Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Skrifvelse, N.-o 34- I betraktande af hvad sålunda upplyst blifvit och enär, enligt hvad handlingarne i målet för öfrigt utvisa, den del af Krigs-Casseuren Brattströms uppbördsbalance, för hvars ersättande Kamereraren Dahlerus blifvit dömd att ansvara, uppgår, efter afdrag af hvad hos uppbördsmannen’ influtit, till ett belopp af 13,913 R:dr 36 sk. 6 r:st banco, samt för gäldande deraf
Dahlerus saknar annan tillgång, än dels den Kamererare-lön, han på KrigsCoiiegii stat innehar, dels omförmälda år 1831 med qvarstad belagda och då till allenast 569 R:dr 44 sk. banco uppskattade lösörebo; så och då, vid detta förhållande, påtagligen visar sig, att, i händelse den uti balance-målet emot
Dahlerus fällda dom nu skulle till verkställighet bringas, sådant, utan att för Stats-Verket medföra annat än en högst ringa godtgörelse för den genom Brattströms tillgrepp detsamma tillskyndade förlust, oundvikligen skulle föranleda Dahleri fullkomliga obestånd och sätta honom utur tillfälle att vidare bestrida den befattning, han under en lång följd af år med nit och skicklighet i Statens tjenst förrättat, hafva Rikets Ständer, med hänseende till de uti denna fråga förekomna bevekande skäl, funnit sig böra medgifva, att Kamereraren
Dahlerus må i allo befrias från den genom Högste Domstolens ofvannämnda Utslag af den 22 Maj i833 honom ådömda ansvars- och ersättnings-skyldighet i och för Krigs-Casseuren Brattströms uppbördsbrist, och att, såsom följd häraf, den å Dahleri lösa egendom lagda qvarstad må genast upphöra.
Vidkommande åter Krigs-Rådet Hauffman ; så enär, efter hvad af handlingarne inhemtas, bemälde Krigs-Råd, enligt Kammar-Rättens ofvanberörda, lagakraftvunna Utslag af den 12 April 1832, endast blifvit ålagd att i andra rummet, eller, derest brist hos Dahlerus uppstode, för ifrågavarande balance ansvara, samt, på sätt uti E. K. M:ts Nådiga Proposition finnes anfördt, Hauffman, för fullgörande af den honom i berörde afseende, åliggande betalnings-skyldighet, icke eger annan tillgång, än sin till indragning uppförda och af Fjerde Hufvud-titelns besparingar utgående lön, stor 777 R:dr banco, hafva Rikets Ständer tillika ansett sig ega skäl att tillåta, det jemväl Krigs-Rådet
Hauffman rnå tillgodonjuta befrielse från den ansvars- och ersättnings-skyldighet, hvilken genom Kammar-Rättens nyssnämnda Utslag blifvit honom uti merberörde balance-mål ådömd.
Hvilket, till svar å E. K. M:ts i ämnet gjorda Nådiga framställningar, Rikets Ständer få härmed i underdånighet anmäla.
Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 30 November 1844.
Skrifvelse, N.o 35. 61 N:o 35.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 27N0V. 1844* Preste-Ståndet den 27 — — Borgare-Ståndet den 3o — — Bonde-Ståndet den 3o — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse j angåönde förtydligande af Kongl. Brefvet den a5 Sept. 1777.
(Lag-Utsk:s Bet., N:o 20.) S. A. K. Sedan K.
M. icke funnit skäl i Nåder lemna bifall till Rikets Ständers, vid sislförflutna Riksdag, fattade beslut, att genom utfärdande författning, såsom ett af Kongl.
