Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det förra är af stort behof och allmän nytta,, det senare har en annan värde - l6 Bevillnings- Ut alottet 3 Betänkande N:o 4. ringsgrund, icke obekant ibland bildade Nationer och hvars imittateriela njutning vi äro beröfvade endast af brist på local dertill, under det icke blott i andra Länders Hufvudstäder, utan äfven i flere province-städer, sådana konstens och smakens tempel hvarje vecka äro för allmänheten öppna, och blifva flitigt besökta.
Då jag anser inkomsten otillräcklig till flere ändamål, måste jag tillbakasätta önskan af inrättandet af ett stort allmänt Bibliothek, och Helgeandsholmens förskönande, äfvensom Slussens ombyggnad, som jag satt i första rummet, i fall den nu varit nödvändig och inkomsten varit ett tillfyllestgörande understöd att bringa i verket ett arbete, som fordrar en mångdubbel kostnad.
Lika lämpligt, som jag tror det vara, att Rikets
Ständer anvisa inkomstens användande till en sak, som dermed kan åstadkommas, lika tjenligt torde det äfven vara till betagande af fruktan hos de på Slockholm trafikerande, att uppbörden skulle orsaka dem olägenhet, att stadga, det så ■väl bränvin och sprit, som conjac och rumm betala samma accisafgift, eller 2 sk.
Banco pr kanna.
Högre afgift kunde locka till försnillning, hvilket så låg icke rimligen bör göra.
Af conjac och rumm hafva vi, såsom af utländske helsovatten, äfven artificiela inhemska.
Äro de icke olielsosamme, bör ingen missunna denna industri; men till undvikande af underslef och uppehåll med undersökning af qnalitet, torde afgiften böra blifva lika.
Vidare torde böra begäras, alt vid uppbörden den föreskrift blefve gällande, att factura eller forsedel skulle antagas giltig, med mindre Tull-Uppsyningsmannen, om han ansåg sig böra fordra mätning, genast ställde en borgessumma, svarande emot sista börspris, för den fastage eller de fastager, å hvilka han äskade en sådan undersökning, och att denna summa tillföll importeuren, om
Tulltjenstemannen utan skäl orsakat denne tidsutdrägt, hvarvid, till ytterligare säkerhet emot chican, en kanna på hvarje i5:de borde räknas importeuren till faveur vid denna mätning.
Med sådana bestämmelser synes mig, att ingen redligt sinnad importeur af bränvin till staden skulle få vidkännas det minsta hinder i sin trafik, och tidsutdrägten för afgiftens erläggande ej blifva större, än nu fordras för varans uppskrifvande.
Jag har fullständigt bordt framställa detta ämne, då jag, i motsatts emot pluralitetens inom Utskottet åsigt, tillstyrker bifall till motionen, och sökt närmare bestämma föreskrifterne, men är ledsen, att detta hindrat mig från att rara kort.
Af Herr Bevillning!- Utskottets Betänkande N:o /f..
J7 Af Herr Conlracts-Prosten, Professor Grenander:
Lilia mycket, sorn någon annan, är jag emot livad som skulle bidraga till allmänna skatters ojemna fördelning och emot det, som skulle kunna inleda lill ett skattesystems förhållande, som hos oss borde anses oförenligt med fordringar, hvilka med rättvisa och i öfverensstämmelse med bestående och fortgående rättsförhållande och allmän välgång göras i det borgerliga samhället.
Men den två-skillings-beskattniug på hvarje kanna bränvin, sorn till Slockholm införes och här föreslås, anser jag, ehuru detta förslag blifvit bänskjutet lill Revillnings-Ulskotlels öfverläggning, för att öfvervägas i det sammanhang det har med det, som kan komma under namn af allmän bevillning, icke böra tagas att vara någon egentlig bevillning, ej eller något i ett eller annat hänseende för det allmänna menligt eiler inledande lill vådliga brytningar.
