Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Protocoll hållet inför Harts May.t Konungen i Stats-Rådet, å Stockholms Slott den 13 Febr. 1823.
Närvarande: H. E. Justitiae-Stats-Ministern Herr Grefve Gyllenborg. 339 H. E. Stats-Ministern för Utrikes Ärendertie Herr Grefve von Engeström.
Deras Excellencer, Stats-Bådent Herr Grefve Rosenblad.
Undertecknad Hof-Canzler. X)eras Excellencer, Stats-Råden: Herr Grefve Cederström.
Herr Grefve Skjöldebrand. Stats-Rådet Grefve Löwenhjelm.
Undertecknad Hof-Cantzler uppläste en, på Nådig befallning Uppsatt Skrifvelse till Rikets Ständer, angående rättighet för Kgl. Maj:t att, i de fall 43 §.
Regerings-Formen innehåller, och under Kongl. Majlis resor lill Konungariket Norrige, utnämna Hans Kongl. Höghet KronPrinsen till Ordförande i den då tillförordnade Regering; hvilken Skrifvelse, sådan den vid detta Protocoll finnes bilagd, Kgl. Majit på StatsRådets underdåniga tillstyrkande, täcktes i Nåder gilla, med befallning derjemte, att densamma, af undertecknad Hof-Cantzler contrasignerad, skulle till Rikets Ständer, på vanligt sätt, öfverlemna*.
Maj-.ts Kådiga Skrifvelse till Riksens Ständer, angående rättighet för Kgl. Maj:t att, i de fall 43 $. Regerings
Formen innehåller och under *34® Proposition om Kron-Prinsens rätt Kgl. Maj:ts resor till Konungariket Norrige, utnämna Hans
Kgl: Höghet Kron-Prinsen till Ordförande i den dä tillförordnade Regering; Gifven Stockholms Slott d. 13 Febr. 1823.
Rikets Ständer hafva, genom deras af Kgl. Msjits Högstsalige Hr Fader, d. 20 Jan. 1818 gillade beslut, såsom en ytterligare utveckling af hvad, vid 18m ars Riksdag, i afseende pä Kgb Majits Person, fasisläldt , åt Kgl. Majus Kärälskelige Herr Son, Hans Kgl. Höghet KronPrinsen uppdragit att ”vid alla de tillfällen, då "Kgl. Maj:t af sjuklighet hindras, att med Rege”ringsärenderna
Sig befatta, inträda uti utöf”ningen af Konungamakten, med all den rätt ”nu gällande Grundlagar densamma tillägga, ”samt uti Kgl. Majus namn, Rikets Styrelse ”fora.”
För att fullkomna verkan af detta beslut; var derföre Kgl. Majus första tanke att föreslå Rikets Ständer, att, äfven vid de tillfällen 43 §.
Regerings-Formen omförmäler, åt Hans Kgl.
Höghet Kron-Prinsen uppdraga Rikets Styrelse; men då, på sätt så väl nämnde §. som 8 §.
Regerings-Formen innehålla, Kgl.
Majit, å ena sidan, ej bort betaga Sig den rätt att, i vigtiga fall och utan omgång tili Regeringen, utöfva Sina Konungsliga pligter, när Dess Helsa sådant tillåter, och å den andra, vid det afseende på Hans Kgl. Höghet Kron-Prinsens Person nu åsyftade tillägg i Grundlagens Stadganden, trott sig, i möjligaste måtto, böra gå dessa Stadgan - ntt föra Ordet i Regeringen341 Sens anda till mötes, har Kongl. Majit, med fäitadt afseende på dessa förenade omständigheter, nödgats afstå ifrån denna Sin föresats.
Majit inskränker sig således att, begära Rikets Ständers samtycke dertill, ”att vid ”de tillfällen, då Konungen antingen går i fält, ”eller till aflägsnare inrikes orter, eller till Konungariket Norrige reser, kunna, när Kongl. ”Majit, så nådigt pröfvar förordna Kongl. Majus ”kärälskelige Herr Son Hans Kongl. Höghet ”Kronprinsen till Ordförande i den regering, ”sorn , till följe af 43 §.
