Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid pröfning af Revisorernas anmärkning, hurusom, jemte de fosterlöner, hvilka halfårsvis utgå till underhåll af barn utom barnhuset, årligen utbetalas till åtskilliga stift, oberäknadt hvad Konsistorii-notarien bekomme för dess bestyr med nämnda liqvider, äfvenledes åt presterskapet en ersättning, som, efter 2 R:dr för hvarje barn, uppgått år 1846 till 2,115 R:dr 32 sk. och år 1847 till 2,816
R:dr 16 sk. samt i medeltal utgjort omkring 10 procent af de sålunda utdelade fosterlönerna, hafva Rikets Ständer funnit det till Presterskapet för tillsynen öfver barnhusbarnens behandling i berörda ordning årligen utgående penningebelopp, ehuru, såsom ersättning betraktadt, varande .alltför ringa, likväl för barnhus-fonden sammanlagdt uppgå till en kännbar årlig utgift; och fö Rikets Ständer, som äro förvissade att ifrågavarande bestyr af Presterskapet betraktas såsom 86 Expeditions-Utskottets Förslag till and.
Skrifvelse, N.-o 53. ett embets-åliggaude, alltså hos E. K. M. i underdånighet anhålla, det Direktionen öfver Stockholms Allmänna Barnhus måtte i nåder förståndigas, att någon vidare utbetalning af ofvanberörde, Presterskapet tillagda ersättning af 2 R:dr för hvarje barnhusbarn icke hädanefter må ega rum.
Ixongl. och Hvil/eldlska Stipendii-fonden.
Vid granskning af Räkenskaperne hafva Revisorerne erinrat, bland annat: l:o att, i likhet med hvad vid 1847 års Statsrevision blifvit anmärkt, jemväl för de nu ifrågavarande revisions-åren de af stipendii-fonden utgifna lån blifvit uti kapital-räkningen upptagna, å ena sidar*, såsom uppbörd och å den andra såsom utgift, till följd hvaraf från de under dessa titlar utförda hufvudsummor måste afskiljas hvad som deraf utgör utlånta medel, för att kunna utröna beloppen af de verkliga inkomsterna och utgifterna; och hafva Revisorerne ansett rättelse härutinnan lämpligast tillvägabringas dymedelst att för hvarje låntagare uti hufvudboken inrättas serskildt konto, hvari upptagas i debet såväl de vid årets början bland fondens fordringar inbalanserade som de under årets lopp ytterligare utgifna och uti kassa-räkningen afförda utlånta medel, jemte derå upplöpande räntor, samt i kredit bevillnings-afdrag, der sådant eger rum, och skeende afbetalningar samt låntagarens vid årets slut balanserade skuld; 2:o att uti hvartdera årets hufvudbok blifvit sammanförda inkomster och utgifter, tillhörande både det löpande och följande året, hvarföre Revisorerne hemställt att vederbörande måtte erhålla föreskrift derom, att redovisningen bör omfatta en viss bestämd tidrymd, helst kalender-år; 3:o att bland utgifterna blifvit i räkenskaperna afförda såväl utbetalda krono-utskylder för gymnasiihemmans-åboer, hvilka till gäldande deraf saknat tillgång, som ock kostnader för åtskilliga stipendii-inrättningen rörande och vid Revisions-årens utgång, så vidt utrönas kunnat, oafgjorda rättegångar, hvilka belopp deremot bordt uti räkenskaperna balanseras, intilldess sig visat, huruvida ersättning derför kunnat stipendii-fonden beredas; samt 4:o att fondens kontanta behållningar vid begge revisions-årens slut uppgått till betydliga belopp, hvaraf Revisorerne hemlat anledning till den erinran, att hvad af fondens kontanta tillgångar icke erfordras för de löpande utgifterna, borde, sä vidt möjligt är, genom utlåning göras fruktbärande.
