Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständer härom be» sluta, kommer Bevillnings Utskottet att iakttaga, uti det Förslag till Bevillnings-Förordning, sorn Utskottet, sedan Bevillningsgrundeme blifvit stadgade, har att afgifva, och till hvilket då äfven hörer att bestämma, ej mindre hvilka Tjenstemän böra iklädas skyldigheten att vid Taxerings- och Pröfnings-Comitéerne iakttaga och bevaka Kronans rätt, öfver hvilken det, enligt nu gällande Bevillnings-Stadga, åligger Hä - Bih. till Riks-St.Prot. i8z8 och 1829. y.te Sami. 4tde H:t. 3 34 Bevillrii'Utskottets Betänkande N'o 12, radsskrifvare; Kron«fogde och Landskamerera'; re, alt hafva tillsyn, än ock huru beskaffade föreskrifter i detia afseende böra gifvas för ända» målels befordrande, på det sätt, som närmast in^j stämmer med principen, att Kronans, likasom den enskildtes rätt, bör, der den finnes förnär* mad, genom ändrings-sökande iakttagas.
Till nära gemenskap och sammanhang med de utaf Utskottet nu besvarade Motioner, har Utskottet ansett sig böra hänföra det förslag, som uti en af Herr Grefve Spens hos Höglofl.
Bidderskapet och Adeln väckt och derifrån till Bevillnings-Utskottet remitterad Motion, angå» ende åtskillige ändringar uti Bevillnings-Författningen, tillika blifvit framstäldt, om inrättande af en Riks-Pröfnings-Comité, sammansatt af Rikets Ständers Justiiias-Ombudsman och Tjugufyra Fullmäktige uti Banken och RiksgäldsContoret.
Motionairen, som medgifvit, att enskilda taxerings-frågor och de, uti hvilka den Skattskyldige är klagande part, böra, såsom hittills, i Kongl. Kammar-Rätten afgöras; men deremot ansett, att, enär tolkningen af BevillningsFörordningen ofta innebär verklig lagstiftningsåtgärd , en del af beskattande magten skulle tvärtemot 57 §. Begerings-Formen frångå Rikets Ständer, om sådan tolkning tillhörde ett Embetsverk, har, i följd af denna åsigt, med Biks-Pröfnings*Comitén åsyftat, att den vid al* “Bevilln.'Utsfåttets Betänkande.
N-.o 12. 351. 3a tillfällen, der princip-frågor Qti Bevillnings-» mål äro för handen, skulle i högsta Instancen tolka Bevillnings-Författningen, och i sådant af.; seende föreslagit redaction af de stadganden,' hvilka, angående berörde Comité, om den be* slutes, borde i Bevillnings-Förordningen inflyta, I öfverenstämmelse med hvad Utskottet här ofvan utlåtit sig, angående den befattning, Ut-i skottet ansett tillhöra Kongl, Kammar-Rätten, såsom Ofver-Domstol i Bevillningsmål, och med öfvertygelse, att Motionairens afsigt, det beskattningsrätten icke måtte frångå Rikets Ständer genom sådana tolkningar af Bevillnings-Förordningen, som innefatta verklig Lagstiftning, bör och kan lämpligast uppfyllas derigenom, att aÉ sjelfva Författningen gifves all möjlig fullständighet, tydlighet och bestämdhet, samt att, när så sker, hvartill hvarken Utskottets uppmärksamhet skall uteblifva, eller Rikets Höglofl.
Ständers egen omsorg lärer komma att saknas, någon hufvudsakligen vigtig förklaring eller annan tolkning, än den, hvilken i dessa, likasom i andra,' ofta lika magtpåliggande mål, kan med Författningens tillämpning och vederbörande Embetsverks pröfningsrätt förenas, icke torde blifva erforderlig; helst om nu gällande BevillningsStadga, äfven för kommande år, bibehålles, med de tillägg och förtydliganden, érfarenheten uu-l 36 Bevilln.-Utskottets Betänkande N:o ij. der flerårig tillämpning påkallat; anser Utskottet anledning icke vara för fränden, att hos Rikets Höglojl.
Ständer den ifrågavarande, under namn af Riks-Pröfnings Comité, föreslagna hya Institution tillstyrka.