Vill man invända, alt
Stockholms stad bör sjelf bekosta hvad sorn kan för den tjena till förskönande, beqvämlighet och nytta, och det så mycket mer, som elit samlas förmögenhet från alla Rikets landskap, och penningar der nedläggas till ojemförlig mängd emot 1 någon annan af Rikets städer, — måste väl erkännas att', å en sida , så öfverensstämmande detta påslående än är med verkliga förhållandet, är det likväl, å en annan, ej förenligt med rättvis kärlek till Fäderneslandet, att med ett afundsamt sinnes förnärtnelser, antingen här eller annorstädes, vilja göra denna åsigt gällande till afslag af hvad som så begäres, som det, som innehålles i den inlemnade motion.
Hvar och en Hufvudstads naturliga förhållande till det borgerliga samhälle den tillhör är, att hvad lmfvudet är för menniskokroppen och alla dess functioner, det samma är ock Ilufvudstaden för Riket och den allmänna yltre lifsrörelsen i Landet.
Då härtill kommer en sådan Hufvudstads fördelaktiga läge, inbjudande till vidsträckt inrikes och utrikes handel, skall den icke då än mer förtjena hela Landets vårdande uppmärksamhet?
Det välstånd, hvartill den upparbetar sig, den beqvämlighet för näringars idkande, för mångfaldigt ingripande lif och rörelse, lönande nyLtiga företag, stigande välmåga, uppmuntran och medel till upplysning, till förkofran i vetenskapliga framsteg och konstskicklighet —• desse fördelar, hvilka Hufvudstaden förvärfvar och erbjuder, skola lika mycket, som de tjena till belöning åt den rättsinniga enskilda idogheten och bidraga till enskild trefnad och välmåga, kunna betraktas såsom en vinst och önsklig båtnad för hela Riket.
En Hufvudstad är den Bihang till R- St.
Brot. 1834, b.te Sami. 1 Afll, i:sta Håjlet. i8 Bevillnings- Utskottets Belarikande N:o /}• medelpunkt, från hvilken det yttre samliällslifvet serdeles märkbart utgår; dit sammanströmma lifskraften-ia till ömsesidig raskt omvexlande verksamhet.
Dessa utmärkta fördelar finnas, det måste medgifvas, finnas isynnerhet der Hufvudstaden är; men finnas de val der endast för dem, som äro der bosatte?
Komma de icke, än i närmare, än i aflägsnare förhållanden, till gagn för alla Rikets invånare?
Sann upplysning, gagnande verksamhet, kunskaper, idoghet, flit, på Gudfruktiga tänkesätt grundad sedlighet — allt hvad som kan nämnas ädelt, godt och skönt — när det finnes i Hufvudstaden, är det icke hela Rikets tillhörighet?
För alla medborgare bör Hufvudstaden vara en önskad och behaglig nederlagsplats af mycket, som livar och en kan anse vara sin dyrbara egendom.
Att icke så anse det, och att icke vilja bidraga till en sådan egendoms förvärfvande och bestånd, vård och utvidgande, det är i sanning ett orättvist misskännande af vår egen ställning i Samhället och en orättvisa både emot samtida och kommande slägter.
Om hvilket fosterländskt nit vittna icke de minnen, som tala till oss om våra förfäder och deras handlingar?
De vägar, på hvilka vi fredade resa, våra Tempel, många allmänna byggnader och stiftelser — hvilken omtanka till skydd, trefnad och beqvämlighet?
Hvilka vigtiga anmaningar för oss?
De hade den förekommande välviljans pligter att uppfylla och hafva uppfyllt dem med stora uppoffringar, äfven utan den njutande närvarande egennytlans hand.
