Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då denna beskattning, efter mäskekarens rymd, borde så lämpas, att den träffar kannetalet af tillverkningen med ett bögre skattebelop, än som är beräknadt för bränvinsbränningen såsom binäring vid jordbruket, eller, såsom kommitteen föreslagit, med 2 sk, 8 rst. banko per kanna, hvilket, vid beräkning af 9 ‘:dels kannor mäsk till en kanna bränvin, och Veidel af karets rymd till jäsrum, skulle i det närmaste inträffa, 0111 beskattningen beräknades för hvarje inmäskning med 3 rst. banko kannan, af dertill begagnad kar-rymd, så och enär ett minimum af tillverkning skäligen borde, i afseende å den derför utgående afgiften, bestämmas till omkring 12,000 kannor för liela den tillåtna tiden, hvartill skulle fordras en inmäskning hvarje söcknedag af y5o kannors kar-rymd, har Kongl. Maj:t, med godkännande af den härvid jemväl framställda grundsats, att tillverkningen borde begränsas inom ett qvantum af 96,000 kannor, eller en inmäskning dagligen af högst 6000 kannors kar-rymd, och, för att åstadkomma de härvid nödiga kontroller, ansett hufvudsakligen böra stadgas: a) att afgiften för bränvinstillverkningen i denna klass må utgå för hvarje inmäskning med 3 rst banko kannan af dertill begagnad kar-rymd; b) att afgiften måste erläggas för begagnandet till inmäskning af minst ^öo kannors kar-rymd hvarje söcknedag, och således kommer att utgöra för hvarje sådan dag minst 3 v:dr 43 sk. 6 rst. banko j sa Kongl. Majlis Md.
Proposition, N:o 26. e) att högre inmäskning icke får ega runi, än till 6000 kannors kar-rymd dagligen, antingen i ett eller med fördelning i två, tre, högst fyra kar; d') att mäskeka ren, till en rjund af minst 750 kannor, höra alla vara af alldeles lika kubikinnehåll, vid påföljd att beskattningen beräknas för alla lika hög, som för det största i bränneriet; e) att å hvarje söcknedag i en kalendermånad skall i bränneriet inmäskas eller tillsättas ett lika antal kar; f) att för inmäskning af ett kar hvarje söcknedag icke får finnas flera än högst fyra mäskekar i omgången, hvaraf följer, att för daglig inmäskning af två kar må användas högst åtta, för daglig inmäskning af tre kar högst tolf, och för daglig inmäskning af fyra kar högst sexton mäskekar, hvilket är det största antal, som får finnas i något bränneri; och g) att hvarje mäskekar skall, jemte behörig stämpling, förses med stora inbrända eller inslagna numror, utmärkande ordningen, i hvilken de finnas stående i bränneriet, och hvarefter de alltid böra begagnas vid inmäskningarne.
Derjemte finnas flera andra kontrollföreskrifter härvid vara erforderliga, såsom angående antalet och beskaffenheten af de redskap och kärl, sorn, utom mäskekaren, få finnas i fabriksbränneri, och hvilka deraf böra stämplas, om sättet för inmäskningarne, om förseglingen af redskap och kärl, som äro sådan underkastade, med mera, i afseende hvarå förslag till reglementariska staganden äro i Friherre Raabs, vid kommitteens betänkande fogade reservation, afgifna, äfvensom angående hvad iakttagas bör för vinnande af tillstånd till anläggning af fabriksbränneri, tili detsammas bedrifvande med en viss daglig inmäskning uti bestämdt antal kar, under en eller flera månader af den tid, bränvinstillverkningen tillåten är, till bränuerirörelsens vidare utvidgning eller minskning för en eller annan månad af nämnde tid, inom det i allmänhet medgifna omfång, eller till vidtagande eljest af förändringar i bränneriet i afseende på formen, storleken eller antalet af de redskap och kärl, som blifvit uppgifna att finnas; hvarvid, såsom ett allmänt vilkor för utöfning af bränvinsbränning i denna klass, bolde stadgas att afgiften derför, i förhållande till den tillämnade dagliga inmäskningen för en eller flera månader, skall förskottsvis erläggas till vederbörande uppbördsman, derom dennes betyg bör ^finnas.
Maj:ls 1Säd.
Proposition, K:o 26. 37 tecknadt a den anmälan, som till Kongl. Maj:ts befallningshafvande skall ingifvas, innan bränvinsbränningen lår börja.
I afseende å brä n vin stil s t Herin g, har Kongl.
