Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Men med afseende å revisorernas häntydning å antalet af den vid Riksgäldskontoret nu anställda tjenstemannapersonal samt yttrandet angående den båtnad för ärendenas gång och besparing af statens utgifter, som genom en förenklad organisation skulle kunna beredas, hafva fullmäktige upplyst: att flera å Riksgäldskontorets ordinarie stat från äldre tider uppförda tjenster, med en sammanräknad årlig aflöning af 2970 r:dr, under sednare åren blifvit indragna; att deremot, oansedt göromålen under samma tid erhållit en högst betydlig tillökning, allenast en ny tjenstebefattning med 700 r:drs lön och 100 r:dr arfvode tillkommit; samt att, om nuvarande tjenstemäns antal jemfördes med det, som var upptaget å ordinarie allöningsstaten för 30 år tillbaka, då göromålen, kreditsedelrörelsen oberäknad, både lill mängd och beskaffenhet vida understege det närvarande förhållandet, visade sig, att sedan denna tid, utom alla till kreditverket hörande beställningar och 7 kammardrängssysslor, ej mindre än 11 serskilda tjenster indragits; tilläggande fullmäktige, att, i betraktande af de rnångartade trägna och tidsödande göromål, som måste bestridas af den återstående tjenstemannapersonalen, hvars antal, jemlikt nu gällande stat, endast utgjorde 14, med ett löne- och arfvodesbelopp af 16,200 r:dr, fullmäktige högeligen betvillade, att »å länge de
Riksgäldskontoret nu uppdragna bestyr och åligganden komme att fortSih. lill R. SI.
Prot. 1817 och 1848■ 4 Sami. 1 A[d 24 näft. 3 18 S'ci!s-Utsloltets Utlåtande, N:n 78. lara, någon ytterligare minskning af dervarande tjenster, eller någon vidare utsträckt besparing uti den för innehafvare af dessa tjenster anslagna aflöning skulle, utan äfventyr för det allmännas säkerhet och mehn för ärendenas behöriga gång, kunna till vägabringas.
I sammanhang med det af 1843 års revisorer, angående förändrandet af Riksgäldskontorets organisation, afgifna yttrande, har utskottet låtit sig föredragas en af riksdagsfullmäktigen A7.
Strindlund från Vester-Norrlands Län inom Bondeståndet väckt motion, deruti motionären, efter förklarande, att han ej yrkade indragning af Riksgäldskontoret, fastän rikets nuvarande gäld icke påkallade detsammas fortfarande, yttrat, det han ansåge, att ifrån detta verk likväl borde afskiljas alla sådana bestyr, som icke hade något samband med bibehållandet och vården af rikets kredit, hvarefter de återstående göromålen förmodades blifva så enkla och litet tidsödande, att de, utan behof af en större tjenstemannapersonal, skulle kunna bestridas af ett lämpligt antal fullmäktige, biträdde af en sekreterare.
Bemälde motionär har derföre, till förminskande af Riksgäldskontoret nu åliggande göromål, föreslagit: att Riksgäldskontorets fordringar för meddelade lån till brandskadade städers återuppbyggande samt vattenaftappningar m. m. måtte användas lör liqviderande af skulden till Rikets
Ständers bank i anledning af 1808 års krigskostnader; att Riksgäldskontorets öfriga disponibla tillgångar måtte begagnas till de återstående skuldernas betalande; att, derest tillgångarne för dessa liqvider voro otillräckliga, obligationer måtte utfärdas för det öfverskjutande beloppet af bankens fordran; att fonden för Strömsholms kanals ombyggnad måtte indragas och en förbindelse i stället afgifvas å den för kanalverket beviljade anslagssummas utbetalning under den återstående byggnadstiden; och att den bevillning, Rikets Ständer hädanefter sig åtaga, mätte ingå till Kongl. Statskontoret.
