Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
För sin del finner också Utskottet lämpligast, att ordnandet af denna angelägenhet äfven hädanefter öfverlennäs åt Kongl. Majit, som utan tvifvel åt denna sak fortfarande skall egna Sin Nådiga uppmärksamhet och omsorg, helst Kongl. Majit bäst lärer vara i tillfälle att bedöma både i hvad mån dessa anstalter förtjena att utvidgas samt å hvilka ställen dylika räddnings-anstalter företrädesvis böra anläggas och vara att tillgå, likasom Utskottet, då ifrågavarande ärende synes ega mesta samband med de föremål, för hvilka Handels- och Sjöfarts-fonden är afsedd, anser nämnde fond fortfarande böra vidkännas de utgifter, som härför kunna ifrågakomma.
Men ehuru Utskottet således, af dessa skäl, hvarken kan understödja motionärens framställning i hvad densamma angår anvisandet af direkt statsanslag för lifräddningsredskaps anskaffning eller förslaget att Rikets
Ständer skola bestämma plats för möjligen blifvande räddnings-stationer, får Utskottet likväl, med afseende å den härstädes redan vunna erfarenheten om ändamålsenligheten och fördelarne af dylika inrättningar, och då det synes vara af vigt och af behofvet påkalladt att lifbergnings-anstalter, till beredande af hjelp och räddning åt sjöfarande, som å andra delar af Rikets kuster lida skeppsbrott och råka i nöd, äfven varda ordnade, tillstyrka, att, i anledning af förenämnde motion, Rikets Ständer ånyo må anmäla detta ärende hos Kongl. Majit, med underdånig hemställan det Kongl. Majit ytterligare täcktes låta anskaffa ändamålsenligt konstruerade lifbergningsbåtar jemte andra tillhörande lifräddnings-apparater å sådane ställen, der Kongl. Majit finnér dem vara mest af behofvet påkallade, samt att de utgifter, som härtill blifva erforderlige, må, derest tillgångarne sådant medgifva, af Handels- och Sjöfarts-fonden bestridas.
Stockholm den 2 Januari 1858. 4 Stats-Utskollets Utlåtande N:o 'Ho, M:o 310.
Ank. till Exp.-Utsk.-d. 5 Jan. 1858, kl. 11 f. m.
Utlåtande, i anledning af väckt fråga orri användande af medel från anslaget till fångars vård och underhåll för uppförande af en byggnad vid straffängelset i Landskrona. (U. A.) Enligt hvad Kongl.
Majit, uti en den 10 nästlidne November till Statsutskottet aflåten Nådig Skrifvelse (N:o 132), behagat meddela, hade Styrelsen öfver Fängelser och Arbets-Inrättningar i Riket under den 3 förutgångne Juli i underdånighet anmält, bland annat, att, sedan den vid fästningsfängelset i Landskrona Kongl.
Majit och Kronan tillhöriga så kallade Gula Kasernen, uti hvilken, jemte derinvid genom Styrelsens försorg verkställd tillbyggnad, Grefve Sten Lewenhaupt, jemlikt med honom afslutadt kontrakt, lemnat 200 lifstidsfångar daglig sysselsättning med fabriksarbete, den 19 Februari innevarande år nedbrunnit, Styrelsen, efter inledd underhandling om ett större antal fångars sysselsättning vid fängelset, med Grefve Lewenhaupt uppgjort förändradt kontrakt, dermed Styrelsen afsett ej allenast att fortfarande under en längre tid förskaffa fångvården en icke obetydlig inkomst genom användandet af fångarnes arbetskraft, utan äfven och hufvudsakligast att åt det stora antal lifstidsfångar, som vid fängelset förvaras, bereda nyttig sysselsättning, såsom säkraste medlet att bland dem upprätthålla ordning och efterlefnad af den för fängelset stadgade disciplin, i hvilket afseende Styrelsens omsorger för nämnde fängelse komme att i ökadt mått tagas i anspråk, då, efter fullbordandet af redan anbefalld tillbyggnad för fängelsets utvidgande, en betydlig tillökning i fång-antalet derstädes komme att ega rum. Slats-Utskottels Utlåtande N:o 210.
