Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
L a d y V i l m a Ne- ruda Hallé har under senaste lördagen på ett m ö t e i Marlborough H o u s e erhållit ett silfver- A l d r i g k o m d ä r n å g o n till h e n n e u n d e r skrin, innehållande dels en lyckönskningsskrif- mottagningstimmarne, men hennes vackra velse, dels ett gåfvobref p å en präktig villa i g r å b l å ö g o n h ä n g d e m e d l i d e l s e f u l l l ä n g t a n närheten af Venedig.
L a d y IL företager i denna fast vid ingångsdörren, liksom o m de väntat vecka en resa till Italien o c h k o m m e r till Sverige i juli, d ä r hon bl.
a. någon tid ämnar slå sig någon.
E n dag, sedan mottagningstiden v a r slut o c h j a g b u r i t k r i n g m a t e n å t d e ned vid Saltsjöbaden.
* s j u k a, g i c k j a g f r a m till h e n n e.
H o n låg då vänd m o t v ä g g e n o c h grät tyst och » Hemma i Joclemoch » är namnet på en öfvergifvet.
väntad litterär nyhet, en skildring ur småstads- » H v a d g r å t e r n i f ö r, G ä r d a?
» v a r m i n lif vet af Lovisa Petterkvist, under hvilken signatur fru Alfhild Agrell för några år sedan gjorde l y c k a första fråga, m e n e n blick p å h e n n e s sjuk- med de humoristiska skildringarna » I Stockholm » tafla s a d e m i g allt.
H o n s k u l l e d a g e n där- Det n y a arbetet u t k o m m e r på Skoglunds förlag.
på undergå en svår operation.
» T r o r A n n a, att j a g gråter öfver professorn nyss sa?
Men jag t a r efter m o r m o r o c h S t e f f a n.
» * hvad läng- J ä g k ä n d e e j h e n n e s m o r m o r eller b r o r, men j a g kysste hennes små vackra händer, hennes skälfvande m u n o c h klara ögon.
P å e n gång kände j a g hennes armar o m min hals: » A n n a, var h o s m i g i m o r g o n, gå i n t e b o r t från m i g.
» J a g l o f v a d e d e t och satt s å kvar h o s henne en lång stund.
P å m o r g o n e n gjorde j a g m e d tungt hjärta i o r d n i n g f ö r b e r e d e l s e r n a till o p e r a t i o n e n.
N ä r allt v a r i o r d n i n g, g i c k j a g i n till G ä r d a.
Syster Tekla var där o c h talade sakta m e d henne.
P å e n v i n k af syster skulle j a g just g å min väg, när Gärda ropade p å m i g.
Återi- Hvar o c h en, s o m intresserar sig för saken, gen k ä n d e j a g hennes armar o m m i n hals, bedes härmed vänligen att i sin mån bidraga till och h o n l u t a d e sitt s t a c k a r s h u f v u d m o t frågans lösning, D e t finnes j u i Stockholm så m i t t bröst o c h grät.
D å b a d j a g syster många högt begafvade o c h ädla kvinnor, som nog kunna finna bot för saken.
T e k l a a t t f å v a r a h o s d e n s j u k a, till d e s s operation var öfver.
D e t bifölls o c h Gärda f. d.
Lärarinna tycktes lugnare.
* Men e n d a g fick G ä r d a b e s ö k; d e t vår- en g a m m a l f ö r n ä m d a m o c h e n u n g man,, några å r äldre ä n Gärda.
D e t var hennes m o r m o r o c h bror.
Gärda flyttades samma dag i e n s k i l d t r u m.
J a g s å g h e n n e e n d a s t t v å g å n g e r till o c h alltid i s a m m a s t ä l l n i n g med armarne omkring halsen på den gamla damen, s o m l å g p å knä vid hennes säng.
Det gjorde m i g så g o d t att veta, att h o n n u ej l ä n g r e b e h ö f d e l ä n g t a efter » m o r m o r » „ u t a n fick u t a n d a s sitt u n g a lif i d e a r m a r, som h o n n o g m å n g a g å n g e r förr hvilat i och s å l i d e l s e f u l l t l ä n g t a t efter i s j u k d o - m e n s dagar.
operans festföreställning på 400:de årsda- gen af Gustaf Vasas födelse var af särdeles anslåen- de art.
