagarens bruk af penningen, som samhället vinner; på andra förloras i alla afseenden, emedan de ej klokt hushålla, och följaktligen missbruka inrättningen, Är det
Discontens ändamål, att skaffa penninge-tillgång, samt dermed befrämja lif, rörelse och styrka i näringarna, så blifver Bil. till Banco-Utskottets
N.-o 5i.
1^7 det princip-stridigt, att sådana svårigheter dermed skola förknippas, att välståndet motarbetas.
Sådana svårigheter äro högt uppdrifna räntor, forcerade liqvider, obehöflig! multiplicerade omsättnings-terminer, samt dermed förbundna, omkostnader och förluster.
För mig ligger det helt klart, att, om säkerhet är gifven, det för Banken kan vara likgiltigt, om låne-understödet amorteras på helt eller halft år, blott det går in.
Går det inpå en termin om året, så får
Banken genom ett helt års afdragen förskottsränta en lika säker och stor provenu, som om det gick in i 2:ne terminer; men det säger sig sjelf, att omsättarens kostnader fördubblas genom atlie terminer till skuldens amorterande.
Äfven detta bör en Styrelse afse, och jag tror, att det med Creditivets förökande ganska välgörande och beqvämt kan verkställas.
Bankens vinst under de 5 sislförflutna åren är mest tillvägabragt genom Låne-rörelsen, som på en och samma gång hulpit de behöfvande och gagnat Staten.
Hvarföre då icke bereda detta dubbla gagn på ett sådant sätt, att det ej alltför mycket svider för dem, som nödgas söka hjelpen?
Det är min öfvertygelse, attalia våra Skattebördor, ehuru stora de summariskt äro, ganska väl kunna bäras, blott man rätt och vist underhjelper.
Härtill hörer ovedersägligt, att stockning i 138 Bil. till Banco-Utskotteti Bet.
JP.-o 52. näringar motverkas genom en så rörlig penninge-fonds in- och utgående, att, likasom genom dess utgående det blifver möjligt att sätta det goda i gång, det icke genom penningens brådstörtande ingående blifver nödvändigt, alt genast upprifva den lagda grunden, stanna på halfva vägen och således ldott uppgöra projecter, men icke till gagrt och heder utföra dem.
På detta sätt hafva förr de skönaste verk blifvit hejdade i sin framgång, och det är fara värdt, att det skall gå på samma sätt med odlandet af våra fält och idkandet af vår handel samt andra näringar, om de, dels genom alltför inskränkta penningetillgångar, hindras att behörigt fortgå, dels ock om, sedan de kommit i gång, underhållandet försvåras medelst ett rakt emot behofven fortskyndadt återgäldande af det till verkets fullbordan erhållna understödet.
Just nu gäller det:
"hjelp rätt så går det bra," och aktas icke denna röst från hela nationen, så söndras lifs-elementerna och en allmän sjukdom och förvirring blifver hela vår usla vinst: ett ondt, värre än träldom eller upplösning.
Om, efter mitt förslag, Discont-lånen lingö inbetalas på 5, 4 eller 3 år, med en omsättning årligen, |:del, |:del eller |:del, så ville jag, att alla respit-månader skulle upp*.
Bil. till Eanco-Utskottets
Bet. N.o S2. 189 höra, och endast 14 dagar, med vanlig ranta, vid hvarje års-omsättning, lemnäs låntagarne.
Den, som har ett helt år för sig att negociera på, behöfver ej respitmånader: han bör kunna liqvidera precist på förfallodagen.
Öfver-ränta önskar jag måtte försvinna: den till lagsökning förvunne är så olycklig, att
Staten ej bör vilja lägga sten på börda, och emot all rätts-princip göra det för sin vinning skull.
De scrupler man har emot den längre betalningstiden förtagas helt och hållet, om, såsom behofvet påkallar, Discont-Creditivet ökas.
Och om nu Nationen behöfver ett större Rörelse-Capital, som naturligtvis försäkrar
Banken om en större vinst, och som, på det sätt jag förut uppgifvit, kan beredas af Banco-vinsten ni. m., hvarföre kan man då icke lämpa lånetiden efter folkets behof och beqvämlighet, enär deraf ej följer, att Banken förlorar, men väl den fördelen vinnes, att dess bokföring förenklas?
