Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Större inrättningar för virkessågning eller egentliga sågverk finnas i synnerhet på Dahlsland och vid Götha eif, af hvilka företrädesvis de vid Upperud och Trollhättan, äfvensom de vid Lilla Edet, hvilka sistnämnda numera, efter den i förra berättelsen omnämnde brand, blifvit nybyggda, befinnas i fullkomligt godt skick.
För öfrigt saknar icke någon del af länet mindre salu- och legosågar.
Sågverken på
Dahlsland äro grundade på stockfångst från egna och andra skogar inom orten; men de vid Götha eif belägna sågverk, alla grundade på köptimmer, förses dermed från andra orter och hufvudsakligen från Wermland; och har under detta qvinqvennium, samt särdeles sednare delen deraf, sågverksrörelsen, med afseende å den lifliga exporten , bedrifvits med öfvervägande fördel; dock kan, i saknad af nödiga uppgifter, det årliga tillverkningsvärdet ej uppgifvas.
Skeppsvarf för fartygs och båtars nybyggande och reparation äro anlagda och hafva under fördelaktig konjunktur bedrifvits vid Trollhättan och gamla Lödese, oberäknadt vid staden Wenersborg, derom här nedan vidare förmäles.
Vid förstnämnde ställe är varfvet försedt med dockbyggnad; och sysselsätta varfven vid Trollhättan och Lödese, vår- och sommarmånaderne, tillhopa 64 arbetare; varande varfsägarnes inkomster uppgifne till 14,049 R:dr årligen. 19 Tegelbruk.
Af sådana finnas 27, vid hvilka omkring 100 arbetare blifvit under vanliga arbetstiden sysselsatte; och hafva tillverkningarnes värde utgjort per medium 14 ä 16,000 R:dr årligen.
Sedan sednast afgifne
Berättelsen bar ett nytt sådant kommit till stånd, så att för närvarande finnas 4 stycken.
Arbetarnes antal utgör tillhopa 16 och årliga tillverkningsvärdet per medium 6,628 R:dr.
Glasbruket vid Limmared i Kinds härad bar bedrifvits med 30 arbetare och tillverkningsvärdet per medium utgjort 17,358 R:dr om året.
En Lerkärls- och Kakelugnsfabrik drifves i Frendeforss socken med 3 arbetare och årligt, medelvärde af 450 R:dr.
Dessutom finnas 11 kalkugnar, anlagda vid foten af Halle- och Hunneberg, med 4 arbetare vid hvarje ugn; och kan hvarje sådan antagas årligen förbränna 1,000 tunnor kalk.
Mekaniska Bomullsspinnerier finnas vid Nääs i Wädtle, Sjuntorp i Flundre härad och, nyligen inrältadt, vid Öijebro å Trollhättan; och sysselsättas vid Nääs 300, Sjuntorp 100 och Öijebro 20 personer, mestadels barn; utgörande tillverkningsvärdet per medium vid Nääs 215,000, vid Sjuntorp 74,000 och vid Öijebro 15,000 R:dr.
Dessutom är vid
Nääs nu mera inrältadt äfven Mekaniskt
Bomullsväfveri med årligt tillverkningsvärde af 3,000 R:dr.
Deremot har spinneriet vid Kullen nedbrunnit, utan att det sedermera blifvit uppbygdt.
Mekaniska Konstväfverier, med tillhörande dressningsmachiner, blekeri och appreterverk.
Tväune sådana finnas i Marks härad och hafva sysselsatt 2.65 arbetare, hvilka tillverkat kambrick, shirting och kypert till ett årligt medelvärde af 218,328 R:dr.
Den större af dessa inrättningar, eller den vid Rydboholm, har efter slutet af ifrågavarande qvinqvennium härjats af brand, men är numera åter iordningställd, hvilket kommer att i näst afgifvande Berättelse närmare omförmälas.
