Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
För- rätt o c h slätt e n inre af store tänkare, h v a r i b l a n d Hon E g e t n o g, h a r j a g t y c k t m i g finna, a t t DET A R I C K E m e r John hvars världen.
fälligtvis befinner sig p å fredsresor, sin m a k e s fredlig SUTTNER.
läsning afskaffa.
Suttners lefvande skildringar icke öfver blott af krigets fasor, u t a n äfven af de l u m p n a skola VON i Kaukasien ett o n d t, s o m d e t är h v a r j e m ä n n i s k a s p l i k t Bertha ut sjunga själf värdt i sin m å n att som o n d t, utan ett en trumpetstöt, fortplantas känslor, d e m h o n under left ett skrefs utan tanke på, att blifva följde ondt!
kallas att » nödvändigt » att nieder » skulle det icke längre k r i g e t är e t t därhän, Waffen skulle k u n n a fattarinnan fol- k r i g e t är e t t o n d t ondt.
Snart skola vi nå BERTHA haft större b e t y d e l s e heller.
d e n kallats nämligen intet tvifvel, något » Die den ljud framgång STOCKHOLM, IDUNS KUNGL.
d e n till o c h m e d i f e m o l i k a ö f v e r - Större KOMMISSIONARER BYRÅ OCH EXPEDITION: TRÄFFAS SÄKRAST KL. 2 — 3.
JOHAN ÅRG 12:TE på hufvud vänlighet mottog hon mitt aflagda besök, samtalade på oför- o c h v a r allt u t o m a n s p r å k s f u l l o c h som man velat påstå.
Hon är en 5 6 år m e d e t t i n t e l l i g e n t o c h själfullt p å e n nästan o f o r m l i g t fet k r o p p.
— 2 - m ö r k a ö g o n e n h a f v a ett k l o k t o c h v a r m t u t t r y c k och munnen Hon ett v ä n l i g t o c h b e h a g l i g t l e e n d e.
och tycks små länderna.
Så följa med en m ä n g d af för freden.
o c h så f r a m s t å e n d e Vi resonnerade hållet i Ellen K e y s Om Björnstjerne tade hon, hon att kunde förkämpe länge o m inne- skrifter.
Björnsons den rört » Över Evne » o c h förde i dess makt.
den, blef auktoriserad och denna orsaken som upptog d e n framåt, arbeta den denna så l å n g t det s t o d för den, långt innan af n å g o n framsynthet till, att tsar.
torde Alfred Detta mod ock varit väl Nobel den anförtrodde ut- d e l n i n g e n a f sitt s t o r a, å r l i g a f r e d s p r i s j u s t åt Norges storting.
Hvad detta Men f r e d s p r i s beträffar, är det icke Att man » figur ' n » d e t till sist s å Att något kvinnohjärta Som hans Än att B l o t t f ö r att Ej Ty se den strax inte v a r det Jonas ' man ord, ombord försvinna.
l y c k a n s fé v a r h o n o m af f ö l j a n d e hafva på N o b e l, för särskild hjälte.
fick, lyckligt huld, skuld, kan finna.
gick, har, göra ' t.
rundt i r ö d t o c h skäligt t u n t » tappar » framom örat.
bäst H e r r k y r k o h e r d e n s äldsta dotter, föresyn, F a s t ful o c h fräknig mig kvar det är tämligt v a r s o m gäst ä l s k a d e s o m allra I d u g l i g h e t en smälte.
resurs H a n i en prästgård Och m e d p e n n a n j a g får släta svenskar H a n l y c k a n n ä r a fått Som stå porträtt jag icke Står i n g e n a n n ' Och inflytande öfverst Att ner vi rätta.
Kanske, o m Idun bilden hår till t a c k s a m h e t.
b j u d i t till, Porträttet af m i n stackars hufvu ' t hvilket vill, skall t y d l i g få, H ä r b o r d e alltså Med visst får h v e m h a n h a n, s o m så h a r Ja, ett T i l l sist, o m m a n f å r t r o h a n s med, » s t a c k a r s J o n a s » sätta; a n n ' till fru o m ö j l i g t, a t t b e k a n t s k a p e n m e d B e r t h a v.
