Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Löner utgjorde mera än en tredjedel af deras nu varande belopp, kunde Stadens invånare äfven deruti ingå, hvilket nu mera åter icke är förhållandet, sedandels författningar, dels mångdubblade förhöjningar af Städernas åligganden förorsakat det de nu mera ej mägta draga desse kostnader; och sorn de på landet boende icke äro betungade med afgifter till hnderliållande af de sedermera för Landets beqvämlighet, i Haparanda, Näsby, Skellefteå och Ratan inrättade Tullkamrar, ‘samt någon anledning icke förefinnas, hvarföre Städerne i Vesterbotten och Norrbotten skola för samma rättigheter vidkännas större tunga, än andre Städer, så har hegardt blifvit, att Umeå och Luleå äfvensom Piteå, hvarom Herr Lagman Ullberg äfven viickt fråga, jnåttc befrias från de med Tull kamrar nedför - 38o Sfats - Utskottets knippade afgifter; hvaremot inom Yällofl. Borgare-Ståndet blifvit erinradt, att då detta åtagande grundade sig på en frivillig öfverenskommelse, syntes det bero af Städerne sjelfve, ätt antingen afsäga sig sin Stapelstads rätt och derigenom befrias från denna öfverklagade utgift, eller i annat fall vidkännas densamma.
Vid pröfningen häraf hafva Stats- samt Bevillning®-Utskotten,' till hvars gemensamma handläggning ärendet blifvit remitteradt, inhemtat det Staden Umeå icke skall genom någon författning ålagd vara, att i händelse Uppbörden af Tullverket icke uppginge till omkostnadernes bestridande, ersätta Kongl. Maj:t och Kronan bristen, men hvad deremot Städerne Luleå och Piteå angår, så och enär Kongl. Majrts
Nådiga bref af den 18 Februarii 1801 och 12 Julii 1812 samt Kongl.1 CommerceCollegii Kungörelse af den 11 påföljande Augusti uttryckeligen innehålla, det skola berörde a:ne'Städer, om Sjötulis-uppbörden derstädes någon gång icke steg till det mot Tullbevakningens aflöning svarande belopp, genom bristens fyllande hålla Kongl. Maj:t och Kronan skadeslös, samt Staten dessutom ingalunda bör belastas med utgifter för sådane förmåner, hvilka till särskild fördel tilläggas Städer, Corporationer eller enskilde , finna Utskotten sig så mycket mindre kunna tillstyrka bifall å den för nämnde Städer sökte befrielse från skyldigheten att bidraga till Tullbevaknings - Betänkanden. kostnaderjie, som det beror af desse Städer sjeltve, ali afsäga sig den med detta onus förenade Stapelstads-rätten.
Hvilket lill Riksens Högloft.
Ständers vördsamt hemställas.
Stockholm den Julii 1823.
Ankom elon 5 Aug. i8a3.
N:o 3^5.
Ständers Stats-samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskotts
Utlåtande, i anledning af de vid innevarande Riksdag väckte motioner, om en förändrad Reglering af Hospitals-Inrättningarne i Riket.
Till Stats- och Ekonomi-Utskottens gemensamma handläggning har Yäliofl. Borgare-Ståndet remitterat ett utaf Herr P. U.