På sätt detta nya kontrakt utvisade, innefattade det hufvudsakligen, att en ny byggning i den nedbrunnas ställe skulle uppföras och qvarstående delen af så kallade tillbyggnaden påbyggas genom Fångvårds-Styrelsens försorg med en kostnad, hvilken, fördelad på 2:ne år, antagits komma att uppgå till högst 55,000 R:dr B:ko, deruti inberäknad kostnaderna för smärre byggnads-arbeten, som afsågo att bereda en direkt, emot rymnings-företag mera betryggande, förbindelse emellan fängelset och fabriken: att samma kostnad skulle af Grefve Lewenhaupt godtgöras på det sätt, att han, jemte den i det äldre kontraktet betingade ränta till 5 procent å deruti omförmälda tillbyggnadskosfnad, 8,000 R:dr B:ko, skulle, å kostnaden för den nu ifrågakomne fabriksbyggnaden, dock högst till belopp af 55,000 R:dr B:ko, erlägga ränta efter 6 procent årligen under den tid af 20 år, under hvilken kontraktet borde gälla, och att Grefve Lewenhaupt skulle, sedan 4 månader efter byggnadens emottagande förflutit, i dagsverkspenning erlägga 4 skillingar
Banko för hvardera af de arbetsfångar, som honom tillhandahållas, till högst ett antal af 300 dagligen; och hade, under förutsättning att det med Grefve Lewenhaupt sålunda vilkorligen uppgjorda kontrakt vunne Kongl. Maj:ts Nådiga bifall, Styrelsen i underdånighet begärt, att ifrågasatta byggnads-företag, för hvilket blifvit öfverlemnade af Öfver-Intendents-Embetet granskad ritning och kostnadsförslag, måtte få genom Styrelsens försorg verkställas, med användande, så vidt ske kunde, af fångarnes egen arbetskraft; äfvensom Fångvårds-Styrelsen, i afseende på de härtill nödiga medlen, hemställt, att de i mån af behof finge tagas af det årliga fångvårds-anslaget, mot det att de af Grefve Lewenhaupt utfästade årliga räntebetalningar i Styrelsens hufvudbok godtgjordes kontot för byggnader och reparationer å straff- och arbetsfängelserna, hvarigenom denna utgiftstitel komme att under kontraktstiden med motsvarande belopp minskas.
I anledning af berörda framställning och under åberopande af de i bilagdt Statsråds-protokoll närmare utvecklade skäl, har Kongl. Majit, som dels ansett det vara af väsentlig vigt, att vid straffängelset i Landskrona, hvilket är beräknadt att inrymma icke mindre än 500 fångar, utväg till sysselsättning för tångarne beredes, dels funnit detta ändamål lämpligen och utan särdeles tunga för Statsverket kunna ernås på det af Styrelsen för Fängelser och Arbets-inrättningar föreslagna sätt, uti högstberörde Nådiga Skrifvelse föreslagit, att, för utförande vid Landskrona fästnings-fängelse af det byggnadsföretag, som i Fångvårds-Styrelsens ofvanberörda underdånige skrifvelse finnes omförmäldt, ett belopp af högst 55,000 R:dr B:ko må få användas utaf anslaget till fångars vård och underhåll, samt utgå i mån af behof och med de vilkor för medlens återbetalning , hvarom Fångvårds-Styrelsen hemställt.
Af det den Nådiga Skrifvelsen vidfogade, af Kongl. Majit åberopade, Statsråds-protokoll samt öfrige denna fråga tillhörande, Utekottet delgifne, handlingar inhämtas vidare, att Kongl. Krigs-kollegium, hvars yttrande häröfver infordrats, 6 Stats-TJlskollcls Utlåtande N:0 210.
