Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Departements-chefen — ”enär en ny och mera omfattande reglering af pensionsväsendet för arméen icke torde kunna tillvägabringas med mindre än att Staten öfvertager hela pensioneringen och Armöens Pensions - 60 Stats- Utskottets Utlåtande N:o 84. kassas bestyr i detta afseende helt och hållet upphör, men Rikets Ständer icke gifvit tillkänna, huruvida en sådan genomgripande och med större kostnader för Statsverket o tvifvelaktigt förenad förändring varit Rikets Ständers afsigt” — i underdånighet hemställt, att något förslag i så vidt omfattande rigtning icke för det närvarande måtto till Rikets Ständer framställas, helst för verkställighet deraf äfven erfordrades medgifvanden från arméens sida genom dess Krigsbefäl, hvars sammankallande under sådane omständigheter möjligen utan ändamål skulle medfört betydliga kostnader för Pensionskassan.
I anledning häraf får Utskottet anföra att, om äfven Rikets sednast församlade Ständer icke annorlunda uttryckt sin önskan, i afseende på sättet för pensionsväsendets reglering, än medelst omförmälande af de förhållanden, som påkallade behofvet af en sådan reglering, så synas likväl dessa förhållanden, sådane de här ofvan äro af Utskottet framställda, föranleda till den slutsats, att arméens pensionsväsende icke kan blifva ändamålsenligt ordnadt, med mindre än att hela pensionsväsendet öfverlemuas åt Staten, sorn sålunda borde öfvertaga Arméens Pensionskassa men deremot ock ensam besörja pensioneringen.
Om derjemte nu befintliga olikhet i grunderno och vilkoren för pensions åtnjutande afhjelpes, skulle utan tvifvel pensioneringen mera motsvara sitt ändamål och jemväl i afseende å underhållet blifva för Staten vida mindro betungande, än den nu är och med dess nuvarande organisation fortfarande måste blifva.
För verkställandet på en gång af en så omfattande reglering af pensionsväsendet, att den i allo tillfredsställer fordringarne från det allmännas sida, kunna visserligen möta åtskilliga hinder, hvilkas undanrödjande tilläfventyrs äro förenade med stora svårigheter.
Men genom vidtagande af tjenliga förberedande åtgärder torde dessa svårigheter kunna aflägsnas och så mycket snarare beredas möjlighet att fullständigt vinna det åsyftade ändamålet.
I betraktande af allt hvad sålunda förekommit, har Utskottet ansett sig höra hemställa, 4:o att Rikets Ständer måtte underdånigst anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes vidtaga de åtgärder, som finnas lämpliga till förberedande af en sådan reglering af pensionsväsendet för arméen, att hela pensioneringen må kunna af Staten öfver tagas, samt till åstadkommande af mera enhet i grunderna och vilkoren för pensioneringen, jemte nödig förenkling i för valtningen; äfvensom att Kongl. Maj:t måtte till Rikets näst sammanträdande
Ständer afgifva nådigt förslag till en dylik reglerings verkställande. 45:o
Uti en hos Ridderskapet och Adeln väckt motion har Herr Axel von Knorring erinrat, hurusom det icke vore med rättvisa och billighet öfvensstämmande att, såsom genom Kongl.
Brefvet den 9 Februari 1858 blifvit stadgadt, den af Rikets sednast församlade Ständer beviljade och af Kongl. Maj:t fastställda förhöjningen i pensionerna för arméens befäl och tjenstemän icke tillkomme andra pensions-berättigade, än dem, som ur tjensten afgått efter förenämnde den 9 Februari, och således icke de arméens pensionärer, som derförinnan erhållit afsked.
Dessa sednare vore dock i lika stort behof af pensions-förhöjning, som de öfrige pensionärerna, och i så måtto till och med mera förtjente deraf, som deras tjen - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 84. 61 stctid till större eller mindro del inträffat under en tid, då lönerne voro särdeles otillräckliga, hvarförutom några af dem deltagit i mödosamma fälttåg.
Men icke allenast billigheten utan äfven Statens egen fördel fordrade att omförmälda förmån hlefve de äldre pensionärerno förunnad.
Det vore nemligen att befara att, derest icke alla arméens pensionärer komme i åtnjutande af lika rätt, i förhållande till inneliafda tjenstegrader, sådant kunde hafva den påföljd, att arméens löntagare, i förväntan eller förhoppning om att blifva tillförsäkrade någon ytterligare fördel vid tilläfventyrs inträffande reglering eller vidare förhöjning af gällande pcnsions-stat, skulle söka att bibehålla sig i tjensten längre än som vore med Statens intresse i afseende å arméens tjenstbarhet förenligt.
