Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
genast böra åtdragas för månadsutgifter- na, då 21 kronor återstå som matpenningar, af hvilka husmodern i vårt fall skall lifnära tre vuxna per- soner (en tjänare) och 3 barn.
Naturligtvis komma de olika veckorna att bli olika dyra, och man måste då med den ena veckans öfverskott betäcka den an- dras förlust.
Det är skäl att dela veckopenningarna, 21 kr., så att 3 kr.
läggas undan till små extrautgifter och öfverskott och 18 kr.
i veckan eller omkring kr.
2: 50 pr dag återstå för maten.
Först måste man beräkna de regelbundet åter- kommande utgifterna för frukost och kvällsvard, hvilka i allmänhet äro sig tämligen lika.
Hvad som sedan blir öfver måste räcka till middagen, hvilken, ehuru hufvudmålet, dock ej kan ha sitt faata anslag för dagen, utan redan för hälsans skull måste vara underkastad ett ständigt ombyte, hvilket också betingar olika pris, som dock under månadens lopp måste utjämnas, så att anslaget i dess helhet ej öfverskrides.
Innan jag går till en närmare fördelning af mat- penningarna, vill jag förutskicka några allmänna an- märkningar om sättet att kunna uträtta mycket äf- ven med begränsade tillgångar.
Framför allt måste man undvika att hafva fina bjudningar, som föror- 6 5
IDUN 190 U P notisboken.
Furstinnebesöket.
Erkehertiginnan Stephanie af Österrike väntas till Malmö i slutet af denna vecka.
Här ansluter sig generalkonsul Philip för att ledsaga henne under hennes resa i de skandi- naviska länderna.
Ehuru resedetaljerna ännu icke äro fullständigt bestämda, tros resan komma att gå från Malmö till Göteborg, Trollhättan, Stock- holm, Visby, Upsala, Norrland, Trondhjem och Nordkap.
Därefter skall resan fortsättas söder ut delvis öfver land, delvis efter norska kusten samt slutligen från Kristiania till Köpenhamn.
Resan i Norden torde komma att räcka omkring 6 ä 7 veckor, hvaraf vistelsen i Stockholm 4 ä 5 dagar.
varit elev af vår såsom sånglärarinna framstå- ende landsmaninna, fru Henriette Nissen-Salo- man.
* » Sandels adjutants » änka.
I förra veckan afled härstädes i sitt 90:e lefnadsår änkefru Sophie Fahlstedt, född Sckméet: Den nu aflidna åldringen var sedan 1841 änka efter den af Ru- neberg besjungne » Sandals ' adjutant » major Carl Adolf Fahlstedt.
Ett nytt tidsenligt bryggeri har åter upp- stått i hufvudstaden och börjar i dessa dagar ut- släppa sina produkter i marknaden.
Vi ha per- sonligen pröfvat dem och kunna af ärlig öfverty- gelse rekommendera desamma.
Det är hr GustaJ Piehls nya bryggeri, uppfördt sedan i fjol våras på höjden af den gamla » Posttnästarebacken » å Söder, numera n:r 66 Götgatan.
Enligt kompetente bedömares utsago bär hela bryggeriet, från de präktiga, svala källarne allt intill de rymliga och luftiga vindarne, vittne om den grundliga sakkunskap och den förutseende omsorg, som här samarbetat för att åstadkomma ett godt resultat.
Vid sådant förhållande kan det nästan vara öfverflödigt framhålla att af allt hvad man kunnat vänta finna i ett nutida förstklassigt bryggeri intet här saknas.
Sålunda finnas här apparater såväl för jästens renodling som för ölets pasteurisering och dess filtrering, om sådan skulle visa Sig af nöden m. m.
Kvinnlig välgörenhet, i det vid Umeå hä- radsrätt den 8 dennes för bevakning inlämnade testamentet har aflidna fröken Wilhelmina Fahl- stedt bestämt, utom en mängd gåfvor och dona- tioner till enskilda, följande allmänna sådana: Gården Elfstorp i Ytterhiske gifves till bostad åt värnlösa, väl kända bättre fruntimmer, som icke åtnjuta fattigunderstöd, men äro i behof af bostad.