Klädesfabriken vid Nääs har fortfarande drifvits med tillämpning af sednare tiders förbättringar och med 10 arbetare per medium årligen tillverkat kläden till ett välde af 17,939 R:dr.
Färgerier.
Sådana finnas anlagda i sammanhang med spinnerierna vid Nääs, Sjuntorp och Öijebro.
Dessutom ett mindre vid Genneved i Bjerke härad samt tre i Kinds och Marks härader, nämligen vid Ljungsarp, Sexdrega och Svenljunga.
Blekeri finnes vid Nääs, inrättadt på Engelskt sätt.
Valkar och Vaclmalsstampar finnas 42 till antalet.
De betydligaste äro i Marks härad och en del af dem stampa årligen omkring 200,000 alnar vadmal. 20 Garfverierna hafva pä landet ökats lill 23, af hvilka endast ett drifves för läderberedning på Engelska sättet.
De mindre garfverierna och skinnberedningsanstalterna äro att räkna bland allmogens binäringar.
Cementverk för beredande af murbruk lill arbete under vattnet.
Sådant finnes endast vid Vargön i Wäne härad, hvartill bufvudsakliga rudi materierna bernias ifrån Kinnekulle.
Pottaske-Calcineringsverk finnas, 1 inom Redvägs och 5 inom Kinds härad, hvilka årligen tillverka omkring 1,640 LU. pottaska.
Vid Oljeslageriet å säteriet Strömsberg i Tossbo härad har årligen tillverkats omkring 1,000 kannor olja; varande jern väl ett annat oljeslageri anlagdt å Qvarnabo i Kullings härad.
Om Mjölqvarnarnes antal och stenparen dervid upplyser statistiska tabellen, De invid Götha eif belägne och en del andra qvarnar, som hafva oafbruten vattentillgång alla årstider, äro i synnerhet indrägtiga; och mjölqvarnarnes afkastning i det bela måste så mycket heldre vara i stigande och ganska betydlig, som sädeskonsumtionen årligen ökats i bredd med en tilltagande befolkning; men att approximativ bestämma qvarnafkastningens totalbelopp låter sig ej göra med grund af tillgänglige upplysningar i ämnet. f) Binäringar.
Jagt idkas vanligen mera till nöje och tidsfördrif, än såsom binäring; dock kan den någon gång, i synnerhet hvad beträffar rof djursjagten, lemna bidrag till idkarens försörjning.
Fiske bedrifves till husbehof i alla delar af länet, hvarest sjöar och vattendrag lemna tillfälle dertill.
Mera betydligt och äfven till afsalu idkas fisket i Wenern och Götha eif. der äfven lax fångas.
Biskötseln idkas mer eller mindre i nästan alla delar af länet, förnämligast söderut, dock icke heller utan framgång på Dahlsland.
Partier af vax kunna således årligen försäljas utom länet lill Stockholm och Götheborg.
Tjära- och Beckbränning bedrifves i smått på några ställen å Dahlsland och annorstädes, hvarest tjäruvirke efter nedfälld skog finnes; dock sådant endast till husbehof och afsalu åt grannar.
Kolning för jernbruken, der sådana finnas, och i öfrigt för afsalu i städerne utgör en för allmogen vigtig binäring, synnerligen på öfra Dahlsland.
Körslor för jernbruks- och sågverksrörelsernes behof, samt forsling af köpmannagods emellan Götheborg och uppstäderne i vestra delen af riket kunna anses såsom binäring för invånarne i vissa trakter af länet.
Likaså flottning af timmer, sågstockar och virke för dem, som bebo stränderne af sjön Stora Lee och dermed förenade vattendrag samt af Wenern och Götha eif. 21 Tillverkningen för hand af ylle-, linne- och bomullsväfnader antingen af hemspunnet eller inköpt garn är inom södra delen af länet, förnämligast Marks, Kinds och Åhs härader, en högst vigtig näringsgren, deraf den talrika befolkningen uti dessa merendels sterila trakter i ganska hufvudsaklig mån hemtar medel för uppehälle och bestånd.
