Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Till slut kan jag ej underlåta att till våra sö- ners fäder rikta en uppmaning, hvari nog tusen sinom tusen mödrar skulle vilja instämma: » Hur trägen sysselsättning I än hafven, vaken alltid öfver edra unga söner o c h sen till, i hvilket säll- skap o c h på hvilka vägar de vandra.
K o m m e n ihåg.
att det gäller dyrbara själar, s o m anför- trotts i eder vård, och för hvilka I en gång sko- len stå till svars inför en högre domare.
Vi mödrar kunna blott försöka att med våra för- b ö n e r resa en skyddande mur m o t frestelserna, m e n: I fäder, s o m själfva hafven stått öga m o t öga m e d de faror, s o m ynglingen går till mötes, och veten hvad kamp som förestår, styrken o c h stödjen edra unga söner, o c h o m I sen d e m vackla, tagen d e m då under armarne o c h lyften u p p d e m ur dyn, innan det blir för sent, o c h medan ännu räddning står att finna. » Ja, m å vi bedja G u d o m kraft o c h hjälp till ett godt utsäde i de ungas hjärtan, o c h gifve han oss äfven rika skördar!
— ebt — XV.
En praktisk nattdräkt, På » Lilla mors » begäran om beskrifning å en praktisk o c h ändamålsenlig nattdräkt för barn mellan 1 — 2 o c h 3 år vill jag för henne beskrif- .va huru min lilla gosse är klädd nattetid.
Först vill jag då säga, att den dräkt barnet bär o m natten måste vara sådan, att den på in- tet sätt generar, är skyddande för hela k r o p p e n 1898 o c h lagom värmande.
Vidare måste den vara stark, då den utsattes för ganska kraftiga atten- tat af små sparkande ben, samt lätt att tvätta o c h stryka.
Nu till beskrifningen.
Närmast kroppen en nattskjorta m e d långa ärmar, försedda m e d handlinningar.
Sedan en tröja (af ylle eller bomull) utan är- mar o c h så lång att den räcker öfver magen samt där utanpå den så kallade sparkpåsen.
Det är detta sista viktiga plaggs utseende jag n u vill beskrifva.
Ett stycke bomullstyg mätande 1,7 met.
i längd och OjG — 0,7 met.
i b r e d d vikes dubbelt på läng- den, sneddas sedan, så att det får utseende af en dubbel kjortelframvåd, sys tillsammans i si- dorna m e d fällsöm o c h får då utseende af en påse, vidare nedtill o c h afsmalnande uppåt.
Upptill göres en halsringning så vid att den måste rynkas för att ej blifva för stor, för ar- marna klippas i båda sidorna 20 centimeter långa sprund, hvilka fållas.
Öfver axlarna knäp- pes påsen m e d 2 knappar på hvarje axel, o c h den lika enkla som praktiska nattpåsen är fär- dig.
Men hvari består då dennas företräde fram- för andra nattdräkter, h ö r jag eder fråga.
Jo, däruti att barnet ligger rymligt, kan omöjligen sparka den af sig samt, då det sparkar, blir tryckt uteslutande på axlarna, s o m därtill är lämpligaste kroppsdelen.
Ella S — m.
* i Goda bud från södern!
I slutet af förra veckan gjorde kronprinsessan Victoria, åtföljd af sina föräldrar, ett besök i Venedig.
Förbätt- ringen i kronprinsessans hälsotillstånd går nu stadigt framåt.
Dödens sTcörd.
Den 1 maj aSed härstädes fru Mathilda Augusta Grönhamn, född L ö n n g r e n, något öfver 66 år gammal.
Sedan 1875 änka efter sekreteraren vid Musikaliska akademien, tonsät- taren professor J.
P. Cronhamn, förlorade h o n för föga mer än ett år sedan sin ende son, Frit- hiof, Cronhamn o c h sörjes nu närmast af enda dottern, fru Estella Wallgren o c h en minderårig dotterson samt syskon.
A Gripenbergs fideikommissegendom i Jön- köpings län afled vid 65 års ålder den 29 april friherrinnan Theodora Eugenia Hermelin, född Fjellstedt.
H o n var född i Palameotta i Bengalen, hvarest hennes fader, den bekante missionären, teologie doktorn Peter Fjellstedt, då verkade såsom missionär.
