Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Betmigade ined 1ikdt arbete, utan hnld eller skydd i det fiäininancle landet, ntsattn för alla slags frestelser och betraktade mefl j ' iiigaktni~ig af landets egen befolk iiing, hafva ~iifinga af de iiliga 1; vi11noriza r %ket i eläiicle, hvnrefter flertalet Atervändt eller &amp; tersaiidts till fädernehemmet.
Af de 455 lrviiuzor, soiii under &amp; ren 1876-1880 efter sliitadt arbete vände tillbaka til.1 Kronobergs laii, hafvn skliiilcla, för a t t aliföra ett exempel, ej mindre än 56 genast fallit fattigv&amp;rdeii till last, samt 142 antiiigen åtföljts af oäkta barn, varit dömda fur groft Ilrott, beryktade för osedlig lefnad eller befunnit sig i liknande bedröfiiga oiizs tandigheter.
Eii af de fornamsta orsakerna till de iit \ wdrade tjiiiist- flickornas sorgliga öde var ännu pH, 1880-tdet den vei-lwmihet.
som öf~~ades af de samvetslöse iniieliafvarne af en del kommir- sionskoi~tor i Köpenhamn.
Dansk Krindesamfund faste först Fredrika-Bremer-Förb~indets iip~&gt;niiii.ksamliet p i dessa förhal- landen, och närmast af denna anlediiing tillsatte Eör1) iuidet den 16 febr.
1889 den komité, för h d k e n hiir lainnas redogiiselse.
Komiterades första htgärd, sedaii de fömistalt * d t oin en ini- dersökning för a t t erfara, f r h h d k a församlingar iit.vaiidringeii &amp; gde rum, v m a t t i skrifvelser till (lessa fijrsaniliiigiirs prester- skap, med iramhiillande af i~tva,iiili.iiigens sorgliga följder, m- hhlla, att, där deras förmaningar oc * li \ - miiingar visat sig frukt- I ösa, till iitvandrerskorna iitiiela.
exem$w af meilsaiida an&amp;- ningskort till det af Dansk Rvi~iilesamfund i .Köpenlia.mn griincl- lagda af myndigheterna goclkända kommissionskontoret för kviii- nor, i förhoppning a t t de p&amp; detta satt iniitte nndgii de fördiirf- bringande komn~issionärerna.
Af inlieintade iinderriittelser liar det visat sig, a t t dessa anvisnings1~oi.t flitigt begagnats och så- lun da uppfyllt sitt ändamhl.
För a t t ännu kraftigare upptriiila mot utvaiidringen o (* li för a t t söka inverka p&amp; de unga kvinnorna, inilan de fattat sitt för dem sk ofta olyclisbringaiicle berlnt a t t lammafäderne- j orden, ansågo kokterade lämpligt.
att genom utsiindandet af smärre skrifter, belysande utvandringens följ der, 1å.ta andra flickors sorgliga erfarenheter tj ana sBnom vaniaiide exeinpel.
hvarvid, för a t t dessa skrifter mitte verka ratt kraftigt oitlr med öfvertygelsens hela styrka.
de i cleni förekomnitinde skil- ilringar, borde vara hemtade iw det verkliga lifvet i tlickoinan egen hembygd.
För '.
a t t samla det härför esfoderliga.
materialet samt för att närmare lära kanna utvandringen, dess orsaker och fiiljder, företog en af komiths ledamöter, fröken Gertrud Adelborg, under 6 veckor i slutet af hr lS89 en resa genom de af utvaii- dringen för+träclesvis hemsökta trakterna, eller gïäiisbygderna mellan Smaland ii ena sidan samt Blekinge och S X h e deii andra, afvensom till ntvandringsliamnzti.ne i Sverige och Kii- penhamn.
E n redogörelse för denna sin färd liar fiiiken Adel- borg framlagt i Förb~mdets tidskrift Dagny för Hr 1890, till hvilken här torde f&amp; hänvisas.
