Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Å denna punkt har Utskottet från Ridderskapet och Adeln samt Presteståndet erhållit iterremiss, på grund af hufvudsakligen följande anmärkningar: att, enär det ankomme på Kongl. Maj:t, att, derest de blifvande ersättnings-anslagen, utan Kongl. Maj:ts nådiga samtycke, borttagas eller förändras, i nåder förordna, det kassans förra inkomster ånyo skola isppbäras enligt nu gällande stadganden, kunde vid ett blifvande riksmöte, om Regering *oh Ständer voro derom ense, dessa medel för all framtid utbytas mot fix penningeränta, eller Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 219. 9 eller till och nied alldeles indragas; alt då kassans hemmansräntor utgingo af donations» gods och beneficie-hemman, till hvilka, såsom dels af framfarne Konungar föl lanta, dels af enskilda donerade och dels under ratt adelig frälsefrihet upplåtne, kassans egaride-rätt ej kunde bestridas, vore statens öfvertagaride af dessa räntor ej allenast ett ingrepp i eganderälten, utan jemväl stridande mot den af Slikets Ständer vid 1823 års riksdag uttalade grundsats, enligt hvilken de till serskilda verk donerade eller desamma eljest tillhörige fastigheter borde vid den då ilYågakomne förändringen undantagas; alt alldenstund icke vo» re bestämdt, när och huruledes ersättnings»anslagen för rusthålls- och en per mjlle-afgif» terna skulle kunna i framtiden jemkas, eller hvarest kassans styrelse, i händelse af fasligt hets-köpeskjllingarnes säkerligen inträffande och fortgående stegring, egde att väcka anspråk på en sådan jemkning, skulle kassans framtida rätt sålunda ofelbart äfvenlyras; att den af Utskottet uppgifna kontroll å beloppet af den mot desse afgifter svarande karta-sigillata vöre ofullständig, då i lagfarls-prolokollerna icke upptoges abo»ombyten å krono»ruslhåli och öfrige krono»hemman, likasom ej heller skeende skatte»köp, vid hvilka alla tillfällen resolutioner af Konungens Befallningshafvande utfärdas; alt, enligt gällande sfadganden, rusthålls af» och tillträdes-afgifter skola vid ombyten af rusthållare erläggas, ehvad rusthålls-köp lagfares eller icke, till följe hvaraf kontrollen, som för öfrigt komrae att medföra omgång och besvär samt med främmande göromål belasta Hofrätternas personal, ej kunde för kassan medföra åsyftad säkerhet; att således någon förändring hvarken med hemmans» räntorne eller rusthålls af- och tillträdes- samt en per mille-afgifterne borde vidtagas; samt att, om förändring med de sednare afgifterne komrae att ega rum, ersättningen derför borde i riksstaten såsom förslags-anslag uppföras, på det kassan kunde årligen erhålla hvad rätteligen densamma tillkomma.
Dessutom har denna punkt blifvit af Bondeståndet, utan anmärkning, återremitterad, hvaremot Borgareståndet densamma bifallit.
Vidkommande först frågan om hemmans-räntorne, har Utskottet trott sig böra meddela, hurusom Krigskollegii krigsmanshus-kontor, uti embets-rnemoria! af den 28 Maj 1832, derom yttrat sig, att “då det förekommit att tiilse huruvida de så kallade krigsmanshus» godsen kunna vara att hänföra under benämning enskild förmögenhet, hvarmed stafs— bestyret icke bör sig befatta, skulle visserligen anledning att sluta till ett sådant förhållande kunna hemtas från ordalydelsen uti Drottning Christinas o"h Konung Carl Xi:s donations* Bih. till B.
Prof. 1850 § 1851. 4 Sami. i Afd. 2 Band. 22 Häft. % 10 Stals-Utskottets Utlåtande, N:o 219. bref; men då deremot (ages i betraktande, dels hvilket vidsträckt begrepp man den tiden gjorde sig om kronans prerogativer, dels att egande-rätten till jord, i flera fall, var outredd eller obefästad, och stundom berodde af den styrandes välbehag; uppslår redan något tvifvel om de donerade godsen verkligen äro att anse såsom krigsmanshusets enskilda egendom eller om endast ränte-eganderätten krigsmanshuset tillkommer.
