Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Häruti instämde Herr Lagerhjelm * P. ? samt Doktorerne Gumwlius och Annerstedt. af Prosten Tellbom: ”Såsom inledning till det tillstyrkande, hvarmed detta utlåtande afslutas, har Utskottet afgifvit en opinions-yttring rörande ‘‘orsaken till den missgynnande 14 Stats-Utskottets Utlåtande, N:a 214. ställning, hvaruti Strömsholms kanal-bolag sig för närvarande befinner^, och förklarat, att denna orsak "icke ensamt är att söka uti framlidne öfverste-löjtnanten Edströms beräkningar".
Efter detta förklarande, hvars riktighet jag icke vågar förneka, har man bort kunna antaga, att Utskottet vetat, hvaruti denna orsak för öfrigt bestått.
Härom har Utskottet dock ej meddelat mera, än att orsaken (ltorde hafva kunnat till icke ringa del förekommas, derest bolaget iakttagit mera förutseende och bättre vakat öfver arbetets ut förandet
Det klander, som i detta yttrande mot bolaget uttalas, hade, åtminstone hvad den bristande vaksamheten öfver arbetets utförande angår, bort på några likaledes meddelade sak-upplysningar grundas, för att skäligen kunna anses befogadt.
Den Utskotts-afdelning, som behandlat frågan, har i sitt förslag till utlåtande yttrat endast, att orsaken “torde hafva kunnat till någon del förekommas, derest bolaget iakttagit mera förutseende"; men detta yttrande har af Utskottet blifvit skarpt på det sätt, som af utlåtandet inhemtas.
Mot denna skärpning nödgas jag reservera mig, emedan den saknar tillräckligt skäl, då inom Utskottet alltför obetydlig underrättelse kunnat meddelas, hvaruti den klandrade bristen i vaksamhet öfver arbetets utförande bestått, och alldeles icke blifvit upplyst, i hvilken mån denna brist föroisakat bolagets "missgynnande ställning''. Xso 2S4.
Ank. lill Exp.-Utsk. d. 26 Juni 18äl, kl. 1 e. m.
Utlåtande, i anledning af räckte motioner, om anslag för Strömsholms kanals ledning antingen till Westerås eller till Köping. IV. A.) Inom Välloiliga Borgareståndet hafva blifvit väckte och till Stats-Utskottet remitterade tvänne motioner, angående förändring i ledningen af Strömsholms kanal, nemligen: a) af Herr Ekholm, som anfört, att efter sistlidne riksdag undersökning försiggått angående möjligheten att teda Strömsholms kanal till Westerås stad och att kostuadett Stats- Utskottets Utlåtande, N:o 214.
15 derföre blifvit utaf ('helon för medlersta väg- och vatten-byggnads-distriktet, Majoren C. A.
Olivekrona, sorn uppgjort plan och kartor öfver den nya kanal-ledningen, beräknad till 1,061,595 r:dr banko.
Fördelarne af denna förändring af kanal-sträckningen vore stora och hvaribland företrädesvis förljente att omnämnas, att den besvärliga seglingen genom Qvicksund undvekes, vägen betydligen förkortades samt att kanalen erhölle till utgångspunkt en stad med högst liflig omsättning, hvarifrån bergslags-orterna, sorn af kanalen genomskäras, kunde till större delen förses med deras hufvudsakliga förnödenheter.
Skillnaden emellan den summa, sorn erfordrades lill kanalens fullbordan, enligt den fastställda planen och det belopp, hvilket med den af motionären förordade förändring blefve nödig, utgjorde 223,227 r:dr banko.
