Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Att ecclesiastique-ärenderne jämte läro- och uppfostringsanstalterne och fattigvården böra vara förenade under en lärd och vetenskapliga kunskaper ägande man, anser jag nödvändigt, men icke att den behöfver vara annat än Stats-Secreterare.
Men då allt detta är och bör vara Konungens och den verkställande Magtens rättighet att förordna, i afsigt att vinna den hästa möjliga inrättning för sakernes jämna och lagliga gång, samt sådant icke lämpligen kan såsom Grundlag föreskrifvas, och det för Riksens Ständer är nog, att ansvarighet finnes hos Stats-Rådet och den föredragande, antingen Stats-Minister eller Stats-Secreterare, tillstyrker jag nu, att ett föregående bifall till Konungens Nåd.
Proposition om förändring af Stats-Rådets inrättning må lämnas utan att ingå i detaillerne deraf, hvilka vid nästa Riksmöte närmare kunna med inrättningen af Departementerne och den nya Canzli-ordningen till Ständerne uppgifvas och då stadfästas och beslutas.
Herr Öfver-Intendenten JfdeZcranG uppläste följande:
För min del erkänner jag vigten af de skäl, som föranledt Konungen att uti dess närvarande Nåd.
Proposition föreslå Ministrars tillsättande vid flera grenar af Rikets Allmänna Styrelse, hvilka förut på annat sätt varit förvaltade.
Jag anser en sådan förändring icke heller innebära något stridande emot grunderne af vårt antagna regeringssätt.
Kortheten af den för
Riksdagen återstående tid tillåter ej en detaillerad pröfning af alla de omständigheter, som vid en sådan förändring möjeligen kunde komma i fråga.
Jag anser ej heller Riksens Ständer hafva genom vår närvarande Regerings-Form sig förbehållit utan tvärtom åt Konungen öfverlemnat att, sedan Styrelsens allmänna grunder blifvit af deni gillade och antagne, kunna om organisationen af Ärendernes inre förvaltning, i enlighet med Regerings-Forrnens föreskrifter, förordna såsom Honom bäst synes.
Jag anser således äfven hvarken Utskottet eller Riksens Ständer nu böra ingå i pröfning, huruvida det af Konungen föreslagne antal Ministrar må kunna förminskas eller ej, eller om
Ärendernes fördelning dem emellan, utan anser sådant böra på Konungens Egen pröfning, både vid förändringens början, om den antages, och i framtiden ankomma.
På dessa grunder anser jag Utskottet äga full anledning att tillstyrka Konungens Nådiga Proposition om nya Ministrars och Stats-Råds förordnande, med hvad Konungen i sammanhang dermed om Stats-Secreterarne föreslagit — med fullkomlig tillförsigt till Konungens vis - 518 Riksdagen 1812. het och rättvisa, det må, oaktadt den ökade drift och hastighet i Ärendernes gång, som häraf hör vara en nödvändig följd, inhämtandet af de till alla Ärenders beredning nödiga upplysningar samt alla vederbörandes hörande i de frågor, som röra enskild mans rätt, genom förändringen icke hindras utan snarare befordras.
Herr Baron Adlerberg och Biskoppen Doctor Tingstadius förenade sig med hvad de 2:ne föregående Ledamöterne yttrat om bifall till Konungens Proposition.
Herr Öfversten Schönström åberopade sin i gårdagens Protocoll upptagne mening och tilläde, att Staten komme att belastas med för mycket Embetsman, om man på en gång skulle hafva håde Ministrar och Collegier.
Han kunde derföre icke fatta meningen af Kongl. Maj:ts Proposition annorlunda, än att de sednare skulle upphöra att vara särskilda Instancer och hädanefter blott utgöra särskilde Bureaux åt Stats-Ministrarne, och under sådant förbehåll tillstyrkte Herr Öfversten bifall på hvad Kongl. Majit i närvarande ämne föreslagit.
