Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Kammar-rättens den IB November 1850 gifna och af Kongl. Majit den 24 November 1852 i nåder fastställda utslag blifvit Lindberg och, derest han saknade tillgång, jemväl numera aflidne f. d. Landshöfdingen, Stats-rådet J. af Wingård, ålagdt att ersätta Kronan dess förlust å arrende-afgifter m. m. för ofvannämnde boställen med en summa af 2,874 Ridr 11 sk. 5 rist Banko, hvaraf, sedan Stats-rådet af Wingård i lifstiden uti afräkning erlagt ett belopp af 1,000 Ridr, återstoden 1,874 Ridr 11 sk. 5 rist borde, enligt utslag af Öfverståthållare-embetet den 21 November 1856 och af Kongl. Svea Hof-rätt den 16 Januari 1857, utgå sålunda, att af Lindbergs pension på Rikets allmänna Indragningsstat 1,200 Ridr hälften skulle, i den mån pensionen utfölle, af Kongl.
Advokatfiskal eller hans rättsinnehafvare pä Kronans vägnar uppbäras, intilldess skuiden vore till fullo gulden, samt att nuvarande arrendatorn af boställena Elfvetorp, vice Häradshöfdingen G. Laurell, i tvist emellan honom och Kronan, blifvit genom Kongl. Svea Hof-rätts laga kraftvunna dom den 6 Mars 1856 tillerkänd husröte-ersättning för byggnadskostnad^- m. m., utgörande 1,582 Ridr 30 sk. 6 rist Banko jemte^ ränta, — till Rikets Ständer öfverlemnat, huruvida anledning icke förefunnes till sådan eftergift af Kronans fordran hos Lindberg, att sedan han till Kronan betalt återstoden af de här ofvan omförmälde 1,582 Ridr 50 sk. 6 rist Banko, hvilka Laurell fått sig tillerkända äfvensom den derå stadgade ränta och sedan det åklagaren i målet tillkommande arfvode jemväl utgått, Lindberg måtte från erläggandet af det belopp, som derutöfver borde Kronan tillfalla, befrias; och hade Rikets Ständer, efter fattadt beslut i ämnet, genom underdånig skrifvelse den 25 Februari 1858 gifvit tillkänna, att Rikets Ständer medgifvit den- af Kongl. Majit i nåder föreslagna befrielse för Lindberg från erläggandet af Kronans återstående fordran å det honom till betalning ådömda ersättningsbelopp samt jemväl för sin del beslutit, att Lindberg fritoges från all ansvarighet äfven för det belopp af 1,000
Ridr utaf den fastställda ersättnings-summan, som Statsrådet af Wingård i lifstiden inbetalt, samt att, i händelse bemälde Stats-råds sterbhus eller rättsinnehafvare hos Lindberg uttoge nämnde 1,000 Ridr, Lindberg berättigades att sagde belopp af Statsverket återbekomma.
Sedan Kongl. Majit, enligt hvad Utskottet af Dess till Kongl. Stats-kontoret den 10 September 1858 allåtna nådiga Bref inhemtat, efter nådig pröfning af Rikets Ständers nyssberörde beslut meddelat detsamma vederbörande embetsverk till efterrättelse, så hade Lindberg hos Kongl. Majit, på de af motionären anförda skäl, i underdånighet anhållit, att Kongl. Stats-kontoret måtte förständigas till Lindberg eller hans rättsinnehafvare utbetala den hälft af Lindbergs pension å allmänna Indragningsstaten, som för hela året 1857 och Törsta hälften af år 1858 blifvit, till säkerhet för berörde ansvarighet, innehållen.
Vid föredragning af denna underdåniga ansökning, hvaröfver Kongl.
Kammarrätten, sedan dess Advokatfiskals-embete blifvit hördt, den 20 Augusti 1858 afgifvit under - Stats-Utskoltcts Utlåtande N:o 57.
