Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Lifsmedel för passagerarne uppköpas g e n o m kaptenens försorg i någon af de byar, som ligga vid floden.
R e d a n på långt håll ger båten medels ånghvisslan tillkänna sin ankomst.
Båten har äfven knappast hunnit fram till de vid stranden i mängd väntande infödingarna af båda könen, förrän k o m m e r s e n är i full gång under ett oafbrutet skrattande o c h pratande.
E n eller annan höfding, åtföljd af någon mer be- tydande man i samhället, beger sig till de på öfre däck samlade européerna för att hälsa dem samt erbjuda d e m ägg.
D e goda männen erbjuda visserligen äg- gen s o m gåfva, m e n skulle blifva m y c k e t missnöjda, o m de toges på orden.
Handeln försiggår in i sista stund, m e n v i d en
— 5 — darnes entoniga sång, s o m i början är ganska trött- sam.
Men s o m färden kan räcka i 5 å 6 veckor, har man godt tillfälle att vänja sig vid litet af hvarje.
Ändtligen är man vid må- let efter 5 ä 6 månaders resa från Europa.
Har färden hittills för den, s o m kan finna sig i förhållan- dena o c h ej begär det o m ö j - liga, varit en lustresa, är det n u slut m e d friheten och det allvarliga arbetet börjar.
T y det arbetas m y c k e t i Kongostaten o c h mångfaldiga äro de yrken, man måste göra sig hem- mastadd uti, isynnerhet o m m a n fått förtroendet att anlägga en station.
V i d framkomsten till platsen för densamma, har man först o c h främst att skaffa sig o c h sina solda- ter tak öfver hufvudet, isynnerhet o m regntiden är inne.
D e första bostä- derna göras af gräs o c h äro snart färdiga; man är visserligen litet trångbodd, men d e äro likväl att fö- redraga framför tälten el- ler bivuacken under bar himmel.
Sedan sändas alla man att skaffa material till zeriban, d. v. s. den stationen omgifvande pal- lisaden.
Härtill väljas 4 INFÖDING A R N E TAGA EMOT Å N G B Å T E N till 5 meter långa, raka träd- stammar, s o m ställas tätt intill hvarandra i tre eller flere rader i en för detta dragning i snöret till ånghvisslan rusa de tjutande ändamål gräfd g r o p.
F ö r att gifva det hela stadga o c h skrattande därifrån.
bindas de m e d lianer vid b r ö s t h ö j d.
Utanför gräE- D e passagerare, som skola norrut till Uelledistrik- ves en djup grop och jorden kastas m o t zeriban, tet, stiga af v i d B u m b a vid Itimbiris (en biflod hvilken nu är färdig.
Én eller flere portar göras till K o n g o) mynning, såvida ej vattenståndet i den- naturligtvis.
Finnas kanoner, göres för d e m en sär- na flod tillåter båten gå u p p f ö r d e n s a m m a till skild anordning, så att skjutning kan tillåtas i flere I b e m b o.
Därefter fortsattes resan till Stanley Falls.
riktningar.
Från I b e m b o gjorde författaren af dessa rader fär- den till fots g e n o m Stanleys » svarta s k o g », hvil- ken, o m ej fullt så farlig som i den b e r ö m d a re- sandens beskrifning, d o c k var obehaglig n o g.
Efter 7 dagars forcerad marsch skedde framkom- sten till Djabbir, en station liggande vid Uchefloden, som under namn af Ubangi förenar sig med K o n g o - floden.
Den, som är destinerad till distriktets bortre del, fortsätter resan m e d pirog.
Dessa farkoster ingifva ej v i d första anblicken något vidare förtroende, m e n sedan man gjort en färd i d e m samt sett de kraftfulla roddarnas skick- lighet i att manövrera, känner man sig trygg.
De äro gjorda af en enda trädstam m e d tillhjälp af eld o c h y x a.
