Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
M 26 punkten 8 hemställt, att i blifvande Banko-reglemente måtte införas den föreskrift, att Banko-fullmägtige skulle ega att i Hamburg, Altona eller Berlin hafva för Bankens räkning stående ett belopp, motsvarande Två millioner Riksdaler Hamburger Banko, och att under vintermånaderne låta den utländska behållningen uppgå till Tre millioner Riksdaler samma mynt, under vilkor att, när årstiden sådant medgåfve, Fullmägtige sjöledes till Banken indroge den del af behållningen, som öfverstege förstnämnda belopp; så har Utskottet denna dag från Fullmägtige fått emottaga en framställning om förhöjning af berörde maximisummor, hvilken framställning Utskottet ansett böra föranleda till någon jemkning i Utskottets ofvan omförmälda, af Rikets Ständer ännu icke pröfvade förslag.
Fullmägtige hafva nemligen anfört, att ehuru de, i ändamål hufvudsakligen att söka underlätta ännu fortgående underhandlingar om placering i Hamburg eller Altona af Bankens derstädes tid efter annan uppstående behållningar, till Banken nyligen i tre särskilda poster indragit silfver i omyntad form till värde af cirka 900,000 Mark Hamburger Banko, och ehuru Banken i den verkställda andra afbetalningen å 1858 års tillfälliga statslån deltagit med 1,000,000 Mark, hade dock, såsom följd af de nästan oafbrutet fortgående vexelköpen, behållningen dels å utrikes ort och dels i oremitterade, under loppet af Juli, Augusti och till en del äfven September månader förfallande vexlar, stigit och utgjorde den 27 nästlidne Juni ett sammanräknadt belopp af 4,561,657 Mark 5 sk.
Banko, så att blott 1,438,342 Mark 11 sk:r återstode af den summa Två millioner Riksdaler eller Sex millioner Mark, Fullmägtige finge hafva å utrikes ort för Bankens räkning nedsatt.
Genom det vexelöfverskott, som uppkomme i följd af Riksgäldskontorets fortsatta indragning af det vid denna riksdag beslutade jernvägslån, kunde nämnde summa snart nog vara uppnådd, och egde
Fullmägtige anledning antaga att äfven derutöfver
Banken i den närmaste tiden skulle erhålla Två å Tre millioner Mark.
Af sådan anledning och då Fullmägtige för säker placering i 24 Banko-V(skottets Memorial M 27.
Hamburg af cirka
Fyra millioner Mark empttagit ett för Banken särdeles fördelaktigt anbud samt då Bankens närvarande förråd af myntadt och omyntadt silfver, uppgående i värde till omkring 12,300,000 R:dr R:mt, borde motsvara vexlingsbebofvet, syntes det vara Fullmägtige lämpligare att nu stadgade maximum för Bankens behållning på utrikes ort blefve förhöjdt, än att, för beredande af tillfälle för Banken att utan hinder af berörde maximum köpa vexlar, verkställa ytterligare silfverindragning.
Denna sistnämnda åtgärd medförde för Banken kostnader, af hvilka de flesta kommo utländningen till godo och hvarför ersättning ej vore att påräkna, äfven om silfret i omyntad form åter afyttrades.
Enahanda kostnader återkommo andra gången och fördubblades således, då trafikanten, i saknad af vexlar, nödgades att, för betäckande af utländsk skuld, från Banken uttaga och till utrikes ort återföra det af Banken derifrån indragna silfret.
Alla dessa omkostnader och uppoffringar skulle för Banken och trafikanten besparas i händelse Banken bereddes tillfälle att för de utländska liqviderne tillhandahålla vexlar när sådana icke funnos å Börserne inom landet att tillgå, och för Banken skulle dessutom härigenom uppkomma en betydlig vinst så väl i ränta å den utländska behållningen, som i skilnaden emellan den kurs, hvartill de vexlar, som bildat be hållningen, blifvit köpta, och den kurs, som vid vexlarnes aflåtande betingats.