Instämmande uti de af Revisorerne i omförmälda hänseenden yttrade åsigter, fa Rikets Ständer, som icke kunnat godkänna de af Kuratorerne öfver stipendii - Expeditions-Ulskottets Förslag' lill und.
Skrifvelse, N:o 53. 87 fonden i dessa ämnen afgifna förklaringar, i underdånighet anhålla det E. K.
M. täcktes i nåder förständiga bemälda Kuratorer att för framtiden låta upprätta redogörelsen i enlighet med den af Revisorerne föreslagna method ; alt räkenskaperna höra omfatta en viss tiderymd, helst kalender-år; att sådana kostnader, hvilka fonden kan komna att af en eller annan anledning förskjuta, höra uti räkenskaperna såsom förskotter balanseras, intilldess sig visat, huruvida ersättning derför kunnat fonden beredas; samt slutligen att Kuralorerne noga tillse, attj hvad af fondens kontanta tillgångar icke erfordras till de löpande utgifterna genom utlåning göres fruktbärande.
Exp en smede Is -räkning ar ne.
Jemte anmälan att bland utgifterna å anslagen till skrifmaterialier och expenser m. m. förekommit i flera verks och inrättningars räkenskaper utbetalda arfvoden till tjenstemän i Postverket och Rikets Ständers bank, hafva revisorerne å detta förhållande fästat Rikets Ständers uppmärksamhet, enär dessa arfvoden utgått såsom vedergällning för sådana göromål, som syntes hafva bordt af ifrågavarande tjenstemän å tjenstens vägnar bestridas.
Med anledning häraf, och som E. K. M. under den 21 November 1849, i sammanhang med förändrad lönereglering för Postverket, jemväl, i afseende på de gratifikationer, hvilka ditintills till fribrefs-skrifvaren från allmänna verk utgått, för fullgörande af hans bestyr vid fribrefvens expedierande, i nåder förordnat att utbetalande af sådana gratifikationer, från och med påföljande år 1850, icke vidare finge ega rum, samt då det, i Rikets Ständers tanka, icke heller är med god ordning förenligt, att statens verk utbetala gratifikationer till tjenstemän inom Rikets Ständers Rank för bestyr, hvilka tillhöra deras tjenste-åligganden, få Rikets Ständer hos E. K. M. i underdånighet anhålla om vederbörandes förständigande, att dylika utbetalningar icke för framtiden fa ega rum.
Hvilket allt Rikets Ständer få härmed hos E. K. M. i underdånighet anmäla.
Stockholm den 16 April 1851. 88 Expeditions-Utskottets Förslag till tind.
Skrifvelse, N:o 54.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln dea 16 April 1851.
Presle-Ständet den 16 — — Borgare-Ståndet den 16 — — Bonde-Ståndet den 16 — — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående behöfvandcs undsättning under inträffande missväxtår.
(Stats-Utsk. Uti., N:o 101.) S. A. K.
Genom nådig proposition af den 15 November nästlidet år har E.K.
M:t behagat fästa Rikets Ständers uppmärksamhet å angelägenheten att för den kommande tiden bereda erforderliga medel att afvärja och lindra den nöd och förlägenhet, som felslagen eller förstörd sädesskörd kan inom en eller flera orter medföra; i hvilket afseende E. K. M:t, efter tillkännagivande att Rikets flesta landskap under de sednast förflutna åren varit hugnade med tillräckliga skördar, så att de till E. K. M:ts Nådiga disposition vid inträifande missväxter ställda medel endast till ringa del behöft anlitas, meddelat åtskilliga upplysningar angående beloppet och beskaffenheten af de tillgångar, hvaraf den för undsättningar bildade fond bestode, samt i Nåder föreslagit, att Rikets Ständer måtte till E. K.
