Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Betänkande, i anledning af väckt motion erm bestämmande aj minimibeloppet för tecknings-summa tili Iiypotheks-förening d ön Gottland lill 3oo,ooo 1 :dr.
Hos Högv.
Preste-slåndet har, uti ett till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-utskottet remitteradt anförande, herr
Doctor Lyth fästat uppmärksamheten derå, huru välgörande en ändamålsenlig bankinrättning skulle vara för Gottland, hvars rörelse och kreditförhållanden, serdeles under den tid af året, då kommunikationen med fasta landet är afskuren, i hög grad försvårades genom den då rådande penningebristen.
Såsom hjelpmedel häremot hade visserligen blifvit ifrågasatt att förlägga en filial-afdelning af banko-diskonten i Wisby, men detta förslag hade af flera goda skäl blifvit Allm.
Desv. och Ekon.-Utsk:s Betänkande, N:o 83. 3 förkastadt.
Deremot hade under sednare åren önskningarna allmänt uttalat sig för inrättande af en hypotheks-förening. såsom bland alla dylika inrättningar den lill ortens förkofran mest bidragande: men ett sådant förslag vore overkställbar å en ort, som innefattar endast några och tjugo qvadratmil, utan några betydliga possessioner, och der i,roo skattehemman äro lill större delen styckade i parceller, så vida icke det erforderliga minimum af tecknings-summan blefve i förhållande till den relativt inskränkta verkningskretsen och fåtaliga personalen nedsatt, då sannolikt en hypotheksförening skulle kunna hildas, lill stor lättnad och fördel för 43>ooo i så många andra afseenden vanlottade öboar; och har motionären af sådan anledning anhållit, att Rikets Ständer ville hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmäla och förorda en sådan modifikation af 2 § uti Kongl, kungörelsen, angående enskilda banker af den q
Januari iS/fö» att minsta teckningssumman till bank-holags stiftande på ön Gottland må bestämmas till 3oo,ooo r:dr.
Utskottet har, hvad sålunda framsläldt blifvit, i öfvervägande tagit; men som det beror på hvarje hypotheks-förening, att hos Kongl.
Maj:t anhålla om nådig fastställelse å de stadgar, hvilka den önskar få gällande, samt då tillika föreslå den minimi-summa, hvilken i anseende till för handen varande lokala förhållanden anses för det tilltänkta företagets verkställbarhet vara lämplig och ändamålsenlig, så och då från stadgandet i 3 § af Kongl, kungörelsen den q Januari 1846, angående enskilda hanker, något hinder icke möter för bestämmandet af tecknings-summan till en hypotheksförening å Gottland till det af motionären föreslagna minimum, anser Utskottet någon förändring af nämnda § icke vara för det af motionären åsyftade ändamål behöflig, hvadan Utskottet hemställer, att ifrågavarande motion icke må lill någon Rikets Sländers åtgärd föranleda.
Slockholm den 5 Maj 1848.^ 4 Allm.
Besv. och Ekon.-Utsk:s Betänkande, X:o 84. JW SJ.
Arik. till Exp.-Utsk. den 9 Maj, kl. 5 e. m.
Betänkande, i anledning af väckt motion om rättighet för rikets stapelstäder att, utan föregången tullbehandling ä inloppsorten, få omlasta och liemföra sina med skeppslägenhet till annan stapelstad inkomna tullbara varor.
Uti en från Vällofl. Borgare-ståndet till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-utskottets behandling remitterad motion, har herr Agrell, C.
Th framställt, hurusom, uppå serskilda derom gjorda ansökningar, några stapelstäder tid efter annan erhållit rättighet att i annan stapelstad, utan föregången tullbehandling, få omlasta och med eget fartyg hemföra utländska med skeppslägenheter till den sednare staden inkomna tullbara varor; hvaremot ansökningar af andra stapelstäder om enahanda transitorätt blifvit afslagna, hufvudsakligen af det skäl, att beviljandet deraf skulle medföra ökade kontroller och tily åtföljande kostnader för en större lullbevakningspersonah
Men då staten, i samma mån den genom friare (ull-lagar och andra lämpliga åtgärder underlättar handeln, genom ökade intrader blifver i tillfälle att bekosta ilen tullbevakning, som för ändamålet kan anses behöflig och någon gillig grund icke förefinnes hvarföre den ifrågavarande transitorätten, såsom varande en vigtig förmån för stapelstäderne i allmänhet, uteslutande skall vara förunnad blott åt några få af dem, har motionären föreslagit, att Rikets Ständer ville hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att, i likhet med hvad redan blifvit beviljadt vissa af rikets stapelstäder, en sådan transitorätt jemväl malte förunnas de öfriga af dem, ”ätt lutlbara varor, hvilka, adresserade till en stapelstad, från utrikes ort inkomma med skeppslägenhet lill annan stad i riket, må, under iakttagande af nödiga kontroller, kunna, utan föregången tullbehandling å inloppsorten, derifrån med annat fartyg afsän las lill den stad, dit de äro destinerade och derstädes, i öfverensstämmelse med förfallningarne, lullbeliandlas ” Utskottet har tagit denna motion uti öfvervägande och dervid funnit, alt ifrågavarande rättighet, hvilken, genom serskilda Kongl, resolutioner, Allm.