Från synpunkten af Bankens och det allmännas fördel borde en föreskrift, som lemnade Fullmägtige fria händer att i likartade fall med det förevarande efter omständigheterna förfara, blifva af stor vigt, och då Fullmägtige, att döma af det här ofvan omnämnda hos dem gjorda anbud, kunde för skeende depositioner i Hamburg eller Altona påräkna en osviklig säkerhet, ansågo Fullmägtige sig böra hemställa om åtminstone den förändring i Banko-reglementets ofvanberörde föreskrift, att deri upptagna maximisummor af Två och
Tre millioner måtte hvardera förhöjas med En million R:dr Hamburger Banko.
Det förslag, Utskottet till Rikets Ständer redan afgifvit, rörande maximum för Bankens behållning på utrikes ort, öfverensstämmer med hvad som i 110 af Banko-reglementet finnes stadgadt, och detta stadgande synes äfven för vanliga förhållanden vara lämpligt och tillfyllestgörande samt bör derför, enligt Utskottets tanke, såsom allmän regel fortfarande tillämpas.
Men Utskottet har, i anledning af Fullmägtiges förevarande framställning, fästat särskild uppmärksamhet derå, att indragningen af det vid denna riksdag beslutade jernvägslån kan påkalla ett undantag från omförmälda allmänna regel.
Genom nämnde indragning kommer nemligen att för landet uppstå en större vexel-tillgång, än som vanligen är alt påräkna, och vid sådant förhållande skulle det tvifvelsutan leda till fördel för allmänna rörelsen om Fullmägtige voro oförhindrade att, när omständigheterne kunde dertill föranleda, inköpa den del af nämnde vexeltillgång, som icke för utländska liq vider erfordrades, och att hafva den derigenom uppkommande behållningen stå - Banko-Utskottets Memorial M 27. 25 stående på utrikes ort, för att vid framtida vexelbehof disponeras Till befrämjande af detta ändamål bar Utskottet ansett sig böra Fullmägtiges framställning i sä rnälto biträda, alt maximum för Bankens behållning på utrikes ort må, under den tid indragningen af omförmälda lån fortfar, kunna uppgå till de af Fullmäktige nu tillstyrkta belopp, och under förutsättning, att Rikets Ständer gilla Utskottets i Utlåtandet M 26 punkten 8 upptagna förslag, hemställer Utskottet således att Rikets Ständer nu mätte dervid besluta följande tillägg:
Så länge indragning pågår af det utländska lån, hvilket, på grund af Rikets Ständers beslut vid innevarande riksdag, blifvit till fort sättning of Statens jernvägsbyggnader upptaget, ega Fullmägtige att på utrikes ort hafva för Bankens räkning nedsatt ett belopp, motsvarande Tre millioner Riksdaler Hamburger Banko, och att låta behållningen under vintermånaderna uppgå lill
Fyra millioner Riksdaler samma mynt.
Stockholm den 2 .Juli 1860 Bil), till B.
Brot. 1859 & ISBO. 6 Sami. 1 Afd. 1/, lläft. 4 STOCKHOLM, TKYCKT HOS JOII.
BKCIJMAK, 1860. Ranko-Ulskotlets Berättelse M 28. 1 M 28.
Ank. till Exp.-Utsk. den 6 Juli 1860, kl. 2 e. m.
Berättelse, angående förrättad revision af Banko-Diskontverkels räkenskaper och förvaltning för är 1859.
Till fortsättning af den uti Rikets Ständers sednast församlade Revisorers berättelse intagna redovisning för hufvud-resultaten af 1858 års diskontrörelse, får Utskottet, som genom dertill inom sig utsedda ledamöter granskat Banko-Diskontverkets räkenskaper för år 1859, härmedelst vördsamt meddela följande öfversigt af delta Diskontverks särskilda rörelsegrenar för sistnämnda år.
Ilandets- och Närings-Diskontfonden.
