Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Här kunde emellertid göras en fråga, om den tillökning i inkomst, som statskassan antages komma att erhålla medelst den här ofvannämnde högre afgiften, skulle blifva så betydlig, att den uppväger de med ämnde kontroll förknippade utgifter, eller, att skatteförhöjningen skulle löna sig, när man måste hafva en så dyr kontroll.
Ty dels är förhöjningen i nämnde skattesats, som vid pannerymdsbeskattningen förmodligen borde sättas i samma förhållande till skattesatsen för säd- och potatesbränningen, som vid mäskbeskattningen, i sig sjelf ej af synnerlig betydenhet och dels skulle, åtminstone till en början, endast ett högst obetydligt qvantum af ifrågavarande materialier komma att blifva användt liksom äfven det Engelska förfaringssättet att afskilja skal m. m. från mäsken ej heller, åtminstone i förstone, blefve synnerligen allmänt, så att den högre afgift, som man ville lägga på dessa materialier eller på den Engelska mäskningsmethoden, ej skulle inbringa, statskassan någon synnerlig fördel.
Skulle det längre fram visa sig, att dessa materialiers användande till bränvinsbränning eller också den Engelska methoden blefve mera allmänna, så kan man ju genom skeende skattepåbud lägga en högre afgift på denna produktion.
, Kommissionen ämnar derföre föreslå, att samma skattesats bestämmes för bränvinstillverkning af andra materialier, som af säd och potates, samt detta utan afseende på huru masken är beredd, antingen sådor m. m. äro afskiljda eller icke, fastän kommissionen anser såsom gifvet, att det vid den förstnämnda produktionen erhållna bränvinet, äfvensom när säd- eller potatesmäsk beredes på nämnda sätt, icke kommer att blifva beskattadt så högt, som när säd och potates användes på det vanliga och hos oss allmänt brukliga sältet. ätt kommissionen, oaktadt hvad ofvan är anfördt om den sannolikt mindre vigtiga betydenhet för statsinkomsterna, som en på ofvannämnda produktion lagd högre afgift skulle ega, ändock har föreslagit en högre skatt på samma produktion, i den händelse att mäskbeskattningen infördes, har sin grund deri, att man, utan hänseende till dea Norska Kommiss.
Slutligen får märkas, att då, till följd af hvad anfördt är, omdestillering icke kan göras fri från afgift, måste de apparater, som dertill begagnas, beskattas lika med dem, som begagnas till bränvinstillverkning af råänmen.
Med hänsigt till ofvanstående tillåter sig derföre kommissionen att föreslå, att följande Beslut fattas om Bränvinsbränningens beskattning: -l:o.
Afgift erlägges af hvarje destillations-apparat, antingen den begagnas till bränvinsbränning, klarning eller omdestillering, samt beräknas med -10 sk. per dygn för hvarje full pott af apparatens rymdinnehåll, uppmätt så väl för de apparater med tillbehör, som brukas till bränvinstillverkning af råämnen, som för omdestilieringsapparaterna, på sätt i § 2 af lagen af den d. å. är föreskrifvet. 2:o.
Med afseende på kontrollväsendet vill kommissionen derjemte anmärka, att kommissionen anser det vara af nöden, så väl vid pannbeskattning, som vid beskattning af mäsken 'och produkten, att öfverkontrollörer anställas, och komma kontrollutgifterna följaktligen att blifva omkring 4000 Spd om året, utgifterna för kontroll öfver lönbränning oberäknade.
Deremot linnes det, för att kunna åstadkomma ett fabriksmässigt bedrifvande af bränningen, eller en rörelse i den skala, som ofvan blifvit antydd, såsom varande mest önsklig, samma skäl att bestämma en viss tid för rörelsens oafbrutna fortsättning, och har kommissionen ansett det vara tillräckligt för reglering af rörelsen efter den skala man afser, om hvarje bränneri förpligtigas att erlägga skatt för en rörelse af 4500 potters daglig produktion under en tidrymd af 8—10 dagar för hvarje gång det sälte, i verksamhet.
Den dagliga produktionens storlek har kommissionen bestämt genom utsättande af det nämnda minimum för apparaterne samt genom storleken af skattesatsen; och för att försäkra sig om det oafbrutna bedrifvandet af bränneriet, har kommissionen i 2S g af lagen upptagit den bestämmelse, sorn härvid är af nöden, hvarvid är att märka, att fastän 8 dagar kanhända kunde vara tillräckliga, har kommissionen likväl ansett det säkrast, att bestämma terminen till 40 dagar hvarigenom tillika hvarje mäskekar kunde 2:ne gånger vara afverkadt, under förutsättning att averkningen af detsamma endast egde rum hvar 5:te dag.
