Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då nemligen underliden fråga uppståttom vidtagande af andra åtgärder till båtfarlens å Clara eif förbättrande, och Kongl. Maj: t af sådan anledning under den 26 Mars 1828 i nåder förordnal, att vidare statsbidrag lill den ifrågaställa slussanläggningen icke skulle ega rum, förklarade sig bolagets intressenter önska befrielse från de al dem iugångna förbindelser och allt hvad med delta förelag egde gemenskap, i hvilket, afseende bolagets
Direktion erhöll nådig befallning att inkomma med redogörelse för de redan uppburna medlens förvaltning.
Denna redogörelse blef, efter vid flera tillfällen förnvade påminnelser, först år 1850 af Direktionen aflemnad till Styrelsen för allmänna väg- och vattenbyggnader; och inhemtades af samma redogörelse, bland annat, att, oberäknadt till kronan redan återhelalte 108 R dr 30 sk., till ersättande af de öfriga uppburna medlen icke fanns annan tillgång än möjligen den jord, om hvars afslående för Slussanläggningen Direktionen uppgjort kontrakt med egarne af Skifed och Dejefors, och för hvilken äfven de öfverenskomna köpeskillingarne blifvit tili en del erlagda, nemligen till egarne af Skifed 1,033 R:dr 16 sk. och till Dejefors’ egare 3,125 R:dr; varande likväl, enär nämnde köpekonlrakter förkommit och ej kunnat, lillrältafås, berörda utgifter icke genom original-verifikationer styrkta, ehuru en bland handlingarne befintlig afskrift af ett mellan Clara elfs slussbolag och egarne af Skifed den 12 Mars 1827 afsluladt köpekontrakt om ifrågavarande jordrvmd innehölle, att de sednare erkänt och qvittera! den öfverenskomna köpeskillingen, 1,033 R:dr 16 sk., såsom af dem bekommen, hvaremot, till bestyrkande af enahanda utgift till egarne af Dejefors, Grosshandelsbolaget 36 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 18.
Janies
Dickson & Komp., endast förekommit redogörarens skriftliga uppgift, alt beloppet, 3,125, R:dr, skulle den 20 Mars 1827 blifvit af numera aflidne Kommerse-rådet och riddaren Norström uppburet och qvitteradt; i hvilket sistnämnda afseende för öfrigt blifvit anfördt, att det köpekontrakt, angående jorden vid Dejefors, som skulle med bemälde
Grosshandelsbolag vara afslutadl och deruti köpeskillingen jemväl vore qvillerad, under kolerafarsolens härjande i Carlstad förkommit, liksom äfveu de öfver dessa förhandlingar förda protokoller, hvilka förvarats af Direktionens Sekreterare, Länsnotarien E.
Lundberg, som år 1834 derstädes i kolera aflidit, och hvilka handlingar sedermera, oaktadt noggranna efterforskningar, icke kunnat tillrättafas.
Då Styrelsen för allmänna väg- och vattenbyggnader, med hänsigt till
Direktionens, vid afgifvandet af omförmiilde redogörelse, underdånigst gjorda ansökning oin afskrifning af skillnaden emellan de utaf statsmedel uppburna 5,000 R:dr och nyssnämnde till Kronans kassa inlevererade 108 R:dr 30 sk., funnit betänkligheter möta för den begärda afskrifningen, samt, i anledning häraf, handlingarne i målet blifvit till JustitieKanslers-Embetet och derefter, för vidare handläggning, till Kongl.
Kammar-Rätten öfverlemnade, hade sistbemälde Embetsverk, sedan dess Advokat-Fiskals-Embete vrkal ersättningsansvar mot Direktionens tvänne qvarlefvande ledamöter, men den ene af dessa under rättegången aflidit, utan alt vara i målet slutligen hörd, genom Utslag den 14 Juni 1853 uppå anförda skäl befriat den ende ännu qvrlefvande
Direktions-ledamolen från det mot honom väckta åtal; hvilket Utslag blifvit af Kongl. Maj:t under den 29 Mars 1855 i nåder gilladt och faststäldt.
