Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
M. ansåge kunna af kronan undvaras, måtte till Malmö stad under egaude-rätt aflåtas emot följande vilkor: l:o att, då, genom öfverlåtelse» af ifrågavarande mark, hinder uppstå för den nedanför liggande betäckta vägeits begagnande såsom hittills för garnisonens skjutöfningar, staden bör till detta ändamål, pä kommendantens reqvisition, upplåta tjenlig plats $ 2:0 att den för vestra betesmarkens vid Malmö begagnande till exercisfält åt garnisons-sqvadronema år 1846 staden beviljade hyresafgift, 25 r:dr för April och 50 r:dr för Maji månad, hädanefter upphör, samt att Kongl. Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse, N:o 16. 19 Majit och kronan må för garnisonens exersis, elen tiel af året denna pågår, få ostördt och utan afgift framdeles begagna samma fält, sorn af ålder varit dertill nyttjadt; samt 3:0 att, derest någon inkomst af hö-tägten på merberörda glacis-del nu tillfaller dertill berättigade tjenstemän, staden derför lemnar dem ersättning, så länge de qvarstå uti innehafvande tjenstebefattningar, hvarmed rättigheten till sådan inkomst kunnat åtfölja.
Och sorn Rikets Ständer godtfunnit till hvad genom högstberörda nådiga proposition sålunda blifvit framstäldt, på deri upptagne skäl och och vilkor, lemna bifall, få Rikets Ständer sådant till svar bos E. K. M. i underdånighet anmäla.
Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 16 Februari 1848.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 16 Febr. 1848.
Preste-ståndet den 16 — — Borgare-ståndet den 16 — — Bonde-ståndet den 16 — — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition , angående afskrifning af ett majoren J.
Wernbergs sterbhusdelegare ådömdt ersättningsbelopp för en balans.
(Stats-Utsk. Uti., N:o 32.) S. A. K.
Sedan Krigs-kollegii artilleri-afdekäng, genom resolution den 15 December 1835 samt Kammar-rätten, medelst utslag den 23 April 1841, ålagt ej mindre aflidne tygvaktaren vid Götheborgs artilleri-ammunitionsförråd G. S.
Tres lovas sterbhus att, för en efter hans död yppad balans i berörda förråd, godtgöra Kongl. Majit och kronan ett belopp, som vid behörigen upprättad liqvid blifvit bestämdt till 1,786 ridr 26 sk. 9 rist banko, än ock sterbhusdelegarne efter aflidne majoren J.
Weinberg, hvilken i egenskap af förrådsoflicer varit tygvaktaren Treslovvs kontrollant att ansvara för detta ersättningsbelopp, så vidt tillgångarne i den senares sterbhus ej dertill vöre tili - 20 Expeditions-ZJtskotlets Förslag till and.
Skrifvelsej N:o i6. räckliga; hvarefter och sedan majoren Weinberg, innan ännu i saken blifvit dömdt, måst åtaga sig sysslomanskapet i Treslows konkurs, men år 1832 allidit, utan att hafva kunnat för massan redovisa, samt sysslomannahefattningen sedermera öfvertagits af hans son, lieutenanten J. P. Weinberg, som likaledes, innan redovisning skett, med döden afgått, rådhusrätten i Götheborg, genom dom af den 29 Juni 1842, förpligtat majoren Wernbergs, sterbhusdelegare att, inom en månad derefter, fullgöra redovisningen för sysslomannaförvaltningen i Treslows konkurs, vid påföljd att eljest i laga ordning ansvara Kongl. Maj:t och kronan för betalningen af hela den till ofvanherörda belopp fastställda fordran uti Treslows gäldhundna bo; så har majoren Wennbergs efterlemnade enka, Jeanette Sahlsten, uti en till E. K.. M. in gifven skrift, i underdånighet anhållit, att, enär, enligt ansökningen bilagdt bevis, hennes man vid sin död efterlemna t skuld utöfver tillgångarne och hon med tvänne oförsörjda döttrar befunne sig uti aldeles meddellös belägenhet, E. K.
M. täcktes af gunst och nåd bevilja henne och döttrarne eftergift från gäldandet af ifrågavarande tili ersättning ådömda belopp.