Utom de här ofvan afhandlade systemer för beskattningen, har kommissionen tänkt sig ännu ett sätt, på hvilket beskattning af bränvinsbränningen kunde åstadkommas, nemligen genom att tillåta densamma endast mot bevillning, sorn specielt meddelas för hvarje särskildt fall, samt mot ett bestämdt årligt belopp lika för alla brännerier, med eller utan inskränkningar i afseende på bedrifvandet.
Detta kunde antingen ordnas på så sätt, att vid hvarje skattebeslut det fastställdes en bestämd årlig afgift för de följande tre åren för hvarje bränneri, utan afseende på huru mångå de blefve, eller också på det sättet, att hela den sammanlagda skatten bestämdes till en viss summa, som till lika belopp fördelades på hvarje af de brännerier, sorn nom en viss bestämd tid vöre anmälda till bedrifvande.
Bränvinsbränning tn.
Begge beskattningssätten hafva den fördel, att man derigenom undviker de flesta af de olägenheter, som äro förenade med kontroilväsendet, dymedelst att man öfverläte ät bränvinsbrännarne att inrätta sig, så som de funne för godt, likväl med nödig inskränkning i afseende på apparaternes antal och storlek.
Oaktadt kommissionen icke anser sig kunna rekommendera någotdera af dessa beskattningssätt, ,; tminstone ej för det närvarande, kan hon dock ej underlåta att i korthet antyda, huru hon har tänkt sig den närmare detaljen, liksom äfven på samma gång omförmäla de omständigheter, som, enligt kommissionens förmenande, icke göra dom tillrådliga.
Under förutsättning af att minimum för den dagliga produktionen blir, såsom ofvan är antaget, -1500 potter, och afgiften bestämmes till 5 sk. för hvarje pott pröduceradt bränvin, kan man, efter hvad förut blifvit anmärkt, antaga,ätt i städerna kommaomkring 50 brännerier att blifva i gång, hvarutaf på hvarje en afgilt af 5,500 Spd. om året kommer att belöpa sig, och på landet omkring 50, utaf hvilka hvardera skulle årligen skatta 5,500 Spd.
Då intet skäl finnes, att, under den här antydda beskattningen, sönderstycka bränvinshandteringen mera, än vid de öfriga beskattningssätten, måste den årliga utgiften för hvarje bränneri anslås till 5,500 Spd.
Men i detta fall skulle det i landtdistrikterna påräknade antal af brännerier icke kunna hållas i gång, och deras antal kanhända reduceras till hälften, hvarigenom följaktligen den årligen påräknade afgiften icke skulle inflyta.
Den afgift, för hvilken hvarje bränneri skulle svara, måste följaktligen ökas, lör att man måtte hinna upp till den påräknade hufvudsumman, hvarvid landtbränneriernas antal återigen skulle förminskas, hvaremot stadsbränneriernas antal förmodligen förblefve detsamma, öfter sorn man i allmänhet i städerna bättre kan åstadkomma de kapitaler, som äro af nöden för så stora anläggningar och ett så vidsträckt bedrifvande af rörelsen, hvilket deremot knappast blefve fallet på landet, liksom äfven de i städerna finera lätta tillfällena till afsättning af produkten samt tillförseln utrikesifrån af säd och potates, äfven skulle bidraga till att undantränga brännerihandteringen från landsbygden, och i hvarje fall spela den i händerna på dem, som ega kapitaier, med uteslutande af mindre förmögna.
För att emellertid bibehålla en någorlunda jemnvigt till förmån för dem, sorn under sådana omständigheter icke skulle kunna drifva bränvinsbränning, mås.te det, enligt kommissionens tanke, sättas en gräns för afbrännings-apparaternas storlek, liksom endast en apparat borde
Unnas för hvarje bevillningsandel, emedan man eljest äfventyrade, att icke blott enstaka bränvinsfabriker skulle uppkomma, utan hela fabriksstäder uppstå för en eller flera bevillningsandelar, hvarigenom det skulle stå i enskildas makt, att helt och hållet rycka till sig denna näring, dymedelst att afgiften genom dess fördelning, på en så stor produktion, skulle träffa det erhållna utbytet med ett så obetvdligt belopp, att brännerier i mindre skala ej skulle kunna konkurrera med dem.
