Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Mits Bef;h:de upplysta förhållande, om svårigheten att verkställa den mycket kostsam ansedde reparationen ä den så kallade Djuptinan, hvars afkastning skall utgjort åtminstone hälften af hela Laxfångsten, får tillstyrka B, St:r det till K. JVI:t i underd, öfverlemnas: att, efter eget ompröfvande, i Nåder bestämma, till hvad belopp den sökta nedsättningen uti nu gällande Arrende-afgift eller Taxa, för återstående trenne arrendeår må äga rum, äfvensom på K. Mits Nådiga godtfinnande må bero, huruvida Sökanderne, i händelse de, genom inträffande svaga vintrar, vid arrendetidens slut, ej ännu blifvit satte i tillfälle verkställa den å Djuptinan nödige reparation, och ej sjelfve för arrendet åter stadna, måge, för Djuptinan, till någon mindre del njuta eftergift uti den, enligt Contract, dem åliggande skyldigheten, att vid afträdandet aflemna Fiskebyggnaderne fullkomligen åter iståndsatte, och denna skyldighet, i hvad sorn derutöfver kan erfordras, å de blifvande jArrendatorerne öfverflytta.
Den 16 Januarii 182g. 84 Stats-Utskottets N:o 55.
Utlåtande, i anledning af K. M:ts Nådiga Remiss uppå Mjölnaren Eric (Vtiss eils underd.
Ansökning om nedsättning i arrendet för Carl Gustaf Stads KronoTullqvarn.
(J.-A.) Genom Contract, utfardadt af K.
KammarCollegium d. i October 1823, är arrendet af Carl Gustafs Stads Tullqvarn i Forss Socken, VesterRekarne Härad, med 3 par stenar oell fullt gångande veik, på 10 års tid, räknade fran förstnämnde dag, upplåten till Mjölnaren Eric Wassell, att sig till gagn och nytta disponera, medelst dittills vanlig Tullmalningsrätt, emot vilkor, bland annat, uti Contractets i:sta punct, att icke Arrendatorn utan FactorieFöreständaren skulle äga disponera vattenlwjden i Bruksdammen, och uti 3:dje puncten, att Arrendatorn för berörde qvarnlägenhet, med åtföljande förmåner, skulle årligen utgöra 100 T.r spannmål, hälften Råg och hälften Korn, samt uti penningar 462 R:dr B:co.
Då sedermera, i October månad år 1826, vattenhöjden uti nämnde Bruksdam, från hvilken Qvarnen undfår drifvatten , betydeligen förminskats, i anseende till inträffad svår och långvarig torka, blef Wassell af GevärsFactoriets Styresman, Öfverste Bökman tillsagd, att, tills vidare, icke allenast hafva hela Qvarnverket tillslutet från kl. 8 om aftnarne till 5 f. m., utan ock, under öfriga delen af dygnet endast begagna a;ne par stenar, hvilken inställelse, enligt af Kro - Betänkande n. 8?
noBetjeningen i orten meddelad upplysning skall Fortfarit i fulla 6 månader.
Vid sådant föaliåltande har Wassell är 1827 till K.
M:t inkommit med underd. ansökning, deruti han, under förmenande, att omförmäldte inställelse-åtgärd varit stridande emot rätta tydningen af ContracteU ofvanupptagne 1 :sta punkt, uppgifver det han, genom samma åtgärd, tillskyndats en förlust af omkring 100 T:r säd i Qvarntull och blifvit försatt i den belägenhet, att han icke då för närvarande kunde till alla delar fullgöra de å hans sida åtagne Contracstförbindelser, i anseende hvartill Wassell i underd. anhållit, att någon eftergift i det bestämda arrendebeloppet för år 1826 i Nåder måtte honom förunnas.
Häröfver infordrades underd. yttranden från K. Kam.Collegium, K. M:ts Bef:h:de i Länet och GevärsFactoriets Styresman, dervid den sistnämnde utvecklade nödvändigheten af den vidtagne åtgärden, till föV rekommande af den större olägenhet, att Factoriet, tillika med Fristadens 180 Verkstäder , skulle, af brist på vatten, alldeles afstadna, samt Kam.Collegium, i likhet med K.
