Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Besv. och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 26. eller som juristerne i allmänhet uti Tyskland, ega, hvilket förmodligen gifvit anledning dertill, att dylika bestämmelser blifvit uteslutna ur nyare Tyska strafflagar; sä skulle äfven jag anse mindre vådligt, att ur strafflagen utesluta sådana bestämmelser, helst det visserligen låter säga sig, att »de flesta egentligen tillhöra doktrinen».
Men om någon egentlig doktrin i detta afseende icke finnes hos våra domare i allmänhet ; så torde bestämmelsernas uteslutande kunna medföra (eller öka sannolikheten deraf, att detta uteslutande medför) den beklagliga följd, att samma brott, med ungefärligen lika försvårande och mildrande omständigheter, komma att mycket oftare, än om bestämmelserna i sjette kapitlet af Lagberedningens förslag bibehållits, vid särskilda domstolar beläggas med straff, som äro högst olika, vare sig i afseende å qvalitet eller qvantitet.
December 1839 närvarande ledamöter hafva uppfattat frågan, och uppskattat den doktrinära bildningen hos Sveriges fleste jurister, då, vid granskningen af 1 § 6 Kapitlet i Lagkomitéens förslag, enligt det tryckta protokollet, sidan 14, »Högste
Domstolen trodde, att någon större utförlighet, än förslaget nu innehåller, i afseende på uttrycken »försvårande och mildrande omständigheter», vore nyttig och behöflig, såsom bidragande att närmare bestämma dessa begrepp, hvilka för ett relativt straffsystem äro af särdeles vigt, men som hittills, under tillämpning af absoluta straffbestämmelser, föga kommit att utbildas.
Domstolen, om icke i »1 § måtte» meddelas ett stadgande, som Lagberedningen nästan enhälligt antog, med föga reduktionsförändring, så lydande: »Straff skola, inom de i lagen derföre satta gränser, mätas efter gerningens mer eller mindre svåra beskaffenhet och den större eller mindre brottslighet i viljan, gerningsmannen ådagalagt.»
Sålunda ökas eller minskas straffbarheten i mån af: den större eller mindre lära, skada eller förargelse, som brottet medfört; mängden eller vigten af de bevekelsegrunder, som från brottet afhålla bort; gerningsmannens större eller mindre förmåga att brottsligheten inse; den större eller mindre djerfhet, list eller ihärdighet, som till brottets utförande varit använd; den inflytelse, som gerningsmannens egna elakartade begär eller böjelser, eller andras bemödande att förleda, eller ock tillfälliga anledningar, såsom nöd, öfverilning och mera dylikt, må anses hafva utöfvat på hans vilja; den kallsinnighet, gerningsmannen visat för den förfördelades lidande, eller den omsorg han visat att hindra eller godtgöra gerningens onda följder; så ock öfriga omständigheter, som försvårande elier mildrande äro.»
Efter antydan derom, att de allmänna reglor, som Högste Domstolen och Lagberedningen sålunda ansett böra inflyta i sjelfva lagen, borde uti den ifrågasatta kommentaren tillämpas, utvecklas och med exempel belysas vid hvarje särskild §, så att någon enhet hos domstolarne i fråga om straffbestämmelserna kunde beredas, angifver motionären de källor, hvilka, enligt hans åsigt, borde vid kommentarens utarbetande begagnas,j samt anmärker, alt kommentaren, för att blifva Sammans.
Lag- sami Allm, fiesv.- och Ekon.-Ulshotlets Betänkande N:o 26. fullt nyttig, skulle åtföljas af dels en så kallad lagsamling, hvaruti in extenso införts sjelfva strafflagen samt de lagbud och förlättningsdelar, som med stadgandena i strafflagen egde närmare sammanhang, men, till undvikande af alltför stor vidlyftighet, blifvit deri blott citerade eller till mindre delar anförda, dels en kronologisk förteckning å alla de bestämmelser om brott och straff, som, i löljd af strafflagen, upphört att gälla, dels ock fullständiga legister sä väl i kronologisk, som i alfabetisk ordning; och borde slutligen Staten bekosta arbetets tryckning samt låta detsamma till alla domstolar och myndigheter kostnadsfritt utdelas.