Under dessa åsigter—-och då jag derjemte anser en tvåskillingsafgift på allt bränvin, som införes till Stockholm, falla endast på consumenter; och då stegrandet kan bidraga till ett godt ändamål, varans måttligare förbrukande; då det, som så insamlas, befordrar möjligheten att i Stockholm utföra ej blott för Stockholms stad, utan ock för närmare och aflägsnare landsorter både nyttiga och förskönande byggnadsföretag; då den cassa, som härtill på detta sätt uppkommer, också både aflägsnar och undanrödjer behofvet att begära statsanslag, som annars kunde göra sig gällande såsom skäligt, då fråga vore om ett sådant företag som en stor ny slussbyggnads uppförande; då härtill denna afgift bör upptagas såsom oberoende af den allmänna tillverkningsafgiften, som kommer att utgå under namn af allmän bevillning, men också skall hafva, hvad som må önskas, välgörande verkningar för den större mängden af i hufvudstaden från alla landsorter sammanströmmande arbetsfolk, älvensom för den der bosatte arbetande sämre klassen; och då till uppbörden användbar tullinrättning redan finnes — anser jag den begärda tillåtelsen att serskildt uppbära 2 sk.
B:co för hvarje kanna bränvin, som till Hufvudstaden införes, icke böra vägras.
Bevillning^- Ulskottets Betänkande JS:o 4- ig Af Herr Grapengiesser:
Den af Herr Öfver-Ståthållaren Friherre Sprengtporten föreslagna afgift, två skillingar Banco på hvarje kanna bränvin, som till Stockholm införes, kan jag ej betrakta annorlunda än sorn en beskattning endast på Hufvudstadens invånare, så mycket mer som restitution å afgiften skulle å det bränvin erhållas, hvilket utöfver 5oo kannor från staden åter utfördes.
Motionairen föreslår, att af de medel, som på detta sätt inflyta, borde bekostas anläggandet af quai på Helgeandsholmen samt ombyggande af busen derstädes , tili uppbyggande af ett National-Museum och Bibliothek, äfvensom till slussens ombyggande.
Då jag voterat för denna motion, har det skett nied det vilkor, att de inflytande medlen endast och allenast borde användas till slussens ombyggande och till andra Hufvudstadens vatten-communicationers underhållande och förbättrande, men ej till de öfrige af Herr Friherren föreslagna ändamålen, hvilka, om de skulle finnas nödvändige, borde efter min tanke utgå från Statsverket, och ej ensamt bekostas af Hufvudstadens invånare.
Då slussens snara ombyggande erfordrar en ganska betydlig summa, anser jag, att densamma ej på något lämpligare än det af Motionairen föreslagna sätt kan erhållas, emedan en i annor väg på Stadens invånare pålagd beskattning, till vinnande af detta ändamål, omöjligen kan åläggas, ilå ganska höga så krono- som stadsutlagor jemte andra onera redan betunga Stadens Borgerskap. STOCKHOLM, Kongl. Ordens-Boktryckeriet, i834- BevillningS- Viskottets Betänkande iV:o 5.
, N:o 5.
Antom till Exp.-Utsk. d. 34 April, kl. 2 e. ». Betänkande, angående grunderne för den blifvande Allmanna Bevillningen.
Då Bevillnings-Utskottet, efter verkställd granskning af de till Utskottet remitterade motioner, rörande Allmänna Bevillningen, nu ser sig i tillfälle, att, jemlikt föreskriften i Regerings-Formens 70 §., till Rikets Höglofl!
Ständer kunna afgifva förslag till allmänna grunder för Bevillningen, får Utskottet först vördsamt upplysa, att Utskottet, vid behandlingen af detta ämne, trott sig böra inskränka förslagets omfattning till sjelfva Bevillningsgrunderne, och följaktligen icke i sammanhang härmed till besvarande upptaga andra motioner, än de, som antingen innefatta förslag till nya Bevillningsgrunder, eller ock yrka modificationer och rättelser uti de för närvarande gällande; hvaremot, i afseende på de flere motioner, som endast angå fördelnings- och tillämpnings-åtgärder, Utskottet, efter närmare Öfverläggning derom, skall serskilda utlåtanden till Rikets Höglofl.
