Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
(Enligt Sammansatta Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottéts Memorial JV3 21, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i fråga om Utskottets Betänkande Jfé 5 öfver Kongl. Majis nådiga Proposition angående förändring i grunderna för beväringsinrättningen, samt om bildande af en landstorm.)
Den, som vill att Rikets Ständer skola, i öfverenstämmelse med Ridderskapet och Adelns samt Preste-Ståndets beslut, antaga en underdånig skrifvelse, så lydande: »Då de uti Kongl. Majis nådiga Proposition föreslagna förändrade grunder för beväringsinrättningen och för bildande af en landstorm ännu inom landet äro föga kända; då de derjemte icke väl torde kunna pröfvas och bedömas förr, än förslag till arméens och beväringens organisation i helhet och sammanhang blifvit framstäldt; då slutligen med skäl kan ifrågasättas, om den afgående representationen bör, genom yttrande i en fråga af så genomgripande art som denna, i mer eller mindre mån binda en blifvande Riksdags beslut, få Rikets Ständer, till svar å Eders Kongl, Bi ti. till B.
Prot. 1865 & 1866. 7 Samt. 1 Afd. 22 Höft. 2 Lag-Utskottets Memorial N:o 62.
Maj:ts nådiga Proposition, i underdånighet anhålla, att Kongl, Majit behagade till ' en kommande Riksdags pröfning i sin helhet framlägga denna fråga;» röstar Ja; Den det ej vill, röstar
Nej; Vinner Nej, anses Rikets Ständer hafva beslutat en så lydande underdånig skrifvelse: »Då de uti Kongl. Maj:ts nådiga Proposition föreslagna förändrade grunder för beväringsinrättningen och för bildande af en landstorm ännu inom landet äro föga kända; då derjemte de icke väl torde kunna pröfvas och bedömas förr, än förslag till arméens och beväringens organisation i helhet och sammanhang blifvit framstäldt; då slutligen med skäl kan ifrågasättas, om den afgående representationen bör, genom sitt yttrande i en fråga af så genomgripande art som denna, i mer eller mindre mån binda en blifvande Riksdags beslut, anse Rikets Ständer sig icke böra godkänna Kongl. Maj:ts nu afgifna nådiga Proposition, men anhålla i underdånighet, att Kongl. Majit behagade till en kommande
Riksdags pröfning i sin helhet framlägga denna fråga».
Omröstningen har utfallit med 63 Ja och 54 Nej; och hafva Rikets Ständer följaktligen beslutat i enlighet med Ja-propositionen. 2:dra voteringen.
(Enligt Sammansatta Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Memorial JV2 21, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utskottets Betänkande JVs 7, öfver väckta motioner om rättighet för röstegande i konsistoriela pastorat och sacellanier alt begära fjerde profpredikant.)
Den, som vill att Rikets Ständer skola, i öfverensstämmelse med Utskottets, af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet gillade förslag, »i underdånig skrifvelse tili Kongl. Majit anhålla, det Kongl. Majit täcktes utfärda en författning, hvarigenom förklaras dels att den rätt och pligt, som, enligt Kongl.
Majits nådiga Cirkulärbref den 21 Augusti 1786, tillkommer Konsistorierna i riket, att, vid upprättande af förslag till kyrkoherde-lägenheter, ej allenast taga i betraktande de sökandes lärdom och tjensteålder, utan äfven göra afseende å den kännedom, försigtighet och nit, hvarmed de skött sirta anförtrodda kall, ej blifvit inskränkt genom hvad sedermera i detta ämne utkomna författningar innehålla, — dels ock att, med ändring af hvad berörda nådiga Bref stadgar i fråga Om upprättande af förslag till kapellansoch andra sådana beställningar, enahanda rätt och pligt skall Konsistorierna vid upprättande af dylikt förslag tillkomma;» Lag-Utskottets Memorial N:o 62. 3 röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, anses Rikets Ständer hafva, i enlighet med Borgare- och BondeStåndens mening, beslutat »det skola Rikets Ständer, i underdånig skrifvelse till Kongl. Majit, anhålla om utfärdande af en förordning, hvarigenom, i afseende på tillsättande af presterhga sysslor i konsistoriel pastorat och sacellanier, stadgas: att, sedan Domkapitlet, enligt gällande befordringslagar, uppfört tre prestman å förslag, och desse sina prof aflagt, valförrättaren skall å frågodagen tillspörja församlingen, om hon, änskönt ingenting vore att mot de föreslagnes lära och lefverne anmärka, ändock vill hafva ännu en profpredikant, för utrönande hvaraf bör iakttagas hvad Kongl.
