Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hon var alldeles otröstlig öfver det hela: smärtan, skammen och att pappa var så ledsen på henne.
Så kom pappa in, satte sig på sängkan- ten och började tala vid henne och lugna henne.
Han talade om, hur ledsen pappa var öfver att behöfva vara sträng m o t sin flicka, att hon skulle bli en snäll och för- ståndig flicka, strök håret från hennes våta ansikte och sade, att pappa så gärna ville förlåta henne igen.
Hon slog armarna om hans hals, och kväfdt af snyftningar kom det: » förlåt.
förlåt mig, lilla pappa.« Han kysste och smekte henne o c h fick henne litet lugnare När löfven falla brådt?
Två namn vi ha på rösten.
Hvari nog mången spått.
Hvad stundom kanske händer Att man i kyrkan får.
10 1898 DAGNY TIDSKRIFT FOR SOCIALA OCH EITTERARA INTRESSEN UTCI1: VEN A F FREDRIKA-BREMER-FORBUNDET O C H F ~ R E N I N C E N H A N D A R B E T E T S V ~ F ~ N E R Nigrn orcl med anledning nf en opinionsytlring.
ELLEN JOLTS: Dngboksanteckning~ frzn en resn i Norra Afrika.
S.: S i n 1898 Brs riksdng.
Litterntur: K.
J.: Neclerl~nclsk konst.
E.: Hvac ' l furan for.taljde.
- S. 11.: F1icko; nns friluftslekar.
- I&lt;.
J.: Knf och fjord.
R.: Modern tillklippningskonst.
EVA FRYXET.I.
: Sotiser f r h %isesnlongen.
Foreningsmeclc1elanclen.
F r h skildn hz11.
Freclrilin-Bremer-Fiirb1111clets Berattelse fi5r !ir 1897.
Friiken Kristine Dahls ratiooella Underklader shorn Chemiletter, BrSstbnnd, delnde Kjolnr m. m.
Svenska ~faktreformforeninsens Underklader ftir Herrar, Darner o d r Barn.
Priskuranter och kvalitetsprofver siindas begaran.
Se I I t!
l s o v k ~ i ~ ~ l~lygslirift e~~s vr S: o 25: ~ V i r a ir~~derkliider.~~ S. Berendt J: or &amp; C: o 24 I ~ ~ ~ o t t r ~ i ~ 24.
~~gutit~~
F or kapit alisf er, sarskildt fruntimmer, liar det lange varit ett onslrningsmPI1 ntt ' kunna ofverlamna \ 4rden af sina vlrdepspper, och sltotseln af sina afliirer Bt nigon person eller institution, soin med absoll~t slilierhet forenade pnnlrtligliet ocli noggmnnhet i utforandet af det anfo~~trodda nppdraget lfvensoin prisbillighet.
El1 sidan institution ar S tockholms Enslrilda Banks Notariatafdelning (L i Z Z a Nygntnm 2 2 ', expeditionstid 70-41, som under garanti af Stockhollns Enskildn Bank Btager sig v %rd ocll forvaltning af eiiskilda personers och k: mors vardepapper.
deponerar Exempel 1.
Om en person 110s Notariatnfdell~ingei~ obligationer, inkasserar Notariatnfclelningen vid forfallotiderna kupon- ger ocli ' tilll~aiidal~Bllei.~ deponenten influtna medel.
Viclare efterser af obligstioner och underrattar clepo- Sottwiatafdeliiingren ntlottnii~gai~ ente ten i god tid, ' ifxll en denne tillhorjg obligation blifvi t utlnttad, kapitalet.
saint liirnnar forslag till iqr ylwcering nf det lecligblif~~a Exeru pel 2.
0111 in teclt~ingar deponcras 110s Notariatnfdelningei~ nnderi~attm~ Notariatafdrlningeii galclsnBren darom a.tt rantor~ia, K in- teckningarnit skola till afrlelningen inbetalxs, hvarefter de medel, sol11 i,nflyta, till ileponer~ten redovisas.
Vidiue tillser No@riatafdelningen att inteclzningarne blifva i vederborlig tid fol-nyade.
