Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Tus ti ti te- O i n b ud s m a n Högste Domstolens, Nedre Juslitiae-Revisionens, Hof-Rätlernes, Collegiernes, eller i dessas ställe inrättade Verks, och— då han det äskar. § 10G.
Finner Utskottet af dessa Protocoll, att någon Stats-Rådets Ledamot, eller någon för tillfället förordnad Föredragande, eller den Embetsman, som i Commando-mål Konungen råd gifvit, uppenbarligen handlat emot Rikets Grundlag eller Mil män Lag, eller tillstyrkt någon öfverträdelse deraf, eller underlåtit att göra föreställningar emot sådana öfverträdelse]1, eller dem vållat och befrämjat genom uppsåtligt fördöljande af någon upplysning, eller häfver den Föredragande underlåtit att, i de fall, som 38 <§ af denna Re ge rings- Fiprin förutsätter, sin contrasignation ä ett Konungens beslut vägra, Ak skall Cons ti tu tions Utskottet fastställd varder.
6 Constitutions-Utskollets Memorial, Nio 9. § 107. lin momentet.
Skulle Constilulions-Utskollet eller att någon Föredragande icke med oväld— — — anmärkning blifvit gjord.
Riksdags-Ord ningen. § 27. 2:a momentet. 2:o.
Propositioner meddela, tillställes, genom en Stats-Rå dets Ledamot, hvarje Stånd afstyrkande. § 29. 2:a momentet.
2:a och 3:e punkterna.
Finner Utskottet — — — att någon Stats-Rådets Ledamot, eller någon för tillfället förordnad Föredragande, eller den Embetsman sannskyldiga nytta, eller att någon Föredragande icke — anmärkning blifvit gjord. § 36. l:a momentet. l:o.
Utom förenämnde och ege den Stats-Rådets Ledamot, Konungen dertill förordnar, rättighet att yttranden. § 41. Stats-Rådets och Högste Domstolens samtlige Ledamöter, äfvensom Justitiae-Canzleren och Justitiae-Oinbudsmannen kunna ej säle och slämma men ej besluten öfvervara. § 42.
Finner Utskott — Ordförande hos deti Stats-Rådets Ledamot, Konungen vid hvarje Riksdag dertill förordnar.
Nådiga befallning omedelbarligen meddela.
Tryckfrihets-Förordningen.
Der borttages, öfver allt, ordet ”Hof-Canaleren”, och i dess ställe insättes: Justitice-Stats-Ministern.
Constitutions-Utskolleis Memorial, N\o 9.
7 9:o och 10:o.
Till ändrad redaclion i fråga orri några Bevillnings-algifters benämning.
Ä) Regerings-Formen. § 60.
Ira och 2:a perioderna.
Till dessa sednare räknas
Tull- och Accis-medlen, Post-medlen, ChartseSigillatae-afgiften, Husbehofs-bränneri-medlen, samt hvad Riksens Ständer dessutom serskildt hvarje Riksdag såsom Bevillning sig åtaga.
Ej må några allmänna afgifter, af hvad namn och beskaffenhet som helst, utan Riksens Ständers samtycke kunna förhöjas, Tullen å inkommande och utgående Spanmål allena undantagen. liro. 1 afseende på tiden för ny Bevillnings vidtagande.
Regerings-Formen. § 61.
Alla afgifter, som Riksens Ständer under de i föregående § nämnde Titlar beviljat, skola utgöras intilldess ny Bevillning af Riksens Ständer fastställd blifvit och, enligt deras beslut, vidtager. 12:o. Angående vilkor för Bankens sedlars erkännande såsom mynt.
Regerings-Formen. § 72. för mynt i Riket må erkännas, så länge de, efter deras lydelse, af Banken med silfver inlösas. 15:o. Angående Kalional-representalionen.
C) Riksdags-Ordningen. • § 16.
Ira momentet.
Allmogen i hvart Härad välje inom sig, efter hemmantalet, till Riksdagsman af Bonde-Ståndet En inom Häradet boende celi bese ten Hemmansegare, hvilken icke tillförene hört till annat Riks-Slånd, eller någon ordinarie beställning i Rikets tjenst eller fullmagt derå innehaft.
