Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I detta fall vill jag icke omtala Banquens oräkneliga Lånebiträden cili Jordbruket mot låga räntor, ej heller Bergverkens lanerättighet uppå exporlabie effl-cter, till ändå lindrigare interesse, ipke heller den stora fördel dessa Verk vunnit genom JernContoirets bildande och förkofran; fördelar, hvilka i alla afseenden uppväga Fabrikeroes vinst utaf ManufacturDisconten, Jag vill icke heller bestrida, att denna Inrättning varit af väsendtlig nytta för vart Fabriks- och Manufactur - väsende ; jag vill blott hafva äran anmärka, at£ då Statsverket, genom Riksens Ständers Banque ifrån år 1756 till närvarande tid, låtit försträcka ManufacturFonden ifrån 200,000 till 1 mil. lion R.dr Banco årligen, hvarpå ManufacturFonden ständigt erlagt 3 procent årlig ränta, som aldrig någon tid manquerat eller uteblifyit, utan för Banquen varit en den mest säkra årliga inkomst af ända till 30,000 R:dr, lärer det icke nekas, att Banquen sjelf eller Statsverket varit den, som af denna anstalt dragit den största och reelaste vinst, beldst Fonden med den omsorg städse varit förvaltad, att deruti aldrig yppats en skilUngs brist eller balance ; att densamma tvärtorn årligen förkofrat sig, och att i motsatt fall, eller om icke detta Banquens mynt och papper varit Fonden till Iåns lemnade, Banquen saknat en högst betydlig revenue.
Likväl har man vid alla tillfällen så if-s ligt hfmödat sig framställa fabrikanterne t|» BevillningsUtskottets BetänkanJen.
603 sorn sä ogement gynnade peli deras yrken saspa! så ofanteligén lucrative; o,ch man har alldeles icke låtsat komma ihåg den iinnu mer treela förmån de Handlande stådse begagnat, att nemligen af Fabrikanterne få tillhandla sig varor på g månaders credit, hvilka varor (le sedermera icke hlatt för contant, utan opk rped beräknad vinst afyttra Jemväl har man förebrått oss våra Fa. briks-varors dyrhet, i jemnförelse med
Ut* fändningarnes-
I detta afseende bör man erinra sig, att utomlands, särdeles i England, bidraga manga omständigheter till lättnad t
Fabrikanternes yrken och till möjligheten för dem, att lemna sina Varor för bättre köp.
Sådane omständigheter äro, till exempel bättra köp på Rudirnaterier, som dels finnas på stället, dels» på kortare afstånd hpmtas: betydliga af Regeringarne beviljade ExportFremier: ér\ ptangd af hos oss ännu okända sitnplifierings-. anstalter yid tillverkningarne och machinerier p. s- y.
Det oaktadt hafva Svenska Fabriks* yaror på ao år ändå fallit i priset 25 å 30 procent och Bomulls-tillverkningarne ända till 75 och deröfver, och skulle ännu ytterligare falla, om ett stadigt pch påräkneligt System vore etableradt, som kpnde försäkra Fabrikernas tillvarelse och ändamålsenlig? utbildande, Men om ännu våra Fabriksvaror för Consumenterne falla sig nög dyra, så bör man besinna, att Fabrikantens pris är vida ringare än Handlandes, som köpa af honom, samt att df»se återigen ofta sälja yarorne i parti C o4 BeviliningsUisköttets Betänkanden.
Handtverkarne, 'hvilka derefter i afgifvande Räkningai], som icke alltid kanna påräknas tili prompt liqviderande, måste sig till godo be« räkna en ».merendels rätt betydlig vinst.
Skulle man likväl vilja fortfara att afurtdas Fabrikanterne deras lysande företräden fram.; för andra Närings - idkare, så bör jag ändteli-' gen erinra, att det står hvilken som heldst öppet, att i denna väg försöka sin lycka.
