Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Skrifvelse, N.o 2/2. § 19- På det skeppare och besättningar å svenska krafvelfartyg, större eller mindre, må komma till säkert åtnjutande af den föling, sorn, uti Wårt år 1748 utfärdade reglemente, dem till uppmuntran blifvit tillagd, skola skeppare och besättning vid den tullkammare, der lossning sker-, af den tull, som för fartygets medbragta last inflyter, mot behörigt qvitto erhålla dess föring, utgörande, vid fart från Östersjön, för en skeppare 1 riksdaler 16 sk., för en styrman 28 sk., och för de öfrige af besättningen, såväl som gossar, hvardera 21 sk.; från de vid Nordsjön, kanalen och Atlantiska hafvet belägna Europeiska orter, för en skeppare sju riksdaler 9 sk., för en styrman tre riksdaler 28 sk., och för det öfriga skeppsfolket hvarje person två riksdaler 42 sk.; samt från Medelhafvet och Levanten, skepparen nio riksdaler, styrmannen fyra .riksdaler 24 sk., och för hvardera af den öfriga besättningen tre riksdaler 28 sk., allt svenskt banko; men då tullbeloppet för medförda varor icke uppgår till minst 50 riksdaler banko, bestås skeppare och besättning ej någon föring, från hvilken förmån afven inhemska på klink byggda samt utländska fartyg äro uteslutna.
Skeppare, som komma från Medelhafvet, men tillika intagit last uti Westersjöhamnar, njute föring, såsom från Medelhafvet, när tullen för de derifrån i svenskt fartyg medbragta varor stiger till en fjerdedel af tullbeloppet för de varor, som annorstädes blifvit inlastade.
\ id ett annat förhållande bestås endast den mindi'e fölingen. § 20.
Anser godsegaren en sålunda förskämd vara icke kunna draga den i införselstariffen utsatta tull, må han äska laga besigtning å godset, hvilken då skall af magistratsperson, med biträde af två sakkunnige och ojäfvige män, verkställas, i närvaro af vederbörande tullkammare-föreståndare, som eger att, under tjenstemanna-ansvarigbet, för bevakande af kronans rätt, besigtningsåtgärden kontrollera.
Befinnes godset hafva under transporten undergått förskämning, skola besigtnings männen ej allenast härom utfärda intyg, utan jemväl, efter granskning af behöriga lasthandlingar, attestera värdet af enahanda vara i oskadadt skick.
Derest fog till anmärkning emot förrättningen E.vpe litions-Utskottets Förslag lill md.
Skrifvelse, N.-O 2f2.
529 icke förekommer, antecknar tullkammare-föreståndaren sitt godkännande å besigtnings-instrumentet, som ej edsvurne besigtningsman äro pligtige att, der så äskas med ed fasta.
Tullkammaren låter sedermera, efter föregången kungörelse, på öppen auktion i behörig ordning försälja hvad förskämdt är, hvarvid, under iakttagande, att godset såsom å nederlag befintligt eller oförtulladt försäljes, införsels tu lien för det, som enligt tariffen förtuilas efter värde, beräknas efter fastställd tullprocent å auktionspriset, samt för annat gods emot tariffbestämmelsen minskas i samma mån, som auktionspriset understiger det vid besigtningen för oskadad enahanda vara bestämda värde,- kommande behållna auktionssumman att, sedan belöpande tull blifvit erlagd, godsegaren tillställas.
Försummar godsegaren fullgörandet af bevisningen om varans förskämning utöfver fjorton dagar efter den preskriptionstid, hvarinom angifnings-inlagan, jemlikt 30 § af gällande Seglations-ordning, bör vara till tullkammaren aflemnad, ansvarc för tullafgifternas lulla erläggande, derest han icke genom skriftlig anmälan hos tullkammaren, inom samma tid, a£- står sin rätt till den skadade varan, som då genom offentligt utrop för kronans räkning genom tullkammarens försorg försäljes.