Det tillverkningsbelopp härifrån, som årligen utom länet afsättes genom gårdfarihandel, uppgår till omkring två millioner alnar af alla slag, förutan band, strumpor, tröjor, vantar, täcken och ryor; och den afsättning utaf sålunda tillverkade ylle-, linne- och bomullsväfnader, som särskildt äger rum genom resehandlande från Borås och Ulricehamn samt genom personer i dessa städer eller på landsbygden, hvilka dermed drifva handel i parti på andra inländska städer och orter samt på Norrige, är än mera betydlig samt uppgående vanligen till dubbelt, oberäknadt hvad på bägge dessa sätt föryttras af i Halland tillverkade väfnadsartiklar.
Efter approximatif beräkning kan förläggares och tillverkares vinst af ifrågavarande väfnadsindustri uti länet anses utgöra i medeltal 450,000 å 500,000 R:dr orri året; och förtjenar härvid anmärkas, att, oaktadt tillverkningsbeloppet vid Rydboholms konstväfverifabrik årligen blifvit ökadt, synes sådant äfven under nu ifrågavarande qvinqvennium icke hafva menligt inverkat på husväfnadsslöjden, hvilken tvertom finnes hafva samtidigt varit i tilltagande jemte afsättningen på tillverkningarne.
För öfrigt tillverkas husväfnader af ull, lin och bomull inom alla delar af länet, oberäknadt den södra, något deraf äfven till försäljning åt städernes invånare, men i allmänhet för eget husbehof; och synes händighet i väfnadsyrket alltmer utbreda sig.
Läderberedning, oafsedt den som sker vid anlagda ordentliga garfverier, utgör på några orter inom länet en allmogens binäring.
Trädarbeten, bestående af laggkäril, trädskor, trädlallrickar, såll, askar, korgar, väfskedar och mera dylikt förfärdigas af allmogen på åtskilliga orter inom Kinds, Wedens och Bollebygds härader i synnerhet och föras till afsalu jemväl utom länet; dock kan förtjeusten af denna binäring i det hela icke vara så särdeles betydlig.
Lie- och skärsmide samt tillverkning af linhäcklor, kardor, skrubbor, nålar, bakringar och mera sådant småkräm drifves såsom bihandlering af allmogen i några trakter af Kinds härad, både för länets behof och till afytlring utom länet. 22 Timmermans- och murarehandtverket utöfvas såsom binäring af allmogen i Ahle och Bjerke härader samt delar af Kullings och Wäne härader, äfvensom timmermanshandtverket uti ett par socknar på Dahlsland närmast Wermländska gränsen.
För detta ändamål ske årligen tidtals utvandringar till mer och mindre aflägsna orter utom länet, derifrån bes parti de arbetslöner återbringas till ett ej obetydligt belopp hvarje år.
Dessutom finnas i Wedens härad flera hemmansbrukare, som äro så kunnige mur- och byggmästare, att de enlreprenera om kyrkors samt andra större byggnaders uppförande och inredande.
Seglalionen på Wenern och Götha eif, till så vidt den har lill föremål jern- och träd varors transporterande från Wermland och Dahlsland med flera orter lill
Götheborg samt återtransport af stapelstads varor, lemnar någon biförljenst äfven åt den allmoge, som bebor sjö- och elfstränderne; och i öfrigt förse Wädtle, Ahle och Flundre härader staden Götheborg årligen med något sjöfolk, deraf en inkomst, fastän ringa, således jemväl torde tillskyndas hemorten genom sjöfolkets besparade månadshyror.
Till så vidt landsbygden angår, drifves handel med spanmål, bränvin, kreatur och andra ladugårdsalster och skogseffekler samt i allmänhet landtmannavaror, hvilka afsäitas i städerna och ifrån Dahlsland öfverföras till Norrige af producenterne sjelfve.
Efter den utvidgning i handelsrättighetens ulöfvande, som genom Kongl.