Vanligen äro d e förfärdigade af ett hårdt trädslag, m e n ej sällan händer det, att den sluge infödingen, då han fått beställning af nå- g o n grön n y k o m l i n g på en pirog, därtill väljer ett mjukt trädslag, s o m tillåter h o n o m, på minsta m ö j - liga tid m e d minsta arbete leverera en till utseen- det fullkomlig farkost, m e n hvars hållbarhet är gan- ska tvifvelaktig.
På midten göres ett tak af gräs, LÖJTNANT S V I N H U F V U D S BOSTAD V I D STATIONEN.
hvarunder européen sitter.
Längs akterut i botten lägges ett lager af lera för eldstaden.
Man intager nämligen vanligen ett eller tvänne mål, under det pirogen är i gång.
R o d d a r n e sitta på relingarne samt framdrifva pirogen medels padd- lar.
De tyckas vara outtröttliga, dessa roddare.
Utan afbrott från 6 på m o r g o n e n till 4 på eftermiddagen arbeta d e samt ofta ännu längre.
Färden i pirog är ej obehaglig, sedan m a n hunnit vänja sig vid rod- ZERIBA.
När dessa arbeten äro gjorda, införes den regle- menterade dagordningen.
5 blåses revelj, kl. 6 är uppställning till exercis, hvilken fortgår till kl. 9.
Från 9,15 — 11,30 arbetas på byggnaderna, i plante- ringarna o. s. v., därpå är middagsrast till kl. 2,30, då arbetet återigen vidtager till kl. 5,30.
M e d vakt- ombytet kl, 6 är det slut för dagen.
S o m nämnts utföras arbeten af olika slag under en europés uppsikt.
Gräshyddorna få snart lämna plats för bostäder, s o m, ehuru äfven d e primitiva, dock göra skäl för namnet.
I väntan på att tegelfabrikationen skall k o m m a i gång, hvilket ej kan ske förrän en hel del viktigare saker utförts, byggas bostäder af en bland- ning af ler o c h finhackad halm.
Först göres en s t o m m e; stolpar, så raka s o m möjligt samt så höga, s o m r u m m e n önskas, nedsättas i marken på hvarje meter.
D e förbindas sinsemellan m e d smala grenar, häremellan lägges n u leran.
M e n dessförinnan har taket af h a l m gjorts, för det att arbetet m e d leran skall kunna pågå ostördt af d e hvarje dag under regntiden återkommande tropiska regnskurarne.
Murarne göras så släta s o m möjligt, hvarpå d e hvitmenas.
R u m m e n äro tvänne, åtskilda af e n ve- randa, s o m användes till matsal, samlingsrum o. s. v. De prydas m e d mattor, hudar samt vapen, köpta af infödingarne.
Möbler, s å s o m bord, stolar o c h skåp, förfärdigas.
Som inga glasrutor finnas att tillgå, stängas fön- stren n o g a m e d luckor af trä.
Gardiner uppsättas o c h bostaden är färdig.
Men till allt detta behöfs plank o c h spik.
I verktygsförrådet finnes litet af hvarje; till o c h m e d en långsag.
Nu gäller det att kunna använda densamma.
Ä r lyckan g o d, finnes det kanske någon eller några bland soldaterna, värf- vade på västkusten af Afrika, som, o m de ej kunna TRÄDGÅRD PA STATIONEN.
sköta en dylik såg, dock sett en sådan, samt huru sågningen utföres.
Dessa män uttagas, o c h som ne- gern långt ifrån är så d u m, s o m man gärna före- ställer sig i Europa, har man snart skapliga plan- kor, hvilka blifva allt bättre o c h bättre, isynnerhet då en extra premie erhålles för hvarje användbar planka.
För att göra spik engageras en smed från någon af d e kringliggande byarne, o c h s o m han är van att göra svårare saker än det, som nu begäres af h o n o m, har han i n o m kort lämnat en mycket g o d vara.
Samtidigt inviger han två eller tre af stationens sol- dater i sitt yrkes hemligheter.
Järn k ö p e s af infö- dingarne, som själfva bryta malmen, hvilken d e smäl- ta i två till tre meter h ö g a masugnar.