Denna fond, som vid 1858 års utgång uppgick till det i Banko-reglementets 151 § bestämda belopp af R:mt R:dr 6,700,000, blef af Banko-fullmägtige förstärkt dels den 11 Mars 1859, af den anledning och för det ändamål, som i 152 § af samma reglemente omförmäles, med 500,000 R:dr, hvilka den 15 derpåföljde April åter betaltes, och dels den 13
Maj med 500,000 så att densamma vid 1859 års slut utgjorde ....
R:mt R:dr 7,200,000.
A. Diskontering af Vexlar.
Det vid årets början utestående beloppet af diskonterade vexlar var R:mt B:dr 1,483,031: 86. hvaraf 31,949 R:dr 50 öre, för 7 vexlar, berodde på konkursutredningar.
Under året blefvo diskonterade 1,729 särskilda vexlar å ett sammanlagdt belopp af 5,410,505: 92.
R:mt R-dr 0,893,537: 7^.
Å denna summa har under året influtit 4,761,428: 15.
SI förflutna riksdag Flottans
Läkare för nu löpande statsregleringsperiod tillerkända rättighet att, under tillika stadgade vilkor, uppföras till pension å Allmänna Indragningsstaten, med afdrag derifrån af de pensionsbelopp de äga från AmiralitetsKrigsmanskassan uppbära, torde Eders Kongl. Maj.t, uppå vederbörande Departements-Chefs föredragning, i nåder besluta.» »Slutligen hemställer jag underdånigst, att här ofvan af mig åberopade utredningar och förslag, för såvidt de i nåder gillas och icke komma att nådiga Propositionen om Rikets tillstånd och behof biläggas, må, till närmare upplysning om de begärda anslagen, varda till Rikets Ständers Stats-Utskott öfverlemnade» Uppå tillstyrkan af Stats-Rådets öfriga Ledamöter täcktes Kongl. Maj:t till alla delar i nåder bifalla hvad nu i afseende på regleringen af utgifterna under Riksstatens Femte Hufvudtitel samt de för Sjöförsvarets behof ifrågasatta nya såväl ständiga som extra anslag blifvit af Departements-Chefen i underdånighet föreslaget; Och skulle om hvad Kongl. Maj:t sålunda nu härutinnan i nåder beslutat Utdrag af Protokollet till Finans-Departementet afgå, för att läggas till grund vid författandet af Kongl.
Maj:ts nådiga Proposition om statsverkets tillstånd och behof, i hvad den komme att röra nämnde Hufvudtitel och Sjöförsvarets behof; hvarjemte de till detta statsregleringsärende hörande handlingar, med uudantag af Sjöförsvars-Komiténs merberörda underdåniga betänkande, hvilket, såsom detta Protokoll bilagdt, komme att den nådiga Propositionen åtfölja, skulle till vederbörade Utskott öfverlemnas.
Ex Protocollo Fritz Rythén.
UNDERDÅNIGT angående ett tidsenligt ordnande af Rikets sjöförsvar, afgifvet den 23 Maj 1862 af i Nåder förordnad® Konmiitterade.
STOCKHOLM, 18G2.
P. A. NORS T E I) T Ä SÖNE R KONGL.
BOKTRYCKARE. vy Stormäktigste, Allernådigste Konung!
Sedan, med anledning af Rikets sednast församlade Ständers underdåniga an-Föremålen för . . 7 •
• hållan om undersökning af nu befintliga segel-linieskepps användbarhet för krigs- ,!^eytt' bruk, E. K. M:t under den 29 Januari sistlidna år i Nåder beslutat att, efter föregångna noggranna undersökningar, vid Flottans station i Carlskrona, af samteliga segel-linieskepps och fregatters, samt, vid Flottans härvarande station, af der befintliga rodd-kanonslupars, kanonjollars och mörsarefartygs tillstånd och användbarhet samt kostnaden för deras lämpliga underhåll m. m., åt en särskild Komité uppdraga att, efter mogen öfverläggning och med fästadt afseende på så 4 val de genom berörda undersökningar utredda förhållanden, som rikets tillgångar och ställning i öfrigt, utarbeta och till E. K.