Mrj:fo[ansett de af kom- Bränvinsmitteen föreslagna grunder böra godkännas, så att det, med bibehållande distillering. af den tillåtelse till distillering, som för pharmaceutiska behof hittills varit apothekare medgifven, må sLadgas : a) att hvar och en, som lofligen idkar bränvinsbränning å landet, må under den tid, för hvilken han härtill sig anmält, med samma redskap, som blifvit till bräll vinsbränning uppgifven, utan särskild afgift omdistillera det råa bränvin, lian tillverkat; b) att livar och en på landet boende ägare eller innehafvare af jord, för hvilken han får idka bränvinsbränning, må under den derför icke lofgifna tiden för omdistillering af bränvin till eget husbehof, ulan särskild afgift begagna en panna af högst 4 kannors rymd, kokiummet inberäknade och af den form, som för en panna till bränvinsbränning för husbehof är föreskrifven; c) att med pannor af högst 47 kannors rymd, kokrummet inberäknad t, af hvad form som helst, samt u.ed begagnande af rektifikationsapparnt och afkylningsredskap, men icke af särskilda uppvärmnings- eller ång-apparater, omdistillering af bränvin, oberoende af rättighet att sådant tillverka, dock icke i förening med eller på samma ställe, som bränvinsbränning, må få utöfvas å landet, efter tillstånd af Kongl. Maj:ts befallningshafvande, och i städerna efter utarrendering för tre år i sender, sedan Kongl. Maj;ts befallningshafvande, hvar i sitt län, bestämt pannornas antal; och borde härför samma pannerymds afgilt, hvarmed, för 6 månader bränvinsbränning i i ista klassen, ulan mäskvärmare är belagd, ulbetalas för första året, vid tillståndsresolutionens utfärdande och sedermera såsom vilkor för handteringens fortfarande, hvarje år, inom December månads slut, för det påföljande året. 38 Kongl. Maj.ts Nåd.
Proj>o*iiion, N:o US.
Bränvrnsför säljning i minut.
Hvad slutligen angar grunderna för rättigheten alt i minut försälja bränvin, liar Kongl.
Maj:t härvid hufvudsakligen tagit i betraktande, hurusom det särskilda ändamål, sorn uti beskattningen är att söka från sedlighetens synpunkt, eller sorn afser förbrukningens hämmande genom fördyrandet af varan, vid det mera invecklade förhållande, som här i landet eger rum i afseende å bränvinstill verkningens ulöfvande lill husbehof eller såsom näring, icke kan på något verksamt sätt vinnas genom skatt å tillverkningen, enär husbehofsbränningen icke skäligen bör med hög skatt betungas, och skatten å bränvinstill verkningen, såsom egentlig näring, måste, på sätt förut är nnfördt, så lämpas, att den står i ett afpassadt förhållande till den å husbehofsbränningen, för att icke äfventyra ändamålets förfelande genom afledandet, i vidsträcktare mån, från det mera till det mindre beskattade tillverkningssättet.
Ändamålet kunde deremot, genom skatt å försäljningen i minut, säkrare vinnas, och Kongl. Majit är derföre betänkt uppå, att, i öfverenstäminelse med de grunder, som i Norrige, genom lagen af den 6 September i845, äro fastställda, så ordna lagstiftningen i afseende å bränvinsminutering, att rättigheten till sådan rörelse blefve, så väl i stad sorn å landet, beroende af en högre beskattning, deraf intägten inom hvarje kommun borde, till dennas behof, för fattigvård och andra kommunala angelägenheter användas.
Majit vill, i sådant afseende, föreslå Rikets Ständer att, i sammanhang med fastställandet af bevillningsafgifterna för bränvinsförsäljning i minut, må bestämmas, att en särskild kommunalskatt skall erläggas med fyra skillingar kannan, efter det belopp, hvartill försäljningen af bränvin i minut a 11 ta ges att inom kommunen uppgå; varande denna afgift ungefärligen motsvarande två femtedelar af den skatt, sorn i Norrige är för enahanda ändamål bestämd.
För den händelse att en sådan särskild beskattning å bränvinsförsäljning varder fastställd, anser Kongl. Majit följande stadganden, i ungefärlig öfverensstämmelse med Norriges lagstiftning, i afseende på afgiflens utgörande och de för ändamålet erforderliga kontroller, böra meddelas, nemligen: a) att Kongl. Majits befallningshafvande, såsom hittills, efter vederbörandes hörande, må bestämma det antal af bränvinsminuteringsställen, som i stad eller på landet får ega rum, med Kongl. Maj.ts Nåd.