Med föranledande häraf har motionären anhållit, att Rikets Ständer ville för kanalens ledning till Westerås bevilja ett anslag, utan återbetalningsskyldighet, motsvarande §:delar af den summa, som till kanalens fullbordan i denna riktning ansetts erforderlig, enär det vore att hoppas, att deri öfriga tredjedelen torde kunna åstadkommas genom aktieteckning i staden och den angränsande orten, hvarmed början redan blifvit gjord ; b) af Herr Boswus, hvilken, under förutsättning af den händelse, att Kongl. Maj:t icke skulle i nåder bifalla en af Köpings stads äldste i Augusti månad förlidet år gjord underdånig ansökning om nådig Propositions aflåtande till Rikets nu församlade Ständer, angående erforderligt statsanslag för en ”diversion” af Strömsholms kanal från närheten af Trångforss bruk till sistnämnde stad, under kanalens ännu ej fullbordade ombyggnad, och -tiH stöd för hvilken ansökning stadens äldste sökt ådagalägga de för det allmänna vigtiga fördelar, som en dylik förändring i kanalens nuvarande utlopp skulle medföra, både lill följd af en jemförelsevis billig anläggningskostnad och derigenom att Strömsholms kanal-led sålunda 1 närheten af Hjelmare kanal och slussverk anslöte sig till den af framlidne Ofverste-Löjtnanten Edström utarbetade, plan, att genom den så kallade Svea kanal sammanbinda sjön Mälaren med Götha kanals segelled i Wenern, — derest icke den numera af Kongl. Maj:t oktrojerade järnvägsanläggningen emellan staden Orebro och lastageplatsen Hult snarare komme till fullbordan, — föreslagit, dels att, med hänsigt till de stora fördelar, som ej mindre Westmanlands än äfven Stora Kopparbergs läns bergslager samt andra sädesrikare provinser skulle erhålla medelst Strömsholms kanals utlopp genom Köpings å i Mälaren, och den lör en högst betydlig varutrafik sålunda för framtiden underlättade möjligheten att begagna både Stockholm och Götheborg såsom stapelplats, Rikets 16 Stats-Utskottets Utlåtande, IV:o 214.
Ständer måtte frånträda desas vid 1840 års riksmöte fattade .beslut, ”att några vidare tillskott utöfver då beviljade 600,000 r:dr b:ko statsmedel icke finge för Strömsholms kanals ombyggnad påräknas af det nya kanalbolag, som äfven i sådant hänseende organiserat sig," dels äfven att Rikets Ständer, under förutsättning att sagde kanalbolag för dess de! medgifver den sålunda projekterade förändringen af kanalens utlopp vid Köpings stad, i stället för vid Strömsholms våg- och lastageplats, ville anvisa de medel, hvilka kunna öfverstiga de för denna sistnämnde ledens ombyggnad ifrån Trångfors beräknade; i hvilket hänseende motionären upplyst, att, enligt en på Köpings stads enskilda bekostnad af kaptenen vid flottans mekaniska korps C. E. Nordström verkställd undersökning med dithörande kartor och kostnadsförslag, Strömsholms kanals ombyggnad från Trångfors till Köping skulle, jemte ifrå— gakommande jordersättningar, uppgå till 944,278 r:dr, hvilket belopp likväl sedermera, vid en af kanalens Ofver-mekanikus Majoren Kleen öfver kostnadsförslag^ anställd granskning, antagits böra ökas till omkring 1,200,000 r:dr.
Utskottet erkänner väl, att en förändrad sträckning af Strömsholms kanal, på sätt motionärerne föreslagit, skulle medföra ej obetydliga fördelar för den af ifrågavarande städer, dit kanalen kunde komma alt ledas; men som för verkställigheten af ett sådant företag erfordras stora uppoffringar å statens sida, dem Utskottet icke anser sig böra tillstyrka, hemställer Utskottet, att motionärernes framställningar om Strömsholms kanals förändrade ledning, vare sig till Westerås eller Köping, icke må till någon Rikets Ständers åtgärd nu föranleda.
Stats-1tskottets Utlåtande.
N:o 215. 17 .\:o 215.
