Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Såsom sådant skulle Utskottet betrakta ett förbud för manskapet vid Arbets-compagnien att, efter ultjenad arbetstid, få begifva sig lill den trakt, der de genom anförvanters eller vänners bemedling kunna hoppas att på ärligt sätt förvärfva sitt lifs uppehälle, hvilken ej alltid torde vara den socken, der de sednast voro skattskrifne, och får Utskottet på dessa skäl hemställa, att denna motion ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Slockholm den 21 October 1844.
STOCKHOLM, Ecksteinska. boktryckeriet, 1844.
Vtsk■ Meni. N.o 60, Bet. N.o 61.
I N:o 60.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 3i Oct., Ll. 6 e. ra.
Memorial, angående rättelse af Utskottets Betänkande N:o 3i , i anledning af väckt motion om ändring af 16 § uti i836 års Militice-Boställs-Ordning.
Uli nämnde Betänkande liar Utskottet föreslagit, att Rikets Ständer måtte lios Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att den dagspenning af 6 sk.
Banco, sorn är bestämd för de handtlangnings-arbeten, hvilka gemenskapen af den indelda armeen, enligt ofvannämnde §. af Militias-BoställsOrdningen, bör utgöra vid om- eller nybyggnad af caractershus å Regementernes Chefs- elier Regements-Officers-boställen, måtte hädanefter komma att beräknas till i3 sk. 6 rist B:co; men, som stadgandena rörande denna dagspenning äfven omfatta Compagni-Chefs-boställen, torde ett tillägg af orden ”jemte Compagni-Cliefs-boställen,’’ hvilka, uti den af Utskottet gjorda framställningen af motionärens förslag i ämnet äfven upptagits, få inflyta vid de ställen uti Betänkandet, der, med uteglömmande af dessa, Regements-Chefs- och Regements-Officers-boställen blifvit omnämnda.
Stockholm den 29 October 1844* N:o 61.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 3i Oct., kl. 6 e. m.
Betänkande, i anledning af väckta frågor om reorganisation af St frel se-verken, m. 111.
Ilos Ilederv.
Bonde-Ståndet hafva tvenne motioner i detta ämne blifvit väckta och till Ulskottet remitterade, nemligen: 1:0 af vice Talmannen Nils Persson, som anfört: att behofvet af de förvaltande Verkens ställande under direct ledning och controll af de ansvarige Ministrarne varit insedt och erkändt alltifrån den tid, då här i riBili. till R.
Brot. 1844- $ Sami. 12 Haft, t 3 Allm.
IV.-o 61, ket tillämpades den constitutionella grundsatsen, att Stats-Secreterarne skulle vara ansvarige för regeringsåtgärderne, och att detta behof blifvit än mera känbart, sedan regerings-bestyret fördelats på Stats-Departementer, med ansvarige Stats-Råd, såsom Chefer.
Motionären har vidare anmärkt, att en framställning från Rikets Ständer i detta ämne, vid närvarande tidpunkt, möjligen kunde synas öfverflödig, enär Kongl. Maj:t i Nåder förklarat
Sig redan vara betänkt på att vidtaga nödiga åtgärder i afseende härå, men har likväl trott, att Rikets Ständer, just för att befästa Konungen i denna Dess Nådigst yttrade föresats, samt för att uppfylla en pligt mot nationen, borde i underdånighet frambära den önskan: att Kongl. Maj:t, vid skeende förberedande åtgärder till en ny organisation af Embetsverken, mätte Nådigst afse den grundsats, att, sedan all domsrätt blifvit med sorgfällighet skiljd från de administrativa Verken, dessa alla måtte förändras till Byråer eller Contoir under Stats-Departementen.
