Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det lörslag till en förnyad reglering af grunderna för pensioneringen af arméens befäl och tjenstemän, som kommitterade nu skola i underdånighet framlägga, hvilar ytterst på den af begge statsmakterna erkända grundsats, att det lika mycket är i statens intresse att pensionerna bestämmas så tillräckliga, att löntagaren ej nödgas i tjensten qvarstå sedan han icke vidare är fullt tjenstbar, som med billighet och rättvisa öfverensstämmande, att han efter afskedet må kunna påräkna en tarflig utkomst för sin återstående lefnad.
Jemväl hafva kommitterade ansett böra framgent bibehållas, äfven inom arméen, den allmänt antagna regeln, att dels lönerna böra läggas till grund för pensionernes bestämmande, dels rättigheten till pension i vanliga fall inträda först efter en viss lefnads- och tjensteålder.
Då kommitterade i sitt förut framställda förslag till reglering af lönerna vid arméen sökt afpassa dessa efter löntagarnes oundgängligaste behof i de tjenstegrader sådant varit möjligt, skulle kommitterade, genom att nu bestämma pensionerne alltför mycket lägre än den lön, tjenstemannen hade att påräkna efter afdrag af de utgifter, som af tjenstgöringen härflyta, uppenbarligen låta falla sig till last ett förbiseende af det med pensioneringen åsyftade, här förut omnämnda, ändamål.
Kommitterade hafva derföre icke kunnat föreslå pensionernas belopp lägre i förhållande till lönerne, än att de förra ansetts böra utgöra, i de bättre lönade tjenstegraderna, eller från och med kaptens-graden uppåt, falelar af de senare, men utgå i de öfriga, ringare lönta, gra derna med lika belopp, som lönerna; dock att detta förhållande mellan lön och pension är efter afdrag från den förra at all kostnad i tjensten,, sålunda af både s. k. tjenstgöringspenningar samt hästoch furage-medel jemte kavalleri-tillägg.
Då kommitterade vidare ansett en pensionstagares behof höra bedömas oberoende af det regemente, der han upphört att tjena, och således antagas vara enahanda, antingen han tjenstgjort vid den indelda eller värfvade arméen, hafva kommitterade, vid pensionernes bestämmande inom hela arméen, utgått från en enda lönings-stat, nemligen den för 118 indelda arméen föreslagna; men då någon nedsättning i de nu, enligt här ofvan intagne stater, utgående pensioner icke ansetts kunna i något fall ega rum, har, genom bibehållande af nu gällande förhöjda pension i andre majorsgraden vid värfvade arméen och samma pensions utsträckning äfven till indelda arméen samt en häraf föranledd jemkning i öfverstelöjtnants-pensionen, 1) inträffat, att pensionen i hvardera af dessa 2:ne grader utgör något mer än f:delar af lönen, efter derå skedda afdrag för tjenste-omkostnader m. m.; Likaledes har såsom undantag i omförmälde hänseende 2) bibehållits general-pensionen, enligt nu gällande förhöjda stat; 3) pensionen i underlöjtnants- och furirs-graden upptagits, för erhållande af ett lämpligare sifferbelopp 25 Rdr högre än lönen i den förra och 12
Rdr högre än lönen i den senare graden, efter afdrag af tjenstgöringspengarne; 4) handverkarnes vid indelda arméen pensioner ansetts skäligen icke böra förhöjas utöfver nuvarande beloppet 100 Rdr, med mer än 50 proc., eller till 150 Rdr, ehuru understi gande f:delar af den nya lönen; samt 5) pensionerne för Gotlands national-bevärings befäl blifvit i allmänhet föreslagna nästan lika med de för detta befäl uppförda ringare löner, jemväl efter afdrag för tjenstgöringskostnaderne.
De af kommitterade sålunda för särskilda tjenstegrader bestämda pensioner, i förhållande till lönen inom hvar och en grad, föreslå kommitterade måtte anses såsom full pension i graden, sedan dess innehafvare uppnått de ålders- och tjenste-år, hvilka i sådant afseende äro nedan föreslagne.