Ank. lill Exp.-Utsk. d. 26 Juni 1851, kl. 1 e. m.
Utlåtande, i fråga om anslag till kyrkobyggnad i Knäreds församling i Hallands Län. IV. A.) Hos Kongl. Maj:! har Knäreds församling i Hallands län, jemte förmälan, hurusom, sedan församlingens gamla, till en del förfallna, kyrka med afseende så väl å utrymme som beskaffenhet befunnits icke längre kunna motsvara sitt ändamål, och församlingen af sådan anledning för några år tillbaka, efter vidtagna förberedande åtgärder, gått i författning om uppförande af en ny kyrka, i öfverensstämmelse med dertill uppgjord och i vederbörlig ordning stadfästad ritning, samt detta kostsamma och för socknens innevånare i hög grad betungande byggnadsföretag, vid slutet af September månad 1848, hunnit nära sin fullbordan, församlingen genom olyckshändelse blifvit beröfvad nästan hela frukten af sina ansträngningar, enär den nya tempelbyggnaden, genom tornets instörtning, till stor del förvandlats till en grushög, i underdåninghet anhållit, att, då församlingen genom denna olyckshändelse blifvit försatt i en så mycket svårare belägenhet, som den i hopp om den nya byggnadens snara fulländning redan förut hade till någon del låtit nedrifva den gamla kyrkan och sålunda nu befunne sig i saknad af ett passande och värdigt rum för sin offentliga gudstjenst, på samma gång den icke egde förmåga att bestrida de för ny kyrkobyggnad erforderliga kostnader, Kongl. Maj:t, med afseende å dessa förhållanden och enär en emot kyrkans byggmästare och hans borgesman påbörjad rättegång, hvilken syntes blifva långvarig, lemnade föga utsigt alt för deri gjorda förlusten vinna någon ersättning, i nåder måtte täckas af allmänna medel tilldela nämnde församling en så stor summa, att en ny kyrka dermed kunde uppbyggas.
Efter det Kongl. Ofver-intendents-embetet, som unfått nådig befallning alt afgifva underdånigt förslag å den kostnad, som för nyssnämnda ändamål kunde finnas erforderlig, uti memorial af den 8 sistlidne April omförmält, att, med ledning af de i ansökningen medkill. till R.
Prof. 1850 1851.
4 Sami. 1 Afd. 2 Rand. 20 Haft. 3 IS Siats-Utskottets Utlåtande, Ko 215. delade upplysningar om den inträffade skadans beskaffenhet och omfattning, embete! ansett sig kunna antaga, att, vid kyrkans återuppbyggande åtminstone choret och Östra delen, till hvilka olyckan icke sträckt sig, kunna och böra bibehållas, samt att, under sådan förutsättning och med beräkning derjemte, att den nedrasade byggnadens materialier äro till någon del användbara, kostnaden för kyrkans fullbordande blifvit, på sätt bifogadt förslag utvisade, beräknad att uppgå till 16,984 r:dr 17 sk. tuko, om församlingen, såsom vanligt, utan ersättning fullgör dagsverken och körslor, men i annat fall till 6,724 r:dr samma mynt utöfver nyssnämnde summa; samt Kongl. Maj:t, af de till målet hörande handlingar inhemta!