Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 18S, sökning af Bispmotala uppkommer, dylika frågor, jemlikt samma underdåniga skrifvelse, på Kongl. Majts Nådiga pröfning bero; och Utskottet tror således sig endast böra fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på frågan om Wissingsö-jordens användbarhet för nämnde plantering.
Men som i delta hänseende olika meningar förekommit, och detta vigtiga ämne påfordrar ali möjlig sorgfällighet till vinnande af dess säkra bedömande, och hvartill den af Ulskoltet föreslagne undersökning otvifvelaktigt föranleder, anser Utskottet sig böra förblifva vid dess uti det återremitterade Utlåtandet afgifne yttrande, och får derföre, med godkännande af det utaf Herr Santesson föreslagne samt till tydlighet ledande tillägg uti redaclionen af Utskottets tillstyrkan, hemställa: att Rikets Ständer, såsom svar å den Nådiga Propositionen, underdånigst anhålla, det Kongl. Maj:t måtte, till utrönande afjordmonens å Wisingsö tjenlighet, äfvensom af localens lämplighet i öfrigt till ekeplantering, låta anställa ny undersökning af sakkunnige personer och i närvaro af ej mindre Konungens Befallningshafvande i Länet, än äfven af några i orten boende kunnige och redlige män; men derjemte lill Kongl. Maj:t i underdånighet öfverlemna, att, så vida beskaffenheten af Wisingsö vid denna undersökning finnes så tjenlig, att den påbörjade ekeplanteringen anses böra företrädesvis der fullföljas, äfven låta vidtaga de i den Nådiga Propositionen föreslagna nödiga åtgärder.
•Stockholm den 2 Julii 1834- N:o 186.
Ankom till Exp.-Utsk. den 4 Julii.
Utlåtande> i anledning af gjorde anmärkningar vid Stats-Ulskottets Betänkande N:o 3 /, i frågan om frihet för Immetorps Hyttelag i Carlskoga Härad j att till Kongl. Majit och Kronan erlägga tionde-tack jern. (I. A.)
Vid återremiss af berörde Betänkande, som blifvit af Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet bifallet, hafva, inom Preste-Ståndet, Professoren Doctor Morenj samt, inom Bonde-Ståndet, Riksdagsfullmägligen Anders St/tts-lJtsiotttti Uel. N:o 186, r Ericsson ifrån Örebro Län yrkat, att, för pröfningen och afgörandet af denna fråga, såsom för orten af högsta vigt, Utskottet borde, med afseende å numera införskaffade, detta ämne rörande handlingar, närmare utreda förhållandet, och hvaraf skulle ådagaläggas, huruledes hyttelaget måste vidkännas icke allenast höga skattebidrag utöfver allmänna onera, utan äfven ojemn fördelning deraf; hvadan ock jemkning och lättnad derutinnan vore af beliofvet högt påkallade, serdeles som tionden till Kronan skall öfverstiga 200 Skepp.
Tackjern, hvilka, värderade till 8 Ridr Banco per Skeppund, och fördelade emellan de 7 hemman, som äro i hyttan delegare, tynga hvarje hemman med 23o R:dr nämnde mynt, utom mantalspenningar, ordinarie ränta och bevillning, och hvaremot hufvudsakligen endast befrielse ifrån ordinarie knecktehållet egde rum; hvarjemte Riksdagsfullmägtigen sinder s Ericsson aflemnat bestyrkta afskriften, af Kongl. Maj:ts till Kongl. Kammar-Collegium aflåtne 2:ne Nådiga Bref, det ena af den 21 December i83o, rörande förändrad reglering af Immetorps Krono-allmänning, samt det andra af den 19 October i833, angående de vid auctionen till försäljning af samma allmänning gjorda högsta anbud.
Förmodande Anders Ericsson, att Utskottet icke äskade någon vidare utrédning i detta ämne, emedan samma handlingar fullkomligt styrkte hvad han i sin motion i ämnet anfört, samt att
Utskottet tillika mätte taga i betraktande så val den dryga sädesskatt, sorn för ifrågavarande skogstrakt årligen till Kongl. Majit och Kronan skall utgifvas, sorn äfven den öfverdrifna löseskilling;, som - derför måste erläggas.
