Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
iakttagelserna af barnnaturen och de humoristiska skildringarna främst skola uppskattas af.
de vuxna, finna vi naturligt; kanske skola barn finna för litet roliga » handelser » i boken.
Vi skulle dock önska, att afven barn läste denna bok, ej.
minst därför, att de sällan f&amp; i sina händer en bok, där språket ar så klart, tydligt och flärdfritt.
Silfverbagaren.
från engelskan af Gylfe.
Med illu- strationer af Ottilia Adelborg.
Bland den stora mängd af barn- och inngdomsböcker, so111 årets bokmarknad har att bjuda, g s e vi ofvanniimnda arbete för ett bland de bättre.
Händelserna äro lifligt framstä,llda, moralen är god och öfversättningen gjord ined mycken omsorg.
Hufvudpersonerna i berättelsen äro gossar.
En af dessa,.
Lucian, hvilken är upptagen som eget barn hos &amp; n herr Martin, är häftig och brutal men i grunden god och ädelsinnad.
Martins egen son, Sam, kr däremot smidig och behaglig till sitt yttre men har en opålitlig karakter.
begc5r en dag en bedräglig handling, som upptäckes af en kamrat, denne får harigenoin stor makt öfver Sain och ut- öfvar på honom ett mycket dåligt inflytande.
Emellertid händer det en dag, att en silfverbagare blir stulen från en granne till Sams fader.
Lucians goda van, en liten indiangosse vid namn Bunny, blir misstänkt för stölden, och niigra misstänka afven Lucian.
Ilunny blir insatt i fiingelse och Lucian, som tror sig veta, att hans vän ej skall stå ut med att sitta ensam i det hemska fängelset, följer ho- nom dit och är honom till tröst och hjälp under sjulrdoin och be- dröfvelse.
Efter en tid koinmer det andtligen i dagen, att det ar Sam, som stulit silf verbägaren.
Och den förtviflnde fadern dömer da sin son att i kyrkan inför hela församlingen bekänna sitt brott och bedja om förlåtelse.
Efter mycken ånger och sorg öfver sig själ£, blir den förr s&amp; opfilitlige ynglingen en redbar och bra man- niska, som på allt sätt söker försona, hvad han brutit.
Boken torde inest a d % 14-15-åriga gossar och flickor.
För svenska barn.
Sagor och berättelser af Eugenie Beskow.
Med 22 teckningar.
Om vi ej misstaga oss, 8 % ar det sitt förstlingsarbete, som Eugenie Besl~ow här utgifvit, och vi kunna i så fall på goda grun- der gratulera henne till en så lyckad debut på förf&amp;ttarebanan.
Hennes barnhistorier vittna i alliniinhet ej blott om en liflig och fin uppfattning af barnen, af deras lif och tankeviirld,.
utan också om en mycket god stilistisk förmåga.
Berattelserna, » Ett underligt kalas », » Flyttningen », bli as hemlighet » och » När pappa och mamma voro borta » äro i synnerhet skdeles pigga och roliga.
Gärna skulle vi dock vilja varna författarinnan för att allt för ofta lagga oriktiga ord i barnens mun, t. ex. det ordet ~ d o q ~ Vi.
tro nämligen, att det kan vara menligt för de mindre barnens ännu outrecklade språksinne a t t i böcker finna sina egna språkförvräng-
Ty då dessa ' barn ju i allmänhet ej Hnnu hmnit att fil klprt för sig hvad som i sprlkligt hiinseende än riitt aller oriitt, kunna de lätt blifva vilseledda af allt för många kakografiska lustig- heter.
De sagor och stiirnningsbitm, som förekomma i boken, iiro nog alltför abstrakta och poetiska för att kunna intressera sinåbarnen.
Boken torde därför bäst lampa sig för 12-13 åriga iingdoinar, hvilka i allmänhet bruka vara sardeles roade af lustiga heriittelser om mindre barn.
Illustrationerna &amp; o vackra.
Berattelse af Ernst Even.
Öfversattning f r h tyskan.
