Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ehuru de omständigheter, Direktionen för Norbergs nya jernvägsbolag åberopat till stöd för sin uti ofvanberörda hänseende gjorda anhållan om anstånd med de årliga inbetalningarne å förenämnde begge lån, i och för sig tilläfventyrs kunna anses förtjenta af något afseende, synnerligast då, efter hvad uppgifvet blifvit, förnämsta orsaken till den svåra ekonomiska ställning, hvari bolaget sig befinner, har sin grund i det sannolikt af oerfarenhet föranledda, vid jernvägens anläggning begångna, felet att för en lokomotivbana begagna räler af endast 8 skålp. vigt; anser dock Utskottet, med fästadt afseende på förhanden varande förhållanden, det vara desto angelägnare att bolag, som för utförande af jernvägsanläggningar eller andra produktiva arbetsföretag erhållit eller erhålla understöd af Statens medel, tillförbindas att, sedan arbetena blifvit fullbordade, noggrannt fullgöra sina mot Staten åtagne förbindelser, som ett motsatt förfarande lätt kunde uppmuntra till utförande af sådana med lån utaf allmänna medel understödda företag, om hvilka man redan vid sjelfva anläggningens början vore viss, att de icke komme att lemna tillräcklig afkastning för bestridande af ränta och amortering å de upptagna lånen, men i afseende å hvilka man hoppades kunna af kommande Ständer utverka anstånd med eller eftergift af de åtagne förbindelsernas uppfyllande; och Utskottet får på sådan grund hemställa, det Rikets Ständer måtte förklara, att Rikets Ständer anse sig icke böra till Kongl. Maj:ts i ofvauberörda hänseende gjorda nådiga framställning lemna bifall.
Stockholm den 5 Januari 1863. STOCKHOLM, tryckt hos E. Westrell, 1863. Stals-Ulskotteis Utlåtande Nio SS. ( i!7.*© SS.
Ank. till Exp.-Utsk. den 8 Jan. 1 863, kl. 6 e. m.
Ulla latt de, i anledning af Kongl. Maj:ls Nådiga Proposition, angående en med Hannover afslutad traktat om upphörande af Stade- eller B runs hauser-tullen.
(R, A.) Sedan fråga uppstått om vidtagande af åtgärder till handelns och skeppsfartens befriande från den tryckande afgift, som under benämning »Stade- eller Brunshauser-tullen» upnbäres för varor, som föras uppför Elbefloden, samt en traktat om upphörande af nämnde tull den 22 Juni 1861 blifvit med Konungen af Hannover afslutad; har Kongl. Maj:t uti ofvanberörde, den 31 sistlidne Oktober aflåtna, nådiga Proposition (intagen under Nio 38 i Esta sami. af Bihanget till Riks-Ståndens prot.), efter meddelande af en från Utrikes-departementet lemnad utredning om uppkomsten och beskaffenheten af denna tullafgift samt om de underhandlingar, hvilka föregått afslutandet af ifrågavarande, emellan Hannover, å ena sidan, samt Sverige och Norrige, jemte österrike, Belgien, Brasilien, Danmark, Spanien, Frankrike, England, Mecklenburg-Schwerin, Nederländerna, Portugal, Preussen och Ryssland samt de fria Hansestäderna Bremen, Hamburg och Lubeck, å den andra, afslutade traktat, å hvilken Kongl. Majit, under förbehåll af Rikets Ständers bifall, meddelat sin ratifikation, till Rikets Ständer öfverlemnat berörde, uti Svensk Författningssamling
N:o 51 förar 1861 intagne, traktat, hvars hufvudsakligaste bestämmelser äro följande.
Art. 1 & 2.
Hans Majit Konungen af Hannover har förbundit sig: a) att helt och hållet och för alltid afskaffa den afgift, sorn, vanligen benämnd Stade- eller Brunshauser-tullen, hittills uppburits för laster uti fartyg, hvilka vid gåendet uppför
Elben passera mynningen af Schwingefloden; Uih. till R.
