Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I öfrigt får Utskottet anmäla, att dess i fråga varande Betänkande vedan blifvit af Höglofl. Ridderskapet och Adeln, Högv.
FresteStåndet samt Hederv.
Bctänkanden. 1411 N:o J99.
Ankom den 27 Oct. 1823.
Utlåtande och förslag, angående RiksStandens olika Beslut i frågan, om inrättande af Directioner till det indeldta Kavalleriets beklädnad.
Sedan detta Utskott uti afgifvet Betänkande N:o 99, under den 21 sistlidne Maj tillstyrkt: alt indeldta kavalleriets beklädnad, i likhet nied hvad vid indeldte infanteriet tillgår, måtte besörjas af dertill inrättade
Directioner, hvilka för detta ändamål skulle uppbära medel genom sammanskott af Rusthållarne, antingen till ett visst årligt belopp efter allmänna öfverenskommelse^ eller beräknade efter anskaffningsvärdet och slitningstiden för lika persedlar, som vid värfvade kavalleriet nyttjas, hade Utskottet, till följe af de anmärkningar, som vid detta Betänkande blifvit gjorde, afgifvit förnyadt Utlåtande N:o 169, rörande samma ämne, och i så måtto förändrat sin förut yttrade mening, som i det sednare blifvit föreslaget: alt beklädnaden väl skulle besörjas och anskaffas af dertill förordnade Directioner, men att, i afseende på sättet att i/ij2 Beiv, och Ekon. thsk.
I mtgöra beklädnads-skyldighelen, ordentliga öfverenskommelser med IVusthållarne borde ingås och afslutas på en tid af 12 år, om en årlig bestämd afgift för anskaffandet och underhållet af alla till karl- och hästmunderingen hörande persedlar, remtyg och beväring, äfvensom hästbeslag under möten och marcher; och att denna afgift till sitt belopp, utom den obetydlige skilnad, som genom det ena årets olika markegång med det andra kan uppkomma, skulle bestämmas och utgå i enlighet med da uti Kongl. Maj:ts General-Adjutants-Expedition upprättade och Utlåtandet bifogade uträkningar på en munderingskostnad för ett år efter nu gällande priser, hvarvid, i afseende på sådane troppar, som utgöra kavalleri, en dubbelt längre brukningstid för persedlarne blifvit antagen än staten består för Kronprinsens husar-regemente, samt i afseende på sådane troppar, som utgöra från kavalleri reduceradt infanteri, dubbelt längre brukningstid än staten består för Kongl. Maj:ts eget värfvade regemente.
Derefter hafva Höglofl.
BorgareStåndet antagit Utskottets först afgifne Betänkande med de förändringar, som i det förnyade Utlåtandet innefattas; dock likväl af förstnämnde
Stånd med förbehåll: 1:0
Att värdet å hvarje persedel väl-skulle årligen bestämmas i markegångs-taxorne, Besv. och Ekon.
Betänkanden» 1413 för de Län, der tropparne äro indeldte, men icke pä sätt sam Utskottet föreslagit, derefter underställas Krigs- och CammarCollegiernas pröfning. 2:0 Att de Rusthållare, hvilka vid de sammanträden, som, rörande detta ämneafKongl. Maj:ts Befallningshafvande med Rusthällarxie komma att hållas, hvarken sjelfve eller genom ombud sig infinna, eller på annat sätt gifva deras tanke tillkänna, borde anses såsom hade de bestridt att uti den ifrågavarande passevolancen ingå.
PresteStåndet deremot, som re» dan godkänt det förra Betänkandet, har laggt det sednare till handlingarne; äfvensom Hederv.
BondeStåndet bifallit det förra, med uteslutande, i 8:de puncten af orden: ”sker cj detta, vare ogildt”, och afslagit det sednare, uti allt som mot det förra vore stridande; dock så, att detta stadgande icke måtte hindra RiksdagsFulimägtige från Skåne, att i afseende på föräitdring i beklädnadssättet för deras ort till Kongl. Majit i underdånighet afgifva den ansökning eller de anbud, hvartill de finna sig befogade.
