Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
En del af Utskotts-Ledamöterne hafva haft ett ganska välljudande skäl att fördyra bränvinet, och minska denna varans tillgång, under hopp att fyllerifaspen härigenom skulle betydligen förminskas, men jag har ej varit så lycklig att kunna tro det vara rätta medlet; ty utan att man eger en hederskänsla för medborgerlig aktning och förtroende, och en grundlig upplysning om den ansvarsfulla redogörelse efter jordlifvets slut för allt vårt handlingssätt här i tiden , både mot Gild och Nästan och sig sjelf, utan, säger jag, att man eger en grundlig upplysning, i desse delar, tror jag ej någon hg eller annat tvångsmedel kan utestänga begärelserna från en ond inöfvåd vana hos någon.
Ty derigenom att ett rus, skulle kosta några sk i 1 lin t» ar mera, smakar det kanhända så mycket bättre, och endast medtager snarare dens tillgångar, som härpå är begifven.
Det är min Iuilkomliga öfvertygelse, att pålägga en så omåttlig stor brån vins-skatt i afsigt att fördyra denna vara, kan jag på intet sätt finna vara rätt, ty derigenom blif - gg Beotlin.- och Oecon.-Utsk. Betänkande N:o 3. ver den pålagd en utgift, som aldrig misbrukat eller missbrukar denna vara.
Icke vågar jag säga alla, men största delen som eger jordbruk och i följd häraf äro berättigade till bränvins-tillverkning, nyttjar bränvinet till sin verkliga fördel på det sätt, att om morgon och någon gång om aftonen under den trägnaste arbetstiden tilldelar man sig och sitt arbetsfolk en sup, sorn gifver både styrka och uppmuntran till arbetets fortsättning.
Kan väl någon säga det vara rätt att straffa den, som så nyttjar denna vara, med en så hög skatt som Utskottet har föreslagit.
I händelse det är rätt att kalla bränvinet en öfverflödsvara, det jag ej vill yttra mig öfver, så tror jag det varit rättare att högt beskatta alla krogar, hvarigenom bränvinet blefve fördyradt och kanhända härigenom det omåttliga bruket kunde till någon del försvinna, och dernäst öka straffet på den som öfverlastar sig af starka och rusgifvande drycker.
Detta tror jag varit rättare än pålägga allmänheten en skatt, som öfverstiger mera än dubbelt hvad Kongl.
Skulle åter bränvinets förminskning bidraga till sedlighetens förbättring, som Högloft, Utskottet tror, det jag ock tror, för att rättast finna ändamålet härmed borde ej någon bränvinspanna tillåtas öfver 50 kannors rymd, ty en sådan panna svarade fullt emot ändamålet, som förr varit kalladt husbehofsbränning, men den af Höglofl- Utskottet med få rösters pluralitet nu antagna beskattning, skall helt säkert tvinga hvar och en till att bränna långt mer än till husbehof, för att kunna förtjena något till biträde till den stora skatten, och i följd häraf skall bränvinstillgången blifva långt större i stället för den bordt förminskas.
Af dessa grunder och skäl nödgas jag reservera mig mot det fattade beslut, och ytterligare förnya mine gjorde påståelser, att 1830 års tariff för beskattningen måtte antagas med go procents förhöjning på alla pannor under 30 kannor, och 100 procents förhöjning på alla som äro öfver 30 kannors rymd.
Denna förhöjning tror jag svarar fullt mot den bränvins-afgift, som förr utgått af hemmansvärdet, sorn nu, efter fattadt beslut, skall upphöra.”
Ola jeppsson från Blekinge Län reserverade sig serskildt, i afseende på den åt egare af 2:ne eller flere egendomar på landet medgifna rättighet, att idka bränvins-bränning antingen för egendomarnes sammanslagne värde, eller särskildt för hvarje egendom, hvarigenom, enligt hvad han förmodade, en mängd brännerier skulle uppkomma. 17:0 Af Anders Olsson från Stora Kopparbergs
Län: ”Jag får anmäla serskild reservation emot det föreslagna stadgandet, att der flera åboer vilja begagna tillåtelsen att, emot samfäld afgift idka bränvins-bränning med Bevilln.- och Oecon - Ut sk.
