Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I afseende på innehållet af 7:de momentet har visserligen hos Utskottet uppstått fråga, huruvida detsamma borde erhålla en så förändrad uppställning, att åt Kongl. Majit öfverlemnades någon vidsträcktare pröfning af de blifvande lånevilkorens beskaffenhet.
Utskottet har dock, vid det förhållande att sådant möjligen kunde medföra omgång och tidsutdrägt vid lånetransaktionens bedrifvande, ansett betänkligt Stats-UtsJcoUets Utlåtande N:o 150.
11 alt härom införa något stadgande, hvaremot det torde kunna anses vara åt Kongl. Maj:t öfverlemnad att, derest en sådan penningeställning skulle inträffa, att vilkoren för låns erhållande Liefve för Svenska Staten alltför ofördelaktiga, icke å ett så beskafladt lån meddela
Sin nådiga garanti. l)å Utskottet icke i vidsträcktare mån, än som ofvan blifvit antydt, funnit sig höra frångå sina uti 4:de punkten af det återremitterade betänkandet gjorda förslag, får Utskottet hemställa: 5:o. att Rikets Ständer i afseende på nu ifrågavarande upplåning måtte meddela följande stadganden: A) med iakttagande af Rikets Ständers beslut, angående lånesummans belopp och härnedan meddelade föreskrifter, ega Fullmäglige i Riksgälds-kontoret att upptaga lån på det sätt Fullmägtige finna lämpligast och ändamålsenligast för beredande af de för Slaten mest fördelaktiga vilkor; B) Upplåning sker emot fonderade, till innehafvaren ställda och å dennes sida icke uppsägbara, räntebärande obligationer, hvilka å Rikets Ständers vägnar af Fullmägtige utfärdas. C) Fullmägtige ega för öfrigt bestämma : a) språk och myntsort, hvarå obligationerna komma att utfärdas ; b) den årliga ränta, som i obligationerna skall förskrifvas; c) den kapitalrabatt, som må beviljas, då Fullmägtige finna sådan rabatt böra ega rum.
D) Till ränteliqvider och kapitalskuldens amortering hafva Rikets Ständer härmedelst på Riksgälds-kontoret anvisat ett årligt anslag, motsvarande hvad som för lånesummans förräntning och amortering hvarje år erfordras utöfver den tillgång, hvilken kan uppkomma genom de upplånade medlens förräntande, intilldess de för det afsedda ändamålet behöfva från Riksgälds-kontoret utbetalas; börande härtill erforderliga anslag af Kontorets medel årligen afsättas, tilldess hela skulden blifvit i stadgad ordning betald.
De uti förestående punkt omförmälda ränte- och amorteringsanslag samt räntevinsler böra ingå till en särskildt redovisad liqvidalions- och amorlissements-fond, hvars behållning skall lör det med dessa medel afsedda ändamål oförryckt tillhandahållas och användas, så att ränteliqviderna vid derför bestämda terminer 12 Stats-UtsTcottets Utlåtande N:o 150. varda ovilkorligen fullgjorde och skuldens betalning i föreskrifven ordning verkställd.
De till liqvidations- och amortissements-fonden influtna medel böra, så vidt ske kan och denna fond åliggande liqvider medgifva, städse på säkert och ändamålsenligt sätt göras fruktbärande.
Sältet och ordningen för verkställandet af skuldens årliga amortering ega Fullmägtige alt bestämma.
De beslut och stadganden, som af Rikets nu församlade Ständer meddelas rörande ifrågavarande upplåning, skola underställas Kongl. Majlis nådiga fastställelse, med underdånig anhållan att Kongl. Majit vid denna upplånings företagande täcktes lemna Fullmägtige i Riksgälds-kontoret
Sin nådiga bemedling och medverkan för den erforderliga lånesummans erhållande emot så fördelaktiga vilkor för Svenska Statsverket, som vid lånetransaktionernas uppgörande kunna beredas, samt alt Kongl. Majit dessutom täcktes meddela sin garanti å det eller de lån, som, i öfverensstämmelse med dessa beslut, varda af Fullmägtige upptagna.
