Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Om det nu också kan vara någon anledning att hoppas, det lian ännu ytterligare dermed någon tid fortfar, så är likväl läroämnet för vigtigt att för framtiden lemnäs i så prekär ställning, och tyckes statens värdighet kräfva, att den ej på detta sätt begagnar sig af en enskild mans oegennyttiga uppoffringar af lid och krafter för det allmännas räkning.
I Lund blef några år före den sednast der aflidne kemie-professorns död, nödvändigt att anställa en extra ordinarie professor i ifrågavarande ämne, mot årligt arfvode af 1,600 r:dr b:ko, hvilken dock, sedan han nu nyligen i egenskap af ordinarius, mottagit professionen i den allmänna kemien, åtminstone till en början, åtagit sig att, så vidt ske kan, äfven ansvara för den "pharmaceutiska delen af tjensten; ehuruväl, efter hvad jag ryktesvis försport, mot vilkor af serskild ersättning, Häraf vill synas tydligen ådagalagdt, att behofvet af en ny profession vid de båda universiteten för denna delen af den kemiska vetenskapen är så konstateradt, att för det vammas erkännande och afiijelpande icke, i likhet med hvad Utskottet låtit påskina, tidepunkten af de under utarbetning varande nya akademiska konstitutionernas antagande beböfver afvaktas, om än detta skäl skall kunna anses innebära någon giltighet för de af Utskottet tillstyrkta afslagen å de af herrar professorer Fries och Genberg, samt af mig motionerade anslagen till nya professioner i Geologi, Nordisk Historia och Sanscrito-Persisk Filologi. ” Häruti instämde Friherre von Kraemer och prosten Berlin.
Af herrar af Gejerstam, C., och von Rosen, G. L..
Yid 1'7 punkten, angående löne-förhöjning för professorer i Lund: Af Prosten Berlin: ”Redan vid 1840 års riksdag ansågos professors-lönerne vid Rikets båda universiteter vara i fullkomlig paritet, alldenstund Ständerne då beviljade lika löneförbättring åt lärarne vid hvartdera universitetet, eller åt sex professorer i Lund, så väl som i Upsala, en tillökning af 300 r:dr b:ko. 8 Stats- Utskottets Utlåtande, N:o 124.
Man antog då, hvad som äfven med siffror kan bevisas» att 300 tunnor span mål i Lund äro icke, eller åtminstone högst obetydligt, mera värde än 225 tunnor i Upsala, alldenstund 10 års medel-markegång på det förra stället med 5 r:dr 16 sk. gifver 1600 r:dr och på det sednare med 7 r:dr gifver 1,575 r:dr.
Lägger man härtill, att professorerne i Upsala liafvaihvardera 200 r:dr i hushyres-ersättning och äfven något, om än ringa, anslag till ved, så visar det sig, att löne-förbättring är mera af behofvet påkallad i Lund, än den var i Upsala före sista riksdag, då Ständerne beviljade 3000 r:dr b:ko till lika fördelning emellan 10 professorer vid Upsala universitet.
Man vägrade då en lika fordel åt professorerne i Lund, emedan derom sednare fram på riksdagen motionerades, då Stats-utskottets och Ständernes frikostighet redan var uttömd, men man förespeglade, att den sökta löneförbättringen kunde vid nästkommande riksdag beviljas.
Nu hafva likväl statens knappa tillgångar kommit emellan såsom ett skäl för afslag, och, om jag icke oriktigt uppfattat diskussionen inom Stats-utskottet, så har det högre spanmålspriset i Skåne under de sista åren varit det skäl, som bestämt pluralitetens åsigt i denna fråga.
Man hade dock bort besinna, att detta är något så tillfälligt och öfvergående, att det, långt ifrån att hafva någon sannolikhet för sitt bestånd såsom något reguliert, tvertom icke mera kan påräknas att inträffa under en hel mansålder.