Denna redogörelse spreds i särtryck till rikets sydligare lan och utdelades ä h e n i Dan-
mark för a t t befordra den clär pågående agitationen mot de icke autoriserade.
kommissionskontoren, hvilken leclde till det lyckliga resultat, a t t dessa bontor nu blifvit i Danmark för- Isij uclna.
Det rikhaltiga materid till Bel.ysning af ntvanclringens följder, som af fröken Adelborg insamlzicles, har begagnats vid författmclet af de 8 småskrifter af nyss omnämncl beskaffenhet, hvillca under de senast förfl~ ' ~tn.a åren, vanligen i upplagor af 1,500 exemplar, blifvit utdelade t i a de unga kvi~ziiorn~, i de församlingar, därifri11 utvandringeii ' mera regiiliert äger rum.
A t t utvandringen af svenslrcz tjänstflickor till Danmark uncleï de senare åren i betyclancle inhn nftagit, därom vittna såväl de officiella iitvanch * ingssiffroriia som el.li.ållaa ii~ide~riit- telser fr811 cle sven.ska iitva~~dringscentra; däroin vittimr ock den.
oinstiin.dighet, a t t de claiiske arbetsgifvarne, clå tillgången p&amp; svenska arbetslirafter ej längre är densamma som fordom, inast i andra länder, östra Tyskland och Finlancl, söka nya markizader för a t t ersätta dessa.
A t t den fördarfliga svenska iitvaiidrii~.gen från Srniiland och angränsande lanclslap i viss mBz blifvit hamnlail beror visserligen till stor del på förlindrade elronorniska föörhållai~clen inom visse delar af v h t fäclerneslan.cl, nien af in; iin.gn saiiistani- miga uppgifter från utvandringsorterna torde dock komiterade med skal kunn.a hysa den tillfi-edsställelsen, att dess verksamhet till izAgon del afven.
.härtill Bidragit.
Tradgårdskomiten.
Frågan om nya arbetsområden för livianor har alltid inom Förbnnclets ledalicle kretsar omfattats nied varmt intresse.
Från flera hiil1 hade p&amp; senare tid sports en önskan a t t genom För- bundet söka verka för a t t Bvinilan, mer än Iiittills skett, måtte agna sig &amp; t trädgårdssl~otsel, en verksai-nhet som vore för henne särskilclt läinplig dels såsom en lönaiide förvlirfskalla, dels iifve11.
såsoni bidragande a t t stärka kvinnornas, genom för mycket stillasittande och instängt arbete inomhns mången gång nedsatta andliga och kroppsliga krafter.
Med anledning haraf ',.
och sedan man enats om a t t basta sättet för fylimjande af deiiiia sak, vore, om tillträde bereddes till en läroaiistalt, hvar- est kvinliga trädg&amp;rdselever knnde mottagas till utbildning, samt a t t till någon eller några af dessa elever peiiniiigunder- stöd i form af stipendier tinder liirotideii kunde liimnas, vacktes tinder året 1890 inom ' styselsen furslag i nämnda syfte och tiUsa.ttes en särskild 7i0ji~ité, f6r ol-d~mzcie nf ti.ii (?qr (, .r ?sk~~r~~~~.
jiir 7kimor.
Samma år pk hösten började komitén sin \ - ekaamhet.
Ett gynnsamt tillfälle a t t f&amp; till s t t i d en kriiilig t.radg %rds- elevliurs erbjöds ocksh inom kort vid Norrviken i Oster- götland, hvarest direktör R. Abelin i i p s anlagt ?ii större trac !.
g&amp;rdssliola.
Har började iifl-eii med iiigiingeli af iiiistfii1,j iantle år den tilltänkta trädg&amp;rdskursen %s kvinnor.
utgöraide, om än i liten skala, dock en god liö~jnn till arbetet p H det iiya verksninhetsf~ltet.