M:ts bemälte Bef:h:de an drog, att Wässell ostridigt, genom det uppgifne förhållandet, fått vidkännas en betydlig förlust i Tullinkomsten och derföre syntes berättigad till någon nedsättning i 1826 års arrende, hvilken nedsättning Coliegium, då förlusten ej blifvit till beloppet behörigen utredd och svårligen numera kunde med säkerhet utrönas, ansett sig böra föreslå till 5o T:r, hälften Råg och hälften Korn, 86 Stats-Utskottets utgörande halfva för Qvarnen bestämda spannmålsarrendet.
Och har Directionen Öfver Carl Gustaf Stads GevärsFactori, uti infordradt underd. utlåtande, hufvudsakligen andragit, att, med afseende å obestämdheten i nu gällande Contracts i.-sta punct, rörande FactoriStyresmannens rätt att reglera vattenhöjden i dammen, billigheten tycktes fordra att Arrendatorn för den lidna förlusten erhöll någon godtgörelse; att bestämmandet åter för framtiden af en viss vattenhöjd i dammen, vid hvars understigande FactoriStyresmannens rättighet att reglera om Qvarnverkets stängande på längre eller kortare tid borde vidtaga, skulle å ömse sidor medföra stora svårigheter; men att, enligt Directionens tanke, lämpligast vore, att vid Upprättande af det nya Contract, som, efter nuvarande arrendets slut, kunde komma i fråga hela Qvarnverkets årliga tullinkomst, fördelad på tvenne termin ner, den ena innefattande de 8 första och den andra de 4 sednare månaderne af året toges i noggrann beräkning, och sedermera i Contractet stadgades, att Arrendatorn, då han med bevis stvrkte, att Factori 7 J '
Styresmannen förordnat om Qvarnens stängning till större eller mindre del, finge, vid arrendets erläggande, tillgodonjuta afdrag tor Markegångsvärdet af så stor qvantitet spannmål, utaf de i ArrerideContractet bestämde sädesslag, som deri stängda delen af Qvarnen, efter sådan beräkning, bordt inbringa under dea tid stängningen fortfarit; och ville
Directionen, om den, vid tillfället af ett nytt arrendes afslutande, blef - Betänkande n. 87
Ve hord, sig yttra angående de föreskrifter , i afseende å FactoriStyresmannens rättighet att disponera om vattenhöjden sorn kunde finnas lämpelige och behöflige.
Efter inhämtande af hvilka samteliga utlåtanden, K.
M:t genom Nådig Remiss d. i3 sisth Nov. till Utskottet öfverlemnat detta mål.
Utskottet har detta ämne behörigen öfvervägat; och ehuru det uti ArrendeContractets irsta punct gjorde förbehåll, alt icke Arrendatorn, utan FacloriFöreständarenj skulle äga disponera vattenhöjden i Bruksdammentolkadt i dess hela vidsträckthet må anses hafva berättigat FactoriStyresmannen till den af honom i anseende å Qvarnens gång vidtagne öfverklagade åtgärd; likväl och som berörde stadgande icke med den bestämdhet synes utmärka Arrendatorns ovilkorliga beroende af FactoriFöreståndarens föreskrifter, att
Sökanden af samma förbehåll kunnat hafva skälig anledning befara en så väsendtlig inskränkning uti dess dispositionsrätt öfver Qvarnverket, som nu, jemväl endast till följd af en utomordentlig svår och långvarig torka, inträffat, samt upplyst och vitsordadt är, att Sökanden härigenom måst vidkännas en betydlig minskning uti den af Qvarnen påräknade årliga Tullinkomsten; synes billigheten tala emot ett ovilkorlig! afslag å Sökandens underd. ansökning; hvarföre ock Utskottet, utan att längre sträcka den omedelbara pröfningen, får tillstyrka R.
St:r: att till K. M:ts Egen Nådiga pröfning i underd. öfverlemna att bestämma i hvad mohn eftergift i arrendet må kunna Sökanden beviljas för den förlust han 83 Stats-Utskottets sålunda måst vidkännas, hvarjemte K.