Dä nu således samtlige RiksStånden instämma deri, att Directioner för kavalleriets beklädnad böra inrättas, men Eine Stånd stadnat i stridiga meningar mot 2, i afseende på sättet huru beklädnadsbidragen böra utgöras, så ar denna fråga icke af egenskap att kunna Fox falja, utan lärer härvid Riksdagsordningen» 73 § böra tilläm - 14*4 Besv. och Ekon.
Betänkanden. pas, sorn föreskrifver: att det Utskott, hvilket med målet befattning haft, må sammanjemnka de olika meningarna så nära som möjligt, samt msd förslag om denna jemnkning till Riksens Högiofl.
Ständers plena inkomma.
Till fullgörande häraf får Utskottet vördsamt elindra: att då de af Höglofl.
BondeStåndet särskildt gjorde förbehåll vid deras beslut, icke äro understödda af någotdera af de öfrige gine RiksStånden, anser Utskottet dem böra förfalla, och att således den egentliga skiljaktigheten de olika meningarne imellan består i de omständigheter: huru vida öfverenskornmelser för 12 Sr med Rusthållarne, om en bestämd afgift för hela munderingens anskaffande ma ega rum eller icke, samt huru vida l\ eller 3 Rus thallare rnå vara .
Ledamöter i Directionen.
Men härvid inträffar den händelse, hvilket Riksens Höglofl.
Ständer lära sjelfva nogsamt linna, att alldenstund dessa meningar, såsom hvarandra rakt motsatta, innefatta 2:ne stridiga alternativer, kan någon sammanjemnkning af dem icke vara möjlig eller åstadkommas.
Då det likväl åligger Utskottet att lemna någon ledning för Riksens Höglofl.
Ständers beslut i denna fråga, har Utskottet i detta afseende först trott sig böra återkalla i Riksens Höglofl.
Ständers minne: hurusom Besv. ock Ekon.
Betänkanden. 1415 Utskottet, genom dess tillstyrkan i första Betänkandet: att Directioner för kavalleriets beklädnad måtte inrättas, dermed afsåg det vigtiga ändamål, att jemte det å ena sidan Kongl.
Majus och Kronans billiga anspråk på tropparnas fullkomliga tjenstbarhet måtte bevaras, Rusthållarne å den andra skulle tryggas mot den nog ofta öfverklagade vådan af godtycklig behandling vid beklädnadsskyldighetens fullgörande; och då det är o* stridigt att detta ändamål bättre skall vinnas pch en större säkerhet i förrberörde afseende ega rum, i den mån bidragens belopp blifva efter billiga grunder bestämda, sä drog Utskottet icke i betänkande, att, efter vunnen kännedom af de fran GeneralAdjutants-Expeditionen meddelade upplysningar och uträkningar, och med frånträdande af sin förra mening tillstyrka: det öfverenskommelser om en bestämd afgift till det belopp, som dessa uträkningar upptaga, desto heldre borde för vissa år ingas, som derigenom beklädnadsskyldigheten skaii för
Rusthållare komma att blifva lindrigare än på det sätt, sorn först blifvit föreslaget.
Af sådan anledning anser
Utskottet sig icke böra underlåta, att till Respective Preste- och BondeSiånden vördsamt hemställa om icke desse RiksStånd ville täckas frångå deras i denna del, fattade beslut, och l/jfiö Besv. och Rhon.
Eetänhanden. med de öfriga 2:ne Slånden instämma i bifall till Utskottets sednare Utlåtande.
Skulle likväl ett sådant frånträdande hvarken å Bögv, PresteSfåndets och Hederv.