39 iakttagande af all den inskränkning i detta antal, sorn omständigheterna skäligen medgifva; b) att, derest en stad eller landtförsamling, å uttryckligen för sådant ändamål utlyst sockenstämma, öfverenskommer att inom staden eller församlingen någon minutförsäljning af bränvin icke må ega rum, vid en sådan öfverenskommelse må förblifva; c) att det i sådant afseende icke må vara något med gästgifveri-hållning å landet förknippadt o vilkor 1 ig t åliggande att till salu hålla bränvin; d) att, före medlet af Oktober månad hvarje år, magistraten L stad och socknenämnden å landet skall pröfva och bestämma, huru stort belopp förtäringen af bränvin å de inom staden eller församlingen lillåtne minuterings-ställen under följande året må antagas utgöra; börande, på grund häraf, ifrågavarande kommunalskatt, efter det belopp, hvartill afgiflen blifvit fastställd, för årets hela försäljningsqvantum uträknas och å samtlige inom kommunen tillåtna minuteringsställen lika fördelas, hvar och en innehafvare af sådan minuteringsrält öppet lemnadt, att efter det löpande årets utgång näringen frånträda, derest han icke vill den bestämda skatten utgöra, i hvilket afseende beslutet angående skattens fördelning och belopp bör före medlet af November månad hvarje till bränvinsminutering inom kommunen berättigad delgifvas; och skulle det på magistraten eller socknenämnden ankomma, att, då någon, sedan berörde fördelning skett, afsäger sig minuteringsrättighet, densamma på annan för det påföljande året öfverlåta, derest icke förut varande sådana näringsidkare åtaga sig, att äfven den derför belöpande skatt utgöra; e) att, vid tillämpning af hvad nästforestående moment innehåller, skall iakttagas, att för brä n v ins m in ut ering å landet, inom en half mil från stad, afgiflen icke i något fall må bestämmas till ringare belopp, än som för hvarje af stadens minuteringsställen bestämdt är; f) att afgiften skall erläggas till hälften inom den i5 Januari och till andra hälften inom den i5 Juli hvarje är, som minuterings-rättigheten innehafves; Kongl. Maj:Is Nåd.
Proposition f N:o 26. g) att, om afsägelse af sådan rättighet icke skett före November månads utgång, afgiften skall följande året utgöras; h) att hvar och en, sora icke inom de i mom. litt. f. omförmälde terminer erlägger afgiften, skall vara minuteringsrättigheten förlustig; i) att afgiften inom hvarje kornmun användes till halfva beloppet för dess fattigvård och till återstående hälften för andra kommunala behof, företrädesvis för skolundervisningen och ungdomeus danande i nyttiga slöjder.
Kongl, Maj:t tillförsel’
Sig destoheldre, att hvad sålunda är vordet framstäldt såsom grunder för lagstiftningens ordnande, i afseende å minutförsäljningen af bränvin,; skall hos Rikets Ständer vinna afseende, som den i Norrige hemtade erfarenhet af enahanda lagstiftning ådagalagt de mest tillfredsställande verkningar.
Det af förbemälda kommité afgifna underdåniga betänkande med särskilda förslag till förordning, angående tillverkning och omdistillering al bränvin, samt angående försäljning och transport af bränvin, äfvensom öfriga tillhörande handlingar, låter Kongl. Maj:t öfverlemna till vederbörande utskott, så snart ärendet varder af Rikets Ständer dit hänvisadt.
Majit förldifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen.
Utdrag Kongl. Maj:ls Nåd.
Proposition, N:o 26. 41 Utdrag af Protokollet öfver Civil-ärenden, hållet inför Hans Majit Konungen i Stats-rddet å Stockholms Slott den g November iS 47' Närvarande: Hans Excellens Justi tie-Statsministern Herr Grefve Posse, Hans Excellens Statsministern för utrikes ärendena Herr Friherre Ihrej Stats-råden: Friherre Stael von Holstein, Munthe, Friherre Peyron, Silfverstolpe.
IVceni, Friherre Gjllengranat, Faxe, Fåhraeus.
