Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj :ts nådiga beslut den 7 Juli 1841, Arells skyldighet att hålla kronan skadeslös för den, genom de ifrågavarande kolräntornes liqviderande endast efter kronovärde, kronan tillskyndade förlust, som, enligt upprättad uträkning, utgjorde 2998 Rdr 10 rist banko, vore af Kongl. Majit i nåder bestämd, samt målet, endast sä vidt det rörde ausvarspäföljden, blifvit återförvisadt, funne Kammar-rätten hvad Arell, till vinnande af befrielse från den honom ålagda ersättningsskyldighet uti afgifne förklaringar andragit, numera ej kunna blifva föremål för dess pröfning; och alldenstund genom det af Bergslags-kamereraren utgifne betyg, Arells egen räkning öfver de till Stora Kopparbergs bergslag för år 1832 upplåtne Militise-kol, åtföljd af vederbörande bergsmäns qvittencer å emottagne polletter å hela kolbeloppet, samt utaf Stora Kopparbergs bergslags styrelses afgifne utlåtande funnes tillförlitligen styrkt, att omförmälde 202 stigar korgar kol bordt, i likhet med öfrige till Fahlu bergslag från Dalregementets indelning anslagne kolräntor, efter markegångspris lösas och jemväl efter denna beräkning af Arell uppburits, ehuru betalning endast efter kronovärde Kongl. Majit och Kronan godtgjorts, fördenskull och då Arell, som icke gittat vederlägga riktigheten deraf, fast heldre, uti sin förklaring öfver Advokat-fiskals-embetets afgifna slutpåstående medgifvit att lösen för de ifrågavarande skattekolen till en del vore oredovisad, men att det sålunda uppkomna öfverskottet för hvart år blifvit användt till betäckande af en vid regementet befintlig indelningsbrist, deruti inginge af Arell sjelf uppburen ersättning för en till annat ändamål disponerad mönsterskrifvarelön, med flere af Arell uppgifne utgifter; men dessa utgifter icke bordt af ifrågavarande medel bekostas, och den af Arell sålunda egenmäktigt vidtagna åtgärden, att samma medel dertill använda, icke kunde anses rättfärdigad dermed att, såsom Arell uppgifvit, de till löntagarne vid Dalregementet anslagna kolräntor icke skulle hafva lemnat full tillgång för derå anvisade utbetalningar, eller att betacka nyssberörde af Arell såsom laglige ansedde utgiftsposter, pröfvade Kammar-rätten 6 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o H83. rättvist förklara, det skulle fältkamereraren Arell, för hvad han sålunda låtit komma sig till last, utom erläggande af det honom redan ådömda ersättningsbelopp, 2998 Rdr 10 r:st banko, godtgöra kronan sex procents ränta från hvart uppbördsårs slut å det belopp, som för året bordt af denna summa vara levereradt, till dess full betalning följde, samt derjemte,
enligt 46 § i den för Kammar-rätten den 15 Oktober 1831 utfärdade nådiga Instruktion, utgifva den å berörda summa belöpande anmärknings-procent; finnande Kammar-rätten fältkamereraren Arella framställda anhållan, att den uti lians revisors-arfvode i Arméens pensionskassa beviljade införsel måtte upphäfvas samt hvad redan af samma arfvode blifvit för kronans räkning uppburet, till honom återställas, icke förtjena afseende.
Uti sistomförmälde beslut hade fältkamereraren Arell, på anförda förmenta skäl, i underdånighet sökt ändring, med anhållan derjemte, det Kongl.
Majit täcktes, med afseende å hans styrkta medellöshet och framskridna ålder, af gunst och nåd medgifva så väl befrielse från den honom i ofvanberörda hänseende ådömda ersättningsskyldighet, som ock upphäfvande af den å hans i Arméens pensionskassa egande lön för kronans räkning beviljade införsel, äfvensom restitution af hvad i följd af denna införsel redan blifvit å berörde lön lvftadt; och har, sedan Ivammar-rätten, efter inhemtande af dess Advokat-fiskalsembetes förklaring, med underdånigt utlåtande i ämnet inkommit, Kongl.
