Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Beträffande åter de tvenne öfriga, eller Representationens ideala hälft, har Utskottet funnit sig föranlåtit att, på sätt här nedanföre skall omförmälas, göra vid förslaget några jemkningar och tillägg.
Om, på de i projectet anförda skäl, Utskottet trott Ofrälse Säteri-ägare, hvilkas jord ej är representerad, men hvilkas jord-privi - Cons t.
Beta rilian den. % legiér äro det, kunna utan obillighet från Representationen än ytterligare uteslutas, har deremot, med gillande af projectet, Utskottet ansett Ståndspersoner, som äga KronoKrono-Skatte- och Frälse-Skattejord , vara ostridigt berättigade att genom val ingå i sammansättningen af Bonde-Ståndet, med hvars nuvarande constituerande Ledamöter de hafva enahanda yrke, och, efter nedläggandet af andra näringsfång eller afsked ur publik tjenst, samma intresse och samma oberoende.
Såsom en följd häraf, komme 15 §• i Riksdags-Ordningen att erhålla en så lydande förändrad redaction:
Samtlige inom hvarje Härad boende, hr salne ägare aj Krono- Kronoskatte-, och Frä/seShatte-Hemman caije, inom sig, efter hemmantalet en Riksdagsman för Bonde-Ståndet , hvilken ej till något annat
Stånd hörer, eller någon beställning i Rikets tjenst innehafver.
Ingen må i valet deltaga, sorn sjelf ej väljas kan.
Hilja flere Härad förena sig om en Fullmägtig, vare sådant deni obctaget.
Enär Bergsbruken, fastän tillhörande landsbygden, snarare formera större Fabriks-anläggningar än verkliga Jordfastigheter, och dessutom lemna hufvudämnet för Rikets Export-handel, hafva Ofrälse Bruksägare synts böra, jemte öfrige förädlare af Mineral-Rikets alster, vinna inträde i Borgare-Ståndet, och deras Fullmägtige, på lika sätt som Falu Bergslags, lämpligast kunna räknas till de större Städerna i granskapen af Valdistricten. 7° Cons t.
Dessutom skulle, med befästande, genom sjelfva Representationen, af en naturlig skyldskap emellan de spridda rörliga Manufacturerna och de bosatta egentiiga Handtverkerien, aila Ofrälse Fabriks-Idkare och Manufacturister på Landet adjungeras närmaste Städer, för att, i proportion af erläggande Stadsafgifter, förstärka de väljande och således äfven de valbara.
Annu återstår den detaillerade tillämpningen af dessa grunder, särdeles med hänsigt till Ofrälse Bruksägares röstberäkning och deras Fullmägtiges antal.
Men, om det förslag antages att, i alla grenar af Bergsbruks-rörelsen, en production, sorn svarar emot värdet af too Sk:® Stångjern, må gifva ägaren en valröst, och 23o röster välja en Riksdagsman, kan ifrågavarande tillämpning utan svårighet fuliiöljas af vederbörande Embetsman.
Emedlertid får Utskottet tills vidare föreslå nedanstående tillägg i Riksdags-Ordningens 14 §•, att vid slutet deraf införas:
Bergsbruken, hvarunder inbegripas alla inrättningar till de.
Järsta förädlingarna af Mineralrikets producter, åge ock att, inom sig, till Borgare-Ståndet utse Fullrnägtige, sorn er till annat Biks- Stånd höra, och hvarvid ingen må välja, om han ej valbar är.
Valen skola ske inför vederbörande Bergmästare i hufvud-districtén, samt röst erne sålunda beräknas, att värdet af etthundrade Skeppund Stångjern eller af en deremot svarande production af annan Bergsbruks-rörelse lemnar ägaren en val - Coust.
71 röst, och alt sedermera Tvåhundrade Trettie roster utgöra en Fullmägtig.
Ofrälse Manufacturister och Fabriksidkare på Landet vare berättigade att förena sig med närmaste Stad, for att der, i mån aj erläggande St a dsafgifter, deltagna i Ti i t s dags m a nn a- v a len.
