Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 9 Dec. 1844 Preste-Ståndet den 11 — — Borgare-Ståndet den 11 — Bonde-Ståndet den 11 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående afskrifning af Majoren C. Wenus’ skuld till fordna Spinn- och Corrections-Inrättningen i Stockholm.
(Stats-Utsk:s Utlåtande, N:o 55). S. A. K.
Hos Rikets Ständer har fråga blifvit väckt derom, att f. d. Inspectoren vid det fordna Spinn- och Corrections-huset i Stockholm, Majoren C.
Wenus måtte beviljas eftergift af räntan å den skuld, hvaruti han vid sin afgång från berörde Inspectors-befattning hos Spinnhus-Directionen häftade, i hvithet afseende jemväl är vordet upplyst, att
Directionens omför mälda fordran, hvilken öfvertagits af Styrelsen öfver Fängelser och Arbetsinrättningar i Riket, från början utgjort 4,236 R:dr 45 sk. b:co, hvarå successive blifvit afbetaldt i capital 3,108 R;dr 44 sk. 11 r;st, och i ränta 1,433 R:dr 22 sk, 4 rtst, eller tillhopa 4,542 R;dr 19 sk. 3 rist, så att Majorens återstående skuld vid sistlidne September månads slut utgjorde:
Capital 1,128 R;dr 1 r;st, interesse 613 R;dr 4 sk. 10 r:st samt, på grund af serskild ansvarighet, 25 R:dr 5 sk. 3 rist, eller tillsammans 1,766
R;dr 10 sk. 2 rist; osh som de af gäldenären sålunda verkställda capital- och ränte-afbetalningar, sammanräknade, öfverstiga skuldens ursprungliga belopp, så att Exp etli'iöns-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse, N.o 4^- 73 ali rlen gäld, hvarför Majoren Wenus ännu häftar, i sjelfva verket kan betraktas såsom motsvarande en del al' de å skulden upplupna räntor, hafva Rikets Ständer, vid sådant förhållande och med fästadt afseende å gäldenärens af vederbörande vitsordade förtjenstfulla utöfning af sin ifrågavarande under mera än tolf års tid innehafda Inspectors-befattning, äfvensom å de fördelar, hvilka i följd deraf genom arbetsflitens befrämjande och inkomsternas förökande blifvit CorrecLions-Inrättningen tillskyndade, funnit skäligt tillåta, att Styrelsens öfver Fängelser och Arbets-Inrättningar hos Majoren Wenus egande fordran må, så till capital som upplupen och löpande ränta, varda i räkenskaperne afskrifveu; med anmälan hvarom Rikets Ständer få hos E. K. M. i underdånighet anhålla om Nådig befallning lill nämnde Styrelse alt låta omförmälda afskrifning till verkställighet befordra.
Rikets Ständer framhärda &c. Slockholm den 11 December 1844.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 9 Dec. 1844.
Preste-Ståndet den 1 1 — — Borgare-Slåndet den 11 — — Bonde-Ståndet den 11 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående ersättning till Elfkarleby Gästgifveri hemman i Upsala Län, för förlorad mark, i följd af en väg-anläggning.
(Stats-Utsk:s Utl;de, N:o 56.) S. A. K. Sedan E. K.
M;s och Rikets Kammar-Collegium, genom Utslag af den 19 Augusti 1836, föreskrifvit, det en ny färjeväg skulle å vestra sidan af
Dal-elfven från stranden upp till landsvägen anläggas, hvilken färjeväg komme att gå öfver den till Elfkarleby gästgifverihemman N:o 7 i Westanå by inom Upsala Län börande odalåker och äng, samt, med anledning härBih, till R St.
