Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sistlidet år äro ock de förut ödelagda Ulfunge och Burunge Grufvor i Wendels och Wiksta socknar, återupptagna och belagda med atbete.
Af Bergmästaren i Länet är anmärkt, såsom en högst väsendtlig angelägenhet för det allmänna, alt, utom den af Dannemora Grufvuägare enskildt lönade Geschworner, uppå hvilkens biträde desse ensamme ega anspråk, en Geschworner för grufvubrylningen i Länet, med lön på Kronans Stat, anställes, hälst en sådan Tjensteman 1111 saknas; men Bergmästaren förmodade Grufvudriflen, vid de mindre Grufvorne i Länet, kunna bringas till eLt helt annat skick än det, hvaruti denna handtering nu befinnes, om en person vore att tillgå, som det ålåge, att egna all sin tid och uppmärksamhet åt dessa Grufvors bearbetande.
Tackjernsblåsning sker vid 11 Masugnar, nemligen Tobo, Hilleboda, Ullforss, Strömsberg, Carlholm, Österby, Söderforss, Harnäs, Hyttö, Gimo och Wessland.
Till verkningsbeloppet vid alla dessa utgjorde år 1833 20,3ig SkU 24 AS! 5 U\ år 1834» 23,512 SkU 2 LU. 10 U; år i835, 12,403 SkU. 13 LU.\ år i836, 32,070 SkU. 3 LU., och år 1837, 20,5o3 SkU 4 LU, eller tillsammans 108,868 SkU. 20 LU. i5 U; således per medium 21,778 SkU 1 g LU i5 U under en blåsningstid, inberäknade fridygn, af 876 dygn ig g/i o timmar, med användande af 45,575,92 SkU. bergsvigt, rostad Malm, och 21,652, 48 Läster Kol; hvarvid anmärkes, att det i Masugnen vid Harnäs tillverkade Tackjern begagnas af Forssmarks Bruk i 15 Stockholms Län, hvaremot Wattholma Bruk här i Länet betjenas*af tackjernsblåsningen vid Länna Masugn i Stockholms Län.
Stängjernssmide sker vid 9 Bruk, nemligen:
Leufsta, Carlholm, Österby, Gimo, Strömsberg, Ullforss, Söderforss, Elfkarleön och Wattholma.
Smidesbeloppet under dessa 5 år utgjorde, vid Leufsta med Carlholm, 39,413 Skid. 13 LU.; vid Österby, 13,851 SkU. 5 LU. 8 U; vid Gimo, 7,534 SkU 12 LU. 2 U; vid Strömsberg, y,5g5 SkU 14 LU; vid Ullforss, 7,261 SkU io LU; vid Söderforss, 23,410 SkU 11 LU 5 U; vid Elfkarleön, 7,761 SkU 10 LU och vid Wattholma 7,066 SkU 2 LU, således tillhopa 108,893 SkU 17 LU i5 U, eller i medeltal 20,778 SkU. i5 LU. 11 U. bergsvigt, deraf under alla åren g5,5o6 SkU. \ LU. 19 U. stångjern och ämnesjern blifvit vågförda.
Utom den här allmänt begagnade Vallon-smidesproeessen, har äfven Lancashire-smide skett vid Söderforss och Elfkarleön, äfvensom half-Vallonsmidet ännu, för en del jern, begagnas vid Söderforss.
ManuJäctur-tillverkning af ankare- och grofsmide, spik och knippjern, sanit stål, skedde vid Söderforss, Wesslands, Åkerby, Österby och Elfkarleöns Bruk, under dessa år, på det sätt, alt vid Söderforss lillverkningsbeloppet var 879 SkU 3 LU. 10 U; vid Wessland 963 SkU. i5 LU; vid Åkerby 6i SkU; vid Österby 322 SkU. 18 LU.
5 U. och vid Elfkarleön 178 SkU 12 LU i5 U, eller tillsammans 4^91 SkU 17 LU 14 1 U., och i medeltal 918 SkU 7 LU. logfio U.
De vigtigaste förbättringar i tackjernsliandteringen inom Länet halva skett genom införande af bättre melhoder för Malmrostningen, isynnerhet vid Österby och Söderforss. Malm-rostugnar finnas vid alla Masugnar inom Länet, fastän ännu icke ägande den fullkomliga construclion och skötsel, som vid de bägge sistnämnde Masugnarne.