I fråga om sättet för denna förändrings verkställande, har motionären önskat, att det måtte tagas i betraktande, huruledes en Minister skulle komma i svår belägenhet, om han ej kunde för Expeditions-arbetet välja sina tjenstemän, samt bjuda öfver deras verksamhet och å en annan sida, huru det för den allmänna och enskilda säkerheten är lika nödigt, att de tjenstemän, som föra Protocoll, Diarier och Registratur samt handhafva de Fiscaliska controllerna, i sin tjensteutöfning ej äro underkastade något godtycke; hvadan motionären ock ansett det vara nyttigast, om stadgadt blefve, att Departementens och Byråernas Expeditions-personal skulle vara afsättlig eller kunna transporteras till likartade embets- och tjenstebefattningar, men att deremot Protocollsförande, Actuarier, Arcliivarier, Registratorer, Revisorer, Fiscaler m. fl. endast under laglig ansvarighet skulle utföra sina Embetsgöromål efter lag och fastställda Instructioner.
Härförutan har motionären framställt lämpligheten deraf, att i hvarje
Verk funnes en tjensteman, som, under benämning af Ombudsman, hade sig uppdraget att vårda enskildes rätt, samt att, emot i taxa bestämd ersättning, upplysa dem i afseende på iakttagandet af föreskrifna former, och meddela dem nödiga råd 1 och för målens fullständiggörande m. m.; och skulle allt sådant sammanlagdt, efter motionärens förmenande, komma att leda till en stor förenkling inom Embetsverken, emedan, om det antoges, de mesta af expeditions-göromålen kunde ställas på beting och endast få platser behöfva besättas, samt dessa på det sätt, att för hvarje gren eller detalj funnes en ordinarie embetsman, hvilken på egen ansvarighet antog och sysselsatte sina biträden.
Besv. och Ekon.-Utsk. Betänkande, j\~:o 6t. 2:0 af Riksdagsfullmäktigen Johan Johansson från Örebro Län, hvilken anfört, alt behörigt afseende borde fästas på den bittra klagan, som med största skäl och från lång tid tillbaka förts öfver jordbrukets höga beskattning och förmenat, att således en nedsättning deri borde tillvägabringas, hvarigenom jorden ej blefve högre skatt ålagd, än annan fast egendom, samt att detta ändamål lämpligast kunde vinnas genom förminskande af Stats-utgifterna, hvilket återigen bäst kunde åstadkommas genom öfverflödiga embetens indragning, samt
Försvars-systemets ordnande på ett till besparingar ledande sätt.
Motionären har derföre, och med anförande för öfrigt af hufvudsakligen enahanda grunder för aflåtande af en underdånig skrifvelse från Rikets Ständer uti ofvanberörde hänseenden, som af vice Talmannen Nils Persson blifvit framställda, föreslagit, att en sådan underdånig skrifvelse måtte afgifvas, med uttryckande af den mening: ”ali besparingar kunna och böra tillvägabringas inom alla Hufvudtillar , serdeles inom den Salje , /jule och 5:te, för beredande af tillgångar till utgifter, som snarast kunde anses blifva del allmänna ersatte , nemligen för folkundervisningen , konsters och vetenskapers förkofran, samt slöjd-idkares utbildning; att indragningar böra ske inom Arméen, i synnerhet inom den värf vade; att landets tillgångar omöjligen medgifva underhållet af en Linieflotta, och att Cleredets organisation och lönevi/kor tåla förändring, hvarvid hufvudsakligt afseende borde fästas ä Biskops-Embetenas umbärlighet, samt de dertill anslagna lönernas höga belopp m. m.” Utskottet, som åt det högst vigtiga ämne, hvilket utgör föremålet för dessa motioner, egnat all tillbörlig uppmärksamhet, kan ej annat än till fullo instämma i den deruti uttalade åsigt, att defö så väl för ärendenas skyndsamma och fullständiga behandling, som för vinnande af det nödiga sammanhang mellan Förvaltningens olika delar, hvarförutan det hela måste blifva lidande, är af behofvet i högsta måtto påkalladt; att den re~ organisation af samtlige Embefsverken, som alltsedan vår Grundlags stiftande utgjort ett föremål för nationens och dess ombuds upprepade önskningar, nu måtte, så snart sig göra låter, varda verkställd.
