Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Aftappningar af mossar och kärr hafva i sednare tider nog betydligt blifvit verkställde, hvilket troligen bidragit till de förr så skadliga frostnätternas aftagande, och hvarigenom stora sträckor jord, förr frambringande ej annat än Sqvattram, Ljung och dylikt, nu äro förvandlade till bördiga sädesfält och ängar. 2:o Invånarne.
Folkmängden utgör 64,078 mantalsskrifne personer nemligen 30,761 af män och 33,717 af qvinnokönet, och skattfrie 23,872 män och 25,180 qvinnor eiler tillhopa 49,052 personer; doch anmärkes att bland mantalsskrifne äro upptagne dels arbetare af Eskilstuna Fristads innevånare, som njuta skattfrihet på grund af fristads-privilegierna, och dels gemenskapen af i Länet förlagde regementen.
Folknummern, som då sista berättelsen afgafs utgjorde 107,257 personer, bar således ökats med 5,873 personer, ehuru den här i Länet år 1834 gängse Cholefa-artade rödsot bortryckte mycket folk.
Genom Folkskolor, der barnen bibragts nödig Christendomskunskap och lärt skrifva, genom af handel, körslor och dylikt åstadkommet umgänge med främmande, har folket erhållit en viss upplysning, särdeles i 6 «de orter sorn gränsa till städerna.
Om likväl man måste beklaga alt ökad upplysning åtföljts af minskad sedlighet, torde dock den närniaste och tillen ej ringa del primitiva orsaken böra igenfinnas uti ett tilltagande fylleri,underlä ttadt af ymnig tillgång på bränvin.
Folket, lättstyrd t och undergifvel lagarne, skall genom denna last förlora ej mindre ofvannämnde goda egenskaper, utan äfven liflighet och kraft till både kropp och själ samt både helsa oell egendom.
Fattigdom och ej obetydliga onera bidraga äfven att hålla folket på en lägre ståndpunkt.
Hos skatte-allmogen och de frälsebönder, hvilkas onera med billighet bestämmas , är välmågan mera jemn , men hos andra finnas behofven temmeligen tryckande.
Lättheten att på Härads-allmänningar få upptaga odlingar, har varit, och det hos flere possessionater vidtagna sätt alt lagga flere gårdar under ett bruk med samma folk, hvarigenom så kallade skatteijenster uppkomma, är i hög grad verkande till fattigdomens ökande.
I begge dessa fall ingas äktenskap, dervid på antingen den knappt för en tillräckliga afkasiningen af odlingen, eller ock den lön och stat som ensamt för mannen och fadren är beräknad, ej allenast han, utan ock hustru oell barn skola lefva.
Dessa förhållanden, som kanske jemväl torde ådagalägga följderne af en utsträckt Hemmans-klyfning, sätta den arbetande klassen i en belägenhet, hvilken förorsakar håglöshet och mindre ordentligt lefnadssätt, och äro de i första liand verkande orsaker till ett ondt, sorn ökas genom af dem väckt begifvande på omättligt förtärande af starka drycker.
Konst- och Näringsjlit.
I städerna äro dessa i tilltagande och bereda jemn utkomst för dem som icke låta ett uppnådt välstånd förleda sig till lättja och uts vä lii in gar, hvilket ty värr ej sällan inträffar.
På landet deremot stanna de egentligast vid tillredande af den Biest nödvändiga åkerbruks-redskapen och de oumbärligaste väfnader, samt att sköta jorden, i hvilket sednare Lancltmannen i skicklighet tilltager; dock tillverkas väfnader i vissa orter till afsalu. 3;o Näringar' Jordbruket.
Det mest allmänna sättet för jordens brukande består i halfva åkerns besående vexelvis, medan den andra hälften hvilar och derunder trädas.
Undantag häruti gifvas visserligen, ty det så kallade cirkulations-bruket nyttjas endast af några possessionater, men så länge Allmogen hvarkep insett huru stort behof vet är att väl bereda och göda jorden förrän den igenlägges, eller äger tillgång på gödselämnen, kan detta brukningssätt icke blifva allmänt.