Efter det Krigs-kollegium, Kammarrätten och Justitiae-kantzlersembetet öfver denna underdåniga ansökning blifvit hörde och hvar för sig underdåniga utlåtanden afgifvit, deruti så väl Krigs-kollegium som Kammar-rätten tillstyrkt nådigt bifall till ansökningen, har E. K. M., då anledning icke förefunnes dertill, att majoren Weinberg uti lifstiden i någon mon befordrat ehler haft fördel af den förskingring* af ammunitiohs-effekler, som grundlagt ifrågavarande balans, samt, i händelse det ådömda ersättningsbeloppet skulle af Wernbergs sterbhusdelegare utkräfvas, desse, om ock summan kunde af dem gäldas, derigenom blefvo beröfvade alla tillgångar och sålunda en i lifstiden utmärkt tjenstemans enka och oförsörjda harn kom me att försättas i den yttersta fattigdom, under den 13 Nav. 1845 pröfvat skäligt i nåder medgifva, att majoren Weinbergs. sterbhusdelegare, hvilka, i anseende till felande handlingar, ej kunnat fullgöra dem ålagd redovisning för den af merbemälde major innehafda befattning såsom syssloman uti Treslows konkurs, fmge för närvarande befrias från utgifvandet af omförmälda ersättningsbelopp 1,786 r.dr 26 sk. 9 r:st, med undantag af 283 r:dr 15 sk. 3 rist, som, enligt den efter Weinberg förrättade bouppteckning, utgörande hans skuld till Treslows konkursmassa!, genast borde, tillika med 6 procent ränta derå ifrån Weinbergs dödsdag, utaf dennes sterbhusdelegare, i afräkning å Treslows balans, erläggas; hvarjemte E. K. M., uti till Rikets nu församlade Ständer allåten nådig proposition, behagat, dels till Rikets Ständers pröfning öfverlemna frågan om dgt återstånde ersättningsbeloppets afskrifning, dels ock tillkännagifva, det E. Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse, N.ö 17. 21 K. M. i nåder förordnat, att, innan Rikets Ständer sig i ämnet yttrat, någon åtgärd för verställighet af Kammar-rättens ofvanberörda utslag, utom hvad anginge om förmälda 283 r:dr 15 sk. 3 r:st icke skulle ega rum, men att deremot den TVeinbergs ackordsersättning pålagda qvarstad och de borgensförbindelser, som till kronans säkerhet blifvit utaf sterbhusdelegarne aflemnade, lomme att tills vidare vara gällande.
Rikets Ständer hafva tagit detta ärende under öfvervägande, hvarvid, i anledning af de utaf E. K. M. i nåder anförda omständigheter, samt med afseende derå, dels att Krigs-kollegium och Kammar-rätten tillstyrkt den sökta afskrifningen, dels ock att lieutenant T Veinberg, enligt hvad de till den nådiga propositionen hörande handlingar innehålla, genom olyckshändelse tillsatt lifv et, hvarigenom hans moder och tvänne oförsörjda systrar blifvit utan allt stöd, godtfunnit bevilja ifrågavarande af E. K. M. i nåder föreslagna afskrifning.
Hvilket Rikets Ständer få till svar hos E. K, M. i underdånighet anmäla.
Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 16 Februari 1848, N:o 17, Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 16 Fehr. 1848.
Preste-stnndet den 16 — —•
Bor ga re-s tån d et den 16 — — Bonde-s.tåndet den 16 — — Rikets Ständers underdåniga skrivelse, angående ett förändradt användande af den ’ procent, som af sterbhus inom Wermland erlägges.
Eesv-. o. Ekon.-Utsk.
Beti N:o 12.) S. A. K. Rikets Ständer hafva fästat uppmärksamhet vid det förhållande, att den utur sterbhus inom'
Wermlands län utgående | eller så kallade fattigprocenten icke, på sätt i öfriga delar af riket eger rum, tillfaller hvarje församlings fattige, utan nämnda afgift, hvilken tillförene, på grund af Kongl, reskriptet den 17 Mars 1732, fått utaf läns-hospitalet inom Carlstads stift disponeras, och i senare tider, efter det flyttning af hospitalshjonen från Cark - 22 Expeditions-Utskoltets Förslag till und.
Skrifvelse, N;o 18. stad till hospitalet i Wadstena försiggått, genom Kongl, brefvet den 22 April 1830 i nåder förklarats böra till underhåll af länets lasarett' och kurhus användas, numera, jemlikt Kongl. Maj:ts nådiga resolution af den 8 Februari 1840, under en tid af tio år, till länets lasaretts-byggnads behof utgår.
