Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Likaså har Kongl. Majit, sorn gillat och lid Rikets Ständers pröfning öfverlemnat eli annat, i åtskilliga delar från Knmmiltéens afvikande, förslag till anläggningen och utförandet af Statens jernbanor, på sätt den härom aflätna Kådiga propositionen innehåller, förutsatt, all eli dessa banor omfattande system skulle godkännas, för att ej mindre vid jernvägsarbetenas verkställande, än anvisandet af dertill erforderliga medel, framgent iakttagas.
Emot fastställandet vid nuvarande
Riksdag af eli belt system eller en fullständig plan för oflanämnde jernvägsanläggningar har dock, under härom vid denna frågas behandling redan förefallna diskussioner, hufvudsakligen erinrats: dels alt sådant vore alltför tidigt, enär undersökningarna i afseende pä flera utaf de jernvägslinier, som skulle ingå i del föreslagna systemet, ännu icke hunnit företagas, än mindre afslulas, samt att del syntes i hög grad äfvenlyrligt, all, då ftåga vore om företag, hvilka bomme .ill medföra oerhördt stora utgifter för det allmänna, i afseende på sättet och ordningen för dessa företags framlida utförande fastställa ett system, hvars ändamålsenlighet och antaglighet så mycket mindre kunde med full tillförsigt bedömas, som dess detaljer icke vore utredda: och dels att en utaf Rikets nu församlade
Ständer till iakttagande under en längre tidsföljd meddelad fastställelse å ett särskildt jernvägs-syslem, för utförande hvaraf dera Riksdagars sammanstämmande beslut erfordrades, ingalunda kunde anses betrygga detsammas fortsatta tillämpning och fullföljande, enär kommande Ständer i allt läll vore oförhindrade ali vid anvisandet af de anslagssummor, hvaraf jernvägsanläggningarnes fortgång och fulländning helt och hållet berodde, meddela sådana nya eller förändrade bestämmelser och föreskrifter, att derefter skeende jernvägsarhelen komme att i väsentlig mån afvika från hvad härom vid föregångna Riksdagar blifvit beslutadt.
Utskottet har visserligen egna! noggrann uppmärksamhet åt dessa jemte öfriga i enahanda syftning framställda erinringar samt dervid uppgifna eller antydda förhållanden; men de hafva icke kunnat rubba Utskottets öfvertygelse om vigten och nödvändigheten för Rikets Ständer att redan under denna Riksdag, i sammanhang med anvisandet af en hot villig del utaf de stora statsanslag, sorn jernvägsarbelenas ändamålsenliga utförande kräfver och ulan hvilka erhållandet af della kostsamma iörtskaffningsmrdrl icke kan uppnås, afgöra och bestämma åtminstone inom hvilka landsorter och mellan hvilka ändpunkter jernvägar skola af Staten aidäggas.
Före utförande af arbeten, hvilka, såsom de nu ifrågavarande, påkalla utomordentliga och långvariga uppoffringar och ansträngningar å del allmännas sida, synes det vara en oeftergiflig pligt alt noga öfverväga och utreda huru och hvarest dessa arbeten icke allenast böra börjas utan äfven fortsättas och fullbordas, för att med största sannolikhet under kommande tider uppfylla dermed åsyftade ändamål.
Ehuru gagnande för hela landel och nödvändiga för industriens oalbrulna fortgång och utveckling jernvägar obestridligen äro, kun - Stafs- UIsko Hets Utlåtande N:o 62. 21 na, i anseende till anläggnings- och underhållskostnadernas betydlighet, desamma möjligen under en längre framtid komma att medföra en ganska känbar inverkan på Statens finansiela förhållanden, i fall de på allmän bekostnad anläggas utan sammanhang och utan behörigt afseende på ett efter landets lokala beskaffenhet samt rörelsens behof lämpadl (vslem, ty i sådant fall kan en tillfredsställande ersättning för del allmännas uppoffringar vid dessa anläggningars verkställande s'årligen vara att motse eller fortfarande årliga tillskott från Statskassan för deras underhållande kunna undvikas.