39 gemensam redskap, sådant icke må ske, utan med villkor, att pannan är inrättad och nyttjas endast på en och samma, vid mantalsskrifningen bestämdt uppgifven, lägenhet.
Uti Öster-och Westerdalarne af Stora Kopparbergs
Län, äfvensom på många andra orter, är det ganska vanligt, att smärre hemmansegare inom byalagen med hvarandra ingå föreningar rörande gemensamt utöfvande af deras åbelöpande bränningsrättighet j men, så väl i anseende till obetydligheten af sjelfva tillverkningen och den begagnade pannrymden, sorn i följd af osäkerheten angående ett långvarigare bestånd utaf de uti hvarje bränvins-författning antagne grunder, kommer härvid icke i fråga, att inrätta någon egen byggnad för den samfälde redskapens nyttjande och förvarande, utan anställes bränningen hemma vid de litt gårdarne redan varande eldstäder.
Det inses likväl, att detta förhållande måste medföra en mängd olägenheter, då pannan icke får flyttas ifrån den ena gården till den andra, utan alltid skall finnas på ett enda ställe, i följd hvaraf de fleste delegarne nödgas att, med betydlig förlust af arbetstid och materialier, ombesörja forslandet fram och tillbaka utaf bränsle, tillmäsknings-ämnen, drank, m. tn.
Den åbo, i hvars värjo pannan finnes, lärer ej heller vara belåten att hos sig emottaga främmande folk samt att oupphörligen vidkännas obehaget af en förnyad bränvins* bränning, och man må icke undra om han understundom utaf de öfrige delegarne, såsom ersättning härföre, fordrar en serskild afgift, hvars erläg. gande således kommer att för dessa sednare medföra en tunga, sorn kunde besparas, derest en hvar af delegarne uti pannan vore berättigad att hemma hos sig sjelf verkställa bränningen.
Jag yrkar derföre, att en sådan tillåtelse uttryckligen måtte meddelas uti den blifvande Bränvins-författningenj och anser jag otvifvelaktigt, att, om derjemte föreskräfves, att alla delegare uti hvarje serskild panna skola vid mantalsskrifningen uppgifvas, att pannan bör med serskildt märke af kronobetjeningen stämplas, o. s. v., tillräcklige controler äro för handen att, så vidt möjligt är, förekomma det befarade missbruk, att den gemensamma pannan skall brukas utom bolaget eller att någon af delegarne skall begagna främmande redskap.” STOCKHOLM, tryckt i Ecksteinska Boktryckeriet, 1834* Bevilln.- och Occon.-Utsk. Betänkande N.-o 3. 6‘ Rättelser: a3 råd. i4 uppifrån står.-
Den tredje läs- 4 V , — io:de punkten — 9 §• — n:te punkten — i3 §.
Nl_ i2:te punkten —, i4 §• y — i5:de punkten — 17 §• 1 M°n1, 53 i rj — — finna förena 56 16 — — io:de punkten — -i3 $• *9 25 27 •>7 16 nedifrån — i2:te punkten Bilt. till B.
Prot. i834, 5 Sami., 2 AJd. 3:dje Haj tet. *v. . ■ Bevillnings- och Oeconomie-Utskottens Utlåtande N:o /f. ) N:o 4.
Ankom till Exp.-Utsk. dea jy Julii.
Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottens Betänkande N:o 2, * fråga om jagtbevillning till pr cemier för r of djurs dödande.
* Enligt ankomne Protocolls-Utdrag, har Höglofl.
Ridderskapet och Adeln under den 10 sistlidne Maji återremitterat Utskottens uti berörde ämne afgifna Betänkande, hvaremot detsamma blifvit af Högvördige Preste-Ståndet under dén 16, af Yällofl.