Det belopp, som erfordrades för tilldelande af fyllnadspensioner under åren 1861, 1862 och 1863 jemväl åt de arméens pensionärer, som före år 1858 afgått ur tjensten, utgjorde, enligt uträkning, dervid pensionärernes af motionären uppgifna ålder blifvit lagd till grund för antagandet i afseende å deras successiva afgång, tillhopa 418,000 Kalr; — och om nu dertill blefvo använda de besparingar, sorn till belopp af 320,324 R:dr under åren 1858, 1859 och 1860 uppkommit å det vid nästlidna riksdag för tillämpning af den förhöjda pensions-staten beviljade kreditiv å 150,000 Kalr årligen, skulle i rundt tal 98,000 R:dr utgöra den summa, som för nästa statsreglerings-period behöfdes för tilldelande af fyllnadspensioner åt ifrågavarande äldre pensionärer.
— På grund häraf och med antagande att, derest för åren 1861, 1862 och 1863 ansloges enahanda belopp för den nya pensioneringen, som vid förra riksdagen, eller 150,000 R:dr årligen, samma anslag skulle lenina full tillgång ej mindre till betäckande af förenämnde 98,000 R:dr, än äfven till utbetalande af fyllnadspensionerne åt öfrige pensionärer, som till erhållande deraf kunde ifrågakomma, har motionären föreslagit, att Rikets Ständer måtte, jemte beviljande af enahanda anslag för fyllnads-pensionerne som vid sistförflutna riksdag, i underdånighet uttrycka den önskan, att så beskaffade pensioner måtte få tillgodonjutas jemväl af de arméens pensionärer, som tagit afsked före år 1858 och från 18:dc åldersåret tjent staten 30 år.
I sammanhang med denna, af Herr E. W. Nordenfelt biträdda framställning, har Utskottet till behandling förehaft en annan inom samma riks-stånd väckt motion af Herr <?.
Montgomery, hvilken fästat Rikets Ständers uppmärksamhet derå, att, då det mäste antagas vara en oeftergiflig pligt för
Staten att sörja för alla sina tjenares nödtorftiga bergning, sedan de af ålder eller sjuklighet icke vidare kunna utöfva sina tjcnster eller embeten, det lågo en oj ringa obillighet deri, att den vid nästlidna riksdag beviljade pensions-förhöjning icke i någon mån tillgodokommit de emhets- och tjenstemän, som derförinnan erhållit afsked, oaktadt dessa varit och fortfarande vore lika om icke mera i behof af förbättrade vilkor, än dc, som med förhöjningen blefvo hugnade; hvadan motionären ansåge att rättelse i detta förhållande borde vid innevarande riksmöte beredas.
I anledning af dessa, till Utskottet remitterade motioner, af hvilka den sednare nu varit föremål för behandling, endast så vidt den afser arméens pensionerade embets- och tjenstemän, får Utskottet erinra, att, om äfven pensionernas otillräcklighet i förhållande till lefnadsbehofven antagligen föranledde Rikets sednast församlade Ständers beslut, att bevilja förhöjda pensioner för arméens Befäl och tjenstemän, dermed likväl åsyftades det hufvudsakliga ändamål, att, genom en i sammanhang med löneförbättringen vidtagen lämplig förhöjning af pensionerna, befordra arméens tjenstbarhet, hvadan den medgifna pensions-förhöjningen icke bör betraktas såsom uteslutande tillkommen i pensionärernas intresse.
I samma 62 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 84. mån således som de förhåll anden, hvilka påkallat berörda förhöjning, icke inträffa i fråga örn de arméens pensionärer, hvilka erhållit afsked, innan den nya pensioneringen infördes, torde ock motionärernas antagande, att sistnämnde pensionärer skulle härigenom hafva tillskyndats någon orättvisa, befinnas mindre grundadt.
