Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Prot. >844• ^ Sami. >8 Hafi. 2 IO tillm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande^ N.O ioq. tagas, att många församlingar finna sig nöjde med det af ålder brukliga löjiingssättet i persedlar, och att de, på ofvan anförde skäl, sannolikt icke skulle blifva serdeles belåtne med en sådan förändring, som nu är föreslagen, hvilken Utskottet alltså anser sig icke kunna förorda.
Hvad dernäst vidkominer sältet för uppbörden, hvilken, enligt förslaget, borde genom Häradsskrifvare och Kronofogde besorjas, så och då Ut skottet redan förklarat sig icke kunna, för sin del, godkänna det nu föreslagna aflöningssättet i conlante penningar, med hvilket frågan om sättet för uppbörden står i omedelbart sammanhang, såsom af detsamma beroende, är alltså något serskildt yttrande öfver denna del af motionen numera icke behöfl igt.
Beträffande förslaget att å arrende upplåta presterskapets boställen, så skulle väl härigenom till en del ernås det ändamål, som motionärerne åsyftat, nemligen att presterskapet sålunda finge tillfälle att egna en mera odelad tid och omtanka åt de mångå och vigliga åligganden, som tillhöra dess egentliga kall, men, å andra sidan, förekomma likväl mot detta förslag åtskilliga hinder och betänkligheter, hvilka svårligen låta sig undanrödjas.
Det måste nemligen såsom ostridigt få antagas, att boställen i allmänhet, der de skötas med behörig drift och omtanka af indelnings-innehafvarne sjelfva, a i 1 Lid lemna större behållning, än der de å arrende äro upplåtne; likasom det icke eller lärer vara obekant, att vid ganska många presterliga lägenheter bostället anses utgöra den förnämligaste delen af inkomsterna, hvadan, och om bostäl Ishaf va ren beröfvas tillfälle att sjelf odla och bruka sitt botälle, han också med detsamma går miste om en fördel, som, serdeles vid de mindre indrägliga lägenheterna, för honom måste vara af icke ringa vigt och betydenhet, då den oftast, och enkannerligen vid de mindre sacellanien å landet, der den egentliga lönen är ringa och obetydlig, utgör nästan den enda och hufvudsakligaste källan till boställsha fvarens tarfliga utkomst.
Föröfrigt, och då prest-boställen blifvit ställda i likhet med lägre militias-boställen, i så måtto, att man ansett arrenden vid de förra kunna och böra ega rum, likasom vid de sednare, så måste häremot anmärkas, att förhållandet icke är i båda fallen till alla delar lika, i ihy att vid de ecclesiastika boställena innehafvaren alltid är här åboende, då deremot, hvad militias-boställena angår, sådant icke alltid är fallet, och alldeles icke eger rum vid de militia3-boställen, sorn genom boställs-directionerna å arrende upplåtas, enär någon indelningshafvare hvarken är å dessa boende eller från dem ens uppbär arrendet, hvilket aflemuas och ingår till regementets Allm. Besv.- och Ekon.
Utskottets Betänkande> N.-o log.
Jöningsfond; hvadan alltså den allmänna slutföljd, som häraf velat härledas till stöd för yrkandet om prest-bostälienas utarrenderande, icke kan erkännas såsom i allo riktig.
På de skäl, som sålunda blifvit här ofvan utvecklade, hemställer Utskottet, att motionärernes framställningar i ofvanskrifna delar må förfalla.