Handels-Ordningen den 22 December 1846 blifvit medgifven, har handel med specerier och dylikt äfven etablerats flerstädes å landet, hvilket i näst afgifvande Berättelse kommer att närmare omförmälas.
Den så kallade gårdfarihandel!!, lill hvars ulöfvande allmogen i sju härader af Westergöthland af ålder ägt rättighet, har väl äfven under detta qvinqvennium aftagit samt allt mer och mer dragit sig ifrån landet til! städerna Boi 'ås och Ulricehamn, men utgör ännu en för distriktet ganska vigtig binäring.
År 1846 begagnades samma rättighet nästan endast af Kinds, Bedvägs och Åhs häraders hemmansbrukande allmoge, som till ett antal af något öfver 375 personer tvänne gånger om året, på bestämda tider, utvandra till alla delar af riket och till Norrige, för att afyttra gårdfarihandelsdislriktets betydliga slöjd-tillverkningar, hufvudsakligen bestående i väfnader af alla inhemska slag.
Ulöfuingen af ifrågavarande handelsfrihet, som ej saknar likartade exempel inom andra län, fastän der ej grundade på särskilda privilegier, är, i anseende till de sju häradernes svaga och inskränkta samt för folkstockens underhållande otillräckliga jordbruk, ett nödvändigt vilkor för allmogens 23 bestånd och derjemte ett verksamt medel till det välstånd, som ofta visar sig både inom de orter, hvilkas invånare begagna gårdfarihandelsrättigheten, och ibland de orters invånare, som numera lemna denna rättighet obegagnad, sysselsättande sig hemma med tillverkning af väfnader och förfärdigande af andra föremål för gårdfarihandeln; och gäller detta sednare i synnerhet om det stora och folkrika Marks härad, hvarest hufvuddelen af väfnaderna tillverkas med mycken flit och en skicklighet, som förtjenar all uppmuntran.
Gårdfarihandeln i och för sig sjelf, fastän underkastad äfventyr oell förluster, inbringar visserligen ännu, oberäknadt den vinst förläggare och tillverkare åtnjuta, en ungefärlig inkomst af 50 å 60,000 R:dr om året.
Commerce-Collegium för sista året af detta qvinqvennium, eller för år 1846, ingifne Berättelse, funnos samma år på landsbygden 209 skräddare, 218 skomakare, 64 snickare, 96 smeder, 49 murare, 18 garfvare och 12 glasmästare; hvarförutan 31 personer der arbetade på egen hand i andra handtverksyrken; och begagnades af afla dessa tillhopa 451 lärlingar.
Antalet af handtverkare och deras lärlingar har således under detta qvinqvennium betydligen ökats.
Undantagande de betydligare binäringarne inom södra delen af länet, har det icke varit möjligt att med tillförlitlighet utröna den ungefärliga inkomst, de öfriga årligen lemnat, emedan uppgifter härom i allmänhet saknas och svårligen stå alt erhålla.
Dock har väfnadsindustrien synbart tilltagit.
I afseende å land- och vattenkommunikationer anmärkes: att emellan Alingsås och Lerum en ny väg af ungefär 2 mils längd genom dels Kullings och dels Wädtle härad blifvit anlagd, till undvikande af de branta backar, som på den förut begagnade vägsträckningen försvårade kommunikationen.
Detta arbete, utfördt genom ett enskildt bolag med särskildt statsanslag af 2,500 R:dr och rättighet att till öfriga kostnadens betäckande uppbära vägtull, har blifvit fullbordadt med all erforderlig planmässighet och omsorg, så att ej mindre backar undvikits, utan ock vägsträckningen emellan nämnde ställen blifvit förminskad.