Lägges nu härtill, att krigsmanshus-hemmanen i Kronobergs län, utgörande Smålands-godset och donerade under full adelig frälses frihet, vid en i sednare tider hållen undersökning, blifvit befunne vara af frälse-skatte natur, så att krigsmanshuset eger räntan, men åboerne jorden (således rätteligen skatte—frälse]); att större delen bland de hemman i Elfsborgs och Skaraborgs län, hvilka utgöra Veslgötha-godset, af ålder varit skatte och att de öfrige, som voro af krono-natur, till följd al Kongl. Majrts nådiga förordnande, antingen blifvit, eller, så fort ske kan, blifva skatte-köpte; att betydligaste delen af Östgötha-godset, eller den så kallade Hofgården, för flere år sedan är skatte-köpt, och att så väl räntan deraf, som arrendet af någre jordlägenheter uti och invid Wadstena jemte en ränta benämnd Linköpings landgille och räntorne af Ryckelsby och Öfvertorp, tillsammans två mantal, ansedde att vara frälse-hemman, enligt Kongl. Brefvet den 12 September 1815, uppbäras af Kronofogden i Göstrings härad; att kontanta beloppet för räntorna af alla förberörde gods, i öfverensstämmelse med Kongl. Brefvet den 17
December nästlidet år, levereras till landtränterierna och derifrån till Kongl, räntkammaren, samt upptagas och redovisas uti de till landskontoren afgifvande och i landsböckerna ingående årliga special-räkningarne öfver allmänna kronouppbörden; och ändtligen, att Finska godset, likaledes doneradt under full adelig ftälses frihet, blifvit vid sednaste fredsslutet med Ryssland ansedt såsom statens egendom och på sådan grund, utan ersättning, krigsmanshuset frånkändt; så försvinner allt tvifvelsmål om beskaffenheten af krigsmanshusets rätt till de donerade godsen, och det visar sig påtagligen, att de icke kunna anses såsom enskild förmögenhet eller egendom, äfvensom att statsbestyret likasåväi kan befatta sig med uppbörden af räntorna för dessa gods, som med .uppbörden af de för beneficie-hemmanen utgående räntor och andra krigsmanshuskassan tillhörande inkomster*.
Härförutan har Krigs-kollegium, uti bref af den 29 Juni 1832, anfört, att Militie•bostalls- och Wadstena krigsmanshus-kassornes “godtgörande genom års-anslag för deras •till statsverket ingående inkomster vore, i kollegii tanka, mest öfverensstämmande med statsverkets oeh kassornes ömsesidiga fördelar, samt att kollegium, uppå de i krigsmanshus - Stats Utskottets Utlåtande, N:o 219.
11 kontorets utlåtande anförda skäl, anser räntorne af de donerade krigsmanshtis-godäen kunna, p
Samma sätt som krigsmanshusets öfriga hemmans-räntor, af Kronofogdarne uppbäras och redovisas".
Utskottet, som i allo delar de uti förberörde memorial och skrifvelse uttalade åsigter, får derjemte erinra, att, enligt så val Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, som Utskottets förra utlåtande, någon förändring icke är föreslagen i afseende ä kassan (inflytande arrendemedel, eller afkomsten af kassans under eganderätt innehafvande fasta egendomj att uti de till den Kongl. Propositionen hörande handlingar endast två mantal utaf donations-godsen uppgifvas vara under åbo-rätt upplåtna och de öfriga af skattenatur, samt att nu ej heller varit ifrågasatt någon förändring i krigsmanshuskassans rätt att, såsom hittills, till skatte försälja de till kassan hörande hemman, som ännu under åborätt innehafvas.
l)e mot förra utlåtandet gjorde anmärkningar beträffande hemrnansräntorna, kunna således icke gifva Utskottet anledning att frånträda dess tillstyrkande i Usta momentet af denna punkt.