M:t afgifva utförligt underdånigt betänkande, jemte förslag öfver förenämnda fartygs vidare brukbarhet och underhåll samt lämpligaste sättet för ordnande af rikets sjöförsvar efter tidens fordringar, äfvensom de i begge dessa hänseenden erforderliga anslag; så har E. K. M:t, genom nådigt bref af den 5 Juli nämnda år, täckts förordna undertecknade att utgöra omförmälda Komité, hvilken, jemte ofvannämnda allmänna uppdrag, hade sig ålagdt att i underdånighet besvara följande frågor: l:o.
Enär seglande krigsfartyg numera icke motsvara tidens fordringar, hvilka krigsfartyg, till cert och beskaffenhet, böra då i stället, med afseende på Sveriges belägenhet och tillgångar, anskaffas? 2:o.
Huru stort antal dylika örlogsfartyg bör Sverige ega? 3:o.
Huru stor blifver kostnaden derför, beräknad i runda summor? 4:o.
Hvilka af nu befintliga skepp och fartyg kunna, genom förändring och förseende med ångmachin, göras någorlunda tidsenliga, och äro sådana förändringar fördelaktiga i ekonomiskt afseende? 5:o.
Hvilket är bästa sättet att göra sig öfriga befintliga skepp och fartyg till godo, och till hvilka ändamål böra de användas?
I hvilken utsträckning kunna bevärade roddfartvg numera användas?
Hvarförutan det stöde Komitén fritt att i sitt underdåniga betänkande upptaga hvad den för öfrigt kunde anse sig befogad att i ämnet framställa och hvartill dettas vigt och betydenhet för fäderneslandet kunde finnas föranleda, med iakttagande likväl, att de framställningar om ett tidsenligare ordnande af rikets sjöförsvar, hvartill Komitén kunde finna anledning, komme att omfatta jemväl
Flottans personal, så väl den till dess egentliga bemanning hörande, som den vid varfven anställda.
Vid fullgörandet af detta vigtiga uppdrag i hvad det rörer åliggandet att föreslå, huru den svenska flottan för framtiden bör vara beskaffad, för att vara tidsenlig, har Komitén mött icke ringa svårigheter i de väsendtligt förändringar sorn i sednare tider dels redan vidtagits, dels efter all sannolikhet komma att mera allmänt vidtagas i afseende på sjökrigsmaterielen, och hvilka i betydlig mån öka dess anskaffningskostnad samt äfven inverka så väl på dess användande för de särskilda dermed afsedda ändamål, som på sjelfva krigsföretagens beskaffenhet.
Ångkraftens
Att fartyg, sorn rörås endast medelst segel, förlorat sin betydelse såsom ^ändandel stridsfartyg, samt att dessa, så vida de äro afsedda för annat än lokalt försvar, krigsfartyg, mäste, för att ega nödig rörelseförmåga, vara försedda med ångkraft, är numera allmänt erkändt, och att krigsfartyg utan ångkraft måste i de flesta fall, så väl för den egentliga striden, som för de ändamål krigsfartyg i öfrigt hafva att fylla, vara underlägsna de med ångkraft försedda, är i sig sjelft så tydligt, att någon tvekan synts
Komitén icke kunna ega rum derom, att äfven hos oss 5 denna rörelsekraft måste anbringas å alla krigsfartyg, som hädanefter anskaffas, möjligen endast med undantag af dem, som hufvudsakligen äro ämnade till positionsförsvar.
Det är emellertid icke blott med hänseende till ångkraftens användande, o 7 utan äfven till ångmachinernes kraft, som i sednare tider vigtiga förändringar vidtagits i sjökrigsväsendet.
