Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I likhet med hvad Utskottet under nästföregående punkt tillstyrkt, hemställer Utskottet, alt Rikets Ständer måtte Kongl. Maj:ts ifrågavarande nådiga framställning bifalla. 42:o. Sedan Domkapitlet i Wexiö, uti skrifvelse den 4 sistlidne Februari, hos Kongl. Majit i underdånighet anmält, att Adjunkten vid Wrexiö högre elementarläroverk, Magister Sven Sandberg, som den 25 Maj 1800 utnämndes till ifrågavarande adjunkts—beställning, redan den 22 September samma år, till följd af iråkad sinnessjukdom, blifvit urståndsalt att sin läraretjenst förrätta och snart derefter intagits å Wexiö hospital; att Sandberg vid början af höstterminen den 25 Augusti 1861 ånyo inträdt i tjenstgöring, hvarmed han dock icke längre fortfarit än till den 50 Oktober sistnämnde år, då han erhållit tjenstledighet i uppgifvet ändamål att taga pastoral-examen; att förnyad tjenstledighet varit honom förunnad både vår- och höstterminen 1862, samt att han vid början af innevarande års vårtermin måst, till följd af återfall i sinnessjukdomen, från utöfningen af läraretjensten befrias; vid hvilket förhållande, och då det å ena sidan vore för läroverket svårt alt i sin tjenst bibehålla en man, som enligt af Domkapitlet tillika bifogadt vederbörligt läkarebetvg, till följd af tidtals påkommande sinnesrubbning, vore och efter all sannolikhet förblefve oförmögen att sin lärarebefattning hädanefter vederbörligen förrätta, men å andra sidan Sandberg, som lede af en olycklig sjukdom, icke syntes kunna från tjenste» skiljas, Domkapitlet underdånigst anhållit, det Kongl. Majit läcktes till Rikets Ständer aflåta nådig Proposition om bemälde
Sandbergs förflyttande på indragningsstat med bibehållande af trefjerdedelar af nu inehafvande lön 1,000 R.dr Rimt, så har efter det Stats-kontoret med underdånig anmälan att Rikets sednast församlade Ständer i afseende på Adjunkten vid läroverket i Skara J.
Rosell, hvilken i följd af obotlig sinnessjukdom varit urståndsalt att sin tjenst förrätta, medgifvit alt, sedan han från densamma erhållit afsked, han finge å allmänna indragningsslaten åtnjuta en pension af 750
R:dr, till omförmälda anhållan tillstyrkt nådigt bifall, Kongl. Majit, enär förhållandet med Sandberg vore ungefär af lika beskaffenhet, som med Adjunkten Rosell, samt angeläget vore att Sandbergs läraresyssla icke alltför länge uppehölles af vikarie, uti en den 15 sistlidne Mars till Rikets Ständer aflåten nådig Proposition (Nio 92^? föreslagit, att Adjunkten Sandberg måtte, sedan han på grund af vederbörande målsmans derom gjorda ansökning, från sin befattning såsom lärare vid Wexiö högre elementarläroverk erhålit afsked, å allmänna indragningsslaten uppföras till erhållande under sin återstående lifstid af en årlig pension motsvarande trefjerdedelar af den lön, Adjunkter i lägsta löne - 54 Stats-UtsJcottets Utlåtande N:o 153. graden vid rikets elementarläroverk uppbära, eller 750 Ridr, att ulga (rån och med månaden näst efter den, uti hvilken afsked varder Sandberg meddeladt.
I betraktande af härvid förekommande förhållanden, tillstyrker Utskottet, det Rikets Ständer måtte bifalla hvad Kongl. Majit i ofvannämnda hänseende behagat föreslå. 45:o.