Organisationen af det Stånd i Rikets Lagstiftande Corps, sora är Kyrkans, Upplysningens och Läroverkens, liar
Utskottet ej ansett fordra eller medgifva den projeeterade större förändring, att Biskoparne skulle erhålla plats pa Riddarhuset.
Efter Utskottets tanka, borde de qvarblifva i sitt Stånd , men, äfvensom Pastor Primarius i Stockholm, icke vara sjelfkallade, utan blott kunna valjas.
Icke heller torde någon Iråga nu behöfva uppstå om Comministrärnes formliga uteslutande.
Deremot har Utskottet instämt i det förslag, att vissa Akademister och Verldslige Lärare må i Präst-Ståndet intagas, dock, i hvad Gymnasii-Lectorer beträffar, utan inskränkning till Lekmän. 1 enlighet härmed får Utskottet uppgifva följande nya redaction af 13 §.
Riksdagsordningen : Hvarje Stift välje , i den ordning, hvarom dess Prästerskap inom sig öfverenskommer, följande antal Riksdags-Fullmägtige bland Kyrkoherdar; Upsala Stil t Fem, Stockholms Stad Tre, Linköpings Stift Fem, Skara Fyra , Strengnäs
Fyra, Vesterås Fem, Vexiö Tre, Lunds
Fyra, Göteborgs Tre, Calmare Två, Carlstads Två, Hernösands Const.
Tre och Gottlands Två. frke-Biskopen vare, såsom Preste-Ståndets Talman., till Riksdagen sjelf kallad.
Biskop arne■, Pastor Prim, arius i Stockholm och jemväl GymnasiiLectorer, antingen desse innehafva Preb enden eller ej, och är o Prestvigde eller Lekmän, må till Riksdagsmän kunna väljas, på det sätt att de inbegripas under det här ojvan bestämda antal Kyrkoherdar från Stiften.
Comministrarne i hvarje Stift, äfvensom de i Stockholm, vare berättigade, om de det åstunda, att inom sig välja en Fullmägtig.
Universiteten i Upsala och Lund äge att till Riksdagsmän i Prest-Ståndet utse, hv artd er a Tvenne.
Professorer från de
Uer läsliga Faculteterne.
Likaledes må af Uett enskaps- Akademien Tvenne Ofrälse Civile Ledamöter väljas till Fullmägt ige i nämnda Stånd, dock utan rätt till Riksdagsmanna underhåll.
Utskottet bör i öfrigt anmärka, att godkännandet af de å nyo redigerade §§. i Riksdags-Ordningen medförer några, fastän mindre betydliga, förändringar i andra denna Grundlags ruin.
Etter att sålunda hafva i korthet yttrat sig öfver förslagen till rättelse och förbättring af National-Representationen i de Olrälse Stånden, skulle utan tvifvel Utskottet lemna en pligt ouppfyld, om det ej tillika framställde sina åsigter rörande Frälse-Ståndets Representatations-form.
Med bevarande af Ridderskapets och Coust.
Utsfs. BetänkaJiden. 73 Adelns ursprungliga, från börden hämtade, rättighet att deltaga i Nationalrepresentationen, blefve det, etter Utskottets förmodan, ej utan inflytelse till Riksdags-ärendenas skyndsammare behandling, om denna rättighet utÖtvades genom val, af hvarje ätt inom Ståndet, till ett mindre antal Representanter än ätter, och således flera ätter komme att representeras af en Fullmägtig.
Före Riksdagen borde, i sådant afseende, behörigt val anställas; och, ehuru derigenom Representanternes antal förminskades, skulle likväl ingen förlora den honom, enligt Riddarhus-Ordningen, tillerkända rättighet att kunna blifva Representant, utan blott tillfället att vid hvarje Riksdag personligen representera.
Denna visserligen stora förändring af Riddarhus Ordningen torde, för utarbetandet af Reglementariska delar, kräfva längre tid och noga eftertanka.