Om en 110s ~ f d e l - ningen clepoi-ter; \ d intecl; ning genom underlkten forngelse sknlle forfalla, sliada.
eisiitter Stockl~ollns El~skilda nrn~k.
diirigeno~n uppkoml~~en Fiirviwi~~gsalgift: 50 ore fiir Br pr 1,000 la.onor at ' cleposi- tionens viirde, dock ej ~ulcler t v i kronor.
Stockholms Internationella Lararinnehem 26 Kungsgafan 26 lxmm lararinnor och med dem lilcstalda erl~.&amp;lla inaclcordering u n d e r Jnni, Juli ocll Xngusti for langre, e l k kortare tid.
, &amp; i m a peqqsone9 * so rn i ~ 7 U i r ~ o medZenmaan.
af El ' 4rbzm.d et, 7cwnnct 624 fva cZeZegure d d e ~ z s a ~ m n a.
Fredrika-Bremer-Farbundets byra, Sltockholm, 64 Drottninggatan, finuas nnmiilda, kviuliga mbetssokande sAsonl: lektionsgifvnre i olikn hmuen, srenskn och utliindska 15rarilmor for hem och skolor, kontors- och skrif- bitriiden, bonner, hnsforestbndarinnor, s5llskn-p och bitriiden i hem, fore- liiserskor, ggmnnster, sjukskoterskor m.
NBgra ord med anledning af en opinionsyttring.
Den pB en gAng sB glada och stiimniugsfulla Ibsenfesten den 16 april har fiitt ett efterspel, hvari man kan siiga ntt hela vArt, bildzzde samhdle tagit en intressernd del.
De ord, som dar uttalades, och hvilks, in estenso Atergifna af den dagliga pressen, sedan flugit land och rike Irring, ha vBckt en uppinarksarnhet l h g t utofver hvad som bruka.r vara fallet med festtal, ja kastat en brand i sinnena, nogsarnt v: isande i hvillren grad det uttalade berort just de kknsli- gaste strangnma i samtidens taukelif.
De ord, son1 hiir Bsyltas, ilro de som vid festen Bgnades doktor Ibsen i de svenska lrvinnornas namn af frokeu Ellen Key.
I det korta referat ofver festen, som forekom i Dagnys form Ilsfte, ialade vi en bestgind gensaga mot samhoriglzeten mellan det stora flertalets s f svenska lcvinnors ocll froken Keys uppfattning af de lifshAgor, som i talet berorts.
NBgra kommentarier ofver talets inneh&amp;ll ingingo vi ej uti.
Vi voro niiinligen fullt medvetna om, att, berofvadt den frasens skyddaude ferkladnad, hvari froken Key ofta insveper sina teorier, skulle det ' som yttrats erbjuda an- knytningspunkter med en he1 ny tidsrilrtning och ' saledes tAla vid en lAi~gt gruudligare ntredning an som kunde slie i ett flylrtigt festreferat.
Det var sSledes ej sS mycket mot n&amp;gm falskt skorrande ord i ett festtal, vi onskat opponera oss, som mot de ohalbara Isror, hvilka, irnporterade f r h vArt tyska grannland, i fro1: en Key vunnit en sii vliltalig eftersiigerska.
Det uppseendvackande talet har emellertid gifvit anledning till en nastan enlzstbende opinionsyttring i form af en offentlig pro- test, undertecknad af en stor miingd kvinnor ur skilda lager i och utom vAr hufvudstczd.
En del namnunderskrifter tala hiir otvifvel- aktigt sitt bestamda, betydelsefulla sprAk, representerande, som de gora, npplysta modrar, uppfostrarinnor och andra tiinkande livinaor, livillras Bsikter bora vgga tungt i den allmSinna meningen.
Men d&amp; den sliefva uppfattningen inojligen gor sig.g&amp;llzinde, att det att '
iclie underteckna en protest 5ir liktydigt ined ett underst.rykunde af den motsntta meniugen, kanna vi oss uppfordrxcie att hiir iin en g h g, och n&amp;.got utforligare, precisera ~ d stbndpnnkt.
r Ti vbga tro, ntt vi iifven ange en he1 del icke nanlngifna tiinlrande svenslw kvinnors stiillning till de frbgor, kriug livilka i dessn dagar me- ningarna sb haftigt brntit sig - frAgor, hrilka ej enclast hiirriir: t f r l n det omtalade festtalet, utan i lika h6g grad f r h friiken Keys senaste forfattareverlcsamhet.
