Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Och skall räkna sin lön med honom år från år.
Och du skall icke låta råda öfver honom med stränghet för din ögon.
Om han icke löser sig i denna måtto, så skall han i klangåret lös utgå, och hans barn med honom.
Förty Israels barn äro mine tjenare, de jag utur Egypti land fört hafver.
I skolen icke göra eder några afgudar, eller beläte, icke heller uppresa eder några stodar, icke heller någon vårdsten sätta uti edro lande, till att tillbedja derföre; ty jag är Herren edar Gud.
Håller mina Sabbather, och frukter eder för min helgedom.
Om I vandren i minom stadgom, och hållen min bud, och gören dem;
Så skall jag gifva eder regn i sinom tid; landet skall gifva sin växt, och trän på markene bära sina frukt.
Och tröskotiden skall räcka intill vinandena, och vinanden skall räcka intill sädestiden.
Och I skolen hafva bröd nog, och skolen tryggeliga bo i edro lande.
Jag skall gifva frid i edro lande, att I skolen sofva, och ingen förfära eder.
Jag skall låta komma de onda djur utur edro lande, och intet svärd skall gå genom edart land.
I skolen jaga edra fiendar, och de skola falla för eder genom svärd.
Fem af eder skola jaga hundrade, och hundrade af eder skola jaga tiotusende; ty edra fiender skola falla för eder genom svärd.
Och jag skall vända mig till eder; jag skall föröka eder, och låta eder växa till, och jag skall göra mitt förbund fast med eder.
Och I skolen äta af det gamla, så att I skolen låta det gamla fara för det nya.
Jag skall hafva min boning ibland eder, och min själ skall icke förkasta eder.
Och jag skall vandra ibland eder, och skall vara edar Gud, så skolen I vara mitt folk.
Ty jag är Herren edar Gud, den eder utur Egypti land fört hafver, att I icke skullen vara deras trälar; och hafver sönderbrutit edart ok, och hafver låtit eder gå rätta.
Men om I icke hören mig, och icke gören dessa buden all;
Utan förakten mina stadgar, och edra själar förkasta mina rätter, så att I icke gören all min bud, och låten mitt förbund tillbaka; Så skall jag ock då göra eder detta: Jag skall hemsöka eder med förskräckelse, svullnad, och skälfvo, att edor ansigte förfalla, och edra kroppar försmäkta skola; I skolen fåfängt så edra säd, och edre fiender skola äta henne.
Och jag skall ställa mitt anlete emot eder, och I skolen varda slagne för edra fiendar.
Och de som hata eder, skola råda öfver eder, och skolen fly, då ingen jagar eder.
Om I ändå icke hören mig, så skall jag ännu sju resor mer görat, till att näpsa eder för edra synder;
Att jag edra högfärd och genstörtighet nederslå skall.
Och jag skall göra edar himmel såsom jern, och edra jord såsom koppar.
Och edor möda och arbete skall förtappadt vara, så att edart land icke skall gifva sin växt, och trän i landet icke bära sina frukt.
Och om I vandren mig emot, och icke viljen höra mig, så skall jag ändå görat sju resor mer, till att slå eder för edra synders skull;
Och skall sända vilddjur ibland eder; de skola uppäta edor barn, och förderfva edar boskap, och förminska eder; och edra vägar skola varda öde.
Om I ändå icke dermed låten rätta eder, och vandren mig emot;
Så skall jag ock vandra emot eder, och skall ännu slå eder sju resor mer för edra synders skull; Och skall låta komma öfver eder ett hämndesvärd, det mitt förbund hämna skall.
Och om I församlen eder uti edra städer, skall jag dock sända pestilentie ibland eder, och skall gifva eder uti edra fiendars händer.
Så skall jag ock förderfva edars bröds tillråd, så att tio qvinnor skola baka sitt bröd i enom ugn, och edart bröd skall man utväga med vigt; och när I äten, skolen I icke varda mätte.