Beträffande förtullningen af varor, bergade från strandade, utrikes ifrån komma, fartyg, skall iakttagas: l:o att, derest fartyget alldeles förolyckats eller så skadats, att varorna ieke kunna, för befordrande till destinationsorten, åter intagas, eller om dessa till större eller mindre del finnas så sjöskadade, att de till vidare försändning icke utan äfvantyr kunna användas, godsegare eller dess ombud, må ega att godset i den stapelstad, dit det beqväm ligas t må kunna föras, eller, om dess beskaffenhet icke medgifver sådan transport, å landet i strandnings-orten, efter föregången kungörelse, genom offentlig auktion i vederbörlig ordning låta försälja; 2:0 att för detta ändamål laga besigtning å godset, så fort ske kan, bör anställas, då strandningen skett inom stads område, af magistratsperson, och i annat fall af kronofogden i orten eller annan behörig kronobetjent, med biträde af två sakkunnige och ojäfvige män, och i närvaro af vederböi’ande tullkammare-föi’eståndare, som eger att, under tjenstemanna-ansvarighet, för bevakande af kronans rätt, besigtnings-åtgärden kontrollera, och, om fog till anmärkning icke förekommer, å besigtnings-instrumentet, sorn ej edsvurne förrättningsmäll äro pligtige att, der så äskas, med ed fästa, anteckna sitt godkännande; 3:o att minst en månads tid må bestämmas för auktionens hållande, ef Bih. till R.
Fröt. 1847 och 1848/ 10 Sami. 1 Afd. 67 530 Expeditions-Utskotlels
Skrifvelse, N:o 2it. ter derom af Wår Befallningshafvande i länet utfärdad kungörelse,-dock, om någon vara befinnes så skadad, att, utan äfventyr af dess förderfvande, något längre uppskof med försäljningen icke kan ega rum, må denna, så snart kungörelse derom i strandningsortens och närmaste stads kyrkor blifvit uppläst, verkställas; börande i besigtnings-instrumentet, vid slik händelse, meddelas’ intyg så väl om behofvet af en skyndsammare försäljning, som om verkställbarheten af godsets försändande i försäljningS-ändamål till stad; 4:0 att alla de varor, som genom väta icke äro underkastade förskämning, eller som eljest vid besigtningen finnas oskadade, skola såsom fullgoda varor enligt tulltaxan förtullas; hvaremot med tullberäkningen för de öfriga må förhållas, såsom i l:sta mom. af denna § stadgas.
5:o att, änskönt godset såsom oförtulladt försäljes och det är inroparen öppet lemnadt att detsamma antingen till inrikes förbrukning disponera eller inom stadgad preskriptionstid reexportera, det skall ankomma på säljaren att, medelst en gemensam inlaga, som inom fjorton dagar efter auktions-förrättningen bör, med bifogande af auktions-protokoilet, ingifvas och serskilt upptaga hvad till återutförsel ämnadt är, å tullkammaren angifva hela det varuparti, som försåldt blifvit, och att belöpande afgifter för detsamma inom den i Seglations*ordningen föreskrifna tid inbetala, vid påföljd, som i sagda författning jemväl stadgas. § 21.
Den serskilta afgift, som utgår under benämning afgift till handelsoch sjöfartsfonden , uppbäres, jemte införselstullen, på sätt Wår nådiga kungörelse af den 19 Juni 1835 derom stadgar, eller Wi finne skäl att framdeles i nåder förordna. § 22.
"Varor, som i allmänhet äro fria från införsels- eller utförselstull, befrias jemväl från tolag vid inkommande eller utgående.
Ull är från tolag fri äfven vid införsel, För nedannämnöa varor, när de till riket införas, skall tolagen beräknas, på sätt som följer, nemligen: för hampa till en fjerdedel, för ankare och kettingen till hälften, för bleck och spik af koppar till fartygs förhydning till en tredjedel, samt för segelduk till tre fjerdedelar af i allmänhet stadgadt belopp. Expeditions-Ulskatlets Förslag till und.