Sutt- haft SNORRE.
s o m hela D ä r v å g a d e m a n genast tro på genast FÖR IDUN AF h e n n e till tårar, o c h ej n o g rosa såväl hans nationalförsamling, tanke J a g vill m i n En ge b e s k e d väfvar, mat o c h kärlek berät- bekant, var det norska stortinget första I D U N, s o m kan Om Skall a l d r i g hitta p å d e n N o r g e s a r b e t e f ö r freds- o c h s k i l j e d o m s t a n k e n.
Som I Ellen artiklar o c h l y c k ö n s k a d e S v e r i g e att ä g a så frisinnad JONAS.
litteraturen äfven i de h a d e h o n t. e x.
l ä s t Keys en STACKARS talar m e d lätthet alla d e stora s p r å k e n uti Ty » ojämnt Det t y c k t e s arta sig så hyn, falla ö d e t s l o t t e r ».
Han hjälpte henne mangeln Och l i k a s å alt ä r t e r Och när Han säll o c h l y c k l i g i en Med h e n n e nystade en dra ' plocka, så k v ä l l e n s k y m d e p å, vrå docka.
anledning T y v i d jämförelse m e d andra l ä n d e r är d e t e l j e s — o m j a g u n d a n t a g e r H e - dins neutralitets m o t i o n mycket v i h a f v a att arbetets v. allt e r k ä n n a n d e konferensen, Hon icke synnerligen tjänst.
Friherrinnan att — b e r ö m m a o s s af i freds- Suttner åt v å r r e p r e s e n t a n t skänka vid Haag- b a r o n Bildts nit o c h duglighet.
u p p m a n a d e till vänta.
ville d o c k Alla arbete Så komma ögon vattenblå, Som trånande När ej a f s ä r s k i l d e l d d e Och näsan En Af o c h stilla Se ' n g i n g o b å d a i allén, Där skönt augustimånen Och lockade dem bort i lunden.
fått Mer svärmiskt v e k blef flickans håg, blott Och stå, skina.
u t a f färg h a r flyktig liten skiftning Jonas Att den m o d e r n a gredelina.
märkte nu, j u s t E n m u n, s o m m y c k e t sällan men ingen Och hakan beslutande- För vidare beskrifning skonas.
Men förr Och under bilden sedan Just s o m han än människornas sinnen förmildrats g e n o m ve- Med stor o c h tydlig rundskrift getarisk Den stackars, fred, förr rätt — kvinnorna säga: än k v i n n o r n a o c k s å få vegetarianerna diet » säga: o.
menade hon.
Endast arbete k u n d e m a n nå i n g e n fred, Alla hade de genom allas samfällda ' orätt, har klagat Haagkonferensen tyckes mig.
öfvertygar Nu öfver gifvit, Den om, är att det l o c k a in allt och detta första flere är han likafullt h a n m e d orätt, För hvarje milstolpen, som inne samma ärlighet som N u gäller det blott när uteslutna således med samma de 3 0 0 ifver och parlamentsleda- e j stå l å n g t från målet.
Kan- V i s s e r l i g e n äro k v i n n o r n a ordspråk, och hvad en enda kvinna k a n f ö r m å, n ä r h o n är b e s j ä l a d a f d e n andan, det har Man Bertha v.
Suttner behöfver resa krig hvarken vara solo år, Det går, Och flickan skrek o c h r o p t e Och r y c k t e i en h a s t l o s s s o m en v i n d till m o r o c h far, år b l i r t y n g r e s o r g e n.
k o m s o m kyligaste dusch, J o n a s, s t a c k a r e, låg Men öfverallt h a r Och k r ö p bland spillrorna har friat » allt i ett », han fått k o r g e n.
» usch! » handen, kvar i sanden.
I l ö n a r ej att räkna summor, hvarpå bara blommor och resultatet Så gjort slut meterslånga så har Och d e l s t ä n d i g t gått ännu är han — Jag h o n o m buketter.
likadant; p a p p e r e t v a r än Med ut han grannt bandrosetter.
Men fastän, Han s ö k e r än utan itu, fru såg f ö r l i d e n m å n a d — böjd o c h tunn o c h smal, sitt i d e a l, Det skvallrade hans Det finns ögas trånad.
och en fred.
• Därtill har efter ingenting annat vilja, det och sin näbb.
