Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I anseende till den olika tunga hemmansinpe - 134 Lag * och Fesvärs-Utskottens Betänk andin, hafvare och aboer vidkännas af skyldigheten att underhålla de öfver hemmanens ägor löpande Byavägar, enär af de, intill hvarandra gränsande, eiler å samma trakt belägne, hemman, berörde vägar till betydlig längd sträcka sig öfver somliges ägor, hvaremot, öfver de andres ägor, sådane vägar antingen icke ära, eller till en ringa sträckning blifvit tagne eller anlagde, men alia hemmanens åboer af de samma hafva lika fördel, och deraf sig betjena, för att framkomma till de allmänna indeldte vägar, samt till Kyrka, Ting och Quarn, har Btksdags-Fullrnägtigen för Wessbo Härad af Jönköpings Eän, Johannes Arfvidsson, uti ett ti'l Hedervärda Bonde-Ståndet ingifvit Memorial, yrkat, att, innom hvarje församling, hvar och en innevånare må vara pligtig att deltaga uti underhållandet af besagde nödvändige vägar, eller att åtminstone så många hemmansägare eller brukare, som sig af vägen till sine resor betjena, må lill sådant deltagande vara skyldige; Äfvensom att, i händelse grannarne sig erne
Ian icke kunna förenas om fördelningen af vägen, vederbörande Landtmätare då må af Konungens Befallningshafvande förordnas, att en slik delning efter hemmantalen förrätta.
Uti hvilket yrkande flere af Ståndets öfrige Ledamöter sig förenat.
Efter å berörde Memorial meddeld Remiss endast till Eag-Utskottet, har bemälte Utskott ansett det deruti framstälae ämne vara af den oeeonomiska beskaffenhet, att det gemensamt ined Allmänna Besvärs - och Qeconomte Utskottet borde till pröfning företagas, i anled - Lag- och Besvärs'Utskottens Betänk and en.
135 ning hvaraf det uti desse Utskott förekommit; Och som Kongl.
Resolutionen på Ridderskapets och Adelns besvär den 8 Januari! 1735 stadgar, att de så kallade Byvägar skola endast underhållas af dem, hvilka sig deraf betjena, så att landet dermed icke vidare för en eller annans beqvämlighet bör besväras, anse Utskotten, att derigenom förfaller hvad Johannes Arvidsson velat framställa; som skulle en sådan underhålls-skyldighet tillhöra hvarje hemmans åbo, till den del af vägen, sorn öfver dess ägor framlöper, samt att det således redan är behörigen bestämdt, hvilka i berörde vägars vidmagthållande böra deltaga; Äfvensom, då det af Johannes Arvidsson gjorde förslag, att byvägar må af Landtmätare till underhållande fördelas emellan dem, som sig deraf begagna, i händelse de om en sådan delning icke kunna sig emellan annorledes åsämja, förutsätter ett stadgande, huru desse vägar skola anläggas , rödjas och underhållas, men hvilket åter icke lämpligen kan antagas, enär det helt och hållet beror på öfverenskommelse emellan dem, för hvilka vägen är nödvändig, hvad mer eller mindre arbete och kostnad de vilja, i afseende å deras egen beqvämlighet, till den sammas iståndsättande, nedlägga, Utskotten jämväl finna sig icke kunna tillstyrka bifall till berörde förslag.
Ständers närmare skär" skådande varder detta vördsamt hemstäldt.
Stockholm den 14 Februarii 1818- 136 Lag- och Besvärs-Ulskctlens Betänkanden, N:r 36.
Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi - Utskottens Utlåtande angående Jör ändring af tiden till vägsyners förrättande. ■Till Tjag- samt Allmänna Besvärs- och Oeconomie - Utskotten har från Hedervärda BondeSiandet blifvit remitteradt det af Riksdags-Fullmägtigen från Kronobergs X/än, Pehr Jonsson, dit ingifne Memorial, hvaruti han, af den ani ledning, att arbetet till iståndsättandet af Allmänna Xands- och Härads - vägarne icke skulle af de dertill skyldige kunna med beqvämlighet och nytta verkställas vid arman årstid, än slutet af Junii och början af Julii månader, yrkar, att den nu bestämde tid för väg-synernes förrättande, eller slutet af October månad, måt. te förändras, och att berörde Syner måtte skje emellan den 24 Junii och den 12 Julii hvarje år, hvarigenom den olägenhet för de väg-hållnings-skyldige skulle undvikas, att, da de icke kunna vid annan tid, än den förstnämnde, väglagningen fullborda, men väg-synen ej förr än långt derefter höstetiden anställes, brister af Synemännen anmärkes, lägningen anses vara försummad och väglottsägarne tilltalas samt pliktfällas, oagtadt de på nyssberörde sätt sine väghållnings skyldigheter fullgjort.
Utskotten hafva, vid öfvervägande af hvad således är vordet föreslagit, på grund af erfarenhet och flere förekomne skäl ansett sig finna att den uti Kongl. Brefvet den 13 September Lag- och Bcsvdrs-Utskottens Betänkanden.
137 1790 angående allmänna vägarnes underhålande, utsatte tid för den allmänna sand- och grusningen, eller från början af October till den 24 i månaden, ej torde för de fläste orter vara den rättaste och beqvämligaste.
Denna öfvertygelse hafva Utskotten trodt sig böra hämta, ibland annat, af de omständigheter, att, enär på många trakter för väg-lotts-ägarne tillgång ej gifves på det för väglagningen tjenligaste slag af gröfvre grus och sand, utan finare fyllningsämnen dertill måste användas, desse sistnämde, då de påköras höstetiden, vid det vägen vanligen är af regnväder uppblöttnad, göra den samma än mera djup och svår att begagna: att vägen, som berörde tid icke äger fasthet, på serskildte ställen mer och mindre nedsjunker för de tyngre lass, hvilka derå framföras, hvarigenom ojemnheter och gropar uppkomma, dem väg-lotts-ägarne måste påföljande våren bättra och fylla, tillika med de under tiden inträffade utskärningar: att således dubbelt arbete vid yäg-lagningen, så väl höst- som vår-tiden, måste användas, hvilket än mera försvårar väghållnings besväret: att detta besvär äfven deraf blifver fördem, som det åligger, betungande, att väderleken höstetiden oftast är regnacktig, samt att dagarne den tiden äro korta, så att flere dagsvärken för väg-lagnings-arbetet åtgå: att den, vid skeende grusning höstetiden, blifvande nödvändighet att vårtiden åter förbättra tillkommen skada å väg-lotterne, samt det deraf följande dubbla arbete undvikes när den allmänna väg-lagningen får vid sistberörde tid verkställas; och att vid denna lid vägen är mer tjenlig 138 Lag- och Besvärs-Utskottens Betänk anden. att emottaga i synnerhet ofvannämnde finare fyll— xiings-ämnen, samt dagarne äro längre, så att betydligare arbete å dem kan åstadkommas.
I följd häraf tro Utskotten sig äga anledning tillstyrka, att den uti ofvan omförmälte Nådiga Bref meddeldte föreskrift, angående tiden dä den allmänna väglagningen och grusningen bör förrättas, må sålunda förändras, att den i stallet bestämmes att skje ifrån vårens början och till den i:ste Julii, då berörde lagning och grusning skall vara fullbordad, och hvarefter samt till den i4:de i nämde månad väg-synerne på vanligt sätt böra företagas och slutas.
