Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Emb et sBerått elser. garne uppföras, vid vite af Tio Riksdaler Banco och äfventyr af qvarnens vräkande, hvilket genom KionoJBetjeningens försorg borde verkställas; hvarjemte det blifvit ålagdt de personer, sorn redan inom nämnde afstånd ifrån Landsvägarne uppfört väderqvarnar, att inom en månad efter Kungörelsens uppläsande ifrån Predikostolarne, vid ofvan stadgade vite och påföljd af qvarnens nedrifning genom KronoBetjeningens åtgärd , hafva deras qvarnar utflyttade på det afstånd ifrån Landsvägen, som uti. berörde Kungörelse blifvit föreskrifvit.
Ehuru detta EandshöfdingeEmbetets stadgande i allmänhet visserligen kan medföra gagneliga följder i afseende på qvarn anläggningar, hvilka efter Kungörelsens utfärdande kunna dga rum, liar det likväl icke undfallit min Embets-uppmärksamhet , hurusom ägande rätten våldföres i de fall , då nämnde
Kungörelse ovilkorligen tillämpas på sådane redan byggde väderqvarnar , hvilka , ehuru de närmare Landsväg , än Etthundrade alnar, finnas belägne, likväl blifvit uppförde med iakttagande af de föreskrifter, som allmänna Lagen i 20 Cap. Byggn.
Balken innehåller, och hvilka qvarnars ägare, försedde med vederbörande Authoriteters bevis om Lagligheten af deras så beskaffade egendom, alldeles icke böra , efter min tanka, genom någon Police-åtgärd , de ifrån vräkas.
I följd deraf hår jag uti skrifvelse till Höglofl.
Götha HofRätt den 9 nästledne October , hemställt till HofRättens bedömmaftde , om icke meranämnde Kungörelse borde ändras och återkallas i den del, som rörer de med ye - Justities Ombudstn.
EmbetsBerdttelser. derbörllgt tillstånd före den 29 Maji innevarande år i Skaraborgs L,än uppbyggde qvarnar , och har jag i sådant fall ansett det ankomma på Kongl. HofRättens pröfning, att vidtaga sådane mått och steg, hvarigenom Länets invånare måtte komma till kännedom af den i LandshöfdingeEmbetets Kungörelse tillgörande rättelse.
Under minar 1 814 gjorde Embetsresa genom.
Rikets Norra Landskaper hade förre Handlanden i Hernösand Hans Löfstedt hos mig anfört klagan deröfver, att, sedan den öfverenskommelse , hvarigenom han åtagit sig , att i stället för Ronden Olof Jansson i Nordanå ingå i NationalEeväringen ifrån år I814 till år 1819, emot en betingad Lega af Trehundrade Femtio Riksdaler RiksgäldsSedlar , blifvit vid BeväringsManskapets mönstring den 23 April 1814 af Konungens Befallningshafvande i Hernösand ogillad, hvaremot Kongl. Maj:t, i anledning af Olof Janssons anförde underdåniga besvär , uti skrifvelse till bemälte
Befallningshafvande den 28 derpå följde Junii i Nåder förklarat, det Kongl.
Maj:t funnit de öfver Löfstedts fräjd och duglighet till Krigstjenst företedde Betyg vara fullgiltige och derföre i Nåder pröfvat skäligt tillåta , att den emellan Olof Jansson och Löfstedt träffade öfverenskommelse, om den sednares iklädande af den förres Beväringsskyldighet, finge gå i verkställighet, samt att Kongl. Maj:ts Nådiga vilja och befallning vore , att Löfstedt, som, af Olof Jansson behörigen lejd, i hans ställe i Rullorne infördes; Så hade Olof Jans» 23° jfustiticeOmbudsm.
EmbetiRerclttdser. son , som imedlertid sjelf måst viri Exerceringsmö et sig inställa , sökt rygga Contractet med [Löfstedt , och velat af den utfästa summan endast Tvåhundrade Riksdaler utgifva, i följd hvaraf Löfstedt , sorn ansett sig genom Herr Landshöfdingen» vållande vara i mistning af' Etthundrade Femtio Riks lalér, yrkat, det antingen bernälte Herr Landshöfding , eller Olof Janson, som Contractet ingått, måtte förpligtas berörde Etthundrade Femtio Riksdaler till honom ersätta.