än vilja får man, sätter sig in i fredstanken agitera man i sin Det o c h tro blott Han lydt, b e u n d r a t Och hållit g a r n Samt Så, vink hennes åt h e n n e s aldrig skulle han mamma Som andra far, s o m bäst det förspändt B l e f slutet ä n d å j ä m t karaktärn, Och » skrifvit p å » åt h e n n e s när ej fel p å » klink » var, detsamma.
äkta m ä n på Är näsan Så tror jag knappt, han Ifall att tvär ' n sig s ä t t a; också gredelin, det kan dricker vin, underlätta.
visat.
p å fredskonferenser för att o c h för rätta Fast föremålets minsta författarinna fälle d a g l i g e n o c h s t u n d l i g e n h v a r för ännu ur nationalförsamlingarna o c h k u n n a h v a d k v i n n a n vill, d e t vill G u d, » säger ett hvar bänken!
fruktar.
i c k e direkt inverka p å krig o c h fred, franskt eller s t u n d — så b r i s t e r utan energiskt kvinnoarbete dröjer den säkert.
mot I samma » sa ' t », » ja ' t », mission.
är d e n d a g e n heller i c k e så aflägsen, s o m men; s o m h o n skulle hviska allt k o m m e r o m - största m a n i molndigra stunder Men Och — tanken!
nu så v a c k e r t Men Om helt mån ', — mina läsarinnor For gen ske bersån, älskat g l ö d a n d e o c h hett, Men vi Jonas.
skönt belysta utaf han m ö t e r n a v i d k o n f e r e n s e n i K r i s t i a n i a, d e n da- skola stackars satte d e sig i Så Han De väg stå: Så Och Det fredens ber må öfver femti Och parlamentsledamöter i världen vandra ler, ni o c h flere p å d e n n a v ä g, är m å h ä n d a, d a g alla stackars, resultat v i n u v e r k l i g e n äro kring, fredskonferensernas Den ringa m e n detta p å v ä g e n till f r e d s m å l e t.
att — ja, jag tror målet.
* Man stunden.
» Nu s ä g a s o c i a l i s t e r n a: i n g e n f r e d, förr ä n s o c i a l i s - — d e t o c h såg, nu, v a r rätta o c h varnade för b o r d e g r i p a till v e r k e t.
är g e n o m f ö r d sken till- stad, fordras — tro o c h man en gång och dess betydelse Hvem kunde hyllning ge s o m En gång han Som Då Med Ett f ö r e n flicka uti s ö m n a d v a r ett påstås det, att h a n utanskrift han!
brann, mönster.
en natt » T i l l h e n n e!
» satt s y b o r d v i d den s k ö n a s fönster.
Han ingen mänska gjort för när, B l o t t s t ä n d i g t v a r i t h o p p l ö s t kär, Och undra då, o m h a n H a r j a g n u så h a n s är talan Att j a g elt k v i n n l i g t h j ä r t a Så — står j a g r e d o m e d » lessen ».
fört, rört, adressen.
mänsklighetens lycka och utveckling.
ANN MARGRET HOLMGREN F. TERSMEDEN.
Biand nu befintliga Cacaosorter intages säkert förnämsta platsen af HULTMANS CACAO 0-0.l€3L333LO&lt;a.&lt;Stlj vid 1 8 9 7 års Konst- och Industriutställning i Stockholm.
IDUN litteraturvänner FRÅN GOETHES RARNDOMSHEM.
den gamla am MED ANLEDNING AF GOETHEJUBILEET DEN 28 AUG.
från alla v ä r l d e n s ärevördiga grad stämningsfullt.
skjutande galler det ett port, Med sin sin p å trottoaren fönstren meinem Dichtung und Leben.