Vi skulle särskildt vilja rekommendera denna bok till högläs.
ning inom familjer; och mycket bra Iiimpar den sig ocksa till jiil- klapp åt unga personer öfver l5 &amp; r.
Vi hafva visserligen ingen an- ledning antaga, att den är företrädesvis skrifven för de unga.
Uen d % den innehåller vackra, kristliga lärdomar, gifna i en tilltalande berättelseform och på!
ett särdeles flytande språk, kan den ju vara en god insats i både de yngres och de iildres bibliotek.
Skolkaryaterna samt tvenne andra berattelser af Otlilia Wz ' ldemuti~ Ofversättning af Anwie Wall.
1,as.
Beträffande innehallet skilja sig dessa tre berättelser högst obetydligt f r h hvarandra.
I den första, w Skollcamrateilia,, hjaltinnan en fattig adel, ung flicka, som .får arfva en ung adel grefvinna, hvilken varit hen- nes skolkamrat.
I den andra berättelsen,, Lady Helene,, fti tvenne fattigs barn arfva kläder, böcker och leksaker efter en ung lady, hvilkens lekkamrater de varit, och som dör i sin ungdoms v b.
Och i ' den tredje » En julaftoaw, blir en stackars fattig liten flicka uppta- gen som lekkamrat eller fostersyster åt en liten sjuklig lady, som också snart dör.
Den lilla fattiga flickan arfver nu hennes plats som barn i huset.
Någpt mer omväxlande motiv att skrifva om skulle vi h a h a önskat den goda Ottilia Wildermuth, inen boken ar i alla fall mycket from samt fullkomligt » renlärig ».
Det gamla slottet, beriittelse för flickor af Rosn Mzdhollnirll.
ofversättning från engelskan af E. Silfveirtolpe.
Pris Z kr.
» Det gamla slottet, hör till de tiidigen oförargliga, men ocksb mycket medelmattiga ~halfromanernas~ antal.
Bokens hjaltinnor iiro tre fattiga fader- och moderlösa systrar, som bara de underliga namnen Patricia, Dympna och Finola.
Jämte sin fostermor, den goda och älskvärda fru Anriesley, begifva de sig till bland för att slå sig ned p % det g u l a förfallna slottet Banshee Castle, som genom arf till- fallit ' deras äldre bror.
Denna bror ä.r dem fullkoinligt obekant, d5 lian mycket länge vistats i Amerika.
På slottet lefra de ett i det hela lyckligt och fritt lif.
Deras närmaste grannar iir en rik irliindsk
familj; husfadern i denna familj har själf arbetat sig upp till välst ' ånd o.ch uppträder nu som en mycket förtriifflig social reformator för den -- eller egentligen hans fattign befolkningen i sin hembygd.
unge son - anlägger näidigen fyra fisklägen på en liten ö, och öns befolkning kominer att lefva under ytterst gynnsainma ekonomiska för- hållanden.
.Hos den rikn irländska familjen få vi också göra bekant- skap med en pr&amp;l,lrtig lrvinlig trädgårdsmästare, soin otvifvelaktigt väcker vårt intresao och vhr sympati.
- En vaclrer dag nppträder de iiugn flickornas bror på slottet, han vinner allas deras hjärtan, men snart uppenbarns det, att han icke är deras bror, utan en af- lägseri släkting - deras bror, som var en dålig person, är död i Amerika.
Hvarför den aflägsne slälrtingen, Lord Tyrowen, gifver sig e t för de unga flickornns bror kan man aldrig riktigt förstå.
Sjalf säger lorcien, då han tillfrågas, hvarföre han ej upplyst famil- jens advokat om rätta förhållandet, satt han (advokaten) hade för brådtom att ge mig tid därtills.
Det tycker man ar bra underligt af en advokat.
Emellertid slutas allt på bästa sätt.
Patricia blir gift ined den unge rike irländaren; D p p n a förlåter ' mycket snart den före- gifne brodern hans underliga handlingssätt, och blir slutligen h.ans hustru.
Den unga Finola slår sig på tr8dgårdsmästapyrket.