-: att år 1845, då meranämnde församling för ifrågastälid kyrkobyggnad begärde och erhöll understöd genom kollekt och stambok öfver hela riket, vitsordades af vederbörande etnbetsmyndigheter, att socknens 59?53 oförmedlade, till 43||j. förmedlade, mantal, voro fördelade på 74 åboer och 16 jordtorpare; att folkmängden, uppgående till 1,972 personer, vore i allmänhet obemedlad; alt jordmånen, sorn vore af svagaste beskaffenhet, på sin höjd lemnade en afkastning af tredje till fjerde kornet; hvartill komme, på sätt nu sednast ingifna ansökningen jemväl innehåller, att församlingen vid tiden för ifrågavarande kyrkobyggnad blifvit i flera afseenden beröfvad fördeiarne af ortens förnämsta näringsgren; att den under de tre sista åren i brandstods-ersättning utbetalt 5 å 6000 r:dr biko och att årliga bidrag mäste lemnäs tilt kyrkokassan, hvars inkomster icke voro tillräcklige att ens till tredjede len betala ränta å kassans till 5,000 r:dr biko redan uppgående skuld; så har i betraktande af hvad sålunda förekommit och då dessa förhållanden syntes vara af beskaffenhet, att i hög grad påkalla det allmännas deltagande och bistånd, Kongl. Maj:t, uti nådig skrifvelse till Rikets Ständers Stats—Utskott af den 7 nästlidne
Maj, med öfverlemnande af den underdåniga ansökningen, föreslagit, att Rikets Ständer, som icke sällan visat sig behjerta enskilda menigbeters behof af understöd, måtte åt Knäreds församling för ofvan uppgifna ändadamål bevilja ett räntefritt lån af 16,000 r:dr biko, med skyldighet för församlingen att fem år efter lånets erhållande hörja återbetalning deraf med så stort belopp årligen, som Rikets Ständer, med hänsigt till de i ansökningen åberopade omständigheter, kunna finna skäligt att bestämma; anseende Kongl.
Maj:t det vilkor vid lånets beviljande dessutom böra fästas, att den ersättning, församlingen för den gjorda lörlusten möjligen kan i laglig väg erhålla, uteslutande må till afbetalning af länet användas; och har Kongl. Majit tillika förmält, att Kongl. Majit meddelat nådig befallning åt Dess Justitiae-kansler att tillse, om och *i hvad mån någon felaktighet vid den fastställda ritningen och dertill hörande kostnadsför - Stain-Utskottets Utlåtande, No 215.
19 slags uppgörande vållat den timade ölyckan, samt att, i sådant fall, vidtaga den laga åtgärdr hvartill omständigheterna föranleda.
I sammanhang med Kongl. Maj:ts nådiga framställning har Utskottet jemväl förehaft till pröfning en inom Bonde-ståndet af riksdagsfullmäktige!) David Andersson från Hallands län väckt, till Utskottet remitterad, motion, deruti motionären, med hufvudsakligt andragande af hvad som uti högstberörda nådiga skrifvelse finnes anfördt, och under åberopande af de ömmande omständigheter, som vid denna fråga sig förete, anhållit, att Rikets Ständer måtte behjerta det olyckliga läge, hvari Knäreds församling, utan eget förvållande, sig befunne samt för uppförande af en ny kyrka derstädes bevilja oftanämnde församlingsboer ett statsanslag, utan återbetalningsskyldighet, af 15,000 r:dr b:ko, hvilken summa utgjorde föga mera än hälften af hvad det sammanstörtade templet kostat.