I betraktande af landels vidsträckta samt delvis »jemna och glest befolkade yla, redan befintliga många vallenkommuuikalioner både inom och mellan Rikets flesta landskaper, saknaden af flera i särskilda landsorter belägna större städer med der samlad betydlig bandel och rörelse, samt alla näringars gemensamma och till en del genom landels klimat och läge föranledda behof af ett i jemiörelse med produktionens belopp stort förlagskapilal och tillräcklig arbetsstyrka, synes högst angeläget alt, vid företagandet och utförandet al Svenska statens jcrnvägsanläggningar, en elter alla dessa äfvensom flera andra förhållanden lämpad allmän plan lör sagde anläggningars verkställighet finnes förut uppgjord samt granskad och godkänd, helst saknaden deraf härstädes sannolikt skulle medföra betänkligare följder, än inom åtskilliga fremmande, mera lölkrika länder, hvilka, utan en sådan plau, delvis redan tillegna! sig enahanda kommunikationsmedel och erfarit dess mäktiga inflytelse pä hvarje näringsgren.
Att Sveriges bufviidsakligaste jernvägsbyggnader eller de vägsträckningar, som genom Statens omedelbara försorg skola ullöras, åtminstone lill sina ändpunkter och sitt samband med hvarandra bestämmas, utgör dessutom enda vilkoret för ett någorlunda fullständigt jernvägsnäts åstadkommande med all den inskränkning i banornas antal och längd, som utan dermed afsedda ändamåls åsidosättande, sig göra låter.
Eli på förband ordnadi och antaget system lör Statsbanornas anläggning måste också utöfva ett välgörande inflytande på bela landets industriela utveckling; ty i den mån banornas hulvudriklning blilver bestämd, skall, ehuru deras anläggning först efter vissa år ifrågakommer, jordvärdet stiga i närheten af desamma, mindre jernvägs- och vallen-kommunikationer inom närgränsande orter tillvägabringas, nya fabriker och industriela företag framkallas; med ett ord. i de trakter, der en stambana om några år kan förväntas blifva lör allmänna rörelsen tillgänglig, skola flerläldiga förbättringar snart visa sig, aflarslifvet få en ökad verksamhet samt en förberedd och afvaklande personal- och varutrafik sålunda finnas att påräkna vid banans lörsta öppnande.
Den osäkerhet vid egendomsköp och andra företag, som vanligen förefinnes, der man är oviss om banornas riktning, och de strider, sorn ofta uppstå mellan de enskilda intressena, förekommas likaledes derigenom alt Statens bela jernvägssystem på förband någorlunda bestämdt ordnas.
Antagandet af ett sådant system mäste jemväl i det häseendet vara af stor vigt lör det allmänna, ali man derefter blir i tillfälle bedöma, huru de särskilda landsorternas kommunikationer framgent skola rätt ordnas; och med (åstadt afseende på det helas anordning kun na sedermera åtskilliga banslräckningar så anläggas, att desamma icke allenast tillfredsställa stundens behof och gagna de orter, som företrädesvis äro i behof af järnvägsförbindelse, utan äfven komma att ingå i och utgöra delar af de från andra trakter framdeles utsträckta jernvägarne.
Den omständigheten torde härvid ej heller böra förbises, att så länge Irågan angående de jernbanor, hvilka på Statens uteslutande bekostnad skola anläggas, icke är afgjord, komma troligen de stridiga lokala intressena alt nafbru tet fortsätta sina bemödanden och ansträngningar för alt, genom framställandet af de särskilda orternas relativa större eller mindre gagn af de skiljaktiga förslagen i afseende på dessa banors riktningar, söka inverka på härom förväntade beslut. 22 Slats-Utskottels Utlåtande N:o 62.
Enär den förändring i kommunikations-väsendet, som genom jern vägs-a nläggningarne åstadkommes, mäsle utöfva etl stort inflytande på rörelsen och den ekonomiska ställningen inom liela landet, utgör frågan om och huru hvarje landskap skall komma i åtnjutande af de fördelar delta ina löitskafTnings-medel medför, naturligtvis en angelägenhet af allmän vigt ej allenast för hela nationen, utan äfven för hvarje särskild landsorts invånare.
Dä samma fråga derföre i alla delar af riket, hvarest anspiäk ä Statens medverkan för sagde anläggningars erhållande framkallats, omfattas med det lifligaste intresse, mäste det också vara en lika allmän som rättmätig fordran alt erhålla kännedom om huru och när dessa anläggningar inom de särskilda orterna skola utföras.
Men en sådan fullt tillförlitlig kännedom kan endast beredas derigenom, att etl bestämdt system för ifrågavarande förelags verkställande varder antaget och fastsiälldt.