Skrifvelse, IV:o 2*2.
531 För jern och koppar samt deraf tillverkade effekter må vid export tolag ej beräknas till högre belopp än utförselstullen. § 23.
I afseende på Sveriges och Norriges inbördes handels-förhållanden länder till efterrättelse AV är den 24 Maj 1825 utfärdade nådiga förordning med de förändringar och tillägg, som sedermera blifvit i nåder beslutade och kungjorda. § 24.
De svenska sjöfarten på aflägsna re orter beviljade förmåner af lindring i tull samt handels- och sjöfarts-afgifter, nemligen: af i5 procent för svenska produkter och tillverkningar vid direkt utförsel till någon främmande koloni i Westindien samt för produkter och tillverkningar derifrån och från länder, belägna på fasta landet af Amerika, norr om 25 grader nordlig latitud vid direkt införsel i svenska skepp; af s5 procent för svenska produkter och tillverkningar, utförda i svenska skepp direkte till ön S:t Barthelemy, till orter å östra kusten af Amerikas fasta land, söder om 25 grader nordlig latitud, eller till Godahoppsudden, och för dessa länders produkter och tillverkningar, derifrån direkte infärda till Sverige i svenska skep; af 33 \ procent för svenska produkter och tillverkningar, som i svenska skepp utföras direkte till orter på andra sidan Godahoppsudden, äfvensom till hamnar å andra sidan Kaphorn, samt för dessa orters produkter och tillverkningar, som direkte derifrån i svenska skepp införas; komma tills vidare att fortfara. § 25.
De serskilda traktater och afhandlingar, som med främmande makter blifvit angående handelsförhållanden afslutade, tjena till behörig efterlefnad vid afgifters beräknande för fartyg och Varor, under den tid, samma traktater och afhandlingar äro gällande.
Stockholm den 3 Oktober 1848. 532 Expedäions-Ulskoltels Förslag lill und.
Skrifvelse } N.-o 213.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 2 Okt.
I848.
Pi este-ståndet den 2 — Borgare-ståndet den 5 — — Bonde-ståndet den 5 — — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse} angående lag för utrikes vexlar.
Bet., N:o 67 samt Borgare-Ståndets Protokolls-utdrag N:o 389.) S. A. K. Rikets Ständers uppmärksamhet har blifvit fästad
A behofvet af en förbättrad lagstiftning angående den utrikes vexel-haiideln, i afseende hvarå Rikets Ständer inhemtat, att sedan år 1671, den första vexellag här i riket utkommit, hvilken likväl ej befanns uppfylla sitt ändamål, så hade, genom Kongl. Maj:ts förnyade vexelstadga af den 21 Januari 1748, förevarande gren af lagstiftningen vunnit en betydlig förbättring, enär berörde författning vittnar om sorgfälligt bemödanden att, jemte frihet i vexelrörelsen, införa erforderliga garantier mot missbruk och för bevarande af den stadga och säkerhet i denna vigtiga del af alfärslifvet, som äro nödvändiga vilkor för kreditväsendet.
Verkningarna på vexelhandeln af denna till större delen ännu gällande författning, hafva likväl, enligt Rikets Ständers omdöme, blifvit i väsendtlig mån förlamade genom sednare tillägg i hithörande lagstiftning, hvilka hufvudsakligen innefattas i Kongl, förordningen den 12 Juni 1816, angående vissa delar af vexelhandeln, Kongl, kungörelsen den 7 Augusti samma år, angående förhållandet med vexlar i svenskt mynt, som å utrikes ort äro dragna på i riket vistande man, Kongl, kungörelsen den 7
Maj 1817, angående hvad iakttagas bör i anseende till vexlar och invisningar, ställda att betalas i svenskt mynt för utländsk mans räkning, Kongl, brefvet den 5 nästpåföljde November och Kommers-kollegii derpå grundade kungörelse den 24- i samma månad, angående hvad som bör iakttagas vid uppköp af vexelbref genom sysloman, Kongl, brefvet till Kommers-kollegium den 22 Mars 1821, angående förklaring af 9 § i ofvanberörde Kongl, förordning den 12 Juni 1816 samt Kongl, kungörelsen den 27 Augusti 1828, angående rätta förståndet af de i 4 och 5 §§ af sistnämnde Kongl, förordning innefattade stadgande!).