Då alltså på en gång vinst för långifvaren och beqvämlighet för låntagaren ganska väl kunna stå tillsammans, huru liårdt och onaturligt är det då icke att åtskilja de samverkande interessena?
Hittills har Banken, efter den följda methoden med halfårs-omsältningarne, haft en så betydlig vinst till real-fondens förstärkning i4° Bil. t:11 Banco-Utskotlets Bet.
N:o 52. och bidrag för Statsbehofvers; men om Discont-Credilivet förökas och tiden för dess ingående bl ifver tiden emellan a:ne Lagtima Riksdagar, eller ock \ eller 3 år, månne icke då samma gagn är beredt, nemligen att den påräknade vinsten ingår med så mycken tillökning som svarar emot det ökade Creditivet?
Och hvad skada var det då, att flere blefvo hulpne, att de bättre kunde använda det erhållna understödet, att de lättare kunnat betala och verkligen betalt sin skuld, och att således disconteringen varit hvad den bordt vara, en hjelp till välmåga, med säker vinst för hjelparen, Banken?
Från Riksdag till Riksdag bör, efter min åsigt, försträckningen gifvas, vinsten ingå och Verket redovisa.
Det vore till och med vackert att, liksom Skattebördor och Statsutgifter fortgå från Riksmöte till Riksmöte, Bankens Lånrörelse på samma sätt fortgick icke i 2:ne utan i en kedja.
För mig vill det synas, som äfven med närvarande system, ett friskare och lifligare samfundsskick sålunda kan grundläggas; och ehvad direct eller indirect realisation kommer att ega rum, vågar jag påstå, att penningarne, satta i Discont-rörlighet, allsicke motverka eller försena den för hela Staten vigtiga myntregleringen, hvars stadga skall uppkomma i samma nion, som Na - Bil. till Bane o-Vt skottets Bet.
N.-o S2.
141 tionen renas från den luxe, som gjort bebofvet af utländningen vida större, än sorn med landets stora tillgångar till inhemsk konstflit och färdighet varit eller är nödvändigt-.
Detta är mitt votum i fråga om Bankens lånrörelse.
Sker ingen Capital-förökiiing Näringarne direete till fördel, och göres ingen anordning lili bättre vilkor för skuldens amortering, så fruktar jag, att alla denna Riksdagens förhandlingar endast komma att lemna vittnesbörd om ett aflägsnande från det mål Nationen söker, och jag skulle sörja öfver mitt Representantkall, om jag icke uttalat hvad jag vet om folkets förlägenhet, eller om jag icke utsagt livad jag märkt vara dertill vållande.
Om jag misstagit mig, så är det icke ett fel i min vilja; och om jag uppgifvit ett enda medel till något bättre, så har jag offrat hvad jag kunnat på milt Fäderneslands Altare. 141 Eanto-Ulskoliets Betänkande N.-o 53, N:o 53.
Antom till Exped.-Utsk. den 7 Julii 1839.
Betänkande, med Förslag angående en på upplåningar grundad Discontering för Hände In och den större Rörelsen. ■Hos Höglofl.
Ridderskapet och Adeln har Motion af Herr Gustaf Hjerta blifvit väckt, att, ifrån och med innevarande år, Rikets Ständers Bank måtte öppnas till upplåningar, dels på ett års uppsägnings-tid, mot 4 procents ränta, i summor af minst 5oo R:dr, och dels på anfordran, å 2 procents ränta, till minst 200 R:dr på en gång; hvilken Motion, jemte åtskilliga yttranden i sammanhang dermed, af Friherre Cederström Jacob Herr Tham TVollr.j Friherre Boye Ludviga Herr Lefren Pehr och Motionairen , Höglofl.
Ridderskapet under den \ förlidne December beslutat att till BancoUtskottet remittera.
Då Banco-Utskottet, efter häraf undfången del, inbegärt Herrar Banco-Fullmägtiges yttrande öfver ämnet, har Motionairen, Banco-TJtskottcts Betänkande N.o 53. 143 sjelf Ledamot af Banco-Styrelsen, förklarat sig anse den längre tid, som Remissen fordrat af hans redanden 18 November väckta Motion, tillintetgöra all anledning, att då ingå uti något utlåtande öfver den föreslagna 4:Procents-upplåningen, såsom börande vid allmänna Finance-Regleringen ifrågakomma, men deremot framställt dess önskan, att hos Rikets Ständer måtte tillstyrkas 2:procents-upplåningens vidtagande genast, såsom vigtig för allmänna penningerörelsen, lätt verkställbar och, under varande förhållanden, icke förenad med någon våda för Banken; helst han jemväl ansåge det vara utaf vigt för Rikets Ständer, att under deras sammanvaro kunna öfverse verkningarne af denna i alla andra Länders Banker vanliga rörelse.