Prat. I86S & 1S63. 4 Sami.
It Haft. 1 2 Slals-lltskotlels Utlåtande iV:o 2S. b) att icke i stället för berörde afgift lägga någon ny pålaga, af hvad natur den vara må, på de fartyg, som gå uppför eller utför Elben, vare sig på sjelfva fartygen eller på deras laster; e) att icke hädanefter, under hvad förevändning det vara må, underkastade fartyg, som gå uppför eller utför Elben, någon kontroll med afseende å den afgift, som sålunda komnie att upphöra; d) att, likasom tillförene och i mån af
Dess nuvarande förbindelser, draga försorg om vidmagthållande af de arbeten, som äro nödvändiga för den fria sjöfarten på Elben; e) att icke såsom ersättning för de utgifter, hvilka kunde blifva en följd af fullgörandet utaf detta åtagande, införa någon som helst afgift i stället för Stade- eller Brunshauser-tullen.
Såsom skadestånd och ersättning för de uppoffringar, ofvanintagna bestämmelser medförde, hafva de i denna traktat deltagande Magter förbundit sig att till Hannover erlägga en summa af 2,857,338| Thaler, hvaraf Sverige, enligt uppgifven grund, bör betala 92,495 Thaler.
Beträffande betalningen af de särskilda andelarne är stadgadt, att den borde verkställas inom tre månader från nyssnämnde dag, men att emellertid särskilda öfverenskommelser kunde träffas i ändamål att uppskjuta denna tidpunkt eller bestämma betalningar medelst annuiteter, samt att ränta å 4 procent å kapitalet skulle erläggas från och med den 1 Oktober 1861 för betalningar af hela summan på en gång och från och med den 1 Juli samma år för betalningar i terminer.
Verkställigheten af de ömsesidiga förbindelser, som i traktaten innehållas, är gjord beroende af de föreskrifter, hvilka vissa af de Höga kontraherande Magterna, enligt gällande konstutionella lagar, hafva att iakttaga; hvarjemte Art. 7 innehåller bestämmelser i afseende på tiden för ratifikationernas utvexling.
Genom ett samma dag af de kontraherande Staternas Fullmägtige undertecknadt protokoll förklarades vidare, att Kongl.
Hannoveranska Regeringen, i Slals-Ulskotlels Utlåtande N:n 38. 3 afbidan på verkställigheten af de i Art. 6 och 7 af traktaten omförmälda förbindelser, skulle ega att provisoriskt och medelst kautionering bibehålla den tull, den förbundit sig att afskaffa, men att i den mån någon af de kontraherande Magterna uppfyllde dessa förbindelser, Kongl.
Hannoveranska Regeringen, å sin sida, skulle låta de provisoriska kautionerings-åtgärderna upphöra och anbefalla befrielse derifrån för de varor, som fördes i denna Magts fartyg.
Till följd af ofvanberörda medgifvande i afseende å liqviden, undertecknades sedermera den 2 Juli samma år, efter dertill erhållet bemyndigande, utaf Sveriges och Hannovers Fullmägtige ett protokoll af hufvudsakligt innehåll, att den på Sverige belöpande ersättning skulle erläggas under loppet af fem på hvarandra följande år, första gången med 22,495 Thaler, å den tidpunkt år 1863, som derför kunde vara bestämd, och derefter med 17,500 Thaler årligen, men med Sverige förbehållen rättighet att gälda hela summan under år 1863 eller ock flere års-afbetalningar på en gång.