Man hade bort fästa afseende på hvad, som sanningsenligt blifvit uppgifvet, att lefnads-kostnaderne hafva de sednare åren betydligt höjt sig i Lund och ingalunda äro lägre än i Upsala eller Stockholm, samt att det nära granskapet af Danmark'och Tyskland ofta påkallar en representations-kostnad, hvari den nordiska gästfriheten icke tillåter någon synnerlig inskränkning.
Man hade af dessa och mångfaldiga flere skäl bort bevilja det af Konungen äskade anslaget eller åtminstone hälften deraf, såsom doktor Thomander yrkade i en reservation vid sistförflutna riksdagen.
I hopp att få detta ringa belopp beviljadt, eller 1,200 r:dr till löne-förbättring åt 4 professorer vid Lunds universitet, vädjar jag till Ständernas känsla för rättvisa och billighet.” Häruti instämde professor II. G.
Yid 18 punkten, angående anslag till docent-stipendier: af professor H. G.
Lindgren: ”Äfven detta af Kongl. Maj:t äskade, med afseende på ämnets stora vigt, ringa anslag, har Utskottet, med tillhjelp af den förseglade voterings-sedeln, afstyrkt på ett skäl, som icke synes hålla den opartiska granskningens prof, hvarföre jag, på följande grunder, får mig emot beslutet reservera:
Vigten Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 124.
9 Viglen af det med det begärdta anslaget åsyftade ändamålet, att kunna vid universiteterna fästa yngre, utmärktare vetenskaps-idkare, och, vid inträffande behof af vikarier för de ordinarie professorerne, med något anspråk på rättighet, anlita deras biträde till föreläsningarnes och examinationernas uppehållande, har väl, icke ens inom det Höglofl.
Utskottet, blifvit bestridd, och torde aldraminst inför eu upplyst representation behöfva ådagaläggas.
Dock torde den invändning, som mot detta väsendtliga behof möjligen kunde hemtas från de redan vid universiteterna befintliga fasta adjunkturerna, böra med några ord bemötas.
Dels äro dessa platser allt för få, i förhållande till professionerna, så att professioner finnas, under hvilka ingen adjunktur sorterar, och dels hafva åtskilliga af adjunkterne egna tjensleåligganden sig förut uppdragne, hvilka taga hela deras verksamhet i anspråk; hvartill vidare kommer, att äfven de någon gång hinna så åldras på sina plaiser, att de sjelfva behöfva substituter, och ingenstädes är frisk omsättning med unga krafter vigtigare än inom vetenskapliga institutioner, der stillestånd och död äro nästan liktydiga begrepp.
Hvad Utskottets argumentation för det gjorda alstyrkandet angår, så förfaller dess vigt helt och hållet, när man besinnar, att, huru än de akademiska konstitutionerna, som nu äro under omarbetning, må förändras, så måste dock alltid behofvet af extra ordinarie lönlöse lärare qvarstå, och det är ju just för möjligheten att kunna vid universiteterna bibehålla de ulmärklaste af desse, som anslaget blifvit äskadt; och torde det för den närmaste framtiden blifva så mycket nödvändigarej att universiteterna ega någon utväg dertill, som, i händelse det af Utskottet föreslagna betydliga anslaget tdl elementar-läroverkena blifver af Rikets Ständer bifallet, sannolikt är, att de förbättrade lönevilkoren vid de lägre undervisnings-verkena skola locka de flesta, om ej alla medellösa, obelordrade akademiska lärare alt vid dem söka anställning, och således universitet erna, sorn blott hafva armod och stora ansträngningar att bjuda på, gå miste om de förhoppningsfulle alumner, som uppvuxit i deras sköte.
Jag vädjar till Rikets Höglofl.
Ständer, och hoppas, att detta för sveriges vetenskapliga framtid vigtiga behof blifver, så vidt genom bifall till den Kongl, propositionen kan ske, afhulpet.” Häruti instämde Herr von Troil S. G.j Friherre von Krcemer, och Prosten Berlin. m. till n. St.