Af högstberörde Kongl. Bref har Utskottet inhemtat, att , sedan Kongl. Majit, uti Nådigt Bref af den 22 Januarii 1829, förordnat, att den så kallade Immetorps Allmänning skulle undergå den behandling, som, rörande Kronoskogarne i allmänhet, genom Kongl. Kammar-Collegii Circulaire-Bref af den 14 April 1824, blifvit föreskrifven, dervid så väl de i Kongl. Brefvet den 21 September 1818 om förmälde anspråk på utsyning till storverksträd och kolning å denna Allmänning, som de vidare yrkanden vederbörande kunde, i afseende derpå, framställa, borde komma under behörig granskning och öfvervägande; och Landshöfdinge-Embetet i Örebro Län, till följd häraf, med biträde af Hof-Jägmästaren och Riddaren af Ström j jemte utsedde gode, män och öfrige vederbörande, den 2 och 3 Augusti i83o förrättat besigtning och undersökning å denna Krono-allmänning, samt, efter pröfning af de vid förrättningen anmälde anspråk på fortfarande understöd ifrån eller delaktighet uti densamma, sitt förslag till framtida. användandet deraf. till Kongl. Kammar-Collegium afgifvit; så har be - 8 Stati-Vtskottet!
Vt\
K:o 186. malde Kongl. Collegium, uti skrifvelse af den io November sistberörde Sr, nämnde förslag, med de deröfver ifrän ålskillige Grufve- och Ilylte-egare samt kol-lag inkomne anmärkningar, heledsagadt af Collegii underdåniga utlåtande, till Kongl.
Majus Nådiga granskning öfverlemnat.
Ådagaläggande »amma förslag, att, vid en år 1822 hållen besigtning, Immetorps ko!-!ag, som begagnat sig af omförmälde, Interessenternc i allmänhet förunnade kolningsrättighet, befunnits hafva öfverskrida vilkoren för dess åtnjutande, hvadan samma rättighet å öfrige delegare i hytlelaget blifvit öfverlåten.
Yid förrättningen hade den der tillstädesvarande allmänheten medgifvit
Kronans egande rätt till ifrågavarande skogspark, men, uppå gjoril anmaning till en hvar, som trodde sig kunna uppgifva några anspråk, hade i sådant afseende ibland andre sig anmält dels Immetorps kol-lag, som anhållit, att den skog å ifrågavarande Allmänning, hvilken lill kolning kuivde öfrig blifva, sedan timmer och storverksträd till Immetorps hytta blifvit undantagne, kunde åt kol-laget upplåtas emot skattelösen eller recognitions-afgift, antingen helt och hållet eller till större eller mindre del deraf, hvilken skog kol-laget ville förbinda sig att använda endast och allenast till tackjernstillverkningens drift, samt dels Immetorps hyltedelegare, som påstått, ali till skalle få inlösa hela denna Allmänning, men om sådant icke kunde bifallas, att en större trakt deraf, åtminstone halfva Allmänningen, måtte hyltelaget till byggnadsvirke och kolbehof tilldelas; öfver hvilka serskilde anspråk förrättningsmärinen, under antagande, att Allmänningen vore af kronoparks egenskap, sig utlåtit, att, då denna, år 1714, till Walåsebruk upplåtne Allmänning, sedermera blifvit detta bruk frånkäiid , och de deraf Immetorps hyttelag samt Walåse med flere bruks-, grufve- och hytte-egare förunnade fördelar måste anses endast af gunst och nåd medgifne, och med anira punkten, i:sta afdelningen uti Kongl. Kammär-Collegii Circulaire-Bi ef den 14 April 1824 Öfverensstämde, att slike förmoner skola försvinna, derest de icke grunda sig på Contract, skatteläggningar eller serskilde Kgl. Resolutioner, samt att de utsyningar, som för något allmänt eller enskildt gemensamt behof, på park eller allmänning tid efter annan skett, icke komme, vid fråga om skogsanslag, att beräknas, ansågo förrättningsmännen nu mera laglig rätt till begagnande af Immetorps Krono-Allmänning i ett eller annat afseende icke någon, inom eller utom Bergslagen, tillkomma, hvadan Immetorps hyttelags anhållan ©m kolningsrätt lemnades ulan afseende; äfvensom föriättningsmännen , med kännedom af skogens ”mindre, än medelmåttiga” beskaffenhet och markens sena växtlighet, funne samma Allmänning alldeles Stan-Utskottets
Uti Nio 186, g alldeles otillräcklig för hela Bergsortens hellof, samt derföre icke heller kunde tillstyrka, alt densamma, på sätt dittills skett, skulle användas; och då, vid sådant förhållande, de af Immetorps hytte-och kol-lag, hvar för sig, framställde yrkanden, att lill skatte få lösa denna Park ostyckad, vore stridande emot det sätt, hvarpå slike Kronans tillhörigheter, enligt ofvanberörde Circulaire-Bref, må afyttras, kunde förrätlningsmännen häråt icke lemna någon uppmärksamhet; nämnde hyttelag, — som, vid afslag af denna begäran, yrkat få sig tillslagen halfva Allmänningen, hvartill Kronans eganderätt blifvit bestridd, men till hvilket påstående förrättningsmännen ansett dem sakna allt skäl,—.dock obetaget att serskildt härom utföra.