Då uti deröfver infordrad förklaring Konungens Befallningshafvande icke allenast sökt visa lagligheten af sin , utaf Kongl.
Maj t ogillade åtgärd , utan ock anfört skäl , såsom hinder för verkställigheten af Kongl. Majus i förrberörde afseende gifne Nådiga befallning , dem jag alldeles icke kurmat godkänna , har jag ej heller kunnat undgå att öfverlemna Handlingarne till AdvocatFiscalsErrjbetet i K. SveaHofRätt, att emot Herr Landshöfdingen för hans felagtiga förhållande i detta mål anställa den talan , hvartill
Efter fulländad skriftvexling emellan Actor och Herr Landshöfdingen , hvarjemte Löfstedts förkla ing blifvit infordrad) deruti han erkänt i fråga varande Contract hafva till sin kraft och verkan upphört genom annan öfverenskommelse emellan honom och Olof Jansson, har Kongl. HofRätten genom Utslag den 8 Februarii innevarande år sig utlät it, att, då Herr Landshöfdingen med Handlingar styrkt, att sedan Kongl. Majus Nådiga Beslut, som tillåtit Bonden Olof ^fastiticeOmbudsm.
EmbetsBeråttelser.
231 Jansson, i sitt ställe lega forre Handlanden Löfstedt till Beväringskarl, den 1 Julii 1814 kommit Herr Landshöfdingen tillhanda, Löfstedt blifvit dagen derpå uti MönsterRullan införd ; saint att Olof Jansson och äfven sent omsider Löfstedt af Herr Landshöfdingen erhållit underrättelse om hvad i förrberörde måtto Kongl. Majit i Nåder förordnat , kunde Herr Landshöfdingen tj anses hafva lemnat Kongl. Majus omförmälte Höga Beslut utan all slag-s verkställighet ; Men som Herr Landshöfdingen , hvars skyldighet varit, att genast efter det Kongl. Majus Beslut lill Herr Landshöfdingen ankommit, låta detsamma gå i fullbordan, hvartill hörde , att Olof Jansson och Löfstedt , så fort ske kunde, om innehållet deraf blefvo underrättade, denne skyldighet i så måtto åsidosatt, att Herr landshöfdingen icke förr, än i påföljde September månad, då redan annan öfverenskommelse mellan Olof Jansson och Löfstedt var träffad , låtit Kongl. Majus förrberörde Beslut komma till Löfstedts kunskap , oaktadt han under tiden både hos Herr Landshöfdingen och äfven vid LandsCancelliet sakens utgång efterfrågat; Och hvad Herr Landshöfdingen till undskyllan för detta sitt förfarande uti afgifne förklaringar andragit, dels att Herr landshöfdingen, i anledning af Olof Janssons anhållan, att få i Beväringen qvarstå , stadnat i villrådighet hvad dervid borde tillgöras och behöft derom sig förfråga , och dels att Herr Landshöfdingen af orsak att Löfstedt icke skall varit Part i målet, ansett honom ej äga rätt, att af Kongl, Majus Beslut erhålla del, vore så mycket mer 232 JustitiaOmbudsm.
EmbetsBerdtteher. otjenligt, sorn utom det: att berörde andragande ej stöde val tillhopa pied Herr Landshöfdingens uppgift om de åtgärder Herr Landshöfdingen i afseende på den anbefallte verkställigheten skall vidtagit, Herr Landshöfdingen bordt
Hnna, att någon betänklighet eller villrådighet icke får äga rum , då fråga är att verkställa Kongl. Maj:ts tydligen gifna befallning, och att för verkställigheten af Kongl. Maj:ts meranämrrde Beslut fordrades icke blott Löfstedts införande i Rullorne, utan jemväl att han, hvilken det förnämligast angeck , derom förständigades ; Alltså och då det icke heller varit Herr Landshöfdingen tillständig! att uti den honom affordrade förklaring anföra sådant, sorn syftade på att visa T agligheten af Herr Landshöfdingen den 93 April 1&I4 vidtagne beslut, som redan var af Kongl.