Uti underdånig skrifvelse den 9 sisllidne Juli hade Domkapitlet i Wexiö stift anhållit, att, som Adjunkten och Gymnastikläraren vid Jönköpings högre elementarläroverk, förre Konrektorn, Magister Johan Magnus Rosengren, hvilken föddes den 15 November 1802 och anställdes såsom ordinarie lärare i Jönköping den 22 April 1829 samt tillika såsom Gymnastiklärare derstädes 185C, under de sednare åren måst, i anseende lill sjuklighet, termin efter annan undfå tjenstledighet, och hans tillstånd numera så förvärrats, att, enligt företedt läkarebetyg, det med temlig visshet kunde förutses, att hans sjukdom skulle allt framgent göra honom för undervisningen otjenstbar, Kongl.
Majit täcktes hos Rikets nu församlade Ständer åska, att Rosengren, som städse under sin helsås tid med utmärkt nit och skicklighet skött sina åligganden samt alltid gjort sig känd för en hedrande vandel, och som sjelf hos läroverkets Eforus anmält sin önskan att erhålla afsked med bibehållande af adjunktslönen såsom pension, men utan anspråk på någon pension såsom Gymnastiklärare, mätte vid afskedstagandet blifva å indragningsstalen uppförd till ett pensionsbelopp, motsvarande hans innehafvande lön såsom Adjunkt, 2,500 Ridr R:mt; och bar, då Adjunkten Rosengren sedan flera år lider af sinnessjukdom, hvilken, enligt hvad det utfärdade läkarebetyget innehåller, med temlig visshet kan antagas allt framgent göra honom för undervisningen otjenstbar, samt Rosengren numera uppnått en ålder af omkring 60 år, utaf hvilka lian mer än 2 7 innehaft ordinarie lärarebefatttning, Kongl.
Majit, enär det är af vigt för del allmänna, att tjen— ster icke under en lång tid endast af vikarier bestridas, föreslagit alt Rosengren, när lian ifrån sina innehafvande befallningar som Adjunkt och Gymnastiklärare vid läroverket i Jönköping undfår afsked, må på allmänna indragningsstaten uppföras till erhållande under sin återstående lifstid af en årlig pension, motsvarande den lön, han såsom Adjunkt nu innehar, eller 2,500 Ridr, alt utgå från och med månaden näst efter den, i hvilken afskedet varder meddeladt.
På de skäl, som i Kongl. Majits nådiga Proposition blifvit anförda, tillstyrker Utskottet, att Kongl. Majits förevarande nådiga framställning må vinna Rikets Ständers bifall. 44:o.
Uti särskild till Rikets Ständer aflålen nådig Proposition (Nio 64) bär Kongl. Majit föreslagit att läraren i musik och sång vid högre elementarläroverket i Malmö II. J. Tengvall måtte på allmänna indragningsstaten upplöras med en årlig pension, motsvarande hans vid läroverket innehafvande lön, 500 Ridr; men då, enligt Stats-UtsTcottets Utlåtande N:o 153. 55 hvad Utskottet inhemtat, bemälde Tengvall numera aflidit, lärer denna nådiga framställning i följd häraf hafva förfallit. 45:o.
Uti en af Kongl. Majlis
Befallningshafvande i Jemtlands län insänd ansökning hade Provincial-läkaren i Herjeådalens distrikt, Medicine Doktorn, Filosofie och Chirurgie Magistern Johan Ellmin underdånigst anhållit alt han, som vore född den 6 Januari 179 7, blifvit Medicine Licentiat år 1853, under åren 1854—1844 bestridt särskilda ordinarie läkarebefallningar, samt varit anställd sedan den 17 December 1850, såsom Provincial-läkare uti ofvannämnda distrikt, måtte, med hänseende till hans numera försvagade helsa, varda hos Rikets Ständer föreslagen alt uppföras å allmänna indragningsstalen, med rättighet alt uppbära provincialläkarelönen i pension; och hade Kongl. Majlis Befallningshafvande i underdånighet vitsordat såväl Ellmins oförmåga att sin tjenst vidare bestrida, som ock den betryckta ekonomiska ställning, hvaruti han sig nu befunne.