Förordningen om prestval den 1 April 1843 föreskrifver; att, om denna fråga med ja besvaras, valförrättaren skall uppskjuta förrättningen och anmäla församlingens önskan hos Domkapitlet, hvilket då eger att, oberoende af andra lagar än dem, som bestämma kompetens, å förslaget uppföra den prestman, som, med afseende å under tjenstgöringen ådagalagd skicklighet och nit, anses bäst kunna motsvara församlingens behof; samt att emot
Domkapitlets åtgärd dervid besvär ej få anföras.»
Denna omröstning har utfallit med 69 Ja och 47 Nej; och hafva Rikets Ständer således fattat det beslut Ja-propositionen utvisar.
Eric Sparre. Wilh. Flensburg. L. V. Henschen.
I STOCKHOLM, tryckt Lös E. Westrell, 1866.
Register öfver de af Rikets Ständers Lag-Utskott vid 1865 och 1866 års riksdag afgifna Betänkanden, Utlåtanden och Memorial. A..
Expeditionens nummer.
Arfvode: åt Kansliet 1.
Arf: ändring af 12 Kapitlet 10 § Årfda-Balken 10. » om arfsrätt för efterlefvande maka 11. » svar på återremiss 32. » om ändring i 15 Kapitlet 1 § Arfda-Balken om danaarf 12. » om arfsrätt för oäkta barn 13. » svar på återremiss 33.
B Bo: vård om död mans 9.
Beslut: om kärandeparts skyldighet att gifva vederparten del af uppskofsbeslut 18. » svar på återremiss 49.
Besvär: föreskrifter i afseende på sättet för kommunikation af besvär, till Hofrätt ingifna 23. » svar på återremiss 41.
Böter: förändring i afseende på böters förvandling 37. » svar på återremiss 53.
Borgen: om ändring af lagens stadgande örn borgen för annan mans gäld . 55.
Belåning: af varor, som af egaren blifvit hos annan man elier allmän inrättning i förvar upplagda 56. » svar på återremiss 58.
Prot. 1865 &' 1866. 7 Sami. 1 Afd. 23 Haft. ' fj.
Domstol: ändring af domstolsinrättningen å landet 15. » svar på återremiss 46. » vilkor för rättighet att fullfölja mål hos Högsta Domstolen ... 24. » svar på återremiss 50. E. Expropriation: af jord eller lägenhet för allmänt behof 14. » svar på återremiss 30.
Ed: förändrad lydelse af vittneseden 20.
Eganderått: om en lag angående internationel litterär eganderätt 36.
F Frälseman: upphörande af hans särskilda forum 16. » svar på återremiss 47.
Fullmågtig: rättighet att i brottmål svara genom sådan 19.
Förmyndare: om kontrollen å dem 34. » svar på återremiss 52.
Giftorätt: förändring i lagens stadgande derom ... * 8. » svar på återremiss 31.
Gäldenär: om reseförbud för sådan 45, Gotland: om tiden för fullföljd af vad och besvär emot utslag, meddelade af Underrätt derstädes 51.
Giftomannarätt: om förändring i stadgandena derom 60.
II Hofrätt: föreskrifter i afseende på sättet för kommunikation af besvär . . 23, » svar på återremiss 41. » vilkor för rättighet att dit fullfölja mål 24. » svar på återremiss 50.