BondeStåndets sida kunna ske, lära dessa frågor, likmätigt 73 § i Riksdagsordningen komma att afgöras genom omröstning i EkonomiUtskottet, förstärkt till en nämnd af 120 Ledamöter; för hvilken händelse
Utskottet får föreslå följande voterings-propositioner. 1:0
Den som bifaller, att endast tre Rusthållare må vara Ledamöter uti hvarje a£ de Beklädnads-Directioner, dem Riksens Högloft.
Ständer ansett böra tillsättas vid så väl indeldte kavalleriet, som de från kavalleri till infanteri förändrade troppar, voterar /a; den det ej vill, voterar Nej.
Vinner Nej Så skola fyra Rusthållare vara Ledamöter uti hvarje af förenämnde BeklädnadsDirectioner. 2:0
Den som bifaller att, på det sätt, och enligt de grunder, som Ekonomiutskottets Utlåtande N:o 16g innefattar, Contracter med de rustningsskyldige vid indeldte kavalleriet, och de från kavalleri till infanteri förändrade troppar, må, för en tid af 12 år, afslutas om en bestämd årlig afgift för anskaffande och underhåll af alla till karloch hästmundferingen hörande persedlar, beväring och rem,tyg, samt hästbeslag under Besv, och Eks».
Betcinknnden.
1417 möten och marcher, voterar Ja, den det ej vill, voterar Nej.
Vinner Nej Så skola, enligt hvad Ekonomiutskottet uti Betänkandet N;o gg föreslagit, kostnaderne till anskaffande och underhåll af indeldta kavalleriets och de från kavalleri till infanteri förändrade troppars beklädnad, och beväring samt hästmunderingar med hvad dertill hörer, bestridas med medel, deni vederbörande Beklädnads-directioner ega uppbära genom sammanskott af de rustningsskyldige, antingen till ett visst belopp efter allmänna öfverenskommelser, eller beräknade efter anskaffningsvärdet och slitningstiden för lika persedlar, som vid de värtvade regementerna nyttjas.
Dock varder detta allt till Biksens Höglofl.
Stockholm den 18 Oct. 1823. i4i8 Best). och Ekon.
N:o 200 Antom den 27 Oct, 1825.
Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 152, om inrättning af Porto Franco samt åt föl'ande nederlagsrättigheter för ön Gothland.
I3etta Betänkande har till Utskottets förnyade handläggning blifvit återrenjitteradt ifrån Högloft.
BondeStåndet, med dervid gjorda anmärkningar och afgifna yttranden, hvilka ömsom bestrida nyttan och tjenligheten af den ifrågavarande inrättningen, ömsom kraftigt tala till dess fördel, samt slutligen äfven innehålla flera påminnelser vid de reglementariska föreskrifter, som Utskottet föreslagit till befordran af inrättningens verkställande.
Aila dessa anföranden har Utskottet noga granskat och sinsimellan jemnfört, för att derefter bestämma sitt slutliga Utlåtande.
Utskottet har dervid funnit, att de anmärkningar, som blifvit gjorde emot inrättningen af denna porto franco, beqvämligen kunna, i hänseende till deras särskilda a - Eesv. och Ekon.
'Betänkanden.
1419 sigter, hänföras lil! 19 särskildta hufvudmomenter, af hvilka 17 dels blifvit inom sjelfva RiksStånd m så kraftigt vederlaggde, dels vid förnyad granskning linnas angifva så svaga skäl, att de icke kunnat godkännas, eiler verka till ändring uli Utskottets redan yttrade öfvertygelse, hvarföre äfven deras upplagande och vederläggning skulle vara utan allt ändamål.
Men deremot hafva 2:ne funnits af en annan beskaffenhet.
