Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Svenska å utländskt mynt utfärdade stats-obligationer, upplånas en summa, motsvarande 25,000,000 Riksdaler Riksmynt, med tillägg af de med upplåningens verkställighet förenade kostnader; att af de medel, som utom riket varda emot nyssberörde stats-obligationer upplånade, ett belopp, motsvarande den återstående ännu obetalda delen, eller 9,000,000 Riksdaler, utaf det till underlättande af penningeställn ngen och rörelsen inom landet vid sednaste riksdag beslutade och i böljan af är 1858 i Hamburg, lor Svenska Statens räkning, upptagna lån å 12,000,000 Riksdaler, må användas till omförmälda återstående länesummas liqviderande å de, enligt afslutadt kontrakt, derför bestämda tider; att, i stället för de sålunda till sistnämnde statslåns återbetalning anslagna medel, må ett deremot svarande belopp af den s. k.
Stats-lånefondens behållningar och inbetalningarne ä samma fonds fordringar anvisas såsom tillgång för bedrifvande af Statens jernvägsarbete!); samt att räntevinsten ä Stats-länefonden, sedan den utländska skuld, som motsvarar densamma, blifvit liqviderad, kommer att tillfalla Riksgälds-kontoret, hvaremot också möjligen härå uppkommande förluster, i öfverensstämmelse med hvad i detta hänseende redan är bestämdt, skola ersättas af samma Verk, så att n gon minskning i det belopp, som för jern vägsarbetena derifrån påräknas, icke kommer att ega rum.
Beträffande Stats-lånefonden, är i Kongl.
Maj:ts högstberörde nådiga Proposition derjemte föreslaget, dels att sorn de nämnde fond tillhörande medel, hvilka Bih. tUl B.
Brot. 1859 & 1S60. 6 Sami 1 Afd. 11 Iläft 1 2 Banko-Utskottets Memorial K:o 18. nu äro till största dolén utlånta. och sorn enligt gifna bestämmelser skola vara före 1860 års utgång till fullo återbetalda, icke torde behöfva vid denna tid för jernvägsarbetet användas, utlåningen af samma fond må komma att tills vidare fortfara och indragningen af dithörande medel fördelas i män af behof och öfriga omständigheter pä åren 1860—1863; dels ock att förvaltningen af Stats-länefondens omförmälda medel, — hvarå räntan efter 1860 års slut, dä det temporära statslånet blifvit till fullo liqvider dt, torde genom upphörande af den särskilda provision, som nu utgår för dessa lån, böra blifva lika med den vanliga diskont-räntan — fortfarande må besöijas af Riks-banken enligt de närmare föreskrifter, som äro eller vidare kunna komma att blifva meddelade.
Då, såsom Stats-Utskottet jemväl erinrat, frågorna om sättet och vilkoren för utlåningen af Stats-länefondens medel vid sednaste riksdag blifvit behandlade af Banko-Utskottet, samt förvaltningen af dessa medel hittills tillhört, och, enligt Kongl. Maj:ts förslag, äfven hädanefter skulle komma att besörjas af Pikets Ständers Bank, har Banko-Utskottet ansett sig böra taga Kongl. Maj:ts ofvanberörde framställningar i öfvervägande och, efter i sammanhang härmed verkställd granskning af de rörande ifrågavarande medels utlånande och förvaltning af Rikets sednast församlade Ständer meddelade och i 30 § af Banko-reglementet intagna föreskrifter, sitt utlåtande i anledning deraf nu afgifva.
