Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I anledning af Riksdags-Fullmägtigens för Årstads, Faurås och Himble Häraders Allmoge i Hallands Län, vid 1809 års Riksdag hos Riksens Ständer gjorda begäran att, i händelse Statens tillgångar icke medgåfve återlösen af de Hemman i samma Län , som Drottning Christina år 1653 skulle hafva till Handlanden Adrian Tripp i Holland förpantat och hans utrikes vistande Arfvingar ännu innehade, det då måtte tillåtas Aboerne å desse Hemman att, mot visse förmåner, få af egne medel en sådan inlösen besörja; hade Riksens Ständer, uti till Kgl. Majit aflåten Skrifvelse den 24 Mars 1810, i underdånighet yttrat sig väl hafva funnit Kronan ega ostridig rätt till berörde Hemmans återlösen, men att Statens då varande behof icke medgåfve någon utgift af Statsverket i detta afseende, hvarföre och enär det med skäl borde räknas för en nationalvinst, om desse Hemmans räntor qvarstannade inom landet, samt det utan tvifvel skulle bidraga till en bättre odling och hushållning med desse Hemman, om egande-rätten och en dermed förenad säkrare besittning af desamma blefve Aboerne öfverldten, Riksens Ständer i underdånighet hemstält, att Aboerne sjelfve måtte, efter deras begäran, i Nåder tillåtas, att af egne medel få hvar och en sitt åboende Hemman inlösa, samt de som hade fordom Krono- eller numera så kallade StädjeHemman, såsom ersättning, för sine utlagde penningar, erhålla behörigt Skattebref derå, utan 202 Bettini, om Trippiske Köpegodsen i Halland.
Lösen och utan någon Skatte-köpeskilling; äfvensom Äboerne å de Hemman, som voro äldre Skatte, i samma afseende undfå frihet från Krono- eller Hemmans-räntornas erläggande deraf i Tolf Ar: dock borde en sådan Inlösen vara verkstäld inom Fern Ar, och berörde friheter icke förr taga sin början.
Innan detta ämne kunnat till slutligt Nådigt afgörande förekomma, hafva åtskiliige nödige åtgärder, till beredande deraf och för att få detsamma fullständigt utredt, blifvit tid efter annan af Kongl. Majit i Nåder vidtagne, och deribland först den, att särskildt pröfva verkan af den öfverlåtelse utaf Kronans rätt till återlösen af ifrågavarande Trippiske Hemman, hvilken framlidne En af Rikets Herrar, Herr Fält-Marskalken Grefve Toll, genom en Kongl. Resolution af den 17 Januarii 1782 erhållit, och hvilken Resolution Kongl.
Majit dervid ansett, såsom ej af Herr Grefve Toll under Trettio år begagnad, icke mera vara hinderlig för Kronan, att på det förmånligaste sätt begagna den lösningsrätt till berörde Hemman, som Kronan tillkomine, hvarefter Kongl. Majit förordnad!, dels att alla de Personer i Halland, som innehade Trippiske Hemman, skulle höras, om de samfält ville begagna Kronans lösningsrätt dertill, utan att Kronan då eller i framtiden vidkändes någon kostnad till löseskillingens utbetalande, och sedermera, efter vissa års förlopp, Hernmans-räntor till Kronan utgöra, dels ock att Handlanden Tripps Arfvingar, som voro utländske Män, borde, i afseende på frågan om Löseskillingens belopp, samt i öfrigt till bevakande af deras rätt, Bettini, om Trippiske Köpegodsen i Halland.
203 erhålla underrättelse om Riksens Ständers ofvanberörde anmälan i afseende på Hemmans Inlösen, äfvensom Äboerne derå blifvit lemnaåt till. fälle att, olver hvad bemäldte Arfvingar kunde isig derom yttra, sedermera varda hörde.