Prot. l844‘ 10 Sami., 1 A/d. 10 Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse, N.-o 45. af, berörde hemmans dåvarande egare, Capitainen C. J. Ncessén, uti en till E. K. M:s Befallningshafvande i Länet ingifven och derefter till KammarCollegium insänd skrift, anhållit att, till vederlag för den mark, som af hemmanets ego-område skulle genom väg-anläggningen gå förlorad, få med samma hemman förena en under Elfkarleby Kungsladugård lydande ängslägenliet, Hingstholmen kallad; så och efter det behörig undersökning, värdering och charte-läggning af berörde mark och ängslägenhet för sig gått samt Kammar-Collegium förevarande ärende hos E. K. M. i underdånighet anmält, har E. K. M., uti en till Rikets Ständers Stats-Utskott under den 2 sistlidne September aflåten och af de till målet hörande handlingar åtföljd Nådig Skrifvelse, med afseende å de i frågan förekomna omständigheter och enär, jemlikt 25 Cap. 1 § Byggninga-Balken, Kronan vore skyldig att gifva fyllnad i jord åt dem, som måste afstå mark till ny allmän väganläggning, föreslagit, det Rikets Ständer måtte för deras del bifalla, att, enär arrendet af Elfkarleby Kungsladugård vid Midfastan år 1850 tilländagår, ett tunnland äng af Hingstholmens område, i dertill enligt upprättad charta och värderingsdnstrument föreslaget läge, må upplåtas åt egaren af ofvannämnde gästgifverihemrnan, till ersättning för de 20 kappland, han måst till ifrågavarande väg-anläggning afstå; i sammanhang hvarmed E. K. M. i Nåder gifvit tillkänna, det K. M:t, under den 25 Februari 1843, i öfverensstämmelse med Kammar-Collegii underdåniga tillstyrkande, förordnat, det en årlig ersättning i penningar, svarande emot värdet af 2i lass hårdvallshö, efter 25 lispund på lasset, skulle från och med år 184U, då den nya färjevägen anlades, af Statsverkets medel egaren af merberörde gästgifverihemrnan tillhandahållas, intilldess han, sedan nuvarande arrendet af Elfkarleby Kungsgård med underlydande lägenheter gått till ända, kunda af det föreslagna området i äng från Hingstholmen komma i besittning, men att K.
M:t deremot ansett den af bemälde hemmansegare jemväl begärda ersättning för kostnaden vid stängsels uppförande å sidorna om vägen icke kunna medgifvas.
Rikets Ständer hafva detta ärende under öfvervägande förehaft, och då vid anställd undersökning utröndt blifvit, att den så kallade Ringstholmen utgör den enda kronolägenhet, hvilken för meddelande af ifrågavarande ersättning lämpligen kan användas, samt, efter hvad det af vederbörande förrättningsmän uppgjorda och af Genei al-Laudlinäteri-Gonto.ret godkända värderings instrument utvisar, den del af Hingstholmen, hvilken lill berörde vederlag blifvit af E. K. M. i Nåder föreslagen, och som i areal utgör ett tunnland med en till 2^ lass hårdvallshö uppskattad årlig afkastning, an - Expcditions-Z) tskotlcts Förslag till tind.
Skrifvelse, N.-o 46. »eils lill värde jemnl motsvara de 20 kappland mark, hvilka genom den nya färjevägens anläggning för Elfkarleby gästgifverihemman gått förlorade; allisa hafva Rikets Ständer funnit skäligt för deras del medgifva, att ett tunnland äng af lägenheten H i Hästholmens område, hvilket tunnland finnes å den af Landtmätaren C. E.
Hägg upprättade och handlingarne hilagda oharta utmärkt med Lin. B., mä, när det angående Elfkarleby Kungsladugård nu gällande arrende-conlract tilländagå!', åt egaren af Elfkarleby gästgifverihemman upplåtas såsom vederlag för den genom oftanämnda väganläggning hemmanet tillskyndade jordförlust.
Hvilket Rikets Ständer få, till svar å Högstberörda Nådiga Skrifvelse, härmed i underdånighet anmäla.
Rikets SLänder framhärda &c. Stockholm den 11 December 1845.
Preste-Ståndet den 11 — — Borgare-Ståndet den 11 — — Bonde-Ståndet den 11 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående upplåtanda till Solna Församling af en Carlbergs Kungsgård tillhö' rande jordrymd.