13 underdånigt utlåtande, hade Kongl. Maj:t inhcmtat att utaf den nuvarande arrendatoren af Elfvetorps hemman tilldömda husröte-ersättning, 1,582 R:dr 30 sk. 6 rist Banko jemte räntor, uppgående, enligt en hos Kongl. Stats-kontoret skedd uträkning, till 103 R:dr 1 sk. 9 r:st Ranko, återstoden, efter den genom Stats-rådet af Wingård gjorda inbetalning af 1,000 R:dr å kapitalet, utgjorde 582 R:dr 30 sk. 6 r:st utom nyssberördc räntebelopp 103 R:dr 1 sk. 9 r:st samt det åklagaren i målet tillkommande arfvode, 12 procent eller 344 R:dr 43 sk. 7 r:st å det genom Kongl.
Kammar-rättens och Kongl. Maj:ts utslag bestämda ersättningsbeloppet 2,874 R:dr 11 sk. 3 r:st; samt att, till betäckande af dessa sammanlagda återstående fordringsbelopp, 1,050 R:dr 27 sk. 10 r:st Ranko, de af Lindbergs pension vid den tid, då förevarande ansökning gjordes, innehållna 900 R:dr icke varit tillräckliga, utan att ytterligare 130 R:dr 27 sk. 10 r:st Banko af pensionen innehölles, hvadan Kongl. Kammar-rätten ansett sig icke kunna nämnde underdåniga ansökning understödja; vid öfvervägande hvaraf' och enär det af Rikets Ständer, på Kongl. Maj:ts nådiga framställning, fattade och af Kongl. Maj:t den 27 Märs 1858 i nåder gillade beslut endast afsåge befrielse för Lindberg från erläggande af den del utaf Kronans fordran, som återstode, sedan den genom Kongl. Svea Hof-rätts laga kraftvunna dom af den 6 Mars 1856, nuvarande arrendatoren af boställena Elfvetorp tilldömda husrötc-ersättning blifvit till fullo gulden och det vid sådant förhållande ålåge Lindberg att gälda ej mindre den återstående husrötebristen 582 R:dr 30, sk. 6 r:st, än äfven den i nyssnämnde dom stadgade ränta, 103 R:dr 1 sk. 9 r:st, jemte det åklagaren i målet tillkommande arfvode, 344 R:dr 45 sk. 7 r:st, eller tillsammans 1,050 R:dr 27 sk. 10 r:st Banko, samt, enligt hvad vederbörande upplyst, till betäckande af detta belopp erfordrades ej allenast den innehållna delen af Lindbergs pension, utan ock derutöfver en summa af 130 R:dr 27 sk. 10 r:st Banko, hade Kongl. Majit icke funnit skäl att ifrågavarande underdåniga ansökning bifalla.
Vid sådant förhållande och enär Kongl. Majits i ämnet meddelade nådiga Resolution synes Stats-Utskottet vara fullt öfverensstämmande med hvad Rikets Ständer för sin del i frågan tillförene jaeslutat, hemställer Utskottet, att förevarande framställning må af Rikets Ständer lemnäs utan afseende.
Rih. lill R.
Prof. 1851) di IStiO.
4 Sami. I A/d. 21 Haft. 14 Stats-Utskottets Memorial N:o 58. 58.
Ank. till Exp.-Ulsk. den 1 Febr. 1860, kl. 2 e. m.
Memorial, i anledning af återremiss å 6:te § af det i Stats-Utskoltets Utlåtande N:o 15 framställda förslag till förnyad Instruktion för Rikets Ständers Revisorer vid granskningen af Riksgäldskontorets ställning och förvaltning. (R. A.)
I anseende till de inom Bonde-Ståndet framställda anmärkningar vid de af Stats-Utskottet i nämnde § föreslagna bestämmelser rörande resekostnads-ersättningen till Revisorerna, har omförmälda utlåtande i denna del blifvit af bemälde Riks-Stånd till Utskottet återremitteradt; men som, enligt Utskottet tillhandakomne protokollsutdrag, de öfriga 3:ne Stånden, genom bifall till 16:de punkten, i samma utlåtande antagit
Utskottets nyssberörda förslag och förevarande fråga således är af Rikets Ständer afgjord, så kan, emot 73 § Riksdags-ordningen, Bonde-Ståndets beslutade återremiss icke föranleda någon Rikets Ständers vidare åtgärd.
Rumstedt, »860.