.1 Justitie-ombudsman: granskning af hans embetsförvaltning 2.
Komité: om inrättande af förlikningskomitéer 28, » svar på återremiss 43.
Kijrkogång: ändring af tiden för barnaqvinnas 29. » svar på återremiss 44.
Konkurslagen: om förändringar deri 38. » svar på återremiss 54.
Kommunalutskylder: förmånsrätt för sådana 39. / L Lottsedlar: om åtgärder till hämmande af försäljning af utländska sådana . . 3. u Morgongåfva: upphäfvande af lagens stadgande derom 6.
Målsmansrått: om förändrad lagstiftning af mannens för hustrun 7. O Ordningsstadga: om antagande af sådan för städerna 4.
Omyndig: om förvaltning af dess egendom 34. » svar på återremiss \ 52. P. Panträtt: i lös egendom 57. » svar på återremiss 59. » voteringsproposition 61.
» Omröstning i Förstärkt Utskott 62.
Q Qvittning: af rättegångskostnad 21. n Rättegångskostnad: om qvittning deraf 21.
Rådstufvurätt: om förändradt sätt för doms eller utslags utgifvande .... 22.
Ränta: om upphäfvande af den genom Kongl. Förordningen den 13 September 1864 medgifna frihet i ränteaftal 48. s. Strafflagen: om författande och utgifvande af en kommentar deröfver ... 5. * Expeditionens nummer.
Stämning: angående sättet för dess delgifvande åt byalag eller annan samfällighet 17. » svar på återremiss 40.
Straff: suspension af dödsstraffet på viss tid 25. » om dödsstraffets verkställande medelst fallbila 26.
Studerande: om universiteternas disciplinära domsrätt öfver dem 27. » svar på återremiss 42. u. Universitet: om universiteternas disciplinära domsrätt öfver de studerande .
. 27. » svar på återremiss 42.
O A. Åhörare: ändring af lagen för åhörare vid Rikets Ständers sammanträden den 1 Mars 1830 35.
Äktenskapsförord: förändrad lagstiftning derutinnan 7. Ö.
Ofverståthållare-embetets kansli: förändring af sättet för utslags utgifvande derstädes 22.
STOCKHOLM, tryckt hos A. Holmberg & Comp. 1866.
Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets gemensamma Memorial, Utlåtanden och Betänkanden. !atfp jj* . • ? */r -^1 w. u. Ii \
Lag- samt Allm. Besv.- och JEkon.-Utskottets Betänkande N:o 1. 1 \ \to 1.
Ank. till Exp.-Utsk. den 8 Febr. 1866, kl. 2 e. m.
Betänkande, i anledning af väckta motioner om ändring af gällande stadganden, angående skyldighet alt deltaga i byggnad och underhåll af kyrka, prestgård, tingshus och häradsfängelse.
Uti detta ämne har blifvit föreslaget: inom Vällofliga Borgare-Ståndet: af Herr Falhem: »att Rikets Ständer måtte i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes nådigst förordna, att sådana kapellförsamlingar, hvilka aflöna egen prest samt bygga och underhålla egen kyrka och prestgård, må från ali skyldighet att deltaga i byggandet och underhållet af moderförsamlings kyrka och ecklesiastika boställsgårdar vara befriade;» samt inom Hedervärda Bonde-Ståndet: af Garl Johan Leonard Lönnberg från, Östergötlands län: »att Rikets Ständer i underdånig skrifvelse ville anhålla, att Kongl. Maj:t med ändring af 26 Kap. Byggninga-Balken och i sammanhang dermed stående författningar, täcktes utfärda en förordning, hvarigenom den byggnadsskyldighet, som efter nämnda lagrum nu åligger vissa klasser af fastighetsinnehafvare, mätte stadgas såsom allmänt kommunalbesvär, hvilket bör utgöras efter samma grunder, som i allmänhet för utöfvande af rösträtt eller deltagande i kominunalutskylder äro uti gällande författningar angående kommunalstyrelse och kyrkostämma föreskrifna;» eller ock, derest detta syntes allt för genomgripande, »att åsyftade ändringen åtminstone måtte omfatta de byggnader, som afses i 1 § af 26 Kap. Byggninga-Balken.» Bih. till R.
