Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedermera och som hvad Förvaltningens af SjöÄrenderne äfven tilltalade Ledamöter beträffar, emot AmiralitetsKammarrådet Widin, i sam - R.
Emb.-Ber. den 14 Jan. 1840. manhang med det, som här förut omförmäldt är, förekommit, att, fastän Widin, redan under tryckningen af Reglementet, deruti erfarit tillkomsten af obehöriga ändringar, hvarom han, under enskildt samtal med Grefve Cronstedt, förut på dennes tillfrågan sig yttrat, Widin ändock, med förtigande af sin sålunda ägda kunskap om Reglementets obehöriga förändring, fortfarit i sitt erhållna uppdrag att efter hand till trycket lenina af honom granskad afskrift af Reglementet och arktals sedan i Förvaltningen uppvisa hvad som trycktes, samt derpå äfven deltagit i Förvaltningens beslut om Reglementets utdelning till vederbörandes efterrättelse och till svar å inkomna förklai ingsfrågor; alltså och ehuru vid anförda förhållanden Widins tillika gjorda erkännande, att han åt Grefve Cronstedt renskrifvit den underdåniga skrift, deruti de obehörigen företagna ändringarne och tilläggen i Reglementet anmäldes, under anförande, det de vid Reglementets genomgående af Grefven, jemte Widin, hade befunnits af behofvet påkallade, innebär sannolikt skäl emot honom att hafva gifvit råd till nämnde ändringar och tillägg, så att de derigenom skett; dock, enär full visshet derom icke vunnits; hvadan ej eller ansvar, för så beskaffad delaktighet uti Grefve Grönstedts ofvanberörde tilltag med Reglementets förändrande, kan Amiralitet-sKammarrådet Widin ådömas; men han likväl är lagligen bunden dertill, att hafva under Reglementets tryckning fått kunskap örn en del af de egenmäktigt verkställda ändringarne samt det oaktadt låtit tryckningen obehindrad fortgå och derefter, med förtigande af de felaktigheter i Reglementet, han sålunda hade sig bekanta, detagit med Förvaltningens öfrige Ledamöter i öfverläggningar och beslut, om Reglementets utdelning och svar å frågorna om förklaring i några delar af detsamma , samt sålunda hulpit alt dölja Grefve
Cronsledts brottsliga tilltag och derjemte felat emot det förtroende öfrige Ledamöterne af Förvaltningen kunnat i så beskaffadt ärende, som det ifrågavarande, äga att fästa vid åtgärderne af KammarRådet, såsom ibland dem utsedd att följa och tillse tryckningens noggranna verkställighet, genom hvilka förfaranden han i sin mån äfven vållat hinder och kostnader vid Reglementets kungörande, som redan sagdt är; så pröfvar, i förmågo af ofvan åberopade Lagrum, 1 Kap. 12 §.
Rättegångsbalken, Kongl. Maj:t rättvist, det AmiralitetsKammarRådet Widin, hvilken, för felaktiga förhållanden i det ifrågakomna ärendet, redan fått emottaga förständigande af Kongl. Maj:Is boga misshag och serskilda missnöje, skall för Widins numera närmare utredda delaktighet i Grefve Cronstedts förut nämnda tilltag och egen gröfre vårdslöshet i sitt Embete, mista detsamma med åtföljande löneförmåner på Ett halft års tid samt dessutom ansvara för godtgörelse af 76 R.
