Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Nå, det måtte väl inte bli omöjligt.
Att låna
morgon eftermiddag.
Jag måste ha dem snart -- nu -- senast i MILDE.
skuld, som så oförmodadt stuckit upp hufvudet och så burdus måste betalas?
Det förändrar saken.
Hvad kan det vara för
spelat -- spelat högt och förlorat.
Jo, jo, men.
Oscar har begått en oförsigtighet, han har MILDE (knackar sakta i bordet).
Spelskulder äro hedersskulder, som väl farbror vet.
Nej, det vet jag inte; jag för min del känner OSCAR.
Ja, -- ja -- alltnog, jag måste betala genast.
inga ohederliga skulder.
sträcka mig pengar?
Farbror känner således ingen som kan för-
naturligtvis en vän -- kan vänta, tycker jag.
Han vill inte vänta.
Till det ändamålet, nej.
Din vän -- det är
Och om du inte betalar?
Så -- så -- lagsöker han mig.
Nå, så låt honom göra det då.
Det ska' ge OSCAR.
dig tid.
(Forskande)
Det är ju en spelskuld?
Ja visst, ja visst.
Hvad skulle det eljest vara?
(Går till fönstret.)
Nå, se
der är då ändtligen vagnen!
Det tycks, fru reksynålar.
(Går till venster 2.
Oscar slår sig för pannan och vacklar ut till vinster 1).
Ridan faller.
torska, som om ödet smidde tyngre vapen -- än
ANDRA AKTEN. Samma dekoration.
(Viola sitter vid ett bord, Nils sitter bredvid.)
bindande på en grafkrans, VIOLA.
Ge mig den der syrenqvisten, så är du snäll, Nils. Tack.
NILS (beundrande).
Så bra du gör allting.
ett par dagar, men jag vet inte hvad som fattas honom i dag; han är så ovanligt kinkig.
Tänder.
Tyst, gret inte Alf? Han har visst, hostat
litet i går. -- Nå, Nils, hvad tycker du om Stockholm?
Nej, de fattas inte.
Kanske förkylde han sig
Illa?
Det känns som när man står i ett tröskverk.
Nåja, inte är det så lugnt som på landet.
Men så har du heller ingenting sett af Stockholms märkvärdigheter.
Nationalmuseum.
Var du der i morse, efter du kom så sent?
Jag trodde inte att det gick an att komma förr.
Ock hvad tyckte du mest om?
Trappan.
Trappan?
Ja, den var så vacker.
Nå, fick du se paraden då?
orm med förgylda fjäll.
Om jag vore kung -- Hvad skulle då hända?
Ja, det var roligt.
Den såg ut som en lång
och bugta sig två timmar om da'n.
Jo, då skulle den få gå utanför mina fönster
Får jag klippa af den här qvisten?
(Hon ger honom en sax.)
hel dag?
Brukar din man ofta vara borta så här en VIOLA.
Inte ofta, men ibland.
Jag tycker inte om henne; hon ser ut som en hök.
Alf tycker jag om. skall bli hans vän.
Jag är glad, att din svärmor fick hufvudvärk.
Han är lik dig.
kan glädja din mor?
Tack, Nils.
Fins det ingenting hvarmed jag NILS.
VIOLA (räcker Nils handen).
Henne gläder endast arbete.
Jag har köpt henne en mössa med röda VIOLA.
band i.
Få se ändå om hon inte kommer att tycka om den.
Ack, den som hade några penséer!
Penséer voro mammas favoritblommor.
Jag skall skaffa.
NILS (stiger upp).
Haga.
Nåja, vi kunna ju fara dit och höra efter. venster 2.
Nils tar upp blommorna och beundrar vid fönstret).
Det torde bli svårt.
Kanske möjligen vid
Men tyst! nu gret Alf bestämdt.
(Springer ut till dem, lägger dem sedan varligt tillbaka och ställer sig _________
Att inte Oscar kommer!
(Får se Nils.)
Den Är han ännu qvar?
En idé!
Nåja, det
kunde ju vara en möjlighet. herr Sundin ensam?
Alf gret.
Har Viola lemnat
REKTORSKAN (sätter sig bredvid Nils).
bra söt tyrann, det måste man medge.
(Nils sätter sig stel och rak på närmsta stol.)
