Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag vardt så rädd, kan fröken veta, hur mycket jag tyckte om honom, när han fick göra mig så olycklig.
SIGRID, tvekande.
att jag visst glömde både kärlek och alltsammans.
Förut,
Tyckte... tyckte han om Marie då?
jag pekade på det.
Han var glad och rik och gentil förstås.
Men när han fick, som han ville, så gjorde det väl honom detsamma sen, kan jag tro...
Annars var han snäll.
(Ler bittert.)
Det var min hjälte det.
Åhja, nog gaf han mig allt hvad jag ville ha, bara
Han är väl någon annans nu.
Han lofvade aldrig att gifta sig med mig.
inga Magdalenahem!
De göra så...
Och för dem stiftas
TIONDE SCENEN DE FÖRRA.
KRISTOFER.
Kristofer kommer från vänster.
Marie vänder sig hastigt ät kakelugnen.
Sigrid blir förvirrad.
Kristofer?
dig, och jag hörde, att mamma är ute...
(Får se Marie.)
Förlåt mig, Sigrid, men jag vill tala ett par ord med
Jaså, förlåt...
Hvad, är det inte...
(Springer fram till Marie.)
Kristofer...
Är Marie... SIGRID, afbryter.
sjuk... (Afsides till honom.)
Hon får inte bli upprörd.
Marie är trött och dålig.
Kom in och hvila sig en stund på min soffa.
Marie är sjuk, Kristofer...
Marie har legat illa
VÄRFLOD MARIE.
Vänta Kristofer.
Sigrid går med Marie in i sitt rum och återkommer.
ELFTE SCENEN KRISTOFER.
Hon har varit sjuk, sade du?
SIGRID, sätter sig.
Ja, Kristofer, hon har varit sjuk...
Hör du, jag tyckte, hon såg pauvre ut?
Ne-ej...
i hatten.
Nå... det kanske bara var, att hon inte hade plymer SIGRID.
Kristofer!
FÖRSTA AKTEN KRISTOFER.
Nå, nå... det är bra, att ni ha varit hyggliga mot SIGRID.
(Hon går och öppnar dörren till vänster.)
(Till Lina, som synes på tröskeln, lågt.)
Sätt dig...
Vänta ett ögon-
mamsell i mitt rum.
Sätt in en smörgås och ett glas vin åt
Kristofer går under hela scenen fram och åter.
Jag tänker resa tillbaka till Amerika.
Jo, det är så godt, det.
Hvad tänker du göra därborta?
Åh, jag hittar väl alltid på något bosch.
hoppades i går att få den?
Platsen härhemma då, på Zimmermans kontor?
Du KRISTOFER.
Det är inte värdt att bråka, vet du.
Men i Amerika har du ju blankt ingenting?
VÄRFLOD KRISTOFER.
Jag försvinner åtminstone från scenen.
Härhemma är det så förbannadt tyst.
Det är som om alla smöge sig omkring mig här, tittade på mig och hviskade om mig.
Man märks inte därborta i larmet och massorna.
Har du inte en gnista mod qvar?
KRISTOFER, skrattar kort.
courage i min dar.
Först förstörde jag lifvet för er här hemma.
Sen dog pappa... af sorg naturligtvis...
Nog tycker jag, att jag har haft tillräckligt
Nej, Kristofer.
hjulspåret strax i början, och då fastnar alltid hela ekipaget i smutsen.
Hugg i!
Då bär det djupare ner.
Det gäller lif och framtid!
Ja, då bär det omkull alldeles...
Det hjälper inte om man vill aldrig så!...
All right, det var det, det...
Och sen, ju sämre det gick dess
Ser du jag vågade mig ur det gamla tillkörda
mer började jag längta hem till köttgrytorna igen.
Det kändes som ett behof att åtminstone höra pappa och mamma säga att de förläto mig för gamla dagar...
Nå, Du har nytt piano?
sak samma...
(Han kommer till pianinot och slår händelsevis an en ton.)
Nej... KRISTOFER.
inte.
Herre gud, det här rummet...
Jag är ju hemma...
Jag tror det var den där ton, som påminte mig om alltsammans här.
Jag tyckte att det där C var sprucket förr.
Det lät
du naturligtvis hemma.
Men förstår du inte, hur gränslöst olycklig hon skulle bli och förtviflad, om hon såg, det för en försoning? att du inte har kraft och mod till någonting?
