Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Dess och Rikets Krigs- och Kammar-kollegier att, efter verkställande af den utredning i afseende å denna fråga, som Rikets Ständer begärt, till Kongl. Majit inkomma med underdånigt utlåtande och förslag angående upphörande af Näs kungsgårdshjelp, hade bemälde Kollegier, efter det Chefs-embetet vid Dal-regementet äfvensom samma Regementes Lönings-direktion samt Kongl. Majits Befallningshafvande i Stora Kopparbergs län blifvit hörde, den 16 sistlidne Augusti till i Kongl. SJaj-ls .\åd.
Proposition No 28. 7 Kongl. Maj:t aflåtit underdånig skrifvelse i ämnei, åtföljd af beinälde vederbörandes särskilda yttranden; och har deraf hufvudsakligen inherntats: att, i anledning af allmogens i Näsgårds fögderi klagan öfver de årliga dagsverken, hvilka blifvit densamma, utöfver förra vanligheten, påförde, Kongl. Maj:t uti nådigt Bref den 16 Januari 1624, jemte bestammande af dagsverkena till visst antal, förbehållit, att allmogen »dock skulle vara förpligtad, när så behof göres, att hjelpa pä dammar och annan nödtorftig byggning på Näsgård», hvilken skyldighet sedermera genom ofvan åberopade Kongl. Besolution den 2 December 1746 närmare bestämdes sålunda, att densamma, efter beräkning i nu gällande myntsort, utgöres af Näsgårds fögderi med 100 R:dr och af Vesterbergslags fögderi med 50 R:dr årligen till en kassa för bestridande af utgifterna till byggnad och underhåll af vissa vid Näs kungsgård varande hus jemte dammbyggnaderna för den dertill af ålder hörande Mölnarbo tullqvarn; hvarjemte det ålåge dels allmogen i såväl Näsgårds som Vesterbergslags fögderier, enligt nyssberörde Kongl. Resolution, att, derest de sålunda årligen utgjorda medlen, 150 R:dr R:mt, icke vore för äudamålet tillräckliga, tillskjuta det bristande, dels oek särskildt allmogen i Näsgårds fögderi att lemna ett årligt bidrag af 33^
R:dr till underhållande af 6,961 famnar af boställets gärdesgårdar, hvilket underhäll boställshafvaren hade att besörja emot nyssnämnda ersättning jemte 16 § R:dr från den gemensamt sammanskjutna byggnadskassan; att vid den å bostället den 5 och 6 Juni 1861 hållna laga syn allmogens utgifter för reparationer å bostället och dammarne under de nästförutgångne tio åren 1851— 1860, inberäknadt den ersättning, boställs-arrendatorn under samma tid uppburit för underhäll af hägnader, befunnits, efter rättelse af några i uppgiften derom förekomne mindre felaktigheter och missräkningar, uppgå till 5,083 R:dr 20 öre samt kostnaden för påsynade, då erforderliga nybyggnader till 5,642 R:dr 71 öre; hvaremot, efter verkställighet af dessa byggnader och förbättringar, under nästföljande lio år annan beräknelig nybyggnad ansetts icke komma i fråga, än den af två lador jemte ny beklädnad å ski— bordet vid Norbäcksbo damm, hvilka nybyggnadsarbelen blifvit vid berörda syn anmärkta och uppskattade till ett sammanräknadt kostnadsbelopp af 356
R:dr; men att reparationer under samma tid å byggnaderna vid Näsgård, hvilka samtlige voro af hög ålder, kunde beräknas till samma belopp, som under de sistförflulne tio åren egt rum; att Chefs-embetet, dels, på grund af hvad synerätts-protokollet salunda gifver vid handen, uppställt en beräkning öfver reparations-kostnaden under sednast förflutne och näst derefter följande tio år, enligt hvilken densamma i medeltal årligen uppgick till 562 R:dr 41 öre, dels ock, med antagande, att en del byggnader, efter deras uppförande ånyo, skulle ega bestånd under en tid af 200 år, men en annan del åter kortare tid, kommit till det resultat, att årliga nybyggnadskostnaden skulle belöpa sig till 150 R:dr, hvadan sammanlagda årliga reparations- och nybvggnads-kostnaden utgjorde 732 R:dr 41 öre; att de nuvarande särskilda arrendatorerna af dels Näs kungsgård, dels Mölnarbo tullqvarn hvar för sig åtagit sig alt under återstående arrendetiden, hvilken tilländagår för Näs midfastan 1878 och för Mölnarbo samma tid 1875, besörja husbyggnaderna vid förra stället mot 500 R:dr och dammarne vid det sednare mot 75 R:dr i årlig ersättning, eller tillsammans 575 Rdr och således 7
Rdr 41 öre mindre, än hvartill densamma af Synerätten uppskattats; samt att Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande i dess underdåniga utlåtande föreslagit, bland annat, att derest allmogen blefve för framtiden befriad från berörda reparationsoch nyhyggnads-skyldighet, denna befrielse måtte beviljas endast med förbindelse för de byggnadsskyldige att behörigen fullgöra ej mindre de reparationer och nybyggnader, 8 Kongl.
