Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Väl finnas i länet flera nykterhets-föreningar, men man har hos dessa anmärkt, att de icke alltid drifvit sådana satser, som varit stödda på grunderna af en sund moral; äfvensom att de från sitt ursprungliga nit låtit hänföra sig till en allt för mycket i ögonen fallande intolerans, hvarigenom ändamålet med deras verksamhet skulle förfelats.
Jag lemnar dock denna anmärkning derhän.
Men säkert är, att den icke motsägs af det omdöme om nykterhetens sak, hvartill qvantiteten af det i länet införda brännvin kan gifva anledning.
Tv under ifrågavarande fem åren uppgår, enligt tullkammarens uppgifter, det införda beloppet till den enorma summan af 983,834 kannor, eller 196,767 årligen, ett belopp, som, fördeladt på kustlandets inbyggare — ty till Lappmarkerne får bränvin icke föras — skulle utvisa, att hvarje person, äldre och yngre, förtärande och icke förtärande dylik vara, förbrukat öfver *20i kanna hvardera, hvilket förhållande antager en ännu beklagligare karakter, då man betraktar, att uti länet finnes ett bränneri, der tillverkningen sker fabriksmässigt.
Detta oaktadt hyser jag dock den öfvertygelse, att tecken till bränvinssupandets inskränkning omisskänneligen äro för handen, enär ganska många bland allmogen redan finna oförenligt med hvad som 12 är passande, att anträffas uti öfverlastadt tillstånd.
Det kan icke heller fela, att de ofta framhållna framställningarne om det omoraliska och skadliga uti bruket af denna dryck småningom skola hafva ett välgörande inflytande på öfvertygelsen.
Husbehofsbränningen deremot kan anses hafva upphört, enär allenast en och annan dertill sig anmält.
I afseende på folkets ekonomiska belägenhet kan man fortfarande såsom regel i allmänhet antaga, att skattehemmansägarne äro till största delen i oberoende ställning, somliga välmående och några till och med förmögne, en del kronohemman och nybygges-innehafvare välbehållne, men de fleste mer och mindre skuldsatte, samt att arrendatorer och brukare af de till verken hörande hemman äro i de sämsta vilkoren; men då man betraktar den Norrbottniska allmogens hus och byggnader i allmänhet, den snygghet, som derinom råder, med de målade eller tapetserade rummen samt det väl putsade husgerådet, dess lefnadssätt, ehuru i hvardagslifvet tarfligt, dess frimodiga, utan slafbegär tjenstaktiga och städade sätt att skicka sig, dess gästfrihet och välvilja mot främlingen, skulle man vara frestad tro, att sådant allt betecknade ett välstånd och rikedom, som icke i verkligheten saknades.
Ager man tillika kännedom om de betydliga biförtjenster — och hvilken reser genom orten utan att höra talas derom — hvartill de sednare åren lemnat tillfälle, utan att på samma gång underrättas om mängden af de lyx- och öfverflöds-artiklar, som under samma tid blifvit konsumerade, är man fullt berättigad till det omdöme, att inom orten finnas betydliga kapitaler förvarade.
Likväl är jag öfvertygad, att ett eller annat års svårare missväxter skola vara tillräckliga att åter försätta orten i förlägenhet.
Det är väl sannt, att de föregående årens skördar i allmänhet varit ganska förmånliga, äfvensom att, enligt vederbörandes uppgifter, under ifrågavarande fem åren från orten exporterats 147,220 lispund smör, 78,070 tunnor tjära, 184,419 st. sparrar och bjelkar, 150,374 tolfter plankor och bräder, 2,218 stycken spiror, hvarför värdet efter gångbara medelpriset uträknadt gör 2,043,355 U:dr 16 sk., förutom värdet af exporterade artiklarne lax, renshudar, salpeter, renhorn och lim, pottaska, splitved, ved och andre smärre trävarueffekter 292,524 R:dr 16 sk., eller tillsammans 2,535,879 It:dr. 32 sk. banko.