Följer ställning så i s a m m a rike men namnet » Aus Wahrheit. » verk en ypperlig af s k a l d e n s halsstarrige, under öfvervåningarna kringgå den nya stafligen sätta hela Under sexåringen öfver små in öfver den lille i af lät besökaren.
ett Därifrån och till kvinna, hvars sträckte med bädd, till hvars hon sina ystra lekar, kärlek och pietet, han kunde efter son, v i d skaldens födelse, dels sådant det sig efter d e n af fadern, byggnaden, ännn i befinner hvilket sig, gestaltade 1 7 5 5, företagna sistnämnda dragande och var skick om- det lockande sioner nå ett framlocka en lyckönskan sitt agg och jande drastiska ord: euch zum Tho- m e d be- När a f för- slutligen den från vänligt från sin af d e s s a och Thoranc denne sökte sin v ä r d, g r ä m e l s e luft » Ich wollte, sie gaf i föl- hatten Teufel gejagt, u n d w e n n ich hatte mitfahren sollen. » medlarnas Hvarpå liga det kräfdes med sina som de derkammare, till s i n a d i m e n - mindre anspråksfull i n o m h e m m e t, h v i l k e t v a r s o m att o m i l d t hvilka latinska gar, ett så italienska och från hvars utkiksfönster på gaf- och s p e j a d e efter sin son m å n g e n afton o c h natt under den period, då det grant målade värdshuset i net emot snedt den täcka gathör- och Gretchen därinne öfvade en fast verkan eldige på GOETIiE I YNGLINGAAREN.
ynglin- gen.
fostrande skaldens sinne för antiken, I finna husmoderns, på andra sidan tafvelsalen v i i e n af d e t r e f n a, r y m l i g a f ö r s t u g o r n a eller belägna r u m fängslas u p p m ä r k s a m h e t e n svalarna af i öfvervåningarna, trädesvis plägade vistas och genom gång där under hvilkas f a m i l j e n före- den fönster b l i d a års- Goethe så m e d oändlig trånad blickade ut stadsmurar o c h vallar, o c h in i sjunkande ut i stora vida den blekgröna k n y p p e l d y n a, öfver fru A jas kinesiska tapeter, dyrbara venetianska faderns låta o b e n ä g e n h e t att densamma, minnet är eldiga förbundet ögonen, det ansiktet, våldsamma, samt vägledd af rådet kriget i Frankfurt inkvarterade männen och i kräktare och påtrugad gäst sinnade rådet sin egenskap men frans- förbindliga unga genom husfrun, lade m e d ridderligt som goetheska väpna familjen, sin mjältsjuke och talgljus skor, och lifvet lek m y s e r där med sådan och gator trippat hem bindmössa öfver med ärbart hon korslagd stod sådan hon och i duk gick i kroppsstor- u p p e p å v ä g g e n m i d t e m o t sin t v ä r v i g g till h e r r e och man.
I sängkammaren tysta, med utsikt var det rens heros, under innanför, öfver makarnas den stora lilla vida och världen förstfödde, världslitteratu- högsommarsol, o c h en säll- för skådade oöfver- han och behand- s a m t g e n o m sin och vän i sökte grefve T h o r a n c ge- hänsynsfullhet flämtande två söndagseftermiddagstekonseljer barmen, lefvande skiraste lanterna, föremål Goethes den älskvärda galanteri, hår af synt lyckovarslande konstellation första g å n g e n t y s k e tolk, s o m tillika v a r g u d f a r nom pudradt med knyp- respektabla gropiga, becksvarta tillmötesgående o c h knarrige värd.
dagens ljus.
V i n d s v å n i n g e n v a r h e l g a d åt l e k a r o c h stu- dier.
stämd den hvars från i kapp en matta in- v i n n e l i g a af s k y.
Välvilligt af högklackade öfver på fientlig af ett på fingrar främst hvilken de anförare för de u n d e r Sjuåriga preussiskt rid- kufvade lynnet och det värdiga, behagfulla uppträdandet, det upp- grefven Thoranc, m e d det koppärriga m e d järnvilja mål oupplösligen af d e n franske dersmannen i oträngda fina dansat spetsväf, genom speglar o c h sidenklädda m ö b l e r förklara familje- små pelpinnarna fru sol.
M e d s t a t v å n i n g e n e n t r a p p a u p p, h v a r s färg- glada dik- ordböcker m. m.