Icke kan man med fog saga att läsningen af dylika berättelser väcker unga flickors h %g för god och sund lasning; ej heller få de föreställningar, som mycket stämma med det verkliga lifvet.
an Det giiilla slottets henllighet.
Berättelse för flickor (10- 1 6 år) o af Euelyn Everelt-Green.
af TVilh.
Bngelke.
Arligen leta sig några af de många böcker, som i England skrifvas för unga fliclor, vägen hit och iklädas svensk dräkt.
Dessa böcker iiro ej utan förtjiinster, de utmärka sig ofta för en ren och god anda och iiro mången gång skrifna med talang.
Oaktadt deras för- tjänster kunna de dock ej raknas till de goda, böckernas anta.1, ty deras innehåll ar vanligen så intetsägande, så obetydligt, att de ej kunna göra nå.got djupare intryck och följalrtligen ej heller vara af någon betydelse för en ung flickas utveckliag.
Att flickor hysa någon särskild förkRrlelr för sådant sentimentalt pjoller, som vanligen fyller de arbeten, hvilka äro ~ a r s k i l d t skrifna för dem, kunna vi ej tro.
Vår erfarenhet är, att de gärna läsa böcker med djupare, sun- dare och allv~~rligare innehåll, om man blott sknffar dem sådana.
Hvnrf ' ör behöfves det för öfrigt slcrifvns s&amp; många siirskilda böcker för flickor och gossar?
Unga flickor och unga man lefva ju i samma värld och böra väl bli belcanta nied hvarandras lifsoinråden, och deras Iiisning bör darför vara af den art, att den Iran bidraga till hvarje ung människns sunda ntveclding och förädling.
Ett s %dnnt resultat Iran man ej viinta af läsningen af de ytliga och betydelselösa böcker, s o n anses passa till läsning för unga flickor, lika litet som af de vilda i-ifventyrsböclcer, hvilka af många a n s e s särdeles lämpliga för gossar.
Det är naturligtvis föreliggande lilla arbete, som kirmast gifvit,
anledning till ofvan uttalade reflexioner.
Det har d a de förtjiinster, som vanligen utmärka arbeten af detta slag, det iir roligt, ~7al skrif- vet och en god anda genomgår det hela, men det passar ej för flickor öfver 14 hr, därtill ar innehållet för obetydligt och barnsligt.
Den hemlighet det gamla slottet gömmer, gr en liten gosse, som ej vill visa sig för människor, emedan han fruktar att bliha utskrattad för sin, vanskapliga figur,.
Han har niinligen efter en sjukdom erhållit en lindrig ryggradskrökning, så obetydlig likvd att den knappast lir märkbar.
Hans enda lef vande slakting, hans galiila, morfar, hvilken han af flere skäl hatar och afskyr, och en gammal tjiinarinna, som passar honom upp, våga ej sätta sig emot hans besynnerliga infall, af fruktan att framkalla ett utbrott af hans häftiga lynne, utan 1Rta honom lefva ensam och gömd i det gamla slottet.
Ett par barn, som valt det ödsliga huset till lekplsts, upptacka honom en dag helt oför- modadt och ing % vänskap med den lille enstöringen, som de en tid i hemlighet dagligen besöka.
Umgänget ined de båda barnen utöfvsr det lyckligaste .inflytande på den konstiga lilla gossen, som slutligen af deras föreställningar låter förmå sig att försona sig med sin morfar och att öfvergifva eremitlifvet.
Ehuru händelsen ih sådan att den knappast torde iiniin nagori motsvarighet i det verkliga lifvet, ar boken dock ganska rolig och underhållande.
Sjöröfvare p % Dledelhafvet, af Tfr.
H. Bingston.
Ofver- sättning.
Tv&amp; delar.
hvarje del.
Gossar vid 14-15 års &amp; Ider, hvilka i allmänhet bruka vara högst intresserade af sjöromaner, skola helt risst ej hafva nlgot emot att f % denna julklapp, och länge bör den ocksh riicka för dem, då den utgöres af ej mindre än två tjocka delar.