Men derjemte bör, med nödigt afseende på de löntagare, som uppnå dessa ålders- och tjenste-år senare än sjelfva tjenste-graden, hufvudsakligen bibehållas det redan nu gifna stadgande, att den som afgår från tjensten innan han uppfyllt de ålders- och tjenstevilkor, som för full pensions erhållande i hans innehafvande grad äro föreskrifna, skall vara berättigad till sådan förmån i den närmast derunder varande grad, der de stadgade pensionsvilkoren äro af honom uppfyllda, och på detta sätt komma i åtnjutande af en afkortacl pension; dock att dels den nu till 4,500 Rdr bestämda afkortade generals-pensionen må framgent bibehållas vid detta belopp, dels, af skäl som nedan skall anföras i fråga om åldersberättigandet, en i något mindre mån än de öfriga atkortad pension måtte inom kaptensgraden för den lägre lefnadsåldern bestämmas, och hvilken pension kommitterade föreslå till beloppet 1,200 Rdr Rmt.
Då de pensioner, som på nu angifna grunder för arméens befäl erhållas, blifva lägre inom vissa af subaltern-officers- än inom vissa af under-officers-graderna, så föreslå kommitterade, på det att icke under-officer, befordrad till officer, må derigenom, vid afskedstagande^ gå i mistning af en högre pension för en lägre, att, om vid afskedet den pension, hvartill sådan officer då befinnes berättigad, skulle understiga den, som honom tillkommit derest han icke blifvit från under-officer befordrad, han då må ega uppbära den senare, högre pensionen.
De lefnadsår, som böra berättiga till full pension i tjenstemannens grad, hafva kommitterade, på grund af den erfarenhet om tjenstbarheten, som vunnits både inom eget och främmande lands arméer, ansett böra för indelda arméen och Wermlands fältj ägare-corps bibehållas lika med hvad som nu i detta afseende finnes stadgadt bland vilkoren för åtnjutande af förhöjd pension, endast med den förändring, att åldersberättigandet till full pension i kaptensgraden må framflyttas från 50 till 52 år.
Det är under förutsättning häraf och i enlighet med Rikets Ständers yttrade mening om ändamålsenligheten deraf, ”att bereda någon tillökning i pensionsförmånerna för dem, som först ”efter en längre tjenstetid erhålla afsked”, som kommitterade vid bestämmandet, såsom utgångspunkt för de öfrige, af kaptens-pensionen, antagit densamma böra utgöra förutnämnde f:delar af den nya kompanichefs-lönen å stat.
Särskilda omständigheter kunna dock i åtskilliga fall verka till afsked före inträdet af den fulla pensionsåldern, derest tjenstemannen icke nödgades underkasta sig en alltför betydlig minskning i framdeles väntade pensionsförmåner, hvilket skulle inträffa för kaptenen, om han måste åtnöjas med den ringa pensionen i närmast lägre tjenstegrad (löjtnants-graden).
Kommitterade hafva der - 119 före, till underlättande af en dylik tidigare afgång inom kaptensgraden, der fördelen häraf företrädesvis är stor, ansett nödvändigt, att särskildt bestämma, såsom afkortad pension i denna grad, det här ofvan föreslagna beloppet 1,200 Rdr, hvilket bör få uppbäras efter fyllda 50 lefnadsår vid den indelda arméen och Wermlands fältjägare-corps.
Den till pension berättigande lefnadsåldern inom den öfriga arméen, nu lika med pensionsåldern vid den indelda, anse kommitterade, med skäligt afseende på tjenstgöringens trägnare beskaffenhet vid den förra, böra bestämmas, uti alla grader och i hvarje fall, 2:ne år lägre än hvad som vid indelda arméen blifvit ofvan föreslaget, dock att härifrån må undantagas regements- och corps-chefer af öfverste-grad, hvilka enligt kommitterades åsigt böra blifva berättigade till full pension vid samma lefnadsålder inom hela arméen.
Tjensteåldern, på hvilken i än större mån bör inverka tjenstgöringens mer eller mindre trägna och ansträngande beskaffenhet, anse kommitterade, jemlikt hvad dels nyss om lefnadsåldern blifvit yttradt, dels redan nu eger rum beträffande underbefäl och manskap, böra bestämmas längre vid den indelda arméen och Wermlands fältjägare-corps än vid den öfriga arméen, och föreslå i sådant afseende 30 år vid den förra och 25 år vid den senare såsom kortaste tjenstetid.
Härigenom skulle, utan någon ändring i det nuvarande förhållandet vid den indelda arméen, 5 år nedsättas i befälets tjenstgöringstid vid den öfriga arméen.
Genom att sålunda nu hafva föreslagit pensioner någorlunda tillräckliga för sitt ändamål, hafva kommitterade velat göra det möjligt för tjenstemannen att, sedan han uppnått full pensionsålder i sin grad och icke längre eger förmåga att tjensten väl bestrida, kunna derifrån afgå och lemna rum åt yngre och oförsvagade krafter.