Gemensamt hafva Ilerrar Banco-Fullmägtige uti deras afgifne Utlåtande förmält, att, efter deras tanka, Bankens öppnande till upplåning vore en för penning-rörelsen ej blott vigtig, utan numera nödvändig åtgärd, enär, å ena sidan, den enskilda ställningen visar en svårighet och skygghet vid omedelbara transactioner emellan Penninge-egande och Penninge-behöfvande, sorn tydligen synes påkalla en medlande anstalt, samt å den andra, i hvad som rörer allmänna Penningeväsendet, Rikets Ständer redan vid i823 års ,44 Banco-Utskottets Betänkande N.o 53.
Riksdag så tydligen framställt deras öfvertygelse om angelägenheten af en återställd ordning,' och så öppet erkänt obehörigheten af all godtycklig, på ökad metallisk valuta icke grundad utsträckning af sedelstocken, att annat ej återstode än att i öfverensstämmelse med dessa Rikets Ständers afsigter handla, för att en gång komma till ordning och stadga i myntväsendet.
Ett väsendtligt steg till den jörra , funné Herrar Fulimägtige vara, att gifva Allmänheten ett lyekadt exempel af en i andra länder vanlig Bank-rÖrelse, nemligen upplåning mot låg ränta och utlåning mot högre, hvilket hos oss i senare tider skett allenast genom enskilda Bolag med mindre consoliderade krafter, samt just af detta skäl ej kunnat fortsättas; likasom Herrar
Fulimägtige också förmodade, att möjligheten och varaktigheten af den senare eller myntets stadgaj skulle märkligen underlättas och befästas, sedan, i följd af berörde uppoch utlånings-åtgärder, något hvar hunnit inse och öfvertygas, att det icke är genom ny Sedel-tillverkning, utan egentligast genom Capitalernas lätta och obehindrade rörlighet, som den enskilda Crediten och den allmänna Penninge-rörelsen gemensariit befordras.
Och åtföljdes detta Herrar Full mägtiges - Banco-Utskottets Betänkande N.o 53. i4'J mägtiges yttrande af ett motiveradt Förslag till Stadgar, i afseende på en sådan upplåning å 2 procent, som af Motionairen blifvit liilstyrkt.
Banco-Utskottet har af detta Förslag i många hänseenden haft en upplysande ledning för dess arbeten, och i sjelfva hufvudgrunderna nära instämt uti Herrar BancoFullmägtiges åsigter.
Då emedlertid, under behandlingen af de hos Stats- och BancoUtskotten förehafda frågor om Mynt- och Penninge-väsendet, allt tydligare visade sig* att Bankens låne-rörelse på det hela, och den nu ifrågavarande delen deraf i synnerhet, stod i det närmaste samband med och beroende af Utskottens tillstyrkande i allt öfrigt, och* i följd deraf, icke kunde på förhand och för sig sjelf regleras, Samt då de liufvudsakliga frågorna om Bankens öppnande till Silfver vexling före nästa Riksdag, samt om upplåningars besörjande genom Riksgälds-Contoiret, ännu icke hade blifvit hos Utskotten gemensamt behandlade, då Herrar Fullmägtiges
Förslag uppfattades om sättet och vilkoren för upplåning i Banken, hafva hvarjehanda skiljaktigheter i grundsattsernas tillämpning häraf nöd vändigt uppstått.
Prot. i8u8, 1829. öste Sami, 2 B. 10 lista Häftet. 14® Banco-Ulskottets Betänkande N.-o 53.
I förhållande till möjligheten för Banken att, såsom Vexel-Bank, fullgöra sina åligganden, blefve en upplåning på anfordran mot låg ränta för låne-rörelsens bedrifvande, efter Utskottets tanka, i intet afseende mindre äfventyrlig, än om nya Sedlar till samma lån-rörelse användes; och den ränta, som derföre utgåfves, vore följaktligen, utan motsvarande nytta, uppoffrad; hvaremot, å en annan sida, upplåningar i Banken på längre tids uppsägning och mot så dryg ränta, att den närmade sig den allmänt gångbara, snart skulle kunna föranleda till utlånade Capitalers uppsägande bos enskilde, samt göra i det närmaste omöjligt för Riksgälds-Contoiret att på drägliga vilkor erhålla Lån.