I afseende häruppå, hvarvid jemväl förekommit, att berörda lasarettsocli kurhusbyggnad redan år 1843 lärer blifvit fullbordad, hafva, med instämmande uti den af Rikets Ständer vid 1828 och 1834 årens riksdagar inför Kongl.
Majt uttryckta åsigt i ämnet, Rikets Ständer funnit det vara både med rättvisa och billighet öfverensstämmande, att den afgift vid bouppteckningar, som här är i fråga och hvilken i öfriga delar af riket tillfaller församlingarne till understöd för fattigvårdens bestridande, äfven får af socknarne inom Wermland för lika ändamål tillgodonjutas och att dessa medel således återgå till sin ursprungliga bestämmelse, helst länets innevånare äro pligtige att efter andra grunder underhålla sina lasarettsbyggnader; och hafva Rikets
Ständer alltså ansett sig böra förnya den förut hos Kongl. Majit gjorda underdåniga anhållan, att |:dels procenten af boets tillgångar vid bouppteckningar inom Wermland måtte af vederbörande församlingar få uppbäras, för att till deras fattigvård användas, under hemställan tillika, att denna förändring finge från slutet af år 1850 vidtaga.
Preste-ståndet den 16 — — Borgare-ståndet den 16 — — Bonde-ståndet den 16 — — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse > angående förändring i sättet för fångars forslande.
(Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk. Bet., N:o 14.) S. A. K.
I afsigt att bereda besparing i de betydliga utgifter, staten får vidkännas för fångars forslande medelst skjuts, och då beqvämligheten att åka så mycket mindre torde böra förunnas brottslingar, som den svenska soldaten, så väl i freds- som i krigs-tider, måste färdas till fots flera mil om dagen, har hos Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse > N.o 18. 23 Rikets Ständer blifvit föreslaget, att fånge, fängslad till händerna, måtte från häktet gående förås till domstolen, under uppsigt af gevaldiger.
Vid behandling af detta i flera hänseenden vigtiga ämne, hafva Rikets Ständer omfattat den åsigt, att genom fångars förande till fots, dervid antingen handbojor eller annat fängsel användas, tillfälle till rymning icke skulle blifva lättare, än då fånge, såsom nu eger rum, åkande färdas.
Gevaldigern eller fangföraren kunde nemligen, då flera fångar böra till samma ort förås,, dem sammanlänka, hvarigenom ett verksamt medel emot möjliga försök att taga flykten skulle beredas, samt, der fångföringen vore serdeles stor, uppsigten öfver dem i betydlig mohn underlättas.
Och ehuru ifrågavarande förslag kunde föranleda dertill, att, vid större fångforslingar, flere fångförare blefve af nöden, torde likväl, enä'r den kostnad, som häraf följde, endast komme att utgöras af längre tids dagtraktamente för bevakningen, en sådan tillökning i utgifter fullt ersättas genom deli besparade skjutslegan, hvadan bekostandet i allmänhet af det förändrade fångföringssättet synes icke komma att uppgå till nuvarande skjutsomkostnadens belopp.
Derforutan och såsom en väsendtlig fördel af berörda förslag företer sig den omständighet, att den saknad af beqvämlighet, som för fången genom att färdas till fots uppkommer, — och hvilket fortskaffningssätt, utan att utgöra något straff eller i sig innebära något skymflig!, icke lärer, åtminstone för en om brott förvunnen fånge, kunna anses vara olämpligt, — måste bidraga dertill att ej- mindre hos fången väcka hälsosam besinning om anledningen till denna behandling, än ock hos andra åstadkomma intryck, sorn möjligen afskräcka från beträdande af brottets bana.
I betraktande häraf, dock utan att tilltro sig afgifvandet af ett bestämdt yttrande örn fördelarne för staten af den nu föreslagna förändringen i sättet för fångföringen genom minskning i kostnader, ehuru densamma vill synas sannolikt kunna påräknas, ej eller af några närmare bestämmelser i detta ämne, helst dessa efter förekommande omständigheter och förhållanden måste lämpas, hafva Rikets
Ständer likväl ansett sig böra härigenom hos E. K. M. i underdånighet anhålla, det E. K. M., på det tillfälle måtte beredas att bedöma fördelarne af det nu föreslagna sätt för fångföringen, i: nåder täcktes, då sådant kunde pröfvas lämpligt, låta företrädesvis och till en början i afseende å de till fästningsarbete dömde fångar anställa försök med desas fortskaffande till fots.
Stockholm den 16 Februari 1848.J 34 Expeditions-Utskottets Förslag lill und.