I följd häraf anse kommitterade, under förutsättning att de nu föreslagna pensionsbeloppen varda godkända, det å statens sida kunna yrkas, såsom säkerhet för armée-befälets tjenstbarhet, att en hvar må afgå från sin befattning åtminstone efter en viss tid sedan han blifvit fullt pensionsberättigad.
Och föreslå kommitterade derföre, att arméens öfver- och underbefäl skall, äfven utan egen ansökan, tilldelas afsked sedan de uppnått följande ålder, nemligen:
Vid indelda arméen och Wermlands fältjägare-corps.
Vid den öfriga arméen. a 65 65 lefnadsår. 60 58 >> 55 53 50 48 • i i vmsiv, S‘“u'u 1 ,, öfverste-löjtnants- och majors-graderne . ,, ,, kaptens- och fanjunkare-graderne... ,, och ,, subaltern-officers- och öfrige under-officer s-graderne ,, Vidare, och då den tjensteman, som fortfarande saknat förmåga att fullgöra sina åligganden, måste, såsom oljenstbar, icke anses hafva rätt att längre åtnjuta de fördelar, som staten i och för tjensten beviljat, föreslå kommitterade, att den som under loppet af 5 på hvarandra följande år varit af sjuklighet oförmögen att sköta sin befattning och fortfarande är det, skall erhålla afsked; men anse kommitterade honom billigtvis böra förunnas, såframt han i tjensten varit anställd minst 15 år, f:delar af fulla pensionen i sin grad.
I afseende på sådana, här ofvan icke redan föreslagna, bestämmelser, angående grunderna och vilkoren för pensioneringen, som dels innefattats i gällande reglementet för arméens pensionskassa, dels äro löreskrifne såsom vilkor för fyllnads-pensionernes uppbärande från statsverket, anse sig kommitterade böra, med de förändringar häruti, som blifva en följd af hela pensioneringens öfvertagande af statsverket, föreslå följande väsendtligare stadganden: att de nya pensionerna endast må tilldelas framdeles afgående tjenstemän för beställningar på ordinarie eller indragen ordinarie stat samt på här i öfrigt föreskrifna vilkor; att den, sorn uppbär pension af andra allmänna medel, icke är berättigad till pension å arméens stat; att den, som efter erhållet afsked med pension, åter tillträder tjenst med lön utöfver 2.000
Rdr på rikets stat, skall under den tid, han deraf är i åtnjutande, afstå pensionen; 120 att, för erhållande af pension i graden, skall i allmänhet fordras, att minst i två år hafva innehaft den beställning, hvarför pension ifrågasättes; men att i fem år hafva innehaft generals-beställning på stat; att pension medförer skyldighet för den pensionerade, att intill fyllda 60 eller 65 år, enligt hvad i pensionsstaten jemväl utmärkes, hemma i landet, när så påiordras, antingen handleda eller inöfva det beväringsmanskap, som i krigstid varder till Rikets försvar uppbådadt, eller ock fullgöra de särskilda konunenderingar och uppdrag, som för öfrigt vid sådant tillfälle kunna ifrågakomma; att den, som i krig eller fred, under utöfning af Rikets tjenst, vid något bestämdt tillfälle blifvit så skadad, att han varder alldeles oförmögen till vidare utöfning af sin tjenst, enligt hvad härom i nyssnämnde reglemente innehålles, må, utan afseende på tjenste- och letnads-år, erhålla full pension i sin grad, samt om skadan skett i krig, jemväl tilläggas förhöjning i pensionen, från 100 till 500 Rdr Rmt, allt efter pensionens belopp, skadans beskaffenhet och öfriga omständigheter; att den, som enligt 35 § af nu gällande
Regeringsform blifver entledigad från innehafvande embete, må njuta enahanda pensionsrätt, som honom skulle hafva tillkommit, derest han sjelf sökt med pension från sin befattning afgå; men att den åter, som genom lagakraftvunnet beslut blifvit dömd sin tjenst förlustig eller till sådan påföljd gjort sig förfallen, förlorar all rättighet till pension.