Hvad jag kan roed all trygghet försäkra, är det, atil om icke en Fabrikant vid sitt yrke iakttager strängt arbete, jemn ordentelighet och noggran hushållning blir han lika snart och lika säkert ruinerad, sorn hvar och en annan. 3:0
Så »ida Sverige, oaktadt den så högljudt öfverklagade nöden, vunnit den grad a£ välmagt , att våra financer och vårt sjelfbestånd ingenting äfventyra, genom d^t vi för hela verldens glitter och granlat mode- och luxeartiklar uppoffra våra redbaraste tillverkningar; så finner äfven jag, att inga slags varor böra till brukande förbjudas och i och roed det samma alla till införsel tillåtas; men att denna införsel-tillåtelse blott bör sträcka sig till sådane fabrikationer, sorn sjelfva antingen alldeles icke elier icke till erforderlig qvantitet och godhet kunna åstadkommas , är hvad jag aldrig skall upphöra att yrka.
Ett mera utsträckt -import-system skall otvifvelaktigt, man må nu advocera derföre så mycket man vill, da detsamma underqräfver den in ' O hemska konstfliten} i längden tillfoga det ali - BeviUningsUtsbottets Betänlandtn.
605 manna skador och förluster sorn af fördelar ingalunda uppvägas. 4:0
Det är anmärkningsvärdt med hvilken Uppmärksamhet visse Motionärer och Talare tillslutit ögonen och tillstoppat öronen, då man vidrört den verkligen vådliga omständigheten af de marga tullförsnillningar, som skola blifva följder af aila de utländska varors införande emot hög tull.
Man synes hvarken hafva tänkt på Tull-, försnillarens timliga välfärd ej ellerfpå hans fattiga själ, hvilka likväl säkert stå lika stor fara, som T,urendrägarens. 5:0
Såsom ett skäl för bevisandet af vare fabrikers mindre goda beskaffenhet, till och med deras försämrade skick under de sednare liderne har en BeredningsLedamot anfört; ätt klädestillverkningen år 1780 utgjorde 434,121, och 1821 endast 33,0,412 alnar, samt att år 1783 591 stolar sysselsatte,^4,646; arbetare; men att år 1821 endast 1729 arbetare voro använde vid 411; Stolar:
Denna beräkning, sorn'jag, i anseende till Uppgifterne nu icke kan controllera, bevisar likväl ingen ting.
Sedan 1780 hafvaihusväfnader, vadmals och klädestillverkuingar på landet så ofanteligen tilltagit, att nu mera sällan någon ^Landtbo koper vårt kläde ifrån städernes fabriker, hvilka fördenskull minskat sina ..tillverkningar , utan att tvärtom de betydligaste qyantiteter vadmal och ylle-väfnader ifrån landet till Städerne införas.
Att ett relatift till stolarne minskadt antal arbetare vid Klädesfabrikerna nu sysselsättas kommer deraf, att åtskilliga simplifieringar vid, 6o6 EevillningsTJtskdttets
B et änkan den. klädestil!verkningen blifvit införda, sorn i betyd-j lig mån bespara arbetskrafter och dagsverken.
I isynnerhet häfver dé nya Spinn- och Kardmachinerne bidragit till slike besparingar, enär nu 4 å 5 personer godt kunna uträtta det, hvartill förut beköfdes 30 till 40. 6:0
En arman Ledamot i Beredningen har utlåtit sig, att summor blifvit slösadé till kostbara fabriksanläggningar, söm fortfara i ett sjukligt tillstånd, till hvars afhjelpartde riätiönehS sista skärf Oförsynt påkallas;. fiå jag vördSamligéri förklarar, att jag blott anser dylika utiåteisér härflyta från ert sjuklig inbillning , undviker jag så mycket heldre att Vidröra det bförsyntä derutaf, sorn jäg redan här Ofvan ådagalagt, hvarutinnan de ädelmodiga bilfädenä Staten leinnat fabrikecné egenteiigen bestå; tj.-ö
Slutligen och beträffande de varda
Lei damöters yttrande, sorn påstått, att jordbruket L vårt Land nu hunnit större höjd än det någonsin egt, såsom skäl hvarföre han anfört, att då jordbrukaren af Staten emottaga låneunderstöd ; bär hart alltid begagnat det med sparsamhet
Och flit (skolande, sorn han förmenar, gjort fabrikanterne, öm de söka detsamma, komma till samma resultat) vili jag blott hafva äran ahmärkä j ätt det vid ett sådant förhållande hög förtindraf hiig, att BorideStåhdets åtskilligt; Ledamöter vid närvarande
Riksmöte så jerhmerligeri grufvat sig Öfver sin svåra belägenhet, äfvensom det är iröi ligt att MagazinsDirectionehs lemhade lånébiträOen åt allmogen icke just alltid lära med till - BevillningsUtskottets Betänkande^ 607 ifricklig sparsamhet blifvit hegagriade. — — Och som jd sålunda vunnit‘ alitsa skulle Betänkandet till Rikets Högl.