Och har, vid öfvervägande af hvad sålunda förekommit och tillstyrkt blifvit, tillika med hvad Kongl.
Kammar-Collegium, för egen del, härvid i underdånighet yttrat, Kongl. Maj:t, lika med förrätlningsmännen och Kgl.
Kammar-Collegium, funnit afseende å de af Immetorps kol-lag och hy Hegare i förrberörde hänseenden gjorde anspråk icke kunna lemnäs, men tillika i Nåder pröfvat godt förordna, att merberörde Allmänning, hvartill Kronans eganderätt blifvit, vid undersökning, af alla erkänd, på sätt förrättningsmännen och KongK Kammar-Collegium tillstyrkt, icke skall för Kronans räkning bibehållas; och skulle alltså samma Allmänning, ulan afseende å den af förrätlningsmännen vid undersökningen origtigt lemnade hänvisning för Immetorps hyltedelegare, att vid
Domstol sitt gjorde anspråk på bättre rätt till Allmänningen utföra, och den, på grund häraf, lill Härads-Rätten skedde instämning, i enlighet med föreskriften i Kongl.
Kammar-Collegii Circulaire-Bref den i/; April 1828, försäljas.
Varande,, i följd häraf samt i öfverensstämmelse med föreskrifterne uti Kongl. Brefvet den 4 Maji i833, förnyad auction, till försäljning af Immetorps Allmänning, den Q Augusti samma år förrättad; hvarefter, såsom högstberörde Nådiga Bref af den 19 sistlidne October utvisar, Kongl. Maj:t, uppå Kongl. KammarC. ollegii underdåniga tillstyrkande, i Nåder antagit de dervid gjorde hög-, sta anbuden å de serskilda lotterna af oftaberörele Allmänning, samt anbefallt Kongl. Kammar-Collegium alt vanlige köpebref för inroparne utfärda; hvarvid Kongl. Maj:t tillika i Nåder förklarat, del något afseende icke kunde göras å en af tvänne Immetorps hyltelags-interessenter serskild till Kgl.
Majit ingifven skrift, deruti de, å egne och hyttelagets vägnar, dock utan bifogad fullmagt, i underdånighet anhållit, att, jemte de fjorton lotter af Allmänningen, sorn interessenlerne, medelst högsta anbuden., inropat, få.
Vrot i834* 4 Sami. 1 A fil. 2 Bandet. 2 fule Häftet.
&<U!~-X£ttkmet* U K NV 187. genom öfverhud of 5o R:dr utöfver de 2,706 R:dr 16 sk.
Banco, som Vallåse bruksegare erbjudit för ue fyra loit erne N:ris 2, 3, *5 och 16, inköpa dessa fyra lotter, men att, om detta icke kunde i Nåder beviljas, sökanderne måtte berättigas med Valåse bruksegare göra ego-utbyte, på sätt Skiflesstadgan förmår, så att Valåse egare må öfvertaga lotten N:o 1, loflerne A. och B. bel och hållen, och sökanderne i vederlag återfå jord i lämpligt läge af lotterna Nrris 2, 3 och r5, på det att dymedelst nödigt sammanhang i deras egor kunde beredas.