Likaledes har emellan Wenersborg och Åmål vägen öfver D ö Köpmannefjeil i Nordahls härad blifvit omlagd och en hvälfd bro af huggen sten med rullbro af jern slagen öfver Köpmanneström; hvarjemte en större väglängd i samma härad emellan Melleruds och Torpane gästgifvaregårdar är omlagd till undvikande af svåra backar; varande dessa vägarbeten uppskattade till 32,337
R:dr, deraf visserligen hälften utgått såsom bidrag från statsverkets sida, men återstoden blifvit bekostad af häradets vägbyggnadsskyldige 128iJ:dels hemman, hvilkas innehafvare med berömvärd ihärdighet arbetet utfört. 24 I "Wedbo härad bar vägen från Germundebyn i Ärlemarks till Bengtsbron i Laxarby socken blifvit utvidgad och på åtskilliga ställen omlagd med 3.000
R:dr statsanslag, utom det att ny väg af i mils längd från Hajums mossar till Tobaks-klef blifvit i samma härad anlagd.
I sammanhang med förstnämnde väg emellan Alingsås och Lerum är jemväl ny väg af J mils längd från Norsesund till Edsås i Kullings härad anlagd, hufvudsakligen lill befrämjande af kommunikation emellan städerne Götheborg och Borås samt landsbygden inom Kullings, Gäseneds och Bollebygds härader; hvarförutan i förstnämnde härad allmänna landsvägen vid Klefvalid blifvit, med något statsanslag, men hufvudsakligen genom försorg och på bekostnad af Handlanden Fr.
Sundler, omlagd till undvikande af en svår backe.
Under detta qvinqvennium hafva äfven de storartade arbetena till Trollhätte
Kanals ombyggande med vidgade dimensioner blifvit fullbordade på det mest utmärkta och ändamålsenliga sätt.
Förslag till flere vägomläggningar äro jemväl å bane. §. 4.
Under åren 1842 till och med 1846 har icke något hemman förfallit i ödesmål, ej heller har något krono-nybygge blifvit upptaget; men två under förra aren å allmänningstrakter anlagda nya hemmansdelar och lägenheter hafva under tiden blifvit skattlagde och satte till sammanräknadt |:dels mantal.
Derjemte hafva t vänne ödeshemman, med åtnjutande af frihetsår, upptagits till ny skattläggning, samt en ny kronolägenhet blifvit skattlagd till ränta, äfvensom åtskiliige till menigheter upplålne f. d. krono-allmänningar.
Nya vattenmjölqvarnar med 33 par och gamla med .18 tillökade pär qvarnstenar samt 8 sågqvarnar äro till anläggning och inrättande beviljade; och hafva förut anlagda nya eller med ökade stenpar försedda gamla qvarnar blifvit skattlagde för 37 grofmälds och 6 siktmälds stenpar.
Med hemmansklyfning har fortfarits på en del orter; men i allmänhet synas hemmansklyfningarne blifva sparsammare än förut, hvarjemte redan utklufne små hemmanslotter oftare åter sammanslås.
Många jordlägenheter hafva väl fortfarande blifvit genom förpantning eller annorledes upplåtne från skalllagda \ 25 skattlagda hemman till längre nyttjande eller everldelig besittning; men äfven härutinnan visar sig dock mera återhållsamhet än förr.
Anläggningen af jordtorp, dagsverksskyldige under hemmanen, synes deremot vara i tilltagande, utan tvifvel till båtnad för hemmansägarens jordbruk.
Ägoskiflen och i följd deraf utflyttningar från byalag hafva under delta" qvinqvennium forlgått i ungefärligen lika mån som tillförene.
Hemmansbruket sköttes 1846 af 16,081 possessionater, boställsinnehafvare och andra sjelfägande eller sjelfsländiga jordbrukare samt af 3,592 arrendatorer och hälftenbrukare.
I afseende å poslgårdarne har någon förändring ej timat.
Deremot har i afseende å gästgifvaregårdarne flyttning från ett till annat ställe ägt rum, till följd af vägomläggningar, hvilka äfven medfört inrättande af några nya gästgifverier; och är vid 16 gäslgifvaregårdar inom länet skjulsningen ställd på entreprenad.