I samma mån man fäst större vigt vid krigsfartygens hastighet och förmåga att kunna röra sig under alla förhållanden, då dessa ej äro alltför missgynnande, samt vid deras härigenom ökade verksamhetsform åga, har äfven den öfvertygelse gjort sig allmänt gällande, att dessa fartyg böra vara försedda med fullkraftiga ångmachiner, i följd hvaraf det någon tid tillämpade system att förse segelfartyg med auxiliär-ångmachiner blifvit öfvergifvet.
Sedan ångkraften sålunda blifvit det hufvudsakligaste medlet för krigsfarty- skålen försegens framdrifvande, har visserligen deras tackling blifvit förminskad; men maniltdJtkHgnhar dock ej kunnat göra sig fullt oberoende af vindkraften, dels emedan den är ångfartyg. mycket billigare än ångkraften och dels emedan uti fartyg med icke utomordentligt stora dimensioner kol kunna intagas för machinens gång endast under en jemförelsevis kort tid, då likväl krigsfartyg kunna behöfva företaga längre sjöresor samt äfven uppehålla sig en längre tid å ställen, der kolförrådet ej kan ånyo fyllas.
Dessutom kan fartygets manöver underlättas och påskyndas genom begagnandet af segel, nödvändiga äfven för att i storm spara machin och fartyg samt för att detta ej må blifva redlöst, derest machineriet komme i olag.
Tacklingens förminskning har varit beroende af de ändamål, för hvilka fartyget varit afsedt, så att denna minskning varit mindre för fartyg, hvilka ansetts en längre tid böra ega möjlighet af en utaf ångkraften oberoende verksamhet, och större för dem med inskränktare verksamhetsfält.
Genom tacklinoens förminsk• •
. ® ning och förenkling minskas dessutom vindfånget och den fara att blifva oklarad, för hvilken propellern är utsatt af nedskjutna rundhult och tågvirke.
I fartygens bestyckning hafva under de sednare åren äfven vigtiga för -Förändringar ändringar vidtagits.
Kanoner, afsedda hufvudsakligen för skjutning med massiva '^Ilning*' kulor, hafva i betydlig mån lemnat rum för bombkanoner, hvartill under den sednaste tiden kommit refflade kanoner, af hvilkas större skottvidd och träffsäkerhet en betydligt ökad stridseffekt kan, under vissa förhållanden, förväntas.
Sådana kanoner ingå redan temligen allmänt i andra nationers fartygsbestyckningar, ehuru man ännu ej med visshet känner den för dem lämpligaste konstruktion, för hvars utrönande vidlyftiga och kostsamma försök för närvarande flerstädes pågå.
Afven här anser
Komitén försök böra anställas till utrönande af hvilken konstruktion, som må finnas ändamålsenligast, med hänseende så väl till kostnaden som till det material, hvaraf ifrågavarande slags kanoner här kunna tillverkas, men tror sig dock i allmänhet böra underdänigst tillstyrka, att refflade kanoner må ingå i bestyckningen å alla fartyg, hvaraf svenska flottan kan för 6 framtiden komma att utgöras, så vida dessa kanoners öfverlägsenhet öfver hittills begagnade blifver genom försöken fullt bekräftad, samt fartygens beskaffenhet och ändamål medgifva att derå med fördel använda detta slags kanoner.
Pansarktädda
Nödvändigheten att i möjligaste mån vinna skydd mot den förstörande ver fartyg. ]am af sprängbomber och glödgade kulor eller andra dermed jemförliga projektiler har framkallat konstruktionen af bepansrade eller med beklädnad af tjock jernplåt försedda fartyg.
För att någorlunda kunna stadga sitt omdöme rörande denna vigtiga, först under de sednaste åren införda förändring i sjökrigsmaterielens beskaffenhet, har Komitén både på officiel och enskild väg sökt förkaffa sig och äfven lyckats erhålla närmare upplysningar om åtskilliga redan byggda eller under byggnad varande fartyg, som äro eller skola blifva fullständigt eller till större delen skyddade medelst pansarbeklädnad.