I öfverensstämmelse härmed föreslår motionären, »att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes föranstalta, att en noggrann och jemförelsevis fullständig kommentar öfver nya strafflagen, äfvensom dertill hörande lagsamling och förteckningar, varda, af en eller flera dertill skickliga personer, på ofvanberörda sätt, utarbetade, på allmän bekostnad tryckta och utdelade, samt äfven för billigt pris tillgängliga i bokhandeln.»
På samma gång Utskottet erkänner det önskvärda deri, alt ett arbete, sådant som det af motionären föreslagna, må komma till stånd, då det gagn, detsamma, utfördt med omsorg och skicklighet, skulle medföra för den rigtiga uppfattningen af liva strafflagens anda och mening, synes oemotsägligt, är Utskottet likväl af den tanke, att ett dylikt arbetes åvägabringande bör öfverlemnas åt den enskilda företagsamheten, och att man icke bör söka åstadkomma detsamma genom omedelbart föranstaltande af statsmagterna.
En på sistnämnda sätt tillkommen, liksom officiel kommentar, skulle troligen af mången komma att anses lika med en lagförklaring och derigenom måhända, mera än önskvärdt vore, inverka på lagtillämpningen.
Lätt skulle ock dervid inträffa, att Staten komme att betala ett arbete, som hindrade en enskild, af Statens funktionärer okänd förmåga, att lemna ett långt bättre sådant, då denna förmåga naturligen ej kunde täfla med en af statsanslag understödd författare.
— Det moraliska ansvar, som, på sätt motionären rigtigt anfört, på en gång bör vara en borgen för arbetets värde och belöningen för detsamma, torde jemväl få anses vara beroende på författarens frihet, och denna lärer i icke obetydlig mån lida inskränkning genom uppdragets officiela natur.
Schweigaards, af motionären högt prisade arbete har icke tillkommit på grund af regeringens uppdrag, och skulle måhända icke varit sådant det är, om detta varit fallet.
Att vår nya slrafllag skall hos oss framkalla enahanda bemödanden, som dem
Norges vetenskapsmän egnat sitt lands criminal-lov, ulan annan åtgärd från regeringens sida. än den uppmuntran, som, då förhållandena sådant påkalla, komma vetenskapliga arbeten i allmänhet till del, derom är Utskottet desto heldre förvissad som försök uti ifrågavarande rigtning, oaktadt den korta tid, som förflutit 8 Sammans.
Lar/- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Ulskottels Betänkande N:o 26. sedan strafflagen trädde i kraft, redan, säsom kändt är, för allmänheten framlrädt.
Oaktadt Utskottet alltså anser, att ett arbete, sådant som det af motionären föreslagna, skall med glädje helsås af den juridiska bildningens vänner i vårt land, torde dock detsamma, af ofvan antydda skäl, lämpligen icke böra genom Statens omedelbara mellankomst åvägabringas; och Utskottet hemställer fördenskull, att Herr Henschens ifrågavarande motion icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Stockholm den 4 Juni 1866 Reservation är anmäld af Herr Henschen.
STOCKHOLM, TBYCKT HOS JOH. BECKMAN, 1866.
Uesv - och Elton.-Utsk. Memorial N:o 27.
Ank. till Exp.-Ut8k. den 5 Juni 1866, kl. 2 e. m.
Memorial, i anledning af återremiss utaf en i Sammansatta Lag samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Memorial N:o 19 föreslagen voteringsproposition.
I anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition angående förändring i grunderna för beväringsinrättningen, samt om bildande af en landstorm, hafva Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet beslutat underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t af följande innehåll: »Då de uti Kongl. Maj:ts nådiga Proposition föreslagna förändrade grunder för beväringsinrättningen och för bildande af en landstorm ännu inom landet äro föga kända; då de derjemte icke väl torde kunna pröfvas och bedömas förr, än förslag till arméens och beväringens organisation i helhet och sammanhang blifvit framstäldt; då slutligen med skäl kan ifrågasättas, om den afgående representationen bör, genom sitt yttrande i en fråga af så genomgripande art som denna, i mer eller mindre mån binda en blifvande Riksdags beslut, få Rikets Ständer, till svar å Eders Maj:ts nådiga Proposition, i underdånighet anhålla, att Kongl. Majit behagade till en kommande Riksdags pröfning i sin helhet framlägga denna fråga.» Borgare-Ståndet har för sin del beslutat enahanda skrifvelse, med den skilnad allenast, att i stället för orden: »få Rikets Ständer till svar å Eders Kongl.
Maj:ts nådiga Proposition», intagits orden: »anse Rikets Ständer sig icke böra godkänna Kongl. Maj:ts nu afgifna nådiga Proposition, men anhålla» etc.
Bonde-Ståndet åter har, »med ogillande af hvad Utskottet uti dess utlåtande föreslagit och hemställt, förklarat sig icke kunna bifalla Kongl.
Majlis nådiga framställning i ämnet.»
Prol. 18(15 & 1866. 7 Sami. 2 Afd. 15 Haft. 2 Sammans.
Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Memorial N:o 27, Med hänseende till hvad sålunda förekommit, hade Utskottet i sitt ofvannämnda Memorial
JYs 19 föreslagil, att omröstning först måtte anställas mellan Borgare- och Bonde-Ståndens beslut för bestämmande af kontraproposition vid hufvudvoteringen, i hvilken sednare Ridderskapet och Adelns samt Preste-Ståndets sammanstämmande beslut borde utgöra Ja-proposition.
Vid föredragning af ifrågavarande Memorial har, enligt Utskottet tillhandakomna protokollsutdrag, den framställda voteringspropositionen blifvit godkänd af Preste- och Bonde-Stånden, hvilket sistnämnda Stånd tillika, med afslag å Utskottets inbjudning att biträda Borgare-Ståndets beslut, förklarat sig vidblifva sitt beslut i hufvudsaken; hvaremot Memorialet återremitterats af Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet.
Då nu, på sätt inom de två sistnämnda Riks-Stånden blifvit anmärkt, af bifall till Bonde-Ståndets beslut skulle följa, att de tre öfriga Ståndens beslut om en underdånig anhållan, att Kongl. Majit täcktes för en kommande Riksdag framlägga ny Proposition i ämnet, komme att förfalla, samt, vid det förhållande att Borgareoch Bonde-Stånden äro ense deruti, att till svar på den nådiga Propositionen bör meddelas, det Rikets Ständer icke kunnat bifalla densamma, Bonde-Ståndets mening funne uttryck i en underdånig skrifvelse, affattad i öfverensstämmelse med BorgareStåndets beslut, har Utskottet vid frågans förnyade behandling funnit Bonde-Ståndets beslut icke böra göras till föremål för särskild omröstning, och får derföre vördsamt föreslå, att Rikets Ständer måtte, — Preste- och Bonde-Stånden med frånträdande af deras redan fattade beslut i frågan, — godkänna följande:
Votering s-proposition:
Den, som vill att Rikets Ständer skola, i öfverensstämmelse med Ridderskapet och Adelns samt Preste-Ståndets beslut, antaga en underdånig skrifvelse, så lydande: »Då de xiii Kongl. Majlis nådiga Proposition föreslagna förändrade grunder för beväringsinrältningen och för bildande af en landstorm ännu inom landel äro föga kända; då de derjemte icke väl torde kunna prof vas och bedömas förr, än förslag till arméens och beväringens organisation i helhet och sammanhang blifvit framstäldt; då slutligen med skäl kan ifrågasättas, om den afgående representationen bör, genom yttrande i en fråga af så genomgripande ari som denna, i mer eller mindre mån binda en blifvande Riksdags beslut, få Rikets Ständer, till svar å Eders Santmans.