Uti häröfver afgifvet utlåtande hade Sundhets-kollegium i underdånighet anfört, all Provincial-läkaren Ellmin under de sednare åren varit förhindrad att sina tjen— steåligganden vederbörligen bestrida, hvarföre han ock, jemlikt nådiga Brefvet den 5 Januari 1861, erhållit tjenstledighet tills vidare med bibehållande under liden af hela provincialläkare-lönen; och då Ellmin, hvilken, enligt hvad ett ansökningen bifogadt behörigt låkarebelyg utvisade, ledo af en kronisk, numera såsom obotlig ansedd, hjerlsjukdom, samt, vid sådant förhållande, saknade förmåga att sin tjenst vidare bestrida, hade Sundhets-kollegium, i betraktande såväl häraf, som ock att Herjeådalens vidsträckta, från andra orters läkare aflägsna, landsbygd vore i hög grad i behof af en der stadigt anställd läkare, som kunde nöjaktigt och fullständigt ombesörja distriktets besvärliga och ansträngande sjukvård, i underdånighet hemställt, att den förmån ansökningen afsåge måtte kunna Provincial-läkaren Ellmin beredas; deruti Stals-konloret jemväl i ämnet bordt, ansett sig böra i underdånighet instämma, ehuruväl
Ellmin icke varit i Statens tjenst anställd den tid af omkring 40 år, som, jemlikt nådiga Brefvet den 12 November 1823, utgjorde ett bland vil— koren för pensions åtnjutande.
Med tillkännagivande häraf har Kongl. Majit uti en den 13 sistlidne Mars till Rikets Ständer aflåten nådig Proposition (N:o 91) föreslagit att ett belopp af 1,500 R:dr, motsvarande provincialläkare-lönen, måtte å allmänna indragningsstalen uppföras för alt från och med månaden näst efter den, då nådigt afsked blefve Doktor Ellmin meddeladt, honom såsom pension för återstående lifstiden tillgodokomma; och får Utskottet, enär Doktor Ellmin uppnått 65 års ålder och besväras af sådan sjuklighet, som utgör hinder för hans tjenstbarhet, tillstyrka Rikets Ständers bifall till denna Kongl.
Maj-.ts nådiga framställning. 56 Stats-Utslcottets Utlåtande N:o 153. 46:o.
Efter det extra Provincialläkaren i Ulricehamns distrikt af Elfsborgs län, Chirurgie Magistern Wilhelm Manritz Heinrici hos Kongl. Majit underdånigst anhållit, att enär, på sätt af den underdåniga ansökningen vidfogade handlingar styrktes, Heinrici var född den 29 Juni 1796 och i Statens tjenst varit anställd alltsedan den 1 September 1812 eller under en tid af 50 år, hvaraf såsom ordinarie Bataljonsläkare vid Elfsborgs regemente nära 50 år och 27 år såsom extra Provincialläkare i Ulricehamns distrikt, samt enär alltså sökandens helsa och krafter ej kunde medgifva en fortfarande längre verksamhet, Kongl. Majit täcktes hos Rikets nu församlade Ständer i nåder anmäla honora att, efter afskedstagande från extra provincialläkareIjensten, komma i åtnjutande af pension å allmänna indragningsstaten, — hade Sundhets-kollegium, anbefaldt alt öfver berörda ansökning sig yttra, med hänseende till Hcinricis mångåriga tjenstemannaverksamhet samt derunder ådagalagda synnerliga nit och skicklighet, ansett sig böra den sålunda gjorda framställningen till nådigt bifall förorda; hvarefter Stats-kontoret, jemte meddelande af den upplysning, att Heinrici, hvilken såsom extra Provincialläkare åtnjuter ett årligt arfvode af 1,000 Ridr, derjemte i egenskap af f. d. Bataljonsläkare uppbär en pension af 225 Ridr ur Arméens pensionskassa, uti infordradt utlåtande underdånigst hemställt, huruvida icke den underdåniga ansökningen kunde i så måtto vinna nådigt afseende, alt Heinrici beredes rättighet alt, vid afskedstagande! från extra provincialläkare-befattningen och när han styrker sig vara lill helsan försvagad, lä såsom pension å allmänna indragningsstaten uppbära skilnaden emellan ofvanberörda arfvode och den pension, Heinrici redan åtnjuter, eller 775 R:dr årligen.
