Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I afseende på ofvanomförmälde så kallade afräkningsbok, hvilken, till följd af fullmäktiges föreskrift, blifvit för åren 1845, 1846 och 1847 upplagd, hafva Rikets Ständers sistnämnde år församlade revisorer, anmärkt: att deruti ej fanns någon egentlig hufvudräkning, såsom fullmäktige förordnat; att i stället upp rättats ett serskildt generalsammandrag för hvartdera året, uti hvilket voro upptagna samma slutsummor, som i de af fullmäktige föreskrifna sammandragen för hvar och en af nu gällande reglementes utgiftstitlar; samt att hvad fullmäktige förordnat, angående ifrågavarande räkenskaps afslutande för hvarje år och fortsättande med in- och utgående balanser, endast i afseende på sammandragen vore iakttaget; hvarjemte revisorerne yttrat, att en sådan årlig afslutning af den egentliga afräkningsboken ej kunde verkställas, utan förändring af dess nuvarande form och Stats- Utskottets Utlåtande, N:o 78. 9 och uppställningssiitt, emedan densamma icke, i likhet med vanliga räkenskaper, bestode af vissa kooti, deruti hithörande summor på- eller affördes, utan egentligen utgjordes af 3:ne serskilda fortgående tabeller öfver skedda anvisningar och utbetalningar å de utgiftssummor, hvilka under reglementets förenämnde hufvudtitlar funnes upptagna.
Beträffande de af fullmäktige föreskrifna tillägg och iakttagelser i Riksgäldskontorets hufvudbok, så hafva revisorerne, jemte anmälan huru föreskrifterne härom vid uppgörandet af hufvudböckerne för åren 1845 och 1846 blifvit tilllämpade, erinrat, att stadgandet derom att hvarje anslags ursprungliga belopp och hvad före årets början uttagits borde inom linien å hufvudbokens konti antecknas, icke blifvit uti någondera af nämnde hufvudböcker iakttaget.
I fråga om det vid 1845 års revision framställda förslag, angående uppläggandet af serskilda räkningar för de i hvarje § utaf gällande reglemente bestämda anslag och tillgångar, hafva sistbemälde revisorer förklarat, att de instämde uti samma förslag, dock med de jemkningar och iakttagelser 2:ne bland fullmäktige, Professoren Bråkenhjelm och Grosshandlaren Berg, tillstyrkt.
I öfverensstämmelse härmed borde alltså, enligt revisorernes åsigt, å serskilda konti uti Riksgäldskontoret^ hufvudbok uppdebiteras »hvart och ett anslag, som, till följd af reglementets före»skrift, ovillkorligen måste, efter skeende reqvisition, under årets lopp, af Riks»gäldskontoret utbetalas, äfvensom de villkorligen beviljade anslagssummor, hvilka, »jemlikt från Kongl. Maj:t ankomna nådiga bref, skola under året i stadgad ord»ning hållas vederbörande tillhanda»; och borde »följaktligen hvarje verkställd ut»betalning å sitt behöriga konti afföras samt det återstående beloppet, såsom »Riksgäldskontorets skuld vid årets slut utbalanseras; hvarförutan, till upplysning »om hvad i afräkning å hvart och ett anslag förut blifvit utgifvet, det ursprung»liga beloppet af samma anslag, jemte deraf, före årets början, skedda utbetal»ningar borde inom linien å det för anslaget öppnade serskilda konti antecknas.»
Uti härefter afgifvet och 4847 års tryckta revisionsberättelse bilagdt yttrande, har Riksgäldskontorets kommissariat, under erinran om anledningen till och ändamålet med den öfver extra och tillfälliga statsutgifterna uppgjorde serskilda räkenskap, meddelat några närmare upplysningar om densammas beskaffenhet, samt uppgifvit hvilka anteckningar deruti borde betraktas såsom räkenskapens debet och hvilka utgjorde dess credit, hvarvid kommissariatet derjemte yttrat, att, om ifrågavarande »räkenskap på sådant sätt uppfattades och förstodes, torde någon giltig anmärkning mot dess uppställning icke böra ega rum.»
För öfrigt innehåller detta yttrande hufvudsakligen: att revisorernes uppgift angående m. till R.