Prat. 1847 * 1848.
4 Sami. 1 Afd. 35 Häft. 2 10 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 124.
Af Herrar Gripenstedt j Lagerborg oell von Rosen.
.Vid 21 punkten, angående elementar-läroverken af Herr von Rosen, G. L.: ”Emot Utskottets genom votering fattade beslut, att de vid elementar-läroverken varande disciplar ej ovilkorligen böra inhemta kunskap i de klassiska språken, reserverar jag mig af det skäl, att Utskottet derigenom uppgjort ett vilkor, tillhörigt den skolordning, som ensamt på Kongl. Maj:t beror.
Utskottet har härigenom uttalat en opinion om dessa språkens mer eller mindre nödvändighet för en allmän hildning, som jag, efter mitt förmenande, ej anser något Utskott fullt kompetent att bedömma.
Stats-utskottets beslut att uppgöra och stadga så väl formen för ephoral-slyrelsen, som för dess verksamhet, reserverar jag mig af det skäl, att Utskottet ej hort ingå i dessa på Kongl. Maj:t beroende detail-hestämmelser.
Jag beklagar, att så skett, enär sakens framgång derigenom kan rubbas.
Mig synes det varit bäst, så vida Utskottet ansett sig böra uttrycka någon opinion i denna väg, att Utskottet inskränkt sig dertill att yttra:
"alt ephorat- och lokal-styrelserna borde bildas och verka i möjligaste öfverensstämmelse med det förslag af chefen för ecklesiastik-departementetj som finnes upptaget i det Stats-råds-protokollj hvilket åtföljer den Kongl, propositionen Af Doktor Stenhammar: ”Hade Stats-ulskottet, efter opartisk pröfning af de möjliga åtgärderna till läroverkens förbättrade organisation, som kunna hinna företagas under de närmast tillstundande åi’en före nästa stats-reglering, funnit grundande skäl att föreslå högre eller lägre anslagsbelopp för detta ändamål och tillstyrkt Rikets Ständer att ställa detsamma till Kongl. Majrts nådiga disposition, för att, på sätt Kongl. Maj:ts nådiga proposition innehåller, vid en småningom skeende öfvergång, som endast kunde ske, i den mån lärare afginge eller befunnos benägne och skicklige till öfvertagande af nya tjenstepligter, användas till löne-reglering vid elementar-läroverken, utan sådana vid anslaget fästade vilkor, som Ståts-utskottet nu föreslagit, ehuru, efter mitt förmenande, icke dertill befogadt; skulle jag kunnat ega den tillfredsställelsen, att med tacksamhet för en sådan mot elementar-läroverkens och församlingens lärare ådagalagd välvilja, för min ringa del medverka till framgången af Utskottets förslag.
Nu åter ser jag mig försatt i den oangenäma nödvändigheten att afstyrka detta årliga anslag af 90,000 r:dr, dertill föranledd hufvudsakligen af följande skäl:
Stats- Utskottets Utlåtande, N:o 124. 11 1.)
Den omskapning af elementar-undervisningen efter den nya melli od en, som af Utskottet åsyftas (hvarom nedanföre 2.) kan icke bringas till verkställighet utan ännu större, till beloppet ej kända, anslag af allmänna medel.
Vid föregående riksdag förespeglades (Allm.
Besv. och Ekon. utsk. Bet. n:oll7), att den åsyftade förändringen af elementar-läroverken skulle medföra betydlig besparing, tillräcklig för löne-slaternes reglering.
En reservant anmärkte då, att denna besparing vore ”ett tomt föregifvande, hvaraf den mindre sakkunnige möjligen kan missledas.”
Huru litet denne reservant misstog sig, är nu ådagalagdt genom de i [longi.