Utaf de, i följe af desse föregångne åtgärder, till Kongl, Majit i förevarande ämne inkomne yttranden med dervid fogade Handlingar, äfvensom dess och Rikets Kammar-Collegii afgifne underdåniga utlåtanden, och hvilka till det Riksens Ständers Utskott, som kommer att denna fråga bereda, skola blifva öfveriämnade, inhämtas: atf Drottning Christina, till afbetalning på de underdåniga fordringar, som Holländske Handlanden Daniel Tripp då egde, för gjorde försträckningar till Svenska Kronan, genom (vänne särskilde salubref den 2b April och den 9 Maj 1653 tl'1 bemalde Handlande försålt tillhopa Trehundrade Femtio Sju, fern tolftedels oförmedlade Mantal-, Krono-, Kloster-, Kyrko-och Skatte-Hemman, jemte några Lägenheter utan Mantal, alla i Halland belägne, med en Jordeboks-Ränta af Sju Tusende Två hundrade Sextio Två Daler, Två Öre, aderton Penningar Silfvermynt för en efter
Tre procent uträknad köpe-sumrna stor Ett Hundrade Sextio En Tusende Trehundrade Femtio Sju Ridr TjugUtvå Öre, -åtta penningar Silfvermynt, samt tillegnpt desse Hemman Adrian Tripp, hans Hustru och Arfvingar till evärdelig ego, såsom allodialt och oconditioneradt Frälse, lika med andra adeliga Gods i Halland; dock med förbehåll för Sveriges Konungar och Krona att, när så lägligt vore, återlösa berörde 3 57x2 Mantal och Lägen - ao4 Betänk, om Trippiske Köpegodsen i Halland, heter, emot erläggande af sådane 161,357
R:dr 22 öre 8 p:gr S:mt, samt att i öfrigt Skatteegandens rätt efter
Lag alltid skulle vara oförkränkt: att sedermera, åren 1687 och 1688 Reductions-Commissionen af desse 3 5 7-rä Mantal, till Kronan åter indrog, ej allenast ett antal med Två Tusende Sjuhundrade Fjorton Dalers, Tolf Ores, Sexton och En femtedels Penningars
Ränta, såsom svarande mot Sextio Tusende Trehundrade Nitton Daler, Trettiofem Öre, Tjugu penningar Silfvermynt intresse, eller så kalladt ofruktbart Capital, som i Liquidationsräkning, vid köpet emellan Handlanden Tripp och Kronan, blifvit henne påfördt, men af ReduclionsCommissionen ansågos icke hafva bordt med Hemmansränta in natura betalas, utan ock andre Hemman, som räntade Åttahundrade Fyratio, Fem Daler, Femton Öre, Tjugu Penningar Silfvermynt för sådane Räntor, som funnits icke vara sålda; hvilka sålunda indragne Hemman tillsammans utgjorde Etthundrade Femtio^ Nio Mantal* inen återstoden Etthundrade Nittio Atta och Fem* tolftedels Mantal fångö Tripps Arfvingar, till följe af köpet, behålla, och utgöra således nu det Trippiske Godset , som vore återlösen underkastadt; dock blefvo deraf år 1705 tvänne Mantal, såsom Posthemman utbytte till Kronan emot vederlag af Ett Mantal Krono- och ett Manta!
Skatte, hvilka sednare följakteligen i bemälde Arfvingars hand lingö lika egenskap med de förre.
Att vidare, genom ett år 1762 den 3 December af Kongl. Maj:t och Rikets G.ötha HofRätt gifvit laga kraftvunnet Utslag, Kammarherren Johan Jacob De Geer, i följe af arfsrätt ef - Betänk, om Trippiske Köpegodsen i Halland. 205 ter Handlanden Tripp, blifvit förklarad för rätt egare till Fyra Tjuguendelar af Trippiske Hemmanen i Halland; äfvensom bemälde Kammarherres rätts Innehafvare, Lagmannen Friherre Johan Albr. von Knorring sedermera ansetts berättigad, att erhålla införsel i berörde
År delar, hvilka utaf förenämnde behållne Etthundrade 9 Nittio Atta och Femtolftedels Mantal, således utgjorde
Trettio Nio och ellofva trettiosjettedels Mantal, som jemväl alltsedan förblifvit i Svenske Mäns ego, och derunder gatt flere händer emellan, samt med enahanda rätt, som vanliga Frälsehemman, tillhöra nu dels Aboerne sjelfve, dels andre Frälsegodsegare i Halland:
Att deremot de återstående Etthundrade Femtio
Nio och niondedels oförmedlade, eller Etthundrade Trettio Åtta och Åttahundrade Tio, Ett Tusende Trehundrade Elftedelar förmedlade Mantal, hvaraf 68Å4 llu äro Skattefrälse, 555^ så kallade Frälsestädje och 153??