Sedan nggra fir tillbaka ha de striimningar, som leda sitt nr- sprung ur Kietzsches ofvermannisko-temi och Laura 3Iarllolms lrrinno- l~syl~ologislra studies, i rHrt land haft en inflytelserik m51sn1an i fsoken Key.
DIed stor vii.ltalighet bar hon i s5 1-21 tal som ski-ift fiirfiilrttlt.
liiror, hrilka - genom det skimmer af skiinhet och idealism, hrnrmed en hogt.
uppdrifven formtalang r e t att smycka sina satser -- varit s p a d e ntt s l i an friimst p i en okritisk och liittantiindlig ungdon~.
Dessa teorier vackte siirskildt uppseende, db hon tilliimpade clem pd en praktiskt-social frlga: krinnofrbgan.
De losligt ntkastade samt i m b g a afseenden foga vardiga anfallen mot den riirelse, i spetsen for hvilken stLtt s&amp; mbnga af .r+irt lands iidlaste personligheter, vackte, nilgot som iinnn torde lefva i friskt mime 110s en hmr, en storm af opposition.
Att Bfven ~i mcd kraft och 1,cstiirndhet lit- talade oss i &amp; m e t, behofrer viil ej fiir tleuna ticlskrifts liisivc!
nii~s- mare ptipebas.
I sitt senaste upytriidande har friikeu Key hiifdat Bsikter, hvilka i sina liingst gilende konsekrenser kunna inriebiira ett kull- kastande af de etiska och religiiisa lagar, som hittills ansetts rara Bestammande for sbvii.1 individens som samfundets lif.
Att sb ridt,- gbende teorier framstallts s l som vore de yttringar a£ den s.r-enska kvinnans tankesatt, har vackt en beriittigad harm.
Fiir den1 som fijljt froken Keys forfattarskay under de sista h e n, som stnderat de med omtvistad ldarhet i broschyrer, tidskrifter och f estpub1ik: l- tioner skisserade bilderna af framtidens samhdlsideal, fiir dem torde froken Keys upptradande vid Ibsenfesten ej verkat som en of \ - er- raskning.
H m d man dock ej hade viintat af en talarinzla, llrilken lilr froken Key s l ofta betonat, att det iir i ensarnhetslranslcn hou finner sin stolthet och sin styrka, var, att hon sknlle ldta siu egeu subjektiva lifsAsk&amp;dning galla som ett uttryck for sina landsmanin- nors tankar och kanslor.
Utan att tilllniita de nya samhiillsforbattranla.
en allt fiir stor betydelse, finnes det likriil tillrickligt i deras liiror, mot llrilket
det giiller att kruftigt siitta sig till inotviirn.
Friimst galler detta den ensidigt ocll allt for l8ngt drifna sjalfh&amp;fdelseteori, s o n ty- viirr Bger resonnansbotten i v8r inneboende egoisin och som latt ntmynnar uti en frihet u t m all)) skr&amp;mmande skuldkiinsla~.
Person- lighetens sj %lfhiifdelse iir den dunkla trosformel, som siittes i stallet for cle fori ' ~1drade begreppen: plilrt och ansvarskiinsla.
Hvarthiin de teorierna kunnn leda, drifna till sin spets, behofves ingen djup inblick i miinnislronatnren for att f6rutse.
Mecl ofvnnst8ende ha vi, s8 vidt det med nOgra fO ord lfiter sig framstiillas, sokt klargora vBr hOllning i den strid om idker, s o ~ n i clessa dagar upprort v&amp;rt samhalk, en strid i hvilken ingen tankande miinnisIra ken eller f8r fijrblifra neutral.
Men utom de rent ideella sp8rsmO1, hvilka det hBr niirmast gdler, stiiller sig for oss annu ett af genoingripande lifsintresse.
mena det spors- mB1, som ror sig om 1.rvinnans manskliga och sociala stiillning.
Och det 1.8ter sig tyv8rr ej bortresonneras, att hvarje reform- striifvande i den hgr gsyftade andan, i h g t ifr&amp;n att verka frigomndL, iin ytterligare for oss lwinnor koinmer att stanga mojligheterna att ined seger afg&amp; i kampen for tillvaron.