Härvid får Utskottet till en början, med instämmande i Kongl. Maj:ts förslag derom, att Stats-länefondens förvaltning må af Rikets Ständers Bank fortfarande besörjas, anmäla, att, enligt 10 § i kontraktet angående det för Svenska Statens räkning den 29 Januari 1868 i Hamburg alslutade län ä 9,000,000 Märk Hamburger Banko eller 12,000,000 Riksdaler Riksmynt, skall den ännu oguldna Helen deraf, motsvarande 9,000,000 Riksdaler Riksmynt, under innevarande är, 1860, liqvideras pä följande terminer, nemligen: den 15 Juni med i Svenskt mynt R;dr R:mt 3.000,000, den 15 September » » » » 3,000,000, den 15 December » » » » 3,000.000; hvarvid dock må erinras, att lånekontraktet tillika innefattar det förbehåll, att de för länets liqviderande och räntcbetalningarne erforderliga silfver- eller véxel-remissor skola i Hamburg inträffa sednast .14 dagar före de respektive förlälloterminerne.
Hvad äter angår betalningen af de frän Stats-länefond> n till de särskilda
Diskont-verken anvisade och derifrån inom landet utlånade medel, sä hafva Bankofullmägtige derom meddelat föreskrifter, i stöd af hvilka de medel, som icke redan blifvit till Banken äterguldne för fullgörande af den i nästlidne September månad ä länet verkställda första inbetalning af 3,000.000 Riksdaler, skola utur rörelsen indragas och till Banken aflemnas i 3 ungefärligen lika stora delar, deraf en i Maj, en i Augusti och en i November månad detta är; varande, såsom följd häraf, längsta utl^ningstiden bestämd till den 1 i sistnämnde månad.
Återbetalningen afomförmälda 9,000.000 Riksdaler, hvilken, enligt Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, skulle i mån af behof och öfriga omständigheter fördelas på åren 1860—1863, synes Utskottet lämpligen böra verkställas under åren 1860, 1861 och 1862 med en tredjedel, eller 3,000,000 Riksdaler ärligen, sä att ifrågavarande liqvider må varda afslutade det år, dä Rikets Ständer skola till nästa lagtima riksmöte sammanträda.
Härigenom skulle väl utlåningen från Stats-länefonden upphöra ett är tidigare, än Kongl. Maj: t föreslagit, men denna förkortning af utläningstiden bör icke komma att medföra något menligt inflytande pä penningeställningen i landet, emedan de till Banken indragna medel skola derifrån till KiksgKlds-konto - JBanko-TjtskoitrU Memorial K:o 18. 3 ret aflemna*, flir att användas till jemvägsarbetenas bedrifvande, och kunna, i händelse medlen icke skulle härför genast' effurdras, af Riksgälds-kontorets Styrelse under tiden i lane väg disponeras, hvarigenom desamma i hvilketdera fallet som helst komma allmänna rörelsen tillgodo.
Då i afseende å frågan örn tiden för verkställande af den inbetalning till Riksgälds-kontoret. af :i,000,000 Rtdr, sorn sålunda, enligt Utskottets tanke, bör ega ruin under innevarande år, förekommer, att, efter hvad de till Fulimägtige sednast ingångna rapporter gifva vid handen, utestående beloppet af de frän Ståts-lånefonden utleiiinade län uppgår till endast 7.978.565
R:dr 82 öre, hvadan mera än 1.000.000 R:
!r för närvarande äro af fondens tillgångar oanvände, samt, att, till följd af Fullmagt iges ofvanberörde föreskrifter, utlåningen af Siats-lånefondens medel blifvit verkställd med beräkning att omkring en tredjedel af fondens hela återstod, eller 3.000.000 R:dr, skall till Banken ingå redan under instundande
Maj månad, har Utskottet, i betraktande derjemte af för handen varande penningeställnirg, sorn synes tillåta en indragning till något större belopp, utan att. rörelsen deraf förorsakas kännbar olägenhet, ansett omlörinälda inbetalning böra fördetta år ske pä en gäng medelst summans aflemnandé till Riksgälds-kontoret vid början af instundande Juni månad, eller å den tid, dä ett motsvarande belopp bör i liqvid hållas de utländske längifvarne tillhanda.