Utskottet förnekar doek icke billigheten deraf, att ifrågavarande äldre pensionärer kunde komma i åtnjutande af någon förhöjning i dem tilldelade pensionsunderstöd; men då, enligt de af Herr von Knorring häröfver uppgjorda beräkningar, hvilka för öfrigt icke varit föremål för vederbörande myndigheters utredning och pröfning, för att försätta dessa pensions-tagare i samma ställning, som de, hvilka från och med år 1858 erhålla afsked, skulle för nästkommande statsreglerings-period erfordras en summa, öfverstigande 100,000 R:dr, anser Utskottet Statsverkets nu påräkneliga, för mångfaldiga behof redan anlitade tillgångar ej medgifva den betydliga utgift, som sålunda skulle genom bifall till ifrågavarande framställning föranledas, hvadan Utskottet funnit sig för närvarande ej kunna till godkännande af Rikets Ständer förorda de af Herrar Yon Knorring och Montgomery väckta motioner. 46:o.
Med anförande, hurusom billigheten fordrade, att de sedan Sveriges sednaste krig qvarlefvande och i Arméen qvarstående Officerare af Majors-, Kaptens- och Subaltern-graden, hvilka hade antingen alldeles intet eller endast högst obetydligt understöd af Staten och jemväl saknade enskild förmögenhet, blefve försatte i sådane vilkor, att de kunde utan allt för stora svårigheter och bekymmer erhålla sin nödtorftiga bergning, har Herr C. R. af Robsahm, uti en hos Ridderskapet och Adeln väckt, till Utskottet remitterad motion, föreslagit, atp för omförmälda ändamål måtte beviljas ett extra anslag att under nästinstundande statsreglerings-period utgå med 2,000 R:dr B:co årligen och emellan förenämnde Officerare, hvilkas antal vore högst obetydligt, fördelas enligt de grunder, motionären i sådant afseende närmare uppgifvit.
Erkännande billigheten deraf, att för de medellöse äldre Officerare, som deltagit i landets sednaste krig och allt hitintills ej kommit i åtnjutande af något understöd af Staten eller erhållit sådant till alltför otillräckligt belopp för en nödtorftig bergning, måtte kunna på deras ålderdom beredas en i någon mån förbättrad ställning, får emellertid Utskottet, i afseende på förevarande framställning, erinra, att det af motionären till ifrågavarande ändamål begärda anslagsbelopp, 3,000 R:dr Runt, ingalunda skulle blifva för det afsedda bchofvet tillräckligt, enär, efter hvad Utskottet inkemtat, de från krigstiderna ännu qvarlefvande Officerare och Under-officerare utgöra ett antal af omkring 110.
Om således för dessa äldre militärer — af hvilka ingen uppbär pension till samma belopp, som de utaf motsvarande grader, hvilka från och med år 1858 erhållit afsked — skulle åstadkommas ett i någon mån tillräckligt understöd, lärer tillgång dertill ej kunna heredas af de till arméens pensionering anslagna kreditiv-medel, vid hvilket förhållande lämpligast vore att ett särskildt anslag på 9:de Hufvudtiteln för detta ändamål uppfördes; — desto hellre som, vid behandlingen af förevarande motion, inom Utskottet framställning blifvit gjord derom, att äfven de äldre medellöse Officerare vid Flottan äfvensom Fältläkare, hvilka i krig deltagit, borde komma i åtnjutade af samma förmån som i detta hänseende möjligen kan blifva ifrågavarande Officerare vid arméen beviljad.
På grund häraf och då dessa frågor torde böra gemensamt behandlas, hemställer Utskottet, Stats-Utskottets Utlåtande N:o 84.
63 att med pröfningen af den utaf Herr af Robsahm, väckta motion måtte anstå, till dess 9:de Hufvudtiteln hos Rikets Ständer förekommer till behandling.
Vidkommande slutligen pensioneringen för de vid arméen anställde läkare, har, i enlighet med
Departements-chefcns underdåniga hemställan, Kongl.
Majit derom gjort nådig framställning till Rikets Ständer i sammanhang med förslaget till reglering af utgifterna under 9:de Hufvudtiteln; och kommer Utskottet följaktligen att vid nämnde Hufvudtitels behandling äfven taga i öfvervägande de utaf åtskilliga ledamöter af Riks-Stånden i detta ämne väckta motioner, som blifvit till Utskottet remitterade. 47:o.
Jemte erinran, hurusom vid sistlidne riksdag af Rikets Ständer anvisades ett anslag af 9,000 R:dr årligen för åren 1858, 1859 och 1860, att enligt Kongl. Majits disposition användas till understöd åt Officerare af arméens särskilda liufvudvapen, som kunde vara hugade att inträda i aktiv krigstjenst hos någon i vänskapligt förhållande med Sverige stående magt, hvars annee till större eller mindre del befunne sig på krigsfot, med Kongl.