Men genom att bestämma ett visst maximum för apparatens 'storlek skulle man å andia sidan framkalla den ofvannämnda, i flera hänseenden så skadliga öfveransträngningen vid averkningen, så att denna utväg således ej är synnerligen att rekommendera.
Att begränsa rörelsens utsträckning genom att, bibehålla förbudet emot sommarbränning, har deremot förmodligen mindre olägenhet med sig.
Hvad det andra af de 2:ne ofvannämnda beskattningssätten angar, så skulle det å ena sidan lätteligen kunna leda antingen till ett resultat, sorn komme nära ett totalt förbud emot bränvinsbränning, när det nemligen kunde inträffa härvidlag detsamma, som man set inträffa på åtskilliga ställen i afseende på rättigheten att försälja bränvin i mindre partier än 40 potter, att fruktan för att komma att bära en opåräknad! stor Särskilda Utskottets Betänkande N:o 8. 44 Utskottet har diirföre ansett sig icke kunna föreslå någon lättare eller säkrare utväg, än att 33 § i nu gällande författning måtte sålunda ändras, att bränvin må destilleras endast af den, som är berättigad att sådant tillverka, samt i det bränneri och med den redskap, han för tillverkningen uppgifvit, och alt deslilleringen må verkställas endast under den lid, för hvilken anmälan lill bränvins-lillvcrkning skett, och mot den afgift, som därför er lagd blifvit.
Uti Apothekares destillerings-rätt har Utskottet icke ansett någon väsendtlig förändring böra jidtagas, likasom ej heller i fråga om bränvins rening utan eld eller ånga.
Angående stämpling och justering af bränvins-tillverknings-redskap har Ut skottet ej heller trott några hufvudsakliga afvikeiser nödiga från, hvad nu gällande författning föreskrifver.
Däremot har Utskottet ansett sig böra föreslå åtskilliga nya stadganden, som uti bifogade författnings-förslag utgöra 4:de Art. och angå skyldighet att, på vissa föreskrifna tider, anmäla all bränvins-redskap, äfven om densamma icke begagnas.
Denna försigtighet blifver utan tvifvel nödvändig genom den större frestelse till missbruk, hvartill den ökade skatten föranleder; de kontrollerande myndighelerne behöfva att äga den fullständigaste och tillförlitligaste reda på, hvilken till bränvins-tillverkning tjenlig redskap kan finnas i landet, och hvar den samma i hvarje ögonblick är att söka.
Å ena sidan har lagstiftningen att dervid undvika en så ömtålig undfallenhet för den enskildes beqvämlighet, att kontrollens säkerhet äfventvras, men å den andra en allt för mycket störande och småaktig forskning i den enskildes tillhörigheter; och Utskottet har uti det föreslagna sökt afväga dessa båda svårigheter mot hvarandra så noga, som möjligt.
I fråga om redskaps försegling har den nu gällande författningen blifvit följd, utom hvad angår det insättande i allmänt förvar, som i stället för förseglingen hitintills varit medgifvet.
Utskottet har ansett sig böra föreslå borttagande af detta medgifvande, därföre att mångenstädes icke finnes något säkert, offentligt förvarings-rum, hvarföre den lättnad eller trygghet, som dermed afses, icke kan blifva allmän för hela riket, och att det allmänna skulle ikläda sig för den enskildes egendom en ansvarighet, «om kan blifva betungande.
Hvad 6:te Art. af förslaget till författning innehåller, är i det föregående hufvudsakligen motiveradt.
Att likasom, enligt hvad Utskottet sökt visa, något öfverskott i den dagliga tillverkningen bör vid större bränneri kunna få inträffa, utan att anses såsom lag-öfverträdelse, så äfven en anmälningen understigande tillverkning bör berättiga till återbekommande af erlagd skatt, dock icke till obestämdt belopp i någotdera fallet, della synes vara en gifven följd af det tillverknings-sättets natur och omöjligheten för tillverkaren att på förhand noga beräkna produktens mängd.
Att Kronan bör för ogulden skatt äga pant-rätt till ali den redskap, som Bih. till R.
Prot. 4853 och 4854. 44 Sami. 8 Iläft. 8 42 Särskilda Utskottets Betänkande N:o 8. för tillverkningen begagnas, och till den produkt, som på stället förefinnes, torde vara på goda skäl grundadt.
