Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hr o c h fru Selander som gardisten o c h h u s p i g a n gåfvo tillbörlig k l ä m åt s i n a f ö r p j e s e n i öfrigt a l l d e l e s ö f v e r f l ö d i g a r o l l e r.
Iscensättningen är g o d.
Till förpjes gafs s å n g s t y c k e t » H e r r B e n o i s t s pa- piljotter », hvars vackra o c h anslående melodier p å ett v ä r d a d t sätt u t f ö r d e s a f fru Stenfeli samt hrr Warberg o c h Stenfelt.
Operetten, s o m d e n kallas, förefaller numera d o c k v ä l långdragen.
B r ä n d e s ' s k å d e s p e l » Ö f v e r m a k t » h a r visat s i g e g a g o d d r a g n i n g s k r a f t o c h h å l l e r s i g d e r f ö r fort- farande u p p e.
Utförandet är o c k, s o m v i förut påpekat, godt.
Vasateatern g a f i g å r t i s d a g s i n f ö r s t a n y h e t f ö r säsongen.
D e t v a r e n f r a n s k fars a f d e t m e s t u p p s l u p p n a s l a g, k a l l a d » T r e fruar o c h e n m a n », i 3 akter af Valabrégue, öfvers.
af Harald Molan- d e r.
A l l t i g e n o m b e s t å e n d e a f d e b e s a t t a s t e situa- tioner o c h galnaste upptåg, v ä c k t e stycket riktiga h ö g t i d e r a f skratt.
U t f ö r a n d e t g i c k o c k m e d s y n - nerligt lif o c h förtjenar det bästa erkännande.
Vi torde å t e r k o m m a.
— Till efterpjes gafs d e n lilla roliga operetten » Kolhandlarne », känd sedaii förra s ä s o n g e n å d e n n a teater.
P r o g r a m m e t g e r sålunda e n h v a d m a n kallar » g l a d » afton.
Kapellmästaren i n f ö r ett talrikt Andreas Hallen gaf i tisdags auditorium i Musikaliska akade- I 1 f. I U IN A n n o n s e r m o t t a g a s e n d a s t m o t k o n t a n t liqvld i f ö r s k o t t a f 2 5 ö r e pr 4 - spalt, petitrad (
Ingen a n n o n s Införes u n d e r I k r o n a.
mien sin bebådade stora konsert.
M e d lifligt i n - tresse h a r d e n n a musiktillställning varit m o t s e d d och litet h v a r b l a n d m u s i k v ä n n e r n a v ä n t a d e s i g en a n g e n ä m afton.
V i tro e m e l l e r t i d, att d e fle- s t a s f ö r v ä n t n i n g a r ej b l o t t b l e f v o u p p f y l d a, u t a n ej s å litet ö f v e r t r ä f f a d e s.
Hr Hallen är en ton- sättare, s o m står i j e m b r e d d m e d v å r a bästa n u lefvande k o m p o s i t ö r e r.
Detta framgick tydligt a f tisdagens konsert.
D e o l i k a k o m p o s i t i o n e r n a tol- k a d e förträffligt v e x l a n d e k ä n s l o r o c h s k i f t a n d e n a t u r s c e n e r i e r s a m t å d a g a l a d e till f u l l o, att t o n - sättaren känner o c h beherskar orkesterns alla hjelp- m e d e l, m e d a n h a n tillika i n g a l u n d a försummar det m e l o d i ö s a.
Af balladerna o m pågen o c h konungadottern — hvilka lära tillhöra tonsättarens u n g d o m s a r b e t e n — v i l j a v i s ä r s k i l d t f r a m h å l l a d e n fjerde s å s o m b å d e storslagen o c h melodiös.
Främst af d e å pro- g r a m m e t u p p t a g n a n u m r e n torde d o c k b ö r a sättas » S k o g s r å e t » (till o r d a f V i k t o r R y d b e r g), e n v e r k - ligen genialisk k o m p o s i t i o n för tenorsolo o c h or- k e s t e r.
S o l o t u t f ö r d e s förträffligt a f A; ' Max Strand- berg.
F ö g a mindre intressant var Siegruns m o n o - log u r o p.
» H a r a l d V i k i n g s, s j u n g e n a f fröken Ek p å ett sätt, s o m f r a m k a l l a d e d e l i f l i g a s t e o c h m e s t välförtjenta applåder.