Då, på säll högstberörde Kongl, Bref innehålla, Kongl. Maj:t, eller vederbörandes hörande, förordnat om användamlet af Immetorps Allmänning, hvarvid hyttelagets anspråk kommit unner behörigt öfvervägande, anser Utskottet de nu gjorde anmärkningar och lemnade upplysningar, i anledning af Utskottets Utlåtande i ämnet, hvarken föranleda till förändring uti Utskottets förra hemställan, eller för öfrigt påfordra någon Rikets Ständers åtgärd.
Stockholm den 2 Julii 1834- N:o 1S7.
Ankom till Exp. Utsk, den 4 Julii.
Ytterligare Utlåtande i frågan, angående af skaffandet af Borgholms Garnisons service-medel samt djeknepenningarne.
(I. A.) Slats-Utskottels i berörde ämne afgifne Utlåtande, N:o 37, är af Preste- och Borgare-Stånden bifallet, men af de tvänne öfrige Riks-Stånden ålerremilteradt, på grund af följande hufvudsakliga anmärkningar och i frågan gjorde förslag, nemligen: att, med afseende på de klagomål, som försports öfver
Djeknepenningarne, i anseende till olikheten i förmåga alt dem utgöra, desamma, såsom till ett ringa belopp utgående och för öfrigt föranledande till ökadt besvär och tidsspillan, så för Tjenstemännen vid Landsstaterne, som för öfrige vederbörande Auloriteter, bort, i öfverensstämmelse med Bonde-Slåndets vid sista Riksdagen i ämnet fattade beslut, af Utskottet till upphörande föreslås, helst, vid den af Utskottet tillstyrkte förhöjda beräkning af $k«t»~tStiko!t ts lhK A:» 1%, u Statsverkets inkomster, tillgäng icke kumle saknas för ett motsvarande mia* dre anslag, hvarigenom nästan hvarje Debetsedel skulle kunna minskas nied en jhjsI, samt en serskild uppbörd och redovisning helt oell häl let försvinna; ali, i fall nägra medel för ifrågavarande, läroverken »"efter djekne* penningarnes upphörande, tillkommande ersättning» icke af Utskottet skul* Je kunna uppgifvas, eller Utskottet finna sig nrståndsatl att bestämma beloppet af samma ersättning» Rikets Ständer måtte hos Kongl» Maj:t i underdånighet föieslå, att djeknepenningarne må upphöra att, såsom en serskild afgift, utgå, och, i deras ställe, ett årligt anslag till det belopp, som desamma under de to sistföl'flatna åren i medeltal årligen utgjort, uppföras å Riksstalens t
Olde hufvudtilel för de ändamål, hvartill djeknepenningurne hitintills varit använde; samt att de skäl, som föranled t djeknepenningarnes uppkomst, nemligen understöd för ringare skolebetjenie och fattige studerande, nu mera upphört, sedan läroverken och de studerande, genom enskildes frikostighet och Statens uppoffringar erhållit betydliga tillgångar.
Hvad sålunda anfördt blifvit lur Utskottet tagit i öfvervägande» Oell ehuru Rikets Ständer vid sistförflutne
Riksdag beviljat anslag till löneförbättring för Elemeutar-Lärovei ken; likväl och som djeknepenningarne, hvilka, enligt Kongl. Majrts förnyade Nådiga Skolordning af den 16 December 1830, aldra Sect., Cap. 3,t, mom. 2, redan tillförene voro påräknade, dels till lägre Skollärares på Stat anslagne lön, dels lill fattige lärjungars tmdeistöd, af Rikets Ständer vid samma Riksdag blifvit ansedde såsom beböflige för deias bestämda ändamål, och, i följd deraf, borde, på lika sätt som förut utgå; så och med afseende derå, att flere af Statsverkets inkomsttitlar, enligt de af Utskottet under innevarande Riksdag afgifne förslag till deras beräkning, skulle komma alt upphöra eller med minskad t belopp till Statsverket ingå, och Statens behof, i Utskottets tanka, icke medgifva ersättning af allmänna medel för den brist i Undervisningsverkens tillgångar, sorn genom djeknepenningarnes anskaffande skulle uppkomma; anser Utskottet, lörbiifvande vid dess förra yttrande i ämnet, sig icke kunna tillstyrka djeknepenningarnes upphörande.
