Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ehuru Rikets sednast församlade Ständer emot ofvanberörde fullständiga organisationsförslag för General-staben, hvilket skulle hafva föranledt till en ökad 4 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 84. årlig utgift af 24,960 Ridr, framställde åtskilliga anmärkningar, i följd hvaraf samma förslag ansågs cj böra vinna godkännande, linner likväl Utskottet, hvad angår de nu äskade mindre anslagsbcloppcn, obestridligt, att så väl de tbcoretiska kunskaper i åtskilliga ämnen, som den praktiska öfning, hvaraf Generalsfabs-officerare, så vida de skola blifva fullt duglige och användbara, måste vara i besittning, svårligen torde kunna af dem i tillräckligt mått förvärfvas, om ej tillfälle för deras utbildning i denna riktning beredes genom anvisande dertill af särskilda medel; — och har Utskottet ansett förstnämnda 2:ue anslag till arfvoden åt lärare och till fältöfningar desto hellre böra beviljas, som desamma, af nu anförda skäl, synas vara i alla händelser erforderliga, utan afseende derpå, huruvida omförmälda organisationsförslag framdeles kan komma till utförande eller cj.
Beträffande åter det äskade anslaget till rese-stipendier, så ehuru Utskottet ingalunda bestrider fördelarne deraf, att en eller annan Generalstabs-officer skulle erhålla tillfälle att vid främmande arméer inhemta kännedom om krigstjensten, eller i öfrigt utbilda sig genom resor i krigsvetenskapligt ändamål, har iikväl Utskottet, då de till Kongl. Maj:ts disposition för tillfälliga utgifter ställda medel torde kunna lemna tillgång äfven för detta behof, ansett mindre nödigt att ett särskildt anslag för ifrågavarande ändamål beviljas; — och får Utskottet, i öfverensstämmelse härmed, tillstyrka: att för Generalstabs-officerares bildande må på Riks-staten uppföras ett förstberörde 2:ne anslag motsvarande belopp af 3,500 R:dr. 6:o Topografiska Korpsen. a) Yid sistförlidna riksmöte föreslog Stats-Utskottet, att aflöningen för Chefen vid Topografiska korpsen, som förut utgjorde 3,750 Ridr, skulle förhöjas till 5,000 R:dr; men i följd af Rikets Ständers beslut blef denne embetsmans lön för innevarande statsreglerings-period bestämd till det belopp Kongl. Majit äskat, nemligen 6,000 R:dr.
Utskottet, som, i likhet med hvad för åtskilliga andra högre befattningar blifvit föreslaget, anser någon nedsättning af denna lön vara af närvarande förhållanden påkallad, får i sådant afseende hemställa, att aflöningen för Chefen vid Topografiska korpsen måtte fastställas till 5,500 R:dr. b) Uti personalen vid denna korps bar Kongl. Majit funnit en tillökning af 8 Under-officerare vara af behofvet påkallad, för hvilka, med beräkning af 500 Ridrs lön för hvardera, erfordrades ett belopp af 4,000 R:dr.
Härifrån skulle dock, i händelse Kongl.
Majits nådiga framställning om nuvarande Renritaren å korpsens stat Carl Akrclls uppförande på Indragningsstat af Rikets Ständer bifölles, afräknas ett mot hans aflöning svarande belopp, 800 R:dr, då anslags-tillökningen komme att utgöra 3,200
R:dr, och borde omförmälde Under-officerare jemväl berättigas till successiv löneförhöjning af 250
Ridr efter fern års väl vitsordad tjenstgöring och samma belopp efter ytterligare fem års lika beskaffad tjenstgöring, för hvilken utgift tillgång dock kunde beredas af anslaget till korpsens arbeten, hvilkas befrämjande derigenom åsyftades.
I afseende på denna fråga innehåller ofvan åberopade Statsråds-protokoll (pag. 3), bland annat, att Kongl. Majit, i betraktande af angelägenheten af det militära karteverkets skyndsammare fullbordan och i anledning af anmäld brist på Stats-Utskottets Utlåtande N:o 84. 5 härför erforderlig arbetspersonal ej mindre på Topografiska korpsens egen stat, än äfven från arméen, under den 2 Februari 1858, uppå Korps-chefens hemställan, i nåder tillåtit att vid korpsen finge tills vidare och på förordnande antagas högst 8 Under-officerare att vid dessa arbeten biträda, med arfvoden af 500 R:dr årligen; och sedan lämpligheten och nyttan af Under-officerares anställning vid denna korps sålunda under mer än ett års tid hunnit tillräckligt prof vas, hade Kongl.