Proposition N:o 28. som af Synerätten redan äro ådömde att utan medgifvet uppskof verkställas, men vid slutet af år 1861 möjligen icke blifvit fullbordade, än äfven de ytterligare underhållsarbeten, sorn tilläfvenlyrs enligt blifvande ny syn funnes hafva tillkommit intill slutet af år 1861.
I afseende på den af allmogen i ofvannämnda fögderier, såsom vederlag för ifrågavarande byggnadsskyldighet åtnjuta lindring i allmänna bevillningen, hade Krigs- och Kammar-kollegierna meddelat, att, enligt Irsta artikeln 11 :te §:n af 1766 års Bevillningsförordning, den del af allmogen i Stora Kopparbergs län, sorn utgjorde grufvelijelp till Löfås silfververk och den så kallade kungsgårdshjelpen, befriades från alla i föregående §§ för allmogen införda bevillningsafgifter till hälften, så länge berörda extra ordinarie skyldigheter och onera för den ene eller andra icke upphörde; samt att uti Irsta artikeln llrte §:n af 1789 års Bevilloings-förorduing samma allmoge under enahanda vilkor vore befriad från en fjerdedel af bevillningsafgifterna, hvilket medgifvande sednast varit förnyadt uti 1858 års Bevillnings-föroröning i afseende på bevillningen efter både Irsta och 2:dra artiklarne, hvaremot nu gällande Bevillnings-stadga, som tjenar till efterrättelse från innevarande års början, icke innefattar en sådan befrielse: och dä, enligt en af Kongl. Majrts Befallningshafvande insänd uppgift, hvilken vederbörande Lands-kontor meddelat, bevillnings-friheteo för kungsgårdshjelpen under de fem åren 1856—60 i medeltal uppgått till 1,852 B:dr 86 öre årligen, skulle, — om detta belopp antoges motsvara den bevillning, sorn af den byggnadsskyldiga allmogen, sedan nämnda frihet numera upphört, kommer att till Statsverket erläggas, samt från samma belopp afdroges de årliga anslag, hvilka, på sätt ofvan blifvit förmäldt, beräknats att, såsom ersättning för byggnadsskyldighetens upphörande, derifrån utbetalas dels med 575 R:dr för reparationskostnad, dels oek med 150 R:dr för ny byggnadskostnad, — genom en dylik reglering en årlig vinst för Statsverket af omkring 1,100 R:dr uppkomma.
På grund af hvad sålunda blifvit upplyst, och då omförmälda ersättningsbelopp af 150 R:dr för nybyggnaden och 575 Rrdr för underhållet, tillsammans 725 R:dr, syntes vara skäligt, hade Krigs- och Kammar-kollegierne ansett sig böra i underdånighet tillstyrka, att allmogen inom Näsgårds och Vesterbergslags fögderier måtte från och med innevarande år, då bevillningsfriheten upphört, befrias från den åliggande nybyggnadsoch reparations-skyldighetens utgörande vid Näs kungsgård, samt att Kongl. Majit täcktes till Rikets näst sammanträdande Ständer aflåta nådig Proposition oin anvisande dels af 575 R:drR:mt årligen till nuvarande arrendatorer af bostället, hvilka förbundit sig att mot berörde ersättningsbelopp undeihållsskyldigheten under återstående arrendetiden fullgöra, dels af 150 R:dr
Rrmt ärligen såsom bidrag till nybyggnadsskjfldigheten, hvilket belopp skulle ställas till förvaltning af Dal-regementets Boställs-direktion att, i mån af skeende behof, användas; hemställande dock Kollegierne i underdånighet, att, i anseende till vexlande priser å byggnadsmaterialier och dagsverken, dessa ersättningsbelopp icke må bestämmas för längre tid än tio år i sender; samt att nybyggnads- och reparatiorisskyldigheten må vid skeende ombyte af arrendator, efter nuvarande arrendetids utgång, åläggas den blifyande arrendatorn af kungsgården, mot det att
Lönings-direktionen erhåller årlig ersättning för den nedsättning i arrendeafkastningen, som deraf kan blifva en följd.