Skrifvelse, N.o ig. N:0 19.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 16 Fehr. 1848, Preste-ståndet den 16 — — Borgare-ståndet den 16 — — Bonde-ståndet den 16 — — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse j angående det till Westerås län hörande Wåhla härads förläggande till Upsala län.
(Allm. Bes.v.- och Ekon.-Utsk.
Bet. N:o 16.) S. A. K. Hos Rikets Ständer liar fråga blifvit väckt derom, att Wåhla härad i Upland, utgörande Norra Fjerhundra kontrakt al erkestiftet, men tillhörande Westerås län, måtte förläggas Lill Upsala län; för hvilken at åtskilliga bland häradets invånare förordade förändring, är såsom skäl anfördt, att från medelpunkten af häradet räknas tio mil till Westerås, men endast fem mil till Upsala; alt häradsboerne, som afsätta sina produkter och göra sina uppköp i Upsala, äro tvungtte att företaga serskilda resor till den aflägse belägna länsresidensstaden, för bevakande och utförande af derstädes anhängiga mål, kommunala bestyrs uträttande m. m., samt att den, till följd af häradets läge, svåra postkommunikationen emellan häradet och den stad, der länsstyrelsen är förlagd, i flere hänseenden betydligt ökar de olägenheter, som häradets invånare måste vidkännas genom deras lydande under Westerås län.
Efter öfvervägande af hvad sålunda förekommit, få Rikets Ständer härmed i underd. anhålla, det E. K.
M. täcktes i nåder föranstalta, att vederbörande menigheter och embetsmyndigheter må i ämnet varda hörda, samt att, i händelse E. K.
M. derefter skulle finna den ifrågasatta förändringen lämplig och ändamålssenlig, densamma då måtte nådigst bifallas.
Expeditions- Utsi ottcts Förslag till und.
IV;o 20. 25 N:o 20.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den Febr. 1848.
Presle-slåndet den 23 — — Borgare-ståndet den a3 — — Bonde-ståndet den 28 — — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse 3 angående stapelstads - rätt för staden Sölf vitsborg.
(Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Bet., N:o 19.) S. A. K. Rikets Ständer hafva till öfvervägande förehaft väckt fråga derom, att stapelfrihet måtte staden Sölfvitsborg förunnas, i afseende hvarå hos Rikets Ständer blifvit anfördt: att staden, belägen vid en vik af Östersjön, som lemnar en god och säker hamn
För till och med 12 fots djupgående fartyg, fordom egt stapelfrihet och då varit af betydenhet, men sedermera, då stapelfriheten i slutet af 160ö:talet öfverflyttades till den då nyligen anlagda staden Christianstad, derigenom snart förfallit till föga mera betydenhet, än ett vanligt fiskläge; att staden likväl numera återvunnit något af sitt fordna anseende, så att dess folkmängd för närvarande utgör öfver 1,400 personer, der~ af 18 handlande, 16 handtverkare och 34 näringsidkare, med tillsammans 717 r:drs bevillning, egande 10 större och mindre fartyg, till in- och utrikes sjöfart, den sednare med frakter för stapelstäderna, samt att för export erbjudas, uteslutande för denna stad, från nordöstra delen af Skåne, äfvensom från angränsande skogstrakter i Småland och Blekinge, skogseffekter af plankor, bräder, tjära, beck och stäfver, ehuru de kostsamma omvägarne för klänning m. m., hittills och intilldess stapelfrihet kan erhållas, orsakat inskränkning härvid tili några mindre betydliga befraktningar; varande derförutan anmäldt, att, då för närvarande saknas tullhus, vågbod och andra för en tullkammare erforderliga byggnader, staden, i händelse stapelfrihet beviljades, vore beredd att genast anvisa tomter för sådana byggnader, med förbindelse tillika att, om tullinkomsterne icke skulle räcka till aflöning för den blifvande tulltjenstemanna-personalen, fylla bristen, i likhet med hvad rikets norra städer, för vinnande af stapelfrihet, sig åtagit.
Och då Rikets Ständer anse alla åtgärder, som kunna befrämja handel del och näringar, böra, så vidt möjligt är, vidtagas, med likväl, oaktadt beBih. till R.
Prot. 184^ och 1848, to Sami. / Afd. 4 26 Expeditions-Uiskottets Förslag till tind.
