Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den som sett LäneBanquens Räkenskaper, der nästan ingen enda penningepost finnes, utom i brutna tal, hvilket äfven är förhållandet i flere andra BancoRakmngar, kan väl icke med allvar påstå, att de i proportion till hela massan, högst få, på brutna tal bokförde Transportsedlar, skola vid uppsummeringen göra något uppehåll, sora ens kan markas eller förtjena att Banco-Utsko>tets Betänkanden.
g 17 nämnas; och da Herrar BancoFulImägtige i deras Utlåtande härom icke anfort ett enda ord, icke heller BancoBetjeningen horts öfver detta förmenta besvär föra minsta klagan, synes hela argumentet vara en lös uppfinning, som icke förtjenar afseende.
Huruvida det andra skälet bör vara af den vigt, att den föreslagna förändringen bör tillstyrkas, synes visserligen böra öfverlemnas till deras bepröfvande, som bättre känna den allmänna penni ngeröretsen i lande/f.
Att detta skäf alldeles icke gäller i Hufvudstaden, är säkert.
Att det måste gälla i Landsorterne, borde väl tagas för godt på deras ord, som med derifrån hemtad förfarenhet, deram försäkra.
Men jag vågar ännu i detta afseende hysa någon tvekan, dels emedan jag verkligen ofta erfarit, huru personer i Landsorten både sjelfva, begärt, och utan alL erinran emottagit TransportSedlar på brutna tal, dels emedan ett emotsatt förhållande saknar ali annan grund än capricen.
Ty hvarföre skulle sådana Sedlar finnas, mindre användbara?
Sannolikt icke derföre, att den enfaldige på dem blir bedragen,! ty de komma väl aldrig i så enfaldiga händer, att icke deras, innehåll rätteligen uträknas..
Jag lägger härtill en motsatt omständighet, nemligen den, att sådana Sedlar svårligen kunna förfalskas, hvadan de ofelbart kunna anses vara fullkomligen äkta.
Icke heller kunna de för den allmänna rörelsen finnas mindre tjenlige, så vida man icke vill påstå,, att Handtverks- och HandelsRäkningar eller öppna Köp^ 2i8 Banco~Utsiottets Ritänlanden. manna-Iiqvider beständigt sluta sig på jemna Biksdalerlal: hvilket är så helt och hållet stridande emot erfarenheten, att förhållandet ar alldeles motsatt.
Om nu en liqvid skall’ uppgöras till exempel på i.j R:dr 35 sk., skulle den vara svårare att verkställa nied en Sedel på 19 R:dt 47 sk., an med en på 20 Rulr?
Jäller om en större pennrnge-remiss måste ske, till förläggande af någon närings- eller handelsgren, till exempel på 2000 R:d'r, månne det skall vålla någon oseda i förlagsmannens och furlagstagarens Räkenskaper, om de skrifva, i stället för denna jemna summa en bruten 2003 R:dr 5 sk. 4 rist.
Det finnes i sanning intet rimligt skäl, sorn gör dessa kkndrade brutna BancoSedlar mindre brukbara i allmänna rörelsen.
Och att åberopa vissa infall såsom skäl, är så mycket mindre lämpligt, som [vissa andra verkligen hafva det infall, att gerna emottaga sådana Sedlar såsom rara och cuxieusa.
I alla fall, om ock de förmenta olägenheterne skulle ega någon- grund, så träffa» de ju i första hand just den, som skaffar sig sådana brutna Sedlar ifrån Banquen.
Aro dessa Sedlar så svåra att blifva af med. som man vill påstå, så äro de det först och främst för reqvirenten; ty alla andra ega ju sin frihet, att icke taga dem emot.
Då Rikets Stander nyligen beslutat en Assignationsrätf, sora val blir af mycket vådligare natur och följder, som bringar en mängd af enskildas smärre reverser i allmänna rörelsen, utan motsvarande Säker valuta, endast under föregifvande al lätt; Banco Utskottets Betänkande^.
