Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Månglerskorna underrättade Catherine o m, att han slagit sig ned hos enkan Guinot, s o m hade matvaruhandel invid hallarne; Adéle Gui- not troddes vara förlofvad med en handelsresan- de, men under hans frånvaro hade hon ingenting emot att uppvaktas af andra herrar.
Catherine började nu ångra sin häftighet mot Tuleu.
Tan- ken på att hon kanske förlorat honom för alltid gjorde henne utom sig, och för första gången i sitt lif begick hon en handling, hvaröfver hon blygdes — hon spionerade utanför fru Guinots butik, hvilket hade till följd att hennes misstan-!
^ K. A. Nydalil &amp; C:o
IDUN 268 kar förbyltes i visshet.
I bakgrunden af butiken sutto Adéle och Marc inbegripna i ett lifligt sam- tal.
Hon började redan lida alla svartsjukans kval, DÅ Tuleu en dag återvände helt lungt, som om ingenting händt.
Catherine var allt för lyck- lig för att göra honom NÅGRB förebråelser.
Dagen därpå omtalade en af säljerskorna, som varit inne hos fru Guinot, att Tuleu höll på att hjälpa A- déle dekorera i fönstret.
Catherine, som noga aktat sig för att låta mannen ana, hur svartsjuk hon var, blef i en hast mycket kokett, prydde sig med vackra mössor o c h präktiga smycken.
Hon lagade de rätter hon visste Marc tyckte om o c h bjöd hem de vänner han trifdes bäst tillsammans med.
Hade hon varit sträng förut, SÅ ville hon nu pröfva på helt andra medel.
Tirieu fortfor att besöka fru Guinots butik.
För att utforska honom sade Catherine en dag skämtande: » Du skall få se, att Adéles fästman blir svartsjuk på dig, då han kommer hem. » 1894 han var Catherine Ribots man och ingenting an- nat.
Det var mera på trots än af elakhet han ständigt förargade henne — det var hans sätt alt visa sin själfständighct.
Catherines stånd var onekligen en praktfull syn, då Tuleu slutat sina anordningar.
Ofvanför det- samma var virad en guirland af gröna blad och mörkvioletta kvisvedsbär, i fonden var uppstap- lad en pyramid af savojkål, hvars metallglänsan- de hufvuden lyste mellan nedhängande orange- färgade pumpor; midten af ståndet visade hela färgskalan i grönt, börjande med bönskidornas mörkgröna färgton o c h slutande med silleriets och purjons bleka färgnyanser; på sidorna stodo kolossala knippen af korallröda morötter, blek- gula ärtskocksbuketter o c h flammande pommes d ' amour; underst lågo högar af silfverglänsande lök och gula palmettliknande gurkor, det hela afslutades med en krans af syre och laktuk.
Först skrattade månglerskorna åt denna exposition, men då de sågo de bästa kunderna stanna och beun- dra Tuleus verk o c h att Catherine sålde mer än vanligt, skyndade de att efterhärma Tuleus deko- ration.
Tuleu skrattade själfbelåtet.
» Ja, det är myc- ket möjligt. » » Men då bör du väl sluta upp med att gå dit. » » Hvarför det? » » Du beundrar henne då mycket? » • Visst inte.
Men det är en kvinna med huf- vud.
Hon förstår en så bra — — — ser hvad man duger till.
Har du sett så hennes butikfön- ster tar sig ut nu?
Det är en riktig » still lebens » tafla — — — det är jag s o m ordnat det där. » Han såg på hustrun med ett själfförnöjdt leende.
Catherine försjönk i tankar.
Hon började inse, alt hon måste göra sig lilen för att bli förstådd af Tuleu, » Hör du Marc, skulle du inte vilja ordna varorna åt mig i morgon, du kunde då visa de andra hur ett väl ordnadt grönsaksstånd bör se ut. » Tuleu blef förtjust öfver utsikten att få utmär- ka sig.
Det hade alltid förargat honom, att hu- strun ej haft tillit till hans smak, DÅ han erbjöd henne sin hjälp.
Det var naturligtvis den Ribot- ska högfärden, som ej tillät henne att lita på någon annan än sig själf.
1 början hade han känt sig smickrad af den ställning hustrun intog, men ef- ter hand fann han, att han måste ta hänsyn till hennes ställning vid allt hvad han företog sig; Då Catherine kom hem, frågade hon Marc, o m han ville hjälpa henne med uppköpen.
