Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Slutligen har Kongl. Maj:t — uti en den 27 Oktober sistlidet år till Rikets Ständer aflåten särskild skrifvelse, som af Riks-Stånden blifvit till Stats - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 84. 67 Utskottet remitterad — behagat i nåder meddela, att, sedan i anledning af Rikets Ständers Revisorers, vid den år 1857 verkställda granskning af Statsverkets förvaltning under åren 1851 oell 1855, gjorda erinran derom, att i händelse af eldsvåda inom åtskilliga i Stockholm belägna Kronans magasinshus, uti hvilka krigsmateriel förvaras, det vore för de dyrbara förrådens skyddande angeläget, att brandmurar funnes derstädes uppförde, Kongl. Maj:t förordnat om anställande af närmare undersökning om behofvet i berörda hänseende vid arméens utredningsförråd å Skeppsholmen, samt, uppå anmälan af hvad dervid förekommit, anbefallt Krigs-kollegium, att gå i författning om de byggnads- och reparations-arbeten, som till de i nämnde förråd förvarade persedlars skyddande mot eldfara funnits nödiga, så hade hemälde Kollegium, jemte tillkännagifvande, att kostnaderna för dessa arbetens verkställande uppgått till ett belopp af 6,710 R:dr, som af Kollegium förskjutits, hos Kongl. Majit i underdånighet anhållit om godtgörelse härför; — och då, enligt hvad Krigs-kollegium tillika anmält, tillgång till förskottets godtgörelse hos Kollegium saknades, hade Kongl. Majit velat sådant Rikets Ständer tillkännagifva på det att särskilda medel härtill måtto varda anvisade.
Utskottet, som af de uti högstberörde skrifvelse omförmälda handlingar inhemta!, att ifrågavarande arbeten blifvit verkställda, i enlighet med de af Kongl. Majit, efter föregången undersökning genom nådigt Bref den 27 Juli 1858 meddelade föreskrifter saint att utgifterna derför uppgått till 1,700 Ridr mindre än hvad kostnadsförslaget upptagit, har ansett sig böra tillstyrka, att ett särskildt anslag af 6,710 Ridr måtte, till ersättning för berörda kostnader, af Rikets Ständer beviljas och anvisas till utgående af Rikets Ständers Riksgälds-kontor.
För Fjerde Hufvudtiteln är under innevarande statsreglerings-périod (1858— 1860) anvisadt:
Ordinarie anslag enligt Riks-staten 8,686,900 R:dr, utgörande för 3 år 26,060,700:
— Extra anslag tillsammans för åren 1858—1860 2,806,072: 56.
S:ma 28,866,772: 56.
Enligt hvad Utskottet i detta Utlåtande föreslagit, skulle för nästkommande statsreglerings-period (1861—1863) de ordinarie anslagen utgöra 8,719,380 R:dr årligen, eller för 3 år 26,158,140: — och de extra anslagen tillhopa 2,700,762: 52. således för hela statsreglerings-perioden tillsammans 28,858,902: 52. eller 7,870: 4. mindre än hvad vid förra riksdagen anvisades för åren 1858 — 1860.
Jemföres åter Utskottets förslag med Kongl. Maj:ts vid detta riksmöte afgifna nådiga Proposition angående Statsverkets tillstånd och behof, så visar sig: att, då Kongl. Maj:t äskat en förhöjning af de ordinarie anslagen med 106,591: 98, utgörande för 3 år 319,775: 94, samt extra anslag, hvilka med 69,427: 44. 68 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 84. öfverstiga hvad under denna statsregieringsperiod varit an visadt eller tillsammans cn förhöjd utgiftssumma af 389,203: 38, men Utskottet deremot föreslagit cn minskning i hela utgifts beloppet af 7,870: 4. så uppgå följaktligen de af Utskottet föreslagna ordinarie och extra anslag å Fjerde hufvud titeln för nästa statsrcglerings-period till . 397,073: 42. mindre än hvad Kongl. Majit äskat, Stockholm den 15 Mars 1860.
Emot lat punkten inom. litt, a) och b) (angående aflöningen för Expeditionschefen och Expeditions-sekreterarne) af Friherre Åkerhjelm, Herrar Tornerhjelm, Bildt, Montgommerie- Cederhjelm, Lilliehöök, Stjerngranat, Skogman, Fåhreeus, Thulstrup samt Biskop Annerstedt, Prosten Schram, Doktor Nordström, Prosten Wåhlander och Prosten Arrhenius; emot 2:a puukte» (angående Departementets Kommando-expedition) af Herr Fåhreeus. emot 3:c punkten inom. litt. a) (angående General-intendentens lön) af Herr Bildt, som anförde följande: ”Af Krigs-kollegii 3:ne militäre ledamöter, General-fälttygmästaren, Fortifikationsgeneralen och General-intendenten, uppbär endast den sistnämnde lön på Kollegii stat.