Borgare-Ståndet under den 10, samt af Hedervärda BondeStåndet under den la i samma månad, bifallet; och då altså trenne af de respective Riks-Stånden gillat Betänkandet, finna Utskotten någon annan åtgärd icke dervid vara erforderlig, än att om delta förhållande Höglofl.
Ridderskapet och Adeln vördsamligen underrätta.
Stockholm den 16 Julii i834- Beservation af Herr von Hohenhausen: ”Såsom reservation får jag hos Rikets Ständer anmäla en anmärkning mot formen i behandlingssättet af denna fråga och alla som äro i samma cathegorie, hvilka stundom på ena handasätt blifvit behandlade af Bevillnings-Utskottet och i Riks-Stånden.
Så länge icke uti Grundlagen är införd en serskild föreskrift för behandlingen af motioner, innehållande förslag till oeconomiska inrättningar, såsom förslaget i Betänkandet om eurhus-afgiften m. m., till hvilkas bekostande bidrag genom bevillning föreslås, måste, i afseende å bekostandet medelst bevillning, frågan behandlas på grund af 71 §.
Reg. F. och §. R.
Alltså, för att icke onödigtvis inveckla ämnet, synes mig BevillningsUtskottet höra, då det tillstyrker en sådan bevillnings utgörande, vid gemensam handläggning af motioner med Oeconomie-Utskottet, .göra det reservationsvis, att sjelfva saken af Rikets Ständer bifalles, och likaså, när det afstyrker en sådan bevillnings utgörande, göra det reservationsvis för så vida Rikets Ständer icke skulle, emot Utskottets förslag, bifalla först oeh främst sjelfva saken och sedan äfven det föreslagna bekostandet genom den i motionen föreslagna bevillning.
St, Prot. 1834. 5:te Sami, %dra Afd <&:de Håltet.
Bevillning»- och ©eeanomie- Utskottens Utlåtande JS:o f. Denna form i framställningssättet af sådane Belänkanden anser jag derföre nödig, alt Grundlagen föreskrifver en betydligt skiljaktig form för Eeviltningsfrågors afgörande emot hvad den stadgar för oeeonomiska mål. 71 §. uti R.
F. stadgar: ”Bifalla 3 Stånd hvad emot
Bevillningsutskottets förslag i en eller annan del anmärkt blifvit, varde förslaget i dessa delar förkastadt.
Af slå 3 Stånd hvad ett serskildt
Stånd härutinnan yrkatj men detta ändock vid sin mening förblifver, eller stanna a Stånd emot 3, då skall saken öfverlemnas till afgörande på det sätt 69 §. föreskrifver.
” Söm i förevarande fråga Ridderskapet och Adeln endast återremitterat Betänkandet,, men ännu icke detsamma afgiort, så kan Bevillningsutskottet icke känna hvad detta
Stånd häruti yrkar och frågan är således ännu oafgjord.
Denna inveckling af frågan hade undvikits,, om den lorm jag ofvan anfört uti första Betänkandet blifvit iakttagen.
Inom Bevillnings-Utskottet har en del Ledamöter ansett, att icke efter 69 §. R.
F. beliöfver afgöras andra Bevillningsfrågor, än dem Bevillnings-Utskottet föreslagit, och ingalunda dem samma Utskott afstyrkt.
En sådan tydning anser jag stridande mot 71 §:s senare morn., från hvars andra moment det förmenta stödet för deras mening hemtas, pä så sätt, att de utbytta orden "sorn Sevillnings-Ut skott et föreslagit” , ur en mening,, sorn handlar om den oförmodade händelsen, att ett Riks-Slånd allena skulle söka undandraga sig deltagande uti den fastställde SeviUningssumman och för sådant serskildt fall föreskrifver en serskild modus för sakens afgörande.
