Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Svin uppfödas talrikt, men utan synnerligt afseende på slag; ty hvad slag det än är, så går fläsket åt till temligen fördelaktigt pris, och då synes det jordbrukaren bättre och mindre äfventyradt att uppföda svin af suggor, som han sjelf pålagt, än af sådane hvars inköp skulle vara ganska dyrt.
Gäss, höns och annat fjäderfä födas såsom vanligt, utan särdeles bemödande att förbättra slagen.
Biskötseln, som torde böra räknas till landthushållning, är mycket inskränkt, då det låga priset på socker så mycket minskar efterfrågan af honung.
Landthushållningens gång i det hela är till det bättre; den syftar nämligen derpå att af jorden vinna en afkastning af ökadt värde, som ger föda åt liera menniskor och åt flera kreatur än förut.
Förbättradt system för åkerbrukets ordnande, bättre redskap för dess bedrifvande, och bättre beräknadt omvårdande af jordens alster äro de medel, hvilkas fortsatta begagnande skall, som man hoppas, medföra önskade följder.
Landtbruksskolan vid Sjögestad, med sin insigtsfulle lärare och nitiske föreståndare, har i sin mån bidragit att befordra det allmänt åsvftade, fast - IS än ännu aflägsna, ändamålet; således bör man tro sig kunna förvänta, att Östergöthland skall bibehålla sitt rum såsom ett af de mest produktiva landskap uti riket.
Af härvarande bergverk är kopparverket vid Åtvidaberg nu såsom förr det förnämligaste, så mycket mera, som tillverkningen derstädes år 1847 uppgått till 3,127 Skepprd garkoppar.
Nya koppargrufvor eftersökas, och ett par anledningar äro försökte utan framgång.
Jernverkens antal är hufvudsakligen oförändradt, blott ökadt med någon mindre jernmanufaktur; men den på sednare åren försvårade afsättningen samt ökade priser på skogsförnödenheter föranleda nedläggande af smide i större mån, än den några år förut skedda tillökningen derutaf.
Nya garfverier och färgerier anläggas på landet, men dervarande pappersbruk äro så litet lönande, att deras antal troligen minskas.
Nutidens anspråk på papperets beskaffenhet kunna i allmänhet ej motsvaras utaf de enkla anstalter, som vid pappersbruken på landsbygden finnas, och som ännu qvarhålla dessa, i liten skala gjorda, anläggningar uti ett temligen gammaldags skick.
Tull-mjölqvarnarnes stora antal fortfar oförändradt, men med tillökning af qvarnstenarnas.
Af husbehofs-mjölqvarnar äro flera anlagda.
Sågverkens antal har förökats, äfven med finbladiga, såsom en följd af de höga priserna på skeppningsplankor, hvilka några år voro särdeles förmånliga för skogsägare, och hvilka äfven något förhöjt priset på de plankor och bräder, som, med mindre anspråk på noggrannhet, försäljas till förbrukning inom orten.
Öfriga industriella anläggningar på landet äro uti temligen oförändradt skick; likväl synes pottaske-tillverkningen vinna mera framgång.
Handeln i allmänhet har vunnit uti liflighet under dessa fredliga år, dels genom lättare tillgång på rörelsemedlet, penningar, samt genom ökade och utvidgade kredit-anstalter, dels ock genom den efterfrågan, som varit och deraf följande fördelagtiga afsättning af spannmålen, som är ortens hufvudprodukt, äfvensom af alla andra landtmannavaror.
Landtmannens inkomster af sin försäljning hafva varit goda; derföre har han ock i sin mån köpt mera köpmannavaror till förbrukning, än andra år, då inkomsterna varit mindre.
Rörelsen uti städerna skall omnämnas särskildt för livar och en af dem.
På landsbygden är den störst vid marknaderna, hvaraf 18 stycken om året hållas på 10 särskilda marknadsplatser, hvarförutan så kallade sädesmöten vintertid ske uti norra skogsbygden, då slättbonden afsätter spannmål åt sina denna vara behöfvande eller uppköpande grannar i de norra socknarna och från Nerike.