H) Fullmägtige i Riksgälds-kontoret må vara obetaget att, om sådant finnes lämpligt eller nödvändigt för lånetransaktionernas afslutande, utse ombud för bedrifvande af dervid erforderliga underhandlingar, äfvensom att åt särskilde deputerade uppdraga bestyren med lånemedlens indragning samt ränte- och amorteringsliqvidernas verkställighet jemte härmed förenade åligganden.
Då någon anmärkning icke förekommit mot Utskottets i 5:te punkten gjorda, af Preste- och Borgare-Stånden bifallna hemställan, tillstyrker Utskottet: 6:0. att Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet, lika med de öfriga Stånden, måtte besluta att, derest lån upptages utom riket, bör Riksgälds-kontoret härstädes i Svenskt mynt tillhandahålla ränta äfvensom liqvid för amorterade obligationer åt dem, som sådant önska.
Stats-Utskottets Utlåtande N:o 150. 1» Hvad slutligen angår de af Friherre Tersmeden framställda förslag, anser sig
Utskottet likaledes böra vidblifva sin uti 6:te punkten af Betänkandet gjorda, af Preste- och Borgare-Stånden gillade hemställan, 7:o. att Friherre Tersmedens framställning icke må till någon åtgärd föranleda.
Reservationer: emot 3:dje punkten: af Grefve Cronstedt, Fr., Friherre af Ugglas, Gust., Herrar Sandels, L. G., von Francken, G. W., och af Wåhlberg, G., Biskoparne Annerstedt och Millén, Professor Selander, Prosten Tegnér, Doktorerne Arrhenius och Söderberg, samt Herr A. O. Wallenberg, hvilka åberopat Afdelningens förslag till Utlåtande, af följande lydelse: ”Enligt hvad ofvan blifvit visadt, uppgår den summa, som, utöfver för handen varande tillgångar, måste för jernvägsanläggningarne anvisas, till R:dr 35,488,729: 97. och om härtill utaf ofvan beräknade öfverskott användas . . ,, 488,729: 97. skulle alltså lånesumman blifva R:dr 35,000,000.
— Det beräknade öfverskottet af „ 5,404,714: 35. komme i sådant fall att minskas med „ 488,729: 9 7. hvarefter återstoden utgjorde R:dr 4,915,984: 38.
Denna summa torde blifva fullt tillräcklig att bestrida den annuitet, som under nästkommande statsregleringsperiod erfordras till ränta och amortering för ett lån å 35,000,000 R:dr.
Man kan nemligen antaga, att de till jernvägsbyggnaderna beviljade anslag och lån icke komma att utgå till högre belopp, än högst J:del under hvartdera af de 3 nästinstundande åren, samt alt, om ock mera än denna tredjedel af lånet under hvarje af dessa år skulle indragas, ränteinkomsten af det öfverskjutande beloppet för tiden, intilldess medlen behöfva för jernvägsbyggnaderna användas, bör fullt betäcka annuiteten för ett motsvarande lånebelopp.
Den summa, som utöfver nämnde räntevinst under åren 1864—1866 erfordrades till den årliga för - 14 Ståts-Utskottets Utlåtande N:o ISO. räntningen och amorteringen af ett iån å 35,000,000 R:dr, skulle således, ifall annuiteten beräknades, likasom för 1860 års lån, till 5i procent, kunna antagas, för år 1864 till 5i procent å 11,666,6663 lt:dr 641,666$ R:dr.
„ „ 1865 „ d:o „ „ 23,333,333$ „ 1,283,533| „ „ „ 1866 „ d:o „ „ 35,000,000 1,925,000 „ Summa 3,850,000 R:dr.
Ehuru således, enligt denna beräkning, skulle uppkomma ett öfverskott af 1,065,984 R:dr 38 öre, har dock Utskottet, för sin del, ansett att detta öfverskott icke borde tagas i beräkning vid lånesummans bestämmande.
Det har nemligen, såväl under föregående riksdagar som under den nu pågående, både inom och utom representationen yttrats en allmän önskan, att de lån, som för Svenska Statens räkning erfordras, måtte, derest vilkoren blefve antagliga, upptagas i England.