Ständerj i öfverensstämmelse med Béredningens öfVäntiärnde utlåtande , äfgåi Mot detta beslut reserverade sig Herr Lini. helius, Hetr Huldt, Herr Winblad, Herr Lagerstrand , Herr Wallström och Herr Lenning j hvilka sistnämdé förbehöll sig att skrifteligen få inkomma med sin reservation.
Herr HieSsleiter anhöll att déSS ofVan intaga he skrifteliga anförande iiiåkte få bifogas Betärtiattdet tili Respect.
HiksStåliden.
Herr Prosten Hagberg åberopade sig siri j)å Beredningen gjorde reservation: att då BevillhingsUtskotiet ansett sig ensamt tillkomma utarbetandet åf en hy Tulltariff och föreslående af ett friare HandelsSystetti, utan att med Ekonomiutskottet begära sammanträde, kitnde Herr Prdsten föt sirt del ej finna hvarföre sistnämnde Utskott skulle frånträda siri rättighet att ensamt behandla nu ifrågavarande ämne.
Häruti ihstämde Herr Lagerstrand.
Ut supra Ex Protocollö Clas Levijn, Utdrag af Protöcollei, hållet i Riksens Högloft.
Ständers Allmänna Besvärs■ och Ekonö• miUiskott den 6:te October 1823* S.
D. id justeringen af det med Högloft. 6g8 Bevil!ningsUtskottets Betänkanden.
Bevillningsutskottet gemensamt afgifne
Betänkande rörande en friare händel , inlemnade Herr Lenning ett så lydande skrifieligt anförande: ’’Det Betänkande Höglofl.
Bevillnirtgs- och!
Allmänna Besvärs och EkonomiUtskbtten nu ge*’ rnensamt afgifva, med tillstyrkande af en obegränsad Handelsfrihet, har måhända det för länge upptagit
Utskottens tid , ej i anseende till hufvudsaken, ty derom vore pluraliteten af Eedäinöterne inom de Irenne Respective RiksStånden genast ense; men om formen, hvaruti ihan velat kläda detta nyhetsförslag, har man först nyligen kommit öfverens.
Ehuru vän af friheten, kan jag ej förena mig uti de i Betänkandet förekommande premis, ser och slutsatser; sådant har jag ock haft tillfälle ådagalägga under discussioiierne härom.
Åninge jag Sverige utom Samhällsförfattningar, de der nu skulle ordnas, eller att en allmän förändring deruti nu skulle till vägabringas, da stöde den föreslagne friheten visserligen att tillämpa, ty den eger sin grund i en medfödd lika rättighet för alla sarnhällsledamöter; men då vi lyckligtvis länge egt och funnit oss väl af vissa Samhällsformer, anser jng det vådligt bortrycka den del deraf, som nu är ifråga, då man i den nyligen afgifne Tulltariffen med hög tull belagt alla möjliga födoämnen, således i denna det’ utvidgat det prohibitiva systemet till kännbar tyngd och skada för consumenterna deraf, anser jag detta förslag, och deraf följande vägradt skydd åt näringsfliten, sakna den reciprocitet sorn, mig tyckes, Bevillnings Vtsiottels Betdninndtnl 6o<j 'tyckes, alltid bör förefinnas i ett till Riksén» Höglofl.