Det vigtigaste nya, som måste införas, för att sätta i verksamhet det beskattnings- och kontrollerings-svstem, Utskottet ansett böra stadgas för den större bränvins-tillverkningen, är de kontrollörer, hvilka skola öfvervaka, att, hvad som tillverkas, blifver till mängd riktigt utrönt, så att intet kan undandragas skatt.
Utskottet har icke tänkt sig saken så, att desse kontrollörer skulle blifva en ständig embetsmanna-corps.
En sådan kan icke komma i fråga för en tjenstgöring af två månader bland tolf; och någon annan tjenste-befattning, som ovilkorligt sammanhängde med denna och vore så ställd, att hon sysselsatte sin innehafvare just jemnt de återstående tio månaderna, är äfven svårt att tänka sig.
Utskottet har sålunda föreställt sig, att desse kontrollörer böra särskildt antagas för hvarje års bränningstermin, och att befattningen icke sammanblandas med eller ingriper uti den allmänna bevakningen af denna författnings eller andra lagars och författningars efterlefnad.
Då sålunda embets- och tjenstemän, likasom andra tillförlitliga personer, kunna få ett dylikt tillfälligt uppdrag, bör det deremot icke lemnäs åt sådana, hvilka förut, såsom fiskaler, krono-betjänte e. d. hafva det allmänna inseendet öfver lagars efterlefnad; och å andra sidan torde böra antagas, att kontrollörerne icke erhålla något annat uppdrag, t. ex. att efterforska lön-bränning, försnillning vid mindre bränneri o. s. v. Nödvändigheten af den särskilda kontrollörens oafbrutna vistande vid det honom anvisade bränneri gör, att han icke kan medhinna någon annan befattning; och en sådan skulle blott afvända hans uppmärksamhet från det egentliga föremålet för hans vaksamhet.
Att helt och hållet lita på hvarje särskild kontrollör torde vara oförsigtigt; och Utskottet har derföre ansett ytterligare kontroller öfver och bredvid dem böra föranstaltas, såvidt görligt är.
Utom de öfver-kontrollörer, som böra distriktvis finnas och kringresa, för att på obestämda tider inspektera bränne,rierna, granska brännings-journalerna, öfvervara uppmätningar o. s. v., anser Utskottet äfven nödigt vara, att hvarje uppmätning sker i vittnens närvaro; och af lag-förslaget svnes, huru Utskottet ansett dessa vittnens tillkallande och aflöning böra ställas.
Det är nödvändigt, att de vid brännerierna stationerade kontrollörer stå under upsigt och befäl af Öfver-kontrollörer, som under brännings-tiden måste kringresa och inspektera.
Desse embetsman hafva en så magtpåliggande och ansvarsfull befattning, att de böra af Konungen utnämnas; och det är nödvändigt, att de äga en förenings-punkt och öfver-styrelse uti något allmänt embets-verk.
Utskottet hade påtänkt att föreslå, hvilket det embets-verh borde vara, som hade denna centrala öfver-styrelse öfver bränneri-kontrollen; och bestyrets likhet med andra göromål, som tillhöra Kongl.
Commerce-Collegium, väckte tanken att föreslå detta embets-verk; men Utskottet har ansett intet förslag i det afseendet böra från Ri - Särskilda Utskottets Betänkande N:o 8. 45 kets Ständer utgå, utan saken öfverlemnas heit och hållet till Kongl. Maj:ts nåd. bepröfvande.
Förslag till instruktion och ordviings-stadga för kontrollens verkställande, och för hvad vid bränvins-tillverkningens drift i allmänhet bör iakttagas, men icke kunnat i hosgående lag-förslag inflyta, torde imedlertid böra afgifvas; och Utskottet vill dermed inkomma, så snart Rikets Ständer fattat sitt beslut om grunderna tor den blifvande författningen.
Innan Utskottet lemnar frågan om kontrollen, anser det sig böra göra en kort framställning af de verkningar, som en bättre organiserad och nogare kontroll i två af de närmast belägna stater haft, emedan det är nödigt att kunna af erfarenheten göra sig någorlunda klart begrepp om, hvad trygghet mot oloflig bränvins-tillvcrkning en bättre upsigt och bevakning kan erbjuda.
Redan år 1786 förbjöds husbehofs-bränningen i Danmark; men- ännu år 1840 brändes allmänt i smyg på Jutland.