Slutligen föredrog
Departements-chefen: a) Rikets Ständers, under den 26 Mars 1845, till Kongl. Maj:t aflåtna underdåniga skrifvelse, deruti — — — —-• —- — — — — Rikets Ständer i underdånighet anhållit, att Kongl. Maj:t — — — — täcktes låta af sakkunnige män utarbeta ett förslag till författning, omfattande så väl nödiga reglementariska föreskrifter för bran vinstillverkningen, som den grund för beskattningen å densamma, hvilken kunde anses innefatta den säkraste kontroll, och att Kongl. Maj:t derefter täcktes i ämnet afgifva nådig proposition till Rikets nästsammanträdande Ständer. b) En af Bondeståndet, genom dess talman, under den 3o April samma år, till Kongl.
Mnj:t ingifven underdånig skrifvelse, deruti — — —- underdånighet anhållit, att Kongl. Maj:t — — — — — — — — täcktes uti nådig proposition till härnäst sammanträdande Rikets Ständer, framlägga ett förslag till författning, angående bränvinstillverkningen, innehållande stadganden till hämmande af det öfverhandtagande omåttliga förtärandet af rusgifvande drycker samt förbud mot allt slags konstbränning, och endast tillåtelse att tillverka bränvin med enkla redskap. — — — Bih. lill R.
Prot. i847 och 1848. i Sami. 1 Afd. 6 Haft. « 42 Kongl. Majlis Md.
Proposition, N:o 26. c) Det underdåniga betänkande, med tillhörande förslag till förordningar, rörande tillverkning och försäljning af bränvin, sorn under den 24 Augusti innevarande ur till Kongl. Maj:t inkommit från den kommitté', åt hvilken, med anledning af hvad sålunda blifvit af Rikets Ständer och Bondeståndet särskildt i underdånighet framstäldt, Kongl. Maj:t i nåder uppdragit att — — — utarbeta och lill Kongl. Maj:t inkomma med för slag till förändrade stadganden om bränvinsbränningens utöfvande här i riket, omfattande så väl nödiga reglementariska föreskrifter för bran vinstillverkningen, som de grunder för beskattningen å densamma, hvilka kunde anses innefatta den säkraste kontroll. — — — — — — — — d) En af åtskilliga invånare inom Sandhems och Darelorps församlingar af Skaraborgs län till Kongl. Majrt ingifven skrift, innefattande underdånig anhållan, att Kongl.
Majit, med hänsigt till det förderfliga inflytande, som en utvidgad rättighet lill bränvinsbränning visat sig utöfva, så väl genom brott och lagöfverträdelser, som ock i anseende till deraf uppkommande, särdeles för rikets fattigare befolkning kännbar, dyrhet å födoämnen, måtte i nåder täckas uti ifrågavarande hänseende bestämma sådana föreskrifter, hvarigenom det öfverklagade onda, deraf rikets invånare lede eller komme alt lida, kunde i möjligaste måtto förhindras. — — — — — Departements-chefen yttrade i underdånighet: — — — — — Statsrådet Wtirri yttrade sig i allmänhet dela den åsigten, att bränvinstillverkningen borde beskattas så högt, som lämpligen ske kunde, för »It lemna betydliga bidrag till fyllande af allmänna behof, i första rummet statens, men ock kommunens, enär jemväl den sednares i många fall vållades just af bränvinets olyckliga och djupt inrotade missbruk.
SLatsrådet trodde ej den 'lid vara aflägsen, då det administrations-distrikt, som i Sverige kallas län, tillika mäste betraktas såsom ett större kominunal-distrikt eller arrondissement af förenade smärre kommuner, för hvilken större kommunalkrets många behof voro till sin art gemensamma, såsom vissa delar af fång vård, undsättnings-åtgärder, fattigvård och arbets-inrättningar, jemte åtskilliga andra angelägenheter af ekonomisk natur, till hvilket allt en gemensam kassa eller penningetillgång snart nog visade sig oumbärlig.
Brånvijisbeskattningen lämpade sig i flera delar till bidrag för sådant ändamål.
Den kunde utan obillighet göras så hög, att staten vore belåten Kongl. Maj is Nåd.
Proposition, K.o 26. n med trefjerdedelar af inkomsten ocdi kunde åt kommunen öfverlåta den öfriga fjerdedelen, hvarigenom tillika kunde vinnas fördelen af en mångsidig uppsigt och kontroll på skattebeloppets behöriga utgående, och hvilken kontroll borde antagas blifva säkert verksam derigenom, att kommunens och dess delegares privat-intresse voro dervid fästade.
På denna väg trodde ock Statsrådet möjligheten böra sökas att närma sig den enkla och rättvisa beskattningsgrund, som ensam kunde ega utsigt lill ett långvarigare bestånd, den nemligen, att skatten för all bränvinslillverkning utginge efter effektivt tillverkade kannelalet.