Dock varder detta allt till vidare bépröfvande af Rikets Höglofl.
Ständer hemstäldt; hvarvid de under öfverläggningen hos Utskottet yttrade skiljaktiga meningar och reservationer bifogas.
Stockholm den 7 Mars 1829- Reservationer.
Af Herr af Billbergh, J. P.; ’5Den tänka, sorn hos en och annan möjligen kunde uppkomma, då jag afgifver serskildt yttrande i detta ämne, att det föraniedes af någon nitälskan för det Verk, om hvars befattning med Bevillningsärenden nu är fråga, borde ma hända förmå, mig att med stillatigande låta de, efter min tanka, origtiga framställningarne afgå till RiksStåndens närmare bepröfvandej men, utom det, att jag inom mig bär ett eget Vittnesbörd, att jag hvarken eger eller någonsin kan få minsta Bil. t- Bevilln.-Utskottets Betänkande N:o 12. 37 böjelse, att vilja medverka till ett Större Revisions-ansvar tor Kongl. Kammar-Rättens Revisions* Contor eller ökadt arbete för Domstolen, genom ändamålslösa befattningar, bjuder mig min Representantspligt, att endast afse sak och icke låta andras omdömen verka på mitt handlingssätt.
Jag anser öfverflödigt att här ingå uti vederläggning af motiverna för de af Motionairerne gjorda framställningar, då Högsta Magtens sanction af de åberopade fac.ta nogsamt bevisar, att hvarken godtycklighet eller ett för vidt utsträckt tjenstenit legat till grund för Kongl.
Kammar-Rättens Embets-åtgärd; men, innan jag ingår uti det allmänna omdömet öfver gränsen för Kongl. Kammar-Rättens befattning med Bevillningsmål, torde inig tillåtas att yttra mig öfver de af lista Afdelningen föreslagna punkter, hvilka skola bestämma Kongl. Kammar-Rättens anmärknings- och pröfnings-rätt.
Vid I :sta Punkten, som innehåller, att Kongl.
Kammar-Rätten eger att pröfva inkommande besvär i Taxeringsmål, af Skattskyldige och af Kronans Ombud, har jag icke annat att påminna, än att tillika stadgas må, huruvida Kongl. Kammar-Pätten, på grund af inkornne besvär, eger att bestämma den summa, sorn, efter bepröfvad rättsgrund, den Skattskyldige §8 Bil. t.
Bibiflni-Utaltottets Bellin bände N:6 12 .- åstahfta böf.
De£ är i Saknad af ett dylikt stad» gande, sora Kongl. Kammar-Rätten varit förän., låten, då ändring bordt ega rum, att återförvisa frågan till ny taxering.
Hvad angår den i 2:dra Punkten omföra mälda anmärknings- och pröfnings-rätt i frågor om rättelse i Fastighetsvärderingar, som understiga hvad för hvarje Län, genom Bevillnings» Författningen, kan varda såsom Minimi-summa faststäldt, så är det egentligen vid Lands-Contoren, som rättelse i dessa delar bör beredas, dels af den orsak, att Eands-Contoret är i tillfälle att genast upptäcka inträffandet af denna icke sannolika händelsen, dels derföre att endast Pröfnings-Comitéerna kunna, då de af Eandsj Contoren underrättas om förhållandet, bestämma de Egendomar, hvilkas värden skola ökas för att uppnå den understigna Minimi-summan, hvaremot Kongl.
Kammar-Rättens Revisions.
Contor icke förr, än efter 2 å 3 år, får känna Resultatet, dl det blefve ännu svårare att afgöra, hvilka af de Egendomar, som redan fått tillgodonjuta en nedsättning, böra ersätta bristen.