Majit förbehållen rätt att hvad af anslaget inom ett år kunde komma att besparas få för ett följande år för ändalet disponera, har Kongl. Majit, med afseende å det gagn för arméens tjenstbarhet i fält, som härigenom otvifvelaktigt åstadkommes, föreslagit Rikets Ständer att under samma vilkor, som blifvit fästade vid det nuvarande anslaget, för åren 1861, 1862 och 1863, bevilja ett extra anslag af 9,000
Ridr årligen, eller tillhopa för alla tre åren 27,000 Ridr, att till dylika understöd användas.
Utskottet, som inhemta!, att det för innevarande statsreglerings-period beviljade anslaget blifvit till hela beloppet användt, samt föreställer sig, att Kongl. Majits och Rikets Ständers vid sednaste riksmöte tillkännagifna åsigt om lämpligheten af medels anvisande till ifrågavarande ändamål icke torde väsendtligen förändras i följd af Riksdags-fullmägtigen Carl Anders Larssons anmärkning, att samma ändamål skulle vara stridande mot don kristliga moralens bud, får således tillstyrka, att det begärda anslaget måtte beviljas.
Vidare bär Kongl.
Majit till utgående för en gång äskat följande anslag: 48:o.
För uppskattning af Indelta arméens boställen 100,000 Ridr; i afseende hvarå Utskottet af det ofta åberopade Stats-Rådsprotokollet inhemtat, att, sedan Krigs- och Kammar-kollegierna erhållit Kongl. Majits befallning att inkomma med 64 Stats-Utskottets Utlåtande N.-o 84. betänkande, huru elen för en allmän reglering af Befälets afiöningsförhållanden nödig befunna uppskattningen af Indelta arméens boställen kunde på tillförlitligaste sätt verkställas äfvensom med förslag till instruktion derför, hade Kollegierna sådant fullgjort, men för uppskattningens verkställande förutsatt, att kartor öfver boställena skulle vara att tillgå.
Då emellertid, efter från regementena erhållna upplysningar, det befunnits, att kartor saknades för ett högst betydligt antal boställen, hade från Ofver-Direktören vid Landtmäteriet blifvit infordrad uppgift öfver kostnaden, dels för kartläggande af arméens boställen, hvilka saknade karta, dels för revidering af redan befintliga, möjligen bristfälliga, boställs-kartor; och inhemtades af denna uppgift att af arméens boställen icke mindre än 1,145 saknade karta, antingen helt och hållet eller till vissa delar, samt att kostnaden för erforderliga nya kartors upprättande ansetts approximativt uppgå till 329,354 R:dr, samt för kartors behöfliga renovering till 36,572 R:dr, eller tillhopa 365,926
R:dr; doek förmodades den ofvan beräknade kostnaden för nya kartors upprättande kunna till någon del nedsättas, då det antoges att flere kartor öfver arméens boställen, till följd af laga skiften, under sednare åren blifvit upprättade för kostnad, som till stor del redan utgått.
Yid föredragning af detta ärende hade
Departemeiits-ohefen i underdånighet yttrat, det han ansåge obestridligt att en fullt tillförlitlig uppskattning af boställena icke kunde utföras, med mindre än att fullständiga kartor, der sådana saknas, blefve upprättade.
Dels ur denna synpunkt, dels ock emedan det bordo för Staten vara af vigt att känna egorymden af den jord, som är dess tillhörighet, vore det önskvärdt om en kartläggning, der en sådan hitintills alldeles icke eller ock endast ofullständigt egt rum, af alla arméens boställen kunde försiggå.
De kostnader, detta skulle förorsaka, biet ve dock så betydliga, att Departements-chefen ansett sig ej kunna tillstyrka en framställning derom i hela sin vidd, helst en icke ringa kostnad komme att uppstå i och för den slutliga uppskattningsförrättuingen, utan bordo derföre tillses om icke uppskattningen kunde sko på ett sätt, som ej medförde alltför kostsamma förberedande åtgärder, men dock lemnade så tillförlitligt resultat, som kunde erfordras, då i betraktande toges, att all uppskattning af jord måste blifva approximativ, mera till efterrättelse för det närvarande, är för framtiden; — och syntes i sådant hänseende tillräcklig noggrannhet kunna ernås, om, beträffande de till Boställs- och Löfiings-direktionernas förvaltning hörande boställen, den enligt gällande kontrakt betingade arrende-summa antoges såsom boställets rätta afkastning, hvarigenom kartors anskaffande för dessa boställen undvekes, samt att, då derjemte för uppskattningen af mindre bostads-boställen, kartor torde kunna undvaras, sådana endast behöfde upprättas öfver öfriga bostads-boställen, som uppgå till ett mantal eller derutöfver, innan värderingen sker.