Slutnumret utgjordes af en storslagen symfonisk ballad för manskör, solo, d e k l a m a t i o n o c h o r k e s t e r till e n h i s t o r i s k - a l l e g o r i s k dikt af H u g o T i g e r s c h i ö l d.
H ä r h a r tonsättaren haft g o d t tillfälle att å s t a d k o m m a e n o r k e s t r a l m å l n i n g, o c h h a n h a r ej heller sparat p å färgerna.
Det h e l a s a m m a n s m ä l t e r e m e l l e r t i d till e n t o n - målning af stor helgjutenhet o c h ädel skönhet.
Utförandet var naturligtvis det bästa.
Men så h a d e t o n s ä t t a r e n o c k s å l y c k a t s f å till s i n d i s p o - s i t i o n e j b l o t t h o f k a p e l l e t o c h F i l h a r m o n i s k a säll- skapets präktiga körer, utan o c k sådana solister som fröken Ek, fru Edling, h r r Strandberg och Nygren.
Ej vid mål lika var b l o t t efter h v a r j e n u m m e r, u t a n ä n n u m e r a k o n s e r t e n s slut v a r kapellmästar Hallen före- för d e n lifligaste h y l l n i n g.
H a n k u n d e o c k v a r a belåten m e d sin afton s o m publiken tydligen det m e d sin.
Den 17 oktober.
F. lilla frun ej i andra radens fond, o c h huru glänste hennes bruna denna stund salongen, spelade applådsalvorna hur hörde sig icke band för FFPSILL ' ^s^ * s t i gick fulla dock dagen i af tölpiga hans dignaste en regnmättad, gråkall honom i det mjuka ningsskumma var han fladdrade ut Under mastix suffletten af i han, med det vatten o c h tryckte ned öfver de tio tusen staden, så att skorstenarnes den sam i skym- Pappa Rebolledo, räknas till stunds sömn med de den i lagerkransar, underligt När klockan de timmens en emellertid, odjur, som kallades och samman- på enligt morgonen i regndusket senare fru Norrbro olidligt långa väntans knappast som Lundstedts upp i ekipaget rens o c h den tidiga till till till högt och fatta; de — den gjorde om qvällen operahuset; och den sidenklädning sidenklädningen regnpussar men den vadade fram stora öfver rul- öfver hög- trottoa- o c h försvann i folkströmmen, böljade i vestibulen.
Sälla afton!
Huru stolt ej den — en så alldeles var upp emot h o n o m, så målet på hans största oeh sken.
minnesvärda öfverraskningen hon hans D e t borde stego in — måltid en bred flod den vädret, ligt sirad o c h rutten stod en spred ett hvita men intet.
o c h se, der stekta Ur a f ljus ha förvånat h o n o m, silfverstake Den o c h den gångiern.
dukad m i d t på golfvet, sken.
dag återstod.
arm, gnisslade på sina föll kusken lilla m a - axel o c h hennes oroliga denna ord fattade ju närmare för snart o c h plöts- vid ej unik Och dess kålsängen, som stod svart i jag gungnin- andra.
fram, allt kammarfönster dande, duken lukul- o c h enkans gult o c h fest- lyste så kycklingen vände o c h gräddkakan var inbju- aptitligt konstnär- med en rosenfärgad s o c k e r i n s k r i p t i o n: FILL * DAGENS - t- JIJELTS ITFC Men — öfver en sängen, väldig der hängde — o, u n d e r!
lagerkrans, belöning!
Som af Rebolledos ögon genast Och af denna härlighet öfver; henne länge konstnärens en magnetisk ädlaste kraft drogos dit.
finkänsliga svärmade hjerta råga känslorna på i all denna hans stora han fick enkan i famn o c h tryckte och med rörelse till sitt konst- närsbröst.