319 nåd i medborgare* inbördes transactioner; så måste det val förefalla som ett nog onödigt och inconsequent gyckelspel, att frånröfra Allmänheten en rättighet, sorn aldrig medfört och aldrig kan medföra minsta våda eller osäkerhet, en rättighet, hvilken, om än af någon enskild, utan skäl klandrad, likväl af många med skäl både önskas och begagnas.
Härvid bör ännu ihågkomtnas, att med upphäfvandet af denna rättighet måste Banquens utgifter icke obetydligen okas.
Dels skall troligen pappersItgången blifva större, dels skola Cassorne blifva vida mera sysselsatte, enär ingen insättning eller intagning på brutna tal skall lcunna gå dem förbi, sorn dock nu sker flerfaldigt aila dagar: och jag tror mig icke sakna anledning att förutse behofvet af en ny Casseur, med underlydande Betjening, för att tillräckligen kunna gå Allmänheten tillhanda, i händelse förslaget antages.
Detta fick dock icke hjelpa, i händelse Allmänheten dermed! något vann i beqvämlighet och nytta.
Men då det är obestridligt, att en stor del af den trafiquerande Allmänheten härpå förlorar, att isynnerhet i början vid reqvisitioner i VexelBanquen många misstag skola ske, att ingen annan nytta dermed beredes, än blott det nöjet att alltid få se BancoSedlar på jemna tal: då dessutom BancoStyrelsen, långt ifrån att finna det gamla stadgandet på minsta sätt olämpligt, tvärtom tillstyrkt dess bibehållande till alla delar; så måste jag, för min del, helt, gqh hållet afstyrka dea föreslagna forandria - sjo Banco-Utskottets Betänkanden. gen, såsom af ingen nödvändighet påkallad, fastmera af behofvet motsagd och i alla fall, med alla sina föregifna fördelar, mera en parodie, än ett verkligt uttryck af det Höglofl.
BancoUtskottets bestämmelse.’’ Och skulle ofvanpämnde Herrar Eedamöters särskilda meningar, enligt gjorda förbehåll, åtfölja Höglofl..
Utskottets Betänkande till Rikets Ständer..
Hen ti November 1823. S D. Efter skedd justering af Höglofl» , BancoUiskottets förnyade Utlåtande till Rikets Ständer, angående foresiägne förändringar i Banquens inre Administration, dess Sedlare lifgifvande och beskaffenhet-m. m., förklarade Herr- Borgmästaren Mothan, det Herr Borgmästaren ej funnit skäl att frångå de särskilda tankar, sam Herr Borgmästaren framställt
Uti dess, med:
Utskottets förra Betänkande i ämnet åtföljde reservation, hvilken Herr Borgmästaren således, åberopade» .
In fidem Protocolli, G. Hehingius* A N:o 720, Ankom den 17 No v. 1823.
Sttänkande till< Rikets Högloft» Stan® der% rörande vackt frdga, huruvi% 'Banco-TJtskotteis Betilnf: anden.
22X da för de Fastighetshandlingar, hvilka, i brist af låmtillgång, blifvit i lianquen qvarliggande, lån af de nu anslagrie fonder må företrädesvis meddelas.
Under den 11 sistlidne October, har Hede*, •varda BondeStåndet till BancoU tskottet remitterat ett, af RikadagsFuIImägtigen Johan Bongberg, till Ståndets Protocoll äfgifvet yttrande, af innehåll : att, sedan genom Rikets Ständers Beslut, tillgång nu blifver för nya Fastighetslån, de i Banquen -qvarligganäe Jgodkände låneacter, hvarå, för bristande tillgång af förra Fondelån, ej kunnat beviljas, "böra framför de, härefter inkommande ega företräde, emedan dröjsmålet med bfvanberörde handlingars in* lemnande nog tidigt för att af gamla Fonden erhålla delaktighet, härledt sig derifrån, att Tingsterminerne i Bånsökandernes hemorter inträffat sednare än annorstädes.