Jemväl äro så kallade torgdagar vid Motala verkstad och Waldemarsvik, då kringliggande orten säljer eller köper landtmannavaror af alla slag, äfvensom vissa enklare handtverksvaror. 16
Af öppna bodar finnas många nog på landsbygden, hvilket väl understundom kan vara beqvämt för de kringboende, men hvarest priset är högre än i städerna, utan att varans beskaffenhet motsvarar skillnaden.
Den olofliga handeln eller lurendrejeriet synes vara mycket inskränkt mot förra tider, om man skall döma efter de varor, som finnas till köps.
Rörelsen på Götha kanal tilltager, ehuru långsamt, såsom troligen beroende mera af den i allmänhet tilltagande folkmängdens och förmögenhetens ökade behof, än af någon ny rigtning för handeln eller uppkomst af nya industrigrenar eller hastigare utveckling af de gamla.
Likväl har transporten af sill på kanal-linien uppgått från ungefärligen 4,000 tunnor till 8,300, och den af tackjern från ungefärligen 6,000 Skeppid till 8,400.
Förhållandet visar sig dock bäst utaf uppgifterna om de kanal-afgifter, hvilka här erlagts, och som utgjort: år 1842 . . . . . 27,615: 34.10., och transito vid Mem dessutom 1843 . . . . . 26,057: 15. 7. . . . af 17 fartyg. . 712: 15. 2. 1844 . . . . . 26,172: 33. 6. • • • „ 18 „ . . 769: 4. 4. 1845 . . . . . 27,661: 19. 6. . . . „ 29 ,. . . . 1,828: 46. 2 ** 1846 . . . . . 37,075: 41.11. • . • „ 22 „ . . . 1,267: 20. 11. 1847 , . , . 31,125: 28. 10. . . . „ 21 „ . . . 710: — 4.
Såsom någonting föga vanligt må nämnas, att år 1845 gick genom kanalen ett ifrån Portugal kommande fartyg till Calmar. §•
Den binäring, som sysselsätter de flesta händerna, är nu likasom förr husslöjden, ehuruväl det sednare tiders råämne, som hitföres från andra sidan verldshafvet, i många afseenden utträngt de mera bearbetade inhemska.
Bomullsväfnadernas billiga pris föranleder ett mera och mera utsträckt bruk deraf, i stället för de dyrare linneväfnaderna, och lättheten att förskaffa sig bomullsgarn af hvad slag och hvad myckenhet som helst, samt af fullkomligt lika jemnhet och finhet, föranleder dess begagnande tillsammans med ullgarn till de flesta qvinnornas vinterkläder och till nästan alla sommarkläder.
Männernas vinterkläder förblifva ännu de gamla yllna och skinnpelsen, men när sommaren blir varm begagnas mycket bomullsrockar.
Allmogens flesta kläder väfvas hemma, ehuruväl någon del köpes dels på marknaderna dels af kringvandrande Westgöthar. 17
Som hemspånad aldrig sker af bomull, så är åtgången af fabriks-bomullsgarn ganska betydlig.
Förutom livad som från städerna utom provinsen kan anskaffas eller på marknaderna köpas, uppgår försäljningen uti städerna inom länet till ett högst betydligt och sig hittills årligen ökande belopp.
Detta förhållande har ock gifvit goda skäl för anläggning af förut inom länet osedde bomullsspinnerier af tillsammans nära 11,000 spindlar, hvilka ej sakna afsättning utaf sin årligen tillverkande million skålpund garn.
Männernas hus- och hemslöjd, småsmiden, trädarbeten och handtverk, stå vid ungefärligen samma punkt, som sednaste underdåniga berättelse omförmäler.
Äfvenså kolning och öfriga skogsprodukters beredande för en lättare afsättning.
Sjöfart och fiske hafva ej heller på sednare åren blifvit af mera betydenhet än förr, ehuruväl de för beboerne af skärgårdens klippor kunna enskildt utgöra en hufvudnäring, hvaraf dessa hemta en viss välmåga.