Icke blott den omständigheten, att Engelska penningemarknaden är den ojemförligen största inom Europa samt att penningeräntan i nämnda land i allmänhet torde vara lägre, än i de flesta andra, ulan äfven den, att en icke obetydlig del af de penningar, som för jernvägarne upplånas, måste användas till inköp af Engelsk jernvägsmaleriel, samt att Sveriges förnämsta export går till England, i följd hvaraf tillgången på vexlar i Engelsk valuta är ganska betydlig, synas utgöra giltiga skäl för Sverige alt för sina lånetransaktioner söka den Engelska marknaden, hvilken hittills varit helt och hållet stängd för Svenska statspapper.
Fullmägtige i Riksgälds-kontoret hafva ock såväl 1858 som 1860 försökt att i England erhålla de då erforderliga lånesummorna.
Att sådant icke vid någotdera tillfället lyckades, torde uti icke ringa mån varit beroende deraf, att de lån, som då skulle afslutas, af Engelska bankirer ansågos jemförelsevis alltför obetydliga för att vinna den allmännare sprid ning, som för lånens framgång på Engelska penningemarknaden kunde vara betryggande.
Då likväl större anledning torde vara förhanden, alt det lån, som nu skall upptagas, kunde inom England negocieras, derest detsamma utgjorde åtminstone 2 millioner Pund Sterling, har
Utskottet desto heldre trott sig böra tillstyrka, att lånesumman, såsom ofvan är nämndt, må kunna uppgå ända till 35,000,000 R:dr R:mt, som, derest icke hela beloppet vore för Riksgälds-kontorets behol erforderligt, Fullmägtige synas vara oförhindrade att vid lånetransaktionens uppgörande förbehålla Kontoret rättighet att af lånet öfvertaga obligationer, svarande mot hvad Fullmägtige ansåge icke behöfva under nästa statsregleringsperiod indragas.
På grund af hvad sålunda blifvit anfördt, får Utskottet vördsamt föreslå: att Rikets Ständer måtte åt Fullmägtige i Riksgälds-konlorel uppdraga att genom upplåning anskaffa en summa af högst
Tre liofem millioner Riksdaler Riksmynt, för alt användas till utbetalning dels af de under innevarande riksdag beviljade anslag å tillhopa 27,896,000 R:dr för fortsättning af Statens jernvägs - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 150.
15 byggnader under åren 1863, 1864, 1865 och 1866, dels af de utaf Rikets nu församlade Ständer för utförande af enskilda jernvägsanläggningar anvisade lån å tillsammans 9,644,060 P» dr; börande, derest denna lånesumma med tillägg af de i Riksgälds—kontoret innestående öfverskott å jernvägslånemedlen samt det af Rikets
Ständer jemväl anvisade belopp af trafikinkomsten utaf Statens jernvägar icke blifver tillräcklig att bestrida de utbetalninger, för hvilka medlen sålunda äro afsedda, bristen af Riksgälds-kontorets egna tillgångar tillskjutas”.
Af Herr von Francken, G. W. Af Herr A. W. Björck, som, under åberopande af sin vid det återremitterade Utlåtandet fogade reservation, ansåg, alt högst 2 7 millioner Riksdaler Riksmynt må upptagas såsom utländskt lån och alt hvad derutöfver kunde erfordras, borde upplånas mot obligationer i Svenskt mynt.
Förslagsberäkning öfver Ordinarie Statsregleringen tillhörande Inkomster oell Utgifter linder hvartdera af åren 1864, 1865 och 1866.
Årliga Stats-utgifter under hvartdera af åren 1864, 1865 och 1866.
Till Stats-kontorct ingående Från Stats-kontoret utgående Ordinarie Stats-utgifter Beviljade af Rikets Ständer.
Beroende på omröstning i Förstärkt Stats-Utskott.
Tillstyrkta af Stats-Utskottet eller dess Afdel- ningar, men ännu icke pröfvade af Rikets Ständer eller hos Utskot- tet föredragna.