Hemställande Motionairén, om icke ifrågavarande Bånehandlingar, ehuru oj öfverensstämmande med de Formulairex, sorn hädanefter blifva faststälde, likväl kunde förklaras antaglige, så att för jLånsökandeme mätte Undvikas den omgång och de kostnader, sorn i och för nya Bånehandl ingars anskaffande och ny intecknings besörjande blefve oundviklige, hvaruti åtskillige Ståndets Bedamörer instämt med förslag, att, derest så erfordrades, Båntagarnea förändrade förbindelser måtte genom någon 2 22 Banco Utskottets Betänkanden.
Särskild påteckning
I gamla skuldebrefven göras gäl ande RancoUtskottet har, vid öfvervägande af berörde framställning, funnit, att de documen* ter, som för låns utbekommande, efter förut stadgade ordningar, blifvit till Banauen ingtfIne, alldeles icke kunna förklaras antagliga eller användbara vid den ntl blifvande nya utlåningen på fast egendom, emedan, jemnlikt Rikets Ständers fattade beslut, grunden för de nya lanell är helt och hållet förändrad, så att dtsse icke få beviljas uppå andra vilkor, hvad ränta och capttalafbetalning beträffar, än att 2 för hundrade af det uti sedlar utgående lå. nets primitiva belopp årligen till Ranquen erlägges uti Svenskt Silfvermynt, Riksdaler för Riksdaler, eller uti deremot svarande lodtal myntbart Silfver, fia nu inteckning uti Fastigheter är den enda säkerhet Fanquen för ett sådant lån eger, samt Skuldförbindelsen, Sorn intecknas, nödvändigt mäste innehålla betalningsvilkoren, så framt dessa skola kunna göras gällande mot en försumlig gäldenär, kan éj eller en påskrift å gamla JLåne-reversa'er ega lagligen bindande kraft, derest icke ny; inteckning med Förmånsrätt i och för denna påskrift skulle tagas; hvartill i alla fall särskildt fordrades alla sednare inteckningshafvares bifall.
Då ^sålunda ingen möjlighet för Utskottet företer sig, att härutinnan gå önskningarhe till möfes, tillstyrker Utskottet deremot för dess del, Vördsamt, att de år 1820 intecknade Skuldsedlars, och derefter till JBan - RancoUtskottett Retimkanden- aaj quen ingifne, ännu qvarligganda Fåneansökningars egare, mätte af elen nya FastighetsFånefonden först blifva hulpne, så framt ordentliga Fånedocumenter, i enlighet med blifvande föreskrifter om dessa nya Fastighetslån, af bemälde Sökande till Banquens •Commissariat aflemnas, inom en tid af sex månader ifrån den dag allmän Kungörelse rörande den nya belåningen utfärdas* Hvilket jemte en Fedamots gjorde reservatjon, vördsamt underställes Rikets Ständers %tpp.ysta bepröfvande.
Utdrag af Protocellet, hållet hos Rikets Uöglofl. Ständers BancoUtskott den 13 November 1823. S. D. Vid justering af Höglofl.
BancoUtskottets Betänkande till Rikets Ständer, rörande väckt fråga, huruvida för de Fastighetshandlingar, hvilka i brist af iånetillgång blif-j vit i Banquen qvarliggande, lån af de nu anelagne fonder må företrädesvis meddelas, yttrade RiksdagsFullmägtigen Johannes Andersson ifrån Skaraborgs Fän: ”ali, dåde personer, sorn år 1820 i behörig ordning sökt, men i anseende till Fänefondens otillräcklighet, éj kunnat erhålla lån, med betydliga kostnader förskalfat sig erforderliga handlingar, RiksdagsFullmägtigen för sin del ansåg, billigheten fordra, det rättigheten tillerkändes nämpde lånsökande, att, på deras år 1830 inlemnade; 2S,| Banco-Utskottets Betänkanden. ännu i Banquen qvarliggande handlingar, så vida de befunnos fullständige, af den nya fonden företrädesvis erhålla lån emot de vilkor, som uti Författningarne, rörande den förra Fastighetsutlåningen stadgades-, samt att först derefter lån måtte beviljas efter de föreskrifter, som för den af Ifikets
Ständer beslutade nya utlåningen komma ali fastställas.”