Utskottet har härutinnan sökt en medelväg i en ränta af 3 procent, som också finnes vara uti ett, den 29 förlidne
December remitteradt, anförande af Friherre Boye L. föreslagen, och förmodar, att, om nedanstående grunder för uppoch utlåningarne af Rikets Ständer gillas och antagas, betänkligheterna i dessa hänseenden skola vara i det närmaste undanröjda.
På grund häraf får Ba,uco-Utskottet, såsom hufvudbestämmelser, i afseende på denna serskilda Disconterings-rörelse, vördsamt föreslå:
Banco-V tskottets Betänkande No 53. i 4g A.
Rörande upplåningen m. m. : 1) att Banken tillätes upptaga län mot Obligationer till högst 3 procents ränta, under ömsesidigt förbehåll af 6 månaders uppsägning, oell med vilkor, att räntans beräknande på uppsagdt lån genast efter för fallodagen upphör ; 2) att den upplånade Summans hela belopp får utgöra högst 3 millioner Riksdaler, men icke mera upplånas än som i föreskrifven låneväg kan åter utgå; 3) att dessa lån må upptagas här i Slockholm och endast i jemna 5oo Riksdaler-tal; 4) att den i Banco-Disconten anslagna serskilda fond af 5oo,ooo R:dr för lån på Aclier och Docnmenter, utan omsättning, må härmed sammanslås och disponeras efter enahanda grunder, som för de upplånade medlen blifva gällande. B. Rörande utlåningen, med hvad dertill hörer: att såsom hypothek antagas: <2) Inrikes Vexlar; under hvilken b»- Baneo-ZJtshottets Betänkande N.o 53.
Dämning Utskottet förstår: enskildes, med vederbörlig accept försedda, Invisningar i Svenskt mynt å betalningen för försålda varor; skolande sådan Invisning ovilkorligen vara till infriande förfallen inom lånets förfallotid.
(Belånas under gemensamt afseende å Lånsökandens Lnvisningsgifvarens och Aceeptantens vederhäftighetf b) Bankens egna, för upplånade medel på 6 veckors uppsägning utfärdade Obligationer.
('Länbara till fidla Capital-heloppetf. c) Följande publika Papper, nemligen: Riksgälds-Contoirets, före innevarande Riksdag, mot 5 procents ränta, utfärdade Obligationer, samt de så kallade Lottsedlarne för Trollhätte Sluss-Verk.
Q Länbara till fulla Capital- be~ loppet). d) Stockholms Drätsel-Commissions så beskaffade Skuldförbindelser, som äro, i afseende på Capitalet, betalbara; Riksgälds-Contoirets Förbindelser till ersättning för uppbring - Banco-TJlskollels Betänkande N;0 53. i49 ningar; oell Trollliatte Bolags Actier.
(.Belånas efter pröfning). inora Utskottet har väl blifvit föreslaget, att, bland lånbara Docuraenter i denna Inrättning skulle upptagas,äfven Hjelmare oell Strömsholms Sluss-Verks Actier, enligt pröfning, samt Södertelje och Götha Canal-Bolags Actier efter de i 18a3 års Banco-Reglemente bestämda grunder, men med uttryckligt förbehåll, att. då dessa båda sistnämnda såsom underpant antagas, vederhäftig borgen alltid tillika komme att äskas för den förlust, som vid hypothekets användande till Discontens godtgörelse skulle kunna uppstå.
Då emedlertid de omförmälde
Documenterna, ehuru i olika grader sins emellan, likväl på det hela ej kunnat annorlunda betraktas, än såsom varande af föga verkligt, eller åtminstone ganska ombytligt och vacklande, värde, har pluraliteten inom Utskottet ej funnit lämpligt och råd ligt, att åt dem må förbehållas någon slags låne-rättighet. 2)
Att utlåningen besörjes vid Baneo-Disconten i Stockholm, på sätt, alt dervid icke må komma i fråga någon slags fördelning af Fonden, hvilken blifver, utan åtskillnad, tillgänglig för en hvar, som t..t) Baneo-Vtskoltrls Betänkande.