Hvad af kommitterade sålunda blifvit föreslaget och yttradt i afseende på grunderna för regleringen af arméens pensionsväsende, eger icke tillämplighet på de vid arméen anställde läkare och öfrige civile tjenstemän, enär, hvad angår de förstnämnde, eller läkarne, kommitterade, i likhet med hvad som skett vid löneregleringen, föreslagit i betänkandet om arméens sjukvård särskild pensionsstat för läkarne, och då, beträffande de öfrige tjenstemännen, kommitterade inhemtat, att den af Eders Kongl. Majit den 19 Juni 1858 i nåder tillsatta komité för upprättande af förslag till ett ändamålsenligt ordnande af pensionsväsendet i allmänhet, ansett detta uppdrag, ehuru icke, enligt komiténs mening, omfattande arméens befäl och gemenskap, likväl hafva afseende på samtlige vid arméen anställde särskilde tjenstemän, hvilkas ”göromål, i afseende på lagskipning, förvaltning och ”redovisning motsvara dem, som tillhöra likartade befattningar vid de civila embetsverken och staterna, såsom auditörer, regements- och mönsterskrifvare, regements-kommissarier, förråds- och tygförvaltare, sekreterare och kassörer vid ingeniör-corpsen m. fl.,” hvilka tjenstemän derföre blifvit af bemälde komité uppförda på den ”allmänna pensions-staten” för civila stater och eorpser, som komilén i dess underdåniga utlåtande af den 27 September 1862 föreslagit.
Men då till nyssnämnde civilpersonal icke synes vara hänförlige de vid regementen af olika vapen anställde handverkare, som i allmänhet stå i nummer, och hvilka icke heller finnas i komiténs nyssberörde förslag särskildt omförmälde, hafva desamma ansetts fortfarande och rätteligen böra tillhöra arméens pensions-stat och äro följaktligen här inbegripne under den af kommitterade nu ifrågasatta pensionsreglering.
Förslag till pensions-stat, särskildt för arméens och särskildt för Gotlands nationalbevärings befäl, utvisande inom hvarje grad, såväl beloppet af full och atkortad pension, jemte dertill berättigande lefnads- och tjensteår, som den lefnadsålder, vid hvilken skyldigheten att taga afsked inträder och den pensionerades förbindelse, att under krigstid tjenstgöra, upphör, bifogas under Bil.
Det återstår nu för kommitterade att söka uppgifva kostnaden, hvartill den här ofvan föreslagna pensioneringen skulle uppgå.
Att med säkerhet beräkna densamma är dock, enligt sakens natur, omöjligt.
Det enda sätt, hvarpå kommitterade i detta afseende kunnat tillvägagå, har varit att efterse huru många officerare och under-officerare, vid en viss tidpunkt, finnas pensionsberättigade enligt den nu föreslagna staten.
Med ledning af de rullor, hvilka år 1863 utgåfvos öfver arméens officers- och under-oflicers-corpser, och med antagande, att hvar och en till full pension i sin grad berättigad genast från tjensten afgick, skulle, enligt häröfver under Bil B. vidfogad beräkning, erfordras till betäckande af pensionsbeloppen vid både arméen och Gotlands nationalbeväring en summa af 273,225 Rdr Rmt.
Häruti äro icke inberäknade de med lägre pensioner, enligt nu gällande stater redan afskedade befäl och tjenstemän. 124 B.
Manskapets pensionering.
Hos Eders Kongl. Majit hade Rikets Ständer i underdånig skrifvelse af den 27 Febr. 1858, angående regleringen af utgifterna under Riksstatens nionde hufvudtitel, anhållit att, med afseende å den afskedade soldatens under senare tider i betydlig mån försämrade ställning, till följd af varuprisens stegring, — Eders Kongl. Maj:t måtte, efter förutgången utredning, vidtaga de åtgärder, hvarigenom pensioneringen af arméens manskap måtte på ett lämpligt och verksamt sätt ordnas.
Derefter bade genom nådiga kungörelsen af den 28 Januari 1859 underhållsbeloppen uti Wadstena krigsmanshuskassa blifvit något förhöjda utöfver hvad förut i de serskilda pensionsklasserne utgått; men enär, genom de många ansökningar om ytterligare understöd, som årligen från afskedade krigsmän till Eders Kongl. Maj:t inkommit, sig visat, att äfven detta ökade underhåll varit otillräckligt såsom bidrag till deras nödtorftiga bergning, har Eders Kongl.
Majit behagat uppdraga åt kommitterade att taga i öfvervägande, i hvad mån pensioneringen af det från arméen afskedade manskapet kunde påkalla förbättring.
I sådant afseende gå kommitterade först att i underdånighet redogöra för den hufvudsakliga beskaffenheten af manskapets pensionering, enligt nu gällande föreskrifter, äfvensom några särskilda dermed sammanhängande förhållanden.