Herr Commerce-Rådet Santesson: Emot Herr Öfverste Schönströms gjorde förbehåll tillåtes mig anföra, att hvarken göromålens förvaltning vid lägre Instancer, eller fördelning imellan Stats-Rådets Ledamöter, är en Grundlagsfråga, och att ett sådant förordnande ej någonstädes i Grundlagen är motsagdt, hvarföre jag anser antalet af Stats-Rådets Ledamöter böra oförändradt bibehållas och Konungen förklaras berättigad att, utan hinder af Constitutionen, uppdraga åt desse personer de befattningar, som Han för Rikets tjenst nödiga pröfvar.
Så framt den olägenhet skall uppkomma deraf, att, efter nu varande inrättning, Regerings-Ärenderne, i synnerhet hvad Krigsverket rörer, ej kunna gå med vederbörlig skyndsamhet och ordentlighet, [och detta] icke annorlunda hjelpas, än att allmännare befattning i vissa delar uppdrages någon viss person, dristar jag dock, i den uttömning och minskning af både land- och penningetillgångar, Riket öfvergått, och det stora behof, jag fruktar nästan öfver förmågan, icke tillstyrka de föreslagne tillökade högre Embetsmän, de der nödvändigt borde förses med i proportion af deras höga charge betydeliga löner, derest ej förnämligast det Bilaga E till Mern.
N:o 14. 519 för Krigsverket pröfvas nödigt, utan är min underdåniga tanka, att i sådant behöfiigt fall Kongl.
Majit i Nåder täcktes, i likhet med hvad Utskottet till en enskild man yttrat förliden Riksdag, i anledning af då väckt motion om ändring i Riksstyrelsens förvaltning, utse och förordna, under hvad titul som hälst, af Stats-Rådets Ledamöter en eller flere, att hafva närmare öfversigt, tillsyn och befattning i vissa delar af Regerings-Ärenderne, med bibehållande af redan stadgadt antal Ledamöter i Stats-Rådet och för dem anslagne Löner, derest ej, genom sådan förändring, någon ledig lönetillgång skulle blifva.
Riksdagsmannen Anders Aberg instämde med Commerce-Rådet Santessons mening, hvaruti samtelige Ledamöter af Bonde-Ståndet sig förenade; och tilläde Riksdagsmannen Bengt Andersson, att han gjorde det så mycket häldre, som det nuvarande antalet af Stats-Rådets Ledamöter kunde gå Kongl.
Majit tillhanda med Ärendernes förvaltning, efter Dess Nådiga fördelning deraf, och Staten med detsamma slippa stor tillökning för underhållet af höga Embetsmän.
Herr Lagman Sandberg yttrade i Uti ett ämne af den vigt, som ifrågavarande, skulle jag icke utan förmätenhet endast lita på egen kännedom och insigt, utan att tillika rådfråga andras, dertill tiden nu är otillräcklig.
Hvad jag med öfvertygelse antager, är det, att, om Rikets inre administration icke skall sakna den drift, den enhet i uppgjord plan för Allmänna Ärendernes behandlande och den kraft i verkställigheten, som bör åtfölja Regeringens vidtagande åtgärder, så måste för hvarje Förvaltningsgren endast en Embetsman vara stäld i spetsen, hvilken för de till dess befattning hörande Ärender kan ställas till ansvar.
Det är ock intet annat, som Konungen genom Dess Nådiga Proposition om inrättningen af Stats-Ministrar åsyftar.
Utan att tilltro mig rätteligen kunna bedömma om den enas nödvändighet framför en annans, anser jag lika med Herr Regerings-Rådet Hallenstjerna det vara Konungens rättighet att förordna dessa Ministrars antal, i ändamål att vinna den bästa möjeliga utväg för Ärendernes säkra och jemna gång, och jag tillstyrker derföre bifall till Konungens Nådiga Proposition om förändring 520 Riksdagen 1812. af så väl 5 § i Regerings-Formen som, i sammanhang dermed, af 6, 7, 8, 9, 10, 12, 13 och 28 §§.