N.o 53. är i Sverige bosatt och lyder under Svenska Lagarne; reen ansökningar från personer, boende inom Götheborgs och Mal mö Låne-Oontoirs Distfict, anmälas vid bvartdera Låne-Contoiret, och lii t sänd as med omgående Post genom dervarande
Direclion , hvilken tillika bör utlåta sig öfver den erbudna säkerheten.
En utlåning, som lill beloppet skall bero af upplåningar, har Utskottet funnit omöjligen kunna fördelas på serskilda punkter, ulan att
Fonderna dels skulle med förlust af räntan på ena eller andra stället ligga ofrugtbara, och dels de i slikt lall på förhand erforderliga ömsesidiga upplysningar om lån-ansökningarnas förhållande till låntillgången i hvarje ort leda lill sådana hinder och uppskof för rörelsens gång, hvarigenom ändamålet lill det mesta blefve förfeladt. 3)
Att en och samma persons namn i intet fall kan få antagas för mera än högst 20,000 R:dr såsom Låntagare, 20,000
R:dr såsom Invisnings-utgifvare och 20,000
R:dr såsom Acceptant, då, under hvartdera förhållandet , tvänne andra personer jemte honom dela ansvarigheten.
Baneo-Utskottets Betänkande If.-o 53. i5r 4) Att. ringare lån ej erhålles än iooo R:dr samt derutöfver jemt ioo:tal. 5)
Att utlånings-liden blifver från En till högst
Fyra månader; oell får, vid lånets förlällo-lid, omsättning ej ega rum. 6) Alt räntan, efter £ procent för hvarje månad, afdrages vid lånets meddelande. 7) Att för lån, som ej på förfallo-dagen, eller senast 8 dagar derefter, blifvit liqvideradt, straff-ränta beräknas med £ procent per månad, utöfver ordinarie räntan, och lagsökning då ock genast företages.
Ehuru öfvertygadt Utskottet, å ena sidan, är, alt den na föreslagna nya upp-och utlåning skall åt handeln och den större rörelsen gifva en trygghet och liflighet, deraf verkningarna visserligen komma all välgörande sträcka sig till Landets flesta Närings-grenar, har Utskottet dock, å en annan sida, ej kunnat förbise, dels alt på en så vidt utsträckt
Disconterings-rörelse ej obetydliga förluster kunna uppslå, serdeles i början, och innan densamma hunnit behörigen stadga sig, dels ock, alt inträffande oförutsedda omständigheter någon gång kun - I02 B anco-Ut skottats Betänkande N.o 53. de pä längre eller korrtare tid göra för allmänna Penninge-ställningen och Bankens egna operationer äfventyrligt att, utan möjligheten af en inställelse, oafbrutet till när sta Riksdag dermed fortfara.
Det är under dessa synpunkter, som Banco-UtskoU tet slutligen funnit sig böra vördsamt föreslå Rikets Ständer: fi) att intill Rikets Ständers nästa sammankomst, då , genom några års erfarenhet, nyttan, ändamålsenligheten och vinsten på det hela af denna upp- och utlåningsanstalt hunnit någorlunda visa sig, de derute finflytande Ränte-re veimer icke må ingå på Bankens vinsträkning, utan serskildt upptagas och balanceras såsom en Reservfond, hvars behållning för hvarje år, efter uppgjordt bokslut, åter må kunna användas till utlåning uppå enahanda grunder, som, i afseende å de upplånade medlen, blifvit utstakade ; b~) att, i förening med den afBancoUtskottet redan föreslagna allmänna grundsatts, att mera ej upplåna?, än som i föreskrifven utlånings-väg kan blifva användt, Bil. till B anco-Utskoltcis
N.-o 53. i53 Banco-Fullmägtige också må hafva sig förbehållen den rättighet, gtt, om och enär vigtiga skäl dertill förefinnas, kunna på längre eller korrtare tid inställa så väl upplåningen som den derpå grundade utlånings-rörelsen, intilldess sådana förhållanden inträffa, att densamma, utan befarad menlig påföljd, åter kan vidtaga och fortsättas.
Reservationer af åtskillige Ledamöter bifogas.
Och varder alltsammans Rikets Ständers bepröfvande vördsamligen nnderställdt.
(1 allmänhet emot upplåning i Banken till låne-rörelsens utvidgande}.
Herr Helsingius : Vid Höglofl.