Efter ett par akter u r Naumanns något långtrådiga opera » Gustaf V a s a », i hvilken sär- skildt hr Lundqvist utmärkte sig i titelrolen, fram- ställdes en serie tablåer o c h scener ur Gustaf Va- sas saga, hvartill h r Daniel Fallström skrifvit en poetisk o c h på sina ställen särdeles högstämd text samt h r Andreas Hallen komponerat en an- slående o c h verkningsfull musik.
Ur den senare vilja v i särskildt framhålla Margits vaggvisa i första tablån (förträffligt föredragen af fru Lin- den) o c h den präktiga marschen.
Tablåerna, n i o till antalet, v o r o ypperligt iscensatta.
Mest tyck- tes de båda sista slå an, nämligen » Afskedet till riksens ständer » o c h » Gustavianska grafkoret i Upsala domkj rka », i hvilken senare tablå fru Fahlman som Svea på ett gripande sätt framsade Fallströms högstämda hyllningsdikt.
Gustaf Vasa framställdes i tablåerna af h r Engelbrecht.
r — Fröken Febéa Strakosch började den 13 dennes ett gästspel å k. operan m e d utförandet af Elsas parti i » L o h e n g r i n ».
A t t den unga sångerskan ej förmådde förläna detta parti den rätta karak- O p e r a t i o n e n v a r s v å r o c h l e d d e e j till tären, torde ej kunna förnekas.
Dylika uppgifter ö n s k a d t r e s u l t a t.
M e n u n d e r g i f v e n o c h t å l i g höra tydligen ej till hennes rätta område.
H v a r hon däremot onekligen är hemma, det hade h o n låg G ä r d a o c h v ä n t a d e p å d ö d e n.
Ibland tillfälle att visa i fredags, då h o n på ett alldeles kom s o m e t t sakta k v i d a n d e: » Mormor » förträffligt sätt utförde Santuzzas parti i » På eller o c k s å: » S t e f f a n.
» Sicilien ».
I såväl sång som spel — särskildt i senare hänseendet — gaf h o n en alldeles ypperlig bild J a g v i s s t e, att h o n l ä n g t a d e, t r å n a d e efter d e s s a t v å.
M e n j a g k ä n d e e j, h v e m h o n af den älskande o c h svartsjuka italienska bond- kvinnan.
Fröken S. är företrädesvis dramatisk v a r, eller h u r j a g s k u l l e skaffa rätt p å d e m.
sångerska.
H v a d rösten beträffar är det en- J a g v a r e n d a s t e x t r a b i t r ä d e o c h h a d e i n g e n dast tonerna i det högre registret, s o m få någon varmare klang; d e t lägre registret är tämligen rätt a t t u t f r å g a h e n n e.
svagt.
Inte-nationen är ej alltid ren, och vibra- tot under stundom störande.
Den yttre appari- tionen är behaglig.
Fröken S. är född här i Stock- h o l m under ett föräldrarnes besök härstädes.
Dramatiska teaterns Gustaf- Vasaprogram har äfven det gjort en förtjänt framgång för flere fyllda hus.
Här öppnades festföreställningen m e d orkesterns utförande af Foronis ståtliga marsche triomphale, hvarefter en stämningsfull, af Frans Hedberg författad prolog, hvilken i välljudande verser återkallade den store konungens minne och bild, upplästes af hr Örtengren.
Härpå vid- tog uppförandet af samme författares för de äldre bland publiken välkända historiska skådespel » Dagen gryr ».
I detta framställas s o m bekant åtskilliga tafior från de kritiska dagarne under Vesteråsriksdagen 1527, då konung Gustaf på grund af reformati- onsförslagets oblida upptagande från ständernas sida afsade sig kronan samt först efter upprepa- de budskickningar o c h böner efter ett par dagar återtog densamma.
Åtskilliga af tidens intressantare personligheter passera här revy.
Gustaf Vasas roll utfördes med g o d färg af hr Skånberg o c h vidare förtjä- na att m e d b e r ö m framhållas hrr Hillberg o c h Thegerströms synnerligen väl stiliserade återgif- vande af biskop Brask o c h T h u r e Jönssons roller.
Arenateatern, s o m under denna sommarssä- song arbetar under direktör A.