Prot. 1865 & 1866. 7 Sami. 2 Afd. 1 Håft. ■ 2 Sammans.
Lag- samt Allm. Besv.- och Elcon.-Utakottets Betänkande N:o 1. af Magnus Svensson från Skaraborgs län: »att hemmans skyldighet att deltaga i byggande af kyrka och prestgård må bestämmas att utgå efter förmedlade hemmantalet;» af Gustaf Bjerkander frän Skaraborgs län: »att Rikets Ständer för sin del måtte besluta den förändring i 26 Kap. Byggninga-Balken, att pastorer, i likhet med komministrar, förklaras skyldige att sjelfve bygga och underhålla husen å sina boställen; dock att detta icke skall pä nuvarande innehafvare tillämpas, utan endast i den män ombyte sker;» af Per Ericsson från Gefleborgs län: att 4:de § 26 Kap. Byggninga-Balken måtte få följande förändrade lydelse: »Tingshus skall hvarje härad bygga å vanlig tingsstad eller der Konungens Befallningshafvande pröfvar lägligast, sedan Rätten deröfver hörd är.
Der skall vara en stuga så stor som tarfvas, och två kamrar; och vare hvar och en, som i häradet bor, skyldig att i denna byggnad deltaga efter det fyrktal, hvar och en har sig åsatt.
Vid hvart tingsställe skall ock ett fängelse vara, der missgerningsman må i förvar hållas, så vida ej gemensamt ransakningshäkte för flera härader finnes;» af Ola Bosson Olsson från Christianstads län: »att Rikets Ständer, med ändring af 26 Kap.
Byggninga-Balken, måtte besluta, att alla inom häradet, som ega rösträtt ä kommunalstämma, skola efter fyrktal bygga och underhålla tings- och fånghus.»
Öfver dessa motioner, hvilka, jemte de hos Hedervärda Bonde-Ståndet i ämnet afgifna yttranden, blifvit, i följd af remisser från Höglofliga Riks-Ständen samt med stöd af 43 § Riksdags-ordningen, af Sammansatta Lag- samt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet behandlade, får Utskottet nu afgifva utlåtande, dervid Utskottet ansett lämpligast yttra sig öfver motionärernes framställningar i den ordning, som de lagbud förekomma, hvilka af förslagen beröras.
Beträffande dä först Herr Falhems yrkande om befrielse för vissa kapellförsamlingar från skyldigheten att deltaga i byggnad och underhåll af moderförsamlings kyrka och prestgård, anser Utskottet sig böra meddela innehållet af de Kongl. Författningar, som bestämma rättsförhållandet mellan kapell- och moderförsamlingarne.
Sedan en del af allmogen, med förmälan att de bodde så långt från deras kyrkor, att det vissa tider på året vore dem omöjligt att framkomma till gudstjensten, hos Kongl.
Maj:t i underdånighet anhållit om nådigt tillstånd att, vid så beskaffad omständighet, få uppbygga socknekapell, och att dervid, till undvikande af eljest befarad själavåda, underhålla särskild predikant, utan förminskning i presterskapets och kyrkobetjenternas rättigheter, sä blef genom Kongl. Maj:ts nådiga Resolution och Förklaring den 17 December 1734, sådant medgifvet, dervid Kongl. Maj:t dock, med erinran att allmogen icke onödigtvis finge besväras med kapellers uppförande, utan att sådant skulle bero på deras egen åstundan, »i nåder antydde vederbörande, att på intet sätr, under hvad sken och förevändning det vara måtte, sig i framtiden undandraga den ditintills vanliga kyrko- och prestegårdsbyggnad, så framt de icke ville blifva förlustige ofvanomförmälda dem i nåder förunnade förmån och frihet;» och förekommer derjemte i Kongl.