De med ett jernvägs-system åsyftade ändamålen kunna alltså icke vinnas med delvis uppgjorda och godkända planer, genom hvilka anspråken i della hänseende visserligen ej heller komme alt tillfredsställas.
Sålunda skulle nationen säkerligen icke finna sin förväntan å ett hela landet omfattande jernvägs-system nu uppfylld genom fastställandet af en plan, som t. ex. endast uppioge en jernbana mellan Göteborg och Stockholm.
Emedan de stora och kostsamma arbeten, som erfordras för åstadkommande af oftanämude kommunikalious-medel, icke kuling samtidigt verkställas på alla ställen, utan måste lämpas efter penninge-tillgéngarne samt den dertill disponibla arbets-styrka jemte andra förhållanden, ankommer det väl på statsmakterna, ali vid hvarje Riksdag bestämma hvilka delar af jernvägs-systemet företrädesvis skola utföras; men den dä föreslående pröfuingen af de mångfaldiga frågor och anspråk, som härvid förekomma, skulle sannerligen blifva alltför tidsödande, om icke vid dessa frågors och anspråks afgörande ett visst, förut prölVadl och godkändt, system funnes att rådfråga och tillämpa.
Vigten och behofvet af ett dylikt system visa sig redan under innevarande
Riksmöte vid bestämmandet på hvilkendera sidan af Mälaren den stambana skall anlägga^, sorn kommer alt sammanbinda Stockholm och Göteborg.
För öfrigt skulle, utan en allman plan för Svenska jernvägarnes anläggning, omöjligen kunna bestämmas, huru nyssnämnde jemte andra för landet till en början mest angelägna stambanor skola sinsemellan förbindas och sålunda bereda en oafbruten jernvägs-kommunikation mellan landets särskilda och från hvarandra aflägsna delar.
Om ett jernvägs-system redan funnits uppgjordt löre afgörande!: af deri vid föregående Riksdagar väckta frågan angående
Statens understöd för den af enskildt bolag sedermera företagna jernvägs-anläggningen mellan Köping och Hull, hade sådant otvifvelaktig! halt ett särdeles gynsamt inflytande på Kongl. Majlis och Rikets Ständers derom meddelade beslut.
Men ehuru, enligt Utskottets på nu anförda jemte flere andra härvid förekommande förhållanden grundade åsigt.
Rikets Ständer vid anvisandet af de medel, som, intill dess nästa Riksdags siats-reglering vidtager, erfordras för fortsättningen af Statens jernvägsbyggnader, både kunna och böra meddela sina bestämda beslut angående de jernbanor, hvilka skola såsom hidvudlinier ingå i Sveriges blifvande jernvägs-system, anser Utskottet likväl några detaljfrågor, rörande hvarje särskild hanas ledning till eller förbi vissa uppgifna ställen, i allmänhet icke böra af Rikets Ständer till pröfning och afgörande företagas, ulan endast banans hufvud- och ändpunkter bestämmas samt de landskaper och trakter, densamma bör genomgå, angifvas.
Dä ej heller det, såsom hinder emot denna frågas afgörande, antydda förhållandet, att de beslut, som härom under innevarande Riksdag fattas, icke äro, såvida ej verkställighet dessförinnan löljl, bindande lör Rikets framdeles sammanträdande Ständer, synes höra afhålla Svenska folkets nu församlade ombud att uttala och, i afseende på de anslag, hvilka af dem varda beviljade, tillämpa sin öfvertygelse i fråga om det för landet nyttigaste och äudamålseuligaste Siats-Utskottets Utlåtande N:o 62.
> 23 jernvägs-system, får Utskottet, sedan genom de anställda undersökniugarne numera blifvit ädagalagdt, alt några svårare lokala binder icke förekomma emot jernvägars anläggande inom de delar af landet, sorn detta system skulle komma ali omfatta, alltså tillstyrka: 2:o att Rikets Ständer, till ledning och iakttagande vid besluten om ej mindre verkställigheten af de genom Statens försorg och på det allmännas bekostnad skeende jernvägs-anläggningar, än dertill erforderliga medels anvisande, mätte godkänna samt antaga och fastställa ett visst system för Statens jernvägs-byggnaders utförande.