For en blott och bar kanslo- varelse, med sjiilfvets och personljghetens frigorelse som sin hogst *.
lag, har srtmhdlet intet bruk.
Vi ha.redan sett tecken, soln tgda pa, att de vapen, som ntslungats ur kvinnornas egen midt, anviindts for att solra triinga oss f r h de sv6rintagliga positioner, som vi.
under de sista Brtiondenas ojiimna stricl mot fordorn och sedvanja lyckats tillvinna oss.
Den realrtioniira stromning, som vill ntbyta den sunda, hand- lingskraf tiga, arbetsglada personlighet, som den inodernn, kvinno- rorelsen slrapat, mot en nr en d6kadanslitteratur framsprungen och efter ett missrilrtadt skonhetsidenl formad lrvinnotgp - den strom- ningen giiller det for oss kvinnor ntt kraftigt protestera emot.
Dagboksanteckningar frAn en resa i Norra Afrika.
Det iir endast nlgra osamma~hangande ogonblicksbilder, n8gr; l blad losryckta ur skissboken, som jag denna gang vggar l; igg,a fram for Dagnys lasekrets.
Att gora en fullstandig skildring af vLrt nppehtdl i Algeriet ocli Tunis skulle taga fiir mycket utrymmrl och sBtta lasarens tiilamod p i for hlrdt, prof. Alltsii vigar jag.
bedja eder folja mig ombord p i den lilla spanska ingjakt, solu forde oss ofver Medelhafvet till en for oss annu okiind och ny varldsdel - bedja eder taga del af mitt forst8 intryclc af Afrika.
Vi hade ha.ft stor svhighet.
att fti tag pB nlgot kommunika- tionsmedel frtin sodra Spanien ofver till Oran.
De Bngbltar - bade framka och tyska -- som .forr skott turerna mellan Malaga och Oran, hade npphort till foljd af bristande persontrdik.
Nilgot sadant som en.
kommunikationstabell finns ej i Spmieil, och ofver- hufvudtaget kunde just ingen gifva bestiimda npplysningar - me11 slutligen harnnade vi dock i den lilla stnden Almeria, diirifrsn regel- bundna BngbAtsforbindelser med Oran uppehollos.
Det var ej s&amp; alldeles utan iingslan vi stego ornborci p i en litell BngbPt, stor som en vanlig lustjakt, i sdlskap med idel spanskt bond- folk med lBnga knifvar vicl baltet och zigenlzre med misstankt utseende, med en rgbarlrad ohoflig sjobuss till kapten, och rned endast hiilften nf bgtens enda passagerarehytt till r l r t forfogande.
Efter en flyktig blick in i detta lilla ha med forsktimd luft och tvii alnars 1&amp;11ga britser besloto vi gennst att sitta uppe liela den lyckli,atvis Ingna natten.
PA diick fanns ej en enda sittplats bland oljefat och packlirar, ocli natten YsLr ocksii litet lrylig - det var den 9 ' 3 december.
Diirfiire sntto vi hopkrupna i mathytten pH en smal triibtink i det mattu skenet af en osande.
fotogenlampa, omsoln iiskbdande hur kaptenen och styrmannen intogo sina, mlltider, s e r r e r d e a£ en barfots koks- pojke i trctsjga oljiga kliider, omsom med en ~ i s s oro seende hnr lcackerlackor och andra Irrjp kommo fram ur sina giimslen for att borja en glad kapplopning ikring oss p l kajutans rHgglzr.
Men allt har en ofvergiing, s&amp; ocksi rilr foga hehnglign ijfverfart.
Det borjar dagas efter en mulen beckmiirk natt, moluen ktta, sole11
bryter fram och belyser rned sina forsta strblar en lrnst med djiirfva vilda bergsformationer.
Snart lopa vi in i Orans pittoreska hamn.
Till hoger slc-juter en nastan lodrat bergspets upp, kront af ett kapell, en vallfartsort for den .katolslra befolkningen.
Midt framfor oss klattrar staden ~npp pb .djarfva terrasser, till vanster ligga fastnings- verk hogt ofver vPtl ' a hufvud.en.
De Bro belysta af inorgonrodniden; under det att hamnen annn ligger i dimmiga kalla toner.