! afseende å tidpunkten för det indelda manskapets afgång från krigstjensten, med skyldighet för rust- och rotehållare att ånyo rekrytera, har blifvit i nåder förklaradt genom Kongl, resolutionen på allmogens besvär den 1 Augusti 1727, ”att allmogens knektar, sedan dr en gång såsom ”duglige blifvit antagne, måge ej kasseras eller förafskedas utan deras rusthållares och rotars vetskap och innan de befunnits för ålderdom, sjuklighet eller andra skäliga orsaker böra lösgifvas.”
Såsom en närmare bestämmelse af detta stadgande är att anse föreskriften i gällande generalmönstrings-instruktioner, rörande indelda arméen, att den ryttare eller soldat, som fyllt 55 år, eller icke eger nog styrka att uthärda krigsfatiguer, icke utan hjelp kan stiga till häst (vid infanteriet bära packningen och med färdighet handtera geväret) äfvensom den, hvilken af sjuklighet är oförmögen till vidare krigstjenst, skall afskedas, dock att på general-mönsterherrens pröfning får bero, huruvida den, som uppnått nyssnämnda ålder, men ännu synes ega styrka och krafter, må till nästa mönstring qvarstå.
Oberoende af dessa, till afsked för manskapet berättigande orsaker får, när sådant begäres i anledning af hemmansbruk eller andra giltiga sied, beviljas soldaten s. k. ”utbyte”, hvarmed förstås rättighet att ur tjensten afgå, under förbehåll att han anskaffar i sitt ställe en krigsduglig karl, som åtnöjes med de löningsvilkor han sjelf åtnjuter.
Vid värfvade arméen inträder för manskapet rättighet till afsked när kapitulationstiden til 1 - ändagått; men eger general-mönsterherre afskeda den, som uppnått 50 lefnadsår (45 för en vid batteri anställd artillerist), eller af svaghet och sjuklighet är till vidare krigstjenst oförmögen, i likhet med hvad nyss blifvit nämndt rörande det indelda manskapet.
Jemväl får, för hemmansbruk eller andra giltiga orsaker, ”utbyte” beviljas äfven den värfvade soldaten.
1 krigstid erhåller hvarken den indelde eller värfvade soldaten afsked af andra skäl än sjukdom eller ålderdomsbräcklighet.
Rättighet till pension vid afskedet eger den indelde soldaten sedan han uppnått 50 lefnadsoch 30 tjensteår samt derunder sig väl skickat, eller ock om han i fält eller under utöfning af kronans tjenst i fred ådragit sig kroppsskada eller sjuklighet
Afskedas han efter fyllda 25 tjensteår, kan lian äfven komma i åtnjutande af pension 5 år derefter, så framt han då uppnått eller så snart han derefter uppnår 50 lefnadsår.
För den indelda jägaren inträder dock pensionsrättigheten, genast efter fyllda 25 tjensteår.
Värfvad,t garnisons-manskap af alla vapen är, i afseende på åldern, berättigadt till pension efter 20 års garnisonstjenst, dock så att denna tjenstetid ej beräknas förrän från fyllda 20 lefnadsår, hvarigenom pensionsrättigheten först kan inträda efter 40 års ålder.
1 öfrigt gälla för åtnjutande af denna rättighet enahanda bestämmelser som vid indelda arméen.
Landförsvar m Manskapet vid Wermlands fältjägare-regemente eger rätt tili pension under samma vilkor, som manskapet vid de indelda jägare-corpserne.
För undfående af pension får manskapet inom hela arméen sig tillgodoberäkna äfven den tid, detsamma tjent vid landvärn, extra rotering, förstärkning, vargering, innan det i soldatnummer inträdde.
Bevärings-manskapet eger enahanda rätt till pensioner, som manskapet af arméens stam i lika belägenhet.
Extra roterings-manskap, som under tjenstgöring till helsa och lemmar blifvit skadadt, eger samma pensions-rättighet, som krigsmän i allmänhet.
Till under-officerare befordrade korpraler och soldater, som vid afskedstagande! icke, under minst 5 år, erlagt stadgade afgifter till arméens pensionskassa och derföre icke kunna tillerkännas rättighet till pension af denna kassa, komma i åtnjutande af den pension, hvartill de i sin förra egenskap, skulle vid afskedet hafva varit berättigade.
Enligt hvad nu är nämndt utgör således pensionsåldern: vid värfvade garnisons-regementena.