Maj:ts nådiga proposition om statsverket behof åberopade beräkningar, enligt hvilka, till fyllnad i befintliga tillgångar, för den nya löne-regleringens verkslällande erfordras årligen 124,736 r:dr 43 sk.
Men den, som föreställde sig, att det verkliga behofvet derigenom vore uppfyldt, skulle afven nu ånyo missledas.
Af Stats-råds-prolokollet (sid. 28.) inhemtas, att det förslag till löne stat för den efter nya läro-methoden organiserade elementar-skolan, som i bilag. n:o 4 finnes samma protokoll bifogadt, icke är att betrakta såsom definitivt, att det tverlom endast får betraktas såsom ett utkast, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med hvilket ny löne-reglering bör uppgöras.
Hvarken lärer det kunna antagas, att alla anspråk på en utvidgad undervisning, och i följd deraf ökad lärare-personal vid några af de i det underdåniga förslaget upptagna lägre skolor, kunna vid den slutliga regleringen afvisas; icke eller upptager förslaget för åtskilliga bland de högre läro-verken fulla antalet af de lärare, som, med hänsigt till lärjungarnes antal erfordras, enligt 1. mom. bilag. n:o 2.
Ett större antal lärare komma otvifvelaktigt att anställas vid den definitiva regleringen, och kanske misstager jag mig icke betydligt i den förmodan, att, så framt icke, till förfång för orternas innevånare, flera skolor indragas eller förvandlas till lägre, nära nog samma antal lärare blifver nödvändigt, hvilkendera methoden man må använda.
Större behof komma att uppstå för löne-statens reglerande till följd af det nu anförda, och alltså äfven behof af större anslag.
Den tillgång, som påräknas, till fyllnad i löne-stateu utöfver 90,000 r:dr, af skolafgiften (20 r:dr b:co) kan icke med någon säkerhet beräknas; Utskottets yttrande derom innebär ett medgifvande af denna osäkerhet.
Äfven med den inskränkning, Utskottet godkänt, i skyldigheten alt erlägga denna afgift, kan den icke undgå alt blifva betungande för det stora antalet af Bondeståndet, svagt lönade embetsmän med 12 Stats-Utskotlets Utlåtande, N:o 124. flere, hvilka likväl icke få räknas till fattigklassen.
Den kan icke annat än väcka missnöje, framför allt så länge, under öfvergångsperioden, de gamla skol-afgifterna derjemte måste utgå; i många orter skall den endast af ganska få skolbarn kunna utkräfvas och behof uppkomma att genom ökadt anslag ersätta den påräknade tillgången.
Jag instämmer för öfrigt med riksdagsman Strindlund och Prosten Ljungdahl, hvad denna skolafgift angår, och tror att i vårt land, hvarest mängden af de föräldrar, hvilkas barn besöka läroverken, befinna sig i knappa omständigheter, en sådan skol-afgift icke hade bort ifrågasättas, på det mindre förmögnes barn icke måtte utestängas från de allmänna undervisnings-verken.
Redan af det föregående drager jag den slutsatsen, att de beräknade tillgångarne för löne-regleringen icke kunna blifva tillräckliga, ehuru frikostigt den föreslagna summan 90,000 r:dr synes vara beräknad, och att derföre frågan behöfver en närmare och definitiv utredning, innan Rikets Ständer inlåta sig på ett vidt utseende fält, der hvad sorn nu beviljas måste draga med sig nya, ännu till beloppet okända, kostnader.
Men man må icke eller dölja, att med den en gång reglerade lönestaten måste nödvändigt, efter skol-verkens nu åsyftade organisation, följa en indragnings-stat för skol-lärare.
När, med den förhöjda tjenstårsberäkningens upphörande, de skole-lärare, som på denna grund vunnit tidigare befordran inom kyrkan, qvarhållas vid lärare-ljensterne utöfver den lid, då de upphört att i dessa med friska krafter kunna vara gagnelige, måste utväg vara beredd att förflytta dem till emeriti-lön eller på indragnings-stat.
