Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Men örn ett sådant bestämmande icke kan af honom sjelf med full säkerhet ske, lärer det än mindre kunna verkställas af Konungens Befallningshafvande, hvars inblandande 1 allmogens cnskildta hushållning alltid är olämpligt, och föranleder till hinder och svårigheter, dem jag förmodar att man snarare bör undanrödja, än föröka, då ingen den mindsta säkerhet emot missbruk derigenom kari vinnas; ty ehvad den Gårdfarihandlande färdas med större eller mindre belopp af tillåtna å)en S Juni. tillåtna varor, Ht möjligheten af en handel med otillåtna alltid den samma, och kan endast genom uppmärksamhet å de offentliga .Bevakningsanstalternas sida förekommas.
Inka olämpligt äilser jag, för mindel* stad. gandet af en viss ålder för Gårdfarihandlande vara.
Om grunden för deras handelsrättighet är hehofvet att å andra orter och genom andra medel, än dem blotta Jordbruket erbjuder, förskaffa sig uppehälle, inträffar ganska säkert detta behof före 30 års ålder; och den sorn, från den tid han blir myndig, till 30 år, kunnat, utan begagnande af reserättigheten, försörja sig, kän visserligen icke hafva större behof déräf efter denna tid.
Reserättigheten begagnas icke af allmogen för dess nöje.
Om naturen erbudit medel till bergning för Elfsborgs Läns invånare, utan begagnande deraf, skulle de Säkert gerna upp* offra denna så mycket omtvistade och afunnadé rättighet, i synnerhet då jag finner, att man anser dem såsom skadedjur, genom hvilka osedlighet och smittsamma sjukdomar fortplantas.
Men då jag nu försvarar en näringsgren, Som utgör ett af de hulvudsakliga vilkoren för landets bestånd; då jag inom mig äröfvertygad och med säkerhet kan åberopa allmänna erfarenheten till bevis deremot, att smittsamma sjukdomar och osedlighet icke mera af Gårdfarihandlande, än af Dahl- och Wermlands-allmogen befordras, hvilken sednare opåtalt, vid alla åldrar, får vandra kring Landet, för att genom arbete förvärfva ett bröd, sorn naturen nekat äfven dem hemma, ficn $ Junu 321 Jean jäg icke annat, ån på det bogsta bestrida hvad i denna punkt är föreslaget.
Hvad uti femte punkten ar föreslaget, angående förbud för Gårdfarihandlande att utborga varor, lärer, vid närmare granskning, finnas vaxa förhastadi.
Väl lärer icke någon Gårdfarihandlande önska sig att nödgas utlemna sina varor på Credit, då han derigenom äfventyrar, att på hvarjehanda sätt blifva lidande.
Men om af ingen mensklig magt han kan förhindras att gifva bort hvad han medförer, och att derå sjelf bestämma värdet, lärer lika litet någon föreskrift med rättvisa kunna lemnäs, hvarigenom han skulle förhindras att lemna anstånd med betalningen eller njuta vederbörlig handräckning till utbekommande af sin fordran.
Slutligen och i afseende på ro punkten’ torde den inskränkning kunna äga rum, att, då en Bonde från något af de till handelsresor berättigade Häraderna ville besöka en af de i Ve. stergöthland närröast gränsen varande Marknadsplatser, för att der uppköpa Spannmål eller andra lifsförnödenheter, och han ville medföra något af sina tillverkningar till utbyte deremot, skulle sådant vara tillåtet, för att icke Öfver nödvändigheten försvåra utvägarna att i en fattig landsort förskaffa sig hvad den fruktbara har att aflåta.
Med dessa inskränkningar och ändringar bifaller jag, för min del, det föreslagna Betänkandet > 32o Den 8 Juni'. idet, och tror mig , genom de hand deruti finnas i Öfrigt lagda, för att inom gränsorna af det til* låtna inskränka handelsrättigheten, hafva ådagalagt, att lika mon jag är att försvara medborgares 6lagliga rättigheter, lika beredvillig är jag att för derae utöfning föreskrifva sådana vilkor, som förekomma missbruken, på det icke den oumbärliga och lagliga friheten må genom dess missbrukande göras förhatlig och småningom förloras.