Han skulle bestämdt förstå sig mycket bra på att välja ut de bästa varorna, det gällde bara att se upp med bönderna.
Tuleu häpnade öfver detta förslag.
Att Catherine anförtrodde h o n o m denna den vik- tigaste delen af affären var det största bevis på hennes förtroende till hans omdömesförmåga.
Ef- terhand började Catherine fråga h o n o m till råds om allting af vikt.
Han dolde sin förvåning och afgaf sina svar med vanlig tvärsäkerhet, och hur outförbara hans idéer än voro, lät Catherine ho- nom alltid förbli i den tron, att hon obétingadt lydde honom.
Tuleu hade hela sitt lif igenom varit beroende af andra, hvilka tänkt o c h hand- lat för honom; då hans själfständighetskänsla någon gång vaknat, hade han saknat kraft att göra sig fri.
Han hade blifvit dagdrifvare, eme- dan han fruktade det regelbundna arbetet i verk- städerna o c h den tvungna lydnaden för en sträng mästare.
Nu däremot var han sin egen herre, ägde makt o c h myndighet, prutade med bönderna och bestämde priserna i hallarne.
Han glömde Begynnelsebokstäfverna bilda ett ord- språk.
aiasforan Hildegard.
P a l i n d r o m.
Milt hela är en mänsklig figur, Ijfom bakfram blir en yngling djur.
bland Valborg.
Att F. M.
O r d f ö r v a n d 1) 2) 3) 4) 5) 6) 7) 8) 9) 10) 11) 12) 13) 14) 15) 16) 17) 18) 19) 20) 21) I i n g s g å t a.
ben-nia-res: flod i stela-bie: fruntimmersnamn.
smolck-hot: stad i Sverige.
rid i os: mansnamn.
lip-ko-ino: stad i Grekland.
ja-kli-en.
trädgårdsblomma.
bur-lat-neg: stad i Tyskland.
ark-nit-id-tass: stad i Sverige.
prat-en-ven: stad i Belgien.
lata-nia: fruntimmersnamn.
ark-dam saga: en ö. ty-entår: järnvägsstation i Norr- land.
car-en-om: stad i Italien.
arm ost-ok: stad i Ryssland.
eon roa-le: fruntimmersnamn.
natt-mila-ego: flod i Italien.
silaapa-rov: stsd i Sydamerika.
erna-dig: träd.
rinne-i-vas: departement i Frank- rike.
don-ur-sen: järnvägsstation i Göta- land.
Stockholm, N:r 15 (382) Prenumerationspris pr år: Idun ensam kr.
5: Iduns Modet., fjortondagsuppi.
» Iduns Modetian., mänadsuppl.
» 3 Barngarderoben &gt; 3 Fredagen d e n 12 april 1895.
K e d a k t i o n s s e k r.
F ö r » Platssökande » o. » Lediga platser » 25 ö r e f ö r hvarje påbörjadt tiotal stafv.
Bertha Valerius.
Och skådom ofta på vår snälla Bertha, Hur öfverallt hon målar änglars bild. » J.
Den p e r s o n l i g h e t, h v a r s n a m n v i h ä r ofvan ristat under korsets sym- bol, o c h h v i l k e n v i i d a g vilja ä g n a n å g r a afske- d e t s o r d, v a r en af d e s s a harmoniskt utvecklade andar, hvilka, u n d e r en ihärdig sträfvan efter det rätta, e t t allvarligt s ö k a n d e efter d e t s a n n a och m e d e n liflig u p p - f a t t n i n g af d e t s k ö n a, städse hafva ett vaket s i n n e för d e t p r a k t i s k a lifvets f o r d r a n p å h a n d - ling och v e r k s a m h e t.
T y m e d a n B e r t h a Vale- r i u s i s i n själs i n n e r s t a ägde en andlig magnet- nål, som ständigt peka- de mot evighetenshamn, h a d e h o n ställt klok e n e r g i o c h r a s t l ö s ar- betslust vid rodret på sin lefnads farkost, d ä r d e n säkert plöjde tim- lighetens vågor.
De pund, m e d hvilka h o n utrustats, förvaltade hon m e d e n s k r u p u l ö s ifver, som h a d e sin rot såväl i a n s v a r s k ä n s l a, s o m ock i d e t i n r e kraf, s o m b o r i k o n s t n ä r e n s själ.