Till inköp af erforderlig tomt till samma gård samt husens framtida underhåll afsättes en summa af 10,000 kronor.
5,000 kronor till Eugeniahem- met.
15,000 kronor till under bildning varande barnsjukhuset i Stockholm, 5,000 till Fredrika Bremerförbundet.
10,000 kronor till Upsala uni- versitet, och årliga räntan däraf skall utdelas till * stipendier åt fyra studerande ynglingar af Norr- lands nation.
5,000 kronor till lappska missionen.
Jenny Lind i Westminster Abbey.
Det 1,000 kronor till förstärkande af fonderna för hem- lösa barns underhåll i Stockholm.
Sedan de i; har beslutats, att ett monument skall upprättas åt Jenny Lind i Englands berömda Pantheon, testamentet bestämda gåfvorna utgått, skall öfver- Westminster Abbey, och en komité har tillsats i skottet användas till välgörande ändamål, därom ändamål att verka för saken.
boutredningsmannen äger närmare bestämma.
* * Ett kärt minne efterlämnade fru de Gervais, Skördad i fjärran land.
Fröken Hilda som under förliden vinter vistats i Stockholm, där Lundeli, som sedan hösten 1891 för bröstlidande hennes musikaliska talang förvärfvat henne tal- vistats i Teneriffa, har, enligt telegrafiskt medde- rika vänner.
Den 8 dennes afreste hon åter till lande, därstädes aflidit den 7 dennes.
Fröken L. sitt hem i Reval.
Vid en mängd tillställningar var en både på hufvudets och hjärtats vägnar inom societeten och konstnärliga kretsar har man ovanligt rikt utrustad personlighet.
Hon tjänst- haft tillfälle att beundra fru de Gervais ' uttrycks- gjorde en tid som ovanligt nitisk lärarinna vid fulla föredrag af ryska, franska och svenska ro- Södra Vi folkhögskola, har skrifvit i åtskilliga tid- manser.
Äfven i Alliance francaise och nya konst- skrifter och jämte en sin syster gjort stora sam- närsgillet har fru de Gervais med bifall uppträdt j lingar rörande Kalmarortens folkspråk, sägner m. såsom sångerska.
För oss svenskar är det af I m., som ännu blott delvis äro tryckta i landsmåls- särskildt intresse att erfara, att hon i Petersburg | tidskriften.
Under sin vistelse på den aflägnsna saka stora extra kostnader, utan bör hafva mod att bjuda sina vänner i all enkelhet och trefnad.
Vidare inbespares mycket, om allt mjukt bröd och skorpor bakas i hemmet.
Naturligtvis måste man bakdagen hafva » långkok », så att man ej behöfver elda särskildt för brödet.
Degen göres så tidigt, att brödet är gräddadt, när middagen serveras.
Många fruar påetå, att det icke är någon uträkning att baka hemma, emedan det då går dubbelt så myc- ket bröd åt, men för min egen del har jag aldrig funnit denna invändning befogad, om man låter barn och tjänare få sin vissa kvantitet mjukt bröd om dagen och för öfrigt låter dem äta torrt bröd efter behag- Jag har beräknat, att vi i vårt hushåll, 3 vuxna och 4 barn, på grund af hembakningen årligen spara 80 a 100 kr.
En annan viktig faktor i hushållet är smöret.
Ofantligt mycket smör inbespares, om man till stek- ning använder fiottyr, som skummas från såser och soppor.
Till stekning af biffstek och dylikt använ- des naturligtvis blott smör.
Till bakning kan man med fördel använda margarin, som ställer sig betyd- ligt billigare än natursmör och på intet sätt skäm- mer brödet.
Hvad mjölken beträffar, så har jag märkt, att man gör klokt i att ej förakta skum-mjölken, då den in- nehåller lika mycket ägghvita som oskummad mjölk och erhålles för nästan tredjedelen af dess pris; fett- halten är visserligen mindre, men denna kan ersät- tas genom andra födoämnen.