Efter öfvervägande af hvad dels revisorerne, dels ofvanbemälde motionär, angående nu omförmälde ämnen, anfört och föreslagit, får utskottet, hvad först den af revisorerne anmärkte bristfällighet i kontrollerna inom Riksgäldskontoret beträffar, yttra, att då, enligt hvad fullmäktige upplyst, erfarenheten vitsordat dessa kontrollers ändamålsenliga och tillfyllestgörande beskaffenhet med hänsigt till ej mindre uppbörden och redovisningen af Riksgäldskontorets inkomster, än verkställigheten af dess utbetalningar; då, på sätt Utskottet ofvan uppgifvit, fullmäk - Stats- Utskottets Utlåtande, N:o 78.
19 tige numera meddelat åtskilige, till ökad kontroll å Riksgäldskontorets räkenskaper ledande föreskrifter; och då Utskottet redan föreslagit de förändringar i räkenskapsföringen, hvilka synts Utskottet behöfliga och ändamålsenliga, anser
Utskottet några vidare åtgärder för omförmälde kontrollers förökande, åtminstone för närvarande, icke vara af omständigheterna påkallade.
Vidkommande derefter förenklingen eller förändrandet af Riksgäldskontorets organisation, så finner sig Utskottet af hvad härom blifvit yttradt icke föranlåtet att något förslag i sådant afseende nu utarbeta samt Rikets Ständers pröfning och afgörande underställa.
Då, såsom redan blifvit anfördt, Riksgäldskontorets verksamhet och åligganden, efter de begge sednaste riksdagarne, högst betydligen utvidgats, och då det torde vara att förutse, det dessa åligganden, genom de beslut, som vid innevarande riksdag varda fattade, snarare komma att erhålla en ytterligare tillökning, än undergå någon väsendtlig minskning, så anser sig Utskottet, vid de af fullmäktige upplyste förhållanden, ej heller för närvarande ega anledning att några vidare tjensteindragningar vid detta verk tillstyrka; viljande Utskottet dock, vid uppgörandet af förslagen till
Riksgäldskontorets nya reglemente och nya allöningsstat, tillse huruvida och på hvad sätt den nu anställda tjenstemannapersonalen och dess aflöning må, utan olägenhet eller äfventyr för göromålens behöriga gång och verkets säkerhet, kunna ytterligare minskas.
I anledning af det utaf riksdagsfullmäktigen Strindlund väckta förslag angående allmänna bevillningens inlefvererande till Kongl.
Stats-kontoret, skall utskottet, som till behandling fått emottaga andra motioner af rakt motsatt syftning, afgifva serskildt yttrande; och beträffande slutligen den af samma motionär gjorda framställning om användandet af Riksgäldskontorets nuvarande tillgångar till Iiqviderande af samma verks i motionen uppgifua skulder, så får utskottet förklara, att utskottet finner sig så mycket mindre kunna understödja denna framställning, som densamma strider emot Rikets Ständers rörande berörde skulder och deras betalning meddelade beslut; lärande dessutom de tillgångar, som härtill uppgifvits kunna och böra användas, så vidt de äro eller före nästa riksdag blifva disponibla, behöfva för andra ändamål tagas i beräkning.
I enlighet med här ofvan yttrade åsigter, anser sig Utskottet alltså böra hemställa, att 1845 års revisorers samt merbemälde riksdagsfullmäktiges framställningar rörande förändrandet af Riksgäldskontorets nuvarande organisation må förfalla. 20 Slate-Utskottets Utlåtande, N:o 78. 11: o.
Angående de från trycket utgifna utdrag af Riksgäldskontorets räkenskaper.
(1845 års rev.-berättelse sid. 18—19; fullmäktiges utlåtande, sid. 68, 1847 års rev.-berättelse, sid. 25; fullmäktiges utlåtande, sid. 95; kommissariatets förklaring, sid. 104).