Uteblifvandet af cirkulationsbruk och Allmogens mindre omtanka för odlandet af foderväxter skall ock alltid göra otillräcklig tillgång på gödnings - 7 ämnen, särdeles då icke vegetabilier dertill användas, eller omtankan sträckt sig till jordblandningar och dylikt.
De vanliga sädesslagen äro Hvete, Råg,, Korn, 1 laira, Ärter, Bönor och Blandsäd, samt af rotfrukter Rofvor oell Potates, Sädesslagen i denna proportion att på jord för utsäde af 10 å 12 tunnor, det vanliga som på ett mantal sås, omkring en tunna Hvete, 6 tunnor Råg, 2 tunnor Korn, -£ tunna Ärter, 1 ~ tunna Blandsäd och Bönor och 1 tunna Hafra; deraf man efter 12 tunnors utsäde torde kunna beräkna, till exempel: 1 Tunna Hvete å 12:te kornet med afdrag af utsädet . . .11 T:r G Tunnor Råg å 8:de kornet dito 42 „ 2 Tunnor Korn 7:de dito dito . 12 „ 2 Tunnor Ärter å 8:de dito dito 3 „ 16 1^ Tunna Blandsäd och Bönor å 7:de kornet dito .... 9 „ 1 Tunna Hafre å 6:te kornet dito 5 „
Summa 82 T:rl6kp.
Potates, som allmännast planteras i dertill anslagne Täppor eller å Nyodlingar eller å trädesåkrar, så alt dertill intet användes af den till säds frambringande för året ämnade jord, odlas till den myckenhet att den utgör ett ganska väsendtligt bidrag till föda för både menniskor och kreatur, användes ej så obetydligt till br än vinsbränning och försäljes till flere hundrade tunnor.
Lin och Hampa sås väl, men afkastuingen på långt när icke motsvarande behofvet.
Humla, hvartill tjenlig jordmån i allmänhet icke finnes, odlas äfven, men afkastningen torde på långt när icke fylla behofvet.
Ifrån Östra och Vestra Wingåkers Socknar sker likväl försäljning deraf ej så obetydligt.
Utom vid Säterierne är försälj nig' af trädgårdsvaror högst obetydlig.
Att sädesproduktionen är i tilltagande visar sig deraf, att, sedan sist afgifne femårs-berättelse, förökning ägt rum af utsädet öfver 600 Tunnor och af afkastningen öfver 14,000 Tunnor; i medelmåttiga år motsvarar afkastuingen fullt behofvet samt lemnar något deröfver, sä att, oaktadt ej obetydlig bränvinsbränning, afsättning hos andra orter likväl kan ske.
Vid ymnigare skördar a iyttras således mera, hufvudsakligast Hvete och Råg, dels omalet och dels, serdeles hvad hvete angår, förmålet till mjöl.
Odlingar och förbättrade brukningssätt äro härtill orsaken.
Höstsäden i synnerhet
Rågen är den som mest nyttjas, hvaremot bruket af Korn och Hafra mycket aftagit, säkert derföre att i sednare tider detta) säde felslagit.
För jordens ändamålsenliga tillbrukning hafva i sednare tider stångjerns vältar med mycken fördel brukats, och medelst tröskverk och) kastinachiner bespares mycken tid och arbete. 8 Boskapsskötsel.
Hos Possessionaterne råder visst ett hugnande bemödande att förbättra ängsmarken och uppbringa foderafkastningen, serdeles medelst af torka mossbelupna eller skadade ängars upplöjning eller plöjning af urtappade mossar och kärr, markens besående derefter med bafra intill dess tufvorne ruttnat, då jorden tillräckligt godés, och besås med råg och gräsfrö, hvarefter, och sedan rågen blifvit skördad, hö i ymnighet erhålles i 6 till 10 år allt efter markens godhet, då plöjning och enahanda behandling å nyo vidtager, hvarigenom tillfälle gifves att framföda nödigt antal kreatur, men deremot ser man hos allmogen föga håg för ängsförbättring.