Men Sorn, i händelse detta antages, väg-rödjningen endast skulle komma att en gång hvarje år verkställas, anse Utskotten det blifva högst nödvändigt, icke allenast, att våg-Iotts-ägarne varda förbundne, att då vidtaga de kraftigaste åtgärder för de dem tilldeldte väg-styckens fullkomliga iståndsättande, utan ock, att vid väg-synerne en högst noggran och sorgfällig tillsyn derå hafves att detta arbete behörigen och varaktigt är fullgjordt; kunnande väg-lotts-ägarne dock icke undgå, att, om genom tillfällige händelser å ett eller annat vägstycke en sådan skada innan rätta väg-lagnings-tiden inträffar, skulle tillkomma, som fordrar, det genast anstalt till dess botande fogas, den utan uppehåll företaga.
I öfrigt anse ock Utskotten det böra blifva Konungens Befallninghafvande i hvarje Län öppet lemnadt, att om, i afseende på orten® skiljagtige beskaffenhet, det skulle finnas lämpeligare och nyttigare att väg-lagningen allmänt Lag- och Besvärs-Ulskottens Betänkanden.
139 der sker höstetiden, få derom, efter väg-lottsägarnes föregångne hörande, efter omständigheterne förordna.
Till Riksens Högloflige Ständers pröfning varder detta vördsamt öfverlemnadt.
N:r 37.
Lag- samt Allmänna Besvärs- ock Ekonomi-Utskottens Utlåtande, angående j'6- resla^en ändring ati Författningen om allmänna vägarnes underhållande vintertiden i afseende ä inrättningen af plog lag.
Rik sdags-Fullmägtigen från Wester-Norrlands Län D. Selander har uti ett till Hedervärda Bondeståndet inlämnadt Memorial, hvilket fle. re af Ståndets Ledamöter biträdt, förmält sig anse, att det uti Kongl.
Förordningen angående allmänna vägarnes underhållande vintertiden af den 30
September 1790 vidtagne stadgande huru den betalning bör bestämmas, sorn åboerne å de hemman, hvilka varda i ploglag indelte, äga, att af de öfrige väg lotts-ägarne i Socknen eller Häradet bekomma för vägens plogning och lagning berörde tid, länder till ploglags delägarnes förnärmande, då de genom den årliga afgift utaf öfrige väg-lotts ägarne, som till sitt belopp, antingen vid Härads - Rätten, medelst öfverenskommelse emellan dem och ploglags-delägarne, utstakas, eller i annat fall af Konungens 140 Lag- och Eesvärs-Vtskottens Betänianden.
Befallningshafvande fastställes, aldrig skola erhålla tillräcklig ersättning för det arbete och den kostnad, som för vägarnes vidmagthållande måste nedläggas, hälst, enär berörde öfveienskommelser skola på flere och till fern år afslutas, penninge-värdet under sådan tid undergår förändring, och jämväl icke kan förutses hvad större eller mindre arbete, som i nämnde ändamål blifver hvarje af desse år, i anseende till inträffade omständigheter, nödvändigt; på hvilken grund Selander, som förment, att uti förevarande fråga värdet af enskildas arbete ej hörde genom någon -Embetsmanna myndighet taxeras hälst de ärlige markegårigs-taxorne bestämde priset å dagsverken, föreslagit en sådan förändring af omförmäldte förordnande, att ploglagsdelägarne ärligen borde upprätta förteckning på de dagsverken, som till snöplogningen under vintern blifvit använde, hvilken förteckning skulle af dem till Härads - Katten inlämnas å andra Rättegångsdagen af påföljande Sommar-Tinget, då de öfrige väg-lotts-ägarne i Socknen eller Häradet deraf skulle erhålla del, och äga tillfälle att, om skäl dertill vore, dervid göra anmärkningar, hvarefter och sedan på detta sätt blifvit utredt hvad ploglags-delägarne i ersättning för sitt besvär vore berättigade att undfå, den samma, fördelad på väg-lotts-delägarne, af Kropo-Fogden skulle debiteras och uppbäras.
Detta till Lag- samt Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Uttkotten remitterade Memorial hafva Utskotten i öfvervägande tagit.