Regeringsformen, af ”Konungen utnämnes att föra regeringen i de ”mål, Konungen föreskrifver.
Hög”het
Kronprinsen skulle dervid hafva tvänne ”röster, och, »ned de öfrige Jjedamöterne i den ”tillförordnade Regeringen, underteckna de i ”Konungens namn utfärdade besluten, kunnande ”likväl, såsom en naturlig följd af dess höga ”kall, icke derföre vara någon ansvarighet inför ”Rikets Ständer underkastad.” Kgl. Majit är öfvertygad, att Rikets Stän-i der i denna
Dess framställning endast skola i— genkänna ett nytt bevis på Dess faderliga tillgifvenhet för en värdig
Son och på Dess förtroende till ett Folks Ombud, som en dag skall upphernta frugterna af Kongl. Majus föreseende omtanka för dess väl.
Kgl. Majit förblifver Rikets Ständer, med ali Kgl. Nåd och ynnest städse välbevågen.
G. af Wetterstedt 3 43 Proposition om ett Hemligt Utskotti Nio 18.
Protocoll, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Stats-Rådet å Stockholms Slott den 14 Februarii 1823.
Närvarande; Hans Excellence Justitise-Stats-Minisfern Herr Grefve Gyllenborg.
Hans Excellence Stats-Ministern för UtrU fees Arenderiie Herr Grefve von Engeström.
Deras Excellencer, Stats-Råden ; Herr Grefve Rosenblad.
Herr Grefve Fleming«.
Deras Excellencer, Stats-Råden; Herr Grefve Cederström.
Herr Grefve Skjöldebrand. Stats-Rådet, Grefve Löwenhjelm.
Undertecknad Hof-Cantzler uppläste en, på Nådig befallning, författad Skrifvelse till Rikets Ständer, om valet af ett hemligt Utskott; Och täcktes Kongl. Maj:t, på Stats-Rådets underdåniga tillstyrkande, samma Skrifvelse, sådan den vid detta Protocoll finnes bilagd, i Nåder gilla, saint befalla, att den, af undertecknad Hof-Cantzler contrasignerad, skulle på vanligt satt, till Rikets Ständer öfverlemnas.
Ut supra, in fidem G. af Wetterstedt.
Proposition om ett Hemligt Utskott. 343 Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer om valet af ett Hemligt Utskott; Gifven Stockholms Slott den 14 Februarii 1823. t öfverensstämmelse med 54 $. Regerings-Formen och 28 §. Riksdags-Ordningen, äskar Kgl. Majit af Rikets Ständer, att de utvälja det Hemliga Utskott, om hvars sammankallande Kongl.
Majit, i Sitt Tal vid Riksdagens öppnande, gaf Rikets Ständer Sin afsigt tillkänna.
Majit förblifver Rikets Ständer, med all Kongl. Nåd och ynnest, städse välbevågen.
G. af Wetterstedt, Nio 19.
Utdrag af Protocollet hållet inför Hans Maj:t Konungen i Stats-Rådet å Stockholms Slott den 19 Februarii 1823.
Herr Stats-Ministern för Utrikes Arenderne Grefve von Engeström.
En af Rikets Herrar, Stats-Rådet Herr Grefve Fleming.
B44 Proposition om Rikets Pennin ge-Verk.
En af Rikets Herrar Hof-Cantzleren Herr Grefve cf Wettérstedt.
En af Rikets Herrar Stats-Radet Herr Grefve Cederström.
En af Rikets Herrar Stats-Rädet Herr Grefve Skjöldebrand. Stats-Rådet Grefve Löfwenhjelm.