Då, i följd af senast utfärdade Bevillnings-förordning, den lindring i bevillningen, hvilken allmogen inom Näsgårds och Vesterbergslags fögderier i Stora Kopparbergs
Ian Kongl. Moj-.ls Näll.
Proposition N:o 28. 9 enligt Kongl.
Resolutionen den 2 December 1746, såsom ersättning för ofvanberörde nybyggnads- och reparations-skyldighet vid Näs kungsgård åtnjutit, vid innevarande års början upphört, anser Kongl. Maj:t det vara med billighet och rättvisa öfverensstämmande, att berörda skyldighet från och med sistnämnda tid äfven kommer att upphöra: och tinner Kongl. Maj:t, i afseende på öiriga förslag och föreskrifter, hvilka Krigs- och Kammarkollegierna i sammanhang härmed framställt, ej skäl till annan anmärkning, än att, då underhålls- och nybyggnads-skyldigheten, efter nuvarande arrendetidens utgång, skulle öfverflyttas på blifvande arrendatorer, mot ersättning till Dalregementets Lönings-direktion för härigenom möjligen uppkommande nedsättning i arrendesumman, någon framtida jemkning af nu föreslagna ersättningsbelopp icke synes vara af nöden.
På grund häraf och med afseende ä hvad vederbörande för öfrigt i detta mål upplyst och anfört, vill Kongl.
Majit härmed hos Rikets Ständer i nåder föreslå: att allmogen inom nämnde fögderier måtte från och med innevarande år befrias från berörde skyldighet; dock att den behörigen fullgör ej mindre de, enligt Synerättens utlåtande af den 5 och 6 Juni 1861 och deri, på sätt ofvan omförmälts, gjorda rättelser, till 5,642 R:dr71 öre uppskattade reparationer och erforderliga nybyggnader, hvilka ansetts böra utan uppskof verkställas, men inom nämnde års slut tilläfventyrs icke blifvit fullgjorde, än äfven de ytterligare underhållsarbeten, som före samma tid kunna hafva tillkommit; att särskilda ärliga anslag måtte anvisas dels af 575 R:dr R:mt, att utgå till nuvarande arrendatorerna af Näs kungsgård och den dertill hörande Mölnarbo tullqvarn under deras återstående arrendetid, såsom ersättning för den byggnads-underhållsskyhöghet derstädes, hvartill de under nämnde tid mot dylik ersättning förbundit sig, dels ock af 150 R:dr Rimt till Dalregementets Boställs-direktion, för att, i mån af behof, utaf Direktionen användas såsom bidrag till fullgörande af nybyggnads-skyldigheten vid kungsgården ; samt att, vid skeende ombyte af arrendator, efter nuvarande arrendetids utgång, både underhålls- och nybyggnads-skyldigheten må åläggas den blifvande arrendatorn af kungsgården, emot det att, i händelse deraf kan föranledas nedsättning i nuvarande arrendet, — utgörande enligt uppgift af ofvannämnda regementes Lönings-direktion, 121 tunnor råg, 72 tunnor korn och 178 tunnor hafre, att in natura levereras, jemte 1,375 R:dr i penningar, — bemälda
Direktion må för sådan minskning i den till aflöning för regementet anslagna inkomsten af kungsgården erhålla årlig ersättning af Statsverket:
Och vill Kongl. Majit, i sammanhang härmed, hafva underrättat Rikets Ständer, det Kongl. Majit vid pröfning af detta ärende J nåder förordnat, att tillsvidare och intilldess Kongl. Majit, efter inhemtande af Rikets Ständers yttrande, meddelat definitivt beslut angående ifrågavarande byggnadsskyldigheters upphörande, några afgifter af allmogen för berörda åliggande icke må utgå.