Majk ansett skäl vara för handen att al'
Rikets Ständer äska ofvanberörda anslags tillökning.
Emot detta förslag har inom Borgare-Ståndet af Herr Björck blifvit anmärkt, att äfven under antagande att personer med den bildning, som erfordrades för ett verksamt biträde vid Topografiska korpsens arbeten, skulle vilja derstädes söka anställning såsom Under-officerare, det likväl syntes ändamålsenligare att hädanefter, på sätt hittills egt rum, Officerare användes för detta ändamål, enär derigenom insigten i topografien blefve inom hela arméen allmän, — men om åter den ersättning, som kunde härför erbjudas, icke vore tillräcklig att förmå Officerare till sådan tjenstgöring, samt det* alltså blefve nödvändigt att uppsöka andra personer, voro det mindre lämpligt, att desse anställdes såsom Under-officcrare, enär aflöningen för desse skulle blifva kostsammare än för civila personer, hvilka kunde när som helst afskedas, utan att Statsverket blefve för all framtid betungadt med deras löner eller med skyldigheten att under alla förhållanden förskaffa dem sysselsättning, en omständighet, som deremot, så vida Under-officerare antoges och på stat uppfördes, skulle för framtiden försvåra en i annat fall möjlig nedsättning i anslaget till Topografiska korpsens arbeten.
Med afseende på angelägenheten af det militära karteverkets påskyndande, anser väl Utskottet någon tillökning af Topografiska korpsens personal vara för den närmaste framtiden behöflig, men finner betänkligt att för detta ändamål tillstyrka en ytterligare förhöjning af korpsens ordinarie aflöningsanslag, som vid förra riksdagen ökades från 18,639 R:dr till 33,700 R:dr.
I betraktande häraf och då Utskottet i öfrigt icke tilltror sig att bedöma lämpligheten af militäre tjenstemäns användande vid de arbeten, hvarom här är fråga, föranlåtes Utskottet hemställa, att Rikets Ständer, utan att ingå i pröfning af det utaf Kongl. Maj:t framställda förslag om Under-officerares anställande vid Topografiska korpsen, måtte för nästkommande statsregleringsperiod till Kongl. Maj:ts disposition anvisa ett belopp af 3,200 R:dr årligen, att användas till aflöning åt den ökade arbetspersonal, som erfordras för det militära karteverkets skyndsammare utförande; —• varande detta belopp i följd häraf uppfördt bland de af Utskottet föreslagna extra anslag under denna Hufvudtitel; — och kommer Utskottet att framdeles, vid handläggning af 9:de Hufvudtiteln, afgifva yttrande i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga framställning om Renritaren Akrells uppförande på Indragningsstat. 7:o Krig s-akademien. a) I anledning af den vid 1857 års statsrevision förekomna anmärkning, att de till Krigs-akadcmien anslagna räntor, bestående af 50 dränge- och 50 ökedagsverken, af hvilka akademien, då de numera efter ränteförenklingen ej kunde 6 Stats- Utskottets Utlåtande N:o 84. in natura utfordras, icke hade större fördel än af ett motsvarande kontant anslag, borde emot ersättning till Statsverket indragas, har Kongl. Majit i nåder föreslagit, att berörda dagsverks-räntor, som i nuvarande
Rik s-stat äro törslagsvis upptagna till 150 R:dr, men enligt 20 års medelmarkegång utgjort 102 R:dr 50 öre, måtte indragas samt akademiens kontanta statsanslag med sistnämnde belopp ökas; — och får Utskottet, som, vid afgifvande af sitt utlåtande i anledning af ofvanbcrörda revisions-berättelse, uppskjutit behandlingen af denna till lide Hufvudtiteln, hörande fråga, nu tillstyrka att förevarande nådiga framställning måtto af Rikets Ständer bifallas. b) Uti sitt i Borgare-Ståndet afgifna yttrande angående statsregleringen, har Herr Björck, i afseende på Krigs-akademien erinrat om de menliga följder, som i de flesta fall skulle föranledas af ynglingars uppfostran för en viss sysselsättning, då en sådan uppfostran vidtager, innan ännu någon mera mångsidig uppfattning af olika förhållanden i lifvet är möjlig.