Enligt hvad sednast församlade revisorer anmält, hafva de emot utdragen af Riksgäldskontorets räkenskaper gjorda erinringar i 1845 års revisionsberättelse samt der uppgifna och föreslagna rättelser och förändringar uti enahanda utdrag för den kommande tiden blifvit behörigen iakttagna i utdragen af 1845 och 1846 års räkenskaper, vid hvilket förhållande och då bemälde revisorer vitsordat, att genom dessa förändringar en på räkenskaperne grundad, tydligare och fullständigare öfversigt af Riksgäldskontorets rörelse och ställning kunde anses hafva åstadkommits samt den af samma revisorer anmärkta oriktighet i 1845 års räkenskaps-utdrag redan i utdragen af 1846 års räkenskaper blifvit rättad, Utskotskottet får tillstyrka, att hvad af revisorerne, med hänsigt till ifrågavarande räkenskaps-utdrag, blifvit anmärkt och föreslaget, må förklaras vara vederbörligen iakttaget. 12:o.
Angående bilagorna vid kommissariatets till 1847 års revisorer afgifna berättelse.
(Nyssbemälde revisorers berättelse, sid. 25—26; kommissariatets förklaring, sid. 104).
Under erkännande af revisorernes anmärkning angående tvänne summors omkastning i dessa bilagor, har kommissariatet, till förklarande af den jemväl anmärkta olikheten i desammas och räkenskapsutdragens uppställning, erinrat, att afsigten med omförmälde bilagors upprättande egentligen varit att underlätta öfversigten af Riksgäldskontorets räkenskaper, och skulle således flera skiljaktigheter mellan samma bilagor och de för annat ändamål uppgjorda samt från trycket utgifna räkenskaps-utdragen kunna förefinnas, utan att någondera af dessa handlingar derföre vore felaktig.
Utskottet tillstyrker att vid den i anledning af förevarande, mindre väsendtliga anmärkning afgifna förklaring må få bero. 13:o.
Angående ett utbetaldt förskott utaf de till kontors-expenser anordnade medel. (1847 års revisions-berättelse, sid. 24; fullmäktiges utlåtande, sid. 95).
Då, enligt 177 § i Riksgäldskontorets reglemente, fullmäktige ega att »till belöning för extra arbeten och uppmuntran för extra ordinarier» disponera ett Stats- Utsi o/tets Utlåtande, IS: o 78. 21 serskildt årligt anslag, hafva revisorerne anmärkt, att en af fullmäktige i Maj månad sistlidet år med 73 r:dr 16 sk. beviljad vedergällning till åtskilliga extra ordinarier för biträde vid inventering af en mängd kreditsedelverket samt f. d. general-assistanskontoret och nummerlotteriet rörande handlingar, blifvit förskottsvis utbetald af de till kontors expenser anordnade medel.
Till upplysning om anledningen till och förhållandet med utbetalningen af detta förskott, hvilket, jemlikt fullmäktiges af revisorerne anförde beslut, bör godtgöras af de medel, som genom den föreslagna försäljningen af berörde handlingar kan komma att inflyta, hafva fullmäktige hufvudsakligen anfört: att då största delen af dessa handlingar, såsom aflemnade först efter general-assistanskontorets och nummerlotteriets upphörande, vore för Riksgäldskontoret helt och hållet främmande, kunde inventeringen deraf icke åläggas detta verks ordinarie tjenstemän; att om personer utom verket dertill kunnat lämpligen begagnas, hade den i sådant fall dem tillkommande vedergällning ovilkerligen bordt utgå af expensmedlen; att det så kallade gratifikationsanslaget tillförene icke blifvit anlitadt för likartade utbetalningar, såsom t. ex. för godtgörande! af biträden vid riksgäldssedlarnes förbränning; samt att, genom berörde förskotts anvisande å detta för sitt afsedda ändamål knappa anslag, detsamma kommit att med motsvarande belopp minskas, helst den bestämda anslagssumman icke finge under något år öfverskridas och härå uppkommande besparing ej heller under ett påföljande år användas.