Huldberg afgifvet Memorial, deruti, eftergjord fr arns t älläng , dels om det förändrade skick Hospitalerne i Riket under tidernas lopp erhållit och behofvet att med deni vidtaga en ny reglering, dels om otillräckligheten af de till Hospitalerncs i vissa Län underhåll anslagna inkomster, 111. 111. blifvit föreslaget, att samtelige Hospitalerne malte sammanslås till ett, två 383 Stats - Utskottets eller högst tre för hela riket; att desse borde anläggas på en Ö, der man ej behöfde befara Hospitalshjonens rymning, men dock kunde bereda dem tillfälle till nödig rörelse och frihet, samt att en ständig Läkare dervid borde antagas, som tillika vore Prestman; och bar Herr Huldberg, i sammanhang härmed anmärkt den minskning i inkomster Ilospitalerne milida, derigenom, att, af den under Kongl. Seraphimer-Ordens-Gillets Styrelse stående fond, g å 10,000 R:dr årligen medtagas till uppfostrings-hjelp för fattiga Barn, samt för öfrigt hemstält, att då, efter det sätt, hvarpå denna hjelp nu bestämmes och fördelas, icke alltid de mest behöfvande kommit deraf i åtnjutande, en sådan ordning dermed ‘måtte vidtagas, i händelse den samma ansågs böra fortfara, att af hufvud-beloppet tilldelas hvarje Län, efter storlek och behof, en viss Summa årligen, som åter, efter enahanda grund mellan Soeknarne, genom Sockne-Berednings-Committeernes försorg borde fördelas.
Härförutan har till Ekonomi-Utskottet enskildt blifvit öfverlemnadt Från llögv. Preste-Ståndet Ett Memorial af Herr Professor Bexell, deruti han, på anförde skäl, lika med Herr Huldberg , ansett de nuvarande Läns Ilospitallerne böra förvandlas till färre Central - Betänkanden. 383 Hospitaler, såsom enda sättet, hvarigenom Inrättningar, i stället för att, såsom nu, .blott utgöra förvarings-anstalter, att innesluta och från det allmänna undangömma de vansinnige, skulle blifva förbättringshus, som åt samhället återskänkte den sinnes-sjuka sansad.
Under vidare utveckling af ämnet har Herr Professoren visat nödvändigheten af en oafbruten Läkare-vård äfvensom Herr Professorn hållit före, att en Prestmans oupphörliga samverkan med Läkaren borde beredas, hvilket lättast kunde ske derigenom, att llospitals-Predikanten äfven ikläddes- befattningen af Syssloman.
Slutligen har Herr Professoren dels föreslagit, att vården och den närmare uppsigten om Central-Hospitalerne måtte uppdragas åt förvaltningar af lika sammansättning som Curhus-Directionerne, dels yrkat att, då anledning förekommit, att hvarjehanda egendom under tidernas lopp frångått Hospitalerna, undersökning härom måtte anställas; •—. och Frän Hederv. Bonde-Ståndet Ett Memorial af, Riksdags-Fullmägtige från Gothland, Conrad Larsson och Eric Dettlofsson, som under klagan öfver det usla tillstånd Goth lands, för 6 år tillbaka, utdömda Lazarettsbyggnad företer, samt otillräckligheten af de medel, sorn Kongl. Seraphimer-Orclens-Gillét, af de från Länet ingående betydliga inkomster, årligen disponerar till Lasarettets 384 St als-Ut skottets underhåll, yrkat, att Gothlands Hospital oell Läns Lazarett måtte skiljas från nämnde Gilles befattning, samt Hospitals-intraderne , på hvilka Lazarettet är funderadt, ställas under Lazaretts- och Curhus-Direction och endast granskningar af de deröfver upprättade räkenskaper tillhöra Gillet; Conrad Larsson och Eric Detllofsson hafva för öfrigt ansett, att Hospitalsinkomsterne på Gothland borde destoheldre få bibehållas oförryckte inom Länet, enär sådant så väl instämmer med Kyrkolagens 28 Gap 2 §. som äfven blifvit särskildt, försäkradt genom Kongl.
Privilegier , allt i från den Lid Gothland hörde under Danska väldet.
Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet, som först handlagdt desse särskildte Memorial, bar då deruti blifvit framstälde ämnen, som rörde ett af mensklighetens vigtigaste interesen, trott sig deråt böra lemna en särdeles uppmärksamhet.
Bland de ömmande föremålen för medlidande och hjelpsamhet intaga utan tvifvel de olyckliga , som förlorat sina sinnens bruk , främsta rummet.
Deras tillstånd , fördem sjelva högst beklagansvärdt, måste vara förtjent af varkunsamhet och deras sak hos mennisko vännen ej annat än väcka deltagande.