Ä r 1850 ingick h o n i Lund, hvarest hennes fader då var anställd såsom före- ståndare för ett missionsinstitut, äktenskap m e d godsägaren friherre Samuel A x e l Hermelin.
När- mast sörjes den goda o c h välgörande kvinnan af make, barn o c h barnbarn.
Vår unga medarbetarinna fröken Elsa Lindbergs förut o m n ä m n d a enaktstycke » Läxor » gick i slutet af april med afgjord framgång öfver Svenska teaterns i Helsingfors scen. '
Publiken inropade upprepade gånger de spelande o c h till sist också författarinnan.
Äfven kritiken i den finska hufvudstadspressen har sedan uttalat sig fördelaktigt o m den begåfvade unga författarin- nans sceniska förstlingsverk, s o m väl torde locka till vidare försök inom den svåra, men tacksamma diktarten.
Ny affär för iitstyrselartiklar i linne m. m.
har öppnats härstädes i f. d.
Hygieniska magasinets rymliga lokal n:r 16 Hamngatan af firman Bröderna Svensson &amp; k o m p.
Firmans chef, hr John Svensson, har under en följd af år varit anställd hos den stora välkända firman i samma bransch K.
Hend-Or-brödet, hvars synnerliga lämplig- het som hönsföda vi nyligen i vår » Hjälpreda » hade anledning framhålla, finnes, som af annons i detta n u m m e r synes, att tillgå hos Aktiebolaget Bend-Or, Stockholm.
IDUN 1898 Handarbetets Vänners vårutställning sistlidne måndag, tisdag o c h onsdag var särdeles rikhaltig samt präglad af gedigen smak.
I den intressanta modell samlingen gjorde sig två bårder i applikation på grönt kläde, den ena m e d gyllne oranger, den andra m e d guldgula caltha palustris, båda k o m p o n e r a d e af fröken Sjöström, synnerli- gen gällande.
Sistnämnda motiv var af samma konstnärliga hand m e d ypperlig effekt användt äfven på ett hvitt sidendraperi.
Fröknarna W i d e b e c k o c h Wästberg lyste denna gång företrädesvis m e d ett antependium af hvita fembladiga rosor på röd sammet, fröken Gisberg med en charmant duk af grönt kläde, prydd med blekgula vallmor i sidenapplikation.
Stor uppmärksamhet ådrog sig en samling verandamöbler af korg, klädda m e d tvättäkta, kulörta lärfter i applikation o c h de gladaste färgsammanställningar, en nyhet, hvilken såsom praktisk, billig samt lätt o c h rolig att utföra tor- de hafva stor framtid för sig.
Hufvudnumret på utställningen utgjordes af praktfulla fönsterdraperier o c h väggbonader i dukagång m e d skånskt, öfvervägande i blått o c h hvitt utfördt allmogemönster, beställda af baron Bechtolsheim i M u n c h e n samt väl ägnade att inför utlandet m e d heder representera denna gren af svensk konstslöjd.
Till slut må nämnas den gammalfranska gobe- lin, som, i ömkligt skick köpt till underpris i Kairo, numera, mästerligt reparerad af fröken Hamilton, pryder sin plats hvar s o m helst.
Väggplanscher för undervisning i kvinn- lig slöjd hafva, s o m af annons i dagens num- mer synes, af fröken Hulda Lundin utgifvits på Fritzes förlag.
Utförda i stora, klara o c h rediga drag, förefalla de synnerligen lämpliga att använ- das som ledning vid undervisningen i stickning, stoppning, lappning o c h klädsömnad såväl i sko- lan som i hemmet.
K. o p e r a n gaf torsdagen den 28 april » Lohen- grin » m e d fru Ellen Gulbranson s o m Ortrud.
I plastik, m i m i k o c h vokala resurser afgjordt öf- verlägsen rollens förra innehafvarinnor på svensk scen, lyckades h o n emellertid ej framställa den ondskefulla kvinnans demoniska hat fullt så öf- vertygande s o m hennes närmaste företrädarinna, fru A d é l e liundberg.
Kraftigast i sist nämnda hänseende verkade h o n under första aktens li- delsefulla stumma spel.