Om I dermed än icke hören mig, utan vandren mig emot;
Så skall jag ock i grymhet vandra emot eder, och skall sjufaldt mer näpsa eder för edra synders skull; Så att I skolen äta edra söners och döttrars kött.
Och jag skall borthäfva edra höjder, och edor beläte utrota, och skall kasta edra kroppar uppå edra afgudar, och min själ skall vämja vid eder;
Och skall göra edra städer öde, och edra kyrkor förlägga, och skall icke vilja lukta edra söta lukt.
Alltså skall jag göra landet öde, att edra fiender, som bo deruti, skola grufva sig derföre.
Men eder skall jag förskingra ibland Hedningarna, och draga ut svärdet efter eder, att edart land skall blifva öde, och edra städer omkullslagne.
Så skall då landena behaga sin helg, så länge det öde ligger, och I ären i fiendalande.
Ja, då skall landet hålla helg, och dess helg thy behaga.
Så länge det öde ligger, skall det hålla helg; derföre, att det icke kunde heligt hålla, då I skullen låtat heligt hålla, då I deruti bodden.
Och de som återlefvas af eder, dem skall jag göra ett bäfvande hjerta uti deras fiendars lande, så att ett ruskande löf skall jaga dem; och skola fly derföre, lika som ett svärd jagade dem, och falla der som ingen jagar dem.
Och den ene skall falla på den andra, lika såsom för svärd, och dock ingen jagar dem.
Och I skolen icke töra duka eder upp för edra fiendar.
Och I skolen förfaras ibland Hedningarna, och edra fiendars land skall fräta eder upp.
De som återlefvas, skola försmäktas i deras missgerningar uti fiendalande; och uti deras fäders missgerningar skola de försmäktas.
Så skola de då bekänna sina missgerning, och sina fäders missgerning, i hvilkom de sig förtagit, och emot mig vandrat hafva.
Derföre vill jag ock vandra emot dem, och skall drifva dem bort i deras fiendaland.
Då varder ju deras oomskorna hjerta sig ödmjukandes.
Och då skall dem behaga deras missgerningars straff.
Och jag skall ihågkomma mitt förbund med Jacob, och mitt förbund med Isaac, och mitt förbund med Abraham; och skall tänka uppå landet,
Som af dem öfvergifvet är, och hafver haft ett behag till sina helg, medan det öde ligger ifrå dem, och dem behagar deras missgerningars straff; derföre, att de hafva föraktat mina rätter, och deras själ hafver haft en vämjelse till mina stadgar.
Och om de än i fiendaland äro, hafver jag likväl icke förkastat dem, och icke så vämjat vid dem, att det skulle vara ute med dem, och mitt förbund med dem skulle intet mer gälla; ty jag är Herren deras Gud.
Och jag skall för dem ihågkomma mitt första förbund, då jag förde dem utur Egypti land för Hedningarnas ögon, att jag skulle vara deras Gud: Jag Herren.
Dessa äro de stadgar, och rätter, och lag, som Herren emellan sig och Israels barn satt hafver, på Sinai berg, genom Mose hand.
Tala med Israels barn, och säg till dem: Om någor gör Herranom ett besynnerligit löfte, så att han skattar sig; Så skall detta vara skattningen: en mansperson tjuguåra gammal, intill sextio år, skall du skatta på femtio silfversiklar, efter helgedomens sikel; En qvinnosperson på tretio siklar.
Men ifrå fem år in till tjugu år, om det är en mansperson, skall du skatta honom på tjugu siklar; en qvinnosperson på tio siklar.
Är det en månad gammalt, intill fem år, om det är en mansperson, skall du skatta det på fem silfversiklar; en qvinno på tre silfversiklar.
Men är det sextioåra gammalt, och derutöfver, och är en mansperson, skall du skatta honom på femton silfversiklar; en qvinno på tio siklar.