De till detta mål hörande handlingar skola tillhandahållas det Rikets Ständers Utskott, till hvars handläggning ärendet varder öfverlemnadt; och Kongl.
II Sj. J. A Gripenstedt. llih.
Pral. 1862 & 1863. 1 Sami. 1 Afd. 13 Haft. 2 10 Kongl SlajUs Nåd.
Proposition N:o SS. Utdrag af Protokollet öfver Finans-Ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Stats-Kådet å Stochholms Slott den 31 Oktober 1862.
Herr Justitie-Statsministern, Friherre I)e Geer, Haus Exe.
Herr Statsministern för Utrikes Ärendena, Urreive Manderström, samt Statsråden: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen, Lagerstråle,.
Malmsten, Thyselius, Bredberg, Thulstrup och Reuterskiöld.
Departements-chefen, Statsrådet Herr Friherre Gripenstedt uppläste till justering ett, i Öfvensstämmelse med Kongl. Maj:ts på Stats-Rådets enhälliga tillstyrkande fattade beslut, uppsatt förslag till Kongl.
Maj:ts nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående upphörande af den så kallade Näs kungsgårdshjelp; Och behagade Kongl. Maj:t, enligt Stats-Rådets tillstyrkande, i nåder gilla berörda förslag, sådant det finnes detta Protokoll bilagdt, samt befallde, att, i enlighet dermed, nådig Proposition skulle till Rikets Ständer aflåtas.
Kongl Majus Aåd.
Proposition N:o 29. 11 N:o 29.
Alik. till Exp.-Utsk. den 10 Nov. 18G2, kl. 10 f. in.
Kongl, illaj:ls Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående försäljning till skatte af Ljusne stora Rronolaxfiske i Gefleborgs län; Gifven Stockholms Slott den 51 Oktober 1862.
Maj:t ingifven ansökning Grosshandlanden W. H. Kempe, å egna och öfriga Woxna Bruksegares vägnar, i underdånighet anhållit att, enär ett af de till Ljusne stora kronolaxfiske, i Söderala socken och Helsinglands södra fögderi af Gefleborgs län, hörande laxkar, benämndt Öfre Sjöfiskan, i anseende till sin belägenhet vore hinderligt för flottningen i elfven och menligt för det nämnde bruksegare tillhöriga Ljusne sågverk, emedan detsamma förhindrade vattnets fria inlopp till en kanal, som ledde vattnet till sågen, — Kongl. Maj:t måtte i nåder medgifva sökanderne att, emot den köpeskilling, som i laga ordning kunde varda bestämd, få inköpa eller till skatte lösa omförmälda laxkar, hvilket, enligt sökandernes uppgift, endast utgjorde en obetydlig del af fisket; sä, och efter det Kongl. Maj:t genom nådig Remiss anbefallt Dess och Rikets Kammar-kollegium .att med underdånigt utlåtande öfver denna ansökning inkomma, hade bemälde Kollegium, sodan Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i länet äfvensom vederbörande Kronofogde och Häradsskrifvare blifvit hörde, den 31 Januari 1860 dylikt utlåtande afgifvit och dervid underdånigst anfört: att Ljusne så kallade stora kronolaxfiske, hvartill förut jemväl hört två laxkar, benämnde nedre Sjöfiskan, som dock genom Kongl. Maj:ts nådiga Dom den 11 Augusti 1854 blifvit Kronan frånvunna, för närvarande utgjordes af ett laxnotvarp och nio laxkar, hvaribland det nu ifrågavarande, eller öfra Sjöfiskan; att Ljusne Kronolaxfiske, efter att i äldre tider hafva varit för Kronans räkning begagnadt emot en viss årlig taxa, blifvit genom anställda auktioner, under särskilda arrendeperioder, för Kongl. Maj:ts och Kronans räkning i dess helhet utarrenderadt på följande vilkor, nemligen: år 1804 på sex års arrendetid emot 21{ tunnor salt lax i årlig. 12 Kongl. Majds Nåd.