Äfven tagas de lådor o c h tygbalar omgifvande järnbanden samt till o c h med, då allt annat råämne tryter, patron- hylsor.
Samtidigt m e d byggnadsarbetena hafva röjnings- arbeten för blifvande odlingar utförts, hvartill infö- dingarne lämnat hjälp.
Vanligen odlas majs, ris, b ö n o r, bananer o c h sötpotatis.
Bananen är en vik- tig beståndsdel i både européns o c h negerns föda.
D e n har en mångsidig användning.
Dels rostas frukten i tunna skifvor samt ätes i stället för b r ö d till maten, dels kokas den samt ätes till köttet s o m potatismos, dels göras efterrätter däraf.
Frukten b ö r då vara fullt m o g e n, d. v. s. skalet vara allde- les gult.
I tunna skifvor stekes den jämte h o n u n g, hvarpå finnes riklig tillgång i dessa trakter, o c h man har en delikat efterrätt.
Lägger man den m o g n a bananen i vatten samt ställer alltsammans i solen under några timmar, erhålles en m y c k e t g o d dryck, s o m kallas massanga, ett stående n a m n för öfrigt på en hel del af dylika drycker.
F ö r tvålfabrika- tionen är växten äfven af betydelse.
Fruktens skal torkas i solen, samt brännes, hvarpå askan kokas tillsammans m e d palmolja, då man erhåller en all- deles svart, m e n d o c k till tvål användbar produkt.
Bladen använda infödingarne som l o c k på sina ler- kärl vid kokning.
Stammens saft användes för me- dicinska ändamål.
F ö r européernas räkning anlägges en köksträd- gård, hvilken m e d visserligen m y c k e t arbete o c h omsorgsfull skötsel lämnar] värdefulla bidrag till kö- ket.
Sålunda har man tomater, lök, bönor, salad, rädisor, kål samt till o c h m e d gurkor och morötter.
M e n en oändlig o m s o r g fordras.
D e späda plan- torna måste täckas för solens brännande strålar samt äfven för det allt nedslående regnet.
M e n UPPLAG AF E L E F A N T B E T A R.
— man har sin m ö d a betald, då man ser huru det växer.
S o m pipan är ett kärt sällskap, odlas äfven to- bak, hvilken äfvenledes fordrar en noggrann sköt- sel.
Men s o m man utan tobak känner sig ganska olycklig, underlåter m a n inte att dagligen se o m sin plantage.
Stationsbefälhafvaren har emellertid gjort besök i de kringliggande byarne samt underhandlat m e d infödingarne o m leverans af födoämnen f ö r statio- nens personal.
Allt betalas kontant, d. v. s. m e d de i magasinet befintliga varorna, såsom tyger, pär- lor, knifvar, mässingstråd, mössor etc.
Man måste förutom allt annat äfven vara handelsman samt har på grund häraf en icke så liten bokföring.
Så småningom infinna sig infödingarne dagligen, med- förande en massa olika varor, bland annat elefant- betar.
Dessa kunna blifva mycket stora, ända till tre m.
eller mera, vägande omkring 70 kilo.
Sådana kolosser äro d o c k sällsynta.
D e vanligaste väga 25 — 40 kilo.
När man har en eller flere ton dylika betar, sändas de till närmaste station för vidare be- fordran till kusten.
E n hvit utses att hafva uppsikt öfver köket m e d dess personal.
Skall man få de i början af hvarje månad från hufvudstationen k o m m a n d e specerierna att räcka till, måste sträng uppsikt hållas, emedan ens » boys » vanligen mycket tycka o m både s m ö r o c h socker m.
S o m endast 3 V kilo s m ö r i må- naden bestås tvänne européer, måste detsamma i början matskedvis lämnas ut till kocken, för att se huru länge han reder sig m e d ett kilo.
Sedan får han själf hafva saken o m hand.
Dagligen sändas jägare ut för att skaffa stek.
A r ej gräset högt, h e m k o m m a de ofta m e d en anti- lop, hvilken, sedan européen fått sin del, delas ut i tur o c h ordning bland soldaterna.