Bland de till Utskottet från respective Riks-Stånden öfverlemnade motioner, åsyfta nedan omförmälde, dels nya Bevillningsgrunder och dels ändringar och jemkningar uti i83o års Bevillnings-Stadga, nemligen: af Herr Friherre Boije_, Ludvig> har, uti sin till Höglofl.
Ridderskapet och Adeln väckta motion, under framställning af den olikhet i beskattning, som nu är gällande emellan jordnäringen och alla andra näringar, samt emellan de bördor, som äro lagda på fastighetsegare!! på landet och fastighetsegare!! i städerne, åberopat de af Motionairen vid sista Riksdag emot då föreslagna Bevillningsgrunder gjorde anmärkningar, intagne uti Höglofl.
Ridderskapets och Adelns Protocoll för den 3o Mars 1829 och befintlige i i8:de
Häftet af de tryckta Protocollen sidan 217, och på der omständligare anförde skäl, föreslagit återupplifvande af 1810 års Bevillnings-system, samt derjemte yrkat införande af den så kallade consumtions- och öfverflöds-beskattningen. bf Johan Olof Dahlberg från Wester-Norrlands
Län har till Hedervärda Bonde-Ståndet ingifvit förslag till ny Bevillnings-Stadga, sam* uti dervid fogadt Memorial yttrat, att, om de i detta förslag framställde Bihang till R.
Prof. 1834, S-te Sami. 1 :sta Afd. 4 1:dra Häftet.
2 Bevillning s- Utskottets Betänkande A7;o 5. åsigler icke i allo skulle delas af Rikets Ständer, de dock i några fall torde kunna tjena till ledning för det Bevillnings-Ulskotlet tillhörande, vigtiga åliggande.
Af berörde Bevillnings-förslag inhemlas hufvudsakligen: att den Allmänna Bevillningen skall med en viss bestämd summa för hvarje stad, län och fögderi oafkortad utgå, hvaremot de i Förfatlningarne tillåtne afkortningar få afföras på uppkommande öfverskotls-bevillning, hvilken, enligt jemväl bifogadt räkenskaps-formulaire, borde serskildt redovisas; att personlig skyddsafgift skall erläggas och utgå från och med fyllda 18 år till och med 63 år; att Bevillning af Embels- och Tjenstemän skall utgå med vissa procent af lönerne; att af hemman och lägenheter erlägges Bevillning med 8 sk. för hvarje ioo:de Riksdaler af uppskaltningsvärdet, ulan att innehafvarens personliga skatt eller Bevillning för annan inkomst deruti inberäknas; att, för idkande af serskild rörelse eller näring, åtskillige personer på landet i öfrigt skola utgöra Bevillning efter uppgifven classificalion; att Bevillning utgår af Bergverk, manufacturier, fabriker, verk och inrättningar; att den erlägges af capital, vinstmedel, societeler, cassör och verk, samt af sterbhus, testamenten, gåfvor och fidei-commisser, på enahanda sätt som förut; att för fastigheter i slädcrne erlägges Bevillning efter värdet med 8 sk. för hvarje ioo:de Riksdaler; att Handlande och Skepps-Redare erlägga Bevillning i förhållande till deras vilkor och rörelse med 1 R:dr 24 sk. för hvarje iooo:de R:dr af Rörelse-capitalet, hvilket utrönes af Tull-Specialen, som, första året denna Bevillnings-Stadga tjenar till efterlefnad, bör taxeringslängden för städerne bifogas; att, i saknad af annan upplysning till inkomsternes utrönande, lefnadskostnaden och aflöningen för de personer, som en handlande underhåller, må tagas i beräkning, och den derigenom uppkommande behållning förvandlas lill capital med 5 procent; att endast bevislige förluster i och för sjelfva rörelsen eller handteringen få afräknas; att för Städerne i öfrigt skall gälla hvad uti senaste Bevillnings-Förordningen är stadgadt; att