Vidkommande åter 3:dje Punkten, eller att Kongl. Kammar-Rätten eger upptaga och afgöra sådana anmärkningar, som vid Revisionen af Räkenskaperna kunna förekomma emot debitering, uppbörd och redovisning af BevilF Bil. t. BeviUn,-Utskottets Betänkande Nolg, 39 nings-medlen, så är detta ett förhållande emellan Kronan och dess Uppbörds-män, som icke annorlunda bör i Bevillnings-Stadgan antydas, till undvikande af äfventyret, att hafva sagt för mycket eller för litet, än som redan stadgadt finnes uti IV Art. 4 §. 1 Mom. af Bevillningsi Stadgan, nemligen, att de Instructioner och Förordnanden, rörande räkenskaperna öfver Kongl. Maj:ts och Kronans till Stats-Verket anslagna räntor, samt uppbörden och redovisningen, som redan utfärdade finnas, eller framdeles kunna utfärdas, skola jemväl i allt, som angår Bevillningen, lända Uppbördsman och de flere vederbörande till ofelbar efterlefnad.
Härefter kommer jag till den fråga, som Motionairerne framställt oGh Afdelningen velat bestämma genom de föreslagne grunderna, nemligen, huruvida Taxeringsmännens åtgärder i något afseende böra controlleras af Kongl, Kammar- Bättens Revisions-Contor?
Så vidt denna fråga har afseende på tillämpningen, der Författningen utsätter grader eller classer, besvarar jag honom utan all tvekan med ett
Nej, emedan Lagstiftaren och det Medborgerliga förtroendet uppdragit åt vissa Taxeringsman, hvilka, efter aflagd Ed, äro både berättigade och förpligtade att, efter bästa öfvertygelse, på samvete bestämma de belopp, som bero af Taxeringsmauna - pröfning ; men ett motsatt svar måste jag 40 Bil. t BeviUn.'ZJts!;ottets Betänkande N'o 33. lemna, då frågan angar de grunder, pfter hvil. ka Taxeringen sker, Att bevisa vådan utaf, att Taxeringsmanna»åtgärden i denna senare del skulle vara utan all controll, anser jag nu vara öfverflödigt, då Afdelningen tillerkänt både Skattskyldige pch Kronans Ombud rättigheten att öfverklaga Taxerings-åtgärderna.
Jag inskränker mig således dertill, huruvida det är tillfyUestgprande, att Kronans Ombud vid Taxeringarne ega besvärsrätten.
Rikets Ständers heligaste pligt och if* rigaste bemödande, att fastställa sådana beskatt® nings-grunder, sorn, i ett rättvist förhållande, träffa alla Medborgare lika, kan icke på annat sätt befrämjas i tillämpningen, än att det Verk, dit alla Taxeringslängder böra insändas, eger efterse och granska, att dessa beskattnings-grunder blifvit på alla ställen lika tillämpade.
Lika säkert man kan antaga, att hvarje Taxerings-Cpmité gör tillämpningen efter bästa öfvertygelse, 1 i ka mycket måste man antaga såsom sannolikhet, att Kronans Ombud vid Taxering^ och Pröfnings-Comitéerna, utan ansvar, kunna efter egen öfvertygelse låta bero vid samma tillämpnings-grunder, som Comitéerna, och då skall rättelse eller jemnlikhet aldrig vinnas, enär besvär icke anföras och det ena Länet jcke känner, huru Författningen i ett annat Lap Bil-t. Bévilln.~JJtskottets Betänkande N:0 12, 4j. lillämpas.
Erfarenheten talar tillräckligt i detta fall, då Kronans Ombud vid Taxeringarna hittills högst sällan anfört några besvär, mert Pfver.Revisionen deremot anmärkt många orig. tigheter och ojemnheter.
Uti nu gällande stadgauden har jag likväl anmärkt den brist, hvilken, afbulpen, troligen'gifvit ett annat begrep oru nödvändigheten af Öfver-Revisionens controllerande åtgärd, nemligen, att Revisionen icke haft såsom pligt sig ålagdt, att äfven anmärka, då Skattskyldige, genom origtig tillämpning af Beskattnings-grunderna, blifvit lidande.