Någon gång händer väl att allmogen plöjer eller i öfrigt upptager en af torka eller mossa skadad mark och besår elen med bafra i några år, men i allmänhet igenlägges den derefter, ej med gräsfrö efter gödning, utan öfverlemnas åt sig sjelf att i sådant skick frambringa gräs, naturligtvis ej mera än förut.
Fodertillgången är sålunda knapp hos allmogen, utom vid bättre årsväxter, då halm ej saknas, men med blott halm till foder kan ladugården ej serdeles förbättras.
Således kan antagas att hos Possessionater foder tillgången motsvarar den öppna jorden; men allmogen, om än öfvertygad om nyttan deraf, tycks ännu icke hafva insett nödvändigheten.
Nekas bör dock icke att hos allmogen fodertillgången minskas genom lång transport af skogseffekter och foror, dels för egen räkning och dels i följd af åliggandet för dem som äro herregårdsbönder, samt dels genom gäst-, gifveriskjutsnings skyldigheten.
Ilos större delen Possessionater stallas oxar, sorn uppköpas från andra orter i synnerhet Småland, men äfven Östergöthland och Nerike, samt säljas hufvudsakligen till Stockholm.
Kreatursracerne äro små men ej dåliga; genom Landtbeskällare som årligen komma tili Länet från Strömsholm, hafva liästarne blifvit större till växten; dock har man trott sig finna att den derigenom uppkomna race är svagare än den vanliga så kallade bondracen; men om än sig så skulle förhålla torde man dock kunna antaga, att när den till storlek förbättrade race hunnit vänja sig vid knappare bete, sämre fodertillgång, starkare ansträngning och tyngre körslor, skall den blifva vida bättre än den fordna.
Boskapsskötseln har och något förbättrats; men att förbättringen skall gå långsamt är klart deraf att med mindre godt bete om sommaren och knapp foder tillgång den öfriga delen af året kreaturen måste födas inne mera än halfva tiden.
På större gårdar äro kreaturen bättre; och sedan sista femårsberättelsen har ökning deri skett af 137
Oxar, 229 Kor och 3,283 Får, ehuru sedan förra femårs-berättelsen minskning skett af Hästar med 23 och af Ung - 9 Ungboskap med 9.
Det vill synas som införskaffandet af finare får, hvilket genom Statens försorg blifvit i betydlig män underlättadt, skall egentligen gagna derigenom att fåren ej genom förblandning urarta.
Med verklig uppoffring hafva vissa Possessionaten- låtit Fårafvel 11 blifva ett väsendtligt föremål för deras uppmärksamhet.
Deu sanna nyttan har ock visat sig uti det större qvantum fin ull, som nu mera afyttras; men bemödanden och uppoffringar häri belönas icke så länge afsättningen fortfar att vara trög till den grad, alt om nu varande förhållande skall fortfara ändamålet med anskaffandet af finulliga får säkert helt och hållet förfelas.
De finulliga fåren äro mindre till växt och kroppsbyggnad och mindre användbara till föda samt gifva mindre ull.
Deras ull är ock mindre tjenlig för allmogens behof och för gröfre kläden, som betydligt konsumeras.
Deremot äro de grofulliga fåren, som ock gifva vida mera ull, lättfödda och mera användbara såsom föda samt således i alla afseenden för allmogen mest tjenlige.
Gagneligast synes således vara att hvarje slag hålles afskiljdt och att ingen annan begagnar finare får än den som eger tillfälle och förmåga att ändamålsenligt begagna dem, samt att den som saknar detta, ej nyttjar andra än de grofva fären, deraf de Engelska torde vara bäst.
Dessa, ehuru betydligen minskade, äro dock lillräcklige för behofven i orten.