Olof Håkansson Riksdagsfullmäktig för Marks Härad.
Ex Protocollo. M. M. Rosbeck.
Uppläst hos Samieliga Riks- StSnden den 8 Junit Vördsamt Memorial.
Hedervärda Bonde-Ståndet har den 16 sistlidne Maj till Riksens Höglofl.
Ständers Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskott remitterat ett af Riksdagsfullmäktige Eric Johansson och Hans Hansson från Stora Kopparbergs Xän ingifvet Memorial, deruti är hemstäldt, om icke, i anseende till det besvär fångskjutsen och kronobrefbäiingen. med - Den 8 Juni. 321 medförer för innehafvare af Krono- Skatte-Hem-' man, hvilka dessa skyldigheter äro ålagde, uti nämnde Län, likasom uti alla öfriga Länen uti Riket, betalning för fångskjuts kunde erhållas till enahanda belopp, som för Kronoskjuts, och för kronobrefbäringen tili hälften deremot; hvarjemte Fullmägtige yrkat, att sa väl Fångskjutsen, som Krono-Brefbäririgen i Kopparbergs
Län måtte varda lika fördelad emellan alla Jordägare i Länet, utan afseende på Naturen af den Jord de innehafva.
Utskottet har i anledning häraf skolat tillkännagifva, att som, hvad angår den yrkade betalningen för Kronobrelbäringen, Utskottet redan den 18 sistlidne Maj, innan ofvanberördo Remiss Utskottet tillhandalcom , i detta ämne till Riksens Högloil.
Ständer afgifvit Betänkande uppå de af Riksdags - Fullmägtige Eric Svensson från Bohus Län, Per Olsson, Per Andersson, Eric Larsson och Bengt Larsson från Södermanland väckta frågor af enahanda beskaffenhet; så får Utskottet vid detta tillfälle endast åberopa hvad samma Betänkande innehåller.
Beträffande åter Eric Johanssons och Hans Hanssons hemställan , att Fångskjutsen i Stora Kopparbergs
Län måtte, likasom uti de öfriga Länen i Riket, betalas till lika belopp, som Kronoskjutsen; så har Utskottet så mycket mera anledning tillstyrka bifall dertill, som sådant är öfverse B. N:o 4 1 , 4.3. Den 8 Juni. verensstämmande nied hvad Kongl. Majit genom Nådig Kungörelse af den 10 September 1812 jförordnat, utan att Utskottet har sig bekant, det någon särskildt författning, eller hemmansägarne emellan träffad öfverenskommelse deruti gör undantag för Stora Kopparbergs
Län; i följd hvaraf de, sorn hittills icke kunnat fått af en sådan rättighet sig begagna, böra vända sig till Konungens Befallningshafvande i Länet, sorn, på skeende anmälan, icke lärer underlåta bade att förhjelpa hvar och en till sin tillständiga rätt, och att i öfrigt vidtaga sådana åtgärder, att fångskjutsen inom Kopparbergs
Län icke blifver mera hesvärande för den ena hemmansägaren , än folden andra.
Hvilket allt Utskottet får till Riksens Höglofl.
Ständers ompröfvande vördsatnligen öfverlemna.
På Höglofl. Ridd. och Adelns Ledamöters A. Lantingshausen.
På Högv. Prest-Stårrdets Ledamöters vägnar Carl Fr.
Ortman.
Upp - Uppläst hos samteliga Riks - Standell d: 8 Juni, Vördsamt
Hedervärda Ronde-Siändet liar genom P^otocolls?
Utdrag den 16 nästlidne Maj till Allmänna Besvärs och Oeconomie - Utskottet remitterat ett Memorial af Riksdags-Fullrnägtigen Lars Jacobsson Peinarfeve fran Gottlands Län, uti hvilket Memorial atifores klagomal deröfver, att innan en hemmansägare pä Gottland, sorn äger kalkmylla eller kalkstensbrott på sina ägor får deraf sig begagna, han förut måste anhålla om tillstånd dertill af Kongl. Majus Befallningshafvande,'hvilken föreskrift skall medföra åtskilliga kostnader och omvägar; och i anledning hvaraf yrkas, det ofvanbemälte hemmansägare matte erhålla tillstånd, att utan förutgången anmälan hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, på hvad sätt dem bäst synes, begagna de lägenheter till kalkmylla och kalkbrott, som på deras ägor kunna vara att tillgå.
