Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
P å stora etablisse- ment är det e n persons särskilda arbete att l ä g g a i h o p, o c h g e n o m ständig öfning blir det naturligtvis gjordt p å bästa m ö j l i g a sätt.
S o m - liga anse, att k l ä d n i n g a r o c h k a p p o r fara minst i l l a a f att rullas i stället för att v i k a s; detta gäller i synnerhet o m sammet eller p l y s c h, s o m blir alldeles förstörd g e n o m att skrynk- las.
K l ä d n i n g e n b ö r v i k a s så slätt som m ö j - ligt o c h just så m y c k e t s o m behöfs, för att den skall få r u m p å l ä n g d e n a f kofferten, samt d ä r p å rullas j ä m n t i h o p.
O m den är a f m y c k e t ö m t å l i g färg eller har stora k n a p - p a r eller annat u p p h ö j d t garnityr, s o m k u n d e g ö r a m ä r k e n i tyget, b ö r ett silkespapper eller n å g r a näsdukar bredas öfver, innan den rul- las.
O m draperiet hänger t i l l s a m m a n s m e d klädningslifvet, d u g e r i c k e detta sätt, d å fisk- benen h i n d r a lifvet att rullas p å l ä n g d e n.
H a t t a r ä r o l i k a svåra att p a c k a s o m k l ä d - ningar, o c h det besparar m y c k e t b e s v ä r att h a f v a en särskild hattask eller k o r g; m e n när antalet reseffekter måste inskränkas, får m a n naturligtvis reda sig så g o d t m a n k a n g e n o m att l ä g g a hatten i en p a p p a s k i k o f - ferten.
O m i c k e ens så m y c k e t plats k a n bestås, får m a n så o r d n a d e tyngre f ö r e m å - l e n, att en s k y d d a d plats l ä m n a s v i d ena ä n d a n a f öfversta facket.
I a l l a händelser är det inre a f hattkullen ett säkert f ö r v a - ringsrum f ö r spetskrås eller annat d y l i k.
P a - r a p l y e r o c h p a r a s o l l e r u t g ö r a en annan s v å - righet, t y s o m h v a r o c h en vet, sliter det p å sidenet att spänna in d e m, o c h d e ä r o för l å n g a att p a c k a n e d.
B ä s t är att hafva p a r a p l y e t i ett f o d r a l, s o m hindrar r e m m e n att nöta p å sidenet, samt att g ö r a ett linne- fodral, som skyddar parasollet; såvida man ej föredrar det b e k v ä m a, men k a n s k e m i n d r e eleganta sättet att hafva ett stort f o d r a l, an- tingen a f svart v a x d u k eller a f grått linne, garneradt m e d r ö d a e l l e r b r u n a b a n d, hvari hela sällskapets p a r a p l y e r o c h parasoller k u n n a läggas.
D e t t a f o d r a l förses m e d handtag v i d sidan, så att alls ingen rem b e h ö f v e s.
Största urval - J ~; ~
Att packa i och för utflyttning till landet framför sig, i det hon alls inte tycktes lyssna » Hon har nog inte så stor lärdom, och skulle fordra sitt särskilda kapitel, som öf- till pratet omkring sig, utan vara med tan- piano spelar hon inte. » verlämnas till någon erfaren husmoder bland karne långt borta, in i den fjärran framtiden.
Samtalsämnet fortsattes ännu en stund, Iduns läsarinnor.
Litet senare kom en ny gäst, en yngre fast fru inte med samma ifver.
När Hedvig se- Det berättas, att den berömde, engelske af Hedvigs bekanta.
Hon hade blifvit hin- dan föranstaltade, att där blef sång och mu- målaren Opie en gång blef tillfrågad, hur han drad, därför att hon haft besök af en af sin sik, a tystnade alla tungor, och sedan kom man blandade siua färger.
» Med förstånd, min vänner, kanslirådinnan, grosshandlar Brunners iu på andra ämnen.
herre, med förstånd, » var svaret.
Kanske syster!
Den lilla frun förstod mycket väl konsten att packa också kunde vinna på, om den viktiga roll, hon i detta ögonblick spelade, * vi, liksom Opie, komme ihåg, alt försynen och njöt inte så litet däraf.