De håda förstnämnde åtnjuta sin aflöning å Generalitets-staten, hvardera med ett belopp af 6,000 R:dr Runt, utom inqvartering och servismedel.
Enär de till General-intendents-embetet hörande mångfaldiga åligganden och bestyr ©tvifvelaktigt kunna både till omfattning, vigt och ansvar jemföras med såväl General-fält trgmäst arens, som Fortifikations-generalens embets-förvaltning, skulle det icke kunna anses olämpligt om samma lön, som för dessa embetsman finnes fastställd, eller 6,000 R:dr Runt äfven blifvit för General-intendenten bestämd.
Sådant är ock af t. f. Presidenten i Krigs-kollegium, uti det af honom, på nådig befallning, före 1856—1858 årens riksdag afgifna underdåniga projekt till ny aflöuings-stat för bemälde Kollegium, vordet föreslaget.
Då likväl, detta oaktadt, Kongl. Majit och Rikets Ständer vid nyssnämnda riksdag bestämde General-intendentens lön till endast 5,500
R:dr, synes det derföre vara både opåkalladt och obilligt att nu ifrågasätta någon nedsättning i detta aflöningsbelopp, så mycket mer som General-intendenten genom det af Kongl. Majit den 14 September 1858 utfärdade förnyade nådiga reglemente angående besörjandet af Indelta arméens och Allmänna Bevärings-manskapets underhåll och sjukvård under marcher, möten och mönstringar i fredstid, erhållit i sina redan förut nog trägna åligganden cn ej obetydlig tillökning, i det han till följd af nämnde nådiga reglemente är sjelfskrifven Chef för Kommissariatet; hvilken ganska mödosamma och ansvarsfulla befattning förut vanligen varit åt annan person mot särskildt arfvode uppdragen.
Härtill kommer att några inqvarterings- eller servisförmåner icke äro med ifrågavarande embete förenade. Stats-Utskottets Utlåtande N:o 84. 69 På grund af hvad sålunda blifvit anfördt måste jag på det bestämdaste reservera mig mot
Utskottets i afseende å General-intendentens aflöning nu fattade beslut, samt för min del tillstyrka Rikets Ständer, att bestämma denna aflöning till samma belopp, hvarmed den för närvarande utgår, eller 5,500 R:dr R:mt.”
Häruti instämde Friherre Åkerhjelm, Herrar Tornerhjelm, Montgornmerie-Cederhjelrn, Lilliehöök, Stjerngranat, Skogman och Thulstrup samt Biskop Annerstedt, Prosten Schram, .Doktor Nordström, Prosten Wåhlander och Doktor Gumcelius-, emot fide punkten moni. litt. a.) (angående aflöningen för Chefen vid Topografiska korpsen), af Friherre Åkerhjelm, Herrar Lilliehöök, Stjerngranat och Thulstrup samt Biskop Annerstedt, Prosten Schram, Doktor Nordström, Prosten Wahlander, Doktor Gumcelius, Prosten Tellbom, Prosten Berlin och Prosten Arrhenius; emot 6:te punkten moni. litt. b.) (angående 8 Under-officerares anställande vid Topografiska korpsen), af Herrar Stjerngranat och Thulstrup; emot Sale punkten (angående allmänna Garnisons-sjukhuset), af Biskop Annerstedt, Prosten Schram, Doktor Nordström, Prosten Arrhenius, Prosten Wåhlander, Prosten Källström och Prosten Berlin; emot ll:te punkten (angående anslaget till löneförbättringar vid indelta arméen), Herrar Björck, Gråå, Cedergren, Hjerta, Berger, Hammar och Wahlström samt Riksdagsfullmägtige Sven Rosenberg, C. J.
Svensén, G. Hultman, Anders Ericsson, Er.
Ersson, Nils Larsson, Pehr Nilsson, Jonas Andersson och C. G.
Sköldberg förenade sig om en så lydande reservation: ”Då Stats-Utskottet föreslagit, att äfven under kommande statsregleringspcriod skall utgå, med 100,000 R:dr årligen, det anslag, som sistlidne riksdag beviljades till förhöjd aflöning åt Befälet vid indelta arméen, synes Utskottet icke hafva gjort sig full reda för den ställning, hvari frågan om en förbättrad aflöning för nämnde Befäl sig befinner.