Majit den 24 Juli 1816 i nåder ansett de uti besvärsskriften anförda skäl och omständigheter icke böra till ändring af Kammar-rättens öfverklagade utslag föranleda, ulan samma utslag i nåder gillat och fastställt; hvarjemte Kongl. Majit icke funnit något afseende kunna fästas å klagandens i sammanhang med besvären gjorda nådeansökning.
I betraktande af förberörde och öfrige härvid förekomne omständigheter samt då fältka-^ mereraren Arell uppburit de ifrågavarande kolräntorna efter markegångspris, men desamma endast efter kronovärde redovisat, har Utskottet, som icke funnit öfvervägande skäl anförda för bifall till den gjorda framställningen om
Arella befriande från den honom ålagda betalningsskyldighet, ansett sig böra hemställa, att ifrågavarande motion icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Stockholm den 24 Juli 1851. Stats-Utsliottets Memorial, IV.-o 284.
Memoriali anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet N:o % 41‘ (I. A.) Till Stats-Utskottet har Bonde-Ståndet återremitterat förenämnde utlåtande, i fråga om nedsättning uti afgiften till Wadstena Krigsmanshus- samt
Amiralitets-krigsmans-kassorna vid köp af rusthåll eller båtsmans-rotehemman; men då samma utlåtande blifvit af de 3:ne öfriga Riksstånden, enligt derifrån erhållna protokolls-utdrag, bifallet, och ärendet alltså, likmätigt 75 8 af Riksdags-ordningen, är af Rikets Ständer afgjordt, kari den erhållna återremissen icke till någon vidare åtgärd föranleda.
Stockholm den 24 Juli 1851. 8 Stats-Utskottets Memorial, N:o 885.
Ank. till Exp.-Ulsk. den 28 Juli 1851, kl. 2 e. m.
Memorial, i anledning af erhållen ulerremiss å Utlåtandet N:o 2^2. (I. A.) Frän Bonde-Ståndet har till Stats-Utskottet blifvit ålerremitteradt dess förberörde utlåtande i anledning af väckt motion, om Wisby Hospitals öfverskottsmedels ingående till samma hospital, i stället för till allmänna hospitalsfonden.
Då likväl de öfriga 3:ne Riksstånden, enligt derifrån meddelade protokolls-utdrag, bifallit utlåtandet, oell frågan sålunda, jemlikt Riksdags-ordningens 75 §, är af Rikets Ständer afgjord, kan Utskottet icke dermed taga vidare befattning.
N:o 286 Ståts-Utskottets Utlåtande/ N'.o 2HIS. 9 N:o 286.
Ank. till Exp.-Utsk. den 28 Juli 1851, kl. 2 e. m.
Utlåtande , attsäencle det rotehållarne inom Norrbottens * län tillkommande belopp utaf i83o med 1846 års rotefrikets afgijt för nya hemman inom samma län, (Rgds Afd.) Till Stats-Utskotlets liar Bonde-Ståndet remitterat ett anförande af Riksdagsfullmäktigen Johan Jakob Rulberg från Norrbottens län, angående de, från och med år 1830 till Statsverket influtna rotefrihetsmedel, som bort nämnde läns rotehållare tillgodokomma.
Enligt detta anförande, deruti Riksdagsfullmäktigen Herrman Öbom från samma län instämt, hade först år 1839 det dittills levererade beloppet af ifrågavarande medel blifvit, på en gång, genom länets Landskontor hos Statskontoret reqvireradt och derefter utbetalt med 9017 Rdr 11 sk. 2 rst.
Sedermera hade, likaledes efter skedd reqvisition, 1840 till och med 1816 års medel på en gång utbekommits med 10,456
Rdr 40 sk. 5 rst.
Härvid hade likväl inträffat, att den af Landskontoret repvirerade summan uppgick till 15,723 Rdr 24 sk. 9 rst. och således med 5,453 Rdr 25 sk. 4 rst. (rätteligen 5,266
Rdr 32 sk. 4 rst.) öfversteg det utbetalda beloppet.