Maj:t ogilladt , och såmedelst utbreda sig i ett ämne , hvaröfver Herr Landshöfdingens förklaring ej varit påkallad , likasom ville Herr Landshöfdingen derigenom låta förstå , att Löfstedt icke bordt få till Beväringstjenst få antagas ; pröfvade Kongl. HofRätten rättvist förklara Herr Landshöfdingen skyldig att , likmätigt 1 Cap, 12 §.
Balken, höta Etthundrade daler S:mt med Trettiotre ^Riksdaler Sexton Skilling Banco; Men någon ersättning till Löfstedt , för hans öfverklagade lidande, sedan Contractet emellan honom och Olof Jansson genom annan deras öfverenskommelse, till sin kraft och verkan upphört, ansåg Kongl. HofRätten ej äga rum.
Då jag erfarit af infordrade Handlingar Justitia O tnbudtm.
Emi ets Berättelser. 233 uti ett Undersökningsmål , rörande utprangling af falska DiscontSedlar, hvarföre Torparen Pehr Esbjörnson och förre Husaren Pehr Lindman vid Bjäre HäradsRätt och flere
Domstolar i Christanstads
Län varit under tilltal ställde, att HäradsRättens tillförordnade Ordförande, Herr Häradshöfdingen Johan Fristedt, vidtagit den olagliga åtgärd , att uti samma mål låta ofvannämnde Pehr Esbjörnsons minderårige Son Olof afgifva VittnesBerättelse emot hans egenj Fader, har jag genom Remiss den 23 Februarii innevarande år till AdvocatFiscalsEmbetet i Kongl. Götha HofRätt derföre låtit tilltala bemälte Häradshöfding, som ock, efter hvad AdvocatFiscalsEmbetet uti till mig insändt Memorial den 15 nästledne Junii tillkännagifvit, enligt Actors derom gjorde påstående , blifvit för berörde förseelse af Kongl, HofRätten dömd att böta Atta Riksdaler Sexton Skill.
Samma tillförordnade Domhafvande har , i följd af min Remiss den 15 Julii sistledit år 1815, vid Hoghem alte Kongl. HofRätt blifvit af
Ad vocatFiscalsEmbetet anklagad för det han längre tid försummat , att till vederbörande utgifva RansakningsHandlingar rörande flere häktade personer, hvilka vid andre
Domstolar bordt undergå ytterligare ransakning.
Ehuru Actor, i anledning af Kongl. Brefven den 18 November I762 och 15 April I774> påstått att bemälte Häradshöfding måtte böta Tre Daler S:mt för hvarje dag , som lian öfver en månad, dröjt att i fråga varande Ransakningshandlingar aflemna, har dock Kongl, 234 ZfuititiceOmbudsm.
HofRätten genom Utslag den Ig nasti.
Mars under åberopande af I Cap. 12 §.
.Rättegångsbalken stadnat dervid, att ålägga honom Sexton Riksdaler Tretiotvå Skill, böter jemte skyldighet att ersätta fångförtärings-kostnaden.
Dervid har jag låtit bero; Men, då Högstberörde KonungaBref af 1762 stadgar, att UnderRätt i Stad inom Fjorton dagar, och på Landet inom En månad ifrån den dag ändteligt Utslag gifves, skall vara förpligtad, att till HofRätt, eller annan ÖfverRätt insända dess Ransakning och Dom uti brottmål, som böra OfverRätts granskning underställas, vid bot Tre Daler Sunt för hvarje dag någon dermed öfver nämnde tid uteblifver, hvilket stadgande uti 1774 års
Bref är förnyadt på de skäl , att brottslingar genom långvarigt fängelse ej måge ställas uti för svårt lidande och straffet för dem icke sakna det eftertryck, som det genom skyndsam verkställighet till den brottsliges rättelse, eller skräck och varning för allmänheten äga bör, samt till förekommande deraf, att Statsverket, öfver nödvändigheten icke må betungas med Underhållskostnad för fängslade personer; Och då dröjsmål att utlemna Protocoller till annan myndighet, för vidtagande nödiga åtgärder, medför alldeles lika’ skadliga följder, som dröjsmålet att till Öfvermätt insända ransakning uti Underställningsmål , har jag ansett äfven lika och enahanda ansvar i båda fallen böra äga rum, hvadan jag ock uti underdånig skrifvelse till Kongl. Majit den den I nästledne Maji framställt nödvändigheten af en till sådant ändamål ledande förklaring. __ I anled-; jfustitiwOmbudsm.
