Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Prot. 1744, 5 Sami. 1 Afd' 7 Haft. ti 38 Bcvillnin gs-Utskotlets Betänkande, N.o 13. hos oss blifvit införd, Loide under närvarande förhållanden ej kunna blifva fråga om annat än att reglera denna i sjelfva verket allmänheten drabbande beskattning, så litet tryckande som möjligt, och i förhållande till det qvantitativa af hvarje tidning, som genom de allmänna fortskaffnings-anstallerna sprides kring landet.
Alt stämpeiafgiften derföre bestämmes efter hvarje tidnings storlek, synes oss vara det rätta.
De mindre tidningarne böra njuta någon lindring i den afgift, som enligt vår tanka, för närvarande alltför tungt belastar dem, men en dylik lindring har ej kommit dem till godo genom förenämnde beslut.
Vi föreslå derföre, att ett halft ark, beräknadt till i5o decimal quadrat-tum, endast belägges med 1 rst. banco, ef t helt ark, eller 3oo decimal quadrat-tum, med i rst., samt derutöfvar gående hallark med i rst. för hvardera”.
STOCKHOL M, Lundberg K Couip. 1S44.
Bevillnings-UtsJsottets Betänkande, N:o 14. 1 N:o 14.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 12 Dec.l, kl. 12 midd.
.Betänkande, i anledning af väckt motion om uppbärande af en viss accis vid införsel till stad af bränvin eller en mot dylik accis svarande bränvinsförsäljninys-afgift.
Med förmälan, hurusom, genom uppbäfvande af tolag å de vigtigaste frädvaror och dess nedsättning å stångjern och gårkoppar, vissa städer, serdeles Stockholm, Götheborg och sannolikt äfven Gefle, lidit betydlig minskning i påräknade inkomster, samt huruledes i Rikets städer, i synnerhet der största fattigdomen bland de lägsta folkclasserne på sednare tider i en oroande grad tilltagit, dertill en af de hufvudsakliga orsakerne vore att finna i en tilltagande förtäring af bränvin, har Herr Rosenblad, B., uti en hos Ridderskapet och Adeln väckt, till Bevillnings-Utskottet remitterad, motion föreslagit, att då den under de sednaste Riksdagarne af Rikets Ständer vidtagne åtgärd att, i direct väg, pålägga bränvinet en ökad beskattning och derigenom åstadkomma minskning i tillverkning och förtäring af denna vara, likasom försöken i samma ändamål att pålägga krogarne dryga afgifter, fullkomligt misslyckats, men ett kraftigt medel dertill vore att på de stora consumtions-orterne, d. v. s. de större städerne, införa en accis vid införseln både land- och sjövägen, följande beslut måtte fattas: i:o att Rikets Ständer medgifva, att de städer, som deraf vilja sig begagua, må, efter förutgående anmälan hos Kongl. Maj:t och af Kongl. Maj:t lemnadt Nådigt tillstånd, pålägga införseln af allt slags bränvin, landeller sjövägen till dessa städer, en accis-afgift, icke öfverstigande 4 sk- B:co för kannan, hvaraf behållningen, efter afdrag af hvad, som kan erfordras i j ökad aflöning och kostnad för redan befintlig tullbevakning eller för införande af förut icke befintlig tullbevakning, får användas dels till betäckande af de förluster i förut påräknad tolag, dessa städer kunnat göra genom tolagens upphörande å vissa varor, dels för fattigvård och fattiga barns christliga uppfostran och understöd inom samma städer; 2:0 att Rikets Ständer medgifva, att, i de smärre städer, der kostnaden för införande af tullbevakning skulle komma att stå i ett för stort Bih. till R.