Angående de jernvägs-anläggningar, soia, i egenskap af stambanor, böra på Statens bekostnad och för dess rakning ut/öras.
Enligt både det af Jernvägs-kommittéen uppgjorda och det af Kongl. Maj:l gillade samt Rikets Ständers pröfning
Understalida förslag till system för Svenska jernvägarna, skulle de stambanor, söm af Slaten komme att anläggas, utgöra 5, hvarjemte, enligt det förra förslaget, 3 sammänbindnings-banor, men, enligt det sednare, blott en sådan bana skulle genom Statens försorg utföras och sålunda jemväl komma alt ingå bland statsbanorna, hvilkas antal Kommiltéen följaktligen föreslagit lill 8, utgörande en sammanräknad längd af 11)2jj- mil; hvaremot sagde jernbanor i det af Kongl.
Maj:t förordade förslaget upptagits lill 6, med en våglängd af 135$ mil, utom norra stambanans fortsättning från Sala åt norr till Gefle-Daia jernvägen och utgrening åt vester mot Orebro.
Tilläggas dessa tvänne vägsträckningar, kommer den sednast uppgifna längden af de föreslagna jernvägarne alt ökas lill I53f mil.
Utskottet liar redan uppgifvit den riktning, hvarje stambana, enligt det ena eller andra af ifrågavarande 2:ne förslag, skulle komma alt erhålla.
Under hänvisande till härom sålunda meddelade uppgifter, torde dock Utskottet, hvad i allmänhet beträffar de af Jernvägs-kommille'en föreslagna banorna, böra tillägga, att Kommitléen ansett dess uppgjorda system för statsbanorna blifva fullt tillfredsställande för nuvarande behof, samt lill stöl för sin åsigt härom yttrat: att genom anläggande af dessa banor i den riktning och i de trakter samt invid och mellan de ställen, Kommittéens förslag uppinge, icke blott de förnämsta fordringarne i militäriskt hänseende skulle komma ali uppfyllas, utan en lättare och beqvämare förbindelse beredas mellan Stockholm samt ikets förnämsta kust- och gräns-orter: Gefle, Norrköping.
Malmö och Göteborg, äfeitsom Norska gränsen.
Vidare skulle landels rikaste och mest produktiva provinser, ppland, Westmanland, Nerike, Westergötland, Södermanland, Östergötland och Skåne, emie de fruktbarare dalarne af norra Småland och Wermland, komma att af dessa halor genomskäras och sinsemellan sammanbindas.
Dessutom skulle segellederna beröras id de för en större inre rörelses utveckling bäst belägna centralpunkter, såsom Jönöping.
Örebro, Westerås, Köping, Arboga, Upsala, Christinehamn och den, nära ranunkel, i nordliga ändan af landets, vigligaste sjökommunikation, belägna Arvika öping.
Vidkommande de anförda skälen och grunderna för hvarje särskild stambanas öreslagna sträckning, har Utskottet, för alt underlätta såväl jemförelse!! mellan de ppgiina fördelarne af dessa banors ledning, enligt do framställda förslagen, som be - 24 Stats-Utskotlets Utlåtande N:o C2. dömnndet af skdjaktigheterna mellan dessa förslag, ansett sig böra bär nedan meddela en sammanfattning af hvad hufvudsakligen anförts till stöd för hvar och en banas ledning på det sätt och till de orter, hvarom menings-skiijaktigheterna egentligen uppstått. a) Vestra stambanan.
Beträffande denna stambana, hvilken skulle komma all utgöra jernvägs-förbindelsen mellan Slockholm och Göteborg samt alltså sammanbinda Östersjön med Nordsjön, och hvilken banas riktning genom Westergötland redan är bestämd, har frågan om dess ledning på narra eller södra sidan af Mälaren utgjort det väsentligaste tvisteämnet för de stridiga åsiglerna.
Jernvägs-kommilléen, som, ansett ifrågavarande bana böra frän Stockholm ledas öfver Almaresläke och Giresta till Westerås och Köping samt der ansluta sig till Köping-Hull-jernvägen, har, såsom skäl för denna banas sålunda föreslagna anläggning norr om Mälaren, anfört, alt det företräde, hvilket densammas ledning söder om nämnde sjö medförde genom besparing af 6 mils jernvägsbyggnad och minskning af banans längd med 3j mil, mot vägdes af den allmännare nytta, som både i stats-ekonomiskl hänseende och med afseende på landels försvar kunde af den norra linien påräknas.