På ofvan anförda skäl får iag vördsammast föreslå följande controllerande Stadganden att inflyta uti Bevillnings.Förordningen: 1:0
Att så väj Skattskyldige, som Kronans Ombud, ega att öfver Taxerings-åtgärder anfö* ra Besvär hos Kongl. Kammar-Rätten, som då äfven må ega att bestämma den förändrade Taxerings-summa, hvartill besvären kunna förän.; leda. 2:0 Att Öfver-Revisionens gransknings-åtgärd i Taxerings-frågor bör inskränka sig der-; fill, att efterse, att Författningens grunder blifvit på alla ställen lika tillämpade, och, der annorledes skulle befinnas, befordra rättelse, an, tingen den verkar till Kronans eller den Skatt* skyldiges fördel. fpt Bil.t>Éevilln^Utskotteis Betänkände N:ö g:o Att, då Taxeringsmännen äro befriade ifrån allt ansvar, de äfven böra vara obesvärade med förklaringars afgifvande; hvadan anmärkningar eller besvär i Taxerings-frågor böra förklaras af det Kronans Ombud, som varit närvarande vid Taxerings- eller Pröfnings-Comitén, I fall detta mitt yttrande icke skulle vinna Höglofl.
Utskottets bifall, anhåller jag, att detsamma, såsom min enskilda tanka, må få åtfölja Betänkandet till respective Stånden.” Af Herr Kyrkoherden Lyth: min tanka bör Icke Kongl. Kammar-Rätten få upptaga Kronans Ombudsmäns anmärkningar och besvär emot Pröfnings-Comiténs åtgärder.” Herr Cron' ”1 bedömandet af åtskillige inkomne Motioner, åsyftande Kongl. Kammar.
Rättens skiljande från ali befattning med Beyillnings-Taxerings-ärendena, hvarken vill eller kan jag, för min del, instämma uti Pluralitetens mening, att rättighet bör lemnäs Kongl. Karnmar-Rätten till pröfning af inkommande besvär öfver Taxerings-åtgärder, då Kronans Ombud eller den Skattdragande finna sig befogade till klagan.
Jag anser häruti ligga en halfmesure, som jag icke gillar; och så länge väg till klagan är öppen, tviflar jag att klagomål uteblifva; Bil, i.
Hevilla,-Utskottets Betänkande N:ö i af, 43' hvaraf följer Kongl. Kammar.Rättens inbiandan* de i Taxeringsmännens göromål, hvilket Motio» nairerne ansett olämpligt och således velat motverka.
I denna del hyser jag lika tänkesätt med Motionairerne, af skäl, dem jag nu anhåller få vidare utveckla; Så länge man ej frånträder den satts , att de uti Bevillnings-Stadgan uppräknade Comitéer utgöra Rikets Höglofl.
Deputera, de, som, vid tillämpningen af samma Stadga, utöfva Rikets Höglofl.
Ständers rätt; hvilket, enligt mitt begrepp, vilt med andra ord innefatta den mening, att dessa Comitéer äro under enahanda cathegorie som Rikets Höglofl.
Ständer sjelfva, i hvad som rörer den dyrbaraste af Nationens rättigheter, sjelfbeskattningen; så länge, säger jag, denna satts erkännes, kan jag ej neka, att föreställningen, det dessa Comitéers åtgärd skulle ställas under någon dödlig Autorilets Domsrätt, väcker häpnad och gör mig nära stum af förundran.
Mera än en gång har inom Höglofl.
Utskottet jag hört åberopas, att Kongl. Kammar-Rätten är en af Regeringens organer; jag erkänner ock rigtigheten af denna metaphor; men finner just deruti det egentligen motbjudande, att Kongl. Kammar-Rätten skulle ega inblanda sig uti den, Svenska folket, uteslutande förbehållne beskattningsrätten.
Yttersta grunden för så väl Bevillningen, som ali an - 44 Bil. l. BevillnrUtskottets Betänkande N:o i2. nan beskattning, lärer förgäfves sökas annorstädes, än i det ingångna Samhälls-Contractet emellan Regeringen å ena, och Folket å andra sidan; och då jag nu anser Kongl. Kammar-Rät. ten vara Regeringens Ombud i frågor om beskattning, medgifver jag dess rättighet att tillse, det den andra Contrahenten, Folket, till fullt belopp utgör den utfästade Bevillnings-Sumrnan; men lika litet, som, uti contracter emellan enskilde, den ene eger rättighet undersöka sättet eller medlen, huru eller hvarigenom den andra Contrahenten åtkommit hvad denne ut» gifver, blott Contractet fullgöres; lika litet kan jag med mitt begrepp om rätt förena, att Kongl. Kammar-Rätten tillkommer någon pröfning, huru Folket sins emellan fördelar Bevillningen, endast den utgår till Staten med den utfästa summan.