Af gjorda försök vill det synas, att en plåtbeklädnad af 41 engelska tums (
Ett fartyg, som längs sina sidor, till erforderlig höjd öfver och djup under vattenlinien, skall bära en plåtbeklädnad af nämnda tjocklek, jemte bestyckning af ett ej alltför ringa antal grofva kanoner, samt dessutom ångmachineri m. m., fordrar ett stort deplacement, och detta kan ej vinnas, utan att fartyget erhåller betydliga hufvuddimensioner.
För större pansarfartyg, sådana som de, hvilka redan till icke obetydligt antal förekomma i de engelska och franska marinerne, är kostnaden så stor, att stater med inskränktare tillgångar sannolikt icke skola anse sig kunna anskaffa dem.
Komitén har således företrädesvis fästat sin uppmärksamhet vid sådana af mindre dimensioner, hvilkas anskaffningskostnad ej synes öf verstiga våra tillgångar.
De minsta fartyg, för hvilka i det närmaste fullständig pansarbeklädnad kunnat åstadkommas med bibehållande af de egenskaper, som för sjögående krigsfartyg erfordras, har, så vidt Komitén varit i tillfälle att bedöma det, synts vara de, hvilka för Italienska regeringens räkning nyligen blifvit byggda i Frankrike och å hvilka det lyckats Komitén att erhålla någorlunda fullständiga och tillförlitliga ritningar och uppgifter.
Äfven å mindre fartyg, försedda med partiel pansarbeklädnad, till skydd för machiner, pannor och artilleri, har Komitén haft att tillgå ritningar och beskrifningar, samt jemväl fästat uppmärksamhet vid det förslag, som i England nyligen blifvit framställdt rörande en slags pansarklädda fartyg, å hvilka de midskepps ställda kanonerne skulle skyddas af kupolformiga betäckningar af tjock jernplåt, äfvensom å de underrättelser, hvilka, likväl först efter det Komiténs förslag i afseende å vår sjökrigsmateriels beskaffenhet redan var utarbetadt, erhållits rörande ett af John Ericsson i Nord-Amerika konstrueradt, jernbeklädt flytande batteri af alldeles nytt byggnadssätt.
Idéen att medelst pansarbeklädnad skydda krigsfartyg är dock så ny, att den ingenstädes kan sägas hafva vunnit tillräcklig utbildning och 7 att icke framtida erfarenhet skall deråt gifva fyrfaldiga förändringar och förbättringar; men den ifver, hvarmed den flerstädes bearbetas, gifver dock grundad anledning till den förmodan, att en nöjaktig lösning af den vigtiga frågan kan i en icke aflägsen framtid förväntas.
Den öfverlägsenhet, hvilken medelst pansarklädnad skyddade fartyg måste ega öfver dem, som ej hafva sådant skydd, är likväl så tydlig och äfven af den sednaste sjökrigsertärenheten bekräftad, att, oaktadt de pansarklädda fartygens betydliga kostnad, hvarje stat, som af sin sjömakt vill påräkna ett verksamt biträde i försvaret mot fiendtliga anfall, nödgas, särdeles dä den anfallande måste antagas vara med sådana fartyg försedd, jemväl tillegna sig dylika, till det antal tillgångarne medgifva och lämpade efter de ändamål, för hvilka dessa fartyg äro afsedda.
Oaktadt frågans i allmänhet ej fullt utredda skick, har således Komitén likväl, vid fullgörandet af sitt åliggande att föreslå ett för vårt land tidsenligt sjöförsvar, ansett sig böra framhålla nödvändigheten af att äfven hos oss öka krigsmaterielens styrka genom införande af pansarfartyg, med fästadt afseende äfven derå, att underlägsenhet i fartygens antal endast genom deras fullkomligare beskaffenhet skulle i någon mån kunna godtgöras.
