Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hon började med att erinra om, hurusom inbjudningen till den första ameri- kanska qvinnokongressen vid Seneca Falls för 40 år sedan saknat underskrifter, men hur alla vetat, att s,jälen i det hela varit den oförgätliga, nu aflidna, Lucrdiu Hott samt Elisa- beth Cady Stunton, som ännu verkar med outtröttligt nit för den gemensamma saken.
Hon uppdrog i korta betecknande drag olikheterna mellan förr och nu inom qvinnans verld: huru qvinnan icke egt en lats eller en verkningskrets utan- för hemmets slutna områ (P e; hur ingen själfständighet, inga pekuniära tillgångar, intet anseende, intet arbetsfält, ingen lifsuppgift funnits för henne utanför äktenska et, samt huru, för den ogifta qvinnan de enda utvägar till grvärfvande af en torftig bergning varit sömmerskans, guvernantens, koker- skans och fabriksflickans yrken.
Sedan dess hade ett " Sesam öppna dig! "
brutit väg till nästan alla former af f ' örvärf eller nyttig verksamhet, så att den amerikanska qvinnan i denna stund, på nästan alla arbetsområden och i fråga on1 de flesta tillfällen till kunskapsförvärf, står såsom mannens j ämlike.
" Mannen ", fortfor talarinnan, " har tillerkänt oss i lag och sed, i privilegier och rättigheter nästan allt, utom den rätt, som i vårt land utgör vehiklet och värnet för all annan rätt - den medborgerliga. "
Mrs Stanton frambar välkomstadressen, och vid hennes framträdande reste sig församlingen helsande henne med vif- tande näsdukar.
Hon påpekade huru det 40-åriga arbetet på rösträttens beviljande åt qvinnor, ehuru det ännu icke nått sitt mål, likväl utverkat alla andra lagreformer till qvinnans förmån.
Efter de två första i staten New York hållna qvinno- mötena antogs sålunda inom samma stat den förbättrade la- gen om gift qvinnas eganderätt.
Och när en serie af andra möten hållits i andra stater, upptogo dessa, den ena efter den andra, den först i New York stadfästade lagreformen.
" På detta sätt ", fortfor mrs Stanton, " u pstod den första och mest betydande frihetsrörelse som verlds istorien haft att anteckna: krafvet p6 frihet och själf bestämningsrätt för halfua tnänskliggheten.
Den ton som i vårt land anslogs 18.48 har se- dan genljudit genom hela verlden, och vi mötas nu här af personliga eller skriftliga uttalanden i samma riktning från nästan alla Unionens stater samt från det brittiska riket, Frnnk- rike, Finland, Italien, Sverige, Norge, Danmark, in.
fl. "
Talarinnan uttryckte amerikanskornas flädj e öfver att få välkomna till sina kuster ädla qvinnor rån främmande R
154 land, och hon kände sig förvissad att sanivaroii och taiikeiit- bytet mellan personer af så vidt skilda lefiiadsförhållaiiden måste vidga intressena och frigöra omdömet från förutfattade oriktiga åsigter.
De skulle icke känna sig soin främlingar inför hvarandra, ty hade de icke alla en frändskap: de2 un- dertryckta rättens, och ett s råk, modersmålet, för alla ofria andar: smärtan.
“ Lån t tiTlbaka i tiden hörde vi frihetssö- kande själar uttala en Yängtan, som stod i saniklang med vår.
Så Mary Woolstonecraft, m: mes de Stael och Roland, George Sand, Fredrika Bremer, mrs Browning och George Eliot, hvilka alla hafva i bunden eller obuiideii stil skildrat qviii- nornas rättslöshet - - ” För närvarande äro amerikanska qviiiiior i besittning a f fulla medborgerliga rättigheter i tväiiiie distrikt, innehafva municipal valrätt inom e n stat samt valrätt i skolfrågor inom halfva antalet af Unionens stater.
Detta är den stora vinsten af 50 års arbete, men vi tänka icke åtnöja oss dermed.