. .20 tjensteår i förening med minst 40 lefnadsår, ,, värfvade och indelda jägare-regementena 25 ,, motsvarande mer än 40 ,, samt vid indelda kavalleri- o. inlanteri-regementena 30 ,, och 50 „ eller ock verkliga 251 , och expektansår 51 ” C ” 1 iöljd af denna olikhet bör vid anmälan till pension, den afskedades tjensteälder, om han tjent förut vid annat regemente, der sådan olikhet egt rum, bestämmas i förhållande härtill, så att hvarje tjensteår vid värfvadt garnisons-regemente beräknas såsom 1 k i jemförelse med ett tjensteår vid indeldt kavalleri- eller infanteri-regemente, och till \\ år i jemförelse med ett tjensteår vid värfvadt eller indeldt jägare-regemente.
Pensionerne, som utgå, både vid indelda och värfvade arméen, från den af krigs-kollegium förvaltade s. k. Wadstena krigsmanshus-kassa, bildad genom hemmansräntor m. m., som af ålder varit anslagna till det år 1783 upphörda krigsmansliuset i Wadstena, och i senare tider ökad med åtskilliga ”nya inkomster”, — äro indelade i följande fyra klasser, jemlikt det för pensioneringen utfärdade nådiga reglementet af den 5 December 1815 med deruti sedermera skedda förändringar och tillägg.
Pensionernes belopp i dessa klasser, hafva, såsom ofvan är nämndt, blifvit förhöjda genom Kongl, kungörelsen af den 28 Januari 1859.
Första Massen med 72
Rdr årligen:
Denna pension tillfaller dem, som i fält mot rikets fiender, vid fästnings- och krono-byggnader, exercis eller saluteringar, förlorat arm eller hen; dem. som erhållit blessyrer i hulvudet af den beskaffenhet att sinnesrubbning eller förlust af synen derigenom uppkommit, äfvensom dem, hvilka, vid berörda tillfälligheter, erhållit andra betydliga kroppsskador eller ådragit sig svåra och obotliga sjukdomar, hvarigenom de blifvit alldeles oförmögna att sjelfva kunna sig försörja.
Vid förekommande särdeles omständigheter kan pensionen lå förhöjas ända till 100 Rdr årligen.
Andra Massen med 48 Bär årligen: 1 denna klass uppföras de, som vid nyssnämnda tillfällen förlorat bruket af en eller flera kroppslemmar, eller på annat sätt blifvit illa skadade, eller ock ådragit sig en sådan sjuklighet att de, i följd deraf, endast i ringa mån kunna bidraga till sin bergning.
Tredje Massen med 24 Bär årligen är bestämd för dem, som erhållit mindre blessyrer, hvilka äro dem hinderlige vid arbete, eller ock sjukdomsåkommor, sorn på deras arbetsförmåga kunna hafva menlig inverkan, äfvensom för dem, hvilka med utmärkt välförhållande bevistat krigstillfälligheter eller tjent Kongl. Maj:t och Kronan öfver 30 år (öfver 25 år vid jägar-regementena och öfver 20 år vid värfvade garnisons-regementena). m Fjerde klassen nied 15 Bär årligen innefattar dem, som äro 50 år gamla (40 år vid värfvade garnisons-regementena) och tjenat 30 år, (25 år vid jägare-regementena och 20 år vid värfvade garnisons-regementena) samt sig derunder väl skickat, äfvensom dem, hvilka under kortare tjenstetid varit kommenderade i fält, bevistat en eller flera kampagner samt derunder, eller vid andra tillfällen, ådagalagt något särdeles välförhållande, men genom sjuklighet eller andra åkommor äro i behof af understöd; hvarvid afseende äfven göres på dem, som under tjenstetiden utmärkt sig för ett hedrande uppförande.
Underhållstagare i fjerde pensions-klassen få efter fyllda sextio år, då de vid afskedet tillhört värfvade arméen, men efter sextiofem års ålder då de afskedats från indelda arméen uppflyttas i 3:dje underhålls-klassen.
Innehafvare af tredje klassens pension blifva efter fyllda 75 år uppflyttade i andra klassen.
Ordinarie korpraler af infanteriet och deras vederlikar af arméens öfriga vapen äro, om de i denna egenskap tjent under minst 3 år näst före afskedet från krigstjensten, berättigade till underhåll från Wadstena krigsmanshus-kassa i klassen näst ofvan den, uti hvilken, med tillämpning af gällande föreskrifter och under i öfrigt lika förhållanden, pension hör tilldelas manskap af det vapen den afskedade tillhört.