Och emedan, vid det rrya öfverenskommelse!' skola emellan Sockne- eller Häradsboerne och ploglags - Lag- och Besvärs-Utskottens Betänkanden. i {i delägarne ingas, angående desse sednares betalning för snöplognings-besväret under den kommande tiden till högst
Fem år, de alla blifva, enligt 4 §. uti ofvanberörde Kongl.
Förordning till Härads-Rätten inkallade och i ämnet hörde, hvarvid för ploglags - delägarne är öppet att ådagalägga och styrka, hvad kostnad och arbete under den förflutna tiden snöplogningen dem tillskyndat, och hvarigenom, i händelse förening uti frågan om betainings-beloppet icke star att emellan Sockne eller Häradsboerne samt ploglagsdelägarne vinnas, behörig och säker grund icke saknas, hvarken för Härads-Rätten att föreslå, eller för Konungens Befallningshafvande att jämka och stadfästa, huru mycket, under fcesagde blifvande tid, bör årligen af Sockne eller Häradsboerne till plog-lagen erläggas, samt om än,, genom inträffade olika förhållanden, besväret vid plogningen kan ett eller annat år blifva större, under loppet af flere år sammantagne, ersättningen derföre dock erhålles de år, då berörde arbete blifver mindre; Ty och då i öfrigt det för Sockne eller Häradsboerne skulle blifva svårt, och i det närmaste omöjligt, att kunna äga eller förkaffa sig tillförlitlig controll, attalia de dagsverken, sorn ploglags - delägarne uppgifva sig hafva under en förfluten vinter till snöplogningen bekostat, verkeligen blifvit använde och varit behöflige, finna Utskotten sig icke äga skäl att föreslå bifall till en så beskaffad ändring uti hvad i förevarande ämne nu är stadgadt, som Riksdags-Fullmägtigen Selander och de af Hedervärda Bonde-Ståndets Ledamöter 4 som med honorrji instämt, velat åstadkomma. 142 Lag- och Besvärs-Utskottens Betänkandenl
Dock öfverlämnäs detta vördsamligen till Riksens Höglofl.
Ständers oinpröfvande.
Stockholm den 14 Februarii 18 r 8.
Lag - samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi - Utskottens Utlåtande, rörande väkt fråga i afseeende på Brandstods erläggande ef tet förmedladt eller oförmedladt Hemmantal.
D et af Hedervärda Bonde - Ständet till lagutskottet remitterade, af Riksdags-Fullrnägtigen från Bohus Län Hans Andersson, till bemäldte Riks-Stånd ingifne, anförande, deruti han, på den grund , att icke behörigen vöre bestämdt , huruvida Brandstod efter förmedlat eller oförmedlat hemmantal erlägges , samt således olika dermed skulle förfaras, föreslagit, att genom utfärdande Författning ina förklaras , att förmedlingen af ett hemman bör så väl i berörde, som andre fall, tillgodo njutas, har Lag-Utskottet ansett innefatta ett ämne af sådan beskaffenhet, att det, i förening med ,Allmänna.Besvärs- och Oeconomie-Utskottet borde till pröfning företagas, hvaiföre det ock i desse Utskott är vordet till handläggning företagit, hvarvid Utskotten väl funnit, att då uti Kongl. Förordningen den q6 October 1743 är stadgadt, ibland annat, att i ändamål det Härads - Rätterne straxt ina vid timad Brandskada fördela den fastställde Bag- och Besvärs-Viskottens Betänkanden. 143 Brandstoden hemmanen emellan , samt inga uteslutas af dem , som efter ingången förening böra den samma betala, det ålåge Häradsskifvaren, icke allenast att tillställa Häradshöfdingen, en af Hands Contoiret behörigen bevittnad Förtekning, som för Landshöfdingen uppvisas skulle, på alla hemman, hvilka sig om Brandstodens erläggande förenat, utan ock årligen gifva Häradshöfdingen ti lkänna,' om och hvad förändringar genom Ödesmål, förmedlingar eller eljest kunnat sig tilldraga, så vore ock deraf en följd, att när ett hemman, efter att hafva i Brandstods Förening ingått, underginge förmedling, det därvid erhållne förmedlade hemmantal sedermera komme att tjena till grund, i afseende både på vidden af dess skyldighet i deltagande af Brandstod för andre i Brandstodslaget afbrände hemman, och jämväl på dess rättighet, att vid timad eldskada brandstod åtnjuta:
Men sorn Utskotten ansett detta förhållande icke vara så uttryckligen bestämdt, att derigenom särskildte Omdömen i detta ämne kunna vara undanröjde, finna Utskotten sig böra föreslå, att i likhet med hvad Hans Andersson hemstält, genom utfärdande Förklaring må stadgas , det ett hemman, som blifvit förmedladt, sedermera, icke annorledes, än efter beräkning af det förmedlade hemmantalet, hvarken kan ärlägga eller få brandstod Till Riksens Höglo#.