Ar- betet skall gå oaflåtligt framåt och den iiiteriiatioiiela qviniio- kongressens fria förhandlingar om tidens sociala, politiska och religiösa spörsmål skola blifva en ny insats i det stora arbetet. ” Talet är i sin fortsättning ytterst originelt.
Med ett djupt allvar i syftet och en rikedom af högt flygande ideer förenar det de mest humoristiska sidoanmärkningar, drastiska bilder hvilka kunde komma håret att resa sig på konservativa mot- ståndares hufvuden samt ett sätt att tilläm a de bibliska be- rättelserna som är högst öfverraskaiide.
när det klagas att Amerikas qvinnor, sedan mötet vid Seneca Falls, vaiidrat 40 år i åtlöjets öken, likasoin Israels barn i den arabiska, men utan att nå det förlofvade landet.
Mrs Cady Stanton torde vara den äldsta af de iiu lef- vande inbjudarna till mötet vid Seneca Falls.
Hennes iitse- ende är högst originelt.
Tämligen korpulent, bär hon p i porträttet sitt silfverhvita hår lagdt i iipprullade lockar öfver hela hufvudet samt deröfver kastad eii svart s ets.
Hennes ansigtsdrag, med de höghvälfda ögonbrynen ocf: de stora lif- liga ögonen, påminna om den bonrbonska t y en.
Ofver muii- nen ligger ett spirituelt leende, paradt me$ uttrycket af eii viss förkärlek för detta lifvets goda, ett uttryck, som bildar en lustig komentar till det domslut rörande tvistefrågan mel- lan England och Amerika om fiskerirätten, som hon i aiida- nom hör de framtida qvinliga röstegariia fälla: nLåtom enfiadenserna ula sin kabiljo 2: f r i d, så Ilinge ri lm uåra ostron,?
7 -.
_ I.
.. h r TIDSKRIFT FOR '.
SOCIALA 06H LITTEMA- INTRESSEN - ' .I Evnst Bec7c~nma, Kvinnan och hufvudstadens fattigvård.
M w i a CederschiöZd, Ur de senaste årens litteratur i kvinnofrågan.
(Forts.) ' M.
AnhoZnz, På tröskeln till Asien.
v F., C&amp; ?., A.: ...
Lefflers efterlämnade skrifter.
C., Från riksdagen. '
Från våra ombud.
Meddelanden från Fredrika-Bremer-Förbndet; Fran skilda håll:.
&lt; -.
Förbindets medlemmar kr: 2: 50.
Pris pr årgång: För För icke medlemmar p 4: 00..
B o m u l l s - och Ylle-lKugdiner Tryckta Perkaler och $athitep B r (4 A Största f örlag i Skandinavien.
af Religiös litteratur: C) Fo&amp;erdand~st~eJsen.9 F-ecerrrpedM~~, 8 g 3 shsom: Biblar, Nya testamenten, BibeliUäggningar, ~ 110s @ - Ei&amp;okhoIm, ~ t t lKissionsskrifter, Lefhadsteckningnr, Bedttelser, BosMh&amp;.
m ' 3 lingar, Dagbetraktelser, Böneböcker, Advents- och P a s s f s a s l b e ~, Slinger, Bnrnskrifier, Planscher och Bilderböcker, TrantBter och Nyk
?d smit hos iifrige bokhandlare i riket.
Fiillstiiiiiig Förlagskatrilog sundes p i begiirm grstis.
b8 w 4 % el AMALIA LUNDBERGS Eg SO Drottninggatan SO, L p.
Rekvisitioner expedieras mot postförskoft.
Modenffiir för ~rrrnkap~or, Stookholm, rekommenderar sitt stora och rikhaltiga lager af Nouveaut6er far sHtludgen.
Sarskildt f %i.
rekominendera mitt stors lager af w Pelsverk for Pelskappair med därtill passande öfvertyger.
F Ö r kapitalister, särskildt frnntiminer, liar det Iange varit ett önslriiiiigsmål att kunna öfverläinna vhrden af sina värdepapper och skötseln af sina iffarer åt nhgon person eller institiitioii, som med absolut siikerliet förenade puiiktligliet ocli noggrannhet i utförandet af det anförtrodda iippdraget afveiisom prisbilligliet.