Utskottets fattade Beslut, att hos Rikets Ständer tillstyrka, det Banken skall upplåna medel för att åter utlåpas, har jag reserverat mig, under åbero - 134 Bil. till B anco-Ut skottets Bet.
.T o SS. pande af hvad jag med minoriteten vid denna frågas behandling på FiunnceAfd-elningen jttrat, nemligen, alt de föreslagna upp- och ullåuings-operalionerne, i sjelfva deras natur, innebära eu fördubbling af det Capital, som dervid begagnas, enär fordi ings-bevisen för de lill Bankens disposition aflemnade och i annan väg derifrån utlånade Summor ega i innehafvarens liand alla egenskaper af cöntanta penningar; att följaktligen, allt i mon af Summans betydlighet, samma menliga verkningar deraf äro att befara, som i allmänhet visa sig, då ett nytt Rörelse-Capital hastigt och på en gång skapas, utan att vara förbered t eller påfordradtgenom stigande industri och arbetskraft; alt sjelfva den öppnade utväg, att hos ett Verk, sådant som Banken, ständigt kunna insätta penningar mot ränta, under full visshet om deras återbekommande när helst behofvet kräfver, och hvarigenom en hvar naturligen lrdes till bemödandet alt göra äfven den för dagliga utgilter ämnade penningen fruglbärande, torde tilläfventyrs ännu mer försvåra tillgången på sådana smärre penninge-biträden, man och man emellan, som, utan egenskap och benämning af egentliga lån, dock märkligt lifva och underlätta rörelsen; hvilken nyssnämnde olägenhet dock någorlunda har sitt correctiv uti en låg ränta, och att ej Bil. till Banco-TJtskotlets Eet. JY:o 53.
155 för små poster i lån upptagas; att då, efter min öfvertygelse, den förutsättning, att utvidgandet af Bankens lån-rörelse, medelst upplåning, ej åstadkommer ökning i Sedelstocken, är blott skenbar och ej verklig, liebst sådana fordringsbevis, hvilka, efter Innebafvarens behag, genast kunna i BancoSedlar förvandlas, otvifvelaktig! måste vara för
Silfver-fonden lika mycket eller lika litet graverande, sorn om enahanda belopp från början funnits i Banco-Sedlar utslälldl; så synes mig deraf följa, att räntan å de npplånta medlen är bortskänkt och uppoffrad, egentligen blott för att kunna framvisa i formen, ej i verkligheten, en bättre proportion emellan Silfver och Sedlar, i stället att denna ränta, besparad, eljest kunnat i Silfver förvandlas, och sålunda bidraga till ett sannskyldigt förbättrande af samma proportion, och ändlligen, alt det enda vilkor, hvarunder jag skulle vilia tillstyrka en npp- och ut lånings-röi else, vore, alt den blefve ställd på RiksgäidsContoiret, med förbehåll likväl, alt oinskränkt Creditiv derföre ej gåfves på Banken, utan serskilda fonder anvisades till ränta och amortissement; då Contoiret åtminstone på sin Lån-rörelse kunde sjelf förvärfva hvad som fordras till dess omkostnader och aflöning af dess egen Tjenstemanna-personal. 156 Bil. till Banco-Utskottets Bet.
N.-o 53.
Sedan nu, enligt Stats- oell BancoUtskottens till Rikets Ständer afgifna förslag, Riksgälds-Gontoirel äfven skulle komma att upptaga lån, får jag ytterligare tillägga; att jag anser upplåningar genom Banken, i förening dermed, vara så mycket mindre lämpliga, enär då nödvändigt skall uppstå en större svårighet för Riksgälds-Contoiret att erhålla de för dess operationer nödiga låne-biträden, så framt icke högre ränte-vilkor bestämmas, än som i Banken erbjuda sig, och blifver denna dilference i ränta sålunda en ny uppoffring af det
Allmänna till 'några fä enskilda personers förmon.
(Angående förslaget, att ej såsom hypothek må antagas åtskilliga förut belånbara Canal-actier.)
Herr Commerce-Rådet Cronius:
Emot pluralitetens beslut, hvarigenom Aclier i Götha och Södertelje Ganaler, äfvensom i Hjelmare och Strömsholms Slussverk , blifvit förnekade all rätt att såsom hypothek begagnas vid låns upptagande ur Banken, nödsakas jag, uppå följande skäl, mig reservera : Hå Innehafvarne af dessa Adier för - Bil. till Banco-Utskottets Bet.