Viola har så ofta talat om sin barndomsherr Sundins bekantskap.
Viola talar inte ofta.
Ja, han är allt en liten tyrann, men en liten
vän, att det var för mig ett rigtigt nöje att göra NILS (orörlig).
min lilla sonhustru inte.
Men deraf hjertat är
Till de pratsjuka hör då
fullt deraf talar munnen och Violas hjerta är uppfyldt af allt, som är förknippadt med hemmet.
Violas gamla hem?
Herr Sundins egendom ligger ju alldeles invid NILS (orörlig som förut).
Jag har ingen egendom.
Bara en gård.
REKTORSKAN. NILS.
Som likväl inte afkastar så litet, eller hur?
Det fins de som ä' sämre.
kring, en kapitalist, som kan, utan att det generar, låta några tusen kronor springa när som helst?
Nej, inte precis.
NILS (som förut).
Herr Sundin är kanske, när allt kommer om-
herr Sundin skulle få en oförmodad utgift på en tre à fyra tusen kronor, hvad skulle herr Sundin då göra?
Om -- vi kunna ju antaga så på skämt --
Krypa i kurran.
NILS (fortfarande orörlig).
REKTORSKAN (hostar).
Men, om till exempel -- Viola skulle behöfva en lika stor summa för att reda sig ur NILS. något obehag -- hvad gjorde då herr Sundin?
Slog ihjäl den som förorsakat henne obehaget!
Den utvägen hade jag verkligen inte tänkt
Potatisen ger visst god skörd i år?
Vi ha inte skurit den än.
Skär ni potatisen?
Nej, den der är alldeles omöjlig.
(Vårdslöst)
Ja, när den är färdig i Mars (stiger upp).
Endera är han en idiot eller också -- -- -- _________ REKTORSKAN.
Alf har feber.
Jag törs inte lemna honom.
Behöfver du pengar, Viola.
VIOLA (från venster 2).
NILS (ser misstroget på Rektorskan).
Bara skämtar.
med, Nils!
Jag slutar bindningen inne hos mig.
Kom NILS.
VIOLA (hopsamlar blommorna).
Jag ska' skaffa penséer.
Det är inte värdt nu.
Du hittar inte.
Jag kan åka.
Haga hette stället (ser på klockan).
Hon är bara 6 nu.
jag aldrig sett.
En mer utpreglad slafnatur än den der, har VIOLA.
Nils natur är ädlare än de flestas.
Och hans gårdvarlika tillgifvenhet för dig är VIOLA.
rent af löjlig.
Jag finner den rörande.
det förvånar mig.
Att du inte gifte dig med honom i stället,
som Nils, hur mycket man än håller af dem (ringer).
Du känner ju Alm, Oscars vän och kamrat?
Ja. VIOLA.
Med Nils?
Man gifter sig inte med sådana
VIOLA (med ett halft leende).
Det är en hederlig man.
Det gläder mig -- för Oscars skull.
(Ställer VIOLA (till Selma, som hommer in).
(Går till venster 2, REKTORSKAN.
sig vid fönstret.)
Selma går i fonden.)
Elda i barnkammaren.
han vore motsatsen.
Hederlig!
Jag vet inte hvad jag ville ge om _________
REKTORSKAN (vänder sig om).
REKTORSKAN. OSCAR. från fonden).
(Oscar kommer trött
Har du lyckats?
hopsamla.
Nej, 500 kronor är allt hvad jag förmått REKTORSKAN. OSCAR.
Se här lika mycket.
Det är min skörd.
Tack mamma, tack.
Jag REKTORSKAN. OSCAR.
är ju ändå förlorad.
Förlorad är ingen, som inte sjelf vill gå under.
Den maximen låter bra.
blick och mod att använda dem.
Det fins utvägar för allt, endast man har
Hvad är mammas mening?
helst måste rädda dig från en upptäckt, som skulle kasta evig vanära öfver mitt namn.
Min mening är, att du till hvad pris som
Det ska' ge dig tid.
Tänd eld på böckerna om inte annat hjelper!
Jag har ju försökt allt.
en obetänksamhet!
Du råda mig till att med ett brott försona REKTORSKAN.
ett annat namn, föreställer jag mig.
Förskingring och förfalskning går eljest under
brottslig om du så vill; men Gud, som dömmer
Jag har varit felaktig -- ja,
uppsåt och inte handling, vet att jag i mina tankar aldrig varit -- en usel tjuf.