Om han är för fattig till sådana skattning, så skall han gå för Presten, och Presten skall skatta honom; och han skall skatta honom efter som hans hand, som löftet gjort hafver, förvärfva kan.
Om det är af boskap, det man Herranom offra må, allt det man Herranom gifver, det är heligt.
Man skall icke vexla det, eller förvandlat, ett godt för ett ondt, eller ett ondt för ett godt.
Om någor vexlar det, ett djur för det andra, så skola de båda vara helig.
Är det djuret orent, det man icke bör offra Herranom, så skall man hafva det fram för Presten;
Och Presten skall skatta det, om det är godt eller ondt.
Och det skall blifva vid Prestens skattning.
Vill någor lösa det, han skall gifva femtedelen utöfver skattningena.
Om någor helgar sitt hus, så att det skall vara Herranom heligt, så skall Presten skatta det, om det är godt eller ondt.
Och efter som Presten skattar det, så skall det blifva.
Men om han, som det helgat hafver, vill det lösa, skall han gifva den femte delen i silfver mer än som det skattadt är, och så skall det varda hans.
Om någor helgar Herranom ett stycke åker af sitt arfvegods, så skall den skattad varda efter som han bär.
Bär han en homer korn, så skall han gälla femtio silfversiklar.
Men helgar han sin åker straxt ifrå klangåret, så skall han gälla efter hans värde.
Hafver han helgat honom efter klangåret, så skall Presten räkna honom efter de åren, som tillbakastå intill klangåret, och derefter skatta honom desto ringare.
Vill han, som honom helgat hafver, lösa åkren, så skall han gifva femtedelen i silfver, mer än han skattad är, och så skall han varda hans.
Vill han icke lösan, utan säljer honom enom androm, så skall han icke mer lösa honom;
Utan den samme åkren, när han i klangåret lös utgår, skall vara helig Herranom, såsom en förspilld åker, och skall vara Prestens arfvegods.
Om någor helgar Herranom en åker, den han köpt hafver, och icke hans arfvegods är;
Så skall Presten räkna honom hvad han gälla kan intill klangåret, och han skall på samma dagen gifva den skattningen ut, att hon skall vara Herranom helig.
Men på klangåret skall han komma till honom igen, som honom sålt hade, att han blifver hans arfvegods i landena.
All skattning skall ske efter helgedomens sikel; men en sikel gör tjugu gera.
Det förstfödda ibland boskapen, det Herranom eljest tillhörer, skall ingen helga, vare sig oxe eller får; ty det är Herrans.
Är något orent på boskapen, så skall man lösa det efter sitt värde, och derutöfver gifva den femte delen.
Vill han icke lösa det, så må det säljas efter sitt värde.
Man skall intet spillgifvet sälja eller lösa, det någor Herranom tillspillogifver, af allt det hans ägodelar är, vare sig menniska, boskap, eller arfåker; ty allt spillgifvet är det aldrahelgasta Herranom.
Man skall icke lösa någon spillgifven mennisko; utan hon skall döden dö.
All tionde i landet, både af landsens säd, och af frukten af trän, höra Herranom till, och skola vara helig Herranom.
Vill någor lösa sin tiond, han skall gifva femtedelen utöfver.
Och all tiond af fä och får, och allt det under ris går, det är en helig tiond Herranom,
Man skall icke fråga, om det är godt eller ondt; man skall icke heller vexlat.
Om någor vexlar det, så skall både vara heligt, och icke löst varda.
Desse äro de bud, som Herren böd Mose till Israels barn på Sinai berg.
Och Herren talade med Mose, i Sinai öken, uti vittnesbördsens tabernakel, på första dagen, i den andra månadenom, i de andra årena, sedan de voro gångne utur Egypti land, och sade:
Tager en summo af hela Israels barnas menighet, efter deras slägter, och deras fäders hus och namn, allt det som mankön är, ifrå hufvud till hufvud; Ifrå tjugu år och derutöfver, allt det som doger till att draga i här i Israel.