Skrifvelse, IV.-o 7.1. rövda upplysningar i ämnet, ej tilltrott sig med säkerhet kunna antaga, det ju förhållanden möjligen kunna ega rum, hvilka lägga hinder i vägen förden sökta stapelfrihetens beviljande, för bedömande hvaraf Rikets Ständer sakna erforderlig närmare kännedom om dithörande speciela och lokala omständigheten, få Rikets Ständer i underd. anhålla, det E. K.
M. täcktes i nåder föranstalta om vederbörlig undersökning i ämnet, samt att E. K. M., i händelse något hinder deremot icke skulle möta, behaga nådigst bevilja staden Sölvitsborg den sökta stapelfriheten.
Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 2S Februari 1848.
Uppläst och goclkändt hos Ridd. och Adeln den i3 Febr. 1848.
Preste-ståmlet den — — Forgare-ståndet den a3 — — Bonde-ståndet den 28 — — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse , i anledning af Kongl Maj:ts nådiga proposition, rörande den till skolorna i åtskilliga städer inom Lunds stijt utgående helgonskyld. (Stats-Utsk. Uti., N:o 35.) t S. A. K.
Jemte det, uppå E. K.
M:ts den 13 Januari 1840 aflåtna nådiga proposition, Rikets Ständer, enligt underd. skrifvelse af den 1 Juli samma år, beviljade ett årligt anslag af 3,85G r:dr 45 sk. 4 r:st till kathedralskolan i Lund, hvarigenom dennas behof af den helgonskyld, 1,047 tunnor kora, som, jemnlikt Kongl, brefvet af den 24 Mars 1824, borde af kloekarnes i Lunds stift helgonskyldssäd indragas och till berörda skolas inrättande användas, lomme att upphöra, beslöto Rikets Ständer, i sammanhang härmed, att de församlingar inom stiftet, af hvilkas helgonskyldskorn påräknats bidrag till omförmälda skola, skulle, så vidt de förbunde sig att uteslutande till folkundervisningens befrämjande inom församlingarne begagna detla bidrag, bibehållas vid oqvald besittning deraf.
Efter det sedermera vid 1844—1845 årens riksdag Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvtlte> N.-o 21. 27 hos Rikets Ständer blifvit anmärkt, dels att den rättvisa, som genom ofvanberörda åtgärd kommit de församlingar till godo, från hvilka helgonskyld bordt utgå till kathedralskolan i Lund, icke vederfarits de församlingar uti Lunds stift, som, belägna inom 2 mil från städerna, ännu måste utbetala sin helgonskyld till städernas skolor, dels ock att, ehuru dessa icke kunde undvara den inkomst, som den anslagna helgonskylden dem beredt, dock obilligt vore, att kringliggande landsförsamlingar skulle löna lärare i städernas skolor, under det att de sjelfva vore i största behof af helgonskylden för sina egna barns undervisning, samt städernas invånare icke lemnade något bidrag till lärares aflönande, hvarken vid lärdomsskolorna eller akademien, anhöllo Rikets Ständer, som icke varit i tillfälle att fullständigt utreda förhållandet med ifrågavarande helgonskyld, men likväl ansåge ofvanberörda anmärkning icke sakna grund, uti underd. skrifvelse af den 23 Maj 1845, det täcktes E. K. M., efter anställd undersökning, dels om den rätt, på grund hvaraf i Lunds stift varande städers skolor åtnjöte helgonskyldskorn af de inom tvänne mil från städerna belägna landsförsamlingar, och dels till huru stort belopp denna helgonskyld till skolorna utginge, till Rikets näst sammanträdande
Ständer öfverlemna den nådiga proposition i ämnet, som K K.
M. kunde finna vara af omständigheterna påkallad.
Sedan, jemnlikt E. K. M. af Rikets Ständers ofvannämnda underd. framställning föranledda befallning.
Kammar-kollegium, under den 4 Oktober nästtidet år, i förevarande ämne till E. K.