I fråga orri medel till bestridande af dessa utbetalningar, som åsyfta att bereda Sveriges handel och sjöfart en länge emotsedd befrielse från en betungande och ständigt vexande utgift och att dymedelst bidraga till att ytterligare utveckla detta lands mångartade förbindelser med de vigtiga handelsplatser vid Elben, till hvilka tillträde för detsammas fartyg hittills varit af denna sekelsgamla skatts erläggande betingadt; har Kongl. Majit, då Handels- och Sjöfarts» fondens tillgångar genom utbetalning af den för öresundska tullens upphörande bestämda årliga aflösningssumtna, hvilken äfven under nästinstundande statsregleringsperiod är beräknad att derifrån gäldas, — äfvensom af kostnaden för nya telegrafliniers anbringande och de äldres förseende i mån af behof med nya stolpar, — äro starkt anlitade, ansett att, om ifrågasatta åtgärder till handelns skyddande å aflägsnare farvatten genom dit afgående expeditioner med örlogsfartyg och andra vigtiga företag till handelns och sjöfartens befrämjande skola i någon mån kunna genom bidrag från denna fond beredas, ifrågavarande utbetalningar icke, såsom eljest önskligt varit, kunna derå anordnas, utan göra beviljandet af särskilda medel nödvändigt; och har Kongl. Majit föreslagit Rikets Ständer att, med godkännande af de förbindelser, Kongl.
Majit genom ifrågavarande traktat
Sig och riket iklädt, till fullgörande af denna betalningsskyldighet antingen, med afseende å det i och för sig icke särdeles betydliga belopp, hvartill Sveriges andel i aflösningssumman uppgår, anvisa hela detta belopp 92,495 Thaler att utgå på en gång under innevarande år, jemte ränta, beräknad från och med den 1 Juli 1861 intill samma tid år 1863, då betalningen antages i sådant fall kunna ega rum, eller för två år 7,399 Thr 18 sgr. tillsammans ~ "
" 99,894 Thr 18 sgr; t Slats-JJlskollels Ullålande
Nio 28. motsvarande i jemnadt tal omkring
R:mt 270,000 R:dr, eller ock, derest den Sverige förbehållna rättighet till betalning medelst annuiteter funnes böra begagnas, i enlighet med en vid den nådiga Propositionen fogad tablå öfver de årliga kapital-afbetalningarne och räntebeloppen, anvisa: l:o För år 1862: en summa af 3,699 Thr 24 sgr, eller omkring Runt 9,990 R:dr, 2:o för år 1863: en summa af. . . . 26,194 Thr 24 sgr, eller omkring „ 70,730 ,, 3:o för instundande stats regleringsperiod : för år 186 4 Thr 20,300 „ 54,810 » » 1865 » 19,600 „ 52,920 „ ” ” 1866 ” 18’9Q0 58.800
Thr .» 51 i030 » eller tillsammans en summa af ... . 88,694 Thr 16 sgr, motsvarande R:mt 239,480 R:dr; kommande, i sistnämnda fall, det till slutliqvid af kapital och ränta år 1867 erforderliga belopp, 18,200 Thaler eller R:mt 49,140 R:dr, att af Rikets härnäst sammanträdande Ständer äskas.
Uti förenämnde vid den Kongl.
Propositionen fogade tablå äro de årliga afbetalningarne, jemte ränta å 4 proc. å det efter hvarje liqvid återstående kapitalet, beräknade sålunda: 1862 Juli 1.
Ränta för 1 år å 4 proc. å Thaler 92,495, Thr 3.099: 24 sgr. 1863 V ??
Kapital-afbetalning ....
Thr 22.495: — Ränta å Thr 92,495: — . . — 3,699: 24. 26,194: 24 » 1864 •i V Kapitalafbetalning .... 17,500: — Ränta å återstående Thr 70,000: — 2,800: — 20,300: 1865 V Kapitalafbetalning .... 17,500: — Ränta å återstående Thr 52,500: — 2,100: — 19.600: _ 1866 V V) Kapitalafbetalning 17.500:
— Ränta å återstående Thr 35,000: — 1,400: — 18.900: 1867 » r Slutliqvid ........ 17.500: — Ränta å detta belopp 700: — 18,200:
Summa Thaler 106,894: 18 sgr. af hvilket belopp kapitalet utgör Thaler 92,495: — och de upplöpande räntorna » 14,399: 18 sgr.