I saknad af nöjaktig förklaring angående orsaken hvarföre icke hela den summa, som reqvirerats, kunnat utbekommas, hade rotehållarne uppdragit åt Riksdagsfullmäktigen Rulberg att söka vinna upplysning om rätta förhållandet.
Oaktadt gjorda förfrågningar inom vederbörande embetsverk, hade han dock ej lyckats erhålla fullständig reda på denna sak, hvarföre han fann sig föranlåten i motionsväg framställa den anhållan, att Rikets Ständer måtte meddela Riksgälds-kontoret föreskrift att i Bih. till n. St.
Prot. 1850—51, 4 Sami. 1 Afd.
2 Band. 38 Haft. 2 10 Stata- Utskottets Utlåtande, N:o 286. vederbörlig ordning inhemta kännedom om redovisningarne för uppbörden af rotefrihetsmedlen under hela tiden, eller från och med år 1830 lill och med år 18-16, samt med anledning deraf låta genom Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, till rotehållarne utbetala hvad som funnes ännu innestå utaf det, rotehållarne rätteligen tillkommande, beloppet.
Stats-Utskottet, som öfver denna framställning inhemtat Fullmäktiges i Riksgäldskontoret yttrande, anse sig böra anföra de upplysningar, Fullmäktige meddelat om ej mindre de i reglementena för Riksgälds-kontoret intagna stadganden angående ifrågavarande medel, än de beräkningar och utredningar, på hvilka de beviljade utbetalningarnes belopp sig grundat.
Enligt 46 § i 1830 års reglemente hade Rikets Ständer till understöd för stamrotarne vid Westerbottens regemente, från början af sagde år och intill dess det nya rotejemknings-förslaget kunde hinna upprättas, anslagit en summa, motsvarande den rotefrihetsafgift, som af de då ännu icke på ständiga knektehållet indelda nyhemman och lägenheter erlades, hvilken summa skulle med omkring 1,600 Rdr årligen från Riksgälds-kontoret utbetalas.
Uti 17 § af det vid riksdagen åren 1834 och 1835 utfärdade Reglemente, åberopades samma stadgande samt tillädes, att berörde årliga anslag skulle utgå från och med år 1830 och intill den efter år 1835 näst inträffande riksdag, samt utanordnas när medlen, från Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Norrbottens och Westerbottens län, reqvirerades.
Genom 84 § i 1841 års reglemente stadgades ytterligare: att det vid 1828, 1829 och 1830 samt 1834 och 1S35 års riksdagar, till understöd för rotehållare vid Westerbottens f. d.
Fältjägare regemente beviljade, och å Riksgälds-kontoret anvisade, anslag, motsvarande den under åren 1830 med 1839 influtna rotefi ihets-afgift af nyhemmanen inom Norrbottens och Westerbottens län, skulle fortfarande af Riksgälds-kontoret tillhandahållas och uppå Stats-kontorets reqvisition utbetalas med det belopp, som denna, dels till Riksgälds-konforet och dels till statsverket influtne, afgift utgjort.
Jemlikt 85 § i sistnämnde reglemente, hade Rikets Ständer dessutom till enahanda understöd ät ofvanbemälde rotehållare, för tiden frän och med år 1840 och intill näst derefter infallande riksdag förslagsvis anslagit 2,400 Rdr årligen, eller för fem år 12,000 Rdr, hvilket anslag skulle på samma sätt, som i nästföregående § vore stadgadt, efter hvarje års slut, af Riksgäldskontoret utbetalas.
Enahanda stadgande infördes jemväl i 1845 års reglemente, hvars 53 § egde följande lydelse: ”till undersöd för rotehållarne vid Westerbottens f. d. Fältjägareregemente, bör af Riksgälds-kontoret på Kongl.
Stats-kontorets reqvisition, utbe - Stats-Utsliottets Utlåtande, iY:o 286.
11 talas det belopp, hvilket under åren 1844 till och med 1841, såsom rotefrihetsafgift för nyhemman inom Norrbottens och Westerbottens
Län, till Statsverket influtit.”