Bevillning skall erläggas för consumtion och öfverflöd, samt equipager och öfverflöds-betjening; att, för fastighets-värderingen å landet, enahanda grunder som hittills blifva gällande med tillägg, ått värdet å all öfverflödig åbyggnad serskildt utföres och sedan sammanlägges med hemmanets eller egendomens verkliga värde, hvarunder den nödvändiga eller oumbärliga åbyggnaden inbegripes; att Berednings-Comiteer ej vidare eg a rum; men att, af en Deputerad från hvarje socken, formeras för hvarje fögderi en Fördelnings-Comite, hvaruti Landshöfdingen är Ordförande och Lands-Kamereraren förer Protocollet, som åligger att socknevis fördela den Bevillning, som är fastställd att Bevillnings- Utskottets Beta/ilande N:o 5. 3 af fögderien utgå; att mantals- och skattskrifningarne, som framflyttas lill Mars månad, skola förrättas inom hvarje stad, socken eller pastorat, inför en å allmän socknestämma vald Comité' af nio ledamöter; att första Taxerings-Comileen, sorn , efter denna Bevillnings-Stadga, i socknarne sammanträder, till fördelning på de skatlskyldige af Bevillningen för lön, egendom och rörelse, och inom Junii månads utgång bör vara slutad, skall, likasom Skattskrifnings-Comitéen, bestå af nio ledamöter; hvaremot de Taxeringar, som sedermera årligen komma att hållas för bestämmandet af de Bevillnings-afgifter, som äro förändring underkastade, skola utgöras af endast fem ledamöter, och, till tidsbesparing, förrättas i sammanhang med skattskrifningarne och andra uppbördsstämman; att, om Taxeringsman underlåta att påföra Bevillning till det för hvarje socken fastställda minimibelopp, blifva de en för alla och alla för en ansvarige för bristen, hvilken dem af Härads-Skrifvaren, i sådan händelse, påföres, samt ändtligen, att Taxeringsmännen, om de begå uppenbar orättvisa och någon utöfver billigheten beskatta, eller påföra någon den bestämda öfverflöds-bevillningen, som densamma ej vidkännas bör, skola sjelfve ersätta den orätt påförde afgiften. c~) Inom Högvördige Presteståndet har Herr Prosten E. Bergqvist, i sammanhang med gjord framställning angående grundskatterne, hvilken ej utgjorde föremål för Utskottets handläggning i annan mon, än så vidt den egde inflytande på grunderne för Allmänna Bevillningen, föreslagit påförandet af en lämplig consumtions-afgift för öfverflöds-artiklar, såsom caffe, the, vin, bränvin, tobak, m. fl., samt yrkat modification i skyddsafgiften, som, enligt Motionairens åsigt, borde blifva högre för inhyses och på egoine boende arbetsföre personer utan årstjenst.
d') Herr Contracts-Pi’OSten C. Hallbäck har inom samma Riksstånd föreslagit, alt sådane personer, som äro öfver 60 år, ej idka någon medborgerlig rörelse och ej ega någon för sitt uppehälle tillräcklig förmögenhet, malte från personliga skyddsafgiften befrias, ehuru de ega ett hus, så framt det ej är af den beskaffenhet, att de deraf kunna draga för sitt uppehälle tillräckliga hyresmedel, och att afgörandet deraf må komma alt bero på pröfning af vederbörande vid mantals- och skattskrifningen samt de debiteringen till Krono-utskylderne föregående Coraiteer; hvaruti Herr Domprosten Doctor Holmström och Hr Professorn Doctor Hasselroth instämt. e) Nils Insulin har inom Hedervärda Bonde-Ståndet yrkat, dels att, i likhet med hvad 1818 års Bevillnings-Förordning innehåller, eonsumlions - 4 Bevillnings- Utskottets Betänkande JS:o 5, afgift å åtskillige öfverflöds-artiklar bestämmes, och dels alt den så kallade personliga skyddsafgiften, hvilken nu utgår utan afseende på stånd och förmögenhet, hädanefter antingen måtte