Efter meddelandet af denna till sitt hufvudsakliga innehåll nu anförda framställning, hafva Revisorerna för egen del yttrat: ali genom Kammar-Rättens, af Kongl. Maj:t fastställda, beslut, förevarande, sedan mer än 25 år tillbaka, dels på utredning i administrativ väg och dels på domstols åtgärd beroende fråga om redovisning för de af ofvannämnde siussaniäggnings-bolag uppburna allmänna medel, numera blifvit så tillvida afgjord, att f. d. Bolagsdirektionen vore frikänd för ansvarighet inför Kongl. Maj:t och Kronan för de af densamma, i afseende å berörde arbetsföretag, vidtagna åtgärder; men då likväl, till följd deraf, att Kongl.
Kammar-Rättens Advokat-Fiskals-Embete, som haft atl i delta mål utföra Kronans talan, riktat sina påståenden endast emot bemälde Direktion, Kammar-Rättens utslag icke eller afselt annat än Direklions-ledamölernes ersättningsskyldighet, vore följaktligen frågan, huruvida bolaget sjelf kunde lagligen tillförbindas att till Kronan återbära större eller mindre del af de emottagna, men icke behöringen redovisade medlen, hvilken fråga aldrig utgjort föremål för domstols pröfning, ännu alt anse såsom oafgjord; — på hvilket förhållande
Revisorcrne ansågo sig desto heldre böra fästa uppmärksamhet, sora ofvanstående framställning af bolagets åtgärder och förvaltning antydde, att en del af den fasta egendom, som uppgifvits vara för slussanläggningen inköpt, ännu måste tillhöra bolaget, och genom rättegångs anställande torde kunna utrönas, huruvida äfven af den öfriga delen, hvarmed förhållandet syntes mera tvifvelaktigt, någan tillgång till ersättande af det allmännas förlust kunde beredas.
Af Styrelsens för allmänna väg- och vattenbyggnader i anledning af revisionsberättelsen afgifna underdåniga utlåtande, har Utskottet vidare inhemtat, att, sedan ofvannämnde inför Kongl.
Kammar-Rätten anställda åtal blifvit slutligen afgjordt och målet öfverlemnadt till Styrelsens handläggning enligt Kongl.
Förordningen den 11 December 1830, angående behandling af extra ordinarie afskrifningslrågor och anmärkningsmål, Styrelsen under den 22 November sistlidet år och således innan Styrelsen erhållit del af Revisorernes förevarande framställning, genom utslag beslutat att i räkenskaperne afskrifva meranämnde återstod och underställt detta utslag Kongl.
Kammar-Rätten, som den 17 derpåföljde
December detsamma godkänt och fastställt. Siafs-Utskoitcts Utlåtande N:o 18. 37 Civil-Statens Pensions-Inrättning. § 37. (Rev.-ber. pag. 145.
Förkl. pag. 290.)
Jemle förmälan hurusom, med anledning af 1853 års Siats-revisorers gjorda framställning att, enär för pensionering af civila embets- och tjenstemäns enkor ocb omyndiga barn, eli statsanslag å 25,000 R:dr vore anvisadt, samt Civil-statens allmänna enke- och pupillfond uteslutande bestode af allmänna medel, redogörelsen deröfver borde undergå granskning hos Kongl. Kammar-rätten, direktionen öfver Civil-statens Pensionsinrättning uti underdånigt utlåtande tillstyrkt nådigt bifall till det sålunda väckta förslaget, hafva sednast församlade Revisorer, enär nämnde räkenskaper icke för något af revisionsåren blifvit uti Kongl. Kammar-Rätten granskade, hemställt, det Rikets Ständer ville hos Kongl. Maj;t i underdånighet anhålla, att den föreslagna och tillstyrkta åtgärden måtte, derest icke något hinder för dess verkställighet skulle anses möta, varda vederbörande till iakttagande anbefalld; — men som Utskottet inhemta), att Kongl.