I samma mån skolan afsöndras från kyrkan, och i samma mån skole-lärare måste längre tid tjenstgöra vid skolan, innan de genom förvärfvade tjenstår skulle kunna vinna befordran till lägenhet i kyrkans tjenst, måste ock större anslag af allmänna medel för detta ändamål blifva erforderligt, så framt icke den ofta upprepade klagan, att kyrkan nödgas emottaga i sin tjenst de lärare, hvilkas krafter redan äro förnötte i skolans, skall blifva en sanning.
Betraktas åter det sannolika behofvet för nästföljande tid intill nästa stats-reglering, så äro de 90,000 rrdr, som för öfvergångs-statens verkställande föreslås, vida öfverstigande detta behof.
Få gagneliga förändringar, ■ såsom Kongl.
Maj:t föreslagit, småningom och utan tvång gå i verkställighet, så blifver ock tredjedelen af denna summa, hvilken Kongl.
Maj:t äskat, under de nästinstundande åren mer än tillräcklig.
Ehuru lockande nemligen löne-tillökningen må vara, torde likväl de lärare, som endast Stats-Utskotlels Utlåtande, N:o 124.
13 få år behöfva fortsätta tjenstgöringen vid skolan, för alt genom förhöjd, årsberäkning vinna förslags-rätt till pastorat, betänka sig, innan de afstå från denna årsberäkning.
Förhållandet kan visserligen blifva ett annat inom de stift, hvarest antalet af de i församlingen tjenstgörande lärare, sorn kunna med skole-lärarne kompetera, är ringa och antalet af regala pastorater stort, och der således den förhöjda tjenstårs-beräkningen är af ringa vigt, så alf. den gerna kan eflergifvas för ökade löne-fördelar.
Men i de flesta stiften eger ett motsatt förhållande ruin.
Det må väl också antagas, att de skole-lärare, som icke hysa uteslutande förtroende för den nya läro-methoden, icke skola finnas benägne att för löue-tillökningen sälja sin öfvertygelse.
Att, fortare än lärarnes öfvertygelse och lust kan medfölja till nya tjenstepligter, förmå dem att inträda i förbindelse till deras utöfning, vore ej för läro-verket gagneligt.
Jag anser derföre, att Kongl. Majit med vis omtanka för undervisnings-verkens bästa, det verkliga behofvet under nästföljande tidskifte, och många andra angelägna behof, till hvilka statens tillgångar tagas i anspråk, inskränkt
Sitt förslag till blott en tredjedel af den nu föreslagna summan, och att Stats utskottet, åtminstone icke i en tid, då det mäste så ofta åberopa de knappa tillgångarne, bort utsträcka sin tillstyrkan utöfver det af Kongl. Majit äskade beloppet. 2) Det i förgrunden stälde syftemålet med anslaget, den förhöjda årsberäkningens afskaffande, är visserligen i månget afseende önskvärdt.
Så länge de rättigheter
Lill befordran inom kyrkan, som genom 2 § af presterskapets privilegier och gällande författningar äro gymnasii- och skole-lärare förvarade, qvarstå oförändrade, hoppas jag, alt undanrödjandet af den förhöjda tjenstårsberäkningen skall på dem verka gagneligt, såsom en sporre att i ökadl mått förvärfva de af tjenståren oberoende högre befordrings-anspråk.
Alt hvarken skolan eller kyrkan må dervid komma att lida skada, derföre måste sörjas dels genom tillräckliga stats-anslag till emeriti-löner, dels genom förstärkta fordringar för prestMldningen i allmänhet.
Den egentliga vinsten för det inom församlingarna tjenstgörande presterskapet af förhöjda tjenstårs-beräkningens upphörande i skolan kan väl icke blifva serdeles stor, då minsta antalet af skole-lärare, som inträda i församlingens tjenst, vinna sin presterliga befordran på grund af tjenstår.