Såsom ett vigtigt skäl för Kongl. KammarRättens bibehållande vid den föreslagna granskningsrätten, har äfven blifvit åberopadt, att Pröfnings-Gornitéerne kunna begå misstag, och att således någon Domstol bu.r finnas, som eger magt att rätta sådane.
Om ändring och rättelse altid vore synonymer, eller om ofelbarhet möjligen kunde förutsättas hos Kongl. KammarRätten, vore jag benägen genast gifva vika för detta skäl; men då ofullkomlighet är hela inensklighetens, icke blott individers lott, och jag följaktligen, Mil. i, Bevilln.-Ulskottets Betänkande N:o 12. 45 ined all vördnad för Kongl, Kammar.Rätten, och Utan all föresätta att såra, likväl vågar antaga möjligheten, det kunna äfven af Kammar-Rätten begås misstag, som tarfva rättelse, och så vidare in infinitum, hvilket allt oaktadt, en gräns för klagan nödvändigt måste finnas; anser jag lämpligare stadga denna gräns inom, än utom sakens natur, som icke medgifver Regeringens medelbara eller omedelbara inblandande i Taxerings-görömålen, beroende endast af Folkets eget bedömande.
Man bör härvid ej eller förbise att, — en Bevillnings-Stadga må egnas ali den tydlighet, all den bestämdhet, som är möjlig, uppkommer likväl vid dess tillämpning en sådan myckenhet biomständigheter, dem Lagstiftaren ej kunnat förese, — att mycket, ja ganska mycket måste läggas på Taxeringsmännens Ed och Samvete, att decidera efter egen inre öfvertygelse.
Det ligger, i dessa fall, klart för mig, att denna öfvertygelse, som jag ej vill förblanda med blind tro eller nyck, hvilar hos Taxeringsmännen, boende i elen Skattskyldiges hemort och med honom i närmare contact, uppå långt säkrare grunder, än hvad man med sannolikhet kan fordra af Personer, utgörande Pröfnings Comiléer, hemtade från vidsträcktare trakter; och ännu mera gäller detta för Herrar Ledamöter i Kongl, Kammar-Rätten, då frågan kan angå någon Skattskyldig i Skåne eller Norrland,” 46 BeviUn.-Utskottets Betänkande JV.o 13.
”Af de6S3 skäl förnyar jag mitt bestridan^ de, att Kongl. Kammar-Rättens åtgärd vid Be-villnings-ärendena ml utsträckas vidare, än att tillse» det den af Rikets Höglofl.
Ständer åtagande totalsumma kommer att inflyta, samt att de Kongl, Kammar-Rätten underlydande Tjenstemän fullgöra deras förbindelse vid debiteringen, uppbörden och redogörelsen.” Herr Bergelin förenade sig till alla delar med Herr Cron. N:o Z3.
Betänkande, angående en af Herr Grefve Spens, C. G., väckt Motion om infordrande af upplysningar rörande Kongl.
KammarRättens anmärkningar emot Bevillnings-Comitéerne i åtskillige Län.
Uti anförande hos Höglofl.
Ridderskapet och Adeln, kvilket blifvit lill Bevillnings-Utskottet remitteradt, har Herr Grefve Spens andragit, hu - BévilJnsUtskotteis Betänkande N\0 x 3'.
4^ rusom han, genom flera till Resp.
Riks-Stånden ingifne' Memorial, inhemtat, att Kongl, Kammar-Räitens anmärkningar emot senare årens Bevillnings-Comitéer varit ställda, icke blott emot det Län, der Herr Grefven bodde,’ utan äfven mot nära hälften af Rikets öfrige Län, och då en noggran öfversigt af dessa mål, i Motionairens tanka, torde blifva mycket gagnelig, ej mindre för Bevillnings-Utskottet, än för Rikets Höglofl.