Sedan Utskottet, vid pröfningen' af detta Memorial, funnit detsamma innehålla anförda besvär öfver en af enskildt Embetsman vidtagen åtgärd inom Gottlands Län, hvaröfver någon granskning, enligt Regeringsformens föreskrift, ej tillkommer Utskottets befattning; och då Utskottet dessutom helt och hållet är i saknad af nödiga upplysningar öfver de skäl och omständigheter, eom kunnat föranleda till det nu öfverklagade, men förmodligen icke utan all grund utfärdade pä - 324 Den 8 Juni. påbud; så anser Utskottet sig ej Jeunna härvid lämna någon vidare åtgärd, än att till svar härå meddela detta utlåtande, som dock vördsamt underställes Biksens Höglofl.
Ständers egen pröfning och algörande.
På Högvördiga Prestoch Adelns Ledamö- Ståndets Ledamöters > ters vägnar vägnar A. Lantingshausen.
På Vällofliga BorgareStåndets
Led arnöters vägnar And.
Fredin På Hedervärda Bonde* Ståndets Ledamöters vägnar Hils Mänsson. M. M.
RosbecL Uppläst hos Höglofl.
Bidd. och Ad. d. 8 Juni. _ Högvörd.
Prest-Ståndet d. 22 .Maj.
Vällofl. Borgare-Ståndet d. 1%. _ Hederv.
BondeStåndet d, 22* Vördsamt Memorial!
Ständers Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskott, under den 18 sist— lidne Maj, afgifvit
Betänkande i anledning af den Den 8 Juni. den , utaf Herr Öfver - Intendenten m. tn.
Pehr Tham väckta fråga, om indragning af de fem Helgedagame:
Trettondedagen, Mari® Bebådelsedag, Christi Himmelsfärdsdag, Annandag Pingst oell Midsommarsdagen ; så hafva, vid föredragandet deraf, hos Höglofi.
Ridderskapet och Adeln den 29 i samma månad, följande anmärkningar dervid blifvit gjorde och jemte återremiss af Betankandet till Utskottet öfverlemnade; hvilka anmärkningar, i följd af Höglofi.
Adelns Utskottet tillkännagifna Beslut, rörande återrernisser till Utskotten , härhos in extenso intagas: 1:0 Memorialet af Herr Pehr Tham J sa lydande: '”1000 Stt Jern, som ungefär smides dagligen i Sverige, gör, å 15 R:d RGSedlac för hvarje St6 - 15,000. ’’Jag räknar alla våra andra röreiser, Manufacturier, Handtverkerier, Fisken, Sågar, Qvarnar m. na. till en lika rörelse - - 15,000. ”i- Million Mantalsskrifne J med mindre arbetsföre, ä I R:d RGSedlar per Dagsverket gör - 750,000.'
”Mera och bättre förtäring pä en Helgedag, än en Hvardag, på 2 Millioner menniskor, å 4 Transport 780,000. sk. 326
Den 8 tuni' Transport 780,000^ sk. påökning - 166,666, 32.’ —ff-m.m, — ■ .. — — —.
I ,, ”Hela Summan, sorn förloras för hvarje onödig Helgedag , gör således ... g,] 6,666. 32. ”Hvilken Summa för 5 dagar gör en förlust för Riket af B:d RGSedlar .... 4,733,333. 16. eller mera än hela vår tillkommande Bevillning; och bör den, sorn intet kan visa origtigheten i denna calcul, ersätta denna ostridiga förlust för Riket.