M:ts Nåd. uppmärksamhet torde i underd. böra fästas på angelägenheten af ett vid upprättandet af nytt ArrendeContract om ifrågavarande
Qvarnlägenhet vid slutet af nu gällande arrendetid, gränsen för FactoriStyrestnannens rättighet till disponerande af Qvarnen? drif— vatten måtte närmare bestämmas, eller ock på sätt GevärsFactoriDirectionen anmärkt, en säker grund uppgöras, efter hvilken det för framtiden må blifva Arrendatorn förbehållet, att njuta ersättning för de förluster honom kunna tillskyndas genom sådane FaetoriStyresmannens åtgärder, som de nu öfverkbgade.
Den 16 Januarii 182g.
N:o 36, Utlåtande, i anledning af Herr Pehr Löfvenii från Vällofl.
BorgareStåndet remitterade Memorial, angående Utskylder till Staden Nyköping af Landshöfdinge-Residence-Huset derstädes, äfvensom Afgifter till Städerne i allmänhet för Kronans deri varande Egendomar. (U. A.)
M otionären andrager, att Nyköpings
Stad alltsedan år 1815, då Landshöfdinge-Residence-Huset derstädes inköptes utål K. M:t och Kronan, varit i saknad af de utskylder lill StadsCassan, som af denna Egendom, i likhet med hvarje annan, belägen inom Staden eller Betänkande n. 89 på dess område, bordt gäldas; att ehuru K. M:t, medelst Skrifvelser till Landshöfdingen i Länet af den 26 Maji 1818 och 12 September 1822, i nåder funnit, att ifrågavarande Egendom skall deltaga uti afgifter till Staden samt tillika stadfästat hvilka desse afgifter äro och huru desamma skola emellan Kronan och Boställsinnehafvaren fördelas och utgå, äfvensom ock då inga Medel till dylika afgifter funnos i Stat anslagne, derom vid sista Riksdag gjort framställning, Rikets då församlade
Ständer likväl icke ansett skäl alt något Anslag å Stat till StadsAfgifter för inköpte ResidenceHus bevilja, samt såmedelst efter Herr Löfvenii förmenande, med omkullkastande af hvad K.
M:t om afgifterne utaf Residence-Huset i Nyköping i Nåder förordnat, betagit Staden möjligheten att allt hitintills utfå dess ägande af K. M:t gillade fordran.
Vidare anförer Herr Löfvenius, att om R.
St:r ofta haft skäl att bevilja Städerne i Riket förmåner genom StatsAnslag, till mildring i dem öfvergångne olyckor, hjelp uti tryckande bördor, eller till utförande af gagneliga företag, han ock skulle tro en Stads anhållan om utbekommande af dess rättmätiga fordran af Staten, förtjena än större uppmärksamhet, och utom hvilket skäl för bifall till utfående af de Nyköpings Stad tillkommande StadsUtsky ider för LandshöfdingeResidence-Huset derstädes, äfven tillkomme, att Nyköping vore ibland de Städer, som i likhet med många andre bordt erhålla bidrag af allmänna Medel; att Staden medelst ombyggnad och nybyggnad af Broar, betydliga Hamnbyggnader, uppförande af Spruthus och go Stats-Utskottets inköp af dyrbara Brandredskap måst vidkännas ganska betungande kostnader, utan att derför, oagtadt den år 1-325 timade eldsvåda, söka hjelp af Staten; hvadan och då Staden ej mägtade göra uppoffring åt
Staten och hvilken skulle blifva allt för stor, om än flere Egendomar inköptes af K.
M.t och Kronan och desse, likasom nu ifrågavarande Residence-Hus, skulle frikännas från StadsUtsky Ider, derigenom ock Staden skulle mista en ansenlig del af dess intrader hvarförutan den icke eller kunde existera, Herr Löfvenius, öfvertygad att Nyköping icke vore den enda, som genom dylikt Fastighetsköp, blifvit i saknad af en sådan rättmätigt påräknad och lagligen bestämd afgift, hemställt, att hvad han till förmån för nämnde Stad anfört, måtte gälla såsom skäl för andre Släder, att af allmänna Medel erhålla de af Fastigheter i Städernc utgående afgifter för de Egendomar, som för Kronans räkning redan blifvit inköpte eller hädanefter komma att inköpas.