Om man t. ex. har råd att dagligen köpa 2 liter oskummad mjölk k 14 öre
Slutligen vill jag blott nämna några ord om köt- tet, som är en mycket dyrbar artikel och låter hus- hållskontot svälla betydligt, om det ej skötes med förstånd.
Med 21 kronor hushållspenningar i vec- kan för 3 vuxne och 3 barn kan man ej dagligen bjuda på kött till middagen; ej heller har man råd att låta familjemedlemmarne äta efter behag af ste- ken.
En bit kött på 2 | å 3 kg.
(ungefär kr.
2 &amp; 2: 50) måste ovillkorligen räcka till tre middagar; med tillhjälp af potatis, bröd och soppa kan man ändå bli mätt och äfven få tillräckligt med erforder- liga näringsämnen.
Det är för öfrigt alls icke nöd- vändigt att dagligen äta kött, och det finnes många goda, närande och billiga maträtter, hvilka, om de beredas rätt, kunna bringa en välbehöflig omvexling i matordningen, utan att därför allt för mycket be- tunga kassan.
En enkel rätt, som ej återkommer allt för ofta, som är väl lagad och aptitligt serve- rad, smakar lika bra, om ej bättre, än mången dyr rätt, som man beständigt ånyo får.
Ingen bestämd hvarje vecka återkommande matordning bör finnas, utan hustrun bör sörja för rikligt med ombyte.
Jag skall nu uppställa en ungefärlig beräkning på den matordning, som kan hållas för 18 ä 21 kr.
i veckan med 3 vuxna och 3 barn, så att alla bli belåtna.
Morgonmålet: Hafrevälling, kokt i mjölk, bröd och smör, dessutom kaffe för de fullvuxna.
Frukosten: Kakao, bröd och smör; ägg och ost för herrn och frun.
Middagen: 1.
Oxstek, potatis, buljong, klimp.
Sillbullar, korintsås, äggmjölk och skorpor.
Oxstek, makaroner, soppa af torkad frukt.
Riskaka med stek, saftsoppa.
Ärter, fläsk, pannkaka.
W 6.
Köttbullar, potatis, mannagrynsvälling.
Stekt sill, potatis, ärtpuré.
3 Kalffrikassé, potatis, sagosoppa.
Wienerschnitzel, stekt potatis, körsbärssoppa, Paltbröd, fläsk, mjölksås, ölsoppa.
Fisk, potatis, lingonsoppa och skorpor.
Nässelkål, korf och potatis.
Fiskpudding, kaprissås, äppelsoppa.
Bruna bönor, fläsk, tesoppa och skorpor.
Eftermiddagen: Kaffe och skorpor för de fullvuxna.
Kvällsvard: Gröt, mjölk, bröd och smör, ost, kall- skuret.
(Barnens kvällsvard tidigare.)
* * * 1893 ön har hon äfven där studerat folklifvet, och hen- nes på spanska gjorda anteckningar rörande olika sidor af detsamma torde komma att publiceras i någon utländsk facktidskrift.
Fröken L., som är bördig från Kläckerberga nära Kalmar, var syster till professor J.
A. Lundell och var vid sin död 35 år gammal.
* Svenska som vinner Orand prix de Paris.
Enligt den i Paris utkommande kapplöp- ningstidningen Le Jockey har mrs Lotten Childe ' s, född Montgomery, häst » Skedaddle » lyckats eröfra föryta priset 100,000 francs i Grand Steeple-Chase de Paris.
Mrs Lotten Childe är dotter till gross- handlaren Henrik Montgomery i Göteborg och hans maka, född Maule, samt gift med förre rytt- mästaren vid engelska hästgardet Charles Childe på Kiulet Hall i Bewdley.
» Den förlorade sonen » på Dramatiska teatern.
» Lin- denturnén », som står redo att företaga en konst- närsresa genom en del af våra landsortsstäder och därvid uppföra den i fjol härstädes af ett franskt sällskap gifna pantomimen » L ' enfant prodigue », har under den gångna veckan inför en talrik och tack- sam hufvudstadspublik gifvit det intressanta styc- ket.