Riksdagsmannen Anders Åberg:
Jag tviflan ej på nyttan af det Kongl. Maj:t af Landsfaderlig omsorg föreslagit, men anser ej Grundlagens förändring helsosam, då ändamålet ändock torde kunna vinnas.
Herr Assessor Arosenius förenade sig med hvad Herr Regerings-Rådet Hadenstjerna yttrat.
Herr Borgmästaren Ullberg instämde med Commerce-Rådet Santessons mening, enligt hvilken Grundlags-förändring vid detta tillfälle vore umbärlig.
Herr Borgmästaren Nensén förenade sig med Regerings-Rådet Hadenstjerna om tidsättande af en KrigsMinister för Landt- och SjÖ-Ärender gemensamt, men för öfrigt ansåg Herr Borgmästaren tillräckligt, om StatsRåden iklädas Ministerbefattning, såsom flere Ledamöter föreslagit.
Herr Biskoppen Faxe:
Då jag ej äger tillräcklig eder full kännedom af dessa ämnen, så tillstyrker jag i allmänhet,, hvad Kongl. Maj;t i Dess Nådiga Proposition ansett gagneligt och nödigt, och hufvudsakligen förenar mig med Herr Regerings-Rådet Hadenstjerna.
Jag tror mig dock böra frambära den önskan, att allt hvad som angår den ganska vidsträckta omfattningen af Ecclesiastiqua vården åt en enda Minister eder Stats-Secreterare uppdrages, utan att förenas under någon annan med flera göromål, i synnerhet under en tidpunkt, då stora och allmänna förbättringar i undervisningsverken af allmänna rösten påkallas.
För min del tror jag lika med Regerings-Rådet Hadenstjerna en Krigs-Minister vara nog för både Landt- och Sjö-Ärender.
Att ett sådant Embete bör gifvas, anser jag nödigt för att bringa enhet i en förvaltning, der Krigs-Collegium, 3:ne General-Adjutanter, Förvaltningen af Sjö-Arenderne m. fi. hafva särskilda af hvarannan oberoende befattningar, hvarigenom, äfvensom af okunnighet om hvarandras företag, långsamhet och äfven oreda förorsakas på en väg, der hastig och ovilkorlig åtlydnad af ordres är vilkoret för verksamhet och gagn.
För öfrigt finner jag Com - Bilaga E till Mern.
521 merce-Rådet Santessons anförande grundligt och önskar, att, vid behandlingen af Civila och Oeconomiska mål, den Collegiala esprit, som Grundlagen stadgar och utvisar, i afseende på sjelfva Stats-Rådet måtte bibehållas, så att dessa mål, som ej fordra en så trängande skyndsamhet, måtte utredas och framställas af en ansvarig och röstägande Föredragande.
Sådant är närvarande förhållande, och jag tror ej, att Konungen vore tjent dermed eder Riket mera lyckligt, om detta skick förändrades.
Hvad Biskop Faxe anfört om en särskild
Chef för Ecclesiastique-Departementet, är alldeles enligt min tanka.
Herr Biskop Tingstadius: Enär Konungen för utöfning af den verkställande Magten behöfver ett större antal af Ledamöter i Stats-Rådet än det, som i Regerings-Formen af år 1809 är föreslaget, bör sådant efter min tanka så mycket mer tillstyrkas, sorn Konungen bäst känner behofven för Regerings-Ärendernes skyndsamma och ordentliga gång; i hvilket afseende jag hufvudsakligen förenar mig med Herrar Hadenstjerna och Edelcrantz i deras yttranden.
Men för öfrigt instämmer jag uti de Herrar Ledamöters af Constitutions-Utskottet mening, som ansett en modification lämplig och nyttig rörande de Ecclesiastiqua-Ärendernes förening med uppfostran och allmänna fattigvården under ett särskildt inseende.
Doctorerna Falk och Agrell förenade sig med Doctor Wijkman, och Doctor Wåhlin med RegeringsRådet Hadenstjerna och Biskop Faxe.