Strömrensningar till förekommande af vattenöfversvämning å odlade eller odlingsbara marker hafva blifvit på flera orter verkställda nied särdeles framgång och nytta, synnerligen uti Kullings och Gäseneds härader, der ordentliga strömrensningslag af orternas invånare blifvit inrättade och försedda med af Eders Kongl. Majits
Befallningshafvande fastställda reglemen ta riska stadganden. b) Statsbidrag.
Deras värdesbelopp å hvarje beskattnings- och prestationstitel utvisas i allmänhet af statistiska tabellerna särskildt för hvart slags hemman och för hvarje näring.
I afseende å rustning och rotering åberopas sist afgifne Berättelse.
Sammanlagda belopjiet af alla i länet belägna rusthållsstammars och augmenters för rustningen anslagna räntor utgör, efter medeltalet af 1842 med 1846 årens markegångar, 22,418 R:dr 20 sk. banko.
Klereciels aflöning ingår endast till så vidt i statistiska tabellerne, som den af skattdragande hemman, inrättningar,'näringar och personer särskildt och årligen utbetalas.
I sådan del rättar den sig merendels efter tiondesättning och gamla eller nyare öfverenskommelser, som dels äro af Kongl.
Majit stadfästade för viss tid elier ock i allmänhet endast gälla för den lönade prestmannens tjenstetid.
Detta onus är dock ganska säkert på landsbygden ett bland de betydligaste, då beloppet deraf kanske uppgår till 15, 20, 25 och ända till 30R:dr Banko på helt mantal om året, oberäknadt de så kallade jura stolae.
I släderne Berättelse öfver Elfsborgs
Län för åren 1842—1846. 4 26 deremot äro invånarnes afgifler till Klereciet jemförelsevis mindre och således vanligen föga betungande.
Med afseende på fattigförsörjningskoslnaden anmärkes, att den i allmänhet är för lågt upptagen uti statistiska tabellerna, som för landet grundats endast på de uppgifter, sorn Kronofogdarne kunnat förskaffa sig och hvilka ofia varit ganska ofullständiga.
För väghållningen på landet erfordras årligen från och med fyra till och med sexton ökedagsverke!! af hvarje helt mantal, i förhållande till lokalen, samt något mera vid till fä
Uige större skador å vägarne.
Egentligen är dock väghållningsbesväret, när vägarne jernnt och försvarligt underhållas, icke betungande i förhållande till hvad siffran derom utvisar, emedan bidraget dertill för det mesta utgår in natura eller genom arbete på sådane mellantider af året, då hemmansbrukaren och hans dragare äro mindre upptagne af andra göromål och körslor; men det är sannolikt att väghållningsbesväret blifvit drygare eller erfordrat flera dagsverken, sedan väglagningstiden och vägsynerna förflyttades in på sommaren, och likväl förenar sig dermed den allmänna olägenhet, alt vägarne nu äro ojemna och tunga för trafiken under sommarmånaderne, då de annars borde och kunde vara goda.
Nämnde olägenhet torde dock motvägas af den omständigheten, att väglagnings verkställande sommartiden anses falla sig beqvämligast för de väghållningsskyldige i allmänhet och fördelaktigare i det fall, att den inträffar på en tid då jordbruksarbetet lemmar mera ledighet dertill, än vår och höst, i synnerhet när missgynnande väderlek för brukning och skörd försvårar detta sednare angelägna arbete.
Hvad tabellerne upplaga under rubriken: diverse afgifter, onera och allmänna besvär, utgår på landsbygden för kyrko-, prestegårds- och tingshusbyggnad, inqvartering, skallgång och andra jagtanslalter, tingsgästning och liäradstjenares aflöning, kurhusmedel, barnmorske-aflöning, djeknepenningar, kollekt- och stamboksmedel och riksdagsmannaarvode, samt i släderne för kyrko-, skole-, rådhus- och andra publika byggnader, brandredskaps underhållande, Magisiraters och sladsbetjentes aflöning, inqvartering, kurhusmedel, djeknepenningar, kollekt- och stamboksmedel och riksdagsmannaarvode, med flera tillfäilige kommunalutgifler.