Detta synes man ej eller hafva glömt, då onan be red t fristäder till de vansinniges emottagande, men i stället att utöfva det slags välgörande, som kunnat åsyfta desse olyckliges förbättring, tyckes man hos oss i allmänhet endast hafva varit Betänk anden. 385 varit angelägne att befria deras' lyckligare likar från den smärtade åsynen af dessa bevis på mensklighetens förnedring; oell ehuru vårt Land eljest gjort sig högaktadt genom utofiiingen af alla dygder, sorn upphöjt menniskan, har man likväl, i motsats af den tima omvårdnad, som i åtskilliga andra Länder blifvit skänkt de svagsinte, låtit llospitalerne i Riket förblifva i deras af ålder egande ofullkomliga tillstånd, hvars brister sjelfva den Ämbets-myndighet, under hvars högsta vård Hospitalerne nu äro ställda, eller Kongl. Seraphimer-Ortlens-Gillet, numera erkänt, då Ordens Gillet uti dess till Kongl. Maj:st den 3 December sistlidet år afgifne underdåniga Berättelse angående Läns-Lazaretterne i Riket och den så kallade Treskillings-afgiften, förklarat sig hafva , under fästad uppmärksamhet derpå, att allt för få anstalter varit vidtagne och allt för ringa möda använd till Hospitalshjonens botande och återställande till förnuft och hälsa, funnit flere förbättringar vid Hospitalerne och förändringar i den method, efter hvilken Hospitals-hjonen behandlas, vara oundvikligen nödige.
Ekonomi-Utskottet, som i följd häraf ansett det utgöra ett vigtigt åliggande för Samhället, att söka bringa Hospitalerne till ett emot det numera erkända ändamålet med deras inrättande svarande . skick, bär för den skull till pröfning lorehaft sättet för 4 Sami. 3 B. 25 386 Stats-Utskottets åstadkommande af en nödig förändring härutinnan; och då Utskottet å ena sidan inhämtat, att Kongl.
Seraphimer-Ordens-Gillet, uti dess ofvannämnde Berättelse anmält sig, oaktadt det insedda behofvet af Hospitals-inrättningarnes förbättrande, icke kunna, i anseende till de Hospitalerne anslagne medels otillräcklighet för bestridande af de derigenom uppkommande Ökade utgifter, i författning derom ingå, på annat vilkor, än att nedsättning sker i de från Hospital-fonden till Lazaretterne utgående tillskott, och å den andra sidan, lika med Herr Professor Bexell, fann Hospitalernes närvarande organisation framställa ett ovilkorligt hinder emot deras fullkomnande, emedan, om äfven nödige tillgångar voro för handen, det blefve omöjligt att å ole ställen der ett ringare antal
Dårar förvaras, med framgång använda det i sednare tider bepröfvade medel till svagsintes hotande, enär verkan af desse nödvändigt måste grunda sig på erfarenheten af försök, anställde med flere vansinnige af vexlande gradationer och ett under umgänge med ett större antal Dårar , förvärfvadt studium af hvarje medels särskilda användbarhet, med afseende på kropps beskaffenhet, lynne och sjukdoms orsaker; Så tror Ekonomi-Utskottet en fullständig omskapning af de nuvarande Läns Hospitalerne, med undantag af det på Gothland, hvarmed ett särskildt förhållande inträffar, och deras förenämde till bildandet af Cenlral-Hospitaler, vara desto häldre nödig , Betänk anden. som derigenom icke blott den önskade förbättringen i desse Barmhertighets-inrättningar skulle kunne göras möjlig, utan ock de dertill erforderliga tillgångar beredas, medelst den besparing, som genom sjelfva sammanslåendet skulle vinnas.