Herr Kammarherren Silverstolpe förklarade sig vara af samma tankar med Doctor Wijkman äfven i hvad vården om allmänna uppfostran och Ecclesiastique-Verket beträffade, men anmärkte att, om inrättningen af StatsMinistrar pröfvas nödig, bör kostnaden för deras underhåll ej komma i beräkning.
Herr Kammarherren yrkade, att en Krigs-Minister, på sätt Regerings-Rådet Hadenstjerna föreslagit, må linnas, emedan haus befattning i synnerhet är executiv, och ansåg den nuvarande organisationen af Stats-Rådet ej lägga hinder i vägen för åtagande af sådane befattningar, som Commerce-Rådet Santesson nämnt.
522 Riksdagen 1812.
Så sorn jag fattat de olika meningarna bland Utskottets Ledamöter, hafva några, utan att ingå i närmare pröfning om Stats-Ministrarnes befattning, medgifvit deras antagande på sätt Konungen föreslagit.
Deremot hafva andra yrkat, att, då det ej är hindradt genom Constitutionen att gifva StatsRådets närvarande Ledamöter ett dylikt uppdrag, kan den åsyftade förbättringen vinnas utan ökadt antal af dem och deraf följande kostnad för Staten.
De hesta synas sammanstämma om inrättningen af en Krigs-Minister; men att den Collegiala formen och ansvarigheten, som säkrast skyddar den enskildes rätt, bibehålies för alla andra Ärenders behandling, samt att EcclesiastiqueDepartementet alltid må förvaltas af en egen Chef.
I ett sådant sakens skick hemställer jag, hvad svar Utskottet kan afgifva på den erhållna remissen.
Rent till- eller afstyrkande vore väl det rättaste, men då meningarne äro så olika och svårligen lära kunna derom förenas, ville jag föreslå en tredje utväg, den nemligen, att Utskottet svarar sig hvarken hafva å den ena sidan funnit sådana betänkligheter, som fordra afstyrkande af Konungens Proposition, eller å den andra sådane olägenheter och hinder, som kräfva dess antagande förr än en hvilotid gifvit rådrum att bepröfva nyttan och nödvändigheten af en dylik anstalt.
Imedlertid ville Constitutions-Utskottet inskränka sig blott till det yttrande, att, med bibehållande af Stats-Rådets närvarande antal, Grundlagen ej hindrar någon fördelning dem imellan af Allmänna Ärendernes förvaltning, aldraminst att lemna allmänna inseendet öfver Krigs-Ärender åt en enda person, då Regerings-Formens föreskrift i 15 §, att Commando-mål må Konungen afgöra i närvaro af den Embetsman, åt hvilken Konungen allmän befattning dermed uppdragit, gifver så mycket mera grund för Utskottets framställning om Konungens rätt att genast vidtaga en sådan författning.
Herr Kammarherren Silverstolpe m. h. Ledamöter förmente, att Utskottet måste gifva ett bestämdt utlåtande af till- eller afstyrkande på remissen.
Friherre Adlerberg, Öfver-Intendenten Edélcrantz, Lagman Sandberg m. h. begärde proposition till bifall på hvad Konungen föreslagit, i anledning hvaraf om - Bilaga E till Mern.
523 röstning med slutna sedlar företogs öfver följande proposition :
Tillstyrker Utskottet den af Konungen föreslague redaction af 5 § Regerings-Formen?
Den, det vill, skrifver
Ja 5 den, det ej vill, skrifver Nej.
Nej, eller stadna Två Stånd emot Två, komma de af åtskillige Ledamöter föreslagna modificationer af denna inrättning under särskildt öfvervägande.
Efter sedlarnes öppnande befunnos rösterna således hafva utfallit:
Ridderskapet och Adeln: Ja 4 Nej 2.
Ja 1 Nej 5.
Ja 2 Nej 4.
Nej 6.