Nu mera äro samtlige Härads-Allmänningarne, såsom H«- radernes enskilla tillhörighet, vid Skogsransakningar ställda under en mera ändamålsenlig uppsigt och behandling.
För att bereda bevakarne sådana fördelar, att ett rigtigt uppfyllande af deras pligter med skäl må kunna fordras, är inom hvarje
Härad öfverenskommet om en viss afgift lämpad efter hvad i utsyning erhålles, beredande af fonder som efter stadgade grunder förvaltas och användas.
Och till förekommande af missbruk i afseende å utsyningsbeloppen, skola utsyningssökande först i de Sockenstämmor, som för sådant ändamål utlysas, uppgifva sina behof, sorn der granskas; hvarefter vissa ombud utses, som, på af Domhafvanden utsatt dag, inställa sig för Härads-Rätten, inlemna protokoll öfver hvad i ämnet uti Socknestämman förekommit samt deltaga uti den ytterligare granskningen af utsyningarne för hela Häradet.
De inrättningar som härtill höra äro upptagne i Tabellen.
Bergshand teringen kan ej sägas vara i tilltagande, ty då stångjernsprisen äro låga, men kol- och tackjernsprisen höga, kan arbetsförtjensten icke vara betydlig.
En fördelaktigare konjunktur skall dock göra både malm-tillgångar och anläggningar för orten mera fördelaktiga.
Dessutom är transporten af tackjern från Bergslagen betydligen underlättad både genom sjölägenheter och Femurs-Berat telse för Nyköpings Län. 2 10 dea byteshandel, som med Bergslagen äger rum af tackjern å ena och spanjnål å andra sidan.
Malm afsättes från grufvor i trakten af Östersjön, ej till bruk inom Länet utan tili Småland och Östergöthland, af orsak att den till bruken inom Länet ej kan transporteras sjöledes.
Hvarken bristande tillgång på skog eller på malm hafva i denna handtering verkat ofördelaktigt.
Bruk och öfriga näringar, hvilka icke tillhöra Bergrörelsen.
Hvad landet angår åberopas i afseende på dem tabellen för landet; och beträffande dem i städerna, så förekomma de här längre fram för hvarje stad särskildt.
Då jagten är så obetydlig, att den knappt kan räknas till binäring, samt fisket endast för en del af skärgården kan räknas såsom hufvudnäring; återstå såsom binäringar: fiske för en del skärgårdsboer, samt öfrige Länets invånare, körslor och väfnader.
Snickeri börjar något tilltaga, äfvensom vagnmakeri, fast i vida mindre skala.
För befrämjande af handaslöjder hos barn användes afkastningen af em utaf Commerce-Rådet Welander i lifstiden anslagen fond, hvilken Länets Hushållnings-Sällskap dock hoppas framdeles genom inrättandet af ett Landtbruks-Institut kunna bringa till mera svarande emot sitt ändamål.
Fordom har fråga varit att anlägga kanal emellan Långhalsen och Östersjön, samt förening af förstnämnde sjö och sjöarne Yngarn och Båfven; men samma fråga afstannade sedan afvägningar skett samt kartor och kostnadsförslag blifvit upprättade.
Nu deremot är fråga väckt 0111 båtleds öppnande emellan Mälaren, Båfven, Långhalsen och Yngarn, samt så fortskriden, att innevarande år afvägningar och dermed förenade förberedande åtgärder försiggått.
Denna sker hufvudsakligen med spanmäl och dernäst med fiskvaror.
Stockholm och Bergslagen äro de egentliga afsättnings-orterna, och dernäst Norrköping och Örebro.
Transporten sker från flere orter beqvämt sjöledes.
Någon särskilt anläggning för transportens befordrande, utan ofvannämnde båtled, tyckes behof vet icke påkalla, och är dessutom icke med lokalen förenlig.
De årliga marknaderna äro: två i Nyköping, Strängnäs och Åsers by samt en i hvardera de öfriga städerna och köpingen Malmköping. 4:o Politisk Författning.