Men det är godt, alt skole-lärarne erhålla en väl behöflig löneförhöjning och ropet om den oförrätt, sorn varit församlingens lärare tili - 11 Stats- Utskottets Utlåtande, N:o 134. förmåner ersätta den förhöjda årsberäkning, sorn till icke mindre förfång för presterskapet i församlingarne, är förunnad tjenstemän inom ecklesiastik-stalen, till antalet sannolikt ännu flere än de skollärare, som verkligen vunnit tidigare presterlig befordran endast till följd af sina tjenstår.
Emedlertid gör jag ali rättvisa åt det steg, Stats-utskotlet nu tagit til/ det partiella afhjclpandet af en länge förd klagan, under den förhoppning, att detta steg icke må leda lill en söndring mellan skolan och kyrkan, hvilken ur högre och väsendtligare skäl, än alla löne-beräkningar och personliga fördelar, vöre förderflig.
Det är likväl icke endast den förhöjda tjenst-årsberäkningens upphörande för lärarne, sorn utgör syftemålet med det större anslaget.
Jag kan icke dölja, att jag icke en gång förmodar detta syftemål för pluralitelen hafva varit det väsendtligaste.
De vilkor och förbehåll, med hvilka Utskottets tillstyrkan beledsagas, och åtskilliga yttranden under diskussionen inom Utskottet, röja en afsigt att brådskynda en allmän omskapning af elementar-läroverken efter en viss form och method.
Fcr att kunna inse denna afsigt, behöfver man endast lemna uppmärksamhet åt de under 5. och 6. i Utskottets utlåtande upptagna förbehåll, af hvilka det sednare innehåller förklaringen öfver de förbindelser, lärarne genom den förra sig åtaga.
Det lärer icke kunna begripas, huru en sådan fullständig undervisning i de lill allmän medborgerlig bildning hörande ämnen, som afses i det Stats-råds-protokollet bifogade förslaget till skol-ordning, skulle kunna, såsom i 6:te punkten föreskrifves, meddelas i hvart och ett elemenia r-lär overk , utan att de så kallade båda bildnings-linierna förenas i en gemensam undervisnings-anstalt, skillnaden mellan lärdoms- och apologist-skolor upphäfves, ämnesläsning allestädes införes, de lägre läroverkens undervisning i läroämnena ordnas så, att de kunna tjena till förberedelse-anstalter för inflyttning i den högre skolan, der den fullständigare medborgerliga bildningen skall meddelas, o. s. v. Huru med annat vilkor det åberopade förslaget till skolordning skall kunna tillämpas, förmår, jag icke fatta.
Mig förekommer således här anslagets och vilkorens egentliga syfte vara klart uttaladt.
Men emot dessa medel, att dels genom lockande förespeglingar af löneförmåner för lärarne, dels genom tvång på en inre öfvertygelse, frambringa en förhastad omstöpning af läroverken, reserverar jag mig på det högsta; emedan jag icke kan erkänna någon form och method för undervisningen vara ensam och uteslutande ofelbar, emedan jag är öfvertygad; att de båda bildnings-linierna icke kunna förenas i en undervisnings-an - Stats-Utskollets Utlåtande, N:o 124. lo stalt, utan att den ena måste göra intrång på den andras bekostnad; emedan den djupare klassiska och humanistiska bildningen derigenom måste undergräfvas af den rigtning till blott användbarhet för det yttre 1 ifvet, sorn missrigtningen af tänkesättet i något serskildt tidskifte kan vilja gifva undervisningen; emedan den nya iäro-methoden, oaktadt alia de förtjenster, den må anses hafva förvärfva! sig, icke försökt sina krafter i något läroverk med talrikare antal lärjungar, och skäliga tvifvel kunna hysas om, dess förmåga att der frambringa gynnsamma resultater; emedan det ännu finnes en fast öfvertygelse hos en icke obetydlig mängd af lärare och bildade föräldrar om den gamla undervisnings-formeus företräden, och under sådana omständigheter den visaste vägen måste vara den, som Kongl. Maj:t valt, alt, efter pröfning af hvarje serskildt läroverks behof, med afseende på lärarnes benägenhet och skicklighet
Lill förändrade tjensteåligganden, samt på det nödvändiga sammanhanget mellan de högre och lägre elementar-läroverken småningom införa de nödiga förbältringarne. 3.