Mantal Kyrkohemman, verkeligen ännu disponeras af Tripps utrikes vistande Arfvingar: dock så, att Aboerne å de af desse Hemman, som 1653 voro Krono, enligt en Kongl. Majus Nådiga Dorn den 12 April 37g6, böra, ej mindre i besittningen deraf njuta för sig och barn lika säkerhet, emot skyldigheternas utgörande, och vidkännas samma äfventyr vid deras uraktlåtenhet , som vanlige KronoAboer, än äfven vid Abo-ombyten endast anses jrligtige till sådan städja, som för andre KronoAboer lagligen eger rum: att Trippiske Arfvingarne, uti deras afgifne förklaringar, väl icke bestridt, det de sålunda af dem nu innehafvande Hemman måga för Svenska Kronans egen 2o6 Betänt. om Trippiske Köpegodsen i Halland. räkning inlösas, men deremot förment sig, en-- ligt salubrefvets lydelse, icke vara skyldige, att på sådant sätt afstå dem till Aboerne eller någon annan, som krinde få öfverlåtelse af Kronan dertill, samt att, i alla händelser* Löseskillingeti derföre borde till ett af dem uppgifvet belopp presteras i samma mynt, sorn Köpesumman skulle blifvit Kronan godtgjord, nemligen Silfver, eller i Banco-Sedlar eller annat Svenskt mynt* efter det förhållande, som emelian desse myntslag kunde vid betalningstiden gängse vara; under förbehåll i öfrigt, att, efter enahanda grunder erhålla betalning för en särskild förment fordran hos Kronan, hvilken likväl, äfven orri den egde grund* med denna fråga icke finnes egä något oskiljaktigt sammanhang:
Att Aboerne å Hemmanen* efter inhämtande af denna Trippiske Arfvirigarnes pretention, i allmänhet förklarat, det de icke förmådde för egne delar ingå uti deri ifrågavarande Lösnings-åtgärden, och kunde derföre ej, i afseende derpå, göra något anbud, men önskade alla* att Kronan sjelf densamma vidtoge , i hvilket fall de hoppades att derefter få vanlige Skatte- och Krono-Böndérs rätt och förmåner tillgodonjuta:
Att, i öfrigt, den för alla de Trippiske Hemmanen ig8 y5^ Mantal belöpande Löseskillingen, beräknad efter samma grund sorn 1653 års Köpesumma, eller efter det årets Jordeboksränta 4492 R:dr 20 öre 4 p:gr , å 3 proCent* kommo att utgöra ett Riksdalertal af 99836’ och särskildt för de Trippiske Arfvingarne i Holland inneliafvande 15g!
Hemman, omkring 79500 samt att räntorne, efter den uppgift* som till 1819 års Taxering blifvit lemnad om deras dåvarande Betänk. em Trippiske Köpegodsen i Halland.
207 belopp efter markegångspris, utgjort för desse sednare Hemmanen 3494 R:dr 13 sk. 2 rst.r och tillsammans med de öfrige omkring '4376 R:dr B:co.