Desse äro: 1:0 att den föreslagna porto franco inrättningen befordrar lurendrägeri och tullförsnillning, då communication med moderlandet icke kan förekommas, hvarigenom detta nödvändigt skall öfversvänmias af förbjudna eller tullförsnillade varor, ledande till obotlig skada för Sveriges fabriker, samt till betydlig förlust uti dess påräknade tullintrader. 2:0
Att äfven i den händelse porto franco anses nyttig, den dervid yrkade befästningen af vissa inlopp och hanmar likväl finnes högst betänklig, i hänseende till de utgifter, hvilka den sannolikt kommer att medf ira för Statsverket.
Och om äfven detta icke för närvarande inträffar, skola dock troligen och efter all vunnen erfarenhet, kostnaderna derföre i betydlig mån falla Staten uti framtiden till last, hvarföre det vore säkrast, att uti sådana företag icke ingå. 1420 Eesv. och Ekon.
Nu är väl sannt, att Utskottet föresett och till besvarande i det afgifne Betänkandet redan upptagit dessa inkast, hvarjemte då tillika uppgåivos de utvägar, hvarigenom man trodde sig kunna förekomma all slags förminskning uti kronans inkomster, eller någon ny tunga för Statsverket.
Men vid ett nogare skärskådande befinnas de vara af den vigt, i anseende till de befarade följderna, att Utskottet, med frångående af sitt förra Betänkande, nu anser dem verka till afslag på de i delta ämne ingifne motioner, samt i följd häraf tillstyrka, att någon porto franco inrättning för Gothland icke må komma i fråga.
Dock varder detta, jemte flera Ledamöters särskildta yttranden, Riksens Höglofl.
Ständers ytterligare pröfning vördsamt understäldt, med tillkännagivande, att Betänkandet af Vä Hofi.
Stockholm den 18 October 1825. ■j—cacao 8 3oooe~«g - Besv, och Ekon.
Utsk, Betffnkanden. i/j£i (J tära g af Protocollet, hållet uti R.
Ständers Allmänna Besvärs- och.
Ekonomi Utskott den 18 Oct. 1823, S. D. Friherre Cederström, J, inlemnade ett sä lydande skriftligt anförande: ”Det af Höglofl.
Utskottet nu fattade beslut i frågan om inrättande af porto franco på Gothland, synes mig innebära ett högst märkvärdigt bevis uppå den magt, fördomarne ännu i detta tidehvarf ega, en magt, som tillintetgjort resultatet af den angna granskning a£ ämnet, som i öfrigt egt rum.
Utskottet har, i anledning af 9:ne inkast emot nyttan af denna inrättning, hvilka i förra Betänkandet redan voro upptagne och vederlaggde, det oaktadt nu, på grund af dessa samma inkast, utan att redogöra orsaken för Utskottets förändrade öfvertygelse, ansett det göra tillfyllest förklara, det de vid ett nogare skärskådande befinnas vara af den vigt, i anseende till de befarade följderne, att Utskottet, med frångående af sitt förra Betänkande, nu anser dem böra verka till afslag uppå de i ämnet väckte motioner.
Detta sätt att behandla en fråga af så . stor och allmän vigt, som den förevarande, der frågan är om icke mindre, än ett ändamålsenligt begagnande af den local, en af Rikets provincer eger, för att derigenom ]/}22 Bes v. och Klon.
Utsi. Betänkande!!. befordra större inkomster för Statsverket i framtiden, och dymedelst bereda utvagar till lindring i de allmänna bördorna, har jag förgäfves sökt förlika med det allvar, Utskottet, under loppet af denna Riksdag ådagalagt vid väckte frågors utarbetande uti ämnen af stort allmänt interesse; och i hopp, att Riksens Höglofl.
Ständer, vid ärendets slutliga afgörande, åt detta ämne skola egna en allvarlig pröfning, anser jag mig böra redovisa ämnets närvarande skick, beskaffenheten af de anmärkningar, som i Stånden blifvit gjorda emot Utskottets förra Betänkande, hvad som inom Utskottet ansetts verka, att en del af dessa anmärkningar böra förfalla, och hvilka rättelser, som, i anledning af andra, ansetts böra ega rum.