Panlomimgenren kan sägas vara alldeles ny för svenska skådespelare, och man motsåg äfven med särskild spänning, huru de visserligen framstående krafter, som hr Lindens sällskap omfattar, skulle skilja sig från den ovanliga uppgiften.
Att ytter- ligare höja intresset bidrogo ock de förväntningar man hyste till den danska gästen, fröken Jörgen- sen, hvilken i Köpenhamn i Phrynettes parti gjort stor lycka.
Profvet utföll också synnerligen tillfredsstäl- lande.
De fyra hufvudrollernas innehafvare visade sig från första ögonblicket vuxna sina uppgifter.
Fru Jungstedt-Linden som unge Pierrot lade i da- gen en dramatisk kraft och mimisk uttrycksfull het, som ej voro oväntade från den begåfvade skådespelerskan, men dock ej kunde undgå att angenämt öfverraska, då hon i de stora scenerna, utan understöd af sin annars så vältaliga, char- manta röst, endast med stumt spel nådde en verk- ningsfull och äkta gripande patos.
Den danska Naturligtvis måste hvar och en själf uppställa sin matordning efter egen smak och vana, men jag har i det föregående blott velat visa, hvad man kan åstadkomma med den gifna summan.
Här nedan följer en ungefärlig beräkning på de lifsmedel, som kunna erhållas för 18 ä 21 kronor i veckan.
Mjölk, 10 liter (oskummad) » 20 » (skummad) Spisbröd, 3 kg Mjöl (hvetemjöl), 5 kg » (rågsikt), 4 kg » (sammanmalet), 1 kg Jäst Smör, kg.
Margarin, ' / » kg Socker, 1 kg Kaffe Kakaopulver (Kullans) Kryddor Gryn, hafremjöl etc Ost, etc. Ägg '.
Potatis Grönsaker, torkad frukt m. m Ärter Kött, färs, fisk, fläsk m. m 1,40 l,oo 0,7 5 1,25 0,88 0,20 0,10 2,25 0,30 0,70 0,60 0,56 0,30 l,oo 0,8o 1,10 0,75 0,80 0,20 4,06 Summa 19,oo Här blir således ett öfverskott af 2 kr.
som an- vändes till små extra utgifter samt lägges undan och sparas ihop till syltningstiden.
Olika veckor lämna na- turligtvis olika öfverskott, hvilket allt måste noga be- räknas vid hushållsbokens förande.
01 och vin äro ej medtagna i räkningen, då friskt vatten är en mycket lämpligare dryck; vill man ovillkorligen ha dessa njutningsmedel, måste de härför erforderliga penningarna inbesparas på annat ställe.
IDUN 1893 gästen bedårade från första stund med en glänsande apparition och ett intelligent och lifligt, nästan kattlikt smidigt spel som Phrynette.
De båda gamla Pierrots utfördes af hr Grunder och fru Clara Gardt, båda med god verkan, liksom hr Linden själf skildes från baronens lilla parti med heder.
Det hela gjorde, som sagdt, ett afrundadt och konstnärligt intryck, hvartill icke minst bidrog att Wormsers spirituella musik fick ett vårdadt utförande under hr B. Halidéns ledning med hr J. Lang i den maktpåliggande pianostämman.
Djurgårdsteaterns nya program gjorde i måndags obestridlig lycka och bör ha de bästa utsikter att en god tid bortåt fylla salongen.
Det upptog först en fransk fars » Picardan är hemma » af Brisson, den kände författaren till » Duvals skilsmässa ».
Äkta typisk för sin nationalitet — sprittande kvick och oförargligt godmodig i allt sitt okynne — väckte den, tack vare det hurtiga utförandet, stor- mande munterhet.
Hr Eliason som styckets illa utsatta hjälte briljerade med en trygg komik, som verkade dråpligt i de befängda situationerna; frö- ken Magnusson som hans kavata äkta hälft, hrr Hagman och Ranft som hans ej allt för trogna vänner samt hrr Hansson och de Wahl som ri- valer om unga Ceciles — fröken Lindelöfs — kärlek, samtliga skötte sina uppgifter förträffligt och i äkta farston.