Hvad vore KRISTOFER.
Hör du Kristofer... om mamma förlät dig, så blef
gånger.
Men jag tror inte jag kan...
Jag har förlorat tilltron till mig sjelf.
Det där har jag sagt mig sjelf tusen
Förr hänfördes du af allt nytt och stort.
som sofver i mig.
Det är som det der spruckna C.
Ja, och nu kan jag ingenting göra.
Det är något
Strängen fins kanske, men hammaren slår inte...
Så där, nu börjar jag bli poet också...
Alltid en ny branche... (Går några steg, slår handen i bordet.)
Jag önskade ta mig fan, att...
KRISTOFER,
tvärt, liksom afvisande.
Att jag kunde låta bli att vara en flabb...
VÄRFLOD TOLFTE SCENEN DE FÖRRA.
Lina kommer från vänster med vin och mat på en bricka.
Vill fröken slå i vinet sjelf?
Sätt in karafinen.
Lina går in i Sigrids rum.
Åt henne?
Lina återkommer utan bricka.
Hon sofver, fröken.
Hon går ut till vänster.
TRETTONDE SCENEN KRISTOFER.
Mins du mitt bref om pengarna, jag stal, och det där?
efter pappas död.
Ja, jag har det qvar till och med.
Jag gömde det
skall du ha tack för, och mamma med.
Att ni gjort en sak, som jag bad om där i brefvet,
hyggliga mot henne.
Jo, för att ni tagit litet hand om Marie och varit SIGRID.
Nej, nej, Kristofer...
kunde hon gärna följa med mig till eländet därborta. kan be sin mor, att ni skulle ta litet vård om Marie. bli sanning.
Ser du, jag höll allt mycket af henne.
Men inte
Derför skref jag och bad, så innerligt som man endast Jag kunde inte lida tanken, att pappas antydningar skulle SIGRID, i högsta ängslan.
Kristofer, jag skulle vilja säga dig något om Marie... KRISTOFER.
än om jag bedt Wolff, som jag först tänkte.
Jag ser väl, att hon har det bra, tusen gånger bättre
Gustaf? KRISTOFER.
han var så ung då, och det hade varit dumt att kanske
För resten är ju Gustaf utrikes nu...
Vet du, hvad jag tänkte på hemresan, Sigrid?
Ja, han var ju min närmaste och bästa vän.
utsätta både honom och henne för onödiga misstankar.
42 Nej?
Kunde jag tänka annat?
Han var sådan hustru som du.
Att du skulle vara gift med Gustaf, när jag kom hem.
nog en bråkmakare, han som jag, men han var värd en SIGRID,
ler vemodigt.
Jag har ju inte ens kunnat försona mamma och dig, som han säkert skulle önska.
(Går till Kristofer och ber ifrigt.)
Du får inte vara modlös, du får inte, gosse!
Vi hafva så
Kära Kristofer, hvad kunde jag göra för honom.
mycket att förlåta... hvarandra, tror jag.
Vi skola hjälpas åt med att arbeta och glömma.
Stanna och tag den där platsen.
Hör du, jag ber dig!
Jag fick en biljett från Zimmerman i morgse.
Jag får inte platsen...
Han vet väl något om, hur jag reste.
Sigrid, jag ville inte göra dig ledsen strax jag kom.
Det också...
Och jag förtjänar så litet...
(Hon brister i gråt.)
Du får inte bli modlös!
Herre Gud, om jag kunde hjälpa dig, lilla älskade barn!
Men jag kan resa... och det gör jag också.
Sigrid, gråt inte!
Du får inte, flicka!
lösgör sig och blir lugn.
skall göra alldeles som du själf anser rättast och bäst. saken.
-- Har du respengar?
Förlåt mig...
Så där...
Inga scener nu...
Då kan du stå till svars inför dig sjelf, och det är hufvud-
FÖRSTA AKTEN KRISTOFER, leende.
redan i afton.
Ja, men inte får jag dröja länge...
Då reser jag SIGRID.
Jag skall komma och hjälpa dig packa i eftermiddag.
Mamma?
fall gå köksvägen.
(Tar hans hand.)
Åh, den som finge ting här.
Nej, det var inte mammas ringning.
Du kan i alla
packa åt sig själf också och följa med dig bort från allKRISTOFER.
Du i Amerika?
Tänk aldrig på det.