Vilja flera Härader sig förena. § 22.
Fullmagterne böra (för Bonde-Ståndet boende och besuten å 5 Constitutions-Ulskollels Memorial, !V:o 9.
Krono-, Krono-Skalte-, Säteri-, Rå- och Rörs-, Frälse-eller Frälse-Skaltehemraanet N. N. uti N. N. Härad af N. K.
Län) att deltaga gäl lande Grundlagar.” lG:o.
Angående Universitetens representation. Hiksdags-Ordningen. § 13. 2:a momentet.
Första perioden. 2:o.
Universiteten i Upsala och Lund skola, genom deras samtliga Professorer och Adjuncter, ordinarie eller extraordinarie, samt Docenter, Academiernas Räntmästare och Secreterare, jemte alla öfriga Academiska Tjenstemän, som, i och för sina befattningar, ega Presterlig befordringsrätt, utse till Riksdagsmän i Preste-Ståndet, hvartdera minst En Professor från de verldsliga Faculteterna , dock med rättighet att ställa Två sådana Fullmägtige, § 17. 2:a momentet.
För en af hvartdera Universitetets Fullmägtige bör ofvctnnämndc rese- och underhålls-kostnad utgå från Academie-f onden. 18:o.
Tillägg i fråga om Riksdags-Fullmägligs utebiifvande. Riksdags-Ordningen. '§ 16- Underlåter något Universitet, Prosteri, Stad, Bruksdistriöt eller Härad att ställa den omkostnad, som ett annat och jemlikt Univer sitet.
Prosteri, Stad, Bruksdistrict eiler Härad Ståndets Gassa. 19:o.
Till redactions-ändring med afseende å Cessionants obehörighet till Riksdagsmannakallet.
Riksdags-Ordningen. § 18. l:a perioden.
Till Riksdagsman må ej under förmynderskap; ej den, sorn, efter gjord cession och utfärdadt proclama, icke, på sätt Lag förmår, visa Constilutions-Utskoltcls Memorial, No 9. 9 gitter, att han från sina Borgenärers kraf fri är; icke eller den, hvilken till straff skyldig. 20:o. Till Grundlagsändringar, åsyftande Riksdagsförhandlingarnes ordentligare och skyndsammare gång.
F) Riksdags-Ordningen. § 49. 3:e momentet.
Återförvisar något Riks-Stånd till det
Stånd, sorn återremit terat, eller såframt de öfrige Stånden, uti mål, der Tre Stånds röst utgör Riksens Ständers, redanfattat sammanstämmande beslut, Ståndet derom underrätta; kunnandes, genom sådan återförvisning, expeditionm af beslutet ej uppehållas. 23:o. Angående Boktryckares och Namnsedels-attestanters ansvar i vissa fall. Tryckfrihets-Förordningen.
, § ** 6:e momentet.
Författare vare ej skyldig alt å tryckt Skrift låta sitt namn utsättas.
Ehvad lian okänd vara vill eller ej, tillställe han Boktryckaren en förseglad sedel, innehållande uppgifterna af hans namn och hemvist, med påskrifvet betyg om dessa uppgifters rigtighet af tvänne i orten väl kända, inom Sverige boende Svenske medborgare, hvilka åligge Författare-ansvar, i händelse Skriften inom laga tid skulle åtalas, och Författarens namn och hemvist funnes origtigt uppgifne eller i sedeln saknades.
Röjer Boktryckare Författaren, utan Domstolens åläggande att honom uppgifva, eller har Boktryckare, utan Författarens eller Utgifvarens tillstånd, hans namn å Skriften utsatt, bote, i förra fallet, Tvåhundrade, och, i det sednare, Fyralumdrade Riksdaler; och varde, i beggedera, hans förbrytelse uti allmänna Tidningarna kungjord. 7:o.
Den hvilken noga iagttagne. 8:o.
Vid Rättegången Domstolen inkalla.
Skulle vid—■— •— Riksdalers böter.