I det skick, genom inväfdt förhållande af den oeeonomiska delen och Bevillningsfrågan, motionen kommit genom Bevillnings-Utskottets första Betänkande, anser jag med Grundlagens föreskiifler rättsenligast, att Betänkandet blifver hvilande intill dess Ridderskapet och Adeln afgjort, huruvida de besluta att åtaga sig eller icke den föreslagna Bevillningen; för egen del skall jag icke påyrka bifall dertill, men endast af det skäl allena, att 3 Stånd , redan genom sitt bifall till Utskottets förra Betänkande, tillkännagifva , att de icke vilja bifalla andra än nu redan befintliga allmänna sammanskott till rofdjuis utödande och införande af en bättre hushållning med det ayttiga villebrådet.
STOCKHOLM, Kongl. Oiujess-Böktryckerlet, i834* B evilla.- samt Allm. Besv.- och Oecon.-Ulsk, Utlåtande N:0 S. t N:o 5.
Ankom till Exp.-Utsk. den i3 Sept.
Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande JV:o 3, angående grunderne för förändrade föreskrifter om bränvin sbränningen och hvad dermed har gemenskap.
Enligt ankomne Protocolls-Uldrag från Högloft.
Ridderskapet och Adeln af den 7, från Högvördige Preste-Slåndet af den 1, från Vällofl. Borgare-Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet af den 4 sistl.
Julii, har Utskottens ofvanberörde Betänkande N:o 3 blifvit från samtlige Riks-Stånden återremittera dt, på grund af dervid gjorde anmärkningar af nedannämnde Ledamöter inom Högloft.
Ridderskapet och Adeln: Herr Grefve Horn, Herr Grefve von Fersen, Herr Friherre Cederström, Jac., Herr Friherre Raab, Herr Friherre Boije, Ludvig, Herr Friherre Ehrenborgh, Herr Friherre Palmstjerna, Herr Friherre Hermelin, Carl, Herr Hallenborg, C. J., Herr Tham, IV., Herr Lagerhjelm, Pehr, Herr von Hohenhausen och Herr af Ekenstam; Högvördige Preste-Ståndet: Herr Stats-Rådet Poppius, Herrar Biskoparne Doctor af Wingård, Doctor Faxe, Doctor Thyselius och Doctor af Kullberg, Herrar Professorerne, Doctor Engström, Doctor Hvasser, Doctor Agardh, Doctor Grenander och Doctor Hasselroth, Herrar Prostarne Öhrnberg, Hallström, Astrand, Hallbeck, Östberg, Nordin, Ahlquist, Doctor Elfström, Ödman, Nibelius, Rose'n, Hylander, Bruzelius, Senell, Doctor Mored, Doctor Heurlin, Doctor Björkman, Holmström, Doctor Petersson, Mittag, Doctor Lindahl, Doctor Bexell, P. P., Svedelius och Bolander, Herr Lifmedicus Doctor Ekström, Herr Lector Laurenius, Herr Kyrkoherden Bergvall och Herr Comminister Dahlgren; Hällo fl.
Herrar Helsingius, Warn, Zander, Lake, Norman, Hallgren, Winberg, Langenberg, Cederborg, Halling, Arnberg, Andersson, Sahlin, Bill. till li.
Prot. i83f S Sami. 2 Afd. j 5:te Häftet.
a Bevillnsamt Allm.
Besvocä Oecon-Ulsk.