Med afseende å hvad fullmäktige sålunda upplyst och i betraktande af obetydligheten af nu ifrågavarande, endast förskottsvis utgifna summa, anser sig Utskottet böra hemställa, att den härom gjorda anmärkning må förfalla. 14:o.
Angående förhöjd brandförsäkring å Rikets Ständers hus. (1847 års revisionsberättelse, sid. 23; fullmäktiges utlåtande, sid. 96.)
Lika med revisorerna och fullmäktiga, anser Utskottet, enär nyssberörde hus redan är emot brandskada försäkrad t, brandförsäkringssumman, hvars belopp 39,750 rrdr ingalunda svarar mot husets nu egande värde, bör ökas till närmare öfverensstämmelse med detta värde; Utskottet tillstyrker alltså Rikets Stän ders bifall till revisorernas hemställan, att, så snart den ena flygelns ombyggnad, hvilken numera lärer vara oundviklig, hunnit verkställas, erforderlig åtgärd må vidtagas för erhål - 22 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 78. landet af lämplig förhöjning i den för nämnde hus hittills gällande brandförsäkringssumma. 13:o.
Angående förbindelserna för svenska statens fordna utländska skuld.
(1843 års revisions-berättelse, sid. 20—21; 1847 års revisions-berättelse, sid. 27—28.)
Uti underdånig skrifvelse af den 27 Oktober 1840 anhöllo Rikets Ständer, att alla erforderliga och ändamålsenliga åtgärder måtte varda vidtagna, pä det att, så snart härvid förekommande omständigheter och förhållanden möjligen medgåfve, antingen de för fordna svenska statslånen i Holland utgifna hufvudförbindelser, jemte dertill hörande handlingar, äfvensom de icke återställda partialförbindelserna för enahanda lån i Brabant måtte återbekommas, eller åtminstone vederbörliga bevis om dessa hufvud- och partialförbindelsers fullkomliga dödande erhållas.
Med anledning häraf, täcktes Kongl. Maj:t, under den 4 Maj 1844, i nåder anbefalla svenska beskickningen i Haag, att ej allenast söka få bestämdt utredt, huruvida någon och hvilken preskriptionstid vore lagligen gällande för de ännu icke infriade partialförbindelserna, utan äfven göra sig underrättad om de åtgärder, som, till undanrödjande af alla hinder för sjelfva hufvudförbindelsernas återbekommande och dödande, kunde erfordras, för fullgörandet af detta uppdrag har, på sätt revisionsberättelserna inehålla, Kongl.
Maj:ts Chargé daffaires vid Kongl.
Nederländska hofvet, utom andra i sådant afseende vidtagna åtgärder, förskaffat sig biträde af en advokat i Amsterdam, hvilken också lyckats på stället erhålla åtskilliga upplysningar rörande förhållandet med liqviderna för ifrågavarande obligationer.
Samme advokat har jemväl begärt och fått sig tillställd en på Riksgäldskontorets räkenskaper och öfriga handlingar grundad utredning i afseende på upptagningstiden, betalningsvilkoren och liqvidationssättet samt hufvudoch partialförbindelserna för hvart och ett i Amsterdam, Haag och Antwerpen upptaget lån, med hvars liqviderande Riksgäldskontoret haft befattning.