• uti afgifvet utlåtande förmält, det hinder icke möter för den till Landskrona fästningsområde hörande platsens användande tillsvidare på det af Fångvårds-Styrelsen nu föreslagna sätt, äfvensom att, vid ärendets föredragning inför Kongl. Maj:t den 3 nästlidne Juli, Hans Excellens Herr Justitie Stats-Ministern, jemte det han fästat uppmärksamheten å det ytterst maktpåliggande deri, att för ofvannämnda straffängelse, numera beräknadt att inrymma ett stort antal lifstidsfångar, utväg bereddes till deras sysselsättande, i saknad hvaraf ändamålet med denna straff-anstalt väsentligen skulle förfelas, tillika upplyst, dels att den fabriksarbetsverksamhet, deråt tångarne, i följd af förra öfverenskommelsen med Grefve Lewenhaupt, fått egna sig, befunnits vara särdeles gagnelig, dels ock att arbete för fångar på enskild mans förlag i allmänhet vore att föredraga den, med betydligare kostnad förknippade och vid Landskrona-fängelset, af bristande utrymme, i allt fall icke utförbara sysselsättning för fångvårdens egen räkning, som för fångpersonalen vid åtskilliga andra fängelser i Riket måst tillvägabringas, hvarföre Herr Justitie Stats-Ministern, då tillfälle nu erbjöds att, med en jemförelsevis icke obetydlig inkomst för Fångvårds-Styrelsen, kunna hålla ej mindre än 300 lifstidsfångar i daglig verksamhet, förmält sig desto hellre biträda det väckta förslaget att med fångvårdens medel bekosta uppförandet af ifrågaställa byggnad, som utgifterna härför, enligt bestämmelserna i det föreslagna kontraktet, komma att fångvården successivt återgäldas.
Jemte anmälan om hvad sålunda förekommit och delande den sålunda uttalade åsigt om angelägenheten deraf att åtgärder vidtagas hvarigenom det må blifva möjligt att bereda lämplig sysselsättning åt de många å Landskrona fästning förvarade fångar, får Utskottet, med afseende jemväl å öfrige till stöd för den nu gjorda framställningen anförda skäl, tillstyrka, att Rikets Ständer må bifalla hvad Kongl. Majit uti ofvaoberörda Nådiga Skrifvelse behagat äska och föreslå.
Stockholm den 2 Januari 1858. Stals-Utskottels Utlåtande N:o 211. 1 Hf:o 211.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 5 Jan. 1858, kl. 11 f. m.
Utlåtande, i anledning af väckt motion om upphörande af en från Nya Elementar-Skolan i Stockholm till Landtb raks-Akademién årligen utgående hyres-ersättning. (U. A.) Jemte förmälan, hurusom Direktionen vid Nya Elementar-Skolan i Stockholm, för att kunna bereda Ijenlig plats åt den nya skolhus-byggnad, hvartill Rikets sednast församlade Ständer anvisat medel, nödgats i årlig hyres-ersättning för det å den för byggnaden afsedda tomt belägna s. k.
Pistolssmeds-bostället utbetala dels till Landtbruks-Akademien 333 R:dr 16 sk. och dels till Kongl. Musei kamererare 450 R:dr
B:ko för de åt honom i nämnde hus upplåtne lägenheter, har, uti en inom Borgare-ståndet väckt, till Stats-Utskottet remitterad, motion, Herr A. F. Rinman, enär för bestridande af dessa utgifter annan tillgång ej kunnat beredas än genom en med 10 R:dr B:ko årligen förhöjd afgift för hvarje betalande lärjunge, men det syntes obilligt att kostnaden för uppförande af nödig skolbyggnad för en läro-anstalt, stiftad af Rikets Ständer och af erkändt gagn för hela Riket, skulle till en del drabba skolans lärjungar, hemställt, att då Kongl. Maj:t uti Dess Nådiga Proposition om
Statsverkets tillstånd och behof föreslagit att årliga hyres-ersättningen till Musei kamererare skulle upphöra, Rikets Ständer jemväl måtte anvisa det belopp af 333 R:dr 16 sk.
B:ko, eller 500 R:dr Riksmynt, som nu från Nya Elementar-Skolan till Landtbruks-Akademien för enahanda ändamål utbetaltes, och att denna summa måtte å Akademiens stat uppföras. 8 Stats-Ulskotlels Utlåtande N:o 212.