Och förbehöll sig lii ksdagsFul! mägtigen , att denna dess särskilda mening skulle åtfölja det nu justerade Betänkandet, Ut supra. «sr tln fidem Protocolli, G. Helsingius.
N:0 73, Årikom den 17 Nov, 1823, Memorial till Rikets Högloft.
Ständer, om uldrbetande af ett Sammandrag utur den af framlidne Banco« Commissaritn Fredric Silfverstolpe författade omständeliga Historia, rörande BnncoVerket, jemte en ändamålsenlig fortsättning för den, efter dr 1800 framflutna tid.
Hin Historia om Sveriges Bank, hvilket Vérk^ i anseende till dess inflytelse, både på Allmänna penningeställningen och enskildta förhållanden, samt nära samband med det helag be - Banco-Utskottett 'Bttänkandtn- **Si bestånd, Från början varit oell ännu är en af de vigtigaste bland härvarande Samhällslnrättningar, blef redan för mer än 30 år tillbaka påtänkt och behöflig ansedd.
Enligt erhållet uppdrag och . på uppgjorda bestämda vilkor, blef ock af en ibland Banquens mest aktade och kunskapsrika Tjenstemän, framlidne Gotninissarien Silfverstolpe den äldre, efter lång. variga och mödosan,ma forskningar i Banquens Archiver, ett Historiskt arbete författadt, som upptager Verkets öden, allt ifrån dess organisation är 1668, vid den förut privilegierade Palmstruchske PrivatBariquens fall, och stråe» ker sig till och med år x8oo; utgörande ej mindre än 7 dryg* Volumer i manuscript.
Men då denna BancoHistoria, såsom blott handskrifven och i concept, icke är tillgänglig för Allmänheten, samt dessutom i anseende till dess vidd och omständighet, torde vara allt för svårläst, att af de under Riksdagarne i alla fall nog sysselsatta Representanter kunna begagnas, annorlunda än såsom ett compendium, der en eller annan åstundad upp. lysning för tillfället är att hemta, så har dess öde för det mesta blifvit, att undangömd förvaras i BancoArchivec bland de Acter, från hvilka materialierne dertill finnas hemlade^ och den nytta sorn vid författandet varit åsyf-, tad, hittills i betydlig man gått förlorad.
Vid x8iS års Riksdag blef inom Högloft.
Ridder» BtTiattg (ill St.
Fröt. l|t|, S:te Sami. Xf:» i(,' 3j6 Jlanco-ZJtshottets BetänAanden skåpet och Adeln motion väckt om detta ’aY« bete3 tryckning; sorn likväl, hufvudsakligen på de nyss anförde grunder, af dåvarande BancoUtskottet, afstyrktes; enär fördelarne af en sådan anstalt ej ansågos kunna uppväga kost naden.
Uppå nu gifven anledning af en Utskottets Ledamot har deremot den fråga, huruledes på ett mera ändamålsenligt sätt, de vigtigäre upplysningar, och underrättelser sorn innefattas i detta Historiska Verk, måtte kunna Allmänheten bibringas, blifvit föremål för närvarande BancoUtskotts öfvervägande.