De återstående inbetalningarne till Rjksgälds-kontoret af 3.000.000 R.dr för hvartdera äret 1861 och 1862 torde deremot fä verkställas efter hand med 750.000
R;dr vid slutet af hvarje tredje månad, hvilket sätt för medlens återtagande bör, hurudan penningeställningen under dessa år än må blifva, komma att derå verka minst tryckande.
Emellertid och dä förhållanden möjligen kunna inträffa, som skulle göra det både för Banken och Riksgälds-kontoret 'fördelaktigare, derest åfsinbetalningarné frän det förra till det sednare Verket komine ätt ske å andra än nu uppgifna terminer, synes Banko-fullmägtige böra lemnäs frihet att med Fulimägtige i Riksgälds-kontoret öfverenskomma om den eller de förändringar i berörde betalningsterminer, sorn af båda Verkens ömsesidiga fördel efter sig företeende omständigheter kunna betingas, dock alltid med vilkor, att den för h vartdera af de 3 åren bestämda summa af 3,000.000
Ridr varder till Riksgälds-kontoret under äret ättemnad.
Genom nådigt Bref den 9 Februari 1858 har Kongl. Majit, i sammanhang med ratificerande och stadfästande af det angående ifrågavarande utländska län afslutade kontrakt, öfverlemna^ ät
Banko-fullmägtjge att verkställa indragningen och liqviden af länet samt vidtaga alla i sådant afseende erforderliga åtgärder; hvarförutan, i anledning af föreskriften i 14 § af samma kontrakt, bland annat, derom att sådana utgifter och omkostnader, som lånetransaktionen medförde, skulle drabba Kongl. Svenska Stats-kontoret, med hvilket länöfvertagarne hade att sätta sig i skriftlig förbindelse och öppna löpande räkning.
Majit, enligt nådigt Bref den 5 påföljde Märs, ansett den befattning med länet, sorn härigenom blifvit Statskontoret förbehållen, böra på Banko-fullmägtige öfverflytta,s samt låtit derom förständiga längifvarne, likväl utan att desse egde härå grunda något anspråk pä ytterligare provision än den. som vore i kontraktet bestämd.
Någon ändring i det Banko-fullmägtige sålunda gifna uppdrag att ombesörja de utländska liqvid erna ni länet synes hvarken hafva varit åsyftad eller blifva nödig i följd af Rikets Ständers vid innevarande riksdag fattade beslut, att det temporära Statslånets återstod skall gäldas af de medel, som utom riket komma att upplands emot det nya jernvägslänet tillhörande och i utländskt mynt ställda Svenska stats-obligationer; hvaremot, äf sistnämnde beslut följer, att Riksgälds-kontoret bor å de i kontraktet bestämda 4 Banko-Utskottets Memorial N:o 18. förfall oterminer tillhandahålla Banken nödig valuta för de utländska Jiqvidernas verkställande.
Enligt Rikets sednast församlade Ständers i 2 morn. af Banko-reglementets 30 § intagna beslut skall för försträckningar från Stats-lånefonden erläggas ränta och provision, sorn med tillsammans 2 procent för året må öfverstiga hvad som i ränta och provision för det utländska lånet, efter är räknadt, betalas; på grund hvaraf räntan och provisionen vid utlåning från denna fond ursprungligen blifvit af Fullmägtige bestämd tili 9 och, efter deri verkställd nedsättning, ännu utgör 8 procent.
Sorn Rikets Ständers beslut om skyldighet för läntagare i Stats-lånefonden att. jemte ränta erlägga särskild provision tillkommit endast för att skydda Staten mot förlust på de med det temporära utländska länets upptagande, indragning och liqviderande förenade kostnader, sä kommer detta skäl för provisionens beräknande följaktligen att helt och hållet förfalla så snart ifrågavarande län blifvit till fullo betaldt.
Vid sådant förhållande, och då meningen med provisionens bestämmande, enligt hvad forhandtingarne vid sednast^ riksdag äfven ådagalägga, aldrig varit att derigenom betacka säd ane. förluster, som på sjelfva utlåningen kunde uppstå, eller med andra ord, att den säkre och vederhäftige låntagaren i fonden skulle godtgöra hvad den osäkre ej mägtade betala, finnér Utskottet, i öfverensstämmelse med hvad Kongl.