Prot. 1844. 5 Sami. 1 Afd. 8 Haft. 1 2 Bevillnings-Utskottets Betänkande, 2V:o 14-. förhållande till den i föregående punkt påräkuade afgift, densamma må med Kongl. Majrts
Nådiga tillstånd förvandlas till en motsvarande bestämd summa, som fördelas till utgörande af hvarje inom staden beläget branvinsförsäljnings-slälle, elier den andel hvarje efter årlig taxering anses taga i denna försäljning; och 3:o att Rikets Ständer hos Kongl. Majrt anmäla ofvanstående beslut med underdånig anhållan, så väl att Kongl. Maj:t vid hvarje förekommande fall måtte täckas, efter förutgående pröfning, bestämma både beloppet af den åläggande afgiften inom det fastställda maximum och behållningens fördelning åt de serskilde föremålen, som alt Kongl. Majrt. tillika vid de städer, der vissa under landsrätt lydande ställen äro så nära med städerne förbundne, att de i detta hänseende böra dermed förenas, täcktes besfämma en lämplig tull-iinea, ech derjemte i Nåder inom ett visst afstånd från denna tull-linea förbjuda all bräuvins-minutering.
Utskottet, som vid föregående Riksdagar haft att behandla motioner af enahanda syfte med den förevarande, har icke funnit skäl att afvika från de åsigter, som då af Utskottet och Rikets Ständer uttalats.
Utskottet yttrade nemligen i dess vid sista Riksdag afgifna Betänkande, N:o 22, beträffande först hvad jemväl då blifvit framstäldt, angående de serskilda ändamål, hvartill de inkomster, som genom den föreslagna accis-afgiften kunde inbringas, borde användas, att Utskottet ansåge allt bedömande, huruvida den intrad, som derigenom blefve för berörde ändamål disponibel, vore af behofvet påkallad, ligga utom gränserna af Utskottets pröfningsrält, hvilken Utskottet fann böra inskränkas dertill, att afgöra, om det föreslagna sättet för dylika inkomsters beredande vore lämpligt och kunde stå tillsammans med vilkoren för det allmäna anspråket på lättnad i den inrikes trafiken, samt, hvad dernäst anginge sjelfva saken, att Utskottet förnyade förut åberopade skäl för afslag å gjord framställning om införande af accis-afgift å bränvin, som till hufvudstaden ankomme, nemligen: att, då denna afgift, innefattande första steget på en ny skattebana, hvilken, just för den lätthet, hvarmed man tyckte sig kunna densamma beträda, troligen snart skulle fresta de flesta städer, att med samma rätt hos Rikets Ständer begära enahanda förmon, skulle derigenom uppställas de många hinder för den inre rörelsen och förnyas de flere obehagligheter för communicationen, hvilka man sökt undvika genom inrikes tullbevakningens afskafiande; att hufvudstadens egna och för smugglerier inifrån landet icke olämpliga bela - Bevillningi-Utskotteti Betänkande, N:o i5. 3 genhet troligen skulle lemna många frestelser lill dylika försök och sålunda locka till lag-öfverträdelser, samt i en annan rigtning befordra den immoralitet, hvars fart man genom bränvinets fördyrande söker hejdU; att intresset för ökade accis-afgifter föga instämde med intresset att genom ett förhöjd t pris å varan allt mer och mer minska dess consumtion, hvaraf väl kunde hända, att det förra intresset finge i den mån öfverhand, att afsättningen tvertom uppmuntrades; samt att, för bränvinets fördyrande och beredande af inkomst åt Stads-cassan, en betydlig inkomst på krognärings-rättigheten syntes vara ett både säkrare controlleradt och mindre motbjudande beskattningssätt.
Bevillnings-Utskottet, som, på sätt ofvan är nämndt, anser berörde åsigter rigtiga och de åberopade skälen vara fullt giltige, har funnit det nu ifrågavarande förslaget desto mindre antagligt, som det icke är inskränkt till en enda eller några få städer, utan afser att åt alla bereda möjligheten af beskattningens tillämpning, i följd hvaraf jemväl den derifrån oskiljaktiga, för inrikes trafiken serdeles hinderliga, landltulls-bevakningen komme att öfverallt åter upprättas, hvadan Utskottet afstyrker bifall å Herr.