Af jagten är ringa behållning, och ehuru måhända flera nu än fordom idka den, så idkas den med mindre urskiljning och mindre skicklighet; de mera bildade hafva så mycket öfvergått till andra mera stillasittande tidsfördrif, och de mera obildade efterträda dem i saken, men ej i konsten.
Jägareföreningen söker emedlertid att göra författningarne om villebrådets bevarande under förbjuden tid verksamma i möjligaste måtto.
Rofdjur äro anmälde dödade:
Är 1842 .....Vargar 21.
Loar 8.
Räfvar 634. 505. 579. 618. 619. 668. „ 1843 41. yy 15. yy „ 1844 ..... ff 24. fy 3. yy „ 1845 18. yy 5. yy „ 1846 22. y f 9. yy „ 1847 ..... ff 11. ty 4. yy Salpeternäringens idkare äro nu mera få till antalet, och h denna vara utgjort:
Är 1842 . . . . 501 Lisp:d levererade af ,, 1845 . . . . 571 „ „ 1844 . . . . 590 „ „ 1845 . . . . 356 „ „ 1846 . . . • 244 „ „ 1847 . . . . 357 „ 3 personer.
10 „ 8 „ 7 „ 5 „ 5 „ tillsammans 2,019 Lisp:d eller per medium 356 Lisp:d årligen.
Forslandet af varor fortfar att vara en tillfällig binäring för vissa trakter af länet, och kan vissa årstider inbringa god kontant behållning för mindre jordbru - Berältclse öfver Östergölhlands län för åren 1842—1847. 3 18 kåre.
De, som hafva större jordbruk, finna ej sin uträkning vid sådan sysselsättning för sina dragare.
En vigtig binäring är bränvinsbränningen, som för många varit en utväg att vinna välstånd och för många en källa till olyckor.
Emedlertid kan för den fördomsfria betraktaren ej nekas att denna näring uti orten medfört stora ekonomiska fördelar, synnerligen derigenom att den sätter jordbrukaren i tillfälle att göra halmen för nötkreaturen mera närande och mjölkgifvande än den är uti ofuktadt tillstånd, och derigenom att den för bättre pris och med ringare möda, än andra hittills funna utvägar, befordrar fetma hos oxar och svin; härigenom har ett större antal kreatur kunnat födas på samma fodertillgång, som annars åtgått åt ett mindre, och således spillningen förökats till underhållande af jordens bördighet och dess förbättrande.
Bränvinsbränningen har ock gifvit tillfälle att taga en ögonblicklig vinst af i större skala odlade potäter; men anledning är att förmoda att sådant skett till jordbrukets mehn i det hela, ehuruväl det haft fördel med sig för dem, hvilka uti små täppor på dålig jordmån knappt kunnat åstadkomma annat än potäter, som afyttrats till de brännerier, der tillverkningen varit ställd på afverkning utaf sådana meterialier.
Genom sednare årens tilldragelser har emedlertid antalet bränvins-pannor år efter år förminskats.
Deras antal utgjorde År 1842 . . 5,641, med en afgift af 63,460 Riksdaler, minskades „ 1843 till 5,386, „ 1844 „ 4,824, „ 1845 „ 4,486, „ 1846 „ 4,026, „ 1847 „ 3,832, med en afgift af 46,519 Riksdaler.
Tio år förut, eller år 1838, utgjorde antalet 7,291 och är således minskadt till nära hälften mot den tiden.
Orsakerna härtill äro hufvudsakligen tvänne; i första rummet den tillökade beskattningen, hvarigenom de hemmansägare, hvilka förr uppgåfvo sig till bränvinsbränning med helt små pannor, blott för att en och annan gång på hösten eller våren begagna dem till inskränkt husbehofsbränning, funno sig betungade med en afgift och åtföljande besvär, som ej motsvarades eller uppvägdes af behållningen på. sjelfva den beskattade rörelsen, hvarföre de dermed upphörde.