Medelst dessa sednare författningar hafva, bland annat, vexelgifvare fått sig ålagdt att i vexehi tydligen utsätta den kurs, hvarefter vexeln blifvit Expeditions-Utskottets Förslag till tind.
Skrifvelse > N:o 213. 535 slaten, i sammanhang hvarmed är vordet förordnadt, att den, som vexel här i riket köpt och densamma till här i riket vistande man åter försälja vill, icke må, vid påföljd att höta vexelns hela belopp, derför fordra eller taga högre betalning, än den, som å vexeln antecknad och förut erlaggd blifvit.
Dessa och öfriga likartade föreskrifter hvilka af bemödandet att förekomma kursens stegring varit framkallade, innefatta så tryckande hand på den utrikes vexelhandeln att nödvändigheten destoheldre bjuder deras undanrödjande, som alla tiders erfarenhet städse ådagalagt, det hvarje försök att sätta en gräns för vexelkursen varit fruktlöst, och i stället utöfva t en menlig inverkan på penningeväsendet, samt inskränkt den frihet i aftal, som utgör det hufvudsakligaste vilkoret för all slags handel och således äfven för vexelhandeln, hvarföre uti andra länders v exelia gstiftni agar någon dylik inskränkning ej heller förekommer.
Ifrågavarande lagstiftning måste blott hafva till föremål att angifva de serskilda rättigheter och skyldigheter, som genom vexelaffärer uppkomma, samt de former, hvilkas iakttagande äro nödiga för betryggande af säkerhet i dessa affärer, likasom den bör, så vidt möjligt är, sluta sig till andra nationers enahanda lagstiftning, såsom förhållandet varit med 1748 års vexelstadga, hvilken stod i närmaste öfverensstämmelse med den lag, som gällde på de orter, med hvilka Sverige då hufvudsakligen egde handelsförbindelser.
Utgående från dess åsigter, hafva Rikets Ständer ansett en för utrikes vexelhandeln efter närvarande tidsförhållanden lämpad, förbättrad lagstiftning vara af behofvet påkallad, samt att detta ändamål säkrast vinnes, om denna lagstiftning, med bibehållande deri af de hufvudgrunder; hvarpå 1748 års vexelstadga hvilar, i öfrigt bringas, så vidt ske kan, till likstämmighet med de flesta Europeiska nationers nu gällande vexellagar och de bruk, sorn allmänneligen i vexel rörelsen äro vedertagna; och Rikets Ständer hafva alltså, för sin del b®- »lutat, att, med upphäfvande af ej mindre Kongl. Majrts förnyade vexelstadga den 21 Januari 1748, än äfven sedermera angående utrikes vexelrörelsen utkomna författningar, antaga en så lydande r
Lag för utrikes v e x l a r. 1 kap. Allmänna bestämmelser. 1 §- Vexel skall innehålla: a) orten hvarest och tiden när den utfärdas; 534 Expeditions-Vtskottets Förslag till und.
Skrifvelse, N.o 2’3. b) uttrycklig benämning af vexel; c) om den är ensam (sola) eller, då flera exemplar af samma vexel utgifva?;, hvilketdera i ordningen det då är, såsom första, andra, tredje, fjerde (prima, secunda, tertia, qvarta) och så vidare; d) den persons namn, till hvilken eller hvilkens ordres vexeln skall betalas, kallad vexeltagare (remittent); e) den penningesumma, som på grund af vexeln å utrikes ort uppbäras får; f) den persons namn, hvilken vexeln inlösa skall, kallad vexelgodkännare (trassat, acceptant); g) orten, hvarest vexelgodkännarcn bor och hvarest betalningen skall ske; b) tiden, då vexeln betalas skall; i) den persons namn som vexeln utställer, kallad vexelgifvare, (trassent). 2 §•
Vexel kan vara dragen på en person att betalas å annan ort, än der denne bor: den kan vara ställd att inlösas af vexelgifvaren sjelf å annan ort, eller att betalas till vexelgifvaren sjelf; den kan ock vara utfärdad å annans vägnar efter fullmakt (procura). 3 §.