Yarm-apparater, med serskild eldning för bläslerns upphettande, finnas vid Österby och Söderforss; likväl har ännu icke någonstädes dessa apparater blifvit så placerade, alt bläslerns uppvärmning kan åstadkommas med Masugns-lågan.
Nya Masugnar eller smideshärdar hafva icke under ifrågavarande år blifvit anlagda.
Vid Bruken och Bergverken i Länet utgjorde befolkningen, under dessa 5 år, i medeltal 13,293 personer, bestående af Husbönder och deras Betjening, Bruksbetjening, Hammarsmeder, Masugns-arbetare, diverse Bruksarbetare och Manufactursmeder, Grufarbetare, Skogvaktare, Kolare, Frälseoch Landt-Bönder, Torpare, Dagsverksfolk och Gratialister, uti 2,565 hushåll, eller, då de med jordbruk hufvudsakligen sysslosatta hushåll och Gratialist-familjer, hvilka sammanräknade voro i,494> afräknas, ett återstående — 16 — antal aF i,i3i hushåll och 4>9^6 personer egentligen tillhörande Bruken och Berg vei ken.
Slutligen torde höra anmärkas, att, efter sina privilegier, äro de flesta af ofvannämnde
Bruk fonderade på ett visst qvantum jern, sorn årligen skall utsmidas och för hvilket måste betalas
Hammarskatt efter smidets qvantitet å i procent, ehvad delta qvantum utsmides eller icke.
Det årliga smide, hvarefter denna skatt beräknas, är vid Leufsta med Carlholm 2000 SIM.; vid Österby i,5oo; vid Gimo 3^5; vid Strömsberg i,65o; vid Ullforss r,45o; vid Söderforss 1,600: vid Wattholma 700 och vid Elfkarleö i,85o SkU, hvarföre Hammarskatts-afgiften enligt årlig Taxa utgöres.
Dessutom skola Recognitionsverken Leufsta, Österby och Gimo för fritt smide utölver
Hammarskatten årligen betala tillhopa 1,200 R:dr B:co, deraf Leufsta och Österby Bruk erlägga hvalidera 533 R:dr 16 sk., och Gimo, jemte Rånäs Bruk i Stockholms Län, 266 R:dr 32 sk., eller hvartdera i33 R;dr 16 sk. Banco.
Söderforss
Bruk betalar för ankarsmide 1 procent af årliga tillverkningen.
För Masugnarne, när de äro i gång, erlägges Tionde-tackjern med 1 SkU. i dygnet, utom af Harnäs Masugn, som icke är åsatt högre afgift, än 3/4 SkU.
Derjemte erlägges allmän Bevillning till det i Tabellen upptagna belopp.
Öfriga Näringarne å Landet äro 12 Tegelbruk, hvilka årligen tillverka 6 å 700,000 st. mur- och taktegel till försäljning i Stockholm och Upsala samt förbrukning å Landet, ett i Gamla Upsala Socken beläget VadmalsStampverk och ett under utvidgning och förbättring varande Pappersbruk i Järlåsa Socken.
Dessutom slås Tegel af flere bland Allmogen, dels till försäljning och dels för egna behof.
Tillverkningsbeloppel af Pappersbruket Lingonbacka, var, för år 1837, uppgifvet lill 5,076 R:dr Banco värde.
Vid Tegelbruken voro tillsammans 22 ständiga arbetare och vid Pappersbruket 9 arbetare, utom lumpsamlare, sysslosatte.
Stampverket sköttes af arbetare fiån Upsala Stad.
Binäringar äro: 1:0 i3 stycken Kalkugnar, tillhopa värderade till 12,467 R:dr Banco, hvilkas afkastning dock årligen minskas och aldrig varit af stor betydenhet; 2:0 Saltpetertillverkningen, till hvilkens bedrifvande i Länet år 1837 funnos 23o stycken större och mindre plantlador, från hvilka levererades, år 1833, 1,667 ^ 1834» r>27Ö *3 U 24 lod; år i835, 1,870 LU. 19 U 16 lod; år i836, 1,571 LU. 9 U, och år 1837, 1,294 LU. 4 U, således tillhopa 7,682 LU. 12 U. 8 lod godkänd saltpeter, eller årligen, i medeltal 1,536 LU. 10 U. lod.