Bcsn. och Ekon.-Utsk:s Helänkamle^ Av o 85. 5 muler de sednare åren blifvit tilldelad Gefle, Norrköping;och Malmö, skulle, om den lemnades rikets samtliga stapelstäder, påkalla en. så stor tillökning i bevaknings-perso 11 a le 11 i oell för dervid erforderliga kontroller, alt kostnaden derför icke motsvarade den fördel, sorn derigenom tillskyndades de mindre betydliga handelsplatserna, från hvilka staten icke kunde påräkna motsvarande ersättning i en högre tullinkomst.
Utskottet, som alltså icke ansett sig kunna tillstyrka bifall lill motionen i sin helhet, har deremot icke kunnat undgå finna, det åtskilliga af de rikets stapelstäder, hvilka för närvarande äro 1 saknad af en sådan rättighet, likväl, med hänsigt lill den betydligare utrikes sjöfart, de idka, boule deraf komma i åtnjutande; och har det synts Utskottet billigt, alt de stapelstäder, hvilkas tullintrader uppgå lill de belopp, att kredit-upplagsrätt blifvit dem beviljad, jemväl måtte erhålla för 1-berörda af motionären yrkade rättighet, hvadan Utskottet ansett sig böra tillstyrka, att Rikets ^tänder måtte hos Kongl, Majit i underdånighet anhålla, att den några bland rikets stapelstäder redan lemnacle rättighet att få i annan stapelstad, utan föregången tullbehandling, omlasta och hemföra sina med skeppslägenhet till den sednare staden inkomna tullbara varor, måtte beviljas samtliga de stapelstäder, hvilka, enligt 1 4 § af underrättelserna lill 1845 års tullsta xa, ega kredit-upplagsrätt.
Stockholm den 5 Maj 1848. JW 85..
Ank, till E\j).-4.'tsk. dea 9 Maj, ld. 5 e. ni.
Bet ankar de, i anledning af väckt: motion, om af skaffande af skyldigheten för Rotehållare att inställa sig vid roleringsliqvida tion s-möten m. m.
Från Uederv Bonde-ståndet har lill delta Utskott remitterats ett af Riksdags-/nl!makt i gen lierman Öbom från Norrbottens län ingifvet me - 6 Allm.
Besv. och Ekon.-Vtsk:s Betänkande, JV:o 85. reiorial, deruti lian, under klagan öfver en af Konungens befallningshafvande i berörde län den i December i84o utfärdad kungörelse, hvarigenom ett vite af 3 r:dr 16 sk. banko blifvit stadgadt för hvarje rotehållare, som ej inställde sig vid roterings-liqvidalions-mötena, och hvilken kungörelse ostridigt medförde stora olägenheter för rotehållarne, helst i motionärens hemort, enär de för dessa möten nödgades resa fern å sex mil, och det dessutom ofta hände, att rotehållarne, i anseende till deras aflägsna hemvist, ej fått afhöra när dessa liqvidations-möten blifvit pålysta att hållas, samt att häraf inträffat, det 209 rotehållare i Råneå socken blifvit fällde till ofvannämnde böter för uleblifvande från 1842 års liqvidations-möle, anfört, att soldalerne likaväl kunde komma i åtnjutande af sin aflöning och öfriga rättigheter, utan alt rotehållarne, till tidspillan både för sig och andra, behöfde vara tillstäes vid dessa möten, helst soldaten, om han blifvit fullt godlgjord, och sålunda intet ouppfyldt å rotehållarnes sida förefunnes, kunde sådant vid mötet anmäla, äfvensom att, derest soldalen ej skulle hafva åtnjutit sin rätt eller hade något annat klagomål att anföra mot sin rotehållare, ett dylikt förhållande desto mindre syntes påkalla rotehållarens närvaro, som tvistefrågan komme att hänskjutas till vederbörlig domstol, der parterne finge sin rätt å ömse sidor bevaka, samt att, om klagomålet öfver roten gällde hus och jord, sådan klagan borde af soldaten anmälas hos vederbörande kompagni-chef, hvilken egde att förordna oin syn å omtvistade lägenheten och underrätta rotehållaren när en sådau syn komme alt hållas.