Hvad dernäst beträffar de inom
Riksstånden gjorda anmärkningarne i afseende å rusthålls af- och tillträdes- samt en per mille-afgifterna, får Utskottet upplysa, att såsom förra utlåtandet tydligen utvisar, nu icke är fråga om någon förändring af hittills gällande stadganden, om de serskilda afgifter, som vid åbo-ombyten å samt skatteköp af allmänna kronohemman, Wadstena krigsmanshus-kassa tillflyta, äfvensom att krono-rusthållen utgöra endast omkring 660 mantal, och således en jemförelsevis ringa del af samtliga rusthåll i riket; hvadan den anmärkta ofullständigheten i den af Utskottet lemnade hänvisning, att kontrollera beloppet af den mot rusthålls- och en per mille-afgifterna svarande kartasigillata, torde vara af mindre vigt* helst Utskottet endast afsett möjligheten att kunna ungefärligen beräkna, huruvida detta karta-sigillata-belopp skulle i framtiden komma att stiga eller falla.
Dådet emedlertid måste bero på styrelsen öfver Wadstena krigsmanshus-kassa att, på hvad sätt den nödigt pröfvar eller Kongl.
Majrt kan finna godt att i nåder bestämma, från vederbörande embetsmyndigheter förskaffa tillförlitliga upplysningarom förhållandet med de fastighetsköp och ombyten af åboer å rusthåll, som årligen ega rum, äfvensom att derefter hos Kongl.
Majit i underdånighet anhålla om nådig propositions affåtande till Rikets Ständer, angående beviljande af den ytterligare ersättning för nu ifrågavarande afgifter, hvarpå kassan i framtiden kunde hafva skäl att väcka anspråk; får Utskottet frånträda den i 2;dra momentet af denna punkt förekommande hänvisning till nödiga upplysningars in-- 12 Sfats-Utskottets Utlåtande, N:o 210. hemtande uti Hofrälterne; men, uppå de i förra utlåtandet anförda och, enligt Utskottets tanka, ingalunda vederlagda skäl för den föreslagna och till enkelhet i förvaltningen sami reda i räkenskaperna ofelbart ledande förändringen, deremot i hufvudsaken vidblifva sitt yttrande i 2:dra momentet och, täll kassans ytterligare betryggande, alltså hemställa, alt Wadstena krigsmanshus-kassa, mot afträdande af sin rätt till uppbärande af rusthålls- samt en per mille—afgifter, måtte undfå kontanta årliga ersättnings-anslag af 42,200 r:dr lör de förra och 26,100 r:dr för de sednare afgifterna, med förklarande att, så framt kassans styrelse framdeles kan ådagalägga, att, genom fortfarande af förenämnda, nu påbudna afgifter, högre inkomst skulle för kassan hafva uppkommit, en derefter lämpad förhöjning i förberörde ersättnings-anslag bör vid blifvande riksmöten ega rum.
Emot tillstyrkandet i 3:dje momentet har inom Riksstånden någon anmärkning ej förekommit, hvadan Utskottet lår samma tillstyrkande vidhålla.
1 följd af sitt nu afgifna yttrande vid 2:dra momentet, får Utskottet vidblifva hvad i afseende å 4:de momentet af det förra utlåtandet i denna punkt är vordet tillstyrkt. l)å vid 5:te och 6:te momenterna erinringar hos Riksstånden icke blifvit gjorda, vidblifver Utskottet hvad uti samma momenter förut är hemstäldt.
Såsom en följd af det iiär ofvan vid 2:dra momentet afgifna yttrande, lår Utskottet vidblifva sitt förra tillstyrkande uti 7:de momentet. 4:o Amiralitets-Krig sman skassans medel.