I andra och tredje ak- ternas effektfulla scener utvecklade fru Gulbran- son en förförisk smidighet o c h grace, s o m i för- ening m e d hennes stolta apparition o c h stäm- mans bedårande välljud bildade ett helt af oemot- ståndligt elektriserande art. Telramunds parti sjöngs förtjänstfullt af herr Lundqvist.
Kollbe- sättningen var för öfrigt den vanliga.
U t o m fru Gulbransons gästspel ha vi för den gångna veckan äfven att anteckna fröken Petri- nis gästuppträdande s o m Julia i G o u n o d s » Ro- meo o c h Julia ».
D e egenskaper, s o m tidigare tillskyndat den begåfvade sångerskan framgång i detta parti, göra sig fortfarande lyckligt gäl- lande: den höga, klara rösten, den högt utveck- lade koloraturen o c h ett briljant teaterutseende.
Publiken har också m e d värme hälsat henne åter på en denna gång tyvärr allt för flyktig visit.
D r a m a t i s k a t e a t e r n har haft föga glädje af sin senaste nyhet, Gustav Esmanns fyraktskomedi » Teatern ».
D e två första akterna innehålla en del ganska träffande uttalanden o m den sceni- ska konsten, dess uppgift o c h utöfvare, uppblan- dade d o c k m e d en alldeles förvrängd framställ- ning af m o d e r n journalism samt m e d en bastant portion lätt genomskådadt publiksmicker.
De två senare akterna falla alldeles ur ramen för den utan tvifvel högst m o d e r n t afsedda sedeskildrin- gen ur skådespelar-, journalist- o c h författarlif o c h bli till fullblodig m e l o d r a m.
En kuriös blandning alltså det hela!
Den tog heller aldrig publiken med.
H r Lindberg hade gjort en ganska fin figur af teaterförfattaren Kant m e d i andra akten riktigt briljanta detaljer, men fru Hartmann hade åta- git sig en roll, s o m alls ej låg för henne, o c h hvarken hr Fredrikson, hr Personne, fru Fahlman eller fröken Jansson presterade något af synner- Hönsföda, iéå ligt intresse.
V i förstå o c k, att uppgiften ej kan ha verkat vidare inspirerande.
Bifallet — s o m det hela — var matt.
V a s a t e a t e r n hade en o m möjligt ännu mera deciderad otur m e d sin nya franska fars » Dan- s ö s e n ».
Som den sköna ballerinan, när detta skrifves, redan väl för evigt torde ha lagt sina trötta b e n till hvila efter sina få o c h vacklande språng på stockholmsk scen, anse vi oss kunna inskränka eftermälet till den goda gamla frasen: hvile de i frid!
S ö d r a t e a t e r n invigde i måndags ett nytt pro- gram under de lyckliga auspicierna af en recett för hr Av.g.
Det blef också en skratt- succés.
I den lilla enaktsfarsen » Otellos triumf » har hr W a r b e r g ofta förr k o m m i t oss att grina som solvargar, o c h s o m den rollpluggande Otello in spe har han ej legat af sig.
Alexander Bis- sons därefter följande treaktsfars » Negerkungen » är ett äkta parisertokeri, sin mästare värdigt.
Va- re det n o g sagdt!
Hrr G. Bergström o c h Lam- bert firade isynnerhet triumfer, o c h jublet var storartadt.
Ett utmärkt program för glada, ljusa vårkvällar I D e n s j ä t t e s y m f o n i k o n s e r t e n gick af stapeln förliden fredag, men gjorde ej fullt skäl för sitt namn.
Programmet upptog blott ett enda sym- foniskt nummer, Schuberts till på k ö p e t ofull- bordade h-mollsymfoni, s o m emellertid fick ett värdigt o c h väl nyanseradt utförande.
Detsam- ma gäller o m det enda öfriga orkesternumret: Glucks » Alceste » - uvertyr.
A f t o n e n s glanspunkt var fru Gulbransons utförande af Elisabeths häls- ning till sångarsalen ur » Tannhäuser ».
Som slut- n u m m e r återuppfördes, m e d Filharmoniska säll- skapets medverkan, Griegs » Olav T r y g v a s o n », o m hvilket musikdrama vi yttrade oss i vår notis i förra numret angående sällskapets abonne- mentskonsert.
F r u L o t t e n S e e l i g L u n d b e r g s s o a r é i tisdag kväll hade samlat en fullsatt o c h distinguerad salong.