Tillförordnade Stats - Secreteraren , Förste Expediticns-Secreteraren Skogman, Danu åter i underdånighet anmaites de af en i nåder förordnad Finance-Coinmitté afgifn© underdåniga betänkanden med dertill hörande bilagor, hvarvid tillförordnade Stats-Secreteraren och Stats-Rådets Ledamöter underdånigst hem— stälde, att desse handlingar måtte till RiksensStänder öfverlemnas, behagade Kongl. Maj:t i Nåder förklara, att, enär Riksens Ständer vid 1817 och 1818 årens Riksdag ej arvfogo den Financeplan, sorn af Kongl. Maj:t dem tillstäides, Kongl, Maj:t förmodade, att de af Riksens Ständer beslutne åtgärder skulle åstadkomma en mera verksam och förmånlig ptenningerörelse; att, då likväl erfarenhwen visade att denna förmodan ej uppfylldes, Korsg!.
Majst, Jedu af en oafbruten omsorg för NäTingarnes och Handelns förkofran samt hvarje enskild familjs bästa och öfvertygad om nyttan att inhemta råd af män, kände för insigter, redlighet och nit för Fosterlandets val, sammankallade en Committé, åt hvilken uppdrogs att till Kongl. Maj:t inkomma med upplysningar och förslag, sorn kunde tjena till led|>ing för Riksens Ständers öfverläggningar ota Proposition om Rikets Penninge-Verk'. 345 Penning-Verkets reglering; Kongl. Maj:t nu ville i Nåder öfverlemna de af Committéen afgifne underdåniga betänkanden till Riksens Ständers Stats-Utskott, som vanligen, i förening med Ranco-Utskottet, behandlar de Rikets Financer rörande angelägenheter; samt att, då Regeringsformen åt Riksens Ständer för belia 11 it, att utan något Kongl. Maj:ts deltagande besluta i ett ämne, sorn så högeligen rörer Nationens väl, Kongl.
Maj:t afhöll sig ifrån alla anmärkningar om de åtgärder, som i detta afseende böra vidtagas, önskande blott med en innerlighet, som säkert af ingen enskild medborgare öfverträffades, att Riksens
Ständer måtte finna tjenliga utvägar att på en gång befästa den allmänna förmögenheten och det enskildta förtroendet, att bereda större liflighet i penninge-rörelsen och att afhjelpa den förlägenhet hvari särskildte medborgare-classer råkat genom äldre financiella anstalter eller tilI— fällige orsaker; och Kongl, Maj:t skulle ans© för ett nöje och en pligt att med Riksens Ständer medverka till dessa ändamål vid alla tillfällen, då Riksens Ständer af Kongl. Majit begära råd eller biträde.
Majit befallte, att en Nådig Skrifvelse till Riksens Ständer skulle i öfverensstämmelse med detta förklarande uppsättas och i vanlig ordning expedieras; hvarefter Finance-Committéens underdåniga betänkanden skulle till StatsXJtskottet öfverlemnas.
Ex Protocollo J. F. Fåhraus; 346 Proposition om Rikets Penninge-Verk.
Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående de af en i Nåder tillförordnad
Committé utarbetade underdåniga betänkande, om reglering af Rikets Penninge-Verk, fri. m. Gifven Stockholms Slott den jd Februarii 1823, Da Rikets Ständer vid 1817 och 1818 års.
Riksdag ej antogo den financeplan, som af Kgl. Majit dem tillstäldes, förmodade Kongl. Majit, att de af Rikets Ständer beslutne åtgärder skulle åstadkomma en mera verksam och förmånlig penningerörelse.
Som likväl erfarenheten visade, att denna förmodan ej uppfylldes; så täcktes, Kongl. Majit, ledd af en oalbruten omsorg för näringarnes och handelns förkofran, samt hvarje enskild familjs bästa, och öfvertygad om nyttan att inhemta råd af män, kände för insigter, redlighet och nit för fosterlandets väl, sammankalla en Committé, åt hvilken uppdrogs, att till Kgl. Majit inkomma med upplysningar och förslag, som kunde tjena till ledning för Rikets Ständers öfverläggningar om Penninge-Verkets reglering.
Majit öfverlemnar nu de af Committéen afgifna underdåniga betänkanden till Rikets Ständers Stats-Utskott, sorn vanligen, i förening med Banco-Utskottet, behandlar de Rikets Financer rötande angelägenheter.