Ehuru åtskilliga nationer under de sednare åren anskaffat mindre, för sär- Användandet skilda ändamål afsedda krigsfartyg, byggda helt och hållet af jern, har det lik-^Jförträm väl varit först i förening med pansarbeklädnad, som större krigsfartyg blifvit byggande af deraf byggda, och nödvändigheten att gifva den numera så dyra krigsmaterielen hläsJar,y9- största möjliga varaktighet synes, jemte de flera andra fördelar, hvilka jernet erbjuder, göra sannolikt, att det skall, vid byggnad af krigsfartyg, komma att i betydlig mån, om icke fullkomligt, uttränga trävirket.
Längre varaktighet, minskad underhållskostnad, lättad möjlighet att åt fartygen kunna gifva de former, som för snabbgående erfordras, större styrka, vunnen genom inre förbindningar utan betydlig uppoffring af utrymme, minskad fara af uppkommande läckor, dymedelst att inträngande vatten kan genom vattentäta skott stängas inom mindre delar af fartyget, samt jemväl minskad eldfara i den mån i fartygets byggnad ingår mindre brännbart ämne — äro vigtiga fördelar, dem jernfartyg erbjuda, hvartill kommer, såsom ytterligare skäl för jerns användande till fartygs-byggnad hos oss, att tillgången derå genom lättade kommunikationer och mera fullkomnade beredningssätt år ifrån år ökas, då deremot passande virke af för större fartyg erforderliga dimensioner blifver allt svårare att anskaffa.
De omständigheter, hvilka länge fördröjt användandet af jern i stället för trä till lmfvudsakligt byggnadsämne för krigsfartyg, ehuru handelsmannen länge begagnat jernfartyg, torde, utom faran af att i krigsmaterielens beskaffenhet införa sådana genomgripande förändringar, som ej blifvit pröfvade genom erfarenhet, vunnen under sjelfva kriget, hafva varit hufvudsakligen tvenne: den ena inverkande på fartygens stridsduglighet, den andra på deras rörlighet, båda med - 8 förande olägenheter, för hvilkas beskaffenhet Komitén anser sig böra i korthet redogöra.
Den förra af dessa omständigheter förefinnes i den större svårigheten att å en skeppssida af jern, än å en af trä, kunna anbringa tätningsmedel öfver skotthål, hvilka uti eller i granskapet af vattengången skulle medföra högst betänkliga följder för fartygets säkerhet, derest ej, medelst en skyndsamt anbringad provisionel betäckning, vattnet hindrades att inströmma.
Denna olägenhet hos jerufartygen försvinner likväl, om de byggas af så tjock plåt, att träffande projektiler ej kunna genomtränga den, hvadan nämnda förhållande ej synes böra kunna föranleda till någon tvekan om fördelen af att bygga pansarfartygs skrof helt och hållet af jern.
Hvad åter vidkommer jernfartyg med så tunna sidor, att de kunna genomträngas af träffande projektiler, så bör, vid deras jemförande med träfartyg, ej förbises, att de fördelar, dessa i berörda hänseende erbjuda framför de förra, blifva mindre öfvervägande, sedan skjutning med sprängbomber blifvit allmänt införd, hvarigenom ofta kan inträffa, att bomben exploderar, sedan den fastnat i träsidan.
Den andra ofvan antydda olägenheten hos jernfartyg, inverkande på deras rörlighet, är att bottnen å jernfartyg i de flesta farvatten blifver inom kort tid så betäckt af snäckor och sjöväxter, att fartygets fart deraf betydligt förminskas, hvadan rengöring ofta erfordras, hvilken ej kan verkställas utom der docka finnes att tillgå eller skillnaden i vattenhöjden vid ebb- och flodtid är så stor, att, om fartyget sättes på grund vid högt vatten, dess botten blifver åtkomlig vid lågt, hvilket sätt likväl hvarken medgifver bottnens fullständiga rengöring och målning eller är i allmänhet för krigsfartyg lämpligt, hvartill kommer att för större fartyg en i berörda hänseende tillräcklig skillnad i vattenhöjden vid ebboch flodtid endast förekommer i vissa, jemförelsevis få farvatten.