Fröt. 1847 och 1848■ 4 Sami. 1 Afd 24 Baft. 2 10 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 78. saknaden af en egentlig hufvudräkning syntes grunda sig på ett missförstånd at fullmäktiges härom meddelade föreskrift; att uppgiften, det meranämnde räkenskapen icke blifvit för hvarje år afslutad, motsades af det utaf revisorerne vitsordade förhållande, att sammandragen voro afslutade; att några in- och utgående balanser för hvarje serskild, af Kongl.
Maj:t anvisad, anslagssumma icke utan allt för stor vidlyftighet kunnat upprättas; samt att dylika balanser voro öfverflödiga, enär af räkenskapen med lätthet kunde ses huru mycket af hvarje anslag vid årets början eller slut vore uttaget och hvad deraf återstode.
I anledning af anmärkuingen angående den i hufvudboken uraktlåtna anteckning af hvarje anslags ursprungliga samt dess före årets början uttagne belopp, har kommissariatet uppgifvit, att ofvanberörde sammandrag blifvit hufvudböckerna bilagde, just för att undvika sådane anteckningar å hvarje serskild konto, de der icke egde något sammanhang med sjelfva räkenskapen; och har kommissariatet slutligen, såsom orsak hvarför någon afskrift af den så kallade hufvudräkningen icke bilagts 1845 och 1846 års hulvudböcker, anmält, att kommissariatet ansett denna hufvudräkning, såsom omfattande åren 1845, 1846 och 1847, böra bilogas hufvudboken för sistnämnde år, efter hvars utgång densamma först skulle blifva fullkomligen afslutad.
Hvad kommissariatet sålunda upplyst och anfört hafva fullmäktige, enligt deras i anledning af samma revisionsberättelse afgifna utlåtande, funnit innebära icke allenast all erforderlig utredning af förhållandet med hufvudräkningen i den så kallade afräkningsboken samt denna räkenskaps afslutande, utan äfven en fullt nöjaktig förklaring öfver hvad i dessa afseenden blifvit anmärkt; hvarjemte fullmäktige yttrat sig anse ändamålet med de föreskrifna anteckningarne i Riksgäldskontorets hufvudbok på ett fullt tillfredsställande sätt vunnet derigenom, att omförmälde sammandrag blifvit hufvudboken bilagda.
Hvad åter beträffade det af 1845 års revisorer föreslagna förändrade bokföringssätt samt införandet i hufvudboken af serskilda räkningar för de i reglementet anvisade extra eller tillfälliga statsutgifter, så enär de emot samma förslag förut anförde betänkligheter icke i någon väsentlig mån skulle undanrödjas genom iakttagande af de jemkningar vid dess verkställighet, som af senast församlade revisorer blifvit förordade och tillstyrkte, hafva fullmäktige åberopat hvad deras utlåtande öfver 1845 års revisionsberättelse i detta afseende innehölle samt härjemte tillagt, att genom hufvudbokens uppläggande på ett med meranämnde förslag öfverensstämmande sätt skulle, i anseende till mängden af ut- och ingående balanser, densamma erhålla en så stor vidlyftighet, att möjligen den i Riksgäldskontorets bokslutskontor nu anställde tjenstemannapersonal kunde blifva urståndsatt att inom stadgad tid hufvudboken upprätta och afsluta.
Stats- Utskottets Utlåtande, N:o 78. 11
För att med erforderlig sakkännedom kunna bedöma behofvet och fördelarne samt ändamålsenligheten af de förändringar, Rikets Ständers sedan sistlidne riksdag församlade revisorer uti ifrågavarande hänseende föreslagit, har Utskottet tagit närmare kännedom ej mindre om det sätt hvarpå Riksgäldskontorets hufvudböcker hittills blifvit förde, än ock om oftanämnde för åren 1843, 1846 och 1847 upplagda serskilda räkenskap, samt de i afseende å deruti upptagna utgiftssummors utbetalande och redovisande meddelade stadganden.
Härvid har Utskottet visserligen funnit besagde hufvudböcker förda efter en både enkel och redig samt lättfattlig method; men då Riksgäldskontoret, efter de 2:ne sistförflutne riksdagarne, erhållit en mycket utvidgad och i (lere hänseenden förändrad verksamhet, synes räkenskapsföringen derstädes jemväl böra undergå en härefter lämpad förändring, på det att en fullt tillfredsställande och fullständig redovisning för Riksgäldskontorets rörelse och verkliga ställning må kunna åstadkommas.