Endast grundernas framläggande ingick härvid i Utskottets plan.
Utskottet underkastar det hela af sitt förslag Riksens Ständers benägna och upplysta oropröfvande, för den i Grundlagen föreskrifna slutliga behandling; hvarjemte Utskottet får bifoga så väl en dess Ledamots, i sammanhang med detta ämne, ingifna anförande, som ock ett Utdrag af Protocollet, innehållande åtskilliga Ledamöters reservationer.
Stockholm den 12 Maj 18*8. 74 Cons t.
Bet änkan den.
Innan jag förelägger Höglofl.
Utskottet en uppställning af några öfverklagade ofullständigheter i vår Representation, jemte förslag, att med minsta möjliga rubbning af det liela afhjelpa dem, utbeder jag mig få erinra, att detta så grannlaga företag är grundadt dels på det förtroende, Utskottet behagat visa mig, dels ock på den tillförsigt, jag å min sida fästat vid samteliga Ledamöternes förenade varma känsla för Fädernesland, lör medborgerlighet och allmänt väl.
Jag skulle önska, att Utskottet, hänfördt af detta tänkesätt, ville för några ögonblick elötnrna sin organisation, och upplösa sig i ett samfund af vänner, sorn, med gemensam böjelse lör gemensamma ändamål, lugnt och förtroligt pröfvade tillämpningen af några allmänt erkända grundsatser till vår närvarande Statsförfattning.
Om vi erkänne den orygglig genom sina grundvalar, aktningsvärd genom sin ålder, så böre vi ock samfält bidraga till de stöd, som skola göra den i alla sina delar varagtig; och dessa stöd äro allmän rättvisa och sjelfständighet.
Former, som blifvit uppgjorde under Rikets mindre ljusa och lyckliga tidehvarf, kunna ej innefatta allt hvad det sedermera vunnit under 3 ä 400 års tillväxt.
Barnålderns kläder kunna ej passa åt manna-åren.
Förmögenhet, näringar, upplysning hafva väldigt utvidgat sig: emellan Standen hafva nya classer af medborgare uppkommit, som befinna sig ömsom af lagar och vanor-från Representationen uteslutne.
Anspråk h|fva följagtligen Const.
Betäiikanden. blifvit gjorde, som mer och mer ådragit sig uppmärksamhet både inom och utom de Lagstiftande, tills det ändtligen blifvit en samhällssak att tilse, huruvida Riks-Stånden kunde i någon mån öppna deras gränser och inbjuda några nya Representanter, som Nationen saknar bland sina Fullmägtige.
Förslag dertill har ej kunnat göras, utan att genomse hela sammanhanget af vår Representation, för att utröna huruvida den verkligen uttrycker hvad Nationen är och hvad hon vill.
Jag hoppas att, vid anmärkningen af några ofullkomligheter, ej anses sorn tadlare af
Stånd eller personer, att principer ej tagas för facta, möjligheter ej lör erfarenhet.
Sanningen ligger egentligen i rigtigheten af de allmänna begreppen om medborgerliga rättigheter, om politiska förhållanden personer emellan inom samma Stånd, så vä! som Stånden emellan i det hela.
Ändamålet är, att med dessa begrepp jemnföra den nuvarande Representationen; att söka närmare hopfoga dess särskilta delar; att leda dess rötter vidare ut i Nationen; att, så vida möjligt är, i den införlifva hela Statens värde och kraft, och begagna en närvarande fri, öppen, patriotisk sinnesstämning, för att bereda ännu mera trygghet och lugn åt framtiden.
Alla fria Constitutioners föremål är, att ur särskilta classer af Samhällets Ledamöter samla de mest oberoende och de mest upplyste män, för att föreställa hela Nationen.
Den Svenska har i detta afseende indelt Ri - 76 Coust.