På det har jag tänkt många gånger.
Se på mina händer, om du inte tror mig. tar hans händer.
Jag har försökt det, jag... försökt allting... allting...
Med sådana händer, Kristofer, skulle jag aldrig tappa De omfamna hvarandra.
Det ringer ånyo.
Kristofer går till vänster.
VÄRFLOD FJORTONDE SCENEN SIGRID. WOLFF.
CHARLOTTE SIGRID.
Låt dem ringa!
Det är bara nya olyckor.
Hon sjunker ned vid bordet i midten, vänd mot vänster, med ansigtet i sina händer.
Charlotte kommer från vänster, lemnar dörren öppen efter sig och gör, när hon får se Sigrid, ett tecken utåt.
Därefter går hon fram, lyfter sakta upp Sigrids hufvud och ser henne i ansigtet Under tiden kommer Wolff in, men Charlotte skymmer honom för Sigrid.
Ha idealen sprungit på dörren?
Ja, det ha de, Charlotte.
Hvilket sprang sist?
Min bror.
CHARLOTTE., går åt sidan.
Vill du ha min i stället?
SIGRID, springer upp och räcker Wolff sina händer.
Så kan allt bli godt igen.
ANDRA AKTEN Samma dekoration.
FÖRSTA SCENEN SIGRID. WOLFF.
CHARLOTTE..
De sitta och samtala.
Charlotte stiger upp.
WOLFF.
med en ung herre?
Hvad tror du tant säger, om du lemnar Sigrid ensam CHARLOTTE.
Du förtalar dig sjelf.
Sitt en stund till.
att tala om, om
Kristofer och annat som jag hvarken förstår eller bör lägga mig i?
Jag skulle sitta här och vara förkläde och störa er?
Tro ni, jag så litet vet hvad som passar?
Hvad tänka ni om mig?
Ha inte ni vigtiga saker
i morgse.
Charlotte har sitt hufvud för sig, hon, sade mamma CHARLOTTE.
Jag hoppas få behålla det i det längsta också. -- Adjö.
Går du hem?
rent af ynkligt med Bob.
Han, som var ett sådant idealbarn... när nu hans förstånd skall börja utvecklas, visar han alla kriterier på en idiot.
Ja, jag skall hem till min lilla Bob.
Vet ni, det är
Det brukar så gå med idealen.
Du har väl inga alls, du?
Mycket litet.
CHARLOTTE. skrattar.
Det är verkligen rätt nätt, en poet utan ideal!
Ha Pegasus' vingar blifvit plockade i Paris?
ANDRA AKTEN CHARLOTTE.
för tiden.
Kära du, der går man till väders i luftballong nu WOLFF.
Tänk om du delat med dig litet esprit åt Bob. CHARLOTTE.
om väderkvarnarna på vägen, utan piska på din Rosinante, så att hon inte stannar i backen och bara slår bakut...
Hon är visst van vid stryk för resten?
Tack! -- Parnassen är hög, Gustaf. Bry dig inte
din ideal-idiot?
Tack! -- Om du skulle försöka samma metod med CHARLOTTE.
Det har jag gjort, du.
WOLFF, skämtsamt till Sigrid.
Hon har piskat förståndet ur pojken.
deles för litet sjelf.
Hvad tror du, till exempel, det hade blifvit af vår gamla Caro, hur klok han än är, om han SIGRID, skrattar.
Barn skola ha stryk.
Du har fått all-
inte fått mycket mat och mycket stryk, när han var valp?
Gäller liknelsen din bror eller din son?
VÄRFLOD CHARLOTTE.
dumma ideal kan man ha det, att bli ett riktigt bra djur.
Det kommer man längst med i verlden.
Hvar och en bättre att ha krafter som en oxe och god vilja som en stället för bryggarkamp...
Låt bli att skratta!...
Jag WOLFF.
Den gäller hvem som helst.
Lika gärna som andra
får sitt lass att dra, och när man kommer i selen är det häst, än fantasier om att man är född till kanariefogel i slår min lilla Bob ibland, så att jag själf börjar gråta.
Men Bob morrar, han.
CHARLOTTE, skrattande.
har varit gift i fem år?
Mrrr!...
Adjö med er...
Kan man tro, att jag WOLFF.
från hans morbror.
Honny soi qui mal y pense! -- Kyss lilla moppe CHARLOTTE.
Tack skall du ha...