— oroande tillmätas skriftställare, fadern bistert s p a n a d e afslutad stu- resebeskrifnin- börjar scen mellan fader o c h målningar p r y d l i g a b ö c k e r i franska o c h halffranska O c h där alla vå- med in i rådets kring hvars väggar löpa bokskåp veln d e n m y n d i g e hus- trappan, s o m en g å n g gaf en smyckadt dansa och bekväma, genom fintlighet u p p k o m m a v i från d e t a n s e n - armar, små diplomatiska af idel frankfurterkonstnärer, tare, tilldelas på trappor tafvelrummet, midt krukmakargods, hela brushufvudet.
s e d a n, u p p e g g a d af d e i Leipzig, helt o b e t ä n k s a m t föreslog, och svarta, GOETHES FÖRÄLDRAR G o e t h e i att tillbakaslagen återvändande band — trappan skulle inskränkas ja likaledes passage sin natur likmätigt, af B r a u n s c h w e i g, s o m i n f u n - blifvit striden med d å d e n s e n a r e, h e m k o m m e n efter öfver dels sådant det han, u p p m u n t r a frankfurtermålare stället först a n l e d n i n g till e n h ä f t i g världen ända Wolfgang h a n s o m g i f n i n g fri Ferdinand sten- i förödelsens styggelse.
prydligt barnen och s i g f ö r att f ö r d r i f v a f r a n s m ä n n e n, mot verksamhetsifver s m å leksakskärl så m y c k e t af h u s e t s byggnader, sjuk, beskrifves ögonblick och b o e n d e, eljes oförvitligt stadiga b r ö d e r n a inflytande länstol, var var det j u D e v ä r d e f u l l a af b i l d n i n g a r a f r o m e r s k a t o r n - m e n tärd, alltid när ytterli- Ochsensteins ideliga tillrop » N o c h m e h r l », mången hvitklädd och, takdropp i minnena obevakadt alla s i n a läggningen emot smakade storma missriktad krossade m e r o m g i f n a farmodern, hvilken skalden erinrar skön, i ut kunde få is, o m o c k aldrig så s o c k - M e n allt v a r f ö r g ä f v e s.
Två förstugan gare n a d s å r v a r d e n b l i d a, af r o m a n t i s k a ö d e n s s k i m - en vil- hem- nit den Hirschgraben, hälla Vidare hade Johann o c h fri t a l a n, h v a r a f sängar.
nedre tiden som att och hans korsade bräder plats sig för den behagliga vaxdukar, röra v i d herr rådets ö g a.
G o e t h e s t i d i g a s t e lef- lät omöjligen o c h t a k t för att af v ä n d a o l y c k a från d e t g a m l a och ned på kväder: Grosse hemmet period var det, Wolfgang hvilka b å d a Goethe m e d älskvärd gladlynt- vid &gt;herr af d e n kära s v ä n g - Johann om skyddsande under om stöttor kritiska het Fädernehemmet, grefven det att före- vippade upp att hvars hos gången glace bedröfvelse att som d o c k är båda med » V o m Väter hab ' ich die Statur, Des L e b e n s ernstes Fiihren, V o m Mutterchen die Frohnatur U n d Lust zu fabulieren. » att barnen, m e t, klättrade o m k r i n g p å spärrar o c h bjälkar, studietid Aja », o c h klokt ut i i d e t eljes så strängt o r d n a d e Johann Kaspar Goethe, o c h den fromma, soliga, tisk s m a k så rikt b e n å d a d e m o d e r n, » fru på en tum ledande k ä n s l a, f a n t a s i o c h f ö r s t å n d s a m t fin e s t e - smås nyttigt erinra huset denna ningarna rådet de till hvarvid A j a, första öfvertygad, i magen.
byggnadsordningen och bok- föräldrar, d e n kärfve o c h kunskaps- till denna, hertig breda kejserliga läckerheter fru rad, r ä t t a r e o m b y g g a n d e t af d e n fria, fadern, att vara s o m f ö r m å d d e h o n o m att v i d repara- eller fram- omutligt redbare, och välmenande kom, svaghet, von känd märka, tjänst.
anfall lefnadsskildring, dagligen läto sig dessa väl smaka, ställningar I märkliga väggarna.
skjutande sina G o e t h e sin utom rådets » lofliga förkärlek för stort u t r y m m e, en trots utspända dessa ord börjar tapeterna på otrolig n y t t a, o c h slutligen täflade småsyskon, jublande Med nya m e d själfva rådet lervallan 12, k o m jag i Frankfurt am de sina kartor drog som på slaget skona ranc platsen.