Ekonomi-Utskottet anser sig likväl härvid icke kunna instämma i den tanke, som af Herr Huldberg blifvit yttrad, att; antalet af Central-Hospitalerne borde inskränkas till ett eller högst tvenne, och en Ö anvisas till deras anläggning; och hafva såsom skäl emot antagandet af delta förslag hos Utskottet framställt sig, i förra afseendet Sveriges vidsträckta läge, och i det sednare egenteligen saknaden af medel till beredande af nya etablissementer för Dårarnes förvarande.
Under bristande kännedom af åtskillige hit hörande upplysningar, tror Utskottet sig icke böra meddela något bestämdt yttrande, hvarken i afseende på antalet af Central-Hospitalerne eller deras localisering, utan bör detta, i Utskottets tanke , bero af närmare undersökning och pröfning af de omständigheter, som med hufvudsaklig hänsigt till ändamålet af > den föreslagne förändringen och förut befintlig tillgång till tjenliga IIospitals-Byggnader, kunna komma i betraktande.
Att hafva stadgat sättet för tillvägabringandet af en förbättring i Hospitalernes organisation finner Utskottet emedlertid icke 388 Stats-Utskottets vara nog.
För deras bibehållande i det goda skick man vill gifva dem, anser Ekonomiutskottet det utgöra ett nödvändigt vilkor, att en närmare tillsyn öfver dem finnes, eller, med andra ord, att vården om dem blifver anförtrodd åt en på stället organiserad Styrelse, som, i tillfälle att sjelf undersöka deras behof och briste^, kan vidtaga nödige utvägar till dessas snara och ändamålsenliga aflijelpande samt vaka öfver gifne föreskrifters handhafvande; och under denna öfvertygelse, tror Utskottet sig böra föreslå att, i stället för det Kongl. Scraphimer-Ordens-Gillet hittills egt direct befattning med Hospitalerne i Riket, Central-Hospitalerné måtte ställas under omedelbart inseende och förvaltning af den till hvarje ställe närmast varande Lazaretts- och Curhus-Direction, i hvilken Stiftets Biskop bör intagas såsom vice Ordförande, eller den Prestman, han i sitt ställe kari utse, vinna inträde såsom Ledamot, då ock
Directionen finge inom sig vällja annan vice Ordförande; saint Kongl.
Seraphimer-Ordens Gillet med sistnämnda Hospitaler icke tillkomma annan åtgärd, än Ordens-Gillet, enligt Kongl. Instructionen den i 7 December 1817, tillhör, i anseende till Lazaretterne i Piiket.
En sådan förändring i Hospitalernes förvaltning hafva Riksens Ständer, inseende bristerne af det förutvarande Styrelse-sältet deröfver, och redan vid förra Riksdagen hos Kongl. Maj:t anmält sig önska, ehuru Kongl.
Majit, efter hvad Utskottet inhämtat, icke Betänkandeti.
389 funnit skäl att dertill bifalla, utan endast ansett nödigt, att en särskild -Instruktion blefve utfärdad för Läns Styrelsen aPIIospitalerne, hvartill Kongl. Scraphimer-Ordens-Gillet, den 16 December 1818, erhållit JSådig
Befallning att författa förslag.
Såsom en följd af Hospitalernes förändrade Organisation och Styrelse, anser Ekonomi-Utskottet afven en bestämd reglering och fördelning mellan Central-Ilospitalerne af Läns Hospitalernes nu egande fonder och inkomster böra företagas samt det hvarje Central-Hospital tillkommande belopp derefter öfverlemnas till Direetionen deröfver, att förvaltas på det sätt, som genom ofvannämnde Instruktion af den 17 December 1817, är i afseende på Lazaretts- och Curlius-medlen föreskrifvit.