L y c k a s de fälla någon elefant, är det fest under veckotal.
E u r o p é e n tager vanligen på sin del den 50 kilo eller mera vägande snabeln, under det det öfriga af kolossens kött lämnas till folket.
Dessa röka köttet, s o m där- i g e n o m länge kan förvaras.
Under det att hvarjehanda arbeten pågått, hafva dagligen tvänne timmar varit anslagna till exercis för att underhålla de kunskaper soldaterna inhäm- tat under en 18 månaders rekrytskola å för detta ändamål anlagda stationer.
D e n från Europa nyligen anlände har svårt att reda sig bland alla dessa ett mångfald olika språk talande negrer, isynnerhet, o m han inte ens har k ä n n e d o m o m den s. k. negerengelskans första grun- der.
Så småningom inhämtar han jämte underly- dande det på ett stort område brukliga Bangala- språket.
Förutom af Bangalastammen, b o e n d e vid Kongofloden, talas det af infödingar längs floden o c h dess bifloder samt användes s o m ett slags handels- språk.
Den militära undervisningen bedrifves i ö v e r - ensstämmelse m e d reglementena för den belgiska armén.
K o m m a n d o o r d e n utsägas på franska, m e n allt h v a d s o m skall utföras förklaras o c h förtydligas på » bangala ».
Soldaterna bära en klädsam blå uni- form m e d röda passe-poiler.
Hufvudbonaden är en röd fez.
Som manskapet är m y c k e t ungt, uppnås goda resultat i undervisningen.
De bästa uttagas till underbefäl.
Våra landsmän i K o n g o s t a t e n äro anställda dels som officerare o c h underofficerare i dess armé, den s. k.
F o r c e Publique, dels s o m befälhafvare o c h maskinister på flodångbåtarne samt slutligen vid de verkstäder, som finnas i Leopoldville o c h Borna.
Som chef för verkstäderna å sistnämnda plats fungerar sedan många år svensken Ludvig Wall.
An- ställd i Kongostaten sedan år 1883, har han gjort sig m y c k e t värderad för den stora skicklighet o c h det nit, hvarmed han utfört den mångfald af uppdrag, s o m anförtrotts h o n o m.
S o m chef för flottiljen å Öfre K o n g o tjänstgör reservunderlöjtnanten i Flottans reserv A.
Hoppenrath m e d en tjänstetid af mer än 6 år.
H a n s verksamhet är förlagd till Leopoldville, 2 KONGOINFÖDINGAR.
6 — hvarest ångbåtarna, s o m hitkomma i delar från Eu- ropa, hopsättas samt utrustas o c h vid b e h o f repare- ras.
Men han måste äfven göra resor uppför floden samt dess navigabla bifloder samt har m e d ett o r d en m y c k e t ansvarsfull post.
Nyligen har han gjort en resa till Stanley Falls m e d en af de nya ångbåtar, s o m under förra året hopsattes, o c h hvilka äro tre gånger så stora s o m de äldre, samt därigenom på ett glänsande sätt visat, hvad mången tills dato be- tviflat, att det vore möjligt navigera på floden m e d andra än 30 ä 40 tons båtar.
Före h o n o m, m e d en kort mellantid, innehades denna befattning af kap- ten Schagerström, s o m efter en 9-årig tjänstetid afled i Matadi, då han stod i begrepp att resa till Europa.
Såsom en gärd af tacksamhet för de m å n g a utom- ordentliga tjänster, han gjort staten, bär en af ång- båtarne namnet » Capitaine Schagerström&gt;.
En stor del af befälhafvarne samt maskinisterna äro svenskar samt hafva gjort sig väl kända f ö r s i t t nit o c h sin plikttrohet.
Nyligen har K o n g o s t a t e n lidit en svår förlust m e d en af dess bästa officerares d ö d, nämligen löjt- nant K. Svensson.
I n o v e m b e r 1897 lämnade han A n t w e r p e n för att för andra gången begifva sig till K o n g o, hvarest han under sin första treåriga tjänstetid gjort sig känd s o m få för sitt m o d o c h sina utmärkta mili- tära egenskaper samt i följd däraf erhållit många förtroendeuppdrag.