För &amp; tt nppmuiitra det nya företaget anslog Förhrilets styrelse en summa af 150 kr., a t t titdelas som stipendier at tvenne vid Norrviken arbetande kvinliga.
Samtidigt framställdes till Skaraborgs läns hiisli8lliiingss~llski~~ en Ile- garan, att detsamma ville på praktiskt och vidtoinfat taiide satt verka för kvinnors utbildaiide till tradgårdsskötare.
1) eiiiia frainstallniiig bedjades, och i en af liinets tidningar iiifördes en anmodan till tradgårdsiigare, som voro villiga a t t emottaga kviiiliga elever, a t t daroni göra anmälan.
Utom här ofvan nämnda stipendier liar kornitkli geiioni enskilda personers frikostighet blifT-it satt i tillfalle a t t utdela annii t17å stipendier, det ena 8 tr8hunitra, det andra ett hiiidra kronor.
Det vore synnerligen öiiskviirdt.
om det kunde lyckas att i större nian än livad hittills ägt rim intressera de olika länens liush~lliiingssällskap för denna sak.
Trädgårdsodling soiii ett yrke för kvinnor förtjänar i saiining all uppmuntrmi, och det ar a t t hoppas, a t t allt flera kviiinor skola besluta sig fös att söka erhålla kunskap i ett yrke, som lampar sig likaväl fiir den för sitt eget uppehtille striifl-ande ensamma kvinnan som för den inom la~idsbygdeiis hem verkande husmodern.
Draktreformföreningen.
Under de senaste århunclradena h a h a då och d; ii i de stora kulttuländerna pAgAtt mer eller mindre betydande rörel- ser, med syfte a t t åstacll~omina förbättringar i 1däcledräkten.
Hvacl ini särskildt den kvinliga clrakten angå,., ar det i var tid Englmcl och Amerika, soin ' g&amp; i spetsen för refomerandet af clen.sani~~i.a.
Den rörelse, som ntgått £i.h dessa länder, slriljer sig £i.i %ii föregiieiicle siidana bl.
a. därigenom, att den 7~yyienis7i; a synpi+ten gjorts till hufvudsak.
bfven i Sverige ha sedan årtionden tillbaka skarpa an-.
märli.n.ingar riktats mot clen h i n l i g a kl.äclec~äkte~i., isynnerhet mot snörlifi7et.
Men så] .änge det gainla endast dönides u t och förslag pA något nytt a t t sätta i stallet ej gjordes, l&amp;g cdet i sakens natur, a t t några gen.om@ande foraiidringar ej ägde rum .. Ar 1885 iitbom emellertid i öfversättning från engelskan en.
bok, Refo ' mzdrilrteu, i hvillien en inängd afbildningar och anvisnin.gar på hygienislia och praktiska modeller lämnas.
Pro- fessor Curt Wallis höll kort därpå i Stocliholm ett föreclrag i äninet; och i april 1886 bilchdes D~äl~trefor~~~Öi) ' e~vi~zi / e~z, med syfte att omsätta de nya i~léerna i svensk jordinån och lä~npa dem efter våra speciella önshiingar och behof a.
Kr l890 ingick föreningafi med en m h 8 1 h till Fredrika Bremer-Förbundet att blifva upptagen soni en själfktäncligt d e - Bevilj ncies; i.n.trsidet tancle sektion i detsanmia.
Delma a~iB&amp;l.lan skedde i maj 1890, och furenii~gen antog namnet Fredrikn- Bre91zer-Fö~ * 7it1rndets d~~iikts.efon~~~ore~vi~zg.
Den Elar n ~ i arbetat i nio kr, och man kan mecl t~ygg1ie.t saga, att deii ntöfvat en god och nyttig verksamhet.
De första inocleller, soni utarbetacles, voro ziiiderkläcler för vuxna kvinnor ocli en sl~olclräkt för flickor.
Dessa plagg före- visades den 19 april 1887 för Läl~aresällskapet i. Stocldiolni af doktor Rarolina Wiclerströiu och vuniio mycket erliännande.