En sådaii institution ar Stoelrliolins Enskilda Banks Notariatafdelning (Lik Ra Nyg&amp;tu n 2 7, expeditionstid 10-41, so111 under garanti af Stockliolins Eiiskildn Hank åtager sig vård och förvaltiiing af enskilda ' personers och kassors vardepapper.
Om en person Iios Notariatafdelningeii deponerar obligatioiier, inkasserar Notariatafdelningen vid förfallotiderna knpon- ger och tillliandaliåller deponenten influtna medel.
Vidare efterser Notariatafdelningeii utlottningar af obligationer och underrättar depo- nenten i god tid, ifall en denne tillliörig obligation blifvit utlottad,.
samt lainnar förslag till ny placering af det ledigblifna kapitalet.
Oin inteckningar deponeras hos Notariatafdelningen underrättar Notariatafdelningen gäldenären daroni att rantorna % in- teckningarna skola till afdelningen inbetalas, Iivarefter de medel, som inflyta, till deponenten redovisas.
Vidare tillser Notariatafdelningen att iiiteckiiingarne blifva i vederbörlig tid förnyade.
Om en hos afdel- ningeii deponerad inteckning genoin uiiderl5lten förnyelse skulle förfalla, ersätter Stockliolins Eiislcildit Bank darigenom uppkommen skada.
Förvariiigsafgift: 50 öre för år ' pr 1,000 kronor af deposi- tionens värde, dock ej under tv8 kronor.
Specialaffär for Sy behör, 43 (h Brottninggatan 43 ö r n l ~ c s e t af lCZarauergsgat a n).
Billiga ocli bestämda priser.
SVARTVIKS rekommenderas äfven s&amp;som gardinstiirl~else, och.
finnes till salu hos alla d s o r t e k d e.
speieri- och diversehandlande i riket.
1184 ' 7).
uss0.n Aug.
(etablerad 1860), Försaljningslokaler: necilra Botten, em, tvd och ts * e tr. upp STOCKHOLM.
Stiirsta lager i Norden.
ICulorta och Svarta Sidentyger Bomulls-Tvattklädningstyger Schalar och Resfiltar .m, m.. '
.- Observera!
Genoni direkta förbindelser med iii- och iit1,ziidets förnämsta fabrikanter kan.
jag erbjuda ofvanniiinda artiklar bättre och billigare %n .någon an- nan och torde en hvar genoin besök i mina lokaler eller genoin reqvisition a.f profver och varor lätt blifva öfver- tygad om fördelen att hos, m i g fylla sina beliof af dessa artildar. '
Kvinnan och huflrudstadens fattig- vård.
Utgifterna för fattigvarden inom rikets största fattig- v&amp;rdssamhalle befinna sig alltjämt i en oroväckande stigning.
Stockholms D fattigvirdsmillioii, rullar framåh som en lavin och sväller ar från å;, med det ena tiotusentalet efter det andra.
Att sadant sker under det att samtidigt hufvudsta- dens folkmängd endast längsanit tillväxer, ar i och för sig ett socialt symptom,, som synes i hög grad ägnadt att framkalla allvarliga bekymmer.
Och misstämningen ökas genom en allt mera rotfäst öfvertygelse att dessa stora belopp långt ifrån i sin helhet tjäna det syfte man med dem afsett.
Trots allt erlzännansvärdt nit hos dem, som närmast handhaf va fattigvården, föreligger, ifall denna öfvertygelse &amp; r riktig, ett olycksbringande koinmu- nnlt slöseri.
Fattigviirdens uppgift Kr att i största möjliga, mån göra fattigvården obehöflig.
Den af ålder eller sjukdom van- före, afvensom den viiriilöse minderirige, aga bide lagens och medksinslans rätt, att i fall af behof erhålla understöd.
Men i öfrigt borde fattigvardens hela karaktsr vara preventiv.
Dess ansträngningar böra gå, därpå, ut att förekomma eller undanrödja behofvet af dess anlitande.
Den motverkar sin egen uppgift, ifall den, öf verväldigab af detaljernas mång- fald och svhighet, släpper ur sikte denna sin första plikt.