Lag- samt Allm. Ilesv.- och Ekon.-Utsk.
Memorial N:o 27. 3 Kongl.
Majlis nådiga Proposition, i underdånighet anhålla, att Kongl. Majit behagade till en kommande Riksdags pröfning i sin helhet framlägga denna fråga; röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, anses Rikets Ständer hafva beslutat en så lydande underdånig skrifvelse: »Då de uti Kongl. Majits nådiga Proposition föreslagna förändrade grunder för beväringsinrätlningen och för bildande af en landstorm ännu inom landel äro föga kända; då derjemte de icke väl torde kunna pröfvas och bedömas förr, än förslag lill arméens och beväringens organisation i helhet och sammanhang blifvit framstäldl; då slutligen med skäl kan ifrågasättas, om den afgående representationen bör, genom sitt yttrande i en fråga af så genomgripande art som denna, i mer eller mindre mån binda en blifvande Riksdags beslut, anse Rikets Ständer sig icke böra godkänna Kongl. Majis nu afgifva nådiga Proposition, men anhålla i underdånighet, att Kongl. Majit behagade till en kommande Riksdags pröfning i sin helhet framlägga denna fråga» Stockholm den 5 Juni 1866.
Reservation er: af Riksdagsfullmägtigen Sven Rosenberg från Christianstads län: »Då tvänne Riks-Stånd godkänt de af Utskottet i Memorialet N:o 19 framlagda förslag till voteringspropositioner, så anser jag
Utskottet hafva saknat skäl att nu frånträda dessa förslag, hvarföre jag emot
Utskottets nu framlagda förslag får anmäla min reservation;» samt af Riksdagsfullmägtige Johan Bergström från Kopparbergs län, Anders Jonsson från Wermlands län och Magnus Svensson från Skaraborgs län. 4 Sammans.
Besv-. och Ekon.-Utsk. Memorial N:o 28: N:o 28.
Ank. till Exp.-Utsk. den 5 Juni 1866, kl. 2 e. m.
Memorial, i anledning af återremiss utaf Sammansatta Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 13, öfver väckta motioner om förändring af gällande föreskrifter angående tiden för fullföljande af besvär i ekonomiska och administrativa mål.
Omförmälda Betänkande har af Vällofliga Borgare-Ståndet blifvit till Utskottet återremitteradt, i syftning att det af Utskottet i dess hemställan begagnade uttryck: »Underrätts beslut i ekonomiska och administrativa mål», måtte, enär de myndigheter, af hvilka flertalet bland dylika mål pröfvas, gemenligen icke inbegrepes under benämningen Underrätt, utbytas mot några mera omfattande ordalag, såsom »underordnad myndighets beslut i ekonomiska och administrativa mål», eller dylikt; och ehuru man sålunda skulle kunnat mera fullständigt uttrycka hvad Utskottet, på sätt af motiveringen för dess ifrågavarande hemställan framgår, med sitt förslag afsett, likväl och då, enligt Utskottet tillhandakomna protokollsutdrag, Betänkandet blifvit af öfriga Riks-Stånden bifallet samt i frågor af förevarande beskaffenhet tre Stånds mening utgör Rikets Ständers beslut, kan återremissen icke till någon Utskottets vidare åtgärd föranleda; hvilket Utskottet härmed får gifva Borgare-Ståndet tillkänna.
STOCKHOLM, tryckt hos E. Westrell. 1866.
Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Memorial N-'o 29.
1 N;o 29.
Memorial, angående särskildt arfvode åt den person, hvilken i egenskap af Sekreterare biträdt Sammansatta Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet.