Det förslag, som i detta hänseende af Kongl. Maj:t vid nyssnämnde riksdag framställdes, afsåg att ett visst minimi-belopp för lönerne i hvarje grad skulle bestämmas och att genom en noggrannare uppskattning af de till bostäder för Befälet använde boställen, lönerne för innehafvarne af dessa boställen skulle regleras till öfverensstämmelse med nämnde stat; men att de öfverskott, som genom utarrenderandet af öfriga boställen kunde uppkomma, skulle tillgodokomma hvarje regemente för sig, så att lönerne kunde uppgå inom vissa regementen vida utöfver Staten; hvaremot Statsverket skulle fylla den brist, som för andra regementen kunde uppstå i aflöningen enligt staten.
Donna reglering måste förr eller sednare blifva föremål för ett bestämdt yttrande af Rikets Ständer, och om den pröfvas rättvis och lämplig, så måste ock Statsverket vidkännas de utgifter, som med dess genomförande äro förenade, hvartill hörer den betydliga kostnaden för en förnyad uppskattning af arméens boställen, för hvilken kostnad Utskottet dock temligen enhälligt ansett sig icke böra bevilja äskade medel.
Då emellertid ändamålet — en lika aflöning för samma grad inom arméen, — icke kan vinnas på det föreslagna sättet, och följden af åtgärden måste blifva en oskäligtillökning i lönerne för vissa regementen, samt såväl den olikhet i aflöningen för enahanda grad vid samma regemente, som nu förefinnes, inom kort åter skall inträda, om uppskattningen af boställena sker än så noggrant; så synes regleringen så mycket mindre böra vinna bifall, som tyngden af löneförbättringen faller Statsverket till last, oaktadt det måste medgifva», att indelningarne, rätt förvaltade, 70 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 84. lemna rikliga tillgångar för en förbättrad aflöning.
Rikets Ständer torde derföre icke böra understödja förslaget, utan fordra, antingen att samtlige boställena utarrenderas för indelta arméens gemensamma räkning, derefter löneregleringen kan blifva lika för bela arméen, eller ock ännu hellre, att boställena öfverlemna^ till
Statsverket mot det bestämda anslag lemnäs för en förbättrad och lika aflöning för hvarje grad.” emot 12:te punkten (angående anslaget till Indelta arméens vapenöfningar) Af Herr Thulstrup, som anförde följande: ”Vid sistlidne riksdag med delades Rikets
Ständer förslag till en utvidgad plan för ordnandet af Indelta arméens vapenöfningar, i öfverensstämmelse med de i protokollet öfver Landtförsvars-ärenden för den II Oktober 1856 af d. v. Chefen för Landtförsvars-departementet framställda och af Kongl. Maj:t gillade grunder.
Enligt detta förslag borde tiden för de olika slagen af vapenöfningar äfvensom antalet af de trupper, hvilka deruti skulle deltaga, en gång för alla bestämmas, hvaremot kostnaden, såsom beroende af de föränderliga varuprisen, icke kundo till något visst belopp beräknas.
Rikets Ständer, som togo i ett noggrannt öfvervägande hvad
Departementschefens betänkande i detta vigtiga ämne innehöll, förklarade sig dela de åsigter, som deruti voro uttalade.
Uti den underdåniga skrifvelse!), angående regleringen af utgifterne under Riks-statens Fjerde Hufvudtitel, yttrade Ständerna, att det måste ”erkännas såsom en riktig grundsats, att, då en armé är behöflig och finnes, ”utvägar jemväl böra beredas för densammas vidmagthållandc i tjenstbart skick, ”i hvilket afseende det är oundgängligen nödigt, att arméen erhåller en tillräcklig ”öfning, lämpad efter tidens fordringar och krigskonstens utveckling.
Den öfnings”tid, som i sednare tider kunnat den indelta arméen hestås, har onekligen varit ”alltför kort, för att uppfylla det afsedda ändamålet att göra arméen stridbar och ”deraf bilda en pålitlig stam för Bevärings-manskapet, och det är naturligt, att öf”ningen blifvit alltmer bristfällig i samma mån, som öfningstiden, till följd af ”stegrade underhållskostnader, måst inskränkas.
Rikets Ständer hafva derföre an”sett det vara af högsta vigt att, genom ökadt anslag, tillfälle beredes att ordna ”arméens vapenöfningar på ett sätt, som kan göra denna armé till en verklig och ”öfvad stam.