Maj t föreslagit, det böra stadgas, att efter 1860 års slut, dä full liqvid af det utländska länet skeft, provisionen bör upphöra samt för försträckningar frän Statslånefonden beräknas enahanda ränta, sorn vid utlåning och diskontering från Handels- och Närings-diskont-fonden, hvilken ränta, enligt nu gällande föreskrift i 154 § af Banko-reglementet, utgör minst 4, högst 6 procent och af Fullmägtige bestämmes med afseende ä penningeställningen och andra omständigheter, som till räntans höjning eller sänkning kunna föranleda.
Af föreskrifterne i 30 § af Banko-reglementet, befinnas vissa hafva blifvit meddelade med specielt afseende å de under sednaste riksdag inträffade utomordentliga förhållanden, som föranledde det temporära statslånets upptagande.
Så t. ex. förekommer uti dessa föreskrifter berättigande för Fullmägtige dels att anvisa någon del af Stats-!änefondens tillgångar såsom omedelbar försträckning till sådane inom riket befintlige penningeförvaltande verk och inrättningar samt större bolag och föreningar, som af Fullmägtige ansågos erbjuda fullkomlig säkerhet, — i afseende hvarå Utskottet skolat upplysa, att dylika försträckningar endast i några få fall blifvit beviljade, och att af dem endast en numera återstår oliqviderad. — dels att såsom metallisk kassa få genast beräkna det utländska lånet sä snart aftal derom på säker hand blifvit träffadt.
Under nuvarande förändrade förhållanden lära likartade bestämmelser ej vidare erfordras, äfvensom Utskottet anser den Fullmägtige lemnadc tillåtelse att för besörjande af Stats-länefondens utlåning, i man af behof, förstärka Diskont-direktionerne med tjenlige personer m. in. kunna upphöra sedan fondens samtlige tillgångar redan långt före detta blifvit i låneväg utgifna.
Med hufvudsakligt bibehållande af hvad för öfrigt finnes i Banko-reglementets } 30 § stadgadt och med tillägg af en särskild föreskrift, angående revision af Stats-länefondens förvaltning vid de särskilda Diskontverken, hemställer Utskottet vördsamt, pä grund af det anförda, att Rikets Ständer mätte besluta följande: l:o att förvaltningen af Stats-lånefondens medel kommer att fortfarande besörjas af Rikets Ständers Bank, i hvars räkenskaper denna fond, såsom hittills, bör särskildt upptagas och redovisas; - Banko-Utskottets Memorial N:o 18, 5 2:o att ifrågavarande medel må. efter sig företeende omständigheter och behof, af Banko-fullmäktige fördelas melian Bankens olika lånedistrikter tili utlåning genom de särskilda Diskontverken: 3:o att vid denna utlåning må, intill 1860 års slut, erläggas ränta och provision i enlighet med hvad som i 30 § 2 mom. af 1858 års Banko-reglemente finnes stadgadt, hvaremot, frän och med. 1861 års början, berörde provision kommer att upphöra och för försträckningar frän Stats-Iånefonden att beräknas enahanda ränta, som för tillfället gäller vid utlåning och diskontering från Handels- och Närings-diskontfönden; 4:o att utlåningen i öfrigt må, under Banko-fullmägtiges tillsyn och kontroll samt enligt af dem meddelade föreskrifter, af vederbörande