Vidare är yrkadt: att Comminister, under vissa uppgifna vilkor och omständigheter, borde tillerkännas rättighet till någon del af Kyrkoherdens löne-inkomster, på det salt, att, sedan bådas löner blifvit sammanräknade, Kyrkoherden skulle ega att af samfälda summan uppbära två tredjedelar och Comministern återstående tredjedelen, samt att, der Kyrkoherdens lön på detta sätt icke uppginge till det fastställda beloppet 1,200 R:dr B:co, comministraturen borde vid innehafvarens afgång indragas, samt lönen tillfalla Kyrkoherden, med åtföljande skyldighet att genom extraordinarie medhjelpare bestrida den afgångnes befattning; att Comiteer borde tillsättas inom hvarje socken, för att utröna, hvad comminister- och klockare-lönerne hittills utgjort, hvarefter, och sedan detta skett, liela beloppet borde fördelas lika på alla hemman efter förmedlade hemmantalet, samt, i öfverensstämmelse med denna fördelning, allt framgent utgå; att 1681 års Kongl, firordning, i hvad deri röier Capellanernes lönerättigheter af deras åhörare, vore både obestämd och obillig, hvilket ock ofta föranlédt tvister, dervid icke sällan olika, sinsemellan stridiga, tolkningssätt hos vederbörande domare och auctoriteter nogsamt ådagalagt riktigheten af motionärens förstberorde påstående, samt att ändring och rättelse härutinnan alltså vore af behofvet påkallade; i sammanhang hvarmed, såsom jemkning och förmedling emellan de olika åsigter, som vid författningens tillämpning uppenbarat sig; och då det syntes billigt, att, enär i hemman skall erlägga 4 kappar och 1 dito 8 kappar, ett helt hemman också bör betala 16 kappar, helst som egande åboer eller dithörande dagsverkstorpare måste antagas vara till personalen betydligt flere å helt än å halft hemman, blifvit föreslaget: att cappellanslönen öfverallt, hvarest icke finnas serskilda contract och stadgade öfverenskommelse!-, måtte bestämmas till 4 kappar af hvarje skallbud |:dels eller mindre hemmandel, samt att för alla hemman af i jordebok upptagen högre storlek än J-dels till och med ett helt mantal, bestämmelsen måtte ske efter 16 kappar för helt, så att hvar och en härvid får afgiften i förhållande till storleken af det hemman eller den hemmansdel, som han besitter.
Hvad härvid först angår förslaget att, genom minskning af Pastors löneinkomster, förhöja Gomministerns, så synes detta förslag, sådant det af mc» 12 Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande N.-o 10g. tionären här blifvit framstäldt, alltförmycket ingripa i de rättigheter och förmoner, hvilka, till följd af lag och bestående privilegier, församlingarnes Kyrkoherdar ega att oqvald t tillgodonjuta, hvadan Utskottet ej tilltror sig hunna, för sin del, detsamma godkänna och understödja.
Dessutom skulle, i Utskottets tanka, ett sådant förslag i verkställigheten ofelbart möta allehanda hinder och betänkligheter, hvilka icke så lätt kunna ur vägen rödjas, samt för öfrigt i sin tillämpning leda till resultat, de der hvarken med den allmänna rättvisans anspråk eller med riktiga befordringslagar låta sig förena.
Serskildt kan Utskottet icke undgå att anmärka, hurusom den af motionären föreslagna delningsgrunden alldeles icke låter sig användas för de fall, då inom ett pastorat linnas flere än en Comminister, hvilket fall dock mångenstädes inom riket är för handen.
Icke eller vill det synas fullt lämpligt att, såsom allmänt gällande vilkor för en comministraturs bibehållande eller indragning, fastställa ett visst belopp af Kyrkoherdens behållna löneinkomster, emedan sådant understundom måste ställas i beroende af helt andra förhållanden och omständigheter, hvilka icke låta på förhand bestämma sig genom en allmän regel, hvarföre Utskottet af nu andragna skäl icke eller kan godkänna eller förorda det nu framlagda förslaget.
Hvad dernäst beträffar 1681 års Kongl. Förordning om comministerslönens utgörande, i afseende hvarå stadgas, det Capellanen eger af allmogen uppbära ”till det högsta en half span säd af hvar hel- eller half-gård, men af fjerdedels eller mindre torpare allenast en åttondels tunna om året”, så har erfarenheten tillräckligen bestyrkt dess olämplighet för närvarande tid genom de mångfaldiga tvister, som den framkallat och allt framgent måste föranleda, så länge den ännu qvarstår i sin föråldrade och till nuvarande tidsförhållanden opassande form.
Då comminister-lönen, enligt denna författning, utgår endast i spanmål, och dennas utgörande icke är grundad på hemmanens afkastning, såsom pastors löneinkomster,'utan utgår till lika belopp, ehvad afkastningen är större eller mindre, ligger redan härutinnan en orättvisa, men denna orättvisa blir ännu påtagligare, då man tager i betraktande, att hel- och half-gård erlägga lika, samt att för mindre torpare än fjerdedels ända ner till den lägsta fraction af helgård, afgiften måsta antagas vara lika stor som för fjerdedels gård.
För afhjelpande af denna ojemnhet och orättvisa i grunden för beskattningen, har man föreslagit att nedsätta Comiléer, som borde närmare undersöka förhållandet inom hvarje socken; hvarjemte är föreslaget, att spanmålsafgiften till Comminister borde bestämmas efter 16 kappar för helt hemman och i proportionerligt förhållande för alla mindre delar häraf ända ned till f.'del> för hvilken Allni. Eesv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, N-o log. sistnämnde hemmansdel, likasom för alla mindre hemmansdelar derunder, afgiften borde utgå med enahanda belopp eller 4 kappar.