StatsVerkets omförmäldta kostnader lill det belopp, som bos Grefve Cronstedt kan brista; Men de Öfrige Förvaltningens af SjöÄrenderne Ledamöter, de der ock, för underlåten anmälan bos Kongl. Majit, om förhållandet med ändringarne och tilläggen i Reglementet, såsom för de tilltalade Ledamöterne kändt vid den lid det oftanämnde Protokollet med bilagan utvisade, redan erhållit förklarande af Kongl. Maj:ts höga misshag, finner Kongl. Majit icke genom undersökningen i detta mål vara besvärade om större felaktighet, än den att ej vid insändandet af berörde Protokoll, jemte öfrige infordrade handlingar, hafva tillika i underdånighet gjort anmälan i afseende å rätta förhållandet med Protokollet och dess bilaga, oberoende af Grefve Cronstedls redan om sjelfva ändringarne och tilläggen ingifna underdåniga skrift; genom hvilken uraktlåtenhet bemälde Ledamöter af Förvaltningen äfven ådragit sig den erhållna föreställningen; Och hvarvid, för bemälde Ledamöter, kommer utan vidare påföljd att förblifva. ” Ibland de sju Herrar Ledamöter af Högsta Domstolen, hvilka deltagit i pröfningen af detta mål, bade de fleste, nemligen Herrar JustitieRäclen Themptanderj Nyblaus j Backman och Grefve Snoilsky i allo förenat sig om ofvanstående Domslut; hvarifrån Herr JustitieRädet Nordenstolpe i så måtto var skiljaktig, att han, för sin del, ansåg Grefve Cronstedt, för hvad honom till last läge, hafva gjort sig skyldig, att mista det åt honom uppdragna Embete att vara Chef för Förvaltningen af SjöÄrenderne, under utöfningen hvaraf han felaktigt sig förhållit, men då han redan, genom Kongl.
Majits den Februari 183^ meddeldte beslut, blifvit från samma Embete skilld, fann JustitieRådet någon ytterligare ansvarspåföljd ej kunna åläggas Grefve Cronstedt, än att han borde ersätta StatsYerket de med omtryckningen af ifrågavarande
Reglemente förenade kostnader med 2q6 R:dr 36 sk.
Herr JustitieRådet Isberg åter yttrade: ”Lika med de Ledamöter, hvilka redan yttrat sig i målet, finnér jag det komma Grefve Cronstedt till last, icke allenast, att sedan Kongl. Majit gillat och fastställt ett förslag till Reglemente för Styrelsen och Ekonomien vid Kongl. Majits Flotta, samt befallt, att samma Reglemente, med vissa af Kongl. Majit föreskrifna ändringar och tillägg, borde genom Förvaltningens af SjöÄrenderne försorg till trycket befordras och till vederbörande utdelas för att med år i83^ tjena till efterrättelse, Grefve Cronstedt egenmäktigt föreskrifvit och låtit verkställa åtskilliga ändringar och tillägg uti det fastställda Reglementet och, när detsamma i så beskaffadt skick var tryckt, deltagit i beslut om R.
77 dess utdelning, för att lunda till allmän rättelse och efterlefnad; utan ock att, sedan Förvaltningens af SjöÄrenderne Protokoll eller Diarium för den 19 Januari 1807 blifvit i vanlig ordning justeradt och med påskrift derom försedt, hafva tillsagt Protokollsföranden att vid detta Protokoll bilägga conceptet till en underdånig Promemoria af Grefve Cronstedt, innefattande anmälan om de gjorda ändringarne och tilläggen i Reglementet, jemte de anledningar Grefven ansåg sig dertill hafva ägt; hvarförutan, 0111 än emot Grefve Cronstedts bestridande det icke må antagas såsom lagligen bevisadt, att Grefven tillika anbefallt det af Protokollsföranden derjemte uti sjelfva Protokollet gjorda tillägg om Reglementets återsändande till KrigsExpeditionen och nyssnämnde Promemorias biläggande vid Protokollet, det, efter den utredning som härom vunnits, dock visar sig, att Grefven troligen icke kunnat, åtminstone icke bordt, sakna kännedom om Protokollets förändring, den Grefven i allt fall föranledt genom tillsägelsen om Promemorians biläggande.