Detta synes Utskottet vara ännu mera oundgängligt under när varande omständigheter, då, genom Departemental-Styrelsens införande för 4 år sedan, grunden till ett väl ordnadt Administrations-sätt blifvit lagd; men denna styrelseform måste sakna den enhet och den kraft, som för den samma är nödig, örn, bredvid densamma, den Collegiala Styrelse-formen än ytterligare skall bibehållas och således ej samtlige de förvaltande Yer - 4 Allm.
Betänkandej N:o 61. ken ställas under de ansvarige Departements-Chefernes omedelbara ledning och controll.
Denna Collegiala Styrelseform, införd under en enväldig Regering, och då högst nyttig, såsom innebärande den enda lagliga återhåilskraften emot maktens missbruk, står, efter Utskottets förmening, i strid med nuvarande statsskick, der denna återhållskraft är nedlagd hos Representationen, och der, om densamma derjemte bevaras åt en del af Förvaltningen, den kraft och den enhet måste förlamas, hvarförutan Styrelsen ej lill fullo kan inför Representationen ansvara för sina åtgärder.
I öfverensstämmelse med motionärens, vice Talmannen Nils Perssons ^ förslag, anser Utskottet äfven af en sådan förändring nödvändigt böra följa, att den domsrätt, som hiltills af några utai Collegierna ulöfvals, må till någon annan myndighet öfverlemnas, äfvensom att alla Fiscaliska controllör och revisions-åtgärder ifrån samtlige dessa Verk öfverflyttas till ett enda, som äger att, efter lag och fastställd instruction, desamma utföra.
Hvad åter angår den del af motionärens förslag, som vidrörer frågan om samtlige de embets- och tjenstemäns afsättlighet, hvilka, efter en sådan förändring, skulle komma att slå omedelbart under Departements - Cheferne, så anser Utskottet sig ej äga rättighet att afgifva yttrande om denna visserligen vigtiga fråga, enär den, till följd af 53 § Regeringsformen, såsom afseende ändring i 30 §. af samma Regeringsform, måste af Constitutions-Utskottet behandlas, för att på vederbörligt sätt komma under Rikets Ständers pröfning, hvadan denna motionärens framställning för närvarande ej torde föranleda till någon Rikets Ständers åtgärd.
Motionärens förslag om anställande af en Ombudsman vid hvarje Verk, som hade att vårda och iakttaga enskild mans rätt m. m., anser äfvenledes Utskottet vara en så beskaffad detalj-bestämmelse, som bäst och lämpligast tages i öfvervägande, sedan Rikets Ständer komma i tillfälle alt pröfva den önskade nya organisationen i sin helhet, hvarföre Utskottet vördsamt föreslår, att ej heller detta motionärens förslag måtte leda till någon framställning från Rikets Ständers sida.
Då Utskottet, med undantag af de tvenne sednast omnämnde punkter, således går att tillstyrka hvad vice Talmannen Nils Persson i öfrigt löreslagit, åligger det ännu Utskottet att upptaga den invändning, som med skäl skulle kunna göras emot en så beskaffad underdåning framställning till Kongl. Maj:t, som den nu föreslagna, nemligen, att en sådan ej är af behofvet påkallad och mindre lämplig, då Kongl. Majit redan behagat i Allm.
Betänkande, N.o 61•
Nåder förklara
Sig vara betänkt uppå att låta utarbeta ett förslag i samma syfte, eller afseende Embetsverkens förenkling.
Utskottet har ej förbisett, att, under sådane förhållanden, en förnyad framställning å Rikets Ständers sida kan anses öfverflödig, men vågar dock å andra sidan tro, att det kunde för Kongl. Maj:t vara af vigt ali i ett så maktpåliggande ämne ånyo inhemta Rikets Ständers tanka, heldst då Departemental-Styrelsen under en längre lid varit införd och Rikets Ständer således nu kunna yttra sig i ämnet med den sakkännedom, som endast erfarenheten kan lemna.