Detta syftemål har icke vunnits genom den serskilda räkenskap, som öfver en del af de vid nämnde riksdagar detta verk ålagda utbetalningar nu mera blifvit upplagd, ty denna nya räkning ingår icke uti samt eger ej något egentligt samband med Riksgäldskontorets hufvudbok och inverkar ej eller på dess resultater.
På sätt sednast församlade revisorer anmält, hafva visserligen sammandrag af nyssnämnde serskilda räkenskap blifvit bifogade 1843 och 1846 års hufvudböcker, men uti sjelfva hufvudböckerne förekommer icke ens någon hänvisning till sammandragen eller den räkenskap, hvarpå de sig grunda.
Således saknas vid hufvudbokens genomgående eller rådfrågande all anledning att nppsöka densamma bland den mängd bilagor, som tillhöra denna räkenskap.
Oaktadt hvad kommissariatet anfört till förklarande af ifrågavarande så kallade afräkningsboks beskaffenhet, anser Utskottet, lika med revisorerne, sistnämnde räkenskap, med hänsigt till dess form och uppställningssätt, egentligen endast kunna betraktas såsom några dels sammanhängande, dels från hvarandra helt och hållet afskiljda tabeller, hvilkas resultater ej heller finnas sammanfattade uti någon gemensam hufvud- eller kapitalräkning.
Emot merberörde afräkningsboks fullständighet och ändamålsenlighet kan dessutom med skäl erinras, att den hvarken innehåller någon uppgift angående det år eller den tidpunkt, då de anvisade anslagssummorne skola af Riksgäldskontoret tillhandahållas, eller meddelar någon upplysning rörande kontorets mer eller mindre villkorliga betalningsskyldighet.
Men äfven om denna afräkningsboks nu anförda ofullständighet skulle genom en förändrad och förbättrad uppställning afhjelpas, kommer likväl i allt fall redovisningen för Riksgäldskontorets ställning att blifva mindre tillfyllestgörande och med verkliga förhållandet öfverensstämmande, så länge en väsendtlig del af detta verks skulder äro ute - 12 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 78. slutne ur dess egentliga räkenskap eller sjelfva hufvudboken.
För närvarande finnas nemligen derstädes icke på något ställe upptagne de anslagssummor, som äro på Riksgäldskontoret anvisade oell till betydligaste delen skola vid anfordran ovillkorligen utbetalas.
Deremot hafva de tillgångar, som för dessa utbetalningars bestridande blifvit anvisade och till största delen redan af Riksgäldskontoret uppburits, i hufvudboken ingått, och sålunda åstadkommit det kapital-öfverskott, densamma hittills utvisat.
Detta kapital-öfverskott kommer dock, enligt hvad fullmäktige erinrat, att helt och hållet försvinna ur räkenskaperna, derest omförmälda anslagssummor varda, på föreslaget sätt, der uppförda.
En sådan påföljd af det förändrade bokföringssättet anser Utskottet likväl ingalunda böra hindra detsammas antagande, helst det synes vara både olämpligt och missledande att genom bibehållandet af en mindre fullständig räkenskapsmethod låta hufvudboken visa ett kapital-öfverskott, som i verkligheten icke förefinnes.
Utskottet tror sig ej heller ega anledning dela den af fullmägtige yttrade farhåga, att upprättandet och afslutandet af Riksgäldskontoret hufvudbok icke skulle af nuvarande tjenstemannapersonal kunna medhinnas, i fall bokföringen uti ifrågavarande hänseende blefve förändrad.
Utskottet medgifver visserligen, att hufvudboken derigenom kommer att erhålla en ökad vidlyftighet; men denna ökning torde dock ej på långt när motsvara den minskning, som för ett par år sedan deruti tillvägabragtes genom det nya bokföringssättet i afseende å städernas byggnadslån, hvarigenom, enligt seduast församlade revisorers uppgift, 5 å 600 konti kunde uteslutas.
Enär således samma räkenskap med dess tillförene egande vida större vidlyftighet kunnat upprättas af enahanda personal, som nu är i Riksgäldskontorets bokslutskontor anställd, bör det icke blifva omöjligt att äfven framgent inom derför bestämd tid få bokslutsarbetet fullbordadt, helst om den förändrade bokföringen kommer att verkställas på det sätt Utskottet här nedan skall föreslå.
Enligt hvad förut är uppgifvet, ansågo 1845 års revisorer, att serskilda konti borde i hufvudboken uppläggas för de i hvarje § af Riksgäldskontorets reglemente bestämda anslag och tillgångar.