Proposition N:o 39. skatt; år 1810 på ytterligare sex år för 17£ tunnor; år 1816 på lika lång tid för 17£ tunnor; år 1822 äfven på sex år för 27^ tunnor; år 1828 på tio års tid för 24^'tunnor; är 1838 på sex års tid för 27-^ tunnor; under året 1844 för lif tunnor; år 1845 på sex års tid för 19 tunnor 1 lispund; år 1851 under likaledes sex års tid för 17 tunnor samt slutligen år 1857 till sökanderne under sex års tid, beräknad till den 1 Juni 1863, emot 500 R:dr R:mt årligen; att en år 1830 af dåvarande arrendeinnehafvaren gjord ansökning om kronofiskets inlösen till skatte blifvit af Kongl. Maj:t afslagen, äfvensom vid den allmänna regleringen af kronofiskena i riket, då fråga jemväl uppstått om deras afhändande från Kronan genom »kaffeförsäljning, Ljusne laxfiske ansetts vara af den för Kronan förmånliga beskaffenhet, att detsamma, jemlikt stadgandet i Kongl. Brefvet den 22 Mars 1850, framgent borde för Kronans räkning bibehållas och enligt hitintills gällande föreskrifter utarrenderas; — samt att, hvad anginge den nu gjorda ansökningen, det, i strid med hvad sökanderne anfört, blifvit af Kronofogden och Lläradsskrifvaren i orten upplyst, dels att den andel af kronolaxfisket, sorn, under benämning af öfre Sjöfiskan, nu blifvit till inlösen under skatlemannarätt begärd, icke vore för flottningen i Ljusne eif eller för allmänna rörelsen derstädes till men, utan blott hinderlig för sökanderne enskildt i så måtto, att den vissa årstider hindrade intagning af tillräckligt vatten uti en till sökandernes sågverk ledande kanal, dels ock att af Ljusne stora laxfiske laxkaret vid öfre Sjöfiskan vore det förmånligaste och ensamt kunde uppskattas till minst ^:del af hela fisket; Med afseende härå och då genom Kongl. Maj:ts förutnämnda nådiga Bref af den 22 Mars 1850 blifvit förklaradt, att Ljusne stora laxfiske vore ett bland Kronans större fisken, hvars afhändande pröfvats icke med förmån för Kronan vara förenligt, ansåge Kollegium redan härigenom vara afgjordt, att icke heller någon del deraf borde Kronan afhändas, särdeles då sådant, efter hvad upplyst blifvit, icke påkallades af allmän nytta, utan endast vore förmånligt för ett enskildt bolag; men härförutan vore, enligt Kollegii förmenande, ett dylikt frånskiljande ej allenast högst olämpligt,
utan ock för Kronan menligt, emedan, om Sjöfiskan, som, enligt hvad de af vederbörande afgifha yttranden jemväl innehölle, vore genom sitt läge i elfven mindre än andra fisken blottstäldt för skada af flottning och derjemte utgjorde en hufvudsaklig del af det hela, kornme att derifrån afsöndras, den återstående delen af arrendefisket skulle blifva af så föga värde, att vid en kommande arrende-auktion antingen något anbud derå icke skulle kunna erhållas, eller ock anbuden blifva så obetydliga, att de icke motsvarade den derför påräkneliga inkomst; och som härvid tillika förekomme, att den proportion, i hvilken laxkaret Sjöfiskan, i anseende till sin beskaffenhet, stöde till det öfriga fisket, borde vid en skeende försäljning af detsamma tagas till grund för bestämmande af köpeskillingen, men en sådan proportion, ehuru förslagsvis antagen till ^:del af hela fisket, dock icke kunde med någon säkerhet beräknas och all grund för dess behöriga uppskattning således saknades, ansåge Kollegium sig ej böra till den i ofvanberörda afseende gjorda ansökningen tillstyrka nådigt bifall.
Efter tagen kännedom af Kammar-kollegii nu omförmälda underdåniga utlåtande, hafva sökanderne, uti afgifna påminnelser, jemte fortsatt anhållan om nådigt bifall till deras ofvanbesörda ansökning, erbjudit sig att, för den händelse Kongl. Maj:t, på de i Kollegii utlåtande anförda skäl, skulle anse ofvannämnde fiskekar icke böra från Ljusne kronolaxfiske afsöndras, i dess helhet inlösa sagda fiske.
I anledning af detta anbud har Kongl. Maj:t i nåder infordrat förnyadt underdånigt utlåtande af Kammar-kollegium, som, till följd deraf, under den 5 Februari sistlidet Kongl.
Proposition N:o 29.