Dessa anmärkningar äro, enligt Utskottets Betänkande, indelade i 19 hufvudmomenter.
De 17, hvilka, enligt Betänkandet, synas icke hafva kunnat godkännas, eller verka ändring i Utskottets redan yttrade öfvertygelse, voro: 1:0
Yrkandet att -porto franco inrättningen ensamt på Gothland innefattar en orättvisa emot Rikets öfriga handelsstäder, och blifver af monopolisk egenskap.
Vid pröfningen af denna anmärkning, befanns den sakna all grund, så i det ena som andra afseendet, heldst ingen Svensk stads innevånare äro uteslutna från rättig - Eesv. och Ekon.
14^3 heten att begagna sig af den föreslagna por. to franco friheten. 2:o Att staden Marstrand, redan försedd med fästning, företrädesvis framför Gothland bordt föreslås till -porto franco.
Denna anmärkning, såsom innefattande en ny, med ämnet icke sammanhängande motion, icke i behörig tid väckt, och icke till Utskottets handläggning remitterad, kunde icke upptagas, då den ej hade något egentligt inflytande på behandlingen af frågan om inrättande af porto franco på Gothland. g:o
Att denna inrättning bereder undervigt i handeln, såsom beredande tillf alle cili import utöfver motsvarande export tillgång.
Skilnaden mellan varor, införde till förbrukning, hvilket egentligen utgör, hvad man i allmänhet betecknar med ordet import, och varor, införde på nederlag, för att åter utföras, hvilket icke är annat än ett handelsföretag, en speculation, som i intet afseende verkar på sjelfva importen, ansågs för så fullständigt utvecklad i de svar, som uti RiksStånden derpå blifvit gifne, att någon vidlöftigare utvecklingafämneticke erfordrades, för att ådagalägga, det denna anmärkning icke innefattade skäl emot porto franco inrättningen. 4:0
Att olikheten i rättigheter och skyldigheter, som förments uppkomma genom inrättningen, skulle medföra afund och skilj - 1424 Besv. och Ekon.
Betnnhanclen. aktiga inbcressen, hvilka vid Riksdagarne skulle blifva frö till tvädrägt och partier.
Denna anmärkning ansågs sakna all grund.
Det gifves ingen handtering, intet yrke och ingen näring inom samhället, hvilka icke, hvar för sig, ega enskildta interessen; men alla dessa enskildta interessen sammansmälta uti det gemensamma, att ega frihet dertill, att ega skydd emot godtycklig behandling, att icke kunna dömas efter känd och allmän lag, med ett ord, a£ sjelfva samhälisinrättningen. 5:0
Att alla slags effecter pä Gothland få förbrukas, ehuru förbjudna i det öfriga Sverige, hvilket skulle medföra menliga verkningar för vära fabriker.
Ehuru förhuden mot vissa articlar för närvarande e~ gentligen sträckte sig till införseln och försäljningen deraf, icke till bruk och nyttjande, och denna anmärkning således icke är fullkomligt rigtig i sin uppställning, ansåg man sig likväl, till förekommande af äfven ogrundade farhågor, böra tillstyrka den förändring i förslaget, att enahanda Författningar må, i hänseende till förbrukning af varor, blifva gällande för Göthlanda innevånare, som i allmänhet i Sverige. 6:0
Ätt porto franco friheten blifver onyt~ tig, i händelse prohibitiv sy st em et i allmänhet skulle upphäfvas, samt att den vore stridande emot den antagne
Tullbevillningen och föreslagna nederlagsfriheten för Eesv. oek Ekon.
BeiÖnhanäen. r425 Vissa städer.