Det måste också medgifvos att hufvudboken derigenom blefve serdeles fullständig och fullkomligt öfverensstämmande med den författning, som utstakar gränserna för Riksgäldskontorets hela rörelse och verksamhet samt innefattar alla dess åligganden.
Ulen då åtskilliga på Riksgäldskontoret anvisade utbetalningar, både till beloppet och tiden för deras verkställande, bero på uppfyllandet af derför stadgade vilkor, och då äfven en och annan af härtill anslagne tillgångar äro af vilkorlig eller mindre säker beskaffenhet, skulle en, utan afseende å anslagens och tillgångarnes natur, skeende uppdebitering möjligen blifva förvillande samt måhända jemväl föranleda flerfaldiga Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 78.
13 för sä väl Riksgäldskontorets styrelse, sorn Rikets Ständer tidsödande frågor, angående de bokförda posternas afskrifvande eller fortsatta balancerande.
Med afseende härå, äfvensom å de förändrade anvisningar, hvilka, i händelse af urtima riksdagars inträffande, kunna, rörande dessförinnan odisponerade anslagssummor, af Rikets Ständer beslutas, anser utskottet sig hufvudsakligen böra instämma uti det af sednaste revisorer biträdda förslag, enligt hvilket ifrågavarande anslags och tillgångars bokförande bör lämpas ej allenast efter deras beskaffenhet, utan äfven efter tiden då de förra måste utbetalas samt de sednare kunna påräknas, och hvilket förslag nära öfverensstämmer roed det sätt, hvarpå de vid 1834 och 1835 års riksdag beviljade extra statsanslag, likasom statsfyllnadssumman, ända hittills varit bokförda.
Vidkommande 1845 års revisorers tillika gjorda hemställan, att räkenskapsföringen inom Riksgäldskontoret måtte vid den tillstyrkta reorganisationen af statsverkets räkenskapssystem bringas till enhet dermed, så skall Utskottet, i det utlåtande, utskottet kommer att afgifva i anledning af berättelserna om sednaste revisioner af statsverket, meddela sina åsigter, angående den vigtiga frågan om en till förenkling och inbördes sammanstämmelse ledande förändring i de serskilda verkens nuvarande boklöringsmethoder.
Emedlertid anser utskottet sig vid detta tillfälle böra yttra, att derest, genom en dylik förändring, enhet i räkenskapsföringen inom alla öfriga allmänna verk kan tillvägabringas, samma förändring jemväl bör sträcka sig till och omfatta den Riksgäldskontoret åliggande redovisning.
I öfverensstämmelse med redan anförda samt i nedanstående hemställan vidare utvecklade åsigter och under åberopande af hvad dels revisionsberättelserna och dels ofvanbemälde 2:ne fullmäktiges serskilda yttrande innehålla, får utskottet alltså hemställa och tillstyrka, att Rikets Ständer, i afseende på Riksgäldskontorets räkenskapsföring, må besluta och till vederbörandes efterrättelse föreskrifva: a) att uti Riksgäldskontorets hufvudbok för innevarande och följande år bör, på grund af det för detta verk gällande reglemente, å serskildt konto uppdebiteras hvart och ett af Rikets Ständer utan återbetalningsskyldighet beviljadt och till beloppet bestämdt anslag, som under årets lopp skall, vid skeende reqvisition, tillhandahållas; b) att å samma konto bör afföras hvarje under året verkställd utbetalning utaf den derstädes upptagna anslagssumman; c) att det härefter vid årets slut återstående beloppet bör, såsom Riksgäldskontorets skuld, till påföljande år utbalanseras; d) att hvarje anslags ursprungliga belopp samt hvad i afräkning derå före det 14 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 78. löpande årets ingång blifvit utbetaldt bör antecknas inom linien å det för samma anslag öppnade konto; e) att de af Rikets Ständer för Riksgäldskontorets utgifter anvisade och till visst belopp beräknade tillgångar likaledes böra uppdebiteras i hufvudboken för det år, hvarför desamma blifvit Riksgäldskontoret anslagna; f) att följaktligen de medel, hvilka under årets lopp komma Riksgäldskontoret till godo, å dessa konti krediteras, hvarefter återstoden eller öfverskottet, med hänsigt till den beräknade inkomstens belopp och beskaffenhet, bör antingen såsom en kontorets fordran balanseras eller å kapitalräkningen upptagas; och g) att vid den förändrade bokföringens verkställande följande bestämmelser och stadganden böra iakttagas: l:o.