På sålunda anförde skäl, får Utskottet vördsamt tillstyrka Rikets Ständer, att till Kongl. Maj:t frambära uttrycken af deras underdåniga tacksamhet för den af Kongl. Maj:t
Nådigst meddelade förklaring, att Embets-Verkens förenkling och reorganisation utgöra ett af föremålen för Kongl. Maj:ts Nådiga omtanka, samt hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att denna reorganisation måtte få byggas på den grund, att, sedan all domsrätt, äfvensom alla fiscaliska och revisionsbestyr blifvit från de Administrativa Yerken öfverflyttade på de andra Verk, Kongl. Maj:t dertill kan finna lämpliga, samtliga de Administrativa Yerken måtte förändras lill Byråer eller AU delningar under de respective Stats-Departementen.
Beträffande slutligen Riksdags-fullmäkligen Julian Johanssons serskilda framställning derom, att Rikets Ständer, i underdånig skrifvelse, måtte fästa Kongl. Maj:ts
Nådiga uppmärksamhet på nödvändigheten af indragningar inom Armeen, Flottan och Presterskapet, m. m. så och då de ämnen, dit dessa frågor höra, dels förekommit vid uppgörandet af Stats-Regleringen, och dels komma, hvad Presterskapets löner och indragning af Biskops- med flere Embeten och tjensler beträffar, att af Stats- samt Allmänna Besvärsoch Ekonomi Utskotten gemensamt behandlas, har Utskottet ej nu kunnat förslagen härom till besvarande upptaga, utan hemställer vördsamt, att de må, i den ordning, hvari de här förekommit, lemnäs utan afseende.
Stockholm den 29 October 1844- Emot Utskottets beslut reserverade sig Herr Lectorn Ljungdahl och Riksdags-fullmäktigen Nils Strindlund; den förre i följande ordalag:
Reservation. ”Då Kongl. Maj:t vid Riksdagens öppnande i
Nåder förklarat
Sig vara betänkt på den inre förvaltningens förenkling, samt sinnad att för detta 6 Allm.
DcSv. och Ekon.-Utsk.
Memorialj IV.-is 6 a, 63. ändamål snarligen påkalla Riksens Ständers medverkan, liar jag för min del icke kunnat inse behöfiigheten af den åtgärd, hvilken Utskottet tillstyrkt.
Mig vill det tvärtom synas, som om frambärandet af en så beskaffad underdånig önskan, i afseende på de administrativa embetsverkens reorganisation, vore mindre lämpligt, då Riksens Ständer icke för närvarande torde vara i tillfälle att gifva ett mera detailleradt förslag till den önskade förändringens verkställighet.
Dessutom betviflar jag högeligen, att den blott för få år sedan hos oss införda
Departemental-styrelsen ännu hunnit frambringa någon full tillförlitlig erfarenhet af dess fördelar.
Jag måste således reservera mig emot den del af Utskottets Betänkande, som rörer frågan om aflåtandetafen underdånig Skrifvelse till Kongl. Majit i förrberörde ämne.” N:o 62.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 3i Oct., k!. 6. e. ra.
Memorialj i anledning af återremiss utaf Betänkandet3 N:o 1~.
Hederv.Bonde-Ståndet har återremitterat Utskottets Betänkande N:o 17, i anledning af väckt motion om upphörande af Kammar-Rättens anmärknings-rätt vid Taxerings- och Pröfnings-Comitéers åtgärder, att befria utfattiga från bevillning; men, som de öfrige Riks-Stånden Betänkandet bifallit, kan återremissen icke föranleda tili någon Utskottets vidare åtgärd.
Stockholm d. 29 Oct. 1844- N:o 63.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 3i Oct., kl. 6. c. m.