Betänkandeti. kets Representativa inbyggare i 4 Classer: af hvilka den i:sta iir yttre värdighetens; den 2:dra Läroverkens, Lärdomens, Upplysningens; den 3:dje Handelns och Näringarnes; den 4:de Jordbrukets: hufvudcaracterer, som i stort fullkomligt tjena att skilja de 4 Riks-Ståuden, men som, långt ifrån att begränsas af deras skiljemärken, hafva, liksom alla classificationer i hela naturen, sina forblandningar, sina ledande länkar till och inom hvarann.
Af dessa fyra
Stånd föreställa de två sistnämnda Samhällets styrka, de två föi'sta dess civilisation.
Den ena hälften af Representationen är redbar, reel: den andra ideal.
Begge sammanfatta de i anseende till föremålen i det närmaste allt hvad till en fullständig Nationalrepresentation i en monarkisk fri Stat fordras: i anseende till sjelfva beståndsdelarne af hvart
Stånd klagas att de ej innefatta allt.
Systemet är objective temligen fullständigt, subjective ej.
Hvad först Statens fysiska styrka, redbarheternes Representation, beträffar, så är det som en grundsats i alla Constitutionela Stater antagit, att all productif fast förmögenhet bör representeras, efter den först oell säkrast råkas af beskattningen.
Den Svenska Statsförfattningen har häruti några undantag, på hvilka de vigtigaste anspråken grunda sig: det blir alltså den första angelägenheten att pröfva och reda dem.
Reclamanterne äro: 2:0 •Ofrälse ägare af Säterier och Frälse.
Ridderskapet och Adeln representerar Const.
77 värdighet, ej jord, och har aldrig sjelft representerat sina Säterier.
Det synes deraf: att den, som äger 50 hela hemman Säteri och Frälse, ej har flera röster på Riddarhuset, än den, som har ett, än den som har intet: att en hufvudman för en familj kan vara alldeles obesuten och representera, under det tie yngre ättlingar af samma slägt skulle kunna äga lika många Säterier och likväl ej deltaga i Representationen.
Dä en uteslutande rättighet gifves åt några medborgare, sker det alltid på de öfrigas bekostnad: så är det äfven med privilegierad jord.
Men genom en temligen rättvis motvigt, är det bestämdt att denna jorden ej representeras.
Det är ett utbyte af förmåner och försakelse: en ej otillbörlig öfver flyttning af Representations-rätten ifrån den privilegierade jorden till den betungade; efter deras inbördes intressen just genom privilegierne blifvit skilde.
Sedan den förmån, att äga sådan jord, numera blifvit alla Stånd upplåten, så synes all rättvisa vara gjord som göras kan; och de ofrälse ägarne kunna ej med skäl begära, att innehafva den med bättre rätt än Ridderskapet och Adeln sjelf.
De kunde ej köpa den med egendomarne, efter de primitive säljarne sjelfve ej ägde den; de kunna nu ej förvärfva den, utan att alle frälse-innehafvare inträdde i samma rätt, hvilket Constitutionens grunder göra till en omöjlighet.
Utan tvifvel skall Nationen genom denna omständighet sakna ibland sina Representanter mångå förtjente och upplyste män,, och en 78 Coust.
Betänkanclcn. betydlig del af Rikets bäst odlade jord blifva orepresenterad; men sådan är den olyckliga följden af uteslutande rättigheter, och , i trängseln af medborgerliga anspråk, måste det allmännaste intresset vinna.
Emedlertid kan man säga, att, om frälse jord i ofrälse händer ej är representerad, så äro privilegierne det genom de många innehafvare, som äga röster i Stånden; och hvilken som sätter mer värde på Representations-rätten än på privilegierne, äger frihet att återlemna dem åt samhället, att låta skattlägga sin jord och utan hinder njuta den rätt, som 15 §. Riksdags-Ordningen stadgar.
Privilegierne äro emedlertid ett stort och bekymmersamt hinder emot enhet i jordens representation; och de tider torde ännu vara långt borta, då upplysning och patriotism stiga nog högt för att nedlägga dem. 2:0
De så kallade Ståndspersoner, sojii äga Krono-, Krono-Skatte- och Frälse-SkatteJord.