Hjälten i boken, sjöröfvaren Zappo, kr en Sikta gamaldags ro- manfigur.
Djarf, kallblodig, tapper, ar han en skräck för alla sjöfarande på Medelhafvet, d&amp; han dränker och nedskjuter alla, som vaga sätta sig till motvärn, då han anfaller.
B1en på samma gång är han, ej blott bildskön och stolt, utan afven nobel i sitt uppträdande.
Och för att vara bof uppför han sig verkligen mycket humant vid Atskil- liga tillfällen, det måste medgifvas.
En likaledes bildskön hustru &amp; ger han, men iclre förty fördskar han sig i en engelsk miss, som sjöröfvmne tagit till fånga.
Och då dennas fastman, en ädel och tapper sjöofficer, får order att förfölja sjöröfvarna och dihunder lyckas befria sin fästmö, ber hon honom skona Zappos lif, dikför att han bemött henne så väl under hennes fångenskap.
Fiishnannen utdelar genast befallning om att förföljelserna mot sjöröfvarne skola upphöra, hvilket dock förefaller oss ntigot osannolikt.
Nan har svårt föreställa sig, att en officer af personliga skäl vagar handla s % i strid n o t sina order.
Sjöröfvaren och hans sköna maka bliha emellertid bida dödade genom ett kanonskott frin ett grekiskt fartyg.
Nen för alla heder- liga människor, som tagit del i händelserna, är slutet godt.
Boken har en nggot gammaldags prägel, men förefaller fullt oskadlig samt mindre uppjagande för fantasien än dylika böcker briika vara.
r Lavendera prestghrd af Theodora C. Elmslie.
Ofversattning från engelskan af E. Sivverstolpe.
Hjältinnan i denna bok är en liten 7-årig flicka, Evangeline, som vaser upp hos sin farfar i Lavenders prästgård.
Hennes far ar officer.
och tjänstgör i Indien - om hennes mor vet man i början ingenting, det hvilar något mystiskt öfver hennes tillvaro, ja, man vet knappast, om hon lefver eller ar död.
Den lilla Evangeline är i sanning ett underbarn, ett sådant, som endast den engelska barn- bokslitteraturen kan producera.
Då hon en gång far se, huru en kattunge misshandlas af byns pojkar håller hon, 7-åringen,.
ett tal till dem, hvari hon bland annat säger: s Jag har varit så stolt öfver hur duktiga pojkar ni varit och tycker oin att berätta det för alla fraiillingnr, men nu skäms jag för er ».
Hon iir också sin farfars adjunkt och läser om söndagarna med de minsta skolbarnen, och hos de sjuka kan hon sitta en hel dag och lasa högt ur biblen.
Afven på andra omrfiden är hon mycket försigkominen; på sin lilla pony rider hon ensam omlcring långa vagar för att afläggn besök hos grannarna.
Hennes iitveckling är dock mycket ojämn; d % det en gfing talas om en galilmal elak herre, kapten Ransom, som bor i hennes henitralit, frågar hon på fullt aIlva.r, om han är en trollkarl, om han hm stora betar och .grönt hår, och om han äter upp swå barn.
D&amp; hon sedermera besöker kaptenen, kallar hon honom » Ers majestät)), fortfarande i den tron, att ban är en trollkarl.
- I Ln- vender uppenbarar sig plötsligt en ting och vacker dam, frii Smith, som aafskydde barn i allm %nhet ».
De barn hon förut träffat hade vari.t » utstyrde srnh apor, miniatyrbilder af sina föräldrar », men den lilla Evailgeline vinner hennes h jiii-ta, liksom hon f öriit vunnit » troll- karlens~.
Kaptenen från Indien koinmer helii och fru Siiiith be- finnes vara hans hustru och Evangelines mor.
» Trolllrarlen » har på något sätt varit inblandad i konflikten mellan Evangelines far och mor - p&amp; hvilket siitt blir aldrig 15lrtigt klart.
Efter många svå- righeter och obegripligheter slutar alltsammans väl.