Diskont-direktioner verkställas utan hinder af de bestämmelser, sorn äro gällande för andra delar af Bankens lånerörelse, likväl med iakttagande deraf, att län företrädesvis lemnäs mot säkerheter, som antingen grunda sig pä inteckning i fast egendom eller utgöras af förskrifningar, utfärdade af föreningar med solidarisk eller pä annat tillförlitligt sätt garanterad gemensam ansvarighet, eller ock bestå af sådana, i säkert förvar nedsatta varor, som antingen äro inom landet producerade, dock med undantag af spirituösa drycker, eller utgöra råämnen för den inhemska varuförädlingen, äfvensom saltupplag: 5:o att Banko-fullmägtige berättigas anvisa de arfvoden och öfriga förvaltnings-utgifter, som i följd af ifrågavarande utläningsröreise blifva af nöden; 6:o att. de Stats-Iånefonden tillhörande medel till nu återstående belopp af 9.000,000 R:dr, i den ordning, som af Banko-fullmägtige närmare bestämmes, skola indragas för att till Riksgäldskontoret, levereras med 3,000,000
R:dr vid början af Juni månad 1860 samt med en lika summa under hvartdera året 1861 och 1862 sålunda, att 750.000
R:dr, allt Riksmynt, under sistnämnde två år till Riksgälds-kontoret aflemnas vid slutet af hvar tredje månad; dock med rättighet för Banko-fullmägtige att kunna med Fullmägtige i Riksgälds-kontoret öfverenskomma om de för hvarje är bestämda inbetalningarnes verkställande äfven å andra än förenämnde terminer, i fall sådant skulle finnas vara för båda Verken mera fördelaktigt; allt emellertid under förutsättning deraf, att
Riksgälds-kontoret pä de i kontraktet föreskrifna förfallotider tillhandahåller Banko-fullmägtige nödig valuta för fullgörande af de utländska liqviderna. hvilka, enligt Kongl. Majis nådiga Bref den 9 Februari 1858. skola af sistbernälde Fullmägtige besörjas; och 7:o att
Stats-lånefondens räkenskaper och förvaltning vid de särskilda
Diskont-verken skola granskas af samma Revisorer, sorn ärligen utses till granskning af den vanliga diskont-utlåningen.
Stockholm den 1 Mars 1860. 6 Banko-VUkottets Memorial X:o 18, Jlcservationer : Af Herr Friherre Stjernstedt. A. IV.: ”Uti Utskottets tillstyrkande i 3:rlje, 4:de och 6:te punkterna kan jag icke in-tärnma.
I 3:dje punkten föreslås, att för åren 1861 och 18G2 skulle räntan ä återstående beloppen af Ståts-lånefonden beräknas i enlighet nied den ränta. ”som för tillfället gäller vid utlåning celi diskontering från Handels- och Närings-diskonten"; men mig synes att. dä Jantagarne i nämnde fond befrias från den dryga provisionen af 2 procent, så borde, i händelse de ville begagna sig af den förlängning i betalningsterminen, som blifvit dem för åren 1861 och"
1862 förunnad, de åtminstone vara förbundne att ä berörde län betala 6 procent, hvarigenom i allt fall en betydlig lindring i räntebetalning blifvit dem beredd.
— I 4:de punkten tillstyrkes, att län ur Stats-lånefonden skulle ”företrädesvis” utgifvas mot den i samma punkt uppgifna realsäkerhet, men jag finnér icke några, talande skäl vara uppgifna derför, att äfven mot näinnsäkcrhet borde utgifvas län från ifrågavarande fond. hvarföre ock efter min förmening, ordet ”företrädesvis” borde ur bestämmelsen i denna punkt utgå, så att lånen endast mot den föreskrilna realsäkerheten borde utlemna».
I 6:te punkten förutsattes möjligheten deraf, att, efter öfverenskommelse mellan Banko- och Riksgälds-fuljmägtige, äfven för 1860 inbetalningen af de då bestämda 3,000,000
R:dr kunde å annan tid än Juni månads början försiggå: men då ett bestämdt belopp af 3.000,000 R:dr skall vid sagde tid af detta statslån afbetala», anser jag ingen anledning vara för handen, att äfven för 1860 medgifva Banken en betalning.slatitud, i likhet med den, sorn för ren 1861 och 1862 blifvit såsom möjlig förutsatt.’’ Af Herr Doktor Sandberg: ”Sora jag icke kunnat till alla delar instämma uti 6 mom. af Utskottets förslag, torde mig tillåtas anföra skälen för min afvikande mening.