Till kort före sin d ö d förde han befälet öfver en kolonn, utsänd mot de uppro- riska soldaterna, m e n måste till följd af sjukdom öfverlämna detta befäl.
K o l o n n e n blef kort därpå upprifven o c h åter- stoden tvungen att draga sig tillbaka m o t Kabam- bare, s o m öfverrumplades under det européerna sutto vid sitt frukostbord.
V å r tappre landsman hade då redan aflidit några dagar förut.
Missionsverksamheten spelar en stor roll i K o n g o.
De första missionärerna (engelsmän) anlände unge- fär samtidigt m e d Stanley år 1877 till den plats, där MUKIMBUNGA, DEN SVENSKA MISSIONENS STÖRSTA STATION.
n u Leopoldville ligger, samt installerade här den första missionsstatiouen, s o m sedan raskt följdes af flera dylika.
Svenskarnes missionsverksamhet daterar sig sedan år 1881.
År 1896 ägde den svenska missionen följande stationer: L o n d e invid Matadi, Mukimbunga, Ki- bunzi, Uganda o c h Diadia, alla belägna i Nedre Kongo.
Missionärernas verksamhet inskränker sig för- nämligast till det u p p v ä x a n d e släktet, för hvilket skolor finnas inrättade.
H v a d de äldre beträffar är mycket svårt att bi- bringa d e m undervisning samt införa andra sedvän- j o r bland d e m.
Som ett bevis härpå kan anföras att ännu i dag gå damerna, tillhörande en del stam- mar, längs floden i öfre K o n g o i allas vår m o d e r Evas k o s t y m före syndafallet o c h detta i omedelbar närhet af missionsstationen, s o m här funnits ett 15-tal af år.
Kongoklimatet är ej så svårt, s o m mången före- ställer sig.
Visserligen har dödlighetsprocenten va- rit stor, m e n den minskas år från år, allt efter s o m förbättrade kommunikationer införas samt därige- n o m en jämnare tillförsel af födoämnen m.
m ö j - liggöres.
U n d e r expeditionen sliter m a n m y c k e t ondt.
Ifrån kl. 6 på m o r g o n e n till 3 ä 4, då marschen för dagen upphör, går man vanligen g e n o m v å t.
Det 3 till 4 meter höga gräset är nämligen, äfven o m det ej regnat, alldeles vått tillföljd af den dagg, s o m fallit, ända till kl. 10, då solen torkat detsamma.
Oupphörligt måste man vada igenom de talrika trä- sken, af hvilka många taga en halftimme eller m e r att k o m m a öfver.
Maten, s o m bestås, utgöres vanligen af konser- ver, s o m varit på väg från Europa ett år eller mera o c h s o m kanske legat lika länge i något magasin, GOSS-SKOLA I KIBUNZI.
emedan allt lefvande villebråd bortskrämmes af de framtågande trupperna.
Allt detta inverkar natur- ligtvis på hälsotillståndet o c h bidrager till den h ö g a dödlighetsprocenten, s o m d o c k är långt ifrån så h ö g, s o m på västkusten af Afrika, hvarest t. e x.
Sierra L e o n e erhållit det betecknande namnet » white men ' s grave ».
VEDERVÄRDIGHETER, IDUN AF VERA SKISS FÖR VINGE.
(FORTS, OCH SLUT.)
S E ' N I A P R I L, » sade Betty i en ton, som mera af högfärdsskäl än af moraliska grunder var en smula k o r t; ty h o n skvallrade n o g rätt gärna bort en stund, fast inte precis m e d m a d a m Nilsson.
» Och skall väl flytta n u till Mikaeli? » » Ja, det stämmer, » svarade Betty.
» A r det därför, att frun är l e '?
» fortsatte hjälp- gumman.
» Ja, inte är h o n just af vår Herres bästa barn, när det gäller tjänare, inte, fast h o n annars kan vara söt och rar nog. » » Men elak det är h o n då inte, utan det är mest af oförstånd h o n felar, » förklarade Kerstin, som nu äfven k o m m i t ut i köket.