Kanfts spira, har äfven mledt sin kampanj m e d en Gustaf-Vasapjäs, ett nytt skådespel i fyra akter af onämnd svensk författare, kalladt » Med Sveriges allmoge ».
Styc- ket, s o m spelar vid juletid 1520 i Mora samt några månader senare i Vesterås, behandlar, som redan af tids- o c h ortbestämningarna fram- går, de förut så ofta både sceniskt o c h poetiskt framställda minnena från det fosterländska be- frielseverkets början.
har därvid troget följt den historiska berättelsen o c h, bortsedt från episoden o m den käcke skidlöparen o c h hans af fogden bortröfvade brud, i det närmaste nöjt sig m e d att helt enkelt dialogisera de välkända till- dragelserna.
Gustaf Vasas roll var anförtrodd åt hr de Wahl, som i fråga o m såväl spel s o m maskering åstad- k o m hvad rimligtvis kunde begäras.
Öfriga vik- tigare roller gåfvos af hr Justus~ Hagman samt fröken Gottschalk.
Den af professor O. Byström arrangerade mu- siken, en julsång o c h en bröllopsmarsch, bidrog liksom de af hr Carl Grabow utförda dekoratio- nerna att höja helverkan af skådespelet, hvars fosterländska anda tyckts vinna liflig genklang h o s publiken.
Djurgårdsteatern som äfven i år innehafves af direktör Albert Ranft, öppnade sina portar i ons- dags m e d uppförandet af » Jorden rundt på 80 dagar ».
Brudfärden.
Berättelse från Bohusläns skärgård af Johannes Sundblad.
(Författarens sista, efterlämnade arbete.)
(Forts.) » J a, j a ' m i n n s d e, å ser j a ' i n t e g a l e t, så ä d e di d ä r, s o m s k a g e n o m g å p r o f v e t.
Se där borte på b r o ä n d e n.
» » J o, g u ' ä d e i n t e så.
D e n ä j u full m e pojkbytingar.
Se n u går di ner i b å t e n.
J a ' m e n a r di ä i n t e m e r än f y r a d e n här g å n g e n.
» » Minns inte skepparn, hur kapten i tuårsens r a t a ' h e l a h a l f t j o g e t.
D e ä d ä r f ö r di i n t e v å g a r sej p å ' t.
» U n d e r d e t d e sista o r d e n v e x l a d e s, h a d e båten stött u t, m e d a n e n af d e fyra p o j k a r n e p a d d l a d e d e n öfver rännan ut m o t briggen.
Ett par m i n u t e r därefter h a d e d e s t ö t t intill d a n s k e n.
» J a så, I ä h ä r n u, » h ä l s a d e k a p t e n e n, s o m själf s t o d v i d f a l l r e p s t r a p p a n.
» I n t e m e r ä n f y r a d e n h ä r g å n g e n!
Ja, d e ä alla re- dan två för m y c k e, » fortsatte han, under det d e f y r a a s p i r a n t e r n a m e d r a p p a t a g äntra- de u p p p å d ä c k.
» H v a skulle i två vara att b j u d a till m e d?
A r m a r s o m strump- stickor, o c h riktiga mjölkfingrar!
N e j, k o m t i l l b a k a t v å år h ä r e f t e r, får v i s e.
N u ä d e t s å l e d e s b a r a er t v å d e t gäller.
L å t m e j n u s e, att n i b ä g g e i n t e s k ä m m e r u t g u l l h o l m s - p o j k a r n e!
D u — p e k a n d e p å K a l l e — får äntra u p p på stormasten o c h gå ner på focken, o c h du.
H v a ' heter d u?
Jaså, Börje, du ska ' göra tvärtom.
E n kvart h a I p å er.
S e så.
till v ä d e r s m e e r!
» b å d a fostersyskonen tagit plats.
Det var sista d a g e n p å m å n g a år K a l l e t i l l b r i n g a d e i hemmet.
M o r g o n e n därpå skulle han g å o m b o r d o c h h a d e utsett denna plats för det sista afskedet.
A n n a s ö g o n b u r o s p å r af t å r a r, m e d a n f o s t e r b r o d r e n s s p e l a d e af m o d och lefnadslust.
I ett h u j v o r o d e b å d a a s p i r a n t e r n e u p p e i vanterna, o c h e n half m i n u t därefter satt Kalle i märsen o c h såg m e d försmädlig min n e d p å m e d t ä f l a r e n, s o m ej h u n n i t l ä n g r e ä n till f o c k r å n.