Hvad det förra förslaget angår, anser Utskottet samma ändamål, som här åsyftas genom bildandet af Comiteer, kunna lika tillförlitligt ernås genom upprättandet af conventioner, i hvilket hänseende ofvan intagna Kongl. Bref den 3 Juli 1829, jemte det en dylik convention om
Comministers lönerättigheter här tillerkännes samma kraft och verkan, som en i lagbehörig ordning träffad öfverenskommelse om pastoraliernas utgörande, tillika anvisar och föreskrifter sättet för dylika conventioners uppgörande; äfvensom Utskottet anser serskild undersökning om klockarnes lönerättigheter, på sätt jemväl blifvit föreslaget, icke vara af något egentligt behof föranledd.
Angående det i sednare punkten framställda jemkningsförslag, måste öppet erkännas, att ett på rättvisare grunder bygdt lagstadgande i detta hänseende är af högsta behof påkalladt, men Utskottet tror likväl icke, att ofvan uppgifna förslag till ifrågaställde lönerättigheters utgörande, enär fråga är om en för hela riket gällande lag, vore den bästa och lämpligaste, då hemman icke allenast inom serskilda landskap, i riket, utan till och med inom en och samma socken befinnas till värde och beskaffenhet så olika, att de för ingen del kunna ställas med hvarandra på samma linea ; hvadan också, vid conventioners upprättande inom socknarne, hemmanen af denna orsak vanligen indelas i flera classer efter deras olika värde, på det att utskylderne, med afseende härå, måtte med större rättvisa kunna fördelas och bestämmas.
Utskottet har derjemte icke kunnat undgå att vid förslaget anmärka, dels hurusom, alla hemmansdelar under *:del, så små och obetydliga de än må vara, blifvit påförde lika afgift med denna |:del, dels att för alia delar från ett helt ned till ^;del grunden för löneafgiften beräknas efter hemmanens storlek; då häremot, i fråga om alla underliggande hemmansdelar, denna hittills antagna grund lemnäs å sido, och i dess ställe bestämmes en för alla lika beräkning, hvilket ingalunda torde anses hvarken billigt eller följdrigtigt; hvarföre Utskottet också icke eller kan godkänna och understödja förslaget i detta hänseende.
Men, om också mot de anförda grunderna för förslaget, någon gillig anmärkning icke förefunnes, har Utskottet likväl anledning befara, att icke alla Comministrar i Riket skola finnas nöjde med förslaget.
Åtminstone torde sådant inträffa i de socknar, der hemmansklyfningen icke är bragt till någon större höjd, eller der afgiften till Comminister utgöres, icke efter hemman, utan efter matlag, såsom ännu på åtskilliga orter lärer ske.
Utskottet, som emedlertid i allo delar motionärernes åsigter i fråga om olämpligheten af 1681 års förordning om comminister - lönens utgörande, '4 Allm. Besv.- och Ekon-Utskottets Betänkande j N.o tog. {inner dock icke någon annan eller tjenligare utväg öfrig, till undanrödjande af den orättvisa och de olägenheter, som måste blifva en nödvändig följd af dess ordagranna tillämpning, än att hänvisa lill 1829 års Förordning, angående convenlioners uppgörande om Comministrarnes lönerättighe ter ; hvarvid Utskottet tillika anser sig böra uttrycka den uppriktiga önskan och förhoppning, att nämnde Förordning, mera allmänt än som hittills skett, måtte tjena till ledning och efterrättelse vid bestämmandet af Comministrarnes löneförmoner.
I sammanhang härmed, och på det att detta angelägna ändamål, genom vederbörande auetoriteters åtgärd, måtte desto säkrare ernås, och de anförde klagomålen med rättvist slut afhjelpas, har Utskottet ansett sig böra tillstyrka Rikets Ständer att hos Kongl. Maj;t i underdånighet anhålla, det Kongl. Mij:t, genom utfärdande Nådigt Circulär, läcktes uppmana Consistorierua i Riket att söka befrämja conventioners uppgörande om Comministrarnes lönerättigheter af forsamlingarne, samt att, i sådant ändamål, vid inträffande comminister-ledighet i församling, der eri dylik convention icke finnes redan afslutad och behörigen stadfästad, inhemta församlingens tanka, huruvida den åstundar, att eu förening om comminister-lönen varder i behörig ordning upprättad; hvarefter, och derest en sådan förening begäres, ärendet kommer att handläggas på det sätt och i den ordning, som Kongl. Förordningen den 3 Juli 1829 föreskrifver.