Summa Thaler 106,894: 18 sgr.
Slutligen har Kongl. Majit fästat Rikets Ständers uppmärksamhet på angelägenheten deraf, att beslut härom utan någon större tidsutdrägt blefve fattadt, Siats-Utskottets Utlåtande N:0 25. 5 på det att förutnämnda provisoriska kautionerings-åtgärder må, så snart som möjligt, upphöra att i afseende å Sverige ega tillämplighet; äfvensom Kongl.
Majit för Rikets Ständer omförmält, att den ränteliqvid, sorn. enligt traktatens lydelse, den 1 sistlidne Juli bort ega rum, blifvit af den under Kongl.
Utrikesdepartementets förvaltning stående konsuls-fonden förskottsvis erlagd emot ersättning från de medel, hvilka af Rikets
Stats-Utskottet, till hvars handläggning ofvanberörda nådiga Proposition blifvit från samtliga Riks-Ständen remitterad, har icke kunnat undgå att inse de kännbara olägenheter, som bibehållandet af ifrågavarande tull måste för Svenska handeln och sjöfarten medföra.
Utskottet har ock erfarit att, på sätt i den Kongl. Propositionen finnes omförmäldt, den offentliga meningen, särdeles efter det Sundska tullen år 1857 blifvit afskaffad, ifrigt uttalat sig mot bibehållande af oftanämnde tull, hvilken, huru betydande lindringar deruti än blifvit gjorda, dock alltid är för handeln i hög grad tryckande samt dessutom står i strid med nutidens åsigter rörande de internationela förbindelserna, och hvars klarerande i allt fall är förenadt med formaliteter af beskaffenhet att utgöra ett väsendtligt hinder för handelns fria och obehindrade gång.
Utskottet tvekar således icke föreslå Rikets Ständer att, på sätt Kongl. Majit äskat, godkänna de förbindelser, Kongl.
Sig och riket iklädt.
Beträffande derefter frågan, huruvida den genom oftaberörda traktat
Sverige åliggande betalningsskyldighet bör på en gång fullgöras, eller betalningen utgå terminvis under åren 1863 med 1867; så, och ehuru räntan å det öfverenskomna aflösningkapitalet i sednare fallet endast är bestämd tili 4 procent å det efter hvarje liqvid återstående kapital, anser dock Utskottet, i betraktande af det icke särdeles betydliga belopp, hvartill nämnda aflösningskapital uppgår, sig böra hemställa, att Rikets Ständer måtte besluta: att hela nämnda summa skall på en gång under första hälften af innevarande år utbetalas, jemte ränta, beräknad i enlighet med traktatens innehåll.
I fråga om anvisandet af de härtill erforderliga medel, finner Utskottet, lika med Kongl. Majit att önskligt vore, om ifrågavarande utbetalningar kunde anordnas till utgående från Handels- och Sjöfartsfonden; men då, enligt hvad Kongl. Majit uti den nådiga Propositionen tillkännagifva, nämnda fonds tillgångar genom derå gjorda anvisningar äro så starkt anlitade, att beviljandet af särskilda medel, åtminstone till en betydligare del deraf, är oundgängligen nödvändigt, har Utskottet ansett sig böra hemställa: det Rikets Ständer må på Riksgälds-kontoret, till Kongl. Majits disposition, anvisa ett förslagsanslag af 270,000 Ridr; Bill. till R.
Prot. 1862 & 1863, 4 Sami. 1 Afd. 11 fläli. 2 G Slais-Uiskoiiets Utlåtande N:o SS. att, i mån af behof, utbetalas, dels för godtgörande af den utaf konsuls-fonden med 3,699 Thaler 24 sgr, för tiden till den 1 Juli sistlidne år erlagda ränta, dels till liqviderande på en gång af ofvanberörda aflösningskapital, 92,495 Thaler, jemte derå ytterligare upplöpande ränta.