Rosenblads ifrågavarande motion om viss accis-afgift å bränvin vid införsel deraf till Rikets städer; och lära vid sådant förhållande de, under förutsatt bifall härtill, i öfrigt framställde förslag komma att förfalla.
Stockholm den 12 December i844- Herr Doctor Sandberg anmälte häremot reservation.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 12 Dec,, kl. 12 midd.
Betänkande, angående stämpling af spelkort samt afgiften derför.
Enligt 3i §.
Riksdagsordningen, åligger det Bevillnings-Utskottet att till Rikets Ständer afgifva förslag, angående den bevillnings-afgift, sorn bör erläggas för spelkort, och, i sammanhang dermed, rörande de controller, som öfver afgiitens behöriga utgörande må vara erforderlige.
4 Bedillnings-TJ t skottets Betänkande, N:o i6, Utskottet, som i detta afseende inhemtat, att genom tillämpningen af den, till följd af Rikets sist församlade Ständers fattade beslut om en från 6 till 8 sk. förhöjd bevillnings-afgift å spelkort och afgifna förslag till förändrade controlier, i afseende på kortens stämpling, af Kongl. Majrt under den 23 Februari 1842 derom utfärdade Nådiga Förordning, det fördelaktiga förhållande egt rum, att då de år 184c» eller året näst före det, under hvilket berörde författning blef till efterlefnad gällande, för kortstämplingen influtne medel uppgått till endast 6,781 R;dr i5 sk. 6 r:st., denna stats-intrad år 1843 deremot utgjorde icke mindre, än 21,652 R:dr ^2 sk. 4 r:st.
Banco, har vid sådant förhållande, och då någon motion i ämnet icke till Utskottet inkommit, ansett dess åtgärd böra inskränkas dertill att tillstyrka Rikets Ständer att besluta, det bevillningen af spelkort skall intill nästa Statsreglering utgå till oförändradt belopp, nemligen Åtta skillingar Banco för hvarje kortlek, samt, med anmälan härom, hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att ofvanberörde Nådiga Förordning af den j3 Februarii 1842 må fortfarande få tjena till efterrättelse.
Stockholm den 12 December 1844- N:o 10.
Ank. till Exp. Utsk. d. 12 Dec., kl. 7 e. na.
Betänkande, angående Postbevillningeti.
Då det åligger Utskottet, bland annat, att afgifva förslag, angående den genom postporto utgående bevillning, har Utskottet till granskning förehaft de derför gällande Post-taxor; och som Utskottet uti dess, gemensamt med Höglofl. Stats-Utskottet, under N-'o 19 afgifne Betänkande, i anledning af väckt motion om nedsättning uti postporto-afgiften, redan anfört de skäl, hvarföre någon nedsättning ansetts icke böra tillstyrkas, får Utskottet vördsamt hemställa, att de för Postbevillningens utgörande nu gällande grunder må oförändrade bibehållas.
Stockholm den 12 December 1844- Bmllnings-Vtskottets Betänkande, N:o il. 5 N:o 17.
Ank. till Exp. Utsk. d. 12 Dec,, kl. 7 e. m.
Betänkande, i anledning af så väl Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående curhus-af'giftens fortfarande, som Riksdagsfullmägtigen Per Jönssons från Christianstads Län i ämnet väckta motion.
Uti Nådig Proposition till Rikets Ständer af den 6 sistlidne Augusti, (införd i lista Sami. irsta Afd.
N:o i5), hvilken ifrån Högloft.