Och I skolen tälja dem efter deras härar, du och Aaron;
Och skolen taga till eder af hvarjo slägtene en höfvitsman öfver hans faders hus.
Desse äro namnen af de höfvitsmän, som med eder stå skola.
Af Ruben: Elizur, Sedeurs son.
Af Simeon: Selumiel, ZuriSadai son.
Af Juda: Nahesson, Amminadabs son.
Af Isaschar: Nethaneel, Zuars son.
Af Sebulon: Eliab, Helons son.
Af Josephs barn: Af Ephraim, Elisama, Ammihuds son: Af Manasse, Gamliel, Pedahzurs son.
Af BenJamin: Abidan, Gideoni son.
Af Dan: Ahieser, Ammi Sadai son.
Af Asser: Pagiel, Ochrans son.
Af Gad: Eliasaph, Deguels son.
Af Naphthali: Ahira, Enans son.
Desse äro de namnkunnigaste i menighetene, höfvitsmän i deras fäders slägter, som voro hufvud och Förstar i Israel.
Och Mose och Aaron togo dem till sig, såsom de vid namn uppräknade voro;
Och församlade desslikes hela menighetena på första dagen i den andra månadenom, och räknade dem efter deras börd, efter deras slägter och fäders hus och namn, ifrå tjugu år och derutöfver, ifrå hufvud till hufvud; Såsom Herren hade budit Mose; och talde dem uti Sinai öken.
Rubens barn, som var den förste Israels son, efter deras börd, slägter, deras fäders hus och namn, ifrå hufvud till hufvud, allt det mankön var, ifrå tjugu år och derutöfver, och de som dogde till att draga i här,
De vordo räknade intill Rubens slägte, sex och fyratio tusend, och femhundrad.
Simeons barn, efter deras börd, slägter, deras fäders hus och namn, ifrå hufvud till hufvud, allt det som mankön var, ifrå tjugu år och derutöfver, och i här draga dogde,
Vordo talde intill Simeons slägte, nio och femtio tusend, och trehundrad.
Gads barn, efter deras börd, slägter, deras fäders hus och namn, ifrå tjugu år och derutöfver, allt det som i här draga dogde,
Vordo talde intill Gads slägte, fem och fyratio tusend, sexhundrad och femtio.
Juda barn, efter deras börd, slägter, deras fäders hus och namn, ifrå tjugu år och derutöfver, allt det i här draga dogde,
Vordo talde intill Juda slägte, fyra och sjutio tusend, och sexhundrad.
Isaschars barn, efter deras börd, slägter, deras fäders hus och namn, ifrå tjugu år och derutöfver, allt det i här draga dogde,
Vordo talde intill Isaschars slägte, fyra och femtio tusend, och fyrahundrad.
Sebulons barn, efter deras börd, slägter, deras fäders hus och namn, ifrå tjugu år och derutöfver, allt det i här draga dogde,
Vordo talde intill Sebulons slägte, sju och femtio tusend, och fyrahundrad.
Josephs barn, af Ephraim, efter deras börd, slägter, deras fäders hus och namn, ifrå tjugu år och derutöfver, allt det i här draga dogde,
Vordo talde intill Ephraims slägte, fyratiotusend, och femhundrad.
Manasse barn, efter deras börd, slägter, deras fäders hus och namn, ifrå tjugu år och derutöfver, allt det i här draga dogde,
Vordo talde intill Manasse slägte, tu och tretio tusend, och tuhundrad.
BenJamins barn, efter deras börd, slägter, deras fäders hus och namn, ifrå tjugu år och derutöfver, allt det i här draga dogde,
Vordo talde intill BenJamins slägte, fem och tretio tusend, och fyrahundrad.
Dans barn, efter deras börd, slägter, deras fäders hus och namn, ifrå tjugu år och derutöfver, allt det i här draga dogde,
Vordo talde intill Dans slägte, tu och sextio tusend, och sjuhundrad.