Stockholm den 2 Julii 1834- Stav-Utskottets Ut?.
N:o i8Sä.
Atikotn till Exp.-TJtsk. den 4 Julii* Utlåtandej angående sökt lindning, i skatten f ör de Thorshälla stad upplåtna hemmanen Säbj och Söderby. (I. A.) Herr J. II.
Ekstrand har,, ull ett. lill Borgare-Ståndet ingilVet samt till Stats-Ulskotlet remitleradt Memorial, yrkat, alt Thorshälla stad måtte, etter vilkoren vid första öfverlåtelse!! af de staden upplåtne Kronohemmaneu
Säby N:o i, ett mant., Söderby N:o i, .ett mant., och Söderby N:o 3, trefjerdedels mant., få utgöra desse hemmans skatt, utan förvandling efter markegång samt med befrielse ifrån rotering af Säby och det ena hemmanet Söderby annorlunda, än i krigstider eller såsom annan privilegierad jord är medgifvet; anförande Herr Ekstrand j lill stöd för dess yrkande, att icke någon jord i Sverige kunde finnas mera onererad än nämnde hemmans, hvars beskattning utgjorde omkring. 20 R:dr Banco för hvarje geometriskt tunnland åker, utan ali skog och betesmark, men med endast 21 i/3 kappland, dålig ängsmark på tunnlandet åker, och hvilken dryga skatt säkert aldrig, skulle kunna utgöras, 0111 ej jordén emellan 40 å 5o egare vore fördelad;, hvarförutan Herr Ekstrand vid berörde dess memorial fogat afskrifter så af de under den 29 Mars 1 (347, 3i Oct. i65ö, 14 Febr. iyi3, i5 Nov. 1769 oell den 24 Julii i832, rörande ifrågavarande hemman, utfärdade Kongl. Resolutioner,. sorn af en underdånig ansökning i ämnet jemte förvandlings-uträkning uppå de af Säby och Söderby utgående räntor; Utskottet, sorn af handlihgarne tagit noga kännedom, får, i anledning häraf,, anföra, alt då, i fråga, örn lindring uti förenämnde skaller, ej mindre Rikets Ständer vid de senast* förflulne 2:ne Riksdagärne, såsom dåvarande Stals-Utskottens bifallne Utlåtanden N';o a83 afdon 3 Julii 1828 samt N:o 60 af den 7 Februarii 1829 innehålla, icke funnit skäl alt sådan lindring bevilja, utan äfven Kongl. Maj:t, uppå flere underdåniga ansökningar derom, under den 7 Oct. 1828, den i4 Maji 1S31 och den 24 Julii 1.882, i
Sig icke dertill kunna bifalla , Utskottet icke heller tinner skäl att till Rikets Ständers bifall understödja den af Herr Ekstrand sålunda gjorde motion.
Stockholm den 2 Julii 1834* Si/its-Vtskottets TJt!.
N:o i 8gv 13 N:o 189.
Ankom till Exp.-Utdi. den 4 Julii.
Utlåtande j i fråga om frälsejords befrielse ifrån rusttjenstens återupprättande vid den sä kallade Adelsfanaiij emot ersättning till Slaten., (I. A.)