I detta afseende liatva Rikets Ständer dessutom tagit i betraktande ”att, när den rust- eller rotehållaren af ålder åliggande skyldigheten att under ”mötena underhålla den indelta ryttaren eller soldaten, vid 1810—1811 årens riks”dag helt och hållet öfvertogs af Kronan, samt ett bestämdt anslag för Indelta ”arméens vapenöfningar å Fjerde Ilufvudtiteln uppfördes, Staten derigenom jemväl ”iklädde sig förbindelsen att gifva arméen den öfning, sorn erfordras. ”För att ändamålsenligt ordna vapenöfningarne, anse Rikets Ständer, lika ”med Departements-chefen, rättast vara att lägga tiden till grund för bestäinman”det af dessa öfningar, i stället att, såsom hittills skett, låta dem vara beroende ”af ett visst anslag; och de nu föreslagna öfningstiderna synas Rikets Ständer ”icke vara längre, än behofvet oundgängligen kräfver.
Men om tiden lägges till ”grund för vapenöfningarnes ordnande, blifvcr deraf en nödvändig följd, att kostnaderna icke kunnat till någon bestämd summa beräknas, utan måste, såsom beboende af varuprisen, årligen omvexla, hvadan ock det anslag, sorn beviljats, bör ”erhålla egenskap af förslags-anslag.”
På grund häraf beviljades af Rikets Ständer ett förslags-anslag af 596,000 R:dr R:mt att, för ofvannämnde ändamål, användas på det sätt och för de öfningstider, Kongl. Maj:t föreslagit. Stats-Utskottets Utlåtande N:o 84. 71 Uti sitt nu afgifna utlåtande har Stats-Utskottet, på grund deraf att kostnaderna för arméens vapenöfningar under åren 1858 och 1859 mera öfverskridit förslags-anslaget än Rikets Ständer, enligt Utskottets förmodan, torde hafva föreställt sig, tillstyrkt, att de medel, som för ifrågavarande ändamål anvisas, framdeles böra såsom reservationsanslag uppföras.
I följd häraf skulle alltså den vigtiga grundsatsen i afseende på öfningstidernas bestämda längd åter komma att frånträdas.
Att kostnaden för arméens vapenöfningar öfverskridit förslags-anslaget, finner väl sin förklaring deruti, att detta anslag 1856 beräknades efter 15 års medelpris och borde ej, med anledning af de sednare årens högre varupris, hafva varit oväntadt.
De af Rikets sednast församlade Ständer uti ofvannämnde underdåniga skrifvelse anförda skäl för antagandet af Kongl. Maj:t,s förslag till ordnande af arméens vapenöfningar och för beviljandet af de härför erforderliga medlen i egenskap af förslagsanslag, synas mig vara så riktiga, fullständiga och öfvertygande, att, då Utskottet nu ansett sig böra frångå dessa af Rikets Ständer, för blott tvänne år sedan uttalade grundsatser, jag icke med min röst kunnat till ett sådant beslut bidraga.
” Häruti instämde Herrar Bildt, Lilliehöök och Stjerngranat.
Af Biskop Annerstedt, Prosten Schram, Doctor Nordström, Prosten Wåhlander och Prosten Arrhenius.
Emot 16:de punkten moni. lit. b) (angående anslag till ett nytt Sappör-kom paui).
Af Friherre Åkerhjelm, Herrar Lilliehöök, Stjerngranat och Thulstrup samt Biskop Annerstedt, Prosten Schram, Doctor Nordström, Prosten Wahlander och Prosten Arrhenius.
Emot 20:<!c punkten (angående Lifbevärings-regementet).
Af Herr Stjerngranat, som afgaf följande reservation: ”Då den tillökning af 1 Major och 4 Andre Kapitener vid livartdera af Gardes-regementorna till fot, hvilken, med anledning af Rikets Ständers alternativa framställning om Lifbevärings-regementets indragning eller omorganisering, blifvit i nåder föreslagen att cga rum med användande af 24,480 R:dr Runt af Lifbevärings-regementets nuvarande anslag, ingalunda kan uppväga den skada, som tillskyndas arméen genom förlusten af ett helt regementes Officerspersonal, helst de båda Gardes-regementerna omöjligen, genom en så ringa tillökning, blifva satte i stånd att, om händelserna så skulle påfordra, bland sig upptaga och vederbörligen leda de 5 klasserna Bevärings-manskap från Stockholms stad och län, anser jag Lifbevärings-regementet böra vid sin nuvarande organisation oförändradt bibehållas.