Men om äfven af Öfver-direktörens för Landtmäteriet gjorda beräkningar skulle med någorlunda tillförlitlighet kunna bestämmas den jemförelsevis mindre kostnad, som den sålunda föreslagna åtgärden i afseende å kartläggningen skulle medföra, kunde dock icke ens approximativt nu beräknas det ej obetydliga belopp, hvartill rese-ersättningar, traktamenten och andra omkostnader, föranledda af den slutliga uppskattnings-förrättningen, skulle uppgå.
Då således endast förslagsvis kunde uppgifvas, hvad som borde ifrågakomma att för det framställda ändamålet användas under de närmaste åren, hade i sådant afseende Departements-chefen hemställt, att i och för förberedande arbeten och derefter påbörjande af boställsuppskattningen måtte af Rikets Ständer äskas en summa af 100,000
Il:dr att i mån Stats- Utskottets Utlåtande N:o 84. 65 mån af behof, under nästa statsregleringsperiod utgå; dervid likväl
Departementschefen funnit böra tilläggas, hvad redan från början af denna fråga blifvit tillräckligen antydt, att genom boställs-uppskattniugen icke åsyftades någon rubbning i Indelnings-verkets grunder, utan att hvarje regemente och korps i allt fall skulle fortfarande bibehålla alla de boställen, vare sig till bostäder eller utarrendering anslagna, likasom ock de indelta räntor, kronotionde samt öfriga anslag af dylik beskaffenhet, hvilka blifvit hvarje regemente eller korps sednast genom Kongl. Brefvet den 2 Februari 1833 tillförsäkrade; — och hade Kongl.
Maj:t i nåder gillat och godkänt hvad
Uti denna fråga har inom Borgare-Ståndet Herr Björck, i öfverensstämmelse med den af honom gjorda, här ofvan (uti ll:to punkten) i korthet meddelade framställning, angående Indelta arméens lönereglering, yttrat den åsigt, att om med förvaltningen och afkastningen af arméens boställen skulle fortfarande tillgå på samma sätt som hitintills, så borde det tillkomma hvarje regemente enskildt, att låta uppskatta de detsamma tillagda boställen; och då, enligt don nu antagna grundsatsen, Statsverket icke ens erhölle den fördel, att öfverskottet i det ena regementets anslag finge användas till fyllnad i bristen för andra regementen, syntes icke något giltigt skäl förefinnas, att belasta Statsverket med kostnaden för en åtgärd, som dertill vore utan värde för framtiden.
Efter noggranut öfvervägande af hvad härutinnan förekommit, har Utskottet ej kunnat undgå att instämma i hvad bemälde motionär, angående den af Kongl. Majit nu föreslagna åtgärd, yttrat och anmärkt.
Af Utskottet är redan förut, i sammanhang med frågan om den för Indelta arméen äskade löneförhöjning, erinradt, hurusom Rikets sednast församlade Ständer, som funnit enny allmän reglering af befälets aflöningsförhåll anden utaf behofvet påkallad, dervid uttalat den åsigt, att ”med de stora tillgångar af indelta räntor, kronotionde, boställen och kontanta anslag, som finnas anvisade, en dylik reglering hordo kunna tillvägahringas utan ytterligare bidrag från Statens sida”, i öfverensstämmelse hvarmed Rikets Ständer förklarade: ”att genom en riktig uppskattning af boställen och en lämplig fördelning af nuvarande tillgångar tillräckliga medel för befälets aflöning redan förefinnas.”
Att Rikets Ständer härmed icke åsyftat en reglering till så inskränkt omfång, soln Departements-chefens förslag förutsätter, torde vara uppenbart, likasom ock att det åsyftade ändamålet ej derigenom kan på ett i någon mån tillfredställande sätt ernäs.