(Stats-Utsk. Ut!., N:o 57.) S. A. K.
Med anledning af Solna församlings, utaf Guvernörs - Embetet och Canzlern för Krigs-Academien samt E. K.
M:s och Rikets Kammar-Collegium förordade underdåniga ansökning, har E. K. M., uti en till Rikets Ständer den 2 sistlidne Augusti aflåten Nådig Proposition, föreslagit, att utaf den Carlbergs Kungsgård af ålder tillhöriga och Krigs-Academien till begagnande anslagna utmark, hvilken, enligt en af Landtmätaren Ramsten upprättad och den underdåniga ansökningen vidfogad charta, vore belägen 76 Expeditions-Utskottets Förslag, lill und.
Skrifvelse, N.-o -få - emellan Kyrkoherde- och Comminisler-boslällenas egor samt Stockholms stads nya kyrkogård, måtte Lill Solna församlings begagnande för all framtid upplåtas, ej allenast de 1 tunnland 17 kappland sandmylla, som under mera än 100 år varit af församlingen till Klockarebohl och tomt för fattigstuga nyttjad, utan ock derutöfver de för enahanda ändamål och för en ny skolbyggnad behöQiga l tunnland 22-i kappland med gles tallskog på sandbotten beväxt mark, och således tillsammans 3 tunnland 7i. kapland, på chartan utmärkta med N:ris 1, 2, 3 och 4, likväl under förbehåll, att den å marken nu befintliga skog finge för Statens behof vid Carlbergs Slott begagnas.
Och då emot den föreslagna öfverlåtelse!! till Solna församling a'f ifrågavarande, dels sedan längre tid tillbaka af församlingen innehafda och begagnade, dels för ofvan uppgifna angelägna föremål erforderliga jordstycken, någon betänklighet desto mindre synes möta, som, enligt hvad Canzlern vid Krigs-Academien upplyst, dessa jordstycken, såsom beslående af mosslupen och till bele otjenlig skogsmark, icke äro för Carlbergs Kungsgård behöflige, hafva Rikets Ständer godtfunnit för deras del tillåta, att tneranämnde jordrymder, utgörande sammanräknadt 3 tunnland 7i kappland, må till Solna församling för everldelig tid, till användande lor uppgifna ändamål, upplåtas, under det af E. K. M. i Nåder föreslagna vilkor, att den skog, som å berörde jord för närvarande befinnes, får för Statens behof vid Carlbergs slolt begagnas.
M:s i ämnet framställda Nådiga Proposition, Rikets Ständer få i underdånighet anmäla.
Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 11 December 1844.
Expedilions-l)iskottets Förslag t 11 und.
Skrifvelse, N.-o 77 N:o 47.
Uppläst och goilkändt lios Ridd. och Adeln den g Dec. t84f.
Preste-Ståndet den i i — — Borgare-Ståndet den i i — — Bonde-Ståndel den i i — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående nedsättningen af arrende-afgiften för Motala Krono-Fiske och Mjölqvarn.
(Stats-Uisk;s Ull., N:o 59.) S. A. K. Ilos K.