Utskottet uttalat sig för en förändring, anser jag att
Utskottet bort bestämdare förorda verkställandet af en omorganisering af sjelfva Lifbevärings-regementet, på sätt Kongl. Maj:t kunde finna tjenligt, och med användande, för sådant ändamål, af hela det för samma regemente äfven nu i stat uppförda anslag af 31,911 R:dr 50 öre Runt, om så skulle erfordras.
Häruti instämde Herr Lilliehöök.
Emot 24 punkten (angående löneregleringen).
Herrar Björck, Cedergren, Hjerta, Berger, Hammar och Wahlström, samt Riksdagsfullmägtige Lars Rasmusson, G.
Hultman, Anders Ericsson, Eric Ersson, 72 State-Utskottets Utlåtande N:o 84.
Nils Larsson, Måns Månsson och C. G. Sköldberg förenade sig om följande reservation : ”Den definitiva löneregleringen för
Departementets expedition synes så mycket mera olämplig, som det icke lärer kunna bestridas, att om en förändrad organisation af embetsverken kommer till stånd, denna måste medföra en ändring af befattningarno inom Expeditionen, hvilka företrädesvis synas vara i behof af en sådan förändrad reglering.” O O Emot 27:<Ie punkten mom. lif, b) (angående förhöjning af 10,000 R:dr i Fortifikations-afdelningens anslag).
Af Herrar Lilliehöök och Stjerngranat samt Biskop Annerstedt, Prosten Schram, Doktor Nordström, Prosten Wåhlander och Prosten Arrhenius.
Emot 27:de punkten moni. lit. f) (angående beklädnadshjelp för Under-offieerarnc vid Topografiska korpsen).
Af Herrar Stjerngranat och Thulstrup.
Emot 27:de punkten morn. lit. g) (angående beklädnadshjelp för det föreslagna nya Sappör-kompaniet).
Af Herrar Lilliehöök, Stjerngranat och Thulstrup samt Biskop Annerstedt, Prosten Schram, Doktor Nordström, Prosten Wåhlander och Prosten Arrhenius.
Emot 3l:a punkten (angående Hufvudtitelns öfriga anslag).
I afseende på lönen för Departements-chefen förenade sig Herrar Björck, Gråå, Cedergren, Hjerta, Berger, Hammar, Wahlström, samt Riksdagsfullmägtige Lars Rasmusson, G.
Hultman, And.
Ericsson, C. J. Svenssén, Eric Ersson, Nils Lar sson,C Per Nilsson, Jonas Andersson, och C. G. Sköldberg om följande reservation: ”Vid sednaste riksmöte hade Kongl. Maj:t i fråga om afiöningen för StatsBådets ledamöter, äskat, och Stats-Utskottet tillstyrkte äfven, att högre löner borde beviljas för de båda Stats-ministrarne än för öfriga Departements-chefer; men genom Rikets Ständers beslut blef Justitie-Statsministerns lön för innevarande statsreglerings-period fastställd till samma belopp, som beviljades hvar och en af de sednare, eller 15,000 R:dr; och har Kongl. Maj:t nu icke funnit anledning att föreslå ändring uti de sålunda bestämda afiönings-anslagen.
Då emellertid det torde finnas lämpligt att, på sätt tillförene alltid egt rum, nyssnämnde grundsats iakttages vid bestämmandet af Stats-Rådsledamöternas löner, helst den med Minister-embetena förenade representations-skyldighet billigtvis för dem påkallar högre aflöningsförmåner än för de öfriga Departements-cheferna, . bör, sedan Justitie-Statsministerns lön blifvit bibehållen vid beloppet 15,000 Ii: dr, lönen för nu ifrågavarande
Departements-chef bestämmas till 13,500 R:dr R:mt.
Emot 34:de punkten (angående anslaget för reffiade kanoners anskaffande).
Herrar Björck, Gråå, Cedergren, Hjerta, Berger, Hammar, Wahlström samt Riksdags-fullmägtige Lars Rasmusson, G.
Ericsson, C. J. Svensén, Eric Ersson, Nils Larsson, Per Nilsson, Jonas Andersson och C. G. Sköldberg, förenade sig om följande reservation: ”Ehuru anslag för reffiade kanoner synes böra lemnäs, så att förfärdigandet deraf kan börjas, sedan en pröfvad modell för detta vapen blifvit antagen och fastställd, torde dock anslaget kunna inskränkas till 21,000 R:dr, eller kostnaden för ett batteri, enär pröfningen af modellen torde med - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 84. 73 medtaga så, mycken tid, att i allt fall kanoner till ett större antal icke undor instundande statsreglerings-period kunna kinna att förfärdigas.”