Cirkulärbrefvet Santmans.
Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 1. 3 till Landshöfdingarne och Konsistorierna den 28 Augusti 1764 det stadgande, att kapellsocknarna alltid böra deltaga i deras moderkyrkors byggnader och reparationer. »derest ej genom särskilda föreningar annorlunda är öfverenskommet.»
Uti de salunda gifna föreskrifter har någon ändring ej skett, men väl, genom Kongl.
Maj:ts nådiga Resolution pä allmogens besvär den 9 December 1766, den förklaring meddelats, att kapellboernes skyldighet uti ifrågavarande hänseende, i gemen, »ej må sträckas längre, än till deltagande i moderkyrkans underhåll antingen genom nybyggnad eller reparationer, i det skick och den storlek den var, då kapellet, efter tillstånd, byggdes, och att de således böra befrias från all öfrig ny .tillbyggnad.»
Af lagstiftningen i ämnet framgår således uppenbart, dels att bildande af kapellförsamling, der sådant skett, varit fullkomligt frivilligt, samt dels att de, som öfverenskommelse derom träffat, måst med moderförsamlingen sluta särskildt aftal rörande skyldigheten att deltaga i byggnad och underhåll af dess kyrko- och prestegärdsbyggnader, sä vida billigare vilkor, än hvad lag i thy fall bjuder, skulle dem beredas; och äfven om en eller annan kapellförsamling skulle vara bildad redan före promulgerandet af ofvan anmärkta nådiga Resolution den 17 December 1734, kan man icke gerna tänka sig annat, än att särskild öfverenskommelse dervid blifvit ingången mellan moderförsamlingen och kapellet angående det sednares ifrågavarande byggnadsskyldighet.
Vid sådant förhållande och då hvarje ingrepp härutinnan af lagstiftande magten vore en rubbning af de förbindelser, kapell till moderförsamling sig ikiädt, och sålunda ett förnärmande af den endera parten tillförsäkrade rätt, samt kapell alltid har sig öppet att, för vinnande af det utaf motionären åsyftade ändamål, i stadgad ordning utverka sig tillstånd till bildande af särskildt pastorat, får Utskottet vördsamt hemställa, att Herr Falhems ifrågavarande motion icke må af Rikets Ständer bifallas.
Vidkommande derefter de af Lönnberg och Magnus Svensson framställda yrkanden om bestämmande af annan grund för utgörande af kyrkobyggnadsskyldighcten, så hafva under flera föregående riksdagar åtskilliga förslag i enahanda syftning blifvit framlagda; och ehuru behofvet och billigheten af en efter andan i nyare tids lagstiftning lämpad förändring härutinnan icke kunnat förnekas, hafva dock alla tillförene väckta förslag strandat mot de betänkligheter, man alltid haft att framkasta.
Att härvid dock icke bör förblifva, synes sakens vigt fordra.
Redan genom det i 1 i; 26 Kap. Byggninga-Balken förekommande generela stadgande, att »alla, som i socknen bo, skola kyrka bygga och uppehålla,» har lagstiftaren tydligt uttalat den grundsats, att ifrågavarande byggnadsskyldighet borde drabba cn hvar församlingens medlem, som förmådde densamma fullgöra; och då någon annan näring, än jordbruket, vid tiden för stiftandet af denna lag, icke hunnit särdeles utveckling, blef helt naturligt hemmantalet lagdt till grund för utgörande af sådant, som ansågs endast af den i ekonomiskt hänseende mera behållne kunna åstadkommas, nemligen byggnadsvirke, körslor och annan kostnad, hvaremot dagsverken skulle af samtlige socknemännen efter matlag utgöras.
I öfverensstämmelse med ofvannämnda princip blef ock, sedan qvarnverk och bruk börjat något allmännare anläggas, genom Kongl.