Föreslagna i Kongl. Proposi- tioner, hvaröfver Stats-Utskottets
Utlåtanden ännu ej afgifvits.
Ordinarie Inkomster, enligt Rikets Ständers beslut i anledning af Stats-Utskottets Utlåtande N.'o 45 8,312,350 1.230.000 2,185,300 479,200 9,206,200 3,593,700 3.706.800 5.552.000 3.999.800 1.230.000 2.185.300 479,200 9,206,200 3,593,700 3,706,800 5.552.000 4.032.300 1.255.300 4,072 Extra ordinarie Inkomster:
Tullmedel 14 000 000: — Postmedel 1,500,000: — Stämpelpappersmedel ] ,300,000: — Bränvinsafgift 8,400,000: — 25,200,000 n 8:de d:o 32,500 1,254,700 600 4,072 1 Diverse utgifter på 7:de, 8:de och 9:de 74 71 Säger 29,953,000 — 32,500 — 1,254,700 — t, 74 31,244,872 74 Saldo:
Bidrag till Extra Statsregleringens be- 9 9fi7 <177 Summa 33,512,350 — Summa 33,512,350 Stockholm den 8 September 1863.
Hör till Ståts-Utskottets Utlåtande, 1862 & 1863, N:o 150.
Förslagsberäkning Ofver Extra Statsregleringen tillhörande Inkomster och Utgifter åren 1864, 1865 och 1866.
Beroende på röstning i Ft stärkt Stats Utskott.
Tillstyrkta af Stats-Utskottet Föreslagna i Inkomster Utgifter af Rikets Ständer. )r- eller dess Afdel- ningar, men ännu icke pröfvade af Ril.ets Ständer eller lios Utskot- tet föredragne.
Proposi- tioner, hvaröfver Stats-Utskottets Utlåtanden ännu ej afgifvits.
Det belopp, hvarmed Riksgälds-kontorets inkomster till 1866 års slut, enligt Herrar Fullmägtiges beräkning, kommer att öfverstiga dess utgifter 3,755,000: — hvartill kommer beloppet af de utaf Riksgälds-kontoret redan verk- ställda utbetalningar i afräkning å motstående anslag 332,406: 43 Anslag utan återbetalningsskyldighet, hän- förliga till Riks-Statens 1,239,465 300.000 3,426,836 2,160,000 94 1.239,465 300,000 3,426,836 2.160,000 9 4 4,087,406 43 36 36 Beräknadt bidrag af Statsverkets inkomster, åren 1864—1866, för Riksgälds-kontorets 6,802,431 5,000,000 78 5:te d:o — — . — Öfverskott å Statsverkets inkomster för åren 1862 och 1863, enligt Kongl. Maj:ts 6:te d:o 7:de d:o 1,349,800 510,100 — 2,600,300 3,950,100 510,100 Reservationer af Första Hufvudtitelns besparingar vid 1862 års slut, enligt Kongl. 8:de d:o 1,848,572 76 147,000 — 458,000 32,456 19,644 — — 2,453,572 32,456 405,880 100,000 70 Maj:ts Proposition - Behållning af anslaget för ökad postskjutslega, 70,000
R:dr årligen, för tre år, en- 392,7&8 — 15,662 100,000 50 50 370,573 71 80 210,000 50,000 5,000,000 Anvisningar å Undsättningsfonden Säo-er 10,950,437 6 5 147,000 3,110,400 50 370,573 71 14,578,411 80 Lån, hänförliga till 6:te och 8:de Hufvud- 172,000 1,387,500 1,559,500 Tillhopa anslag och lån 11,122,437 05 147,000 — 4,497,900 50 370,573 71 16,137,911 86 Öfverskott — — — 5,404,714 35 Summa 21,542,626 21 Summa — — 2 I Stockholm den 8 September 1863.
Stats-Utskottets Memorial JV& 151. 1 JW 181.
Ank. till Exp.-Utsk den 11 Sept 1863. kl. 1 e. m.
Utlåtande, 1 anledning af vackt motion om indragning af Ull-diskonten samt af det för denna inrättning å Riksgälds-kontoret anvisade kreditiv. (R. A.)