Efter denna utrednings emottagande och sedan de ytterligare handlingar, som, enligt ett af några lagfarne embetsmän i Haag derefter afgifvet betänkande, angående sättet och vilkoren för besagde obligationers återbekommande eller fullkomliga annulerande, skulle erfordras, äfvenledes blifvit anskaffade och förenämnde advokat tillställde, har denne förklarat sig med dessa handlingar tillfredsställd och syntes han förmoda, att vederbörande möjligen utan vidare rättegång skulle kunna förmås att godvilligt återställa de obligationer och öfriga dokuraenter, hvarom fråga vore. Ståts-Utskottets Utlåtande, JS:o 78 •23 Enär några, meranämnde lån rörande, obligationer eller andre handlingar sedan 1840—4844 års riksdag icke blifvit till Riksgäldskontoret aflemnade, utgöras de ännu icke återställde hufvudförbindelserne för de s. k. ärftliga lånen i Holland af 30 st. i ofvan åberopade underdåniga skrifvelse (JV2 426 i 40:de sami. af hillänget till riksståndens protokoll) uppgifne, dels af Kongl. Statskontoret och dels af Riksgäldskontoret utfärdade obligationer å ett sammanräknadt belopp af 6,000,000 r:dr, eller 43,000,000 floriner holländsk courant; varande således de 284 st. i samma skrifvelse jemväl omförmälde, på samma hufvudförbindelser grundade, men af vederbörande bankirs- eller handelshus utgifna partialobligationer, å 4000 flor. hvardera, ej heller hittills återställda.
Och bör härvid tillika erinras, att 4,4 08 st. dylika obligationer, hvilka före år 4843 blifvit af Riksgäldskontoret här i Stockholm med svenskt mynt infriade, väl äro af Riksgäldskontoret återbekomna, men icke blifvit å hufvudförbindelserne afskrifna.
För erhållandet af denna afskrifning böra sistnämnde obligationer, hvilka i härvarande Rank förvaras, enligt Rikets åren 4828—4830 församlade Ständers förordnande, »på Riksgäldskontorets bekostnad» och genom fullmäktiges föranstaltande afskickas till Amsterdam; hvilket dock, lill följd af det vid 4840 och 4844 års riksdag härom fattade beslut, ej skall verkställas förr, än samma obligationers företeende till afskrifning å hufvudförbindelserne förklaras utgöra ett oeftergilligt vilkor för dessa sednares åter lemnande eller dödande.
Såsom 4847 års revisorer anmält, har numera infordrats vederbörandes yttrande, huruvida partialobligationernas öfversändande till Holland kunde undvikas, ifall behöriga notarialbevis angående desammas, efter inlösningen verkställda, öfverkorsning och annullering anskaffades och derstädes företeddes.
Utaf Riksgäldskontorets utgifna obligationer för de s. k.
Rrabantska lånen, hvilka genom ett och samma bankirshus i Antwerpen blifvit upptagna, utan att några serskilda hufvudförbindelser för dem utfärdats, äro 73 st., å 1000 flor.
Rrabants vexelmynt eller courant hvardera, ännu icke återbekomna.
Till här ofvan på grund af revisionsberättelserna meddelade upplysningar om hvad som blifvit tillgjordt för att återfå ifrågavarande handlingar, anser Utskottet sig böra tillägga att, enligt Utskottet delgifna afskrifter af de från förbemälde
Chargé-d’affaires sednast ankomna depecher, har inställelsedagen i målet rörande dessa handlingar, hvilken var utsatt tdl den 24 näsllidne December, uppå vedcr börandes begäran, blifvit uppskjuten till den 22 innevarande Februari, då samma mål följaktligen skulle inför vederbörande domstol i Amsterdam förekomma; viljande Utskottet, derest några vidare upplysningar angående detta ärende och dess 24 Slats-Utskottets Utlåtande, N:o 78. fortsatta behandling samt resultatet deraf under riksdagens lopp kunna erhällas, desamma för Rikets Ständer anmäla.
Utskottet, som genom hvad nu blifvit upplyst, äfven besvarat det af riksdagsfullmäktigen Johan Johansson från Örebro län inom bondeståndet, angående oftanämude förbindelser, afgifna anförande, anser sig för närvarande icke äga anledning att föreslå någon ytterligare åtgärd i afseende på samma förbindelsers återbekommande eller annullerande. 16:o.
Angående preskriptionstid för liqviderandet af åtskilliga i Riksgäldskontoret hufvudbok uppförda skuldposter.
(1847 års revisionsberättelse, sid. 28—29.)