Hvad som före 1847 års slut icke blifvit från Riksgäldskontoret uttaget af de å detta verk under de begge sednaste riksdagarne såsom anslag utan åter betalningsskyldighet anvisade summor, upptages uti innevarande års hufvudbok, för att, i stadgad ordning, för det härmed afsedda ändamål tillhandahållas, så vida icke, angående de ännu odisponerade medlens användande, varder af Rikets Ständer annorlunda förordnadt. 2:o.
De till Kongl.
Maj:ts nådiga disposition för vägförbättringar och vattenaftappningar eller andra odlingsföretag samt folkskolelärares allönande under 1840 och 1841 samt 1844 och 1843 årens riksdagar anvisade samt ännu reserverade medel upptagas i hufvuboken summariskt å derför öppnade konti; kommande dessa konti alltså endast att utvisa hvad af härtill beviljade anslag vid årets början var och under dess lopp blifvit utbetaldt samt hvad af hela anslaget vid årets slut innestod. 3:o.
Deremot bör hvarje å sistnämnde anslag, enligt Kongl. Maj:ts nådiga bref disponerad summa samt det, till följd häraf, för hvart och ett serskildt föremål, utanordnade belopp omständligen redovisas uti en för hela anslagstiden fortgående räkenskap, till form och uppställning hufvudsakligen öfverensstämmande med den, som, jemlikt Rikets sednast församlade Ständers beslut, blifvit upprättad öfver de byggnadslån, åtskilliga städer utaf Riksgäldskontorets medel erhållit. 4:o.
Uti denna serskilda räkenskap, till hvilken hufvudboken vid der förekommande generella på- eller afföringar bör hänvisa, antecknas ej mindre hvar och en af Kongl. Maj:t beslutad och för Riksgäldskontoret tillkänna— gifven disposition, än äfven de vilkor och terminer, som Kongl. Maj:t för det disponerade beloppets utbetalande i nåder föreskrifvit.
Stats- Utskottets Utlåtande, N:o 78. 15 Sro, De till visst belopp beviljade nya eller fortsatta anslag, som under innevarande riksdag redan äro eller hädanefter varda å Riksgäldskontoret anvisade, uppdebiteras i hufvudböckerna från och med det år, då de anslagna beloppen skola af detta verk tillhandahållas; hvarvid, beträffande de för kommunikationers förbättrande samt odlingsföretag beviljade och till Kongl.
Maj:ts nådiga disposition ställda anslagssummor, iakttages hvad i afseende på bokförandet af för likartade föremål förut anslagna och af Kongl. Majit disponerade medel nu varder föreskrifvet. (»:o.
Statsfyllnadssumman, jemte de för fortfarande statsbehof beviljade utgifter, som vid riksstatens upprättande ansetts böra utgå från Riksgäldskontoret, upptagas å sina serskilda konti i hufvudboken för det år, då utbetalningsskyldigheten vidtager. 7:o.
Allmänna bevillningen, hvilken hittills för det löpande året upptagits endast till det belopp, som derå förskottsvis bestridda utbetalningar utgjort, uppdebiteras hädanefter i hvarje års hufvudbok med den summa, hvartill denna inkomst i gällande bevillningsförordning är beräknad, och afföres å det sålunda debiterade beloppet under samma och påföljande år verkställda levereringar, intilides de motsvara detta belopp, hvarefter öfverskottet kapitalräkningen tillgodoföres. 8:o.
Öfriga till Riksgäldskontoret ingående afgifter bokföras deremot på samma sätt som hittills, och upptagas således till deras under hvarje år levererade belopp. 9:o.
De serskilda tillgångar, som under nu pågående riksdag för Riksgäldskontorets utgifter varda anvisade, uppdebiteras i det års hufvudbok och med den summa, hvartill Rikets Ständers om desammas anvisande meddelade beslut föranleda. 8:o.
Jemte uppgifvandet af de förändringar i det nuvarande bokföringssättet, hvilka, enligt Utskottets åsigt, oundgängligen erfordras, lör tillvägabringandet af en tillförlitlig och fullständig redovisning för Riksgäldskontorets ställning, har utskottet ansett sig böra tillägga, att utskottet äfvenledes instämmer i 1847 års revisorers anmärkningar rörande åsidosättandet af en och annan utaf de föreskrifter i afseende på räkenskapsföringen, hvilka fullmäktige efter nästföregångne revision meddelat och för Rikets Ständer anmält.