Denna vig tig» - 17 liga binäring, som val i skogsorterne kan drifvas med stor förmån, mea icke på slättbygden förr, än man vant sig att lill kokningen begagna bränntorf, som likväl funnits tjenlig dertill, bar mångenstädes blifvit nedlagd, Produclionen liar ock varit i ett bestämdt aftynande sedan jordbrukaren frikallades från saltpeterskattens utgörande in natura oell
Kronans inköpspris för saltpetern nedsattes från sitt första belopp till 5 R:dr B;co, som det nu utgör.
I vissa, ofvannämnda, trakter af Länet bedrifves dock saltpetersjudniegen ännu med oförminskad framgång; 3:o Linne- och Ylle-väfnader tillverkas väl i nästan hvarje bushåll, men knappt för husbehof.
Bomullsgarn af Engelsk, och inhemsk mechanisk, tillverkning tyckes vinna allt mera förtroende och afgång; 4'o Fiske, egenteligen af strömming, idkas af innevånarne i Elfkarleby, Wesslands, Leufsta och Hållnäs Socknars skärgård, från medlet af Maj till medlet af September
Månad, och sysslosätter omkring 3oo personer, som hafva sin nödtorftiga bergning deraf.
Afsättningen sker i orten och här i staden.
Den qvantitet af denna fisk, som insaltas, till längre förvarande, torde icke utgöra mycket öfver 700 tunnor.
I strömmar och forssar inom Elfkarleby och Wesslands Socknar idkas Nejonögonfiske med ej obetydlig framgång.
Om Elfkarleby Krono-laxfiske, som, jemte tillhörande jordägor och qvarnverk, hittills varit upplåtet åt en Arrendator för en årlig afgift af 210 LU. il i/3 S salt Lax, att betalas med penningar efter Markegång, är nu mera, efter en, på Rikets Ilöglofl.
Ständers begäran hos Kongl. Maj:t, och Kongl. Majlis derå grundade
Nådiga befallning skedd undersökning å stället, så regleradt, till underdånig följd af Kongl.
Maj:ls Nådiga bref till Dess och Rikets Kammar-Collegium af den i6:de Februari nästlidet år, alt detsamma, emot bestämda, och icke obetydligt förhöjda, afgifter, från nästa vår, under 10 år öfverlåtes på åtskilliga strandägare vid Dalelfven inom Elfkarleby och i hvilka afgifter äfven flere ofvanboende jordinnehafvare åtagit sig andelar under samma lid, emot det af Kongl. Maj:t i Nåder medgifna vilkor, att de för Laxens uppgång isamma
Elf hittills hinderliga och stängande fiskverk i vestra grenen af Elfkarleby Valtufall alldeles borttagas.
Elfkarleby obetydliga kongsgård och qvarnar äro särskildt utarrenderade.
Fisket i Mälaren och Länets mindre insjöar idkas väl af många personer, men är af vida ringare vigt; 5:o
Tjärubränning i skogstrakterne sker knappt lill husbehof; 6:o Körslor vid Bruken och bergverken, hvartill endast vid Dannemora Grufvor, för så kallad Vindkörning, år 1 S3y användes 12,914 dagsverken med legda bondhästar, samt kolning och forsling af malm och jern, äro deremot goda inkomstkällor för innevånarne i de Socknar, som omgifva Lundsli, i Upsala Län Femärs-Bcrätlelse. 3 0 — 18 Bruken och Grufvorne.
Penningeinkomsten för dessa forslingar och körslor öfversliger sannolikt 10,000 R:dr B:co, eller utskylderne för året, för de närbelägna Socknars Allmoge i hvartdera af de tvenne Fögderier, till hvilka denna Bergslags-ort hörer.
Priset på kol lärer vara omkring 1 R:dr32 sk.
B:co för stigen; 7:0 Forslande af spannmål, tobaksblad, norrlandssmör och fågel samt bränvin är oek af vigt för Allmogen i de norra Socknarne, oell särdeles i Tierp.