Emot 36:tc punkte» (angående anslaget till refflade Infanterigevär).
Af Friherre Åkerhjelm, Herrar Bildt, Montgommerie-Cederhjelm, Lilliehöök, Stjerngranat oell Thulstrup samt Biskop Annerstedt, Prosten Schram, Doktor Nordström, Prosten Wåhlander och Prosten Arrhenius.
Emot 40:ilc punkten (angående anslaget till Stockholms befästande).
Af Herr Bildt: ”Sorn frågan om Stockholms befästande onekligen är af den största vigt för hela landets försvarsväsende, har jag ej kunnat godkänna det sätt, hvarpå denna fråga blifvit af Utskottet, uteslutande från formel synpunkt, behandlad.
Då nemligen saken, i och för sig, är vigtig och maktpåliggande, kan jag ej inse, hvarföre Stats-Utskottet skulle mera i denna än i andra frågor undandraga sig att pröfva och undersöka alla de förhållanden, som vid dess afgörande böra komma i betraktande.
Vid många tillfällen och under hvarje riksmöte har det inträffat, att Stats-Utskottet, dels på grund af enskilda motioner upptagit och sjelf förskaffat sig alla behöfliga utredningar i frågor, hvarom Kongl. Majt icke meddelat någon framställning, dels oek i ämnen, hvilka Kongl. Majt framställt, omfattat helt andra åsigter än dem, som legat till grund för regeringens förslag, samt till och med uppgjort fullständiga organisationsförslag, ganska afvikande från Kongl. Majits Propositioner (t. ex. i frågan om elementarläroverken vid förra riksdagen).
I sådana fall har för Utskottet aldrig mött någon svårighet att erhålla hvilka upplysningar och utredningar sorn än funnits nödiga.
Riksdags-Ordningens 42 § föreskrifver ock den väg, Utskottet för sådant ändamål har att beträda.
Hvarföre har man nu afvikit från det sätt, som så ofta varit med framgång begagnadt?
— Anses frågan om Stockholms befästande vara af så underordnad beskaffenhet, att den, i strid mot all praxis inom Stats-Utskottet, bör handlöst kastas öfver bord endast derföre att man funnit den Kongl. Propositionen icke innehålla tillräckliga utredningar i ämnet?
Skulle det då icke lönat mödan, att Utskottet åtminstone försökt, att, med begagnande af den i Grundlagen angifna utväg, förskaffa sig de upplysningar, som saknas?
Jag kan, för min del, ej finna att
Utskottet åt denna fråga egnat den allvarliga pröfning, den noggranna undersökning, sorn sakens vigt och beskaffenhet fordrar; och likasom jag i Utskottet yrkat, att ärendet skulle visas åter till Utgifts-afdelningon, för att undergå en förnyad behandling, får jag, då denna åsigt icke lyckades göra sig gällande, nu vördsamt hemställa, att frågan måtte af Rikets Ständer återremitteras till StatsUtskottet, med föreläggande att inkomma med ett utlåtande, som icke är endast formelt, utan afser sjelfva saken.” Häruti instämde Herr Friherre Åkerhjelm och Herr Skogman.
Af Herr Thulstrup: ”Ehuru Kongl. Maj:t för flere år sedan uppdragit åt särskilde Komiterade att uppgöra förslag till Stockholms befästande på landssidorne, och nödvändigheten af en så beskaffad förstärkning af hufvudstadens försvar utgjort föremål för ett af Chefen för Landtförsvars-departementet till Kongl.
Majit afgifvet, uti Stats-Rådsprotokollet för den 14 Oktober 1856 intaget, betänkande, hade likväl Kongl. Majit, i betraktande af de betydliga anslag, som vid Bih. till Ii.
Prot. 1809 & 1860. 4 Sami. 1 Afd. 29 Haft. 10 74 Stats-Utskottets Utlåtande Nio 84. sistliduo riksdag måste begäras, icke då» velat till Rikets Ständer uti ifrågavarande ämne göra någon framställning.
Rikets Ständer ansågo deremot hufvudstadens försvar vara af den vigt, att åtgärder utan uppskof borde vidtagas för att genom befästningar betrygga staden för ficndtliga anfall.