Borgare-Ståndet blifvit till Bevillnings-Utskottet remitterad, har Kongl, Majrt, jemte meddelande, att, då den af Rikets Ständer vid sista Riksdag beviljade årliga afgift till veneriska smittans hämmande och utrotande, endast blifvit bestämd att utgå från och med år 1841 till och med det år, då innevarande Riksdag slutas, men af inkomne uppgifter från Serafimer-Ordens-Gillet inhemtas: att vid samtlige Läns-Lazaretten och Carhusen i Riket, med undantag af det för Stockholms Stad, curhus-afgiften för år 1842 utgjort 112,535 R:dr 23 sk 4 r:st., och öfrige inkomsterne vid sjukhusen >71,536 Rrdr 17 sk. 8 r:st., eller tillhopa 184*071 Rrdr 41 Banco; att utgifterne vid Lazaretten och Curhusen, oberäknadt afskrifningar för samma år, uppgått till 165,834 R:dr 3 sk. 2 rrst. samma mynt; att curhus-afgiften utgör hufvudsakligaste inkomsten vid Lazaretten och Curhusen; att dessa inrättningar, i saknad af samma afgift eller annan deremot svarande inkomst, omöjligen skulle kunna ega bestånd eller uppfylla det med dem åsyftade ändamål, samt att af den, genom vidtagna förbättringar och nedlagde kostnader å Hospitalen i Riket, i betydlig mon anlitade Hospitalsfonden, något bidrag icke kan meddelas Lazaretten, Kongl. Majrt velat i Nåder föreslå Rikets Ständer att, då dels kraftiga åtgärder ännu fordras för veneriska smittans hämmande, dels ock, jemlikt Kongl. Brefvet den 10 Oclober 1765, det åligger Länens invånare att på egen bekostnad anlägga och underhålla deras Lazarett, hvilka således icke eller ega någon egentlig rättighet till bidrag från Hospitalsfonden, samt denna Länens invånares förbindelse, i afseende å Lazaretten, ej kan anses ringare eller mindre magtpåliggande, än deras förbindelse att underhålla Curhusen, ifrågavarande så kallade curhus-afgift må till samma belopp och med samma vilkor, som vid sista Riksdag bestämdes, fortfarande utgå till och med det år, då nästa Riksdag slutas. 6 BeviJInings-V/slottets Betänkande, N:o 17.
Vid behandling af detta ärende har Utskottet tagit kännedom af de från Riksgälds-Contoret Utskottet tilihandakomne berättelser om revisionen af Curhus- och Lazaretts-räkenskaperne för Länen, jemte capitalräkningarne till Rikshufvudboken, och dervid funnit, att den i räkenskaperne under åren i838, i83p, 184.0, 1841 °ch 1842 debiterade curhus-afgiften, sedan afkortningarne blifvit afdragne, i medeltal för ett år ufgjort circa 107.980
R:dr, samt att, enligt uppgift från Kongl. Sundhets-Coliegium , Curhus-inrättningarne, Militär-sjukhusen oberäknade, under nedannämnde år varit år varit begagnade af följande antal patienter, nemligen: år 1837 af personer 3,227. „ i838 , . 3,359. 11 1889 ., 4,080. i, 1840 3,669. ,.1841 . . 3,48o.
Summa personer 17,820. eller i medeltal för hvarje af förenämnde år, 3,564 personer; hvaraf visar sig, att sjuk-analet under dessa år varit betydligt högre, än medeltalet för åren j83i, i832, i833, i834, 1835 och i836, som, jemväl efter afdrag för militär-sjukhusen, utgjort 2,771 personer.