Och som hon begåfvat oss med ett större eller mindre för- tillika var en god och snäll människa, kunde Någon tid därefter följde grosshandlarn stånd, på det vi må bruka det äfven vid så hon ju inte annat än anse det för sin plikt åter en dag Gerda hem från kontoret.
Han triviala saker som att packa.
att upplysa de andra om, hvad hon hört från berättade henne då, att en ingeniörsplats var fästmannens egen systers läppar.
ledig på hans nyköpta bruk, och att den bland H. F. Och det som åtminstone i yttre konturer andra söktes af en ung ingeniör, som hette kom sanningen närmast var, att Elin Anders- Arvid Lindberg — Gerda kände honom visst son var äldsta dotter till en präst i Norrland — kunde hon rekommendera honom?
med klena inkomster och tio barn.
För två Ömsom hvit, ömsom röd, gick Gerda bred- år sedan hade Brunuer träffat henne i Da- vid honom och undrade, hvad allt detta skulle När grosshandlaren förlofvade sig.
larne, då han var där som turist och hon betyda — hur visste han — var det ett då- hälsat på i Leksands prästgård.
Han hade ligt skämt?
Men nej, nog såg han glad ut, Novellett för Idun genast förälskat sig i det sjuttonåriga barnet och skälmen blickade fram ur han glädjestrå- och rest efter henne till hennes föräldrahem lande ögon, men något dåligt skämt var det af för att fria.
Men då hade det underbara inte — därtill såg han för god och vänlig ut.
inträffat, att Elin hängt sin pappa om halsen, Hon svarade honom kort och fåordigt, kas- (Forts. o. slut från föreg.
gråtit som en förtviflad och bedt att få slippa tade en oeh annan hastig, skygg blick på ho- ' ' (j^Tågon berättade, att hon var en skönhet, sin friare.
Kyrkoherden hade ansett sig böra nom från sidan, men såg för det mesta ned P^KAI som bedårat honom, en annan, att framhålla de världsliga fördelarne af partiet, på marken.
^iJ hon var rent af ful.
En visste, att men flickan hade bedt att » alltid » få stanna Grosshandlarn lutade mycket åt att antaga hos pappa och mamma och syskonen, och in far geniören, som, om han redde sig bra, skulle hon var gammal, en annan, att hon var helt ung, bara barnet.
Men alla voro öfverens och mor hade dragit en suck af belåtenhet kunna bli disponent om ett par år.
Men där om, att partiet var mycket opassande, alla öfver att ännu få ha kvar sitt bästa solsken var ett bestämdt villkor fäst vid platsen — • och sin duktiga hjälpreda.
Så hade millio- inom ett år efter dess tillträdande skulle in- kände sig upprörda och de flesta på ett eller annat oförklarligt sätt förorättade.
Att Elin nären måst draga sin väg med en korg, o g c e h niören vara gift!
Andersson var en intrigant kokett, som lyc- det för en kort stund störda lugnet i präst- Nu förstod Gerda och höll först på att bli kats fånga en guldfisk, var också solklart.
gården hade återinträdt, oeh hvardagslifvet ond.
Hvad behöfde han, just han blanda sig Emellertid drogs äfven det ena efter det an- med dess arbete och nödtorftiga uppehälle i hennes angelägenheter, gifta bort henne och dra fram i ljuset angående denna guldfisk, fortgått som vanligt.
Men så hade Elin och disponera öfver henne, som vore hon en af B m runner åter träffats den sist förflutna som- hans handelsvaror!
Hon hade ett hetsigt som ingen förut haft en aning om, eller so förut förbisetts eller till och med ansetts som maren, när grosshandlarn rest till Norrland svar på läpparne, men orden ville ej fram, för att se på bruket, han ämnade köpa.
De tårarne kommo henne i stället i ögonen, och fötjänster.
ade varit dagligen til sammans under ett par de mest stridiga känslor upprörde hennes inre.
Fru Bergström satt tyst, men med ett ut- h och en stor förändring försiggick under Vid hennes port stannade de.