Den andra verkande orsaken är att den ökade beskattningen, hvilken för större pannor och för konstbrännerier blef betydlig, föranledde ständigt förbättrade uppfinningar till skyndsammare afverkning af bränvin, och ett fullständigare tillgodogörande af allt det spirituösa som uti spannmålen eller potätema innehålles, hvarigenom'ägarne till sådana brännerier kunde undersälja dem, hvilka hvarken ägde förlag nog att 19 anlägga de nyare och dyrare verken eller insigter nog att begagna dem med tillfyllestgörande framgång; men de, som anlagt bränneri-verk enligt nyare uppfinningar och som veta att ändamålsenligt sköta dem i öfverensstämmelse dermed, de hafva deraf haft så betydliga fördelar, att det låter befara sig att konstbränneriernas antal ökas och således jemväl bränvins-tillverkningens myckenhet.
Denna myckenhet har äfvenväl ökats genom missbruk, som eluderat författningen, samt genom öfverträdelser af djerfvaste slag, hvilka kronobetjeningen icke kunnat tillräckligen hämma, af brist på stöd vid sina åtgärder härutinnan.
Krogväsendet kan med skäl räknas till binäringarnes antal.
Det har egentligast sin rot uti städerna samt de gästgifvaregårdar, som äro belägna vid stora landsvägen mellan Nyköping och Jönköping, och några fa andra ställen, der spisning för arbetare eller resande ej kan undvaras.
Högst få krogar finnas för öfrigt tillåtna på landsbvggden, men lönnkrögeri uti stugor, dels utmed vägar, dels enstaka, öfvas alltför mycket, och kronobetjeningens bemödande att förhindra sådant äger ej uti lagarna och lagskipningen det stöd, som erfordrades om ändamålet skulle vinnas.
Af truktan för lönnkrögeri måste ock tillstånd till hållande af spisning med bränvinsminutering vid marknader och auktioner gifvas mindre sparsamt, än önskligt vore.
Denna binäring sysselsätter derföre långt liera personer än samhällets väl kräfver, jemte det att den motarbetar laglydnad och befordrar lagbrott. §■ 4‘ Allmänna anstalter.
Intet län uti riket lemnar så stora statsbidrag, som Östergöthland.
Af dess 5,470 hemman utgöras årligen ständiga räntor, afradsspannmål och kronotionde till belopp understundom öfverstigande 500,000 Riksdaler b:ko, förutom rotering och rustning, Klereci-statens underhåll, skjuts och väghållning, m. m.
Personella bevillningen och den för egendom och rörelse, bränvinsbrännings-bevillningen oberäknad, uppgår till vid pass 100,000 Riksdaler b:ko.
Från landtränteriet remitteras till hufvudstadens uppbördsverk öfverhufvud årligen 440,000 Riksdaler b:ko; det öfriga af uppbörden utgår till vederbörande inom länet.
Emedlertid är folket angeläget om att rigtigt och i rättan tid erlägga sina skatter.
Restantierna utgöras merendels blott af bristande arrenden och af bötesmedel.
Skjutsningsbesväret är nu på många ställen lindrigare än förr, sedan entreprenad om skjutshållningen kommit till stånd vid 33 gästgifverier af de 79 stycken, som i länet finnas.
Visserligen fortfara likafullt de fleste reservskjutsskyldige att alltjemt 20 skjutsa, men den högre skjutslegan lernnar större ersättning ocii de hållskjutsskyldige slippa med temligen lindrig afgift.
Der icke kringboende allmoge vill förbinda sig att vid behof biträda skjutsentreprenören, kan likväl svårligen entreprenad tillvägabringas i anseende till det olika antal hästar, som på olika dagar utgår, och hvilket ena dagen kan vara 12 och den andra 60.
— Mycket tvifvelagtigt är dock huruvida entreprenaderna på de ^jnest befarna vägarne kunna fortgå utan tillökning uti afgiften, emedan entreprenörens hästar, hvilka dagligen skola gå i skjuts, så hastigt förbrukas, och inköpet har år efter år blifvit fördyradt.
På förbättring af landsvägarne har de sednare åren mycket arbetats, genom omläggning, der besvärligare backar förekommit.