Majit under den 7
Mars innevarande år funnit godt i nåder förordna, att de årliga redogörelserna, såväl för pensionering af civile embets- och Ijeslemäns enkor och omyndiga barn, som för Civil-statens allmänna enke- och pupillfond hädanefter skola till Kammar-Rätten för behörig granskning öfverieinuas, lärer vid sådant förhållande Revisorernes ifrågavarande framställning icke till vidare åtgärd föranleda.
Arméens Pensions-kassa. § 38.
(Rev.-ber. pag. 148.
Förkl. pag. 291.)
Sedan vid 1851 års Stats-revision uppmärksamhet fästats derå, alt militäre embetsmän åtnjöto pension från Arméens Pensions-kassa på samma gång, som de uppburo lön eller pension för civil tjenst, ocb Revisprerne, enär kassans behållning under de sednare åren småningom minskats, i följd hvaraf farhåga måste uppstå för dess framtida bestånd, funnit angeläget, att den förändring i reglementets föreskrift vidtoges, att kassan befriades från utbetalning af pensioner lill sådane delägare som framdeles erhölle tjensler i civil väg eller blefve på allmänna Indragnings-staten uppförde, så hafva sednast församlade Revisorer förklarat sig i så måtto biträda denna åsigt, all de ansåge ett billigt stadgande kunna uppgöras, hvarigenom pensious-innehafvare, hvilken erhöll annan tjenst med högre löneförmåner, finge vidkännas ett så stort afdrag å dessa förmåner, som motsvarade pensionsbeloppet.
Enär, enligt hvad Utskottet inhemtat, Kongl. Majit, uti sin till Rikets nu församlade Ständer aOåtna nådiga Proposition angående Statsverkets tillstånd och behof, såsom bidrag till arméens pensionering äskat för nästkommande stalsregleringsperiod ett årligt kreditiv, förslagsvis beräknad! till 150,000 Ridr Runt, och Utskottet framdeles, vid uppgörande af förslag till stats-regleringen, kommer att meddela sitt yttrande i anledning af högstberörde nådiga framställning, vill Utskottet i sammanhang dermed taga förevarande af Revisorerne väckta fråga uti öfvervägande och hemställer alltså, att densamma för närvarande icke må till någon åtgärd af Rikets Ständer föranleda. 38 Stats-Utskottels Utlåtande N:o 18.
Amiralitets Krigsmans-kassan. § 39.
Fork!, pag. 293.)
Efter omförmälande hurusom, vid sistförflutne Riksdag, Rikets Ständer, med afseende å den vid 1851 och 1853 års statsrevisioner väckta fråga, alt Amiralitels-Krigsmans-kassans samtliga räkenskaper skulle undergå granskning af Rikets Ständers Revisorer, förklarat sig, i enlighet med Slats-Utskollets tillstyrkan, finna den härom gjorda framställningen icke böra till någon åtgärd föranleda, hafva sednast församlade Revisorer anfört att, ehuru således, i följd af Rikets Ständers ofvanberörda beslut, Amiralitetskassans direktion icke vore skyldig att till offentlig granskning aflemna kassans samtliga räkenskaper, Revisorerne likväl ansågo nödigt alt Rikets Ständer, för att tillförlitligt kunna bedöma lill hvilket belopp statsanslag för kassans upprätthållande erfordrades jemväl egde kännedom om delägarnes bidrag, i följd hvaraf Revisorerne hemställt, alt en summarisk uppgift å alla kassans inkomster och utgifter hädanefter måtte räkenskapen bifogas.