Han tog tryck i sitt förnäma ansikte, som sade mer ti veckor, d en m e den unga flickan.
Brunner märkte hennes motsträfviga hand i sin och böjde sig än ord.
Hon höjde de halfslutna ögonlocken det med d glädje, hur hon för hvarje dag att han nästan tvang henne att se på emellanåt, skakade på hufvudet och drog närmade sig hono såg, m allt mera med förtroend fram, e onom så h.
munnen till ett snedt leende, som på en gå o n c g » Ni är ond på mig?
Det gör ni orätt i betecknade hennes förakt för personerna i h en vaknande böjelse.
fråga, hennes sårade hederskänsla och moral, Men rädd att misstaga sig och rädd, att — jag önskar bara att få se er lika lycklig, hennes likgiltighet och dock tydligt gaf till- hon också skulle kunna misstaga sitt intresse som jag själf är — och platsen får nu in- känna, att hon visste mer än någon, om ho för n verklig kärlek, reste han, utan att ha sagt eniören i alla fall! » bara ville tala.
Men då man som släktinge någonting.
Men fram på vintern blefvo honom Hon kunde inte svara, därför att gråten — på Silfverhjälmska sidan — uppfordrade längtan och ovissheten för svåra, han skref kväfde henne, men en svag handtryckning från den lilla darrande handen och en hastig henne att yttra sig, skakade hon värdigt sitt till henne och fick svar, och så for han upp hufvud, drog munnen så långt på sned som för att fria för andra gången.
Och åter hängd blick e ur de fuktiga ögonen sade honom, att h möjligt och svarade: Elin sin pappa om halsen och grät, men de o n n - inte var ond längre.
» Jag vet ingenting, och jag vill ingenting na gång för att få honom, som hon förra Några dagar senare stodo i tidningarna gången bedt att få slippa!
Så hade det gåt in t geniör Arvid Lindberg och Gerda Alm.
veta. » Hedvig rörde sig tyst bland gästerna och till, och om en månad skulle det lysas, och serverade dem.
Flere gånger hade hon höjt om två skulle de redan vara gifta.
sitt hufvud, ' det hade blixtrat till i hennes » Hon hade väl kommit underfund med hans ögon, och hon hade öppnat läpparne som människovärde för som millionär, » inföll Grosshandl spetsigt arns våning strålade i festlig att tala, så skamligt föreföll henne det för- någon.
glans, alla ljus voro tända i kronor oeh kan- tal, som regnade öfver de två, hvilka intet » Det tror jag inte, hon brydde sig om, åt- delabrar, och exotiska växter sände sin beru- ondt gjort de närvarande.
Men hvad tjänade minstone sade hans syster det, » svarade be- sande doft ut genom rummen.
Men inga gä- det till att tala — Elin Andersson var också rätterskan och tillade: » Dessutom anser jag ster syntes, hela huset tycktes tyst och öde.
för henne fullkomligt obekant, och hon kund för e min del Brunner vara en man, som nog Han hade själf öppnat tamburdörren utifrån inte ge några upplysningar om henne.
Dess- kan vinna en oegennyttig kärlek.
Om han och släppt in henne och sig i tamburen.
Han utom att tala skulle vara att vända uppmärk- blefve fattig i morgon, tror jag inte den lilla hade löst resmössan från hennes blonda hår samheten mot henne själf, och hon visste, prästdottern äfvergåfve honom ändå. » och tagit af henne den dyrbara pälskappan, tack vare moderns insinuationer, att man redan Fru Bergström lät höra ett harklande, oar- om hvars värde hon inte ens hade en aning.
för länge sedan gjort henne till föremål för tikuleradt ljud, men såg upphöjdt likgiltig ut.
Hon stod där i sin enkla, mörka resdräkt undran, prat och ett medlidande, som blott » Vet ni, om hon är vacker eller ful? » frå- med en liten bukett af orange och myrten sårade det, som hon bar innerst och djupast, gade någon.
vid bröstet, och på bordet i tamburen hade hon och som hon hoppats kunna dölja för hela » Kanslirådinnan hade bara sett ett illa lagt resväskan, handskarne och brudbuketteu världen.
gjordt porträtt af henne, och där såg hon in- med de långa sidenbanden.