För att undvika dessa olägenheter borde från Krigs-akademien afskiljas de lärjungar, sorn icke ännu inhemtat den uti elementar-läroverkcn meddelade undervisning, så att läroanstalten inskränktes till elevernas utbildning för militäryrket; och har motionären för sådant ändamål föreslagit, att den lägsta af akademiens nuvarande 4 klasser måtte indragas och att den vid sista riksdagen beviljade tillökning i anslaget icke måtte ånyo medgifvas, såvida ej någon del deraf voro oundvikligen nödvändig intilldess indragningen kunde blifva verkställd.
Utskottet, som visserligen anser en alltför tidigt börjande uppfostran för ett särskildt yrke icke vara lämplig, bör likväl erinra, att då ynglingar tillförene inträdde vid Krigs-akademien i en ålder af omkring 13 år, de nu inträdandes medelålder är omkring 16 år.
Huruvida det vore lämpligt att uppskjuta den för militär-yrket erforderliga theoretiska och praktiska undervisning till den ålder af 18—20 år, sorn från elementar-läroverkcn till universiteten afgående ynglingar i medeltal uppnått, torde vara tvifvel underkastadt.
Utskottet har emellertid inhemtat, att
Krigs-akademiens styrelse blott afvaktar den nya skolstadgans genomförande för att föreslå en länge tillämnad förändring af bemäldc läroverk, i syftning att tillvägabringa ett sådant samband emellan Statens krigsskola och dess öfriga elemcntar-läroverk, som emellan dessa allmänna bildningsanstalter kan och bör ega rum.
Genom förändring af de för inträde i krigsskolan föreskrifne kunskapsfordringar på det sätt, att de fullkomligt komma att motsvara fordringarne vid afgången från den klass i det allmänna elementar-läroverket, der ynglingame innehafva en för inträdet vid krigsskolan lämplig medelålder (17 år), skola, bland flere fördelar, äfven vinnas den, att en yngling vid hvarje af do högre elementarläroverken kan beredas till inträde vid krigsskolan och alltså ej behöfver bestämma sitt vitai genus förr än vid afgången från det ena läroverket till det andra, emedan ingen tidigare anordning af särskild undervisning i och för bercdolsen till inträde vid krigsskolan dåmera blifver behöflig.
Som likväl den tid måste afvaktas, då klass-kurserna i de olika läroämnena vid elementar-läroverken hunnit blifva, på grund af tillräcklig erfarenhet, så ordnade och bestämda, att väsendtliga ändringar dori ej vidare kunna komma i fråga, och en tillräcklig öfvergångstid derefter ytterligare, äfven af ekonomiska skäl, erfordras, ifrån det ofvannämnda organisations-förändring blifvit anbefalld, intill dess den hunnit blifva genomförd; lärer donna förändring ej kunna vara till fullo verkställd vid utgången af Stais- Utskottets Utlåtande N:o 84. instundande statsreglerings-period.
Yid sådant förhållande anser Utskottet förändring af Krigs-akademiens anslag för nämnde statsreglerings-period icke böra ifrågakomma, utan tillstyrker att anslaget för Krigs-akademien, som för närvarande utgör 79,725 Il:dr 75 öre må, med tillägg af ofvan uti momentet litt. a) omförmälda dagsverksräntors värde, 1(52 R:dr 50 öre, uppföras till ett belopp af 79,888 R:dr 25 öre. 8:o.
Uti särskildt inom Preste-Ståndet väckt motion bar Kontrakts-prosten Emanuelsson, jemte erinran, hurusom vid sednaste riksmöte ett belopp af 300 R:dr R:mt beviljades att å Garnisons-sjukhusets stat uppföras såsom årligt arfvode för den till religions vårdens besörjande derstädes anställde prestman, hemställt, att då denna befattning, i anseende till det betydliga antal af sjuka, utgörande i medeltal 160 om dagen, som behöfde själavård och religions-undervisning, vore särdeles mödosam, men det anslagna arfvodet utgjorde en alltför ringa ersättning för omförmälda ansvarsfulla åliggande, en tillökning deruti måtte beviljas med ytterligare 300 R:dr.