REKTORSKAN (kallt).
att öfvertyga menniskor om den saken.
Emellertid har jag bara velat visa dig att det fins utvägar.
För närvarande tycks det vara nödvändigare
Nej, sjelfförsvar!
Förr faller jag.
det är inte första gången som jag märker att du har för mycket af din fars blod i ådrorna.
Du glömmer att du inte faller ensam.
ohederliga instinkter kommit har jag inte vetat händerna.)
Det är ett hederligt arf.
Hvarifrån mina
förrän i dag.
(Sätter sig och gömmer ansigtet i REKTORSKAN.
sätta dig med armarne i kors och låta vanäran träda öfver din tröskel?
Nå, hvad ämnar du nu göra?
Tänker du
mor, skattar; men jag har ett annat, som väger tyngre i bedömmandets vågskål: jag har mod att erkänna och afbedja mitt fel.
Du ämnar! -- REKTORSKAN (häftigt).
Jag har kanske inte det mod som ni, min
OSCAR (stiger upp).
öfverseende, ja.
Här fins ingen annan hederlig utväg.
Ödmjuk och ångrande vädja till direktionens
Och om -- det der öfverseendet -- uteblir?
Ja, då -- -- då få vi se tiden an.
De der manliga åsigterna må du behålla för REKTORSKAN.
dig sjelf!
Sätt dig i spisvrån och vänta.
ska' inte upphöra att kämpa för din räddning
(Med passion)
undgå skammen att utpekas som mor till en dömd förbrytare vore jag färdig att offra min högra hand OSCAR. -- ja, min eviga välfärd.
Det förefaller mig som om jag aldrig sett er
förrän nu, min mor.
man, sedan du var så stor att du kunde gå, och män tycka om att bli bedragna.
Har du talat med Alm?
Jag har behandlat dig som
REKTORSKAN (beherrskande sig).
på hans rekommendation som platsen lemnades
Han kommer hit i qväll när det blir mörkt, för att höra hur det är.
Har jag då pengar har han lofvat tiga, för vår gamla vänskap -- har jag använda hela sitt inflytande. inte ... i hvad fall som helst har han lofvat att
Han är obeveklig.
Som du vet var det
mig och han anser sig således stå i dubbelt ansvar.
REKTORSKAN (drager ett djupt andetag).
söka hvad jag förmår.
Jag ska' inte jag förr strypa honom än låta den ödesdigra
Jaså, han är obeveklig!
Nå så vill jag för-
Vore jag stark, skulle hemligheten lemna hans läppar.
Men nu är jag blott en svag qvinna och ämnar kämpa med en blott en mor kan gråta, tigga, bedja.
Jag ska' ja, hans fot om så behöfs -- jag skall vädja qvinnas vapen.
Jag ska' gråta, tigga, bedja, som släpa mig till hans knän, kyssa hans hand -- till hans ställning som far, som make och inte
upphöra att anropa hans barmhertighet förrän
jag lyckats aflocka honom det löfte hvarpå din
välfärd beror.
Se der hvad jag skall göra.
är hundra gånger mer från min sida än hvarje vis du skulle kunna ha förmått dig.
uppskrufvad kraftansträngning, till hvilken möjligt-
Min mor, ni förolämpar -- --!
lades i mina armar, tackade jag Gud att en son var mig född.
I hans själ skulle jag ingjuta den
Tyst, låt mig tala!
När du för första gången
REKTORSKAN (passioneradt).
kraft, det hänsynslösa mod, den okufliga energi, som hotade att spränga min.
Hur fullkomligt har jag aldrig vetat förrän i dag.
(Lugnare) I samma ögonblick du ger ditt felsteg till pris åt verldens dom, upphör du att vara min son och jag ska' i alla tider beklaga att jag i stället OSCAR.
för en man födt en feghjertad pultron till verlden!
Men... min mor -- -- --
REKTORSKAN (hejdar honom med en åtbörd).
Säg mig till när Alm kommer!
Drömmer jag?
Var detta min mor, min OSCAR.
ärade, aktade, rättänkande mor, som talade?
Nej, nej -- jag hörde miste -- det kan, det får inte finnas någon fläck der.
Min olycka har förvirrat
hennes förstånd -- hon talade i yrsel.