Troligen har förf.
genom sin bergttelse velat visa hvnd ett litet barn, som alskw hela vgrlden och tror hela världen om godt, just genom denna sin.
barnslighet kan utritta, då det Iran besegra egoism och f &amp; f ängs hos gamla, i det världsliga förf arna ina.nniskor.
Men då skiille förf.
ha tecknat ett verklj.gt barn och ej ett under- barn, som verkar onaturligt på 1Bsaren.
Ofversättningen &amp; r god.
Gosskolm i 8: t Mriiilfred af Fvederic W.
Farrar.
Från nit- tonde engelska upplagan af Ebba Nordenadler, f. Wester.
2] w., inb.
i klotband 2,in.
Dessa stora engelska slrolor, hvarest ända till 400 liirjungar iiro inackorderade, förefalla oss mycket främmande och hela systemet
290 föga tilltalande.
Nen stidamt det nu ar, har det mhgfaldiga g h g e r, alltifr&amp;n Dickens tid, blifvit tecknadt med dess bAde mörka och ljusa .idor.
8: t Winifred visar öfvervagande de senare och detta, tillika med den varma religiositet, hvillzen märkes stisom en underström, gör denna skildring för ass mera sympatisk.
En lard skola är det förvisso som afses, ty latinska och grekiska citat förekomma talrikt; gossarna böra således vara icke blott orädda, sanningsalsknnde och renhjärtade, iitan afven h a h a en viss begtifning för stiidier.
Naturligtvis förekomma m h g a äfventyr och nat~u-ligtvis iiro många af gossarna långt i£rh hvad de borde rara, mon afventyren aflöpa iitan alltför svåra följder; rattvisa blifver till slut alltid skipad, och det goda nfgfir med segern.
De äldsta, sjetteklassisterna, hvilka inom skolan sasom monitörer intaga en ställning inidt emellan 1 %- rarna och eleverna, och hvilka det $ligger att i första hand öfver- vaka den disciplin, som utgjorde wkolans förnämsta moraliska stöd&gt;, yttra sig vii1 stundom med alltför mycket adel och sedelarande vis- dom, då de yngre skola förmanas; men annars £örekommer ofta det slags &gt;slang$, som pojkar alska att anviinda.
Att sådant val åter- gifves med svenska uttryck &amp; r en förtjiinst, som kommer öfversiitta- rinnan till del och som fullt uppväger några små inadvertenser vid korrekturläsningen.
Boken bär sptår af att icke precis vara skrifven i går, men den berömda författarens namn torde tillräckligt rekommendern.densamma hos föriildrar inom allvarliga hem, hvarest ' finnes ungdom som nhtt skolans högre stadier.
P&amp; Amazonflodens strllnder af W. A.
G. Ki~~ydo~z.
Of~er- sättning från.
Pris 4 honor.
Detta arbete skall helt visst med förtjusning mottngas af alla dem, som äro intresserade af naturkunnighet, ty på ett mycket roande satt får man här göra bekantskap med en ej obetydlig del af Syd- amerikas rika och egendomliga djiir- och v8xtrii.rld.
Knturskildrin- garna äro i allmanhet med större eller mindre fintlighet inflätade i själfva berättelsen, hvars hufvuddrag v i hiir i största korthet åter- gifva.
E n köpman i Quito blir till följd af en statshvälfning nöd- sakad att fiy fr %n sitt hem.
Hans barn, tvtå söner och en dotter, hvilka blifvit uppfostrade i England, mötas vid sin &amp; terkoinst till hem- landet af den nedslfiende underriittelsen, att deras föräldrar lämnat Ecuador och på Amazonfloden begifvit sig österut; hvar dessa slagit sig ner lyckades de ej att f; reda pi.
Atföljda af en 16-ars gosse, en skolkamrat till den yngre af bröderna, och ett par tjaiiare, be- gifva sig de unga genast Astad för att uppsöka flyktingarna.
Efter en besvärlig vandring öfver Cordillererna och en ej mindre besviirlig färd på floden Napo uppntå de 3Iaranon.