B'läth, Fries, Falleij, Maechel, Holm, Ståhl, Levin, Petre', Leffler, Luft* din, Forssberg, Hessle, Frodell, Malmberg, Olbers, Santesson, Rydin, Hahn, Hemberg, J. Winblad och Sjöblom; Hedervärda Bonde-Ståndet: Riksdagsmännen Olof Persson, Nils Insulin, Johan Peter Jansson, Jan Olsson och Eric Ersson från Stockholms \&x\, Anders Johansson, Anders Larsson, Anders Jansson, Eric Pehrsson, Nils Larsson och Johan Andersson från Upsala Län, G. A. Kolmodin och Per Isaacsson från Gottlands Län, Lars Jönsson, Anders Nilsson, Carl Gabrielsson, Anders Andersson, Samuel Andersson och Olof Olofsson från Östergöthlands Län, Anders Andersson, Eric Norberg och Eric Ersson från Westmanlands Län, Peter Persson, Daniel Danielsson och Nils Persson från Örebro Län» Olof Olofsson, Bengt Ericsson och Per Ericsson från Wermlands Län, Jon Jonsson, Olof Månsson, Ola Jeppsson och Gustaf Apelquist från Blekinge Län, Johannes Andersson, Peter Pehrsson, Anders Pålsson och Peter Jönsson från Jönköpings Län, Jöhan Jacob Rutberg och Pehr Henricsson från Norrbottens Län, Johan Larsson Wiklund,Olof Olof sson och Anders Normark från Westerbottens Län, Anders Brisman, Peter Ekbom och J.ars Larsson från Skaraborgs Län, Eric Ersson och Lars Gezelius från Stora Kopparbergs
Län, Nils Magnusson, Per Jonsson, Samuel Jönsson och Peter Persson från Calmar Län, Sven Heurlin från Kronobergs
Län, Lars Hansson, etlof Svensson och Hans Hansson ifrån Götheborgs och Bohus Län, Gustaf Gustafsson och Nils Persson ifrånSödermanfands Län, Johan Olof Dahlberg, Eric Svanberg, Nils Strindlund och Johan Bengtsson ifrån WestdrNorrlands Län, Peter Andersson, Anders Svensson, Bengt Gudmundsson och Olof Lindbeck ifrån Hallands Län, Nils Ersson, Eric Ersson och Eric Persson ifrån Gefleborgs Län, Sven Jonsson och Anders Mårtensson ifrån Jemtlands Län, Anders Danielsson och Hans Jansson ifrån Elfsborgs Län, Tufve Månsson, Nils Månsson, Jöns Persson och Anders Nilsson ifrån Malmöhus Län samt Per Nilsson och Jöns Jönsson ifrån Christianstads Län, Under granskning af de emot Betänkandet framställde anmärkningar, hafva Utskotten inhemta!» att, i sammanhang dermed, förekommer en inom Hedervärda Bonde-Ståndet af Anders Danielsson ifrån Elfsborgs Län fäckt, af Hans Jansson ifrån samma
Län understödd och lill Utskotten remitterad motion, att, för deri händelse Rikets
Ständer skulle besluta konstbränneriens afskaflande, men Regeringen sedermera förklarade» atil Bevitln.- samt Allm.
Uttalande N.o S. S beslutet derom, såsom innefattande ett våld emot eganderätten, ej finge sättas i verkställighet, hvarigenom kunde inträffa, att Rikets Ständer ieke mera voro i tillfälle alt för sådané brännerier stadga afgifter, och alt de således kunde få förblifva obeskattade, eller utan annan skatt, än för enkla pannor, intill nästa Riksdag, Rikets Ständer mätte hos Kongl.
Majit täcktes låta Ständerne med erforderlig skyndsamhet få del af de hufvudgrundet, Kongl.
Sig böra stadga i ceconomisk väg för husbehofsbränvinsbränningens ulöfvande, på det Ständerne måtte sättas i tillfälle alt för densamma bestämma den bevillning, som med enskild rättvisa och allmän fördel kunde förenas.
Yid öfvervägande häraf, hafva Utskotten funnit, att, då Kongl.
Majit vid Riksdagens början redan allåtit skrifvelse i ämnet tili Ständerne, någon åtgärd, i det afseende motionen omförmäler, vid den nu mera långt framskridue liden, icke är lämplig; hvarföre Utskotten anse sig icke kunna tillstyrka bifall å motionen.