Ständers afgifvande förslag , hvarförutan Betankandet rried en utmärkt förkärlek utvecklat fördelarne af den så kallade handelsfriheten, och deremot korrtvilligt öfverskåda! grunderne för in* hemska industriens beskydd»
Ehuru ämnet är ett önskningsmål j sorni Hans Majit Konungen , Utan hinder af RiksStånidens framställning, efter eget bepröfvande afgör, anser jag det ej minskat Utskottens åliggande.» att åt sjelfva conclusionen hafva gifvit en utförlig* het, sorn jag nu anser saknas, och som jag tycker kunde hänföras till följande bristeri lio Sak», nas bestämda föremålet för denna Ständernas underdåniga önskan ; 2:0 de dermed oskiljaktigt försenade olägenheter; 3:0 medlen att afböja de deraf befarade ofördelaktiga verkningarne; och 4:» tiden och sattet, att tillämpa den underdåniga, önskan, som till Kongl. Maj;t frambäres, l:o I afseende på föremålet för den tillstyrkta underdåniga önskan, tror jag, för min del, Rikets väl oumgängeligen fördra, hos Hans -Maj:t
Konungen i underdånighet anhållas, att ifrån import-tillåtelsen bestämt Undantaga Och med fortfarände införselförbud belägga sådane tillverkningar, hvilka inom Uandet kunna åstad* kominas till mängd
Och beskaffenhet i förhållan», de till Rikets behof, samt låta andre näringar, £ den mån de möjligen tilltaga, äfven få åtnjuta ‘ett lika skydd.
Het är icke FabriqUerné, dem mången tyckes vilja helt och hållet Undvara, det är fastmer bibehållande af, och om möjligt förkofran, i den Bihang till Riks.
ÄN Prof. 1823. §.(e Sami.
IV,-0 39 Cio Bevillning^- Utskhtte ts rettin i an ditti. hittills tilltagande husfliten, hvaraf i synnerhet må näinnas väfnader, söm påkalla detta skydd , och jag inser ej, hvarföre desse nä ringsföretag icke skulle egä ett lika anspråk på Statens hägn, som Landtbruket, till hvars skydd man bestämt inkommande tullen på Spannemål till 106 procent , hvilket lärer Vara enahanda sorn importförbud. i io Ölägenlieterne sorn Skulle inträffa med den önskade import friheten, sträckt utöfver behofvet, voro i Sanning många att uppräkna; men det torde som exempel vara tillfyllest att anföra:
Tullförsnillning: ett obegränsadt behof af fremmande tillverkningar: en betydlig minskning i nä. rings-utvägarne inom landet: Fabriquernes och dell' enskilda idoghetens undergräfvande: qväfvande af al. la nya nationella industrie - företag; och ändteligen : myntets försämring i samma mån våra behofver af, och vår skuld till Utländningen förökades. $:ö Några tillförlitliga medel, att afböja de olägenheter, sorn skulle blifva 6n följd häraf, hafva Utskotten ej uppgifvit och lära troligen blifva svåra, att påfinna, i Betänkandet omriämnes väl lämplig
Tull såsom cotrectiv emot Int. rendrejeri; men dervid tyckes man hafva förbisett möjligheten af Tullförsnillning.
Man skulle snart föranlåtas tro, att den äskade lättheten att tullförsnilla emöt att lurendreja, blifvit förglömd, heldst äfveptyret af den förre brottsligheten uppliörer så fort den första bevakningen är undslup. pen, då IurendrejareU deremot intet har någon fristad för sin rörelse så länge han innehar det öfriga godset.
Tullförsnillningen skulle ock troj BevitlntngiVnkottits Betänkande», 6if ligen lL'ltaga i samma mån sorn närings.utvägaine inom landet förminskas, och hvilken Tultbevaknings- anstalt skulle val med sådane kuster sorn Sveriges, kunna fullkomligen Uppfylla sitt ändamål. 4:0
Vid tillämpningen af dért nya Importfriheten, har en värd Ledamot af Eidderskapet och Adeln behagat yttra, att brådstörtande förändringar i den Ekonomiska Lagstiftningen Vörö vådliga och derföre äfven önskat fogsamhet t denna del; hvaruti de fleste äf UtskottehS Ledamöter inom BorgareStåndet lika med mig instämt, dock utan att åt denna önskan lemnades det afseende, att den fått ett turn 1 Betänkahdet* Till denna önskans förnyande, finnér jag mig icke destomindre föranltten, och hemställer, om icke det tillägg bordt i Betänkandet inflyta; att af Eabriquesvaror, ingen annan ny import må tillåtas, än den Kohgl.