Brefvet den 25 September 1777, angående förklenliga tillmälen om Konungen m. m„ föranledt undantag från allmänna lagens stadgande i 1 Cap. 2 § Straff-Balken, förordnas borde, det ej någon må häktas för brott emot 5 Cap. 1 § Missgernings-Balken, förr än efter det Konungen förklarat undersökningen derom böra fortgå; så har framställning om en sådan lag-förändring jemväl hos Rikets nu församlade Ständer förekommit, äfvensom Rikets Ständer funnit sig, vid behandlingen af denna fråga, icke böra frångå deras i ämnet tillförene hysta och hos K. M. i underdånighet anmälda åsigter: att nemligen den uti högstberörde Kongl.
Bref uttryckta afsigt endast ofullständigt kunde vinnas, derest en för ifrågavarande brott angifven person kunde i häkte insättas förr, än Konungens svar örn åtalets fullföljande ankommit; att det dessutom icke syntes med rättvisa och billighet öfverénsstämmande, att domaren eller annan underordnad myndighet skulle, oaktadt Konungen förbehållit
Sig pröfningen, huruvida mål af ifrågavarande beskaffenhet borde nedläggas eller full- • följas, likväl kunna i fängelse låta inmana den, som derför blifvit angifven, och således liksom gå Kongl. Maj:ts pröfningsrätt i förväg; att, om någon blifvit, uppå angifvelse för ofvannärnnde brott, sin frihet beröfvad, men, på K.
M:ts förklarande, att ransakning icke lick äga rum, från häktet lösgifven, det icke kunde betagas honom rättighet att anställa den reconventionstalan, hvartill han, i händelse af angifvelsens obehörighet, kunde finna sig föranlåten, hvarigenom domaren åter sattes i villrådighet, huruvida han ägde ingå i undersökning öfver tillvaron af och omständigheterne vid en förbrytelse, den K.
M;t velat åt glömskan förvara ; att meranämnde Kongl. Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelsej N.-o 36.
Bref innefattar ett undantag från den för brottmål i allmänhet gällande rältegångs-ordning; samt att, i händelse häktande skulle ske uti omforma 1- da fall, innan K.
M:t beslutat målets nedläggande, eller ransakningens fortfarande, deraf jemväl kunde blifva en följd, att, då K.
M;t anbefaller ransakningens fortsättning, den tilltalade kommer att före målets slutliga pröfning hållas i fängelse längre tid, än som erfordrats, derest undantaget ej funnits.
På dessa skäl hafva Rikets Ständer, för deras del, beslutat: att, genom utfärdande författning, varder, såsom ett af Kongl. Brefvet den 25 September 1777 föranledt undantag från allmänna lagens stadgande i 1 Cap. 2 § Straff-Balken, förordnadt, det ej någon må häktas för brott emot 5 Cap. 1 § Missgernings-Balken, förr än efter det K.
M:t förklarat undersökning böra fortgå.
Med underdånig anmälan hvarom Rikets Ständer framhärda &c.
Stockholm den 30 November 1844, N:o 36. [f Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 27 Nov. 1844.
Preste-Ståndet den 27 — — Borgare-Ståndet den 3o — — Bonde-Ståndet den 3a — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse> angående skyldighet för Häradsskrifvare och Kronofogdar att debitera, upp~ bära och redovisa Rrandstods-medel.
(Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk:ns Bet., N:o6.) S. A. K.
Vid förehafd pröfning af väckt fråga derom, huruvida icke Häradsskrifvare och Kronofogdar böra blifva föt bundne till debitering, uppbörd och redovisning af de medel, som inom de under sednare tider länsvis stiftade och af K.