Denna punkt har utaf Ridderskapet och Adeln samt Presteståndet blifvit återremitterad, på grund af anmärkningar hufvudsakligen derom, att, enär förhållandet med de till kassan ingående rusthållsafgifter vore likartadt med Wadstena Krigsmanshuskassas lika beskaffade inkomster, ingen förändring dermed nu borde vidtagas; att, om förändring likväl komme att ega rum, bestämdt måtte stadgas, när och huruledes kassan skulle komma i åtnjutande af den mot köpeskillingarnes uppstegring svarande tillökningen i ersättningsanBlaget för dessa afgifter; samt att i 2:dra momentet, pag. 27, insmugit sig ett tryckfel, Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 219.
1,1 hvarigenom en summa, rätteligen utgörande 2733 Rdr 16 sk., upptagits till 27,333 Rdr 16 sk.
För öfrigt är denna punkt jemväl af Bondeståndet, dock utan anmärkning, återremitterad.
Pa de skäl, sorn vid 2:dra momentet i föregående punkt, rörande Wadstena Krigsrnanshuskassa, blifvit anförda och hvilka äfven i afseende å Amiralitets-krigsmanskassan äro, enligt Utskottets tanka, t i 1 lärn p! ige, får Utskottet, hufvudsakligen vidblifvande sitt förra yttrande i 1 momentet af nu förevarande punkt, hemställa, att Amiralitets-krigsmanskassan, emot afträdande af sin rätt till uppbärande af rusthållsafgifter, måtte undfå ett kontant årligt ersättnings-anslag af 9,333 r:dr 16 sk. med förklarande att, så framt kassans styrelse framdeles kan ådagalägga, att genom fortfarande af förenämnde nu påbudne afgifter, högre inkomst skulle för kassan hafva uppkommit, en derefter lämpad förhöjning i samma ersättningsanslag bör \id blifvande riksmöten ega rum.
Med rättelse af det i andra momentet (örekomne tryckfel, tillstyrkes, att likaledes, emot afträdande af rättigheten att upptaga avancernehtspenningar, inskrifningspenningar och passagerareafgifter, Amiraliletskrigsmanskassan måtte, såsom ersättning derför, erhålla ett bestämdt, kontant statsanslag af 2,733 r:dr 16 sk. årligen.
1 afseende å tredje och 4:de momenterne hafva inom Riksstånden anmärkningar icke förekommit; oell <lå vid femte momentet erinran blifvit gjord endast angående Rusthållsafgifterne, hvilkas utbytande mot ersätlningsanslag härofvan är fortfarande tillstyrkt, vidblifver Utskottet sina, uti nyssnämnde 3:ne momenter, gjorda hemställanden. •5:o Arméens Pensionskassas medel.
Utaf denna punkt har det, som angår kassans andel i Wadstena Krigsmanshuskassas inkomster, blifvit från Presteståndet återremitterad!, i anledning af en ledamots erinran derom, att här gähle hufvudsakligen hvad som blifvit anmärkt mot förfogandet med sistnämnda kassa, och att om, sedan pensionskassans fullmäktige bifallit nu ifrågavarande inkomsters uttiyte mot statsanslag, med vilkor och förbehåll, hvilka dock ej skulle blifvit i allo uppfyllda, det äfven, af skäl, att förslaget numera undergått förändring, vore obehöfligt \k Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 219. att nyssnämnde fullmäktige deröfver vidare hördes, så återstode dock alltid det hotande beslutet örn Konungs och Ständers framtida makt, att förfoga öfver dessa betydliga medeF.
Derjemte är nu ifrågavarande punkt af Bonde-ståndet, utan anmärkning, återremitterad'.
Som densamma emedlertid blifvit af Ridderskapet och Adeln lagd till handlingarne samt af Borgare-ståndet bifallen, får Utskottet sitt derutinnan afgifna förra yttrande vidblifva. 7-o Invalidhusfondens medel.