I anledning häraf har Krigsmans-kassans direktion vid det algifna underdåniga utlåtandet bifogat uppgjorda utdrag af räkenskaperna öfver alla kassans inkomster och utgifter tor åren 1852 och 1853; och ehuru direktionen dervid i underdånighet framställt den mening, att Rikets Ständers Revisorer icke skulle på grund af dylika räkenskapsuppgifter kunna utreda eller tillförlitligt bedöma kassans större eller mindre behof af statsanslag, finner likväl Utskottet, enär nämnde utgifter dock synas blifva till någon ledning för ett sådant bedömande, sig böra tillstyrka Rikets Ständers bifall till hvad Revisorerne i omförmälde hänseende föreslagit, och hemställer alltså, att Rikets ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det nådig föreskrift mätte varda vederbörande meddelad, att, jemte de utdrag af kapitalräkningarne öfver Amiralitels-krigsmans-kassans pensions- och gralial-fonder, hvilka, enligt Kongl, brefvet den 31 Juli 1845 till Rikets Ständers Revisorer skola öfverlemnas, äfven summariska uppgifter öfver samma fonders alla inkomster och utgifter böra till hvarje statsrevision uppgöras och Revisorerne meddelas.
Styrelsen öfver Fängelser oeh Arbetsinrättningar. § 40.
(Rev.-ber. pag. 150.
Förkl. pag. 297.) Beträffande den skuld, hvarför Fångvårds-stvrelsen, enligt räkenskaperne häftade hos Kongl. Stats-Konloret, utgörande vid 1853 års utgång 131,268
R:dr 22 sk. 9 rst., hafva Revisorerne meddelat en på Styrelsens till Kongl. Maj:t afgifna underdåniga berättelse grundad redogörelse för tillkomsten af samma skuld, hvaraf hufvudsakligen inhcmtas, ali då styrelsen år 1842 öfvertog förvaltningen af fångvården i dess helhet, bildades vid hufvudbokens uppgörande för samma år af en del fångvårdens dåvarande tillgångar ett kapitalbelopp, som sedermera, efter afräkning af åtskilliga deri ingående Stats-Ulskottets Utlåtande N:o 18. 39 fängelsebyggnaders värde, i hufvudboken bibehållits, men att denna kapitaltillgäng, i anseende till åtskilliga uppgifna omständigheter, sorn gjort ett större lörlagskapilal för styrelsen behöfligt, blifvit under de följande åren otillräcklig, i följd hvaraf de under samma år uppkomna betydliga besparingar å fångvårds,anslaget, i verkligheten representerade, till en väsendtlig del, genom fångvårdens förråder och kassor, icke kunnat kontant öfverlennäs, utan för hvarje år i styrelsens hufvudbok godtgjorts Kongl. StatsKontoret, hvilket utgjorde anledningen till detta embelsverks ofvannäinndc betydliga fordran; och hafva Revisorerne, som utan alt bestrida behofvet för fångvårdsstyrelsen af ett förlagskapilal, funnit styrelsens åtgärd alt, på sätt som skett, bereda sig en dylik fond, vara med statsregleringeus grunder oförenlig, yttrat den åsigt, alt bildandet af ett sådant kapital icke bort ega rum, utan att Kongl. Majit pröfvat bebofvet och Rikets Ständer beviljat de för ändamålet erforderliga medlen.
I afseende härå får Utskottet anmäla, att, då förevarande anmärkning, i hvad den afser ett förhållande, som under den förflutna tiden egt rum, synes icke vara af beskaffenhet att till någon åtgärd å Rikets Ständers sida föranleda, men deremot frågan om medels anvisande lör framtiden till ett förlagskapilal lör fångvårdsstyrelsen lämpligast torde böra afgöras i sammanhang med stalsregleringen, ämnar Utskottet att framdeles i utlåtandet angående 2:dra hufvudlitelns anslag meddela särskildt yttrande i anledning af denna Revisorernes framställning. § 41.
(Rev.-ber. pag. 156.
Förkl. pag. 299.)
