Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Betånkanden. 535 att, dä Utskottet icke funnit skäligt tillstyrka bifall till den väckte Motionen om indrifningstidens förlängande till Maj Månads utgång, hade Utskottet åtminstone icke bordt, till de Skattdragandes betungande, föreslå förkortande deraf, utöfver hvad hittills vanligt varit; samt af Herr Professorn Doctor 1 hyselius, som trott, att Utskottets förslag, det någon utmätning för Utskylder icke borde ega rum före den 1 Mars, och ingen försäljning, af hvad i sådant afseende blifvit utmätt, pågå, innan kungörelse derom blifvit gjord minst 8 dagar förut, vara en helt annan fråga, än den, hvaröfver Utskottet bordt sig yttra; deruti Herr Biskopen och Vice Talemannen Friherre Mörner instämt, med tillägg, att Utskottets Betänkande syntes stridande mot Riksdagsordningens 37 §, hvilken uttryckligen stadgar, att intet Utskott, Constitutions- och BancoUtskotten allena undantagne, vore berättigadt att väcka frågor till afgörande i Riksens Ständers Plena, eller att upptaga andra ämnen, än de från Plena remitterade; Hvarförutan i Vällofl.
BorgareStlndet den anmärkning blifvit gjord af Herr Ståhle, att, ehuru ifrågavarande mål blifvit af BondeStåndet till Ekonomi Utskottet remitteradt, trodde Herr Ståhle detsamma icke hafva tillhört Ekonomiutskottets handläggning, samt, enär alla frågor om Statens Inkomster, samt hvad till 526 Besv. och Ekon.
Bettiiikandcn* deras behöriga erläggande behöfver föreskrifvas, enligt Grundlagen bestämdt tillhöra, dels Stats- och dels Bevillningsutskotten, hade Ekonomiutskottet varit obefogad! att öfver nämnde Motion meddela hufvudsakligt yttrande; uti hvilken anmärkning Vallöf!.
BorgareStåndet enhälligt sig förenat.
Utskottet, Som till pröfning förehaft ofvanstående anmärkningar, har funnit desamma kunna hänföras till följande puneter i l:o Att Utskottet varit obehörigt, att till hufvudsakligt yttrande upptaga Motionen, såsom tillhörande Stats- eller Bevillningsutskottets handläggning. 2:o Att Utskottet, genom sitt framstäldtS förslag, angående tiden för utmätningar, tillskyndat de skattskyldige ett betungande, i stället för lättnad vid skatternas utgörande, gro Att Utskotttet obehörigen utsträckt sitt yttrande öfver hvad i Motionen blifvit yr* k a dt.
Hvad först angår dea gjorde anmärkningen emot
Utskottets behörighet att handlägga i fråga varande motion, såsom tillhörande Stats- eller Bevillningsutskottens pröfning, så får Utskottet dervid anföra, att Utskottet väl funnit StatsUtskottet tillkomma, att för Riksens Stände?' uppgifva Stats-verkets tillstånd, förvaltning och Bes v. och Ekon.
Uuk.
527 behof, saint Bevillnings Utskottet, att för• fatta förslag till den bestämda BevillningsSummans fördelande och utgörande, att uppgifva grunderna dertill, och att utreda sätten, huru desamma böra i hvarje särskildt fall tillämpas; Men, då' deremot i fråga varande motion hufvudsakligen åsyftar kronoutskyldernas utgörande på den tid, då detsamma med största ekonomika fördel för de skattskyldige kunde verkställas, liar Utskottet ansett sig så mycket mer kunna ingå i pröfning deraf, som Bevillningsförordningen den 15 Juni 1818 väl bestämmer, att 2 uppbörds8tämmor skola hållas under loppet af November och December månader, samt i början af följande året, men icke på annat sätt utstakar tiden för uppbörden och restantiernas indrifvande, än att dermed borde så förfaras, som författcingarne bjuda, så att alla utskylder, inom slutetaf uppbördsåret, ellerden 1 Maj, må vara å vederbörlig ort redoviste och i ränteriet nedsatte; hvadan, enligt Utskottets omdöme, följer, att frågan om tiden för uppbördens och restantiernas indrifvande blifvit ansedd såsom varande af ekonomisk beskaffenhet, och i sådan egenskap böra af enskilde ekonomiske författningar bestämmas; ur hvilsen synpunkt betraktad, samma fråga synes lämpligen hafva tillhört Ekonomiutskottets åtgärd. 528 Eesv. och Ekon.