Statsrådet alllförväl insåg de svårigheter, hvilka för tillfället framstodo mot inträdet på denna bana, ville Statsrådet härmed blott hafva i underdånighet antydt, i hvad riktning han föreställde sig den rättvisaste beskattningsgrunden vara alt finna; men ansåg sig för det närvarande, och med afseende på förhanden varande förhållanden, icke böra tillstyrka annat, än det förslag, föredragande Deparlements-chefen framställt.
Statsrådet Friherre Staél von Holstein anförde:
Kunde inskränkning i bränvinsbrännings-rättigheten eller förändrade föreskrifter för utöfvandet deraf verka till utrotande af fyllerilasten, eller åtminstone till väsendtlig förminskning i missbruken af hränvinet, skulle jag obelingadt instämma i hvarje förslag, som vore ledande till ett sådant önskvärdt mål; men så länge bränvin finnes inom landet eller kan förskaffas från utlandet, på lofligt eller olofligt sätt, lärer det blifva fåfängt försöka att, genom bestämmelser för tillverkningen, med roten upprycka det onda, sorn missbruken af varan åstadkomme.
Då tillverkningen alltså måste tålas, vill för mig synas, att den borde ordnas på ett sätt, att hvarken tillverkaren manades använda de yppersta råämnen, sådane som kunde till annat nyttigare tillgodogöras, eller utrymme lemnades till föreskrifternas kringgående för åstadkommande af större tillverkning, än vid skattens bestämmande varit afsedd.
Begge delarne inträffa likväl, ehvad beskattningen utgår efter pannerymd, mäsk-karens rymd eller uppbettningsytan; äfven antaget, att skattens beräknande på de två sistnämnda sätten eger företräde framför det första, så framt pannans oeh öfriga redskapens form och sammansättning ej bestämmes och begränsas.
Vid frågan om beskattningen kan dock icke förbises, att någon obillighet fått tillträde, då jordbrukaren blifvit beskattad, för det han, för eget behof, förvandlar sin egen vara till en annan.
Omöjligheten att urskilja, när tillverkningen inkränkes derhän eller sträckes derutöfver, i förening med statens behof af u Kongl. Majlis Nåd.
Proposition, Nio- 26. inkomster, liar- väl frun början- föranleda beskattning- af den mindre sä väl som. den större tili verkningen.
Örn ii n skut således icke är till afvikelse från. hvad i det hänseendet länge varit antaget, torde doek den mindre, eiler så kallade husbehofshränningen,, inskränkt så vidt möjligt är, till. hvad den rätteligen borde vara, böra beskattas lindrigare än den större, eller fabrlksbränningen; med iakttagande särskildt deraf, att den förra icke vid hvarje vexling i lagstiftningen betungas med ©nödiga omkostnader för redskapens förändring.
Efter mitt omdöme skulle bränvinsbränningen lämpligen kunna fördelas i 2!ne klasser: den ena husbehofs-, den andra fabriks.
Den förra skulle, liksom hittills, för innehafvande jord från 3oo r:dr till och med 1-4,00.0 r:dr banko värde, få utöfvas med panna af högst g3 kannors, eller, om två eller flera pannor nyttjas, C)5 kannors rymd, kokrummet inbegripet; men likväl, endast med enkel redskap och mäskvärmare, sådan den, hänförd till första och andra klasserna uti nu gällande författning, deruti bekrifves, och meri iakttagande deraf, dels att upphettningen ej finge ske genom ånga, utan genom eld omedelbarligen, dels att för rättigheten att begagna mäskvärmare, hvarigenom averkningen anses kunna ökas med 33f:dels procent, pannans rymd skulle i samma förhållande minskas, så att den, hvilken efter värdet af dess jord egde nyttja trettio kannors panna utan mäskvärmare, ej vöre berättigad nyttja mer än 20 kannors panna med mäskvärmare, i hvilket hänseende tvänne pannerymdstarififer kunde upprättas, med uteslutande af bråk i kannetalet; dels att redskap, sorn för husbehofsbränning framdeles tillverkas eller ändras, så att ny stämpling erfordras, skulle vara inrättade alla efter en viss modell, med bestämda dimensioner och form; dels att de, hvilka år 1847 bpgagnat redskap, hörande till första och andra klassen efter nu gällande författning, och inrättad att uppvärmas med eld omedelbarligen, skulle under högst tre år, så framt dessförinnan redskapen ej fordrade sådan reparation, att ny stämpling komme i fråga, få begagna samma redskap, oansedt den till form och dimensioner vöre afvikande från den bestämda modellen eller, i anseende till afdraget för mäskvärmaren, i rymd öfverstege, hvad för jordvärdet belöpte; dels att husbehofsbränningen finge, efter tillverkarens egen åstundan, utöfvas en eller flera af de sex månader, hvarunder bränvinsbränning i allmänhet vöre tillåten; dels att skatten, sorn för panna till och med i5 kannor lämpligen kunde utgå med 1 r:dr banko, kanne-rummet för alla sex månaderna ökades för hvar femte kanna med 1.2 sk. kannerummet, så att den för en panna öfver 90 kannor till och med 93 blefve 5 r:dr för hvarje kanna, samt vidare, för begagnande af Kongl'.