K o n u n g e n m e d uppvaktning syntes i den k. lo- gen.
Den inledande konsert- o c h deklamations- afdelningen mottogs m e d allmänt bifall, synner- ligast fru Hovings Andersenska sagor, fru Möllers visor o c h hr Bosckströms » Frödingar ».
Det efter- följande dramat af Marco Praga — » I lif o c h död » — väckte däremot tämligen blandade käns- lor.
Det erbjöd soarégifverskan en bravurroll, i hvilken h o n allt igenom fick spela på de högt stämda strängar, h o n företrädesvis synes älska.
Det var d o c k ej utan att de uppjagadt sköra to- nerna ibland slogo öfver i disharmoniskt klirr.
Stycket i sin helhet var för öfrigt så öfverspändt och konstrueradt — på det evinnerliga gamla äk- tenskapsbrotts-temat — att det sannerligen öfver höfvan frestade framställarne till konstlade grepp.
Det länder hr Skånberg till heder att han ingöt så pass m y c k e n trovärdighet i sin obehagliga D o n Juanstyp, liksom samma omständighet kan räk- nas till försvar inför hr Örtengrens absolut stil- lösa prestation.
H r Hedlund gjorde en g o d gär- ning s o m ett stycke stockholmsk gemytlighet i all denna föregifvet milanesiska ohygglighet.
Till sist en diskret slutapplåd s o m tack o c h häls- ning till den talangfulla recettagerskan, som besked o c h afsked till den onjutbara pjäsen!
* Sandkorn Utkast för Idun af Ernst b r u s t e t i n o m h o n o m, att alla h a n s k ä n s l o - s t r ä n g a r h ä n g d e s l a p p a, att i n g e n t i n g i värl- den k u n d e aflocka d e m något ljud, m e n att h a n p å s a m m a g å n g — af n å g o t s l a g s b i t t e r s t o l t h e t eller b l y g s e l — e j v i l l e v i s a n å g o n d e n n a förödelse i sitt inre.
D e t var n u en g å n g så, d e t k u n d e i n t e ä n d r a s, o c h d å v a r d e t b a r a p i n s a m t att låta f r ä m m a n d e h ä n d e r, o m ä n a l d r i g så v ä l v i l l i g a, skrnf- va o c h t u m m a på instrumentet, s o m kom- m i t så i o l a g.
I b l a n d s å g d e t ut, s o m o m h a n v a r m i g t a c k s a m f ö r att j a g k o m o c h p r a t a d e b o r t e n s t u n d af h a n s l å n g a d a g, men för hvarje b e s ö k j a g gjorde i hans cell g i c k j a g ifrån h o n o m m e d d e n reflexio- n e n: d u h a r i n t e k o m m i t h o n o m e n milli- m e t e r n ä r m a r e.
D e t s å r a d e m i n lilla f å f ä n g a, och det gjorde m i g bedröfvad.
M e n h v a d skulle j a g ta m i g till?
Jag k u n d e ingenting annat göra än bida tiden o c h hoppas på att e n t i l l f ä l l i g h e t s k u l l e s p e l a m i g d e t r ä t t a u p p s l a g e t i h ä n d e r n a.
T y j a g skulle v i n n a hans förtroende, det h a d e j a g föresatt mig, o c h j a g v a r a l l d e l e s s ä k e r p å att j a g hit- tills m i s s l y c k a t s, b a r a d ä r f ö r att j a g i n t e f ö r s t å t t h i t t a p å d e t r ä t t a s ä t t e t att t a h o - nom.
Så k o m j a g till h o n o m i g å r.
H a n bru- kar annars sysselsättas m e d renskrifning, b o k f ö r i n g f ö r c e l l f ä n g e l s e t s r ä k n i n g o.
d., t y h a n är k l e n till k r o p p e n o c h o r k a r e j med något mera ansträngande arbete.
M e n n u l å g h a n s y s s l o l ö s p å s i n s ä n g o c h stir- r a d e i t a k e t, h a n h a d e ej h a f t n å g o t a r b e t e på nere dagar, sade han, o c h under sådana p e r i o d e r är h a n alltid m e r a n e d s t ä m d ä n vanligt.