Jagt idkas blott för nöje och tidsfördrif, men borde, i vissa trakter, kunna vara af någon vigt, om det matnyttiga villebrådets dagliga förstörelse under vårmånaderne kunde förekommas, i hvilken afsigt man ock , i Enköping, inrättat ett så kalladt Jägare-förbund.
Biskötseln är försummad af Allmogen, men idkas med förmån af åtskillige Ståndspersoner.
För brukens räkning finnas 4 lastageplatsen, i Hållnäs, Leufsta, Wesslands och Elfkarleby Socknar, benämda Ängskär, Löten, Snatrabodarne och Skutskär, derifrån Leufsta, Carlholms, Åkerby, Hillebola, Wesslands, Strömsbergs, Ullforss, Söderforss och Elfkarleö Bruks effecter transporteras till Stockholm. Wattholma Bruk har sin lastageplats i Upsala.
Österby och Gimo Bruk föra sina effecter till lastningsorter inom Stockholms Län.
Annan och vidsträcktare sjöfart idkas icke af Landtman, med undantag af den, som sker på Mälaren emellan Stockholm och vissa större, vid samma sjö belägna Egendomar.
Angående Näringarne, med undantag af jordbruket, hvarom här ofvan närmare förmäles, må sluteligen anmärkas:
Att den af utmärkt vigt varande bergsrörelsen verkar fördelaktigt, så väl på Landtbruket, som på åtskilliga binäringar, hvaribland en del just genom bergsrörelsen uppkommit; Attalia de öfriga näringarne äfven äro naturliga för orten och hvila på jordbruket, samt att på en fruktbar slättbygd, der skog och sjö saknas, tillfällen till binäringar erbjuda sig mindre lätt och att sålides innevånarnes omtanka der vill, på ett uteslutande sätt, rigta sig på den egentliga åkerskötseln och hvad dermed äger oskiljaktig gemenskap.
Då behofven i och för hvad som med jordbruket äger oskiljaktigt sammanhang, blifvit försedda, varseblifver man icke några andra föremål för gagnelig verksamhet.
Den öfriga tiden bortgår obegagnad af Allmogens söner och drängar, ehuru dea borde kunna lemna rum för många nyttiga arbeten och äfven ofelbart skulle göra det, om barnens uppfostran från deras spädare år vors rigfad åt verksamhet och kärlek, till det nöje, som gagnelig sysslosättning skänker.
Så länge denna uppfostran är oförändrad, qvarstå visserligen dess frukter; men ganska mycket skulle kunna hjelpas, och det naturligen så bördiga landets fruktbarhet skulle kunna högst betydligt förhöjas äfven endast derigenom, att elt val 19 — organiseradt Landtbruks-Institut och en Slöjde-Skola, i större omfattning, blefvo här anlagda, hvarom ock underdånig anhållan hos Kongl. Maj:t, af Dess Befallningshafvande, är gjord.
Den handel, som å landet äger rum, består hufvudsakligen deruti, att Allmogen vid årsmarknaderne i närliggande städer uppköper sina hushållsbehof af främmande varu-artiklar, samt, till stor del hösttiden, försäljer sin spannmål, jemte bränvin och några ladugårdsproducter samt äfven hö.
De flesta för Landtmannens eget behof umbärliga alster af hans näringar föryttras i Stockholm, men mycket deraf jemväl här i staden.
Slättlandets innevånare måste fylla sina behof af skogseffecter genom uppköp till större delen från angränsande skogrikare trakter i Westmanland.
Linnevaror inköpas på Distingsmarknad, som årligen, i början af Februari månad, sedan urminnes tider hålles i Upsala och då talrikt besöktes af säljare från Ångermanland, Jemtland, Medelpad och Helsingland.
Stockholm, Gefle, Westerås och Sala städer samt bergslagsorterne här i Länet och i Fahlu, Westerås och Gefleborgs
Län äro de betydligaste afsättningspunkter för landets hufvudproduct.
Dessa, till en stor del, långväga resor företagas alltid om vintern, och för att kunna verkställa dem, äfvensom för alt kunna förrätta skjutsningar och de långa skogskörslorne, hafva ortens jordbrukare behof af det stora antal Hästar, som nu underhålles, till oslridig skada för deras öfriga hushållning.