Vexel kan vara ställd att betalas vid uppvisandet (a vista); eller viss tid efter uppvisandet (från sicht); eller viss tid efter utgifvandet (a dato); eller å viss bestämd dag. 4 §.
Det penningebelopp, som på grund af vexel betalas skall^ bör vara utsatt med både boksta fver och siffror.
Inträffar tid, då något efter denna lag fullgöras bör, å helgedag; varde det nästa helgfria dag derefter fullgjordt, utom i det fall, som i 28 § sägs. 6 §•
I fråga om åtgärder, som å utrikes ort med vexel vidtagits eller vidtagas bordt, gälle till efterrättelse hvad å hvar ort för sig kan vara lag eller sedvana.
Skrifvelse j N:o 213. 535 2 kap.
Om hvad vid slut om utrikes vexlar iakttasas bör. O 7 §■
Der någon sig förbinder att, medelst utgifvande af vexel till viss man eller dess ordres, på bestämd tid oell bestämd ort utrikes betala eller betala lata % iss ötverenskommen summa penningar i utsatt mynt, då är vexelaftal slutet. 8 §•
Aftal om utrikes vexlar må slutas med eller utan mäklares biträde. 9 §.
Nu är aftal om utrikes vexel slutet; då skall vexelgifvaren sednast fyra timmar derefter, eller, 0111 aftalet å börs slutet blef, fyra timmar efter vexeltimmans utgång hålla vexeltagaren tillhanda två exemplar af vexeln, eller, der sådant betingadt var, tre eller flera. 10 §.
Vexeltagare åligge att inom den tid, som för vexels utfärdande i 9 § sägs, vexeln afhemta och betala, derest om betalning ej annorledes uttryckligen öfverenskoinmet är. 11 §.
Underlåter vexeltagare, att vexel afhemta, eller är vexel aflemnad utan att vexeltagaren öfverenskommen betalning, der den fullgöras bordt, genast erlagt; då bör vexelgifvaren inom nästa dags utgång emot vexeltagaren protestera och inom åttonde dagen derefter å honom uttaga stämning till den domstol, som i 61 § sägs.
Försummas det; håfve vexelgifvaren sin vexelrätt mot vexeltagaren försutit. 12 §.
Då två eller flera exemplar af samma vexel utfärdas; gäfle det andra (secunda), äfvensom hvart och ett af de följande, i vexeltagurens hand, såsom qvitto å erlagd betalning. 13 §.
Hvar som, i egenskap af syssloman, vexel upphandlar, låte ställa vexeln 536 Expcditions\TJtskottets Förslag till und.
Skri/veise} N. o 113. i sin hufvudman eller den han förordnar.
Låter han ställa vexeln på sig sjelf eller sina ordres; blifve då, sedan han densamma öfverlåtit, derför till senare innehafvare lika ansvarig, som hade han den för egen räkning upphandlat och öfverlåtit. 14 §.
Vexelgifvare åligge, sedan vexel är utfärdad, att, med först afgående post, derom underrätta den, å hvilken vexeln är dragen.
Föi-summas det, och vållas derigenom vexelinnehafvaren hinder eller skada; vare vexelgifvare!! derför i allo ansvarig, så framt ej uttryckligen i vexeln sagdt är, att advishraf ej följer. 3 kap.
Om öfverlåtelse af vexel. 15 §.