Denna punkt har blifvit återremitterad: 1:0 från Ridderskapet och Adeln, med anmärkningar, att då Rikets Ständer redan beslutat om arrendenas utbytande mot statsanslag, borde anslaget beräknas så högt som, med ledning af uppgifterna om arrendenas nuvarande belopp, läte sig göra och att, vid inträffande förhöjning i arrendena, fonden, sa vidt möjligt, borde erhålla en derefter lämpad stigande ersättning, som för vissa perioder skulle bestämmas; 2:o från Borgareståndet, hvarest blifvit erin rädt, att fondens ersättning icke borde utgöra förslagsanslag, utan i Riksstaten kunde, utan olägenhet, såsom bestämdt anslag upptagas; och 3:o från Bondeståndet, likväl utan anmärkningar.
Då förevarande punkt blifvit af Presteståndet bifallen, och de vid densamma, från serskilda Riksstånd i olika syftning, framställda erinringar, enligt Utskottets åsigt, icke innefatta giltiga skäl för frånträdande af dess förra tillstyrkande, anser sig Utskottet böra detsamma vidblifva. 8:o Skogsplantering skassans medel.
Af hufvudsakligen enahanda skäl, som föranledt Ridderskapet och Adelas återremiss å 7:de punkten, har jemväl förevarande punkt blifvit af samma Riksstånd jemte Presteståndet återremitterad, hvarförutan inom sistnämnde Riksstånd uppgifvits, att vederbörande auktoritet icke blifvit i ämnet hörd.
Derjemte är af Bondeståndet denna punkt, utan anmärkning, återremitterad.
Då Statskontoret, under hvars förvaltning skogspbmteringskassan är ställd, uti underdånigt utlåtande af den 30 Oktober 1834, intet haft att erinra deremot, att, vid skogshushållningens reglering, kassans inkomster blefve mot bestämdt kontant statsanslag utbytte, och Kammar-Kollegium, som besörjer om utarrendering af de till kassan indragne boställen, eldigt underdånigt utlåtande af den 5 November nästlidet år, ansett, jemväl arrendena kunna mot kontant anslag utbytas, samt Kongl. Maj:t i nåder äskat förslagsanslag endast Stals-Utskottets Utlåtande, No 219. 1 ii intilldess ersättningsbeloppet kunde, efter samtliga indelningarnes indragning, definitivt bestämmas, och härtill kornmei, alt skogsplanteringskassans inkomster alltid betydligen öfverstigit dess utgifter samt att kassan egentligen utgör blott en underafdelning af statsverket och icke, såsom invalidhusfonden, arén välgörenhetsanstalt, har Utskottet ansett ersättningen till skogsplanteringskassan böra och jemväl utan olägenhet kunna i framtiden till visst belopp i penningar definitivt bestämmas.
Då lik\äl det i l:a momentet af Utskottets tillstyrkande begagnade ordet "oföränderligt" möjligen kan sålunda misstydas, att förändring af ersättnings-anslaget icke någonsin skulle kunna ega rum, får Utskottet, som i hufvudsaken icke funnit anförde några nya, förut icke pröfvade, skäl mot dess af Borgareståndet bifallna tillstyrkande, hemläll3, att Rikets Ständer ville detsamma bifalla, med uteslutande utur första momentet af ordet "oföränderligt". l*.-o Lappmarks Ecklesiastikverks medel.
Från Ridderskapet och Adeln samt Presteståndet har Utskottet erhållit återremiss å denna punkt, till följ i af anmärkningar dels i enlighet med Doktor Stenhammars, vid utlåtandet fogade, reservation, dels ock derom, att då full visshet ej kunnat vinnas, huruvida de till pastorerne i Dorothea, Fredrika, Wilhelmina och Stensele församlingar anslagna 49i tunnor spanmål utgingo in natura, emedan de uti Wester-norrlands läns landsbok skulle varit summariskt inbegripne under titel Westerbottens skoleslat och likaledes uti rikshufvudboken summariskt afförde å anslaget för elementarläroverken, samt
Utskottets uppgift om förhållandet med denna spanmål sålunda vore ofullständig, Utskottet bordt om verkliga förhållandet dermed förskaffa sig och meddela närmare upplysning; hvarjemte, angående kolleklmedlen, är vordet erinradt hos Ridderskapet och Adeln, att desse medel, som icke furmos å riksstaten såsom inkomst uppförde och således icke tillföllo statsverket, vore för ecklesiastik-verket väl behöfliga, då nuvarande anslag för detta ändamål icke uppfyllde alla behof, hvartill detsamma rar afsedt; samt hos Presteståndet, att kollekterne till ecklesiastikverket med desto mindre skäl borde upphöra, som dessa kollekter åtminstone å vissa orter utgingo särdeles villigt.