I anledning häraf har motionären, under hemställan att ifrågavarande roleliqvider måtte, såsom öfverflödiga och ändamålslösa, upphöra, lik väl, för den händelse att Rikets Ständer ej skulle anse denna åtgärd lämplig, äfven föreslagit, att Rikets Ständer mätte lill Kongl. Maj't iDgå med underdånig anhållan derom, att Konungens befallningsliafvandes i Norpbotlens län ofvan berörde kungörelse måtte upphäfvas.
Utskottet har tagit i behörigt öfvervägande hvad sålunda blifvit föreslaget; och ansett sig härvid böra vördsamt upplysa, dels att, genom a5 mom. i ”Kongl.
Maj:ts nådiga förordning emellan rotnrne och soldaterne ”under det vissa knecktehållet uti Westerbotten den 29 Februari 1696”, är vordet föresluifvet, att ”såsom roten intet är skyldig alt försee soldaten 'med någon skjussning, antingen lill kompagnie- eller regementzmöten, icke ”heller med matsäck, utan för en skälig betalning; alltså bör vid aflöningz - Jllm.
Ptsv. och Ekon.-Utsk s Betänkande, A:o 85. 7 ”mötet noga derefter frågas, och roten uti afräckning njuta till godo, hvad ”lian i så måtto kan hafva soldaten biisprungit med, sampt der hos vetta, att ”der soldaten sådant intet vill på lölmen afräkna låta, han då till ingen ”den ringaste soldatens skiussning eller matsäck skall vara förbunden, och ”böra dessa aflöningz-möten altid åhrl. anställas Thomassmässotijden, enär "spannemåhls intächten i socknarna skeer, effter förut gjorde lyssningar i ”livar soclm, hvarest sedan roteböndren och soldaten sig infinna, uti en ”officerares och Cronones befallningsmans eller dess Fullmächtiges Närvaro, ”då liqvidation emellan Soldaten och Bonden företages och afgiöres, på alt ”det hvad Roten till Soldaten effler föregående puncter utgiöra bör, och ”deremot, hvad han deraf för samma åhr upburit eller åtniutet, och hvad ”äntå kan återstå”; dels ock att, jemlikt 26 § i Kongl, resolutionen på allmogens besvär den 29 Mars 1756, jemförd med Kongl, brefvet den 7 Mars 1802, blifvit i nåder stadgadt att, ”på det Allmogen må slippa att, till ”liqvidations-möten från hvarje rote afsända en Rotehållare, skall dem vara ”tillåtet att göra en Rotehållare till fullmäktig för flera rotar och med ho”nom sina liqvidations-böcker insända” samt vidare, genom Kongl, brefvet den 4 November 1823, att ”aflönings-möten jemväl få anställas socknevis, ”eller inom hvarje socken, i närvaro af en officer och kronofogden eller ”dess ombud ” Häraf synes det. att roterings-liqvidations-mötena från början väl blifvit föreskrifna i ändamål att, för undvikande af rättegångar och andra oredor, på annat lämpligare sätt bilägga tvistigheter emellan rotehållarne och soldaterne, men att likväl skyldigheten för de förre att dervid infinna sig funnits så besvärande, att, tid efter annan, åtgärder måst vidtagas för beredande af lindring deruti.
När icke destomindre klagan, på sätt motionen innehåller, deröfver fortfarande är blifven förd och Utskottet för sin del icke kunnat undgå att finna, det en bölessumma till så stort belopp, som rotehållarne. enligt hvad exempelvis blifvit uppgifvet och styrkt, måst år 1842 utgifva, varit alltför dryg i förhållande lill den åtalade försummelsen, samt härutaf äfven dragit den slutsats, alt anledning till den begärda förändringen kan vara för handen, så har Utskottet ansett sig böra vördsamt hemställa, att Rikets Ständer måtte i underdånighet anhålla, att Kongl. Majit täcktes anbefalla företagandet af en undersökning, till utrönande, huruvida de uti Kongl, förord - 8 Allm.