Det hittade påstås, kransad, ett att de i det rätta i och att det gistrerades pappa den skummande förbund, som inom — ögonblicket en butelj trekronors-champagne i kakel- ugnsnischen, gen tronade hvar rullade stannade ännu trearmade lilla — för upp dörren, låg hennes runda o e h den benen » ja, i tyst vällust, o c h deras nytt glimmade i gaslyktans ligt ändt- ekipage m e d buller uppskörtad ära!
dag sitt slut, det kunde på plötsligt — De m o t taket, enkelhet: mer i qväll förvånade h o n o m det lilla på post utanför ord sig den lilla frun öfver af båda hårdt o c h kände den ljufva tryckte redan halfmörker.
denna enkan vanan, öppnade ändock, o c h på slaget sju lade o c h jättelika besatt stod hennes granne släpade sig fram två det spelade huttrande Hur hade plågats af oroliga falskmyntare ej de vagnen lisk dem cylinder knäcktes längre lång till o c h undansnillade j u v e l e r och ett vid- fem dörren, haft och teaterdoft tack!
funno ut Ändtli- o c h hon fattade tryckte på vagnens fjedrar fars.
hon magasinet, ligen hvilka icke natten, bifallsvrålande » Publiken », hangslös hade sista den lilla enkefrun drömmar, de som annars just ej kunde nervösa, sina, men i natten.
bra! » porten rök stäm- uppgjordt, m e d ens den ljumma hår, händer hans af den var förtjusande sjelfmedveten hade Men slut, som sträckte sig der inne, till dess ett blygrå fyldes nyborstade när till hon vän- o c h hans .stora r o c k s k ö r t en o c h brändt svarade firad hjerta vingar för blåsten, när han stolt bänder slut, det förtjusning o c h det h e m till sade detta enda o r d: ögon att på torget o c h upp vid hennes sida.
skymningen Så så som a f den ge- hörnet Ty färdig, som sväfvade Utan Mälarfjärdens kupén.
de skulle följas gjorde eller verkligen allt t o g en ände tade Och rundt o m syntes salongen, satt » triumfen » .-var sällhetsklappande gröna öfver af fasoner hvilket en af dunster extas När stora senhöstdag, som nedom Skinnarviksbergen bredde ånga hela med hans till Hon skådespelarekonst.
den hans honom annan!
passagerna, sin Sälla afton!
verkligen den betydelse- in, endast rysningar g e n o m tronehufvud (Forts.) i orubbad ryckte s honom njöt att Och aktsluten, o c h infamierna hon ligt!
af Johan J^or-dling.
dån det o c h när hans stackars forcerade stäm- sveko gen I henne sjöng.
vid gång hennes hjelte kalla att Idun deras lös det gälla någon gick och Jienne han brusto fnittret hvarje försvann, till hon kunde för gen Berättelse och räknade ära: entré.
oeh hon, o c h det var f ö r när så vid R e b o l l e d o s alla de medspelande på s c e n e n: han libg.
Ett storstadsbarn.
ögon försvann för henne hela den öfriga var b l o t t han stämning; tiden KONSERTSALEN.
r v VJ | I är år i hvarje i Maria Rebolledo, lager- drufvan beseglade o c h dag vederbörli- fall säkert kyrkoböcker.
— inre-
knopp o c b den gamla syrenhäcken ut med grannmuren stod ångande a f narkotiska dofter i gredelin sommardrägt.
R u t h k o m i n e r i huset.
Sedan denna oförgätliga afton hade ett hälft decennium förflutit, fyra år hade sett vår o c h höst sedan fru Lundstedt b l e f fru B e r g.
Hennes herre o c h man spelade aldrig R e - bolledo m e r; men punktlig som ett ur hade han kommit o c h gått till O c h från de dagliga köröfningarne och de nattliga föreställningarne.
Hans hustru skötte fortfarande den lilla buti- k e n; kommersen gick sin gilla gång, o c h när de så slogo sina små inkomster till samman jemte afkastningen af pappa Rebolledos träd- gårdsodling, hade de det ganska godt.
Någon hyra betungade dem ej o c h någon vagga stod icke att finna bland bohaget.
Ja, pappa Rebolledo hade med passion slagit sig på trädgårdsskötsel!
När sommaren kom o c h teaterpligterna upphörde för säsongen, då hade han platt intet annat att styra m e d; han försökte nog till en början att göra sig herre- hemmastadd i butiken.
Men på det området ville lilla frun icke veta utaf någon inkräkt- niDg.