Sedan det således blifvit utrönt, att Utskottet ej oförändradt antager den föreslagna 5 §, men jag deremot tyckt mig finna enstämmighet angående nödvändigheten af en Krigs-Minister, torde jag få framställa dess antagande till Utskottets bifall.
Herr Kammarherren Silverstolpe erindrade, att man först borde bestämma begreppet af Ministrar, innan man beslöte om deras antagande.
Konungens Proposition innehölle den från Regerings-Formen betydligen skiljaktiga åsyftning att öfverflytta rösträttigheten och ansvaret från Stats-Secreteraren på Ministern.
Efter Kammarherrens tanka vore detta betänkligt, emedan ingen fullkomligare kunde känna ett mål än Föredraganden, af hvilkens utsago och framställning de öfriges omdöme alltid blefve 524 Riksdagen 1812. mer eller mindre beroende.
Det vore utom dess ledande till borttagande af nödig Controll, om någon finge föredraga på en annans ansvar.
Flere Ledamöter instämde i dessa tankar och önskade, att, utan tillökning i Stats-Rådets antal, en Minister för Krigs-Ärenderne måtte tillsättas med samma ansvarighet och förbindelser som en Stats-Secreterare; men att bestämmandet om förvaltningen af dylika Ärenden vidare öfverlemnades till Kongl. Maj:ts godtfinnande.
I anledning häraf gjorde Herr Grefven och Ordföranden följande framställning:
Bifaller Constitutions-Utskottet, att i stället för Stats-Secreteraren för Krigs-Ärender, hvilken kommer att försvinna, inrättas en föredragande Krigs-Minister med rösträttighet och ansvar, samt att Krigs-Departementets organisation för öfrigt må af Kongl. Maj:t efter Dess höga godtfinnande bestämmas?
Svarades allmänt Ja.
Då Herr Grefven och Ordföranden vidare frågade om Utskottets tankar angående antagandet af en SjöMinister, yttrade sig Herr Öfver-Intendenten Häder antz:
Sedan jag hört flera värda Ledamöter yttra sig, att de sakna tillräckelig kännedom af detta ämne, med hvilken bekännelse äfven jag för min del instämmer, då vi påminna oss, att Konungen, som framställt Propositionen, största delen af sin lifstid, under förvaltandet af Stor-Amirals-Embetet och under det Han med ära anfört Rikets Sjömagt emot Fäderneslandets fiender, förvärfvat
Sig erfarenhet i dessa Ärenden, hemställer jag till Höglofl.
Utskottet, om, då vi tillika förut hörts medgifva, att bestämmandet af inre administrationens former ej äro den allmänna Regerings-Formens föremål, det kan vara oss tillständigt att här ingå i pröfning, än mer att afstyrka tillsättandet af en Sjö-Minister.
Jag vågar således föreslå, att antingen detta Minister-Embete bifalles, eller Riksens Ständer må åt Konungen öfverlåta att derom förordna såsom Honom bäst synes.
Herr Biskop Tingstadius, Herr Friherre Adlerberg och Herr Lagman Sandberg förenade sig med Herr Öfver - Bilaga E till Mern.
N:o 14. 525 Intendenten Edelcrantz; men Utskottets pluralitet förklarade sig ej kunna tillstyrka några flera Ministrars tillsättande, utom den redan bifallne, hvarefter följande ordalydelse af § 5 i Regerings-Formen faststäldes: »Stats-Rådet skall bestå af Nio Ledamöter, hvilka äga rätt att alla der förekommande mål öfvervara, nemligen:
En Justitise-Stats-Minister, som tillika alltid skall vara Ledamot af Konungens Högsta Domstol;, En Stats-Minister för Utrikes Ärenderne; En för Krigs-Ärenderne; Fem Stats-Råd, hvaraf minst tre böra hafva tjent uti Civila beställningar, samt Hof-Canzleren.
Konungen äge rättighet att åt en eller flera Ledamöter af Stats-Rådet, i egenskap af Minister, uppdraga inseendet öfver den gren af Stats-Förvaltningen, som Konungen finner tjenligt honom anförtro.