(Följande punkt, så lydande: ”Har Boktryckare, ulan Författarens eller Utgifvarens tillstånd, dess namn en skrift åsatt, straffes enligt Missgernings-Balkens 8 Cap. 3 — kommer att utgå.)
St, Prot. l84°- 3 Sami. 7 Hiift, 2 10 Constilutions-Utskoltets MemorialN'-o 9. 9:o. Hvarje Skrift egarens ensak. 24:o.
Angående egande-rätten till tryckt Skrift.
T ryckfrihe ts-Förordni ogen» § 1* 9:e momentet.
I:a punkten. 9». Hvarje Skrift vare Författarens eller hans rätts lagliga innehafvares egendom.
Men sä framt
Författares arfvingar eller rättsinnehafvaie icke inom Tjugu år från hans död utgifningsrättighelen begagnat, äfvensom i händelse ett sådant begagnande icke af dem inom hvart Tjugonde år förnyas, stånde hvar och en öppet att Författarens efterlemnade Skri ter af trycket utgifva.
Hvilken, som eljest Skrift trycker eller eftertrycker utan Författarens eller hans rättsinnehafvaresskriftliga tillstånd, miste upplagan, eller höte dess fulla värde, egarens ensak. 26:o.
Angående ansvar för Skrifters föryttrande, å hvilka Boktryckares namn, årtalet eller tryckningsorlen ej äro utsatte.
T ryck fri h e Is-För ord 11 ingen. § 1- 12:e momentet.
Föryttrar någon en tryckt Skrift, hvarå Boktryckarens namn, tryckningsorten eller årtalet icke finnas utsatte, bote för Jtvarje gång Femtio Riksdaler och Stånde derjemte, i händelse Skriften åtalas, Författareansvar, derest iseke Boktryckaren eller Författaren kan upptäckasi §*•
4:e momentet* Till ordningsmål — icke aflemnar, eller pm, emot 1 § ia moni., tryckta Skrifter, hvarå Boktryckare-namn, trycknings-ort ellér årtal ej äro utsatte, föryttras.
1 deséa fall —* icke leda. 30xi.
Angående ansvar et för lögnaktiga uppgifter och vrängda framställningar till AUmänhetfens förvillande och förledande.
Constilulions~Utskollets Memorial, N.-o 9. 11 Tryckfrihets-Förordningen. § 3. 12:e momentet. 12:o.
Lögnaktiga uppgifter och vrängda framställningar till allmänhetens förvillande och förledande:
Brotten umgälles med böter från Trettiotre Riksdaler Sexton skillingar till och med Etthundrade Riksdaler, och Skriften confisceras. 31:o. Angående qvarstads läggande å Skrift, då åtal genom allmän åklagare anställes.
o S* 3:e momentet. 3:o.
I alla de fall, der åtal, enligt z $ 4 morn. samt 3 $, genom allmän åklagare anställes, ege öfverlemna.
Constilutions-Ut skottets Memorial j N:o 10.
Ant. till Exp. Utsk. den 6 Maj, kl. 2 e. ra.
Memorial, angående grundlagsenligheten af en yrkad, men vägrad proposition.
Cxenom ett den 37 innevarande månad emottaget Utdrag af Hedervärda Bondeståndets Protocoll för den 22 i samma månad, har ConstitutionsUtskottet inhemtat, att, då hos Bondeståndet sistnämnde dag till ytterligare handläggning förekommit Stats-Utskottets den 28 nästl.
Mars på bordet lagda Utlåtande N:o 28, i anledning af väckt fråga om indragning af Kongl.