» Ja, Kerstin stannar kvar här, hon, » sade Betty maliciöst.
I n n e h o s fru Lindgren satt fru Hall o c h lättade för en förstående själ sitt hjärta i afseende å jung- frurna.
Lilla fru Hall hade varit förföljd af så m y c k e n otur o c h så många vidrigheter i den vägen.
Och, s o m hon, trots g o d vilja o c h en i grunden ganska stor välvilja för sina tjänare, aldrig under sin matmoderliga verksamhet fått pröfva på annat än förödmjukelser, förvecklingar o c h misstag, hade hennes många obehagliga erfarenheter slutligen ut- mynnat i ett slags kronisk misstro till tjänare, o c h h o n kunde numera knappast tala o m annat än jungfrur.
D e båda fruarna måste, emedan jungfru Beata k o m in m e d hvad s o m hörde till kaffeattiraljen, då o c h då göra små pauser i samtalet.
M e n jungfru Beata hade k o m m i t att uppsnappa några ord o c h visste godt, hvilket ämne s o m var på tapeten.
Det var j u fruarnas vanliga favoritkapitel, o c h h o n slog e n k n y c k på nacken för hvar gång h o n gick ut.
E n tjänare fick, förstås, bara tiga o c h smälta sådant där.
Men då h o n en stund senare såg Betty » Hall » gå förbi på väg till slaktaren, slog hon u p p köks- fönstret o c h lättade sitt hjärta m e d att omtala, att] nu sutto deras fruar där o c h kucklade och förtalade ' sina tjänare, s o m vanligt.
» Ja, jag säger då det, » sade Betty, » att fina fruar inte kunna hitta på roligare att tala o m!
» Mot middagen återvände fru Hall till sitt upp- o c h nedvända hus o c h fann madam Nilsson i full färd m e d att skura i kabinettet.
» H u r k o m m e r det till, att m a d a m Nilsson sku- rar här o c h inte i salongen? » frågade fru Hall kort.
» Kerstin sade, att jag först skulle skura här, » svarade m a d a m Nilsson.
» Fi d o n c, skurning! » sade ingeniör Hall m e d en högst uttrycksfull m i n o c h ton, då han i detsamma k o m h e m, o c h, hungrig som en varg, tvang han sin lilla fru att tills vidare inhibera sitt förhör m e d Kerstin o c h gå till b o r d s.
R e d a n vid soppan började d e n lilla frun beklaga sig öfver sin vackra kristallskål.
H o n hade den trösten att röna en smula deltagande.
» Ja, det var verkligen s y n d på den präktiga skålen — en gåfva af tant Anna, s o m den j u till- lika var, » sade mannen o c h såg u p p.
» Och så att ingen vill taga på sig att ha spräckt den. » » H m.
N e j, det kan m y c k e t väl hända, att ingen
— gjort det.
En liten blåsa i kristallen bara, o c h den kan spricka alldeles af sig själf. » » Det tror j a g då ändå inte varit fallet, » o c h den lilla frun hörjade att beskärma sig öfver sina veder- mödor.
» Bevars väl, min kära vän, skona m i g för dessa ständiga jeremiader öfver tjänarne!
Jag har hundra- femtio arbetare, s o m hota m e d strejk, jag — så jag har gudi nog.
Jag tycker, att Kerstin är bra, så vidt jag föi ' står, o c h d e n andra blir du ju af med. » » Jaha, d u försvarar d e m alltid, hurudana d e än äro, » sade den unga frun, gråtfärdig.
» Ja, jag tycker m i g verkligen finna, att d u är något för fordrande o c h tar väl litet hänsyn till den själfkänsla, tjänare så väl s o m andra ha rätt att äga.
Inte vore det åtminstone värdt, att j a g be- m ö t t e våra arbetare så.