Följde så kvällens clou hr Eric Sandbergs sommarrevy » Spökerierna vid slottet ».
Att ingå på någon närmare skildring af det lustiga skäm- tets innehåll kan ej här komma i fråga; det måste ses och höras, anlagdt som det är på allusio- ner för dagen både i kostymering och kupletter — en verkligt fyndig och delvis ganska bitande mönstring med det gångna årets remarkablare händelser, specielt nu sedda från Stockholms hori- sont.
Nog af, de vackra dekorationerna, kosty- merna och baletten, de växlande glada melodierna, de träffsäkra slängarne och oförfärade Göteborgs- vitsarne — allt samverkade lyckligt till en afgjord succés.
Författaren framkallades.
(Forts.) I aturligtvis besöktes skolan oregelbundet, och där- W för hade han ej kunnat drifva fram barnen så långt i deras ämnen, som den tämligen nykomne och mycket fordringsfulle kyrkoherden önskade.
Den gamle läraren trakasserades, kyrkoherden gjorde ofta besök i hans skola och förelade honom därvid svåra prof, hvarvid det visade sig, att gubben be- tänkligt glömt bort både ett och annat viktigt under årens lopp.
Särskildt språkets många färändrin- gar fram och tillbaka under en tidrymd af trettio år vållade honom stora bekymmer.
Kyrkoherden blef förargad och förklarade Blom oduglig.
Så skulle han afsättas och lämna rum för en annan, yngre, exa- minerad lärare.
Men härpå ville den rättänkande inspektören icke gå in, med mindre Blom åtmin- stone kunde få afkortad pension, hvilket också lyckades till följd af en lindrig, men obotlig sjuk- dom, som han ådragit sig, genom att hans plats i skolan utgjorts af ett väggfast bräde, bakom hvil- ket fanns en tumsbred dragig remna.
I skolrådet fanns likväl en, som tyckte, att den gamle läraren blifvit orättvist behandlad.
Hur skulle han kunna draga sig fram på sin lilla svält- pension.
Då var det väl bättre att utan vidare laga, att han kom in på fattighuset.
Då uppsteg den myndige kyrkvärden och ta- lade: » Vi vilja visst icke vara otacksamma, och vi skola nog ställa för Blom, så godt vi kunna.
Han har nu i trettio år utan ersättning sågat och hug- git skolans ved, och om vi nu skulle vara så fri- kostiga att gifva honom en liten ersättning här- för, ehuru det naturligtvis varit hans skyldighet, så kunde han få tillräckligt att bygga sig en liten stuga för. » Och så blef det.
Gubben fick några hundra kronor till ett hus, och så blef han, för att hjälpa upp sina magra inkomster, ett slags skjutshäst som vikarie.
Hvarhelst i grannsocknarne en lärare eller lärarinna behöfde tjänstledighel, dit stultade gubben Blom iväg.
Och inspektören hade ingen- ting däremot.
Mot förmodan kunde Kerstin nu erhålla Blom till hjälp, och hon var glad däråt, ty hans preten- tioner voro ytterst blygsamma.
Kerstin trifdes väl med den gemytlige gamle mannen, som var en riktig historiegubbe.
Då Kerstin en dag frågade honom, hur det kunde komma till, att han, som ju varit ordinarie, så där utan vidare kunde blifva afskedad med förkortad pension, blinkade han med sina små ögon.
» Hm, jo det är en historia det, ser hon Kerstin.
En gång för många år sedan bad en vice pastor, vi då hade, att få låna min fullmakt för något ändamål, och sedan såg jag aldrig till den mera.
Och så, när det kom till kritan, var det bladet i kyrkboken utrifvet, som handlade om min antag- ning till lärare.
Herre Gud, det var ju så länge sedan.
Jag hade rakt inga papper, och det måste man ha bär i världen, om man skall kunna stå på sin rätt, ser hon, Kerstin lilla. » I början af våren återtog Kerstin arbetet i sko- lan, och ett helt år förgick utan några vidare an- märkningsvärda händelser.
Axel måtte ha tyd- ligt förstått meningen med de återsända brefven, ty Kerstin hörde icke vidare af honom.