.Doktor W: s föreclrag ocli den.
cläraf frainkallade clisk~issionen try~lites sedermera i 1,000 exeinplar.
Därnäst franilade ' föreiiingeii.
ftiUstä~iclig modelliippsätt- ning till Mader för spada.
I denna hade man alldeles brutit med det gamla systemet och baiinlyst 1.i1iddonen.
Följ de så koltklader och clrakt att baras under graviclitetsperioch.
Ehiirii föreningen ej sysslar med öfverdräkten, har den dock '
- med afseende p k denna gjort iiiidantag &amp; till i vida, att hlaiitl dess modeller förekoinma en sport dräkt och en tiiristcii.iil; t.
Af nästan alla phggeii finnas diil) l) lti exemplar.
3Iodellsainlingeii raknar nn 125 iiiim~ner.
- FrAii nBationa1 Dress S o c i ~ t p i Lon- don har föreiiingen erhållit nigra modeller och miinster samt en mangcl tec1; niiigar.
Pi % måiigahanda sätt liar fiiretiiiigeii siikt spriila kaiiile- doinen ' om sin verksamhet.
Ett 60-tal expositioner btt iigt m m i StoeCliolin ocli landsorten.
h - e i i i Riipenl~~iiui orli Iiiistiniiia lm.
&amp; .tslrilliga af inoclellerna förerisiits.
Ph Hygieiiiska mu- seet är en periiianeiit iitställning anoi * (liiad.
Z titlskrifter orli tidningar ha - rid olika tillfalleii iiiflutit artiklar ocah iiotisei ' om föreningeii.
I febiwari 1887 liiills i Storkholiii d ' p f.
L. Dieti ' iclison treiilie föredrag om: iXoderna och tlraktrefor - men)).
- En plansch, iipptagaiid~ (le (IA fiirdiga iiiodellerna.
trycktes i febr-iiai ' i 1891 i 22,000 er .. af h d h 21.000 som I i - laga medföljde tidningen Iclnii.
I Ar liar tryckts en förteck- 14 ning p&amp; samtliga modeller.
I laiidsorten liar fiirening~~i oinbiid; dessa tilllianclah&amp;lla iniiiister och liimna ci~forclci * lig: a iipplysuingar.
Glädjande ar det att se, att driiktreforinens sak alltjiiiiit ghr fiam$t.
Hos fröken J. Ol~lssoii - fijreiiiligeiis oinl~iid i Stockholm - siiljas Afiigen omkring 280 inijnster och utfiiras lingefar 150 bestä.llniugar.
- Finsk h-iiiiiof~rening liar med- delat, att den vid Ryska hj-gienish siil1r; k~pets i Petershr (: exposition 1893 erhöll sällskapets stora di ' \ - miirtlidj fiir en skoldrW,, till~~erliacl hiifviidsakligeii efter sreiiska ctriiktrrforiii- föreningens modell.
Och sliitligen ini tilliiggw, a t t i lwwdiy ren - @ @ %iska rc ?d ii71 7 ~?
~ 9 l l ~ h~ti.i (# f (l &amp; 12de, f / .ihr.
i sko7fj l f 7 m t af ined.
cloktorerlia E. Seclei.lioliii.
Soiidh ocli F. W. Warf~vinge.
förordas en liliidedriilct.
sotn är i full iifvewiin- st$iinnielse med föreniiigciis modeller.
Sedan nAgra Ar tillbaka liar fr; ig.aii om en förkittrid sjuk- r8rd på landslq-gtlen börjat tilldraga sig iippmilrks: imliett, oeli a t t wnir behj artansviirdn sak afven inom Fredrika-Bremer-
' Förb~indet väckt intresse och deltagande, därom vittna dels föredrag vid ett årsmöte, dels flera uppsatser och.
omnamnandeii i Förbiiiidets tidskrift.