Uti ett till Bonde-Ståndet ingifvet memorial, sorn till Stats-Utskottet 'Blifvit remitteradt, har Riksdagsfullmägtigen Hans Jänsson ifrån Elfsborgs Lån anfört, att, sedan den så kallade Adelsfanan, för hvars underhållande frälsejord en åtnjutit en betydlig del af sina friheter, nu mera kunde anses hafva upphört, hade, på det Staten skulle erhålla någon godtgörelse för nämnde prestation, uti förra, och senast uti 28 §. af i83o års Revillningsstadga, blifvit förordnad t, ”att, såsom af grundskatts natur, 10 sk. skulle erläggas af hvarje rusttjenstmark, hvilken afgift upphörde till hälften då rustningen uppsattes;” men då,, i Motionairens tanka, det vöre stridande emot grunderne för de. om jordbeskattningen i allmänhet gällande Författningar, att grundskatt på nyssnämnde sätt och ordning bestämdes, och rusttjenstens återuppsältande hädanefter icke kunde komina i fråga, hvaraf följde, att frälsejorden borde erlägga någon bestämd afgift, motsvarande berörde prestation, hvarifrån den kunde anses såsom befriad, samt denna afgift för hvarje rusttjenstmark ieke vore någon lämplig måttstock, funné Hans Jansson sig föranlåten yrka, att Rikets Ständer, jemte befrielse för frälsejorden ifrån rusttjenstens åleruppsättande, måtte stadga de grunder, efter hvilka ersättning- för samma prasslation bör till Statsverket utgöras, ocli sådan ersättning, såsom ständig grundskatt, frälsejorden i jordböekerne sedermera påföras, så framt icke, efter granskning af 1686 års Rusttjenstordning och Öfrige dermed sammanhang egande Författningar, det skulle linnas mera lagenligt, att hela rusttjensträntan och serdeles frälsets andel uti halfva landltogsgärdén, för hvilken, enligt 5 §. i åberopade R-usttjenstordning, rustning jemväl skolat praesteras, till Statsverket indrages; och hafva uti denna motion R iksdagsfullmägtige Per Jönsson och Per Nilsson ifrån Skåne instämt.
Sorn Rikets Ständi :r uti nu gällåndé Béviflnings-stadga bestämt utgörandet af ifrågavarande ruststjenstskyldighet, och förändring härutinnan icke, efter Utskottets fanki 1, synes böra ega runi annorledes, än i sammanhang nied en- allmännare j iy skatteregfering, emedan svåidigen den rättvisa, «4 StJti-U skoTtits XJtl.
K:o ico* som hör ligga till grand för en c! viik mera ingripande förändring af skatter ock O ne ra, partiell kan uppgöras eller afses; så anser Ulskotlet sig icke kunna tillstyrka Rikets Ständer att bifalla Riksdagsfullmäktige!!
Hans Janssons förrberörde motion. <3 0 0 Stockholm den 2 Julif j834* N:o xqo. A/Aom till Exp -Ulsk. den 7 Julii.
Utlåtande } i anledning af Herr Friherre Boijes, Ludvig> motion örn upptagande eif det vid sistl.
Riksdag beslutade lån aj högst 2 millioner
Rulr i silfver. (RGS. A.) Uli en ifrån Ridder?,tapet och Adelil remitterad motion, har Herr Friherre Boije anfört, huruledes det beslut, som Rikets Ständer vid sisth Riksdag fattade, angående upptagande af ett utländskt lån, stort Två millioner Riksdaler Hamburger Banco, att användas till lån för nedsatt ränta åt fastighetsegare, men hvilket beslut icke kunnat verkställas, derföre, att de dervid fästade vilkor voro sådane, alt långil Vare icke kunnat derpå ingå.
Af sådan anledning, och då dessutom användandet, såsom blott partielt, icke heller vore af den allmänna nytta, att icke en både större och allmännare slår att vinna, föreslår Molionaii en, att Riksgäids-Conloret rafi tillåtas, att för sådane vilkor, sorn lindrigas t erhållas kunna, upptaga lånet, men att det sedermera må anslås till låt lebiträde åt de Hypolheksoch Privat-Banks institutioner, som kunna formera sig och finnas vara, till deras sammansättning och grunder, af Kongl. Äilajrt i Nåder tiilåtne, samt kunna pr ässie ra säkerhet, så till capital som ränta, i afseende hvartill lånet väl borde betingas, men endast upptagas i den mou, som säkerheten praesterades och förmonens lillgodonjutande begärdes .