Under Högstsalig Konung A* dolph Fredrichs sista Regeringsår, gjorde jag på en Riksdag samma förslag om Nitton Helgéda. gars afskaffande. ”Hetta vann då varande Kammar- och Oeconomie-Deputationens tvänne Stånds jolenna bifall; men för tvänne Stånds uteblifvande, kom det icke till någon Expediton.” ”Då Konung Gustaf III år 1772 var på Timonen, blefvo genast en stor del af Helgeda. gar indragne.” ”Man bor vänta sig nu, vid mera upplysning och strängare behof, detsamma; och det så mycket snarare, om Riksens Ständer innesluta detta i sina underdåniga ansökningar; hvadan jag ödmjukast anhåller om återremiss af Oeconomie och - Den 8 Junii 327 och Besvärs- Utskottets Betänkande,'om fem Helged agars indragning.
Jäg får äfven ödmjukast tillägga, att för de norra Provinserna gör en Helgedag förlust ofta af 3:ne dagar oell deröfver, med liera mils resa fram oell åter till Kyrkor, stundom 8 i 10 mil hemifrån,” 2:0 Anförande till Höglofl.
Ridderskapets och Adelns Protocoll af Herr Landshöfdingen m. m.
Eckorn: ”Vid afgifvandet af Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets utlåtande, rörande de af Pierr Öfver - Intendenten Tham föreslagne fem Helgedagars indragning, eller Trettondédag Jul, Marite Bebådelsedag, Christi Himmelsfärdsdag, Annandag - Pingst och Midsomrnarsdagen , var jag af den särskildta mening, att Midsommarsdagen borde flyttas lill den Söndag af veckan, derutinnan den infaller, att firas, och. jag hämtade anledningen härtill af den arbetstid, som för de Norra Länen går förlorad, enär samma liögstidsdag infaller i medlet af veckan, då dels för resorna till och ifrån Kyrkan, dels ock för vistandet derstädes de påföljande dagar till näst infallande Söndag, en mängd dagsverken gå alldeles förlorade, och hvarpå jag, såsom exempel får äran nämna: i Luleå Socken af Norrbottens
Län, der åtmindstone 6000 dagsverken uppoffrades för Midsommarsdagen sistlidet år 18x4, och för hela Länet kanhända närmare 30,000 stycken; och ela 4 till 5 och1 för de längst bort boende 6 dagar ålga för allmänheten till fram- och återresan, uppkommer deraf en oersättlig förlust.
Jag 328 Den 8 Juni.
Jag är ock öfvertygad, att en Icke Ilten arbetsförlust tillskyndas genom Christi Himmelsfärdsdags- och Annandag Pingsts bibehållande, helst de infalla under såningstiden nästan allmänt öfver hela Riket; men jag har, ined åsigt af Religionens fordringar, icke ansett mig äga anledning att derom väcka fråga, ehuru, i händelse af återremiss, ytterligare öfverläggning derom kunde äga rum.” Jemte det Utskottet får vördsammeligen tillkännagifva, att 3:ne af de.
Respectiva Riks-Stånden bifallit Utskottets ifrågavarande Betänkande af den j8 sistlidne Maj, har Utskottet, i anledning af ofvanintagne anmärkningar af Herr Ofver - Intendenten Tham och Herr Landshöfdingen Eckorn, tillika skolat förklara, att Utskottet, af hvad Herr Ofver - Intendenten andragit, ansett sig icke böra frånträda sin förut fattade tanka i ämnet, icke en gång af det påstående Herr Ofver - Intendenten gjort, att den borde ersätta för* lusten leir Riket, som ej kunde inse rigtigheten i Herr Ofver - Intendentens Calcul, den Utskottet, utan att ingå i någon särskildt pröfning deraf, förmodar vara något obestämd och kanske högt tilltagen, enär Herr Ofver - Intendenten, uti anmärknings - Memorialet, uppgifvit förlusten vara två och eh half million högre, än Herr OfverInténdentén uti sitt första Memorial densamma upptagit; äfvensom då Herr Landshöfdingen Eckorn, med åsigt af Religionens lordringar, icke så bestämdt påstått, att någon annan af dessa fern Hel - Den 8 Juni. 3 29 Helgedagsr, än blott Midsommarsdagen, borde lill indragning, eller flyttning föresläs, Utskottet icke heller deraf trodt sig finna skäl att böra ändra sitt förra Betänkande; och änskönt indragning af Midsommarsdagen, betraktad, såsom förut, ifrån en oeconomisk synpunkt, skulle hvilket medgifves, af locala skäl kunna medföra nytta för någon viss Bandsort, kan Utskottet likväl icke tillstyrka en allmän flyttning af denna Helgedag, dä sådant i det hela skulle åstadkomma oreda.