Isynnerhet har sådant ägt rum på den från Norrköping genom Linköping åt Grenna gående landsväg; men då dessa förbättringar till stor del infalla under en sednare tidpunkt, än denna underdåniga berättelse skall omfatta, torde närmare upptagande af dermed förknippade omständigheter lämpligast böra uppskjutas till den näst afgifvande.
Nya vägar äro ej till någon större betydenhet anlagda under nu ifrågavarande tidsperiod.
Associations-benägenheten har utvecklat sig mera och mera äfven uti större skala.
År 1843 trädde i verksamhet ett bolag, som bildat sig för att genom amorterings-lån lätta skuldsatta jordägares bekymmer och bereda tillgångar till stående lån mot hypotek af fastighet på landsbyggden inom länet.
Snart slöto sig dertill åtskilliga jordägare inom Tjust härad, af Kalmar län, och vid slutet af 1847 voro uti bolaget inträdde 747 delägare, som, med ett jordvärde af 6,830,788 R:dr banko, vunnit inträde för 3,132,788 R:dr 16 sk., deraf inom Östergöthland 2,751,128 R:dr 16 sk.
Af dessa delägare hade 687 uttagit amorteringslån till ett belopp af 2,393,236 R:dr 52 sk., hvaraf inom Östergöthland 2,091,386 R:dr 32 sk. banko.
Man kan beräkna att tre fjerdedelar af denna summa begagnats till inlösande af förutvarande gravationer uti de pantsatta egendomarna.
Till bedrifvande af denna hypoteksförenings rörelse kontraherades år 1846 ett vilkorligt utrikes lån af 10 millioner mark Hamburger banko, att efter behof indragas; men intill 1847 års slut var genom vexlar indraget endast 3,130,000 mark.
Östgötha Banks oktroj upphörde med Juni månad år 1847, hvarefter ett nytt bolag under namn af Östgötha enskilda Bank öfvertog samma rörelse, hvarom sådan öfverenskommelse med gamla bolaget gjordes, att ingen rubbning uti ortens penninge-förhållanden dervid förspordes.
Utredningen af gamla bolagets angelägenheter skedde med lätthet, och föga betydliga förluster ägde rum på osäkra fordrin-' gar.
För att till slut följa den öfversigt af bankrörelsen som intogs uti sednaste underdåniga Femårs-berättelsen, torde enahanda uppgifter här böra för de påföljande åren införas i afseende på ställningen vid hvarje hälft års slut, nämligen: 01 Kontant Utelöpande Fordringar.
Kassa.
Sedelstock.
Diskont-lån. på kreditiver.
Depositioner.
Lån. 1842. Juni......... 278,546 41 — 981,189 — 959,336 43 287,410 — 157,241 32 100,000 — December...... 476,938 30 2 960,098 — 992,082 40 7,950 — 208,461 32 intet. — 1843. Juni......... 191,672 30 — 915,372 16 882,578 1 376,220 — 108,021 32 143,866 32 December...... 514,643 11 3 916,239 16 854,548 45 2,450 — 150,941 32 intet. — 1844.
Juni......... 252,909 34 — 921,260 — 932,049 15 384,400 — 173,301 32 174,020 35 December...... 453,375 22 — 912,536 32 1,058,280 35 8,920 — 210,686 32 42,697 43 1845.
Juni......... 352,090 15 — 909,319 32 840,672 32 383,450 — 206,133 16 160,834 4 December...... 610,634 15 — 1,093,363 — 1,175,802 1 7,250 - 340,170 — 30,000 — 1846.
Juni......... 301,292 25 — 1,194,526 16 1,096,027 7 386,370 — 258,800 — 26,060 20 December...... 844,832 7 — 1,231,964 32 1,063,954 16 — — 316,130 — — 1847. Juni......... 542,544 39 — 1,228,121 16 937,513 4 47,770 — 44,180 — — — 22 Brandstods-föreningarne hafva uti detta län betydliga summor tecknade; uti allmänna Brandförsäkrings-verket för städerna har Norrköping försäkradt till ett värde af R:dr B.ko 3,592,854, deribland några machinerier.