Tili hvad Herr Professor Bexell föreslagit, rörande Hospitals-Sysslomans och Hospitals -Predikants-befattningarnes framtida förenande, finnér Ekonomi-Utskottet sig icke böra tveka att tillstyrka bifall, heldst sådant, i Kyrko-Lagen medgifvet, redan vid en del Hospitaler varit öfvadt utan någon deraf förmärkt olägenhet, och tillfälle derigenom gifves till vinnande afen mera jemn Presterlig vård vid Ilospitalerne; men beträffande Herr Professorns hemställan att undersökning matte ske, i afsigt att utröna om icke, under tidernas lopp, hvarjehanda egendomar obehörigen Stats-Utskottets frångått Hospitalerne, som till sin primitiva bestämmelse borde återföras, så tror Utskottet, med kännedom deraf, att Kongl.
Seraphimer-Ordens-Gillet redan låtit anställa en sådan undersökning, hvilken oek haft till följd, att flere afsöndrade lägenheter blifvit till Hospitalerne åter lagde, sig icke böra i detta fall föreslå någon åtgärd.
Vidkommande sluteligen Herr Huldbergs förslag om förändrade stadgaden i afseende på dispositionen och utdelningen af de till fattige Barns uppfostran af Hospitals- och Bai nhus-fonderne utgående medel, så finner Utskottet sig icke kunna tillstyrka något annat förfarande härutinnan, än som hittills egt rum, innan den föreslagna allmänna regleringen af Hospitals-fonden hinner tillvägabringas och det derefter visat sig, om och hvilka liufvudsakliga förändringar kunna erfordras i anseende till understödet för fattige Barns uppfostran.
Sedan Ekonomi-Utskottet nu utlåtit sig angående de af Herr Professor Bexell och Herr Huldberg väckte motioner , anser Utskottet sig jemväl böra meddela yttrande rörande RiksdagsFullmägtiges, från Gothland, yrkande, om dervarande Läns-Hospitals skiljande från Kongl. Serapliimer-Ordens-Gillets befattning, hvarom äfven vid de föregående Riksdagarne fråga blifvit väckt.
Af Ordens-Gillets förut åberopade Berättelse har Utskottet erhållit den upplysning: att nämde Hospitals inkomster för år 1820 bestigit sig till 145 Tunnor Råg och ett lika qvantum Korn, deraf för Hospitalets föremål disponerats q3 Tunnor af förra slaget och 100 Tunnor af det sednare; att lösen för öfverskotts-Spannemålen, som i Ordens-Gillets Cassa influtit, utgjort io83 R:dr 14 sk. men att deremot af samma Cassa till Lazarettets i Wisby underhåll utbetalts jooo R:dr samt att Ordens-Gillet dessutom i uppfostringshjelp för fattiga Barn inom Gothlands Län bestått en Summa af 227 R:dr 8 sk.
Med åberopande af hvad Utskottet förut andragit, rörande fördelarne af Hospitalers förvaltande genom local-Styrelser, tror Utskottet sig ega så mycket mera skäl att med sitt tillstyrkande understödja den af Gothlands Fullmägtige yttrande önskan om Läns Hospitalets och de dertill anslagne inkomsters ställande under Lazaretts- och Curhus-Directionens i Wisby uteslutande vård och inseende på sätt som om Central-Hospitalerne redan är föreslaget och mot lemnad frikallelse för Kongl.
Seraphipier-
Ordens -Gillet från alla framtida utgifter till Länet, som , enligt Ordens-Gillets ofvanberörcle egna uppgift, Hospi- • tals-intraderne på Gothland ej lemna något öfverskott och allmänna Hospi fals-fonden således icke derigenom kan tillskyndas någon förlust.
Om behofvet för Gothland, att snart Stats-Ut skottets blifva forsed t nied en ny Lazaretts-byggnad, har Utskottet vunnit cn fullkomlig, visshet och med denna har förenat sig öfverty gelsen, att derest säkerhet linnes för Ilospitals-medlens oförryckta bibehållande inom Länet', utväg lättare skall kunna beredas till aflijelpande af detta behof, fren om denna säkerhet skall oek, utan tvifvel, ett lifligare deltagande hos Länets innevånare väckas för de nu i förfall råkade Barmhertighets-verken , och den frikostighet, till hvars utebiifvande förut anledning kunnat linnas, åter utöfva sitt välgörande inflytande.