Och om den låter förleda sig att utan noggrann undersök- ning och kraftig kontroll öfver understödens användande dela ut allmosor till höger och venster, så kan den i all sin val- mening förvandlas till en verklig sanlh&amp;llsfara.
Eller hvad blir val följden om, sisom det nu tyckes vara fallet, hundra- tusentals kronor plottras bort p&amp; ett satt som stundbni endast tjänar.
att, till förfå1lg för dem som ej f i något understöd, sup- plera arbetslönen, och som alltid frestar mottagaren att be- trakta fattighjiilp såsom ett.
slags biförtjänst, hvilken det
- är så godt attots, då man kan f&amp; den, afven om man icke precis behöfver den?
Lyckligtvis tyckes det sent omsider ha kommit därhän, att Stockholms fattigvårdsförhiillanden skola underkastas den grundliga utredning, som är första steget mot en reform.
Fattigvkrdens revisorer hafva - pk initiativ, efter hvad allmänt kändt är, af ordföranden grefve Hugo E.
G. Hamilton, hvll- keii partinitet vid senaste val uteslöt frtin stadshllmalrtiges krets och därigenom medelbarligen frkn ordförandeplatsen inom revisionen - tr&amp;ng&amp; sig in bakom muren af med hvaran- dra föga samierkande nämnder, styrelser och delegationer af olika slag med deras pappersf örslansningar af förf attninga.r och reglementen u h all anda, och .gjort detta i medvetet syfte att icke sticka under stolen med sina ia.Mtagelser.
Deras nyligen i stadsfullmäktige behandlade revisionsberät- telse kastar i all sin korthet ett skarpt ljus öfver m h g a af bristerna i fattigvkdens invecklade organisation och kraft- förslösande maskineri.
Och stadsfullm~ktige ha beslutat att genom sitt beredningsutskott - fattigvårdsnamnden betrod- des ej med uppdraget - utreda hithörande frtigor.
Blaud revisorernes anmärkningar är det en som särskilde rör I~vinnans stiillning till fattigvården.
Revisorerne f örklara sig nämligen wej kunna undgå, att anmärka, att fattigvårds- nämnden hittills försummat en af lagen anvisad utväg att &amp; t f attig&amp;rden förvärfva f ör densamma synnerligen lämpliga krafter, i det att nanznden ic7ce nfigon enda giiizg insult 7;; v k t o ~ i fattigvårdsstyrelserna w.
Det är med anslutning till denna särskilda anmärkning i revisionsberättelsen, som jag, i enlighet med en af Dagnys redaktion uttalad önskfin, har vill göra några erinringar.
Deras syfte ar att bidraga till skapandet af en opinion, som tvingar Stockholm att ändtligen triida i spiren af de kom- muner i landsorten, som skyndat att följa lagens fingervis- ning.
Det ar nu sju år sedan riksdagen med anledning af en motion af hr F. Borg beslöt en skrifvelse till k. m: t med anhiillm om framläggande af förslag till sådan ändring af
gällaiide lag att kvinna, som är i lcommunala ärenden röst- berättigad, må, kunna väljas till ledamot af skolrå,d och fat- tigz; å~dsstyrelse, där denna icke på, landet utgöres af kommu- nalnämnd~.
Beslutet om skrifvelseförslaget fattades i Andra kammaren med en majoritet af några och tjugo röster.
1 Första kammaren hangde friigans utgång på, ett .h&amp;.
Där var.
det den förseglade sedeln som gaf utslaget; med 4 1 röster mot 40 räddades där den till sitt yttre obetydliga, men till sin iimebörd mycket viktiga reformen.
Riksdagen anförde i sin ' skrifvelse tungt vägande skäl för den begärda lagändringen.
Den erinrade främst diirom att fattigvå,rdsstyrelsernas göromkl enligt gällande förordning vore s&amp; många och kräfde så, mycken tid att det ofta kunde vara, för den af andra varf.
upptagne mannen, förenadt med stor sv&amp;ighet alt spå, tillfredsstillande sätt fullgöra desamma)).