M:ts fortfarande disposition, för behöfvandes undsättande då missväxt inträlfade, öfverlemna behållningen af 1830 års undsättnings-creditiv, jemte för sådant ändamål förut anvisade och redan influtna eller framdeles, så länge härom nu eller vid nästa års början gällande tullbestämmelser blefve oförändrade, inflytande tullafgifter för utländsk spanmål, äfvensom återbetalda medel å utgifna undsättningslån; hvarförutan E.K.M. täckts yttra
Sig vara förvissad att Rikets Ständer, vid det såkallade mindre creditivets fastställande, jemväl komme att taga i beräkning möjligheten att bereda utväg för hvad utöfver dessa tillgångar, under tiden intill nästa riksdag, tilläfventyrs kunde för ifrågavarande ändamål erfordras; — Och har E. K. M:t, i afseende på sättet för undsättningsmedlens användande, tillika Nådigst föreslagit, att enahanda grunder, som Expeditions-Utskottcts Förslag till und.
Skrifvelse, N:o 54. 89 som af Rikets sednast församlade Ständer fastställdes och hittills blifvit följda, måtte bibehållas, äfvensom att de för anvisade utbetalningar icke erforderliga medlen malte aflemnas till Riksgälds-kontoret och af detta verk E. K. M:t, uppå skeende reqvisition, tillhandahållas; — i sammanhang med hvilket allt E. K. M:t slutligen, beträffande det vid riksdagen år 1830, för spanmåls-undsättningar under missväxtår, anvisade och derefter lyftade samt numera inom linien i Riksgäldskonlorets räkenskaper upptagna kreditiv-belopp, 1,000,000 R:dr, lill Rikets Ständers pröfning i nåder öfverlemnat, huruvida icke vidare balansering af delta belopp, såsom en Riksgälds-kontorets tillgång, kunde upphöra.
Rikets Ständer, som funnit de uti förevarande nåd. proposition föreslagna beslut, angående ej mindre de för undsättningar vid inträffande missväxter disponibla medel, än sättet och vilkorcn för dessa medels användande, till alla delar öfverensstämma med hvad Rikets
Ständer under sednast förlidna riksdag i samma hänseende stadgat, hafva, vid pröfning af detta ärende, delat de af rikets då församlade Ständer godkända åsigter: all tillfällen till arbetsförtjenst för de behöfvande höra, så vidt möjligt, beredas; att allenast en mindro del af de anslagna undsältningsmedlen bör utlemnas utan återhetalningsskyldighet; att sagde medel för öfrigt, emot derför ställd säkerhet, böra användas till räntefria lån med bestämd återhetalningstid, samt att sökta understöd i första rummet böra tillgodokomma de kommuner, som tillförbinda sig använda desamma på ett sätt, hvarigenom fattiga och arbetslösa personer kunna erhålla sysselsättning och tillfälle att genom eget arbete förtjena sitt uppehälle:
Och hafva Rikets Ständer alltså, med bifall till E. K.
M:ts härom aflåtna nådiga proposition, funnit skäligt besluta: l:o att E. K. M:t, för beböfvandes undsättning vid inträffande missväxt eller eljest felslagen skörd, fortfarande äger att disponera: a) den dels uti Rikets Ständers Bank, dels uti Riksgälds-kontoret innestående behållning af ej mindre 1830 års kreditiv-medel, än de till dylik undsättning redan anvisade, hittills influtna lullafgifter för utländsk spanmål, jemte hvad som kan inflyta genom återbetalningar å meddelade undsältningslån; b) de lullafgifter för utländsk spanmål, som intill innevarande års slut ytterligare kunna ingå; och c) de dylika medel, som från och med början af år 1852 och så länge de i sådant hänseende då gällande tullbestämmelser blifva oförändrade, komma alt inflyta; Bih. till It.
St:s Prot. 1850 & 1851. 10 Saini. 1 Afd. 12 90 Expcililions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse, N:o 54. 2:o att Rikets Ständer dessutom, vid fastställandet af den krcditiv-summa, som till rikets forsvar eller andra angelägna föremal, under innevarande riksdag, kommer att på Riksgälds-kontoret anvisas, skola taga i beräkning hvad utaf denna summa kan, utöfver ofvanberörda tillgångar, intill Rikets Ständers nästa sammankomst, behöfva användas för nu ifrågavarande ändamål.