Vid öfvervägande häraf, och enär såsom om - förmäldt är, åboerne å de Trippiske Hemmanen, sorn ännu af dess utrikes vistande arfvingar innehafvas, och hvartill Kronans åtetlösnings-rätt blifvit både styrkt och medgifven, hufvudsakligen förklarat, att de icke sjelfve harle förmåga att Hemmanen nu återlösa, och derföre sådant Sig afsagt, under yttrad önskan, att Kronan derom måtte gå i författning, har Kongl. Mapt
Väl funnit Riksens Ständers vid 1809 års Riksdag gjorde framställning, att Kronans Lösningsrätt till samma Hemman måtte på de uppgifne vilkoren, till Aboerne upplåtas, komma att förfalla; men då Riksens Ständer vid sistförflutne Riksmöte ansett, att de så kallade Séhlegelske köpegodsen i Halland, hvar roed förhållandet i det hufvudsakligaste befunnes vara enahanda, som meri de Trippiske Hemmanen, borde till Kronan återlösas och denna fråga, på sätt Kongl. Majus särskildta derom nu aflåtna Nådiga Proposition innehåller, blifvit till Riksens Ständers Eget vidare afgörande öfverlämnad, har Kongl. Majit i Nåder godtfunnit, att jernvall nu framställa förevarande ämne, om de Trippiske Hemmanens inlösande , till Rikets Ständers pröfning: och vill Kongl. Maj:t dervid tillika meddela Riksens Ständer, det Kongl. Maj:t i detta ämne är af den tanke, att de Innehafvare af Trippiske Hemman, som aro Svenske män, och hvilket med 39j|:dels oförmedlade Mantal deraf inträffar, borde i likhet 208 Betänk, otn Trippiske Köpegodstn i Halland» rned hvad Kongl. Maj:t i afseende på de Schiegelske Hemmanen i Nåder ansett, förblifva i sin besittning orubbade; och frågan om desse 39 i|:dels Hemmans Inlösen, på grund af Kronans ratt dertill, för nu och i framtiden således förfalla; hvaremot och enär de öfrige 159! oförmedlade Mantal äro i utländske
Mäns händer* hvilka deraf draga en årlig, ej obetydlig inkomst* som går ur Riket, Kongl.
Maj:t, på sätt Riksens Ständer jemväl sjelfve yttrat, anser lämpligt och nyttigt, om desse Hemman i allo kunde återbringas i Svensk ego, till beredande af framtida fullkomlig och säker besittning för Innehafvarne: Och Kongl. Maj:t öfverlemnar derföre till Riksens Ständer, huruvida de, jemte anvisande af nödige medel härtill, skulle på sådan grund Vilja besluta, att talan om desse Hemmans inlösande för Kronans räkning borde anställas, och i sådant fall åt Kongl. Maj:t uppdraga, att, sedan bestämdt blifvit till hvad penningebelopp Hemmanen borde till Kronan af Trippiske Arfvingarné afträdas, och hvilket, i anledning af deras afgifne yttrande icke lärer utan
Domares åtgäru kunna ske, om en sådan inlösning i behörig ordning låta förantalta, samt derefter med desse Hemman* till Kronans möjeligen största förmån, låta vidtaga de åtgärder som med författningarne instämma.
Maj:' förblifver Riksens Ständer med ali Kongl.
Af. G. jDanckwardt.
Betänk, om riZdliiggn. af Löfås Silfver-Verk. 209 N:o 9.
Utdrag af Protocollet ofver Kammar-Är en ■ der, hållet inför Hans Maj:t Konungen uti Stats-Rådet på Stockholms Slott den 18 Januarii 1823.
Hans Excellence, Justitire-Stats-Ministern Herr Grefve Gyllenborg.
Hans Excellence Stats-Ministern för Utrikes Årenderne Herr Grefve von Engeström.
Deras Excellencer, Stats-Råden:
Hans Excellence, Hof-Cantzleren Herr Grefve af Wetterstedt.
Deras Excellencer Stats-Råden: Herr Grefve Gederström.
Tillförordnade Stats-Secreteraren uppläste i underdånighet till justering det af honom, enligt Kongl. Maj:ts vidtagne Nådiga beslut, för fattade förslag till Kongl.
Majus Nådiga Skrifvelse till Riksens Ständer, med underrättelse otn Kongl.
Maj:ts senaste Nådiga beslut i den vid flere föregående Riksdagar förehafde fråga om Löfås Silfver Verk.
Bihang till Riks-St, Prot.
Samt. 183}. 2io Betänk, om nedläggn. af Löfås Silfver-Verk.
Majtt behagade, i anledning af StatsRådets nu närvarande Ledamöters underdåniga tillstyrkande, detta Förslag i Nåder gilla; och skulle Nådig Skrifvelse, i likhet dermed, på vanligt sätt, till Riks-Stånden expedieras.
Ex Protocolloi J. B.