Detta varder emedlertid lemnadt till Höglofl.
Riddérskapets och Adelns ompröfvande.
Ridderskapets och Adelns Bedamöters vägnar A. Lantingshausen.
På Vällofl. Borgare Ståndets Bedamöters vägnar Arid.
Uppläst hos samteliga Riks - Stånden de» 8 Juni. Riksens Högloft.
Ständers Stats - Utskotts Betänkande, angående Stockholms - På Högvörd.
PrestStåndets Bedamöters vägnar Carl.
BondeStåndets Bedamöters vägnar Nils Mänsson. M. M. Rosbeck. 330 Den 8 Juni.
I kolms Stads samt öfriga Städernes Källarefriheter.
Ifrån det Vällofl. Borgare - Ståndet har till StatsTJtskottet blifvit remitteradt ett af Biksdags-Fullinägtigen för Stockholms Stad, Herr Rådmannen A- Fredin, angående Stockholms Stads Källarefrihet ingifvet, så lydande Memorial: ”Sedan Sveriges framfarne Glorvördigste Konungar linder den 55 Februari 1614, den 10 Mars 1636, den g Febr. 1650 samt den 1 Mars 1676 Nådigst tillagt Stockholms Stad Tullfrihet för ett visst qvantum Vin, hvilket qvantum utgör 110 atnar Benskt, 36 Pipor Spanskt och 70 Oxhöfden Franskt
Vin, samt då uti en särskildt förekommen händelse vid Tullfrihetens beräknan-- de svårigheter mott, Kongl. Majit uti Nådigt Bref till Kongl Kammar - Collegium af den g Aug. 1677 om Stadens ostridiga dispositionsrätt så stadgat, att Kongl.
Maj:ts ändteliga vilja vore, det Staden den 1 förunnts
Tullfriheten verkligen tillgodonjuta skulle; så har Kongl. Majit den 14 Jan. 1730 i Nåder förklarat sig vilja Staden bibehålla och fastställa, att till dess enskildta nytta få hädanefter som ditintills, utan hinder och men, tillgodonjuta ofvanberörde Tullfrihet.
”Under och efter förenämnde tider, har ock
Staden obehindradt nyttjat hvad igenom Högståberopade Kongl. Privilegier densamma tillagdt bli f"- Den 8 .Tuni, blifvit, intill dess Kongl. Majtt genom Nådigt Bbrc-f till Kongl. Kammar- samt Commerce-Gollegierna och Stads - Contoiret af den 27 Augusti. 1777, täckts i Nåder förordna, att den Staden, enligt Privilegier tillerkände Tullfrihet för ett ■visst qvantum Vin, korame att, efter antagen beräkningsgrund, anses till ett Tusen åttahundrade fyratiofyra B:d 12 sk. årligen, som af Kongl. Stats - Contoiret skulle af de inflytande medlen betalas.
”Grunden för detta sistnämnda Nådiga Stadgande, hvarigenom Staden blef ställd i mistning af dessa urgamla rättigheter, att sjelf använda dess friheter vid Tull-clareringen, ar hämtad derifrån, att sedan, efter upphörandet af det med vissa personer ingångna Arrendet om Kronans Tullinkomster, förvaltningen deraf blifvit ställd under Kongl. Maj:ts och Pikets Stats-Verks e~ get inseende, man ansett sig ä'ga anledning befara, igenom det äldre förhållandet med ilen Staden Nådigst hevilljade tullfrihet, oredighet i räkenskaperna eller missbruk vid förtullningen; men en långlig tids erfarenhet, som går nära halftannat århundrade tillbaka, har bestyrkt, att ingen af dessa olägenheter med ligtig grund bör befaras, eller kunna inträffa, enär Staden, efter Privilegiernes lydelse, sjelf får införskrifva, saint låta tullfritt inkomma det fastställda Vin-qvantum, emedan detta kan, utan att orsaka någon förbländning, lika lätt uti Kronans räkenskaper öfver Tullslareringen upptagas, som sådant sker i an seeu - Deri 8 Juni. seende till enskildta, hvilka, mot erläggande af Tull, dylika vinsörter hit införskrifva och införa.