H a n hade förmodligen under dessa d a g a r h a f t alltför g o d t i d att r u f v a ö f v e r m ö r k a t a n k a r, t y h a n f ö r e f ö l l o v a n l i g t ner- vös, ö m s a d e oupphörligt ställning på britsen och h a d e t v å skarpa r ö d a fläckar p å sina a n n a r s så g r å b l e k a k i n d e r.
Jag slog m i g ner på stolen, pratade o m ditt o c h datt som v a n l i g t, m e n fick e n d a s t k o r t a o c h frånvarande svar.
F ö r att t i l l t v i n g a m i g h a n s u p p m ä r k s a m h e t t o g j a g ur fickan u p p d a g e n s n u m m e r af s t a d e n s t i d n i n g o c h b ö r - j a d e läsa u p p lokalnotiser ur d e n, d e t bru- k a d e alltid r o a h o n o m, t y h a n är, s o m s a g d t, b a r n f ö d d h ä r o c h k ä n n e r till f ö r h å l l a n d e n o c h p e r s o n e r b ä t t r e ä n d e fleste af d e a n d r e fångarne.
B l a n d a n n a t k o m j a g att l ä s a upp n o t i s e n o m banketten, s o m skulle g e s p å s t a d s h o t e l l e t till er ära m e d a n l e d n i n g af e d r a s e x t i o år.
I n n a n j a g hunnit läsa till p u n k t, s a t t h a n u p p r ä t t p å b r i t s e n o c h betraktade m i g m e d ö g o n, s o m lyste feber- aktigt.
» Hjälm! » utbrast han.
H j ä l m d e t är f r å g a o m?
» Lundquist.
(Forts.) 1 a g t a l a d e till h o n o m, s o m m a n t a l a r till en o b e k a n t, s o m m a n träffar i e n j ä r n v ä g s - k u p é o c h s o m m a n skall skiljas från o m en t i m m e, f ö r att a l d r i g s e h o n o m m e r a.
H a n svarade artigt o c h liknöjdt, m e d en reserverad fåordighet, o c h på s a m m a g å n g passade han ä n g s l i g t p å, att j a g e j s k u l l e k o m m a i n p å n å g o t ä m n e, d ä r d e t k u n d e b l i tal o m h o - nom själf o c h h a n s ö d e n.
H a n b e t r a k t a d e m i g t y d l i g e n h v a r k e n s o m v ä n eller f i e n d e, jag var för h o n o m en fullkomligt likgiltig p e r s o n, m e d h v a r s t a l t r ä n g d h e t m a n h a r öf- v e r s e e n d e, d ä r f ö r att m a n ej k a n k o m m a ifrån h o n o m.
H a n g j o r d e p å m i g ett in- t r y c k af att d e t v a r n å g o t v i s s n a d t o c h » Ä r det Gustaf » J a v i s s t, k o n s u l G u s t a f H j ä l m, v å r riks- d a g s m a n, s t a d e n s v ä l g ö r a r e, h a n s o m skaf- fat oss järnväg o c h vattenledning.
K ä n n e r ni h o n o m k a n s k e?
» ' Om jag känner Gustaf Hjälm! » Han reste sig l i k s o m o m e d v e t e t, blef alldeles likblek, förde den skälfvande h a n d e n öfver p a n n a n, s o m f ö r att t o r k a b o r t k a l l s v e t t e n, och föll n e d på britsen i g e n m e d armbå- garne m o t knäna o c h ansiktet g ö m d t i b ä g g e h ä n d e r n a, o c h j a g h ö r d e h o n o m s ä g a lik- s o m f ö r s i g själf m e d ett u t t r y c k af g r ä n s - lös b i t t e r h e t o c h f ö r t v i f l a n: jag » D e t är j u h a n s n u sitter! » s k u l l, att j a g sitter där P a s t o r L i n d e m a n t y s t n a d e o c h s å g pröf- v a n d e p å k o n s u l n, s o m hittills r ö k t sin ci- garett m e d o r u b b l i g t l u g n o c h ej visat n å g r a t e c k e n till att h i s t o r i e n i n t r e s s e r a d e h o n o m.
k r a f t i g, ä g g d r i f v a n d e o c h b e k v ä m.
— B e n d O r - b r ö d e t är på grand af sin h ö g a protein- halt, 17,5 %, under det att korn innehåller endast 8 % smältbar protein, det bästa, bekvämaste o c h billigaste hönsfoder.