Då vid bedömmandet af dessa Grefve Cronstedts förfaranden å ena sidan förekommer, dels att Förslaget till Reglementet, deruti ändringar och tillägg skett, icke varit afslutadt på sådant sätt, att det utgjort en handling, som, i det skick Förvaltningen af SjöÄrenderne fått densamma emottaga, borde lända till allmän rättelse, dels ock att Grefve Cronstedt icke kan anses hafva sig till nytto eller annan till skada de anmärkte åtgärderne vidtagit; men å den andra det icke må lemnäs utan uppmärksamhet, att Grefve Cronstedt, i egenskap af Chef för Förvaltningen af SjöÄrenderne, varit den, hvilken det i synnerhet ålegat tillse och hålla hand ej mindre öfver obrottsligt fullgörande af Kongl. Majrts
Förvaltningen gifna Nådiga befallning om Reglementets tryckning och utdelande, än deröfver att inom Verket iakttogs den ordning och noggranhet, som vid allmänna ärendens behandling är nödig samt med Lag och Författningar öfverensstämmande; så och enär den af Grefve Cronstedt åberopade omständighet, att ändringarne i Reglementet varit till deras beskaffenhet sådane, att några skadliga följder deraf icke kunnat uppkomma, utan att till och med flere af dessa ändringar skola i det sedermera tryckta, nu gällande Reglementet finnas bibehållne, icke kan lända till Grefvens urskuldande, helst fråga icke varit väckt om beskaffenheten af ändringarne och tilläggen, utan blott om det obehöriga sätt hvarpå de tillkommit; ty finner jag Grefve
Cronstedts åtalade förfaranden icke kunna betraktas annorlunda, än såsom af oförstånd begångna öfverträdelse!- af Kongl. Maj:ts
Nådiga föreskrifter och fel af svårare beskaffenhet i utöfningen af det Grefven uppdragne Embete såsom Chef i 78 R.
Förvaltningen af SjöÄrenderne, och pröfvar, med tillämpning af de i 1 mom. af 12 §.
1 Kap. Rättegångsbalken stadgade grunder samt i förmågo af 2 Kap. 13 §.
i KrigsArtiklarne den 3i Mars 1798, Grefve Cronstedt hafva gjort sig förfallen att mista samma ChefsEmbete, derifrån han ock, enligt Kongl. Maj:ts Nådiga Beslut den 24 Februari 1887, blifvit i och för sitt i detta mål ådagalagda felaktiga förhållande entledigad, saint att derjemte ersätta kostnaderne för omtryckning af Reglementet med mera efter räkning med 296 R:dr 36 sk.
Banko. ”Emot AmiralitetsKammarRådet Widin förekommer, att han, som haft sig uppdragen den närmare tillsynen öfver Reglementets tryckning, dels genom samtal med Grefve Cronstedt erhållit underrättelse 0111 förändringarne i Reglementet, dels under fortgången af detsammas tryckning varseblifvit, att sådane skett, men hvarken sökt alt förekomma de obehöriga tilltagen, eller om dem underrättat Förvaltningens öfrige Ledamöter, utan tvärtom med dessa deltagit i öfverläggningar och beslut om Reglementets utdelande, under förtigande af de felaktigheter, hvarmed han visste detsamma vara behäftadt, genom hvilket allt Widin ådagalagt vårdslöshet i Embetets utöfning, derföre lian gjort sig till ansvar förfallen; Och som Kongl. Majit, genom Nådigt Bref den 17 Mars 1887, yttrat sitt höga misshag deröfver, att Widin, jemte öfrige Ledamöterne i Förvaltningen af SjöÄrenderne, hvilka deltagit i detta ärendes behandling, underlåtit bos Kongl.
Majit i underdånighet .göra anmälan om Grefve Cronstedts ofvan omförmäldte tilltag och derjemte tillkännagifvit, att Kongl.
Majit med serskildt missnöje erfarit, det Widin lemnat sitt biträde vid dessa tilltag; men med förklarande tillika, att, i förväntan det Widin ej vidare gjorde sig skyldig till dylika uraktlåtanden af sin Embelspligt, Kongl.
Majit i Nåder ville låta det ifrågavarande förfarandet utan vidare påföljd förblifva; Alltså finnér jag det böra bero vid den föreställning, Widin sålunda redan erhållit, samt något ytterligare ansvar i detta mål icke kunna honom ådömas. ”Då Justitieombudsmannen uti slutpåståendet yttrat sig ej finna anledning emot KommendörKapitenerne Kreuger och Servais samt AmiralitetsKammar-Rådet
Elers fullfölja talan i sjelfva saken, utan blott hemställt, huruvida dessa Ledamöter, de der, vid fullgörande af Kongl. Majits den 24 Februari 1887, Förvaltningen af SjöÄrenderne gifna Nådiga befallning att insända alla till denna sak hörande handlingar, underlåtit anmäla, att Förvaltningens Protokoll för den 19 Januari nämnde år blifvit, efter dess justering, förändradt, borde för en sådan underlåtenhet till ansvar fällas; finner jag någon vidare pröfning, hvad desse Ledamöter angår, icke erfor - R.