Nummer-Lotteriet och åtskilliga dermed gemenskap egande ämnen, och Talmannen instämt i Secreterarens yttrande, att han ansåg proposition ej kunna framställas till antagande af Stats-Utskottets förevarande utlåtande i dess helhet, emedan Stats-Utskottet deruti, vid tillstyrkan af Kongl. Nummer-Lotteriets upphörande, hemställt, att, i händelse af bifall härtill, Ständernas Beslut allenast bör hos Kongl. Majit i underdånighet anmälas, med begäran, att allmän kungörelse om Lotteriets indragning må varda i Nåder utfärdad, hvarigenom alltså Utskottet, i strid med de af Rikets Ständers Constitutions-Ulskott tillförene yttrade åsigter, uttalat den grundsats, att ifrågavarande Statsinkomst skulle kunna af Ständerne utan Konungens samtycke förändras; så har, enär Ståndets genom votering utrönta majoritet derefter yrkat, att proposition skulle framställas till antagande, eller, om det ej bifölles, återremitterande af berörde Utlåtande, öfverläggningen förklarats hvilande och målet blifvit förvist till Constitutions-Utskottet, med anmodan att inom åtta dagar efter erhållande af det i Ståndet förda Protocoll, inkomma med motiveradt och bestämdt Utlåtande Öfver frågans stridighet eller enlighet med grundlagen.
Utskottet bör härvid först anmärka, att Riksdags-Ordningens 45 §■> som i allmänhet omtalar Landtmarskalks och Talmans rättigheter, deribland väl upptager den att göra, men icke den att vägra proposition.
Icke eller är en sådan rätt hvarken uttryckt uti, eller en nödvändig följd af, den i Riksdags-Ordningens §. 28 mom. 2 införda Landtmarskalks-och Talmans-eden och den deri innehållna försäkran, att med all förmåga upprätthålla och försvara Konunga-magten och Riksens Ständers rättigheter.
Prot. 1840. 3 Sami. 8 Haft. Constitutions-Utskottets Memorial N:o 10.
Om Grundlagarnes stiftare verkligen tänkt sig rättigheten, att vägra proposition, så vigtig, så vidsträckt, sorn man sedan föregifvit, synes den åtminstone i ettdera af nämnde lagrum hafva bordt få en plats.
Då så icke skett, anser Utskottet redan häraf följa, alt Talmännen icke, enligt våra grundlagars ordalydelse, kunna anses utgöra det vigtiga och mägliga återhållande element i Svenska National-representationen, som de, genom den vidsträckta tolkningen af rättigheten att vägra proposition skulle blifva.
Det är först i Riksdags-Ordningens §. 55, som Landtmarskalks och Talmans rättighet att vägra proposition omtalas, och det förtjenar uppmärksamhet, alt den blott namnes för att begränsas.
Landtmarskalk och Talman, bjudes der, må ej kunna vägra proposition, utom i det fall, då han finner en väckt fråga bokstafligen strida mot Grundlagarnes lydelse.
I slutet af samma §. namnes, att, om ett, i följd af propositions vägrande, till Constitutions-Utskottet hänskjutet mål af samma Utskott ansetts grundlagsstridig^ den, som motionen gjort, må, der honom så godt synes, vända sig till Constitutions-Utskottet, på satt, som Regeringsformens §.84 föreskrifver.
Då det, lindrigast sagdt, vore besynnerligt, att blott lemna motionärer denna rätt, i fall äfven andra voro underkastade samma äfventyr, leder hela §:ens sammanhang otvuriget till den tolkning, att hvad i början kallas väckt fråga , är ingen ting annat, än hvad i slutet kallas motion j och att de väckta frågor^ å hvilka Landtmarskalk eller Talman kan vägra proposition, endast äro de i Riksdags-Ordningen §.
48 mom. 4 omtalade motioner af någon vid Riksdagen då närvarande Ståndets Ledamot: en tolkning, som fullkomligen styrkes af nästföregående 54 §•> som föreskrifver, huru proposition till fattande af ett defiutivt beslut öfver en Konungens framställan, eller ett Betänkande eller en af enskild Riksdagsman väckt fråga bör inrättas.
Ordalydelsen af åberopade Grundlagsparagrafer föranleder således icke dertill, att Landtmarskalks och Talmans rätt att vägra proposition sträcker sig längre, än till de i Ståndet väckta motioner; och då Grundlagarne, enligt Regeringsformens §. 83, skola i hvarje serskildt fall efter deras ordalydelse tillämpas, så är den Utskottet förelagda fråga genom det anförda redan besvarad.