Majds Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, med underrättelse om Kongl. Maj:ts sednaste Nådiga Beslut i den vid flere föregående Riksdagar före/tafde fråga, om nedläggning af Löfås Silfver-Verk.
Gifven Stockholms Slott den 18 jfanuarii 1823, Sedan Rikets Ständer, af förekomne anledningar, det, Grufvedriften vid Löfås Silfver-Verk för Staten medförde betydlig årlig förlust, dels vid 1815 års Riksdag hos Kongl. Majit i underdånighet anhållit, att detta Verk måtte nedläggas, och de detsamma^-förunnade förmåner och friheter till Kronan indragas, derunder likväl icke inbegripne de extra tjeDstbarheter, som Allmogen till Silfver-Verket utgjorde, derifrån devid Verkets nedläggande borde befrias, äfvensom det skulle vara Silfver-Verkets då varande innehafvare obetaget, att på egen bekostnad grufvu-arbetet fortsätta, under de vilkor, sorn med författningatne om Bruks- och Bergs-handleringen kunde instämma, dels ock sedermera vid 1818 års Riksdag, efter inhämtad kännedom om det skick, hvari detta ärende då befanns, ånyo i underdå - Betänk. om nedläggn. af Löfås Silfver-Verk, 21 x nighet begärt, att 1815 års Ständers, i afseende på Löfås Silfver-Verks nedläggande, yttrade förenämnde önskan, kunde, utan vidare undersökningar och tidsutdrägt, till verkställighet befordras; så hade Kongl.
Uti dess, i anledning häraf, vid sistnämnde Riksdag, den 7 April 1818, till Rikets Ständer afiatnä Nådiga Skrifvelse gifvit Rikets Ständer tillkänna, att Kongl.
Majit, söm inhämtat, att Löfås Silfver-Verk med dess tillhörigheter, enligt Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse den 30 Januarii 1770 och Kongl. Brefvet den 5 April samma år, blifvit', under vissa bestämda förmåner och rättigheter, till aflidne Rådmannen Egert Lundströms arfvingar upplåtet, under försäkran, alt innehafvarne af Silfver-Verket Skulle vid samma rättigheter och förmåner framgent bibehållas, så länge de Vferket behörigen och efter de af Kongl. Majits och Rikets Bergs-Cöliegium, bestämde föreskrifter vidmagthöllo, i nåder ansett Rikets Ständers förenämnde underdåniga hemställan om skyndsam verkställighet af Rikets Ständers ar 1815 vidtagne Beslut, i afseende på Silfver-Verkets nedläggning, icke kunna, vid berörde förhållande, emot tydliga stadgandet uti 77 §. af Regerings-Formen, hafva afseende på andra åtgärder, än sådäne, som vöre förenliga med den der uti hvarje innehafvare försäkrade förman, att få njuta sin lagliga rätt tillgodo, enligt gällande Författningar, och att sålunda Innehäfvaren af Löfås Silfver-Verk , innan det blifvit behörigen pröfvadt, huruvida han brustit uti sina ihgångna förbindelser, icke kunde anses hafva förverkat de, såsom ofvanhämrult är, Verkets
Innehafvare försäkrade förmåner och rättig - 212 Betänk. om nedlägga. af Löfås Silfver-Verki heter; hvarföre ock Kongl.
Maj:t, meri förklarande, att en sådan pröfning borde föregå all annan af Rikets Ständer begärd åtgärd, i Nåder öfverlämnat handlingarne i detta ämne till Kongl.
Maj:ts Justitiae-Canizlers-Embete, för att med dess uppmärksamhet följa den åtalan, sorn, efter hvad då af Handlingarne tillika inhämtades, blifvit redan den 10 October 1814, af Bergs-Collegium anbefald dess Advokat-Fiscals-Ämbete att utföra mot nuvarande Innehafvaren af Silfver-Verket, BergsFogden Forsslind, samt tillse att denna åtalan och de åtgärder, som i följd deraf kunde och borde vidtagas, blefvo till slutlig handläggning befordrade; hvar emellertid Kongl. Majtt ville med vidare Nådigt Utlåtande öfver Rikets Ständers ofvannämnde i detta ämne gjorde underdåniga hemställan uppskjuta.