Besv. och Ekon.-L'lsk:s Betänkande, N:o 85. ningen den 2():de Februari 1696 föreskrifna rotering»- liqvidations-mölen kunna umbäras eller undergå någon förändring, och att Kongl Maj:t derefter behagade vidtaga de åtgärder, som i sådant afseende kunna anses tjenliga.
Slockholm den 9 Maj 1848.
Häremot anfördes följande reservationer: 1:0 af Herr Oxehufvud'.
' Jemte det jag anser ifrågavarande ärende vara af allt för enskild beskaffenhet, för alt böra af Rikets Ständer upptagas och handläggas, enär rotehållare i Norrbotten är obetaget att omedelbarligen hos Kongl. Maj:t söka vinna den förändring eller lättelse uti sättet för liqviders uppgörande med deras soldater, som de kunna anse behofvet påkalla, finnér jag, för min del, den af Utskottet föreslagna skrifvekes innehåli icke vara med motionärens syftemål fullt öfverensstämmande.
Jag skulle tro, att, derest Rikets Ständer skulle med ärendet vilja sig befatta, skrifvelsen borde innehålla underdånig anhållan om undersökning, huruvida rotehållares inom Norrbottens län hittills stadgade ovilkorliga inställelse-skyldighet vid de årliga iiqvidations-mötena oundgängligen bör fortfarande ega rum, eller må kunna få bero på hvarje rotehållares fria vilja, med undantag af det fall, att rotehållare, i anledning af soldatens bos sitt befäl förut möjligen anförde klagomål, till mötet undfått serskild kallelse;” 2:0 af Herr Stockenström, Carl'.
”Jag reserverar mig mot detta Utskottets beslut, hufvudsakligen på den grund, alt Rikets Ständer icke torde böra uppträda såsom ombud för enskilda personer eller korporationer, såvida det icke sker uti angelägenheter, som mera allmänt utgöra ämnen för klagomål, eller der tillfälle saknas för klaganderne, att hos vederbörande auktoriteter sjelf ve sitt missnöje anföra.” Häruti instämde Herr Grefve Gyldenstolpe, Herr Uggla samt Herr Doctor Annerstedt.
STOCKHOLM; Lundberg &
Corap^ £848.
Ber»,- och Ekon.-Ut skot telt Betänkande, Jf:o 86.
I N:o 86.
Ani. till Exp. Ctsk. dea 11 Maj, kl. 10 f. sa.
Betänkande, i anledning af väckta frågor om Landsfiskals tjensternas indragning.
Genom remiss från det Ilederv.
Bonde-ståndet har Allmänna Besvärs- och Ekonomi-utskottet fått emottaga följande i ofvanberörde ämne inom Ståndet väckta motioner: l:o af riksdagsfnllmäktigen från Gefleborgs Län Eric Pehrsson, som, under åberopande af Rikets Ständers vid flera föregående riksmöten vidtagna beslut och uttalade underdåniga önskningar om indragning af de åt landsfiskalerne anförtrodda befattningar, föreslagit, att dessa, sou» icke desto mindre ännu stå qvar, men äro, i motionärens tanka, lika öfverflödiga som. för allmogen betungande, nu måtte afskaffas, och en ytterligare förnyad anhållan derom varda i underdånig skrifvelse till Kongl.
Majrt från Rikets Ständer framburen; i hvilket förslag riksdagsfullmäktigen från förenämnde län Eric Ersson med motionären sig förenat; och 2:o af riksdagsfullmäktigen från Malmöhus län, Sone Pehrsson, som yttrat, att fråga om laudsfiskalstjensternes indragning varit väckt redan vid 1823 års riksdag och derefter vid hvarje af påföljde riksmöten, men att motionerna derom, hvilka af vederbörliga Utskott blifvit tillstyrkta och åtskilliga gånger föranledt underdåniga skrifvelse!- till Kongl. Maj:t ifrån Ständerna om samma tjensters afskaffande, hade dels af Kongl. Maj:t ansetts icke kunna bifallas, dels ock förfallit, enär de endast varit biträdda af två stånd; men som ifrågavarande tjenstemän, hvilka, utan all ordinarie lön eller inkomst, icke ega annan utväg för sin bergning, än att i tid och otid uppträda såsom åklagare, mången gång i anledning af de obetydligaste förseelser, måste blifva förhatlige, och i alla fall kronolänsmannen, som äro vida bättre i tillfälle att känna och bedöma förhållanden, ega enahanda rätt att, å tjengtens vägnar, beifra öfverträdelse! af lag och gällande författningar, så har motionären ansett sig böra hemställa, att landsfiskals-tjensterae måtte varda indragne.