Med afseende å beskaffenheten af kronoarbetskarlars och fångars sysselsättning samt den verkan denna haft till minskning i Statens utgifter för fångarnes underhåll, hafva Revisorerne meddelat åtskilliga, utur fångvårdsstyrelsens berättelser hemtade, upplysningar, hvaraf visat sig, att resultat,erna i nämnde hänseende utfallit högst olika vid olika fängelser, men att del mest ofördelaktiga förhållandet inträffat vid fängelserna i Götheborg och å Långholmen, hvarest inkomsten af fångarnes dagsverken utgjort i medeltal: del förra året i Götheborg 1 sk. 7 rst. och på Långholmen 3 sk. 10 rst. samt det sednare året, i Götheborg 4 sk. 1 rst. och på Långholmen 1 sk. 11 rst., eller om hela nelto-iukomsten vid dessa fängelser fördelades på samtlige utspisade portioner, för hvarje portion, hvilken å det förra stället kostat Staten 6 sk. 11 rst. och å det sednare 7 sk. 6 rst., lemnat ersättning, vid Götheborgs fängelse, med 1 sk. år 1852 och med 2 sk. 6 rst. år 1853 samt vid fängelset på Långholmen, med 1 sk. 11 rst. det förra och med icke fullt \ rst. det sednare året.
Beträffande orsaken till dessa förhållanden vid straff- och arbets-fängelsel å Långholmen, hvarest ställningen det sednare året försämrats, då den deremot förbättrats vid Götheborgs fängelse, hafva Revisorerne anfört, att del stora antal förspilda dagsverken vid detta fängelse äfvensom den med stor förlust bedrifna tillverkningen af buldan för fängelsets behof syntes hafva väsendtligen bidragit till del ofördelaktiga resultatet af fångarnes arbete.
Af hindrade dagsverken hade år 1853 icke mindre än 2,727 tillkommit i saknad af arbete, ehuru det syntes böra vid detta fängelse med dess läge invid hufvudstaden i allmänhet vara mindre svårt än vid de andra fängelserna, att bereda arbete åt fångarne.
Buldanstillverkningen åter hade under samma år, utom utspisningskostnaden, som, efter 7 sk. 6 rst. per dag, utgjort 4,610 R:dr 5 sk., medfört en förlust för Staten af 2,642 R:dr 23 sk., hvarvid den ansenliga åtgången af hampa för nämnde tillverkning äfvensom det betydliga beloppet af utbetalda arbetspremier gifvit anledning till den förmodan, att missbruk i dessa afseenden mäste hafva egt rum; — och ansåge
Revisorerne de sålunda anförde omständigheterne rörande 40 Stats-Utskottets\
Utlåtande N:o 18} straff- och arbels-fängelset på Långholmen, i förening med de många rymningarne samt fylleri- och bränvins-smugglings-förseelserne jemte de derstädes uppkomna myterierna, ådagalägga så stora fel i förvaltningen af delta fängelse, all Revisorerne ej kunnat underlåta att å förhållandet fästa Rikets Ständers uppmärksamhet.
I anledning af dessa anmärkningar har Kongl, Styrelsen uti sitt underdåniga utlåtande bland annat upplyst, att de såsom hindrade i brist af arbete upptagne 2,727 dagsverken, utgörande för hela fångpersonalen endast omkring 5 arbetsdagar, egentligen uppkommit lill följd af det upplopp vid fängelset, som vid slutet af året egde rum, och i anledning hvaraf större delen af fångarne måste under någon tid hällas instängd i logemcntcrua, der lämpligt arbete för deni icke kunde beredas; äfvensom Styrelsen, vidkommande det anmärkta förhållandet med buldanstillverkningen dels åberopat de stora svårigheter, som i allmänhet vore oskiljaktiga från arbetens bedrifvande med en personal sådan som den ifrågavarande, hvilka svårigheter i väsendtlig mån blifvit ökade genom Kougl. Brefvet den 22 December 1846, som lill betydlig del inskränkte antalet af de arbetsslag, hvartill fångar finge användas, dels ock redogjort för de särskildta omständigheter, som föranlcdt
Styrelsens i ofvannämnde hänseende vidtagne åtgärder; i betraktande hvaraf, samt med hänsigt till den behållning af omkring 70,000 R:dr B:eo, fångarnes arbeten i allmänhet under de sednare åren inbringat, Styrelsen ansåg det sätt, hvarpå dessa arbeten i allmänhet blifvit ordnade, icke hafva varit ofördelaktigt.