Utsls.
Betänkanäsn.
Hvad dernäst beträffar den i andra pnncten upptagne anmärkning, att Utskottets förslag, angående tiden för utmätnings anställande i och för allmänna utskylder, skall vara mera betungande än förut och innefatta ett förkortande deraf, emot hvad hittills varit vanligt, så får Utskottet förklara, att, så vidt Utskottet eger sig bekant, finnes icke något särskildt stadgande, rörande tiden för Kronoutskyldernas utsökning, om icke hit får lämpas, hvad i § uti Kongl.
Resolutionen af år 1741 uppå allmogens besvär föreskrifver, att allmogen ej må exequeras för krono utskylder, eller någon utpantning derföre företagas, förrän vid Thomasmässotiden, hvilket stadgan de icke lärer innefatta någon lättnad för den skattskyldige, jemförelsevis med hvad Utskottet hemställt, och, då Utskottet derföre, med billigt afseende derå, att
Uppbörds mann en borde ega en afpassad tid till kronoutskyldernas indrifvande, hvilka han, vid stadgadt ansvar, måste, inom den 1
Maj hvarje år, hafva å vederbörlig ort redovist och i Ränteriet nedsatt, föreslagit en viss tidpunct, inom hvilken ingen utmätning för utskylder borde ega rum, har Utskottet trott sig derigenom hafva beredt den skattskyldige all den lindring i detta hänseende, som omständigheterna kunde medgifva, hälst Utskottet förmenat, att, om ock å några ställen utsökningar för kronoutskylder skett sednare än den BesV' och Ekon.
Ulsk‘ Betänkanden. s Mars, de skattskyldige i allmänhet dock skulle vara mera belåtna, om en bestämd lämplig tid i detta hänseende stadgades, hvarefter de egde att sig rätta, än att härvid finge bero af uppbördsmannens eller executorns godtycke.
I afseende på den 3:dje anmärkningen, att Utskottet utsträckt sitt yttrande öfver motionens innehåll, torde det tillåtas Utskottet erinra, att i det remitterade Memorialet uttryckeligen öfverklagas det lidande, som genom en brådstörtande indrifning af skatterna .tillskyndas de skattskyldige, hvadan Utskottet ansett sig af motionen ega tillräcklig anledning, att, med stöd af 34 § Riksdagsordningen, föreslå hvad Utskottet ansett lämpligt till förekommande af nämnde olägenhet, eller beredande af lindring deruti; Och har Utskottet, med anledning af hvad sålunda blifvit anfördt, ansett sig icke kunna frångå sitt, rörande denna fråga, afgifne vördsamma betänkande, hvilket af Höglofl.
Ridderskapet och Adeln samt Hederv- Bondeståndet blifvit bifallet.
Fröt. 1Q23, Qidc Sami. N:r 34. 530 Besvi och Ekon, Utsk. Betänkande», N:r 98.
Ankom den 27 Maj lgsS* Betänkande, angående användandet af den till Städerne donerades jord.