235 ning deraf har Kongl. Majit i Näder förordnat, att den UnderDotnare, som, enär fortsättningen af ransakning med häktad person till annan Domstol förvises, underlåter att till Kongl Majts Befallningshafvande eller den D ornstol , til hvilken fullföljden af ransakningeri blifvit hänskjuten, Handlingarne inom den uti ofvan åberopade Kongl. Bref utsatte tid aflemna, skall anses förfallen till enahanda ansvar, som för dröjsmål me I ransakningars insändande till Öfvermätt i understäldta brottmål är stadgadt; Hvilket förordnande uti Nådigt Bref den 22 Maji detta år, hvaraf er: afskrift är mig tillställd , blifvit Svea och Götha HofRätter, Krigs HofRätten samt Commerce- och BergsCollegierne 4 till vederbörande UnderDomares förständigande , kungjordt.
Af infordrade Handlingar uti ett vid Stockholms Stads KämnersRät förehafdt och den 14 Julii IS 12 derstädes afdömdt mål, rörande en mangi underhaltige Guldarbeten, hvilka uti HofJu velerarnes Michaelssons och Benedicks Bijouterin- och GalanterieFabrik här i S adén, under tillsyn af Verkmästaren Johan Wiertz, blifvit tillverkade och derefter till salu i FörsäljningsMagazinet aflemnade, har jag inhämtat , att ehuru bemälte Wiertz , åt hvilken styrelsen och arbetets bedrifvande på Michaelssons och Benedicks Fabrik varit anförtrodde, vid ett beslag till ett Guldfoderal låtit fastlöda en del, som befunnits controllerad och fullhalltig, hvaremot beslagets öfriga del, vid anstäld probering, endast innehållit Femton Karat Fem Grän: och ehuru, efter upptäckten af detta förhållande, 236 jfiu titia Ombudsm.
Embet t Berättelser.
Michaelsson och Benedicks till undersökning vid ControIlContoiret aflemna! en mängd arbeten, som på Wiertz ansvar och tillsyn, åren I810, 1811 och 1812, hos dem blifvit tillverkade, af hvilka en betydlig del funnits mer och mindre underhalltige, men försedde med vidlödde delar, som varit ful Ilia 11 ti ge och förut, under form af Ringar, Ordensspännen, Kråsnålar, Urnycklar m. in. blifvit i ControllContoiret uppviste och stämplade; har dock Verkmästaren Wieriz, sorn enständigt nekat , hvad Michaelsson och Benedicks icke eller kunnat påstå, att han, vid tillverkningen af desse underhalltige arbeten åsyftat någre egne fördelar, eller haft för afsigt att skada hvarken Michaelsson och Benedicks, eller dein , som till dessa arbeten kunde blifva köpare, på desse och flere dylika skäl blifvit af KämnersRätten befriad ifrån det uti ControllStadgan , för sådan förfalskning stadgade ansvar:
Att ehuru HofJouve* lerarne Michaelsson och Benedicks, sorn egentligen borde ansvara för alla deras arbetens hallt och godhet och följaktligen icke , utan tillbörlig tillsyn , bordt anförtro deras Fabriks styrelse till bemälte Verkmästares fria förvaltning , genom sådan derasi underlåtenhet gifvit anledning till öfverklagadt underslef, hafva dock, enär de varit okunnige om Verkmästaren Wiertz’s förhållande med de i fråga komné arbeten och efter upptäckten deraf, sjelfve icke allenast anmält det till I,aga undersökning, utan ock till utrönande af desse arbetens beskaffenhet aflemnät .dem till ControllContoiret, der deras underhalltighet blifvit upptäckt, samt enligt Kongl. justitiaOmbudm.