Angående Comministrarnes förseende med boställen, jemte hjelp och understöd i deras byggnadsskyldighet, så är i detta afseende föreslaget, dels att Comministrarne borde få byggnadshjelp likasom Pastorerne, dels att den i lag
Kyrkoherdarne tillerkända byggnadsrättighet borde till en tredjedel öfverflyltas på Comministrarne, dels jemväl, att i de pastorat, der Kyrkoherden, utom det egentliga prestbostället, har sig anslagna flera mensal- och stom-heruman, samt jemväl finnas annexer, något eller några sådane hemman inom annexerne måtte upplåtas åt Comministrarne, der de ej redan äro med boställen försedde; dels ock slutligen att, i de församlingar, hvarest Comminister för närvarande ej har boställs-jord eller motsvarande ersättning, honom måtte varda tillslagen sådan jord eller motsvarande ersättning derföre, antingen af församlingen eller af allmänna medel; i sammanhang hvarmed Consistorierna borde få sig ålagdtatt härom med försaadingarue uppgöra.
— Att Comministrarne i sådane församlingar, der de icke af dessa erhålla hjelp och lindring i den tryckande byggnadsskyldighet, som lagen dem ålägger, i allmänhet äro i en ganska bekymmersam Allni.
Benoch Ekon.-Ulskottets Betänkandej N:0 1og. i5 ställning, lärer lika litet kunna förnekas, som det är ovedersägligt, att denna deras nödställda belägenhet påkallar ett alfvarligare behjertande.
Utsk< ttet önskade att i detta afseende hafva några sådana medel och utvägar all föreslå, som kunde säkert leda lill det åsyftade målet, och hvarigenom den öfverklagade förlägenheten till alla delar undanröjdes.
Härvid synes det dock betänkligt att, såsom en motionär föreslagit, på Kyrkoherdens bekostnad, öfverflytta en del af dennes i lag grundade rättighet till byggnadshjelp af församlingen på Comministern, likasom det jern väl lärer böra få hero på den förres frivilliga begifvande att, der vederbörande auctorileter derjemte härtill lemna bifall, under sin lifstid lill den sistnämnde öfverlåta såsom boställe innehafvande, å lön anslagne, mensal- eller slom-hemman; varande församlingen i Öfrigt obetaget att, der någon sådan läsenhet, som bär blifvit ställd i fråga, utan serdeles skada och förfång lör pastorsbostället, må kunna från detsamma afsöndras, vid inträffande kyrkoherdei-ledighet härom i vederbörlig ordning anmälan göra.
Utskottet finner för öfrigt af flera giltiga skäl, de der lätt af en hvar' torde inses, angeläget, att Commiiristrarne ega fasta bostäder.
Då emedlertid, enligt hvad upplyst blifvit, desse tjenstemän flerestädes äro helt och hållet i saknad af dylika boställshus, torde ett sådant för hållande böra påkalla någon lämplig åtgärd å Rikets Ständers sida; i följd hvaraf Utskottet vördsamt föreslår, att Rikets Ständer ville till Kongl. Maj:t aflåta underdånig skrifvelse, med anhållan, att i de Stift, der Comnrinistrar finnas, hvilka ej äro med boställshus forsed de eller derföre åtnjuta vederlag, vederbörande Consistorium måtte lå sig ålagdt föranstalta, det socknemännen varda till allmän sockenstämma kallade, i ändamål, att vänlig förening om beredandet af ifrågavarande, för församlingens bemälde lärare nödiga, förmon der må kunna lilivägabi ingas.
Med åberopande af det olämpliga och betungande i den så kallade likstolns utgörande, hafva åtskillige ledamöter af Ronde-Slåndet förnyat deri vid sisttidne Riksdag gjorda framställning om ändring härutinnan, samt, i sådant ändamål, föreslagit, att Rikets Ständer måtte förnya deras i detta afseende till Kongl. Majit framburna underdåniga önskan och anhållan, att denna afgift mätte utgå med i procent af behållningen i den aflidnes bo, dock icke med högre belopp än 50 R:dr B:co.