\ - J att spika u p p hvilka såväl m o r g o n - s o m genom icke n ö d g a s afstå ' M a i n ' till v ä r l d e n.
» för ens a f t o n s o l s p e l a r i n i alla v i n k l a r o c h v r å r.
D e ut- tionen middagen han icke gång Och på samma m e d sina m å n g a s m å klara, grönaktiga fönsterrutor, 1749, o m gör i n t r y c k af storborgerlig, g e d i g e n väl- o c h reservation.
världen AUGUSTI ut- i bottenvåningen b l i c k a r d e t så v ä l v i l l i g t, v a k e t 28 massiva, yttertrappa o c h sina p r y d l i g a j ä r n - utanför måga lät F r å n sitt r i k t f ö r s e d d a b o r d s k i c k a d e h a n d e s s - till sitt y t t r e är » G o e t h e h a u s » i h ö g - mässingsbeslagna * ~P \ EN till Frankfurt Main.
Redan sta GOETHE VID 69 ÅRS ÅLDER.
kanter riksstaden 1899.
I teater, gafvelrummet den farmodern sina och kort före kärleksgåfvor, gangs dramatiska som står en ståtlig j u l k l a p p åt b a r n s k a r a n, öfvade dock- hvarmed s i n d ö d r å g a d e m å t t e t af som satte Johann Wolf- instinkter i lifligaste rörelse ett betydelsefullt af- på såväl hans inbillningskraft Så finnings- inflytande s o m hans och framställningsförmåga samt upp- för-
— 4 enskildes ä g o, m e d a n dikterna höra hela mänsk- ligheten till.
Allvarliga studier bedref vos där u p p e u n d e r l e d n i n g af d e n s t r ä n g e o c h i n s i k t s f u l l e Didaktiskt af sitt giska äktenskap behof plettera när barnen han af sättande att deras npp, ens pedago- kom- kunskapsförråd, tog han undervisning icke af sina m e d italienska makas växte aktade sens tillfredsställt genom sin u n g a ligaste fadern.
anlagd, hade rådet Goethe i början det om för r o f att hand, konst.
Men under dan- det den tungsinta, tade Cornelia — d e n e n d a af G o e t h e s s y s k o n, som öfverlefde nom faderns des i den vägnar stac- kars med på utseendets ja m e d åsido- sin v ä r d i g h e t i n v i g a d e m i glada och väsent- vanlot- späda barnaåldern — ge- pedantiska tyranni ohjälpligt böj- stoftet, bar högburen Goethe panna, det faderliga m e d snillets oket suveräna elasticitet.
På den fagra lilla » Königin gården, ur Luise » hvars brunn s o m femtonårig den prin- sessa v i d b e s ö k h o s G o e t h e s m o d e r m e d e g e n furstlig h a n d g ö t vatten, har skalden som barn enligt egen utsago » i m engen E a u m die W e i t e vorgefiihlt », medan gårdsmuren, som numera s k i l j e r G o e t h e h a u s från G o e t h e m u s e u m m e d d e s s rika minnesskatt, mellan af hemmets gränslösa hans s o m ett oöfverstigligt hinder trånga vidder lidelsefulla värld till och paradiset ytterlighet stegrade ensamhetskänsla diga, aningsfyllda trängtan dit och obän- ut.
GOETHES BARNDOMSHEM (GOETHEHAUS) ERIK I FRANKFURT AM MAIN.
länade h o n o m ett matisk teknik.
står h a n s en rikedom finna sig stort och bekvämt, på lådor o c h fack.
dra- Här med ritades, drömdes o c h — diktades Ritningarna ännu m å t t af I salen b r e d v i d, Goethes r u m, skrifbord, klipptes silhuetter, oändlighet.
aktningsvärdt o c h silhuetterna i G o e t h e h a u s eller i e t t i be- fåtal RÖGH.
E R I K B Ö G H Ä R D Ö D, så förkunnade härom dagen ett telegram från K ö p e n h a m n.
Det gemytliga danska skämtlynnets diktare, den fyndige kuplettförfattaren o c h den kvicke kåsören har för alltid nedlagt pennan.
B ö g h var ett äkta k ö p e n h a m n s b a r n, f ö d d där- städes den 17 januari 1822.