Dä Kongl. Maj:t i siri nådiga Proposition föreslagit, att de utaf Stats-lånefonden inom landet utestående medel, 9,000,000 Riksdaler, skulle efter hand indragas under fyra års tid eller under åren 1860, 1861, 1862 och 1863, sä var utan tvifvel
Dess nådiga afsigt att dessa medel skulle få användas i Bankens lånerörelse så länge möjligt vöre och endast fråndraga» densamma i den män penningarne blefvo nödvändiga till jernvägs-arbetets fortsättning.
Utskottet har afslagit denna nådiga Proposition och, såsom mig synes, utan tillräckliga skäl inskränkt tiden till frenne år, sä att. dessa medel icke skulle få af Banken användas i dess lånerörelse längre än till 1862 års slut, Hufvudsaklig» skälet dertill är, att nästkommande Ständer må kunna se huru denna låne-aöär slagit ut.
Men läne-affären såsom utländsk blir ju till fullo uppgjord med innevarande ars slut, och då finner man hvad slutsumman af alla kostnaderna för det utländska lånets upptagning, indragning, förpantning och slutliga liqvid ering utgjort, och kan dermed jemföra hvad det inbragt genom utlåning inom landet till 8 å'9 procents ränta till och med 1860.
Med 1861 års början skall den utestående delen förvaltas och utlånas af Diskont-verken mot samma ränta, som i Handels- och Närings-diskonten, hvaraf den sedermera utgör en del. samt underkastas samma granskning sorn öfriga diskont - B an ko-Utskottets Memorial N:o 18. 7 fonder, hvilkas vinst och förlust de arlida revisionerna omförmäla.
Och det är icke att förvänta, att hvarenda läntagare, vare sig uti d.n ena eller andra fonden, äfven under en mindre tryckt penningeställning än den närvarande, skall kunna utan lagsökning och tidsutdrägt pä förtal odagen till fullo inbetala sitt län.
Man har väl sagt, att när dessa medel blifva af Banken indragna, så öfverletnnas de till Riksgälds-kontoret, som kan äter såsom län utlemna dem i allmänna rörelsen; men då synes mig, att Banken lika väl kan förvalta utlåningen af återstoden under det fjerde året, som under de föregående, tills de behöfva» för jernväga) ne.
För min del ser jag ingen fördel kunna vinnas genom, bemödandet att så mycket möjligt är frånhända lHJcts-bauken sin lånerörelse och öfverlemna den till andra inrättningar.
En allmän klagan höres öfver svårigheten att erhålla kontanta penningar på de säkraste inteckningar, Sä länge något af Stats-lanefonden får utlånas af Banken, så ega innehalVarne af dylika goda dokumenter, enligt föregående morn., företrädesrätt till läns erhållande utur densamma.
Att Utskottet tillstyrkt indragning af 3,00.0,000 Riksdaler under innevarande ar och det pä en gäng i slutet af Maj månad, kan hafva sina grundade skäl.
Ty först och främst är öfver J,000.000
Riksdaler redan indragen.
Vidare lärer, enligt hvad uppgifvet är, det återstående af förstnämnde summa vära till betalning uppsagdt eller förfallet uti instundande
Maj månad; och slutligen är det alldeles nödvändigt för Banko-fullmägtige, som skola den J instundande Juni hälla den utländske långifvare!! tillhanda andra tredjedelen af länet, elier 3.000.000 Riksdaler, att dertill hafva tillgäng för ilen händelse det dertill eiforderliga beloppet af det nya jernvägslänet, som skall upptagas, icke inom den tiden blir disponibelt.