Sedan 1833 hafva tillkommit:
Nyhemman
J mantal och 3 par qvarnstenar samt 5 odlingar på allmänningen blifvit skattJagde.
Hemmansklyfning har väl något varit i fråga, men följderna deraf hafva löga visat sig.
Det tyckes dock kunna antagas att ju mera hemmansklyfning il skor, dess mera komma skolarne att anlitas i afseende a både byggnad, stängsel och vedbrand, och hvad värre är, dess mera blir fattigförsörjningen betungande, ty sedan åboerna å de klyfna hemmanen ingått äktenskap och allat barn, som ej å hemiqansdelen kunna underhållas, inträffa fattigdomens vanliga följder, håglöshet och älven lättja och liderlighet, derigenom kommunerne nödgas underhålla både föräldrar och barn.
Sjelfägande jordbrukare kunna anses förhålla sig till arrendatorer eller brukare af andras jord såsom feni förhåller sig till fyra.
Posthemman och Gästgifvaregårdar äro: de förra 29 och de sednare 46, af hvilka sistnämnde 6 äro jemväl Postförare.
Laga skiften hafva med båtnad för Länet fortgått.
Det enda verk i Länet som, utom hvad allmänt stadgadt är, äger rätt till uppdämning, är Åkers krutbruk; mea uppdämningen, sorn påstår ganska korta tider, är ej af sådan betydenhet att den skadar angränsande eller hindrar odlingar.
Endast två uppdämningar hafva öfverklagats, deraf den ena af första domstolen förklarats olaglig och den andra, sedan strömrensning skett, ännu icke kommit under domarens pröfning.
Så vida man dervid fäster betydelsen af alla de allmänna onera som åtfölja jorden, så kan ej nekas att de äro tryckande, emedan, med beräkning att tre tunnor potates motsvara en tunna spanmål, per medium uppgå till ett sammanlagdt penningevärde af 1 R:dr 32 sk. på hvarje tunna spanmål som jorden frambringar, utan afdrag af brukningskostnad; men menar man dermed intet annat än hvad sjelfva uttrycket tyckes närmare antyda, afgifter till Kongl. Maj:t och Kronan, så stanna de vid ett värde af 40 skil lingar.
De ständiga Räntornas utgörande in natura tyckes visserligen å ena sidan belasta jordbrukaren, då längre transporter kunna dermed vara förenade; men å andra sidan betraktade finnas de vid bristande afsättning eller vanpris å produkterne tillskynda Landtmannen den förmån att ej vara iförlägenhet för penningars anskaffande, hvilket mången gäng vida öfverväger forselbesväret.
Då emellertid något lindrigare sätt för deras utgörande ej finnes för närvarande, lärer det vara öfverflödigt granska svårigheten deraf.
Likväl synes att Räntors utgörande i lii) torde motverka den egoförbättring och den afkastning, som med tillräcklig fodertillgång bör vara förenad.
Skjuts, väghållning och inqvartering äro de mest tryckande onera; och af allt detta kan dock intet i olägenhet jemnföras med skjutsen.
Den lemnar val någon kontant inkomst, men betar Landtmannen dragare och folk äfven under den mest brådskande tid,beröfvar hemmanet spillning efter det bästa fodret, som vid skjutsningen måste medtagas, och, under vistandet vid Gästgifvaregårdar, genom sysslolöshet och tillfällen påskyndar sedeförderfvet utan undantag för 12 hvad ålder som helst.
Väghållningen är en börda som icke kan lättas.
Så vida vid de årliga markegångssättningarne för trouppers inqvartering bestämdes ersättning åt inqvarteringsgifvarne, som någorlunda motsvarade kostnaderne, eller ock Kongl. Maj:t och Kronan lemnade dessa sednare i ersättning detsamma som under möten betalas för proviantering, så blef inqvarteringen mindre tryckande än hvad den varit.