Allmogen har ock af de flesta och största jernoch sågverken, för sitt deråt lemnade arbete, blifvit ersatt icke med hvarjehanda varor, utan med kontanta penningar; men vid det förhållande, att några spannmålsförråder icke finnas besparade, samt att värdet af blotta artiklarne bränvin, kaffe, socker och sirap, förutom alla öfriga lyx- och öfverflödsvaror, som under tiden till länet införts och konsumerats, motsvarar de ofvannämnda biförtjensterna, så lärer ingen tveka att dela min öfvertygelse.
Otvifvelaktigt är det dock, att för närvarande inom länet råder ett visst välstånd, hvilket bland annat omisskänneligen visar sig 15 äfven deraf, att utsökningsmål år efter annat aftagit i mängd.
Dylika genom utslag afgjorda mål uppgå icke till högre belopp än 546 i medeltal årligen under ifrågavarande tid.
Ar 1846 utgjorde de 165, till hvilken utsökningsmålens betydliga förminskning stadgandet att domstolarnes beslut äfven numera få gå i verkställighet dock till väsendtlig del bidragit.
Dagsverkspriserna hafva gällt omkring 2 å 2 R:dr 16 sk. för häst och karl, 40 sk. å 1 R:dr för karl och 20 å 24 sk.
B:ko för qvins dagsverke sommartiderne och i förhållande derefter vintertiden.
Oaktadt dagsverkspriserna sålunda varit temligen högt uppdrifna, har man temligen allmänt kla gat öfver brist på arbetare, hvilka funnit sin största räkning vid att lemna sina krafter för deras behof, som sysselsatt sig med skogsprodukters upphemtande och försäljning, helst de sistnämnde funnit sitt yrke kunna medgifva ännu högre dagsverkslöner än de ofvanberörde.
Sådant har ock förorsakat brist på drängar, hvarigenom desses löner kommit att allmänligen ökas ända till 66 R:dr 52 sk. banko. § 3- Näringar. a) Jordbruk.
Ehuru detta bedrifves ungefär på enahanda sätt som tillförene, utgör det likväl landets modernäring och har, oaktadt de från missväxt-tiden medföljda såren samt oaktadt jordbrukaren användt så mycken tid på biförtjenster, dock genom de förmånligare skördar, hvarmed under sista åren landet hugnats, ådragit sig den större uppmärksamhet, som det otvifvelaktigt äfven inom denna provins förtjenar, och med märkbara steg framskridit, hvartill vintrarnes sentida ankomst och de för odling tjenliga höstarne i väsendtlig mån jemväl bidragit.
Partiela framsteg i jordbruket förekomma äfven i ganska stor skala, såsom t. ex. i Carl Gustafs socken, der en förmögen hemmansägare verkställt odling af vidsträckta myror, deraf han erhållit betydande afkastning.
När man undantager åtskilliga under bruksverken lydande hemman, bestå de öfriga af små delar, så att egentligt sambruk af större hemmanslotter aldrig förekommer bland den jordbrukande klassen.
De liesta hemman utgöra blott omkring l och ^:dels mantal.
Men mindre än 3V:dels hemman anses icke medföra besutenhet.
De små hemmansdelarne hafva väl hufvudsakligen tillkommit genom klyfningar, hvilka i allmänhet hafva ett välgörande inflytande på kulturens framsteg, men många af dem räkna sin ringhet från sjelfva anläggningstiden.
En och annan förmögen eller välmående hemmansåbo förekommer väl på alla slags hemman, men i allmänhet träffar man säkrast välmågan hos de ägare, som bruka hemman af medelstorleken, hvilket torde härröra deraf, att med de ringa framsteg odlingen hit - 14 tills fortgått, de små gifva för ringa afkastning, då deremot de större hemmanens vidsträckta och spridda ägors kostsamma och tidsödande skötsel förhindrar ett ändamålsenligare bruk deraf.