Ständers pröfning yarder detta vördsamt öfverlämnadt.
Stockholm den 14 Fe^ruarii 1818.
0 144 Lag- och Besvtirs-Utskottens BetUnkanden.
Lag ■ samt Allmänna Besvärs - och Ekonomi - Utskottens Utlåtande, angående föreslagen rättighet för hvar och en, att emellan Riksdagarne till Regeringen inkomma med förslag till ändringar i Författningar m. m.
Ridderskapet och Adeln har till Lagsamt Allmänna Resvärs- och Oeconomie-Utskottens gemensamma Utlåtande remitterat det af Herr Lagmannen, Grefve Joh. Henning
Gyllenborg afgifne Memorial , hvaruti Herr Grefvert föreslår, att Kongl. Majus
Rådiga tillåtelse måtte i underdånighet sökas, lill erhållande af rättighet för en hvar af Rikets Innevånare, att till Kongl. Maj:t i underdånighet ingifva nyttige förslag i alla Styrelse - grenar , äfvensom hemstälianden angående ändring eller förklaring af utfärdade Författningar.
Herr Grefven har förmält sig förmoda, att då den, som aflemnade ett sådant underdånigt förslag, icke annorlunda ägde att Vänta svar derå, än uti åtgärden, om förslaget funnes antagligt, Regeringens göromål ej skulle, genom bifall till omförmäldte rättighet, ytterligare förökas, utan derigenom en nyttig Cornmunication emellan Regeringen oc-h Nationen, äfven emellan Riksdagarne , beredas, samt att Regeringen såmedelst blefve i tillfälle att känna omdömet om de Författningar, hvilka af den samma vidtagas och utfärdas. i cg- och Be&cärs-Utskottens Betankanden. 145 Utskotten hafva tagit i öfvervägande hvad således blifvit framstäldt; Och anse Utskotten det nu icke vara någon betagit, utan tvärtom öppet att städse, med iagttagande af de skyldigheter, sorn derifrån böra vara oskiljaktige, samt innom en laglig gräns, hos Kongl. Majit uti underdåniga ansökningar och hemställanden anmäla, så väl enskildte, som allmänna ärender; Men att berörde, för hvarje Rikets Innevånare öppne förmån skulle utsträckas så vidt, som Herr Grefve Gyllenborg synes åsyfta, så att desse jemväl skulle oinskränkt äga , att, utan anledning af egne förhållanden och behof, samt utan ate derom vara anbefallte eller påkallade, till Kongl. Maj:t inkomma med förslager till rubbning af redan meddelte allmänna föreskrifter uti de Allmänna Rikshushållningen rörande ämnen, eller till vidtagande af nya åtgärder och förordnanden deruti, äfvensom med ansökningar om rättelse uti eller förklaringar öfver de Författningar, dem Kongl. Maj:t antagen i berörd© ämnen eller uti Hagens stadganden täckts i Nåder utfärda, finna Utskotten blifva betänkligt»’
Den, som formenar sig icke kunna fatta rätta begreppet af omformäldte utfärdade Författningar, kan, vid den tillämpning deraf, hvilken af dem, som skola dg samma handhafva, antages, derom vinna upplysning, och i händelse någon tror en sådan tillämpning icke vara behörig, är honom öppet, att deröfver i vederbörlig ordning framföra klagan.