Som likväl Riksgälds-kontoret, jemlikt Rikets Ständers vid 1853 och 1854 års riksdag, i sammanhang med beviljandet af lån åt Norbergs nya jernvägsbolag, lättade beslut, under den 18 December 1856 till Handels-och Sjöfarts-fonden utfärdat sin skuldförbindelse å 150,000 R.iir R:mt, att från och med 1858 års slut återgäldas medelst årlig inbetalning af 15,000 R:dr å kapitalet jemte 4 procents ränta å det vid hvarje inbetalning återstående belopp; har Utskottet, som föreställer sig att, derest Handels- och Sjöfarts-fonden på en gång från Riksgäldskontoret utbekomme denna sin fordran, hvilken, efter derå sednast skedd inbetalning, nu utgör i kapital 90,000 R:dr, jemte gulden ränta från sistlidet års slut, Handels- och Sjöfarts-fonden möjligen skulle kunna med detta belopp bidraga till den för Stade-tullens aflösning erforderliga utgiftssumma, ansett sig böra föreslå: att Rikets Ständer må, i sammanhang med anmälandet af sina om ifrågavarande aflösningssummas utbetalning fattade beslut, uti underdånig skrifvelse hos Kongl. Maj:t hemställa, huruvida icke, för den händelse en sådan liqvid af Riksgälds-kontorets skuld till Handels- och Sjöfarts-fonden egde rum, en häremot svarande andel af den till Stade-tuilens aflösning erforderliga summa må kunna af Handels- och Sjöfarts-fondens tillgångar bestridas, och det på Riksgäldskontoret anvisade förslags-anslaget i följd deraf med ett lika belopp förminskas, samt att Kongl. Maj:t täcktes, så fort ske kan, härom i nåder lemna Rikets Ständer behörig underrättelse, på det Rikets Ständer må komma i tillfälle att fatta de ytterligare beslut, som deraf tilläfventyrs kunna påkallas.
STOCKHOLM, typografiska föreningens boktryckeri, 1803. Stats-Utskottets Utlåtande M 29. 1 N:o 29.
Ank. till Exp.-Utsk. den 12 Jan. 1863, kl. 12 midd.
Utlåtande, angående rigtningen af södra stambanan, samt anvisandet af en förskottssumma utaf
Två millioner Riksdaler lill arbetenas forlskyndande å densamma, under år 4863. (B. A.) Uti Kong!.
Majlis till Rikets Ständer den 25 sistlidne November, angående Statens jernvägsbyggnader aflåtna nådiga Proposition (införd under Jtä 47 i 1 Sami. af Bihanget till Riks-Ståndens Protokoll), har Kongl. Majit, vid öfvervägande af frågan om de jernvägsanläggningar, hvilka för nästkommande statsregleringsperiod borde hos Rikets Ständer föreslås till erhållande af anslag, ansett sig, i öfverensstämmelse med Dess redan vid sistförflutna riksdag yttrade och af Rikets Ständer jemväl delade åsigt, om angelägenheten deraf, att arbetena å södra stambanan företrädesvis fort skyndades, i främsta rummet böra äska erforderliga medel för denna stambanas fulländande, på det att, sedan vestra stambanan numera blifvit fullbordad och till hela sin längd för trafiken öppnad, hufvudstaden och mellersta delen af landet måtte så skyndsamt sorn möjligt komma i direkt jernvägsförbindelse äfven med rikets södra orter och banans slutpunkt, Malmö.
I sådant afseende har Kongl. Majit erinrat huruledes, sedan Rikets sednast församlade Ständer, i enlighet med Kongl. Majits förslag, beslutat, det ifrågavarande stambana skulle i dess fortsättning ledas från sjön Stråken genom Jönköping öfver Tenhult till trakten af Nässjö och derifrån vidare förbi och i närheten af sjön Salen till Finjasjön, Rikets Ständer, på sätt deras underdåniga skrifvelse af den 6 Juni 1860 innehåller, anvisat de för dessa arbeten Bih. till R.