Vid öfvervägande af livad sålunda anmäldt blifvit har hos StatsUtskottet tillika förekommit, huruledes, uppå K.
M:ts nådiga framställning vid sednasle Riksdag, att då för de i sednare tider, i följd af R.
Stms beslut, till Residence-Hus i åtskilige
Län inköpte enskilda Egendomar, fastställde SladsAfgifter borde af Kronan utgöras, för så stor del af samma Egendomar, sorn icke af Boställs-Innehalvarne för deras enskilda räkning begagnas och alltså nödigt vore, att Medel härtill blefvo å RiksStatens Åttonde HufvudTitel uppförde, R.
St:r uti deras underd.
Skrifvelse, angående Betänkan den. 91 regleringen af nämnde Titel förklarat, att som någre sådane Afgifter för de Slott och Residence-Hus, sorn af ålder tillhört Staten, icke erläggas samt icke eller skäligen kunna äga ruin för de i senare åren, till Residence-Hus i någre
Län inköpte Egendomar, enär desamma genom detta inköp förvandlats till Publika Hus, för hvilka alltså böra åtnjutas de friheter och förmåner, sådane i allmänhet åtfölja, R.
Sl:r ej eller funno något Anslag å Stat för så beskaffade afgifter kunde beviljas; I anledning hvaraf K.
M:t icke allenast uti nådig Skrifvelse till KammarCollegium och StatsContoiret af den 29 Januarii 1824 förordnat, att fordrade Afgifter till Stad för de inköpte Residence-Husen i Carlstad, Carlskrona och Nyköping icke böra hvarken för Kronan eller Boställshafvaren äga rum, annorlunda, än för Landshöfdinge-Residence-Husen i allmänhet blifvit utgjordt, utan äfven med tillämpning af samma stadganden, under den i3 Dec. 1826 afslagit Förvaltningens af SjöÄrenderne gjorde underd. hemställan örn erläggande af Brandvakts-afgift till Carlskrona Stad för Kronans dervarande
Och kan, emot hvad sålunda stadgadt blifvit, StatsUtskottet icke tillstyrka, att någre StadsAfgifter för Landshöfdinge-Residence-Huset i Nyköping må af Statens Medel utgöras.
Beträffande den del af Motionen, som rörer rättighet för Släderne i allmänhet, att af StatsVerket erhålla de af Fastigheter i Städerne utgående afgifter äfven för Kronans dervarande Egendomar; så finner Utskottet hvarken detta ämne utredt eller förhållandet ga Stats-Utskottets med samma Egendomar uppgifvit; hvadan Utskottet ock, i saknad af grundade upplysningar, icke eller nu kan i pröfning af denna fråga ingå eller dess omdöme derom meddela.
Någre Ledamöters serskilda yttranden åtfölja.
Den ig Januarii 182g.
Af Herr Commerce-Rådet Santesson"Då det är en å rättvisa och billighet obestrideligen grundad och allmänt sorn riktig erkänd Rätts-princip för .Samba!
Is-ordningen, att hvar och en, som begagnar de pä Samhällets gemensamma bekostnad beredde och underhällande fördelar, bör ock i sin nion bidraga till kostnaden dervid; så kan jag för min del ej undgå finna Herr Löfvenii motion, så hvad angår Nyköpings Stads enskilda anspråk till Statens deltagande för Landsliöfdinge-Residencet derstädes uti åtskillige Stadens Onera, hvilka för husen der utgöras, som beträffande den af honom väckta Allmänna fråga för bestämmande af dylikt deltagande för K.
M:ts och Kronans hus uti alla Städer, ej hafva mött det afseende uti Utgifts-Afdelningens, nu af Höglofl.
StatsUtskottets Plenum godkända, förslag till Betänkande att underställas R.
St:rs pröfning, som jag tror den hafva förtjent.
Visserligen hafva Rikets senast församlade St:r, på K.