Dessutom är denna punkt af Bonde-ståndet, utan anmärkning, återremitterad; men deremot af Borgare-ståndet bifallen.
Hvad först angår den för Lappmarks ecklesiastikverk anvisade spanmål in natura, hvarom fullständiga upplysningar uti de till Stats-kontoret och Kammar-rätten från länen in - i G Stats- i t skot tets Utlåtande, N:o 219. gångna räkenskaper icke stodo att vinna, har Stats-utskottot, med anledning af de gjorda erinringarne, ansell sig böra meddela följande:
Utom de till pastorerne i Fölinge, Hede och Gellivare ännu utgående samman lagde, <0 tunnor spanmål, disponeras årligen, enligt ett från landskontoret i Wester-norrlands län den 9 nästlidne April utfärd idt intyg, utaf krono-tionden inom Arnäs och Gideå socknar, fordom utgörande
Arnäs odelade pastorat: till pastor i Dorothea tunnor 12: 10-|. „ d:o i Fredrika d:o 12: 10|. ,, d:o i Wilhelmina ..... d:o 12: 10J.
„ d:o i Stensele d:o 12: 16. 49| tunnor S:a 119J tunnor eller den i förra utlåtandet pag.
43 oniförmälde spanmålsqvantitet; hvarjemte, enligt nyssberörde intyg, utaf Arnäs sockens tionde utgå de till aflöning för skolmästaren i Lycksele anslagne 30 tunnor hvilka, jemte de utaf arrendi medlen för Skytteanska donationsgod sen till underhåll för fri-elever vid Lycksele skola disponerade . 24£ tunnor utgöra den qvantitet af 34| tunnor som Kongl. Maj:t, uti nådigt bref af den 11 November 1850, förordnat böra till kronan indragas.
S:a 174 tunnor.
Sedan Kongl. Stats-kontoret, uti skrifvelse af den 15 Januari detta år, till Konungens Befallningshafvande i Westerbottens län öfversändt afskrift af nyssnämnde Kongl, bref, till kännedom och underdånig efterrättelse, samt derjemte förordnat om infordrande af skolmästarens i Lycksele förklaring huruvida, hvad hans aflöning angick, han ville på den föreskrifna förändringen ingå, har beinälde skolmästare den 28 sistlidne Mars förklarat, att, i anseende till osäkerheten derstädes att erhålla god skörd samt svårigheten i missvextår, att få köpa god spanmål och då han under den korta tid han innehaft skolmäsfarefjensten, ej hunnit så förbättra bostället, att vid de ymnigare åren något betydligt öfverskott af span mål - Stafs-Utskottets Utlåtande, JY;o 219.
\ 7 mål utöfver det nödvändigaste beliofvet redan kunde vara att vänta, vågade han icke ännu ingå på ifrågavarande förändring.
Då Kongl. Majlis nådiga Proposition icke innehåller något till Rikets Ständer framstäldt förslag i afseende å dispositionen af ifrågavarande spanmål, har Stats-utskottet, som afgifver serskildt utlåtande i anledning af en hos Ridderskapet och Adeln af Herr Rosenblad, Bernhard, vackt och till Utskottet remitterad, härmed sammanhang egande motion, ansett någon vidare åtgärd från dess sida, än meddelandet af ofvanstående utredning, icke böra vidtagas i anledning af de erhållne återremisserna, för så vidt de afse den till Lappmarks ecklesiastikverk utgående spanmål.