En Korreklions-Inrättning egentligen för qvinnor och barn finnes i Länet.
Under Länets Kongl. Hushållnings
Sällskaps disposition finnes, såsom förut är nämnt, en fond, kallad Welanderska fonden, för Sföjders uppmuntrande hos allmogen.
Utom Läns Lazarettet i Nyköping och ett enskildt Lazarett i Eskilstuna, finnes en helsövårdsanstallt i Daga Härad, med särskildt lönad Läkare och Veterinär-Läkare; hvarförutan för elfva Socknar i Oppunda och Willåttinge härader finnes en tillförordnad Provincial-Läkare utom de två ordinarie, nemligen en med station i Eskilstuna och en med station i Nyköping.
I Länet finnes dessutom två Veterinär-Läkare en med station i Nyköping och en med station i Eskilstuna, hvilka båda aflönas med det på Stat anslagna belopp till 25
R:dr för hvardera, men för hvars skenbarliga otillräcklighet de egentligen aflönas genom enskilda bidrag.
Nyttan af dessa Läkares antagande har på det fördelaktigaste sätt visat sig.
De fattige försörjas genom sammanskott i både födoämnen och kontanta penningar, de mest usla i dertill inrättade så kallade fattighus. 5:o Städer.
Belägen vid en vik af Östersjön, med Stapelfrihet, har fordom idkat betydlig både ut- och inrikes handel, men eger nu mera endast inrikes handel och sjöfart, till det mesta bestående af utminutering af hvad som från närbelägna hamnar hemtas, äfvensom hvad från landet och skärgården hemtas.
I Staden finnes en Lärdoms-Skola och två Folkskolor, en för gossar och en för flickor, hvilka sednare undervisas icke blott i läsa utan äf-? ven vanliga qvinnogöromål.
Dessutom dels ett Mässingsbruk med trädhytta; mässingsslageri, ljusstaksfabrik och knappnålsfabrik, och hvarmed nu blifvit förenad en mechanisk verkstad, ganska betydlig och i ej ringa tilltagande, i synnerhet som med samma Faktori är förenadt det i Staden befintliga Skeppsvarf, och dels tre klädesfabriker.
Dessa inrättningar och handel utgöra Stadens hufvudnäringar, ehuru handtverkeriema utgöra ej så liten del af Stadens näringar.
Tillförseln af landets öfverflödsprodukter och hvad skärgården allåter, är temeligen betydlig. 13 Deraf uppköpa ej mindre konsumenterne sjelfva, utan ock de handlande, som sedermera dels försälja i orten och dels afyttra åt andra ställen.
Fabrikstill verkningarne afsättas på olika, till och med de mest aflägsna, inrikes orter.
Stadens jord, med undantag af den öppna som finnes inom staketet, å hvilken i synnerhet trädgårdsväxter samt tobak frambringas, användes för olika säden sorn landets.
Sjukvården besörjes af en Läkare, som Staden antager och lönar och vanligen är Läkare vid Lazarettet och Hospitalet, hvarförutan tillgång finnes på andra i Staden boende Läkare.
Fattigförsörjningen sker efter ett af Kongl. Majit faststäldt Reglemente, medelst en af invånarne vald
Direktion, hvilken ej allenast månadtligen utdelar allmosorna, utan äfven uti ett särskildt uppfördt fattighus, hvarest de mest behöfvande äro intagne, tilldelar dem helt underhåll eller mindre, allt efter de klasser, hvari de äro indelte.
Staden, som är säte för Länets Höfding och i hvars grannskap är beläget det fordna Nyköpings Slolt, i hvars ruiner Länshäktet är inrättadt, eger ej ringa inflytande på Länets näringar, och kommer troligen att göra det ännu mera, då den här inrättade
Mechaniska verkstad betydligen ökar både folkmängd och konsumtion.