Assers barn, efter deras börd, slägter, deras fäders hus och namn, ifrå tjugu år och derutöfver, allt det i här draga dogde.
Vordo talde intill Assers slägte, ett och fyratio tusend, och femhundrad.
Naphthali barn, efter deras börd, slägter, deras fäders hus och namn, ifrå tjugu år och derutöfver, allt det i här draga dogde,
Vordo talde intill Naphthali slägte, tre och femtio tusend, och fyrahundrad.
Desse äro de som Mose och Aaron, samt med de tolf Israels Förstar, talde, af hvilkom ju en var öfver hvart af deras fäders hus.
Och summan af Israels barn, efter deras fäders hus, ifrå tjugu år och derutöfver, det i här draga dogde i Israel,
Var sex resor hundradetusend, och tretusen, femhundrade och femtio.
Men de Leviter, efter deras fäders slägter, vordo intet räknade ibland med.
Levi slägt skall du intet räkna, eller taga någon summo af dem, ibland Israels barn.
Men du skall skicka dem till vittnesbördsens tabernakel, och till all dess tyg, och allt det dertill hörer; och de skola bära tabernaklet, och all dess tyg, och skola det sköta, och lägra sig omkring tabernaklet.
Och när man resa skall, då skola de Leviter taga tabernaklet neder; och när hären skall lägra sig, skola de slå tabernaklet upp.
Om någor främmande nalkas dertill, han skall dö.
Israels barn skola lägra sig hvar i sitt lägre, och vid sins härs baner.
Men Leviterna skola lägra sig omkring vittnesbördsens tabernakel, på det icke skall komma en vrede öfver menighetena af Israels barn.
Derföre skola de Leviter vakt hålla vid vittnesbördsens tabernakel.
Och Israels barn gjorde allt det Herren Mose budit hade.
Israels barn skola lägra sig allt omkring för vittnesbördsens tabernakel, hvar under sitt baner och tecken, efter deras fäders hus.
Österut skall sig lägra Juda med sitt baner och här; deras höfvitsman Nahesson, Amminadabs son;
Och hans här, de fyra och sjutio tusend, och sexhundrad.
Bredovid honom skall sig lägra Isaschars slägte; deras höfvitsman Nethaneel, Zuars son;
Och hans här, de fyra och femtio tusend, och fyrahundrad; Dertill Sebulons slägte; deras höfvitsman Eliab, Helons son; Med sin här, de sju och femtio tusend, och fyrahundrad; Så att alle de, som höra till Juda lägre, skola vara i allo hundrade sex och åttatio tusend, och fyrahundrad, de som deras här tillhöra; och de skola draga främst.
Söderut skall ligga Rubens lägre och baner med deras här; deras höfvitsman Elizur, Sedeurs son;
Och hans här, de sex och fyratio tusend, femhundrad.
Bredovid honom skall sig lägra Simeons slägte; deras höfvitsman Selumiel, ZuriSadai son;
Och hans här, de nio och femtio tusend, trehundrad; Dertill Gads slägte; deras höfvitsman Eliasaph, Reguels son; Och hans här, de fem och fyratio tusend, sexhundrad och femtio; Så att alle de, som höra till Rubens lägre, skola vara i allo hundrade ett och femtio tusend, fyrahundrad och femtio, de som deras här tillhöra; och skola vara de andre i utdragningene.
Sedan skall vittnesbördsens tabernakel draga fram med Leviternas lägre midt ibland lägren; och såsom de lägra sig, så skola de ock draga, hvar vid sitt rum under sitt baner.
Vesterut skall ligga Ephraims lägre och baner, med deras här; deras höfvitsman skall vara Elisama, Ammihuds son;
Och hans här, de fyratiotusend och femhundrad.