Stats-Utskottcts Utlåtande N:o 59. 1 ÄT:o 59.
Ant. till Exp.-Utsk. den 20 Febr. 1860, kl. 10 f. m.
Utlåtande, i anledning af väckt motion om befrielse från räntor och onera för Komminister-bostället N:o 1, ett halft mantal, Rätansbyn i Jemtlands län. (I. A ) Riksdag9-fullmägtigen Paul Andersson från Jemtlands lån har, uti en hos BondeStåndet vackt motion, som blifvit till Stats-Utskottet remitterad, anfört, hurusom Bergs pastorat, hvilket utgöres af Bergs, Rätans och Klöfsjö församlingar, enligt Kongl. Kammar-kollegii Bref den 8 Mars 1762, för 140 Daler Silfvermynt till skatte köpt hemmanet N:o 1 om J mantal Rätansbyn i Rätans socken af Jemtlands län samt anslagit samma hemman till Komminister-boställe i nämnde pastorat; men fastän hemmanet sålunda varit Komminister-boställe i nära hundra år, hade det likväl ålegat detsamma att prestera lika ränta, utskylder och onera som andra skatte-hemman inom provinsen ända till år 1851, då det befriades från skyldighet att underhålla effektiv rotering; och syntes det motionären vara med billighet och rättvisa öfverensstämmande, att berörde hemman, beläget i landets sämre del och esomoftast underkastadt frostskador, destohellre borde komma i åtnjutande af de fördelar, andra Komminister-boställen i riket åtnjöte, som Staten derför erhållit icke allenast nämnde skatte—köpeskilling, utan jemväl nära ett sekel deraf dragit en årlig ränta af 5 R:dr 17 sk. 3 r:st Specie samt 27 kappar korn i kronotionde; i anledning hvaraf motionären föreslagil, det Rikets Ständer måtte besluta att nämnde hemman finge åtnjuta lika befrielse från räntor och onera som andra Komminister-boställen och stomhemman i riket.
Motionärens framställning att ifrågavarande Komminister-boställe måtte beredas samma förmåner, som andra Kaplansbol i riket och såmedelst befrias från den bostället åsätta ränta och kronotionde synes hafva tillkommit under den oriktiga förutsättning, att dylika boställen i öfriga delar af riket skulle i allmänhet vara befriade från nämnde onera.
I detta hänseende får Utskottet erinra, att, ehuru Kaplansbol genom åtskilliga äldre
Författningar blifvit tillförsäkrade samma friheter som andra Hih. till R.
Prot. 1859 A 1860. 4 Sami. 1 Afd. 22 Höft. o Stats-Utskottets Utlåtande N:o 59. prestgårdar och stommar m. fl., har likväl denna frihet lika litet blifvit utsträckt till de efter Konung Carl XI:s reduktion åt flera församlingar till Kaplansbol af Kronan anslagne hemman, som de af församlingarne sjelfva, för sädant ändamål, efter samma tid inköpta lägenheter, hvilka förut varit ränta och tionde åsätta.
Väl har Kongl. Majit, för att bereda dessa nyare boställen samma frihet från skatt och allmänna bördor, som de af ålder åt Presterskapet anslagna hemman åtnjuta, till Rikets Ständer vid 1817—1818 årens riksdag i nåder hemställt om icke, bland annat, nya Kaplansbol måtte förunnas enahanda friheter och förmåner, som, enligt författningarne, tillkomma de af ålder varande dylika boställen, men Rikets Ständer yttrade uti underdånig skrifvelse den 3 Mars 1818 att de funno det betänkligt att öka rikets privilegierade jord.
Dock samtyckte de under vissa vilkor, att den af nämnde boställen utgående ränta och kronotionde, såvida de ej förut voro disponerade, finge anvisas såsom personel löneförmån ät boställsinnehafvaren till dess församlingen så tillvext, att Komministrarne derförutan kunde ega sin bergning; men, enligt hvad vid förra riksdagen blifvit af en motionär uppgifvet, hade, enär åtnjutandet af nämnde förmån vore förenadt med besvärliga omvägar och undersökningar, saken nära nog kommit i glömska, hvaremellertid innehalvarne af de så kallade nya Kaplansbolen fortfarande utgjorde ränta och kronotionde.