Mnj.ls Nåd.
45 masi värmare, ökades med 33£sd:els procent; dels alt skatten erlades i förskott, i hvilket hänseende jag vore beredd alt föreslå föreskrifter, så alt uppbörden och kontrollen deröfver skulle blifva latt och tillförlitlig; dels ©ek att husbehofsbränning ej finge åt annan upplåtas, utan i sammanhang med jorden, samt icke elter för en. och samma fastighet med fabriksbränning förenad.
Fabriksbränningen åter kunde, för en fastighet af mer än r/f.ooa rrdr taxeringsvärde, eller för flera i en socken belägna fastigheter, af sammanlagdt taxeringsvärde utöfver 14,000 rrdr, få tilof vas med redskap af hvilken forin och sammansättning som helst.
Rättigheten dertill kunde af jordegaren få till annan öfverlålas.
I hvarje stad borde dock ej få finnas iner än ett fabriksbränneri, ehvad det bedrefs för stadens gemensamma, räkning eller för de till bränvinsbränning berättigade jordlotts•innehafvarne.
Äfven fabriksbränvinsbränningen finge utöfvas under en eller flera månader af de i allmänhet tillåtna.
Skatten för denna art bränvinsbränning skulle utgå efter tillverkningen och kunde bestämmas till 2 sk. 8 r:st. kannan efter 6 graders beräkning» Kontrollen öfver tillverkningsbeloppet skulle tillkomma en eller flera tillsyningsman,, elern socknenämnd å landet, eller i stad den myndighet, sorn besörjer stadens drätsel,, eller, om dessa myndigheter sådant bestyr sig undandroge, eller derest i stad fabriksbränning bedrefs för stadens gemensamma räkning, Kongl. Maj:ts befallningshafvande egde till- och afsätta.
I det fall, att socknenämnd eller stadsmyndighet åtager sig tillsätta tillsyningsman, skulle en viss del af skatten, måhända 2S procent, delas emellan socknen eller staden och länet,, men i motsatt fall hela oniförmälde andel af skatten tillfalla länet för gemensamma behof.
Skatten borde för sex månaders bränning, och i förhållande derefter för kortare bränningstid , utgöra minst 1000 rrdr banko, ehvad så stort belopp bränvin som efter (a,) två och tvåtredjedels skilling per kanna deremot svarade, tillverkades eller icke.
Denna minimrskatt skulle erläggas i förskott, innan bränningen hvarje termin börjades.
I afseende å kontrollen öfver tillverkningen, vöre jag beredd föreslå sådana bestämmelser; att, efter hvad jag föreställer mig, den utan synnerlig svårighet skulle kunna åstadkommas.
Uti dessa bestämmelser korn me att ingå föreskrift, bland annat, att tillverkaren! ej finge å stället, eller pä visst afstånd derifrån, sälja bränvin i mindre poster än 5oo kannor;- att bränvfnet ej finge afföras från bränvinsrummet förr än uppmätning och afprofning skett, samt att öfverträdelser öfver föreskrifterna medförde,, utom annat ansvar, den påföljd, att tillverkaren för - 46 Kongl. Majus Nåd.
Proposition, N:o 26. lorade, förslå gången för viss tid och andra gången för alltid, rättigheten att dess fabrik bedrifva.
I sådan syftning skulle jag det önskat, att kommitterade uppställt deras förslag.
Men enär ej så skett, och till stöd för mitt förslag, hittills oförsökt här i landet, icke eller kan åberopas andra länders erfarenhet, anser jag mig ej böra framställa detsamma lill antagande, fastän fullt förvissad, att lagstiftningen i delta ämne i framtiden kommer att taga den riktning, här ofvan antydes.