I nu gällande reglemente vore detta stadgande så till vida förändradt, att af Riksgälds-kontoret skulle utbetalas det belopp, "hvilket för åren 1840 till och med 1846,” såsom rotefrihets afgift af meranämnde hemman influtit.
Då Stats-kontoret, i början af år 1841, från Riksgälds-kontoret reqvirerade de under åren 1830 till och med 1839 inom Norrbottens
Län influtna rotefrihetsmedlen, åberopades såsom grund för det reqvirerade beloppet 2:ne af Kongl. Maj:ts Refallningshafvande insända uträkningar, af hvilka den ena, omfattande åren 1830 med 1835, upptog en summa af ..
. Rdr 5,648: 18. 5. och den andra ett, under åren 1837 och 1838 samt de åtta första månaderna af år 1839 influtet, belopp af „ 3,543: 9. — hvartill sedermera lades hvad som ytterligare under de öfriga månaderna af sistnämnda år ingått, eller 96: 41. 7.
Summa Rdr 9,288: 21.
— Dock som i denna summa rotefrihetsafgiften af åtskilliga äldre hemman äfven var inberäknad med ett belopp af „ 241: 9.10. hvilket belopp följaktligen måste afdragas, så blef endast återstoden i ^dr 9,047: 11. 2. vid slutet af år 1841 från Riksgälds-kontoret till Stats-kontoret utbetald.
Derefter reqvirerade Stats-kontoret i Maj månad 1848 det rotehållarne inom Norrbottens
Län under åren 1840 med 1844 tillkommande belopp af ifrågavarande afgift, hvilken reqvisition var åtföljd af en i nyssnämnda Läns Lands-kontor uppgjord utredning, bestående af ett utrdrag ur specialräkningarne för år 1830 och följande år till och med 1846 samt utvisande, serskildt för hvarje Fögderi, den påförda rotefrihetsafgiftens årliga belopp.
Efter afdrag af hvad som belöpte för redan år 1765 skattlagda eller roteringsskyldiga hemman, utgjorde sammanräknade summan af den rotefrihetsafgift, som i specialräkningarne för de 17 år utredningen omfattade, blifvit nyhemmanen påförd Rdr 25,405: 36. 8.
Från denna summa skulle dock ytterligare afdragas ej mindre afkortningar och restitutioner, än den afgift, hvilken påförts åtskilliga, i anseende till sin natur roteringsfria, hemman och lägenheter, äfven - Stats-Utskoitets Utlåtande N:o 2S6. som de i förra kronofogden E. Björzells balans inbegripna rotefri hetsmedel; uppgående alla dessa ytterligare afdrag till ett belopp af Rdr i,49S: 46. 3.
Med hänsigt till ordalydelsen af den §. i 1845 års då ännu gällande Reglemente, hvilken handlade om de reqvirerade medlens utbetalning, funno Fullmäktige omförmälda utredning, såsom omfattande en vida längre tiderymd, än åberopade § bestämde, och upptagande afgiftens för hvart och ett år 'påförda, i stället för dess under hvarje år influtna, belopp, icke kunna läggas till grund för den rätta utbetalningssummans bestämmande, derom Stats-kontoret medelst afgående svar å den erhållna reqvisitionen, i Juli månad 1848, underrättades; hvarjemte
Fullmäktige för berörde ändamål äskade en ny utredning, hvilken borde utvisa beloppet af den rotefrihetsafgift, som för nyhemman, under åren 1810 med 1844, till Stats-verket influtit.
En sådan utredning, upptagande jemväl den under åren 1845 och 1846 influtna afgift, blef också, genom Stats-kontorets skrifvelse af den 22 Augusti 1848, Fullmäktige meddelad.
Enligt sistnämnda utredning utgjorde, efter afdrag för äldre hemman, den i Norrbottens Läns Ränteri under åren 1840 till och med 1846 levererade rotefrihetsafgift ett sammanräknadt belopp af . .
Rdr 14,037: 22.