Åf åtskilliga Talare har, med åberopande af en vid Betänkandet bifogad reservation, blifvit framställd den anmärkning, att bränvinsbränningsfrågan bort blifva behandlad af serskilde, ej sammansatte Utskott, nemligen den oeconomiska delen af Allmänna Besvärs- och Oeconom ie-Utskottet, och först derefter beskattningen af Bevillnings-Utskottet; men då de fleste-angående bränvinsbränningen väckte motioner blifvit remitterade ensamt till Bevillnings-Utskottet, och de olika delarne af frågan ega med hvarandra det sammanhang, alt de kunna gemensamt behandlas, .anse
Utskotten berörde anmärkning icke förtjena vidare uppmärksamhet.
Hvad i öfrigt angår de emot Betänkandet gjorde mångfalldiga anmärkningar, hafva Utskotten ansett sig böra upptaga endast dem, sorn innefatta yrkanden och förslag om ändring eller tillägg i grunderne för rättigheten och vilkoren af branvinslii!verkning samt beskattningen deraf; i hvilka omständigheter blifvit aumärkti Vid 3, 4 °°1' 5 §§• af Betänkandet: o) att det är orätt lill princip och skadligt till sina följder, attbrän vinsbränniugen skall utgöra ett uteslutande privilegium; b~) att, då Utskotten ansett bränvinsbränningen såsom en jordbrukets förmonliga tillhörighet, det innefattar motsägelse, att viija åstadkomma minskning i tillgången på bränvin, och alt förbjuda sådan redskap, hvarmed tillverkningen mera ändamålsenligt kan bedrifvas; c) att bränvinsbränningen, då den icke utgör någon förmon för jord - 4 Bevilln.- samt Allm. Besv.- och Oecon.-Utsk.
Utlåtande N.-o S. brutet, icke uteslutande bör åtfölja jorden, utan vara en fri näring, samt att i senare afseendet en gräns hiålte bestämmas emellan husbehofs- och fabriksbränning; cT) att bränvinstillverkningen emot 60 §.
Regerings-Formen, hvilken åsyftar endast husbehofsbränning, blifvit under senare tider utsträckt längre än med berörde stadgande kan stå tillsammans; hvarföre bandteringen bör till dess i Grundlagen antydde beskaffenhet återföras, samt det i \ §. af Betänkandet uppgifne förslag stödja sig på ofvannämnde § i RegeringsFormen, hvilket förhållande närmare bör undersökas, utredas och framställas; c~) att då den jordegare, hvilken icke producerar tillräcklig spanmål eller potatoes för sitt hushåll, utan för bränvinstillverkningen måste köpa råämnet, är i samma belägenhet med den, som icke eger jord, ett minimum af jordvärde, hvarunder bränningsrältighet ej får utofvas, bör bestämmas, i hvilket, afseende oljka belopp blifvit föreslagne; dock att innehafvare af jordvärde under minimibeloppet må vara obelaget att förena sig om gemensam redskap till ambulatoriskt begagnande; f') att husbehofsbränning, då hvarken städernes sädesproduction synes dertill lemna något öfverskott, eller en sådan till intrång i landtmannanäringen bör vara tillåten, ej må sträcka sig till städernes jord, såsom primitivt ämnad, icke till sädesproduction, ulan till odling af hampa, lin, tobak m. m.; g') att någre i de oeconomiska förhållandena djupt ingripande förändringar icke må vidtagas, och att således, då brån vinsbränningen förut idkats icke endast såsom husbehofsbränning, utan ock med hvarjehanda konstapparater, såsom en art fahriksrörelse, desse serskilde slag, inskränkte så väl till tid som pannerymd, än vidare må tillåtas, fästade ovilkorligen vid jorden, samt med sins emellan olika men högre beskattning, än hittills varit ålagd; hj) att all slags sammansatt eller konstredskap väl må tillåtas, men ej emot ökad skatt, utan emot en, i förhållande till apparatens afverkningsförmåga, med vissa procent nedsatt pannerymd; /) att den förändring i afseende på konstredskap, som får begagnas, må ega rum, att endast en sådan apparat, hvaruti ångorna i ett enda rum kunna omkokas och rectiEeras, må, jemte mäsk värmaren, tillåtas; och k') att, för den händelse Kongl. Maj:t icke skulle finna för godt alt förbjuda konstapparaters begagnande, beskattning å desamma bör af Utskotten föreslås.