”Det star emedlertid fast och kan icke motsägas, att igenom dén år 1777 i förberörde måtto vidtagne Författning, Stockholms Stad blifvit, utan att Magistraten derom, förr an efter vidtaget beslut, agde tnindsta kännedom', eller varit i tillfälle att söka Stadens Privilegiirätt bevaka , ställd i et> högst märklig förlust i dessa på flera framfarna Konungars Privilegier grundade rättighet, samt att denna förlust består uti skillnaden af den högre Tull, som i de derefter förflutna tider för ofvannämnda vinsorter blifvit erlagd, i jemförelse mot förra tider, och denna förlust träffar de 20 å Stadens Magistrats Stät löntagande Embetsman, hvilka alltid haft och annu hafva begagnandet af Tullfriheten, såsom ea Löne-Sublevation, sig anslagen.
”Då nu, efter hvad ofvanberördt är, den orsak, som är tagen till grund för Författningen af 1777, i sjelfva verket icke är till, anser sig Stockholms Magistrat uti helgden af de fyrfaldiga oell här ofvan uppräknade Kongl.
Privilegier, hvilka yttermera blifvit genom 3 och 7 § §. uti Kongl. Majus Nådiga Författning af den 23 Feb. 1789 stadfästade, böra äga den mest osvikliga säkerhet fiir
Stadens rätt att få in natura begagna dess uråldriga rättighet att årligen införskrifva, samt tullfritt hit införa ofvannämnde qvantum
Vin af 1 ett - Deri 8 Juni. 333 o etthundrade tio Amar Renskt, trettiosex Pipor Spanskt, oell sjutio Oxhöfden Franskt, samt en säker och rättmätig grund för dess underdåniga anhållan, att verkan af det igenom Kongl.
Brefvel den 27 Augusti 1777 i anseende till Stadens Tullfrihet vidtagna förhållande mätte nu mera upphöra, samt i det stället sättas i det skick, denna Stadens uigarnla rättighet, jemlikt ofvan högsta beropade Kongl. Privilegier äga bör, så nemligen, att Staden, så hädanefter sorn i de allt intill 1777 förflutna tider, ina äga, till ofvanbeskrifne användningssätt, låta årligen införskrifva samt tullfritt i Riket införa ofvan bestämde qvantum af förenämnda Vinsorter; hvaremot och i läll emot en sådan Stadens rättighet skulle vidare framställas såsom hinder, antingen befaradt möjligt missbruk vid förtullningen, eller uppkommande svårigheter i afseende på Liqvidationeo om sådan Tullfrihet, eller ock vidlyftighet eller oredighet uti Räkenskaperna öfver Stadens inkomster af Tullverket, och i fall dessa considerationer skulle anses af den vigt, att kunna försvåra Stadens Privilegii-rätt till begagnande af Tullfriheten in natura; Magistraten anser det, i kraft af de Staden Allernådigst förunnade Privilegier, samt såsom en motsvarande följd deraf, vara Stadens ostridiga rättighet, att, i stället för de genom Kongl. Brefvet af den 27 Augusti 1777, såsom ersättning för den borttagne Tullfriheten, årligen anslagna ett tusende åttahundrade fyratiofyra R:d 3 skillingar, ifrån Stats-Verket af inflytande Tullmedlen, hvarje år utbekomma en så stor summa, som som efter hvarje års gällande Tull - Taxa, bör i inkommande Sjö-Tulls afgift erläggas för etthundrade tio Amar Eenskt, tretiosex Pipor Spanskt samt sjuttio Oxhöfden Franskt vin. "'
Då undertecknad, till Riksdags - Fullmagtig vid nu påstående Urtima Riksdag, för Stockholms Stad utsedde medlem af Magistraten, hos Herr Talmannen af det Högtärade Vällofl. Borgare-Ståndet nu har den äran framställa detta ärende, under anhållan, att detta Memorial måtte till vederbörligt Utskott öfverlernnas, fullgör jag, med egen öfvertygelse af sakens rättvisa och billighet, ett uppdrag, som Hufvud-Stadens Magistrat mig meddelat, i hopp att Herr Talemannen och det Högtärade Ståndet, nitälskande lika mycket för denna, som alla öfriga Städerna rörande Privilegii. frågor, täckes den nu framställda med välbehag anse, samt kraftigt understödja.”