1. hvarförutan under år 1817 influtit dylik afgift för år 1846 och förutgångna år med „ 1,6S6: 2. 8. kvilka summor utgörande tillsammans Rdr 15,723: 24. 9. af Stats-kontoret reqvirerades, för att till Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes disposition utanordnas.
Men sedan Fullmäktige fått emottaga nu gällande reglemente för Riksgäldskontoret och sålunda erhållit kännedom om det deruti införda förändrade stadgandet angående förevarande ämne, förklarade Fullmäktige, jemlikt deras härom under den 19 Januari 1849 till Stats-kontoret aflåtna skrifvelse, att enär vid utbetalningssummans bestämmande dåmera icke finge afses den tid, under hvilken ifrågavarande afgift blifvit levererad, utan allenast de år, för hvilka densamma influtit, kunde och borde den först uppgjorda, och till Fullmäktige öfverlemnade, utredningen härvid tagas till ledning, helst deraf visade sig hvad denna afgift enligt kronoräkenskaperna för hvart och ett af sagde år utgjort, äfvensom hvarefter återstod en summa af hvilken alltså Öfversteg det år 1841 från Riksgälds-kontoret utbetalda beloppet med Rdr 23,906: 38. 5. „ 9,047: 11. 2.
Rdr 14,859: 27. 3. Slats-UtsJcottets Utlåtande N:286.
13 samma afgifts belopp för äldre hemman samt de afkortningar och restitutioner m. fl. poster, som från de årligen debiterade summorna borde afräknas.
Efter hvad denna utredning ådagalade utgjorde den nyhemmanen påförda rotefrihetsafgiften:
För år 1810 lldr 1,760: 45. 9. 184 184 1843 „ 1,557: 3. 5. 1844 „ 1,350: 24. 9. 1845 „ 1,554: 32.
4. och för år 1816 „ 1,622: 31. 8. eller tillsammans lldr 11,092: 4. 7.
Då härifrån afdrogos de för samma år skedda afkortningar, utgörande lldr 552: 23.
7. samt de i Björzells balans inbegripna rotefrihetsmedlen för år 1840 „ 82: 36. 7. fi35. {2 2. så utgjorde återstoden Rdr 10,456: 40.
5. det belopp, som Fullmäktige, i öfverensstämmelse med sednast meddelade reglementariska stadgande, ansågo böra från Riksgälds-kontoret utbetalas, för att komma rotehållarne inom Norrbottens
Län till godo 5 och blef samma belopp alltså till Stats-kontorets disposition då utanordnadt.
För öfrigt hafva Fullmäktige, till förklarande af den utaf Riksdagsfullmägtigen Rutberg anmärkta skillnaden emellan hvad Stats-kontoret reqvirerat och hvad som blifvit af Riksgäldskontoret utbetaldt, erinrat och upplyst: att den i December 1841, på grund af 84 § uti då gällande reglemente, utbetalda summa 9,047 Rdr 11 sk. 2 rst., endast motsvarade de unde r åren 1830 med 1839 influtna rotefrihetsafgifter och att deremot det sedermera, eller i Jannuari 1849, på grund af stadgandet i nuvarande reglementes 57 §, utanordnade beloppet, 10,456
Rdr 40 sk. 5 rst. motsvarade enahanda, enligt Norrbottens Läns Lands-kontors utredning af den 7 April 1848, för åren 1840 med 1846 påförda och redovisade afgift, samt att följaktligen den för år 1839 påförda och först efter samma års slut influtna rotcfrihetsafgiften hitintills icke blifvit restituerad eller, jemlikt de för Riksgälds-kontoret gällande reglementariska stadganden, kunnat genom detta verk för rotehållarnes räkning restitueras; 14 Ståts-Utskottets Utlåtande, N:o 286. hvilket förhållande jemväl egde rum i afseende på de efter 1839 års utgång levererade restantier af oftanämnde afgift för 18S8 och förutgångna år.
Enligt nyss åberopade, till ledning vid bestämmandet af den sednast utbetalda restitutionssumman antagna utredning, uppgick nyhemmanens rotefrihetsafgift för år 1839 till ....