Vid förra riksdagen yttrade likväl Stats-Utskottet, i anledning af väckt motion, bland annat derom, att nämnde boställen skulle erhålla samma friheter och förmåner, som alla af ålder varande dylika boställen enligt författningarne, åtnjuta, den af Rikets Ständer sedermera godkända åsigt, att då nämnde tjenstemän i allmänhet vore ringa och ofta otillräckligt aflönade, Utskottet destohellre understödde berörde framställning, som Statsverkets uppoffring, genom afståendet af ifrågavarande räntor och kronotionde, icke borde anses af någon betydenhet i förhållande till det vigtiga ändamål, som derigenom skulle befordras, nemligen en mera betryggad ställning för en stor del af rcligionslärarne inom riket.
Då emellertid denna fråga saknade närmare utredning i afseende å ej allenast antalet och beskaffenheten af ifrågavarande boställshemman och lägenheter inom hela riket, utan äfven beloppet af deraf utgående räntor, tionde och andra afgifter samt öfriga förhållanden, som på frågans bedömande kunde inverka, hafva Rikets sednast församlade Ständer, uti underdånig skrifvelse den 22 Augusti 1857, anhållit det Kongl. Maj:t antingen måtte åt den Kommitté, som med anledning af Rikets
Ständers särskilda underdåniga hemställan torde blifva af Kongl.
Majit utsedd för att afgifva underdånigt förslag till allmänt ordnande af Presterskapets aflöning, i nåder uppdraga att vid uppgörande af samma förslag jemväl taga denna fråga i öfvervägande, eller ock täcktes på annat sätt förordna om en fullständig utredning af detta ärende, samt att Kongl. Majit derefter behagade till Rikets Ständer aflåta den nådiga framställning i ämnet, hvartill anledning kunde förefinnas; och har Kongl. Majit, enligt hvad Utskottet inhemtat, vid underdånig anmälan af denna skrifvelse, under den 9 September 1857 i nåder anbefallt Kongl. Kammarkollegium att deröfver afgifva underdånigt utlåtande, hvilket ej ännu till Kongl. Majit inkommit. Stats-Utskottets Memorial N:o 60.
3 Instämmande i dessa vid sednaste riksdagen uttalade åsigter, finner StåtsUtskottet likväl icke lämpligt att den af motionären sökta förmån blott i enstaka fall beviljas, utan torde förevarande ärende lämpligast böra i sammanhang med frågan om allmän befrielse för ifrågavarande boställen från berörde skatter behandlas, hvilket åter ej kan ske förrän den af Rikets Ständer i underdånighet begärda utredning hunnit verkställas; och får Utskottet vid sådant förhållande hemställa, att motionärens framställning ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Stockholm den 16 Februari 1860. ]$:© @0. Ank. till Exp.-Utsk. elen 20 Febr. 1860, kl. 11 f. m.
Memorial, med hemställan att Riksgälds-kontorets Embets- och Tjenstemän samt Vaktmästaren vid detta Verk måtte för år 4860 bibehållas vid dem beviljad tillfällig löneförhöjning. (R. A.) Sedan aflöningen för Statens med kontanta löner försedda Embets- och Tjenstemän under sistförflutna riksdag blifvit förhöjd, och en tillfällig löneförhöjning intill 1859 års slut jemväl beviljats för den vid Rikets Ständers Bank anställde personal, så blef, genom bifallande af dåvarande Stats-Utskotts derom gjorda framställning, följande löneförhöjning, motsvarande en tredjedel af den för hvar och en fastställda och å stat uppförda lön, för åren 1858 och 1859 likaledes tillerkänd Riksgälds-kontorets Tjenstemanna-personal, nemligen för Sekreteraren hos Fullmägtige R:dr R:mt 1,100. 1 Kommissarie 1,100.
2 Kommissarier 2,200.
1 Kamererare i Boksluts-kontoret 750.
1 Kamererare i Revisions-kontoret 750. 1 Ombudsman 500.
1 Notarie hos Kommissariatet 500.
Transport R:dr R:mt 6,900. 4 Stats-Utskottets Memorial N:o 60.