EmbetsBerdttelser. 237 Rescriptet den 18 Junii 1777 och Kongl. Corn» merceGollegii Kungörelse den 7 Julii samma år, underhalltige arbeten i sådant fall endast borde sönderslås och utan vidare åtal till Guldsmeden återställas , bemälte Hof Jouvelerare , på desse och flere anförde grunder, blifvit befriade ifrån de å dem yrkade böter för underlåten controllering och för tillverkning af underhalltiga arbeten, hvilka icke eller ahsedts förverkade; Men emedan Verkmästaren Wiertz erkänt, det han af Michaelsson och Benedicks varit anbefalld, att på ControllContoiret uppvisa, samt låta undersöka och stämpla alla vid Fabriken tillverkade arbeten, och att han, i anseende till alla i fråga komne underhalltiga Guldpjecer, denna sin skyldighet underlåtit; Ty skulle till följe af 3 §. i Kongl.
ControllStadgan den 7 Dec. 1752, Wiertz derföre böla Tvåhundrade Daler Silfvermynt med Sextiosex Biksdaler Tretiotvå skill.
Banko; Och då Michaelsson och ' Benedicks åtagit sig betala de af Herr ÖfverD irecteuren Geyer, såsom af Verkmästaren Wiertz undansnillad Controll-afgift, fordrade Attatiotvå B:dr Tjuguen sk.
Fem r:st.
Banko, hade KärnnersRätten låtit dervid bero.
Detta Rättens beslut, sorn den af JustitiaCancellersEmbetet tillförordnade Actor i målet, StadsFiscalen Anders Salomonsson , låtit vinna laga kraft, har jag ansett innefatta egenskap af orätt
Dom och derföre anmodat AdvocatFiscalen i Kongl. Svea HofRätt Herr Lagmannen E. P.
Laurin att derföre tilltala de Ledamöter af KärnnersRätten, hvilka uti beslutit deltagit, och af sådan anledning har äfven bemälte
Herr 238 JustitiaOmbudsm.
ErnbetsBerättelser.
.Lagman och AdvocatFiscal, efter till Kongl. HofRätten den 2 Nov. 1812 utverkad stämning emot förenämnde Rätts Ledamöter, anmärkt , att , enär vid Rättegångens början HofJouvelerarne Michaelsson och Benedicks, för att ifrån sig vända uppmärksamheten å det mångåriga underslefvet med falska Guldarbe en och framställa Verkmästaren Wiertz såsom ett skuldoffer, föregifvit sig år 1804 hafva med honom ingått det contract, att han ensamt skulle hafva styrelsen öfver Fabriken, ombesörja guldsmältningen, arbetsfördelningen och controlleringen af förfärdigade arbeten, samt tillika vara ansvarig för deras fullkomliga hallt och godhet, hade det destomera ålegat KämnersRätten att efterfråga berörde Contract och ålägga dess uppvisande, som, fastän Wiertz föregifvandet erkänt, en oväldig
Domare dock ej varit pligtig eller berättigad att årnöjas med sådant emot
Lag stridande aftal, hvarigenom ansvaret, som, efter Författningame vöre bundet vid FabriksIdkaren och ej vid hans arbetare, öfverflyttades på den sednare , men atf KämnersRätten , hvilken denna åtgärd, antingen af vårdslöshet eller af annan orsak, underlåtit, sålunda skal 1 til Idel t
Hufvudmännen i brottmålet en af flem sjelfve tillskapad rättfärdiggö else:
Att ehuru beloppet af Kronans förlust genom underlåten controlfering af Guldarbeten vid Michaelssons och Benedicks Fabrik allenast förslagsvis blifvit af Herr ÖfverDirecteuren Geyer uppgifvit till en förmodad summa af Åttatio!vå Riksdaler Tjuguen Skill, och Fem Runst.
Banco, tned uttfyqklig erindran tillika} att verkliga beloppet £justitia;Omkidtm.