Linköping.....^ „ ,, 821,800. Söderköping.......,, „ 261,980.
Wadstena....... . „ „ 328,200.
Skenninge........„ „ 88,100. s ^ Uti Försäkringsbolaget för lösegendom uti städerna, har Norrköping försäkradt .
Machinerier. . 2,248,070.
Varulager. 2,084,560.
Annan lös- egendom. 823,290.
Deribland för Tienstehion. 30,340. Linköping..... — 205,170. 223,130.
2,000.
Söderköping .... — 41,050. 55,190. 200. Wadstena..... — 48,300. 75,790. 1,360 Skenninge..... — 59,300. 17,560. 1,700 Summa 2,248,070. 2,436,580.
1,194,960.-- Uti länets Brandstodsbolag för landet är försäkradt till ett värde af: för hus b:ko R:dr 17,652,970, och för lösegendom 10,774,540; hvaraf från den 1 Mars 1847 till den 1 Mars 1848 tillkommit för hus 623,670, och för lösegendom 521,900.
Tillsammans är i länet brandförsäkradt:
Hus. Lösegendom. i städerna............ 5,092,934. 3,879,410. på landet: uti länets anstalter...... 17,652,970.
10,774,540. uti allmänna Brandförsäkringsverket, såsom förut 2,168,781. -- Summa 24,914,685. 14,655,950.
Härförutan är åtskillig egendom brandförsäkrad uti utländska anstalter.
Nya Länsfängelset, hvars byggnad sattes i verket år 1842, blef så pass färdigt år 1846, att en våning kunde begagnas från midsommarstiden och det hela från medlet af
December, ehuruväl åtskilligt för husets fullfärdiga skick då ännu återstod.
Byggnaden är i 3 våningar, inrättad med 96 små och 6 stora celler, förutom 3 mörka, sjukrum, ransakningsrum, arkivrum, boningsrum för fängelse-direktören, vaktkarlar och vaktqvinna. samt kök med rum för kökspersonalen, källare och förrådsrum.
Särskild byggnad är uppförd till brygghus, bagarstuga, tvättstuga och vedbod.
Alltsammans är beläget på en rymlig plats, omgifven af en hög mur, hvarinom jemväl finnas 10 särskildt afplankade platser för fångarnes, turvis, vistande i fria 25 luften.
Cellerne uppvärmas genom varmt vatten, som ledes inuti rörgångar genom alla våningarne.
Byggnadskostnaden har uppgått till vid pass 124,000 Iliksdaler banko, och kommer att något ökas för anläggning af en vattenledning.
Cellerna äro sunda, tillräckliga och behöfligt varma, när allt, såsom här skett, noga och omsorgsfullt
Jakttages uti föreskrifven ordning.
Förut uti gamla länsfängelset ofta rådande sjukdomar äro i det nya sällan förekommande, och helsotillståndet vanligen ganska godt.
Först mot slutet af år 1848 visade sig skörbjugg hos några fångar, som suttit häktade alltsedan vintern år 1847.
Antalet i länshäktet förvarade fångar var Sista Juni.
Sista December.
För hela året.
Transport-fångar.
Aflidna. är 1842 ...... 133. 112. 957. 511. 13. » 1843 ...... 143. 107. 1,028. 287. 8. » 1844 ...... 92. 123. 940. 337. 3. » 1843...... 112. 112. 987. 406. 8. » 1846 ...... 154. 120. 1,152. 458. 12. » 1847 ...... 106. 84. 955. 356. 6.
Härvid anmärkcs dock, att åren 1842 och 1843 voro på länshäktet förvarade mera än 40 till allmänt arbete dömda personer, Efter 1847 års utgång har antalet ytterligare minskats, och det tyckes som den tråkiga ledsnaden uti ensamhetsfängelset verkar på de fleste häktade derhän, att de hellre åtnöja sig med en billig dom, än de klaga deröfver, hvaremot besvär oftare ägde rum förr, då lifvet uti gemensamhetsfängelset muntrades genom samtal med kamraterna, hvaraf ofta nog en och annan var glad och pratsam, och nöjet att höra en sångerska då och då inträffade.