E f t e r ett ö g o n b l i c k s a n d - hämtning sprang han, vig s o m en ekorre, u p p f ö r s t å n g v a n t e n o c h v a r ö g o n b l i c k e t där- efter u p p e v i d b r ä m s a l n i n g e n, d ä r h a n g a f s i g så p a s s r o, att h a n k u n d e r ä c k a l å n g n ä s a åt m e d t ä f l a r e n, s o m ä n d t l i g e n h u n n i t u p p till f ö r s t å n g s v a n t e n.
M e n n u f o r t s a t t e h a n s i n l u f t f ä r d o c h h a d e t v å m i n u t e r där- efter h u g g i t t a g i k a l t o p p e n, från h v i l k e n ett lifligt h u r r a r o p h ö r d e s.
D e t t a b e s v a r a - des m e d t v å kraftiga sådana nedifrån däc- k e t, m e d a n från s t r a n k l i p p o r n a s å g o s vift- ningar m e d hattar o c h hufvuddukar.
Nu firade han sig n e d på storbramsstaget o c h d ä r p å till s t o r b r a m s s a l n i n g e n.
H ä r s t a n n a - d e n a n e n m i n u t, m e d a n b l i c k a r n e, ifrigt s p e j a n d e, i l a d e m o t l a n d.
P å e n g å n g stan- n a d e de på en p u n k t.
Ett ögonblick stod h a n o r ö r l i g, m e n b ö r j a d e d ä r p å lifligt v i f t a m e d sin blanklädershatt.
D e t t a d o c k e n d a s t ett ögonblick, t y n u fortsatte h a n nedsti- g a n d e t till f ö r m ä r s r å n o c k e n, s p r a n g, s m i d i g s o m en k a t t, p å r å n till s t å n g e n.
t o g plats på eselhufvudet.
g j o r d e m e d fram- s t r ä c k t a a r m a r ett s p r å n g till b a r d u n e n, p å hvilken han gick ner i händerna o c h stod en minut senare på däck.
» Hurrah, hurrah! » l ä t d e t från s k a n s e n.
» D e t v a r m i g e n t u s a n!
D e n d ä r g ö r n a r r af o s s alli- hop, » m u m l a d e styrmannen, inläggande en n y buss.
Kaptenen, s o m m e d uret i hand t a g i t p l a t s s t r a x intill h a r d u n e n, u t b r a s t förnöjd: » 1 3 m i n u t e r 2 0 s e k u n d e r.
D u är m i g en baddare.
D u har gått i g e n o m profvet m e d glans.
Här har d u en slant s o m u p p m u n t r a n.
D u är v ä l f ä r d i g att f ö l j a med?
P a c k n i n g e n är v ä l s n a r t g j o r d.
Ja ' k a n tro det.
H ö r du, Börje, d u; d u heter j u s å?
» fortsatte han, v ä n d a n d e s i g å d e t håll, h v a r i f r å n e n t u n g d u n s h ö r - d e s m o t d ä c k e t.
» D u h a r g l ö m t att t a d a n s - skorna på dej.
Hur kunde du nånsin tänka p å att » kampa » med ' den ekorren.
E n sådan satans p a d d a!
N ö j d e j, d u, att g å m e d s o m s l a b b e k a r l * till D o v e r n.
Till märsgast d u g e r d u inte.
Farväl m e d er n u!
I ö f v e r m o r g o n senast g e v i o s s i v ä g.
Passa n u p å du, s o m ska följa m e d.
» » Bättre å undra, o m den någonsin ska komma.
Hälften å d o m, s o m gått ut på l å n g t u r härifrå ', h a r a l d r i g h ö r t s å.
D e h a r mor sagt. » E n m i n u t därefter h a d e båten stött ut från b r i g g e n o c h p a d d l a d e s i g p å s a m m a s ä t t s o m d e n k o m m i t m o t b r y g g a n, från hvilken den utgått.
Det var i kvällningen följande dag.
På en klipphäll v i d G u l l h o l m e n s nordligaste u d d e m e d u t s i k t åt S k o f t ö l a n d e t h a d e d e * Den ringaste sjöbåten.
besättningskailén på stor- » I m o r g o n b ä r d e å, k a n j a ' t r o.