M. afgifvit underd. utlåtande, åtföljdt af konsistorii i Lund samt E. K.
M:ts befallningshafvandes i Blekinge, Christianstads och Malmöhus län yttranden, har E. K. M., uti nådig proposition af den 3 derpåföljde December, behagat lemna Rikets Ständer del af dessa handlingars bufvudsakliga innehåll, hvaraf, bland annat, inhemtas: att sammanlagda beloppet af den till skolorna uti städerna Lund, Malmö, Christianstad, Helsingborg, Landskrona, Ystad, Cimbritshamn och Sölfvesborg utgående helgonskyld bade, vid den undersökning, som derom egt rum, befunnits utgöra i jemnadt tal 25 t:r 18 k:pr råg, 1,338 t:r 34 -3- k.-pr korn, 6 k:pr rågmjöl och 6 k:pr kornmjöl, alltsammans löst mål, motsvarande, efter medeltal af markegångsprisen för åren 1837—1846, en summa af 7,919 r:dr 29 sk. 10 r:st, jemte kontanta penningar 18 r:dr 8 sk. 6 r:st, eller tillköpa 7,937 r;dr 38 sk. 4 r:st banko; att konsistorium i Lund, äfvensom E. K. M:s ofvanbemälde befallningshafvande, åberopat, till stöd för vederbörande städers anspråk att tillgodonjuta ifrågavarande helgonskyld, dels Danska ordinantien af den 14 Juni 1539 och Kongl, brefvet af den 23 Mars 1568, begge stadfä - 28 Expedit ions-Utskoltels Förslag till und.
Skrifvelse, N.o it. stade genom Malmö recess af år 1662, dels serskilda, sedermera utfärdade, stadganden och resolutioner; samt att Kammar-kollegium, för egen del, yttrat den tanka, att skolornas rätt lill mcrberörda helgonskyld vöre ostridig, enär, enligt kollegii åsigt, förstnämnda tvänne författningar ådagalade, att belgonskylden utgjorde lön för klockaren, hvilkens åliggande var att göra tjenst i kyrkan samt undervisa socknarnes ungdom, och ansåg Kammar-kohegium dessa skyhligheter häfva blifvit på skolorna öfverflyttade, emot rättighet alt uppbära lönen, hvilket förhållande ännu fortfore, endast med den under tidens lopp vidtagna förändring, att skolorna aflöna substituter i socknarne, istället att dit utskicka serskilde personer af lärarne eller lärjungarne. E. K. M ., sorn, vid det förhållande, att en stor del församlingar inom Lunds stift genom E. K.
M:ts och Rikets Ständers sammanstämmande beslut blifvit berättigade att till stiftande eller förbättring al sina folkskolor använda den del af klockarnes helgonskyIds-säd, hvilken, enligt Kongl, brefvet af den 24 Mars 1824, bordt begagnas för inrättandet af en kathedralskola i Lund, funnit den gjorda framställningen om enahanda förmån för de församlingar, hvilka, belägna inom tvänne mil från städerna i samma still, ännu utbetala helgonsky
Iden till städernas skolar, icke sakna skäl, har af sådan anledning nu till Rikets Ständer i nåder öfverlemnat, huruvida Rikets Ständer må tinna lämpligt att, genom anvisande för ändamålet al ett anslag, som fullt motsvarar den nu till skolorna utgående helgonskyld, sätta E. K. M. i tillfälle att kunna medgifva församlingarne rättighet att använda densamma till förbättrande af deras folkskoloi’.
Vid pröfning af detta ärende hafva Rikets Ständer, lika med ofvanbemälda embetsmyndigheter, ansett skolornas i förrberörda städer uti Lunds still rättighet alt af kringliggande landsförsamlingar inom ett afstånd af två mil uppbära helgonskylds-säd, emot förbindelse att förse dessa församlingar med lämplige klockare, så väl Lill tjenstgöring i kyrkan sorn för barnaundervisnings besörjande, till fullo ådagalagd medelst Kongl.
Danska kyrka-ordningen af den 14 Juni 1539 och Kongl, brefvet den 23 Mars 1568, hvilka författningar genom Malmö recess bekräftats. Hvad åter beträffar Kammar-kollegii uppgift, rörande elen under tidens lopp vidtagna förändring, att skolorna skulle aflöna substituter i socknarne, i stället att dit utskicka serskilde personer af lärarne eller lärjungarne, så bör detta, enligt de upplysningar, Rikets Ständer inhemtat, rätteligen så lörstås, att den betydligare andelen af merberörda helgonskyld slutligen användts till bestämd aflöning åt stadsskolornas lärare, och endast en mindre del deraf blifvit anslagen till fasta löner åt klockare, som blifvit inom dessa församlin - Expeditions-Utskotlels Förslag till und.
Skrifvelse, iV.o 21. 29 gar i vanlig ordning tillsatte; hvaremot stadsskolornas åliggande att bestrida dylike klockares aflöning eller tjenstgöring alldeles upphört.
Vidkommande derefter Rikets Ständers vid 1840—1841 årens riksdag meddelda och uti E. K.