Också äga vi i Bertha Valerius en s a n n konst- när.
Redan i tidiga år kunde de anlag spåras, s o m skulle blifva b e - s t ä m m a n d e för h e n n e s framtida verksamhet.
D å b a r n e t m e d e t t krit- s t y c k e p å p a p p e r e t fram- kallade änglabilder — såsom ofvan citerade t i l l f ä l l i g h e t s v e r s af h e n - nes fader, skalden Va- lerius, a n t y d e r — v a r det de första konstnärs- impulserna i det unga sinnet, som sökte e t t u t t r y c k för f a n t a s i e n s rena skönhetsvärld.
När Bertha växte u p p och de konstnärliga anlagen fingo u t b i l d a s, v a r d e t v i s s e r l i g e n icke l ä n g r e änglavärldens fantasti- ska skepnader, som ut- g j o r d e o b j e k t e t för h e n -, n e s k o n s t, m e n d e n fa- derlige diktarens ord blefvo d o c k ä f v e n n u betecknande för d e n mera m o g n a d e konst- närinnans porträttmåleri genom den förmåga hon ä g d e a t t i s i n a bilder tolka och framlocka j u s t den änglabild, d e t guds- b e l ä t e, s o m finnes h o s hvarje människa, m e n s o m d e t f o r d r a s e t t sär- skildt trollspö, en sym- patisk a t t r a k t i o n, för att tvinga fram på ytan.
Och d e t v a r däri Bertha Valerius ' storhet som målarinna låg, a t t h o n jämsides m e d sin tek- niska färdighet hade
Hur gladt, när han kommer, den leende vår, Som ljuset och lifvet förnyar, Då sippan bland smältande drifvor står Och solen bland glesnande skyar.
E. ö g a j u s t för d e t v a c k r a s t e och d e t m e s t k a r a k t ä r i s t i s k a i h v a r och e n s u t s e e n d e.
Det var detta, som gjorde hennes bilder p å s a m m a g å n g så t r ä f f a n d e och — h v a d m a n k a l l a r — så v a c k e r t lika.
A u r o r a V a l e r i a A l b e r t i n a (B e r t h a) Vale- r i u s, s o m v a r f ö d d d e n 2 1 j u n i 1 8 2 4, fick först v i d n å g r a och t j u g u å r s å l d e r å t n j u t a u n d e r v i s n i n g v i d a k a d e m i e n för de fria kon- sterna, som j u s t vid d e n n a t i d p u n k t h a d e ö p p n a t s i n a p o r t a r ä f v e n för k v i n n l i g a stu- d e r a n d e.
H ä r a r b e t a d e h o n p å a t t förvärfva sig d e n t e k n i s k a s ä k e r h e t, f ö r u t a n h v i l k e n äfven d e s t ö r s t a k o n s t n ä r l i g a a n l a g s a k n a fotfäste.
M e n d e t s t o d för h e n n e, l i k s o m för h v a r j e a n n a n k o n s t n ä r, s o m e t t ö n s k e - mål att vid de g a m l a kulturländernas stora k o n s t c e n t r a få i i t b i l d a sin blick och s i t t formsinne.
Så förskaffade h o n sig 1 8 5 2 tillfälle till e n s t u d i e r e s a till k o n t i n e n t e n, h v a r u n d e r h o n v i d b e s ö k i Dusseldorf, D r e s - d e n och P a r i s a l l v a r l i g t s t u d e r a d e s å v ä l d e g a m l e m ä s t a r u e s o m ock d e n s e n a r e t i d e n s k o n s t, s o m v u x i t u p p i h ä g n e t af a n t i k e n s traditioner.
H e m k o m m e n från d e n n a resa, slog h o n sig m e d ifver p å p o r t r ä t t m å l n i n g, o c h t a l r i k a ä r o d e a l s t e r af h e n n e s k o n s t, som u n d e r de n u följande åren sågo dagen.
Som hon dock kände, a t t h o n ä n n u h a d e att lära i tekniskt hänseende, begagnade h o n sig af d e t tillfälle till v i d a r e u t b i l d - n i n g, s o m å t t a å r s e n a r e e r b j ö d sig, d å h o n ledsagade Kristina Nilsson — h v a r s talang det varit hennes syster, friherrinnan Ade- laide Leuhusen, förbehållet att upptäcka — p å d e n n a s s t u d i e f ä r d till P a r i s.