Lika litet jag således kan godkänna innehållet och syftningen af vilkoren för det tillstyrkta anslaget, likaså litet kan jag medgifva Utskottets behörighet att föreslå dessa vilkor.
När allmänna Besvärs- och Ekonomi-utskottet genom aflåtet protokolls-utdrag hemställde, att Kongl.
Maj:ls nådiga proposition om tillökning i anslaget för elementar-läroverken måtte gemensamt behandlas af detta Utskott och Slats-utskottel; så var Stats-utskoLtet visserligen berättigad! att förbehålla sig behandlingen af detta anslag, icke derföre att den Kongl, propositionen var af riksstånden till Slals-utskottet remitterad, men emedan Utskottet utan tvifvel hade kunnat så behandla anslags-frågan, att sammanträde med annat Utskott varit öfverflödigt.
Ett annat förhållande inträdde åter, då Stats-utskottet satte i fråga, att, vid tillstyrkandet af anslag, skulle fästas vilkor, som röra skolans organisation, hvarmed Utskottet, till följd af riksdagsordningens 34 §, icke eger laga befattning.
Af sådan natur äro icke allenast det 5:Le och 6:te, utan äfven det 7:de och förnämligast 9:de och 10:de vilkoren, rörande styrelsen öfver elementar-läroverken, innefattande ämnen, så mycket mindre Stats-utskottet tillhörande, som allmänna Besvärs-och Ekonomi-utskottet kan, i anledning af till detsamma remitterade motioner, till Rikets
Ständer inkomma med helt andra förslag i samma ämnen.
Jag instämmer i andra reservanters yttranden om olämpligheten af de föreslagna styrelserna för elementar-läroverken.
Men framför allt anser jag uppmärksamhet påkallas på den omständigheten, att utskottet förbisett kyrkolagen i(5 Slals-Ulsliollets Utlåtande, N:o 124. stadgande i 24 kap. 3 och 5 §§., sorn uttryckligen tillägger biskopen med konsistorium uppsigten öfver läro-verken, hvilket i grundlagsenlig väg måste upphäfvas, innan sådana skol-styielser, som Utskottet funnit godt, i strid mot
Konungens derom fattade och genom den nådiga propositionen tillkännagifna beslut, föreslå Rikets Ständer, kunna af dem antagas.
Äfven i afseende på formen för Utskottets utlåtande får jag, af nu anförda grunder, anmäla min vördsamma reservation.”
Uti denna reservation har Lektor Wallman instämt.
Af Prosten Ljungdahl.
"Ehuru jag med all skyldig tacksamhet erkänner den utomordentliga ynnest, som genom delta utlåtande blifvit elementar-läroverken bevisad, nödgas jag likväl, för att icke anses hafva i detta stycke svikit min pligt, inför Rikets Ständer framställa min från Utskottets majoritet skiljaktiga mening, rörande dels sättet, hvarpå denna vigtiga fråga blifvit af Utskottet behandlad, 'dels innehållet af de vilkor, som för det betydliga anslagets beviljande blifvit föreskrifna.
Då den Kongl, propositionen, angående statsverkets tillstånd och behof, äfven i denna del till Stats-utskoltet remitterades, skedde det utan tvifvel i den mening, att Utskottet skulle, i sammanhang med den öfriga stals-regleringen, utreda, om det af Kongl. Maj:t för detta ändamål begärda anslaget borde och kunde beviljas.