Den en sådan befattning erhållit, äge samma ansvar och skyldigheter, som Stats-Secreterare.
Omsorgen för allmänna undervisningen och uppfostran, fattigvården och Ecclesiastique-Verket vare alltid en särskild Person uppdragen, med säte och stämma i Stats-Rådet för de mål, som till dess befattning höra.
Ej må fader och son eller två bröder på en gång vara ständige Ledamöter af Stats-Rådet.» Herr Lagman Sandberg åberopade sitt förut gifna yttrande, såväl emot innehållet af denna som följande 6 §, hvilken i sammanhang med den föregående blef sålunda redigerad: »Stats-Secreterare bibehållas för alla de förvaltningsgrenar, hvilka ingen särskild Minister fått sig uppdragne, och äge i sådant fall säte och stämma i StatsRådet för de mål, som till deras befattning höra.
Hvarje Stats-Minister eller Stats-Secreterare, då han af laga förfall hindras att målens föredragning inför Konungen öfvervara, företrädes af det Stats-Råd eller den Person, som Konungen dertill utser, hvilken enahanda ansvar åligge.»
Vid slutet af 7 S Regerings-Formen gjordes följande tillägg: »Till
Ärendernes föredragande förordne Konungen, efter de i föregående §§ lagde grunder, Chefer» etc. lika med Konungens förslag. 526 Riksdagen 1812.
Vid granskningen af 8 § yrkade Herr Doctor Wijkman och Commerce-Rådet Santesson, att tre Ledamöter af Stats-Rådet, utom Föredraganden, måtte, nu som förr och af samma skäl, tillstädes vara, då Konungen beslutar i de mål denna § omförmäler; hälst Stats-Rådets antal ej blifvit förminskadt.
Herr Kammarherren Silverstolpe föreslog till billig jemkning imellan den säkerhet, Riksens Ständer vilja förvara, och den verksamhet, Kongl. Maj:t åsyftar, att en medelväg i dessa ömsesidiga fordringar måtte tagas, så att de närvarandes antal bestämdes till 2, utom Föredraganden, som utgjorde den 3:dje och genom sin upplysning och kännedom af Arenderne bäst kunde meddela underrättelser, ledande till att bestämma eller förena de bägge andra rådgifvarnes möjligen motsatta åsigter.
Med bifall till denna mening, beslöt Utskottet följande ändring i förslaget till 8 §: »Ej må Konungen fatta något beslut i de mål, hvaröfver Stats-Rådet höras bör, Merest icke tvänne af Stats-Rådets Ledamöter jemte den Föredragande tillstädes äro.
Stats-Rådets samtelige Ledamöter» etc. lika.
Början af 9 § skulle på följande sätt redigeras: »Öfver alla mål, som hos Konungen eller Regeringen föredragas, skall Protocoll föras; blifvande de närvarande Ledamöter af Stats-Rådet och Föredraganden ovilkorligen förbundne att deras meningar» etc.
Det öfriga lika.
Ständers Constitutions- Utskott den 13 Augusti 1812.
Fortsattes granskningen af det förslag till ändringar i Grundlagen, hvilket Kongl. Majit hos Riksens Ständer proponerat, då början gjordes med Bilaga F till Mern.
N:o 14. 527 10 §.
Stadgandet i denna §, så dant det nu är, tyckes mig vara en öfverflödig citation, som derföre gerna kunde gå ut.
Men om Collegierna, såsom det synes, snart skola undergå en reform eller ock försvinna, och med detsamma ingen Allmänna Ärendernes Beredning vore att tillgå, så skulle Departementschefen både bereda och framställa målet, utan att andra kunnige män deröfver meddelat sina upplysningar.
Jag tror, att någon försäkrad vice för Collegial beredning då vore af nöden, och jag önskar, att 10 § i RegeringsFormen måtte oförändrad bibehållas, eller åtminstone en gifven Beredning stadgas af hälften Frälse och hälften Ofrälse Ledamöter.