I " sin u n g d o m sökte han förtjäna sitt b r ö d som skollärare o c h kyrkosångare, medan han samtidigt skref vers i massa, dyst- ra o c h hemska vers, som återspeglade det miss- m o d, han själf gick o c h bar på under s ö k a n d e t efter sin rätta lefnads- bana.
T y att sitta bak- om en skolkateder o c h pränta vetande i tröga pojkhjärnor, kände han ej skulle gå i längden.
M e n när poesien ej hel- ler ville lyckas, blef han skådespelare vid ett danskt teatersällskap, s o m 1844 reste till Sveri- ge, hvarest det emeller- tid i n o m kort upplöstes.
B ö g h dröjde d o c k där- efter tre år i Sverige, uppehållande sig m e d porträttritning.
G e n o m en tillfällig- h e t riktades hans håg åt den dramatiska för- fattarebanan, o c h sedan han år 1848 debuterat m e d en nyårsrevy, s o m gjorde lycka, följde un- der årens lopp ett hun- dratal vådeviller af hans penna, dels bearbetnin- gar, dels original, hvilka framgångsrikt spelats på danska, svenska o c h nor- ska scener o c h ännu i dag, en förändrad smak- riktning till trots, då o c h då visa sig i rampske- net.
BRUNNEN PA GOETHEHAUS GARD.
ERIK BOGH.
Bland hans sceniska alster ha i Stockholm uppförts » En midsom- marnatt i Dalarne », » Hul- drebakken », » Kalifens äfventyr », » Mumbo-Gumbo-Gong-Gong den store » m.
Styrkan i B ö g h s dramatiska produktion var hans mästerliga förmåga att f o r m a kupletten o c h få ka- raktärerna att framstå skarpa o c h klara.
Hans själf- ständigt skapande fantasi var däremot m y c k e t be- gränsad, o c h många af hans vådeviller voro därför, som nämnts, bearbetningar efter främmande mönster.
Sedan år 1881 tjänstgjorde B ö g h s o m K. tea- terns censor, en befattning, hvilken förskaffade ho- n o m många o c h bittra vedersakare, enär han visade sig vara absolut o f ö r m ö g e n att förstå den lifskraf- tiga m o d e r n a dramatiken o c h allvaret i dess syften.
S o m enskild person var B ö g h en i sällsynt grad g o d m o d i g o c h älskvärd natur; därför ägde han långt flere vänner än fiender, o c h särskildt i Sverige, s o m han äfven på gamla dagar ofta gästade, är han djupt saknad af en stor o c h h o n o m varmt tillgifven vänkrets.
» FÖR M E R ÄN H U N D R A Å R SEN ... RADERING MED TEXT AF PEN.
E N L I T E N L Å G, m e n treflig vindskupa, möble- rad m e d den stränga enkelheten från 1700- talets midt.
På väggarna ett par af antikens skönaste kvinnohufvuden i fina kopparstick, på b o r d e t en m y c k e n h e t böcker, papper, bläck o c h pennor.
Invid detta sitter en högväxt, enligt tidens sed väl snörad u n g kvinna m e d en ofantlig — m a n ' är frestad att säga — b y g g n a d på hufvudet, upp- draget s o m håret är öfver valkar, tills det m e d hela ansiktets höjd öfverskjuter detsamma.
Fram- för h e n n e ligger en tjock v o l y m uppslagen, m e n h o n läser ej däri.
M e d hufvudet stödt i h a n d e n betraktar h o n sig själf i en miniatyrspegel.
Det ansikte, s o m m ö t e r h e n n e där, är långt ifrån tilldragande.
Det h ö g a hårtornet öfver den täm- ligen låga, m e n breda pannan verkar afskräckande, liksom den alltför kraftiga, nästan manliga näsan; o c h den fint skurna intelligenta m u n n e n krökes i. detta n u till ett bittert, hånfullt leende, hvilket formligen vanställer den.
M e n ö g o n e n — hvilka härliga ö g o n!
Stora, mörka, m e d ett outgrundligt djup, blicka d e kallt kritiskt m o t betraktarinnan, ända tills en slöja drager sig öfver d e m, o c h hen- nes bild ter sig f ö r h e n n e s o m g e n o m ett sakta silande regn.