Den som vexel öfverlåter, stånde för densammas behöriga betalning i ansvar till alla dem, som efter honom blifva deraf innehafvare. 16 §.
Öfverlåtelse af vexel skall tecknas å vexelbrelvet eller å ett dervid fästad t blad (alonge).
Är afskrift af vexel tagen; må öfverlåtelsen ock deri kunna tecknas. 17 §.
Öfverlåtelsen skall innehålla. al dag och år när den sker; b) den persons namn, till hvilken eller hvilkens ordres vexeln öfverlutes; c) öfverlåtarens namnteckning. 18 §.
Vexel må ej af en person å annan öfverlåtas, med mindre rättighet dertill uttryckligen medgifven är.
Sker det; håfve senare innehafvare emot den, hvilkeu sådan rättighet icke medgifvit, eller emot honom föregående öfverlåtare, eller emot utgifvaren ej vexelrätt.
Dock må vexel, som ej till v<•
xellagareus eller öfverlåtarens ordres ställd är, kunna af honom på annan transporteras, i ändamål att den utsöka låta. 19 $. Expeditions-Utskottets Förslag till tind.
Skrifvelse, X.-o ii3. 537 19 §.
Finnes fel vid vexels öfverlåtelse, såsom att vexeln* öfverlåten är af nå* gon, som i föregående öfverlåtelse ej är nämnd, eller hvilkens namn deri annorlunda finnes, än han i sin öfverlåtelse det sjelf skrifvit, och så vidare; vare vexelgodkännaren ej förbunden att vexeln betala, med mindre annat exemplar af vexeln, riktigt öfverlåtet, företes, eller vexeliunehafvarén, för vexelns riktighet, ställer nöjaktig borgen. 20 $.
Är prima vexel till godkännande afsänd; då skall, vid öfverlåtelse af de andra exemplaren, å dem tecknas, i hvilkens hand å betalningsorten primavexeln finnes. 4 kap.
Hvar, som vexel godkänt, ansvare för dess betalning såsom för egen skuld, ändå att vexelgifvaren kommit på obestånd innan godkännandet skedde, eller innan vexeln förfaller. 22 §.
Är vexeln ställd att be talas viss l id efter uppvisandet; bör dag och år utsättas då godkännandet sker.
Försummas det; kommer den sålunda bestämda tiden att beräknas från den dag, då vexeln utfärdad blef. 23 §.
Är eljest vexel på två eller flere personer dragen, att betalas antingen af den ena eller den andre, och Varder den af någon bland dem godkänd; vare han pligtig vexeln till fulla beloppet inlösa. 24 §.
Är vexel ställd att betalas å annan ort, än der godkännaren bor; teckne Bih. lill R.
Prot. töjpj och iS48j to Sami. t Afd. 68 538 Expeditions-Utskollets Förslag lill und.
Skrifvelse , N.-o si3. lian å vexeln genom hvilken person å den andra orten betalningen erläggas bör, och vare för densammas fullgörande sjelf ansvarig. 25 §.
Ilar vid vexelslut aftal icke blifvit trä fia dt angående tiden när vexel bör till godkännande företes, och är vexeln ställd att betalns å viss dag, eller å viss dag från utgifvandet; ege inuehafvaren rätt att å vexeln söka godkännande när han finner för godt.
Är vexeln ställd att betalas vid uppvisandet eller viss tid derefter; då skall vexeln lill godkännande företes: inom sex månader från utgifningsdagen, om vexeln är dragen å någon ort inom Europa, inom ett år om den är dragen å någon ort utom Europa, med undantag af de å andra sidan Godahoppsudden eiler Kaphorn belägna orter; samt inom aderton månader om vexeln är dragen å någon af sistnämnde orter.
Försummar vexelinnehafvaren hvad om godkännande nu sagdt är; svare sjelf för ali skada, som bevisligen deraf kommit. 27 §.
Varder någon anmodad att å vexel godkännande söka; då skall han, så fort ske kan, vexeln uppvisa för den, å hvilken den är dragen samt äska hans uttryckliga förklarande, om han den godkänna vill eller ej.