Enligt hvad Rikets sednast församlade
Ständers i detta ämne aflåtna skrifvelse utvisar, är ifrågavarande arfvode egentligen afsedt för att bereda sjukhusets talrika personal tillfälle till en mora oafbruten roligionsvård, än som af Garnisons-församlingarnes ofta af andra embetsgöromål upptagne prester kan erhållas, och då således denna befattning, hvarmed i öfrigt fri bostad äfvensom ved och ljus åtfölja, icke kan betraktas såsom en sjelfständig tjenst, hvars innehafvare skulle ensamt deraf kunna påräkna tillräcklig bergning, finner Utskottet icke anledning att tillstyrka någon förhöjning i det för samina befattning beviljade arfvode, och får alltså hemställa, att förevarande motion ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Kavalleri- och Infanteri-regementena. 9:o.
I afseende på det under Kavalleri- och Infanteri-regementernas anslag inbegripna förslags-anslag för Jemtlands rotering, 2,850 R:dr, äfvensom anslaget till Militic-hostttllskassan 22,125 R:dr, är vid 1857 års Stats-revision (Rcv.-Berättelscn pag. 26, § 18) den anmärkning framställd, att då dessa, liksom några till andra hufvudtitlar hörande, anslag utgöra ersättningsbelopp, som, enligt de vid 1850— 1851 års riksdag stadgade grunder, skola utgå till vissa kassor och inrättningar, hvilkas indelta räntor och kronotionde m. m. blifvit till Statsverket indragne, så borde ifrågavarande anslag, sedan fullständiga uträkningar öfver deras verkliga belopp numera blifvit uppgjorde, ej vidare i Iiiks-staten förslagsvis upptagas; och då härvid i öfrigt förekomme, att de omförmälda kassor och inrättningar tillerkända ersättningar för deras till
Statsverket indragne inkomster måste anses såsom deras obestridliga tillhörighet, hvadan således Statsverket ej kunde göra anspråk på derå möjligen uppkommande besparingar, hafva Revisorerne hemställt, att alla 8 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 84. anslag af denna beskaffenhet måtte, när beloppen deraf blifvit utredda och fastställda, i Riks-staten uppföras såsom reservations-anslag.
Lika med Revisorerne, anser Utskottet, att, sedan berörda ersättningar numera blifvit till visst belopp uträknade och fastställda, de ej vidare böra såsom förslags-anslag uppföras.
Deremot synes det icke behöflig! att de blifva reservations-anslag, enär besparingar å dessa anslag skulle kunna uppkomma endast derigenom att vederbörande
Direktioner försummade att i behörig tid lyfta de anslagna beloppen, hvilket icke torde böra antagas.
Utskottet får alltså föreslå, att ofvannämnde tvänne anslag må, på sätt uti hosföljande tabell öfver Hufvudtiteln jemväl är iakttaget, hädanefter i Riks-staten upptagas endast med de fastställda beloppen, men hvarken såsom förslags- eller reservations-anslag. 10:o.
Med föranledande af det uti Kongl.
Maj:ts nådiga Proposition, i sammanhang med ifrågaställd indragning af Lifbevärings-regementets Officers-korps, framställda förslag, att Lif-Gardes-regementena till fot, hvilkas nuvarande befälspersonal vore otillräcklig för att besörja vapenöfningen med det beväringsmanskap, som i följd af nämnde indragning skulle på dem fördelas, måtte af Lifbeväringsregementets anslag erhålla behöflig tillökning i sitt befäl med 1 Tredje Major och 4 Andre Kapitener, har hos Riddcrskapet och Adeln Friherre S.
Creutz, med hvilken Herr A. Bergenstråle och Herr G. M. Stjernsvärd sig förenat, uti särskild motion hemställt, att då Lif-regementets Grenadier-korps vore den enda korps inom arméen, som saknade andre Kapitener, men en tillökning i korpsens befäl, helst sedan bevärings-exercisen blifvit utsträckt, af behofvet påkallades samt tillgång härtill kunde beredas af förutnämnda regementes anslag, Rikets Ständer måtte medgifva, att bemäldc Grenadier-korps efter hand och i mån af tillgångarne på Lifbevärings-regementets stat måtte erhålla en befälstillökning af tvänne Andre Kapitener med löner till samma belopp, som Kongl. Maj! föreslagit för motsvarande grad vid den öfriga indelta arméen.
Maj! icke aflåtit någon framställning om medels anvisande för det i denna motion omförmälda behof, kan Utskottet icke antaga detsamma vara af den angelägna beskaffenhet, att Rikets Ständer böra dervid fästa afseende, och hemställer således, att motionen ej må till vidare åtgärd föranleda. 11:0.