Resolutionen den 1 September 1741, skyldighet för dem stadgad att i kyrkobyggnad deltaga, och grunden derför bestämd.
Likasom Utskottet icke kan annat än gilla den grundtanke, som härutinnan ledt framfarna tiders lagstiftare, så måste Utskottet ock uttrycka sin öfvertygelse 4 Santmans.
Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.-TJtskottets Betänkande N:o 1. om nödvändigheten att icke allenast fortgå på den en gång beträdda vägen, utan äfven söka att, utan förnärmande af någons rätt, afhjelpa de missförhållanden, sorn alltid måste uppstå, då ett lands lagstiftning icke häller jemna steg med dess utveckling.
För att åtminstone i någon mån härutinnan lyckas, anser Utskottet till en början nödigt att en annan grund bestämmes för sådana verks och inrättningars deltagande uti ifrågavarande byggnadsskyldighet, som antingen af ålder varit densamma underkastade, ehuru genom förändrad lagstiftning i andra grenar grunden för deltagandet upphört, eller ock, i nyare tid tillkomne, icke kunna till någon klass af de, enligt lag, byggnadsskyldige hänföras.
Till den förra af dessa kategorier höra qvarnar, för hvilka, sedan, genom Kongl.
Kungörelsen den 30 December 1863, qvarnräntan blifvit borttagen, grunden för deltagandet bortfallit.
Till den sednare åter vill Utskottet hänföra den mängd fabriker af olika slag, hvilka under de sistförflutna decennierna uppstått i nästan alla delar af riket.
Lika visst som det är, att Kongl. Kungörelsen den 30 December 1863 icke afsett att, på samma gång den borttog qvarnräntan, bereda qvarnverken ännu en fördel genom deras fritagande från ifrågavarande, af ålder dem åliggande byggnadsskyldighet, helst sådant icke kunnat ske utan andra byggnadsskyldiges ytterligare betungande, lika säkert anser Utskottet ock vara, att fabriksinrättningarnes frihet i berörda hänseende icke är med lagens anda öfverensstämmande, hvadan äfven dylika inrättningar böra bland de byggnadsskyldige upptagas.
I fråga åter om sättet för afhjelpande af de missförhållanden, till hvilka nu gällande lag i tillämpningen leder, torde ingenting väsendtligt kunna vinnas, med mindre grunden för byggnadsskyldighetens utgörande förändras.
Att den gamla grunden, hemmantal och matlag, icke är lämplig eller med rättvisa och billighet förenlig, derom lära väl meningarne icke kunna vara delade.
Den med förhållandena på landsbygden något bekante känner mer än väl, att mantalet ingalunda är någon tillförlitlig gradmätare på hemmans godhet eller ens deras storlek.
I samma församling och till och med i samma hemmansnummer träffar man ofta hemmansdelar, hvilka, ehuru af lika natur och mantal, icke kunna komma i den aflägsnaste jemförelse i fråga om storlek och afkastning samt deraf beroende förmåga att draga allmänna utskylder.
Såsom ett särdeles i ögonen fallande exempel här inom Utskottet blifvit anfördt, hurusom i ett af rikets medlersta län inom samma församling funnes hemman, hvilka, åsätta lika stort mantal eller ett hvartdera, i öfrigt vore af den olika beskaffenhet, att, då det ena årligen framfödde 120 stycken hästar, det andra ej förmådde underhålla flera än 10 till 12 sådana.
Att nu dessa hemman skola lika deltaga i kyrkobyggnadsskyldigheten, måste väl anses såsom en skriande orättvisa.
På samma sätt förhåller det sig ock med den andra grunden, eller matlaget.
Torparen eller dagakarlen, som nödgas använda hela sin arbetskraft, för att skaffa sig och de sina ett torftigt uppehälle, och för hvilken ett dagsverke utan betalning kanske är liktydigt med en dag utan bröd, är dock förpligtad att vid kyrkobyggnad utgöra lika många dagsverken, som possessionaten, näringsidkaren eller löntagaren, i huru många tusental af riksdaler dennes inkomster än må räknas.