Ehvad ock utländskt lån skulle kunna eili allas på de af Molionairen föreslagne vilkor, så kan med säkerhet antagas, att della lån klefve så kostsamt, att vederbörande, tili hvars förmon up plåningen komme att ske, svårligen skulle finna sin räkning, att anlita de härigenom beredde tillgån - Stms-TJtsknttti Uf. K:o »g*. *5 jjar» så vida Rits" aids- Con t or e £ stalie hållas skadeslöst för deni förlust på låneopersitonen, Con törel finge vidkännas.
Och då Statens skuldsättning utrikes» lill förmon för enskilde» i allmänhet icke synes vara nyttig, utan skadlig; och densamma således icKe hör sättas i fråga under andra omständigheter, än då ett större ondt blott derigenom kan undvikas; så, enär Utskottet anser Rikets allmänna förhållanden under närvarande tidpunkt icke påkalla någon dylik åtgärd, helst Utskottet förutsätter, att realisationen nu ej längre fördröjes, afstyrkes bifall å motionen.
Stockholm den 5 Julii 1834.
N:o igt.
Exp -Utsk. den 7 Juli.
Utlåtande , i anledning af Herr Hallings motion, om inställande tills vidare af ali åtgärd , i afseende på Rikets Ständers, vid sist!.
Riksdag, fattade beslut, om upptagande, för Statens räkning, af ett lån af 2 millioner Riksdaler i silfver. (RGS. A.)
Uti en hos Borgare-Ståndet väckt motion, som till Siats-Utskottet blifvit remitterad, har Herr Halling anfört, hurusom utaf 55 §. af i83o års Riksdags-beslut inbemtas, alt, uppå Kongl. Maj:ts derom gjorda Nådiga framställning, Rikets Ständer stadgat, att, för Statens räkning, ett lån, af högst 2 millioner i Svenskt Specie efter gamla myntfoten» skall af RiksgäldsContoret upplagas och af samma Verk åter utlånas emot inteckning i jordegendom å landet och i städerne.
Att det väl icke tillkommer Molionairen alt bedöma de skäl, hvilka föranledt detta beslut, men honom enskildt hade det emedlertid alltid förefallit såsom ändamålslöst, om icke allt för äfventyrlig! för Slaten, att sjelf upplåna, kan bända lill och med af utlänningen, penningar, endast i afsigt att åter utlåna dem inom landet, enär man åtminstone erfarit, huru hvarje rörelse, lill silfverköp för Banken eller till ifrågavarande statslåns upptagande, ofördelaktigt verkat på vår vexel-curs.
Stus-iJtshtiets Utl.
Nio lyi.
Med den erfarenhet man nu eger, att våra allmänna Cassör,, Comnuuier, Kyrkor , Sparbanker m. fl., hvilka alla utlåna penningar emot säkerhet uti jord och annan fastighet, om icke just till dess fulla värde, ofta hafva största svårighet att göra sine tillgångar på detta sätt fruktbärande, någon gång till 5 procent årligen; och då härtill lägges, att sedan år i°3o, flere af enskilde associationer bildade allmänna Låne-inrättningar tillkommit, och att så kallade Hy.po theks-i nrä l
In i nga r till penningars upp- och utlåningj äro under arbete i någre, och sannolikt snart skola sprida sig till flera af våra provincer, kunde Motionairen icke dela deras tänkesätt, som ännu påstå, att äfven de, sam hafva reel säkerhet alt lemna, med skäl kunna klaga öfver verklig penningeförlägenhet.
På grund hvaraf Motionairen föreslår, att Piiksgälds-Contoret må erhålla föreskrift, att icke, ulan serskildt förordnande af Rikets Ständer, vidtaga någon vidare åtgärd till verkställighet af anförde 55 §. af i83o års ltiksdags-beslut.
Med åberopande af de motiv Utskottet anfört, uti Betänkandet N:o 190, i anledning af Friherre Boijes motion om upptagandet af ett utländskt lån, stort 2,000,000 R:dr i silfver, får Utskottet, under godkännande af Herr Kallings motion, tillstyrka, att Rikets Ständers vid sisth Riksdag fattade beslut, om ifrågavarande låns upptagande, måtte förklaras till ali kraft och verkan hafva upphört.
Stockholm den 5 Julii 1834- STOCKHOLM, i83/,; hos J. A. Waui.dc*.
Stms-Vtshttets Ud. N:o 192, Nio 192.