När därför Förbi~ndets ombnd i Upsala 1.891 vai-tde sig till sty,relsen med en förfrågan, I-iiiriivicla Förbiindet skulle vilja deltaga i. strafvanclet för a t t erii.å en förbättrad sjukvkrd ined ofvanniimida syfte, vann denna llemstallan styrelsens bifall.
Efter några för~erecleicle öfverläggiiiagar beslöts, a t t Förbuiidet skulle rikta sina bemöda~iclen pii utbildaiidet af kvinliga falt- skärer, l ~ i l k a tillika voro examinerade sji~ksköterskor ocli så- lunda skidle blifva sarskilclt liimpliga för a t t utöfira sin verk- samhet jnoi-ii de metiiga trakter af ' v h t I.ai~d, hvarest de l h g a afstånclen försviira ocli fördröj a erhiillaiide af läkarerård.
Förbundets närmaste uppgift blef iiii a t t inlämna en an- sökan om tillstånd för af Förbundet antagna fältskarsaspiLii.ter att f&amp; rakna ett ars tjä.nstgör: ing som sköterskor pk större qjiik- hus såsom veclerlag för den annars pk senare tiden antagna inbist ettåriga t j iinstgöringeii hos prali tisermcle fältskär, och erhölls af vederbörande i-ti.yndighet.
tillstånd att s&amp; skulle f&amp; ske.
Afvensk inedpfs a t t de af Förbundets fältsl&lt;ärsaspinwiter, Iivilka s&amp; önsliade, slriille vid Sabbatsbergs ~jiilihiis f ' &amp; i vanlig ord~iiiig geiionigk sj ~i1~sköte1: sliel&lt;~i1~s &amp; rstädes.
Förb~iildets ofva11.13 ani.i~cla oriihiicl, fröken Sterky, sj alf reclaii fornt utexami- nerad faltskar, förklarade sig villig att såsom förestA~iclari~-tiia och liiïariizna ataga sig lecliiingen vicl f~.ltsk&amp;ïselevernas utbild- ning, och blef sAI.i~n.cla iiied hennes liraftiga I; jalp1 en kurs för fältskiirssjiiks.köterskor ord~iad i öfr~ei~eiisstärninelse med ofvaii antydda plan.
I kortliet kali.
deiiim sainum.i.fattas såhuida: efter se&lt; miiiiaders l m s som elev ocli ytterligare ett ars $jäiistgöring som sköterska vicl större sjul; ' nus, agde de, som 11.0s Förbii-ndet aiimiilt sig, a t t wicler sex 1114.1-tacler tjaiistgöra vid Serafimer- lasarettets Irirurgisl&lt;a polildi~di, raiiit a t t deltaga i ~iirsl~ildt förordnade au.atomiska och Xiriirgisba Iitirser i likhet med öfriga shrd.
nianliga, soin kvinliga faltskarsaspirniiter.
Uiider cleiina tid sliulle Förbuiiclets elever iitii; jiita enskild unilervisning och II andledning af larariniian, som j a n i ~ a l iiiider t j a.iistgöriiigen vid polililinilien erhiillit tillst&amp;iid a t t r a r a dem följ aktig.
Med inför vederbörande nij7ndigheter nöj a1cti.g.t aflagcl fä1 tsliärsexaineii slc~ille li.i~rseii f ' ör Förbiuiclets f~.ltskarssjiiksk6tershr afslutas.
Till dessa kurser hafva hittills fem elever blifvit antagna, af hvilka tre alflagt goclliand faltskärsexamen.
Därjämte hafva tvenne, under samma lärarinnas ledning tidigare iitbil.clade elever begart ocli.
erh ållit tillstånd a t t ralinas som Freclrika-Bremer- Förbiindets faltskarssjnksköterskor.
Af dessa har en erh.ållit anställning som.
öfverskötersl~a vid s j iik11.u~ i Norrland, en in- gikt vid gymiiastiska centralinstit~itet, sam.t en, anställd af flere hriifisstyrelser gemensamt, afliclit genom 01.yckslïanclelse.