Uti en inom Borgare-Ståndet väckt, till Stats-Utskottet remitterad motion (N:o 211) har Herr A. O.
Wallenberg förnyat sitt vid sistförflutna riksdag framställda förslag, att det för inhemska fårskötselns och ullproduktionens befrämjande ät Ull-diskonten på Riksgälds-kontoret anvisade kreditiv ä 225,000 R:dr mätte indragas och hvad deraf blifvit begagnadt pä vissa lämpliga tider till Riksgäldskontoret återbetalas samt att Rikets Ständer måtte, med anmälan härom, hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla att Kongl. Majit dels täcktes medgifva att
Ull-diskonten ina upphöra och att denna inrättnings egna obetydliga behållning finge sammanslås med Manufaktur-diskontens, dels i nåder förordna om de öfriga åtgärder, sorn af Ull-diskontens upphörande kunde påkallas.
Efter att hafva erinrat derom, att Ull-diskonten blifvit, genom Kongl.
Brefvet den 19 Maj 1781. medelst anslag af den dä befintliga, sedermera upplösta s. k.
Manufakturfonden, stiftad för att genom lån främja upphandlingen af inhemsk ull och understödja den mindre förmögna fabriksidkaren, saint att, då denna lånerörelse ej ansågs uppfylla ändamålet, Rikets Ständer vid 1828—1830 års riksdag ä Riksgälds-kontoret anvisade ett kreditiv, för att, genom inrättande af ett Ullkontor, för landtmannen öppna dittills saknade utvägar, ej allenast att få sin vara sorterad och uppskattad, utan äfven att vid bristande afsättning kunna den belåna, har motionären upplyst, att lånen från Ull-diskonten beviljades mot 4 procent ränta pä högst
II månader och till 50 procent af ullens antagna värde; att Ull-diskontens tillgångar vid början af år 1862 utgjorde tillhopa 95.463 R:dr 39 öre, hvaraf i osäkra fordringar 1,678 Rdr 83 öre; att dess skuld till Riksgälds-kontoret för hvad å kreditivet blifvit lyftadt, uppgick, med ränta, till 79,512 Ridr 4 öre samt att fon Bili. till R.
4 Sami, 1 Afd. 3 Band, 9 Haft. 2 Stats-Utskottets Memorial J\i' 151. dens behållning vid nämnde tid således utgjorde 15,951 Kalr 35 öre, de osäkra fordringarne deruti inberäknade.
Lånerätten hade småningom utveckiat sig sålunda, att då, enligt det lör Ull-diskonten år 18.11 utfärdade reglemente, denna rätt var inskränkt till producent af inhemsk vara, hvilken blifvit såsom pant i Ull-kontoret aflemnad, sä hade genom 1835 års reglemente lånerätten utsträckts äfven till dem, sorn af sådan ull sedermera blifvit egare.
Redan i sistnämnda reglemente medgafs, att den, som erhållit lån mot underpant af ull, finge, innan lånet blifvit betaldt, frän Ull-kontoret uttaga ullen, mot aflemnande af annan säkerhet.
Pantens utbyte mot borgen blef sålunda snart tillätet.
Detta var dock ännu egentligen till förmån för ullproducenten; men genom Kongl. Brefvet den 11 Augusti 1837 medgafs, att äfven klädesfabriksidkare, som vid ullmarknad i Norrköping tillhandlat sig ull. egde, med bibehållande af den honom tillkommande länerätt för sådan i ullmagasinet insatt ull, genast från magasinet uttaga och disponera ullen.
Genom Kongl. Kungörelsen den 14 Augusti 1841 utsträcktes den förut medgifna lånerätten i Ull-diskonten till hvarje innehafvare af inländsk ull, och genom Kongl. Brefvet af samma dag förunnades särskildt ät klädesfabrikanter den fördel, att desse, om de antingen vid ullmarknad eller direkt från Svenskt schäferi uppköpt förut icke belånad inhemsk ull samt företedde producents, under edlig förpligtelse utgifna, intyg såväl att ullen vore fällen i dess schäferi som angående det pris, hvilket för samma ull beräknats, {ingo, utan hinder deraf att ullen icke blifvit i allmänt ullmagasin inlagd och värderad, efter sig företeende omständigheter, för dylik ull ur Diskonten erhålla lån mot godkänd säkerhet.