M e d a n h o n n u vistades i Seine s t a d e n såsom den u n g a sångerskans chaperon, kunde hon samtidigt f o r t s ä t t a s i n a e g n a s t u d i e r och a r b e t a i n o m porträttmålningens område.
— Emellertid kom Bertha Valerius nu att göra bekant- s k a p m e d f o t o g r a f e r i n g s k o n s t e n, h v i l k e n vid d e n n a tid i u t l a n d e t b ö r j a t t i l l g o d o g ö r a sig m e t o d e r, o m h v i l k a m a n h e m m a h o s oss ä n n u v a r alldeles o k u n n i g.
P å g r u n d af s i n a r e l a t i o n e r s å s o m a r t i s t blef h o n s a t t i tillfälle a t t t a g a n ä r m a r e k ä n n e d o m o m den n y a reproduceringskonstens hemlighe- ter, hvilka hon förstod a t t så väl tillägna sig, a t t h o n v i d s i n h e m k o m s t till Stock- h o l m f ö l j a n d e å r k u n d e ö p p n a en e g e n fo- t o g r a f i a t e l i e r och h ä r i g e n o m blifva v å r för- s t a k v i n n l i g a fotograf.
Det nya i saken i förening m e d den artistiska smak, som ledde hennes arbete, bragte snart hennes f ö r e t a g i r y k t e, och u n d e r d e t n ä r m a s t e decenniet v a r h e n n e s kamera, i s t ä n d i g t a r b e t e m e d a t t f r a m k a l l a b i l d e r af s å v ä l hufvndstadens som landsortens invånare.
Visserligen fick p e n s e l n u n d e r d e n n a tid- r y m d så g o d t s o m alldeles hvila, m e n d e n r i k e d o m af e r f a r e n h e t s r ö n s å v ä l i f r å g a o m b e l y s n i n g a r s o m äfven h v a d f o r m e n s t e k - n i k beträffar, h v i l k e n h o n u n d e r u t ö f v a n - d e t af d e t t a s i t t k o n s t m ä s s i g a y r k e förvärf- v a d e, blef h e n n e dock till o b e r ä k n e l i g n y t t a, d å h e n n e s h å g för m å l n i n g å t e r t o g u t sin rätt.
A r 1 8 7 2 s t ä n g d e h o n för a l l t i d sin fotograferingsatelier, och från d e n n a t i d k u n n a vi i n r a n g e r a h e n n e i l e d e t b l a n d våra förnämsta porträttmålare.
Ty ehuru B e r t h a V a l e r i u s s ä l l a n offentligt e x p o n e r a d e a l s t r e n af sin k o n s t, och e h u r u h e n n e s n a m n — o m o c k s å k ä n d t och a k t a d t i n o m e s t e t i s k a k r e t s a r — till följd d ä r a f k a n s k e ej b u r i t s s å v i d a o m k r i n g p å r y k t e t s eller kotterireklamens vingar, utgöra de tal- r i k a bilder, m e d h v i l k a h o n p r y d t p r i v a t a s a m l i n g a r, t i l l r ä c k l i g t t a l a n d e b e v i s för ge- d i g e n h e t e n h o s en k o n s t n ä r, s o m — fri från tillfälliga p a r t i m a n c r — b a n a t sig v ä g fram mot idealet.
Att här uppräkna den mängd porträtt, s o m flutit u r B e r t h a V a l e r i u s ' p e n s e l, skulle t a g a allt för s t o r t u t r y m m e.
Vi t i l l å t a oss därför a t t e x e m p e l v i s n ä m n a e n d a s t f ö l j a n d e: e t t p o r t r ä t t af k o n u n g C a r l X V, n u befint- ligt i h. k. h.
k r o n p r i n s e s s a n L o v i s a s ego, e t t af k o n u n g O s c a r I I, s k ä n k t till J o c k e y - k l u b b e n i L o n d o n, e t t af ä n k e d r o t t n i n g J o - sefina, t i l l h ö r i g t f. ö f v e r h o f m ä s t a r i n n a n, gref- v i n n a n L e i j o n h u f v u d, s a m t d e s s u t o m por- t r ä t t af g r e f v i n n a n P i p e r, f ö d d B a k e r, gref- v i n n a n v. P l å t e n, f ö d d d e G e e r, öfverste- k a m m a r j u n k a r e n, grefve Carl v. P l å t e n, g r e f v i n n a n W e d e l, fru W i k a n d e r, f ö d d W a c h t - meister, öfverstekammarjunkaren, friherre G.