Under otaliga fzbi.01.
och äfventyr färdas de utför den väldiga floden, öfvercillt letande och spa- nande efter de landsflyktiga .föriildrarna, h i l k a de slntligen Aterfinna p&amp; en brasiliansk rancho.
Afven den unge engelsmannen iterfinner i de brasilianska urskogarna siu far, hvilken i många, 5.1. varit an-
sedd för död.
Af hvad, anledning denne lämnat sitt fädernesland och dragit sig undan från umgänget med människor blir ej iippdagadt.
Ej heller får man veta, huru han i den unge engelsmannen kan igen- känna sin son, som han aldrig sett.
Blodets stärnnia tycks har tala tydligare an vanligt.
Tillsammans med de sina fortsatta sedan de unga äfventyrnrna färden utför Amaaonfloden till Para, där de finna ett nytt hein.
Under den långa farden tvärs öfver den sydamerikanska kon- tinenten lro~i~mo de unge resenämrna i tillfa.lle att göra en förtrolig bekantskap med natar och folk.
De komma i både fiendtlig och van- skaplig beröring med infödingarna och lara däriinder ntt kanna deras seder och briilr.
Under sina vandringar i skogarna träffa de vid olika tillfallen p&amp; människor, hvilka samla kinabark, guttapercha, kautschulr, vanilj in.
Dessa saminantraffanden gifva förf.
en osökt anledning att beskrifva västerna, hvillm läinna dessa produkter, dessas beredning m. m. Beskrifningarna belysas med illustrationer.
Djuren spela natnrligtvjs en ännu större roll an viiderna i de unga resena- rernas lif.
An blir någon nf dein anfallen af en puma eller en ja- guar, än stöter en annnn oförmodndt p % en slcallerorin eller en jattestor anakonda, än skr&amp;mmes siillskapet af någon inärkvtirdig groda, som tinder natten låter höra sitt annu inärkvardigare läte.
Flere apor och fåglar, bland dein nfigra små grannn.
kolibri, lyckas de fAnga och tämja.
Alla dessa djur äro liksom växterna beskrifna och afbildade.
Natiu.skildri.ngarna iiro gjorda med oinsorg och %ro afven i allmänhet pålitliga, hvilket just ej brukar vara faliet med de naturbeslcrifnin- gar, som förekouiiila i afventyrsböcker.
En och annan gling triiffar man på ett mindre va1 valdt uttryck.
Så säges det t.
ex. på ett stalle, att » hng,aorrnens tänder vända sig p&amp; gcångjarn ».
Sådana fel- alctiga eller vilseledande uttryclc förekoinma dock ytterst sällan.
Gi slrnlle vilja göra den.
anmärkningen, att beskrifningarna på djur och viister iiro allt för, många.
Det torde blifva en vmsklig uppgift för en ungdoiidig lasare att f &amp; intresset att racka, till för alla dessa djur och vaxter, huru intresscmtn de Bn in&amp; vara, som onpp- hörli,at aflösa hvnrandra p&amp; bokens 439 sidor.
- B~rSttelsen ar lik- val mycket rolig .. och natnrs1rildi: ingarna, som redan förut &amp; sagdt, .viii.deftilla.
-- Ofverstittningen är ej vii1 gjord, meningarna äro på många ställen oklara, och stafningssiittet ar alldeles föråldradt.
Det stöter niimers ' ögat allt för mycket att se bolcstafven e n n ~ a n d i så.
dana ord som frelding, verld, vexter, etc. Boken passar för ungdoin öfver 14 år.
Tv&amp; &amp; r förom masten af R.
H. Dcma j: r.
Fri bearbetning af Chicot.
Pris 2,ij.
Denna bok, af hvillren originalet utkom i Amerika &amp; r 1840, ntnjuter i sitt beinland samt i England stort anseende såsom en sar- deles lehancle och troviirdig skildring af sjömanslifvet.
Det är en skildring af två års segling med kofferdifartyg, och s&amp; val, så enkelt ch flärdfritt %r berilttelsen skrifven, att man trots frinvaron af några
egentliga afv vent yr w följer den med intreese.