Långa transporter med spannmålen, ända till 16 å 20 mil fram och åter, måste företagas till ernående af en någorlunda fördelaktig afsättning å spannmålen, ty de uppköp, som ske hemma i landet, äro mindre betydliga.
Bränvinsbränningen betraktas såsom ett hjelpmedel, då spannmålens pris icke finnes förmånligt motsvara productionskostnaden, och den för boskapskreaturen ofelbart mindre tjenliga dranken får uppfylla sunda och närande fodertillgångars rum.
Så drifves bränvinsbränningen ännu, om än något förminskad, vida öfver ett för Nordbon må hända skäligt, om ock, i strängaste mening, umhärligt, husbehof, och förvandlar sig, genom den för lågt pris lätt åtkomliga productens stora öfverflöd, till ett fördei Iligt och mördande ondt.
Medelst sjön Mälaren hafva södra och vestra delarne af Länet, äfvensom trakterne omkring Upsala, lätt communication med Hufvudstaden och andra orter.
Lands-kommunikalionerne i Länet äro ock goda samt för behofvet tillräckliga; dock hafva Irenne nya Häradsvägar blifvit anlagda och indelta till allmänt underhåll, nemligen en från Högsta Gästgifvaregård i Bälinge Socken lill landsvägen vid Agersta gård. i Jumkihls Socken, en annan från Gården Sandbol i Rasbo Socken till gränsen emot Närdinghundra — 20 — Härad i Stockholms Län, och den tredje från Wiksta By i Wiksta Socken till Björklinge Socknekyrka.
Uti landets inre handel har någon annan märkbar förändring under de sednare åren icke skett, sedan de dittills öfliga landtmarknader i Östanåby, Elfkarleby Socken, upphört, än att jemväl de årliga frimarknaderne vid Skefthammars Församlings kyrka, enligt Kongl. Maj:ts Nådiga beslut, numera upphört, såsom öfveiflödiga och skadliga.
Få några ställen vid Mälarens stränder, och hufvudsakligen vid Flottsund nära Upsala samt vid Örsundsbro i Girista Socken, sker dock ännu det från fordna lider öfliga årliga utbyte af skärgårdsproducter emot spannmål, vid Midsommaren och Michelsmässotiden.
På vissa trakter af
Länet förmärkes gårdfarihandel vara i önskvärdt aftagande. 4:o Politisk Författning.
De under sednare åren skedda jordeboksförändringar beslå deruti, all genom skattläggningar i Länet, 1 5/6 mantal Krono tillkommit, att antalet af Skattehemman förökats med 5 5/6 mantal, antalet af Krono-Hemman förminskats med 5 mantal och antalet af Frälse-Hemman förökats med 1 mantal samt alt 17b odlingar, i5 ängar, 8 mjölqvarnar och 1 sågqvarn blifvit skattlagda jemte en f. d. kronopark, som fördelats i 11 Lägenheter, på lika många Hemman.
Hemman, som förfallit i ödesmål eller blifvit af öde upptagna, finnas icke.
Nya odlingslägenheter och nybyggen upptagas väl, tid efter annan, å enskild ta ägor, men i den vidsträckta trakt af Länet, der ganska godt utrymme dertill gifves, förekomma de högst sällan, i följd af jordägarnes uppmärksamma omsorg, att emot intrång och tillgrepp freda de för Bruken och bergverken dyrbara skogarne.
Arf och andra laga fång föranleda väl rätt ofta till Hemmansklyfningar; dock ske icke dessa i mindre delar, än sådane, hvarå, åbo kan vara besutten.
Med hvarje år försvinna mer och mer de fordom öfver allt förekommande samfälligheter i åker och äng»
De i Länet anställde 11 Landtmätare äro, till största delen, i full sysslosättning, och ofta förefalla Laga skiften, hvilka dock sällan kunna utan Rättegång fulländas samt på slättbygden möta ett ganska svårt hinder i den betydliga stängselkostnaden.
Under dessa 5 år hafva 6g sådane skiften blifvit afslutade och 156 Hemmansåboer, i följd af dem, utflyttat sina åbyggnader från byarne, eller blifvit förpligtade att sådan flyttning, inom viss lid, framdeles verkställa. — 21 — Antalet af sjelfägantle Jordbrukare och Arrendatorer är ungefär lika stort, med någon liten öfvervigt å de förres sida.