Då under den senaste tiden olika åsikter 0x11 faltslrärs- yrkets framticla tillvaro söker göra sig gällande, iippstod i följd haraf ett offentligt meningsbyte, till l-ivilket afven För- bundet h.ar laninat sitt iiilägg.
O beroende af itg gången .af denna fråga har emellertid ett annat narstiiende falt 6: ppnats för främj andet af sj älfva gr~-tnclfr&amp;gaii, en förbättrad sj ukvårcl på landsbygden, i det a t t f r å n tverine provinsiallalwe inkom be garan om iippl.ysningar, hwuvida och i hvad må11 Förbnnclet kunde anskaffa sköterskor, lämpliga för landsbygden, sarslrildt med afseende på sjiilivården vid epidemisla sj~~liclomar, hvillra sköterskor sliulle anställas i kommiuiern as t j anst.
Det intresse Iivarmed detta nya iippslag o~nfattades af ' Förbimdets sj~&amp;v&amp;rdskoinite yttrade sig p&amp; flera sätt, icke minst genom en o1nfattanc1.e korrespondens ocli personliga besök af komiteris nzeclleinmar i iitlandet, Ilvarest flerstädes denna forin ilf sjukvården nått en kraftig utbildning.
Till Atelse begärdes och erhölls iifven att vid det nya epidemis,j~~khuset i hufvucl- staden, af Förbundet relrominenderacle sköterslwr därstädes Lm- e inlieinta speciel.
liiliidia~?
om der en mhnads ticl s l r ~ ~ l l f&amp; hvad vid vårclei~ af smittosan-inia sjillrdomar ar a t t iakttaga, hvarjainte Förbiinclets sjiiEvslrclsliirarinna i allmän halso- och sjnkvård meclclelecle en kortare knrs.
Flem sj uksliöterskor hafva begagnat sig af detta genom Förbimdets bemedling öppnade tillfälle till ytterligare utbild- ning, och förfrågningar aiigiiende s. k. epiden-iislröterslror in-.
komma i allt större antal.
Snstallning för dessa, i epidemi- sj &amp; vård siirskilclt utbildade sköterskor, h ar afven kunnat an- skaffas, s&amp;som distrikts sköter sko^: i ett af v k a laii på vest- ki-tsten.
För s,j~ukvkrdslcomiths verksamhet öppnar sig ett synner- ligen vidsträckt fält i samma mAn som det nu vaknade in- tresset för kominniiskö terskors anställande lyckats vinna till- '
slutning ino~n landsting och af kommuilala ni yndigheter.
Det galler har.
penningar och personliga krafter, hvilka inhste raknas i tusental.
Hen det galler ock bevaraiide af mhnga tusentals människors lif och halsa, och ar det för komith icke blott en förpliktelse utan en ara att f&amp; m.eberka i arbetet för nåendet af ' detta stora nihl.
r $fla.i~pireta g i r edkulla.
Rvi kvittra firnskogens tysta faglar?
Och ekorrn, Iivarför basar lian sig ned Längs trädets stam och rif ' ver styggt i barken Och staiiiiar äiidtligen p&amp; lägsta grenen Med inpprätt svans och ögonen som eldkol?
Och $j#dern, hvarftjr dundrar han 1111 fram Liksoni en vingad &amp; ska mellaii traden?
Hvad se de3 Kvinnorna, son1 samla ved Till daleii komina skriande och säga, A t t n&amp;got Ijiist och.
fagert red langs vägen, A t t vackra inäiiskor ftirclas genoin skogen.
Ve, deras sk~~iilina ögon.
Trtiskeiis diimna I (i.iiigcIansade bland röch filmistammas.
Här kommer IILI en liten kolarpojke, Nedrusande till dalen nedom skogen.
Hans ögon skina i lians svarta anlet Och andf ' hdt stötes talet ur Ilam strupe.
Han ropar:)) Varen glacla, varen glada!