79 dras, än att förklara, det den af Justitieombudsmannen framställde anmärkning icke kan för dem lill något ansvar föranleda.” Heinr, Excellence Herr JustitieStatsMinistern Grefve Rosenblad utlät sig: ”Lika med Högste Domstolens Ledamöter finner jag Grefve Cronstedt hafva i Embetet, såsom Chef för Förvaltningen af SjöÄrenderne, märkligen sig förbrutit; men då hvad honom till last ligger icke härledt sig af elakt uppsåt eller af egennytta, och utom tryckningskostnaden ingen skada genom hans felaktiga åtgärd uppkommit, utan tvärtom de fleste i Reglementet, hvilket icke varit af Kongl. Majit undertecknadt, af honom gjorda rättelser och tillägg, blifvit i det sedermera omtryckta och af Kongl. Majit underskrifna Reglementet införda; anser jag mig icke böra ålägga Grefve Cronstedt, som redan blifvit af Kongl. Majit från ChefsEmbetet i Förvaltningen skild, högre ansvar, än att på Ett års tid mista dess innehafvande ConlreAmiralsEmbete med thy åtföljande lön, samt ersätta tryckningskostnaden.
Det Grefve Cronstedt således af mig ådömda ansvar grundar jag blott på 1 Kap. 12 §.
Ilans förbrytelser anser jag icke vara af den natur, att KrigsArtiklarne till dem kunna lämpas.
Då skulle, om Förvaltningens
Ledamöter deruti deltagit, de Militäre dömmas efter både Allmänna Lagen och KrigsArtiklarne, men de Civile endast efter Allmänna Lagen.
KrigsArtiklarne gälla, efter min tanka, endast i militärmål, och då de afdömmas, bör Högste
Domstolen af tvänne högre Militäre Embetsmän biträdas.” Hvad Förvaltningens Ledamöter angår, förenar jag mig med den af JustitieRådet Isberg yttrade mening.”
Beträffande slutligen det mot Kanslisten Holm serskildt utförda åtal, för den af honom obehörigen verkställda förändringen af Förvaltningens rneranämnde Protokoll den ig Januari 1887, hvarför Aklor på andragna grunder yrkat, att Holm måtte dömas sin innehafvande Kanslist-beställning förlustig; hade den af Kongl. Majit serskildt förordnade Förvaltning af SjöÄrendena, genom dess den 11 Januari 1838 meddelade hufvudsakliga Utslag, sig utlåtit och med afseende å hvad angående åtalade förändringen blifvit utredt, samt under åberopande af Kongl.
Brefvet den 4 Augusti 1762, dömt Holm, emot hvilken något åtal för tjenstefel förut icke ägt rum, att, för hvad honom i detta mål läge till last, varda på en månad suspenderad från Kanslist-beställningen med åtföljande lön; Hvarefter, i anledning af Parternes deröfver anförda ömsesidiga besvär, Kongl. Majit, medelst Nådigt Utslag ofvanberörde dag den 5 November sistlidna år, förklarat, det skäl icke å någondera sidan var anfördt, som kunde verka 8q R.
Emb.-Ber. den 14 Jan. 1840. ändring i öfverklagade Utslaget; Ifrån hvilket af Högsta Domstolens fleste Herrar Ledamöter fattade beslut Hans Excellence Herr JustitieStatsMinistern Grefve Rosenblad och Herr JustitieRådet Isberg varit skiljaktige och yttrat, alt de ansågo svårare ansvar i detta mål icke böra ådömas Holm, än att han må inför Förvaltningen af SjöÄrendena erhålla alfvarsam föreställning om det felaktiga i sitt förhållande, med åtvarniug att framdeles iakttaga mera uppmärksamhet och noggranhet i utöfningeu af göromål, som kunde honom anförtros.