Beträffande åter kollekt-medlen, så enär endast inom tvänne
Riksstånd anmärkningar mot dessa medels utbytande mot stats-anslag blifvit framställda; men Utskottet icke funnit sig böra, på grund af dessa anmärkningar, frånträda sitt förra yttrande i ämnet, och härtill kommer, att det å Riksstatens 8:de hufvudtitel uppförda anslag för Lappmarks ecklesiastikverk är reservations- och förslags-anslag, deraf ecklesiastikverkets behof följaktligen kunna med större säkerhet än genom kollekters insamlande fyllas, får Utskottet, hufvudsakligen vidblifvande sitt förra tillstyrkande, föreslå det Rikets Ständer ville besluta, att upptagandet af nu ifrågavarande kollektör må upphöra och att det a Riksstatens 8:de hufvudtitel för Lappmarks ecklesiastikverk uppförda förslags- och reservations-anslag, 6,200 r:dr, i stället ökas med 1,400 r:dr, eller till 7,600 r:dr. 13:o Allmänna Hospitals- och Barnhus-medlen. l4:o Danviks Hospilals-medel.
I.5:o Stockholms
Allmänna Barnhus-medel. 16:o Upsala Akademies medel.
I7:o Lunds Akademies medel. 18:o Domkapitlens och Stockholms Konsistorii medel.
Från Ridderskapet och Adeln hafva dessa punkter blifvit återremitterade, till följd af anmärkningar, att frågan om indragning till statsverket af de bland ofvan uppräknade me Uih. lill R.
Fröt. 1850 # 1851. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 22 Hafi. 3 48 Siats-Utskottets
Ut täta utte, N:o 2/9. del ingående indelda läntor och tionde, så till vida icke vöre beroende af blifvande beslut om beskattningsväsendets förenkling, som de hemmansräntor, Allmanna Hospitals-fonden, Danviks hospital och Upsala akademi uppbära, härflöto från hemman, som med full eganderält ef dessa stiftelser besittas, och att då mantalspenningarne, likasom folkmängden, årligen stego, samt Upsala akademi således skulle förlora, om, i stället för mantalspenningar, anvisades ett ständigt och oföränderligt anslag, borde akademien försäkras derom, att denna inkomst förhöjdes i samma mån, som ökad tillgång dertill i verkligheten uppkommer.
Härförutan äro förenämnde punkter af Bondeståndet, utan anmärkningar, återremitterade.
Då Preste- och Borgarestånden bifallit nu ifrågavarande punkter, har Utskottet funnit sig böra sitt derom afgifna vttiande vidblifva. 19:o Gerningsören.
A denna punkt har Utskottet erhållit återremisser: l:o.
Från Ridderskapet och Adeln, i följd af den invändning, att, långt ifrån att det framlagda förslaget blefve af någon nytta, skulle detsamma tvärtom, utan förminskning i sjelfva uppbördsbestyret, förorsaka en icke ringa tillökning i den mängd göromål, hvarmed landskontoren ändock äro tillräckligen öfverhopade; 2:o. Från Borgareståndet, hvarest blifvit yrkadt, att då förevarande inkomst-titel, för städerna uppgående i medeltal till endast 584 r:dr, vore för dem af så ringa vigt, att de icke blott kunde, utan äfven borde afsäga sig sin rätt härutinnan, Utskottet måtte taga i betraktande, om gerningsören verkligen äro af det värde, att de böra bibehållas; och 3:o. Från Bondeståndet, som dock intet haft att härvid eriura.
Utskottet anser det inom Borgareståndet väckta förslag vara det ändamålsenligaste för vinnande af förenkling; så enär i denna syftning blott inom ett Riksstånd anmärkning blifvit framställd, samt i öfrigt ej heller finnes anförda skäl, som kunna föranleda ändring uti det förra tillstyrkandet, har Utskottet ansett sig böra samma tillstyrkande vidhålla.
Uti öfriga, här äfven icke nämnda, delar är detta utlåtande af Bondeståndet remitteadt, men utaf de öfriga Irenne Riksstånden dels bifallet, dels lagdt till handlingarne, och i Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 219.