Vacker tass då.
Sigrid och Wolff ha stigit upp.
Hon helsar och går ut till vänster.
ANDRA SCENEN SIGRID. WOLFF.
Kristofer är inte härhemma?
ANDRA AKTEN SIGRID.
Nej, Gustaf, det är han inte.
Charlotte sade det.
Är det tant som...
Ja, och han själf också.
Vill han inte?
kväll igen.
Nog tror jag han vill, men...
Ja, han reser i WOLFF.
Tillbaka till Amerika.
Ser du, han är...
WOLFF, afbryter lifligt.
Det käns väl tungt att andas härhemma i damgömmorna.
Han är van vid förhållandena i Amerika, menar du.
Då förstår jag inte?
Förstår du nu, hur det är?
Jag försvinner åtminstone från scenen, sade han.
sina moderna åsigter.
Han bar sig dumt åt, men det är oss unga.
Han skall bli en af våra främsta fanbärare i
Han med sitt mod, sitt frisinne,
ju tre år sen nu, det måtte väl vara glömdt.
Han tillhör striden mot de fördömda kälkborgarna härhemma... han, som kommer från ett stort, fritt samhälle, där det inte fins några kaster och där allt arbete är lika hederligt.
sade det där åt honom.
Lika ohederligt, menar du -- svarade han, när jag WOLFF.
Har han blifvit reaktionär?
att det är slut med honom.
Han har blifvit modlös och misstänksam.
Jag fruktar, WOLFF.
Han skall upp igen, du!
Han har visst blifvit för hårdt slagen.
ANDRA AKTEN WOLFF.
min första bok?
Hvem har inte blifvit slagen?
Mins du kritiken öfver SIGRID.
oberoende.
Hvad gör då kritik?
Men att arbeta för brödbiten och misslyckas, det... WOLFF, afbryter lifligt.
Du kämpade för en ny stor sanning, och du var
skref min andra bok och slog mig igenom.
Hela den
Ja, inte bryr jag mig om kritik, det vet du väl.
liberala pressen höjde mig till skyarna...
Det där konhar du några nya recensioner?
servativa emballaget läser ju ingen människa...
A propos, SIGRID.
Ett par, du skall få dem.
tala om...
Ovett?
Det brådskar inte.
Vi ha ju tusen andra saker att SIGRID.
vi, som känna dig...
Inte tror jag, att de uppfattat det nya och djupa, som WOLFF, afbryter lifligt.
fins saker, som visst ännu äro nästan för moderna... men den stora massan...
De skola få en ny nöt att Vet du hvad gåtan är i allt det här?
Det begär ingen.
härhemma åtminstone...
Nå ja, du och jag förstå dem, knäcka nu, och det en, som är spansk!
(Går fram och åter.)
Gåtan?
WOLFF, sätter sig och knackar i bordet för hvart ord.
sanningen i ögonen, du!
Just gåtan!
Det är, att ingen härhemma törs se SIGRID, tvekande.
Hur menar dur Inte är väl det någon gåta?
namn.
Härhemma i våra små skuggrädda samhällen ser är rädd, att grannen skall märka något.
Hällre förneka de sanningen alldeles.
Se till exempel på...
Håller tant ännu på med det där Magdalenahemmet?
De tåla ju inte att höra en sak nämnas vid sitt rätta
hvar och en sitt eget porträtt i de afmålade skurkarna och
Nu ha de fått en prest till sekreterare.
Herren välsigne oss och...
En pastor Stenborg. WOLFF.
Paulus?
Jag antar, det är han.
De kallade honom så i Upsala.
Herren hade väl slagit hans ögon med blindhet.
Han är på högsta modet här.
blef väckt på sjukhuset.
Han förde ett vildt och tygellöst lif i Upsala, men SIGRID.
Här uppträder han nästan som pelarhelgon.
tycka om min nya bok.
Jo, han och tant böra SIGRID, glad.
Du har skrifvit i Paris?
som jag vill åt.
Magdalenahemmen framför allt.
Det är den där malplacerade välgörenheten härhemma,
är meningen med dem?
Att revetera gammal uselhet, men inte att förekomma nytt elände.
Det är inte god SIGRID.
vilja som bygger sådana asyler, utan dåliga samveten.
Den boken, Gustaf, skall ingen kritik komma åt.
om någon människas dom, när jag vet, att jag har rätt... nerisk bevidst, som danskarna skulle säga, än min förra SIGRID.