Constitutionen känner ej flera än 4 Stånd, och flera behöfvas ej för att representera allt, hvad under någon synpunkt bör i Representationen ingå.
Den 15 §. i Riksdags-Ordningen har ej gjort andra undantag ibland Hemmansägare, som kunna till Riksdagsmän af Bonde-Ståndet väljas, än att ej hafva hört till ett annat
Stånd eller någon beställning i Rikets tjenst innehaft.
Om således all Krono-, Krono-Skatte, och Frälse-Skattejord har rätt att i Representationen deltaga, så är det ett intrång i denna rätt, att göra något annat af - Coust.
79 seende på innehafvarens person, än det Grundlagens bokstaf föreskrifver.
Obilligt vore det att tillse, huruvida lian .sjelf brukade sin jord, då mången Landtman har mer möda att följa och styra arbetet, än en annan att arbeta sjelf; så finnes ock verkligen mången Ståndsperson, som kör och sår sjelf sin jord.
Hårdt vore det att mäta medborgerliga rättigheter efter kläder, skick och boningar.
Skulle ett Stånd, som så märkligen tilltager i hyfsning, vilja neka medborgare deras ostridiga rätt, för det de synas m r hyfsade?
Och hvem har utstakat gränsen för hyfsning, vid hvilken Landtbrukarens rätt till representation upphör?
Den finnes ingenstädes i Grundlagarne; men väl finnas Ledamöter af det Hedervärda Bonde-Ståndet, som i odling, skick, klokhet och välmåga öfverträffa många Ståndspersoner, och som lika med dem styra och efterse deras jordbruk, utan att jemnt lägga hand dervid.
Hvem skulle ej önska att hela Sveriges Allmoge höjde sig i likhet med dem; och ännu mer, hvem skulle ej önska att alla jordbrukande Ståndspersoner i denna mening vore Allmoge?
Att en mängd gradationer jemnades, som ofta hafva sin grund blott i yppighet och fåfänga, och att personer, som hafva samma yrke, samma rätt, samma intresse, ville närma sig till hvaran i samma Representation?
Bonde Ståndet är för upplyst, för att ej medgifva de så kallade
Ståndspersonerne detta deras rättmätiga deltagande; det är för mycket sjelftänkande för att frukta att af dem ledas, för talrikt att öfverröstas. 80 Coust.
Det förlorar intet, men det kan vinna vid att förena med sig redlige, kunnige, erfarne män, som vid manga tillfällen skulle förtjena dess förtroende.
Men den 15 §. i Riksdags-Ordningen innehåller en verklig orättvisa, då dea stadgar, att den, som innehaft en beställning i Rikets tjenst, ej kan väljas till Riksdagsman.
Hvad är då Rikets tjenst, om den ej är medborgares, och huru skulle man förlora en rättighet för att hafva tjenat dem?
Att de verkligen tjenande uteslutas, har afseende på det beroende af förmän, som publik tjenst medför, öch den inflytelse på vilja och beslut, sorn detta beroende möjligen skulle kunna äga; men att en Bondeson, som fått uppfostran och ingått i Rikets tjenst, som efter fadrens död äi’fver och tillträder hemman, och nu går ur tjenst, skulle för alltid hafva förverkat sin Riksdagsmanna-rätt, är så uppenbart stridande emot rättvisa, att intet tvifvel bör uppstå , det jn Bonde-Ståndet sjelft skulle önska en förändring i denna föreskrift; nu så mycket mer, som det årligen aflemnar söner för att uppfostras till publik tjenst.
Lika så obilligt är det, att man ej skall få representera sin besutna berättigade jord, för det man förut haft ett annat näringsfång, hvilket man öfvergifvit för att verkligen blifva jordbrukare, utan att numera höra till något annat Stånd.
Det är ej förbudit att ifrån Bonde blifva Borgare; hvarföre skulle man ej från Borgare kunna blifva Bonde?
Vöre det ej lyckligt, att capitalister Coust. capitalister blefvo jordbrukare, och huru skulle denna frihet tåla någon inskränkning?