A Sami. 1 Afd. 12 Haft. 1 2 Stats-Utskottets Utlåtande M 29. intill 1863 års slut af Kongl. Maj:t begärda särskilda summor af tillsammans 7,440,632 R:dr, att användas: till banans fortsättning från Finjasjön, förbi och i närheten af sjön Salen, åt Nässjö och vidare öfver Tenhult till Jönköping 6,000,000 R:dr, och till jernvägsarbetena mellan Falköping och Jönköping . . . 1,440,632 » eller tillhopa 7,440,632 R:dr.
Arbetena å omförmälda stambana, hvars hela längd, enligt den sålunda antagna sträckningen, komme att blifva 35,76 mil, hade sedermera så fortgått, att banan från Malmö kunnat öppnas ända till Elmhult inom Kronobergs län, 12,6 mil från nämnda stad; och kunde det motses, att sträckan mellan Elmhult och stationen Liatorp, 1,4 mil, blefve för allmänna trafiken tillgänglig före 1862 års slut*).
Från banans norra ändpunkt vid Falköping hade arbetena å den 3^ mil långa sträckan till Mullsjö station nått sin fullbordan, så att denna del af banan kunnat samtidigt med vestra stambanan för allmänna trafiken öppnas.
Enär medel till fullbordande af linien mellan Mullsjö och Jönköping ännu icke blifvit anvisade, hade deremot denna linie endast delvis kunnat bearbetas.
Majit år 1858 i nåder förordnade Jernvägs-undersöknings kommitlées beräkningar, skulle kostnaderna för södra stambanans anläggning i den af Kommittéen föreslagna och af Rikets Ständer sedermera antagna ofvanberörda sträckningen komma att utgöra: frän Finjasjön till Nässjö, 18 mil R:dr 11,526,41 1: — » Nässjö till Tenhult, 2,14 mil » 1,479,120: — » Tenhult till Jönköping, 1,50 mil » 1,324,000: — » Jönköping till Stråken, 3,26 mil » 2,532,520: — samt fullbordandet af linien från Stråken till Falköping . . » 826,000: — Summa R:dr 17,688,051: — och om härifrån afräknades ofvanberörda, af Rikets sednast församlade
Ständer anvisade 7,440,632 R:dr, skulle af hela den beräknade kostnaden vid 1863 års slut återstå 10,247,419!
R:dr, eller i rundt tal 10,250,000 R:dr, hvilken summa Kongl. Majit nu äskat må för fortsättande och fullbordande af berörda stambana i den vid sistförflutna riksdag beslutade sträckning varda anvisade att utgå utaf den summa af 26,315 000 Ibdr, som Kongl. Majit, enligt särskild nådig
Proposition om anskaffande af medel till jernvägsbyggnader (införd under 46 i 1:sta Sami. af Rih. till Ris St. Prot.), pröfvat böra, jemte blifvande räntevinst på statslåne-fonden, afses för Statens jernvägsbyggnader till slutet af nästkommande statsregleringsperiod.
Som likväl — sedan de för vestra stambanans fullbordande af Statsverket under år 1862 förskjutna medel blifvit af 1863 års anslag ersatta, samt ett under *)
Denna del af södra stambanan öppnades den 1 December 1862.
Stats-Utskottets Utlåtande M 29. 3 sistlidet år anskaffadt större parti materiel m. m. likaledes blifvit af innevarande års anslag betaldt — återstoden af de på Riksgälds-kontoret till Statens jernvägsbyggnader anvisade medel komme att utgöra endast omkring i,900,000 R:dr, har Kongl. Maj:t, under åberopande af hvad i Dess nyssnämnda nådiga Proposition om anskaffande af medel till jernvägsbyggnader finnes omförmäldt, rörande möjligheten att, utan behof af särskild upplåning, för 1863 bereda tillökning i byggnadsfonden, i nåder föreslagit att, då södra stambanans fullbordande borde, så vidt möjligt, fortskyndas, samt detta måls ernående torde kunna emotses under loppet af år 1865, derest erforderliga medel för arbetets kraftiga bedrifvande under år 1863 blefve att tillgå, Rikets Ständer måtte för arbetenas fortsättande å nämnda stambana under innevarande år af ofvanupptagna summa, 26,315,000 R:dr, anvisa 3,815,000 Riksdaler.