Utskottet har dervid ej kunnat lemna utan afseende, att sedan en allmän kännedom om Banquens hela ställning, enligt Rikets Ständers Beslut Vid denna Riksdag, är medgifven, det ofelbart fordras, för att rigtigt uppfatta och bedömma detta Verks nuvarande belägenhet och skick, en lika noggrann kännedom, så väl om dess tillkomst och föremål, sorn de förändringar och öden Verket,' betraktadt dels i och för sig sjelft, dels i sitt förhållande till det hela, från första inrättningen, tid efter annanundergått; äfven som det kan tagas för gifvet, att, med de omvexlande financiella och cecono-' miska ställningar, samt ombytta systemer, hvilka under olika Regeringssätt inom detta Land egt rum, och hvarvid Banquen oftast till så betydlig del blifvit inblandad, en Berättelse för en tiderymd af mer än 150 år, om detta Verks olika ställningar och skiften, med derak på handlingar och facta grundade orsaker och följder, utan ali tvifvel bör sprida mycket!ljbK Banco-lltskottets
Betdnkandeih %z<f ej mindre för ett tätt bedömmande af det närvarande förftållandet, än för att kunna uppgöra rigtiga och användbara slutföljder och beräkningar för framtiden vid de anstalter i penningéväseUdet, som dels komma i fråga, dels verkligen vidtagas.
Då nu å ena sidan Cornmissarien Silfverstolpes Historiska Verk, såsom uppgjort efter en alltför utförlig, äfven smärre detailler och bi omständigheter innefattande plan, ej kan fullkomligen motsvara ett sådant ändamål, heldst som, oaktadt denna utförliga behandling, önskvärd fullständighet då arbetet betraktas under en mera allman synpunct, likafullt i vissa delar torde saknas, samt å andra sidan den år 1800, derutur i korrthet sammanfattade Berättelse, hvilken från dåva» rande BancoUtskott aflemnades till Ilikets Stander, är för mycket hopträngd och ytelig, att i förenämnde afseenden kunna tillfredsställa det medborgerliga kunslcapsbegäret ; så har BancoUtskottet ansett sig böra hos Rikets Ständer vördsamt hemställa, det Herrar BancoFullmägtige nu måtte autoriseras draga försorg, att enligt de synpuncter, som här ofvan finnas antydde, ett sammandrag af Cornmissarien Silfverstolpes Historiska Arbete, äfven med iakttagande af tilläfventyrs behöfliga tillägg, måtte blifva uppgjordt, samt Historien om BancoVerket vidare, efter en lika plan, till närvarande tid fortsättas.
Börande dervid, på Herrar BancoFullmägtige ankomma att, efter hvad lämpligt pröfvas, Uppdraga denna befattning, antingen åt en elle£ flere personer, inom tif Banco Vt »kott *tt Bettini andén . eller utom BancoVerket, ho» hvilka kan förutsättas den urskiljning, sak-kännedom och v®^ tenskapliga bildning, sorn för ett sådant arbete erfordras.
Då beloppet af den belöning, hvilken för utarbetandet häraf må bestämmas, bör blifva möjligast lämpad efter den svårligen i förväg beräkneliga möda , ett sådant göromål fordrar, hvaröfver Herrar BancoFull. inägtige, allt i den mån de färdige årgångarne efter hand inlemnas, torde vara bäst i tillfälle dömma, har Utskottet af sådan anledning ej trott sig böra på förhand något förslag i den delen uppgöra; och finner sådant desto mera öfverflödigt, som det måste vara utom ali fråga, att ett med Bikets Ståndets begifvande, genom deras Fullmägtige lemnadt uppdrag af dylik beskaffenhet, äfven dessförutan innebär all erforderlig garantie för vederbörande Författare, att framdeles ej blifva i saknad af en billig ersättning, afpasead efter deras med framgång nedlagde arbete, och nitiska bemödande för ett gagnelig! ändamål.
Under sådan förutsättning, föresiår Utskottet vörd. samt, att Herrar BancoFullmägtige, hvilka i afseende på fortsättningen, ej må vara bundne vid den eller de personer som uppdraget först emottaga, samt dessutom lemnäs fria hände® att under fästadt afseende på hufvudföremålet meddela de erinringar till vederbörandes iakttagande, hvartill inlemnade årgångar af Arber tet tid efter annan kunna föranleda, matte, pedan hela Arbetet hunnit af depa granskas, Mtvillnings-XJtskottets Sttänknnitm ai§ öfverlemna detsamma, jemte deras Ullftand# till näsrderefter blifvande BancoUtskott, som dä i anledning deraf blifver i tillfälle att halten och beskaffenheten i ett sammanhang profva, samt till Rikets Ständer afgifva des» •yttrande och förs ag, sä väl i fråga om det arfvode som för uppgörandet må bestämma*, •om ock, huruvida icke detta Historiska Verk i dess då varande skick bör anses ega det värde, att en lämplig upplaga deraf, må på Banquens förskjutande kostnad för dess räkning tryckas, och tili möjligast lindriga inköpspris a Bokhandeln allmängöra».