-- Min nej, jag vill inte tänka på hennes ord vidare.
stackars, stackars mamma! -- Men ändå...
Nej, Det vore att begå en orättvisa mot henne sjelf.
Fins det då ingen möjlighet att anskaffa dessa olyckliga penningar!
Men i dag har jag pröfvat
mina vänner, och det fans inte en som höll profvet. bref).
SELMA (från fonden med ett
venster 2.
Oscar bryter brefvet och läser:) »Misstankar måste ha uppstått.
Extra revision af kassan och böckerna är anbefalld i morgon klockan tio.» -- Intet namn och stilen förvänd.
Man är försigtig.
Nåväl, så är tärningen kastad.
Tag hit!
(Selma lemnar brefvet och går till
tömma förödmjukelsens bägare i botten.
Något värre borde det inte kunna bli -- Alm har stort aldrig brottet, och hon ville...
Kan jag då inte inflytande och...
Hon förebrådde mig upptäckten, få dessa ord ur mina öron!
Hon menade dem _________
aldrig -- aldrig!
Är då hela verlden förpestad?
fjerndelen väntar ännu på att bli, utom några få, som låtit vaccinera sig med fårkoppor eller imJag känner mig lika knäsvag som om jag hade hela turkiska riket i benen.
Nej, inte hela, bara tre fjerndelar.
pregnera sig med galla som jag.
Fördömda trappor!
Kanske att farbror önskar sitta ned och hvila?
Ja, kanske det, ja.
God qväll, skulle jag väl
Tittade egentligen upp för att höra efter om du känner dig något »oskyldigare» än i gar.
Oskyldighetens tillstånd är förbi, det vet väl MILDE.
haft en fördömd batalj att utkämpa med min
Jag skulle ha kommit förr, men jag har
fiende om ett glas punsch, som jag var nog artig att bjuda honom på i går, och som han har varit nog oartig att vilja ge mig igen i dag.
Hur mår Viola?
(Sätter sig i soffan.)
Bra, tror jag.
Jag har inte sett henne i dag.
banken hela dagen?
Jaså, inte det. -- Du har således setat på OSCAR.
Nej, jag har inte varit der; jag...
Att stå på egna fötter är visst mycket
Ingenting nytt för
bra, men att sitta i andras soffor är heller inte så illa (sätter sig beqvämt). resten?
Är -- spelskulden betald?
Nej, jag har beslutat att finna mig i följderna.
Såå, verkligen?
Farbror...
det händer ju ofta att oförutsedda händelser inträffa -- så behöfver jag inte be farbror att stå vid Violas sida, men det är om Alf jag vill tala.
Om något -- något oförutsedt skulle inträffa --
Det har alltid varit min förhoppning att få öfverAlltnog, jag har ändrat tanke och...
På hur stor balans är du?
Balans!
lemna hans uppfostran i mammas händer, men...
låta narra mig af ett falskt spår.
Ja, jag är en alltför gammal jägare för att
jag, i dag är jag säker.
Till Violas vän kan du tryggt anförtro dig.
Nåväl då, nej.
I går tviflade
Och den måste vara betäckt?
Senast i qväll.
har pengar.
När handling tarfvas, då får ord hvila.
Viola!
litet kapital, som en af hennes vänner förskaffat henne.
Ja, ungefär den summa du behöfver.
först nu!
Viola har pengar och det säger farbror mig MILDE.
skulds» verkliga beskaffenhet, teg jag.
Till mättande af en spelares glupskhet hade de penningarne aldrig utlemnats; men nu är det annat.
Jag är räddad, räddad!
Så länge jag kunde tvifla på din »heders-
Så tycks det -- för den här gången.
Nej, för alltid.
Den ångest jag utstått, de OSCAR.
MILDE (torrt).
bittra erfarenheter jag fått göra har gifvit mig en lexa som jag aldrig glömmer.
Åh, hur lätt jag omfamna dig (omfamnar Milde).
Men det är från venster 2.) Hvart ska' du gå? andas!
Hur härligt det käns!
Farbror jag måste sant -- (ringer.
Selma klädd att gå ut, kommer
Till doktorn.
Frun tror att lille Alf är sjuk.
Gå först in till rektorskan och bed OSCAR.
henne vara god och komma hit genast.