Transport R:dr R:mt 6,900. 1 Kassa-bokhållare 500.
1 Bokhållare i Boksluts-kontoret 500.
1 Kanslist hos Kommissariatet 250.
1 Kammarskrifvare 250. 1 Kontorsskrifvare 250.
1 Vaktmästare 75.
Arfvode för bestridande af de renskrifnings- m. fl. göromål, som ålegat den vid Fullmägtiges expedition tillförene anställde Kanslist 250.
Summa R:dr R:mt 8,975.
Sedan Rikets nu församlade Ständer, enligt Banko-Utskottets tillstyrkan i dess Memorial N:o 7, medgifvit att den vid sednaste riksdag beviljade förhöjning i Bankens och Diskont-inrättningarnes Embets- och Tjenstemäns samt Vaktbetjentes löner och arfvoden må äfven för innevarande år få utgå, så hafva Fullmägtige i Riksgäldskontoret, uti skrifvelse till Stats-Utskottet den 26 sistlidne Januari, uppå derom å vederbörande Tjenstemäns vägnar hos Fullmägtige gjord anhållan, och med åheropadt stöd af Rikets Ständers nyssnämnda beslut, hemställt att Stats-Utskottet ville tillstyrka Rikets Ständer att jemväl medgifva att den, enligt Riksgälds-kontorets nu gällande aflönings-stat, vid sistförflutna riksdag beviljade tillfälliga löneförhöjningen för Tjenstemännen samt Vaktmästaren vid detta
Verk måtte med det i åberopade stat upptagna belopp, 8,975 R:dr, likaledes få utgå för innevarande år 1860, efter hvars förlopp den nya aflönings-stat, som vid denna riksdag lärer komma att för Riksgälds-kontoret utfärdas, torde blifva tillämpad.
Då, genom Rikets Ständers dels vid sistförflutna och dels -innevarande riksdag fattade beslut, såväl Statens Embets- och Tjenstemän samt betjente som äfven Tjensteinanna-personalen i Banken och
Diskont-verken undfått lönetillökning äfven för år 1860, och billigt synes att enahanda förmån må tillgodokomma deras vederlikar i Riksgälds-kontoret, har Utskottet ansett sig böra tillstyrka; att ifrågavarande af Rikets sednast församlade Ständer beviljade tillfälliga löneförhöjning för Embets- och Tjenstemännen i Riksgälds-kontoret samt för Vaktmästaren vid detta Verk måtte med enahanda belopp som under åren 1858 och 1859, äfven för innevarande år, få utgå.
Rumstedt, iS60. Stats-Utskollets Memorial M 61. 1 N:o 61.
Ank. till Exp.-Utsk. den 20 Febr. 1800, kl. 0 e. m.
Memorial, i anledning af erhållne ålerremisser å Utlåtandet JVs 9, angående Kongl. Maj:ls Nådiga Proposition om användande af en del utaf de till fångars vård och underhåll anslagne medel för nödige nybyggnader vid fästningsfängelset i Landskrona. (U. A.) Ofvannämnde Utlåtande, — hvaruti Stats-Utskottet af anförde skäl tillstyrkt Rikets Ständers medgifvande att, till bestridande af kostnaderna dels för inredande vid Landskrona fästningsfängelse af tretio celler, dels ock för uppförande af en nybyggnad till beredande af passande bostad åt fängelsets
Direktör och en del af vaktbetjeningen, ett belopp af 50,000 R:dr R:mt måtte få af Kongl. Maj:t användas utaf de till fångars vård och underhåll anslagne medel, — är af Borgare- och Bonde-Stånden till Stats-Utskottet återremitteradt, och, enligt Utskottet tillhandakomne protokolls-utdrag, har till stöd för den af bemälda Riks-Stånd beslutade återremiss, hufvudsakligen blifvit anfördt, hurusom anslaget till fångars vård och underhåll under de föregående åren i allmänhet varit otillräckligt för de utgifter, som dermed skolat bestridas, så att betydlig brist derå alltid uppstått, hvadan det ock med viss het kunde antagas, att detta anslag, ehuru vid sistförflutna riksdag tillökadt, hvarken för det närvarande eller de nästinstundande åren komme att lemna ens något öfverskott, än mindre till det belopp, att kostnaderna för ofvanberörda byggnadsföretag skulle dermed betäckas; — vid hvilket förhållande det ansåges mindre lämpligt att för samma kostnaders bestridande taga de för fångvården anslagne medel i an Bih. till R.