Men se, hvilka aro viil dessa miinniskor, som rora sig pb stranden?
dessa sttitliga bemantlade figurer, sfi olika alla de sjbare, som kanta kzrjerna i europeiska hamnar?
Ack joy det 5il.
jn amber, hjaltarna i Alhambras sagovarld!
Hela csterlandet kommer oss rned ens till motes, trots ' moderna hamnanlaggningar och aadra bevis pfi euro- peisk civilisation.
En trettonkvarters kml, turbanbeprydd och insvept i randig bnrnns, losgor sig ur flocken; - ined befallande hfillning stiger han ned i en liten julle och later ro sig fram till vfir bat, d8r vi fortfarande kvnrhbllas, tills vi gBtt igenom nodiga ceremonier med passvisning och tullvisitation - striingrtre $in vanligt, ty man iir nog van vid att v i r bbt for ofver misstankta emigranter, ange- lagns att liimna Europa bakom sjg.
Emellertid kommer vbr arab ombord - vid niirmare be- tralctsnde ar han tydligen af mnlattblod - men icke dess min- dre for hall sig rned en hAllning, spm kommer oss att tanka pB en Othello, och d&amp; vi se hans va~diga rorelser rned de ringprydda h1~ndernd, tro vi honom minst varu en sheik.
Hur ofverraskade bli vi ej, dB han kolnmer fraln till oss och pB bruten franska frAgar, om han fbr taga hand om v h t bagage - niistan generad undrar jag om 7han kan vilja nedlata sig att htaga sig nggot sbdant - ja, resultatet blef, att vi fingo betala honom angefar dubbelt sB mycket som en annsn barare - fast han lassade V B ~ R saker pB nndra mindre breda skuldror och sjalf inskriinlzte sig till att kommendera.
- Men det var detsamma, han hade i alla fall med sin i.mponerande figur s o n staffage bidragit att gifva oss ett intryck a£ att vi kommit in i en helt nny viirld, dSir landslcap, byggnader, miinniskor - allt biir en ny tyg - nbgot underbart, sagolikt, gainmaltestaruentligt.
Det var sjalfva julaftonen!
Men huru kunna gora sig reda, d~i.rfijr?
I Spanien hade traden Borjat falla sina lof - rned nndantag af palmer, eucalyptus,.
jarnek och alla de andra mfinga arter, som st; grona bret om.
Termometern hade sjun- kit till 10 -- 12 grader - men.
h3.r slbr en torr vnrm luft elnot,
oss, och vid luiddngstiden hafva vi 25 grader nrmr.
, 411a trait st8 just nu i sin saftigaste gronska, rosorna blomma ocli otaliga andra buskviixter - hittills for oss okiinda - prunka rned granna blow mor, hafvet djupt under v h a fatter ligger stilla som en ljusblil matta, invafd rned silfverglitter.
Vi bo i ett stort luftigt fiirsta klassens hotell, belaget p % stadens hogsta platl, diirifrln man har en hiirlig utsikt ofver XIedelhafvet och dess knster.
Hvilken underlig juldton, fjarran frln alla de r&amp;ra och fjiirran frBn allt som darhemma karaktiiriserar v8r midvintersfest!
Sedan vi efter den besvarliga natten om ' nord h~iltlt ut en stund i skona breda franska s h g a r - sedan fyra mlnader tillbalm ha vi ej legat s&amp; godt - de spanska ullmadrassema plruinte nib -- mast om potatisshkar fast rned mycket mera lif i sig - f H r i till viigvisare en ung arab a£ hotellets folk, Stambuli, rned stora milda ogon, och sB bar det af ut pfi upptacktsfard i okanda regioner - in i arabkvarteren.
I Oran, liksom ofverallt i Algeriet, finns en bestamd gram rnellan europ6ernas och arabernas omrlde.
Den europeiska delen liknar hvarje mnan fransk prorinsstad - natur- ligtvis utan alla historiska minnesmiirken.
Den arabiska staden bter det, som viicker virt intresse, dB den iinnu alltjamt Br oberord sf vasterlandsk kultur.
Orans arabkvarter voro visserligen mindre pittoreska iin alla de, vi osedan kommo att se, husen, som iit gatorna blott best&amp; af llga hvitmenade murar utan fiinster, buro intet spBr af, att deras invhare stammade frgn det konstiilskaade folk, som en gdng bygt Alhambras slott och Cordovas moskk - men icke dess mindre rar vdrt forsta intryck af arabiskt follrlif of orgatligt.