M. liar Nämndemannen Jonas Fredrik Jonsson, hvilken, enligt E. K.. M:s och Rikets Kammar-Collegii den 2 October 1840 utfärdade arrende-contract, falt på arrende under 10 år, räknade från 1841 års början, sig upplåtet Kronans i Motala by, Motala socken och Östergöthlands
Län egande fiske, jemte dertill hörande mjölqvarn, Herreqvarnen kallad, med tre par stenar, mot en årlig afgift af 120 tunnor spanmål, hälften råg och hälften korn, i underdånighet anhållit, att, som, genom ett i Motala ström den 12, 13 och 16 Febr. 1842 inträffadt större isdref och vattuflöde, alla vid ofvannämnde Kronofiske i strömmen uppförda byggnader och for fiskens fångande anbragta inrättningar blifvit helt och hållet bortryckta och förstörda samt dammen till Herreqvarnen likaledes bortförts, så att, jemlikt ett af Kronofogden i orten, efter anställd behörig undersökning, upprättadt värderings-inslrumerit, fiskeverkets och qvarndammens återförsättande i vederböiligt skick komme att medföra en kostnad af 6,796 R;r 8 sk. b:co, efter afdrag af de vid sista syn å fiskverket och qvarndammen befunna bristfälligbeter, E. K. M., med afseende å den svåra belägenhet, Iivari Jonsson sålunda blifvit utan eget förvållande försatt, måtte antingen tillåta afskrifning af 1841 års arrende-afgift, 1,020 R:dr, för att såmedelst bereda arrendatorn tillgång alt anskaffa materialier till verkens återuppförande elle»' ock, emot borgen, bevilja honom anstånd med arrendets erläggande, intill dess E. K, M. komme i tillfälle att härom grundlagseniigt förordna, så vida icke E. K. M., hvilket sökandett helst önskade, skulle linna för godt att låta qvarndammen och fiskverken for Kronans räkning uppföras, i hvilket fall sökanden endast i underdånighet förbehölle sig att. vinna befrielse från arrende-afgiften från och med år 1842, intilldess fiskebyggnaderne och qvarndammen hunnit ändamålsenligt nybyggas och ho - 7S Expeditions-Ulskollcts Fenstag lill und- Skrifvelse, N.o ./fy. norn tillsynas; hvarjemte och för den händelse E. K.
M. skulle anse tjenIigare, att detta byggnadsföretag af arrendatorn ombesörjdes, sökanden underdånigst anhållit, alt varda understödd med ett lån, svarande mot det till skadans hotande uppskattade kostnadsbelopp, att under vissa föreslagna vilkor räntefritt begagnas; hemställande Jonsson slutligen, att E. K. M, måtte, såsom en ytterligare utväg, i Nåder medgifva, att arrende-afgiften linge återföras till det belopp af 80 tunnor spanmål, hälften råg och hälften korn, sorn, enligt contracl, före år 1841 utgått, samt att det med sökanden upprättade conlract finge med sådan afgift fortfara i femton år från den 1 Januari 1841, i hvilket fall han förbunde sig att det förfallna arrendet, beräknadt till nämnde nedsatta belopp, genast och sedermera framgent å bestämda tider erlägga samt att alla lill fiskverket och qvarnen hörande, år 1842 förstörda, byggnader och inrättningar på egen bekostnad uppföra och iståndsätta.
Med anledning häraf och sedan, enligt Nådigt beslut af den 20:de Apiil 1842, all ålgärd för det förfallna Krono-arrendets executiva indrifning blifvit lills vidare inställd, har E. K. M., efter inhemtande af Dess Befallningshafvandes i Östergöthlands
Län samt Kammar-Collegii och SlatsContorels underdåniga utlåtanden i ämnet, uti en till Rikets Sländers Statsutskott den 2 sistlidna September adalen Nådig Skrifvelse, med hänseende lill de i frågan förekommande serskilda förhållanden, till Rikets Ständer öfverlemna', huruvida ifrån 1842 års början och så länge det med Jonsson afslulade arrende-contract om förenämnde fiske och qvarn är gällande, eller till 1850 års slut, Jonsson må. emot skyldighet alt på egen kostnad uppföra och under sin arrendetid underhålla samt vid arrendetidens utgång i laggildt skick aflemna alla för fisket och qvarnen nödiga byggnader och inrättningar, tillgodonjuta nedsättning i nuvarande årliga arrende-afgiften med en tredjedel deraf eller fyratio tunnor spanmål, hälften råg och hälften korn; hvarjemte E. K. M. till Rikets Ständers kännedom meddelat, det E, K. M., intill dess Rikets Stander häröfver sig yttrat, i Nåder medgifvit arrendatorn Jonsson anstånd med utgörandet af oroförmälda tredjedel af arrendet från och med år 1842, emot skyldighet för honom icke allenast alt contracls-vilkoren i öfrigt fullgöra, utan äfven att för det belopp af arrendet, med hvars erläggande anstånd erhållits, ställa antaglig borgen, eller oek anskaffa sina arrende-löftesmäns begifvande lill fortfarande ansvarighet, i händelse Rikets Stunder icke skulle till den sökta eftergiften lemna bifall.