Enär Regerings-Formen åt Rikets Ständer förbehållit, att utan något Kongl. Majlis deltagande besluta i ett ämne, sorn så högeligen reier Nationens väl, sa afhåller Kongl. Majit Sig Proposition om Rikets Penninge-Verk.
347 ifrån alla anmärkningar om de åtgärder, som i detta afseende böra vidtagas.
Majit önskar blott med en innerlighet; som säkert af ingen enskild medborgare öfvertraffas, att Rikets Ständer må finna tjenliga utvägar, att på en gång befästa den allmänna förmögenheten och det enskildta förtroendet, att bereda större liflighet i penninge-rörelsen, och att afhjelpa den förlägenhet, hvari särskilde medborgare-Classer råkat genom äldre financiella anstalter eller tillfälliga orsaker ; och Kongl. Majit skall anse för ett nöje och en pligt, att med Rikets
Ständer medverka till dessa ändamål vid alla tillfallen, då Rikets Ständer af Kongl.
Majit begära råd eller biträde.
Majit förblifyer Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och ynnest städse välbevågen».
.Datum ut supra.
CARL JOHAN. C, S. Skogman.
Bilaga» Underdåniga Betänkanden af en utaf Kgl. Maj:t i Nåder tillförordnad FinanceCommitté, med dertill hörande bilagor.
Stormägtigste, Allernådigsle Konung!
Då Eder Kongl. Majit i Nåder anbefallt åtskilliga af Dess Ämbetsmän att i en Finance - 349 Betänkande om Rikets Fenninge.
Verk.'
Committé sammanträda, har det blifvit densamma ålagdt, att i underdånighet afgifva sa väl berättelse om det närvarande tillståndet, som förslag till framtida förbättringar 1:0 i afseende på osiadigheten af det representativa eller sedelmyntets förhållande till det redbara eller siIf— ret, samt det förras gradvis fallna värde: 2:0 i afseende på åtskilliga klassers, häldst den närandes, iråkade förlägenhet; på den allt mer svigtande crediten medborgare emellan; och på de hinder, som synas möta omloppet af det rorelsecapital, hvilket dels utgör, dels föreställer national- förmögenheten, Finance-Committéen, som med underdånig vördnad erkänner ett så smickrande vedermäle af Eder Kongl. JMajlts
Nådiga förtroende, har i hela dess vidd insett vigten af detta uppdrag, Till detsammas fullgörande har Committéen samlat underrättelser ifrån alla tillgängliga källor, den har förenat alla de upplysningar, som inom dess eget sköte stått att erhålla; och föremålet för dess öfverläggningar har oafbrutet varit sanningens oväldiga utforskande.
Denna sanning, eller hvad Committéen efter samvetsgrann pröfning trott förtjena detta namn, skall oförstäldt frambäras inför en Konung, som alltid värdigats lyssna till hennes röst, hvars vishet så djupt inträngt i Financevetenskapens mångfaldiga utgreningar, samt deraf behagat lemna ett minnesväröt prof uti det sammandrag af Statshushållningens förnämsta Läror, sorn vid Committéens första sammanträde upplästes, och ifrån detta ögonblick aldrig upphört att vara ledaren af dess arbeten saint der$ Betänkande om Rikets Penninge-Verkl 349 grundval, på hvilken Committéen sökt uppföra byggnaden af sina egna tankar.
Fastän rättvist medgifvas bör, att den öfverklagade nöden, hvad Jordbruk och handel beträffar, sträcker sig till hela Europa, och är tillkommen så väl af en allmänneligen ovanlig öfver-production, sorn af minskade afsättnings-tilll’äilen, är det likväl ej mindre otvifvelaktig! att inom Sverige Hanko-Sedlatnes vanvärde och det redbara myntets försvinnande utur rörelsen, äfvenledes varit bland detta ondas dels förnämsta, dels samman verkande orsaker.
Sjelfva värdemätarens ostadighet har verkat osäkerhet i alla andra värden; och hvarjehanda slag af egendom, vare sig fastigheter, eapitaler, handels-förlager eller rnanufactur inrättningar hafva deraf iner eller mindre blifvit lidande.
Näringsflitens företag hafva varit hindrade af omöjligheten att utfinna en säker grund för beräkningen af öfverskott eller förluster.