Något vexelbruk har ännu icke kommit till stånd inom länet, utan^brukas åkrarne vanligen på det sätt, att, sedan de med ortens hufvudsäde kornet varit besådda, de hvart tredje eller 4:de år begödslas med omkring ISO lass på hvarje tunnland, änskönt de under ett år af samma tid läggas i träde eller besås med potates, hvilken sålunda trädda åker åter gemenligen besås med vinterråg.
Den minsta åkervidd, som en hemmansåbo begagnar, utgör omkring 2:ne tunnland, och ganska få äga 10 tunnland öppen åker.
De liesta bruka 3 å 6 tunnland och beså åkrarne med 1| tunna på hvarje sådant tunnland, och skörda då i goda år 20 å SO tunnor korn.
En ringa del skörda å sina hemman utöfver och ganska få 100 tunnor.
Råg nyttjas så föga, att man i allmänhet af dess afkastning å hvarje hemman blott kan påräkna några tunnor, ehuru detta säde, om det mera kunde komma i bruk, gåfve orten både ymnigare och säkrare skördar.
Potates-odlingen har lemnat goda skördar, ehuru potates brukas endast till husbehof.
Den har icke heller varit af någon sjukdom behäftad.
Rotfrukter begagnas i mindre skala och allenast till husbehof och kryddgårdsväxter endast af ståndspersoner för eget behof, men dock vidsträcktare än tillförene.
Hamp- och linodlingen deremot synes icke vilja framskrida, ehuru den visserligen kunde vara lönande och bespara mycket af de kapitaler, som för dessa varor nu utgifvas till Finland och äfven till Ångermanland.
Till inskränkningen af denna odling torde dock i väsentlig mån bidraga de goda priser å bomullsgarn, som de sednare åren ägt rum.
Enligt denna underdåniga berättelse vidfogade tabeller Litt.
A & B utgör medelafkastningen af råg och korn 86,430 tunnor och är således 27,328 tunnor större än under det quinquennium, som föregick det ifrågavarande.
Deraf skulle således visa sig att skördarne under den sednare perioden med s;stnämnde spannmålsbelopp öfverskjutit den förra periodens.
Undersöker man åter de källor, hvarifrån dessa uppgifter ärohemtade, är det gifvet att någon tillförlitlig beräkning af ortens spannmålsprodukt deraf icke kan göras.
Uppgilterne äro nämligen tagne från kronofogdarnes och magistraternes till mig afgifna berättelser, hvilka, enär man af den enskilde icke skäligen, om ock för ett allmänt äudamål, kan påräkna offentliggörande af dess hushållning, tillkommit på grund af den kännedom om hvar och en lägenhets afkastning, de och under dem sorterande länsmän ägt.
Då någon import af spannmål under samma tid icke ägt rum, eller om spannmål blifvit införd, beloppet deraf icke kan öfverskjuta den export af några tusen tunnor, som till angränsande Westerbottens län blifvit utförda, föreställer jag mig, att en långt tillförlitligare kän - 15 nedom om spannmålsproduktionen skall erhållas, om man beräknar behofvet deraf för länet.
Det är så väl här, som inom flera andra orter af riket, vanligt att beräkna 3:ne tunnor spannmål på hvarje person årligen.
Tredubblas derföre folkmängden 52,430, så tror jag att det derigenom uppkommande belopp 157,290 skall mera närma sig den rätta produktionen.
Ty det är icke heller tänkbart att berörde folkmängd skulle hafva tillräcklig brödföda af 86,450 tunnor spannmål.
Missväxtens vanliga orsaker befinnas väl stundom hafva föranledt den brist på nödiga lifsmedel, hvaraf denna ort så ofta varit hemsökt, men merändels tillskrifvas nattfrosterne, som man under namn af jernnätter på vissa bestämda tider vant sig att återvänta, de egentliga anledningarne dertill.