Hvilket vördsamt underställe#
Rikets Stäft» der# vidare upplysta bepröfvande.
Stockholm den 15 November >8*$,' Nio 74a., Ankom den No». 18#$; Sitänkande till Rikets Högloft.
Ständer, i anledning af väckt motion, om vidtagande af sadan förändring i Myntordriingarne, att Slagskatt bl ef ve uté sjelfva myntet inberäknad.
Bidderskapet och Ådeln har till BancoUtskottet behagat remittera en, med hemtad anledning af BancoUtskottet» bifallna Betänkande N:o 52 , rörande ett till kostnader för Myntverkets underhållande, ifrfgasatg anslag, utaf Friherr* Jacob Cederström jrick^ jjO BaecoUtskottets Betlinkanden. motion, ”att Rikets ' Ständers Fullmägtige i Banquen måtte anmodas uppgöra förslag till en sådan förändring i myri t ni agen., att kostnaderne för densamma eller den i andra länder så kallade Slagskatten , må uti sjelfva myntet, inberäknas;*’ tillika med yttranden, sorn i sammanhang härmed -vidare blifvit afgifne af Herr Gustaf Hjerta samt af Motionaireo, innehållande, den förstnämndes: ’atc Rikets mynt icke kap' till dess skrot och korn förändras i annan väg, än när Konungen derom gör proposition och Rikets Ständer densamma bifalla, hvadan det således icke ttllkorrune
Fullmägtige att uppgöra förslag til! en sadan förändring; utan vore allt hvad Ständerne i thy fall kunde göra, att hos Kongl. Maj:t i underdånighet begära en sådan proposition,’5 Hvaröfver Herr Friherre Cederström åter förklarat: ’’det lians mening icke varit att tillstyrka en förändring af Rikets mynt-, i annan väg än den Grundlagen föreskrifver, och att helt annat, än att nu införa en förändring af Rikets mynt till dess skrot och korn, vöre, att för en kommande tid skaffa sig ett Förslag, huru en sådan förändring i uppgifvet ändamål må kunna, ske, hvilket Herr Friherren ansåge både nyttigt och nödvändigt för en möjligen blifvande realisation.5* Herrar FaneoFullmägtige , hvilkas utlåtande RancoUtsko.ttet öfver detta ämne inhemta!, hafva , efter framställning af några bland de skäl, hvilka kunna åberopas för och emot både den i åtskillige Stater vidtagne ordningi att B aticoTJ t skottets Betdnkanden. *31 Inberäkna Slagskatt i sjelfva myntet, och det i Sverige så väl som England, med flere länder, hittills brukliga sätt, att Silfvermyntskost~ naden besfrides af Samhället gemensamt, slutligen yttrat, att, ehuru Fullmägtige ej, egde anledning tvifla, det de ju, om sådant dem anbefakles , skulle vara i stånd att framdeles afgifva ett sådant förslag, sorn Molionairen önskat, Fullmägtige likväl med fästadt afseende på de visserligen öfveygående, men dock under tiden menliga inflytelserne af dylika förändringar för den större rörelsen med. fremmande länder, ej trott sig böra under närvarande inställelse af YeYdB^nquens functipner, något beslut dqrom tillstyrka;, heldst Fullmägtige ansett, att i fall anstalten skulle afse en blifvande; realisation, det borde vara noga öfvervägadt, huruvida sjelfva enheten, Svenska Riksdalern,.är den fördelaktigaste för inre rörelsen eller tarfyar förändring; och hvilken omständighet än, ytterligare syntes bevisa, att ett sådant förslag, som det Friherre Cederström, åsyftat, lämpligast borde från Regeringens sida, vid tillfälle af en dylik förändrings beslutande, färdigt framläggas, till Rikets Ständers bifall* BancoUtskottet, sorn för dess del instämmer uti den af Herrar BancoFullmägtige yttrade tanka, att något Rikets Ständers beslut i förenämnde afseende icke nu må vidtagas, får såsom ytterligare skäl dertill anföra, att sedan Rikets Ständer icke funnit någon realisation jiu böra ega runi och verkställigheten deraf i* jBonco-VttkatUU rtlänkandtn. en framtid aUtid blifver beroende af hvarjehanda omständigheter,
hvilka nu icke kunna förutses, synes det
Utskottet otjeniigt och t?ilika snart sagdt omöjligt, att gå en dylik åtgärd i förväg, och på förhand uppgöra myntfoten eller grunderne för halten af det Speciemynt, Rikets Ständer framdeles, i förening med Kongl. Maj:.t , kunna finna lämpligt att antaga i Sammanhang med beslutet om en re* alisations verkställbarhet.