beräknas med lemnad uppmärksamhet till dessa tvänne omständigheter, så att det nu stadgade beloppet deraf i allmänhet nedsättes för de mindre bemedlade och deremot höjes för de högre oeh förmögnare samhälls-classerne, allt i förhållande till en hvars egendom och inkomst, samt med bibehållande af den hittills iakttagne skiljaktighet för olika kön, eller ock alldeles afskafias, såsom i dubbelt afseende orättvis, enär den, i dess närvarande skick, lika drabbar den fattige sorn den rike. f) Johan Wiklund från Westerbottens
Län har inora samma Riksstånd motionerat, att, om den så kallade skyddsafgiften ej alldeles kunde upphöra, hvartill han likväl ansett vara fullt skäl, den åtminstone borde undergå samvetsgrann gradation till all möjlig lindring för den fattige och förhöjning för de förmögnare folk-classerne; i anledning hvaraf Hans Jansson från Elfsborgs Län, sorn ej betviflat, att en sådan beskattning nödvändigt måste ega rum, yttrat, att den borde lämpligare fördelas så att den ej blefve lika för rika och fattiga; hvilket yttrande Jan Bengtsson från Westernorrland, Bengt Ersson och Peter Ericsson från Wermland och Samuel 'Andersson från Östergöthland biträdt, hvarjemte Peter Jönsson från Jönköpings Län ansett Hans Janssons förslag kunna verkställas på det sätt „ alt skyddsafgiften beräknades efter samma grunder, som förmögenhetsafgiften bestämmes. g) Inom samma Itiks-Stånd har Lars Jarsson från Elfsborgs Län föreslagit; att den personela skyddsafgiften, enligt i Art. i BevillningsStadgan, för torpare, backstugusittare, arbetsfolk och inhyseshjon bestämmes till högst 44 sk- för mankön och 22 sk. för qvinkön, emellan 18 och 60 år, under förutsättning, att mantalspenningarne borde med skyddsafgiften sammanräknas; emedan nu för tiden vanligen ingen under fyllda 18 år är arbetsför, hvilket vid Bevärings-mönstringarne ofta skall ådagaläggas; att personer af allmogen öfver 60 år från personel afgift befrias, änskönt de njuta barns eller anförvandters försörjning på förut innehafd egendom; att jordegare böra ansvara för utgift er ne endast af sådane, på deras mark boende personer, sorn innehafva torp emot bestämd afgift, på sätt Kongl. Förordningen den 19 Dec. 1827 föreskrifver; att gerningsmän och socknehandtverkare på landet böra njuta sådan lindring uti den i 2 Art. 27 §. af Bevillnings-Förordningen påbudne afgift; att första classen af sådane handtverkare med 3:ne skattskrifne arbetare eller derutöfver, er - Beviltnings- V t slottets Betänkande Nio 5\ 5 lagga 4 R:dr, andra classen med arne arbetare 2, R:dr och tredje classen med en arbetare 1 R:dr; alt de årliga Beskattnings-Comileerne, som bäst känna folkets belägenhet, må ega bestämma hvilka backstugusittare, inhyseshjon, bräckligt och mindre arbetsfört folk, kunna till någon afgift debiteras eller derifrån helt och hållet befrias, för hvilket ändamål en serskild förteckning på alla sådana personer alttid borde vara att tillgå, äfvensom att Bevillningen af jordbruket,
enligt 2 Art. 21 §.
, måtte nedsättas till 1 R:dr för hvarje 1 ooo:de af egendomsvärdet, enär den minskning i stalsintraderne, som deraf kan uppkomma,, tillräckligen ersättes genom förhöjd afgift för bränvins-tillverkningen.
Härmed har Olof Ericsson från Bohus Län förenat sig;, hvaremot Eric Persson från Gefleborgs
Län anmärkt, att det syntes för tidigt att bestämma dea, efter 1 Art. 1 nuvarande Bevillnings-Stadga, utgående afgift, innan kännedom erhållits om beloppet af den Bevillning som erfordras.