D å låg den lilla trädgårdstäppan så lockande frodig i solvärmen o c h lugnet innanför det täta planket; gräset sköt så yfvigt o c h saftgrönt upp rundt o m sängarne, narcisserna gingo i D e t var just ingen, som hade gittat att vårda sig om den gamla täppan på de senare åren, och derför hade o c k hvad icke frost och sol bränt till döds tagit sig sjelfsvåldiga fri- heter.
D e brandgula liljorna hade helt oför- synt promenerat rätt upp i gurklisten, oeh de blå violerna höllo sig demokrater nog att på det intimaste pläga umgänge med pepparroten och persiljan.
Men en vacker junidag k o m pappa R e b o l - ledo med spaden o c h skyffeln, o c h der b l e f en annan ordning i det disciplinlösa regementet.
D e gamla sängarne gräfdes upp från grunden och gurklisten lades o m, blomsterrabatten göds- lades, gängarne skyfflades och de två mossiga äppelträden, som stodo och inbillade sig, att de fingo växa huru de bäst behagade, kommo att få känna skärpan af både knif o c h sax.
P a p p a R e b o l l e d o b l e f allt mera ifrig o c h in- tresserad, allt efter som arbetet fortskred, lilla frun blef intresserad och kilade ut att se till hans sysslor, så ofta hon kunde lemna butiken, ja, hela granskapet intresserade sig för den gamla trädgårdens föryngrande, o c h man såg allt j e m t nyfikna ögon i springorna vid porten med spänning följa pappa Rebolledos minsta rörelser, der han, pustande i solvärmen, på a SällskapsiifVet.
Förgät mig ej-solfjädrar.
J a g såg för k o r t tid sedan en e g e n d o m l i g, i o e h för sig v ä r d e l ö s, m e n för egarinnan d y r b a r o c h intressant solfjäder.
Den v a r af enkelt b r u n t trä utan n å g o t slags t e c k n i n g eller s n i d e r i; endast d e b å d a ytterstafvarne o c h handtaget v o r o p o l e r a d e.
M e n d e i n r e spjelarne v o r o iylda med namn, teckningar, minnes- dagar, t o r k a d e b l o m m o r o c h verser framför allt.
G o d a vänner o c h kam- rater hade här i b r o k i g o r d n i n g sagt solfjäderns egarinna e t t: f ö r g ä t m i g e j!
M e r a lifligt än d a g b ö c k e r f ö r m å talade d e n n a solfjäder o m m å n g e n f ö r s v u n n e n glad eller smärtsam stund.
Jag har velat m e d d e la detta i den tron, att en eller a n n a n af I d u n s läsarinnor v i l l e b e g a g n a sig af d e n n a v a c k r a i d é.
Frusna fönster.
Nu är W$£ •, N u g i c k det u p p ett ljus för m i g.
D e t var puppor, — malpuppor.
» B e s l u t o c h h a n d l i n g äro ett h o s q v i n n a n » — ett ljus h a d e gått u p p för m i g, ett annat h a d e j a g i h a n d e n — d e n e n a p u p p a n efter den a n d r a fra- sade i dess låga, k r ö k a n d e sig i d e sista t a g e n.
D e t v a r ett k r e m a t o r i u m, s o m ej l u k t a d e g o d t, m e n j a g v a r ihär- d i g o c h l e m n a d e ej en e n d a q v a r.
A l - d r i g h a d e j a g varit så hjertlös, m e n — i k r i g är d e t j u lofligt att försvara s i g.
D å d e t var g j o r d t — fienden v a r sla- gen o c h, märkvärdigt n o g, kände jag i n g a s a m v e t s q v a l.
M ö j l i g e n blifva v i a n k l a g a d e för djurplågeri, m e n det kan ej hjelpas — vi g å i striden.
Klädedräg-ten.
snart den tid i n n e, d å m a n v i d u p p v a k n a n d e t finner, att fattigmans b l o m m o r v u x i t u p p p å rutorna u n d e r natten.
Derför kan det j u vara p å sin plats att gifva en v i n k o m, hur m a n hastigt o c h lu- stigt k a n få d e m att f ö r s v i n n a.
I en half liter v a r m t vatten u p p l ö s e r m a n en handfull k o k s a l t eller alun, fuktar f ö n s t e r s v a m p e n d e r m e d o c h bestryker så d e frusna rutorna.