Hvad de Utskottet, i afseende på meranämnde understöds erhållande, tillställda handlingar innehålla har Utskottet tagit i öfvervägande; och då den ifrågaställa kyrkobyggnaden svårligen lärer kunna, utan högst kännbara uppoffringar, utföras af denna föga folkrika, af mindre bemedlade personer bestående, församling, som för kyrkans uppbyggande redan vidkänts betydliga utgifter och numera icke eger några till dess uppförande å nyo disponibla tillgångar; så och i betraktande deraf, att förbemälda församling jemväl skall, enligt hvad upplyst blifvit, svårighet möta att på enskild väg erhålla ett för ändamålet erforderligt lån, anser Utskottet statens mellankomst, i å.-tt specielt fall som detta, skäligen kunna ega rum, hvadan Utskottet, utan att likväl vilja understödja Riksdagsfullmäktigen David Anderssons motion om direkt statsanslag, får, med afseende å hvad Kongl. Mäj:ts nådiga skrifvelse innehåller, tillstyrka, att, för uppförande af en ny kyrka i Knäreds församling i Hallands län, ett lån af 16,000 Rdr må af Riksgäldskontorets mede* utgifvas, emot vilkor, att, sedan detta lån under fem års tid innehafts utan ränta, 6 procent af detsammas ursprungliga belopp till Riksgäldskontoret, före hvarje års slut, inbetalas, af hvilka 6 procent först beräknas 4 procent årlig ränta å det återstående lånekapitalet, hvarefter det belopp, som derutöfver skall erläggas, kommer att såsom kapitalafbetalning å lånesumman afgå, intilldess denna är till fullo godtgjord; börande församlingen, innan detta lån af Riksgälds-» kontotet utbetalas, hafva afiemuat sin till Riksgäldskontoret utgifcr / 20 Stats- Viskottets Utlåtande, N:o 216. al Fullmäktige derstädes godkända förbindelse att behörigen fullgöra de för lånet stadgade betalningsvilkor, bland hvilka jemväl bör intagas det stadgande, att den ersättning, församlingen för den genom kyrkans förstöring gjorda förlusten möjligen i laglig väg kan erhålla, uteslutande må till afbetalning af lånet användas.
\:o 21(6.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 1 Juli 1851, kl. 1 e. m.
Utlåtande, i anledning af erhållen återremiss af utlåtandet N:o 64, angående äskadt anslag för beredande af rättelse uti beräknandet af salpeter-hjelpen inom provinserna Småland och Öland. (/• A) Förenämnde betänkande, deruti Stats-ulskottet förklarat sig vara af frågans outredda skick förhindrad att tillstyrka Rikets Ständer beviljandet af ett utaf Kongl. Majit uti Nådig Proposition äskadt årligt anslag af 11,000 ridr för beredande af rättelse uti beräknandet af salpeter-hjelpen inom provinserne Småland och Öland, har af Ridderskapet och Adeln samt Presteståndet bifallits, men af Borgare- och Bondestånden blifvit återremitterad!, på grund af anmärkningar, hufvudsakligen innehållande, att då Utskottet ansett ärendet hafva varit i ett outredt skick, en utredning dera/ bordt företagas, innan detsamma till Rikets Ständers afgörande framlades, hvilket icke kunnat hafva varit omöjligt under riksdagens lopp: att i händelse de Småländska länen verkligen, lidit orätt, deni så fort sorn möjligt böra vederfaras rättvisa; att Utskottet derföre bort yttra sig öfver sjelfva hufvudfrågan, eller huruvida de Småländska länen äro skyldige att fortfarande erlägga salpeter-hjelpen efter markegängspris, då den i de öfriga länen utgår endast efter kronovärdi; samt att frågan om ersättning lör minskade inkomster, hvilken möjligen erfordrade en vidlyftigare utredning, kunde sedermera, utan alt uppehålla hufvudlrågans afgörande, i behörig ordning efter verkställde undersökningar pröfvas. i Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 216. 21 Med anledning häraf får Utskottet anföra att, då icke frågan i sin helhet, utan endast den om anvisande af det äskade anslaget blifvit underställd Rikets Ständers pröfning, och de för en sådan pröfning erforderlige upplysningar icke varit för Utskottet tillgänglige eller, såsom beroende på vidlyftigare utredningar, kunnat under riksdagens lopp anskaffas, har Utskottet af ofvanomlörmälde anmärkningar icke hemtat ledning alt sitt förra, af tväune Riksstånd bifallna betänkande frånträda. v Stockholm den 21 Juni 1851.
Reservation af Riksdagsfullmäktigen Måns Månsson från Calmar län.
,?Emot det beslut, som Höglofiiga Stats-utskottet stannat att afstyrka bifall till Kongl. Maj-.ts nådiga proposition om anslag för orätt debiterad och uppburen salpeter-hjelp inom Calmar län och Oland, Kronobergs och Jönköpings län, får jag reservera mig.