I och för nödigt biträde vid handläggningen af de utaf Sammansatta Utskottet under innevarande riksdag behandlade frågor har en af de hos Lag-Utskottet anställde
Notarier tjenstgjort hos Sammansatta Utskottet i egenskap af Sekreterare, men derför uppburit allenast den aflöning, som, i enlighet med Stats-Utskottets Memorial N:o 58, blifvit af Rikets Ständer för Notarier i Utskotten bestämd.
Då emellertid Sammansatta Utskottet, med afseende på de ökade göromål nämnde Notarie, i följd af hans tjenstgöring såsom Sekreterare hos Sammansatta Utskottet, haft att ombesörja, anser någon förhöjning i nyssberörda aflöning böra honora tilläg gas, får Utskottet vördsamt föreslå, alt Rikets Ständer täcktes bevilja ifrågavarande, såsom Sekreterare hos Sammansatta Utskottet tjenstgörande person, utöfver den aflöning, han egt att såsom Notarie i Lag-Utskottet uppbära, en särskild vedergällning af 563 R:dr 50 öre, utgörande eli belopp af 3 R:dr 50 öre för dag, räknadt från och med den dag ifrågavarande persons tjenstgöring hos Sammansatta Utskottet började, eller den 12 sistlidne Januari lill och med den 21 innevarande månad.
7 Sami. 2 Afd. 16 Häfl. STOCKHOLM, tryckt hos E. Westrell, -1866.
Lag- sami Allm. Besv.- och Ekon.
Utskottets Betänkande N:o 30. 1 H:o 30.
Ank. till Exp-Utsk. den 19 Juni 1866, kl. 6 e. m.
Betänkande, i anledning af väckt motion om upphäfvande af de i 24 Kap. 32 § Kyrkolagen förekommande stadganden angående klockares brefbäringsskijldighet.
Till behandling af Sammansatta Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottet har, jemlikt 43 § Riksdags-ordningen, blifvit från Lag-Utskottet öfverleranad en af Hedervärda Bonde-Ståndet dit remitterad motion i förenämnda ämne, hvilken blifvit väckt af Sven Rosenberg från Christianstads län (motionen N:<> 261) och uti hvilken Josef Oscar Almqvist från Norrbottens län med flere af Hedervärda Bonde-Ståndet instämt.
I fråga om klockares skyldigheter stadgar ofvan omförmälda lagrum, bland annat: »Han skall ock bära Kapitlets, Prostens, och Kyrkoherdens bref till Prosten, när de honom tillhandakomma, till nästa klockare, och, der sådant försummas, till skadan, som deraf timar, svara.»
Motionären anför, att detta stadgande för sin tid sannolikt varit både ändamålsenligt, af behofvet påkalladt och lätt verkställbart. t samhällets då ännu temligen outvecklade skick voro antagligen de embetsskrifvelser, presterna hade att till hvarandra aflåta, icke synnerligen många.
Ordinarie postlinier voro ganska fä och inskränkte sig till de allmännaste stråkvägarne samt framgingo på de flesta orter icke ens en gång i veckan.
Under sådana förhållanden var det helt naturligt, att klockaren, ehuru han benämndes kyrkobetjent, i sjelfva verket ansågs såsom betjent för presterskapet, hvarom flera klockare instruktioner bure vittne.
Tidsförhållandena hafva numera ganska betydligt förBih. till B.
Pral. 1865 & 1866. 7 Sami. 2 Afd. 17 Höft. 2 Summans.
Best. och Ekon.-Utshotlets Betänkande N:o 30. ändrats.
Posten tärdas nu fram pä aila allmänna vägar, somligstäds dagligen, på andra ställen två till tre eller åtminstone en gång hvarje vecka; postportot är betydligt nedsatt, och en så ovig och långsam postinrättning, som den gående klockareposten, kunde således icke vara hvarken tidsenlig eller af behofvet påkallad.
På klockaren hade man också helt andra anspråk nu än förr.