Visste han, att hon genomskådat hans usla beteende?
Ångrade han sig?
Var han skamsen?
Så såg Kerstin en dag i en tidning, att bland fem unge män, som prästvigts i stiftets domkyrka, var ock s. m. kandidat Axel Filén.
Hon lät tidningen sjunka ned i knäet.
Jaså, han var präst Måtte Herren då leda honom på rätta vägar och stigar.
• Det var åter tidigt på våren, och Kerstin var uppe i ett ärende i prostgården.
Just som hon skulle gå, kom fröken Anette emot henne.
» Jag kan hälsa fröken Sangvin från en bekant, » sade hon öfverlägset.
Kerstin kände, att hon rodnade.
» Pastor Filén, » fortfor hon, » han kommer för att vistas här i sommar. » Och med en nådig nick lämnade hon Kerstin.
Axel Filén häri Nej, det kunde väl icke vara möjligt.
Det ville ej längre förblifva lugnt inom henne.
När hon kom hem, kastade hon sig på knä och bad.
Men det gaf .henne ingen tröst.
Hon kunde ej träffa honom!
Ah, att han ville efter allt detta.
när han visste, att hon fanns där!
Efter några dagar kom Kerstin ånyo upp i prost- gården.
Hon hade då afskedsansökan med sig.
Prosten Thorell blef helt förbluffad.
» Hvad är meningen, snälla fröken? » sade han.
» Jag tycker, att vi trifs så bra tillsammans. » Ja visst, det hade de nog, men hon hade sina s k ä l.
hon kunde ej stanna.
skolan var så stor.
och hon var klen.
hon måste söka sig en lugnare plats.
» Nå, som fröken vill då. » Långa Hanna höll på att aldrig trösta sig, när hon fick höra, att hennes älskade fröken skulle flytta, och att hon icke kunde få följa med.
Kerstin behöfde naturligtvis icke flytta förrän efter uppsägningstidens slut, men med feberaktig brådska tog hon genast sina mått och steg för att komma bort.
Det var som om marken brände henne under fötterna.
Hon läste alla möjliga tid- ningar för att spana efter lediga platser.
Hon ville taga hvad som helst, blott hon kunde komma undan.
Lyckan stod henne emellertid bi.
I sin nuva- rande sinnesstämning fattade Kerstin det dock icke pä detta banala sätt.
Nej, Herren hade i sin nåd hört hennes hjärtas innerligaste bön och velat af nåd bespara henne en frestelse och en — för- ödmjukelse.
En- dag, när hon satt sorgsen i sin kammare, fick hon besök af en medelålders herre med vän- ligt, förtroendeingifvande utseende.
Det var härads- höfdingen i domsagan.
Hans boställe låg tre mil från Åkelösa i Järdfälla socken.
» Mitt namn är häradshöfding Valde, » började han, » och vid ett ärende hos prosten Thorell fick jag höra, att fröken Sangvin ämnar flytta från för- samlingen.
Detta är anledningen, hvarför jag kommer hit.
Jag behöfver en lärarinna för mina många småttingar.
Skulle fröken vilja åtaga sig platsen?
Eller kanske.
» Nej, Kerstin var visst icke upptagen.
» Nå, då kunna vi resonnera om saken.
Det är just ingen lätt syssla.
Barnen äro fem till anta let, och som min hustru är sjuklig, fordra de icke blott undervisning, utan äfven moderlig vård. » Kerstin kände sig glad.
Hon visste, att både 191 häradshöfdingen och hans fru voro allvarligt sin nade och mycket snälla.
Ack, att efter allt det hon fått genomgå komma i skötet af en sådan familj!
Hon kände sig tacksam mot Gud.
Uppgörelsen tog icke lång tid.
Det var ju ly- sande villkor man erbjöd henne: allting fritt och sexhundra kronor i lön.
Då häradshöfdingen aflägsnade sig, bjöd han henne välkommen, när hon ville.
Hon skulle bara säga ifrån, skulle han hämta henne med skjuts.