Hvad likväl särskildt beträffade buldanstillverkningen vid Långholmen år 1853, så ehuru beloppet af den förlust, som dervid uppkommit, icke varit känd förr än räkenskaperna afslutades, hade emellertid Styrelsen under årets lopp halt sig bekant, att förvaltningen vid fängelset icke blef behöringen handhafd, hvarföre Styrelsen ock sökt att såväl härutinnan som i afseende å det ofördelaktiga resultatet af buldanstillverkningen åstadkomma rättelse, dels genom ofta meddelade erinringar af Styrelsens dåvarande Ordförande, dels genom ombyte ej mindre än 2:ne gånger under året af arbetsföreståndare, än ock, emot slutet af året, af den tjensteman, som hade hela förvaltningen af fängelset sig anförtrodd.
Enär, i betraktande af hvad Styrelsen sålunda anfört och upplyst, det torde kunna antagas, att de af Revisorerne anmärkta felaktigheter i förvaltningen af straff- och arbets-fängelsel å Långholmen numera äro i väsendtlig mån afhjelpta, och då Rikets Ständers näst sammanträdande Revisorer icke lära underlåta att tillse, huruvida för den följande tiden anledning förekommer lill de nu gjorda aumärkningarnes förnyande eller om de medfört åsyftad rättelse, anser Utskottet sig böra hemställa, att vid den underdåniga förklaringen må bero; — hvarjemte, beträffande Revisorernes i sammanhang härmed uttryckta önskan i afseende å meddelandet för framtiden af saknade uppgifter rörande straff-fängelserna i Warberg och Landskrona, Utskottet, euär den underdåniga förklaringen innehåller att delta redan vid afgifvandet af 1857 års underdåniga berättelse blifvit iakttaget, finner äfven denna framställning icke tili vidare åtgärd föranleda.
Deremot och med anledniug af de förhållanden, som
Fångvårds-slyrelsen uti sitt underdåniga utlåtande anfört såsom försvårande möjligheten alt förskaffa arbete åt fångarne, har Utskottet, då genom beredande af lättade tillfällen dertill dels en större sedlighet bland fångarne ulan tvifvel skulle befrämjas, dels arbetet kunde med mindre förlust för Staten bedrifvas, samt för öfrigt de förhållanden, hvarunder Kongl. Brefven den 22 December 1846 och den 12 Juni 1852 tillkommit, numera i väsendtlig mån förändrats, funnit sig böra föreslå, att Rikets Ständer uti underdånig skrifvelse hemställa, huruvida icke omsländigheterne må medgifva vidtagandet af en sådan ändring - Stats-Utskottets Utlåtande N.-o 18.
41 dring af de uti ofvanåberopade Nådiga Bref ^meddelade föreskrifter, hvarigenom cn slörre frihet tili arbete för fångarne beredes. § 42.
(Rev.-ber. pag. 158.
Förkl. pag. 301.)