Deremot skulle följden af ett annat så beskaffadt förfarande härvid , som förenämndt är, ©tvifvelaktigt blifva, att de Statens Embetsman, liihang till Riks-St.
Prot, . J81S. 7-dc Samt, N:r 19, #,0* 346 Lag- och Fesvärs-ZJtskottens Betänkanden. hvilka det äligger att de till Kongl. Majit inkommande ärender bereda och i underdånighet föredraga, med så flerfalldiga göromål öfverhopades, att derigenom tillfälle desse betoges för behandlingen af dem, hvilka i öfrigt skyndsamt fordra deras åtgärd, äfvensom att Kongl. Majit skulle, troligen ofta utan verkligt behof, besväras med Nådig pröfning af utan urskilning framstäldte underdåniga förfrågningar och förslag, Samt att
Regeringsbördan än mera deraf blefve ökad och försvårad.
På desse skäl tro Utskotten sig icke böra med tillstyrkande beledsaga ofvan omförmälte hemställan.
Ständers pröfning varder d6tta vördsamt hernstäldt.
Stockholm den 14 Februarii 181S.
N:r 40.
Lag - samt Allmänna Besvärs - och Ekonomi-Utskottens Utlåtande, angående afskaffande af Luderplatser och Allmänna Skallgångar. ^Tjn Dag-Utskottet hafva de serskilte Memorial blifvit från Hedervärda Bonde-Ståndet remitterade, hvilka ej mindre af Riksdags-Fullmägtfgen från Westmanland Johan.
Wessing , än äfven af Riksdags-Fullmägtigen från Halland, Pehr Bengtsson, äro vordne ingifne, innefattande förslag , att det uti 3telje Artikeln af Kongl. Majrts Nådiga Stadga angående Jagt och Djurfång af den i3:de April 1808. med - Lag- och Besvärs-Utskottens Betänk anden. 147 delte Förordnande om Jagtplatsers och Jagttyg» inrättande, samt om allmänna Skalls anställande, må till sin verkan upphöra, och att andre mera lämplige anstalter till rofdjurens utödande måtte vidtagas.
Lag-Utskottet har ansett berörde väckte fråga vara af sådan beskaffenhet, att den, såsom ett Oeconomiskt ämne, borde gemensamt med Allmänna .Besvärs och Oeconomie-Utskottet handläggas, i anledning hvaraf desse Utskott företagit pröfningen deraf.
Att inrättande af dukjagttyg och uppförande af de hus, hvaruti de skola förvaras, för Länens Invånare medför en kännbar utgift , äfvensom att till Jagtplatsernes upphuggning, JagttygenS transporterande och utläggning, bevakningen vid platsen under Jagningstiden och för Skallens förrättande, ett betydligt antal dagsverken årligen åtgå och förspillas, anse Utskotten vara ostridigt.
Erfarenheten vittnar fullkomligen derom, att, vid beräkning af berörde kostnader Jemte den tunga, hvilken af berörde dagsverkens ut>* görande förorsakas Landels Invånare, sorn med matsäck för flere dagar måste förse dem, hvilka skola vid Jagfplatserne i omförmälte ändamål sig inställa, nyttan af Skallens förrättande icke kan anses deremot svarande.