Denna fråga har Utskottet tagit i öfvervägande; men då Rikets Ständer redan visat sin frikostighet mot nya Elementar-Skolan genom beviljande af det vid sistlidne Riksdag för ifrågavarande nya läroverks-byggnad äskade, icke obetydliga, statsanslag, samt derjemte, med bifall till Kongl. Maj:ts derom vid innevarande Riksdag gjorda Nådiga framställning, beviljat Musei kamererare löneförhöjning, i följd hvaraf Skolans
Direktion befriats från vidare utbetalning af den bemälde tjensteman, jemlikt Kongl.
Brefvet den 3 Oktober 1855, tilldelade, här ofvan omförmälda, hyres-ersättning å 450 R:dr B:ko, anser Utskottet vidare understöd från Statens sida i och för ifrågavarande skolhusbyggnad icke skäligen böra ifrågakomma, utan hemställer, att ofvanberörda, af enskild motionär framställda, förslag, må lemnäs utan afseende.
Stockholm den 2 Januari 1858. mo 212.
Ank. till Exp.-Utsk. dea 5 Jan. 1858, kl. lif.
Maj:ts Nådiga Proposition, angående användandet af de å Statsanslaget för Båtsmansbeklädnaden åren 't 84 0—i 85 i uppkomna behållningar. (U. A.) Samtlige Riks-stånden hafva till Stats-Utskottets handläggning öfverleinnat Högstberörde, i 1 Sami. 1 Afd. af Bihanget till Riks-ståndens Protokoll under N:o 47 intagna Nådiga Proposition, deruti förmäles, hurusom, sedan vid 1847 och 1848 årens Riksdag Kongl. Maj:t för Rikets då församlade Ständer framlagt ett, i öfverensstämmelse med dertill af särskilde Kommitterade uppgjorda grunder, Stals-Utskoltets Vllåande
N-o 2/2. 9 grunder, utarbetadt förslag för tillvägabringandc af sådan förändring i sättet för Båtsmans-beklädnadens anskaffande, att bestyret dermed af Staten öfvertoges emot viss kontant ersättning af vederbörande Rust- och Rotehållare, samt ett på Stat, uppfördt förslags-anslag af 28,000 R:dr B:ko årligen, Rikets Ständer hufvudsakligen biföllo denna framställning, dock med det, i afseende på det äskade förslagsanslaget, stadgade förbehåll, att detsamma finge utgå till högst nämnda belopp och i mån af behof användas, allt efter som Rust- och Rotehållarne på det förändrade beklädnadssättet ingingo.
Efter det Kongl. Majit sedermera, genom Nådig Förordning af den 22 December 1848, meddelat de till förändringens genomförande nödiga föreskrifter, samt tillika anbefallt Förvaltningen af Sjö-ärendena att gå i författning om anskaffande af jemväl bestämdt antal nya Båtsmans-beklädnader, och att af under händer egande medel förskjuta dertill erforderliga kostnader, visade det sig emellertid, att förbemälde
Kommitterades kostnadsberäkningar betydligt understego utgifterna för ifrågavarande beklädnads anskaffning och underhåll, hvarföre Kongl. Majit, sedan Förvaltningen härom lemnat utredning, vid 1850—1851 års
Riksdag framställde nödvändigheten af förberörde beklädnads-anslags ökande med 14,000 Ridr Biko årligen, hvilken tillökning Rikets Ständer äfven, under förut stadgade vilkor, beviljade och hvarigenom anslaget förhöjdes till det belopp af 42,000 Ridr samma mynt, som derefter varit på Riks-statens 5:te Hufvud-Titel för ändamålet uppfördt och, i förhållande till den från början för årlig uppfordring afsedda Båtsmansstyrka jemväl befunnits tillräcklig.