I hvilken skala det skedde, visade sig, då regeringen år 1843 påbjöd, att de, som inlemnade sina bränvins-pannor, skulle slippa straff för deras begagnande; och på Jutland blefvo, i följd däraf, mer än 11,000 och på öarna mer än 300 pannor allemnade.
Detta oaktadt fortfor lönbränningen, lill dess år 1845 en särskild kontroll-bevakning infördes, hvarpå denna smyg-tillverkning upphörde, och stats-kassans inkomst af bränvins-skatten betydligt ökades.
I Norrige beviljade Storthinget år 1848, då den förhöjda skatten antogs, en betydligare summa till bevakning mot lön-bränning; och dels Finansdepartementet, dels Amtmännen utsände till landsorterna tillsyningsmän, att verkställa denna bevakning.
Då försvann lön-bränningen; men hon har åter visat sig, sedan 1851 års Storthing nedsatte den beviljade summan till en obetydlighet.
Denna erfarenhet visar, huru nödvändigt det är att underhålla en tillräcklig och duglig kontroll-personal; både folkets moralitet och statens inkomster vinna därpå, hvaremot de bäst uttänkta lagar och strängaste straff-bestämmelser förblifva overksamma, i fall icke tillräcklig bevakning underhålles.
Så framt Rikets Ständer gilla den nu föreslagna planen för beskattning och kontroll, vill Utskottet inkomma med särskildt förslag, att erforderliga medel måtte för kontrollens handhafvande anvisas.
Behofvet af stationerade kontrollörer vid de större brännerierna rättar sig naturligtvis efter dessas antal; och då skatt från hvartdera sådant alltid inflyter till åtminstone minimi-beloppet, så finnes proportionaliter gifven tillgång till aflöning för hvarje erforderlig kontroll-tjensteman, ehvad dessas antal blifver större eller mindre, så att ingen fruktan för stats-kassans betungande för detta ändamål behöfver äga rum.
Kostnaden för Öfver-kontrollörernes underhållande samt äfven för den ordinarie krono-betjäningens bättre organisation och aflöning, i fall Kongl. Majit linner sådan nödig under de nya förhållandena, blifva utan tvifvel tillräckligen ersatta genom den ökade stats-inkomst, som måste kunna påräknas genom en större 44 Särskilda Utskottets Betänkande ff.o 8. säkerhet mot lön-bränning.
För öfrigt torde de af Utskottet föreslagna bötesförhöjningarne med bibehållna delnings-grunder kunna antagas upmuntra kronobetjänte till vaksamsamhet.
Någon ting motsvarande, hvad 62 § i nu gällande Kongl. Förordning stadgar om användande af viss andel af bränvins-beviilningen till ersättning lör besväret med debitering och redovisning, har Utskottet icke ännu kunnat föreslå, då ingen ledning finnes att bedöma, hvad den efter det nya beskattnings-systemet påräkneliga stats-inkomst kan komma att utgöra 5 men Utskottet vill, sedan Rikets Ständer bestämt beskattningens belopp, föreslå någon summa, som torde för samma ändamål böra ställas till Kongl. Maj:ts disposition.
Utskottet finner sig böra angifva skäl för den från fordna lag- stiftningen i detta ämne uti de flesta fall afvikande bestämningen af böter, som Utskottet föreslagit, så ock af den straff-art, till hvilken dessa torde böra förvandlas.
I fall den föreslagna höga beskattningen antages, skola sannolikt försöken att eludera lagen mångfaldigas.
Något verksammare korrektif häremot än skärpta straff-bestämmelser lärer icke för närvarande vara att finna.
Utskottet således i allmänhet föreslagit betydligt höjda böter, har Utskottet ansett hötes-beloppen böra ställas i noggrannaste möjliga förhållande till den fördel, öfverträdaren söker bereda sig.
Utskottet har därföre öfverallt, där så kunnat ske, lagt den åsyftade skatte-försnillningen till grund för böternas bestämmande.
Där detta ej kunnat ske, har Utskottet, på det att straffet må kunna, om möjligt, ställas i rättvist förhållande till förbrytelsens storlek och beskaffenhet, lemnat domaren latitud för straff-mätning, dock inom bestämda gränser.
I fråga åter om böternas förvandling har Utskottet, med enhälligt gillande af den i flera motioner uttryckta åsigt, att den hittills använda straff-arten, enkelt fängelse, är af alltför lindrig beskaffenhet, för att det därmed åsyftade ändamålet skulle kunna vinnas, föreslagit annan art.