Maj:ts högstberörde Nådiga Dom, i hvad den rörer Herr Grefve Cronstedt och det i Nåder meddelade serskilda Utslag angående Kanslisten Holm, äro redan i laga ordning till verkställighet befordrade; hvaremot och då, uti en till Kongl. Majit ingifven ansökning, AmiralitetsKammarRådet Widin i underdånighet anhållit, det Kongl.
Majit mätte, i anseende till förmenta bevekande omständigheter, af Gunst och Nåd befria Sökanden från det, genom Kongl.
Maj:ts Nådiga Dom, honom ådömda ansvar af Embetets förlust med åtföljande lön på sex månader, denna ansökning blifvit den 26 i sistnämnde månad föredragen i Högsta Domstolen, hvars dervid närvarande flesta Ledamöter, Herrar JustitieRåden Stråle j Bredberg j Engelhartj Backmanj Nordenstolpe och Grefve Sparre funno anledning icke förekomma att å ansökningen tillstyrka bifall.
Herr JustitieRådet Isberg åter åberopade sitt vid målets afgörande i Högste
Domstolen afgifne yttrande, derigenom JustitieRådet ansett hvad Sökanden uti ifrågavarande mål till last kommit, ådagalägga vårdslöshet i Embetets utöfning, derföre han gjort sig till ansvar förfallen; Men, enär Kongl. Maj:t, genom Nådigt Bref den 17 Mars i83-y, yttrat sitt höga missnöje deröfver att Sökanden, jemte öfrige Ledamöterne i Förvaltningen af SjöÄrendena, hvilka deltagit i detta ärendes behandling, underlåtit hos Kongl.
Majit i underdånighet göra anmälan om Grefve Cronstedts ofvanomförmälda tilltag och derjemte tillkännagifvit, att Kongl.
Majit med serskildt misshag erfarit, det
Sökanden lemnat sitt biträde vid dessa tilltag, dock, med förklarande tillika, att, i förväntan, det Sökanden ej vidare gjorde sig skyldig till dylika uraktlåtanden af sin Embetspligt, Kongl. Majit i Nåder ville låta det ifrågavarande förfarandet utan vidare påföljd förblifva; Herr JustitieRådet för sin del funnit det böra bero vid den föreställning, Sökanden sålunda redan erhållit, samt något ytterligare ansvar i delta mål icke kunna honom ådömas; Och ansåg Herr JustitieRådet, på ofvanberörde grund, sig böra i underdånighet tillstyrka, att Sökanden kunde af
Nåd varda från elen honom ådömda suspensionen förskonad.
Ivnnal R St. Jin-t.
Emb.-Ber. den 14 Jan. 1340. 81 Kongl. Maj:t har derefter i Nåder låtit sig föredragas Amiralitets KammarRådet Widh s förrberörde underdåniga ansökning och, genom Utslag den 14 derpå följde December, med afseende å förekomna omständigheter, till densamma Jemnat Nådigt bifall.
Den i början af år. i83y uti Stockholms TulluppbördsKontors Kassor, vid nppbördsmannens död, yppade betydliga balans är allmänligen bekant.
Genast efter förekommen anledning, att sådan balans ägde rum, hade jag i Kongl. GeneralTulIstyrelsen inhemtat då tillgängliga upplysningar om denna oväntade händelse, för att, när laga undersökning derom skulle företagas, egna den vidare uppmärksamhet åt berörde mål, som dess synnerliga vigt fordrade och omständigheterna kunde medgifva.
Emedlertid och sedan Kongl. Maj:t i Nåder behagat anbefalla Dess JustitieKansler, att tillse målets lagliga behandling och fortgången deraf, tid efter annan, i underdånighet inberätta, hade Herr JustitieKansleren åt Advokatfiskalen i Kongl. KammarRälten, under* hvars
Domsrätt balansmålet hörde, uppdragit att, å Herr JustitieKanslerns vägnar, öfvervara den inför Kongl.