Memorial, i anledning af äter remiss utaf Betänkandet JY:o 18.
Det af Utskottet under ofvanstående Nummer afgifne Betänkande, i anledning af yäckt motion om befrielse för rotehållare från skyldigheten Allm.
Memorial, IV:is 64* 65. rj alt för Regementets-olUcerare förevisa recryter, innan de antagas, samt om vidtagande af åtgärder emot Befälets olagliga inblandning vid uppgörande af contracter emellan rotehållare och knecktar, har väl af Hederv.
Bonde-Ståndet blifvit återremitteradt; men, som de öfrige Riks-Stånden Betänkandet bifallit. kan återremissen icke föranleda till någon Utskottets vidare åtgärd.
Stockholm den 29 Oct. 1844* N:o 64.
Ank. till Exp. Utsk. d. 3i Oct., kl. 6 e. m.
Memorial, i anledning af återremiss utaf Betänkandet, N:o 22.
Bonde-Ståndet har återremitterat Utskottets under ofvanstående nummer afgifna Betänkande, i anledning af väckt motion om ändring af 61 och 63 §§. uti Instructionen för Jägeri-betieningen af den 16 Mars 1838; men, som de öfrige Riks-Stånden Betänkandet bifallit, kan återremissen icke föranleda till någon Utskottets vidare åtgärd.
Stockholm den 29 October 1844* N:o 65.
Ank. till Exp. Ulsk. d. 3i Oct., kl. 6 e. m.
Memorial, i anledning af återremiss utaf Betänkandet, N:o 23.
Det af Utskottet under ofvanstående nummer afgifna Betänkande, i anledning af väckt motion om förenkling af de militaira och civila uniformerna, har väl af Hederv.
Bonde-Ståndet blifvit återremitteradt; men, som de öfrige Riks-Stånden Betänkandet bifallit, kan återremissen icke föranleda till någon Utskottets ridare åtgärd.
Stockholm den 29 October 1844- 3 Allm.
Besv. och Ekon. Ut..\k Betänkandej N.o 66.
Arik. till Exp. Utsk. d. i Nov. kl. i i f. rn.
Betänkande, i anledning af väckt motion derom, att kronoarbetskarlarne A Carlsborg må hädanefter inom f ästningen fä undergå de dem ådömda kroppsstraff.
Uli en från Hederv. Bonde-Ståndet till Allmänna Besvärs-och Ekonomi-Utskottet remitterad motion, har Riksdagsfullmägtigen Auders Andersson från Skaraborgs
Län förnyat ett af honora vid sistlidne Riksdag ingifvet förslag, till beredande af minskning uti de dryga oell öfverflödiga utgifter, hvilka drabba Statsverket genom pionnierernas på Carlsborgs fästning, eller de numera så kallade krono-arbetskarlarnes, forsling, då de, i följd af begångna förbrytelser, skola undergå bestraffning; oell dervid ytterl gara andragit, att hans förenämnde förslag visserligen haft till följd, att Rikets
Ständer ingingo med en underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:l, hvaruti de framställde den önskan, att Kongl. Maj:t täcktes, för de fall, då omförmälda bestraffningar kunna lagligen ega rum inom fästningen, Nådigst anbefalla sådana åtgärder, att den kostnad, som genom fångarnes öfverklagade forsling uppkom, så vidt ske kunde, måtte undvikas; samt att dessutom en serskild Länsman, för tillsyn af pionniererna ocb dessas befordrande lill ransakning och straff, blifvit i Mölltorps, till Carlsborg närbelägna, socken tillsatt; men, då afstralfningen likafullt utom fästningen fortfore, så har motionären ansett sig ånyo böra fästa Rikets Ständers uppmärksamhet deruppå, att detta förfarande ådrager staten en så dryg kostnad, att densamma, enligt motionärens beräkning, skall, för hvarje forsling från Carlsborg till Mariestad, af en till straff dömd krono-arbelskarl utgöra 18 Rrdr 23 sk. 6 rst B:co, och sålunda med antagande deraf, att 5o personer årligen från fästningen måste göra en sådan resa, för dessa uppgå till 924 R:dr 18 sk.