Det var en liten Också Gerda Alm hörde till de tysta, där genting ut, men hennes bror hade, förstås, späd, outvecklad gestalt med ett blekt, fint barnansikte, som knappast kunde kallas vac- hon litet blek och allvarsam satt i en vrå o sagt, ch att hon var söt som en engel. » sydde på ett broderi.
Men arbetet sjönk ofta » Är det sannt, att hon är obildad och kert, utom för de stora, mörkblå, själfulla ögonen.
ned i hennes knä, och hon såg drömmande omusikalisk? »
H O N STOD SÅG IN LJUS BRÖTO V I D TRÖSKELN G E N O M HELA ÅTERREFLEX MAR.
H O N H A N HADE HADE EN H O N KÄNDE M E N O C H FÖRGYLLDA INGENTING RA- I DETALJ, E N - O C H EN EN MÅSTE VÄRLD AF AF S A M M A SINA NÅGOT M E D ENS M E D D E SKIM- GOLF UTAN M E D BORDET INGEN FÖRTJUSNING, BEKLÄMNING.
I E N H O N FÖR H E N N E D I T H O N EJ H Ö R D E ÖGON LÅGA MATTOR D E N S I G GRI- I O C H H O N PRÄSTGÅR- M E D LAPPADE HÅRDA O C H I BEFANN FÖNSTREN O C H H O N SVINDEL.
H E M M E T ALL- HEM- HENNE.
OCH KÄNDE E N HVITA MÖBLER, HENNES EGET PINNSOFFAN, D E T O C H D E OMÅLADE STOLARNE.
H O N FATTADES A F E N S V I D A N D E LÄNGTAN EFTER ATT D E N O C H GRÅTA, S O M H O N EJ K U N D E UT FÅ EN KASTA SIG N E D P Å OBESTÄMD SMÄRTA, SE H A N O C H DET BLEF FÖRSKRÄCKTE SLITNA SKULLE BRUD, I, A T T D E T S K U L L E H O N SLÖT Ö G O N E N, S M Å VINDSRUM RANKIGA INFÖRD I DET GAMLA TRÅDGARDINERNA, KVISTIGA KÄNDE E N STARK SNARLIKT ÖGONBLICK INTE DIT S O M GLÄDJE VÄRLD, S O M TILLSLUTA PEN ATT H O N FÖR HENNE.
H O N GREPS F R Ä M M A N D E M A, LILLA M E D K O M BARNSLIG S I G PLÖTSLIGT DELES DEN H O N ÖFVERRASKNING OCKSÅ, UTAN ÖNSKAT, FÖRRÄN HAFT EN SIG KRISTALLKRONOR I TRYMÅER UPPFATTADE O C H R U M, DÄR PRAKT.
H E M M E T, DET TAMBUREN A T T D E T V A R LJUS, F Ä R G E R G U L D RANDE BLI FRÅN AF UPPLYSTA SIG I GNISTRANDE GÅFVO DAST FILEN PINNSOFFAN, GRÅTA G E N A M N.
Kärlekens offer.
af gips.
Massan stelnar fort.
— En skinka, som En engelsk barmhertighets- råkat bli för salt, kan göras ätbar, om de till an- syster, Kate Marsden, har i dagarne återkommit till rättningen skurna skifvorna läggas ett par timmar Berlin från en lång resa till det inre af Sibirien.
H o n i mjölk.
— kan uppköpas till vinterförva- har för afsikt att i kretsen Miensk i provinsen Jakutsk ring men icke — dessa uppköpas antingen i östra Sibirien grundlägga en koloni för spetelska och eller växternas blomningstid.
skall efter ett besök i Amerika återvända till Sibirien.
För att I trädgården är nu tiden inne att ty förbereda och understöda hennes arbete ha i dagarna från Moskva till Sibirien afrest furstinnan all fara för nattfroster är förbi.
Dahlier sättas ut Schackofskoi och fem barmhertighetssystrar, medfö- och äfven de i drifbänk eller på plantbänk upp- dragna kål- och blomplantor, hvarvid en för ända- rande linne, kirurgiska instrument m. m. målet gjord, något krökt plantpinne är särdeles * lämplig.