För detta ändamål beviljade Rikets sednast församlade Ständer ett särskildt anslag af 100,000 Riksdaler årligen under nuvarande statsreglerings-period, att användas till löneförbättring i första rummet åt Underbefäl och Subalternofficerarc jemte deras vederlikar, samt vidare, så framt tillgångarne medgåfve, jemväl åt Andre Kapitener och Regements-Qvartermästare, dock med förbehåll att en dylik förmån icke finge tillgodokomma dem af berörde löntagare, som äro med boställen förseddo; och har Kongl. Maj! nu, under åberopande af de förhållanden, som föranledde ifrågavarande anslags beviljande och hvilka Kongl. Maj! ansåge ännu fortfara, föreslagit, att detta anslag måtte äfven för nästa statsreglerings-period å Riks-staten bibehållas, för att, enligt redan meddelade föreskrifter, för ändamålet användas.
Be - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 84. ii Beträffande denna fråga har Herr Björck uti ofvannämnde särskilda anförande fästat uppmärksamhet på den ojemnhet i aflöningsförhållanden, sorn inom indelta arméen eger rum, i det nemligen betydliga skilj aktigheter förefinnas icke allenast mellan lönerna vid olika regementen, utan äfven för samma grad inom samma regemente, hvilket syntes utvisa, att sjelfva grunden för det nuvarande aflöningssättct vore oriktig och en genomgripande förändring härutinnan af behofvet påkallad.
Nödvändigheten deraf frams tode ännu tydligare, då det visat sig, att de rikliga tillgångar, som innefattades uti de till arméen anslagne indelningar, ej vore för ändamålet tillräckliga, utan särskilda anslag derutöfver funnes behöfliga för befälets aflöning, hvartill orsaken måste sökas uti en felaktig förvaltning.
Den omständigheten att å ena sidan jordbruket numera både i det allmännas intresse och i det enskilda kräfde sin man, och å den andra, att äfven militär-tjensten medförde allt större anspråk på arbete och insigter, såvida håg och sinne för yrket skulle bibehållas, utgjorde jemväl ett kraftigt skäl för en lönereglering i den syftning, att all aflöning medelst boställen komme att upphöra.
Af dessa skäl och i öfverensstämmelse med hvad Ilikets Ständer, beträffande andra indelningshafvare, vid flera tillfällen beslutat, har motionären ansett, att om Staten måste med tillökade kontanta anslag bidraga till befälets aflöning, arméens indelningar i stället borde till Statsverket indragas, och att således det nu ifrågavarande anslaget endast under detta vilkor borde för framtiden bibehållas.
Ilikets sednast församlade Ständer, som vid behandlingen af detta ärende, med afseende på deu ojemna aflöningen vid Indelta arméens särskilda regementen och korpser, funno en ny allmän reglering utaf befälets aflöningsförhållanden vara af behofvet påkallad, uttalade dervid tillika den åsigt, att med de betydliga tillgångar af indelta räntor, kronotionde, boställen och kontanta anslag, som dertill blifvit anvisade, en dylik reglering borde kunna till vägabringas utan vidare bidrag från Statens sida, hvadan ock Rikets Ständer till löneförbättringar anvisade endast det belopp, sorn, i anseende till den inträffade prisstegringen å de flesta varor, ansågs tills vidare erforderligt såsom understöd för dem al’ befälet, hvilka icke vore med boställen försedda.
Rikets Ständer hafva således, i afseende på behofvet af en lönereglering för indelta arméen, lör sin del gillat och antagit samma grundsats som ofvanbemälde motionär nu framställt ; — men då Utskottet vid behandlingen af de extra anslagen under denna Hufvudtitel, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga framställning om anvisande af särskilda medel för uppskattning af annéens boställen, kommer att uttala sina åsigtcr i lönereglerings-frågan, torde det icke vara nödigt att Utskottet här vidare yttrar sig i detta ämne.
Beträffande åter det anslag, hvarom nu är fråga, hvilket under innevarande statsreglerings-period, enligt de af Rikets Ständer meddelade föreskrifter, utgår till löneförbättringar endast för de löntagare vid Indelta arméen, som ej äro med boställen försedda, i första rummet till Underbefäl och Subaltern-offlcerare jemte deras vederlikar, har Utskottet ej kunnat förbise, att dessa löntagare, intilldess en ändamålsenlig lönereglering för indelta arméen kommer till stånd, måste vara i samma behof af någon tillökning uti sina förut alltför otillräckliga aflöningsförmåner, som Statens öfriga embete- och tjenstemän; och då Rikets Ständer, med godkännande af hvad Utskottet uti sitt särskilda Betänkande N.o 48 härom yttrat och hemställt, funnit den utaf åtskilliga ledamöter af Riks-Stånden ifrågaställa allmänna nedsättning i de vid sednasto riksdagen provisoriskt beviljade löneförhöjningar icke vara af omständigheterna påkallad, skulle det, enligt Utskottets Bih. till B.