Det töfvar n o g inte länge, innan jungfrurna också bilda fackföreningar, o c h då skäll du få se p å annat. » » Det är allt skillnad p å beröringen mellan dig och dina 150 arbetare, o c h beröringen mellan m i g och våra jungfrur. » » K a n väl vara det, » sade han nonchalant.
» Men h u r många tjänare ha vi egentligen haft under de två år v i varit gifta?
N o g har det varit ett rikt urval alltid, o c h ingen af d e m alla har ändå god- känts af dig. » » Nej, m e n hurudana ha d e också varit?
Har det bland d e m alla funnits en enda » » Fullkomlig? » af bröt herrn.
» M a n kan inte tala m e d dig i d e n n a sak, » sade frun indignerad.
» Nej, det v o r e då riktigt skönt, » sade han m e d uttråkad min.
H a n s lilla fru såg emellertid så kränkt o c h led- sen ut, att han blef blidare o c h i skämtsam ton återtog: » Änglarna äro visserligen tjänsteandar, kära barn, m e n man får inte precis begära, att d e skola stiga n e d i pigskepelse för det. » Hans skämt tyck- tes d o c k alls icke slå an, o c h han log åt sin hustrus förnärmade o c h uttrycksfulla ryckning på axeln.
Då fru Hall efter middagen k o m ut i salongen, kom Kerstin samtidigt in, bärande en trappstege.
» Jag hade j u sagt, att detta r u m m e t skulle sku- ras o c h ställas i ordning först, då det inte brådska- de m e d kabinettet.
M e n vid m i n h e m k o m s t låg ändå madam Nilsson därinne och skurade, o c h sade att Kerstin bestämt det så. » » Ja, herre gud, frun.
Inte skulle man väl tagit det yttre rummet först o c h sedan sprungit i g e n o m p å det nyskurade golfvet m e d baljor, m ö b l e r o c h doningar.
Jag trodde, förstås, att inte frun tänkt på detta. » » Jag hade tänkt på, att d e rum, herrn brukar vara i, skulle vara tämligen i ordning, tills han k o m h e m, » sade frun m e d vredgad värdighet.
» H a n h a d e väl ändå inte kunnat vara här inne, när dörrarna måste stå ö p p n a o c h vi springa i g e n o m här m e d m ö b l e r o c h allt.
— Jag handlade i bästa välmening, det skall jag då säga frun. » » D e t vore bättre, o m Kerstin visade sin välme- ning g e n o m att rätta sig efter ens önskningar, » sade d e n unga frun, o c h i det hennes h u m ö r t o g öfverhand öfver hennes reson, tillade h o n: » M e n Kerstin är till d e n grad egenmäktig o c h bestäm- mande af sig. » » Ja, h v e m kunde väl tro, att frun på allvar me- nade något så.
» Kerstin sökte efter ordet.
Hofjuvelerare 7 — IDUN 1899.
» Nej, det är naturligtvis ingen annan än Kerstin, begriper något, » sade frun.
» Ja, jag är färdig att flytta i m o r g o n dag, o m frun vill, » sade Kerstin, hvars under hela dagen tyglade vrede n u b r ö t ut i full flamma.
» Men frun är snart så utskriken i hela sta ' n, att frun ingen ordentlig tjänare får till sist. » Den lilla fruns blida, älskvärda fysionomi t y d d e alldeles inte på, att h o n var ett sådant gissel, som h o n beskylldes för.
H o n kände, att hennes värdighet lättast kunde bevaras g e n o m tystnad, m e n hon k u n d e inte låta bli att replikera m e d ett: » V a r det då kanske af denna anledning Kerstin fick n ö j a sig m e d plats h o s mig. » » Nej, vet frun, nu chikanerar frun sig själf m e r än mig.
Jag hade n o g hört, att frun inte skulle vara så g o d att tagas m e d; m e n j a g tänkte som så, att unga fruar att börja m e d lätt kunna vara litet oförståndiga o c h inte begripa att behandla en tjä- nare rätt.
O c h - s o m frun såg så snäll o c h barnslig ut, o c h jag visste m e d mig, att jag var duglig i mina sysslor, så tänkte jag, att det inte var så farligt, och tog så platsen.