Denna utplantering kräfver ganska myc- ken erfarenhet.
Kålplantor synas noga för att ut- ha i London nyligen bildat en te- röna, om de äro friska och dugliga; man väljer hvar- handelsfirma.
Firman använder uteslutande kvinnor ken de kraftigaste (ty de hafva vant sig för mycket pä sina kontor, oeh dess många agenter tillhöra alla vid sin föregående plats) ej heller de spädaste, hvil- det kvinnliga könet.
ka ofta äro för vekliga, och ger särskildt akt på, att hjärtbladen ej betäckas af jord, utan slå fria.
I För upprättandet af billiga allmänhet skola, plantorna ej sättas djupare än de restauranter åt unga sömmerskor, modister, butikflic- stått förut.
— Vid upptsgning af dessa plantor ur kor o. s. v. ämnar man i Paris anordna en utställ- bänken (eller vid gallring för omplantering) måste ning af 100 målningar af berömda mästare.
man vara försik!
f^-, så att hvarken sug- eller hjärt- * rötter skadas.
Liibt är att vattna bänken förut, så att rätt mycken jord må kvarblifva på rötterna, och håller sitt inträde i Europa.
För att begagna e:i liten handspade i st. f. att upp- ögonblicket gör den furore i London och lär nog rycka plantorr.a.
Naturligtvis vattnas de genast ef- inom kort komma till fastlandet.
Dansens namn är ter omsättningen, så att de lättare må kunna rota den är uppfunnen af en amerikanare, sig i den nya jorden.
Blomplantor skyddas om da- har en viss likhet med forna tiders gavott och for- garne för stark sol.
— rensas flitigt på alla drar omsorgsfull inöfning, om den skall » trådas » med sängar — men allt bör ej kastas på komposthögen, behag.
i synnerhet ej kvickroten, hvilken borde brännas upp eller åtminstone först torka i solen, så att grodd- kraften kväfves.
— sprötas, sedan de förut blifvit kupade; af andra köksväxter sker i mån, som de äro försigkomna.
Junismör efter ägg före sälla bönor, Sju damer Godt föredöme.
En ny dans Barndance; Ogräs Arterna kupning Teater och musik.
Att fylla eller laga fula » luckor » i gräsmattor har den senaste veckans opera- Kring länge försökts utan framgång.
En simpel trädgårds- K.
OPERAN.
föreställningar har knutit sig vemodet af ett af- pojke har dock för några år sedan uppfunnit rätta sked, som för den intresserade musikpubliken H A N S RÖST J A G A D E T A N K A R N E P Å DET G A M L A sättet.
Han blandade näml.
gräsfrö sorgfälligt med inneburit den uppriktigaste afsaknad på samma H E M M E T P Å FLYKTEN, H O N SÅG DET TRÄDA ALLT jord och så mycket vatten, att det hela blef som gång som en känsla af varm tacksamhet.
Fru en tjock gröt.
D e nakna ställena på gräsplanen | LÄNGRE O E H LÄNGRE BORT, TILL DESS D E T SNART en af vår operascens mest sympatiska luckrades något, litet jord borttogs därifrån, och och begåfvade konstnärer, har nämligen under S K U L L E HELT TILLHÖRA D E T FÖRFLUTNA, O E H N Ä R H O N gräsfrögröten påströks en tum tjock, hvarefter ett dessa dagar i några af sina förnämsta uppgifter NÅGON GÅNG K O M M E D I T TILLBAKA, SKULLE H O N tunnt lager god jord sållades öfver.
Resultatet blef sagt oss o c h konsten farväl.
Dock har hoppet, K O M M A S O M E N FRÄMLING O C H GÄST.
öfverraskande.
— I skogen plockas i juni unga att detta » farväl » ej må vara så strängt menadt, tallskott till beredande af sön- H O N TOG H A N D E N FRÅN ÖGONEN O C H SÅG P Å att Fint ej framtiden gång bereder Stockholms- derskurna och öfverhällda med sprit, förvaras barren publiken nöjet hälsa sin gunstling åter, därvid SIN B R U D G U M M E D ETT S V A G T LEENDE.
i väl korkade buteljer på svalt ställe.