Genom tillämpningen af nu föreslagna grunder skulle de hitintills med otillräcklig aflöning försedda regementen och korpser fortfarande förblifva i samma ställning, och endast don fördel beredas, att aflöningen vid de regementen, sorn förut fått tillräckliga och i vissa fall öfverflödiga inkomster sig tilldelade, blefve mellan samma regementes Befäl på ett lämpligare sätt fördelad; — men en sådan reform borde enligt Utskottets tanke kunna med ganska ringa kostnad utan Statens mellankomst åvägabringas och synes i alla händelser icke vara af dori beskaffenhet, att Rikets Ständer skulle dertill bevilja så betydliga anslag, som nu blifvit ifrågaställde samt, endast för de förberedande åtgärderna approximativt uppskattade till nära 400,000 R:dr.
Vidhållande således den af Rikets sednast församlade Ständer uttalade grundsats, att löneregleringen för Indelta arméen bör blifva allmän och omfattande, kan Utskottet icke tillstyrka någon uppoffring af Statens tillgångar för Bill. till B.
Prot. 1859 & 1860. 4 Sami. 1 Afd. 29 Haft. 9 66 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 84. ett ändamål, som oj med donna grundsats öfverensstämmer, oell får följaktligen hemställa, att Rikets Ständer måtte förklara sig, på grund af nu anförde förhållanden, sakna skäl att bifalla förevarande nådiga framställning. 49:o.
Då Lif-regementets Hussar-lcorps ensamt inom kavalleriet saknar eget af Kronan bekostadt ridlms, samt den byggnad i Örebro, hvilken emot hyra hittills varit för ändamålet begagnad, enligt hvad nu blifvit anmäldt, var i det förfallna skick, att det med den 1 Januari 1865 tilländagående hyreskontraktet icke kan förnyas, har Kongl. Maj:t funnit anslag vara erforderligt för fyllande af detta behof; hvarjemte, och då Sekund-chefen jemväl anmält nödvändigheten att anskaffa byggnader till sjukhus, bostäder för det till exercis-sqvadronen och korporalskolan kommenderade befäl jemte öfriga tjenstemän, arrestrum, kök, förvaringsrum för proviant m. m., af hvilka lägenheter korpsen till ej ringa skada och olägenhet hittills varit i saknad, Kongl.
Maj:t ansett nödigt att medel äfven härtill måtte beredas.
Kostnaderna för do ifrågavarande byggnaderna hade af Sekundchefen blifvit beräknade till något öfver 88,000 R:dr; men då, vid byggnads-förslagets granskning uti Ingeniör-korpsen, utgifterne ansetts kunna till en del inskränkas, har Kongl. Maj:t, i anledning af hvad sålunda förekommit, af Rikets Ständer äskat ett extra anslag af 75,000 R:dr till uppförande af ridhus och öfriga ofvan omförmäida byggnader i Örebro för Lif-regcmentets Hussar-korps.
Utskottet, sorn vid tagen kännedom af de i don Kongl.
Propositionen åberopade handlingar, funnit de ifrågaställde byggnadernas uppförande, i motsats till hvad Riksdags-fullmägtigen Garl Anders Larsson antagit, vara af verkligt behof påkallade, anser sig i följd häraf böra tillstyrka beviljandet af det härtill äskade anslag. 50:o. Sedan Kongl.
Majit, i anledning af Rikets Ständers begäran, förordnat om meddelande, i sammanhang med Krigs-kollegii bokslut, af uppgifter, afseende att hufvudboken, förutom den redovisning densamma vanligen innehåller, jemväl på ett ställe skulle redogöra för samtliga kostnaderna till de särskilda föremål, som tillhöra Krigs-kollegii förvaltning, samt Rikets Ständer vid förra riksdagen, i sammanhang med stats-regleringen, till Kongl. Majits disposition anvisat ett extra anslag af 2,000 R:dr för innevarande statsroglerings-period, att användas såsom ersättning för berörde uppgifters utarbetande, har Kongl. Maj:t nu, i anledning af Krigs-kollegii derom gjorda hemställan, föreslagit, det ett lika anslagsbelopp för nästa statsreglerings-period måtto af Rikets Ständer beviljas för ifrågavarande ändamål; — och då, efter erhållen del af omförmäida uppgifter, hvilka ej kunnat inrymmas i hufvudboken, utan för hvarje år blifvit sammanfattade uti ett särskildt räkenskapsband, Utskottet funnit ifrågavarande arbete, som synes vara med all omsorg utfördt, innehålla en fullständig, på verifikationer grundad framställning af kostnaderna för de särskilda delarne af Krigs-kollegii förvaltning, anser Utskottet, utan afseende på Riksdags-fullmägtigen Carl Anders Larssons bestridande af äfven detta anslag, det begärda beloppet böra af Rikets Ständer beviljas. 51:o.