Prot. 1859 & 1860. 4 Sami. 1 Afd. 23 Haft. *> Stats-Utskottets Memorial M Cl. språk, helst en sådan anordning vore stridande mot den af Rikets sednast församlade Ständer, uti underdånig skrifvelse, gjorda anhållan, att detta anslag icke måtte, på sätt förut skett, anlitas till bekostande af nybyggnadsarbeten för fångvården; — varande, i sammanhang med yrkandet om ärendets återremitterande, framstäldt det förslag, att den för ifrågakomne byggnadsföretag erforderliga summan måtte anvisas att af Riksgälds-kontorets medel utgå.
Häremot har, vid samma utlåtandes föredragning hos Ridderskapet och Adeln, hvilket Riks-Stånd, äfvensom Preste-Ståndet, godkiint Utskottets yttrande i ämnet, Herr Wilhelm Stråle, med tillstyrkande af bifall till Utskottets hemställan, till stöd derför, bland annat, åberopat, huruledes så väl tillförene som jemväl i sednare tider erforderliga tillbyggnader vid fängelserna i riket städse bekostats af fångvårdsanslaget, såsom exempel hvarå nämndes, utom annat, ett fabrikshus, som blifvit vid fästningsfängelset i Landskrona uppfördt; och då vid näsllidne riksdag Kongl. Majit derom gjort nådig framställning, hade Rikets Ständer bifallit samma framställning, utan att ifrågasätta, det medlen för berörda nybyggnads bekostande skulle särskildt anvisas, ehuru utgifterna dertill med mera än hälften öfverstego den för nu ifrågavarande byggnadsföretag erforderliga summan; — i betraktande hvaraf skäl icke syntes vara för handen att i förevarande fall beträda en annan väg, desto mindre sorn förhållandet emellan fångvårdsanslaget och utgifterna för fångvården ingalunda vore i något afseende betänkligare, utan fast hellre visade sig fördelaktigare än tillförene.
Utskottet har, i anledning af de erhållna återremisserna, tagit ärendet i förnyadt öfvervägande; och ehuru det icke kan bestridas att, på sätt Utskottet uti det återremitterade betänkandet yttrat, anslaget till fångars vård och underhåll, som vid sednaste riksmöte tillökades med en summa af 195,000 R:dr, derigenom måste vara mera tillräckligt för behofvet än tillförene, har likväl Utskottet funnit den inom förstbemälda tvänne Riks-Stånd uttalade åsigt om olämpligheten af berörda anslagsmedels användande till bekostande af nybyggnadsarbeten vara förtjent af uppmärksamhet, helst Utskottet, beträdande utgifterna å delta anslag, inhemtat att desamma ej allenast under åren 1858 och 1859 öfverstigit anslagssumman, utan ock för innevarande år blifvit till icke obetydligt högre belopp beräknade.
Genom nådigt Bref till Kongl. Stats-kontoret af den 16
December nästlidet år har nemligen Kongl. Majit fastställt ifrågavarande utgifts-stat till 1,450,000, eller 100,000
R:dr utöfver hvad anslaget utgjorde.
Denna sednare omständighet, derom Utskottet vid afgifvartde af sitt utlåtande den 8 i samma månad ej kunde hafva kännedom, innefattar onekligen ett väsendtligt skäl emot det af Kongl.
Majit i ofvannämnda hänseende framställda och af Utskottet förordade förslag, hvarigenom den för innevarande år tilt 100,000 Ridr uppskattade brist i fångvårdsanslaget skulle högst betydligt ökas.