Hvilket myller af barn rned svartn ogon och burrigt hiir, kladda i fargrika draperier, kvinnor inholjda fr&amp;n hjiissan till fota- bjallet i sina hvita slojor - haicken - som endast visar pannan och de mandelformade ogonen rned de hopmllade iigonbrynen - man, draperade i sina vida burnuser, sittande rned korslsgda ben yii halmmattan framfor kafket rokande eller spelande schack!
D&amp; vi onskade f B se en arabisk interior, forde oss Stambuli in till en familj, hans sliiktingar, dar damerna i huset sorn bast tycktes taga emot visiter.
Rundt kring en gdrd llgo sm2 liiga rum - tjanande till sofrum, kok o. s. v. -- och i ett af dessa knappt tre meter i fyrkant 1lg en gamma1 negress - som tycktes varrt, familjens ofverhufvud - sjuk.
Hon led af nagon sorts iigonsjukdom, och husets ofriga kvinnor tycktes vilja roe henne rned sitt p a t.
Vi slogo oss pB inbjudan ned bland de andra, med hvilka vi ej lrunde mecldela oss p % nnnat satt %n genom att shake hand sa.mt- ' beundrande rora vid deras mhnga silfverarinband och orringar.
En ratt vacker kvinnn - kliidd i finare slojor och med en liten sot tvl- &amp; rs fliclca - med nf henna rodfiirgadt h l r och naglar - i sitt knii, var pA visit, och vi slgo med undran pA hennes tatuernde armar, som f r h hauden till armbtigen voro tecknade i ett monster narmast liknande en knuten half vante, sBdana som vlra morinodrar begagnade.
Man lrolcade, trots vlra protester, kaffe At oss - detta tjocka, sota, arabisks kaffe, som vi snart larde oss tycka om -- och dii vi frOgade Stnmbnli, om vi fingo betala det, svarade han oss med stolt vardighet:)) De Bro mina vanner och hafva ej gjort det for betal- ning ..
Den gamla negressen tycktes lida af svAr vark i sina ogon, men Stambuli forsilkrade, att hon blifvit mycket battre, sedan Inon med mycken lrostnad efterskickat en inhemsk liil-tare l h g t inifriin landet, l~villren gifvit heme en trasa - ofver hvilken han last nl.gra besvfirjelser - att dkmed torka sina ogon.
Hon boll troget den lilla svartn trnsan i handen - och kanske hjfilpte den med tillsats af en fast tro.
VBr leclsagare forde oss sedan till ett bad for kvinnor, d i r han naturligtvis stannade utanfor, under det vi stego in.
T7i S A ~ O senare nndra bad, utrustade med mera lyx - detta s l g just ej inbjudande nt - men frestande for en mglares pensel var likv8l effekten a.f de unga flickornas smarta h.vita kroppar otydligt afteck- nande sig i den tgta irnman af vattenhgorna, diiri baderskorna - dltid kolsvarta negresser i blla skynken - rorde sig mera lika ondn andar an miinniskor.
Hvilket lracklande af bnrnaroster frAn det d8r lilla huset, in- terfolieradt med eu menlig stiimmas djupare tonfall allt emellan&amp;t!
((Titta in!))
siiger vAr van Stambuli.
Ett trettiotal sln8 pysar sitta pH golfvets matta ksan8e ur Koran efter lancaster-metod - cie trettio paren sing skor och tofflor st % uppradade framfor dem, och midt i kretsen lBraren med den ouudvikliga rottingen i hand.
De sm&amp; rodmossade hmfvudena vrida sig nyfiket mot oss - och hvar- for slrttlle de vara mindre nyfikna .vi?
- men larslren ar tyd- ligen ej belAten darmed, utan utdelar nlgra s u l piiminnelser nled rottingen har och d&amp;r, hvarfor vi skyndsalvt Bter draga oss tillbaka, for s t t ej bli orsak till mera h&amp;rdh&amp;ndta tillrattavisningm.
dterkomna till de franska kvarteren matte vi en myllrande folkst.rom, son pA julaftonen roar sig nled att defilera forbi utstdl-
ningarna i bodfonstren, da.r allt mojligt billigt och smakliist kram forekommer, lockande till inkop af nylrsg8hor.