Rdr 1,833: 10. 6. hvarifrån dock borde afdragas förbemälde kronofogdes balans af ifrågavarande medel för samma år, hvilken vid 1849 års början uppgick till „ 50: 31.
7. och utgjorde återstoden således
Rdr 1,782: 26. 11.
Derjemte hade, sä vidt af de i Kammar-Rätten och Kammararchivet förvarade Kronoräkenskaper kunnat inhemtas, under 1840 och påföljande år, såsom rotefrihetsafgift för den föregående tiden eller åren 1830 med 1839, influtit ett belopp af „ 3,650: 24. 6. tillsammans Rdr 5,433: 3.
5. uti hvilken summa likväl innefattades äldre årens restantier af rotefrihetsmedlen för sådane hemman och lägenheter, sohl redan före år 1765 blifvit skattlagda.
Således skulle 1839 års rotefrihetsafgift, med tillägg af de efter samma års slut influtna restantierna för de föregående åren, ungefärligen motsvara det belopp, som, jemlikt Fullmäktige meddelade uppgifter influtit i Norrbottens
Läns ränteri utöfver de summor, hvilka från Riksgäldskontoret blifvit utbetalda.
Enligt hvad Fullmäktige sålunda upplyst samt
Utskottet dessutom af handlingarne för ofvannämnde riksdagar inhemtat, funno Rikets, åren 1830 och 1835 församlade, Ständer skäligt att, såsom understöd åt rotehållarne vid Westerbottens f. d. regemente, anslå och tili utgående från Riksgäldskontoret anvisa den af nyhemmanen inom Westerbottens och Norrbottens
Län inflytande rotefrihetsafgift, hvilken afgift från 1830 års början och intilldess det nya rotejemkningsförslaget kunde hinna upprättas, pröfvas och fastställas, borde emellan så väl stam- som strö- och hjelprotarne fördelas.
I anseende till de serskilda beslut och reglementariska stadgande:), Rikets Ständer, efter derom gjorda framställningar, under sednare riksdagarne meddelat, har likväl, till fördelning mellan dessa rotar inom Norrbottens Län, hittills från Riksgäldskontoret endast kunnat utbekommas ett sammanräknadt belopp af 19,504 R:dr 3 sk. 7 rst.; hvilket icke motsvarat den rotefrihetsafgift, som för 1830 och följande är till och med 1846, då det nya rotejemkningsförslaget fastställdes, blifvit sagde hemman påförd och i stadgad ordning influtit.
Vid sådant Siats-Utskottets Betänkande, N:o 28G.
15 förhållande, anser sig Utskottet, med anledning af den ytterligare framställning, som under innevarande riksdag härom blifvit gjord, böra hemställa, att Rikets Ständer måtte bifalla, att hvad som från och med år 1S30, i egenskap af rotefrihetsbevillning eller rotefrihetsafgift utaf nyhemmanen inom Norrbottens Län, fur tiden intill 1846 års slut influtit i nämnde Läns ränteri, må, efter afdrag af hvad häraf för rotehållarnes räkning redan utbekommits eller, efter Landskontorets utredning, befinnes derifrån böra afgå, utaf Riksgäldskontoret i förut stadgad ordning utbetalas.
Ank. till Exp.-Utsk. den 28 Juli 1851, kl. 2 e. in.
Utlåtande, anågende restitution af bevillning för den utaf Konungariket Norriges bidrag till Konvoykassan utgående aflöning.