Herr Commerce-Rådet Santesson och Borgmästaren Nensén instämde med Doctor Wijkman, då andra Ledamöter deremot yrkade bifall till Konungens Proposition.
Herr Kammarherren Silverstolpe yttrade, att han endast i det fall, att en förbättrad Collegial Styrelse vunnes, kunde anse Allmänna Beredningen umbärlig.
Men om Collegierna på samma gång borttoges, så funnes ej mera någon intermediaire eller upplysande Corps utom Stats-Rådet, hvars Ledamöter hädanefter kunna vara Chefer för särskilda Förvaltningens grenar, och derigenom redan förut hafva gifvit handläggning åt målet.
Om nu dessa personer efter menskliga naturens beskaffenhet äro böjda att förblifva vid den mening, de en gång fattat, så skulle saken i sin framställning möjligen sakna den utredning, som följer af heres olika sätt att se och bedomina.
Herr Kammarherren yrkade derföre, att en Allmänna Ärendernes Beredning, som förvarar medborgares rätt, utan hinder för Konungens afgörande, måtte bibehållas, med åliggande för dess Ledamöter att öfver alla der förekommande mål till Protocollet sina yttranden afgifva.
Herr Regerings-Rådet Hellenstjerna upplyste, att intet stadgande, utan blott Föredragandens godtfinnande, för det närvarande bestämmer, hvilka mål som till Beredningens åtgärd böra öfverlemnas.
Herr RegeringsRådet trodde för öfrigt, att man ej i Grundlagen behöfde förordna om skyldigheten att yttra sig till Proto - 528 Riksdagen 1812. colls, efter det låg i sakens natur, men deremot ansåg han tjenligt, att en eller flera Beredningar kunde tillsättas allt efter målens olikhet.
Herr Öfver-Intendenten Fdélcrantz önskade, att man framför allt måtte lägga vigt på upplysningars infordrande af vederbörande, hvaruppå enskildes rätt så mycket berodde.
Herr Grefven och Ordföranden framstälde följande ordalydelse af 10 § till Utskottets bifall: »Om Stats-Ministrarnes Embetsförvaltning och Ärendernes föredragning inför Konungen förordne Konungen, som Honom tjenligt synes. Hvarje Minister eller Föredragande vare ansvarig, derest han försummar nödige upplysningar inhämta och Konungen underställa.
I samma ändamål och till Ärendernes fullständigare utredande tillsätte Konungen en Beredning, bestående af hälften Frälse och hälften Ofrälse män, hvilka i alla förekommande mål, derest de sig icke särskildt yttrat, anses Pluralitetens mening hafva biträd t.» Herr Kammarherren Silverstolpe förklarade, att han ansåge den första meningen i förslaget både obestämd och onödig samt sådan, att den till och med kunde illa begagnas.
Hvad den sista angick, ville han, om så åstundades, afstå ifrån yrkandet af skyldigheten att yttra sig till Protocolls, emedan vanan att göra det vore i detta land redan så etablerad, att man ej borde befara att den skulle afläggas.
Biskop Faxe, Regerings-Rådet Hallenstjerna och Baron Adlerberg förklarade sig äfven emot den sista meningens införande i 10 §, hvilken dock blef oförändrad faststäld. 11 §•
Herr Grefven och Ordföranden frågade, om Utskottet biföll, att denne § ur Regerings-Formen uteslutes.
Svarades enstämmigt Ja. 12 §■ Herr Grefven och Ordföranden hemstälde, om man icke, utan att tillåta sig någon närmare bestämning af Ministeriella mål, kunde göra förbehåll, att, innan Handels-Tractater afslutas, som merendels äro skilda från Bilaga F till Mern.
529 andra afhandlingar med främmande Magter, statistiska upplysningar måtte inhämtas af de Stats-Råds-Ledamöter, som med Statshushållningen hafva befattning.