De infodingar, som vi nyss 15imnat bakom oss, roro fattigt, halfbarbariskt folk lefvande i smuts och okunnighet - men andB - med hur mycket storre vardighet bnro de ej sins trasiga inant- lar och slojor, hnr mycket.
battre togo de sig icke ut iin dessa in- flyttade europeer lned simpla typer, dessa damer kliidda i outrerade pariser-moder, med hattar lysande i regnbAgens alla farger, sniirda och pudrade!
&amp; o araberna verkligen en ras domd att do ut?
finnes ingen framtid mera for dem?
frigar man sig ' ovillkorligen med vemodigt intresse vid denna jamforelse.
I slntet af februari aro vi pH vag till Biskra - en 03s i Sahara, som pL de sista %ren lockat framlingar till sig pa grund af sin for brostsjuka hiilsobringande luft.
Det ar t v l dagsresor dit p t jarnvag frBn Alger.
I, natt hafva vi legat ofver i ett primitivt litet hotell vid en station rnidt i odemarlren.
I g8r for0 vi genom Atlas ' &amp; a berglandskap med snoholjda toppar och djopa rrviner, nom p h i n n a om Schweitz, eburu landskapet &amp; r ldngt ~ n e r a iidsligt - i dag befinna vi oss i en ofrnktbar lbgliiudt trakt, diir enciast iGgra f A hus i stationens narmaste grannskap och knappt ett encta triid stBr att upptacka.
Bfidt emot oss pA en backsluttuing st5 ndgra Irabyltalt - vi ha tid pB oss fore ttgets afgHng och fijretqa en upptacktspromenad ditlifver.
Kabylerna - en helt aman ras an araberna, hvilken rrf mPmga anses vara lmdets ursprungliga innevdnare, hiirstsmmande frdn fenicierna - de iiro till stor del bofnsta aker- brnkare, men langre inkt landet, dar natnren iir mera ~attenfattig O C ~ karg, lefan de som nomader och flytta sina af kaiuelhdrsfiltar tickta tiilt och s+a magra hjordar friin tralit till trakt.
Det ar ett arbetsamt och lrraftfullt s l a t e, diir krinnan liilnlins litet mera frihet an hos araberna - d. v. s. hon fHr gH obeslojad, Inen fiir ofrigt laggas nog de tyngsta bordorna p: i hennes axlar.
12 striifva stycken i en klungu -- men nppfor baclren till talten -
Vi nttala viir onskan att f B se hans bostad, och viinligt visar han oss det inre af de 18ga talten, d8r mau med knapp nod kan st&amp; upp- riitt.
Vaggarna Bro hopsmetade nf ' stennr och lera, stanger &amp; ro lagda i kors darofver, hvilande pii de liiga murarna, men hojancle sig ndgot Bt midten, och det hela tiickes af de bruna $amelhBrsfiltarna.
En eld- stnd iir anordnad af n&amp;ra stenar i tiiltets midt, roken fL.
solca sig ut genoin dorroppningen, dB man har nggot att kolca - bohaget utgores blott af ndgra halmmattor att ligga g l och n&amp;gra lerkrukor.
Men den unga kabylhustrun ar - trots denna torftighet - kliidd med en viss prydlighet, Hennes roda drakt, som bestiir af tvii slryn- ken, BopfBsta ofver axlarna med stora silfverndilar, faller i plastiskn vecli: ned till fotleden, hon B&amp;r stora silfverringar lned grailna stenar i oronen, pii hufvudet en sorts turban, virad af en randig dug.
Det ar rensopadt 114, marlceh dar inne, och barnen se ut som on1 de blifvit tvattade, trots att det iir ondt om vatten.
Dled undantag a£ kvinnans prydnader, lrvilka representera familjens ' lla sparpennin- gar, riider den storsta fattigdom i detta liksoln i. de andra tBlten.
Vi tacka for det vdvilliga mottagandet, och d&amp; vi gii, vill jag lagga niigra silfvermynt i mannens hand - men med vardig hbllning slrnkar han pii hufvndet - sings pengar, jag tog emot er som vBnner !~ -- och det &amp; r med storsta moda, jag lyclras f B ge nBgot A t barnen k&amp;g oss.