På sådan grund, och enär det för hvar och en jordägare eller Abo, som äger boskap och kreatur, blifver angelägit, att freda sig för den skada eller förlust, som genom rofdjur kan å berörde hans egendom honom tillskyndas, samt de således otvifvelaktig! böra vara 448 Lag' och Besvärs-Utikottens Betiinkanden. sjelfmant angelägne, att vidtaga alla möjliga och crforderlige anstalter till rofdjurens utödande, hvartill flere i större inon bidragande, och mindre kostsamma åtgärder, än dem, sora i ofvan omförmälte Artikel af Kongl. Stadgan om jagt och djurfång äre påbudne, finnas att använda, anse Utskotten sig äga skäl föreslå, att, med ändring af berörde föreskrifter, alla besagde anstalter må hädanefter få ankomma pa de öfverenskommelser derom, som efter locala förhållanden, kunna Härads - eller Socknewis af invånarne träffas, eller varda af Länens Styrelser dem till öfverläggning föreställde, dock att samma öfverenskommelser alltid ina till Konungens Befallningshafvandes pröfning och fastställelse ofverl em nas; I sammanhang hvarmed Utskotten jemväl tillstyrka, att vid de tillfällen då antingen i följd af omförmälte öfverenskommelser, eller efter hvad serskilte inträffade omständigheter fordra, det blifver nödigt, att för rofdjurens dödande och utrotande anställa skallgång innom en Socken eller Härad , desse skallgångar må få anställas utan afvaktande af Konungens Befallningshafvandes dertill meddelande tillstånd, samt dervid blott iakttagas, att närmaste i orten varande Krono-Betjente derom underrättas, hvilka det ock då skall åligga, att, om sådant af dem begäres, besörja det uppbådningen till Skallet varder behörigen verkställd.
Till Riksens Högloflige Ständers pröfning varder detta vördsami öfverlemnadt.
Stockholm den 14 Februarii 1818- Lag - och Besvärs-TJtskottens BetSnkandm. 14g N:r 4T-.
Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottens Utlåtande, om inskränkning i Förbudet emot nyttjande afTröskeslagor utaf Ek.
Uti ett till Hedervärda Fonde-Ståndet ingifva Memorial, är af Fiksdags-Fullmägtigen från Calmare
Län, Jonns Jansson anfördt, att det uti 38 §. al Kongl. Förordningen, angående Skogavne i Fiket den 1 Augusti 1805 stadgade förbud, vid En R:drs bot, mot nyttjande af Tröskeslagor af Ek, hvilket egenteligen har för afsigt att förekomma det missbruk, att uppgräfva unga Ekar, och roten deraf, jemte stammen, till nämnde behof använda, skall hindra ej mindre dem, som å Frälse-ägor hafva rättighet att fälla
Ek, än äfven ägare af Skattejord, som fått sådant Träd utstämpladt, att af det fälda Trädet antingen utur stammen uthugga och tillarbeta en till Tröskeslaga tjenlig bit, eller af en dertill passande gren en sådan uttaga, likasom berörde förbud äfven betager
Skat-j te-jordägaren att betjena sig af de nya Skott, som från roten af en med behörigt tillstånd fäld Ek uppväxa, och hvilka i framtiden ej kunna blifva till annat behof dugeliga Träd, än Ved, ehuru nämnde jordägare har rätt, aft, om han finner det för sig nödigt, uppgräfva och använda roten af en fäld utstämplad
Ek; På hvilka, med de flere af Jonas Jansson anförda skäl, han föreslagit den förändring och rättelse uti ofvanbeiörde §. af Skogs-Ordningen, i$o Lag- och Eesvärs-Utskattens Betänk anden, att, utan vederbörligt tillstånd, å skatteägor företagen fällning eller uppgräfning af rot-ek till Tröskeslagor bör medföra enahanda böter och ansvar, som äro bestämda för på nämnde sätt skedd fällning af större
Ek , dock med skyldighet för den, som talan derå vill anställa, att förhållandet i laga Ordning styrka och i bevis leda, meri att i öfrigt så val nyttjande af Ek till Tröskeslagor, som ock att dertill begagna de skott , som från Stubbar efter fälda Ekar uppväxa, och icke äga särskilt rot, må vara obehindradt.