Med anledning häraf och då pension från allmänna indragningsstaten för ordinarie
Provincialläkare utgår med ett belopp af 1,500 Ridr samt de extra Provincialläkarne hafva med dessa fullkomligt enahanda åligganden, fastän, till följd deraf att de tillika kunna innehafva militärläkare—beställningar af lägre grad och således på annan stat uppbära lön, deras arfvode ej blifvit bestämdt till högre belopp än 1,000 Ridr, har Kongl. Majit, i betraktande jemväl af Provincialläkaren Heinricis under en femtioårig tjenstgöring ådagalagda synnerliga nit och skicklighet, föreslagit, att Heinrici, som uppnått 65 års ålder, måtte, såvida han styrker sig vara till helsan försvagad, vid afskedstagandet från sin extra provincialläkare-beställning varda, utan afseende derå att han ur Arméens pensionskassa årligen uppbär 225
Ridr, å allmänna indragningsstaten uppförd med en årlig pension af 1,000 Ridr, i hvilket fall ändock hegge pensionsbeloppen sammanräknade icke komme att uppgå till hvad en ordinarie Provincialläkare i pension tillkommer.
Och får Utskottet hemställa, att Kongl. Majits i förevarande hänseende gjorda nådiga framställning må af Rikets Ständer bifallas. 47:o.
På sätt det Kongl. Majits nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och Stats- Utskottets Utlåtande N:o 153. 57 och behof vidfogade Statsråds-protokoll innehåller, liar Kongl. Maj;t, jemte tillkänna— gifvande af Sin nådiga afsigt, att till Riksgälds-kontoret vid början af år 1864, då den nya statsregleringen vidtager, öfverlemna f. d. Kansli-stvrelsens handkassas kapital, 15,500 R:dr, jemte derå upplupna odisponerade räntemedel, bland annat, (se Stats-Utskottets Utlåtande N:o 139, punkten 99,) i nåder föreslagit Rikets Ständer, att en f. d. tjensteman hos Kansli-styrelsen, Expeditions-sekreteraren S. E. Hallencreutz, — som af räntemedlen å nämnda fond, till följd af nådiga Brefven den 1 Januari 1034 och 14 September 1843, uppburit ett gratial af 73 R:dr 12 öre årligen, hvilket belopp af Kongl. Majit under den 13 September 1861 förhöjdes till 200 R:dr, att från och med sistnämnde års början utgå, —• må för sin återstående lifstid från och med nästkommande statsregleringsperiod få på allmänna indragningsstaten sig anvisadt ett årligt understöd, motsvarande den gratifikation, som ur nämnda kassa blifvit honom i nåder tillförsäkrad; och får Utskottet tillstyrka Rikets Ständers bifall till högstberörda nådiga framställning. 48:o.
Efter det Svenska Akademien uti skrifvelse af den 5 Oktober nästlidet ar hemställt, alt, sedan en af dess ledamöter, Kommendören af Kongl.
Nordstjerneorden, Magister Anders Magnus Strinnholm, som, enligt Rikets Ständers beslut vid 1845 års riksdag, såsom understöd för utgifvande af ”Svenska Folkets Historia” åtnjutit ett årligt anslag af allmänna medel, hvilket vid 1854 års riksmöte blifvit, från dess första belopp 1,000 R:dr Banko, förhöjdt till 1,500 R:dr s. m., motsvarande 2,250 R:dr Runt, och för Strinnholm, som iche uppbar någon lön eller egde enskild förmögenhet, utgjorde hans enda hufvudsakliga inkomst, under den 18 Januari nästlidet år med döden afgålt och efterlemnat sitt bo i sådan ställning, att skulderna betydligt öfverstiga tillgångarne, Kongl.