Men hvad angar de återstående (i,000.000 Riksdaler, så synes mig en skyndsammare indragning deraf utur Bankens lånerörelse icke vara af någon nödvändighet påkallad, och vill jäg derföre, i öfverensstämmelse med Kongl.
Maj:ts nådiga Proposition, vördsamt föreslå den förändring uti 6 inom., att det skulle innehålla:
Att af den vid 1860 års slut utestående delen af Stats-lånefonden, eller 6.000,000 Riksdaler, skola utur lånerörelsen indragas och till Riksgälds-kontoret öfverlemna» 2.000,000 Riksdaler om äret, under åren 1861, 1862 och 1803 pä de tider, dä behof och öfrige omständigheter sådant påkalla och medgifva-»
Uti denna reservation har Herr Bogeman, C. A., instämt.
Af Herr A. O. Wallenberg: ”Då jag i olikhet med Högloft Banko-Utskottet uppfattat hvad som nu kunde vara ändamålsenligt att iakttaga, för att utan någon svårare tryckning möjliggöra Ståts-lånefondens indragning utur den allmänna lånerörelsen, så utbeder jag mig att min särskilda mening, pä detta sätt må komma tili Rikets Ständers kunskap.
Stats-länefonden var, dä den inrättades, en tillfällig Jänetiilgäng, och änskönt den dä bestämda tiderymd måhända var alltför kort att amortera sä betydliga flytande skulder, som allmänna rörelsen 1857 iråkat, sä torde numera icke skäl förefinnas att genom ny utlåning frän Stats-länefonden gifva densamma än mera permanent natur och aflägsna tidpunkten för en slutlig utredning.
Mig éytiés som Kongl. Maj:ts nådiga afsigter att bereda lättnad för Stats-lånefondens gäldenärer bäst motsvarades genom att besluta, att berörde gäldenärer må successive under ytterligare ett par års tid afbörda sin skuld. 8 Manko-Utskotteti Memorial N:o 18, Begynner man efter innevarande års utgång en alldeles ny utlåning, så är det ganska möjligt att denna andra serie låntagare hos 1862 års
Ständer begära en ny förlängning eller respit, och det vill synas, som om
Ståts-lånefonden på detta sätt skulle blifva en andra upplaga al den allmänna Diskonten.
Det är otvifvelaktig! att, då Stats-lånefonden först öppnades för allmänheten, det hade varit både billigt och klokt, att sätta räntan lägre än hvad som skedde.
Mig synes att om t. ex. 6 procent då blifvit bestämdt, och man sedermera för hvarje 6:te månad höjt räntan procent, så hade denna fond sjelfmant dragit sig ur rörelsen i den män. som penningar pä andra häll bléfvo billigare.
Men om det hade varit billigt att till en början bereda alla lättnader för lånesökande, så förefinnas icke samma anledningar, sedan man önskar fä fonden dragen ur rörelsen, och redan beslutat hvartill den bör användas.
Att således nu göra en förändring i gällande ränta och provision synes ingalunda välbetänkt, såvida man verkligen vill Stats-länefonclens upphörande inom en närliggande framtid.
Att sätta räntan för Stats-lånefonden i beroende af räntan på Handels- och Närings-diskonten har till påföljd, att Fullmägtige aldrig rimligtvis kunna nedsätta disconto, äfven om penninge-stäilningen eljest sådant föranledde.
Så länge särskilda fonder finnas under Kikets Ständers Banks förvaltning, böra de vara af hvarandra oberoende i anseende till speciela föreskrifter.
Eller huru vill man att Fullmägtige skulle förfara, om llandels-diskonten visade en betydligare outlänad behållning, men Stats-lånefonden en mängd otillfredsställda lånesökande?
Skulle dä räntan nedsättas på begge fonderna eller höjas pä dem begge?
I afseende pä de säkerheter, som blifvit i Stats-lånefonden antagna, hafva såväl Rikets Ständers Revisorer, som Höglofl.
Banko-Utskottet haft åtskilligt tänkvärdt att anföra.