(Rgds Afd.) Sedan Kongl. Majit i öfverrensstämmelse med Rikets åren 1844 och 1845 försam. ade Ständers förklarande, att aflöningen för de till Minister-staten hörande embets- och tjenstemän, endast i den mån Svenska Statsverket dertill lemnade bidrag, borde och kunde blifva föremål för bevillning, under den 24 September 1847 förordnat om ändring i det dittills vanliga debiteringssättet för Revillningen af denna aflöning, samt Rikets Slän der vid sistförlidne riksdag bifallit, att alla de vid utrikes beskickningarne anställde embets- och tjenstemän, som för sina, från och med år 1836, å nämnde stat uppburna allöningar eller pensioner fått vidkännas högre bevillning än för hvarje år 16 Stats-Utskottels Utlåtande, IS'.o 287. belöpte å Sveriges bidrag till samma stat, i förhållande till det bidrag, som af Norrige dertill lemnats, egde att hvad derutöfver vore påfördt oell erlagdt återbekomma, utan hinder af den derför stadgade preskriptionstid eller mellankomna laga kraftvunna beslut och åtgärder, hafva, enligt Kongl. Maj:ts till nuvarande Stat-Utskott den 20 nästlidne Juni, afla tua nådiga skrifvelse (under N:o 81 införd i lista samlingen af Bihanget till Riks-Ständens protokoll), åtskillige af Ronvoykassan aflönade tjenstemän i underdånighet anhållit, det Kongl. Majit täcktes dels i nåder förordna, att uti deras å denna kassa anvisade aflöningar, traktamenten och pensioner m. m. norska medel skulle anses, för hvarje år, hafva ingått och ingå till den andel, som Norriges hela bidrag till samma kassa utgjorde i förhållande till Sveriges, samt att Konvoykommissariatet borde inom behörig tid meddela Ofverståthållare-embetet uppgift å det hvarje embets- och tjensteman af Konvoykassan, efter sagde beräkningsgrund, årligen tillkommande aflönings-, traktaments- eller pensionsbelopp, och dels antingen i nåder förklara sökanderne berättigade att, enligt en efter enahanda grund uppgjord utredning, återbekomma hvad från och med det år, eller 1836, för hvilket bevillning af så beskaffade medel först erlades, och intill närvarande tid blifvit af dem i sådant afseende utbetaldt, eller ock till Rikets nu församlade
Ständer göra nådig framställning om restitution af hvad sökanderne för de utaf norska Statskassan till dem utbetalda aflöningar, traktamenten och pensioner i bevillning erlagt: varande den härom gjorda underdåniga ansökningen åtföljd af ett sammandrag öfver den utaf Konvoykommissariatet underlydande tjenstemän, för åren 1836 med 1848, erlagda bevillning, äfvensom öfver förhållandet mellan hvartdera Rikets årliga bidrag lill Konvoykassan, enligt hvilket sammandrag det högsta belopp, som. i händelse af bifall till sökandernes anhållan, kunde för den förflutna tiden komma att restitueras, skulle utgöra omkring 6,000 Ridr.
Kammar-rätten häröfver blifvit hörd och i afgifvet underdånigt utlåtande tillstyrkt, att samma förmåner, som uti ifrågavarande hänseende kommit Minister-Statens embets- och tjenstemän tillgodo, jemväl måtte förunnas de personer, hvilka af Konvoykassan aflönades, samt
Konvoykommissariatet med derefter infordradt underdånigt yttrande i ämnet till Kongl. Majit inkommit, har, enär de skäl, som legat till grund för ofvanbero pade nådiga beslut, angående befrielse från bevillning för den af norska Statens medel utgående aflöning till embets- och tjenstemännen vid utrikes beskickningarne under enahanda förhållanden voro lika gällande, med hänsigt till de bevillningsafgifter, som belöpte för Stats- Utskottets Utlåtande, N'.o SS T. 17 aflöningen oell pensioneringen frän Konvoy-kassan, Kongl. Maj:t i nåder förklarat
Sig finna de af denna kassa aflönade personer eller deras rätts-innehafvare jemväl böra komma i åtnjutande af samma förmåner, som blifvit nvssbemälde embets-och tjenstemän tillerkända; hvarföre Kongl. Maj:t, som ansett de förenade Konungarikenas andelar i aflöningsmedlen icke kunna annorlunda bestämmas, än efter förhällandet mellan det ena och andra rikets bidrag till Konvoy-kassan på det hela, i nåder meddelat vederbörande embetsmyndigheter de föreskrifter, som funnits erforderliga till beredande af rättelse för framtiden uti det hittills följda, emot denna grund stridande, debiteringssättet i afseende på de af meranämnde kassa allönade embets- och Ijenstemännens bevillning.