Majit anser för landet nödigt en längre tid komma att fortfara, hvarigenom det kännbara lidande förekommes, att Närings, idkare icke inlockas till företag
Under införsel-förbud, för att möjligen snart derefter, vid frigifning, blottStällas för möjliga betydliga förluster: att lämpligt utrymme lemnäs inhan någon föreskrift i denna del till verkställighet ahbefalles, men deremot att de beslut Hans Kongl. Majit
Konungen 1 detta ärende behagar fatta, må så- snart sorn möjligt Allmänheten kungöras* Len af Utskotten yttrade tanke t att Hans Majit Konungen bäst är i tillfälle att urskilja hvad Sorn i desse Ekonomiske äréHder befordrar Eäderneslandets val, delat jag deremot fullkom-; 6ij BevillningsUtskottets Betänkanden. ligen ] och just derigenom är jag trygg, att besluten komma att åse Fäderneslandets sanna väl, med det afseende industriens utbildning förtjenar, och nödvändigheten att afböja enskildes oförtjenta lidande fordrar, hvarförutan en dass a£ närande medlemmar skulle beröfvas bärgning och sysselsättning.”
Ut supra Fx Protocollo A, Fryxell.
N:o 46..
Ankom den 15 Oct. 1823- tillåtande, i anledning af gjorde an* märkningar vid Utskottets Förslag till en förändrad Tariff för HusbeliofsBrännvins-Brännings •
Af giften. j\^ot den af Riksens Höglofl.
Ständers Bevillningsutskott föreslagne förändring i Tariffen för Husbehofs Brännvins-Brännings - Afgiften, hvartill Höglofl.
Ridderskapet och Adeln, Högvördige PresteStåndet samt Hedervärda BondeStåndet under den 3 9 och 2 5 i förlidne månad lemnat sitC bifall, har inom Vallöf!. BorgareStåndet blifvit anmärkt af l:o Herr Egge att om den af Bevillningsutskottet föreslagne afgift för bruket af pannor från go till 180 kannors rymd faststäljes, skulle Kongl. Maj:ts Nådiga bifall till Ståndets underdåniga anhållan, om rättelse i de öfrige Ståndens Bévillnings-Utskottets Betänkanden: 613 Beslut, om Bränvins-Brännings-rättigheten och tless utöfvande å ett eller flere sammansatte verk, £'j medföra den dermed åsyftade nytta, emedan den Stad, som egde att bränna med 18 st. särskilda pannor af 50 kannor hvardera och mot ett skatt af 180 R:dr, skulle, efter Tariffens antagande, för Fem pannor om go kannor hvardera,’ på ett enda ställe, komma att erlägga öfver 700 R:dr, utan att likväl ega större afverkningstätt, eller kunna tillverka ens så mycket brännvin, som med förstberörde, icke fjerdedelen deraf kostande pannor åstadkommes, till följd hvaraf, och då obestridligt är, att sarpmansatte Brännerier dels befordra säkerhet inom Städerne, samt besparing af Säd, Ved och arbete, dels ock icke drifvas för en eller färre personers räkning, utan för hela Samhällen, samt ofta till förmån för fromma stiftelser och gagneliga företag,', som ej böra med dryga afgifter motarbetas, samt dessutom icke formel igt är, att bestämma skatt på en panna om 3.5o'eller j8o kannor, när en dylik ej får brukas, yrkat blifvit, ej mindre det afgiften må få stadna vid det föreslagna beloppet af En R:dc för hvarje kannerum å pannor ifrån- 89 till och med g o kannor, än äfven att enahanda q förhöj da skatt bör utgöras för hvarje sådan panna, ehvad den i särskildt eller sammansatt verk begagnas. 2 :o Herr Ekhoff, att en ökad Taxation å Brännvinspannor i sammansatta verk icke vöre, på sätt Herr Egge framställt, med billighet instämmande, hvartill något sken likväl funnes i händelse kannerymden finga sammanslås i en enda |»anpa; men då pannor utöfver go kanner* rymd €j4 Bevillnings$Ulslioliets Betärihonden. ej få begagnas, synes icke något skäl, hvarföre afgifter* skall vara större när (vänne sådane pantior nyttjas inom ett och samma verk, än då sådant sker på olika ställen;