Därtill kunde man ej undgå, att erkänna, att kvinnan agenom arten af sin begifning och de sysselsätt- ningar &amp; t hvilka hon i a m ä n h e t ägnade sig », vore synner- ligen val lämpad för fullgöraudet af en del af de skyldig- heter som författningen ålägger fattigvårdsstyrelse.
Särskilt kunde i detta afseende på,pekas fattigvå,rdsstyrelsens förplik- telse att tillse det Oamz,.
hvilkas underhall ilage ' fattigvhrds- samhidiet, D erhölle våzd och kristlig uppfostran D.
Äfven vore kvinnan i högre grad än mannen i besittning af)) den grannlagenhet ' och ömhet mot den nödstiilde)) som i väsentlig miin ökade värdet af meddelad hjälp, o.ch bidroge z~tt Bos den.
som blefve föremil därför, väcka och underhålla hågen att, så, vidt i hans förrniga stode, själf draga försorg för ' sig och de sina,.
Det dröjde tvii hr, till 1889 ars riksdag, innan rege- ringen var färdig med sin proposition - i ämnet.
Diivarande ecklesiastikministern Gunnar Wennerberg var den som å, re- geringens vagnar med känd vältalighet f ör de f örslagets runor i riksdagen.
Mot honom stod särskildt laudshöfding Berg- ström.
Stark i att klubba ib.jäl hvarje förslag, s i snart han i detsamma vädrade D onödiga nyheter D, hade lagiitskottets myndige ordförande äfven denna gång haft tillfredsställelsen att med klubbslag befästa ett afstyrkaude utlå,tande.
Oclzså, föreföll den k. propositioiiens nederlag s i mycket sannolikare som vid betänkandet endast voro fogade reservationer af tv&amp; ' '
ledamöter, hrr Lilienberg och Hans Andersson i Nö bbelöf, båda till hörande Andra kammaren.
Lyckligtvis vor0 emellertid utskottets skäl mer än lof- ligt svaga och sins emellan motsägande.
Det ryckte först i elden med det påstiiendet, att strafvandet efter att bereda kvinnan behörighet att väljas till ledamot af skolriid och fattigvårdsstyrelse icke skuile vara framkalladt af aniigot cerkligt, undw besffie~zde förhålkilde~t Iiunnt&amp; behof W.
Denna obevisade och obevisliga försäkran, som tycktes offentligt prolclamera kvinnans fuUst&amp;ndigcz umbärlighet just på de arbetsfält för hvillia hon allmänt p k g m anses äga en alldeles särskilt kallelse, skulle dock om den fatt st&amp; naken ha varit allt för stark.
Att s&amp; blodigt såra kviuiims kihslor utan att bedja om ursäkt kan iclre ens ett lagutskott.
P i samma galig som utskottet höfligt men bestämat stängde dörren.
för kvinna-n, ansåg det sig därför som en artig kaval- jer böra göra en vacker bugning och fra] r] sta.mina nigra sockersöta komplimanger om D allt .det g o p.
W som kVinnan ge- nom n sitt frivilliga.
bitrade a uträttat i folkskolans och framför allt i fattigvardens tjänst.
Och af skdant W synn.erligt vardef ullt biträde slmlle det icke finnas något W kännbart behof W?
Jo, men endast p i sätt och vis - och utskottet skyndar att närmare förklara; sig.
Förkla- ringens andemening - alltid samma artighet - tyckes vars den att detta, 8 värdefiilla och välsigiielserika biträde 2 skulle sars af en st % ytterst eterisk art, att det skulle alldeles demorali- sera.s genom att införas i svensk f örfattningssamling.
Om det staddgas i lagen byter det om natur.
Det blir då iclre längre såsom förut till gagn.
Trärtom slcall det då rmed- föra verkliga, okgenheter, icke minst för kviniian sjiilf s.
För öfrigt ser .sig utskottet nödgadt att servera annu ett beskt piller: kvinnans » naturliga begåfningc lampar sig icke för uppdrag i h v i h också ingiir .förvaltning af egen- dom som stundom uppgiir till ganska betydligt varde&gt;.
Ut- skottet underlater att iiiiiiina hrarifrån det fatt denna sin uppfattning.