Efter öfvervägande af ofvananförda förhållanden, och sorn revisionsberättelserne ifrån Länen dessutom utvisa, att, i allmänhet, curhus-inrättnijngarnes behållningar äro så obetydliga, att, för dessa inrättningars vidmagthållande, fortfarande understöd synes oundgängligen nödigt, oberäknadt de årliga bidrag, som af curhusmedlens öfverskott måste användas för Lazarettet får Utskottet hos Rikets Ständer föreslå, att, till veneriska smittars hämmande och botande, fortfarande må, till och ined det år, då nästa Riktdag slutas, årligen utgöras, af hvarje mantalsskrifven person en curhus-afgift, för Stockholms Stad med högst tolf och minst en skilling, samt inom öfrige delar af riket med högst fem och minst en skilling, allt Banco, lika för alla betalande inom hvarje curhus-district, efter dess behof, under hufvudsakligen enahanda vilkor och stadganden i och för verkställigheten, som vid sista Riksdag bestämdes och uti Kongl. Kungörelsen den 7 Juli 1841 innehållas; hvarvid likväl, till vinnande af tydlighet och mera öfverensstämmelse uti föreskrifterne angående curhus-medlens användande, Utskottet hemställer, Bevillnings-Ulskottets Betänkande, N:o IT. 7 att andra och tredje punkterne i högstberörde Kongl. Kungörelse må erhålla följande förändrade lydelse, nemi.: 2:d ra punkten:
Denna afgift skall utgå och redovisas inom hvarje curhusdistrict serskildt, så att den blifver alldeles skiljd ifrån Hospitalens och L^zaretlens fonder och Räkenskaper; börande de härigenom inflytande medlen i första rummet ovilkorligen begagnas för de^ efter behof och öfverenskommelse, på ett eller flere ställen inom Länen inrättade Curhus-anstalterne; och må derefter hvad af nämnde medel icke är, för veneriska smittans hämmande, erf orderligt få, på sätt i tredje punkten stadgas, och under nedannämde
Directioners inseende, utgå för allmänna helsovärden i Länet, serdeles såsom bidrag till bestridande af Lazarettens allmänna utgifter i och för svårare skador och sådane sjukdoms-tillfällen, som fordra chirurgisk behandling.
Till andraj än nu omförmälda, ändamål må curhusafgiften icke användas.
Ofördröjligen efter Riksdags-beslutets kungörande bör, genom utsedde sockne-fullmägtige, hvilka sammankallas af Kronofogden, inom hvarje Tingslag väljas en Deputerad, samt af Borgerskapet inför Magistraten likaledes en, hvilka deputerade sammanträda å tid och ställe, Konungens Befallningshafvande utsätter, för att under Landshöfdingens ordförande besluta, genom öfverenskommelse eller votering per eapita, deruti Landshöfdingen eger deltaga, om sammansättning lill form och personer af den Comité, med nödiga Suppleanter, som skall årligen intill nästa Riksdag, så väl revidera och granska räkenskaperna, jemte styrelsen och förvaltningen af Curhus-inrättningen, sorn ock derefter ej mindre bestämma det bidrag, som af uppkommet öfverskott å influtne Curhusafgiften kan Lazaretten meddelas} än äfven med iagttagande af hvad i.sta punkten innehåller, fastställa den för ifrågavarande behof under det nästföljande året erforderliga afgiften; hvilka befattningar, om Deputerade så för godt finna, äfven kunna till Pröfnings-Comiteen öfverlemnas.
Städerne Stockholm och Götheborg anses likväl, i dessa hänseenden, såsom serskilda Län. 8 Bevillningsutskottets Betänkande, N:o 17.
Och lärer, i händelse detta förslag af Rikets Ständer godkännes, underdånig skrifvelse i ämnet böra till Kongl. Maj:t aflåtas.
I afseende åter å Riksdags-fullmägtigen Per Jönssons från Christianstads Län inom Hederv.
Bonde-Ståndet väckta, ofvanomförmälda motion, ©m rättighet för de Härader, motionären representerar, att disponera deri derifrån utgående curhus-afgiften, emot skyldighet att underhålla eget Lazarett, hvilken motion, af Bonde-Ståndet remitterad till Stats-Utskottet, blifvit, i anledning af nämnde Utskotts Memorial N:o 19, af Ridderskapet och Adeln , Preste-Ståndet och Borgare-Ståndet ansedd tillhöra BivillningsUtskottets handläggning; får Utskottet, enär af hvad på ofvannämnde sätt blifvit tillstyrkt, följer, att cur-anstalter obehindradt få inrättas på ett eller flere ställen inom Länen, efter behof och öfverenskommelse , och den af motionären ifrågasatta rättighet för vissa härader inom Skåne att inom serskildt district använda curhus-afgiften, sålunda redan är medgifven, vördsamt hemställa , att Per Jönssons motion icke må föranleda till någon Rikets Ständers åtgärd.