Kerstin var nära att säga » i morgon«, men san- sade sig och utsatte tiden till åtta dagar där- efter.
När hon blifvit ensam, föll hon på knä och tackade Gud, som så underligt styrt för henne.
Häradshöfdingsbostället låg i en förtjusande vacker trakt, var stort och trefligt.
Den dag, Ker- stin kom dit, lyste sommarsolen i fagraste glans och hela naturen log.
Kerstin kände sig gladare än på långliga tider.
Ute gå gårdsplanen lekte barnen, två flickor och tre gossar, i åldern från fyra till tio år.
De voro alla så friska och röd- kindade och betraktade henne med stora ögon, då hon steg af vid trappan.
Fru Valde låg på en soffa ute på verandan.
Se- dan hennes minste föddes, hade hon icke haft en frisk dag, men hon var tålig och undergifven, och det var med ett hjärtevinnande småleende hon räckte den nykomna lärarinnan sin magra, hvita hand.
» Kära fröken Sangvin, » sade hon, » här ser ni mina små.
De äro inte alltid så stilla och an- ständiga som nu, ni får både ett och annat att göra.
Men jag lämnar dem alla med fullt förtro- ende till er.
Min man bar valt er, och då är allt bra. » Lika vänlig var häradshöfdingen.
Han började genast tala med Kerstin om olika uppfostringsme- toder.
Han var en vän af barnens frihet så myc- ket som möjligt.
De skulle icke öfverhopas med läxor, han tyckte icke om mångläseriet.
Han hade sett för många sorgliga exempel på dess följder.
Så litet som möjligt med teorier.
Kun skaperna skulle inhämtas så mycket som möjligt på iakttagandets praktiska väg.
De voro icke några » ljus », hans barn, sade han, men de hade van- ligt sundt förstånd.
Nå, hon skulle nog snart komma under fund med dem.
Nu under sommaren skulle det icke blifva fråga om någon läsning.
Nu skulle barnen njuta af hvad Gud skänkt i den härliga naturen.
I den stora boken skulle Kerstin bemöda sig om att lära dem läsa.
Kerstin märkte inom kort, att de voro rätt myc- ket försummade.
Det märktes, att deras mor icke kunnat leda dem dagligen och stundligen, och hä- radshöfdingen hade för mycket att sköta med sin vidsträckta domsaga för att ägna dem synnerlig uppmärksamhet.
Med glad tillförsikt gick Kerstin åstad till sitt arbete.
Barnen fäste sig vid henne, och då var ju mycket vunnet.
Hon å sin sida fann sig väl med dem.
De voro icke elaka, endast vilda och yra af sig.
Sommardagarne flögo hastigt sin kos.
Barnen voro vana att tidigt gå till sängs, och de härliga aftnarne hade Kerstin alldeles för sig själf.
Då plägade hon gå ut i skogen, långa promenader.
Där var så stilla och fridfullt.
Kerstin tyckte, att under dessa stunder var det, som om hennes bättre jag så småningom skulle arbetat sig till herraväldet.
Det begynte klarna inom henne.
Hon kunde så småningom betrakta det som varit såsom det där också farit.
En hel ny tankevärld öppnade sig för henne, en värld där de oförgängliga tingen alldeles sköto åsido denna jordens mångahanda, en värld, där allt koncentrerade sig kring » det enda nödvändiga ».
I hennes själ kom frid, Guds frid, sade hon sig.
Nu förstod hon, att det var detta som länge hållit på att arbeta sig fram hos henne.
Därför hade hon behöft denna tuktan, som Herren ock gifvit henne.
Ack, då man ännu äger andra gudar, då skjutes så lätt den ende, sanne i bakgrunden.
Och dock är det han, som har de dyrbaraste rättigheterna.
Herr redaktör] Nedskrifvaren af dessa rader skulle vara glad att i edra spalter få för några ögonblick upptaga de vänliga läsarinnornas intresse för en ung flicka, som visat en mindre vanlig begåfning och energi, hvil- kens namn därför bland så många andra må för- tjäna att nämnas i Idun.
Hon är ett stockholms- barn, hennes fader är en fattig maskinist på en ång-