Ständer, för att i tid få utredt, i hvilka delar de förra Författningarne gifvit anledning till olika tydningar, har Herr Grefven dels hemställt, om icke Bevillnings-Utskottet skulle finna nödigt, att, på sätt 42 §, Riksdags-Ordningen föreskrifter, denna upplysning infordra, dels ock anhållit, att densamma måtte Rikets Höglofl.
Ständer meddelas, samt att de Summor, som varit i fråga, blefve, såsom af vigt i Statistiskt hänseende, specifikt upptagne.
Utskottet har, under handläggning af de Memorial, som Motionairen åberopat, och hvilka åsyftat inskränkning uti Kongl. Kammar-Rättens gransknings- och pröfningsrätt i Bevillnings-ärenden, icke funnit för sig nödigt att infordra de upplysningar Motionairen ifråga, ställt, emedan desse icke hafva något egentligt inflytande på den ofvannämnda princip-frågan,| samt dessutom de anmärkningar, hvilka, unde< 48 BwillnrUtskotteis Beiänkanden N-ris 13, 14.- den förflutna tiden må hafva skett, till följd af möjlig tvätydighet 11823 års Bevillnings-Förordring, icke äro föremål för Bevillnings-Utskottets i Grundlagen bestämda tillgörelse; och da Utskottet i serskildt Betänkande, utan vägledning af ifrågaställde uppgifter, uti ätit sig öfver det, som i hufvudsaken blifvit framstäidt, har Utskottet alitsa icke ansett sig böra vidtaga någon serskild åtgärd, i anledning af Herr Grefvens anförande; hvilket förhållande härmed hos Rikets Höglofl.
Ständer vördsamt anmäles.
Mars 1829* N:0 l-dj..
Betänkande, angående yttrande af Herr Grefve O. A. Cronhjelm om bestämmande af viss tid för utfärdande och pröfning af Kammar-Rättens anmärkningar emot Skattdragande och Uppbördsmän, samt Bevilln.-Utskottets Betänkande N.o 14, 4g : / samt. af Herr Axel Rothlieb,., dels i samma ämne, och dels om inställande af gjorda anmärkningar om Hemmansvärden.
1 sammanhang med gjorda framställningar örn inskränkning i Kongl. Kammar-Rättens rättighet, att granska och pröfva BeViUnings-mål, hvarom Utskottet afgifver serskildt Betänkande, har blifvit af Herr Grefve Cronhjelm föreslaget, att viss praescriptionstid måtte bestämmas, efter hvilkens förlopp ej någon anmärkning finge göras af Kongl. Kammar-Katten emot de Skattdragande och Uppbördsmännen; alt äfven viss tid må bestämmas, inom hvilken
Domstölarne skola anmärkningsmål afgöra; att, derest sådane Stadganden redan finnas, borde desamma i Bevillnings-Förordningen intagas5 med anledning hvaraf Herr Grefven, efter anförande af exem- " pel på den tidsutdrägt, som i anmärkningsväg egt rum, anhållit, att en praescriptionstid af 3 år i afseende på anmärkningarne mätte Kammar-Kätten föreläggas, och ytterligare en tid af 3 år bestämmas, inom hvilken
Domstolarnes pröfning af dessa frågor borde senast vara Verkställd; äfvensom Herr Rothlieb hemställt, Bill. till Riks.’St.
Prot. 1828 och 1829. t--te Sami. 4:e Hit.
BevillnrZJtskottets Betänkande N-.o 1^, dels, att Rikets Högloft Stander måtte hos Kongl* Majrt i underdånighet ania la, det de anmärka ningar , som under senare åren blifvit gjorde, emot de Hemmansyärden Comitéerne bestämt, måtte inställas och blifva utan påföljd, samt dels äfven att någon bestämd tid fastställes, inom hvilken anmärkningar, för att vara gällande? böra anmälas.
I fråga om den föreslagna prscscriptionstidens bestämmande har Utskottet sig bekant, att Författningar i dessa afseenden finnas, uti hvil. lea Bevillnings-Utskottet, efter Utskottets tanka, icke eger tillstyrka förändring eller tillägg; och då Utskottet icke eller funnit lämpligt under* stödja den yttrade meningen, att dessa Siadganden, hvilka gälla för Kronans Uppbördsverk i allmänhet, skola i Bevillnings - Förordningen intagas 5 sä anser Utskottet hvad Motionairerné i dessa delar anfört icke kunna af Utskottet bifallas.