M:ts uti Dess nådiga Proposition om StatsVerkets tillstånd och behof (Se Bihanget I, 1, pag. 80g.} Betänkande n. g3 framställde nådiga yttrande: ”att R.
St:r lära finna ”nödigt, att på 8:de HufvudTiteln uppföra Medel till ”bestridande af de fastställde StadsAfgifter för i senare ”tider, i följd af R.
St;rs beslut, till Residence-Hus i ”åtskillige
Län inköpte enskilde Egendornai ; hvilka afUgifter, på sätt K. M:t förklarat, böra af Kronan ut”göras för så stor del af samma hus, som icke af Bo”ställs-innehafvaren för dess enskilda räkning begagnas” förklarat5, (Bih. IV, a, pag. 1486): ”Att, då någre sådane afgifter för de Slott och ”Residence-Hus i Länen, som af ålder tillhört Staten, ”icke erläggas, samt icke heller skäligen kunna äga rum ”för de i senare åren i någre
Län dertill inköpta Egendomar, enär de samma genom detta inköp förvandlas "till publique
Hus, för hvilka alltså borde åtnjutas de ”friheter och förmåner, sådane i allmänhet åtfölja, ”funné R.
St:r sig icke kunna lemna något anslag å ”Stat för så beskaffade afgifter.”
Och, i följd deraf, lärer K. M:t, på sätt godkända Betänkandet innehåller, uti nådig Skrifvelse till KammarColIegium och StatsContoiret af den 29 Januarii 1824 hafva vägrat städerne Carlstad, Carlskrona och Nököping sådant bidrag till StadsUtskylderne såväl af Kronan eller för dess andel, som af Boställs-innehafvare, och med tillämpning häraf äfven serskildt under den i3 Dec. 1826 afslagit Förvaltningens af Sjö-Ärenderne underd. hemställan om erläggande af Brandvaktsafgift till Carlskrona Stad för Kronans dervarande
Men då Herr Löfvenius, med dess motion bilagde 2:ne K.
Skrifvelser till Dess Bef:h:de, g4 Stats-Utskottets nemi. af den 26 Maj 1818 och 12 Sept. 1822, ådagalagt det, utan tvifvel för senaste R.
St:rs Statsutskott ej uppgifna förhållande, att K.
M:t då redan hade, efter alla vederbörandes hörande, och ämnets fullständiga utredande, och på tillstyrkan af dess KammarGollegium och StatsContor samt med åberopande af dels hvad K.
Brefvet af den it Nov. 1822 stadgarom sådane K.
M:ts och Kronans Hus i Stockholm, som begagnas till Boställen eller Boningsrum af Erobetsoch Tjenstemän, dels 26 Gap. 3 §.
Balken, äfvensom K.
Resolutionen på Städernas besvär af d. 12 Dec. 1734, §■ 33, tillerkänt Nyköpin, s
Stad godlgörelse för fordrad andel i Fattigvårds-Tomtöre-och Brandvaktsafgifterne, samt i kostnaden till stadens publique Byggnader, alltsammans att utgå till hälften af Kronan och till hälften af Boställshafvaren; äfvensom att Kronan borde deltaga i afgifterne till Kvrkolnspectorns och Orgelnistdns löner, samt reparation å kyrkan , endast i den händelse, att desse afgifter af fastigheter i staden och icke af personalen utgöras; men deremot icke uti Båtsmans-vacance-afgiften, hvilken, såsom en borgerlig tunga, är beräknad att utgå, dels af jord, dels af borgerlig rörelse; — Så har häraf det besynnerliga förhållande uppkommit att Nyköpings Stad, igenom senaste R.
Stms oftanämnde vägran att på Stat anslå Medel till desse utgifternes bestridande, och K.
M:ts deraf föranlåtne
Inhibition uti verkställigheten (ty återkallande må man väl ej benämna det) af Dess förut Staden gifna tillerkännande såsom rättighet, blifvit frånkänd densamma, ehuru grundad i Lag och äl - Betan k anden. cj5 dre författningar samt i likhet med livad Stockholms Stad ännu njuter; Oell då jag ej kan anse ofvannämnde R.