Prinsessaii I~ominer.
Under fiuutradeii J a g sett den fagra sakteligen rida,
' Och skogens tysta fkglar hafva kvittrat Vid liennes åsyii.
Ekorrii har sig kastvat Fra11 ftwntoppen ned att skåda henne, Och tjädern dundrat fram emellan träden.
I skolen vara glada, 17ai: a glada!
Håll pojke, tig då!
E j ett ord om cletta!
Bortbyting, hvadan lqmmer da ined sagor?
Bj ör111inge, tig, ifall dn älskar.
lifvet!
Prinsessan, tror dn, a t t du ' sHg prinsessan?
Det vgr ett rå.
Prinsessa11 kominer icke.
Gud ömke sig, priiisessan, koinnier iclie.
D Tyst pojlie!
Gäcka, ej de &amp; ma bönder, So111 bo längs gränsen dessa onda tider, D&amp; Nordens k ~ i i i ej ~ r bevara freden.
Vi iiro såsom fkr, från 11jorcIen skilda, Af bj örimr j agade, i bråddj up fallna.
Vi skåda hvarje dag och hvarje timma Ned afsky döden iii i liliislekt aidet.
Vi veta livad du menar ined din saga.
I fj 01, dk Svea k011ungen herr Inge Hö11 möte med den norske konung Magizusn I Kiin.gahälla vid deil stora älfven För a t t f&amp; slut på grymt och b1.odig.t krig., Bestämde e för att befästa freden, A t t koiiu@ Inges dotter k u l l e komma Ti1.1 Norge nästa v&amp;r och bli dess drottning. '
Hvnd s&amp;ger l-ian?
Såg han prinsessaii komma?
Vi li~iiiiia icke tro det, iclie tro det.
Tyst, tala ej om pärlbesatta kronan, Förtälj oss ej om g&amp;ngaim pnrpurt8c6e, Vi hafva glömt attt hoppas, gl.ön-it att tro.
Då- vintern kom, den llnga, svarta vintern.
Och M i låga, skumma stugor sntto Och sågo röken bolma upp frAn härden, FramsväfvacIe däri alltjämt gestalter, Spjut väpnade, ompansrade med t ~ndska, Som hotade med död och sh.
oss arma.
Och dessa voro förebud för andra, Som skymtade i viira skimma driimrnar.
De sågos varligt smyga genoni skogen, Våx gård de Iiunno under nattens mörker.
Bast som vi sof170, svangda eldriid hane Till takets lcrön.
Och in i rökfylld stuga, Där mänskor kväides, trangde segerskrien Från druckne mördare, frAn la-tnge~is Iiirdmän.
Hvad, var hon fager, där hon red l h n d triiden?
Ack tig då, tig d&amp;, tala ej om detta!
L&amp;t det ej hviskas fram, 16t det ej höras Af vinden ens, ej ens af vägens stenar.
Vi blifva g ~ l n a, hlifva rofd .. ur~galna 1: fall du &amp; ter narrar oss att hoppas, Se somliga, som endast väntat kriget Ha slagit upp sin fyllda skattekista Och manat vagens vandrare att ta.ga.
- Och andra, som ägt gillesmat och mjöd I gästabud förtart sitt arfvegods Och vanta döden, valtraiide i syiider.
- De fege skötltt sjirlfva sina ginlar.
.Nedslakta 81.1 sin boskap.
briilinti liijet.
- En oviln skall ej h a k a gagn (d81xf.
-- Neri andra sitta .hoin last:: dijrrar.
Försmaktanile, soni fhngar, som fiji~yikta.
Vi hafva ock hört hndskkap.
Ej om jiingj ' fiw, Som fredligt taga fram i mijrkn skogeii, Och locka markens frorniuti djiii * att gliidjas.
Nej, onda bndska.p komma ifrRii griisen.
De koinmo 1it.i skaror shom vargar.
Ej gods de röfva, men de röfva modet.