I öfverensstämmelse med hvad förut vid flera tillfällen, rörande Riksgäldskontorets och Bankens i räkenskaperna balanserade gamla skulder, varit beslutadt och föreskrifvet, fastställdes af Rikets sednast församlade
Ständer en viss prekriptionstid, eller 1846 års slut, för liqviderandet af nedannämnde, sedan flere år tillbaka, i hufvudböckerne till oförändradt belopp, upptagne summor, nemi.: 8 st. af Riksgäldskontoret utfärdade under åren 1802, 1807 och 1821 förfallna 5 procents-obligationer å ett sammanlagdt kapitalbelopp af r:dr 3,250: jemte till förfallodagarne beräknade räntor 510: 58. 1. r:dr 3,760: 38. 1. 3 st. till ersättning för svenska medborgares fordringar hos franska regeringen, af samma verk utfärdade och år 1823 förfallna obligationer å ett kapital af R:dr ...... 383: 2i.
4. med derå vid förfallotiden upplupen 5 procents ränta 175: 47. » ggg. 20 4 (I revisionsberättelsen är dessa obligationers antal orätt uppgifvet till 4 st.)
Och så kallad depositionsskuld, härledande sig från den med riksgäldssedlarnes utgifning förenade deposit- och vexlingsrörelse, samt utgörande 897 r:dr 34 sk. 3 r:st riksgälds, eller i Banko 598: 22. 10.
Tillsammans r:dr 4,918: 55. 5.
Rikets Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 78. 25 Rikets Ständer anhöllo fördenskull i underdånig skrifvelse den 22 Februari 1845 (N:o 117), att allmän kungörelse om den sålunda fastställda preskriptionstiden måtte under samma års lopp varda af Kongl. Maj:t i nåder utfärdad.
Dock har denna kungörelse, enligt hvad revisorerne anmält, icke utkommit, af hvilken orsak ifrågavarande skuldposter, oaktadt den för densamma af Rikets Ständer utsatta preskriptionstid, måste fortfarande i Riksgäldskontorets räkenskaper balanseras.
Vid sådant förhållande och enär under den sedan sista riksdag förflutna tid någon samma skulder rörande obligation eller annan handling icke blifvit till
Riksgäldskontoret ingifven eller derstädes företedd, Utskottet anser sig, på det att meranämnde skuldposter omsider må kunna ur räkenskaperne afföras, böra hemställa, att, i likhet med hvad vid sednaste riksdag beslöts, Rikets Ständer måtte bestämma slutet af nästkommande år 1849 såsom den tidpunkt, hvarförinnan innehafvare af ofvanberörde obligationer samt de under depositionsskulderna inbegripna assignationer och attester, äfvensom egarne af öfrige dertill hörande summor böra, vid förlust af all rätt till betalning, för liqvids erhållande, samma obligationer, assignationer och attester, jemte andra fordringsbevis, till Riksgäldskontoret inlemna, samt att Rikets Ständer äfvenledes, under åberopande af omförmälde underdåniga skrifvelse, måtte i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj:t täcktes, under loppet af innevarande år, om den sålunda fastställde preskriptionstiden låta utfärda allmän kungörelse, med uppgift derjemte å ifrågavarande obligationers nummer och förfallotid samt depositionsskuldernas beskaffenhet och belopp, enligt den häröfver i åberopade underdåniga skrifvelse intagna förteckning. 47:o.
Angående den för fullföljden af Baumanska kr onofor äring smålet verkställde deposition.
(4847 års revisionsberättelse sid. 50—32.)
Efter det Kongl. Maj:t i nåder gifvit fullmäktige tillkänna, att det härtill erforderliga belopp då icke kunde utbetalas af de medel, som för statsutgifternas bestridande voro ställde till Kongl. Maj:ts nådiga disposition, har genom besagde af Riksgäldskontoret vid slutet af år 4845 verkställda och till ett belopp af 497,566 r:dr 32 sk. uppgående deposition, rättegången angående rådsförvandten lith. till fl. St.