I Bro Härad, som består af ii6 5/8 mantal, tillhöra alla Hemmanen Kronan eller Ståndspersoner, så att ingen enda Bonde äger det Hemman lian brukar.
I Länet finnas i5 i/4 mantal Posthemman, samt 27 Gästgifvaregårdar.
Sådane, lill särskildta ändamål anslagna och donerade Hemman, eller lä-» genheter, som icke kunnat i Tabellen upptagas under rubriken ad pios usuSj gifvas icke.
Läget af Åbyggeby Qvarn i Wendels Socken och af Odensforss
Qvarn i Tierps Socken vållar skada å ofvanliggande jordägor.
På förra stället har denna olägenhet något minskats genom de årligen skedda årensningar, men på det sednare fordras större och mera genomgripande åtgärder, för att afböja den stora förlust, som uppkommer deraf, alt den betydliga sjön Tämmaren öfversvämmar och fördränker de fruktbara stränder, hvaraf han, på alla sidor, så väl inom detta, som Westerås Län, omgifves.
Äfven lida Sandby Bymän i Wesslands Socken årlig skada af öfversvämningar från en på deras ägor belägen sjö, oaktadt betydliga ansträngningar för att dem afvärja.
Vattenuppdämningar hafva ock förorsakats af Carlholms Bruk i sistnämnde socken, af Dannemora Bergslag, för Grufdriften samt af Gimo och andra Bruk; men verkningarne af dessa vattendämningar hafva, i allmänhet, icke varit för jordbruket menliga, emedan den derigenom uppkomna skada dels ersättes, efter öfverenskommelser med Bruks- och Bergverksägarne, dels ock anses godtgjord genom de medelbara förmoner, som
Bruksrörelsen tillskyndar det omkringliggande landet.
De i Tabellen omförmäldta Statsbidrag äro utan tvifvel directe tryckande för Jordbruket, emedan de, öfver hufvud tagna, uppgå lill nära 72/3 procent af uppskattade värdet utaf Krono- och 7 i/3 procent af Skatte-Hemman, som utgöra ungefär hälften af all jord å landet.
För Frälsejorden uppgå skalterne till vid pass 3 a/3 procent och för FrälseSäterierne till 1 \f\ procent; dock måste härvid anmärkas, att en högst betydlig del af de uti Tabellen lill penningevärde utförda Statsbidrag, beslå i sådana allmänna tyngder, t. ex. skjuts, väghållning, skallgång, sorn icke alltid medföra den antydda uppoffringen i economiskt afseende, emedan de till en del ersättas och till en del utgå på tider af året, som för Landtmannen icke äro af synnerlig dyrbarhet.
Likväl äro utskylderne af jordbruket ostridigt så betungande, att de försvåra den allmänna välmågans skyndsam ma tillvext, och isynnerhet blifva de det, när till dem kommer den ännu högre beskattning, som jordbrukaren ej sällan ålägger sig 22 — sjelf, derigenom, att hans stigande vällefnadsbehof och ökade utgifter för detta behofs tillfredsställande icke hålla jemna steg med den ökade omtanka och kraftansträngning, som kunde dertill gifva skälig rätt.
Det allmänna uppbördssättet är icke betungande för de skattskyldige, och Krono-uppbörden ingår nu, sedan den lilla bötes-afgiften af 12 sk.
Banco för Upphördsslämmornas försummande blifvit åter i Nåder påbjuden, samt efter det att dessa stämmor framflyttats till Januari och Februari Månader, med vida större lätthet än förr.
Krono-Tionde och Afrads-spannmålens utforsling sker antingen sjöledes eller ock på en för landtbruket mindre angelägen årstid, dels till Slotts-Magazinet i Stockholm och dels till Krono-Magazinet härstädes; likväl räder en anmärkningsvärd 0- jemnhet i denna beskaltningsgren, i så måtto, att de räntegifvare, hvilka äro anslagne med sina Hemmansräntor till aflöning för vissa Stater och Corpser, icke få tillgodonjuta den befrielse från uppsägning lill spannmålens levererande in natura och från forlöns erläggande, då den löses, som de Kronan omedelbart förbehållna Hemman numera, genom eftergift af Kronans lagliga rätt i detta afseende, få begagna.