239 skulle närmare utrönas utaf de emellan Fabriksidkare och deras Verkmästare under tiden förde
Räkningar samt genom jemförelsen emellan vigten af allt det Guld , som vore förarbetadt, och den del deraf, som blifvit till controllering uppvist, KämnersRätten likväl underlåtit, att genom en sådan granskning med visshet utröna försnillningen af Controll-afgiften och låtit bero dervid att Michaelsson och Benedicks förklarat den ungefär uppgifne summan i det närmaste instämma med deras anteckningar, hvarigenom således blifvit lemnadt till deras välbehag, att Kronans ersättning bestämma:
Att som KämnersRätten ansett Verkmästaien Wiertz skyldig till ansvar, endast för underlåtenhet att vid ControllContoiret uppvisa samt låta undersöka och stämpla de vid Fabriken tillverkade arbeten, och förthy, med åberopande af 3 §. i Kongl.
ControIIStadgan, fällt honom att böta Sextiosex Riksdaler Tretiotvå Skill.
Banco; men berörd# §. stadgade Tvåhundrade Daler Silfvermynts böter för den aom arbetar Guld, Silfver eller Tenn under den föreskrifne halten och tillika confiscation af varan, om Metallen är hans egen, eller varans värde, när han arbetar för en annan, samt serskilt Tvåhundrade Dalers böter, jemte confiscation för den Guld-, Silfver- eller Tenn-arbetare, som första resan beträdes att icke hafva vid ControllContoiret uppgifvit sitt gjorde arbete till besigtning , pröfning och stämp*. lande, hvaraf följde, att, om än Verkmästaren Wiertz, såsom KämnersRättens
Domslut förutsatte , kunde anses stå i ansvar för arbetets uppgifvande till controllering, hvilket likväl, 240 JmtitiaOmbiiAsni.
EmbetsBeråttelscr. efter Författningens rätta mening, torde tillhöra Fabriksldkaren, men icke Arbetaren, och Wiertz sålanda för underlåtenhet i denna del varit underkastad de derå stadgade böter, hvilka kunde äga rum , fastän det arbete , som blifvit stämpling undandragit, voie fullhalltigt, han åtminstone, såsom den der sjelf tillverkat underhalltiga Guldarbeten, bordt tillika dömas att serskildt plikta de i I Mom. utsatte Tvåhundrade Daler S:mt, och värdet af allt det Guld, han under rätta hallten förarbetat , förklaras confiscabelt , till delnings emellan Kongl. Maj:t och Kronan, Lazarettet och Åklagaren; KämnersKättens Domslut, betragtadt allenast från denne synpunkt, alltså vöre felaktigt och lagstridigt; Och att, då hvad i berörde §. af Kongl. ControllStadgan föreskrifves, hade afseende endast på de händelser, när någon arbetar Guld, Silfver eller Tenn under den hallt, som fasställd är, eller ock ej uppgifver sitt arbete till stämpling; Deremot den af Wiertz erkände gerning, att, genom små controllerade Guldpjecers fastlödning vid större arbeten, som voro underlia-lltige och icke blifvit till controllering upp* gifne, sjelf falskeligen å desse sednare sätta con* trollmärke, hvilket märke hos allmänheten borde grundlägga visshet och öfvertygelse örn arbetets fullhalltighet, otvifvelaktigt vore af annan och svårare egenskap, än de i ConfrollStadgan utmärkte förbrytelser, och innefattade det brott, som Allmänna Lagen i i Cap. 9 §•
Handelsbalk, omförmäler; i följd hvaraf, och då det vore utrönt, igenom jemnförelsen emellan före - SfustiticeOmbudsm.
Emhets Beritt elser.
241 företedde Utdrager af JouvelerareBolagets rttkenskaper öfver tillverkningen för åren 18I0, I8II och 1812, med ControlI-stämpIingsPro. tocollerne för samma tid, att värdet af de underhalltige, eller till controllering ej uppviste Guldarbeten, som bort förklaras confiscable, blott för desse trenne år utgjort en vigt af Tre* tusende Niohundrade Fyratiotre
Ducater eller Qvintin Guld, Herr Lagmannen och AdvocatFiscalen yrkat; i förmågo af I Cap. 12 §.