M:t stadfästade brandstods-bolag utgå, hafva Rikets Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse, N.-o 36. 63 Ständer funnit sådant vara af stor vigt för nämnde bolag, i anseende till den lättnad i förvaltningen samt den reda och säkerhet i uppbörden, som derigenom skulle beredas; och då, till följd af Kongl. Brefvet den 3 Juni 1801, Kronobetjent är pligtig att utan betalning uppbära och vederbörande tillställa den brandstod, som hittills, enligt serskilda härads- eller socknevis inrättade föreningar, utgått, äro Rikets Ständer förvissade, att nu ifrågakomna uppbörd, utan särdeles ökad tunga för bemälde tjenstemän, bör bunna verkställas, enär Häradsskrifvare!!, om han i god tid från
Directionen för brandstods-bolaget erhåller vederbörligen upprättad debiteringslängd å hvarje bolagsmans bidrag till brandskade-ersättningar och omkostnader, endast har tt på de vanliga debetssedlarne berörde bidrag uppföra, och Kronofogden åter dervid icke får annat att fullgöra, än att nämnde bidrag, jemte Krono-uppbörden, emottaga och i Landt-Ränteriet nedsätta, så anse Rikets Ständer, att, så framt
Brandstods-bolagen vilja af ett så beskaffad t uppbördssätt sig begagna, en sådan debiterings- och uppbörds-skyldighet borde Häradsskrifvare och Kronofogdar åläggas, dock mot skälig ersättning för deras härigenom ökade besvär.
I öfverensstämmelse härmed få Rikets Ständer alltså hos E. K. M. anhålla, det, genom allmän kungörelse, måtte stadgas: att, derest Direcfion för brandstods-bolag, som är af Konungen stadfästadt, före den 1 Augusti låter tillställa vederbörande Häradsskrifvare inom Länet debiteringslängd å hvarje bolagsmans bidrag till brandskade-ersättningar och omkostnader för Bolagets förvaltning, det skall åligga Häradsskrifvare!» att på de vanliga debetssedlarne å utskylderne till Kronan uppföra bolagsmännens bidrag, derefter Kronofogden bör ombesörja medlens indrifvande och nedsättning i Länets Ränteri samtidigt med Kronans uppbörd och under enahanda ansvar; för hvilket besvär med debitering, uppbörd och redovisning
En procent af uppbördsb-doppet må afdragas vid medlens lefverering samt delas lika emellan Kronofogden och Häradsskrifvaren, Rikets Ständer framhärda &e. Stockholm den 30 November 1844.
(Se, i anseende till återremiss, N:o 53, samt Evpeditions-Utskotlets memorial, N;oll.) <54 " Expeditions-Vlskollets Förslag till und.
Skrifvelse, N.-o 58.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 27 Nov. 1844 Preste-Ståndet den 27 — — Borgare-Ståndet den 3o — — Bonde-Ståndet den 3o — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelsej angående från Utrikes ort inkommande äkta bokgulds controll-behandling.
Besv.- och Ekon.-Utsk;s Bel., N:o 52.) S. A. K.
Hos Rikets Ständer har klagan blifvit förd Öfver de olägenheter, hvilka för den inhemska tillverkaren af äkta bokguld skola uppkomma derigenom, att den Svenska tillverkningen häraf, enligt en K* M:ts Nådiga Skrifvelse af år 1758, är bunden af bestämmelsen om dukats, eller 23 karats och 3 gräns finhet, under det att utländskt bladguld, som till Riket införes, icke är underkastadt någon undersökning i afseende å halten, samt bevisligen funnits innehålla blott 22 karat; vid hvilket förhållande och då, genom Rikets Ständer meddelade vetenskapliga och teckniska upplysningar, utredt blifvit, att controll äfven å utländskt bladguld är verkställbar, hvarigenom åtminstone större underslef eller svek dermed må kunna förekommas, Rikets Ständer få hos E. K. M. i underdånighet anmäla den önskan, att E. K.
M. måtte i Nåder låta utfärda en Författning derom, att allt till Riket inkommande äkta bokguld kommer att undergå lika controllbehandling med det i Riket tillverkade.
Stockholm den 30 Nov. 1844.
N;o 39. Expeditions-Utskottets Förslag till tind.
Skrifvclsej N.o 3g. 65 N:o 39.
Preste-Ståndet den 27 Borgare-Ståndet den 3o Bonde-Ståndet den 3o — Mikels Ständers underdåniga Skrifvelse, angående Stads-skolans i Sköfde förening med Folk skolan derstädes.
(Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk;s Bet., N:o 70.) S. A. K.
Jemte anmälan, att i staden Sköfde finnes en år 1597 stiftad skola hvarvid är anställd en lärare med årlig lön af 28 tunnor 28 kappar kronotionde-spanmål, samt att denna lärare-befattning, alltsedan år 1806 efter derom då gjord underdånig ansökning, varit förenad med Comministers tjensten 1 staden, har hos Rikets Ständer framställning skett derom, att delta förhållande måtte upphöra, enär föreningen af dessa båda befattningar vore af menligt inflytande på skolans verksamhet, hvaremot ifrå°avarande skola troddes lämpligen kunna förenas med den folkskola, sorn i staden skall för både stads- och den dermed förenade landsförsamlingen inrättas; såsom skäl hvartill blifvit anfördt, dels att undervisningen i sistnämnda skola komme att meddelas i ungefärligen samma läroämnen, sorn för närvarande förekomma i den förra, dels äfven alt folkskolan, då’ tvänne lärare skulle dervid anställas, blefve för coramunens behof ensam tillräcklig, derigenom ock lärare-lönen vid stads skolan kunde tilldelas den ene af lärarne vid folk-skolan; varande jemväl upplyst, huruledes invånarne i staden, för det påräknade fall, att de förenade Comministers- och Skollärare-befattningarne, vid nuvarande innehafvarens afgång, blifva åtskiljda beslutat serskildt aflöna den blifvande andre läraren vid folkskolan, intilldess stadsskole-lärarelönen dertill kunde användas.
Då det synes böra blifva fördelaktigare för Sköfde stad och landsförsamling att hafva en skola i fullständigt godt skick, än tvänne, hvaraf åtminstone den ena ej fullt motsvarar sitt ändamål, hafva Rikets Ständer väl ansett den sålunda föreslagna föreningen emellan dervarande stads- och folkskola böra blifva gagnelig; men, enär ärendet ej befinner sig uti det Bih. till R.
Prot. 1844- 10 Sami., 1 Afd. 9 65 Expeditions-Utskottets Förslag till und.
N.-o $0. fullt utredda skick, alt ju icke en närmare undersökning torde böra föregå dess slutliga afgörande, få Rikets Ständer i underdånighet anhålla, att E. K.
M. täcktes i Nåder anbefalla en undersökning om lämpligheten af en förening emellan Sköfde stadsskola och den derstädes blifvande folkskolan, samt, i händelse ej alltför betydliga svårigheter häremot skulle möta, till en sådan förening lemna Nådigt bifall.
Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm d. 30 No v. 1844.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 4 Dec. i844t Preste-Ståndet den 4 — — Borgare-Ståndet den 4 — — Bonde-Ståndet den 4 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse> angående inköp och utdelning af ett antal exemplar utaf Svenska FornskriftSällskapets handlingar.
Res v. och Ekon. Utsk:ns Uti., N:o 4.) S. A. K.
Hos Rikets Ständer har framställning blifvit gjord derom, att, sedan inom hvfvudstaden bildat sig ett Sällskap, under benämning Svenska Fornskrift-Sällskapet, hvars hufvudsakliga ändamål vore alt utgifva sådana äldre handskrifter, tili hvilkas tryckning bidrag af Staten eller af redan stiftade samfund icke kunde påräknas, medel måtte anslås till inköpande af vissa exemplar utaf de skrifter, Sällskapet ulgifver, af hvilka exemplar en del skulle utdelas till in- och utländska offentliga, lärda Inrättningar, till Gymnasier och Skol-Bibliotbek ra. m., samt återstående delen förvaras för en framtid, då upplagan ej vidare funnes att i bokhandeln tillgå; och hafva Rikets Ständer, vid öfvervägande häraf, funnit, att, då den historiska forskningen, för att klart kunna uppfatta ett folks häfder i deras sanna dager, Expeditions-Utskottets Förslag lill und.