A k e r h j e l m och h a n s f r i h e r r i n n a, öfverste- k a m m a r j u n k a r e n, g r e f v e C.
G. v. R o s e n och h a n s g r e f v i n n a, ö f v e r s t e k a m m a r h e r r e n, friherre C.
B o n d e och h a n s f r i h e r r i n n a, b a n k d i r e k t ö r och fru W a l l e n b e r g, landshöf- d i n g och fru M a l m b o r g s a m t b i s k o p a r n e F a h l c r a n t z, L a n d g r e n och B j ö r l i n g.
Af n ä m n d a k o n s t v e r k ä r o n å g r a u t f ö r d a i olja, a n d r a å t e r i p a s t e l l.
O m vi o c k s å v å g a p å s t å, a t t d e s a m t l i g a — s å s o m of- v a n blifvit a n t y d t — u t m ä r k a sig icke b l o t t för s l å e n d e p o r t r ä t t l i k h e t, u t a n ä f v e n för f o r m e l s ä k e r h e t i b e h a n d l i n g e n, s k u l l e vi dock för e g e n del vilja gifva f ö r e t r ä d e t å t pastellerna, där konstnärinnan på det yp- p e r l i g a s t e s ä t t b e g a g n a t sig af d e r e s u r s e r k r i t f ä r g e r n a e r b j u d a, d å d e t g ä l l e r a t t gifva e n m j u k och luftig t o n å t s å v ä l bild s o m bakgrund.
Jämsides med denna profana målning, h v a r i g e n o m B e r t h a V a l e r i u s g j o r t sig k ä n d för d e n s t o r a k o n s t v ä r l d e n, s y s s e l s a t t e h o n sig u n d e r å r a t a l m e d e t t v e r k, s o m — u p p - fyllande h e n n e s t a n k a r — s t ä n d i g t löpte s o m en u n d e r s t r ö m s å v ä l i h e n n e s esteti- s k a s o m e t i s k a lif.
Den sträfvan, som b o d d e i h e n n e s själ, a t t afbilda d e t g u d a - m ä n s k l i g a i d e a l e t, t o g sig n ä m l i g e n e t t u t - t r y c k i d e t m å n g å r i g a, o m ock ofta a f b r u t n a a r b e t e, h o n n e d l a d e på f r a m s t ä l l a n d e t af en M e s s i a s b i l d, till h v i l k e n h o n i e t t sär- s k i l d t i n s p i r e r a d t ö g o n b l i c k u p p d r a g i t skis- s e n.
D e n n a tafla, h v i l k e n d e t f ö r u n n a t s m å l a r i n n a n a t t k o r t före sin d ö d f u l l b o r d a, t o r d e k u n n a b e t e c k n a s s å s o m n ä s t a n ena- s t å e n d e i s i t t slag, t y m e d h v i l k a k o n s t - n ä r l i g a eller religiösa f ö r u t s ä t t n i n g a r m a n än b e t r a k t a r d e n s a m m a, skall m a n dock alltid u p p f y l l a s m e d h ä n f ö r d a n d a k t inför d e n u n d e r b a r a frälsarbild, konstnärinnan m e d d e e n k l a s t e m a t e r i e l l a h j ä l p m e d e l fram- bragt på duken.
B e r t h a V a l e r i u s v a r — s å s o m vi s e t t — en af b a n b r y t a r n a i v å r t l a n d för k v i n n l i g t I).
a r b e t e i d e t offentliga, och d e t ä r s o m så- d a n I d u n ställer h e n n e i ledet b l a n d de praktiska förkämparna för s i n a l e d a n d e principer.
M e n en p e r s o n l i g h e t s å d a n s o m h e n n e s t i l l h ö r d o c k f ö r s t och f r ä m s t och i djupaste mening hela mänskligheten, där vi k u n n a r ä k n a h e n n e till d e n e l i t k å r, s o m k a l l a s v ä r l d e n s salt.
A t t tillhöra mänskligheten, det är a t t älska den, — att på det andliga o m r å d e t gifva d e n s i n h j ä r t a s v a r m a s t e k ä n s l o r och a t t i d e t m a t e r i e l l a m e d r å d och d å d s t å vid sina m e d m ä n n i s k o r s sida.