i hvilka meningar Herrar Lundman, Leffler och Korström instämt; 3:0 Herr Nilsson, att om Brännvins bränningen för Städernp komme, på Sätt trenne Riksstånd beslutat, att verkställas, efter jorden, synas några andra grunder icke kunna ega rum för afgifternas beräknande i Städerna, än på Landet, 4 hvilket fall den af Bevillningsutskottet föreslagpe progression för sammansatte verk ej lärer kun. na undvikas, hvaremot förhållandet, i händelse Städernas Bräpnvins.brännings-rättighet kommer, att, gåsom hittills, grundas på personalen, bUfver olika, då det i sådant fall beror på de fleste Stadens innevånares beslut, att utöfva nämnde rättighet antingen i sammansatte verk, eller så kallade särskildte pannelag, i hvilket fall panne^ jymds-afgiften lämpligast synes böra grundas på personalen» och hvarje Stad, så vida Staden ej afsade sig Brännvinsbrännings-rättigheten, ansvara forsin PersonalsBrännvins-bränningsafgift; genom hvilken åtgärd BrännvinsBevillpingen skulle till ett högre belopp och säkrare utgå, då det ej såsom hittills hända kunde, än att åtskillige Städer visse år och mot erläggande af panne-afgiften begagnade Bränneri-rättigheten, men deremot under en annan tid lemnade den obegagnad, då afgiften var borta, än åter ej verkstälde
Brännvinsbränningen pied pannor utöfver 50 kannors Bevillningsutskottets BetänkanJen, 615 rymd, hvilket åter vises vara i StatsEkonolujskt hänseende skadligt. 4:0 Herr Winberg, att stadgandet, det den, sorn nyttjar tvänne 90 kannors pannor, skall för den andra betala högre afgift, än för den första, är så mycket orättvisare, sorn det beror på Egendomsvärdet, huruvida egaren är berättigad, att tillverka Brännvin med ert eller tvanne pannor, hvilket åter har betydligt inflytande på Ladugårds - skötseln m. m., hvaremot åter 5:0 Herr Stahle yttrat, ej allenast att de flesta af desse sålunda anförde anmärkningar redan blifvit, med anledning af gjorde Motioner, förehafde och af Utskottet profvade, men ej vunnit något afseende, utan jemn val att den tillstyrkte afgiften, långt ifrån att vara obillig, snarare väcker deri önskan, att alla skatter voro i ett lika rättvist förhållande afmätte, äfvensom att det skulle vara mot billighet stridande, att ej erlägga en progressivt stigande afgift för pannor öfver 90 kannors rymd, då den på detta sätt utgår för pannor Vtnder denna storlek.
Hvad sålunda anfördt är, har Bevillningsutskottet i öfvervägande tagit, och får först i afseende på den gjorde anmärkningen, om afgifteynes förhöjande, när tvänne pannor, hvaraf den ena rymmer 90 kannor, begagnas i samma Bränneri* inrättning; "endast hänvisa till Bilagan Litt. B. vid Utskottets redan afgifne Betänkande, hvaraf kan fullkomligen inherntas, det någon förhöjning aldeles icke egt rum, 6i6, Sevillnings- Utskottets Btiänhanden.
Utan att tvärtom, med undantag af den minsk-< liing, som uppkommer å pannor i sammansatt© .Verk, tillhopa utgörande ni, iis, 113, 114, il 15, 116, 117, 118 och 119 kannors rymd, ?fgi£terne § de Öfrige äro oförändrade bibei fcåUne.