Hela den 1.5 §. i Riksdags-Ordningen torde derföre så böra författas: »Samtelige inom hvarje Härad boende, sdjQsutne ägare af Krono-, Krono-Skatte- och »Fräise-Skatte-Henunan välje inom sig, efter ?> h emman talet, en Riksdagsman för Bonde Stånjjslet, hvilken ej till något annat Stånd lior, meller någon beställning i Rikets tjenst innemhafver.
Ingen niå i val deltaga, som ej sjelf mväljas kan.
Vilja flera Härader förena sig om 3>en Fullmägtig, vare sådant dem obetaget.cc 3:o Bruksägare.
Bruksrörelsen har väl det gemensamt med Landtbruket, att båda taga deras producter ur jorden, båda äro fästade vid Landsbygden; men dessa begge yrken äro i sig sjelfva vida skilda.
Bergslagerne äro samlingar af fabriker, och likna snarare stora Städer.
De äro afnämare af Landets producter, hafva egna privilegier, egen lagskipning, egna beskattningsgrunder, och aflemna hufvudämnet för Rikets utgående handel.
Denna betydliga näringsgren sysslosätter och försörjer omkring 70,000 menniskor, och afkastningen af hela rörelsen, så mycket som fans i enskilta händer, utom Fahlu, har de sednare åren och efter 18^7 års priser, uppstigit till öfver Atta Millioner R:dr i värde.
Deruti äro likväl alla Mineralrikets producter inberäknade, äfven Stenkol och Alun.
Allt detta är ej representeradt; men efJiihang tillRi/uSt.
Fröt, 1817, iÖiS 3:dje Sami. lN';r 11. i2s g2 Cons t.
Betänkanden. ter allmänt antagna grunder, med samma ratt som jordbruket, och ännu mer med samma rätt som Fahlu Berglag, böra alla Rikets Bergslager, hela dess Bruksrörelse hafva sina röster på våra Riksdagar; och det åtminstone i Samma proportion som jordbruket.
Enligt Magasins-Directionens underdåniga berättelse till Kongl. Maj:t af den 2 Mars 1815, producerar hela Svenska Landtbruket i jemngoda år ö§ million tunnor Spanmål, af hvilka 4*375,000 tillhöra Krono- och Frälse Skattejorden efter Mantalens förhållande till purt Frälse.
Detta Spanmåls-qvantum gjorde, etter ig'7 års Riksmarkegång, 8 R:dr 16 sk. tunnan, ett värde af 36,500,000 R:dr, x>ch när dertill lägges 25 pro G. för Ladugårds-af kastning, Lin, Potates, Planteringar etc., s» uppkom en summa af 45£ million, representerad af 133 Bönder, och således en Fullmägtig för ett productionsvärde af ungefär 370,000 R:dr.
Uppskattningen af Bergsbrukets producter grundar sig på Kongl. Bergs-Gollegii uppgift under innevarande Riksdag.
Atta millioner, re Eresenterade på samma grund som jordbruet, borde således äga i det minsta 21 Representanter.
Och, som 370,000 R:dr svara ungefär emot 23,000 Skeppund Stångjern å 17 R:dr, eller 230 Skeppund Hammarskatt, så borde 23o röster välja en Fullmägtig.
Men, som i de åtta millionerne alla Mineralrikets producter och alla deras första förädlingaF äro intagne, så skulle i alla grenar af Bergsbruksrörelsen en viss årlig production, som Const.
Betänkanden. 85 svarade emot 100 Skeppund Stångjerns värde, gifva ägaren en valröst.
Det bör här erkännas, att det ej varit möjligt att af de nyttjade tabellerne dömraa om Tackjerns-blåsningeus värde, såsom särskilt egendom betraktad, äfven så är det med jern-gjuterierne och Stål tillverkningen; men när en hufvud-princip är gifven, kommer tillämpningen sedermera att af vederbörande Embetsmän fullföljas; och det blir denna tillämpning, som afgör antalet af de Fullmägtige.