Broo om året.
Till undvikande af denna utgift har motionären ånyo föreslagit, att krono-arbetskarlar må inom fästningen Carlsborg utstå det kroppsstraff, hvartill de blifvit dömda.
Utskottet, sorn tagit denna motion i noggrannt öfvervägande, får, med anledning af hvad motionären framställt, meddela: att, lill följd af Kongl, brefvet den 17 October 1760, som anbefaller ett noga iagttagande af lagens stadgande i 5:te Capillet 5 § Straff-Balken, alt den brottslige må straffas Allm.
Betänkande, N.o 66. 9 straffas med fängelse vid vatten och bröd, der domaren pröfvar, att hans välfärd och heder genom annan kroppsplikt spilles, enkel stöld begången af pionnier eller krono-arbetskarl, med eiler utan förening af åtalad militärförbrytelse, vanligen blifvit, af den vid Carlsborg varande permanenta Krigsrätten belagd med fängelse vid vatten och bröd, i stället för annat svårare kroppsstraff; att Kongl. Brefvet den a5 November 1802 stadgar, att fängelse vid vatten och bröd icke må verkställas annorstädes än i allmänna kronohäkten; att Tjenstgörings-reglementet för Armeen i i:sta Delen 155 § föresklifver, att soldat, sorn blifvit dömd till nesligt straff, skall, för dess undergående, öfverlemnas till Konungens Befallningshafvande, för straffets behöriga verkställande, och för sådant ändamål under bevakning föras till och emot qvitto aflemnas i ortens häkte; samt att, på grund af alla dessa stadganden, de vid Carlsborg förlagde pionnierer eller krono-arbetskarlar, sorn blifvit dömde, såväl till fängelse vid vatten och bröd, som till spöstraff, öfverlemnas till Konungens Befallningshafvande, ej blott för att genom dess föranstaltande undergå straff, utan äfven den åtföljande kyrkoplikten.
Hvad serskildt beträffar den utgift för Statsverket, som skall föranledas af krono-arbetskarlarnes transporterande till Mariestads länshäkte, för undergående af bestraffning, och hvilken motionären förslagsvis beräknat för 5o brottslingar lill 92/; R:dr 18 sk.
B:co, får Utskottet meddela: att Chefen för Pionnier-corpsen, i sitt den 21 Mars 1841, med anledning af Rikets Ständers, af motionären ofvan åberopade underdåniga skrifvelse, afgifna yttrande, upplyst, att summan af de ifrån dåvarande Pionnier-corpsen, under loppet af 10 är, för brott dömde personer utgjorde ett antal af 186, eller, i medeltal, omkring 18 0111 året; att, serskildt för år 1840, 22 pionnierer blifvit till Konungens Befallningshafvande insände för bestraffnings undergående, hvarföre forslingskostnaden, enligt de upplysningar, som blifvit nämnde Chef meddelade af den kronorättare, hvilken det ålegat att transportera Tångarne, uppgått till ett sammanräknadt belopp af i5p R:dr 4o sk.
B:co, hvaremot Chefen, derest bestraffningarne borde inom fästningen undergås och gevaldiger samt nödig fångbetjening derstädes, för sådant ändamål, skulle anställas, beräknat, att aflöningen för densamma skulle uppgå till 4yo R:dr 0111 året, utom boningsrum, kostnad för ved och iysnings-ämnen, 111. 111.
Brot. 1844* 8 Sami. 12 Haft. 2 jo Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänkande, N.o 6~j.
Af hvad sålunda blifvit upplyst, anser sig Utskottet hafva full anledning föreslå Rikets Ständer, att den väckta motionen ej må till någon vidare åtgärd föranleda.