Inte bryr jag mig om kritiken för två styfver, inte
Dessutom tror jag att den här verkligen är mera... kunstbok...
Jag skall ta hit manuskriptet, så får du själf döma.
Tror du, jag kan döma bättre än andra?
bruka inte fattas, hvarken förförda qvinnor eller misslyckade samariter.
SIGRID, stiger oroligt upp.
Åh, du har nog sett liknande saker i lifvet.
föraren också.
Att kalla en stackars flicka, som råkat i
Ja, ja, det kan du nog ha rätt i.
Men tänk på för-
olycka, för ohederlig, det kostar ingenting.
Men hvem krafter... arbete?
En mördare är han!
Men det är liket som skall straffas och kastas för presterna... WOLFF, något förvirrad.
säger något om honom, som beröfvat henne anseende...
saker, som man kanske bör ta i betraktande... innan... man går till de yttersta konsekvenserna... (Tvärt.)
Nå... ja... ja...
Du tar så häftigt i.
ANDRA AKTEN här tala vi bara om andra, och inte om oss själfva, och ändå fins det mycket, som...
Som vi borde förebrå oss själfva...
Jo, jo, men! WOLFF.
Jag tänkte på Kristofer.
Vill du jag skall tala med Det ringer.
ord till mamma om Kristofer!
(Tittar i dörren till vänster, lågt till Wolff.)
Inte ett
TREDJE SCENEN DE FÖRRA.
Fru German i hatt och kappa kommer från vänster.
Mamma ser rätt.
FRU GERMAN, omfamnar Wolff.
Välkommen min kära gosse, välkommen! WOLFF.
Hvad tant ser frisk och rask ut.
hatten.
(Till Sigrid.)
Pastorn kommer efter om en stund.
Åh ja, gudskelof...
Nu skall jag bara ta af mig
Hon, som han talade om, är här.
Inte känner jag henne?
sig på min soffa en stund.
Kanske mamma vill tala med henne sen?
Hon var så trött och sjuk, att jag lät henne lägga
ville skvallra om.
Ja. (Till Wolff.)
Nu förstår jag hvad Charlotte inte WOLFF.
öfver er.
I morgse med nattåget.
Jag slår ned som en blixt FRU GERMAN.
Ja, himlen har varit litet mulen.
att jag hade våren med mig i remmarna i stället för vinterrock.
Mulen?
Här är ju vår och solsken.
Charlotte sade,
och tar af mig kappan, så få vi språka en stund.
Hon tar sin hatt och går in i sitt rum.
Det vore godt, det.
-- Sitt nu, medan jag går in
ANDRA AKTEN FJÄRDE SCENEN SIGRID. WOLFF.
Hon är ju vid briljant humör?
Det var för att hon fick se dig.
Är det du, som inte vill ha honom hem?
Hvarför vill du inte, att vi skola tala med henne om
var lifvet här.
Alla stora, glada tankar och förhoppningar, som ibland funnos här, voro om honom.
Sen har allt gått utför.
Pappa dog.
Och hur är mamma nu?
Stackars mamma...
Den enda, som kan lifva upp henne, är du. af Kristofer.
Jag tror att hon i dig ser något af allt det hon hoppades WOLFF.
Gustaf, du vet hur det var härhemma förr.
Kristofer
Kära Sigrid, inte kan tant gilla mina åsigter.
ingen på.
Allt det stora och goda, du innerst vill, tviflar väl WOLFF.
oss unga, men...
(Lifligt.) Kristofer skall hem, Sigrid, och den gamla glädjen med honom!
Jag tror nog, att tant mer än många andra förstår
VÄRFLOD SIGRID, ler.
mamma, som gick honom till mötes och bad honom intet arbete, ingen seger för att återvinna mamma... WOLFF.
Optimist!...
Du vet inte, hur han är.
Nu blef det
om förlåtelse.
Hvad hade han då försonat?
Intet mod, Åh, här skulle bli ett större elände än någonsin förut.
och djupa, medan han pröfvat lifvet därborta, där de säga
Jag tänkte nog som du, att hans åsigter blifvit fasta
att stora fria tankar lefva och verka.
Tänk om han kommit vore litet ängslig och Kristofer litet häftig?
Jag kunde ju gå emellan.
Det skulle bli nytt lif härhemma.