Beträffande åter de skäl, som föranledt Utskottet, att förändra afgitternes beräkning för större pannor och i mån af Brännvins1-- bränningens beskaffenhet af Husbehöfs - bränning eller Fabriks - anstalt, så får Utskottet endast åberopa hvad nyssanförde Betänkande derom innehåller, med det tillägg, att en' minskning i afgå flen, efter Utskottets mening, instämmer lika litet med rättvnan, söirt med; möjligheten, då en brist i den påräknade Total* Summan skulle derigenom uppkomma; äfvensom att Utskottet icke kan för sin del till-.
Styrka någon sådan, då dess Förslag redan vun, nit de frenne öfrige Respective RiksStåndens; bifall.
Dock varder detta till Riksens HögleiJ, Ständer vördsamt Öfverlemnadt.
Stockholm den 8, Qctober 1823, iN:o 47.
Ankom den 15 Oct. 182,3.
Memörial, angående aflöning för tvänne Ex-* tra Cancellister.
Ds vid delta Riksmötes början BeviHningsUtskottet hos Rilfesns Höglofl, Ständer anhöll ero Bcvillnings-Ut skof tets Beiäntanden. tillåt else, att fä antaga tvänbe Canceliister, förmo» flade Utskottet detta antal skulle blifva tillräckligt till besörjande af det inom detsamma förefallande renskrifnirigs - arbete m. m., ehuru en aldre erfarenhet syntes bevisa motsatsen, sedan vid 1812 års Riksdag, Sex, vid 1815 års Riksdag Atta och vid den sista Fyra.
Canceliister funnits vid detta Utskott anstälde, men då Utskottet dels nu arbetat på irenne Afdelnirigar, dels ock, på satt Utskottet hoppas, att Riksens Högloft.
Ständer sjelfve inse, haft lika trägna och vidsträckta göromål vid denna, sorn vid någon af de förenämnde Riksdagarne, särdeles som Utskottets Betjening biträdt vid alla de med andra Utskott hafde sammanträden, har följden deraf varit , att de tvänne Extraordinarie Cancellisterne, sorn, till befordrande af enskildta utsigter för framtiden, blifvit, utan allt anspråk på arfvode, antagne, htåst på ett mera verksamt sätt deltaga i förefallande sysslor; nu åter då Riksdagens annalkande slut, samt den började granskningen och utskrifningen af BevilIningsFörfattningen, jemte dit hörande Tabeller, fordra ett trägnare arbete, än sorn af ofvanomförmäldte trenne Ordinarie Canceliister Iean åstadkommas, och någon egentlig skyldighet till biträde icke kan, utan motsvarande arfvode, åläggas Extra Cancellisterne, vågar Utskottet vördsamligen föreslå, det täcktes Riksens Högloft, Ständer åt sistbemäldte personer, som under deras tjenstgöring visat skicklighet och pålitlighet, bevilja, till delning sinsemellan, ett Canceiljst^rfvode, beräknadt från sistlidoe Maji månads bo?» jäll tili Riksdags ris slut. 6i8 BevilliilngSrUtskottets B tänka niten.
Dock varder delta, nied bifogande af sfirskildte reservationer, Riksens Hdglofi, Ständers profning vördsamhgen understäldt.
Stockholm den iq Oktober 1823. XJtdrag af Protocollet, hållet i Riksens Högloft.
Ständers Bevillniggs - UtskQtt den 10 Octo - ber 1823- S. D. Justerades Protocollerne för den 26 September eftermiddagen och den 29 i samma månad.
S. D. Mats Eriksson, från Stockholms Län, aflemnade in„ot Utskottets Beslut, angående anhållan hos Riksens Haglöf!.
Ständer» örn arfvode från den 1 Maji innevarande år för tvänne Extra Cancellister, en skriftlig reservation, sorn upplästes, gå lydande: ”Vid nagare eftersinnande af det sistlidne Plenidag gjorde Project, att ett Cancellist - arfvode skulle till delning anslås åt de tvänne sist antagne Extra Cancellisterne, kan jag mig ej häruti förena.
Härvid har man förgätit, att tvärme förut antagne icke hafva mer än halft arfvode.
Otillräckligheten af ett dylikt, kari hvar och en lätt inse, Om samtlige