Constitutions-Utskottet, som inser hela vigten af den här framställda grundsats, anser sig dock böra tillägga, att denna begränsning af Talmans rätt att vägra proposition äfven synes ega en giltig grund i betydelsen af det honom uppdragna förtroende.
ConstitutioTis-Utskottets Memorialj N:o lo. 3 Det är tänkbart både, att ett Stånd eller dess pluralitet kunde af ögonblickets hänförelse förledas att bifalla en med dess enskilda åsigter öfverensstämmande grundlagsstridig motion och att, om proposition i ingen, händelse fick vägras, ett Stånds tid skulle kunna upptagas genom voteringar för att förkasta en mängd, inom detsamma väckta motioner af nämnda beskaffenhet.
För sådane fall är, utan afseende på osannolikheten, att en dylik motion skulle leda till ett för hela riket vådligt resultat, rättigheten att vägra proposition, nödig för upprätthållande af Ståndets värdighet och ordningen inom detsamma: ett upprätthållande, som öfverallt måste åligga en Talman.
Helt annat är förhållandet med de Utlåtanden, ett Utskott öfver en af Konungen gjord Proposition eller en enskild Riksdagsmans motion afgifvit, utlåtanden, hvilka äro ganska skiljda från de frågor, hvilkas väckande omnämnes i Regeringsformens §§. 53, 56, 8i, 87, 89, 107, samt Riksdags-Ordningens §§. 29, 33, 34, 37. Utskotten, af alla fyra Riksstånden till frågornas utredande och förslagens utarbetande utsedde och någon gång bemyndigade att med Riksens Ständers rätt besluta, äro alltför vigtiga delar af vår representation, att deras Utlåtanden böra på ofvan nämnda sätt af en Talman kunna behandlas.
Deras åtgärder äro underkastade Riks-Ståndens pröfning, hvilken Talman icke bör kunna dem undanhålla.
Faran af en motsatt regel skulle icke undanrödjas derigenom, att Constitutions-Utskottet, när Ståndet yrkar proposition, kommer i tillfälle att sig utlåta.
Utom det att detta tillfälle skulle alldeles afskäras, då ett Stånd med Talmannen vore ense att undandraga sig frågans behandling och derigenom förlama de öfriga Ståndens verksamhet, kan Constitutions-Utskottet minst för sig dölja vådan, äfven i dess hand, afen sådan magt, hvarigenom det, i förening med en Talman, skulle kunna omintetgöra, icke blott den Öfriga Nationalrepresentationens, utan äfven hela folkets, redan af de med ämnet mest bekante mäns utlåtande understödda Önskan.
Om i ett sådant utlåtande skulle förekomma förslag, om hvilkas grundlagsenlighet meningarne äro delade, ega i första rummet Riks-Stånden och i det andra Konungen att vägra sitt samtycke till hvad vid granskning finnes verkligen grundlagsstridigt.
Utskottet fruktar icke, att denna vägran skall uteblifva, och anser derföre Talmannens vägran af proposition i allo öfverflödig.
Skulle den verkligen af behofvet påkallas, fruktar Utskottet, att den knappt kunde påräknas. 4 Constitutions-Utskottets Memorial j JV:o 10.
På dessa grunder, och med den af Utskottet redan förut yttrade öfvertygelse, att Talman icke må från Grundlagarnes möjligen tvetydiga ordaförstånd hemta anledning att vägra proposition, förklarar ConstitutionsUtskottet således den af Bonde-Ståndets majoritet yrkade proposition till antagande eller återremitterande af Stats-Utskottets Utlåtande N:o 28, såsom icke grundlagsstridig, icke kunna med stöd af Riksdags-Ordningens §. 55 af Talmannen vägras.
Stockholm den 3o April 1840.
Reservationer af Gref ve Spens: ”När fråga är om Grundlagsbuden, tror jag, att den enkla tolkningen bör hafva företräde.
Den enkla betraktelsen är här, huruvida ett
Utskottsbetänkande innebegripes under hvad som i RiksdagsOrdningens §.
55 kallas en väckt fr åga.
Härvid förekommer, att i Riksdags-Ordningens §. 37 säges uttryckligen, att Stats-Utskottet eger rätt att väcka frågor till afgörande i plena, så vida Konungens Propositioner till detsamma omedelbarligen öfverlemnas.