St:rs beslut, uti dess StatsReglering år 1823, innefatta någon förändring af gällande Lagar, och än mindre kunna verka retroactivt till betagande af Nyköpings
Stad dess en gång i laglig ordning vundna försäkran om åtnjutande hädanefter desamma bidrag af Landshöfdinge-Residence-huset, som delta i förre ägarens hand utgjort, och hvilken ei kunde sälja, likasom K. M:t och Kronan ej köpa det, med bättre rätt än han innehaft det; så måste jag reservera min från Höglofl.
Utskottets fattade beslut i så måtto skiljaktiga tanka, sorn jig anser det rätta hade varit, att, efter denna speciella saks närmare utredande nu än vid förra Riksdagen, Höglo(l. Utskottet till R.
H. St:r hemställt, alt i underd. skrifvelse till K.
M:t förklara, det meningen af senaste R.
Stus beslut ej kunde vara, att frånhända Nyköpings
Stad en redan ägande rättighet, hvadan R.
St:r äfven uti StatsRegleringen denna gång ville observera att medel till de utgifter häraf biefve en följd, ej skulle saknas.
Hvad sedan angår den senare delen af Herr Löfvenii motion, eller om rättighet för Städerne i allmänhet att af Statsverket för Kronans i Stad egande Hus och Lägenheter erhålla bidrag till de af Fastigheter utgörande afgifter till Staden, så medgifver jag väl, att denna motion må anses ej vidare eller fullständigare utredd af motionairen än hvad de uti Motionens förra del förekomne nog utredde omständigheter dock synes något när vägleda; men ehuru Höglofl.
Utskot - 96 Stats-Utskottets tet härmed ingalunda afsett att utestänga frågans framdeles upptagande och närmare utredande, hade jag dock önskat, att Höglofl.
Utskottet, inom hvilket jag, under den längre discussion detta ämne föranledt, ej sport någon olik öfvertygelse om, mindre någon anmärkning emot, billigheten utaf den principe, att samfäldt a fördelar böra samfäldt bekostas j med några ord behagat uttrycka detta; likasom, enär utredningen af en sådan allmän fråga fordrar en närmare undersökning, än den som någon enskild Riksdagsman eller R.
St:r äro i tillfälle lemna deråt, att Höglofl.
StatsUtskottet, med blott erkännande af Principen, hade velat till R. H. St.Y föreslå, att hos K.
M:t be gära anställande af en sådan undersökning intill nästa Riksdag af alla de förhållanden, som böra vara kända för denna frågas siuteliga bedömmande af R.
St:r och denna önskan eller förslag anhåller jag så mycket mera få såsom min reservation äfven bifogad Höglofl.
Utskottets ifrågavarande Betänkande, som jag ej kan tänka mig, att R.
St:r skulle vilja bespara några 100, eller lät vara några 1000 R:dr, på bekostnad af några enskilda medborgare, hvilka dermed skulle orättvist betungas.
De exempel från åtskilliga Städer, om hvilka, i anledning af Herr Löfvenii motion, nu erhållits uppgifter, då deribland förekommit fråga om andel i kostnad af Spruthus och Eldsläckningsanstalter i Nyköping, äfvensom om andel i Brandvaktens aflöning uti Carlskrona, äro väl de mest öfvertygande för den af mig nu försvarade sats; ty, om Betänkande n. 97 om man ej vill elier kan medgifva eller förutsätta, att Brandvakten i en Stad skall vara frikallad från alt upptäcka och anmäla en olycka, som uppkommit i ett Kongl. Maj:ts och Kronans hus, eller att Städerne ej skola vara skyldige biträda med sina sprutor till eldsvådors dämpande, sä måste man väl ock medgifva skyldigheten för nämnde hus att deltaga uti dessas bekostande för alla Kronans Hus och Lägenheterne i Städerne; hvarjemte för sådane hus, som Kronan inköper af enskifte, det väl ej kan gå an antaga den sats, att
Kronan skulle äga tillvälla sig bättre rätt än förre egaren deraf hade, och i förhållande hvartill naturligtvis äfven köpeskillingen blifvit öfverenskommen. och af Kronan betald, eller, som är detsamma, att Säljaren af ett sådant hus skulle kunna med Kronan' afsluta en afhandling till 3:dje mans, Stadens, förfång; utan önskade jag, att R.