Deremot hade hittills förblifvit oersatt en del af de förskott, som Förvaltningen af Sjö-ärendena åren 1849 —1851 måst i och för Båtsmans-beklädnadens första uppsättning af under händer varande andra medel utgifva, men hvilka icke kunnat af tillgångarne för beklädnads-anskaffningen betäckas, i anseende till dels det dåvarande anslagets äfven af Rikets Ständer erkända otillräcklighet och dels den omständigheten att under de nämnde 3:ne åren ett stort antal Rust- och Rotehållare icke på det nya beklädnadssättet ingingo och således anslaget, i följd af det vid dess begagnande fästade förbehåll, endast i ringa mån fick till beklädnads-anskaffning användas.
Enligt hvad af den Nådiga Propositionen vidare inhemtas, hade Förvaltningen af Sjö-ärendena år 1853 hos Kongl. Majit uppgifvit beloppet af berörda förskott till 119,139 Ridr 21 sk. 7 rist Banko, men sedan, i anledning häraf,, Kongl. Majit, under den 11 Juli 1854, i Nåder anbefallt Förvaltningen att. efter det under de kommande åren sig visat, huruvida de till kostnaderna för Båtsmans-beklädnadens bestridande afsedda medel lemnade tillgång till betäckande af omförmälda förskott, till Kongl. Majit ytterligare inkomma med den underdåniga framställning i ämnet, hvartill omständigheterna kunde föranleda, hade bemälde embetsverk, uti underdånig skrifvelse den 16
Maj förlidet år, tillkännagifvit, att Bih. till R.
4 Sami. 1 Afd, 4 Band. 2 Haft. 2 10 Slals-Utslcoltets Utlåtande N:o 2/2. genom under sednare åren på beklädnads-tillgångarne uppkomna öfverskott, ifrågavarande förskott, efter afdrag af kostnaden för de till Båtsmans-beklädnaden hörande ylleskjortors första anskaffning, hvilken kostnad i Nåder förklarats skola på annat sätt godtgöras, nedgått till 39,078 R:dr 2 sk. 2 rst. banko, till ersättande hvaraf annan tillgång icke kunde uppgifvas, än de, till följd af merberörde vilkor för beklädnads-anslagets begagnande, derå under de 3:ne åren 1849 —1851 uppkomna behållningar, hvilka uppgingo till ett sammanräknadt belopp af 40,160 R:dr 41 sk. 9 rst. och, enär anslaget för samma år till hela beloppet uttagits, funnes hos Förvaltningen innestående, men icke utan särskildt tillstånd kunde disponeras.
Majit, som funnit ifrågavarande oguldna förskott böra på ett eller annat sätt godtgöras och jemväl för
Sin del ansett lämpligt att dertill användes den i sådant afseende af Förvaltningen af Sjö-ärendena uppgifna tillgång å 40,160 Ridr 41 sk. 9 rst, har emellertid, enär dessa medel, hvilka, enligt ofvanberörda vid beklädnads-anslagets beviljande fästade vilkor, rätteligen bordt till Riksgäldskontoret återlefvereras, icke utan Rikets Ständers medgifvande kunna disponeras, uti högstberörde Nådiga Proposition föreslagit, det Rikets Ständer måtte tillåta, att den här ofvan uppgifna bristen för Båtsmans-beklädnadens upphandling, 39,078 R:dr 2 sk. 2 rst. banko, må få betäckas af ifrågavarande å beklädnads-anslaget för åren 1849 —1851 befintliga odisponerade behållningar.
Utskottet, som tillika fått del af de ärendet tillhörande handlingar, har tagit denna fråga i öfvervägande; och alldenstund Rikets år 1850—1851 församlade Ständer, genom beviljande af årlig tillökning i det vid föregående Riksdag å stat uppförda anslag för Båtsmans-beklädnadens anskaffning och underhåll, erkändt nämnda anslag vara för dermed afsedda ändamål otillräckligt, finner också Utskottet det vara billigt, att den för åren 1849 —1851 å berörde anslag uppkomna brist, utgörande, enligt hvad vederbörande vitsordat, 39,078 R:dr 2 sk. 2 rst. banko, eller 58,617 R:dr 7 öre Riksmynt, jemväl varder ersatt, hvadan Utskottet, som äfven för sin del finnér lämpligt, att ersättningen bestrides af den utaf Kongl. Majit i sådant afseende uppgifna tillgång, tillstyrker, att Rikets Ständer må bifalla hvad Kongl. Majit uti högstberörda Nådiga Proposition behagat äska och föreslå; kommande återstoden af behållningen, utgörande 1,082 Ridr 39 sk. 7 rst. banko, eller 1,624 Ridr 23 öre Riksmynt, att till Riksgälds-kontoret öfverlemnas.