Detta måste anses bevisa, att ett Utskotts Betänkande kan, på det språk, hvarpå Grundlagen är skrifven, sägas innehålla en väckt fråga, och således vara ibland dem, hvarom §. 55 talar.
Till och med ett Betänkande om Nummer-Lotteriets afskaftände ian tydligen bli af denna art.
Jag kan ej finna annat, än att, vid betraktande häraf, förfalla alla de skäl, som Utskottet anfört, och då jag dessutom anser för högst vådligt allt hvad, sorn, med bibehållande af vår närvarande representations-form, consoliderar Utskottens öfvervägande magt, reserverar jag mig mot Constitutions-Utskottets beslut och det nu upplästa Utlåtandet.” Professor Cederschjöld: ”Jag medger väl, att uttrycket ”vackt fråga,” som förekommer i 55 §.
Riksdags-Ordningen, synes förnämligast syfta på enskilde Riksdagsmäns motioner, men jag kan ej finna annat, än att uttrycket i sin allmännelighet utgör en högre cathegori, hvarunder äfven Utskotts-Utlåtanden kunna hänföras.
Sålunda finner man t. ex. af 73 och 75 §§.
Riksdags-Ordningen, att allt, hvad som är föremål för Riksens Ständers behandling, bibehåller benämningen af ”fråga”, icke blott sedan vederbörligt
Utskott deröfver utlåtit sig, utan äfven sedan de serskildta Riks-Stånden deröfver fattat sina beslut.” Constitutions-Utskottets Memorial j 2V:o 10.
Biskop Holmström: ”Emot den hittills oliörda Grundlags-folkning, hvilken Höglofl. Constitutions-Utskottets majoritet tillåtit sig för att kunna underkänna Talmannens i Bonde-Ståndet vägran af proposition på Bifall till Stats-Utskottets Betänkande N:o 28, måste jag reservera mig.
Enligt allmänt språkbruk, Bestyrkt af flere Grundlags-ställen, Betyder ordet "väckt fråga" hvarje mål eller ärende, som kan komma under ett Stånds öfverläggning, således äfven Utskotts-Betänkanden, ehvad de innefatta Utlåtanden öfver förut genom motioner eller propositioner väckta frågor, eller ock öfver frågor, som af Utskottet sjelft Blifvit å Bane Bragte.
Af senare egenskapen är just den, som varit föremål för den vägrade propositionen, och denna Borde väl således aldraminst hafva gifvit anledning till statuerandet af ett nytt exempel i tolknings-väg.
Yådligt anser jag ock detta exempel, i fall det — såsom jag dock icke vill förmoda — skulle komma att tjena till ett prsejudicat.
Utskottens inflytande öfver Stånden är redan i allmänhet alltför stort; att göra det ännu större genom inskränkning af Talmännens, utaf Både Grundlag och mer än 3o:årig praxis dem tillerkända, pröfningsrätt öfver grundlags-enligheten utaf Utskottens, ofta af tillfälligheten, genom en rösts pluralitet, genom ombytt personal, genom ett ögonblickligt passioneradt intresse tillvägabragta, förslag och beslut, är, enligt min öfvertygelse, stridande mot Både anda och Bokstaf i 55 §.
Biksdags-Ordningen och skulle kunna leda till de Betänkligaste följder.
— Det är, i min tanka, redan nog, att ett Utskott, Constitutions-Utskottet, i vissa mål erhållit en magt högre, än Ståndens— en magt, öfver hvars missbruk jag önskade, att Fosterlands-Vännen alldrig måtte få skäl att sig Beklaga; — men att genom en egenmäglig Grundlags-tolkning utsträcka delas magtfullkommenhet äfven till de öfriga Utskottens tillfälliga majoriteter, kan åtminstone med min röst jag icke tillstyrka.
Den rättighet att vägra proposition, som 55 §.