A) Af Anders Danielson från Elfsborgs
Län är inom samma Riksstånd andraget, att det syntes vara otjenligt, att man ålägger arbetsfolk, undantags-innehafvare af hemman, sorn de försålt till sina barn, eller andre, hvilka ej förtjena 200 R:dr om året, eller derutöfver, någon Bevillning för deras ringa näringsförtjenst eller inkomst af det lilla undantaget, som vanligen föder en ko och några får, hvarföre Motionairen trott sig med skäl kunna föreslå upphäfvande af detta stadgande i Bevillnings-Förordningen, helst rättvisan gjorde sådant nödvändigt, sedan löntagare, med inkomst under nämnde belopp, vid sista Riksdag blifvit från Bevillning befriade, hvarmed sig förenat Ola Jeppsson från Blekinge Län, Johan Eric Jansson från 'Wermlands Län, m. fl. 1) Johan Olof Dahlberg från Wester-Norrlands
Län liar inom samma Riks-Stånd föreslagit den förändring i principen för beskattning å handel oell rörelse, att, då för beräkning af Bevillning antages, att en handlande skall minst förtjena vanligt commissionsarfvode, 2 procent, till hvilken inkomst, enär den vinnes i commissionsväg, eget capital ej användes, men att, med handel och dertill behöfligt capital, förtjenslen blifver fördubblad, oaktadt risque och afbränningar vidlåda, hvarföre, i Motionairens tanke, ingen handlande kan neka sig minst tillgodonjuta ifrågavarande 2 procent af sitt rörelse-capital, af den, efter sådan beräkning, blifvande inkomst af handel och rörelse, 10 procent, såsom Bevillning skall till Staten, gifvas, och hvilka endast utgöra 2 R:dr af hvarje iooo:de, sorn i rörelsen användes, hvilken Bevillnings-afgift för handel och rörelse kunde synas ringa, men, efter Motionairens förmodan, skulle likväl en högre, från 6 Betalnings- Utskottets Betänkande N:o 5. ordentlig princip utgången, inkomst för Staten vinnas, än som hittills skett, emedan, om föreslagne 2 per mille icke finnas tillräcklige, Bevillningsprocenten efter behofvet kunde ökas, endast rörelse-capitalel lägges till grund.
Å) Hos Höglofl.
Ridderskapet och Adeln har Herr af
Dalström > Gustaf Jacobj, såsom en lindring för jordbrukare med mindre hemmansdelar, föreslagit, att allt jordbruk, hvars uppskaltningsvärde ej öfverstiger 2000 R:dr, upphör att erlägga Bevillning efter 21 och 22 §§. af 2 Art. i Bevillnings-Förordningen, eller efter 2 R:dr per mille af hemmanets uppskattning, samt under förutsättande, alt dessa mindre hemmansdelar utgöra omkring |:tedelar af Sveriges jord, uppgifvit den genom en sådan befrielse uppkommande brist i nuvarande Bevillningsbelopp till omkring 200,000 R:dr hvilken brist Motionairen ansett lätt kunna fyllas genom ökad bränvinsskatt. f) Uti till Hedervärda Bonde-Ståndet ingifvet memorial, har Eric Nilsson från Norra Jemtland, i afseende på stadgandet i 3n §. af i33o års Bevillnings-Förordning, att Gäldenär bör godtgöras 5 procent af räntebeloppet vid hvarje räntebetalning, men att denna godtgörelse icke får ega rum förr, än räntan är till mer än 5 procent bestämd, föreslagit, alt af4 procents ränta borde gäldenär tillgodonjuta 4 procent af räntebeloppet, af 5 procents ränta, 5 procents afdrag, och af 6 procents ränta, 6 procents afdrag för Bevillning; på hvilket afdrag fordringsegaren alltid borde taga qvitto, att i styrkt afskrift vidfogas förskrifningen i händelse af lagsökning, vid äfventyr, att, i annat fall, ingen executiv åtgärd finge ega rum.
Mot antagandet af detta förslag har Hans Jansson från Elfsborgs