I öfrigt gäller samma regel här som i alla Stånd: ingen må äga röster i tvenne Stånd tillika: ingen må välja, som ej sjelf kan väljas.
Följaktligen afgå alla fastighetsägare i denna dass, som höra till de redan Representerande Stånden.
Huru många röster de utgöra är så mycket svårare att bestämma, som häruti nästan årliga förändringar inträffa.
Enligt en i 1809 års Constitutions-Utskott antagen förmodan, skulle tre femtedelar af dessa Verk vara .i sådana händer, och i den händelsen komme den verkliga Representation blott att bestå af åtta eller nie nya Riksdagsmän.
De skulle, på samma sätt som Fahlu Bergslags Fullmägtig, räknas till de större Städerne i grannskapen af Hufvud-districten som välja, hvilka af vederbörande Bergmästare komma att utstakas. 4:o Fabriksägare på Bandet.
Till Brukshandteringen hafva blifvit räknade alla Mineral-Fabriker, orörlige lika bergen sorn nära dem.
Andre f abriker och Ma - 84 Const.
Betänkanden. nufactur-verk, rörlige och flyttbare, till en elei utlagde ur Städerne, torde böra räknas till Städerne och förstärka dem.
Handeln är nästan ingen i de flesta Uppstäderne: omgifne af Landtculturen med dess prodncter, borde de likväl vara hufvudsäten för förädlingarne, och utbyta konstflitens produeter mot jordens.
Man har svårt att föreställa sig någon rätt trefnad af Manufacturer och Fabriker utom handräckning af Handtverkerierne och Slöjderne, och den finnes i Städerne: ingendera resa sig utan förenade.
Må då Representationen tills vidare förena dem, så att alla Fabriksoch Mänufäctur-ägäre på Landet adjungera sig med de närmaste Städerne, betala Stadsafgifter der, och i mån af dem deltaga i Riksdaesmäiina-valen för att äfven kunna blifva O valde.
När man kommer ifrån Jordbrukets och Betgshandteringens colossaia Representation till Städernes, hvilken skilnad!
Nittiefyra röster, som teckna Riksdagsbesluten, skulle i samma proportion föreställa Trettiefyra och en half millions årlig inkomst och hvilket rörelse-capital!
Men hvad föreställa de flesta af dem?
Bordt ej Ståndet sjelft gerna se sig förstärkt med nya fonder för sin Representation, och emottaga röster, som redan äro i dess intressen förenade och så litet rubba dess gamla organisation?
Vi hafva öfversett den ena Hufvudafdelningen af vår National-Representation, den, sbrn innefattar Statens physiska styrka, och komma till den andra, som föreställer dess po - V i Coust.
Betänkanden. 85 litiska och moraliska bildning.
Den förra innehåller egentligen de d erno era tiska, elementerne, den sednare de aristokratiska; begge uppställde i andra länders Constitutioner sorn en emot en, hos oss genom subdivisioner sorn 2 emot 2.
Rätta afvägningen af dessa hufvudsakliga kralter, är öfverallt det stora problemet för Lagstiftningars bestånd.
Få fria Constitutioner hafva mindre känning af deras inbördes motverkningar än den Svenska, och dertill bidraga samfält Representationens grunder och Konungamakten.
De Ståndsintressen, som hos oss stundom öfverklagas, äro redan genom den i 75 §.
Riksdags-Ordningen föreskrifne
Nämnd i det mesta sammansmälte, och skola ytterligare blifva det, när Riksens Ständer en gång finna godt att bifalla samma votering per Capita i alla Utskott.
Derigenom skola dessa i deras sammanhang ännu närmare föreställa Underhus, men så mycket fullkomligare kanhända, som de .begge nyssnämnde hufvudkrafterne redan der äro blandade och förenade.
Redbarhetens Representation sågs bestå hufvudsakligen af så kallade oberoende Medborgare, och Lagstiftarne hade äfven visat sig laggranne att ifrån det 4;de Ståndet afhålla sjelfva möjligheten af yttre inflytelse.