Manne från våra banker och andra penninge- inrättningar eller från de större affärsföretag cif olika slag där kvinnor äro anstillda?
Har ma11 i dem gjort den erfaren- het, att kvinnor blott si ytterst f i undantagsfalls visa sig lämpliga och sköta sig till belatenhet?
Det stackars artiga utskottet måtte sjalf ha funnit denna sin dom öfver kvinnans naturliga begåfiiing nagot hård.
Ty omedelbart före den afstyrkande lrlämmen griper det 6nnu en.
ging till herdeflöjten och repeterar sin.
rondoletto om kvinnans r betydelsefulla och.
viilsignelserika verksamhet s på dessa områden - s under friviZlighetens form;.
\ Skal sa svaga, att ' de icke ens i Första kammaren kunnat hindra reformen, borde, tycker man, varit för.
alltid begrafna.
Men så ar långt ifrån fallet.
S&amp; snart man påpekar lämp- &amp; heten af kvinims inväljande i Stockholms fittigvårdsnam~id eller fattigvårdsstyrelser, sta de åter upp.
Då får man anyo höra att kvinnan ej bör tringas iii i kommunals institutio- ner, dar hon ar bunden af mer eller mindre stela former, i stiillet bör mall lata hennes eget hjiirta och förstånd få asf- göra hur hon vill utöfva sin valsignelsebringa.ide verksam- het, och framför allt ' vore ' det betanlligt att l i t a hennes lättrörda sinne deltaga, i bestkmmandet af fattigvårdsmedlens anviindande och anordningar inom de under densamma stå- ende inrättningar o. s. v. Som bekant ' handhafves hufvudstadens fattigvsrd af tv&amp; från hvarandra ganska fristående myndigheter: fattigvkds-.
iliirnnden och de särskilta territorialförsamli~gari~es fattigv&amp;rds- styrelser.
Fattigv~rdsnäiniideii, som htses &amp; f stadsfullmaktige, utgör enligt instruktionen e11 öfversty relse föy fattigvasendet.
Den förvaltar fattigvårdens medel, bevakar stadens rätt i för- hiillande till andra kommui ler, uppdrager å t.
sar skildte dele - gerade att s i frågor om barnavird och uppfostringshjälp s besluta med namndens rä,tt, öfvervakar de särskilda barrnher- tighetsinrättningarila, och eger i öfrigt att pk tjänligaste sätt ordna; och besörja den Jlmiiiilla fattigvarden, jämte aden dgrmed förenade tillsyn öfver sedlighet och ordnings, samt med hansyn till allt detta meddela de föreskrifter » som finnas lampliga och af behof påkallade s.
Under dessa af nämnden meddelade föreskrifter arbets de sarskildta f örsamliagarnes fattigvirdsstyrelser.
.Deras ledamö - ter utses af niimndeii, - endast församlingem kyrkoherde är sjalfskrifven ledamot - och hendhnf va s des närmaste och
omedelbara tillsynen å och varden om de fattiga inom för- samlingen D.
Till sitt biträde iiger skval nämnden som fattigvårdsslJ -- relsen att anlita rotemännen.
Dessa skola blaiid annat i den fattigvården spela samma roll som inom F. V. O. de s. k. besökarne.
De äga således i främsta rummet atdi göra sig noggrannt underrättade om hjälpsökandes och un- derstödstagares omständigheter och behof.
Men dessutom alagger dem instruktionen att hnfva tillsyn 6 dem som htnjuta fattigvArd och vaka daröfver att beviljsdt understöd behörigen användes, äfvensom att enskilda personer som af fattigvården mottagit barn eller andra till s&amp;rd eller försörj- ning fullgöra, sina skyldigheter; att egna spnerlig uppmark- samhet däriit &amp; t barn icke lämnas it vanvård, bettla eller begå annan vanart, samt tillse att de hållas till ordentlig skolghng; aht noggrant öfvervnka hvad som kan förekomma i afseende ti osedlighet och dryckenskap, samt i allmänhet å Iivarje förhållande som kan verka störande p i allmän ordning; att försk&amp;s sig kännedom om de i hufvudstaden befintliga valgörenhetsinriittningar, samt vilkoren f ör erhål- - 1ande af uuderstöd d ä r i f r h, samt ined nödiga anvisningar härom tillhandaga i behof stadda personer; att föra nog- granna förteckningar öfver hjdpsökande och uuderstödsta- gare; att - men det ar så godt %tt först som sist afbryta en lista som redan är nog l&amp;ng för a t t gifva förestalliiingen om ett ändlöst arbete; hvilket inom hvarje rote måste rida öfver- stiga möjligheterna för rotemannens krafter.