Ständer hafva detta ärende i behörigt öfvervägande tagit; oeh ehuru af det Rikets Ständer jemväl tillhandakomma eontraet, angående ifrå - Expeditions-Vtskotlets Förslag lill tind.
Skrifvehej
N.o 4l - gaslällda arrende, i Rikets Ständers tanka, icke kan härledas något lagligt åliggande för Kronan att åter uppföra och iståndsätta de till ofvannämnde fiske och qvarn hörande, genom valluflöde och isdref förstörda, bjrggnader och inrättningar, eller att genom contant understöd eller lindring i arréndevilkoren bereda arrendatorn utväg att härom sjelf gå i författning; likväl och då emedlertid arrendatorn Jonsson ifrågavarande betydliga förlust tillkommit i följd af olyckshändelser, hvilka det ingalunda berott af honom alt förebygga eller afvärja, hvadan hans härigenom iråkade bekymmersamma belägenhet onekligen är förtjent att behjertas, samt derjemte bordt i betraktande tagas, att, derest arrendatorn, oaktadt han en längre tid varit i saknad af all inkomst utaf fisk et och qvarnen, skulle, i förening med fullgörandet af den honom åliggande skyldigheten ali återförsätta fiskverket och qvarndammen i brukbar!', och ändamålsenligt skick, tillika förpligtas att till oförminskadt belopp utgöra den fastställda arrende-afgiften, sådant kunde föranleda arrendatorns obestånd och såmedelst tillskynda Statsverket vida större förlust, än som motsvarar det bidrag, hvilket för Jonsson skadeslöshållande blifvit begärdt; så hafva Rikets Ständer, som, i enlighet med den uli E, K. M:s Nådiga Skrifvelse uttryckta åsigt, anse berörde af billighet 4 påkallade och med Kronans egen fördel öfverensstämmande skadestånd med minsta tunga för Statsverket kunna Jonsson beredas genom arrende-afgiftens nedsättning lill dess före år 184-1 fasLställda belopp, funnit godt medgifva, alt arrendet för Motala kronofiske och dertill hörande mjölqvarn må för tiden från början af år 1842 till 1850 års utgång, då nu gällande contract löper till ända, af arrendatorn] Jonsson erläggas med åttatio (80) tunnor spanmål, hälften råg och hälften korn, för året, dock mot skyldighet för Jonsson, att på egen bekostnad uppföra och under sin arrendetid underhålla samt vid nämnde tids slut i bggildt skick aflemna alla för fisket och qvarnen erforderliga byggnader och inrättningar; å verkställighet hvaraf vederbörande Embelsmyndigheter torde böra få sig i Nåder ålagdt att hålla noggran tillsyn.
Hvilket, lill sv>r å E. K. M:s Nådiga Skrifvelse i ämnet, Rikets Ständer få härmed i underdånighet anmäla.
Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 11 December 1844. 8o Exped tions-Uhkoltets Förslag till und, Skrifvelse, No 4 N:o 48.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den g Dcc. 1844- Preste-Ståndet den ! i — — Borgare-Ståndet den i i — — Bonde-Ståndet den i i — —•
Rikets Ständers underdåniga, Skrifvelse, angående utsyning af virke å kronoskog inom Skaraborgs
Länj för knekte-stugörs uppbyggande.
(Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Ulskottens Utlåtande, N:o 3.) S. A. K. Sedan E. K. M., uppå Dess och Rikets Kammar-Collegii underdåniga tillstyrkande, genom Nådigt Bref den 26 sisi.