Bredovid honom skall sig lägra Manasse slägte; deras höfvitsman Gamliel, Pedahzurs son;
Hans här, de tu och tretio tusend, och tuhundrad; Dertill BenJamins slägte; deras höfvitsman, Abidan, Gideoni son; Hans här de fem och tretio tusend, och fyrahundrad; Så att alle de som Ephraims lägre tillhöra, skola vara hundrade och åtta tusend, och etthundrad, de hans här tillhöra; och skola vara de tredje i utdragningene.
Norrut skall ligga Dans lägre och baner; deras höfvitsman Ahieser, AmmiSadai son;
Hans här, de tu och sextio tusend, och sjuhundrad.
Bredovid honom skall lägra sig Assers slägte; deras höfvitsman Pagiel, Ochrans son;
Hans här, de ett och fyratio tusend, och femhundrad: Dertill Naphthali slägte; deras höfvitsman Ahira, Enans son; Hans här, de tre och femtio tusend, och fyrahundrad; Så att alle de, som höra till Dans lägre, skola vara hundrade sju och femtio tusend, och sexhundrad; och skola vara de ytterste i utdragningene med deras baner.
Detta är summan af Israels barn, efter deras fäders hus och lägre med deras härar: sexhundradtusend, och tretusend, femhundrad och femtio.
Men de Leviter vordo intet talde i summan med Israels barnom; såsom Herren hade budit Mose.
Och Israels barn gjorde allt det Herren hade budit Mose; och lägrade sig under deras baner, och drogo ut hvar i sine slägt efter deras fäders hus.
Detta är Aarons och Mose slägt, i den tiden, då Herren talade med Mose på Sinai berg.
Och detta är Aarons söners namn: Den förstfödde Nadab, dernäst Abihu, Eleazar och Ithamar.
Det äro namn till Aarons söner, som till Prester smorde voro, och deras händer fyllde till Presterskap.
Men Nadab och Abihu blefvo döde för Herranom, då de offrade främmande eld för Herranom, uti Sinai öken, och hade inga söner.
Men Eleazar och Ithamar skötte Prestaämbetet under deras fader Aaron.
Haf fram Levi slägte, och ställ dem inför Presten Aaron, att de skola tjena honom; Och hålla hans och hela menighetenes vakt inför vittnesbördsens tabernakel, och tjena i tabernaklets tjenste; Och vakta all tyg, som vittnesbördsens tabernakel tillhörer, och Israels barnas vakt, till att tjena i tabernaklets tjenste.
Och skall gifva Aaron och hans sönom Leviterna till gåfvo af Israels barnom;
Men Aaron och hans söner skall du sätta, att de vakta på deras Presterskap.
Om någor främmande bjuder sig dertill, han skall dö.
Si, jag hafver tagit de Leviter ibland Israels barn, för allt förstfödt, som moderlif öppnar ibland Israels barn, så att Leviterna skola vara mine.
Förty de förstfödingar äro mine, ifrå den tid jag slog all förstföding i Egypti land; då helgade jag mig all förstföding i Israel, ifrå mennisko allt intill boskapen, att de skola höra mig till: Jag Herren.
Och Herren talade med Mose uti Sinai öken, och sade:
Räkna Levi söner efter deras fäders hus och slägter, allt det mankön är, månade gammalt, och derutöfver.
Och så talde Mose dem efter Herrans ord, såsom han budit hade.
Och voro desse Levi barn vid namn: Gerson, Kehat, Merari.
Men Gersons barnas namn i deras slägter voro: Libni och Simei.
Kehats barn i deras slägter voro: Amram, Jizear, Hebron och Usiel.
Merari barn i deras slägter voro: Maheli och Musi.
Det äro Levi slägter, efter deras fäders hus.
Desse äro Gersons slägter: De Libniter och Simeiter.
Summan af talet vardt funnen sjutusend och femhundrad, allt det som mankön var, och månade gammalt, och derutöfver.
Och de samma Gersoniters slägter skola lägra sig bakföre tabernaklet, vesterut.
Deras öfverste skall vara Eliasaph, Laels son.