Hvad sedermera vidkommer Herr Rothliebs serskilda hemställan, så, emedan de för Bevillnings-Utskottet i Grundlagarne bestämda gränsor icke medgifva, att
Utskottet tager någon befattning med de anrnärknings-mål, som, yppkomne under en förfluten tid, äro föremål Bevilln^Utskottets Betänkande.
N'o 14 51 för vederbörandes handläggning och afgörande, Utkommer det icke Bevillnings-Utskottet att sig utlåta, huruvida den föreslagna underdåniga anhållan må ega rum.
Sådant varder dock Rikets Högtofl.
Ständers bedömande härmed vördsamt understäidt.
Stockholm deri 7 Mars 1829* STOCKHOLM, tryckt i Marquardska Boktryck&riet, iS2Q' BevillningsUtsiotlets Betänkande N:o 15. 1 N:o 15, Betänkande, angående Stämplade Papper saf giften.
Såsom en ledning för BevillningsUtskottets omdöme vid uppgörandet af förslag till den Bevillning, Rikets Högloft.
Ständer, med anledning af Go och 61 §§. af Regeringsformen, må åtaga sig att, till Statsbristens fyllande, erlägga iör bruket af stämpladt Papper från och med början af nästkommande , till och med slutet at det år, då näst infallande Riksdag löper till ända, har det varit Utskottet nödigt först tillse, huruvida den af Rikets Högloft.
Ständer vid senaste Riksdag beslutade, samt af Kongl. Maj:t , genom Kådig Kungörelse den 8 Januarii 1824, till efterlefnad påbudne Författning i detta ämne haft till påföljd de då påräknade inkomster för Statsverket.
Sorn denna Nådiga Författning, ehuru gifven den 8 Januarii, likväl icke hunnit blif va allmänt kungjord förr , än redan åtminstone 2 månader af året 1 824 hade framskridit; bar Utskottet icke kunnat taga detta års intrader, utgörande 246,466 R:dr 5 sk. 8 rist.
, till någon pålitlig beräkningsgrund; Bih, till Riks, St, Prot, 1328 och 1S29, *5 Sami, 1. 5 '.te Haft, 3 BevillningsUtstottets Btlänkande N:ö Tji men deremot fästat sin uppmärksamhet dervid, att hela års-inkomsten för begagnadt stämpla dt Papper bestigit sig År 1825 till 307,859: 40: 10. 1826 — 298,950: 3: n. fich 1827 — 025,529: 17: 6. 932,339: 14: 3- eller i medeltal för hvartdera af dessa irenne Sr 310,773 R:dr 4 sk. 9 r:st.
Derigenom att försäljnings-provisionen, som förut erlades af köparen utöfver Chartaj-valeuren, vid senaste Riksdag blef hänförd, att ersättas af Staten frände inkomne Chartaemedlen , hafva utgifterne för Chartas-Sigillalas-Contoret undergått en betydlig förhöjning, och utgjort:
År 1825 20,386: 15: a 1826 21,217: 19: 10. och 1827 22,894: 44: 6. c ■ '■ —- -64,498: 31: G, eller per medium årligen 21,499 R:dr26sk, G r:st, så att, sedan omkostnaderrie äro afräknade, ett behållet årligt öfverskott influtit genom Chartae-Sigillatas-uppbörden, till bestridande af StatsVerkets öfrige utgifter, med 289,273 R:dr 26 sl'. 3 rist.
Såsom en slutföljd af denna um rsökning visar sig, att medelsurornan afde inder hvartdera året 1825, 1826 och 1827, o. tortadt influtne Charlas-, medel med 33,779 R:dr 4 sk. g rist öfverstiga de , uti calcuien vid senaste Riksdag; jBevillningsUtskotietS Betänkande N:o 15. 5 tleraf påräknade 277,000 R:dr.
Af denna erfarenliet har Utskottet trott sig hemta fullkomlig anledning att, i saknad af några bätti äre eiler mera användbare , tillstyrka Rikets Höglofl.