Efter en må- allmänt tagit sig uttryck.
» JAG BLEF YR I H U F V U D E T — D E T Ä R S O M ETT nad urprässas vätskan, som efter ytterligare en vecka På fredag afton uppträdde fru Edling som Mig- klart afhälles från bottensatsen och filtreras genom FÉSLOTT DÄR INNE — S O M E N SAGA UR T U S E N non och hyllades under föreställningens lopp med läskpapper.
OCH EN NATT — JAG K O M M E R ATT G Å VILSE I blommor o c h synnerligen intensiva applåder, som MITT N Y A H E M!
» efter operans slut blefvo rent af stormande.
Den egentliga hyllningen var dock sparad till RÖSTEN D A R R A D E, O C H I D E T H O N T O G ETT S T E G tisdagen, hvars föreställning utgjorde fru Edlings FRAMÅT, VACKLADE HON.
H O N STRÄCKTE B Å D A afskedsrecett.
Meningen var först att gifva Mozarts SINA H Ä N D E R M O T H O N O M — H O N VISSTE JU, ATT » Figaros bröllop » med recettagerskan i Susannas roll.
Men på grund af herr Johansons hastigt DÄR FAUNS E N VRÅ, DIT H O N N Ä R S O M HELST K U N - inträffade sjukdom, måste programmet nästan i D E FLY O C H K Ä N N A SIG H E M M A — HANS ARMAR.
sista stunden ändras till » Carmen », där som kändt bttr frö- den framstående sångerskan i titelpartiet äfven ken hvilken, just som veckans äger en num- af sina lyckligaste roller.
mer går i press, härstädes aflägger sin tandläkarex- Aftonen blef en sannskyldig triumf.
Efter hvarje amen.
Hon är född 1867 i Falkenberg och har ta- aktslut genljöd salongen af hyllningens åskor, och git studentexamen vid Lyceum för flickor i Stock- fru Edling måste gång på gång framträda för att holm år 1886.
H o n har innehaft fru Wilh.
Hiertas mottaga uttrycken af publikens varma känslor.
stipendium för kvinnliga studerande till tandläkar- En ofantlig mängd blommor, i de mest praktfulla JUNI.
examen, meddelas till Idun.
Den första kvinnliga och vexlande former, och lager — här o m någon- tandläkaren i vårt land är som bekant fröken Con- sin på sin plats — - togos ock till hjälp att tolka, Till det i n:r 22 af föregående årgång anförda läggas stance Elbe.
hvad man kände.
Till sist måste den hyllade nu några erinringar.
Om familjen i denna månad före- * sångerskan framträda framför, järnridån för att, tager en badresa eller annan långresa, nedlägger hus- synbart rörd, tacka en minnsegod publik för de modern omsorgsfullt alla dukar m. m.
D e vår bekanta hjärtliga läkarinna, ovationerna.
förra kunna äfven ligga kvar på sina resp. ställen, företager i dagarne en studieresa till utlandet.
Efter Enligt hvad nu säges, lär man ännu några gånger om man beströr dem med malpulver och öfvertäcker ett kortare besök i Köpenhamn kommer d:r " Wider- före spelterminens slut få återse fru Edling, innan dem med lakan.
Det öfriga bohaget behandlas och ström att sedermera besöka de större gynekologiska hon definitivt lämnar den scen, där hennes vackra skyddas för mal enligt D-y ' s uppsats i samma ofvan- sjukhusen och klinikerna i Tyskland och Frankrike konstnärsgärning sent skall glömmas.
nämnda nummer.
må ej förvaras i fuktiga samt återvänder i slutet af augusti eller början af hvalf.
— Nu då alla hyttor bruka bli tomma, tages september månad till Stockholm.
DRAMATISKA TEATERNS elevskolas tredje offent- vara på hvilken antingen kokas och skum- liga öfning ägde rum förliden fredag middag in- mas så länge, att den blir alldeles klar, därefter häl- för en talrik inbjuden publik, bland hvilken huf- les på buteljer samt användes på buljong, stek o. d.; vudsakligen Icke min- märktes representanter för pressen, eller ock försökes följande förfarande: Man häller dre än 43 kvinnliga konstnärer inom områdena mål- konsten och literaturen.