Genom den ständiga omvexlingen af ankommande och afgående, befunno sig fångarne också uti en fortfarande beröring med verlden , hörde åtminstone mera omtalas hvad som der skedde och visste utvägar att meddela sig med sina bekanta.
Nu är allt detta förhindradt, undantagandes vid resorna till ransakning på landet, då gemenskapen ej kan helt och hållet förekommas.
Brott inom fängelset har härstädes icke inträffat och högst sällan någon sådan olydnad, att den måst straffas med arrest uti mörkt rum. §• s. Städer och Köpingar.
Norrköping tillväxer fortfarande.
Folkmängden, som enligt mantalslängderna vid 1842 års början utgjorde 13,204 personer, uppgick vid 1847 års slut till 24 14,857, och har således på 6 år ökats med 1,652 personer, eller öfverhufvud med 275 årligen.
Efter de underrättelser, man äger sedan förflutna tider, skulle Norrköpings folkmängd år 1650 utgjort vid pass 5,000 personer, och hundra år derefter omkring 7,000; år 1810 var den omkring 9,000; vid 1836 års början var den 12,251, och vid 1848 års slut 15,280.
Tillväxten har således de sednare 13 åren varit lika stor, som under de näst föregående 26 åren, eller skett dubbelt så fort och flerdubbelt fortare än under sista hälften af förflutna seklet.
Vid 1842 års början funnos 6,018 af mankön och 7,186 af qvinkön; förhållandet var då såsom 100 till 119*.
Vid 1847 års slut fanns 6,785 af mankön och 8,071 af qvinkön; förhållandet var då såsom 100 till 118R}.
Som likväl en betydlig del af folkmängdens tillökning skett genom inflyttningar, så kan af förenämnde förhållanden icke dragas några slutsatser i afseende på stadens och stadslifvets der sundhet eller inverkan på lifslängd, o. s. v. Tillväxten uti invånarnes antal är en följd af tilltagande fabriksrörelse och handel.
Fabriksrörelsen består hufvudsakligen uti ylle-manufaktur, hvaraf klädes-tillverkningen egentligen bedrifves lifligt och utvidgande sig på sätt redan sednaste underdåniga Femårs-berättelse uppgifver.
Då densamma upptager förhållandet härmed för hvart femte år från 1818, täcktes Eders Kongl. Maj:t nådigst tillåta att nu får följas samma ordning och således uppgift lemnas för åren från 1843 till och med 1848, hvarigenom ock uppgiften kommer ett år närmare nuvarande tid, än annars blefve fallet.
Antalet af arbetare Ylle-mnnufaktur-lillverkning.
. vid Ylle-manufakturen.
AlnaiT ’ v!i'”le.
Är 1843 ........... 3,322. 636,940. 3,968,980 R:dr. „ 1848 ........... 3,124. 865,500. 4,794,859 „ Under förestående period af fem år har således fabrikationen ej allenast ökats, utan äfven på det sätt gått framåt, att ett mindre antal arbetare år 1848 tillverkade en större qvantitet varor till högre värde, än år 1843.
Då sistnämnde år på hvarje arbetare kunde beräknas en produkt af nära 192 alnar uti ett värde till 1,194:| Riksdaler, så kan år 1848 på hvarje anställd arbetare beräknas en produkt af 277 alnar, i värde till 1,535 Riksdaler, utan att priserna nu voro högre än år 1843, utan tvärtom.
Sådant är en följd af förbättrade machinerier, hvaruti vllefabrikanterne försöka att följa med uppfinningarna uti de större fabriksländerna, och hvaruti nu är en högst märkelig skilnad mot för 30 år sedan, då tillverknings-värdet för hvarje arbetare år 1818 ej kunde beräknas högre än till 979 Riksdaler.
Nu åstadkommer således en arbetare med tillhjelp af nyare machinerier en produkt af nära 60 procent 25 högre värde, än då för tiden kunde åstadkommas af arbetaren.