Denna linie komtne nemligen, undantagandes ölvergången vid Almirestäke, alt Iram gå genom fruktbarare och folk rikare landskaper, än den södra, som skulle genomskära blott en provins, Södermanland, och allenast vidröra södra delen af Nerikes sädesrika slättbygd.
Genom den större fruktbarheten och talrikare befolkningen längs norra linien jemte den betydliga jernhandteringen inom de provinser densamma skulle genomgå, mäste der förelinnas större produktion och varu-omsällning samt lifligare affärsrörelse, än inom de trakter af Södermanland och Nerike, som af den södra banan skulle beröras.
Dessutom vore att förmoda, det produktionen af landlmanna-varor omkring den norra jernvägs-linien komme att betydligt tilltaga derigenom att, sedan bibanor blifvit frän bruks-distriklerna anlagda, allmogen icke behölde vidare anlitas för forsling, ulan kunde egna sin tid åt jordbrukets förbättrande samt nya odlingar.
Visserligen komme hela jerntillverkningen och en stor del af spanmåien att, för besparing i transportkostnaden, endast kortare stycken föras på en längs segelleden löpande jernbana tili de vid Mälaren och Hjelmaren belägna släder; men sorn den ökade afsättningen äfven måste åstadkomma en I i fl i ga re affärsrörelse med såväl dessa upplags-orler som hufvudsladen, skulle en större person-trafik komma all uppstå och begagna jernvägen.
Vidare syntes vara att antaga, att då den betydligaste delen utaf hufvudstadens dagliga behof af födoämnen hitlördes på axel från de nära derinvid i norr och nordvest belägna orterna, skulle denna tillförsel på jernbana kunna ske under alia tider af året från vida längre båll eller ända från Westmanlands och norra Upplands inre delar.
Härtill komme dessutom, att. enär allmogen just under den tid, eller vintern, då seglalionen på Mälaren vore hindrad, behöfde föryttra största delen af sina landtmannavaror, skulle den förmodligen, såvida transport-afgiften på jernbanan bestämdes till måttligt belopp, hellre än all i städerna inom orten till nedsatt pris alyttra dessa varor, oaktadt a Islå udel, begagna jernbanan för desamtnas transporterande lill Stockholm, der de omedelbart kunde till exportören försäljas.
Hvad Nerike särskildt belrälTade, syntes det synnerligen maktpåliggande, att en stambana blefve ledd öfver Orebro, emedan denna stad, såsom belägen vid vestra ändan af rikets mest lifliga inre segelled och närmast otngifven af särdeles fruktbara sädes-orter, och, pä längre afstånd, af rika bergslager, utgjorde medelpunkten för en högst betydlig rörelse.
Från Örebro skulle en jernbana icke kunna framdragas i en för landet mera förmånlig riktning än öfver Svartå lill Hjulö, hvarvid densamma komme att genomskära den fruktbara Nerikes slätten.
Stais-Utskottets Ut/ålande N:o 62. 2:> släden.
Deremot skulle, enligt Kommittéens förmenande, vestra stambanans anläggning söder örn Mälaren komma att menligt inverka på bergsrörelsen inom nyssnämnde provins, emedan i sådant fall tackjerns-transporterna till Wermland måste ske genom en längre omväg öfver Hjulö.
I militäriskt hänseende vöre en norr om samina sjö belägen stambana af ännu större vigt, enär den största truppstyrka kunde pä denna bana hastigast samlas frän de vestra provinserna lill försvarande af de orter, som, belägna närmast Mälaren pä norra sidan, voro isynnerhet blottställda för en fiende, och hvilkas ockuperande vore för honom förmånligast samt bibehållande lättast, emedan derigenom förbindelsen mellan rikets norra och södra delar blelve afskuren, under det han af Mälaren vore skyddad mot anfall af landets trupper frän söder.