Programmet var af syn- laken i rengjorda ox- eller svinblåsor, hopbinder ning och skulptur hafva hittills anmält sig för att få nerligt omvexlande natur o c h innefattade delvis dessa och hänger dem i ett kärl med friskt vatten, mycket kräfvande uppgifter, såsom de första fem sina arbeten exponerade i kvinnopalatset på den blif- som ombytes 2 å.
3 gånger dagligen.
Efter 3 dagar vande Chicagoutställningen.
Huruvida plats kan be- scenerna ur tredje akten af &gt;Maria Sluart », fängelse- äro nästan allt salt och salpeter aflägsnade ur laken, scenen ur » Faust » o c h en del scener ur redas för alla de nu anmäldas arbeten, är okändt; och den i blåsan kvarvarande vätskan har förvand- &gt; Syrsan ».
En monolog » Godnatt af såsom bekant bestämmer kommissariatet, hvilka lats till en ren, välsmakande köttsaft, hvaraf man och spirituella lilla komedi » Ba konstnärer skola få sina arbeten utställda.
kan bereda soppor.
Själfva rengöras samt skorna » representerade det modernare elementet.
förvaras hälst på fuktigt ställe, så att de ej gistna Såsom totalintryck af det hela framgick, att för mycket.
och tvättbaljor granskas ibland Svenska kvinnoföreningen Dramatiska teatern inom elevkretsen för närvaran- af samma orsak; har man för vana att lägga våta för fosterlandets försvar, som år 1890 öfverlämnat de äger många verkligt lofvande unga krafter på säckar (eller trasmattor) i botten, så bör man tillse, 24,000 kr.
till inköp af för befästningsarbetena å Mnnosidan; på den manliga däremot var presta- att dessa aldrig torka.
— För att under den varma Vaberget nödig mark, har i dessa dagar till konungens tionen genomgående matt.
Fröken som årstiden hindra att torka, rekommenderas ett disposition ställt ytterligare 50,000 kr., afsedda till Maria Stuart och i ännu högre grad som Fanchon öfverdrag af gips.
Man tillblandar en tunn flytande anskaffande af några mindre pansartorn å södra Va- (» Syrsan-;) lade i dagen öfverraskande atfag för massa af gips och kallt vatten och häller medels bergsfortet.
det stora skådespelet, stödda af en intagande en slef däraf på den fritt på gården upphängda apparition.
Fröken Margaretha väckte * skinkan, tills man ser, att den är alldeles omsluten ock med skäl mycket bifall — att en viss ungdom- » H V A D ÄR DET, M I N ÄLSKADE?
GRÅTER D U?
» Dina Edling, tallbarrs-essens: någon Stenia.
Tår andra kvinnliga tandläkare Alma Björklund, H u s m o d e r l i g almanack.
mattor, Karolina Widerström, Silfver saltlaken, Svensk kvinnokonst i Chicago.
Pfeiffers stjerna Gastineaus hyttorna Bykkar skinkor Bireh- Tavast- För fosterlandet.
Janson V. Holmlunds
Slutligen kom h o n dock att tänka på det opas- lig kantighet och bristande förmåga att förmedla sande i sin ställning.
» Hvad skulle mamma öfvergångarna gjorde sig gällande, var j u endast säga, o m h o n såge mig? » flög det igenom hennes naturligt i en så svår uppgift.
Fröken tankar, o c h för att fullkomligt ' förvirra henne slog har förut en och annan gång släppts fram offent- den sjuke i detta ögonblick plötsligt upp ögonen.
ligt, senast nu i » Krig i fred », o c h ådagalade i Hennes första impuls var att springa sin väg, men grefvinnans roll i » Balskorna » samma naturliga lyckligtvis hejdade hon sig o c h stammade med grace och rent af förvånande ledighet, som lofva nu högröda kinder: » F ö r l å t.
jag väckte visst vackert för framtiden.