Att derföre utfinna medel till hämmande af de skadliga verkningarne deraf har länge varit en svår uppgift för jordbrukaren.
I den mån odlingen fortskridit samt sanka kärr och träsk förtorkat eller blifvit uttappade, har dock en längre tids erfarenhet ådagalagt, att skadan af nattfroster förminskats eller upphört.
Landets allmännare uppodlande samt utgräfning af kärr och träsk anser jag derföre vara oeftergifliga vilkor för betryggandet af inbvggarnes välstånd och förkofran.
Jag vågar här uttrycka min underdåniga tanka, att för vinnande af ett så vigtigt ändamål hufvudsakligen tvänne medel äro verksamma.
Jag menar inrättandet af landtbruksskolor i förening med nödigt bistånd af staten för vattenaftapp ningar samt afvittringens skyndsamma afslutande.
Det sednare har jag redan i denna underdåniga berättelse haft nåden vidröra.
Hvad åter det förra vidkommer, har jag, i enlighet med Eders Kongl. Maj:ts derom i nåder meddelade föreskrifter, sökt åstadkomma inrättandet af en landtbruksskola, men, ehuru passande lägenhet dertill förefunnits, icke lyckats i mina bemödanden.
Mot den böjelse att vidhålla gamla vanor, som allmogen visar, skola alla föreställningar om ett ändamålsenligare sätt att bruka jorden säkerligen stranda; och då några ståndspersoner med verklig förmåga och insigt, att föregå den med föredömen härutinnan uti orten icke finnas, skall dock behofvet af en landtbruksskola alltid framstå klart och oeftergifligt.
Jag hyser ock den förhoppning, att för sådant ändamål en enskild persons i alla afseenden passande egendom skall upplåtas för ändamålet, allenast det ringa bidrag, som derjemte erfordras, af allmänna medel kan erhållas.
Innan jag lemnar denna afdelning af min underdåniga berättelse, torde mig i nåder tillåtas, att i korthet vidröra de anstalter, som hufvudsakligen för invånarnes betryggande mot brist på utsäde efter inträffade missväxter äro vidtagne.
I sådan syftning tillkommo med år 1838 fastställda reglementen för distrikts- eller sockne-magasin uti Piteå, Ofver- och Neder-Luleå, Råneå samt Neder- och Öfver-Calix socknar.
Således i de delar af länet der den talrikaste befolkningen är nedsatt.
Förvaltningen af spannmålen, som inslås uti särskildt för ändamålet inom 16 hvarje socken uppbyggda magasiner, är uppdragen åt kommunerna sjelfva.
Deras sammanlagda grundfond utgör 4,975 tunnor; och till dess fyllande hafva kommunerna genom de sednare årens ymnigare skördar kommit i tillfälle att redan insätta 2,805 tunnor.
Sedan denna grundfond blifvit fylld, kan den väl icke motsvara behofvet af all för nämnde kommuner erforderlig utsädes-spannmål, men det är att hoppas, att sådant icke heller skall behöfvas. b) Boskapsskötsel är en näringsgren, som både förr utgjort och jemväl härefter måste af naturliga orsaker utgöra en hufvudbeståndsdel uti ortens näringskällor.
Ehuru den på långt när ännu icke bedrifves på ändamålsenligt sätt, bar orten icke allenast eget behof af ladugårdens alster, utan mäktar äfven åstadkomma en betydlig utförsel af smör till andra orter, såsom jag tillförene i berättelsen haft nåden nämna , och skulle kunna exportera mångdubbelt, om icke bruket af kaffegrädda vore i så stor qvantitet allmänt.
Uti invid Torneå eif belägna socknar bedrifves isynnerhet boskapsskötseln med berömvärd omtanka.
Af 5,896 kor uppgifves afkastningen i smör till 25,000 lispund, således mer än 4i lispund årligen af hvarje ko; och som allmogen i samina socknar förer ett mycket tarfligt lefnadssätt, afsättes denna tillverkning till största delen derutom.