Det visade sig således, att den nya Ull-diskontfonden tilt väsendtlig del frångått sin första bestämmelse, derigenom att fabrik ante rne till fullo återfått den länerätt, hvilken de egde före år 1831, och hvars borttagande just ingick bland vilkoren för den nya Diskontens bildande.
De vore nu vida mera gynnade än ullproducenterne, för hvilka fonden tillkommit; och man skulle ånyo ega fog att, likasom före år 1831, klaga deröfver att den fördel, som genom lånen tillskyndades fabrikanten, i allt för ringa män delades af landtmannen, såvida icke tänkesättet hellre utdömde hela Ull-diskonten såsom obehöflig både för fabrikanten och för landtmannen.
Inrättningen hade nemligen endast med svårighet kunnat ät sina medel bereda nöjaktig läneafsättning, fastän till och med den utväg blifvit försökt, att tjenstemän från Kommers-kollegium begifvit sig till Norrköpings ullmarknad, försedde med Ull-diskontens penningar, för att der med någon större framgång hålla dem tillhanda.
Kreditivet hade icke behöft ens till hälften anlitas.
År 1855 uppgick utlåningen till 32,430 R:dr Runt, fördelade mellan 8 personer, och är 1857, dä fondens utlåning var störst, till 110,745 R:dr s. m., hvaraf 17 personer erhållit del.
Sällan inträffade, att någon ullproducent anmälde sig till låns bekommande, och under är 1861 hade Ull-diskonten icke förvärfvat någon enda sådan gäldenär.
Af den vid samma års sjut på säkra händer utestående lånesumman, 93,144 R:dr 33 öre, hade under årets lopp utlemnats, på grund af företedda betyg om upphandlad ull, 14 lån ät klädesfabrikanter, hvilka således blifvit på detta sätt gynnade för sin visade benägenhet att köpa ull för sina egna klädesfabrikers behof; och motionären har. på alla dessa skäl, ansett, att Rikets Ständer icke borde ”tillåta denna lilla, onyttiga inrättning att längre fortfara”.
Utskottet, som, för bedömande af frågan, huruvida bibehållandet för Statens räkning af det uti Norrköping inrättade Ull-kontor kan anses utgöra något hinder för Ull-diskontens indragning, från vederbörande tjensteman inom Kommers-kol - Stats-Utskottets Memorial JYi 151, 3 legiutn låtit infordra upplysningar rörande detta kontors tillkomst och verksamhet, har i sådant hänseende inhemtat: att under år 1860 till kontoret inlemnats 218,704 tb ull att in- och utvägnings-afgifter samt afgifter för uilens sortering samt för dess förvarande utöfver 14 dagar, äfvensom för uthyrda lägenheter tillsammans uppgått att ehuru : törsta qvantiteterna ull blifvit in- och utlemnade under Juli månad, Ull-kontoret i mindre män begagnats äfven öfriga delar af äret; att kontorets utgifter utgjort: att tjenstemän och betjening utgjordes af 1 kamererare, 1 kontrollör och 1 ullsorterings-föreståndare samt 4 ullsorterare, 2 lärlingar och 1 vaktmästare; samt att ullmagasinet tillkommit på det sätt att, sedan Fabriks-societeten i Norrköping erbjudit sig att under vissa vilkor till hälften med Staten deltaga i kostnaden för dess nybyggande, Kongl. Majit genom nådigt Bref den 17 December 1831 medgifvit, att (ien på Staten belöpande hälft af kostnaden finge af gamla Ull-diskontfonden utgå, hvarefter äfven återstående delen af berörde kostnad blifvit, enligtKongl.