Stockholm den 2 Januari 1858. Ståts-Utskottets Utlåtande N:o il 3. 11 l¥:o 2fl3.
Ank. till Exped.-Utsk. d. 5 Jan. 1858, kl. 11 f. m.
VHatande, i anledning af väckt motion, att de vid innevarande
Riksdag beviljade löne-tillökningar måtte i blifvande aflönings-stater upptagas i särskild kolumn. (U. A.) Från Ridderskapet och Adeln har Stats-Utskottet erhållit remiss å en inom bemälda Riks-Stånd af Friherre Adam Christian Raab väckt, så lydande motion: ”att Rikets Ständer i underdånighet hos Kongl. Maj:t anhålla det Stats-kontoret måtte anbefallas att, vid uppgörande af de särskilda Embetsverkens Aflöningsstater, uppföra de gamla lönerna och de vid denna Riksdag beviljade provisoriska löne-tillökningarne i särskilda kolumner.»
I anledning häraf får Utskottet anföra, att, då i de hos Kongl.
Stats-kontoret hittills upprättade ailönings-stater alltid iakttagits, att den Statens Embetsoch Tjenstemän tillkommande aflöning, vare sig att denna bestått af lön, taffelpenningar, arfvode eller tjenstgörings-penningar m. m. upptagits under särskilda rubriker och sådant, elter hvad Utskottet inhemtat, äfven för framtiden kommer att ega rum, Utskottet, vid sådant förhållande, finnér någon särskild föreskrift i det af motionären omförmälda hänseende desto mindre af behofvet påkallad, som den af Rikets Ständer nu beslutade lönetillökning, med undantag endast i afseende å lönerna för lärare vid Elementar-Läroverken, blifvit provisorisk och blott för 3 år gällande, hvadan Utskottet hemställer, att Friherre Raabs motion ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
STOCKHOLM, typografiska föreningens boktryckeri, 1858. Stats-Utskottets Utlåtande M 214. 1 N:o 214.
Aak. till Exp.-Utsk. d. 7 Jan. 1858, kl. 10 f. m.
Utlåtande, i anledning af väckt fråga om för ändring i de angående begrafning shfelps utbetalning till embets- och tjenstemän gällande stadqanden. (I. A.) Borgare-ståndet har till Stats-Utskottets handläggning öfverlemnat en af Herr L. R.
Kistner väckt motion, deruti erinras, hurusom, sedan Kongl Majit, uppå Rikets Ständers underdåniga hemställan, genom Kongl. Kungörelsen den 17 September 1851. förordnat att all begrafningshjelp derefter skulle upphöra, Stats-verket likväl fortfarande hade förbindelse, att för de embets- och tjenstemän, hvilka aftjenat begrafningshjelp och aflida under det de innehafva allmän tjenst, utbetala begrafningshjelps-besparmgar till deras sterbhus.
Då, genom denna kungörelse, åt de tjenstemän, som tillkommit efter år 1851 blifvit beredd en förmån, hvaraf de, hvilka före samma år ingått i Statens tjenst, äro i saknad, har motionären ansett billigheten fordra att nuvarande tjenstemän, som aftjenat begrafningshjelp, måtte förklaras berättigade att genast återfå de belopp, som de hafva att fordra hos Stats-verket.
Sådant skulle äfven för Stats-verket medföra en fördel, ty i en aflägsen framtid, då förhållandet med begrafningshjelpen för hvarje särskild tjensteman måhända fallit ur minnet, kunde många svårigheter och misstag vid reqvisition och utdelning deraf uppstå, såväl i afseende å de personer, hvilkas sterbhus vore berättigade att erhålla begrafningshjelp, som ock i afseende å densammas belopp, hvilket, enär grunderna för dess uträkning kunde på flere sätt undergå förändring, skulle föranleda stort bryderi och ovisshet för vederbörande redogörare.