Enligt hvad, i anledning häraf, Kongl. Maj:ts tillförordnade Justitiae-Cantzler sedermera, uti Skrifvelse den 14 Mars sistlidet år, hos Kongl. Majtt i underdånighet tillkännagifva har berörde Ambets-åtal, uppå Bergsfogden Forssanäs underdåniga klagan öfver Bergs-Collegii, den 24 December 1818, i målet gifne Beslut, hvarmedelst han förklarades hafva förverkat de Silfver-Verket upplåtne Krono-förläningar och förmåner genom Kongl.
Majtts med Dess Högsta Domstol, under den 19 December 1820 med— deldte Nådiga Utslag, blifvit slutligen afgjordt; och har Kongl.
Majtt
Sig derutinnan i Nåder yttrat:
Att, som Riksens Ständers Beslut, den 30 Januarii 1770, hvilket den 5 April samma år är vordet af Kongl. Majtt i Nåder gilladt, innehöll, det Innehafyarne af Löfås Silfver-Verk Betänk, om nedlängn. af Löfås Silfver-Verk. 213 skulle från 1769 års början få njuta de dem beviljade förmåner tillgodo, samt dervid sedan allt framgent oqvalde förblifva, så länge de Verket behörigen och efter den af Bergs-Collegium utsättande föreskrift vidmaglhöllo, alltså och emedan de af Bergs-Collegium derefter intill närvarande tid, den 15 October 1770 och den 11 Februarii 1780, så väl i afseende på nödige försöknings-arbeten, som malmbrytningen meddeldte föreskrifter, enligt hvad en å stället hållen Commission upplyst, blifvit vid Silfver-Verket behörigen verkstälde, samt ehuru på sätt Bergs-Collegium anmärkt, betydlig olikhet för flere år finnes emellan beloppet af det Silfver, som, enligt de i Gesclnvorne Relationerne gjorde anteckningar, förments vara vid Löfås tillverkadt, och beloppet af det till Myntet för samma år inlemnade, dessa uppgifter likväl, dels för vissa år endast voro framstälda förslagsvis, i afseende dertill att tillverkningen ännu icke varit afslutad, dels i alla fall icke kunnat, emot Bergsfogden Forss, linds bestridande, visas vara med den rätta tillverkningen vid Löfås öfverensstämmande och hvarföre han ej heller på grund af den i målet då förekomne bevisning, kunde, såsom BergsCollegium antagit, anses vara öfvertygad, att hafva tillverkat mera Silfver, än hvad han till Myntet iniemnadt, hvilken omständighet icke heller varit föremål för Actors da förde talan; Ty och enär således icke visadt vore, att de af Bergs-Collegium, i afseende på grufvudrifien rrieddeldte föreskrifter äro vordne af Forsslind eftersatte, har Kongl.
Majtt, under ogillande af Actors påstående om Contractets förverkande, i af - 214 Betänk, nm nedlägga. af Löfås Silf ver-Verk. seende på Forsslinds betalningssätt för den honom förlänta Kronotionde Spannmål, i Nåder pröfvat rättvift, att, med ändring af Bergs-Collegie öfverklagade Utslag, förklara det BergsFogden Forsslind icke kunde anses, efter Lag, de till Löfås Silfver-rVerks drift upplåtne förläningar och förmåner hafva förverkat
Majit derefter, till följe af hvad förut, på sätt ofvanberördt är, bilfvit i Nåder förklarad!, den 15 Maji sistlidet år, uti Stats, Badet, till slutlig Pröfning förehaft, hvad Pikets Ständer i detta mål hos Kongl. Majit i underdånighet framstäldt oell i öfrigt deri förekommit , har Kongl.
Majit, i enlighet med grunderne, för dess redan fattade och Rikets, Ständer m.eddeldte Nådiga Beslut, funnit Sig icke kunna bifalla Rikets Ständers underdåniga anhållan, att de till Löfås Silfver-Verks drift förlänte förmåner och friheter måtte till Kronan indragas, och att, i följd deraf, hvad Rikets Ständer i sammanhang dermed i öfrigt yttrat, komma att förfalla.