Prohibitivsystemet befanns icke ega ringaste sammanhang med frågan öm porto franco inrättningen, såsom egentligen åseende fremmande Comtnissionsbandeln, beredd beqvämlighet för stora och vidsträckta handelsspeculationer imellan aflägse länder, utan något det ringaste inflytande på de Författningar, som uti handelsväg, Utom sjelfva porto franco orten i det ena eller andra landet kunna vara gällande.
I afseende på den nederlagsfrihet, som blifvit bevilljad för Svenska handeln i vissa fall, kunde väl sådant icke hindra Fiiksens Ständer, att finna nyttan af en porto franco inrättning; i anledning hvaraf denna anmärkning icke ansågs förtjena afseende. <7:0
Att porto franco inrättningen icke är f örenlig med consiitutionella samhällen, emedan inrättande af en frihamn är ett erkännande att man icke sjelf är fri.
Donna anmärkning och dess slutföljd kunde ej godkännas.
Den frihet constitutionella samhällen åtnjuta, bestämmes genom deras lagar.
De Författningar, som röra handeln och öfriga ekonomiska detaiier, äro grundade pä det system, som pröfvas förmånligast, utan att ega något direct inflytande på dan constitutionella friheten, hvilken egentligen består deri, att medborgaren styres efter bestämda lagar, beskattar sig sjelf, och a£ Bihang till RiksSt.
Fröt, 1823* Q;äe Sami.
Nio 90. i426 Besv. och Ekon, Utsk.
Betä nkanden» en från styrelsen oberoende domarera agU genom rigtig tillämpning af lag, dömes för dess handlingar.
Uti constitutionella samhällen, mera än uti andra, är det rigtigt att begagna alla de fördelar, local och natur erbjuda till befordrande af allmänt välstånd, såsom enda säkra borgen för de constitutioneJIa formernas varaktighet. £}:o
Att innan inrättning af -porto franco beslutas, borde f örsök göras, att derstädes inrätta frimarknad, dä, i händelse denna anstalt skulle lyckas att ditlocka handlande, kunde sedermera anläggning af frihamn tagas i öfvervägande.
Att i öfrigt nederlagsfrihet tills vidare kunde göra nog för Gothland.
Det befanns, att etablerande af frimarknad på en ort, dit ankomsten på bestämd tid idre är säker, såsom beroende af väder och vind, måste blifva en fåfäng anstalt; hvad åter beträffar, att nederlagsfrihöten tills vidare skulle göra tillfyllest för Gothland, ansåg man sig böra hänvisa till skilnaden imellan neder lagsfriheten och en porto franco inrättning, bestående deri, att, i förra fallet varu-upplag ensamt äro befordrade, i det sednare fallet, åter är tillfälle beredt åt utländska capitalister, att finna en fristad, der de under fullkomligt skydd för personer och egendom kunna gö« ra sina capitaler frugtbara, hvilken sednare anstalt, der localen är gynnande, har ett lika bestämdt sorn afgjordt företräde för den Sesv. och Ekon.
142^ förra, intilldess enigheten bland nationer blir sådan, att denna frihet kan blifva allmännelig; och af sådane skäl kunde anmärkningen icke godkännas. 9:0
Att det reglementariska intet skulle framställas såsom resultat af Ständernas ■profning, utan endast anmälas hos Konun~ gen, då Ständerna saknade tid och den localkännedom, som dertill skulle fordras.
Denna anmärkning ansågs i allo origtig.
Det reglementariska i denna fråga befanns vara ganska vigtigt och nödvändigt att utreda, för att bereda Hans Maj:t Konungen tillfälle, att rigtigt bedöma de grunder, hvaruppå Riksens Ständer framställ deras Underdåniga önskan i denna del, och för öfrigt
Var med de remitterade motionerna till UtSkottets handläggningäfven öfverlemnadt det reglementariska.