Fullmäktige hafva visserligen uti sitt ofvan anförde utlåtande förklarat, att det ändamål, sorn med några af dessa föreskrifter åsyftades, oaktadt deras uraktlåtna iakttagande, «på ett full Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 78. tillfredsställande sätt vunnits».
Dock som ifrågavarande föreskrifter af fullmäktige måste hafva ansetts nödiga och ändamålsenliga, samt derföre blifvit till vederbörandes efterrättelse utfärdade, så har det förefallit utskottet anmärkningsvärdt, både att desamma, utan erhållen tillåtelse eller derom gjord anmälan, till en del blifvit lemnade utan allt afseende, och att fullmäktige gillat och godkänt att af dem meddelade stadganden icke vederbörligen iakttagits.
Uti förklarandet angående gillandet häraf hafva protokolls-sekreteraren Printzensköld, professoren Selander, komministrarne Löhman och Delin, justitie-borgmästaren Ilolm, kryddkramhandlaren Brinck, talmannen Hans Jansson och riksdagsfullmäktigen Johan Persson deltagit.
Då det likväl bör kunna antagas, att ett dylikt förhållande för framtiden uteblifver, hemställer utskottet att Rikets Ständer måtte låta denna anmärkningsfråga förfalla. 9:o. Angående de Staden Borås meddelade byggnadslåns upptagande i Ilufvudboken.
(1847 års rev.-berättelse, sid. 23.
Fullmäktiges utlåtande, sid. 94—95.
Kommissariatets förklaring, sid. 103—104.)
Enär det af revisorerna anmärkta förhållande, att de tvänne serskilda, nämnde stad vid olika tidpunkter samt mot olika återbetalnings- och räntevilkor, tilldelade byggnadslån, i strid mot reglementets föreskrift, blifvit å ett enda konto i hufvudboken upptagna, kommer att, till följd af fullmäktiges härom meddelade föreskrift, rättas, så hemställer utskottet, att hvad sålunda blifvit anmärkt icke må till någon vidare åtgärd föranleda. 10:o. Angående förenkling af Riksgäldskontorets organisation. (1845 års Rev.-berättelse, sid. 18.—•
Fullmäktiges utlåtande, sid. 65—68.)
Under yttrande, att hvad som, i afseende på Riksgäldskontorets räkenskaper, blifvit anmärkt, bland annat ådagalade, det kontrollerna öfver bokföringens riktighet icke voro fullt tillfredsställande, hafva 1845 års revisorer, då bristen i dessa kontroller icke skulle härröra af ett för ringa antal tjenstemän eiler dessas bristande nit och omtanka, förklarat, att revisorerna, »efter ämnets öfvervägande, kom - Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 78. 17 kommit till den öfvertygelse, att hufvudsakligaste anledningen till ofvan anmälda missförhållande ligger uti sjelfva organisationen af detta verk, hvilket synes, utan någon egentlig svårighet, kunna och böra inrättas på ett mera enkelt sätt, till båtnad för ärendenas gång och besparing af statens utgifter,» och hade revisorerna ansett sig »å denna omständighet böra fästa Rikets Ständers uppmärksamhet».
Med anledning af detta yttrande hafva fullmäktige, i fråga om den uppgifna bristfälligheten uti kontrollerna vid Riksgäldskontoret, erinrat, att samma kontroller, hvilka under en tiderymd af mer än 35 år blifvit tillämpade i afseende å en uppbörd och utgift af närmare 200 millioner r:dr b.ko, under hela denna tid visat sig både tillfyllestgörande och ändamålsenliga, enär derunder, så vidt kändt vore och räkenskaperne upplyste, hvarken någon enda balans inom detta verk inträffat, eller någon, genom dervarande tjenstemäns försummelse, underslef eller tillgrepp föranledd, förlust det allmänna tillskyndats.
Reträffande åter den af revisorerna ifrågaställa förändring i Riksgäldskontorets nuvarande organisation, så hade revisorerna icke en gång antydt, än mindre bestämdt uppgifvit, på hvad sätt och i hvilka hänseenden denna organisation, enligt deras åsigt, borde förändras, hvadan fullmäktige funno sig sakna all ledning för afgifvandet af ett fullständigt yttrande om den således blott i allmänna ordalag härom gjorda framställning.