3:o att, af dc lill E. Ii.
M:ts Nådiga disposition ställda undsättningsmedel, en summa af högst Femtio Tusen Riksdaler må, under tiden intill nästkommande riksdag, bi begagnas till undsättningar, utan återbetalningsskyldighet, åt sådana behöfvande, som icke äro i tillfälle att sjelfve förskaffa sig arbete elier i stånd att af egna tillgångar återgälda dc undsättningsanslag, hvilka dem tilldelas: börande dock dylika understöd företrädesvis lillgodokomma de kommuner, som tillförbinda sig att så använda desamma, att för dithörande fattiga och arbetslösa personer derigenom beredas sysselsättning och möjlighet att medelst eget arbete förtjena sitt uppehälle; 4:o alt här ofvan omförmälda tillgångar för öfrigt må användas endast till räntefria läne-understöd med bestämda betalnings-terminer och emot vederbörande större eller mindre menigheters gemensamma ansvarighet eller annan, af E. K. M. i Nåder godkänd säkerhet; 5:o att, så vidt omständigheterna medgifva, tillfällen för de behöfvande böra beredas ali erhålla sysselsättning och förtjenst vid allmänna arbetsföretag; samt 6:0 att de för undsättningar vid missväxter eller felslagna skördar afsedda medel må, till den del de icke äro för anvisade utbetalningar erforderliga, till Riksgälds-kontoret öfverlemnas, emot skyldighet för detta verk att det sålunda emoltagna beloppet, vid skeende reqvisition, för dermed afsedda ändamål, E. K.
Vidkommande slutligen den lill Rikets Ständers afgörande nu af E.Ii.M:t i nåder öfverlemnade fråga om afskrifning af den serskilda kreditiv-summa å 1,000,000 R:dr, som under riksdagen åren 1828, 1829 och 1830 anvisades för spanmålsundsättningar i missväxtår, och hvilket kreditivs hela belopp, efter deraf skedda ut- och återbetalningar, lill följd af Rikets Ständers föreskrift vid 1840 och 1841 årens riksdag, blifvit fördt inom linien i Riksgälds-kontorets räkenskaper; så enär de medel, sorn under sednaste åren ingått eller hädanefter kunna komma att ytterligare inflyta i afbetalning å dc utaf detta kreditiv utgifna undsätlningslån, jemlikt Rikets Ständers dels förut fattade och dels nu förnyade beslut, äro ställda till E. K.M:ts Nådiga disposition för enahanda låne-undcrstöd och följaktligen komma att gemensamt med den härtill för öfrigt anslagna tillgång användas och redovisas, hvadan Expeditions-Utskottets Förslag till tind.
Skrifvelse, N-o 55. 91 Riksgälds-kontoret alitsa, under nuvarande stadgandens fortsatta tillämpning, icke äger att, till större eller mindre del, förvänta godtgörelse för sin fordran i anledning af nämnde kreditiv-summas lyftning, hafva Rikets Ständer ansett en fortfarande balansering af samma fordran vara utan allt ändamål och derföre förordnat att denna kreditiv-fordrans, med
En million riksdaler, inom linien upptagna, belopp skall ur Riksgälds-kontorets räkenskaper helt och hållet alföras.
Hvilket allt Rikets Ständer härigenom få hos »E. K. M:t i underdånighet anmäla.
Preste-Ståndet den 16 — — Borgare-Ständet den 16 — — Bonde-Ståndet den 16 — — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, i anledning af Kongl. Majus nådiga proposition, angående den sä kallade kur hus-afgiften.
(Bevilln.-Utsk:s Bet., N:o 3.) S. A. K.