Skrifveisej
JY.-o 40. 67 erfordrar kunskap icke blott om yttre politiska tilldragelser, ulan oek om folkets inre lif uti lagstiftning, seder, bruk och litteratur, uttryckande dess bildningsgrad under olika lider, så måste de bidrag, Svenska FornskriftSällskapet, enligt planen för dess stiftelse, lemnar till en sådan kännedom om vår forntid, vara af högsta vigt för vår bildnings historia, för språkforskaren och för tecknaren af seder och lefnadssätt under framfarna tider, äfvensom denna kunskap blifver af största intresse, jern väl med hänsigt till närvarande förhållanden och den riglning, allmänna folkandan i våra dagar synes taga; varande nyttan och behofvet att samla och utgifva forntida monumenter af ofvannämnde slag insedt i andra Europeiska länder, hvarest man redan länge med nit och dryga kostnader verkat i det syfte, som bemälde Sällskap sig föresatt.
I öfverensstämmelse med nyssberörde allmänna åsigter i ämnet, och emedan sådana bemödanden, som utgöra föremålet för Svenska FornskriftSällskapets stiftelse, icke i längden kunna påräkna nödigt understöd från allmänheLens sida, utan sannolikt skulle afstanna af brist på medel att bestrida utgifterna, hafva Rikets Ständer, med serskild kännedom, hurusom ledningen af Sällskapets göromål är anförtrodd åt män, hvilkas nit, sakkännedom och drift ställa utom allt tvifvel, alt
Sällskapet kommer att göra sig förtjent af det understöd, som åt detsamma kan beredas, godtfunnit besluta, att ett antal af Tre Hundra (300) exemplar utaf de samlingar, Svenska Fornskrift-Sällskapet årligen utgifver, hvarje exemplar för året beräknadt till omkring 2 R:dr Banco, börjande med det redan utkomna första häftet, må, så länge Sällskapet fortfar i sin verksamhet, för Statens räkning inlösas, för att, på sätt ofvan angifvet är, utdelas och användas.
Hvilket Rikets Ständer fä hos E. K. M. i underdånighet anmäla.
Stockholm den 4 Dec. 1844. 68 Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse j N:0 4r - N:o 41.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 4 Dec. 1844* Preste-Ståndet den 4 — — Borgare-Ståndet den 4 — — Bonde-Ståndet den 4 — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående upphäf vande af 3 i 2 Cap. Giftermåls-Balken.
(Lag-Utskottets Bet:de, N:o 29.) S. A. K.
Under åberopande deraf, att, så vidt ruan kunde döma af Kongl.
Kungörelsen den 8 September 1829, något hinder för erhållandet af Konungens Nådiga tillstånd till äktenskap emellan Syskonebarn ej möter, derest contrahenterne äro välfrejdade, bar hos Rikets Ständer framställning blifvit gjord derom, att äktenskap emellan Syskonebarn må få ega rum, utan att Konungens tillstånd dertill må erfordras, ocdi att Giftermåls-Balkens 2 Capitels 3 § alltså måtte till all kraft och verkan upphöra; vid pröfningen af hvilken fråga Rikets Sländer trott sig kunna antaga, att den fordna föreställningen, det äktenskapsförbindelse emellan Syskonebarn skulle strida emot religionen, redan längesedan försvunnit, tillika med alla derpå grundade tvifvel om tillåtligheten af dylika förbindelser, samt att nödvändigheten af Konungens tillåtelse i sådana fall ej eller kan tjena att vårda från äldre tider fortplantade tänkesätt, som skulle bevara sedligheten hos personer, hvilka, i följd af slägtförhållanden, lefva i större förtrolighet tillsamman, enär dessa tänkesätt, lemningar från en lagstiftning, hvilken ansåg äktenskap emellan Syskonebarn stridande emot religionen, icke mera finnas till, sedan en längre tids erfarenhet, att Konungen aldrig vägrar omförmälda tillåtelse, vant allmänheten att betrakta ingåendet af äktenskap emellan Syskonebarn ej blott såsom vilkorligen lofgifvet, utan fastmera såsom en rättighet, endast förbunden med iagltagandet af en viss formalitet.