(Selma en förfärlig dröm!
går till höger.)
Alltsammans förefaller mig nu som MILDE.
är inte individens utan nationens, Oscar, och det gör saken så mycket sorgligare.
Du hjelpes upp i dag, en annan faller i morgon.
Jag har lefvat för länge eller för kort.
Det onda ser jag, men
Och mig som en bitter verklighet.
Din svindel
botemedlets uppvaknande får jag inte upplefva. fyrspann tusen och åter tusen kasta sig i besingyllene mantel eller dö.
Det sofver, söfdt af lyxens konung framför hvars ningslös yra, för att rycka till sig en flik af hans OSCAR.
Och botemedlet heter?
niskan att söka förädla hvad hon har, i stället för att som nu försöka lysa med hvad hon inte har.
Men se der ha vi fru rektorskan. _________
Ärlig stolthet, min gosse, som kommer men-
Är Alm kommen?
REKTORSKAN (hastigt från höger).
träffat.
Pengarne äro anskaffade.
Nej, något mycket, mycket lyckligare har inREKTORSKAN. OSCAR.
Jag är räddad, hör du mamma, räddad!
Jag antar att det är slumpen, som vi ha' att tacka.
Tyst, vänta!
(Drar ett djupt andetag.)
som om Viola har ett litet kapital.
Och det visste du inte?
Ja... ja... jag vet verkligen inte.
Det tycks REKTORSKAN. OSCAR (skämtande).
Se der står min räddare.
Man kan väl inte veta allt heller, lilla mamma.
Han! -- Nå, det kan inte hjelpas.
Hvilket vapen är det svartaste som fins, Oscar?
Bläck och penna.
God afton, fru rektorska!
(Låtsar skrifva.)
(Oscar går till venstr 1.)
Af innersta, upprigtigaste hjerta beklagar jag, fru rektorska, den tunga sorg ni haft att genomgå.
Mycket rigtigt.
Skaffa mig det, är du snäll!
-- på hvad vis vet jag ännu inte -- räddat vårt
Ert beklagande kan jag undvara, men att ni,
namn från en outplånlig fläck, det glömmer jag aldrig.
Jag har blott ett medel att visa min tacksamhet:
Viola skall från och med i dag ha ett säkert stöd i mig.
Det ordet var värdt ett högt pris.
DE FÖRRE. OSCAR. saker).
OSCAR (från venster med skrif-
Se här hvad farbror önskade.
modar att det, med dina relationer, inte blir någon svårighet att få ut summan genast.
Nu behöfs bara Violas underskrift.
Jag för-
MILDE (skrifver).
ster 2).
Så lätt har jag inte andats på månader!
Viola behöfver naturligtvis ingenting veta.
Nej, ingen alls, (tar papperet och går mot ven-
Eljest torde hon knappast skrifva under.
Hå, dermed är ingen fara.
OSCAR (glädtigt).
Hon är, gud ske
lof, en hustru sådan hon bör vara.
Hon hvarken _________
reflekterar eller resonnerar.
Alf är sjuk, och...
het, tänker jag.
Ge honom litet prinsens droppar, det bör bekomma hans furstliga blod godt.
Jaså, min lilla hustru, att du har hemligheter för din man?
Åh, det är väl inte så farligt med hans hög-
vetat förrän i dag.
Ja, du är ju kapitalist, och det har jag inte VIOLA.
Farbror Milde.
Har han! -- Är det sanning, farbror?
Ja, -- det är sanning.
Jag behöfde just händelsevis den summa, som du disponerar.
Jag antar, att du ingenting har emot att låna mig den på några dagar?
Du ska' få så hög ränta att sjelfva en Shylocks afkomling skulle kunna känna sig belåten.
Skrif ditt namn just här, så prydligt du förmår.
Det är allt hvad som behöfs.
Den underrättelsen kom mig särdeles väl till
Måste jag skrifva under?
Visst måste du.
Jag menar: kan du tvinga mig?
Tvång kan ju aldrig komma i fråga; det gör VIOLA.
du naturligtvis frivilligt.
mina och Alfs. Så äro de.
Farbror sade att dessa pengar voro mina -- MILDE.
Då vill jag helst inte låna ut dem.
Hon både reflekterar och resonnerar.
Seså, var inte barnslig nu, Viola!