Utskottet har all anledning förmoda, att denna afgift, ehuru i 1681 års författning med de sedermera från äldre tid utkomna förordningar och resolutioner, uttryckligen påbjuden, nu mera dock sällan tolde in natura utgöras, hvarigenom således både det iS Allm. Besv.- och Ehon.-Vlskollcls Betänkande, N-o 109. olämpliga och obilliga i förordningens stadgande redan är, genom presterskapets eftergift, i allmänhet de facto undanröjdt; men Utskottet anser tillika nödigt, att ifrågakomne författning, såsom varande i strid med en upplystare tids anda, genom formligt påbud, i laga ordning upphäfves, under behörigt iagttagande af presterskapets härvid beroende tillbörliga rätt.
Bestämmandet af denna löneafgift torde lämpligast kunna ske vid de tillfällen, då conventioner om Pastors lönerättigheter uppgöras, i hvilket hänseende Kongl. Brefvet den 28 Maj 1830 meddelar bestämd och tydlig föreskrift, ehuru Utskottet tillika anser, derest Kongl.
Maj;t, till hvars höga bepröfvande saken bör öfverlemnas, finner sådant nödigt och lämpligt, att ett serskildt stadgande härom, utan samband med conventionens uppgörande, må till efterrättelse utfärdas.
Emedlertid återstår att bestämma, huru och efter hvilka grunder den ersättning, som, i stället för denna lönerättighet, rätteligen bör tillkomma Kyrkoherdarne, skall beräknas och utgå; i hvilket afseende de conventioner, som redan äro uppgjorda och af Kongl. Maj;t i Nåder stadfästade, enligt hvad Utskottet har sig bekant, anvisa olika beräkningsgrunder.
Då emedlertid Rikets Ständer vid sednaste Riksmöte antogo, alt denna afgift borde utgöras med en viss procent af boels tillgångar, får Utskottet, i öfverensstämmelse härmed, och på grund af hvad ofvan blifvit anfördt, tillstyrka , det Rikets Ständer ville hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att, derest Kongl.
Maj:t pröfvade lämpligt, att serskild föreskrift härom må meddelas, Kongl. Maj:t måtte täckas utfärda en författning af innehåll, att, der ej annorlunda finnes stadgadt eller serskild öfverenskommelse är träffad, denna likstols-afgift bör till Pastor utgöras med J procent af den aflidnes behållna qvarlåtenkap, enligt bouppteckning; dock att en dylik afgift aldrig må öfverstiga 50 R:dr B:co, Beträffande P.
Haraldsson hemställan, att en eller flere sakkunnige personer måtte erhålla uppdrag att granska och, antingen till hela deras innehåll eller i sammandrag, af trycket utgifna alla ännu gällande förordningar, bref och resolutioner, som röra presterskapets löneinkomster i alla rikets provincer, så anser Utskottet en sådan samling i närvarande tidpunkt föga gagnelig och ingalunda svarande mot den möda och kostnad, som härå nedlägges, enär dels nya föreningar om prest-rättigheternas utgörande mång* slädes redan äro uppgjorda, dels årligen uppgöras; hvarigenom, och då sålunda - Allm. Besv.- och Ekon.'Utskottets Betänkande, N.-O 10g. »7 lunda dessa äldre författningar blifvit och blifva till kraft och verkan upphäfda, det med ifrågasatte samling och dess utgifvande af trycket afsedda ändamål, att nemligen tjena icke blott lill upplysning och närmare kännedom om författningarnes äldre stadganden, utan ock till rättelse för iönerältigheternas utgörande till Presterskapet, sålunda måste anses i hufvudsaklig måtto förfeladt; hvadan Utskottet tillstyrker, att motionen må förfalla, Angående den till Pastor utgående dagsverks-skyldigheten har David åndersson från Hallands län förmält, hurusom i vissa församlingar af nämnde
Län torpare och backstugusittare blifvit ålagde att till deras Kyrkoherdar utgöra 2:ne dagsverken på egen kost, då torparen eller backstugusittaren innehar under eller högst 2 tunnland jord att bruka, och, när hans jordbruk sträcker sig utöfver denna rymd, ett dubbelt antal dagsverken, då häremot i äldre tider nämnde dagsverks-skyldige icke behöfde utgöra mera än ett dagsverke och det på Pastors kost; hvarföre motionären yrkar, att, genom Rikets Sländers medverkan, ifrågasatte dagsverksskyldighet måtte återställas i sitt fordna skick.
Dessutom har Ander Olssons från Jemtlands län, på anförde skäl, yrkat, att lagstadgandet, rörande soldatens dagsverks-skyldighet till Pastor, för så vidt det rörer Jemtlands jemte de öfriga Norra länen, måtte varda uppbäfdt.