Härvid borde nemligen iakttagas att de äldre tjenstemännens löner icke voro bestämde till visst belopp, utan utgått Bih. till R.
4 Sami. 1 Afd. 4 Band. 3 Haft. 2 Stats-XJtskottets Utlåtande JYi 214. under flere olika titlar, å hvilka till. en del, men icke helt och hållet begrafningshjelp aftjenats, hvadan också redan inträffat, att vederbörande, i okunnighet derom, att endast vissa delar af lönen med begrafningshjelp aftjenats, till aflidne tjenstemäns sterbhus utbetalt begrafningshjelp, beräknad för hela lönen och således tillskyndat Stats-verket en förlust.
I betraktande häraf har motionären alternativt föreslagit, antingen det Rikets Ständer ville besluta, att Stats-verket nu på en gång skall återbetala till alla tjenstemän, hvilka äro i tjenst, den begrafningshjelp de aftjenat, med förbindelse likväl för hvar och en tjensteman att, i händelse han tager afsked med rätt till pension ur någon pensions-anstalt, derifrån begrafningshjelp erhålles, afstå ifrån sistnämnda rättighet, eller, om detta förslag ej skulle vinna bifall, att vederbörande embets-myndigheter måtte åläggas att, så fort ske kunde, uppgöra förteckningar dels på de tjenstemän, hvilkas sterbhus, vid deras död i tjensten, äro berättigade att utbekomma begrafningshjelp och dels på densammas belopp, samt att, sedan dessa förteckningar blifvit af vederbörande granskade, hvarje tjensteman, som begrafningshjelp aftjenat, skulle erhålla en resolution, som bestämde det belopp, hans sterbhus i sådant afseende egde att af Stats-verket utbekomma.
Ehuruväl Stats-Utskottet icke kan bestrida att, på sätt motionären anfört, de embets- och tjenstemän, hvilka lillträdt sina befattningar efter den 17 September 1851, då Kongl. Majits nådiga kungörelse om upphörande af löne-innehållningar till begrafmngshjelps och nådårs-besparingar utfärdades, derigenom kommit i en förmånligare ställning än de som före nämnde tid blifvit anställde, synes likväl denna omständighet ej utgöra tillräckligt skäl att nu tillerkänna de sednare rättighet att genast utbekomma den begrafningshjelp, som är deras sterbhus tillförsäkrad i den händelse att de aflida under utöfnirigen af statens tjenst eller med pension å allmänna indragnings-staten.
Då nemligen ifrågavarande embets- och tjenstemän emottagit sina befattningar under vilkor att iakttaga då gällande bestämmelser i afseende å berörde löne-innehållningar, kan Staten icke hafva någon förbindelse att medgifva dem ersättning för samma löne-innehållningar på annat sätt eller i annan ordning än författningarne stadga; — och utbetalningen på en gång af alia dessa ersätfnings-belopp skulle dessutom för Stats-verket medföra en högst betydlig och under närvarande förhållanden betungande utgift, hvilken deremot bhfver mindre kännbar, då den småningom under loppet af många år verkställes.
Utskottet kan, för sin del, icke heller inse angelägenheten deraf att, på sätt motionären alternativt hemställt, uträkningar öfver begrafningshjelpens belopp för alla i tjenst varande embets- och tjenstemän nu skulle på en gång verkställas, helst sådant skulle föranleda en betydlig tillökning i göromål för vederbörande redogörare och sannolikt äfven anspråk å deras sida på ersättning härför af Stats-verket; hvartill ock kommer, att den föreslagna förändringen, som åsyftar att begrafningshjel pen skulle uträknas enligt nu befintliga förhållanden, helt och hållet står i strid med Stats-Uiskottets Utlåtande M 214. 3 hvad författningarne härom stadga, nemligen att begrafnings-hjelpen för indelta löner skall utgå efter det års markegång, hvarunder löntagaren aflidit.