Ifall Riksens Högloft.
Ständer täckas bifalla hvad Utskottet i ena och andra alseendet föreslagit, anser Utskottet slutéligen Riksens Högloft, Ständer böra hos Kongl.
Maj:t anmäla derås . underdåniga önskan onr detta förslags antagande, med öfverlemnande lill Kongl. Maj:t att förordna om de åtgärder, som för verkställigheten deraf kunna erfordras.
Då ifrågavarande ämne sålunda utaf Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet blifvit fullständigt utredt och besvaradt, samt en förändrad organisation af Hospitals-Xnrä tillingarne i Riket och förvaltningens af deras fonder öfverlemnade till Lazaretts- crh Curfms-Diréctionerne icke eger något inflytande på Stats-Verkets tillstånd, får Stats-Utskottet vördsamt tillkännagifva, alt Utskottet anser det ■Betänkande#. tiel icke tillkomma sig att häröfver meddela något yttrande.
En Ledamots häremot anförda Reservation bifogas.
Stockholm den 18 Julii l8a3.
Utdrag af Protocohet, hållet uti Riksens Högloft.
Ständers Allmänna Besvärs* och Ekonomi*Utskott den 18 julii 1825.
' " S. D. H err Huldberg anförde: ”Emot den del af Utskottens beslut, som afhandlar den blifvande Sysslomannen vid HoSpitalerne, får jag Jnig reservera och anhålla, att få denna reservation till de Respéctive Riks^Stånden bifogad.” ”Jag har förslagit att Läkaren, den jag här anser för hufvud-person, måtte bli Syssloman och ingalunda Presten.
Man synes nu mera vara allmänt öfvertygad om att vansinnet är en sjukdom, som medice bor och ofta kan botas.
Med Läkarens pligt öfverensstämmer således framför alla andras, alt tillse det ordning och beqvämlighet vid Hospitalen iagttages och således bör lian dervid hafva den närmaste tillsyn.
Någon fara för Controllen inser jag icke dervid.
Läkarehvär vanligen lie* derlig karl och beliöfver då ingen annan controll än sin pligt och sitt samvete, — är han det icke, så hjelpa icke de konstigaste anstal - 3g4 Stats-Utskottets ter af de i våra dagar öfver höfvan utsträckte controller.” Ex Prötocollo A.
Ankom den G Augusti i8u3.
N:o 3^51.
Ständers Stats-, Banco- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskotts
Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens Betänkande, rörande Grundernes bestämmande för ett Stats-Hushållnings-System.
Preste-Ståndet liar genom ProtocollsUtdrag den 17 nasti.
April till Stats-, Banco»samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottens handläggning återremitterat den af Herr Friherre Jacob Cederström väckte fråga, om bestämmande af Allmänna Grunder för ett StatsHushållnings-System, hvaröfver Utskolten afgifvit gemensamt Utlåtande den 29 sistlidne Martin , Men som detta yttrande blifvit den 171 berörde April
Månad bifallet af de 3 öfrige Stånden; så hafva Utskotten, enär altså, lik - Betänkanden. mätigt 69 §. i Regerings-Formen, detta ärende är afgjordt, ansett sig icke kunna dervid någon ytterligare åtgärd lemna} hvilket Utskotten skolat vördsammeligen anmäla.
Ankom den G Aug. 1823.
Ständers Stats- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskotts Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående Recognitions-Skogarne.