General-Tullstyrelsen, för balansens utredande, förestående undersökning; i hvilken egenskap Advokatfiskalen ock, när undersökningen börjades, sig anmält och densamma sedermera bevistat; hvarefter han hos Kongl. Kammar-Rätten, när målet dit inkommit, talan deri å Embetes vägnar utfört.
Då sålunda detta mål, redan i dess begynnelse, under Herr JustitieKanslerns tillsyn, utgjort ämne för allmänna åklagaremaktens åtgärd, har jag ansett mig hvarken behöfva eller lämpligen böra dermed taga ytterligare befattning, utan så vida, emot förmodan, Statens derunder beroende rätt skulle åsidosättas, hvilket dock ingalunda inträffat, om än målets utförande, hvad rättegången beträffar, kunnat till någon anmärkning föranleda.
Maj:ts, i Dess Högsta Domstol, den 7 Juni sistlidna år meddelade Utslag, är redan sjelfva balansfrågan slutligen pröfvad.
Föremålet för denna pröfning-, sedan uppbördsmannen aflidit, var egentligen balans-summans utredning, stadgande och fördelning emellan serskilda år och titlar, samt ersättnings gäldande derför af uppbördsmannens efterlemnade tillgångar.
Enligt Kongl. KammarRättens af Kongl. Maj:t i Nåder fastställda Utslag uppgår balansens sammanlagda belopp till 172,997 R:dr 3 sk. 5 r:st.
Härom hafva Rikets Högloft.
Ständers sednast församlade Herrar Revisorer likaledes ägt tillfälle att taga kännedom och gjort en Bih. till R.
Prof. 1840. 2 Sami. 11 82 R.
Emb.-Ber. den 14 Jan. 1840. framställning i Deras afgifna Berättelse, som nu äfven kommer att Rikets Högloft.
Beträffande åter frågan om öfriga vederbörande Embets- och Tjenstemäns ansvarighet i följd af'ofvannämde balans, har Kongl. KammarRättens Advokatfiskal sedermera afgifvit anmärkningsmemorial, deröfver vederbörandes förklaringar inkommit4 beroende alltså denna del af målet ännu på ytterligare och hufvudsaklig handläggning.
Under sådana förhållanden torde vidare redogörelse för detta mål här icke finnas af nöden.
Samma upplysta och vaksamma omsorg om yttrande rättens helgd, som gaf Tryckfrihetsordningen egenskap af grundlag, föranledde också Rikets Ständer att serskildt föreskrifva sin Justitieombudsman, 1 22 §. af den för honom fastställda Instruktion, skyldighet att med synnerlig uppmärksamhet och nit iakttaga hvad Rikets Ständer till skyddande af denna frihet stadgat.
Så väl delta uttryckliga bud, i förening med innehafvarens af berörde embete åliggande, att sorgfälligt vaka öfver vederbörande embetsmyndiglieters förfarande i allmänhet och således äfven i de ärenden, hvilka med tryckfriheten hafva gemenskap, som egen öfvertygelse om yttrande rättens verksamhet såsom ett osvikligt medel till folkets moraliska bildning och Statens politiska utveckling, hafva för mig utgjort tillfyllestgörande skäl att, min embetspligt likmätigt, egna en särdeles uppmärksamhet åt de under en sednare lid anställda åtal angående angifvelser mot flera tryckta skrifters författare att deri hafva tillåtit sig lasteliga yttranden om Kongl. Maj:ts höga person och gerningar.
Bland dessa mål förekommer ett, utgörande ämne för denna framställning, hvilket tillhört Kongl. Svea IdofRätts omedelbara upptagande och pröfning.
Vid granskning af infordrade handlingar i berörde mål, som angår det, uppå HofKanslersEmbetets begäran, af JustitieKanslersEmbelet förordnade och hos Stockholms stads KämnersRätt började åtal emot utgifvaren af en tryckt skrift, under litel:
Ställningar ochförhållanden, behandlade i bref j af författaren till Skildringar ur det inre af dagens historia.