Hvad nu först angår dagsverkskyldigheten för torpare m. fl. i Hallands län, så är, genom Kongl Resolutionerne den 5 Juni 1807, 10 Augusti 1808 och den 30 Maj 1811, torpare och husmän inom provincerne Skåne och Halland ålagdt att till Pastor utgöra dagsverken på det sätt, att de, som innehafva ett halft till och med ett helt tunnland öp pen jord, skola vid prestgården utgöra 2 dagsverken, samt de, hvilka ega derutöfver till 2 tunnland och mera, 4 dagsverken, allt på egen kost, hälften örn våren och hälften om hösten, hvaremot de äro från tertial-tionde befriade.
Vidkommande åter roldaternes i de norra länen skyldighet i detta afseende, anser Utskottet sig böra upplysa, hurusom, sedan Högv.
PresteStåndet vid sistförlidne
Rikdng i detta ämne infordradt underdånigt yttrande afgifvit, och derutinnan förklarat sig beredvilligt att, i stället för 3;ne dagsverken, hvilka, jemlikt förfatlningarne, borde tillkomma Pastor, fordra endast 2:ne, Kongl.
Majit, genom utfärdad allmän förordning under den 22 October 1842, stadgat, att gemenskapen af indeldta arméen och flottan skall till Kyrkoherden utgöra 2:ne dagsverken på dess kost, eller ett dylikt på egen kost; hvarjemte, och derest den dagsverksskyldige önskar med penningar derifrån lösa sig, denna lösen blifvit bestämd till yärdet af ett mans Bih. till R.
Fröt. t$44■ $ Sami., 18 Haft. 3 i8 Allm.
Bcsv- och Ekon.-Utskottets Betan1 ande, N:o 109. dagsverke efter markegångspris.
På grund häraf oell då förfallningarne för ofvan omförmälde fall meddela tydliga och bestämda föreskrifter, finner Utskottet dessa böra lända vederbörande till ömsesidig efterrättelse.
Utskottet anser sig således böra tillstyrka, att förenämnde motioner icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Slutligen bar Utskottet att yttra sig Öfver den af sistnämnde motionär gjorda framställning, att, örn åbo eller hemmansegare verkställt od ling af sådan mark, som bevisligen förut icke varit till åker upptagen, han måtte vara befriad från tiondes erläggande till Kyrkoherden under 20 års tid, i de socknar, der dennes lön ännu utgår i skaft-tionde, samt i afseende å pastorslönen ej blifvit annorlunda öfverenskommet och förord nåd t.
I anledning häraf får Utskottet anmärka och upplysa, hurusom forfattningarne synas göra en bestämd skilnad emellan sådana odlingar, sorn ske på äng och betesmark jemte oländig mark, mossar och kärr samt s. k. nybyggen.
Rörande det förra slaget af odlingar sammanstämma så vä 1 äldre som nyare förordningar, rescript och resolutioner deruti, att lertiallionde skall erläggas till presterskapet af all säd, som å dylike odlingar växer, i hvilket hänseende redan Kongl. Förordningen om tionde-uppbörden af den 24 Februari 1617, med Bi-afskedet den 15 Februari 1627 samt Kongl. Förordningen den 8 Februari 1681 tillägga preslerskapet tionde af allehanda säd, ”efter som årsväxten varit, så väl af svedje- sorn åkerbt ukning/’ hvilken presterskapets rättighet ytterligare bekräftas genom Kongl. Rescriplel till Kongl. Kammar-Collegium af den 15 Februari 1757.
Slutligen må här ock åberopas Kongl. Resolutionen den 16 Augusti 1780 samt Kongl. Resolutionen å allmogens besvär af år 1800, som innehålla, att ”den i forfattningarne lemnade befrielse från alla skatter af nyodlingar icke kan minska ett Stånds, genom privilegier befästade, rättigheter, i följd hvaraf också prest-tionde bör af sådana odlingar utgå.” Hvad åter angår de så kallade nybyggen, hvarmed forstås de i norra orterne å Kronans öfverloppsmarker, eller i Rikets öfriga delar å allmänningar och kronoparker upptagne odlingar, äro sådane, under de af Kongl. Maj:t beviljade frihetsår, lagligen befriade från tiondes utgörande äfven till presterskapet, genom Kongl. Brefvet den 21 Mars 1781, Kongl. Kuugörelserne den 24 Juli 1783 och 15 Augusti 1789, samt Kongl.