Hornboskapen, i orten infödd, är liten till växten.
Några försök att införskrifva hornboskap från Tyskland äro nyligen gjorda, och ehuru man ännu icke hunnit öfvertyga sig fullkomligt om dess trefnad, synas dock utsigterna dertill för närvarande ganska lofvande.
Hornboskapsracens förbättrande synes dock städse böra utgöra föremål för den allmänna uppmärksamheten.
Uti underdånig skrifvelse af den 18:de September 1845 har jag, efter öfverläggning med vederbörande, haft nåden uttrycka den åsigt, att för närvarande, i öfverensstämmelse med Eders Kongl. Maj:ts Landtbruksakademis derom gifna förslag, det icke vore lämpligt inrätta holländeri i orten, men deremot att densamma vore i största behof af att få till kroisering med egna bättre kor emottaga ett visst antal Engelska racetjurar al Pembrokeshire-racen från Wales.
Skulle orten förunnas denna fördel, vore visserligen bättre tider för boskapsskötseln att emotse, helst som ängsodlingen, medelst den öfverllödiga åkerns igenläggande till lindor, ängsmarkens afrödjande från skog, kärrs och träsks utdikning samt upplandningar i elfvarne, är i starkt tilltagande, så att från de naturliga ängarne numera icke ensamt, såsom fordom, hötillgången upphemtas.
Häst- och fårkreatursracerne hafva väl i sednare tider blifvit förbättrade, den förra genom införseln från Finland och Ångermanland af större hästkreatur, och den sednare medelst ett allmännare spridande i orten af tillförene införskrifna får af Spansk, Isländsk och Tysk race, men i allmänhet äro dessa kreatur småväxta.
Den Finska hästen, såsom härdig och mindre noggrann i afseende på födoämnenas beskaf - 17 fenhet, anses för orten ganska passande.
Getter hållas i skärgårds- och skogstrakterne, men i allmänhet förminskas dessa kreaturs antal i den mån odlingen tilltager. c) Skogome, som, på sätt jag ofvan i underdånighet omnämnt, till ungefär en fjerdedel upptagas af sjöar, ofruktbara mossar och berg samt andra impedimenta och utgöra tillsammans 219 qvadratmil, hafva i sednare tider genom omättligt anlitande särdeles vid hafskusterne samt vattudragen blifvit så medtagne, att man nu mera föga derifrån kan hoppas erhålla det understöd i svaga år, hvartill de äro den hufvudsakligaste inkomstkälla orten äger att under sådana förhållanden påräkna.
Ungefär hälften af nämnde vidd anses, såsom förut nämndt är, genom afvittringarne komma att tillhöra hemman och nybyggen, en fjerdedel, som till större delen ligger inom de aflägsnare .socknarne Pajala och Ofver-Torneå, är under kronans fria disposition, och den öfriga fjerdedelen är genom äldre dispositioner och privilegier slagen under bruken och sågverken, såsom det heter: »för att göra marken nvttbar», och är ännu ouppodlad, så att den stora allmänheten, sedan den öfriga kronomarken blifvit uppsökt och bearbetad till nyhemman, nu mera inom det egentliga nedra kustlandet nästan saknar utrymme för flera nybyggesanläggningar.
Skogarne bestå hufvudsakligen af tall, gran, mindre ymnigt af björk och asp.
Spridda der och hvar finnas jemväl al, hägg, rönn och enträd i ringa mängd.
På de flesta trakter är skogen gles och föga reslig samt på de från kusten aflägsna ofta fjellartad och risig.
Trädens växtlighet är långsam, så att ett barrträd icke anses hinna sin mognad på kortare tid, än från ISO till 200 år, och uppåt Lappmarkstrakterna ända till 300 år.