Vi skulle arbeta och känna att vi behöfde hvarandra.
Arbeta... nu, jag skulle undervisa på mitt nya sätt... det vore uppfostran det!...
Men... men... WOLFF.
hem så!
(Allt lifligare.)
Hvad gjorde det, om mamma i början
åh, jag skulle skaffa mig dubbelt så många lektioner som
som hälst?
Det måste bli så!
Med hvad SIGRID.
jag då gjort?
Jag kunde inte stå till svars inför mig själf för det.
Jag kunde inte bära det en gång.
Jag kunde inte stanna hemma.
Tack, Gustaf, men om allt sen blef sämre, hvad hade
verlden.
Vi skola göra honom glad och lycklig igen.
Åh, jag känner nog min gamla Kristofer sen förr i
Han är min vän och din bror, Sigrid.
Vi skola hjälpa
ANDRA AKTEN och stödja honom.
Han blir en annan människa, om han får komma hem.
Paus. SIGRID.
dig och din gamla vänskap för honom.
Nåväl, Gustaf, låt oss försöka då.
Jag vill lita på
Det kan du!
Men då skall här smidas medan järnet är varmt...
Där kommer tant.
Defensiv?
Offensiv naturligtvis!
FEMTE SCENEN DE FÖRRA.
FRU GERMAN. FRU GERMAN.
att berätta.
Kom och sätt dig, Gustaf. Nu har du tusen saker Fru German och Sigrid sätta sig.
Först och främst, att han förlorat alla ideal i Paris.
säga om det?
I Paris?
I den stora republiken?
Hvad skall kungen
VÄRFLOD WOLFF.
Kungen?
Som förlorar ett så bepröfvadt försvar?
hufvudet också.
-- I mig naturligtvis, mot din rabulism.
WOLFF, lifligt.
I dig?
(Skämtsamt, vänd till Sigrid.)
Han har visst förlorat
och sådant där.
Nu skola vi bara vara glada.
Jag är ju hos mina gamla vänner igen och det är vår...
Det är den här tiden, när man blir rörd och får vårkänslor bara
Nu skola vi inte tala om kungar och ideal
af att se en portör med smörgåsar i ena ändan och latinskt ogräs i den andra; när man promenerar till Skeppsholmen i stället för i lungorna; när Karl XII gör sig mindre om morgnarna och tycker att man andas in luften i hjärtat löjlig än vanligt med att permanent stå och peka ut åt
Hasselbacken; och när man önskar att vara bonde, för
att få vara på landet och se björkar och ängar och blommor och... skogsbäckarna, tant... vårfloden, brusande, ung, oemotståndlig...
Han är lik oss.
FRU GERMAN, vemodigt.
bräddar.
Ja, han bryter alla dammar och svämmar öfver sina WOLFF.
Han sköljer bort allt gammalt vinterskräp.
Han slår upp i stora vågor, ty han skall samla
ANDRA AKTEN sina krafter på höjderna för att komma ned i breda floder, drifva verk och fabriker, ägga till nya mödor, släcka arbetares törst, vattna ängar och fält och ge oss ett nytt år, rikt eller fattigt, men det bästa han kan... för han är ung och glad och djärf...
Han är lik oss... (Sätter sig och säger sakta, liksom bedjande.)
också, som tant håller af...
Han är lik någon annan
Gustaf?
Jag förstår er barn...
Är det därför du kommit, WOLFF.
Ja, tant, därför komma både Sigrid och jag.
Ni ha talat om honom?
Om honom och tant.
Om hvem annars?
Paus. FRU GERMAN.
Nej, barn, jag kan inte.
Jag vill inte börja på nytt med oro och sorger.
Det är han, som skall börja på nytt med mod och
Jag är för gammal nu.
Det skulle han tycka också.
nog inte glömt ännu hur han reste.
Han är ensam, utan tillgångar, utan plats...
De ha FRU GERMAN.
Det fins saker som inte glömmas så lätt.
all stolthet och glädje, som tant hoppades af honom?
Fins bland dem ingenting af tants gamla kärlek, af
aldrig bli som förr.
Hans liflighet gaf mig mod och kraft att vara makten härhemma, som jag behöfde vara.
Du talade om vår och solsken, ty du är poet...
Ja det blef helsade på... under det första året... men sen kom
Jag hoppas inte så mycket numera.
Det kan ju
vår och solsken här, när han kom hem från Upsala och allt det andra.