D e b l i r väl inte för b ä t t r e?
» F l i c k a n s å g f r å g a n d e p å sitt s ä l l s k a p.
» Ja, i m o r g o n lättar g u b b e n ankar; så ä d e s a g d t, å d e b l i r n o g så.
J a ' u n d r a r j u s t, h u r d e n d a ' n s k a s e ut, d å v i s i t t a här härnäst. » » H o pratar m y c k e b r e v e m u n n ho, s o m i n t e ä å r ä t t a s e j efter.
S n a c k!
D u kan vara i Morlanda körgård förrän j a ', o m d e ä d e j så f ö r e l a g d t.
V i lefva, t e v å r d ö d s s t u n n ä k o m m e n, å d e n kan lika lätt m ö t a m e j i s k v a l p e t p å Ellos s o m m i d t ut- på hafvet.
D ö s k a v i j u alla, så d e ' ä ' inte de ', s o m oroar m e j, m e n väl n å g o t annat ... » » H v a ' kan de ' v a r a?
» Flickan såg frågande på h o n o m m e d sina stora, k l o k a ö g o n.
» Jo, d e ' rör Börje.
V i h a aldri ' kun- n a t m e h v a r a n d r a, å n u h a r d e n h ä r ner- näsa ', han le ' i går på » F o r t u n a », k o m m i t te '.
J a ' ser j ä m t h a n s o n n ' e ö g o n, s o m h a n satte i m e j därute på b r i g g e n.
A k t a d e j f ö r h o n o m, f ö r kan h a n s k a d a d e j, så g ö r h a n d e, o m i n t e f ö r a n n a t, s å f ö r att han ä ilsk p å m e j, begriper du.
G å aldri ' i båt m e h o n o m å akta dej för te å m ö t a honom utom fiskeläget.
Men de v a s a n t.
H v a r f ö r d r ö j d e d u så l ä n g e, i n n a d u v i f t a åt m e j m e d i n h u f v e d u k, s o m v i hade k o m m e t öfverens o m?
» » Jo, ja ' hade glömt å hocke ' de v a ': o m j a s k u l l e b ö r j a å s v ä n g a ' n m o t s o l s * eller r ä t t s o l s, å så.
å så v a j a så r ä d d, att d i, s o m sto o m k r i n g, s k u l l e k o m m a m e sitt v a n l i ' a s p r å k å d ä r f ö r så.
» » H o c k e t s p r å k?
» frågade gossen o c h såg skälmaktigt på flickan.
» Å h, de vet du n o c k!
» svarade hon, rod- n a n d e, i d e t h o n lät b l i c k e n g ö r a e n t r i p p utåt Skoftölandet.
» J a s å, att v i s k u l l e v a r a f ä s t e f o l k.
N å, d e h a v i lekt, s e ' n v i v a e n n ä f v e h ö g a, m e n p å allvar ä d e f ö r ticli ' t å t a l a o m san- n a saker.
N e j, j a ' s k a v a r a fri, å d u s k a v a r a fri, m e n h a v i s a m m e t a n k a r t i e år härefter, d å.
d å.
» » V a ' d e s a n t, att d u fick e n s t o r sölfver- p e n g, f ö r att d u v a ' så r a s k?
» f r å g a d e A n - na afbrytande.
D e t var tydligt, att ä m n e t plågade henne.
» J o, lita p å d e.
H ä r ä han.
Ä han i n t e g r a n n, så s ä j?
» F l i c k a n t o g m y n t e t o c h v ä g d e d e t i han- den.
» S å m y c k e ' p e n g a ' h a r j a ' aldri h a ' t t i m i n a h ä n d e r.
D u ä, m i n s a n n, en lyckli ' ost, » tyckte hon.
» Å n u ska d u bli d e n lyckli ' e osten.
T a ' d e n, d u, å k ö p e ' k y r k e k l ä n n i n g åt d e j.
D u b e h ö f v e r väl e ' s a n n.
H v a ' n u d å?
Ja ' har j u inte bruk för ' n.
h a r j u ' allt h v a j a b e h ö f v e r o m b o r d.
S e så!
V a r inte barnsli ' n u.
Har d u h j ä r t a å n e k a m e j d e sista, j a ' k a n s k e b e - * Något s o m vändes m o t solen, d. v. s. från väster till öster, det andra tvärtom.
gär å d e j.