Att för närvarande, då enskildas skogar icke ännu äro skiljda med rålinier öfverallt ifrån kronans, och så länge man icke hunnit längre med laga skiften än hittills, försöka införandet af en bättre method i skogsskötseln, torde vara utan än damål , allrahelst som begreppen hos allmogen om äganderätt i afseende på skog ännu äro så föga utbildade, att man i allmänhet anser sig utan fara för skam kunna utan åtskillnad tillgripa ej mindre den enskildes än kronans skog, allenast man föröfvar brottet med sådan slughet och beräkning, att det blifver omöjligt för åklagaremakten, att lagligen uppdaga förbrytelsen.
Någon magt öfver den allmänt rådande föreställningen i detta afseende synas icke heller upplysningar och råd kunna utöfva, så länge förenämnda förhållanden icke äro undanröjda och spekulantens höga betalning fortfar att utgöra en äggelse för vinningsbegäret.
Likväl synes erfarenheten bekräfta, att der lagens straff kunnat åtkomma förbrytaren, som föga i ett bland hundrade fall är möjligt, hafva åverkningarne förminskats -— åtminstone blifvit hejdade i sin fart så mycket, att de icke helt öppet föröfvats.
Att så vidt sig göra Berättelse öfver Norrbottens län för åren 1842—1846.
o 18 låter förekomma denna skogarnes förödelse, om ej för annan orsak så för att åt efterkommande bevara möjligheten af det enda räddningsmedlet från undergång, i händelse orten ännu skal! hemsökas af flera på hvarandra följande missväxtår, medan något af skogarne ännu återstår, synes derföre vara en hillig omtanka, hvarpå allmänheten gör anspråk.
Otvifvelaktigt skulle detta mål, då kronobetjeningens tid med andra göromål är så tillräckligt upptagen, vinnas, om jägeribetjening förlädes äfven inom detta län, ehuru medgifvas måste att denna skulle förorsaka en ej så obetydlig förökning i statsbördorna.
Men jag kan icke för min del med kännedom af den rikedom, som uti skogarne ligger förvarad, undertrycka den föreställningen, att kostnaderne för en nitisk jägeribetjenings underhållande rikligen skulle ersättas af den skogsbesparing, som genom dess bemödande blefve en följd.
Men med eller utan jägeribetjening skulle närmare kontroller i afseende på skogsprodukters upphemtande vara af högsta vigt.
Underdånigt förslag till sådane kontroller har jag derföre uti underdånigt memorial af den 21 Augusti 1843 till Eders Kongl. Majit haft nåden afgifva, ehuru Eders Kongl. Majit ännu icke fattat nådigt beslut i anledning deraf; och då någon fara för skogarnes bestånd genom deras ålitande icke kan förekomma, allenast averkningen af sådane träd, som icke hunnit sin mognad, undvikes, och man i allmänhet anser den skog vara fullmogen, som 7 alnar från afskäringsstället vid roten vuxit till den tjocklek, att det der innehåller 10 tum i diameter, vågade jag, för att äfven på detta sätt motverka skogarnes ruin, under den 27 Augusti nästli det år i underdånighet föreslå, att förbud mot utförsel till utrikes ort af sådana trän, som icke hunnit dylik storlek, i nåder måtte utfärdas, såsom det säkraste medlet att förekomma det onda; men Eders Kongl.
Majit har icke funnit skäligt sitt nådiga bifall dertill lemna, såsom jag förmodar af hinder, som gällande tulltaxa då medförde.
Uti byggnadssättet är ingen förändring vidtagen, som kan hafva afseende på skogsbesparing, utan synes deremot allmogens håg för byggnader hafva tilltagit, ehuru tillgången på mogen skog uti de mer bebyggda trakterna af länet är ytterst knapp.
Användandet af stengärdesgårdar bar väl i sednare åren blifvit mera vanligt, men i allmänhet begagnas det i skogbeväxta trakter merändels brukliga skogödande stängselsätt af klufne mindre trän med stör af gran. d) Bergverk.