Enligt ankomne Protocolls-Utdrag', hafva samtelige Respective Riks-Stånden till Stats- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottens gemensamma handläggning remitterat följande:
(Se 1 :sta Samlingen,) Till upplysning härvid få förenade Utskotten vördsamt anmäla, att, då vid 1809 och 1810 årens Riksdag, fråga väcktes om Recognitioirs-Skogarnes användande på ett för Staten mera förmånligt sätt, än dittils egt rum, förklarade Riksens Ständer, uti underdånig Skrifvelse den 16 Pecember 1809, det de, såsom allmän grundsats , antagit, att, om, å ena sidan, egande rätten till den upplåtue Skogen vore Staten förvarad, nyttjande rätten 396
St ats-UIs kottets likväl, a andra sidan, med afseende å det för anläggningen oundgängliga behofvet, alltid blifvit Bergverken, emot åsatt R*ecognitions4 afgift, försäkrad genom flere både äldre oell nyare Kongl, Förordningar och Ständers förklaranden, samt att det vore ostridigt, att Staten, med stöd af nämnde Författningar, lika litet kunde ovilkorligen disponera om de till Berg-Verken upplåtne Skogarne, sorn desse kunde af Berg-Verken, utan förbehåll af Statens egande rätt, bagagnas.
Då emellertid. det sätt, hvarpå Skogarne blifvit Bruken tillslagne, föranfedt dertill, att på flere ställen vidlyftigare trakter, än vederbordt, kommit , att Bruken tilldelas, och ändamålet med Skogarnes upplåtande måste bestämma gränsen för Bruksegarnes företrädesrätt till Skatteköp derå; ansågo Riksens Ständer, Bruksegarne ovilkorligen berättigade, att behålla så mycken Skog, som för Brukens drift och Smidets underhållande tarfvades; hvaremot, till den öfriga marken, en hvar borde lemnäs öppet, att med lika rätt, sorn Bruksegarne, i köpet concurera; och, under desse åsigter, stadgades sådane Allmänna grunder, för de ömsesidiga förhållanden emellan Staten och Bruksegarne, att Staten, utan Bruksegarnes undergång, skulle af sin eganderätt kunna draga den största möjliga fördel ; äfvensom Riksens Ständer öfverenskommo om visse åtgärder, hvilka borde föregå, innan Bruksegarne finge begagna den dem medgifne rättighet, att, emot 6 års Ränta, till Skalle Bctänkanden. 397 lösa de andelar af sina innehafvande Recognitions-Skogar, som för Brukens bestånd vore nödige; och skulle, bland annat, enligt y:de puncteri, rättigheten till Skatteköps erhållande, till en början, vara inskränkt till en tid af 6 år, med förbehåll för Riksens Ständer, att, vid nästa Riksmöte, i anseende till de Bruksegare , sorn ej inom denna tid ingått i Skatteköp, med Reeognitions-Skogarne vidtaga sådane Författningar, som nödige pröfvades.
Sedan Riksens Ständer till Kongl.
Majrt i underdånighet öfverlemna t, att deras Beslut härom till verkställighet befordra, på sätt, sorn för ändamålet kunde anses tjenligast, täcktes Kongl. Maj:t, med hufvudsakligt godkännande af Riksens Ständers yttrande i ämnet, uti Nådig Kungörelse den/pde Februarii 1811, föreskrifva, att så snart Kongl. Kammar- och Bergs-Collegiernes Utslag vunnit laga kraft, eller, i fall Målet droges under Kongl. Maj:ts Egen Höga pröfning, Nådigt Beslut blifvit meddeldt om hvad som under Bruken borde bibehållas eller icke, skulle Kronans och Brukens andelar afvittras, och med Rågångar skiljas , samt derest Bruksegaren då inkommit med ansökning om Skatteköp å den under Bruket bibehållne Skogmarken, med derå för dess räkning anlagde odlingar, skulle anstalt vidtagas med Markens indelande till Hemmantal och Skattläggning.
Hade åter Skatteköps-ansökning då icke inkommit, och inkonnue den ej eller innan nästa Lagtima Stats-Ut skottets Riksdag, borde med Hemmantals-indelningen och Skattläggningen innehållas, samt Bruksegaren fortfara , att betala Reeognitions-afgift derföre likasom förut, med afdrag för den del af Skogen, sorn kunde hafva Bruket frångått; men med denna sednare delen skulle då genast så förfaras, sorn Riksens Ständer föreslagit, Vid sist öfverståndne