Man fordrade af denne tjensteman både kunskaper för sitt kall och verksamhet inom sin kommun.
Det vore ej nog, att han kunde sjunga psalmer, han skulle äfven kunna sjunga koraler och stycken efter utstakade melodier, och det ej blott i klockarestolen, utan äfven i skolan och bland församlingens ungdom, samt sålunda vara sånglärare och sångledare, hvartill fordrades ofta ganska dyrköpta förstudier.
Han skall icke allenast vara så boklärd, att han kan undervisa församlingens barn i innanläsning, lilla katekesen och räkning af qvatuor species i enkla tal, utan han måste hafva genomgått sådan examen, att han kan vara församlingens folkskolelärare äfven efter nyare tidens fordringar.
Ej nog att han följer presten på husförhör och i socknebud, för att taga vara på husförhörslängden^ och socknebudstygen, eller att kunna hänga på kappan, söka upp bönerna i handboken, uppdraga tornuret och hafva tillsyn vid ringningen; han måste också kunna utskrifva husförhörs- och kommunionslängder, uppgöra kyrkoräkenskaperna, föra kommunalstämmans och nämndens proto koller och uppgöra dess räkenskaper m. m.
Under all denna tillökning af både förstudier, för att kunna blifva klockare, och verksamhet i utöfningen af detta kall hade klockarens inkomster, relativt till lefnadskostnaderna, ingalunda blifvit i allmänhet ökade, utan snarare minskade, i synnerhet der folkskolelärare- och klockaretjenster blifvit förenade.
Det vore derföre en ganska billig begäran att klockarne befriades från en tjenstskyldighet, som icke vidare kunde sägas vara af behofvet påkallad.
Hela frågan reducerade sig egentligen till en penningefråga; ty om ett bud från presten eller klockaren verkställde brefbäringen, kunde i afseende på säkerheten vara likgiltigt; frågan vore endast hvem som skall bekosta budskick — ningen.
I de flesta fall kunde prosten eller kyrkoherden få sitt bref till dess bestämmelse för 12 öre, men han föredroge att bespara dessa och i stället låta tre till fyra klockare bära eller låta bära brefvet från man till man under liera mils väg.
BIHANG TILL SAMTLIGA RIKS-STANDENS PROTOKOLL VID LAGTIMA RIKSDAGEN 1 STOCKHOLM ÅREN 1865 OCH 1866. -
I6ta Afdelningen: Expeditions-Utskottets Förslag till Rikets Ständers underdåniga Skrifvelser till Kongl. MaJ:t, m. m. ‘ . I ' .
I Exp edit) o u s- lj Is k o 11 e Is Förslag lill underd.
Skrifvelse, N:u 1. 1 \:w 1.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 2 Dec. 186 5.
Preste-Ståndet den 2 — — Borgare-Ståndet den 6 — — Bonde-Ståndet den 9 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående godtgörande genom Riksgälds-kontoret af de utaf Siats-kontoret förskjutna riksdag skostnader.
(Stals-Utskottels Mein. N:o 4.) S. A. K. Rikets Ständer fä härmedelst i underdånighet anmäla, det Rikets Ständer, i likhet med hvad vid flera föregående riksmöten egt rum, äfven nu beslutat, att sådana af innevarande riksdag föranledda utgifter, som, i anseende till deras föremål eller beskaffenhet, dels redan blifvit och dels framdeles under riksdagens lopp varda af E. K. Maj:t godkända och å Stats-konloret anvisade, skola, elter erhållna reqvisitioner och anställd granskning af derför aflemnade verifikationshandlingar, Stats-kontoret af Riksgälds-kontoret godtgöras.
Bih. lill B St.
Prut. 1865 ^ 1866. 10 Sami. 1 Afd. i Haft. 1 Expeditions-Utskottets Eili-sing till underd.
Skrifvelse., N:o !%:0 «.
Uppläst och godkändt hos Kidd. och Adeln den 13 Dec. 1865.