Jaså, håller d u vill inte j a d e n själf då. ».
N å så be- M e d dessa stack Kalle silfverstycket i fickan.
ord Det låg blif v i l l t a ' ifrå gat lifvet peng, n u inte o n d, f ö r d e j a ' inte d e j d i fattie för; men s o m j a ' fått styfra, s o m d u vå- här har j a ' en annan å d e j, å den s k a j a ' b e - hålla.
K ä n n e r d u inte i g e n ' e n?
D u utå mor da ' n att d r a u p p m e j, fast Se ' n efter fick ' en d u h o p p a i d a m m e n för d u inte b e h ö f d e ' t.
fick j a ' n e n g å n g utå d e j.
» H o n fram - räckte, under d e t h o n talade, e t t af K a r l XILs nödmynt, snodd, om en v i d hvilket v a r fästad e n f ö r att h o n skulle k u n n a halsen.
D e t v a r slaget myntet, nade men ut minuters E n stund te, får veta, o m d u lefver.
D e k a n göra de!
l y c k l i d u ä ' s o m J a ' f å r l o f å lita Elsa så att d u får veta, h u r v i har ' t h ä r » De hade d u ej behöft be m i g o m.
Ja ' ska behöfva mycke ' » Du va nej, Lita inte s å l l ' e s, a t t h o s k u l l e k u n n a skrif- än j a ber henne om?
A h i öfvermorgon.
Blir d e j d u!
H o ä l i k a full å d e inte duger skulle k u n n a s o m nånsin i.
ned Farväl Ja ' tyckte dagen d e lät så p å för en stunn se ' n.
te dess! » af klippan.
vid årorna, Börje, å di k o k a i h o p e ' fasli ' s o p p a.
hafvet.
Slutligen till h e m m e t.
därpå därefter ögonen, måste hon dock I arken * fann hon specieriksdalern, s o m Kalle p å något hemlighetsfullt tisera dit; sätt förstått a t t prak- p å h v a d s ä t t fick h o n a l d r i g v e t a.
* s o m l å g fastgjord vid Ögonblicket flickan snart sikte h o n med * E n i d e gamla pigkistorna befintlig lådaf- delning.
d e s s a o r d o c h ett lätt h a n d s l a g sprang K a l l e n e d till b å t e n, foten följde (Forts.) vi här i morro ' n så Nå, så gör v i d e d å.
Med i återvända.
D e kan nog att vi inte g e oss å förr ' n s o m j a ' träffa förlorade sålunda m e n briggen tills h a n s l u t l i g e n s o m e n s v a r t p u n k t s j ö n k eller h v a?
Farväl han af, d e s å, d å träffas dags, satt och nu rodde han den med djupa t a g i n i d e n s m a l a rännan, s o m skiljer Gullö och Herrmanö åt.
Med detta nummer A n n a åter v ä n d e p å e n a n n a n v ä g t i l l b a k a till f i s k e l ä g e t, s o m följer till Iduns alla prenumeranter n:r I af don nya då för tiden tidningen » Turisten, illustrerad tidning för rese-, van- i våra ej sträckte dagar sig så l å n g t u t s o m drings- och kurorhlif ».
— — — — noga t y redan följande briggen ankar och styrde mastvantet stod Kalle blanklädershatten.
våra dagar den lättade till h a f s.
I fock- klippan, ligger, henne att något sådant hade hade Anna, Innehålls!
örteekning: d e m b å d a p l å g a n af nå- Välkommen hem, vår hvita Drott!
Af Johan Nordling.
(Med porträtt af h. m:t konung Oscar II.)
— Barnaglädje; också en välgörenhetsfråga, af Emy.
— På Haga; af Ina Stockenstrand.
— Vårstök I I: I vindar, garderober och skåp; af Bell.
— Sekelslutets pingst; poem af Theodor Lindblom.
Att blifva sjuksköterska; en praktisk vägledning för unga kvinnor vid valet af lefnadsbana af Fru Brita.
— Från Iduns läsekrets: Friskare vind!
Af — heim.
— Hvari ligger ielet; af Inga Schenfelt.
Stockholm, N:r 18 (281) Fredagen den 5 maj 1893.
Prenumerationspris pr år: Idun m e d Modetidning och kolorerade planscher I d u n m.