Maj t måtte till Rikets Ständer göra framställning derom, alt någon del utaf det Strinnholm i lifstiden förunnade understöd må fortfara till förmån för bans eflerlefvande medellösa enka, — har Kongl. Maj:!, med hänseende till den synnerligen utmärkta förtjenst, hvarmed ”Svenka folkets Historia” blifvit af Strinnholm tecknad, och för utgifvande af hvilket arbete, såsom en prydnad för Sveriges litteratur, ett särskildt åi ligt anslag jemväl varit honom af Rikets Ständer tillerkändt, föreslagit att åt Strinnholms i tryckande behof efterlemnade ålderstigna hustru måtte för bennes återstående lifstid beviljas en årlig pension å allmänna indragningsstaten af 1,200 R:dr Runt, alt utgå och beräknas från och med Februari månad nästlidet år eller månaden näst efter den, hvari Strinnholm atled och med hvilken det honom tillagda anslag till följd deraf upphörde; och anser sig Utskottet, på de i Kongl.
Majlis nådiga Proposition anförda skäl, böra tillstyrka Rikets Ständer att å allmänna indragnings-staten anvisa den af Kongl. Majit för Strinnholms efterlemnade åldriga enka Anna Sofia Strinnholm, född Zimmerman, sålunda nådigst Bih. Ull B.
Erot. 1862 & 1863. å Sami. 1 Åfd. 3 Band. 10 Haft. 8 58 Stats-Utskottets Utlåtarde N:o 153. äskade summa, i ,200 R:dr årligen, att beräknas och utgå från och med Februari månad år 1862. 49:o.
Sedan i underdånig skrifvelse af den 11 Juni sistlidet år Vetenskapsakademien, jemte förmälan alt med det årliga anslag af 1,200 R:dr, Akademien under innevarande och flera föregående statsregleringsperioder uppburit för anskaffande af teckningar utaf inhemska vexter till arbetet ”Sveriges Flora1'1 samt till ulgifvande af teckningar af zoologiska föremål, särdeles värdefulla samlingar af svampmålningar, härstädes älven af utländske naturforskare rådfrågade, blifvit anskaffade, hvilka samlingar alltjemt ökades, äfvensom att plancher till flera lörljenslfulla zoologiska arbeten bekostats, tillika fästat uppmärksamheten derå att della anslag fortfarande vore af behofvet påkalladt, har Kongl. Maj:t i nåder äskat, att berörda anslag äfven måtte för den stundande statsregleringsperioden beviljas; och får Ut skottet å denna nådiga framställning tillstyrka Rikets Ständers bifall.
Utskottet går nu alt besvara åtskilliga inom de särskilda Riks-Stånden väckta motioner: 50:o. Hos Ridderskapet och Adeln har Friherre Cederström, Thure, (i motion N:o 98) — enär det icke torde förnekas att den utveckling och det framåtskridande, hvaraf Sverige under de sednaste 50 åren kommit i åtnjutande, til) stor del måste tillskrifvas den goda och kraftfulla styrelse
Sverige under nämnde tid egt och det numera vore salt utom allt tvifvel alt Öfversten Friherre Ollo Mörner varit upphofvet och driffjedern dertill, alt stamfadren för vår nu regerande Konungaätt blifvit till Sveriges Kroprins kallad och korad, samt Mörner dessutom med utmärkelse deltagit i kriget i Pommern år 1807, Finska kriget år 1808 och fälttåget i Norrige år 1814 — föreslagit, alt Mörner, hvilken jemte familj befunne sig i torftiga omständigheter, måtte lör sin återstående lifstid tillerkännas en årlig pension af 6,000 R:dr; men då Utskottet anser de af motionären anlörda omständigheter icke innefatta tillräckliga skäl för beviljande af den ifrågaställa pensionen, får Utskottet afstyrka bifall till Friherre Cederströms förevarande framställning. 51:o. Hos Ridderskapet och Adelil har uti motion (N:o 204) Herr von Krusenstjerna, Edvard, hemställt, att Löjtnanten i Arméen Per Palmgren måtte å allmänna indragnings-staten uppföras lill åtnjutande af en årlig pension af 400 R:dr; varande till stöd för denna framställning af motionären andraget, att Palmgren, hvilken år 1812 fått anställning vid dåvarande fåltmätnings-korpsen, med heder deltagit i Norska fälttåget år 1814 och 1823 erhållit afsked såsom Löjtnant vid Helsinge regemente, med rättighet att i Arméen qvarstå, såväl under sin tjenstetid som sedermera allt intill år 1850 nästan årligen varit kommenderad vid allmänna arbeten, Stats-Utslcottets Utlåtande N:o 153.