Preste-Ståndet den 16 — — Borgare-Ståndet den "20 — — Bonde-Ståndet den 30 — — Rikets Ständers underdåniga.
Skrifvelse, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Första hufvudtitel.
(Siats-Utskottets Utlåtande N:o 8.) S. A. K.
Uti den af' E. K. Maj:t vid innevarande riksdag aflåtna nådiga Proposition, angående Statsverkets tillstånd och behof, her E. K. Maj:t, i afseende på utgifterna under Riks-statens Första Hufvudtitel, — hvilken innefattar anslagen till Kongl. Hofoch Slotls-staterne, vid sista riksdagen fastställda till en summa af 1,230,000 R:dr, deraf 1,106,900
R:dr för den förra och 123,100 R:dr för den sednare af nämnde stater, — behagat till Rikets Ständer göra nedanstående framställningar.
Jemte tillkännagifvande, att anslaget till hängt.
Majlis Hofhållning, hvilket, under del priset å nästan alla förnödenheter på sednare årtionden högst betydligt stegrats. icke sedan år 1823 undergått någon förändring, numera visat sig vara otillräckligt för de dermed afsedda utgifter, äfvensom att E. K. Maj:t af enahanda anledning aflåtit Proposition till Norska Storthinget om höjande af den från Norge utgående hofhällningssumman, har E. K. Maj:t funnit sig föranlåten begära, all ofvanberörda anslag måtte från sitt nuvarande belopp, 630,000 R:dr, ökas med 170,000 R:dr eller till 800,000 R:dr.
Majit redan vid 1859—1860 årens riksdag hos Rikets Ständer gjort framställning, att anslaget till H. K.
Höghet Hertigen af Dalarne skulle, i händelse af H. K.
Höghets förmälning, ökas nied 17,000 R:dr, men Rikets Ständer af anförd orsak, det icke kändt vore, att H. K. Höghets förmälning vore nära förestående, ansett något beslut derom då icke vara af behofvet påkalladt, sä har, efter det H. K.
Höghets förmälning numera under nästlidne år egt rum och då den ökade lefnadskostnad, sorn deraf för H. K.
Höghet för närvarande anvisade anslag, E. K. Majit nu, med förnyande af ofvanbemälda framställning, hos Rikets Ständer föreslagit, alt den på Sverige belöpande andel af anslaget lill H, K. Höghet Hertigen af Dalarne måtte förhöjas med 17,000 R:dr och sålunda bestämmas till 53,000 R:dr.
■ Erpedilions- Utskottets Förslag till anderd.
Skrifvelse, N.o 2. 3 l)å, i anledning al' E. K.
Maj:ts vid sednasle riksdag aflåtna nådiga Proposition, att del lör underhåll af möbler å de Kongl.
Slotten i Riks-staten uppförda anslag al 12.000
R:dr måtte förökas med 44,400 R:dr, Rikets då församlade Ständer beslutat, all, med bibehållande å definitiv stat af omförmälda anslag å 12,000 R:dr, en årlig förhöjning i samma anslag finge under åren 1864, 1865 och 1866 utgå med 44,400 R:dr, under rubrik : för underhåll och vard aj möbler och andra Stalén tillhöriga inventarier i de Hony!.
Slätten; men berörda anslag fortfarande visat sig vara lill liela det i Riksstaten nu upptagna belopp för sitt ändamål oundgängligen behöfligt, har E. K.
Majit äskat, att detsamma måtte till oförändradt belopp i den nva Riks-staten uppföras.
Samtliga förenämnda framställningar hafva Rikets Ständer pröfva! skäligt bifalla och sålunda beslutat: alt anslaget till Kongl. Maj:ts hofhållning skall från och med nästa statsregleringsperiod utgå med 800,000 R:dr R:mt ärligen : alt anslaget till H. K.
Höghet Hertigen af Dalarne skall från nuvarande beloppet, 36.000