Brefven den 28 November 1835, den 26 Mars 18.36 och den 13 Juli 1838, af samma fonds medel anvisade, så att Staten nu vore ensam egare till berörde egendom: hvarjemte blifvit upplyst, att lånerätten i Ull-diskonten, hvilken af motionären uppgifvits till 50 procent af den inköpta eller panttorskrifna ullens värde, numera, jemlikt Kongl. Kungörelsen den 5 September 1854. blifvit förhöjd tili 6bf procent af samma värde.
Stats-Utskottot, som vid nu upplysta förhållande finner Irägan, huruvida ullmagasinet bör fortfara i sin verksamhet eller upphöra att för Statens räkning förvaltas, icke stå i omedelbart beroende af den om indragning af Ull-diskonten och det föi' densamma anvisade kreditiv, anser sig, beträffande det af motionären framställda förslag, böra erinra, hurusom Sammansatta Stats- samt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, hvilket under sistförflutna riksdag behandlade Herr Wallenbergs i enahanda syfte då väckta motion, uti sitt den 19 Oktober 1860 afgifna betänkande (N:o 43) hufvudsakligen tillstyrkt bifall till motionärens framställningar samt såsom skäl dertill anförde, att Ull-diskontens verksamhet numera vore af ringa omfång, fastän densamma frångått bestämmelsen att blott verka till befrämjande af ullens produktion och blifvit en vanlig diskont för beläning af reverser; att den Ull-diskonten meddelade kreditivrätt på Rikets Ständers Riksgälds-kontor syntes i flera afseenden olämplig, särskildt med hänseende dertill, att Riksgäldskontoret, sjelft hade behof af kreditiv och derföre blifvit tillagd sådan rätt hos Rikets Ständers Bank; att ullproduktionens uppmuntrande genom att belåna varan i producentens hand ej vore klokt och praktiskt, enär försöket att pä detta sätt förhjelpa producenten till ett högre pris inledde honom på den bana, som förvand - 333,934 'ib ., 271,038 ii „ år 1860 till ,, 1861 „ „ 1862 „ R:dr 3,844: 39. ., 4,672: 87. „ 5,506: 93. år 1860 1861 „ 1862 ..
IUdr 5,105: 60. „ 5.160: 17. ., 5,412: 62. 4 Stats-Utskottets Memorial JV£ 152. lade producenten till spekulant, hvilket ej heller torde lända till hans verkligt fördel, enär med densamma häst öfverensstämde att varan förvandlades i penningar mot gångbart pris och det influtna kapitalet användes på förnyad produktion; samt att med sednare tiders strälvanden mera öfverensstämde att sammanföra allmänna utlåningsfonder, än att bibehålla sådana, som afse främjandet blott af vissa klassers eller mindre korporationers fördelar.
Stats-Utskottet, som fullkomligen delar dessa åsigter, har i följd deraf, och ehuruväl endast två Riks-Ständ vid sistförflutna riksdag gillade förslaget om Ull-diskontens upphörande samt indragning af dess kreditiv, ansett sig böra hemställa: att Rikets Ständer måtte besluta, dels att det för inhemska fårskötselns och ullproduktionens befrämjande ät Ull-diskont-fonden ä Riksgälds-kontoret anvisade kreditiv vid innevarande års slut skall indragas, så att någon anvisning derå efter nämnde tid icke må utställas, hvaremot derå lyftade belopp böra i stadgad ordning till Riksgälds-kontoret återbetalas; dels att, med underdånig- anmälan härom, hos Kongl.
Majit anhålla, det Kongl. Majit täcktes gifva nådig föreskrift om Ull-diskonl-inrättningens upphörande och dess behållnings öfverlemnande till Manufaktur-diskontfonden samt i öfrigt låta vidtaga de åtgärder och meddela de föreskrifter, som af Ulldiskontens upphörande kunna påkallas.
Stockholm den 11 September 1863. JW 152.
Ank. till Exp.-Utsk. den 11 Sept, 1863, kl. 1 e. m.
Memorial, angående aflöningen för Rikets Ständers Juslitie-Ombudsman samt den hos honom anställda kansli- och vaklbetjening. (R. A.) Jemlikt 187 § af det för