Då, vid sådant förhållande, ifrågaställa stadgande ej lärer kunna anses såsom något skydd emot osedligheten; men skyldigheten att söka Konungens tillstånd medför onödig omgång och borttager en icke obetydlig del af åtskillige embetsmäns tid, som kunde användas till mera gagn för dét allmänna, hvadan stadgandet i verkligheten blott gör olägenhet och ska - Expeclitions-Utskoltets Förslag lill und.
Skrifvelsej N.-o 41. da, hafva Rikets Ständer godlfunnit, för deras del, besluta, att genom utfärdande författning må förklaras, det 2 Cap. 3 § Giftermåls-Balken om förbud för Syskonebarn att taga hvarannan till äkta, utan att Konungen gifver der lof lill, upphört att vara gällande, dock utan att någon förändring härigenom skett i lagens stadganden i 13 Cap. 1 § Rättegångs-Balken, om jäf emot domare och i 17 Cap. 7 § samma Balk, om jäf emot vittnen, i hvilka fall det kommer att förblifva vid hvad hittills föreskrifvet varit.
Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 4 Dec. 1844.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 4 Dec. 1844- Preste-Ståndet den 4 — — Borgare-Ståndet den 4 — — Bonde-Ståndet den 4 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående kungörandet af handlingar, som af utländska Sjöfarande böra vid hitkomsten till Riket medförasj till bestyrkande af fartygets nationalitet.
Ulskts Bet;de, N:o 75.) S. A. K. Rikets Ständer, hvilkas uppmärksamhet blifvit fästad på de olägenheter, som skola uppkomma deraf, att det icke i allmänhet är bestämdt, huru beskaffade documenter utländsk
Skeppare af sådan nation, som, i följd af hlandels-tractater, bör behandlas lika med inhemsk, måste medföra, för att af denna förmon komma i åtnjutande, hafva, enär med kungörandet af de i berörde hänseende utfärdade föreskrifter för närvarande sålunda tillgår, att General-Tull-Styrelsen, vid hvarje häruti inträffad förändring, och serskildt för hvarje främmande Stat, uti Circulairer till samtlige Sjötulls-Kamrarna i Riket tillkännagifver, hvilka handlingar, till följd af gällande föreskrifter, Expeditions - lits k otlels Förslag till und.
Skrifvelse, IV. o 4->. skola, för bestyrkande af samma Stat tillhöriga fartygs drägtighet och nationalitet, förevisas, för att de, genom gällande Handels-Traclaler, dem tillerkända förmoner matie komma dem till godo, samt för utländske
Skeppare svårighet ofta måste uppstå att förskaffa sig kännedom om dessa spridda, å serskilda tider af General-Tull-Styrelsen meddelade, Gircuiairer, ansett det vara ändamålsenligare, om E. K.
M.:ts och Rikets Commerce-Collegium, uti den Kungörelse angående förmoner, som i Sveriges hamnar äro främmande nationers fartyg beviljade, hvilken, enligt Kongl. Brefvet den 6 Juli 1833, bör vid hvarje års början utfärdas, jemväl införde föl teckning på de handlingar, hvilka i ofvanberörde ändamål erfordras, hvarigenom den fördel vunnes, att alla desse stadganden, sådana de för hvarje år äro gällande, blefve att på ett ställe igenfinna; och få Rikets Ständer, på grund häraf, i underdånighet anhålla, det E. K.
M. läcktes i Nåder anbefalla Commerce-Collegium att, vid utfärdandet af dess ofvanomförmälda Kungörelse, deruti hvarje gång införa förteckning å de handlingar, hvilka utländska Skeppare böra, vid ankomsten hit till Riket, medföra, för alt komma i åtnjutande af de uti gällande Handels-Traclater dem tillerkända fördelar.
Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 4 December 1844.
Uppläst och godkändt Los Ridd. och Adeln den 4 Dec. »844.
Presle-Ståndet den 4 — — Borgare-Ståndet den 4 — — Bonde-Ståndet den 4 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående upphörande af den nedsatta tullen å från Finland inkommande varor.
(Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk:s Betänkande, N:o 76). S. A. K. Hos Rikets
Ständer har under öfvervägande förekommit yppad fråga om lämpligheten och nyttan i ekonomiskt hänseende af upphörandet utaf Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse, N.o ^3. 71 den, genom Handels-Tractaten nied Ryssland den 8 Maj 1838, Finska produeter medgifna lindring i införsel-tull; och ehuru Rikets Ständer visserligen erkänna, att det tillförene må hafva varit af behofvet påkallad t att underlätta tillförseln till Rikets hufvudstad af de från Finland inkommande nödvändigbels-artiklar, för att förekomma prisens oskäliga stegring, till mehn i synnerhet för de fattige, torde likväl, under numera förändrade förhållanden, då communications-medlen inom landet blifvit betydligt ökade och således transporten af dessa varor från Rikets egna provincer underlättad, med säkerhet kunna antagas, alt, om prisen blifva stadgade, så att landtraannen, vid varans ankomst lill bufvudstaden, kan vara förvissad att få den skäligen botaid, någon brist å dessa förnödenheter icke kommer attega rum.
Att tillförseln från landsorten hitintills varit mindre jemn, synes härleda sig deraf, att, i anseende till den lätta comunicationen emellan Finland och Stockholm sommartiden, har, under nuvarande förhållanden, en inträffande starkare tillförsel understundom kunnat nedtrycka prisen så lågt, alt från aflägsnare landsorter ankommande varor icke kunnat utan förlust afyltras, hvarigenom landtmannen blifvit afskräckt från dylika speculatioliers förnyande.
Rikets Ständer hafva derföre trott, att tillförseln af viclualie-varor för bufvudstaden framdeles skulle, långt ifrån att förminskas genom borttagande af ifrågavarande, Finland lil Ingrie, handelsförmoner, snarare ökas derigenom, att, under skydd af lämplige tull-afgifter, Svenska landtmannen funne tillfälle öppnadt att kunna ingå i täflan med ett främmande lands producenter, samt att den af sig sjelf uppkommande conourrencen icke allenast komme att motverka uppjagade pris på nödvändighetsvarorna, utan äfven att bidraga dertill, att en större uppmärksamhet egnades åt ängs- och boskaps-skötseln, och således denna med landets naturliga beskaffenhet så öfverensstämmande näringsgren derigenom inom korrt vunne den förkofran, att den för närvarande ganska betydliga import af victualie-varor, hvilken med ett ändamålsenligt användande af landets egna tillgångar aldrig bordt ega rum, efter ali anledning snart skulle upphöra.
Med (åstadt afseende sålunda å de stora fördelar, som af den ifrågavarande, Finland förunnade, handelsförmonens upphörande böra för landet i allmänhet uppkomma, fa Rikets Ständer bos E. K. M. i underdånighet anhålla, alt den, uti additionel artikel till Handels-Tractaten emellan Sverige och Ryssland af den 8 Maj 1833, Finska produeter vid införsel till Sverige, på sätt en denna Traclat bilagd tariff närmare utvisar, medgifna lindring i lull, hvilken med innevarande års slut tilländalöper, icke matte vidare förlängas, ulan dessa produeter, (i ån och med nästa år, blifva un - »2 Expeditions-Vtskotlets Förslag till und.
Skrifvelse, N.-o 44' derkastade samma tullafgifter, soja i allmänhet af Rikets Ständer å inkommande varor blifva bestämda.
Rikets Ständer framhärda &o. Stockholm den 4 December 1844.