Dock vare ingen skyldig att emot sin vilja sådan förrättning sig åtaga, der han icke förut gifvil tillstånd och samtycke dertill.
Vill haji det uppdrag ej emottaga; bör han vexeln med första post återsända.
Sker det ej; anses han hafva åtagit sig uppdraget, och staude derför i ansvar. 28 §.
Då vexel till godkännande förevisas, hör inom tjugufyra timmar derefter, äfven om helgedag mellankommer, bestämdt svar afgifvas, huruvida vexeln godkännes.
Lemnäs ej svar inom nu sagde tid; anses accept hafsa blifvit vägrad. 29 §.
Varder vexel icke inom den i 28 § bestämda tid godkänd, eller sker Expeditions-TJtskoltels Förslag till und.
Skrifvelse, N:o m3.
539 godkännande med vilkor, eller inskränkes till en del af vexelns belopp, eller kan den person icke anträffas, på hvilken vexeln är dragen; åligge innehafvaren, der han ratt till återgångstalan förvara vill, att protestera, uti stad senast å första dagen, och på landet, å andra dagen, sedan svar lemnats, eller bordt lemnäs, eller underrättelse erhållits, att den, å hvilken vexeln var dragen, icke kunnat anträffas, och förfare i öfrigt på sätt i '7 kap. sägs. 30 §.
Ej vare någon skyldig att godkänna vexel, som på honom dragen är, med mindre han sjelf uttryckligen sådant vexelgifvaren tillåtit, eller för sådant ändamål mottagit betingad valuta.
Bindes han dertill, fylle all skada, der han godkännande ändock vägrat. 32 §.
Ilar godkännaren råkat i konkurstillstånd innan vexel Lill betalning förfallen är; åligge innehafvaren, så snart han derom kunskap fått, att emot godkännaren protestera, och förfare i öfrigt på sätt i 7 kap. sägs. 33 §.
Vill den, å hvilken vexel dragen är, densamma efter upptagen protest godkänna; må innehafvaren ej vägra att godkännandet emottaga, derest vexeln ännu i hans värjo är, Dock skall godkännaren i thy fall protestom kostnaderna ersätta. 5 kap Örn vexels förfallotid; så ock om betalning af vexel. 34 §.
Vexel skall å den tid infrias, hvarå den till betalning ställd är. 35 §.
Är tiden för betalning af
Vexel utsatt i visst antal dagar från utgifvandet eller från uppvisandet; vare den dag oräknad, då utgifvandet eller upp - 540 Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse, N.o 2/3. visandet sker.
Är betalningstiden bestämd i månader,• då skall räkningen ske efter dagnummern från den ena månaden till den andra.
Börjas den tid, som räknas skall, på dag, mot hvilken ej någon svarar i den månad, hvarunder räkningen slutar; varde sista dagen i månaden för slutdag räknad.
Är vexel ställd att betalas i medlet af månaden; vare då femtonde dagen i samma månad rätter förfallodag. 36 §.
Är det mynt inom landet ej gångbart; då må betalningen i inländskt mynt erläggas efter den å förfallodagen eller nästföregående vexeldag å stadens börs, eller der sådan ej finnes, å Stockholms börs noterade kurs för vexlar å förstnämnde mynt, ställde på 90 dagars betalningstid, med tillägg af ränta efter fem för hundrade, årligen. 37 §.
Förmår icke den, som vexeln godkänt, att \id förfallodagen hela summan betala; tage då vexeliunehafvarén emot hvad han får, der han icke deremot har sin mans uttryckliga ordres; och skall sådan afbetalning å vexelbrefvet tecknas. 38 §.
Innehafvare af vexel åligge att densamma å förfallodagen till inlösen uppvisa hos godkännaren, eller, då han ej är boende å den ort, der vexel infrias bör, hos den som af godkännaren å vexeln anvisad blifvit, att betalningen fullgöra. 39 §.