Brot, 1859 Sf 1860. 4 Sami, 1 Afd. 29 Höft. 2 10 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 84. tanke, ej vara med billigheten öfverensstämmande, om en sådan nedsättning vidtoges för nu ifrågavarande löntagare, innan någon förbättring i deras ställning för framtiden kunnat genom en reglering i förutnämnde hänseende beredas; och anser alltså Utskottet sig hafva grundad anledning tillstyrka, att anslaget till löneförbättringar vid Indelta arméen må äfven under nästkommande statsreglerings-period få utgå med oförändradt belopp och enligt förut meddelade föreskrifter. 12:o.
Indelta arméens vapenöfning ar.
Det under denna benämning i Riks-staten uppförda anslag tillkom vid sednaste riksmöte genom sammanföring af de förut varande särskilda anslagen till Fxercis-sqvadronernas underhåll, Ersättning för utöfver markegång spris förhöjd betalning till Inqvarteringsgifvare för dagportioner vid indelta regementenas marscher till och från möten, Mötcskostnader samt förslagsanslaget till Fouragering vid Indelta kavalleriet, hvilkas sammanlagda belopp, ökadt, i anseende till den utsträckta tiden för vapenöfningarne, med en summa af 200,000
R:dr, utgör det nuvarando anslaget 590,000 R:dr.
Någon förändring i afseende å beloppet af detta anslag har icke blifvit ifrågaställd; men inom Borgare-Ståndet har Herr Björck, under uttalande af den åsigt, att förslagsanslag i allmänhet vore olämpliga för en väl ordnad statsförvaltning, der utgifterna borde för hvarje större del af förvaltningen begränsas inom derför beräknade och fastställda belopp, fästat uppmärksamheten på de flerfaldiga olägenheter, som ett motsatt förhållande, enligt motionärens åsigt, måste föranleda, hvaraf den mest betydande vore bristande hushållning med Statens medel.
Om nemligen de för särskilda ändamål anslagna tillgångarne icke voro till bestämda belopp fastställda, kunde utgifterna obehindradt utsträckas huru långt som helst, och skulle säkerligen gå vida utöfver, hvad behofven, noggrann! beräknade, verkligen kräfde, enär alla de, som uti förvaltningsbestyret deltoge, saknade den kraftiga uppmaning till sparsamhet, som förefinnes uti tillgångarnes begränsning.
— På grund häraf och då, hvad särskildt beträffade arméens vapenöfningar, till hvilka äfven de större öfningslägren räknades, utgifterna härför borde kunna bestridas med den af Rikets sednast församlade Ständer dertill anslagna betydliga summa, helst vid inträffande dyr tid eller annan olycka för landet någon synnerlig olägenhet ej kunde uppkomma deraf att mötestiden något inskränktes eller ett öfningsläger inställdes eller förkortades med några dagar — liar motionären hemställt, att ifrågavarande anslag ej vidare måtte anvisas såsom förslagsanslag.
Ehuru Rikets sednast församlade Ständer, som ansågo de då föreslagna öfningstiderna icke vara längre än bckofvet oundgängligen kräfde, funno rättast vara att lägga tiden till grund för bestämmandet af dessa öfningar, i följd hvaraf och då kostnaderna icke kunde till någon bestämd summa beräknas, utan måste, såsom beroende af varuprisen, årligen omvexla, anslaget blef förslagsvis uppfördt; torde likväl Rikets Ständer härvid icke hafva föreställt sig, att utgifterna för ifrågavarande ändamål skulle hvarje år komma att med högst betydliga belopp öfverstiga anslagssumman.
Enligt hvad räkenskaperna utvisa, hafva emellertid dessa utgifter år 1858 med 112,236
R:dr 43 öre och nästlidna år med 180,677 R:dr 44 öre öfverskridit det af Rikets Ständer härtill anvisade anslag.
Om nu detta bibehålles såsom förslagsanslag, är icke osannolikt att, på sätt ofvanbemälde motionär befarat, kostnaderna för arméens vapenöfningar framgent skulle komma Stats-Utskottets Utlåtande N:o 84.