Det misstroende, som öfver ålit mötte den allmänna förmögenhetens tecken, penningen, alstrade snart misstroende uti medborgares enskildta afhandiingar.
Ju iner förlägenheten utbreddes, ju starkare blef rubbningen af dessa förhållanden, emedan hvar och en sökte att på en annan öfverflytta det mest tryckande af conjunctursbördan, för att minska den del deraf, som han sjelf borde uppbära.
Olika, äfven motsatta, interessen uppstodo af en sakernas ordning, der egande-rättens moraliska säkerheter tycktes svigia: deraf följde en slags afundsamhet emellan Jordbrukaren och Capitalisten; deraf ett nästan fiendtligt tillstånd emellan gäldenärea och hans fordringsegare; deraf ändtli - 350 Betänkande om Rikets Penninge-Verk. gen en dold roen verksam strid emellan demi som ega och dem som hafva intet att förlora.
En så stor skiljaktighet af interessen skulle sluteligen leda till dess oundvikliga resultat, öfverdrifna begär och uteslutande opinioner.
Således har man ömsom hort förås deras talan, sorn önska återgången af sedelmyntets värde till det ursprungliga, eller silfrets; ömsom deras, hvilka yrka ständigt nya tillökningar af pappersmynt utan motsvarande garantier, föga döljande hoppet att en gång afbörda sin gäld med ett nytt slag af Assignater.
Corttmiiléen, sorn med lika ovilja och fullkomlig enstämmighet förkastat dessa ytterlighetens läror, hvilka säkert ingenting hafva gemensamt, om ej bådas orättfärdighet, har likväl ansett den sednare vara ensamt vådlig, emedan rygtbara exempel fordom bevittnat möjligheten af dess öfvergång till verklighet, häldst då dess anhängare varit talrike och dristige.
Deremot synas den rakt motsatta grundsatsens fåtalige bekännare inskränka sig till lågslämda önskningar för ett mål, hvars upphinnande med Rikets nuvarande tillgångar är afgjordt omöjligt.
Men oaktadt man med full visshet bör antaga, att intet system af viliosatser och förstörelse kan blifva gällande i borgerliga samhällets nuvarande skick, häldst under Eder Kongl. Maj:ts Regering , som är rättvisans, har likväl Committéen ansett blotta tillvarelsen af dylika sattser samt deras offentliga bekännande vara en verkelig olycka, genom deras inflytelse på ett folks lynne seder och vanor.
Att en sådan inflytelse, åtminstone, till en viss grad, kännes, voxe onyt» Betänkande om Rikets Penninge-Perk. 35* 'tigt, må hända skadligt, att för sig sjelf dölja.
Spåren deraf äro alltför igenkänneliga; den stränga redbarhet, som fordom styrde inbördes afhandlingar i penninge - angelägenheter , synes
Vid flera tillfällen hafva blifvit utträngd af en sorglös lättsinnighet.
Detta vigtiga tecken lill moralisk förslappning skulle törhända ensamt vara tillräckligt att ådagalägga nödvändigheten af betydliga förändringar i Finance-Väsendet, om ej dessa redan med än mera kraft varit påkallade af allmänna ordningen, af egandé-rattens helgd samt af Statens vigtigaste interessen.
Denna ingalunda öfverdrifna teckning klefve tvifvelsutan ett ämne för sorgliga betraktelser, om ej det drag, som skall fullborda taflan, erbjöde en tröst, hedrande för den nation, till hvilken det, utan sanningens förnärmande, kan lämpas.
Så säkert det tyckes vara att det onda är inhemskt, så otvifvelaktigt är äfven att botemedlen både böra och kunna vara inhemska; och Clommittéen är för sin del öfvertygad, att inom oss sjelfva finnas nödiga medel till Irefnadens och välståndets återställande.