Förutom de nu anförda skälen för beviljande af tillökning i de för arbetenas bedrifvande under innevarande år af Rikets sednast församlade Ständer anvisade tillgångar, har Kongl. Maj:t, uti Dess om anskaffande af medel till jernvägsbyggnaderna aflåtna nyss åberopade nådiga Proposition, erinrat derom, att det icke kurde vara för enligt med klok hushållning, om arbetet på Statens jernvägsanläggningar skulle under ett år betydligt inskränkas och sedermera under de påföljande än ytterligare utvidgas, samt att ett dylikt förfarande dessutom tilläfventyrs kunde komma att menligt inverka på arbetslöner och arbetstillgång, åtminstone inom de orter, der jern vägsarbetena påginge.
Då Stats-Utskottet anser af vigt, att Rikets Ständers beslut, i fråga om det af Kongl. Maj:t sålunda äskade anslag till bestridande af kostnaderna för innevarande års arbeten å södra stambanan så fort ske kan varder fattadt, har Utskottet desto heldre ansett sig böra afgifva särskildt utlåtande öfver denna del af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, som Utskottet, med afseende å Rikets Ständers vid sistförflutne riksdag fattade beslut och yttrade åsigter, hyser den föreställning, att erforderliga medel till banans fullbordande framdeles under riksdagens lopp kommer att af Rikets nu församlade Ständer anvisas.
Men då Utskottet sålunda till behandling företager denna del af Kongl. Maj:ts Proposition, tillhör det ock Utskottet att i sammanhang dermed redogöra för samt afgifva utlåtande öfver de särskilda framställningar, som, dels enligt hvad Kongl. Maj:ts nådiga Proposition gifver vid handen, dels uti de till Utskottet remitterade motioner, blifvit gjorda, såväl i fråga om södra stambanans blifvande rigtmng från trakten af sjön Salen till Falköping, som rörande andra med förevarande ämne gemenskap egande frågor.
Beträffande härvid först södra stambanans rigtning, så har Kongl. Majit i den nådiga Propositionen omförmält, hurusom ett större antal petitioner från jordegare och andre innevånare i Östergötlands och Calmar län till Kongl. Majit inkommit, uti hvilka petitioner sökanderne framställt de flerahanda fördelar som, enligt deras förmenande, ej mindre för landet i allmänhet medelst en kortare kommunikation mellan Stockholm och södra Sverige, än ock särskildt för de sydöstra delarne af riket, 4 Stats-Utshottets Utlåtande JM 29. skulle uppkomma derigenom, att den föreslagna stambanan genom Östergötland utlades öster om sjön Sommen, i stället för vester om nämnde sjö, enligt Jernvägs-kommittéens förslag; och hade, enär en sådan förändring i förslaget om östra stambanans sträckning skulle hafva till följd, att äfven södra stambanan från sjön Salen borde erhålla ett mera östligt läge och sålunda icke utläggas i rigtning åt Nässjö, utan framdragas öfver trakten invid Eksjö mot sydöstra hörnet af sjön Sommen, Kongl. Maj:t, i enlighet med förbemälde petitionärers derom framställda begäran, åt Chefen för Statens jernvägsbyggnader uppdragit att, till frågans fullständiga utredande, låta på deras bekostnad verkställa undersökningar om möjligheten att, utan allt för stora svårigheter med hänseende till terrängens beskaffenhet, öster om sjön Sommen anlägga en jernväg i kortaste sträckning från sjön Salen till staden Linköping.