I s e n skall genast f ö r s v i n n a, o c h när m a n torkat rutorna m e d e n ren o c h torr d u k, s k o l a d e vara f u l l k o m l i g t rena o e h klara.
y f i u såg j a g sådana i taken p å m i n obegagnade vindsrum o c h undrade hvad det var, m e n j a g s t o d ej d å p å trapp- stege o c h skådade d e m » a n s i g t e m o t ansigte ».
• ' L - Blott en mal.
(O c k s å en täflingsskrift.)
D e t finnes en » o l y c k s f o g e l », fräck o c h o b l y g, s o m tränger sig i n i hvarje h e m, s p r i d a n d e ofred o c h förödelse, utsät- tande sig för hat o c h förföljelse.
Han trifves lika bra för det, triumferar o c h — stannar q v a r, lik andra o b j u d n a våldgäster.
J a g v i l l nu lära eder ett sätt att bli h o n o m qvitt.
F ö r r a året v i d d e n n a tiden s t o d j a g en dag uppflugen p å e n trappstege i m i n g a r d e r o b för att ran- saka d e n allra öfversta h y l l a n.
Jag h a d e ljus m e d m i g o c h o b s e r v e r a d e derför i taket en h o p s m å h ä n g a n d e flisor — j a g h a d e m å n g a g å n g e r förut sett sådana d e r små s t i c k o r o c h p å m i n - ner m i g särskildt, att då j a g var landt- Ahasverus.
Hvita fläckar p å fernissade eller lac- kerade föremål — m ö b l e r, b r i c k o r eller d y l i k t —, h v i l k a förorsakats af sprit- haltiga d r y c k e r eller andra vätskor, af- lägsnas lätt m e d e l s s o d a l ö s n i n g eller s v a g lut.
O m man gnider den med cigarraska o c h en d r o p p e vatten, u p p - u p p n å r m a n i d e flesta fall s a m m a re- sultat.
Gipsfigurer, h v i l k a blifvit smutsiga, k u n n a svårligen r e n g ö r a s så väl, att d e se ut s o m nya.
D e r f ö r är d e t bäst att m å l a d e m.
F ö r detta ä n d a m å l l ö - ser m a n s c h e l l a c k 2 4 t i m m a r i sprit o c h bestryker d e r m e d g i p s b i l d e n flere g å n g e r — d o c k får d e n f u l l k o m l i g t torka mellan hvarje b e s t r y k n i n g; sedan häftar oljefärgen.
S. F. Köket.
Sotarnes besök hör j u s t ej till de N u hade åter en gång j u n i gått in m e d srålande blå dagar; de tråkiga partituren hade förvisats för en tid in i pappa Rebolledos mahognyröda chiffonier, den länga, snusbruna öfverrocken hade pepprats in för ett par må- nader, o c h blomsterhandlarens frökatalog o c h » herr aktörens » blå trädgårdsmästareförkläde hade i ersättning trädt i tjenstgöring.
Så var det en ljum qväll, att pappa R e - bolledo efter välförrättadt dagsverke hvilade ut vid sin aftontoddy i den lilla bersån, medan han i stolt tillfredsställelse lät sina blickar fara öfver sina händers verk.
T y pappa R e b o l l e d o blef alltid af en viss dam, som stod h o n o m nära o c h som just nu betjenade sina sista kun- der med salt fläsk o c h sirap, bjuden på en aftontoddy.
Aldrig annat än toddy o c h aldrig mera än en — sommar o c h vinter!
(Forts.) Från Iduns läsekrets.
M e d anledning af » F r u A n n a s » sanna o c h lärorika artikel i föreg.
nummer utbeder sig undertecknad hennes adress i biljett, märkt » H u s m o d e r », p.
r., Stockholm, för samtal i ämnet.
Carola.
angenäma.
D e r f ö r t o r d e det ej vara afundsvärdt att n ö d g a s anlita h o n o m h v a r fjortonde d a g.
M e n m a n k a n p å ett ganska enkelt sätt h i n d r a för stark s o t b i l d n i n g g e n o m att kasta e n h a n d - full råa potatisskal i d e n flammande elden o c h så hastigt stänga spiselluckan.
S o t e t löses af å n g a n, s o m uppstår v i d f ö r b r ä n n i n g e n, o c h föres af d r a g e t ut i det fria.
Probatus.
Äggens ålder kan man p å ett lätt Hönssköterska.
Honungvin.