— Vidare upplysningar g e n o m A k t i e b o l a g e t B E N D O R, S t o c k h o l m.
DUN 144 Men n u r y c k t e h a n till, m ö t t e h ä p e n storns blick och utbrast: » M i n skuld!
Ä r karlen vara något misstag! » pa- » O c h det var a l l t?
» inföll konsuln.
» Så- l e d e s b a r a p å e t t l ö s t o r d af e n s å f ö g a vederhäftig person s o m en fånge, en tjuf o c h b e d r a g a r e, g å r ni i t i m t a l o c h d ö m e r m i g h å r d t i ert s i n n e o c h får s å d a n a t a n k a r o m m i g, att ni till o c h m e d h a r s v å r t att r ä c k a m i g er h a n d?
I s a n n i n g, h e r r p a s t o r.
» » D e t var j u bara en instinktlik s k y g g h e t j a g k ä n d e f ö r er, o c h d e t h ö r n i v ä l k u n n a f ö r s t å, så u p p r ö r d s o m j a g v a r efter m i t t TIDSFÖRDRIV Bidrag mottagas med tacksamhet.
Uti Och Och Där Med det land där h ö g m o d går draksådd ut bland folket sår kallar skörden iärefölelse&gt; — finns mitt första såsom stad stor o c h liflig rörelse; i rad.
hela uti skogens famn ofta synts en fridfull hamn, under furors sus och fågelsång trötta sinne g l ö m m a fått lifvets buller, bing o c h bång skaparns godhet bättre du för- stått.
Amfikop.
Ett värn i heta striden Mitt första fordom var.
— En prydnad nu för tiden I fästlig sal man har.
Mitt andra brukar vara E n o v ä l k o m m e n gäst.
De medellösas skara Den fruktar allra mest.
Härnäst mitt tredje följer, — Du gissar n o g dess namn — » H ö r på, herr pastor, på heder o c h sam- v e t e s k a l l j a g n u s ä g a er allt, n i f ö r s t å r, allt h v a d j a g någonsin haft gemensamt med denne Bergdahl.
Ju mera ni talat om h o n o m, desto tydligare k o m m e r j a g ihåg h o n o m, m e s t från skoltiden, t y då var h a n min plågoande.
V i f ö l j d e s åt g e n o m flere k l a s s e r, ä n d a tills h a n s l u t a d e s k o l a n, af brist på medel, tror jag.
H a n h a d e för m i g f a t t a t e n s å d a n d ä r m å t t l ö s o c h svär- m i s k v ä n s k a p o c h b e u n d r a n, s o m är så v a n - lig v i d f e m t o n -, s e x t o n å r s å l d e r n i s y n n e r h e t hos i n b u n d n a karaktärer, innesittare, pojkar u t a n ruter i sig.
D e n y t t r a d e sig i en s t i l l s a m e f t e r h ä n g s e n h e t o c h f r a m f ö r allt i e n o b e h a g l i g v a n a att f i n n a allt h v a d j a g s a d e eller g j o r d e g u d o m l i g t.
I p u r o k r i t i s k b e u n d r a n t i l l ä g n a d e h a n sig, k a n s k e o m e d - vetet, m i n a talesätt, m i n a t y c k e n, mina v a n o r o c h o v a n o r o c h g j o r d e s i g till ett å t l ö j e f ö r alla k l a s s k a m r a t e r n a.
» Hjälms apa » kallade d e h o n o m, o c h det var, s o m om h a n n j u t i t af att h ö r a d e t ö k n a m n e t.
D å v ä n s k a p e n i n t e är b e s v a r a d — o c h d e t v a r d e n i n t e h ä r v i d l a g, d ä r t i l l v o r o v i all- deles för olika, t y han var en m e s o c h j a g en vildbasare — finns det ingenting så p l å g s a m t f ö r e n p o j k e s o m att s t ä n d i g t h a en sådan där tillbedjare o m k r i n g sig.
O c h d e t v a r m i g e n r i k t i g l ä t t n a d, d å h a n slu- tade skolan o c h k o m på kontor.