Juni, förklarat
Sig icke kunna fästa Nådigt afseende å Rikets sednast församlade Ständers, uti Skrifvelse den 10 Oclober 1840, gjorda underdåniga anhållan, att, derest, i följd af kronopaikerne, Halle- och Hunnebergs nya reglering, en del Rotehållare i Skaraborgs
Län skulle vara betagna den af detn tillförene åtnjutna rättighet att å dessa kronoparker erhålla utsyning af virke för sina knekte. stugors uppbyggande, en sådan rättighet måtte varda dem till fortfarande begagnande i Nåder tillerkänd; så hafva Rikets Ständer vid innevarande Riksdag, under öfvervägande förehaft framställningar om rättighet för Rostoch Rotehållarne i Barne, Wiste, Åse, Kållands, Kinnefjerdings, Kinne, Skånings, Laske, Wilske, Gudhems, Walle, Kåkinds samt Wartofta och FröKinds Härader af samma Län, alt, för sina knekle-stugors uppbyggande, erhålla utsyning af virke å närmast belägna kronoskog; och ehuru, genom den dervid åstadkomna utredning af frågan, upplyst blifvit, att, på sätt Kammar-Collegium, i afseende å Rust- och Rotehållarne på slättbygden inom Skaraborgs
Län i allmänhet antagit, förenämnde Rust- och Rotehållare icke äro lagligen förpligtade att förse sina soldater med knekte-stugor, utan kunna, på sätt Kongl. Förordningen af den 1 Febr. 1695 förmår, i stället gifva dem årlig hushyra eller husrum i gården, synes det likväl Rikets Ständer vara tydligt, att Rust- och Rotehållarne, under närvarande omständigheter, äro nödsakade att vidkännas förstnämnda, för dem, såsom boende i en på skog fattig trakt, ganska kännbara besvär.
De skulle nemligen icke, utan att bestå honom serskild bostad, kunna anskaffa duglig soldat, och äfven om Expeditions-Vtskottcls Förslag till und.
Skrifvelse, ly.o 49•
3i om sådant kunde låta sig göra, måste det otvifvelaktigt vara förenadt med. stort obehag och många olägenheter för Rust- och Rotehållaren, derest soldaten, som oftast är gift och har barn, och som icke kan för den bestämda huslegal), en och en half daler, förskaffa sig husrum, bodde i Rust- och Rotehållaréns hus samt vore så till sägandes medlem af hans hushåll.
Då sålunda, i anseende till förändrade förhållanden, Rust- och Rothållaren uti ifrågavarande härader numera äro nödsakade alt vidkännas besväret att åt sina soldater uppbygga och underhålla knektestugor, hafva Rikets
Ständer ansett det vara förenligt med billighet, att de bland samma Rust- och Rotehållare, som hafva oundgängligt behof af virke till knekte-stugors uppbyggande och underhållande, må, derest sådant lämpligen kan ske, undfå utsyning å Kronans närbelägna parker.
Rikets Ständer få, i följd häraf, hos E. K. M. i underånighet anhålla, att de Rust- och Rotehållare inom ofvannämnde härader, hvilka styrka sig hafva oundgängligt behof af virke lill knekte-stugors uppbyggande eller underhållande, må, efter derom skedd undersökning, erhålla utsyning dertill å Kronans närbelägna parker eller allmänningar, derest en sådan utsyning anses kunna ske med skogens framtida bestånd.
Stockholm den 11 December 1844, N:o 49.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 18 Dec. l844* Preste-Ståndet den 18 — — Borgare-Ståndet den 18 — — Bonde-Ståndet den 18 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående bestämmande af viss tid, hvarifrån den i Kongl. Förordningen den i3 Juni 1800 bestämda prcescriptionstid för fordringars utsökande räknas må.
(Lag-Utsk. Bet., N:o 32.) S. A. K.
Då någon bestämd föreskrift icke finnes i Lag eller Författningar, anBih. till R.
Prot. 1844■ 10 Sami / A/d. 11 8a Expeditions-Utskottets Försåg tili and.