Biksdags-Ordningen tillägger Talmännen, skulle Blifva högst obetydande, örn den, på sätt Constitulions-Utskottet nu yrkar, skulle inskränkas endast till enskildta motioner, hvilka, såsom sådana, derest de röra allmänna frågor, icke fordra annan åtgärd af Stånden, än remiss till Utskott.
En slik vägran kan icke anses vara af den vigt, att den föranled t ett eget Grundlags-stadgande.
Hvad sjelfva hufvudfrågan eller skälen för den vägrade propositionen angår, hade jag ansett det vara ConsLitutions-Utskottets åliggande att upptaga och, om så ske kunde, vederlägga Talmannens motiver, hvilka, i öfverenstämmelse med förra Biksdagens Constitutions-Utskotts af mig biträdda mening, jag åtminstone för min del i allo godkänner; och för att <5 Constitutions-Utskottets Memorial j N:o 10. komma till öfvertygelse om den verkliga meningen af de ordalag, som af nuvarande Stats-Utskott blifvit begagnade i Betänkandet N:o 28, sidan 5, bade det icke varit otjenligt att med dessa jemföra dem, som af StatsUtskottet vid sistlidne Riksdag i Betänkandet N:o 54> sidan 23, begagnades i fråga om sättet för Nummer-Lotteriets upphäfvande.
Hvilka Utskott — denna eller den förra Riksdagens — i detta afseende bäst, med sanning och sans uppfattat andan af Sveriges Constitutionella Institutioner, derom må en gång den ojäfviga Historien döma.”
I denna reservation instämde Biskop Agard och Professor Bolméer.
Professor Geijer: ”Emot ofvanstående af Constitutions-Utskottets majoritet fattade beslut, och mot de motiv, på hvilka det grundas, får jag reservera mig af följande skäl: 1:0 Emedan Stats-Utskottet i sitt Utlåtande, i anledning af motioner om indragning af Kongl. Nummer-Lotteriet, verkligen både väckt och tillika besvarat en ny fråga, genom Utskottets förslag, att Ständerne, i fall de nu gillade Nummer-Lotteriets af rnotionärerne yrkade indragning, endast borde hos Kongl. Maj;t anmäla sitt beslut derom, med begäran, att Kongl. Majit måtte genom Nådig Kungörelse bringa detsamma lill allmän kännedom; oagtadt vinsten af Nummer-Lotteriet hvarken är eller kunnat anses vara ibland Bevillnings-medel, om hvilka Rikets Ständer, enligt 5g, 60, 64 §§• af Regerings-Formen, ensamme förordna, utan blifvit räknad till de ordinarie inkomster, hvilka, i följd deraf, måste bero på båda Slatsmagternas beslut. 2:0 Emedan Stats-Utskottet insinuerat denna vigtiga frågas afgörande på ett sätt, i min tanke, lika mycket stridande mot granniagenheten, som mot Regeringsformen.
Nummer-Lotteriet är en fördömlig inrättning, hvars vinst, om den blifvit räknad, likväl aldrig bordt räknas, bland Statens ordinarie intrader.
Konungen föreslog vid 1828 års Riksdag Nummer-Lotteriets upphörande, Ständerna voro för dess bibehållande.
Nu föreslås, att Ständerna just i denna angelägenhet skulle ensamme besluta _, under det, med uppdraget att kungöra detta Ständernas beslut, Konungen med detsamma skulle stillatigande frånsäga Sig
Sin rätt att gemensamt med Ständerna besluta angående bibehållandet eller upphörandet af Kronans ordinarie inkomster i allmänhet.” Contracts-Prosten Hallström: ”Den njra, alltför inskränkta tydning, som Utskottets Majoritet gifvit åt Riksdags-Ordningens 55 §., under yrkande, att de der förekommande orden 31 en väckt fråga33 icke ega någon annan bemärkelse, än den af en gjord motion, kan icke jag tillåta mig, Constitutions-Utskottets Memorial, N:o 10. 7 emedan den samma icke uttömmer, hvad, enligt allmänna språkbruket, i sagde ord innefattas, och Grundlagarne dock skola, jemlikt 83 §.
Regerings-Formen, i hvarje serskildt fall tillämpas efter deras ordalydelse.