Grunddraget i Bertha Valerius ' karaktär u t g j o r d e s j u s t af d e n n a m ä n n i s k o k ä r l e k, s o m u t a n å t s k i l l n a d till p a r t i e r, å s i k t e r, s t å n d eller l e f n a c l s f ö r h å l l a n d e n å t alla d e l a r s i n s k a t t af i n n e r l i g m e d k ä n s l a.
O c h h ä r a f å s t a d k o m s t v i f v e l s u t a n d e n s y m p a t i s k a ver- k a n h e n n e s p e r s o n l i g h e t u t ö f v a d e p å alla dem, som k o m m o i beröring m e d henne.
Själf t y c k t e s h o n finna sig v ä l b l a n d m ä n - niskor.
I sitt v a r m a h j ä r t a ägde h o n en s l a g r u t a, m e d h v i l k e n h o n u p p t ä c k t e oeh visste att ur äfven det s k e n b a r t trivialaste s k a l l o c k a f r a m e n r e n och g ö d k ä r n a — a t t äfven här framtrolla änglabilder, där k a n s k e en a n n a n kärlekslösare blick e n d a s t k u n d e se e n k a r r i k a t y r.
O c k s å f r a m k a l l a d e h e n n e s b l o t t a n ä r v a r o i e t t s ä l l s k a p e n för- n i m m e l s e af obeskriflig h a r m o n i, och en h v a r b l y g d e s a t t icke b ä r a f r a m af s i n a b ä s t a h å f v o r.
K ä n s l a n s r e n a s t e och y p p e r - s t a b l o m m o r slogo u t v i d l j u s e t f r å n d e n g a m l a s h j ä r t e g o d a ögon.
D e n n a h e n n e s k ä r l e k s f u l l h e t v a r emeller- t i d i n g a l u n d a en p a s s i v k ä n s l o s a m h e t eller e n b l o t t och b a r t b e h a g l i g b o n h o m i e.
D e n h a d e v i s s e r l i g e n sin r o t i k ä n s l a n, m e n i en k ä n s l a så s t a r k och s å s a n n, a t t d e n ständigt kräfde att aktualiseras i handling.
O c k s å t o g d e n sig e t t p r a k t i s k t u t t r y c k i d e n s t o r a r t a d e h j ä l p s a m h e t hon utöfvade m e d f r u k t e n af s i t t a r b e t e.
Afkastningen af d e t t a a r b e t e v a r icke r i n g a, t y s å v ä l h e n n e s v e r k s a m h e t s o m fotograf s o m h e n n e s p o r t r ä t t m å l n i n g förskaffade h e n n e e n r i k l i g inkomst.
F ö r e g e n del h a d e h o n y t t e r s t s m å behof, h v a d a n d e n h u f v u d s a k l i g a d e l e n af d e m e d e l, s o m inflöto, e n d a s t p a s s e r a d e g e n o m h e n n e s g i f m i l d a h ä n d e r för a t t h a m n a h o s b e h ö f v a n d e likar.
D å h o n icke ä g d e någon personlig förmögenhet, u t a n endast i v i n s t e n af s i t t a r b e t e h a d e a t t s ö k a sina resurser, torde m a n k u n n a säga, att d e n n a välgörenhet är nära nog enastående.
Vi t r o oss ej för h ö g t u p p s k a t t a d e b e l o p p, hon u n d e r de senaste trettio åren utdelade i form af tillfälliga gåfvor och p e n s i o n e r, o m vi a p p r o x i m a t i v t angifva e n t o t a l s u m m a af 1 5 0, 0 0 0 k r o n o r.
M e d a n frikostig g r a n n - lagenhet var den dräkt, i hvilken hennes g i f m i k l h e t k l ä d d e sig, v a r d e t k ä r l e k och förstånd i förening, som verkade bestäm- m a n d e för h e n n e s h j ä l p s a m h e t, och m å n g a voro d e å l d e r s t i g n a och f a t t i g a, för h v i l k a h o n m e d sin v ä n l i g t gifna skärf l i n d r a d e å r e n s och n ö d e n s b ö r d a.
M e n m ä n n i s k a n lefver icke a l l e n a s t af b r ö d — d e n n a s a n n i n g s t o d a l l t i d k l a r för B e r t h a V a l e r i u s ' i n r e.