Stats-utskottet yttrar att frågan ännu icke är så utredd, att Utskottet kan ingå i pröfning i hvarje serskildt fall.
I saknad af en sådan utredning har Utskottet icke heller varit i tillfälle att bedömma till hvilken utsträckning och under hvilka vilkor den ifrågaställa ersättningen bör ega rum.
Jag deremot tror att Utskottet endast bordt besvara den frågan, om Utskottet vill bifalla de 11,000 r:dr Kongl. Maj:t begärt, eller hela summan 31,770 r:dr 17 sk. banko, som årligen orätt uppbäres.
Hvad utredningen vidkommer är det en sanning att man haft 11 års tid för att tillsäga uppbördsmännen att de skola debitera och uppbära rätt i stället för orätt.
En fråga af lika beskaffenhet, angående byggningshjelpen inom Calmar län, afajordes definitivt under Konung Carl Johans tid på tre år, och ehuru summan då var dubbelt större begärdes icke någon ersättning till den eller de, sorn debiterat orätt.
Det är kändt, att just de personer, som utgifva räkningarne på skattebeloppet, sjelfva hafva indelt lön.
Stats-utskottet har i sitt utfåtande N:o 64 endast citerat en Kongl. Ordning af den 22 Juli 1616, som skulle stadga att salpeler-hjelpen bör betalas i natura oell icke med penningar efter kronovärdi; men att denna åberopade
Ordning aldrig blifvit efterlefvad eller kunnat tillämpas sedan Förmyndare-regeringens beslut den 28 April 1638, hvarigenom stadgades, att salpeter-hjelpen skulle uppbäras med pen - J?S Anus-Ilskottets Utlåtande, N:o 216. ningar, så för detta (1638) som nästförflutria året, intill dess en annan "order häruti ställd blifver".
Någon förordning, som upphäfver 1638 års Kungaliref, har hvarken funnits eiler är att finna; det är således förvi lande att åberopa en ordning, som för mer än 213 år tillbaka öfverlefvat sin tid.
Hade Stats-utskottet lemnat Rikets Ständer upplysning om frågans behandling i sin helhet, så hade intet tvifvel uppstått om att salpeter-hjelpen endast bör utgå i penningar och icke efter markegångs-förvandling.
Presidenten i Kongl. Kammar-Kollegium f. d. Statsrådet Munthe har i denna sak anfört, att, då i öfverensstämmelse med hvad Kammarkollegii Provins- och Arkiv-kontor yttrat, det måste anses ostridig!, att den först i en sednare tid vidtagna förändring alt, emot föreskriften i 1638 års Cirkulär och 1644 års Kongl. Resolution, uti de Småländska länen efter årlig markegång förvandla salpeterhjelpen, icke stödde sig på någon gällande författning och i behörig ordning tillkommen föreskrift, samt icke skäligt vöre, att hemmanen i dessa, iner än de i andra län af riket, der denna ränta utgöres och i penningar efter kronovärdi allt hittills utgått och der den annars borde på enahanda skäl iörvandlas, toen hvilket icke lämpligen kunde ega rum, skulle vidkännas den betydliga förhöjningen derå genom förvandling efter årlig markegång, så kunde, på dessa och i öfrigt andragna skäl,.
Prasidenteu ej annat än i underdånighet tillstyrka bifall å sökändernas anhållan i denna del, och att således måtte i nåder förklaras, att salpeterhjelpen i Jönköpings, Kronobergs och Calmar län borde för framtiden i penningar efter gamla kronovärdet utföras.