Belägen vid Östersjön har denna Stad till hufvudnäring Strömmingsfisket, som rätt betydligt idkas på fem särskildta i hafvet belägira skär, der iiskesidkarne uppehålla sig från vårens början till sent på hösten, och för hvilken rättighet en viss afgift erlägges till skärens egare.
Den insaltade strömmingen afsättes midsommars tiden i Städerna omkring Mälaren och om -r -1 — ^ hösten i Nyköping och Norrköping, allt med fiskes-idkarnes egna båtar, med hvilka dessa personers spanmålsbehof i återfarten hemföras.
Stadens handel, i en enda persons hand, består uti att förse Skärgården med lin, hampa, salt, victualier och något specerier.
Konstfliten hos fiskes-i dkar ne, medelst förfärdigande af ali den redskap de behöfva, ej obetydlig.
Stadens jord användes endast till vanliga sädesslag.
Barnaundervisningen sker af Stadens Komminister uti en pedagogi.
Skolhuset underhålles på Stadens bekostnad.
Fattigförsörjningen sker medelst sammanskott och de mest uslas intagande i fattighus.
Fattiga barn klädas på fattigkassans bekostnad och födas tourvis i husen.
Maria?/red.
Belägen vid Mälaren har föga rörelse för både handel och handtverkerier, hvaremot jordbruket är hufvudnäringen.
En i Staden varande chemisk fabrik fortfar.
Stadens jord användes tili säd, potates, lin och något jordfrukter.
För Barnundervisningen är inrättad en skola, hvars Lära - 14 re, Komministern,i Staden, eger sig särskild lön af kronotionde!! anslagen.
.Fattigförsörjningen sker genom sammanskott.
Handel och liandtverkerier äro ej betydliga.
Jordbruket och inkomsten af Gymnasii oell Skol-ungdomen är hufYudnäringen.
Uti Staden är sätet för Biskopen i Strengnäs Stift samt tinnes Gymnasium, Trivial-Skola och Lankasterskola.
Staden eger en Läkare, som Staden antager och lönar.
Fattigförsörjningen bestrides'af en Kommitté, som förser de arbetsföre hjonen med arbete samt de orkiöse med underhåll.
Ligger vid den så kallade Hyndevadsån, som flyter från Hjelmaren, |anil från denne senare.
Den i Staden, på Statens bekostnad inrattade och underhållna manufakturinrättning, utgör Stadens hufvudnäring, förorsakar ymnig tillförsel och, mera lin någon annan af Länets öfrige Städer, fördelaktig afsättning af Landets produkter, som ock ymnigt införas; hvarföre ock denna Stad, der folkmängd och välmåga äro i tilltagande, för landsorten bar nyttigt inflytande.
Med berörde manufaktur inrättnings tillverkningar drifves den bufvudsakligaste handeln, som dessutom sträcker sig till spanin ål, victualier och kram varor, och således utgör en viss byteshandel.
Manufakturrörelsen, gynnad af de för densamma utfärdade privilegier, bar i afseende på verkens gång stor förmån af den genom Staden löpande å; men erfar deremot svårighet deraf, att Staden är belägen så långt från Mälaren, då både rudimaterier och det tillverkade samt andra nödvändighetsvaror, sorn landsorten ej alstrar, måste landvägen transporteras dels från Thorshälla, belägen | mil, och dels från Sundbyholm, beläget 1 mil från Eskilstuna.
I staden är stationerad ProvincialLäkaren för ena hälften af Länet, samt en Läkare, som staden lönar, och finnes ett genom sammanskott bildadt Lazarett, som betjenar jemväl kringliggande landsort samt utgör Kurhus för en del af Länet.
Der är jemväl inrättad en skola med tre Lärare, af hvilka en uti särskild klass undervisar efter Lankaster-melhod och de två andra alternera att uti två klasser undervisa uti åtskilliga läroämnen.
De fattige underhållas genom sammanskott.
Thorshälla, belägen vid Mälaren.
Handeln sträcker sig mest till viktualier och är likasom slöjderne i förfall.