B*, till B, St. fröt, m7 4 1848. 8 Sam*. %0 Bält t i Allm.
Betväre- och Ekon.-UtskolteU Betänkande N:o 8ff.
Detta har Utskottet i öfvervägande tagit, och får härvid anföra, att klagomål vid flere riksdagar hafva försports öfver det salt, hvarpå landsfiskaler stundom skolat utöfva sina tjenstebefattningar; och Rikets Ständer hafva jemväl fyra serskilda gånger, sednast uti underdånig skrifvelse den 31 Januari 1841., hos Kongl. Maj:t anhållit, att landsfiskalstjensterne måtte indragas, och utförandet af åtal blifva i stället öfveilemnadt åt kronobetjeningen; men som, för bevakandet af kronans talan vid underdomstol, så väl i tvistemål som i brottmål af mera invecklad beskaffenhet, ombud med större insigter, ån som i allmänhet hos kronobetjeningen kunna påräknas, borde vara att tillgå, samt i de fall, då äfven emot kronobeljonte klagomål förekomma, sora leda till åtal vid domstol, biträde af skickliga personer, för sådane åtals utförande, vore erforderligt, så har Kongl. Majit, under den 11 Mars sistnämnde år, i nåder förklarat Sig icke kunna Rikets
Ständers i ofvanberörde måtto gjorda anhållan bifalla, hvadan a
Itså landsfiskalstjensterne hittills blifvit bibehåll ne.
Emedlertid har Justitie kansleren i underdånig skrifvelse den 22 December 1846, efter framställning af de olägenheter, som i afseende å landsfiskalstjensterne egde rum, till följd af sältet för landsfiskalernes afiönande, samt deraf föranledde svårigheter att till samma befattningar erhålla skicklige och lämplige personer, tillika föreslagit, att dessa tjeuster, vid nuvarande innehafvarens afgång, icke måtte vidare tillsättas, men att Justitie-kansleren kunde i stället äga, att, med den rättighet, som, enligt 6 § uti instruktionen af den 3 Augusti J809 honom i afseende å lands- och statsfiskal tillkommer, inom hvarje rikets län förordna en ombudsman, hvilken det skulle åligga ej mindre att utföra de mål, som af Justitie-kansleren, Rikets Ständers Justitie-ombudsman eller Kongl. Majlis befallningshafvande varda be~ mälde tjenstemän anförtrodde, än äfven att, i öfverensstämmelser med de föreskrifter Justitie-kansleren funne nödigt att i allmänhet eller för vissa fall dessa ombudsmän meddela, hvar och en inom sitt distrikt tillse, alt lagar och författningar varda behörigen iakttagne; i hvilket afseende och då, för verkställighet af den föreslagna förändringen, erfordrades bestämd lön eller arfvode tilt ifrågavarande ombudsmän, minst tili belopp af 500 r:dr banko årligen, jemte rättighet till skjuls- och traktamenls-ersättning lika med lulifiskaler eller enligt 8:de klassen i rese-reglementet, men desse ombudsmän deremot ansågos icke böra åtnjuta andt I i böter eller i värdet af förverkadt gods, utan att hvad i berörde hänseende enligt lag och författningar tillkommer åktagare i allmänhet, borde i fall, då åtal komme att utföras af ifrågaställd© Allm. Been.- och Ekon.-Utik.
Betänkande N:o 86. 3 ombudsmän, ingå till statsverket, som derigenom erhölle ersättning, om icke i allt, åtminstone till en icke obetydlig del för det till samma iljenstemäns aflöning erforderliga belopp, Juslitie-kansleren, för den händelse, att hans ofvanberörde förslag i nåder gillades, underdånigst hemställt om icke nådig proposition till llikels
Ständer om nödigt anslag för ändamålet kunde varda aflåten.
Efter öfvervägande af hvad Juslitie-kansleren sålunda anfört och hemställt, har Kongl, Majit under den 9 November sistlidet år i nåder förklarat
Sig väl hafva funnit Justitie-kanslerens ifrågavarande förslag att, i stället för landsfiskaler, hvilkas tjenster skulle indragas, i länen förordna ombudsmän till förande af det allmännas talan, vara ändamålsenligt; men då siatsverkels påräkneliga, för mera maktpåliggande ändamål behöfiiga, tillgångar icke lemnade tillfälle att betäcka den utgift, som erfordrades för verkställighet af samma förslag, har Kongl.