Af Kronoskjulser, inqvartering samt håll- och reserv-skjuts äro Håbo, Bro, Trögds och Åsunda Härader, hvilka genomskäras af stora stråkvägen emellan Stockholm och Götheborg, mest tryckta, och bland dessa isynnerhet de tvänne förstnämnda, i anseende till mängden af der belägna Säterier.
Minst besvärade af dessa bördor äro Olands och Rasbo Härader samt Dannemora och Leufsta Tingslag, ehuru Gästgifveri-skjutsningen äfven inom dessa Tingslag under sednare åren mycket ökats, Gästgifveriskjutsningsskyldigheten är öfverallt, der den af Allmogen sjelf bestrides, ganska menlig för jordbrukaren, serdeles i moraliskt afseende.
I sistnämnde Härader och Tingslag, jemte en del af Norunda Härad, är dock skjutsningsskyidigheten på entreprenad öfvertagen af Gästgifvarne.
Vid de mera talrikt besökta Gästgifverier hafva deremot alla försök att öfverlåta skjutsningen , på vissa vilkor, åt en enda person, misslyckats, och detta ej allenast derföre, att personer, som med böjelse förenat verklig förmåga att ensamme, på säkert sätt, ombesörja all skjuts vid dessa Gästgifvaregårdar, icke varit alt tillgå, utan ock af det skäl, att Allmogen ej ännu inser den förmån, som, genom befrielse från skjutsskyldighetens utgörande in natura, måste vinnas, och således icke heller vill vidkännas någon kännbar contant utgift derföre.
De privata företagen, att med Forvagnar, eller så kallade Diligeneer, ombesörja resandes och paketers fortskaffiung emellan Stockholm och Upsala samt Stockholm och Götheborg m. fl, ställen, hafva väl 23 hållit sig uppe och visserligen gifvit någon lindring i skjutsningsbesväret, men betydlig har den ej varit.
En lika beskaffad inrättning emellan Upsala och Gefle har blifvit försökt, men icke kunnat bära de dermed förknippade kostnader.
Ojemnförligt större är communicationernes lättande, sjövägen, genom Ångfartygen, som, under den dertill tjenliga årstid, nästan hvarje Söcknedag ankomma lill eller afgå från Upsala, och äfven, tvänne gånger i hvarje vecka, besöka staden Enköping.
De resandes antal stiger i samma mån, som medlen för deras fortkomst lättas.
Roteringen 1 Länet är ganska sträng.
Ruslningsskyldighelen, sorn stundom varit serdeles besvärande, har vunnit någon lättnad, dels genom förbättrad tillgång på infödda Remonler och dels genom tvänne, af de Rustande år 1833 vidtagne och af Kongl.
Maj:t den 24 Augusli och den 2 November samma år Nådigst fastställda beslut, enligt hvilka Remonteringskostnaden framdeles kommer att bestridas utur en af dem gemensamt s-immanskjuten Cassa, och en Direclion blifvit inrättad, som, med vissa årliga afgifter af de Rustande, besörjer anskaffande och lagning af beklädnadsoch monderingspersedlar m. na. för den i Länet förlagda del af Kongl. Lif-Regem en tets Dragon-Corps.
Religions-Lärarnes aflöning är besvärande, genom sättet hvarpå den utgöres.
Likväl förökas småningom antalet af de Församlingar, inom hvilka behörigen fastställda öfverenskommelser om
Pastoraliernes godtgörande under en viss större tidelängd, äga rum.
Dessa gälla nu i 8 Pastorater, nemligen Åkerby och Jumkihl, Wiksta, Fundbo, Upsala-Näs, Öfver- och Ytter-Gran, Calmar, Häggeby samt Husby Sjutolft.
Flerestädes äro dock contracter derom emellan Församlingarne och deras Pastorer, för dessas tjenstetid, träffade.
Fattig-underhållet är mer och mindre kännbart.
Det utgöres på många ställen af Magazins-fonder, som ursprungligen varit för annat ändamål bestämda.