Elna v. B.
S e s v a r till V a n d a i n: r 10 o c h till C.
E — l i — n i n: r 1 5.
Å k o m m a n är e n - vis.
O r s a k e n är i m å n g a fall n å g o t u n d e r - iifslidande.
D e t är o s s o m ö j l i g t att a f e r b e - s k i i f n i n g sluta till s v u l s t e n s b e s k a f f e n h e t, u t a n f o r d r a s h ä r f ö r u n d e r s ö k n i n g.
D e t e n d a, vi s k u l l e vilja r å d a e r att försöksvis a n v ä n d a, v o r e p e n s l i n g a r meHjodiinktur, e n b e h a n d l i n g, s o m ej v o r e u t a n n y t t a v a r e s i g d e t är e n k ö r t e l i n f l a m m a t i o n e l l e r e t t s. k.
s t r u m a — i s e n a r e fallet b ö r j o d a n v ä n d a s ä f v e n i n v ä r t e s.
K l o k a s t g ö r ni d o c k i a t t v ä n d a e r till l ä k a r e — har ni sedan?
o c h säkert sätt b e s t ä m m a.
F ö r detta ä n d a m å l löser m a n 1 2 0 g r a m k o k s a l t i 1 liter rent vatten o c h lägger ä g g e t man vill pröfva i lösningen.
A r ägget n y värpt, sjunker det ända till b o t t e n; är det e n d a g g a m m a l t, n å r d e t ej b o t t e n f u l l k o m l i g t; är d e t tre dagar g a m m a l t s i m m a r d e t i l ö s n i n g e n; är d e t öfver fem dagar, flyter det i vatten- ytan o c h h ö j e r sig dess m e r a d e r ö f v e r j u äldre det är.
Blanksvärtan vill i b l a n d ej g ö r a sin skyldighet.
D e t t o r d e derför glädja » r i d d a r n e af b o r s t e n » att lära k ä n n a ett m e d e l att afhjelpa o l ä g e n h e t e n.
O m m a n gjuter ett par d r o p p a r p e t r o l e u m (f o t o g e n) p å blanksvärtan, g e r d e n n a lädret e n djupare svart färg o c h v i d a fortare än v a n l i g t b e h a g l i g glans.
knä vid rabatten o c h sängarne planterade sina blommor, morötterna, gurkorna o c h kålen.
— verkligen ej gjort Sch.
Konservering-.
Honung får ej förvaras i träkärl, e n ä r träet öfvar ett o f ö r d e l a k t i g t inflytande p å dess smak o c h sammansättning.
Glas- eller s t e n g o d s k ä r l äro d e e n d a l ä m p l i g a for h o n u n g e n s f ö r v a r a n d e.
G — r.
för länge N i h a r v i s s e r l i g e n råd- frågat m å n g a l ä k a r e, m e n ej n å g o n s p e c i a l i s t i ö r o n s j u k d o m a r, o c h blott af en sådan k a n n i i d e t t a fall få e t t g o d t o c h tillförlitligt r å d.
N i g j o r d e k l o k t i att till e n d y l i k r å d f r å g n i n g a n v ä n d a d e p e n g a r, s o m n i eljes t y c k e s stå i b e g r e p p att gifva u t f ö r n å g o t, s o m ej s k u l l e göra er minsta nytta.
V a r ej f ö r l ä t t r o g e i, då det gäller dylika annonser.
II ... a.
S a n n o l i k t h ä r l e d e r s i g v ä d e r b i l d - ningen hos barnet af olämplig diet.
Mjölken, s o m skall vara u p p k o k t, b ö r v i d d e n n a åld^r gifvas så b l a n d a d, att till 2 d e l a r m j ö l k sättes 1 d e l v a t t e n.
D e s s u t o m är d e t a b s o l u t o l ä m p - l i g t att g e ett 5 m å n a d e r s b a r n m a n n a g r y n s - g r ö t — d e t t a k a n v a r a n o g att f r a m k a l l a a " i- norma gasbildningar.
Ordna dieten o c b gif b a r n e t d e s s u t o m 3 g å n g e r d a g l i g e n e t t pulv3r a f 2 0 c e n t i g r a m salicylsyrad vismut m e d litet socker.