Haii kan helt enkelt icke, p&amp; ett tillfredsstallande sätt sköta allt detta.
Misstager jag mig om jag pistår att redan denna knappa konturteckning af fattigvkrdeus uppgifter och dess orgaiiisa- tion inom hufvudstaden i och för sig ar tillriicklig för att e n h v ~ r, som h m ögon att se och vill se, skall erkänna det berattigade i revisorernes Irlander mot fattigv0rdsnämden där- för att deu försummat att för futtigrttrdsstyrelser~iit, för~iirfva kvinnans f ör dess arbete B synnerligen lämpliga krafter w?
Behof vet af kvinnaiis medverkan och bestiimmanderiitt fraiiiträder kanslie tydligast ifriga om den fattigvirdeu dig- gande Oumct~: drd.
Hennes instinkt gör henne mer iin mannen klarsynt ilär det gäller barnen och sökaudet af ett hem för de smii som maste utackordenis.
Den kontroll öfver foster-
f öraldrarne, utan hvilken denna ut~ckorderiiig latt nedsjunker till ett illa beryktadt handtverk, ar hon biittre skickad att itaga sig an mannen.
Ja, sifven om hon ej kan .ega till- fälle att sjalf personligen utöfva den, s&amp; bör hon i och för ordnandet.
af de krafter som skola anvandas till kontrollens utförande, aga sate och stimma bide.i namnden och i fattig: vkdsstyrelse.
har ock visat sig .rik p i initiativ, och de flesta af vira barnhem och skyddshem iiro grundade af kvinnan.
Äfven står hon mahiinda i fraga om seg ihiirdig- het framom mannen, d i det galler genomförandet af .en verklig fattigvård.
Slutligen hade nog riksdagen ratt, då den i sin ofvan- namnda skrifvelse framhöll .att kvinnan framför mannen eger L) grannlagenhet och .ömhet .mot den nödstalde B, egenskaper som görs henne särdeles skickad att tillse d&amp; sjuklingen och den åldrige behandlas med all den hiinsynsfullhet, ' som för- h&amp;llandena medgifvo.
Tror viil nigon - för att valja ett enda nära liggande exempel att &amp; n kvinnoi haft lagens ratt och åliggande att deltaga i öfvervakandet af försörj- ningsinrattningen p i Grubbens garde, de skulle unnat sig n i - gon ro, .förran dess dirhusafdelning - denna skamfl8ack, hvil- kel1 hopat blodskuld öfver vira hufvuden - lingt förr an nu skett, bortslwapats, trots allt hvad klolzskapen ordat o m att man först borde utröna om icke staden lagligen kan vältra öfver p&amp; staten kostnaderna för uppförapdet af ett iniinsk- ligt tillhill i t dessa de olyckligaste bland de olycklige?
M&amp; men ej föreställa sig att detta kvinnans okufliga deltaimde för lidandet betyder det s m m a som ett alltför lättrördt sinne, fardigt att lhta kiinslan springa bort med förstindet.
Eli tämligen.
rik erfarenhet af hennes arbete p i den enskilda valgörenhetens falt har öfvertygat mig att mannen ofta nog, när det kommer till stycket, långt före henne ar färdig att svika si.na principer och utan undersök- ning obetanksamt kasta ut nlmosor af tvifvelaktig nytta.
Kvinnan visar sig icke siillan mera medveten om ansvaret för ett sidant förfaringssätt, hon vet bättre, om j a g s i m&amp; uttrycka det, att välja sin tid, att icke låta hanfôra, sig af.
en kä,nslostamning, utan noga pröfva om och huru ett un- derstöd m&amp; vara till verklig nytta.