Och da Rikets Ständer utomdess vid närvarande Riksdag förordjiat, att Silfver, sora i Riket införes, får i åBanquen emot sedlar utbytas, lärer äfven derigenom en förökning i circulerande bytesmedel blifva beredd, sorn i sin man medverkar dertill, att några särskilde utvägar till förstärkning af Rörelsecapiialet i metalliskt mynt, icle för närvarande behöfva påtänkas.
Utaf desse förenade anledningar tror Utskottet så mycket mera skäl vara, att alla härtill hörande åtgärder tills vidare uppskjutas och blifva åt Kongl. Maj:ts egen omsorg öfverlåtne, som en MyntCommiltée allt sedan år 1817 finnes tiltförordnad, hvilken egentligen fått sig uppdraget, att anställa afla de förberedande under, sökningar, som i och för uppgörandet af en py myntordning kunna blifva erforderlige.
Hvilket dock vördsamt underställes Rikets Ständers närmare upplysta bepröfvande» Stockholm deri 17 November 3 82 3- M*n«é-Utskottets Betänkande»». »34 N:0 75.
Ankom den IS Nov.
IgJ3 Betänkande , i anledning af de från RiksStånden inkomne Beslut, i frågan Cm periodiska uppgifters meddelande cm JjancoVerkets ställning.
•A-f jnkomne ProtocollsUtdrag ifrån de Respective RiksStånden, rörande deri till vidare upptagande förbehållne fråga, huru vidt uppgifter iifver BancoVerkets ställning, framdeles skola ega ruin, och på vissa tider allmängöras, har BancoUtskottet inhemtat: att Högloft.
Ridderskapet och Adeln den 7 sistlidne October beslutat, det en fullständig uppgift örn Banquens hela ställning hädanefter borde årligen, genom Herrar BancoFullrnägtiges föranstaltande, tryckt meddelas, samt äfven Allmänna Tidningarne åtfölja; uti hvilket Beslut Hedervärda BondeSlåndet den 15 i sam» ma månad sig förenat; att Högfärdigt PresteStåndet den 17 October remitterat ämnet till BancoUtskottet, att utlåta sig; huruvida några sådana uppgifter må framdeles allmängöras under Rikets S änders sammanvaro eller äfven dessemellan, antingen årligen efter afslutade räkenskaper* eller efter hvarje Révisionsförrättning; samt att Vallöf.
BorgareStåndet den a o
Ocober funnit godt förblifva vid dess den 7 sistlidna Maji tagne beslut, att uppgifterne om Banquens ställning skola aflemnas så väl vid hvarje Riks» 4ag, jkjip o*i soie Ilag {Uksdagarne. af pikets 3g4 BancoUtskottets Betänk anden.
Ständers Revisorer i deras Berättelser, hvilka till; Allmänheten ptgifyas.