M e d sin d j u p a u p p - f a t t n i n g af m ä n n i s k o a n d e n s behof f ö r s t o d
h o n s å v ä l, a t t d e t k u n d e gifvas e n a n n a n n ö d ä n d e e k o n o m i s k a b e k y m r e n s och d e t fysiska lidandets.
O c h h u r ö m m a d e icke h e n n e s h j ä r t a ä f v e n för all s å d a n n ö d, s o m gnager på vår andliga hälsa!
Där hade h o n en r i k e d o m a t t ö s a u r, h v i l k e n ej k ä n d e r u m m e t s b e g r ä n s n i n g.
M e d e n f a s t religiös ö f v e r t y g e l s e, p a r a d m e d ö f v e r s e e n d e mild- h e t och d e n e r f a r n a p s y k o l o g e n s blick, s t o d hon städse redo att trösta den sörjande och stödja den stapplande.
Det innerliga sam- b a n d, h v a r i h o n k ä n d e sig m e d d e n v ä r l d, s o m s t å r öfver d e n e m p i r i s k a t i l l v a r o n, och där vår a n d e har sitt r ä t t a hem, satte h e n n e i tillfälle a t t icke b l o t t v e d e r k v i c k a sig själf, u t a n a t t ock å t m å n g e n i r r a n d e själ gifva e t t t r ö s t e n s och f ö r v i s s n i n g e n s ord.
* Ur puppan flyger guldstänkt fjäril Mot ljusets rymder glad och fri!
De äro brutna, stoftets fjättrar, Och få ej mer till hinder bli.
De äro brutna, dödens fjättrar, Du mänskobarn, så blicka opp, Och skåda bortom grafvens mörker Odödlighetens ljusa hopp!
Han, som för dig besegrat döden, Skall ock ur gr af ven väcka dig — Om här du hört hans röst och följt den — En dag till evigt lif med sig!
* T r o t s h e n n e s o v a n l i g a b e g å f n i u g och a n d - liga ö f v e r l ä g s e n h e t — eller k a n s k e s n a r a r e just p å grund häraf — stämplades hela B e r t h a V a l e r i u s ' p e r s o n l i g h e t af d e n m e s t o k o n s t l a d e a n s p r å k s l ö s h e t, af e n g o d m o d i g h u r t i g h e t och en f u l l k o m l i g f r i h e t f r å n allt t u n g s i n t och o s t e n t a t i v t d r ö m m e r i.
Med d e n f r i s k a s t e h u m o r k u n d e h o n le m e d d e glada.
Och de, som m i n n a s henne i det h e m, d ä r h o n u n d e r e n följd af å r i k r e t s e n af n ä r a a n f ö r v a n t e r f u n n i t en af k ä r l e k om- b o n a d f r i s t a d, e r i n r a sig också, h u r h o n d ä r s p r i d d e o m k r i n g sig e n k ä n s l a af solig t r e f n a d.
D e t v a r i d e t t a h e m B e r t h a Vale- r i u s d e n 2 4 s i s t l i d n a m a r s fick, o m g i f v e n af s i n a k ä r a, s o m n a i n l u g n t och fridfullt s o m h o n lefvat.
D ä r l ä m n a r h o n — l i k s o m h o s alla d e m, s o m l ä r t k ä n n a o c h v ä r d e r a h e n n e — e t t t o m r u m och e n k ä n s l a af sak- n a d, hvilken utgör en den varaktigaste minneskrans.
John Rogh.
Uppståndelsens och vårens högtid Oss nalkas med sitt segerbud: De äro brutna, dödens fjättrar, Af lifvets furste — • pris ske Gud!
De äro brutna, dödens fjättrar, Naturens pulsar slå på nytt, Och jorden kastar af sin svepning, Och mörkret är i ljus förbytt.
Se vågen — nyss vid stranden bunden — Nu ilar fri mot hafvets famn!
Från nyväckt lif i tusen former Hvad jubeltoner ulan namn!
Det får ej lif, det korn som bäddats I vinterns snö, om det ej dör, Men om det dör, i nya skördar Det gyllne axen kring sig strör.
Vi måste dö, att vi må lefva, Se där uppståndelsens mystér!
Hvad hår förgängligt sås — skall uppstå I oförgänglig skönhet där!
livad jag v a n n g e n o m fasthet.
En moders erfarenhet.