Majit ansett bifall dertill icke då böra lemnäs, hvadan nådig proposition i ämnet till Rikets Ständer vid pågående riksmöte icke eller kommit att afgifvas.
I ett sådant sakens skick, och då det, i Utskottets tanka, är af yttersta vigt, att Juslitie-kansleren, Rikets Ständers Justitie-ombudsman och Kongl. Majrts befallningshafvande icke må sakna utvägar att för bevakande och utförande af Kongl.
Majrts och kronans talan eller enskildes rätt, vid under-domstolarne inom Rikets serskilda
Län, anlita landsfiskalerne, intill dess den af Juslitie-kansleren föreslagne och af Kongl. Majit ändamålsenlig ansedda åtgärden med tillförordnandet af ombudsmän kan, i den män tillgångar för deras aflöning blifva att påräkna, sättas i verket, finner Utskottet k4e »kai, att tillstyrka, det ofvanstående motion må, för det närvarande, till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
I 3Rh».
Beev»* oeh Ekon.-Vlsk.
Betänkande N;o 87, N;o 87.
Ank. till Exp. Utik. den 11 Maj, kl. 10 .1 K« Betänkande, l anledning af väckt fråga om Kronofogde $ Vensternäs indragning.
Till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-utskottets handläggning har blifvit remitterad en af riksdagsfullmäktige!) Carl Nilsson från Östergöthlands län hos det Hedervärda Bonde-ståndet väckt motion, af innehåll, att det icke vore någon uppmärksam landtman obekant, huru alla den verkställande maktens, så väl exekutiva, som administrativa åtgärder, inom provinserna, gå förnämligast genom kronolänsmännens händer, men att dessa tjenstemän, ehuru oupphörligt sysselsatta med tröttsamma och ansvarsfulla göromål, likväl icke derföre åtnjuta motsvarande hvarken yttre anseende eller ekonomiska fördelar, och icke en gång få begagna fri brefpost för de många embetsskrifvelse, som, till krono-brefbäringens betungande, nu måste expedieras till den ofta aflägset boende kronofogden; och som denna, i motionärens tanka, kunde betraktas såsom en emellan läns-styrelsen och länsmannen varande obehöflig och onyttig mellanlänk för den oinvigdes ögon endast tjenande att fördröja ärenderna, att förorsaka onödiga kostnader och upptaga en betydlig löne-inkomst; så har motionären föreslagit, att kronofogde-sysslorna, i mån af innehafvarnes afgång, måtte indragas, att
Konungens befallningshafvande hädanefter borde omedelbart öfverlemna åt krono-länsmännen alla de åligganden, som de nu, till följd af kronofogdarnes ordres, bestrida, att kronouppbörden likaledes af länsmännen blefve besörjd, att deras vilkor vania förbättrade och lämpade efter tillökningen i göromålen, samt slutligen, att de nu genast må komma i åtnjutande af fri post för sina embetsbref, fastän deras förmän, kronofogdarna, fortfara att innehafva sina befattningar, genom hvilken åtgärd äfven vunnes fördelen af lättnad i den allmogen betungande krono-bref bäringen.
Detta har Utskottet i öfvervägande tagit, och får till en början fästa Bikets Ständers uppmärksamhet derå, att, oberäknad uppbörden af kronans jemte andra allmänna medel, mångfaldiga andra förrättningar äro, enligt Kongl, instruktionen af den 9 Oktober 1688, jemte åtskilliga, tid efter annan, "Allm. Besv.- och Ekon.-Vtsle.
Betänkande, N:o 87.
S utfärdade sednare författningar, åt kronofogdarna uppdragna.
Det åligger dem nemligen, att biträda vid skatteläggningar. bevillnings-taxeringar, markegångs-sättningar, ekonomiska besigtningar å kungsgårdar och boställen, att lora kronans talan vid laga syner å kungsgårdar, samt att hafva inseendet öfver vården deraf, nied hvilket sednare ofta är förenadt utförande af rättegångar vid härads- och lagmans-rätterna mot kungsgårds-arrendatorerna, lör kontraktsbrott, m. in.
Alla dessa förrättningar och uppdrag äro, i Utskottets tanka, af den vigt och grannlagenhet, att, för deras behöriga verkställande, ett högre mått af kunskaper och urskiljning erfordras, än som hos länsmännen i allmänhet kan förutsättas: ett förhållande, som utan tvifvel tagits i beräkning vid utfärdandet af föreskrifterna örn den olikhet i erforderliga prestanda, som vid befordringar till kronofogde- och länsmanstjensterna nu ega rum.