Bevilln.- samt Allm. Besv.- och Oecon.-Utsk. Utlåtande N.o 5.
Vid 6 § : a) att det är olämpligt, att Rikets Ständer befatta sig med bestämmande af redskapens construcliori, hvilket bör öfverlemnas åt hvars och ens egen omtanka, efter hvad man kan finna beqvämt och förmonligt; Z>) att ifyllningslucka på bröst till panna utan mäskvärmare må få finnas, hvarigenom, då denna lucka sitter lägre än pannans bals, något missbruk, medelst olaglig ifyllning af tillmäskning, icke kan åstadkommas, hvaremot ett förbud härutinnan endast skulle medföra ett onödigt försvårande af tillverkningen; c) alt, i den händelse halsen är något högre än tre tum, motsvarande afräkning må göras på kokrummet, och pannan då uppmätas till halsens öfversta kant; c/) att då hatten, ju mindre den är, dessminde leder till missbruk,, haltens rymd må inskränkas lill hälften mot pannans, hvilken storlek är alldeles tillräcklig för afverkningen; och e) att, vid utrönande af pannans innehåll, densamma, af hvad construclion som helst, bör fyllas och mätas till halsens öfversta kant eller så kallad lekande brädd, ulan alla afdrag för bals, tapp eller kokrum.
Vid 7 §: a) alt maximum i pannerymd bör inskränkas till 6o kannor; b) alt ordet bolstad bör förtydligas och meningen med detta ord bestämdt uttryckas; c) att rättigheten att för flere egendomars sammanslagne värde utöfva bränvinsbränning på ett ställe icke bör ega rum i annat fall, än att de serskilde egendomarnes åbyggnader äro belägne inom en half mils afstånd från bränneriet, helst man eljest kan sammanslå hemmansvärden från olika provincer; d) att rättigheten för egare af flere egendomar att idka bränvinsbränning på hvarje serskild egendom, antingen aldeles icke bör vara tillåten, på det icke en mängd smärre brännerier må upplifvas, eller åtminstone inskränkas lill de egendomar, der serskild, egaren tillhörig ladugård finnes; och e) att, i fråga om rättigheten att för flere egendomars sammanslagna värde utöfva bränvinsbränning på ett ställe, vid 5 §. i i83o års Förordning bör förblifva.
Vid 8 §.: a) att bränvinsbränning ej bör få utöfvas af en allmänhet; i) att på slädernes invånare icke bör bero att bestämma, om bran - s Bevilln,- samt AUm, Besv.- och Oecon.-Ulsk.
N-o 5. vinsta änningen skall ulöfvas med serskilde pannor efter hvarje jordlotts värde, eller i ett eller flere sammansatte verk efter alla eller flere jordlotters sammanslagne värde, hvaraf kan inträffa, att den, som har den minsta jordlapp, får tillverka bränvin, och alt lyftpannor komma alt finnas i de fleste hus, hvilket åter skall medföra ökad tillgång på bränvin, tilltagande fylleri, betydligt större vedconsnmtion, och fai'a för ofta inträffande eldsvådor; c) att, slädernes bränvinsbränningsrällighet bör såsom fabriksnäring bedrifvas och på entreprenad upplåtas; och tT) att då bränningsiätligheten kommer att utöfvas i nion af jordvärdet, något serskildt stadgande för städerne icke bör finnas; men att, om någon serskild §. för städerne kommer att qvarstå, densamma endast må innehålla, alt angående bränvinsbränning i stad komma de, sorn ega jord, att besluta.