Majit har deremot i Nåder godtfpnnit anbefalla Bergs-Collegium, att med noggranhet hålla hand deröfver, att Silfver-Verket behörigen och efter de föreskrifter, sorn Collegium egde att meddela, blefve vidmagthållet, äfvensom, i öfrigt, uti hvad på Collegium kunde ankomma, tillse att de vilkor och förbindelser uppfyldes och iaktiogos, som blifvit vid Verkets upplåtelse fästade, och borde, så snart det befunnits, att SilfverVerkets Innehafvare, i ett eller annat afseende bruste i sine skyldigheter vid Verkets drift, i behörig ordning pröfvas, om Innehafvarne vid de Verket förunnade förmåner vidare måga varda bibehållne.
Betänk, om Arrende-Spannemälens utgörande.
-215 Om hvad Kongl. Majit sålunda i detta ämne i Nåder beslutit, har Kongl. Majit härmed velat Rikets Ständer i nåder underrätta; och Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med al! Kongl.
Datum ut Supra. CARL JOHAN. M. G. Danckwardt.
Nio io.
Utdrag af Protocollet ö fver Kammar-Ärender, hållet inför Hans Majit Konungen uti Stats-Rådet på Stockholms Slott den j8 fanuarii 1823.
Hans Excellence, Justitia Stats-Ministern Herr Grefve Gyllenborg.
Hans, Excellence, Stats-Ministern för Utrikes Arenderne Herr Grefve von Engeström.
Deras Excellencer Sfats-Råden: Herr Grefve Rosenblad.
Hans Excellence, Hof-Ganzieren Herr Grefve af Wetterstedt, Deras Excellencer Stats-Rädeni Herr Grefve Cederström.
Herr Grefve Af orner.
Tillförordnade Stats-Secreteraren, Förste Expeditions- Secreteraren Danckwardt. 216 Betänk, om Arrende-Spannemålens utgörande.
Af Tillförordnade Siats - Secreteraren upp. lästes i underdånighet till justering det på Kongl, Majit Nådiga befallning författade Förslag till Proposition till Rikets Ständer, angående i de nu gällande föreskrifter om Arrende-Spannmålens utgörande af Kungsgårdar samt derunder lydande Hemman och Lägenheter.
Maj.t, som på Stats-Rådels nu närvarande
Ledamöters underdåniga tillstyrkande behagade detta förslag i Nåder gilla, befalte* att Dess Nådiga Proposition i enlighet dermed , skulle till Rikets Ständer, på vanligt sätt, öfverlemnäs, Ex Protocollo J. 13.
Maj:ts Nådiga Proposition till Riksens Ständer, angående ändring utaf nu gällande föreskrifter om ArrendeSpannemålens utgörande af Kungs-Gårdar samt derunder lydande Hemman och Lägenheter.
Gifven Stockholms Slott den 18 jfanuarii 1823•
I anledning af de flere utaf Arrendatorer af Kungs-Gårdar samt dertill hörande Hemman och Lägenheter hos Kongl. Majit, under de sednare åren gjorde ansökningar, att, emot hvad för hvarje år blifvit för dem föreskrifvit, få deras Arrende-Spannemål delsmed penningar utgöra,dels in natura lefverera, har Kongl. Majits uppmärksamhet blifvit fastad derå, att den rättighet, sam i de utfärdade Arrende-Contracterne om denna Kronans egendom blifvit
Henne med anledning af För.
2*7 fattningarne, förbehållen, att nemligen för hvarje år utfordra det bestämda Spannemål s-Arrendet, antingen in natura, eller med Penningar efter Markegångspris, hvilketdera Kronan hälst ville, icke syntes med billighet och en nödig omtanka för Arrendatorernes bestånd vara förenlig.
Af denna Kronans förbehållne Optionsrätt, hvilken i likket med hvad om Kronans behållne ränta i allmänhet är stadgadt, egenteligen »ynes hafva sitt afseende på de tillfällen, då Kronan af Spannemålen ieke hade behof, och alldeles icke att derigenom på Arrendet göra en ytterligare vinst, har, för att göra Arrendet för Kronan så förmånligt som möjligt, den följd uppstått, att, vid de tillfällen, då det gångbara priset å Spannemålen fallit under Markegången , Kronan utfordrat