Med detta Herr Rådmannen Fredins anförande hafva Vällofl.
Borgare - Ståndets samtelige Ledamöter förenat sig om en dylik frihet för alla Rikets Städer.
Källarefriheter i allmänhet hafva tillkommit vid första inrättningen af så kallade StadsKäliare, och egentligen bestått deruti, att de främmande drycker, som de behöfde, och da allenast voro underkastade en ringa accis, blefvo ifrån denna afgift frikallade.
Desse Källare - friheter blefvo år 1677 indragne, men genom 4. § i Kongl.
Re - Den 8 Juni, 335 Resolution på Stadernes allmänna Besvär af den 2 Mars 1678 återtiliagde de Städer, som dera till Borgmästare och Bads underhåll bekommit.
Genom 8 punkten uti Kongl. Majrts Nådiga Resolution af den 23 Juni 1G80, angående Stora Sjötullens erläggande, förklarades, att som alia Decourtntioiier vid Stora Sjötullen då på en behaglig tid skulle upphöra, så skulle jemväl alla Källarefriheter, sorn Städerne i Skåne, Halland och Blekinge åtnjutit, sammaledes innehållas, eftersom bemälte medel till Fortihcationerna voro destinerade och anslagna; men uti Kongl.
Brefvet af den 17 Januari 1681 förordnades äter; att ehuruväl medlens knapphet fordrade, det Städernes Källarfriheter skulle indragas, ville Kongl. Maj:t likväl i Nåder tillåta, att de än vidare skulle få fortfara, emedan Städerne då måste afstå Tolagen.
Och sedan Stats-Confoiret med denna uppgift inkommit, förklarade Kongl. Majit uti Nådigt Bref af den 29 October 1681> ått hvar Stapelstad skulle sjelf införskrifva sitt vin och deraf innan året låta inkomma så mycket, sorn deras källarefrihet importera kunde; och intet tillåtas, att hvarken få betjena sig af 336 Den 8 Juni. af andra Stader, ej eller korta det ena året på det andra, jemväl ock, att de Kandt-Städer, sorn hade någon Källarefrihet, obligeras att nämna någon Handels-Stad, thädan de deras Vin skulle låta komma; och dervid sedan att stadigt förblifva, jemte det, äfvensom Stapel-Städetne, de skulle vara förpligtade att inom året låta sina drycker dit anlända, och icke eller dem admitteras ofvanbemälte afkortning.
Vid 1686 års Riksdag indrogos åter Källarefriheterna och lingö icke kortas, förrän StatsContoirets immission och förordnande vardt uppvist, dock skulle Stockholm få den vanliga friheten.
Och som Kongl. Majit den 23 October 1686 och 26 Mars 1687 förordnade, att den Summan, som någre Städer i Riket bekommit uti Källarefrihet, borde fördelas på aila, så, att hvar och en skulle njuta densamma till godo, i proportion af den vid 1686 ars Riksdag åtagne Contributions reparation; så skedde en jemkning af Kongl.
Stats-Contoiret, i grund af berörde Contribution och årliga beloppet af förenämnde friheter, då en viss penningesumma utsattes för hvarje Stad, utom Stockholm och .Borgo, hvilka blefvo bibehållna vid den Qvant- och Qalitet af Viner, som de dittills njutit.
,Sedan vid 1766 års Riksdag blifvit förordnadt, att alla de Tullfriheter, som tid efter annan blifvit bevilljade några Publika eller Privata Verk och Inrättningar, samt personer, med mera Den 8 Juni. 337 mera borde närmare öfverses, samt sa väl General-Tuliarende-Societeten, som Kongl- KammarCollegium, Kongl. Stats - Contoiret och Kongl.1 Commerce-Collbginm med deras underdäniga utlåtanden häröfver till Kongl.
Majit inkommit; så blef genom Kongl.