H. St:r, vid anhållande hos K.
M:t om den förenämnde undersökningen, tillika ville bestämdt uttrycka den mening, att Kronans af enskilte köpte eller hädanefter köpande
Hus och Lägenheter bibehålla de samma utskylder till Staden, som deraf i förra egarens hand utgått, eller för dermed jemförlige
Hus i samma
Stad hädanefter utgå, så framt ej annorlunda med Staden i hvarje serskildt fall öfver enskommes.
Endast igenom ett sådant allmänt bestämmande och en allmän reglering af detta ärende, en gång för alla, kunna desse ofta uppstående frågor, olika tydningar och strider blifva förebyggde, och lika rätt ske alla i denna del; äfvensom den olik— 7 g8 Stats-Utskottets het, som nu iakttages härvid för Kronans hus i Stockholm emot annorstädes, öfvergå till en rättvis öfverensstämmelse.
Med Herr Commerce-Rådet Santesson instämde Herrar Ekerman, Ståhle, Winberg, Hemberg, Langenberg, Nore'us och Lundgren till alla delar, samt i den senare delen af reservationen, Herr Grefven och Ordföranden, Hr ContreAmiralen v. Schantz och Hr ÖfversteLieutenanten v. Heyne.
N:o 37- Utlåtande, angående fortfarande af det understöd utaf Statsmedlen, Carlskroua Stads Fattigvårdsinrättning hittills åtnjutit samt om tillökning deri. (U.-A.) Uti underdånig] Skrifvelse af d. 20 September detta år, den K.
M:t i Nåder remitterat till Stats-Utskottet, har K.
M:ts Bef:h:de i Blekinge Län anhållit, att enär det bidrag afåooo R:dr, som Rikets sednast församlade
Ständer beviljat att intill innevarande Riksdag utgå af Statsmedlen till Carlskrona Stads Fattigvårdsinrättning, nu komme att upphöra, K. M:t, i anseende till förökningen i Stadens fattigpersonal, deraf, enligt bifogadt Räkenskapsutdrag, utgöras af Flottans UnderOfficersCorps och Gemenskap, ^ af Oliicerarcs och CivilStatens fattige Enkor och Barn och endast ^ af Stadens cnskilte Fattige, och hvilkens underhåll i den mohn skall påfordrat Stadens mer Betänkande n. gg än vanliga ansträngningar, att än ytterligare uppoffringar å dess sida icke billigtvis kunde förväntas, i Nåder täcktes till R.
St:r framställa, ej mindre behofvet af samma anslags fortfarande, än ock tillökning deri af 1000 R:dr, och utom hvars erhållande K. M:ts Bef:h:de befarade Inrättningens totala upplösning.
Som Utskottet nogsamt insett, att de skäl, sorn vid sednaste
Riksdag föranledde till uppförande å RiksStaten af 3ooo R:dr för ifrågavarande Fattigvårdsinrättning, ännu äro för handen, har Utskottet funnit sig böra tillstyrka, att nämnde belopp må än vidare och intill nästa Riksdag få utgå, såsom understöd för Inrättningen och sådant vid den blifvande Statsregleringen iagttagas.
Hvad åter beträffar den sökte tillökningen i samma anslag, kan Utskottet, så mycket mindre föreslå bifall dertill, som dels, enligt ofvannänmde RäkenskapsUtdrag, antalet af fattighushjon och underhållstagare, utgörande för åren 1818 med 1822, 3725 personer och för åren 1823 med 1827, 3745 personer, ej kan anses serdeles ökt, samt dels Staden ej drabbats af ett den sökta tillökningen i anslaget motsvarande bidrag för de Fattigas underhåll.
Några Ledamöters härvid yttrade serskildta tankar varda, uppå begäran, bilagde.
Den 19 Januarii 1S29.
Af Herr Lagman Stahle.
Enligt föreskriften i 53 §.
Regeringsformen och 3o J.