Han fick tankar, som vi aldrig kunde få, Och jag blef trött...
Ni veta inte hvad det vill säga, att bli trött på det sättet...
Inte kunde pappa leda honom, och min sorg förstod inte Kristofer.
hårda ord kommo, gäckeri öfver mitt toffelregemente...
vanden?
Förstod mamma någonsin hans nya tankar och sträfFRU GERMAN.
hjärta vill förstå och följa med sina barn...
Fråga Char-
Det fins ingen moder, Sigrid, som inte af hela sitt
ANDRA AKTEN lotte!...
Du kan inte inse, du, hvilken frätande ångest och ängslan det är att känna sig bli efter.
Mins du... hos sig, hur jag satt härinne och drack punsch med nog mins Gustaf det... när Kristofer hade några bekanta dem.
Det var det roligaste jag visste.
De sade ibland, öfver...
Men hvad gjorde det ändå, när allt var öppet och ärligt?
och jag med för att inte vara sämre, ord som jag rodnade
Hade de inte ofta rätt?
nya sanningar skulle realiseras i lifvet... ty ofta voro de lika sväfvande som mina ord nu...
Ja, då skrattade de och... och kungar och prester, som de ville ha bort. åt mig, för att jag inte insåg sammanhanget mellan moral Då måste jag ju tiga...
(Något häftigt)
Sen gingo de in i då skratta alltid våra söner i smyg.
Kanske...
Men när jag frågade dem, huru deras
Kristofers rum och talade visst om sin egen moral... ty SIGRID.
Mamma är bitter.
WOLFF, stiger upp.
Men det är sant... sant...
Det kan inte hjälpas, FRU GERMAN.
på allt detta, har jag funnit huru ytligt och svamligt och
När jag nu under långa, ängsliga nätter sett tillbaka
grönt det egentligen var.
Jag har förstått, att allt i botten gick ut på eget behag, eget beröm, egen storhet, och att de, som ville reformera hela samhällen inte kunde offra därför annat än stora ord, och att bakom orden inte en
gång stod en enda man, som var så mycket som karl för sin hatt...
Vet ni, när jag tänker på att min egen gosse var bland dem, och på hur det gick, och på att
pappa dog med minnet af hans uppförande härhemma...
Åh, ni kunna väl förstå, att om jag än aldrig så gärna WOLFF.
ville, så kan jag inte se honom igen...
Misstror tant till och med afsigterna?
ni inte, ty det fins nog mycket ytligt och grönt hos er också.
De där åsigterna må vara hur moderna som hälst, men... men de ha förstört hemmet här.
SIGRID, något häftigt.
Jag tänker bara på hvad som skett.
Men det förstå
Mamma är orättvis.
FRU GERMAN, häftigt.
reformera samhällena med era predikningar, så få ni väl se.
Kristofer skulle också göra det, sen han slagit sin far i ansigtet och stulit hans pengar.
Alltid beskyllningar!
Gå själfva ut i verlden och
Mamma, mamma, bli inte häftig nu!
segrar?
Är han starkare?
Är modet större, hänförelsen lifligare?
Det vet väl du, som träffat honom?
Hur långt har han kommit?
Har han vunnit många
ANDRA AKTEN SIGRID,
stiger upp i högsta ängslan.
Nog, mamma, nog! WOLFF.
Frukta ingenting, mamma.
Han reser igen... genast...
Reser han?
FRU GERMAN, ser på henne, stiger upp.
Nu verkade det inte, som du hade beräknat.
Det där, Sigrid, borde du kanske ha sagt på annat
velat det bästa, vi ha kunnat.
Nu är det, som det är, men...
nu följer jag med Kristofer till Amerika.
WOLFF, häftigt fram.
Jag har inte tänkt på någon särskild verkan.
Vi ha
Fru German börjar darra, stöder sig mot bordet, ser länge på Sigrid.
har kunnat.
Så länge jag hade något att offra, offrade jag
(Sakta.)
Jag har också velat det bästa jag
det för er.
Hvarje er minsta bön, blott den afsåg något rätt och godt, har jag sökt fylla.
Nu är det som det är, sade du...
Om ni gå, måtte det bli er och alla till välsignelse.
Hon går sakta in i sitt rum.
SJÄTTE SCENEN SIGRID. WOLFF.
Sigrid är under första delen af scenen mycket häftig.