Andra brefvet; deri vissa på g6:Le sidan förekommande yttranden blifvit anmärkta, såsom ansedda brottsliga, enligt TryckfrihetsFörordningens 3 §. l\ morn.; inhemtade jag, att sedan KämnersRätten, der Assessoren Magnus Jacob Crusenstolpe tillkännagifvit sig såsom Skriftens förfaltare, medelst den 3o April i838 afsagdt beslut, i anseende till ålalets beskaffenhet och den anklagades stånd, hänskjutit målet till bemälde Kongl.
HofRätts omedelbara JR.
Ombudsm. Emb.-Ber. den 14 Jan. 1840. 83 handläggning, och AdvokatFiskalsEmbetet derstädes, efter erhållen del af handlingarne, i afgifvet Memorial, under åberopande af hvad, dels hos KämnersRätten förekommit och dels JuslitieKanslersEmbetet i serskildt aflåten skrifvelse förordnal, anmält sig att fullfölja det emot Assessoren Crusenstolpe väckta åtal och begärt kallelse å honom, för alt Memorialet till besvarande emottaga, Kongl.
HofRälten, efter hvad dess Protokoll för den 21 derpåföljde
Maj utvisar, företagit detta mål och till en början funnit skäligt att gilla KämnersRättens beslut; hvarefter, när fråga uppstått, huruvida Kongl. HofRätten, till följd af Kongl. Brefvet den a5 September 1777 ’ b01'de h°s Kongl. Majit göra underdånig anmälan om det sålunda anställda åtalet, tre af HofRättens
Ledamöter yttrat den mening, alt, till iakttagande af hvad i högstberörde Kongl. Bref i allmänhet stadgas, och då TryckfrihetsFörordningen, som, ibland andra i afseende å rättegångssältet i tryckfrihetsmål meddelade föreskrifter, icke innefattar någon derom, huruvida i dessa mål, angående förklenligt tillmålen eller omdömen om Konungen, underdånig anmälan derom borde af Domaren göras, uti 5 §. 6 mom. förmår, att för tryckfrihetsbrott tilltalad person skulle uti allt hvad genom denna Förordning icke uttryckligen annorlunda stadgadt vore, tillgodonjuta de enligt lag och serskilda författningar honom tillkommande rättegångsförmåner, bemälde Ledamöter ansågo HofRätten, innan ransakningen vidare fortsattes, böra ifrågavarande mål hos Kongl. Majit i underdånighet anmäla; hvaremot HofRättens President och vice President samt tre andra Ledamöter enstämmigt förklarat, att som, för behandling af mål, rörande brott emot tryckfriheten, ett serskildt rättegångsätt är vordet bestämdt genom Tryckfrihetsförordningen, hvilken, uti 1 §, med upphäfvande af alla förut gifna serskilda förbud emot utgifvande af böcker, skrifter och handlingar, uttryckligen stadgar, att dessa ej skulle kunna åtalas annorlunda, än samma lag bjuder, och denna författning icke gåfve anledning dertill, att i så beskaffadt mål som detta, underdånig anmälan borde hos Kongl. Majit göras, huruvida saken må fullföljas eller ej, en dylik hemställan eller anmälan i förevarande fall ej heller kunde finnas lämplig eller erfordras.
Till följd af hvilket sistnämnda, enligt flesta Ledamöternas tanka, fattade beslut, Assessoren Crusenstolpe blifvit kallad och hörd, och saken vidare handlagd samt slutligen pröfvad och afgjord, medelst den anklagades fällande till åtalade brottet, derom Kongl. HofRättens den 19 Juni i838 afkunnade utslag lyder, alt sorn den till
Nämnden frammställda fråga, huruvida de i förrberörde skrift åtalade yttranden voro brottsliga efter de af åklagaren åberopade Lagens rum, blifvit med Ja be - 84 i?
Emb.-Ber. den 14 Jan. 1840. svarad, Kongl. HofRätten, jemlikt samma Lagrum, pröfvat rättvist döma Assessoren Crusenstolpe, som skriften utgifvit, att, för de sålunda brottsliga ansedda yttranden, straffas med tre års fängelse å fästning.
Ehuru detta måls utgång, likmätigt Tryckfrihetsförordningens 5 §.