Du måtte OSCAR (otåligt).
väl inte tro att jag vill taga din skatt; jag vill ju bara låna den.
inte att röras i och för annat än Alfs räkning.
Det gör mig ondt; men farbrors gåfva kommer
Är det något annat du önskar, Oscar?
VIOLA (med handen på låset).
REKTORSAN (till Oscar).
fins mer än både du och jag anat.
Säg henne sanningen, det är mitt råd.
ningen, så hör den då.
Jag har råkat i ett stort timme kunna följderna bli oberäkneliga.
Hvilka följder?
Nåväl då, efter du tvingar mig att säga san-
bryderi, och har jag inte penningarne inom en
större summa ur banken.
Din man har, utan att säga till, lånat en
Han har stulit!
Hans »lån» har blifvit upptäckt och måste genast återbetalas.
Seså, nu vet du hvartill ditt kapital skall användas.
Ett opassande uttryck, som inte begagnas.
Men han har vänner -- andra resurser.
Mina pengar äro således din sista räddning?
Min sista räddning.
(Med lättnad):
Seså, i OSCAR.
Guds namn, skrif nu under!
(Sätter pennan i hand på Viola, sam viljelöst emottager den.) sig).
VIOLA (kastar pennan ifrån
Nej, jag skrifver inte under!
Du nekar!
sist!
Jag trodde att den aldrig, aldrig skulle
Ja, jag nekar.
Så kom ändå min stund till
Jaså, Oscar, att fjollan skulle utan vidare rädda dig från följderna af ditt lättsinniga lif och pligtskyldigast kasta mera bränsle på den eld vid hvilken du sakta stekt henne i åratal!
Viola, du rasar!
tryck, som sammanpressat min själ till en värdegodt i min natur.
Nej, endast andas ut efter ett femårigt för-
lös massa och förqväft allt, som var ädelt och MILDE.
Min aning!
liga och jag hör till dem.
Olycklig, du!
Somliga qvinnor tåla inte vid att bli olyckOSCAR. VIOLA.
torkade af förakt öfver det ömkliga gyckelspel, för att brytas så snart tillfälle gafs -- då kände
Ja, är det inte förvånansvärdt?
När tårarne
som upppfördes qväll på qväll, när löften gåfvos du dig belåten.
Du hade fått frid i ditt hem, din önska, till den blinda, viljelösa nolla, som du
hustru utvecklade sig, så bra du någonsin kunde kallade »en hustru i sino prydno».
Att hennes
hjerta under tiden förblödde, droppe efter droppe. det såg du aldrig.
eftermiddag!
Äro då afgrundens alla makter lösa denna VIOLA.
Alltnog, jag skrifver inte under.
Hon skrifver inte under!
Men hvad lönar det att tala om allt det der?
OSCAR (mekaniskt).
vanärad mans hustru.
Du måste, Viola.
Betänk, att du blir en VIOLA.
tryckte en annan qvinna i sina armar och bröt de eder han svurit min döende mor.
O, min Gud, min Gud!
Det är jag redan.
Det blef jag den dag han
lyckans bägare så som du har delat vår, Oscar.
Neka om du kan.
Man delar inte ostraffadt
Sötman för dig, bottensatsen för mig.
Din hustru har för dig ingenting annat varit än en lifstidsengagerad hushållerska, en värdelös skugga på
ett solbelyst lif, ditt hem endast en hviloplats der du hämtat nya krafter till nya nöjen, ditt barn...
skyllningar!
Jag har inte varit sämre make än de fleste.
Håll upp, håll upp med dessa vansinniga be-
hustrurs hjertan, som äro förenade med dessa flesta?
Det är möjligt!
Men har du sett ned i de
min son den äran att stanna under hans tak. drag).
Det bara förvånar mig, att du så länge gjort VIOLA (drager ett djupt ande-
Det var för barnets skull.
såvida inte mannens förbrytelse är sådan, att den kan dömmas af lag.
Och hvad hade min man sådant dåd fins intet straff.
Ni skulle ha tagit gjort?
Endast krossat sin hustrus hjerta, och för barnet ifrån mig, uppfostrat honom i förakt för den förrymda modern och gjort honom till en lika hjertlös egoist som hans far, och det ville
På en frånskild hustru faller alltid skugga,
jag inte.