Uti nådig proposition af den 28 December sistlidet år, har E. K. M:t, under åberopande af hvad Kongl, kungörelsen den 17 November 1848 innehåller, om utgörande, intill innevarande riksdag, af en årlig afgift till veneriska smittans hämmande, behagat i nåder gifva Rikets Ständer tillkänna, hurusom Kongl. Serafimer-ordens gillet, vid det genom förda räkenskaper styrkta förhållande att berörda sä kallade kurhus-afgift utgör den hufvudsakligasle inkomsten vid kurhusen 92 Expeditions-Utskot tets Förslag till und.
Skrifvelse, N:o 55. och läns-lasaretten, fästat E. K.
M:ts nådiga uppmärksamhet derå, att dessa inrättningar sålunda, i saknad af samma afgift eller annan deremot svarande inkomst, omöjligen kunde ega bestånd eller uppfylla det med dem åsyftade ändamål, äfvensom att hospitals-fonden, enligt hvad ådagalagdt blifvit, icke vore i tillfälle att lemna vidare bidrag till understöd åt berörda inrättningar, hvilka dertill icke heller egde någon rättighet, då de, jemlikt Kongl, brefvet den 10 Oktober 1765, borde utaf länens invånare underhållas; med anledning hvaraf, och då ofvannämnda, för dermed afsedda ändamål framgent behöfliga afgift icke vore bestämd att utgå för längre tid än till och med det år, då innevarande riksdag slutas, E. K.
M:t i nåder föreslagit alt samma afgift måtte till oförändradt belopp och med enahanda vilkor, som vid sednaste riksdag af Rikets Ständer bestämdes, fortfarande utgå till och med det år, då nästa riksdag slutas; och hafva Rikets Ständer, efter öfvervägande af hvad sålunda blifvit af E. K. M:t i nåder framställdt, funnit skäligt att, till veneriska smittans hämmande och botande, bevilja en kurhusafgift, alt fortfarande lill och med det år, då nästa riksdag slutas, årligen utgöras af hvarje mantalsskrifven person, för Stockholms stad med högst sexton skillingar och minst en skilling, samt inom öfriga delar af riket med minst en skilling och högst fem skillingar, hvilket sednare maximum dock inom de lasarettsoch kurhus-distrikt, der lasarettets och kurhusets bestånd det oundgängligen fordrar, må kunna höjas till sex skillingar, allt banko, lika för alla betalande inom hvarje kurhus-distrikt, efter dess behof, under enahanda vilkor och stadganden i och för verkställigheten, som vid sistförflutna riksdag ldefvo bestämda och uti Kongl, kungörelsen den 17 November 1848 innehållas.
Skrifvelse, N:o 56, «J3 N:o 56.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adela den 16 April 1851.
Preste-Ståndet — 16 — — Borgare-Ståndet — 16 — — Bonde-Ståndet — 16 — — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående förändringar i afseende på inrikes brefvexlingen.
(Bevilln.- och Ekon.-Ulsk:ns Bet., N:o 2.) S. A. K. 1 ändamål alt befrämja en lättad inrikes brefvexling jemte förenkling i så väl uppbörden af Postverkets intrader som de härvid erforderliga kontroller, hafva, nied åberopadt stöd af andra länders under sednare tider vunna erfarenhet, hos Rikets Ständer blifvit framställda åtskilliga förslag, hufvudsakligen sammanstämmande deruti, att, till ernående af berörda m. fl. fördelar, utan att såmedelst för framtiden beröfva Postverket tillräcklig inkomst, porto-afgiften för alla bref af samma vigt, hvilka emellan orter inom riket försändas, skulle jemkas till lika belopp samt erläggas med ett å brefvens baksida fästadt serskildt slags stämpladt papper, genom hvilka förändringar äfven möjligt blefve att vid postvägarne, der sådant lämpligen ske kunde, med obetydlig kostnad inrätta nya mottagningsställen för bref, hvarest penningeuppbörd ej komme att ega rum.