Hvilket htirdt och mödosamt lif sjömannens är, diiroin far man genom denna bok en klar förestillning.
Boken k m rekommenderas Lt ungdom om 12 - 16 år.
U j ongelbuken af Rrrdyard Kipli~g.
Tvli delar.
frbn engelskan.
Pris 2,15 för h v a j e del.
Boken innehiiller flere smärre berattelser eller snarare sagor, i hvilka författaren på ett i hög grad poetiskt s6tt skildrar djuron och deras lif i djungeln.
Den förnämstri och omfångsrjkasto af dessa sagor handlar om en Liten vilsekommen hindugosse, Nowgli, soin uppväxer tillsammans med fy-ra unga vargar i en varghtila i djuugeh, ömt älskad och vårdad af vargfar ' och vargmor.
Sedan han i vargamas rbdsf örsnmling blifvit högtidligt upptagen till inedlem af deras smfund, får han till lärare en gammal björn, hvillren undervisar honorr, i djungelns lag och i konsten att höfviskt urngils med skogens öfrjga inbyggare.
Djungelns folk har niimligen liksom människorna sin etikett och sina lagar, hvilka äro lika nödviindign i det stora djursamhället som i det miinskliga samfundet, dival nar det galler upprätthAllandet a.f fred och endrakt som ett gemensamt försvar mot yttre fiender .. Af vargfar filr gosseu lära hvad ett skogens barn behöfver veta för att kunna reda sig i kampen för tillvaron, hvilken i djungeln är lika skarpt tillspetsad som ute i iuiinniskoviirlden.
Björnen s m t en priiktig svart panter och en jattestor pytbonorm, hvilkas iilskling den lilla gossen blifvit, vaka öfl-er inanniskobarnet och radda honom mer %n en gång ur hotande faror.
De tre stors djuren äro så mästerligt karakteriserade, att de blifvn s&amp; att saga in- dividuellt utpräglade personligheter, hrilka man följer med lika mycket intresse som de mänskliga hjiiltarna i en roman.
Efter några år blir Mowgli utstött ur vargflocken, ty hans andliga öfverliigsenhet har väckt afund och hat hos skogens talrika populace.
Han tar d&amp; sin tillflykt till människorna, men iifven de stöta honom ifrån sig, emedan han ej 6s som de.
Bloit en kvinna, som i 3lowgli tycker sig igenkänna sitt försvunna barn, dskar och skyddar » vargungen », som människorna ej utan skäl kalla honom.
liiowgli ater~iinder till sin barndoms hem, djungeln, dar han växer upp till en frisk och lifs- kraftig människa, i klolrhet, ädelmod och rattfiirdighet vidta öfver- lagsen de stackars iniinsldigs ~ a r e l s e r han lart kanna i den lilla byn invid djungeln, hvilkas själsadel gatt alldeles förlorad i den tunga kampen för tillvaron.
Vid omkring 17 års ilder iiterviinder Xowgli än en gång till människorna för att bliha en medlem af det mänsk- liga samhallet.
Händelserna äro roliga och miisterligt herattade.
De stora strider, hvillra levereras i djungeln, en gang mellan aporna och Mowglis tre vänner, en annan gång mellan de vilda hiindarna och vargarna äro, trots sin vildhet, verkliga hjiiltedilrter, och ined spän- ning följer man skildringen af hj~.ltmnas bedrifter.
Den ba.st berG.t- tade af de m h g a spiimande episoderna i boken är kanske den om
- den lilla byns förstöring af elefanterna p % Mowglis befallning.
Den tir rent af gripande och full af patos.
Naturslddringarna äro afven gjorda med öfverlägsen talang, det hvilar s % mycken poesi öfver dem, att de maste på det högsta slA an p&amp; alla dem, som älska och förstå naturen och som äro mottag- liga för ~Ihmnin~sfulla intry ck.
Flere af de smärre berättelserna täfla i f i ~ h e t och elegans med Blowglis saga, men ingen af dem torde i djup kunna mäta sig med donna.
Alla äro mer eller mindre fantastiska, men boken är likväl alltigenom ett masterverk i sitt slag.