Föredragande Departements-Chefen anförde härvid i underdånighet: “Vidkommande derefter sjelfva saken, så synes det mig i likhet med hvad af Kammarkollegii t. f. President blifvit yttradt, att Kammarkollegii, enligt Förmyndare-Regeringens beslut, den 28- April 1638 utfärdade Cirkulärbref, hvarigenom stadgades, att salpeterhjelpen skulle uppbäras med penningar, så för detta (1638) som nästförflutna året, intilldess en “order häruti ställd blifver,“ icke kan gifvas annan tydning än att detsamma innefattade en allmän föreskrift i afseende å berörde uppbörd, som borde lända till efterrättelse, intill dess annat förordnande derom meddelades.
Att berörde stadgande äfven varit så tolkadt, synes ådagalagdt deraf, att salpeterhjelpen derefter uti alla provinser i Sverige blifvit erlagd i penningar efter kronovärdi, med undantag endast, att uti Småland och på Oland nu ifrågakomma beräkning efter markegång vid olika tidpunkter under 1700-talet blifvit införd, samt att denna afgift i vissa delar af Södermanlands
Län utgöres efter annan beräkni*gsgrund eller med endast J stafrum ved, som efter markegång liqvidera*.
Äfven i Österbotten af det till Sverige då Siats-Utskottets Utlåtande, N:o 218. 23 hörande Finland hade väl berörda ränta likaledes blifvit beräknad efter markegång, mfcn detta upphäfdes genom Kongl. Resolution på allmogens besvär den 9 Deeember 1766, och ehuru det i samma resolution förekommande yttrande, att allmogen i hela riket, alltsedan år 1634, utgjort salpeterhjelpen med penningar utan den ringaste förvandling, icke var fullt rikligt, enär förvandling då redan börjat att uti de Småländska länen ega rum, bevisar likväl berörde beslut, att man då ansåg förstnämde beräkning vara den rätta och fann förvandling, der sådan öfverklagades, böra upphäfvas, vid hvilket förhållande Skäligen synes kunna antagas, att, derest beräkningssättet uti Småland då varit bemärkt och erinran deremot framställd, rättelse jemväl derstädes vunnits.” ”Någon allmän föreskrift, som förändrat ofvanberörde stadgande, finnes ej heller vara meddelad; ty det af Kammarkollegium åberopade Kongliga påbudet den 5 December 1756, att de oindelade likasom de indelade räntorna skulle dädanefter beräknas och utgöras efter årlig markegång, afsåg endast ett bestämmande, att, der liqvid efter markegång borde ega rum, den skulle ske enligt den årliga och ej efter den år 1735 fastställda ständiga markegången, hvadan detta påbud icke innefattade ändring uti speciella föreskriften angående vissa räntors utgörande, hvilket ock serskildt är vordet förklaradt uti Kongl, brefvet den 26 Oktober 1838, hvarigenom bestämdes, att bvggningshjelpen uti vissa delar af Calmar län, som orätt blifvit beräknad efter markegång, borde, på grund af äldre stadganden och utan afseende å nämnde påbud, endast betalas med dubbla kronovärdiet.
Likaså har det icke kunnat visas, att inflytandet af det nu öfverklagade beräkningssättet uti Småland och på eiland, hvilket ej mindre i de olika länen, än för serskilda persedlar i samma län, vid olika tider tillkommit, grundats på serskilda, i behörig ordning meddelda föreskrifter."
“Med afseende å alla dessa omständigheter, med hvad mera kammarkollegii t. f. president uti dess serskilda yttrande anföit, finner jag derföre rättvisa och billighet fordra, att den sökta förändringen uti salpeterhjelpens utgörande inom de småländska länen varder beviljad, så att denna ränta derstädes, på lika sätt, som i allmänhet inom öfriga delar af riket iakttages, får med penningar efter kronovärdi liqvideras." ”1 följd häraf anser jag mig böra underdånigst tillstyrka, det Eders Kongl. Majit ville göra nådig framställning till Rikets Ständer derom, alt för tillvägabringandet, ifrån och med nästkommande år, af förstnämnda förändring uti sättet för salpeterskattens beräknande uti de trenne småländska länen, Rikets