Vid pröfning af de i ämnet sålunda gjorda framställningar hafva Rikets Ständer, ehuru bestämmandet af ett lågt medelporto, lika för hvarje bref om samma lodtal till alla orter inom riket, utan afseende på afståndet dem emellan, samt införandet i sammanhang dermed af brefmärken, hvarmed postporto finge betalas, troligen skulle icke allenast föranleda en ökad brefvexling, utan äfven åstadkomma en nyttig förenkling i uppbörden och redovisningen af postmedlen samt i öfrigt fördelaktigt inverka på industriens och handelns utveckling, likväl derjemte måst 94 Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse, N:o 57. fästa uppmärksamhet uppå den sannolika minskning i post-intraderne, som af en dylik förändrings införande skulle, åtminstone till en början, blifva en följd; och då, i saknad af fullt tillförlitliga beräkningar, ej heller kunnat, uteslutande med ledning af förhållandena i andra länder, på förband antagas, att denna minskning i post-intraderne icke komme att medföra en alltför betydlig uppoffring för statsverket, få Rikets Ständer, med anledning af ofvan omförmälda förslag, för närvarande endast i underdånighet anhålla, det E. K.
M:t tiicktes i nåder anbefalla Poststyrelsen att låta upprätta, på tillförlitliga beräkningar grundadt förslag till införande af ett, i nu antydda syftning, förändradt system i afseende å postväsendet, samt att nådig proposition i ämnet derefter måtte till Rikets Ständer vid nästa riksmöte blifva aflåtcn.
Presle-Ståndet' den 16 — — Borgare-Ståndet den 16 — — Bonde-Ståndet den 16 — — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående grunderne för val af Revisorer lill granskning af Banko-diskontens räkenskaper.
(Banko-Utsk. Mern., N:o 3.) / S. A. K.
I öfverensstämmelse med stadgandet i 95 § 1 mom. af nu gällande reglemente för Bankoverkets styrelse och förvaltning, att de grunder Riks-stånden, hvart för sig, utstakat i afseende å val af Revisorer för granskning af Banko - Expeditions-Utskottets Förslag till und.
95 diskontens räkenskaper, skola till E. Ii.
M:t i underdånighet uppgifvas, få Rikets Ständer, med hänseende till den revision, som för innevarande och följande år intill nästa riksdag kommer att äga rum, undcrdånigst anmäla, att Ridderskapet och Adeln beslutat, det Riddarhus-direktionen har att hvartdera året välja 2: ne Revisorer af Ridd. och Adeln; Preste-ståndet, att vederbörande domkapitel, efter särskilda, uti till dem utgående cirkulär meddelade, föreskrifter och enligt stadgad ordning
Rikets stift emellan, komma att föranstalta om val af Revisorer och Suppleanter för sistbemälde Riks-stånd, samt Borgare-ståndet, att till den revision, som tager sin början den 1 Mars 1852, eller för året 1851, skola Revisorer sändas af 2:ne bland städerne Upsala, Calmar, Wisby och Westerås, efter lottning, och till revisionen för året 1852, hvilken revision begynnes den 1 Mars 1853, skola Revisorer utses af 2:ne bland städerna Nyköping, Fahlun, Orebro, Jönköping och Carlstad, bergsbrukens 3:dje valdistrikt samt Fahlu Bergslag, efter lottning; varande af Bonde-ståndet Revisorer och Suppleanter i ock för ifrågavarande revisions-forrältningar redan utsedde.
Stockholm den 16 April 1851. 96 Expeditions- U(skottets Förslag till und.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 26 April 1851.
Preste-Standet den 26 — — Borgare-Ståndet den 26 — — Bonde-Ståndet den 26 — — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående prägling af silfvermynt å 4 sk. banko.
(Banko-Utsk. Uti., N:o 29.) S. A. K.
Enär, efter den vid sistlidne riksdag Beslutade indragning af Bankens sedlar a 12 sk., ett mynt ä 4 sk. banko eller G sk. r:gs synes Por liqviderande af detta i rörelsen så ofta förekommande belopp vara nästan oumbärligt; men det kopparmynt å nämnde valör, som jemlikt E. K.