59 såsom dels vid de topografiska oell dels vid sjösänkningsarbetcn, väganläggningar, vatlenaflappningar m. m.. vid hvilka arbeten lian visat sig ega en särdeles skicklighet, samt alt Palmgren, hvilken numera, vid närmare 70 års ålder, genom brutna krafter och en under fälttåget i Norrige åsamkad bråekskada vore urslåndsalt att förtjena något till sitt uppehälle, befunne sig i det mest utblottade tillstånd och dessutom, till följd af sitt tidiga afskedstagande, icke vore berättigad till någon pension; och har Utskottet, på grund af de utaf motionären anförda och genom företedde handlingar styrkte förhållanden, ansett Löjtnant
Palmgren höra komma i åtnjutande af något understöd, men att detta dock skäligen hör bestämmas något lägre än motionären äskat.
Utskottet föreslår: alt Löjtnanten Per
Palmgren för återstående lifstid å allmänna indragnings-staten tilldelas en årlig pension af 500 R:dr. 52:o.
Uti väckta motioner hafva hos Ridderskapet och Adeln Herr von Knorring, E. 0. (under N:o 75), och inom Borgare-Ståndet Herr C. E.
Ljungberg (under N:o 161) anfört, hurusom Majoren i Arméen August Hahr i 56 år oalbrutet egnat sin tid åt utförande af kartearbetcn öfver Sverige, dels, såsom topograf-olficerare, från 1821 till 1857 med rekognosceringar, uppritning och gradering af militär— harteverket, dels. såsom tjenstgörande åren 1842—1844 vid generalstabens litografiska byrå, med gravering af den stora skolkartan i 4 blad öfver Sverige och Norrige, ulgifven på Statens bekostnad, dels under åren 1845—1848 med kartearbeten i och för jernvägs-undersökningarne för Örebro—Nora—Hult-banans anläggning, samt slutligen från nämnde år med förfallande och utgifvande af 4 större statistiska kartearbeten.
Dylika arbeten, huru förtjenstfulla de än vore, gåfve likväl icke i allmänhet någon egentlig behållning, och på det sist utgifna af dessa arbeten, kartan öfver medlersta och södra Sverige, häftade en skuld af betydligt belopp.
Den hedrande utmärkelse, som sistnämnda arbete vid 1862 års verldsutställning lått röna, i det 2:ne medaljer deröfver erhållits, vittnade, lika med allmänna omdömet om Hahrs arbeten i allmänhet, att de egde förljenster, som, då helsa och arbetsförmåga nu vid fyllda 60 år började svika dess författare, påkallade representationens uppmärksamhet på nödvändigheten att tillse, det icke en förtjent förfaltare på sin ålderdom komme att lida nöd; och hafva i följd häraf och med fästadt afseende derpå all Hahr, som för sjuklighet måst taga afsked ur aktiv tjenst innan han ernått den för erhållande af pension stadgade ålder, numera hade svårt alt sig och sina minderåriga barn försörja, motionärerne föreslagit, att Rikets Ständer mätte för Major Hahrs återstående lifstid bevilja honom en pension af 1,500 Riksdaler Riksmynt.