M o d e t, u t a n kol.
Idun ensam Byrå: Klara v. Kyrkogata 7, 2 tr k r.
9: — » 7: 50 j B: — (Aftonbladets hus.)
Aurora nyligen samunder- visningsfrågan brag- tes på tal i vårt land • med anledning af förslaget om de lägre ele- mentarläroverkens och pe- dagogiernas ombildande till samskolor, erbjöd sig ett osökt tillfälle att an- ställa en jämförelse mel- lan elementarskolorna för gossar och flickor.
Och de voro ej få, som öppet uttalade den åsikten, att flickornas undervisning genom en sådan reform snarare skulle försämras fin förbättras.
Det kan också icke nekas, att den utveckling, vårt flickskole- väsen under de sista de- cennierna ernått, i flere afseenden ställt det i järn- bredd med och i några — till exempel språkun- dervisningen — till och med framom den af stat och kommun så varmt omhuldade elementarsko- lan för gossar.
Och till detta storartade resultat har man kommit genom ett fåtal energiska kvin- nors arbete, som långt ifrån att understödjas på ett verksamt sätt af sta- ten eller den allmänna opinionen, ofta haft att öfvervinna djupt rotade fördomar.
(H^l Då vi nu hunnit till den gynnsamma tidpunk- ten, att kvinnans bild- Träffas å. b y r å n k l.
Utgifnlngstid: hvarje Iduns helgfri fredag.
L S s n u m m e r s p r i a 15 ö r e (lösnrr e n d a s t för k o m p l e t t e r i n g a r) Annonspris: 35 ö r e pr.
n o n p a r e i l l e r a d.
Storckenfeldt.
ningsrätt blifvit allmänt erkänd, kan det vara tid på att se tillbaka på det långa och mödosamma arbete, som föregått se- garn, och egna en tack- samhetens minnesgärd åt de föreståndarinnor för flickskolor, som onekligen gjort den största insatsen i detta arbete.
I södra Sverige inta- ger bland dessa på grund af längden och den vidt- omfattande arten af sin verksamhet fröken Aurora Storckenfeldt ett af de allra främsta rummen.
Icke blott i Jönköping, där hon under nära ett hälft århundrade verkat och som naturligtvis i första hand skördat fruk- ten af hennes lifsgärning, utan i hela Göta land, för att icke säga Sverige, är hennes namn kändt och aktadt; och tusende tacksamma blickar be- trakta i dag porträttet af en kvinna, hvars drag gömts i de forna elever- nas hjärtan, om också ingen af dem kunnat be- vara dem i sitt album.
Ty originalporträttet till Iduns bild är det ena af de enda två, som någon- sin funnits af fröken Storckenfeldt.
Några data ur hennes lif och verk- samhet skola också säkert för dem vara välkomna.
IDUN 138 Där v a r d t ett fradgande skum och böljors kif; E n s t ö r t s j ö svallade v r e d m o t v i n t e r n ä s t e t; 1893 Men hög och segrande lugn steg s o l på fästet, T y dödens m a k t v a r bruten och där v a r lif.
p. Aurora Storckenfeldt föddes den 2 6 decem- ber 1 8 1 6.
Hennes föräldrar voro kaptenen vid Västgöta regemente Johan Adam Storc- kenfeldt och Magdalena Kristina Uggla.
Efter att hafva förvärfvat en grundlig och vidtom- fattande bildning, sådan endast få unga flickor den tiden kunde berömma sig af, beslöt hon egna sig åt den i vårt land vid denna tid- punkt så grymt försummade flickskoleunder- visningen.
De, som minnas denna tid och kunna jämföra den med vår egen, äro bäst i stånd att uppskatta fulla värdet af ett lif, så- dant som fröken Storckenfeldts.
Endast få flickskolor funnos och dessa efter nutidens for- dringar mycket underhaltiga.
Fröken Storc- kenfeldt öppnade nu en ny elementarskola för flickor i Jönköping år 1 8 4 7 och rönte redan från början afgjord framgång, om också svå- righeterna voro både många och stora.
Sär- skildt språkundervisningen lades stor vikt vid, och det torde utan fara för öiverdrift kunna påstås, att skolan häri verkade banbrytande.
Den har sedan alltjämt sökt motsvara tidens beständigt växande fordringar genom anstäl- lande af goda lärarekrafter.