Det politiska oberoende, som Eiler Kongl. Maj:t sa ärofullt tillkämpat
Oss, skall visserligen aldrig återsvigta under rikedomsväldet; vi skole ej blifva utländningen skattskyldige för dess alltid öfvergående, ofta blott skenbara, biträde; och den oligarki uti financen, som nu synes så rnagtegande i vidsträckta länder, skall ej kufva våra näringar, ej dictatoriskt styra våra handelsföretag, än mindre intränga med sitt inflytande i vårt 35* Uttänkande örn Rikets Penningc-Verk:
Meni torde man saga, (och de(t3 har afvert ofta blifvit upprepadt) om dessa botemedel fran längre tid ts 11 va r i t, om desse inre tillgångar verkeligen äro användbare, hvarföre då så många år uppoffrade, hvarföre denna långa overksamhet, under hvilken <1 et onda oundvikligen bort förvärras?
Skådande det hela ifrån en högré ståndpunkt, har Eder Kongl. Maj:ts vishet i detta hänseende fällt ett annat utslag.
Eder Kgl. Majtt, som sjelf alltid värdigats gifva det högsta efterdömet af vördnad för Grundlagarne, och som till följe deraf ansett penninge-väsendets anordnande mera särskildt tillhöra Rikets Ständer, skulle derföre heldre hafva önskat emottaga, än i förväg kräfva yttrandet af Deras tankar i detta ämne.
Derjemte har Eders Kongl. Maj:t funnit att hvar och en af berydliga resultater åtföljd rörelse i penningeverket kräfver åtskillige förberedande anstalter, mångfaldiga gyn^ namie omständigheter och valet af en lämpelig tidepunkt.
En dylik kunde icke alltför hastigt inträffa.
Ifrån det sällhetsbådande ögonblick , då Eder Kongl. Majus öden oupplösligen' förenades med vårt fosterlands, hvilken mängd af hufvudsakliga föremål, af hugvigtiga angelägenheter, som upptagit
Dess tid och delat Dess omsorger!
Till en början var nödigt att befästa Statens yttre förhållanden, hvilka af tillräckligen kända händelser blifvit hämmade eller afbrinna.
Snart tillkom det Europeiska krig, hvars ändamål var den allmänna jernnvigtens upprätthållande och uti hvilket Rikets misskända rättigheter och förolämpade värdighet gjorde dess del - Betänkande om Rikets Pcnninge-Verk. 353 deltagande nödvändigt.
Knappt
Var tryggheten för det närvarande och säkerhet för det tillkommande vunnen, förr än Eder Kongl, Maj:ts visa förutseende hade träffat anstalter till afbördande af Rikets utländska gäld, den mest olideliga a£ ett samhälles bördor.
Då detta vigtiga ärende nalkades sitt afslutande, ansåg Eder Kongl.
Majit tjenligt att ännu något följa det emedlertid kraftigt uppmuntrade jordbrukets framsteg, i förmodan att nationen snart skulle frikallas från den tryckande gärd, hon, för sina närings-ämnen, så ofta betalt till fremmande länder.
Några på hvarannan följda ymniga år tyckas så mycket mer bekräfta grundligheten af denna beräkning, som försök att utskeppa spannmål redan kunnat ske, och Europa, törhända ej utan någon förundran, skådat Svenska Jordbrukets producter till salu utbudne i Oceanens och Medelhafvets hamnar.
Innan något hufvUdsakligt
Vid pen* ninge-verket kunde uträttas, voro alla här ofVannämnde förberedelser nödvändiga: de hafva äfven alla blifvit noggrannt fullbordade.
Om man återvänder till förhållanden, som mera särskildt tillhöra det af Committéen behandlade ämne, syftes den förflutne tiden ej mindre nyttigt vara auvänd.
Under detta mellanstånd har Eder Kongl, Maj:t låtit insamla vigtiga bidrag till hufvudärendets utredande, samt har önskat förvärfva mångfalldiga och noggranna upplysningar orri både den allmänna och enskilda förmögenhetens kraf.
Opinionen liar haft rådrum att danas, att upplysas, att stadga sig öfver desSa invecklade Bihang till Rihs-Si.
Fröt, tuta Samlé 18*3.