Gud ö~&amp;e sig om alla arma bönder!
En man l&amp;g gömd och frös ihjäl i klyftan, Då pk sin gård han oslidd kunnat dröja.
-- E n drax 11u kring ' och mördar barn och Icvinno;, Han var i fjol s&amp; blödig att han grät, Då lcungens liirdmäii dödade lians söner.
- En miste vettet, dar lian gick i skogen Och såg en rök och trodde henmet brinna, .Då några barn blott hade tändt ett risbål .. Gud öinlie sig om alla arma bönder!
Hvad, är - har ännu en, som vill oss dara T ~0111.
tanker, att lians straff Skall blifva nppbäfclt, då han bådrir henne, Som hela folkets hjärta suckar efter.
Fred vare med dig, meii vi tro dig icke, Säg ej, a t t det är vhr, att konmig Inge Har lofvat oss fre&amp;jungfrun, nu till v&amp;rm!
Van, höst och d i r ä: lika för oss arma, Soin sitta stiingda inom mörka vaggar.
F ö r vår skull.
in&amp; p&amp;&amp;kerii drifvaii dröja, Ty våra plogar sko1.a ej den f h a.
Och regnet inal bli ll&amp;i~.gande i, molnen Och iiitet frö i jorden gro och spira.
Vi skola intet så och intet ' skörda, Vi sitta stilla, bidande fördarhet.
En .fredlös nian, I Hvi ko~nma dessa 13da m ä n fr&amp;n skogen, &amp; brutne vikingar, förlupne tralar, Nedrasande ined glii * eskri mot clale: ii.?
Om allt är sannt, livi kommer Iion db icke?
Nog talafdt, bröder!
Viss oss prinsessan!
Låt henne plötsligt stå i skogens bryn.
Då hon p % silfverskodda f&amp;len blanker.
D&amp; heniies lirona stralar öfver dalen, Dh skols graa1iseiis bönder börja hoppas.
Konmeii hit och s k å h!
Hvad ar det?
Skydden, skydden edra ugoii!
Sen upp mot skogen!
Gören korsets tecken För ögonen och skAden upp mot skogen!
Där kommer någon p&amp; den mörka, vägen, Som ur den svarta f~winskogen framgar Som ur ett kallarh~alf.
E n jiuigfrii kommer Med fagert följe.
Se vi henne alla?
Är detta ej ett rå, ej trollens narrspel?
P&amp; knä och bedjen, sjungen fromma sanger Och ringen, ringen uti alla klockor!
Ack 1g.t oss dö just nu förr än vi reta, Att detta elidast ar en fager hömsyn, Som vhra feberheta ögon skapat.
O kara, vana, mo~ * gonljus och Iilomma, Hon kommer niimnare, hon syns allt biittre.
Det var ej någon dimstod mellm traden, Det är en kiingadotter.
Tacken, lofven.
Nej kara, att c h andtligen ar kommen, A t t ilet är dn, som rider ned i dalen.
Du lyser fin och fager nnder kroiian.
Ack, kära, väna, l&amp;t oss riktigt se dig!
V&amp; undan gddinvafdrt silkedoket, Som fladhm oni dig ned till kjortelfiillen.
Nu bönder, hasten!
Sätten plog i Akern!
Har rider freden.
Kasten sad i jorden, Och sänden hungrig boskap nt 1Gl) etet!
Har rider glädjen.
Grafven gömda skatter Ur jorden fram och öppnen stängda porhr!
De unga skola åker bara s q x k e n, HusmöCLrar breda vafiw ut p&amp; bleket, I kistan tunga vapenskriiden kastas!
Gud skydde dig, Fredkiilla, där du rider.
Han ar val sedig, denne svarte gangarn,
Som går högtidligt £ram i purpurtäcke, Med stora plymer vaggande vid örat, Med manen delad ~ ~ många t i flator, Omvirade med tofsbeprydda guldband.
Gud signe dig, som kommer här så präktig,.