Stockholm den 12 December 1844* Reservationer.
Af Herr Friherre Raabj A., ”Med Herr Prosten Nibelius, under de vilkor och på de skäl, som han i sin reservation anfört, hade jag trott, att maximum för curhus-afgiften bordt bestämmas till 6 sk.
Jag har likvisst ej med denna tillökning velat understödja den isolerings-princip, som, i afseende på curhus-inrättningar redan vid sistlidne Riksdag gjorde sig gällande.
Tvertom anser jag både orättvist, att de orter, som äro mest utsatte för veneriska smittan, skola taxeras högre, än andra, och vådligt för hela samhället, om sådane orter, oaktadt den högre afgiften, skulle sakna medel att värna sig för densamma.
Kan smittan ej hämmas i de för densamma mest blottställda district, sprider den sig nog till flere.
Ett curhus, då det är inrättadt för större personal, uppfyller bättre sitt ändamål och derjemte för en mindre kostnad, än sådane inrättningar i mindre scala, och eurhus-patienter kunna utan fara transporteras ganska låDg väg.”
Uti denna reservation instämde Herr Friherre Hermelin.
Af Betillningt-Uttholtils Betänkande, 1\:o 47. 9 Af Herr Prosten Berg: ”Det Höglofl.
Betänkande föreslår, att öfverskotlet af curhus-medlen skall användas för helsovården i Länet i allmänhet, men "serdeles såsom bidrag till bestridande af Lazar ettens allmänna utgifter i och för svårare skador och sådana sjukdomstilljällen ^ som fordra chirurgisk behandling.”
Jag reserverar mig emot denna tillagda restriction för öfverskottsmedlens användande, emedan, då densamma öppnar ett vidsträckt fält för vederbörande Revisorers anmärkningar emot Lazaretts-Directionernes beslut, i afseende på patienters intagande, den ofta nog kan komma att föranleda
Direclionerne att vägra sådane patienters intagande å Lasaretten, hvilka af invärtes farliga, möjligen äfven smittosamma, sjukdomar lidande kunna befinna sig i vida större behof af vård å Lazarettet, än den af yttre åkommor hemsökte, samt äfven, med afseende på den fara, hvarmed en smittosam sjukdom alltid hotar det allmänna, företrädesvis bordt uti sjukinrättningen inrymmas.
Bestämmelsen i afseende på öfverskottsmedlens användande hade, efter mitt förmenande, bordt tyda på helsovården i allmänhet inom Länet eller
Districtet, och det restrictiva tillägget således bordt uteslutas.”
Uti denna reservation instämde Herr Grefve Cronhjelmj Herr Friherre Raab, Herr Biskop Bruhn och Herr (Lillberg.
Af Herr Contracts-Prosten Nibelius'.
”Genom Nådig Proposition af den 6 sistlidne Augusti, har Kongl. Maj:t föreslagit, att den så kallade curhusafgilten må till samma belopp och med samma vilkor, som vid sisla Riksdag bestämdes, utgå (ill och med det år, då nästa Riksdag slutas.
Men ehuru denna afgift hitintills utgått under namn af curhus-afgift och äfven i den ofvannämnda Kongl. Propositionen blifvit bibehållen vid samma benämning, så är af samma Nådiga Proposition likväl uppenbart, att afgiftens syftemål är att bereda nödiga medel, icke blott till Curhusens, utan äfven till Lazarettens underhåll — och lill detta dubbla ändamål har den äfven på de flesta slällen redan blifvit använd.