S3 3 54 Betänkande om Rikets Penninge-Verk. frågor; och då oundgängligt är, att en talrik lagstiftande makt skall medverka till dessas sluteliga afgörande, torde äfven detta resultat af uppehållet vara ingen ting mindre än likgilltigt.
Deraf synes åtminstone hafva följt , att det verkliga behofvet af en stor förbättring uti penningeväsendet tyckes mera allmänt vara erkändt, och med mera sakkännedom insedt än tillförene; att man troligen icke mer skulle återfalla uti vissa villomeningar eller fördomar; att med allt mer stigande misstroende emot konstiga kreditberäkningar och hastigt öfvergående conjuncturs-spel, man nu mera heldre skulle anlita ett enkelt, men på osvikliga grunder bygdt system', med ett ord: att det ideala i Finance-Eärån, enligt alla upplystares omdöme, synes oåterkalleligen vika för det verkliga.
I dessa afseenden tyckas således-närvarande omständigheter vara gynnande för återställandet af reda i penninge- och kredit-väsendet; och Committéen, återkallande i sitt minne elen epok , då Eder Kongl. Majit behagat anbefalla dess arbeten, vågar nästan smickra sig med hoppet att härutinnan hafva sammanträffat med Eder Kongl. Maj:ts egna tankar. ”Törhända,” så hafva Dess Eedamöter ofta sagt hvarandra, ”vill Konungen ”draga fördel af den tidepunkt, då Europas vig”tigaste interessen, nödtvunget rigtade åt södern, ”lyckas förvissa om ett långvarigt tillstånd af fred ”och lugn uti Norden, i den mån åtminstone, ”sorn det är möjligt att beräkna ödets framtida ”domar, och händelsernes allt mera hastigt hvälfvande lopp.” Betänkande om Rikets Penninge-Verk. 355 r • - c t Då Committeen företagit det al Eder Kongl. Majit i Nåder anbefalldta åliggande, har dess första omsorg varit att söka ett stöd uti någon osviklig grundsatts, sådan, att den förenade allas interesse.
En sådan grund har Committéen trott sig finna uti egande-rätten, hvars oföränderliga helgd är vigtig för alla, till och med för dem, som intet ega.
Ty äfven ibland dessa finnes ingen som ej önskar förvärfva, hvars arbete, hvars verksamhet icke rigtäs åt detta föremål, och som i händelse han lyckats, och således inträdt uti en gemensamhet af njutning med de egande, icke då välsignar tillvarelsen af de säkerheter, hvilka han dittills måhända oförsigtigt hade klandra_b, Uti det ofta förekommande ordet egande-rät; införlifvar Committéen begreppet om all slags förmögenhet, der efter gäldens afdragande behållet öfverskott finnes , den må för öfrigt bestå i fast eller lös egendom, 1 varulager eller penningar.
Alla hafva lika rättighet att vårdas och skyddas, ehuru jordegendomens mera allmänna vigt och dess nuvarande betryckta läge gifva henne anspråk på någre särskildt gynnande anstalter.
Sådane skall äfven Committéen icke underlåta att föreslå, men bör här inskränka sig vid en underdånig framställning af sitt allmänna föremål, hvilket är betryggandet af all egande-rätt, så väl som lättandet af alla lofliga medel att, med arbete och näringsflit, en sådan förvärfva.
Committéen som nu skrider till redogörelsen för första delen af det henne nådigst lemnade uppdrag, nemligen om det representativa myntets ostadiga och djupt fallna värde, bör i underdå - 35&
Betänkande om Rikets Pennin ge-Ver k'. nighet anmäla dess öfvertygelse att den sann^ och fasta säkerheten, för all besittning och för alla slags näringar, finnes uti bestämmandet af ett oföränderligt förhållande emellan Bancosedlarnes värde och det redbara myntets.
Denna bestämning skulle likväl icke blifva en realisation uti ordets strängaste bemärkelse, det vill säga, ett ovillkorligt tvunget utbyte af pappersmyntet emot silfret efter stadgad grund; emedan till myntbestämningens upprätthällande det vöre tillräckligt, att ett sådant utbyte kan ega rum vid sedelinnehafvarens anfordran.