Och de skola vakta på vittnesbördsens tabernakel, på boningena och täckelset, och dess öfvertäckelse, och på klädet i dörrene af vittnesbördsens tabernakel;
På bonaden åt gårdenom, och på klädet i gårdsens ingång, hvilken går omkring boningena och altaret, och på dess tåg, och allt det som till dess tjenste hörer.
Desse äro Kehats slägter: De Amramiter, de Jizeariter, de Hebroniter och Usieliter;
Allt det som mankön var, och månade gammalt, och derutöfver, vid tal åttatusend och sexhundrad, de som akta skola på helgedomens vakt; Och skola lägra sig vid sidona af tabernaklet, söderut.
Deras öfverste skall vara Elizaphan, Usiels son.
Och de skola vakta arken, bordet, ljusastakan, altaren, och all helgedomens tyg, der de tjena med; och på förlåten, och hvad till dess tjenste tillhörer.
Men den öfverste öfver alla Leviternas öfverstar skall vara Eleazar, Prestens Aarons son, öfver dem som skickade äro till att taga vara på helgedomens vakt.
Desse äro Merari slägte: De Maheliter och Musiter;
Hvilke till talet voro sextusend och tuhundrad, allt det mankön var, månade gammalt, och derutöfver.
Deras öfverste skall vara Zuriel, Abihails son; och skola lägra sig vid sidona af tabernaklet, norrut.
Och deras ämbete skall vara, att vakta uppå bräden, skottstängerna, och stolparna, och fötterna åt tabernaklet, och all tyg, som till den tjensten tillhöra;
Så ock på stolparna kringom gården, med fötterna, och pålarna, och tågen.
Men framför boningena och vittnesbördsens tabernakel österut skola sig lägra Mose och Aaron, och hans söner, att de skola vakta på helgedomen, och på Israels barn.
Alle Leviterna uti en summo, som Mose och Aaron talde efter deras slägter, efter Herrans ord, alltsammans mankön, månade gammalt, och derutöfver, voro tu och tjugu tusend.
Och Herren talade till Mose: Räkna all förstföding, det mankön är ibland Israels barn, månade gammalt, och derutöfver och tag talet på deras namn;
Och skall uttaga Leviterna mig Herranom för all Israels barnas förstföding; och Leviternas boskap, för all förstföding af Israels barnas boskap.
Och Mose talde, såsom Herren honom budit hade, all förstföding ibland Israels barn.
Och vardt funnet namnens tal, af all förstföding, det mankön var, månade gammalt, och derutöfver, i deras summo, tu och tjugu tusend, tuhundrad, och tre och sjutio.
Tag de Leviter för all förstföding ibland Israels barn, och Leviternas boskap för deras boskap, att Leviterna skola vara mine, Herrans.
Men de lösepenningar för de tuhundrade tre och sjutio, som öfverlöpa i Israels barnas förstföding, utöfver Leviternas tal,
Skall du taga ju fem siklar ifrå hufvud till hufvud, efter helgedomens sikel; tjugu gera gäller en sikel; Och skall de samma penningar, som öfverrisa utöfver deras tal, gifva Aaron och hans sönom.
Då tog Mose de lösepenningarna, som öfverriste utöfver Leviternas tal,
Af Israels barnas förstfödingar, tusende trehundrad, och fem och sextio siklar, efter helgedomens sikel; Och fick dem Aaron och hans söner, efter Herrans ord, såsom Herren hade budit Mose.
Tag summon af Kehats barn utaf Levi söner, efter deras slägter och fäders hus; Ifrå tretio år och derutöfver, allt intill femtionde året, alla de som doga till ämbetet, att de göra de verk i vittnesbördsens tabernakel.
Och detta skall vara Kehats söners ämbete uti vittnesbördsens tabernakel, det aldrahelgast är.
När hären drager af stad, så skola Aaron och hans söner gå in, och taga ned förlåten, och svepa vittnesbördsens ark deruti;