Denna näring har bedrifvits vid de i länet befintliga grufvor, masugnar och verk, så att 2,747 Skeppund kopparmalm och 36,707 Skeppund jernmalm blifvit från grufvorne uppbrutne, 21,036 Skeppund jernmalm vid masugnarne blåste, samt 22,060 Skeppund stång- och ämnesjern och 1,482 Skeppund manufakturjern smidde och förädlade vid verken.
I allmänhet vill det synas, som ifrågavarande rörelse de sista fem åren bedrifvits med mindre behållning än under näst föregående quinquennium, så att om bättre konjunkturer 19 för jerneffekternas afyttrande icke uppstå, näringen förmodas komma att snart drifvas utan någon egentlig behållning.
Sedan alla materialier med få undantag, dagsverken och forlöner stigit emellan 30 å 100 procent i värde, men jernet deremot hålles i ringare pris, har för denna handtering den olägenheten jemväl tillkommit, att spannmålspriserna stått temiigen höga.
De liesta jernverk äro försedda med egna skogar, som af Kronan blifvit derunder upplåtna.
Genom dels köp, dels sökta hemmansanläggningar äfvensom genom förvärfvade skattehemman har man varit betänkt på, att tillförsäkra bergsrörelsen oberoende i detta afseende; men om utsigterna för närvarande äro betänkliga i afseende på skogstillgången, huru mycket mer skola de icke blifva det i en framtid vid det förhållande om skogarne jag nyss haft nåden omnämna. e) Fabriker, Bruk och öfrige näringar, hvilka ej tillhöra Bergsrörelsen.
Inom länet finnas tillsammans 21 sågverk, hvaraf 11 hafva privilegier å betydliga skogstrakter emot särskild grundränta och stubböresafgift sig förunnade, men de öfriga deraf, som under ifrågavarande quinquennium tillkommit, grunda sin tillverkning på köpt timmer. l)e förra kunna väl för närvarande anses äga temlig god tillgång på timmer, men denna är dock i starkt aftagande dels genom hemmansanläggningar å de privilegierade trakterne, dels ock genom öfversågning.
De sednare äga knapp och obestämd tillgång på sågtimmer.
Att tillverkningen vid sågverken varit ganska betydlig inhemtas redan af det föregående, ehuruväl uti den uppgifna qvantiteten utskeppade bräder ingå sådane, som tillkommit genom handsågning; men tillverkningen blir ännu betydligare, enär man betraktar, att hvad, som under nästlidet år vid flera sågverk producerats ännu icke kunnat utskeppas, samt att en myckenhet bräder blifvit transporterade från uthamnarne till andre inrikes orter, så att beräkningen deraf icke kunnat ingå uti Tullkammarens journaler.
Då under ifrågavarande åren, utom det sista, sjöfarten varit mindre lönande, har ock denna handtering i betydlig mån aftagit; men sedan bättre konjunkturer nu deruti inträdt, har skeppsbyggnaden åter visat sig i tilltagande, oaktadt både dagsverkslönerne och byggnadsmaterialierne blifvit så högt uppstegrade.
A de fyra på landet befintliga varf hafva 9 fartygsbyggnader dels fulländats, dels blifvit påbörjade.
I orten finnes endast ett sådant, nämligen Långvik.
Det bar med oafbruten drift bedrifvits, men skall dock lemna obetydlig behållning.
Arliga tillverkningen, som består af fönsterglas och buteljer, uppgår i värde till 19 å 20,000 R:dr Banko, samt skeppas, med undantag af hvad i orten åtgår, på Stockholm. 20 Mjölqvarnar.
Endast 12 sådana finnas i gång åtskilliga tider af året, och få af dem anses gifva verkligt lönande förtjenst.
Då de likväl icke motsvara mäldbehofvet, finnas dessutom en myckenhet sqvaltqvarnar, vid hvilka allmogen förmal sin säd till största delen. §• 4.
Uinäringar.