13 år, efter inhemfande af uppbördsförvaltningens och Länsstyrelsens yttranden i ämnet, för egen del hufvudsakligen anfört: att genom liela fiskets inlösande skulle försvinna icke allenast den svårighet, som annars mötte för bestämmande af rätta värdet å endast en del deraf, utan ock det äfventyr af förlust för Kronan, som skäligen varit att befara vid utarrendering af återstoden af fisket, sedan laxkaret öfra Sjöflskan, såsom utgörande den bättre delen, derifrån utsöndrats; att, ehuru, till följd af Författningarnes föreskrifter, så väl Kronan som fiskearrendatorerne borde vara betrj'ggade för all genom timmerflottningen å fisket möjligen uppkommande skada, likväl sig visat, att, samtidigt med Ljusne sågverks anläggning omkring år L850, arrende-afgiften för fisket nedgått och sedermera än vidare minskats; samt att af detta förhållande jemtö hvad uppbördsförvaltningen i orton uti dess sednast afgifna yttranden vitsordat, nemligen att hinder för flottningen i elfven i vida större man, än af den till inlösen förut ensamt ifrågasatta Sjöfiskan, förorsakades af de andra till Ljusnefisket hörande lägenheterne, med skäl kunde antagas, att, genom den under sednare tiden alltmera ökade timmerflottningen till sågverket, fiske-byggnaderna mera än förut vore blottställda för påstötning, och att fiskehandteringen i följd deraf försvårats och blifvit mindre lönande, så att den täflan, som vid arrende-auktioner ä fisket förut egt rum, försvunnit och andra spekulanter, än sågverksegarne sjelfve, dragit sig tillbaka, möjligen till stor del för att undvika tvister och rättegångar med desse sistnämnde; och har Kammar-kollegium, för den händelse, att Kongl. Majit, till följd af dessa förhållanden, skulle anse en ömsesidig fördel för Kronan ocii de flottningstrafikerande i Ljusne-elf beredas genom Ljusne kronofiskes försäljning til! skatte, beträffande vilkoren, hvarunder sådan försäljning borde ega rum, i underdånighet sig yttrat: att genom Kongl.
Brefvet den 22 Mars 1850, angående dispositionen af kronofiskena i riket, bestämda grunder vore för kronofiskens skatteförsäljning stadgade och dervid föreskrifvet, att en ständig grundränta borde för hvarje fiske åsättas och uträknas till medelbeloppet af derför utgjorda arrendeafgifter under de tre sista arrendeperioderna, hvarefter fisket med denna ränta borde utbjudas på offentlig auktion till den, som derför erbjöde den högsta köpeskillingen, hvars antaglighet ankomme på Kammar-kollegii pröfning; att, då, — hvad således först beträffade fiskets skattläggning till ränta, hvilken, efter arten af den inkomst fisket lemnade, borde bestämmas i ränte-persedeln lax och denna derefter, i enlighet med de tor ordinarie räntepersedlarnes omsättning och förenkling inom provinsen Helsingland uti Kongl.
Maj 1855 stadgade grunder till kontanta penningar uträknas och omsättas, — härvid förekomme, att den sista arrendeperioden, eller åren’ 1857 —1863, ännu icke tilländagått och att arrende-afgiften för denna period vore bestämd i kontanta penningar, samt att det ensamt för år 1841 tillfälligtvis utgjorda arrendet icke kunde beräknas såsom en hel arrende-period, hvilken i Författningarne vore bestämd till sex år, — Kollegium ansäge räntan för ifrågavarande kronofiske böra uträknas och bestämmas efter hvad arrende-afgiften derför under de öfrige sednast lilländagångna tre hela arrendeperioderna utgjort, nemligen: under åren 1838 till och med 1813 — 27 J tunnor, 1845 med 1850 — 19TL tunnor och 1851 med 1856 — 17 tunnor salt lax, deraf medelbeloppet bestege sig till 2tjjJ- tunnor, sorn, enligt de uti Kongl.
Kungörelsen den 1
I Maj 1855 stadgade grunder, med beräkning af 1834 till och med 1853 årens medelmarkegångspris af 39 R:dr 41 sk.
Banko för tunnan, omsatta till kontanta penningar, utgjorde 844 R:dr 22 sk. 4T2S rst.
Banko, eller i Riksmynt 1,266
R:dr 70 öre, hvartill räntan för fisket i sådant fall skulle komma att bestämmas; — men att, 14 Kongl. Maj.ls Nåd.