M:ts och Rikets sednast församlade Ständers beslut, blifvit prägladt och satt i omlopp, företer tvänne olägenheter, nemligen att vara besvärligt att föra samt otjenligt att med posten afsända, hvilka olägenheter deremot icke komme att förelinnas bos ett silfvermynt å motsvarande valör hafva Rikets Ständer i betraktande tillika deraf, att i andra länder mynt af silfver å vida lägre belopp utmyntas och med belåtenhet i rörelsen emottagas, funnit sig böra instämma i ett hos Rikets Ständer framställdt förslag, att silfvermynt å 4 sk. banko må präglas och hållas allmänheten tillhanda.
I fråga åter om grunderna för utmyntningen af detta mynt, hafva Rikets Ständer icke förbisett, att, om detsamma utpräglades efter lägre än den i gällande myntordning bestämda 12-lödiga balt, det ifrågasatta 4-skillingsstycket komme att, såsom större blifva lätthandterligare; men då det derigenom skulle i det närmaste erhålla lika storlek, som nuvarande mynten å r:dr specie och således kunna dermed lätteligen förblandas, samt dessutom, i följd af den betydligare koppartill salsen, jExpcditions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse, N:o 58. 97 satsen, komme icke allenast att för Statsverket medföra en ökad kostnad, utan äfven att genom begagnandet antaga ett sämre utseende, hafva Rikets Ständer ansett någon förändring i nu gällande utmyntningsgrund icke böra i afseende på 4-skiilingsstycket ega rum, utan detta, lika med de öfriga silfvermynten, präglas af 12-lödigt silfver, hvarigenom det ock blefve till sitt omfång mindre än det å iV, r:dr specie och således äfven lättare att derifrån särskilja, hvilket ändamål dessutom synes kunna vinnas derigenom, att myntets värde å prägeln tydligt utsättes.
På grund af hvad sålunda blifvit anfördt få Rikets Ständer alltså i underdånighet anhålla, att, jemte bibehållande af det redan präglade kopparmyntet å 4 sk. banko, mynt å enahanda valör må utpräglas af 12-lödigt silfver med det remedium i finhet och vigt, E. K.
Maj:t kan finna godt i nåder bestämma, samt att E. K. Maj:t täcktes förordna, det frånsidan å ifrågavarande silfvermynt må af valören ensamt upptagas.
Prof. 1850 & 1851, 10 Sami. 1 Ajd.
I 13 98 Expedii-ions-lJtskqUels Förslag, till uncl.
Uppläst och godkändt hos liidd. och Adeln den 2(5 April 1851.
Preste-Slåndet den 26 — -—■ Bprgare-Ståndet den 26 — t— Bonde-Ståndet den 26 — —- lii kels Ständers un de nian ig a skrifvelse,. angående ändring i 23 Kap. i §:« Rätiégäitgs-balkeng sådan den lyder i Kongl. Förordningen den 18 slpfil 1849.
(Lag-Utsk:s Bet., N:o 12 och Uti., N:o 20.) S. A. K.
Med lastad uppmärksamhet å stadgandena, dels i 22 § Regeringsformen, att uti Högsta
Domstolen ringare mål kunna pröfvas af fem ledamöter, så ock af fyra, der alla fyra om slutet ense äro, dels ock i 23 kap. 1 § Rättegångsbalken, sådan den lyder i Kongl, förordningen den 18 April 1849, att i Hofrätt likaledes minst fyra ledamöter fordras för att utgöra domfört antal, har E. K. M:t, i aflåten nådig proposition af den 31 förlidne Januari, behagat förklara, hurusom det syntes mindre nödigt, alt andra instantiens domstolar äro sammansatta af lika många ledamöter, som Högsta Domstolen, i öfverensstämmelse med hvilken åsigt lagberedningen jemväl hade föreslagit, att Öfverrätt skulle vara domför med tre ledamöter.