Beloppet af samtlige desse afgifter, både i det hela och för hvarje del särskildt, är allt för olika, orter och städer emellan, att kunna sammanföras och beräknas till något visst å hvarje hemman, bruk, inrättning, näring eller person med den tillförlitlighet i kalkylen, som för ändamålet skulle erfordras. 27 Såsom bihang, till upplysande af grunderne för persedel värdets beräkning i tabellerna, medföljer slutligen vidfogade sammandrag öfver 1842 till och med 1846 årens markegångar. c) Politi.
Öfver lagarnes verkställighet samt ordningen och säkerheten uti länet vakar Eders Kongl.
I afseende på allmänna polisen begagnar Eders Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande ganska sällan, och endast vid högsta nödvändighet, rättigheten att utfärda nya stadganden och vitesförbud.
Ordning och sedlighet inom försarnlingarne med livad mera, som tillhör kyrkodiscipiinen eller dermed står i ett närmare sammanhang, vårdas af kyrkoråden och försarnlingarne sjelfva, hvarvid de byordningar och andre öfverenskommelse!’, som för hvarje ort äro antagne, vinna tillämpning efter omständigheterne.
Mängden af föreskrifter i desSa hänseenden ökas dessutom beständigt genom nya sockenstämmo-beslut; och det synes nästan som ville lättheten för försarnlingarne att på sådant sätt och för tillfället inom sig göra författningar uti ämnen, som ofta icke äro tillräckligen begränsade, i vissa fall urarta till en egen, meia nitfull, än rättsenlig, lagstiftning.
Dock har detta missförhållande på sednare tiden betydligen rättat sig, så att sockenstämmobesluten numera i allmänhet äro vida mera lagenliga, än tillförene.
Den i förra berättelsen omförmälde
Ordningsmanna-ini ältning har blifvit afskaflad, i följd af Kongl.
Förordningen den 29 Augusti 1843, hvarigenom socken-nämnder organiseras.
Denna municipal-styrelses verksamhet måste visserligen vara nyttig; men ännu måste man beklaga frånvaron af det intresse för allmänna och kommunens angelägenheter, förutan hvilket ändamålet med dylike institutioner aldrig kan uppnås.
Det är dock att hoppas att en sådan allmän anda efter hand alltmera utvecklar sig.
För att lemna ett ungefärligt begrepp om mängden och omfattningen af de göromål, som åligga läns-styrelsen, torde böra nämnas, att de vid Landskanzli- och Landskontors-Expeditionerne incaminerade och anmälda målens antal utgjorde 1842: 13,597, 1843: 16,102, 1844: 14,918, 1845: 15,961 och 1846: 15,528, deribland en stor del varit vigtiga eller ganska vidlyftiga samt således erfordrat flerfaldig handläggning och beredning och mycket arbete, innan de kunnat slutligen afgöras.
Obeiäknadt alla dessa göromål och ärender, tillhörande Läns-administrationen i det hela, deltager Landshöfdingen person - 28 ligen uli Pröfnings-Komité och markegångssättning, roterings- och rekryleringskommissioner, mönslringsförrättningar, tvänne beklädnads-direklioner, trenne boställs-direktioner, tvänne lazaretts- och kurhus-direktioner och tvänne hushållnings-sällskaps-förvaltningar, förutan andra mera tillfälliga sammankomster och förrättningar.
I afseende å uppfostiings- och undervisnings-anstalter för folket hafva, utom de på enskilda donationer grundade och i sist afgifne berättelse omnämnde skolor, numera 172 socknar blifvit försedde med dylika, inrättade i öfverensstämmelse med derom gällande författning.
Beträffande helsovården och fattigförsörjningen gäller hvad i sednast afgifne berättelsen blifvit anmärkt.