Skrifvelse> N.o 49. gående den tid, hvarifrån de i Kongl. Förordningen den 13 Juni 1800 utsatta tio år för fordringars utsökande, enskilde emellan, skola räknas, samt dylik bestämmelse destomer är af behofvet påkallad, som, enligt hvad Rikets Ständer hafva sig bekant, skiljaktiga åsigter i förevarande hänseende gjort sig i lagskipningen gällande; alltså och enär bestämdt antal af år ansetts vara en sådan tidslängd, att en derutöfver utsträckt bevisnings-rält, i afseende på fordringar, skulle leda till osäkerhet, samt deraf synes följa, att denna tid bör löpa från den dag, då fordringarne tillkommo, emedan, i annat fall, praescriplionsliden skulle efter de olika förhållandena förändras och ändamålet med pragscriplionen helt och hålet förfelas, hafva Rikets Ständer funnit skäligt, för deras del, besluta utfärdande af en författning, hvarigenom stadgas: att den lid af tio år, som omförmäles i Kongl.
Förordningen den 13 juni 1800, om förkortande af den uti 9 Cap. 12 § Handels-Balken bestämda tid, inom hvilken fordringar emellan enskilde kunna blifva gällande, skall räknas från den dag, då skuldebref eiler annan handling, derå fordran grundad är, utgafs, eller fordringen annorledes tillkom, samt att, der fordran ej lill betalning förfaller så tidigt, att den inom tio år sökas eller kräfvas kan, skall borgenär ändock, inom sagde lids förlopp, gäldenär derom erinra eller sitt fordringsanspråk för Rätta eller hos Konungens Befallningshafvande angifva, så vida han detsamma förvara vill.
Hvilket Rikets Ständerfå hos E. K. M. i underdånighet anmäla.
Rikets Ständer framhärd &c. Stockholm den 18 December 1844 Expeditions-Utskottets Forsing till und.
Skrifvelse, N.-o So. 83 N:o 50.
Uppläst och godkändt bos Ridd. och Adeln den 18 Dec. 1844.
Preste-Slåndet den 18 — — Rorgare-Slåndet den 18 — — Donde-Ståndet den i8 — — Rikets Sländers underdåniga Skrifvelsej angående jörtydligande af de i lag och serskilde författningar innefattade bestämmelser af straffet för inbrottsstöld. (Lag-Utsk:s Bet., N;o 34.) S. A. K. Hos Rikets Ständer har blifvit anmärkt, hurusom Kongl. Brefvet den 1 April 1773, med förklaringen deröfver af den 30 i samma månad, samt Kongl. Brefven den 25 Januari 1782, den 18 Juni 1807 och den 21 Juni 1820, angående andra och tredje gången ilererade inbrotts-slölders bestraffande, blifvit, serdeles i sednare tider, inom lagskipningen uti alla instanser, tillämpade efter olika åsigler, hvilka vid serskilda tillfällen ömsom gjort sig gällande, i så måtto, som en del förmenat, att den skärpning i straffet, dessa författningar, utöfver allmänna lagens stadganden, påbjuda, borde ega rum, då någon dömes för snatteri eller stöld, jemte andra eller tredje gången föröfvadt inbrott, men andre deremot, såsom vilkor för den skärpta bestraffningens ådömande, antagit, att inbrottet hvarje gång skulle hafva skelt i förening med tjufnad, eller, med andra ord, att den brottslige begått inbrottsstöld, hvadan, såsom lämpligt, föreslagits, att de spridda stadgandena i ämnet, så vidt de ansågos böra qvarstå, sammanfördes i en författning, som tydligen angåfve de tillfällen, då deras tillämpning borde ega rum.
Vid pröfning af förevarande ämne hafva Rikets Ständer funnit, det de åberopade Kongl. Brefven afåren 1773, 1782 och 1807 gifva anledning dertill, som skuMe de i förstnämnda 2:ne
Bref bestämda arbetsstraff blott böra ådömas för andra och tredje resorne inbrott, i förening med stöld, och att straff-tillökningen således ej kunde komma i fråga för begånget inbrott, utan att stöld blifvit i sammanhang dermed föröfvad, enär i omförmälda Kongl. Bref endast talas om inbrotls-stöld och ej om inbrott allena'; men då 1734 års lagstiftare, på sätt af 40 Cap.