Slockholm den 29 October 1844* N:o 67.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 1 Nov, kl 11 f. m.
Betänkande, i anledning af väckt fråga om meddelande af närmare föreskrifter _, i afseende på Utländningars bosättning i Sverige, och tillåtelse för dem att der idka borgerliga näringar.
Ridderskapet och Adeln till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterad motion, har Herr C. U.
Roos öfverklagat, att utländningar tillåtas inkomma hit i riket och, till förfång för landets egna invånare, idka åtskilliga näringsgrenar, samt dervid serskildt anmärkt: dels att personer från Tyskland hit öfverkomma och nästan uteslutande slå under sig vissa lönande yrken, för hvilkas utöfning de vanligen icke skola söka Svensk medborgare-rätt, utan blott, antingen såsom betjenande eller associerade, deltaga i någon här förut varande Tysks rörelse, hvarefter de, så snart sig göra låter, för egen räkning och i eget namn hörja införa i landet ^onödigt kram och lyxartiklar” samt öppna sina bodar eller verkstäder; dels alt från Finland hit öfverflytta fattige och folk af arbetsklassen, som icke sällan falla fattig-försörjningen till last, hvilket förhållande motionären ansett vara så mycket mera anmärkningsvärdt, som allmänt kändt är, att, om fattige och näringslöse personer från Sverige öfverkomma till Finland, de genast blifva återskiskade.
Motionären har, i anledning häraf, hemställt, att Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet måtte föreslå mera bestämda och ändamålsenliga föreskrifter, i afseende på utlänningars bosättning härstädes än de, som i detta afseende äro gällande.
Utskottet, som tagit motionen i öfvervägande, får upplysningsvis meddela, att, rörande rättigheten för utländningar att i riket idka näring, föreskrifter redan finnas meddelade uti 3 Cap. 1, 2 §§ samt 5 Cap. Handels-Balken, Kongl, brefvet den 12 December 1811, Kongl. Resolutionen den 16 October 1723, 29 §, och Kongl.
Handelsordningen den ^December 1734, hufvudsakligen af följande innehåll: att ingen må, utan Magistratens vetskap Allm.
Besv.-och Ekon.-Utsk. Betänkande, N'.o 67. och tillåtelse, sätta sig ned i stad och idka näring, att sådant icke tillåtes utländsk man, förr än han, efter af Kongl.
Maj:t erhållen Nådig tillåtelse, vunnit burskap; att, vid ansökning om burskap, bör af sökanden ställas borgen, det han skall till det minsta i sex år i staden bo och stadens rätt efter magt uppehålla, eller i brist deraf erlägga utskylder för sex år; att utländsk man, som vill sig i staden nedsätta, der burskap vinna och med kram handla, skall förete bevis, det han å den ort, >der han sig uppehållit, lärt och tjenat den tid, Förordningen fordrar, såsom vilkor för rättighet att drifva handel; eller i annat fall fylla tiden upp med tjenst hos köpman i den stad, der han ämnar sig nedsätta; hvarjemte sökanden, såvida han icke utomlands egen handel drifvit och ”kunbar förmögenhet eger,” bör erlägga till Handels-Societeten eller Borgerskapets Cassa 200 daler silfver myn t.
Utländning åter, som icke vunnit burskap, må endast i stapelstad å de rum, Borgmästare och Råd utse, men icke i ”sitt herberge eller öppna bodar” försälja sina varor, och detta allenast i gross.
Enligt Kongl, Förordningen den 19 Februari 1811, må resande utländning icke eller i riket inkomma utan Kongl. Maj:ts tillstånd Beträffande serskildt de personer som ifrån Finland hit till riket inkomma, finnes uti 11 § af nyssnämnda Kongl. Förordning stadgadt, att de böra vara försedde med pass af Landshöfdingen eller Magistraten i den Finska ort, hvarifrån resan börjad är.