RättegångsBalken, att KärnnersRättens Ledamöter, för deras orätta
Dom, hvarigenom den brottslige dels undgått all bestraffning dels blifvit fälld till mindre straff, än Lag förmår, måtte dömas antingen till suspension på viss tid, eller ock. att böta Etthundrade Daler Sunt hvardera samt att gällda Kronans och Lazarettets andelar af ofvannämnde Tretusende Niohundrade Fyratiotre qvintin Guld, hvars värde bort förbrutit dömas.
Sedan KärnnersRättens
Ledamöter deröfver sig förklarat, har Kongl. HofRätten genom Utslag d. 23 Junii 1814 på anförde grunder ansett sig ej kunna till hnfvudsaklig pröfning upptaga Actors påstående om ansvar för Embetsfel, dem KämnersRätten skall hafva begått under handläggning och bedömmande af mål, som angå förbrytelser emot Kongl. ConfrollStalgan; men, efter det Kongl. Maj:t, uppå Herr Lagmannen Laurins deremot anförde underdåniga besvär , medelst Utslag den 25 October sistnämnde år förklarat HofRätten vara rätter
Domstol i denna sak och förthy återförvist densamma till Kongl. HofRättens vidare åtgärd , har , genom Bihang till Riks-St.
Prot, lSijoch 181S. itdra Sami. N:r 31, 31. a 4* Justitia Ombudsm.
Dom elen 3!
Januarii innevarande år, Högbemalte
Kätt beslutit, atr, som å ena sidan KämnersKätten icke iakttagit all deri noggrannhet i undersökning och stränghet i bedömande, som detta mål fordrat , igenom hvilken efterlåtenhet ej allenast laglig visshet saknats om verkligheten af den föregifne öfverenskommelsén emellan Fabriksldkarne Michaelsson och Benedicks , och deras Verkmästare Wiertz , samt om den undansnillade Controll - afgiftens ratta belopp;, utan ock bemälte Michaelsson och Benedicks, ehuru sjelfve , enligt Författningarne, underkastade ansvar för bristande controll på åtskillige å deras fabrik tillveikade varor , hvilka underhalltiga hållits till salu, likväl i grund af förrberörde öfverenskommelse blifvit ifrån böter befriade, samt oaktadt Wiertz erkänt sig hafva begått det brott, att han fastlödt controllerade små delar vid åtskillige större Guldarbeten , hvil* ka sedermera befunnits underhalltige , han dock derföre, genom KämnersRättens Utslag, undgått all bestraffning; Men deremot å andra sidan ingen anledning förekommit, att underlåtenheten i dessa delar härrört af annan orsak, än fatta It begrepp om så väl en icke behöflig och onyttig vidsträcktare undersökning , som ock rätt tillämpning af de uti KämnersRättens Utslag åberopade Författningars verkliga kraf, och det icke blifvit bevist, att något å Michaelssons och Benedicks Fabrik tillverkadf underhailtigt arbete blifvit såldt, hvarförutan det af Kongl. Rescriptet den 18 Junii 1777 och Kongl. CommeftceCollegii Kungörelse den 7 Julii samina år, hvilka Författningar KämnersRätten åbe - JustiticcOtnbudsm.
Emb et i B (rättelser. 243 ropat, skäligen kunnat slutas, att någon Cen» troll-afgift för underhalltiga arbeten ej! äger rum , utan att de endast böra, som skedt, sönderslås och Fabriksldkaren återställas , och att deremot hvarje sådant arbete, allenast i den händelse det blifvit så lil t ,J skall jemte dess värde dömas förbru'it; Alltså.och i grund af flere anförde skäl) kunde de fyra KämnersRättens Ledamöter hvil* ka uti åtalade undersökning och Utslag deltagit, ej svårare anses , än att de hvardera borde böta Femtio Dal.
S:mt med' Sexton Riksdaler Tretiotvå Skill.; i följd hvaraf Actors hemställan om skyldighet för KämnersRättens Ledamöter , att gälda Kronans och Lazarettets andelar af de Tretusende Niohundrade Fyratiotre