Prot. 1847 och 1848. 4 Sami. 1 Afd. 24 Häft. 4 2(5 Stats-Utshottets Utlåtande, N:o 78. N. Baumans arfvingars förmenta kronofordran, hvilken fordran skulle härleda sig frän försträckningar till krigsutgifter vid medlet af 1600-talet, å kronans sida kunnat fullföljas.
Och då härigenom den betalningsskyldighet, som, i händelse underrätternas härom meddelade sammanstämmande domar fått vinna laga kraft och blifvit till verkställighet befordrade, Riksgäldskontoret ovillkorligen ålegat, möjligen kommer att betydligen minskas eller till och med helt och hållet försvinna; anser Utskottet den i besagde hänseende af fullmäktige vidtagna åtgärd vara fullkomligen öfverensstämmande med stadgandet i reglementets 148 g, angående fullmäktiges åliggande att »omsorgsfullt vårda och befrämja detta verks rätt, säkerhet och förmon».
Följaktligen anser
Utskottet jemväl den för omförmälda ändamål beslutade ansenliga utbetalning böra af Rikets Ständer gillas och godkännas, fastän de vilkor, som uti reglementets 19 §, i fråga om äldre kronofordringars liqviderande, finnas föreskrifna, vid samma utbetalnings verkställande icke voro till alla delar iakttagne.
På sätt revisionsberättelsen innehåller, har ofvanberörde depositionssumma sedermera af Riksgäldskontoret återbekommits, emot en i slutet af Maj månad sistlidet år utaf fullmäktige utfärdad förbindelse att, i händelse vederbörande målsegander skulle förklaras berättigade till lyftning af större eller mindre belopp af dessa medel, samma belopp, då sådant styrktes, genast i stadgad ordning utbetala.
Enligt Utskottet meddelad underrättelse, lärer Kongl. Svea Hofrätts dom uti ifrågavarande mål snart vara att motse, och kommer då att visa sig, huruvida någon utbetalning på grund af nyssnämnde förbindelse behöfver af Riksgäldskontoret verkställas, innan målet blifvit i högsta instansen slutligen pröfvadt och afgjordt. 18:o.
Angående det staden Wexiö efter 1843 års eldsvåda beviljade byggnadslån.
(1845 års revisionsberättelse sid. 21—22; 1847 års revisionsberättelse sid. 32—33.)
Såsom tillägg till den i sednast församlade revisorers berättelse förekommande uppgift, angående de till Riksgäldskontoret i anledning af berörde lån inkomna intecknings- och brandförsäkringshandlingar, anser Utskottet sig böra meddela den Utskottet lemnade upplysning, att
Riksgäldskontoret hittills emottagit skuldförbindelser med dertill hörande säkerhetshandlingar för 45 st. till tomtegare inom förenämnde stad utdelade lån å en sammanräknad summa af 156,900 r:dr; Stats-Utsi: otte Is Utlåtande, N:o 78. 27 och utgöra alltså de lånemedel, hvilka genom insände lånehandlingar ännu icke blifvit af byggnadskommittén redovisade, 83,100 r:dr; hvartill dock bör läggas beloppet af ett lån å 7,500 r:dr, för hvilket handlingarne väl insändts, men icke kunnat af Riksgäldskontoret godkännas, utan derföre blifvit till byggnadskommittén återsände.
Härförutan får Utskottet upplysa, att den andra, enligt revisionsberättelsen likaledes tillbakasände, låneakten numera i kompletteradt skick till Riksgäldskontoret inkommit och vid anställd granskning blifvit godkänd. 19:o.
Angående den vid exekutif auktion, i början af år 1844, för Riksgäldskontorets räkning inropade egendom i Wenersborg. (1845 års revisionsberättelse sid. 22; 1847 års revisionsberättelse sid. 33—34.)