Af den anledning, att. konto för ”byggnader och reparationer” i Styrelsens bufvudböcker innefattade gemensam rodovisning för hvad af förslagsanslaget till fångars vård och underhåll till berörde föremål utgått och för den andel af reservationsanslaget å 7:de hufvudtileln till byggnader och reparationer i landsorten, som för läns- och kronofängelsernas underhåll med 4,000 R:dr årligen till styrelsen utbetaldes, samt att i följd deraf, det icke kunnat utrönas, huruvida behållningar å detta sednare anslag uppkommit, eller om, i händelse åter brist deruti uppstått, densamma blifvit betäckt af derå möjligen befintliga reservationer från föregående år eller af förslagsanslaget lill fångars vård och underhåll, hafva Revisorerne anmärkt delta förhållande, samt, enär genom ett sådant bokföringssätt anslaget 5 7:dc hufvudtileln, emot Rikets åren 1850 och 1851 församlade Ständers beslut, fått naturen af förslagsanslag, yrkat, att nämnde anslag lill läns- och krono-häktenas underhåll hädanefter må i räkenskaperna särskildt redovisas.
Styrelsen i den underdåniga förklaringen bland annat anfört, ali ehuru byggnads- och reparalious-kostuaderna för läns- och krono-häktena redovisas å samma konto i Styrelsens hufvudböckcr, sorn upptaga enahanda kostnader för de öfriga fängelserna i Riket, särskildta summor dock funnos för hvardera af dessa slags fängelser utförda, hvadan kostnaden för läns- och krono-fäugelsernas i landsorten underhåll kunde i det närmaste lika bilt inhemtas, sorn om ett särskildt konto härför upptagits, äfvensom att ifrågavarande anslag alltifrån 1843 icke något år befunnits för ändamålet tillräckligt, hvadan ej heller några reservationer derå kunuat uppkomma; — men då de för Revisorernas framställning anförda skäl, detta oaktadt, synas ega full giltighet, får Utskottet i öfverensstämmelse dermed hemställa, att Rikets Ständer måtte i underdånig skrifvelse anhålla, det Kongl. Majit täcktes meddela vederbörande nådig föreskrift derom, att de medel, som för läns- och krono-häktenas underhåll årligen till fångvårds-styrelsen utbetalas, hädanefter böra lill särskild redovisning i räkenskaperna upptagas.
Derjemte och då Utskottet inhemtat, all anslaget lill fångars vård oeh underhåll blifvit under revisionsåren lill en del auvändl lill bestridande al kostuader för nybyggnader, hvilket synes icke böra utan särskildt medgifvande ega rum, ämuar Utskottet alt framdeles, vid afgifvande af förslag till 2:dra Hufvudtitelns reglering, tillse, om sådana bestämmelser, att dylika förhållanden icke för framtiden må uppkomma, kunna finnas erforderliga ; — hvilket Utskottet ansett sig nu böra för Rikets Ständer anmäla. § 43.
(Rev.-ber. pag. 159.
Vidare är af Revisorerne anmärkt, att, då ofvaiinämnde konto, såsom titeln jemväl antydde, omfattade ej mindre undcrhålls-arbeteu än äfven nybyggnader vid de äldre länsfängelserna samt vid fästnings-, straff- och arbets-fängelserna, det icke kunde, i följd af denna sammanföring af utgifterna till underhålls- och nybyggnads-arbeten, af räkenskaperna lätteligen skönjas, hvilka kostnader för det ena eller andra föremålet egt rum; Bih. till B.
Prof. 1856 « 1857. i Sami. 1 Afd. 5 Häft. 6 42 Stats-Utskottcls Utlåtande N:o 18. och ansåge Revisorerna, all dessa olika slags utgifter borde i räkenskaperna från hvarandra skiljas och uli särskilda konli redovisas; — men sorn Utskottet af den undeidåniga förklaringen inhemta!, dels alt nödig upplysning i berörde hänseende kan af special-re^ dogörelserna vinnas, och dels all utgifterna för fångvården redan nu äro fördelade på 16 särskilda titlar, med afseende hvarå ytterligare tillökning i dessa titlar torde böra undvikas, finuer Utskottet sig föranlåtet hemställa, att förevarande anmärkning må förfalla. § 44.
(Rev.-ber. pag. 161 och 163.
Förkl. pag. 302.)