Icke eller detta kan sägas vara med rättvisa och billighet förenligt.
Enklaste sättet att jemna så väl nu påpekade som flera andra missförhållanden vore utan tvifvel att stadga, det ifrågavarande byggnadsskyldighet borde blifva ett kommunalbesvär och sålunda drabba hvarje till deltagande i kommunalutskylder förpligtad person efter de grunder, kommunalförfattningarne bestämma; men om detta sätt tillika vore det mest tillfredsställande, torde vara tvif - Sammans.
Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.-CJtskottets Betänkande N:o 1. 5 vel underkastadt.
Kommunalförfattningarne, ännu helt nya och i behof af åtskilliga jemkningar, skulle, i fråga om besvär af denna art, hvilka, en gång fullgjorda, först efter ganska rymlig tids förlopp återkomma och då blifva så mycket mera tryckande, icke kunna vinna full tillämpning, utan att för mången förorsaka ö fverdrifna kostnader.
Betraktar man blott förhållandet med embets- och tjenstemän, hvilka för tjenslens skull icke kunna med full frihet välja boningsort och ofta endast en jemförelsevis kort tid bo inom samma församling, finner man lätt, huru obilligt det vore, om de, vid förefallande kyrkobyggnad, skulle deri deltaga för sin lön i samma förhållande, som fastighetsegaren för sin fastighet.
Bäst torde derföre så väl rättvisans som billighetens fordringar tillfredsställas, om, med bibehållande af den i lagen gifna begränsning emellan sådan kostnad, som utgöres efter hemmantalet, och den, för hvilken matlaget ligger till grund, förändringen inskränkte sig till stadgande derom, att förstnämnda kostnad skall utgöras af alla slags fastigheter inom socknen och den sednare åter af samtlige socknemännen, allt efter fyrk.
Möjligen skall härvid anmärkas, att ett sådant stadgande komme att för ett stort antal torpare, backstugusittare och dylika personer, hvilka icke erlägga några kommunalutskylder, medföra befrielse från dem hittills åliggande skyldighet att i kostnaden för kyrkobyggnad deltaga; men om dessas ekonomiska ställning verkligen är sådan, att de böra från allt deltagande i kommunal-onera vara befriade, synes det vara i församlingens eget intresse att heldre bereda dem all möjlig lättnad, än att genom bördors påläggande betaga dem möjligheten till bergning.
Det bidrag, församlingen af sådane personer erhåller ena dagen, nödgas den kanske i form af fattigunderstöd återgälda den andra; och utom det att vinsten sålunda reducerar sig till intet, kan äfven med skäl ifrågasättas, huruvida, då rättigheter och skyldigheter böra stå i ett någorlunda jemnt förhållande, det ens kan anses med rättvisa förenligt, att den skall biträda vid kyrkobyggnad, som icke eger i öfverläggning och beslut derom deltaga.
På grund af hvad sålunda blifvit anfördt, får Utskottet vördsamt hemställa, att Rikets Ständer mätte uti underdånig skrifvelse anhålla, att Kongl. Majit, med ändring af hvad lag och särskilda författningar innehålla angående skyldighet att deltaga i kyrkobyggnad, samt med undantag en dast för säterier i Skåne, Halland, Blekinge och Bohus län, derför särskilda föreskrifter äro gällande, täcktes i nåder förordna, att till byggnad och underhäll af kyrka med hvad dertill hörer: såsom klockstapel, kyrkomur, socknestufva och fattigstufva, utgöras byggnadsvirke, körslor och annan kostnad af egare utaf fastighet af hvad slag som helst, efter det fastigheten åsätta fyrktal, samt dagsverken af samtlige socknemännen, likaledes efter det fyrktal, en hvar har sig åsatt.