Den allmännast i lag tillämpade, fängelse vid vatten och bröd, vore här alldeles icke användbar efter den skala eller tabell, som Kongl. Förorda, den 10 Junii 1841 innehåller; ty då böterne, relatift till dem, för hvilka berörde tabell är afpassad, äro ojemnförligt höga, så skulle i de flesta fall endast högsta kropps-pligt försona öfverträdclser, som i både sin beskaffenhet och storlek vore från hvarandra ‘ vidt åtskilda.
Alt åter uppgöra en nv straff-skala, der dessa olägenheter vore undanröjda, förde till andra, de förstnämnda motsatta.
Ville man nemligen låta de högsta förmodade, ja till och med endast de högre, bötes-beloppen svara mot det högsta tillåtna dag-antalet för straffet, så skulle ett proportionerlig! nedgående i skalan leda därhän, att äfven lemligen höga böter försonades med det minsta dag-antalet.
Kropps-straffets afskräckande egenskap vore derigenom förlorad; och sannolikt skulle i de flesta fall, eller så ofta möjligt Särskilda Utskottets Betänkande N:o S. 45 möjligt blefve att göra tillgången till böternas gäldande för exekutorn oåtkomlig, lag-öfverträdaren föredraga kropps-straffet.
Den nya straff art, straff-arbete, Utskottet föreslagit, kan i sin tillämpning innehålla erofrderlig skärpa och medgifver, utan men för helsan, den utsträckning till tiden, som öfverträdelserne i qvantitatift hänseende påkalla, och upfvller där före, efter Utskottets förmenande, hvad i straffet sökes.
Det tilkommer Utskottet att slutligen afgifva yttrande om några motioner, som till Utskottet blifvit remitterade och röra brånvins-tillverknings-frågan, men icke egentligen tillhöra de här förut behandlade delar af denna fråga.
Ridd. och Adeln är remitterad en af Herr Hård, A., väckt motion, hvaruti han, jemte det redan anförda förslaget om tillverknings-tid och skatt, upgifver sig vilja til!
Utskottet inkomma med beskrifning på en bränvins mätare, som skall angifva bränvinets både mängd och grad-tal och behöfva blott en till två gånger i månaden kontrolleras af krono-inspektör.
I anledning af herr lektor Sondéns motion om täflings-pris för upfinning af en dylik mätare har Utskottet redan (i utlåtandet N:o 7) till Rikets Ständer hemställt, hvad det anser lämpligt vara att i detta ämne tillgöra, och ämnar, på grund af Rikets Ständers medgifvande af erforderliga medel, gå i författning om profs anställande med dylika apparater, då den upfinning, hvarom herr Hård nämnt, kan äfven blifva försökt, sedan motionären numera hos Utskottet anmält, att ett exemplar af apparaten är att hitförvänta.
Herr Hjärne, //., yrkar, i väckt motion, att Utskottet måtte, innan detaljerne af nytt förslag till författning utarbetas, framlägga hufvud-grunder för lagstiftningen i ämnet.
Utskottet har ansett en dylik åtgärd icke kunna påskynda, utan tvärtom troligen fördröja arbetet, alldenstund hufvud-grunder ingalunda kunna beslutas, utan att deras lämplighet till hvarje förekommande detalj-fråga varit på förhand pröfvad och bestämd; och ämnet hade således måst i hela sin vidd genomtänkas, innan det varit möjligt att stadga grunderna för detsamma.
Att besluta särskildt om grunder hade då icke blifvit kortare arbete än att besluta om det hela; och om det än kunnat taga något mindre tid att yttra sig om grunderna särskildt, så hade dock ärendets behandling hos Riks-Stånden blifvit dubbel och följaktligen säkert vida långvarigare, än då grunder och detaljer nu framläggas på en gång.
Följaktligen ansåg Utskottet sig icke böra tillstyrka någon åtgärd med anledning af herr Hjärnes motion; och för närvarande är en dylik åtgärd icke nödvändig.
Den enda åtgärd, Utskottet trott kunna bidraga till ärendets påskyndande, har blifvit vidtagen, nemligen att dela frågan och, såsom nu skett, först afgifva förslag till tillverknings-lag; och skall förslag till försäljnings-lag följa.
Prot. -1855 och 1834. 41 Sami. 8 Haft. 7 46 Särskilda Utskottets Betänkande N;o S.