Det ålåg alltså Utskottet, att upptaga och granska denna del »f motionerne, och att underställa resultatet i denna granskning Riksens Ständers slutliga pröfning* 10:0
Att inrättningen endast bör ega runi vid SlitÖ, och icke utsträckas äfven till Wisby, hvars hamn fcrments dertill vara otjenlig; sorn har Gymnasium med flera inrättningar, för hvilka de sedeförderf, som oskiljaktigt från större handelsplatser är, ansågs menligt.
Till besvarande af denna anmärkning, tann Utskottet vara tillräckligt att enodia, det Slitö, såsom ännu icke så i4Eg Besv. och Ekon.
Betänhandeit, bebygdt och befolkadt, att det kunde bekosta sin egen Magistrat, mäste tills vidare stallas under Wisby stads jurisdiction; att i början nödige byggnader vid Slitö saknas för vara upplager, då deremot Wisby erbjuder sådane tillfällen; men att af sig sjelf följer, att handeln, i den män hyggnaderne vid Slitö kunna uppföras, dit förflyttas, der hamnen lemnar tillfälle för tusendetals skepp att inlöpa och beqvämligen vintra; och i afseende på frågan om sedeförderfvet uti större handelsstäder, såsom menligt för uppfostringsverken, förmodades, att det för Wisby icke skulle blifva af svårare följder, än hvad sorn redan är förhållandet i Stockholm och manga andra stora handelsplatser, deri och vid hvilka likväl Uppfostringsanstalter till allmän nytta äro etablerade. n:o Att spannmål och salt borcle undantagas frän de effecter, sorn skulle utgöra föremål för porto franco inrättningen, den förra i afseende pä det skydd rA äro skyldige landtbruket, den sednare för att afböja missämja med Preussen, der handeln med denna artikel utgör ett regal.
Dä afsigten med porto franco inrättningen icke medgifver undantag för någon slags handels» vara, och då denna inrättning icke har nå-* got samband med fremmande staters särskildte förhållanden, och då all slags handelsfrihet medför jalousie eller kanske rättare benämdt, täflan, någon inskränkning Besv. och Ekorn Utsk.
Betcinkanclen, 1429 uti egne fördelar, af farhåga att räcka fremmande nationers missnöje, åtminstone icke förr bör ega rum, än klagan direct blifvit gjord oGh af Styrelsen pröfvad; så kunde den yttrade farhågan i denna del icke gillas.
1 afseende på spannmålen, befanns denna vara bland dem, som lättast kunna controlleras på ett nederlag, och för hvilket ingen smugling eller oloflig ut- och inpractisering kan befaras; att således upplag af denna vara, långt ifrån att vara menliga för jordbruket, måste för landet i allmänhet, om det till någon betydenhet skulle ega rum, blifva af en väsendtlig nytta vid möjligen inträffande missvext; i anledning hvaraf äfven denna del af anmärkningen ansågs origtig.
Likväl beslöts, till vinnande af en alldeles fullkomlig controll, tillstyrka, det alla varor, hvilka från nederlag uttagas, för att å Gottland förbrukas, eller till Sverige öfverföras, i bägge fallen genast beläggas med den tull, som i Tulltaxan för dem är bestämd. 12:0
Att den för inrättningen föreslagna tid af 50 år är för lång, och bör inskränkas till 5 år.
Ehuru det erkändes, att, om inrättningen icke skulle bära sig, och således icke vara nyttig, den af sig sjelf skulle upplösas och upphöra; så instämde dock pluraliteten på grund af de mänga betänkligheter, som, mot den långa iiden inom RiksStåndö» blifvit yltrade, deri, att 50 är r/}3° Best), och Ekon, Utsk, Betånkanden. vore en väl lång tid; men ansågs likväl 5 år vara alldeles för kort tidrymd, för att lemna något resultat af försöket; och förenade sig uti att föreslå inskränkning uti tiden för denna inrättning från 50 till 25 år. 13:0
Att endast £ procent skall erläggas för varor, sorn från nederlaget utföras, och yrkas att denna afgift här bestämmes till 1 procent.