Slutligen och i anledning af den emot ifrågavarande stambanas af Kommiltéen föreslagna riktning gjorda erinran, alt förvecklingar af förvaltningen och transporternas reglering samt härigenom föranledda stora olägenheter för trafiken vore all motse till följd deraf, att en del utaf denna bana egdes af ett enskildt bolag, har Kommiltéen yttrat, att det visserligen vore högst önskligt om den bemalda bolag tillhöriga bandelen, eiler jernvägen mellan Köping och Svartå, blelve af Slaten pä ömsesidigt, billiga vilkor inlöst; inen, i läll hinder deremot förekomma, torde de förvecklingar, hvilka, med hänsigt tilPrältigheter och skyldigheter mellan Staten och bolaget, möjligen skulle uppstå, kunna likaväl här som i andra länder, der vissa afdelningar af längre bansträckningar tillhörde särskilda egare, redas och regleras.
1 betraktande af nu uppgifna löt hållanden, och då någon tillökning i våglängden mellan en så lång banas ändpunkter icke borde anses af betydenhet i jemförelse med dess ändamålsenlighet i militäriskt hänseende och lördelarne deraf, att den genomginge särdeles produktiva orter och berörde åtskilliga lorden inre rörelsen mera vigtiga punkter, hvarigenom en hastigare till vext i både person- och vafu-trufik så väl mellan de inuti landet belägna orterna som frän och lill banans ändpunkter vore alt motse, har Jernvägs-kommiltéen, med afseende derjemte å den omständigheten att kostnaden för anläggandet af den 3.J mil längre norra linien, i anseende lill gynsammare terräng, skulle med J,400,000 Hulr Riksmynt understiga anläggningskostnaden för den södra, funnit för det allmänna mest gagnelig!, att veslia stambanan anlades i ofvan uppgifna riktning norr om Mö/arm, eller öfver Köping, Örebro och Svartå lill Hjulö.
Ofverste Ericson, sorn deremot förordat förslaget att anlägga vestra stambanan söder om Mälaren samt alltså leda densamma genOm Södermanland öfver Katrineholm lill Hallsberg och Hjulö i Nerike, har, till stöd för sin åsigt angående delta förslags företräde, bland annat erinrat och yttrat, hurusom från Stockholm utginge Irenne naturliga vattenvägar, hvilka med hufvudstadens hamnar förbunde en stor del af landet, nemligen: söder och norr ut hafvet, samt, i vester, Mälaren och den genom en kanal dermed sammanbundna Hjelmared.
Dessa vattenkommuuikationer anvisade tydligen, alt vid jernvägars anläggning från Slockholm borde de inre delarne af landet uppsökas, samt banorna icke utan särskilda vigtiga orsaker ledas längs utmed norra eller södra hafskusten och norra elier södra stranden af Mälaren.
Det skulle numera icke vara möjligt alt, medelst en jernbana utmed Mälarens norra strand, på en gång uppfylla de vestra och norra provinsernas gemensamma behof af en järnvägsförbindelse med hufvudstaden.
De norr och söder om denna sjö liggande orter mäste derföre, såväl i sina förbindelser med hufvudstaden sorn sins emellan, hafva hvar sitt system, hvilket kunde kallas det norra och södra jern vägs-systemet samt borde vara grundadt på de lokaloch handels-förhållanden, som för hvardera af dessa genom Mälaren och Hjelmaren åtskilda delar af landet vore egendomliga.
Vid bedömandet af den lika vigtiga sorn Bihang lill Ii. Bl. Prol. 4856 & 4#57. 4 Sami. 4 slfd. 28 Hafi. 4 26 Stats-Utskottets Utlåtande IS:o 62. mycket omtvistade frågan, huruvida vestra stambanan skulle ledas norr eller söder om Mälaren, borde man dessutom taga i betraktande, att det vöre det söderut liggande Malmö, det i sydvest belägna Göteborg och Norriges hufvudstad samt landet mellan alla dessa städer, som genom vestra stambanan skulle bringas i förbindelse med Stockholm och östra Sverige, samt att det vore i söder och vester, som det öfriga Europa med sin kultur och bandel kunde på närmaste väg molas.
Med hvarje steg åt söder nalkades man följaktligen nyssnämnde, lör landets östra delar och hofvudstaden äfvensom lör deras framtid så vigtiga samt med vestra och södra dalarne förbundna punkter.
Skulle nu vestra stambanan läggas norr om Mälaren, komme man dock alt pä denna bana, åtminstone på första delen deraf, aflägsna sig från samma punkter.
Då jernvägar, ehuru framkallade af stundens kraf, hufvudsakligen anlades för framtiden, så borde man vid dessa anläggningar icke allt för mycket lyssna till det närvarandes intressen och lämpa sig efter då rådande förhållanden.