Då de förtjenstfulla karteverk, åt hvilkas utarbetande Majoren Hahr, till stort gagn för det allmänna, egnat sin verksamhet, icke kunnat bereda honom motsvarande ekonomiska fördelar, anser Utskottet billigheten fordra, att han nu på sin ålderdom från Statens sida erhåller något understöd, hvilket dock synes Utskottet kunna be - 60 Stats-UtsJcottets Utlåtande N:o 153. stämmas till något lägre belopp, än motionärerne föreslagit; och hemställer Utskottet alltså, alt Majoren Augnst Hahr må på allmänna indragningsstaten uppföras lill åtnjutande af en årlig pension af 1,000 R;dr för sin återstående lifstid. 53:o. Friherre Cederström, R., har uti en hos Ridderskapet och Adeln väckt, till Utskottet remitterad, motion (N:o 84), under åberopande af Öfversten Grefve Adolf von Rosens förtjenstfull verksamhet lör jernvägars anläggande i vårt land, föreslagit alt, då den honom redan år 1854 tillagda pension af 5,000 R:dr årligen, i anseende till sedermera inträffade prisstegring å alla förnödenheter och deraf härflytande förändring af penningevärdet, numera icke motsvarade lefnadskostnadernas verkliga kraf, Rikets Ständer måtte i berörda pension bevilja från och med innevarande år en förhöjning af 2,000 R:dr årligen; men då, på sätt nyss är anfördt, Rikets Ständer redan vid 1855—1854 års riksdag beviljat bemälde Öfverste pension till ett ej obetydligt belopp, har Utskottet ansett sig ej kunna ifrågavarande motion hos Rikets Ständer förorda. 54:o.
Utskottet har vidare till behandling förehaft en hos Ridderskapet oell Adeln af Herr von Schewen, A. IF., väckt motion (N:o 249), alt f. d. Kapitenen vid Wermlands Kongl, fältjägare-regemente Friherre Engéne von Vegesach — hvilken, enligt hvad motionären anfört, under en tid af 50 år varit anställd vid Arméen och derunder med utmärkelse deltagit i fälttågen åren 1808 och 1809 samt 1815 och 1814, samt, efter det han, till följd af iråkadt ekonomiskt betryck, år 1852 måst lemna tjensten, med oförtröttadt nit sökt gagna sitt fädernesland — måtte, enär han numera icke hade någon annan inkomst än den årliga gratifikation af 100R;dr, som Kongl. Majit under den sednare tiden täckts tilldela honom, undfå en årlig pension af 500 R:dr.
Enär, enligt hvad Utskottet inhemtat, f. d.
Kapitenen Friherre von Vegesach icke allenast med utmärkelse deltagit i krig, utan ock, efter erhållet afsked från krigstjensten, genom ulgifna skrifter och kartearbeten sökt gagna det allmänna, har, med afseende härå och då tillika upplyst är att von Vegesach vid uppnådda 68 lefnadsår befinner sig i stort ekonomiskt betryck, Utskottet ansett sig ega giltig anledning till bifall förorda deri framställning, som nu blifvit gjord om understöd från Statens sida för hans sålunda ådagalagda verksamhet; och Utskottet tillstyrker derför. att, i enlighet med motionärens hemställan, Rikets
Ständer må å allmänna indragnings-stalen tillägga f. d. Kapitenen, Friherre Eugéne von Vegesach för återstående lifstid en årlig pension af 500 R:dr. 55:o.
Uti en hos Ridderskapet och Adeln väckt motion (N:o 156) har Herr Cederschiöld, F. A., med hvilken Herr af Dalström uti ett särskildt afgifvet yttrande sig förenat — jemte erinran hurusom f, d. Regementsläkaren C. A.
Opphoff, hvilken Stats-Utslcottets Utlåtande N:o 153. 61 såsom läkare bevislat fälttågen 1805, 1806 och 1807 i Tyskland, 1808—-1809 mot Ryssland och 1813—1814 i Tyskland och Norrige, och sedermera i öfver 55 år varit Regementsläkare vid Kongl.
Andra Lifgardel, vid sitt afskedstagande i Mars månad 1855 tilldelats en pension af endast 1,200 R;dr — föreslagit, att, enär OpphofT, om han tjenstgjort ännu några år, varit berättigad att komma i åtnjutande af den vid 1856—1858 årens riksdag bestämda högre pensionen för regementsläkare af 2,000 R:dr, Rikets Ständer måtte, med afseende å Opphoffs långvariga tjenstetid och förtjenslfulla verksamhet, bevilja en förhöjning af 800 R:dr i hans nuvarande pension, så all densamma komme alt uppgå till samma belopp, som nu är för regementsläkare bestämd.