Hur jag grubblat nätter och dagar för barnet -- det vet blott Gud.
att finna en utväg att krossa bojan utan att skada OSCAR.
Farbror, säg att jag drömmer!
skrif under.
Gör slut på det här opassande uppträdet och VIOLA.
öppnar sig?
Frivilligt stänga den räddningens dörr som REKTORSKAN.
din son i förakt för den förrymda modern.
Är det då bättre att uppfostra honom i förakt för den straffade fadern?
Du yttrade nyss att vi skulle ha uppfostrat
är bättre att Alf lär sig förlåta en brottslig far än akta en som ingen aktning är värd.
Ja, ja, ja. jag vet.
Det ena är rättvist, det andra orättvist Det
och öfverskyla.
Men hvarför skola vi förlåta och öfverskyla?
Derför att vi äro kristna?
En hustru skall förlåta
derför att vi äro qvinnor.
En man, som döljer qvinna, som blottar sin mans, en låghet.
Nej, det der öfverskylningssystemet är, måste vara falskt!
sin hustrus felsteg, anses begå en svaghet -- en
som...
Är detta Viola, Viola som talar!
det »mönstergilla» hufvudet, ja.
Glädits åt att det inte fans några tankar inom
älskat dig, så varmt, så innerligt, Oscar, och om min kärlek inte haft så svårt att dö!
Om jag bara inte
(Högt):
Men betänk dock, olyckliga, att han är ditt afgudade barns far.
Hon måste skrifva under om jag också --
att fordra tacksamhet.
För en påtvingad gåfva har man inte rätt OSCAR.
Medlidande, Viola!
ha lärt mig det?
Der jag, tack vare ditt
Medlidande?
Ah, i sanning, hvar skulle jag
exempel, behandlats med en missaktning, som spridt sig ända ned till tjenstfolket.
medlidande med mig?
Hur ha ni inte förödmjukat, pinat, marterat mig, ni två, du och din mor?
I stort som i smått tvungit mig efter er vilja, för mitt barn!
att slutligen sammangadda er för att beröfva mig OSCAR.
Men det tordes du ändå inte, Oscar.
Har jag gjort allt detta, jag?
jag är sådan ni gjort mig.
Ja, inte sannt min fru, jag är förfärlig; men REKTORSKAN.
vidunder som du.
På sex månader skapar man inte ett sådant VIOLA.
flytande var det som tog emot mig i mitt nya smugit sig mellan mig och min make.
Det är ni som lärt honom att beakta sina rättigheter
Ni har vistats här alltid, min fru.
Ert in-
hem och som sedan dess, lik en mörk skugga,
som man, men som glömt lära honom hans skyldigheter som menniska.
Det är ni, som i afguhonom till en pligtförgäten make, en dålig far för hans passioner. disk tillbedjan för det kön han tillhör, uppfostrat och god son, endast genom de eftergifter ni giort
ska' få draga hvart du vill.
Skrif under och jag lofvar att du med Alf VIOLA.
mor och kanske en dag känna hur mitt barns hjerta vändes från mig till den ärade, aktade fadern?
Ni glömmer, min fru, att en af lagen
För att lefva samma föraktade lif som min
dömd man har inga, icke ens moraliska rättigheter öfver sitt barn.
Alf blir nu min, helt och hållet min, och jag får uppfostra honom som jag vill -- i sanning framför allt.
Befall henne då, Oscar, att skrifva under!
Jag har redan befallt allt för mycket.
Att stå maktlös inför en galenskap sådan som
arbeta.
Men hur ska' du lefva?
Du är inte van att VIOLA.
REKTORSKAN (till Viola).
händer har din hustru nu i åratal arbetat för att kläda sig och sitt barn.
Arbetat, du!
Är jag inte?
Ser du, Oscar, med dessa sina
kring din mors axlar, var verkligen af mina egna
Ja, just jag.
Schalen, som du i går svepte
händer, fast du trodde att jag villigt eftersade en kostat, ingenting fått kosta dig, ty jag har velat, var det ju det, som drog så stora summor ur hushållskassan.
förestafvad lögn.
»Prinsens apanage» har ingenting att han skulle ha mig att tacka för allt, och ändå
Nog barn!
Du blir oädel.
det skulle jag kunna förlåta dig; att du gjort mig vi ha talat ut.
Att du gjort mig olycklig, Oscar,