D e t dröjde för resten inte länge, förr än ha n k o m i d å l i g t r y k t e h ä r i s t a d e n f ö r sitt l e f n a d s s ä t t, i n g e n af o s s k a m r a t e r u m g i c k s m e d h o n o m, och s e d a n h a n s u t t i t ett p a r m å n a d e r p å H v a d h af vet oftast döljer Uti sin mörka famn.
Ett fluidum mitt fjärde, Som högt i ropet står Och äger n o g sitt värde, Fast mången det försmår.
Och nu till sist bland orden, — Förlåt jag gjort besvär — H v a d Skandien i norden Till hälften endast är.
+ + + + + + + + + X X X X X + + + + + + X + + + + + + + + + + + + + + + — — + + Tag: 10 a, 2 b, 2 d, 3 e, 2 g, 1 h, 4 i, 1 k, 1 1, 1 m, 7 n, 3 r, 2 s, 1 v o c h sätt en af dessa bokstäfver i hvarje m e d + eller x markerad ruta, så att åtta kvinnonamn bil- das — ett å hvarje rad — och så att bokstäfverna i x - raden lästa uppifrån o c h ned bilda ett mans- namn,.
— e. Anagram.
De uteslutna, endast med prickar antydda orden, bestå alla af samma 4 bokstäfver hvilka ordnas på olika vis.
En liten episod från Östergötland.
o c h jag tjäna alltid tillsammans — alltid hos.
— häkte för n å g o t snedsprång — h a n h a d e visst t u l l a t p r i n c i p a l e n s p e n n i n g l å d a f ö r att k u n n a betala sina spelskulder — försvann han alldeles u r sikte.
Där har ni hela vår be- kantskap, o c h h u r h a n k a n s ä g a, att j a g v å l l a t h a n s lifs o l y c k a, d e t f ö r s t å r i n t e j a g.
» » J a g förstod det inte heller — i g å r.
» » D e t l å t e r p å er t o n, s o m o m n i v i l l e tillägga: m e n i dag gör j a g det, » sade kon- suln småleende.
» Ja, det var verkligen min m e n i n g.
» K o n s u l n såg u p p m e d en m i n, s o m o m han icke t r o d d e sina öron, kastade sedan b o r t cigaretten o c h s a d e i kort, kall, nästan befallande t o n: » Förklara er. » » J a g har varit hos Bergdahl i d a g igen.
J a g h a d e i n g e n ro, förr än j a g å t m i n s t o n e fick g ö r a ett f ö r s ö k att å t e r k n y t a s a m t a l e t från i g å r.
G e n a s t, d å j a g k o m in i c e l l e n, s å g j a g, att h a n h a d e v ä n t a t p å m i g.
O c h jag h a n n knappast hälsa p å h o n o m, förr ä n h a n ifrigt f r å g a d e m i g, o m j a g h a d e v a - rit m e d p å f e s t e n i g å r.
(Forts.) * Innehållsförteekning: J o h a n n a A l m; e n å l t i o å r i g t r o t j ä n a r i n n a, a f II.
(M e d portratt.)
— Kransen p å fru Lenngrens graf; af Harald Jacobson.
— M i n n a t t v a r d s l ä r a i e; a f G.
— Om k v i n n l i g h e m s l ö j d; några tankar o m dess v ä r d e o c h befrämjande; a f Hedvig Holmström.
— M o d e r Musik; a f Tyra Floderus — V a l b o r g s m ä s s a; a f Toini Topelius.
- K v i n n o ö d e n o c h k v i n n o b i l d e r, f ö r I d u n a f Birger Schöld- ström: T v å kusiner.
— » Mödrar emellan^.
X I I I — X V.
- - T e a t e r o c h m u s i k.
— S a n d k o r n; f ö r I d u n a f Ernst Lundcfuist.
* och vi.
sysslorna oss emellan.
I går skulle i köket o c h jag.
B yr.
4: Kl&amp;ra.bergsgata.n 54, en tv.
Fredagen den 30 augusti 1889.
Ingen * öanummerförsäljning.
Utg-ifning-stid: hvarje lielgfri fredag.
P r e n u m e r a t i o n sker I landsorten: å postanstai terna.
1 Stockholm: hos redaktionen, å Stads- postens hu.ivudkont.or, i bokladorna samt å tidningskontoren M a d a m e Carnot.
| d u n s redaktion har s k i bref bedt mig an- skaffa ett porträtt af m:me Carnot och att skrifva några rader till det samma.