Det maximum, hvartill den hitintills utgått, eller 5 sk., har äfven inom de fleste Lazaretts- och Curhusdistrict varit fullt tillräckligt för afgiftens tvåfaldiga syftemål — och inom mer än hälften af dessa district bar den kunnat bestämmas till lägre belopp.
Men inom ett och annat af de Lazaretts- och Curhus-district, som under de sednare decennierne blifvit bildade, har det dock befunnits att, oagtadt de serskilda bidrag, som af districtets mera bemedlade invånare blifvit till Lazarettet lemnade, 5-skillings-afgiften, icke varit tillräcklig både att bestrida Curhusets utgifter, och att tillika lemna ett nödigt supplera. till fl. St. Troi. iSU. £ Sami i A[d. 8 Håft. 2 10 Bevillningg-Ulskottels Betänkande, N:o t7.
xnent för betäckande af Lasarettets behof; så hafva Rekarne Härader i Södermanland, hvilka tillsammans utgöra ett serskildt Lazaretts- och Curhusdistrict, sedan districtets samtliga församlingar blifvit på sockenstämmor hörde och dertill bifallit, på Bolagsstämma beslulit, att, utom den egentliga curhus-afgiften, en serskild afgift al 3 sk. skulle af hvarje skattskrifven person erläggas, till fyllande af bristen i Lazarettets tillgångar.
Men, då en dylik afgift icke var af de begge Statsmagterne auetoriserad, kunde den på debetsedlarne ej upptagas, utan Sexmänjien inom hvarje församling hafva blifvit nödsakade att uppbära den, sedan Pastorerne för densamma upprättat uppbörds-listor.
Det var för att kunna undvika de stora besvären af en sådan serskild debitering och uppbörd , samt då förhållandet i ett och annat af de öfriga districten troligen är enahanda med det i Rekarne, som jag i Utskottet föreslog: att afgiftens maximum må inom de Lazaretts- och Curhus-district, der Lazarettets och Curhusets bestånd det oundgängligen fordrade, kunna höjas till 6 sk.
Men då detta förslag, ehuru understodt af flere ibland Utskottets Ledamöter, likväl föll vid den deröfver anställde voteringen, får jag reservationsvis vördsamt underställa det Rikets Höglofl.
Ständers om pröfning.
Då ifrågavarande förslag blott innefattar en tillåtelse för de district, -— der omständigheterne dertill serdeles tvinga och der districtets invånare derom frivilligt öfverenskomma, — att höja afgiften till 6 sk., synes förslaget icke vara så betänkligt.
Det förnämsta skälet, som deremot anfördes, var vådan af att sanctionera en förhöjning i en afgift, som drabbar lika den fattige och den rike.
Likväl om någon afgift skall utgå efter personalen, så synes det företrädesvis vara denna.
Det är för den fattigare folk-classen, som Lazaretten och Curhusen isynnerhet äro behöllige, och till deras underhåll må den mindre bemedlade gerna gifva sin skärf; ytterst få lära de händelser vara, då någon bemedlad person begagnar ifrågavarande Inrättningar.”
Uti denna reservation instämde Herr Grefve Cronhjelm, Herr Friherre.
Åkerhjelm^ Herr af Klercker och Herr Winge.
Rättelser i Bevilln.-Utsk.
IV:o 12.
Sid. 70 r. 2 st. fråga l. frågor — — — 5 — blifvit — icke blifvit — — — 14 — silfver — socker — 71 — 9 — Preutz — Prytz — — — 20 — hvilket — hvithet.
STOCKHOLM, tiuckt nos W. F.
Dalma», 1844. litvillnmgs- UltkolMa Utlåtande, A':o 18. 1 Jtä 18.
Alik. till F.xp. Ut'k. den 18 Dec. kl. 5 e. in.
Utlåtande, i anledning af anmärkningar emot Betänkandet, N:o ii, angående grundel na för ehn blifvande, allmänna BeviUningen, samt föreskrift erna for tillämpningen, deraf.