Som nu Utskottet vid föregående tillfällen städse framhållit angelägenheten deraf, att de uti Riks-staten beräknade utgifterna i möjligaste mån blifva öfverensstämmande med de verkliga behofven, linner Utskottet uti nyss anförda förhållanden giltig anledning Stats-Utskottets Memorial M 61. 3 att, oaktadt tvänne Riks-Stånd godkänt Utskottets förra hemställan, med frångående deraf, tillstyrka, det Rikets Ständer måtte förklara sig icke finna skäl att bifalla hvad Kongl. Majit uti förevarande nådiga Proposition föreslagit.
Då emellertid angelägenheten af den ifrågaställda utvidgningen utaf fästningsfängelset i Landskrona är genom de i den Kongl.
Propositionen meddelade förhållanden tillfyllest ådagalagd samt således tillgång för dertill erforderliga kostnader torde böra på annat sätt beredas, får Utskottet, i öfverensstämmelse med hvad jemväl blifvit af Ledamöter inom Borgare- och Bonde-Stånden framstäldt, föreslå att, till bestridande af kostnaderna för omförmälda byggnadsföretag, ett särskildt anslag af 50,000 R:dr måtte beviljas och anvisas till utgående från Rikets Ständers Riksgälds-kontor, på sätt Kongl. Majit kan finna lämpligt i nåder föreskrifva.
STOCKHOLM, tryckt hos E. Westrell, 1860. Stats-Vtskottets Memorial N:o 62.
\ Who 62.
Ank. till Exp.-Utsk. den 25 Febr. 1860, kl. 11 f. in. Memorial, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut och meddelade äler remisser i den uti Stats-Utskotlets Betänkande N:o 51 behandlade frågan angående de för fortsättningen af Statens jernvägs-byggnader erforderliga medels upplåning mot Ståts-obligationer å utländskt mynt. (R. A.) Enligt Utskottet tillhandakomna Protokolls-utdrag hafva samtliga Riks-Stånden bifallit hvad Utskottet föreslagit uti Betänkandets andra, fjerde, femte och sjunde punkter; hvarjemte Utskottets i första punkten framställda förslag, som blifvit förkastadt af Bonde-Ståndet, af öfrige Riks-Stånden bifallits och således är genom tre Stånds sammanstämmande beslut godkändt.
Tredje punkten, innefattande förslag angående den i fråga varande lånesummans belopp, Ilar af Riddeiskåpet och Adeln bifallits med de förändringar att ordet »Tjugu» utbytts mot »Tjugofem», samt att orden »på sätt Kongl.
Maj:t i nåder föreslagit», blifvit uteslutna, i hvilket beslut Preste-Ståndet, efter inbjudning från Ridderskapet och Adeln, sig förenat.
Borgare-Ståndet har endast beslutat förändring af »Tjugu» till »Tjugufem», hvaremot denna punkt i sin helhet bifallits endast af Bonde-Ståndet.
Med anledning af Ståndens sålunda fattade beslut anser Utskottet sig böra hemställa, att Borgare-Ståndet, som, i likhet med Ridderskapet och Adeln samt PresteStåndet, beslutat lånesummans bestämmande till 25 millioner Riksdaler, jemväl måtte förena sig med förenämnde Riks-Stånd derom att orden »på sätt Kongl. Majit i nåder föreslagit» måtte från ifrågavarande punkt uteslutas, då densamma skulle erhålla följande lydelse: att den summa, som emot Svenska å utländskt mynt utfärdade Statsobligationer skall upplånas till Statens jernvägs-byggnaders fortsättande under nyssnämnde år, må bestämmas till ett belopp, motsvarande Tjugufem millioner Riksdaler Riksmynt; med tillägg af de med upplåningens verkställighet förenade kostnader.
Pral. 1859 A 1860. 4 Sami. 1 Afd. 24 Haft. 1 2 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 63.
Den i sjette punkten behandlade frågan om stadganden och föreskrifter med hänsigt till sättet för upplåningens verkställande har af Ridderskapet och Adeln blifvit till Utskottet återremitterad; men som öfrige Riks-Stånden sammanstämmande bifallit hvad Utskottet föreslagit i denna punkt, och densamma således' är genom tre Stånds beslut godkänd, kan, emot 75 § Riksdags-ordningen, återremissen icke till någon vidare åtgärd föranleda.