E n b l a n d n i n g af 1 5 k g h o n u n g o c h 5 7 liter v a t t e n låter m a n koka 2 timmar under j e m n skumning o c h häller d e n, s e d a n d e n blifvit full- k o m l i g t kall, i ett ekfat o c h ställer d e n till sjelfjäsning i ett r u m, der t e m p e - raturen är + 1 2 — 1 5 ° C. Sprundhålet täckes m e d en l i n n e l a p p, h v a r i m a n h ä n g e r en l i n n e p u n g, i n n e h å l l a n d e e n groft stött m u s k o t n ö t o c h 1 5 g. kanel.
Derefter hälles v i n e t i ett m i n d r e fat, h v a r i j ä s n i n g e n u n d e r ett år fullbor- das.
D e n o r e n a bottensatsen filtreras o c h förvaras, lätt k o r k a d, samt a n v ä n - des efter h a n d att hålla fatet fullt.
Ä n d t l i g e n tappas v i n e t i ett fat, h v i l k e t v ä l tillslutes o c h förvaras i kall källare, d e r det får stanna i 6 v e c k o r att klarna.
Derefter tappas det p å flaskor, h v i l k a k o r k a s väl o c h lackas samt för- varas i fuktig sand v i d 4 — 6 ° v ä r m e.
det Vingälcersflicka.
N:r 9 6.
I n g n i d h ä n d e r n a o m a f t o n e n s e d a n n i g å t t till s ä n g s m e d » h v i t v a s e l i n » s o m fås p å a p o t e k e t e l l e r o c k s å m e d g l y c e r i n t i l l - satt m e d n å g r a d r o p p a r e a u d e c o l o g n e, h v i l - ket g ö r den mindre klibbig.
Ett godt m e n d y r b a r a r e m e d e l är » C r e m e S i m o n å l a G l y c e - r i n e » s o m fås i W i r é n s p a r f y m e r i h a n d e l i S t o c k h o l m.
I alla h ä n d e l s e r är a l l t i d bäst att efter i n s m ö r j n i n g e n p å d r a g a e t t p a r v i d a handskar.
* Wippc ».
N:r I 0 I.
I S t o c k h o l m u t i M e e t h s s y b e h ö i s - b a n d e l R e g e r i n g s g a t a n n: r 26 hafva d e f u n n i ' s, m e n säkrast h o s hr J o h n S ö r m a n samma g a t a n: r 4.
» Wipp&amp;&gt;.
N:r 1 0 4.
F ö r v a r a b r ö d e t i e n k o p p a r k a s t r u l l m e d l o c k e l l e r uti e n b l e c k l å d a.
H u f v u d s a k e n är att l o c k e n sluta f u l l k o m l i g t t i l l, sä a t t r u m - m e t b l i r lufttätt.
* Wippe ».
N:r I 0 2.
G n i d d e a f k y l a a n g r i p n a d e l a r n a m e d k y l s p r i t, s o m fås p å a p o t e k e t.
T i l l n a t t e n kan ni lägga på kalla omslag.
» Wippe ».
Innehållsförteckning: V ä l m e n i n g.
A f Avc.
— V i n d ö g a ».
P o e m a f » iifö&amp;ow ».
— H u r ' l e d s S t i n a - L o t t a ä n d r a d e h u - m ö r.
T e c k n i n g ur folklifvet a f Malh.
Langlct.
R a t i o n e l k o s m e t i k.
A f D.r J.
— V å r a d ö t t r a r s v e r k s a m h e t efter slutad s k o l k u r s.
— Sveriges Allmänna Pensionskassa.
— Ett storstadsbarn.
Berättelse för I d u n a f Jolian Nordling.
— F r å n I d u n s läsekrets.
— B o s t a d e n.
— K l ä d e d r ä g - t e n.
— H u s g e r å d e t.
— Konseivering.
Vi vilja s ä r s k i l d t f ä s t a u p p m ä r k s a m h e t e n p å I d u n s l ä m p l i g h e t f ö r p l a t s - s ö k a n d e o c h p l a t s u t b j u d a n d e a n n o n s Ö r e r, ä f v e n s o m f ö r alla Ö f r i g a s l a g s A annonser s o m beröra familjekretsen.
- Annonser mottagas endast g e n o m S.
Gumaelius a n n o n s b y r å o c h h o s r e d a k t i o n e n.