Ridderskapet och Adeln har till Utskottets handlägning öfverlemnat ett Memorial i detta ämne af Herr Grefve Clas Cronstedt, sorn fäster uppmärksamheten på det missförhållande, hvilket, i afseende på flere Städer, eger rum emellan deras ringa storlek och vidden af den till dem donerade jord, och de menliga följder, som genom en större spannemålsodling derstädes tillskyndas landtmannen, hvilken af sådan orsak ej skall i städerne kunna afsätta si» na producter; Med afseende hvarå, och då styrelsen, jemlikt Kongl. Förordningar och Bref af den 15 Februari 1737, 25 Juni 1746» 14 September 1752, 28 Juli 1776, 4 November 1772, 18 Ortober 1774* jemte 31 § i 1739 års manufacturs-privilegier, gifvit nogsamma anledningar och befallningar till odlande af sådana vaxter, som af fabriker här i landet kunde användas och förädlas, hvartill denna jord, i anseende till större tillgång på gödningsämnen skall vara mest användbar, yrkar, att städerne måtte åläggas, att å sin jord plantera Lin, Hampa, Tobak, Färggräs, Kardborrar med flere dylika alster, Besv, och Ekon.
Éetånkanden. 531 hvarvid Hampodlingen borde, i afseende på flottornes behof, förnämligast afses; samt att bevillningen af städernas jordskulls utgå in natura af Hampa, i likhet med hammarskatt af tiondejernet.
Härförutan har Hedervärda Bondeståndet till Utskottet remitterat tvänne Memorial i detta ämne: 1:0 Af Riksdagsfullmägtigen från Hallands Län, Peter Andersson, uti hvilket Memorial, ibland orsakerne till iandtmannens allmänna förlägenhet, ar.märkes, att, oaktadt Sveriges framfarne Konungar begåfvat flere af Rikets Städer med öppen jord, äng och betesmark, som för vissa Städer Ikall belöpa till öfver ett tusende tunnland, i den afsigt, att med dessa donationer befordra pro* ducter af rudimaterier och varor, hvilka, egentligen tillhörande städsmanna näringar, böra i städerne förädlas, och som i annat fall måste af utländningen inköpas, hafva stadsboerne likväl, med förgätenhet häraf, blifvit åkerbrukare, och, i stället att af landtmannen köpa sitt behof af spannemål, har detta behof ej allenast blifvit fyldt af städernas egna tillgångar, utan äfven ett betydligt öfverskott derstädes uppkommit, som i concurrence med landtmannen§ blifvit till salu utbjudet; pä sådan grund, och då städerne på detta sätt hvarken uppfylla, hvad stadsicrättningen och deras natur fordrar eller gifvarnes afsigter, eller deras egen 532 Besv. och Ekon.
Bctänkandcn. och det allmännas fördel, utan, förvandlade till stora åkerbrukande byar, blifva med sina monopolier en kräfta i staten, i stället att, hvad de kunde och borde vara, utgöra en källa till allmän trefnad och förkofran, hemställes, med åberopande af stadgandet uti Kongl. Förklaringen den 15 Juli 1719, att städerne donerade egor skola förblifva till de anslagne usus, om icke bestämdt borde stadgas, att, efter förloppet af en viss prjescriptionstid, all under städerne liggande öppen jord, eller den, som vidare kommer att odlas, icke måtte användas till egentligt åkerbruk, eller frambringande af Hvete, Råg, Korn, Hafra och Akerärter, utan tillodling af Tobak, Hampa, Lin, Humla, Färgväxter, CafFe-Surrogater och så vidare, hvartill en större tillgång på gödningsämnen äfven gör stadsjorden mera tjenlig än annan jord', men, om en obegränsad näringsfrihet för landtmannen skulle bevilljas, inskränker Riksdagsmannen sig till den önskan, att, med afseende å det allmännas fördel, stadsjord må på föreslagna vis användas, utan att detta likväl borde städerne då såsom en ovillkorlig skyldighet åläggas; åberopande i öfrigt, såsom stöd för sin hemställan, hvad Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes i Jönköpings
Län fem års berättelse, rörande detta ämne, innehåller. 2:0 Af RiksdagsFullmägtigen från Bohus Län, Börje Pehrsson, som, med afseende på ofvan upptagne grunder, och då det vore Besv. och Ekon.
533 billigt, att stadsboen sättes i nödvändighet, att endast af landtboen förse sig med sina sädesvaror, och icke, såsom nu, pä tvänne sätt söka vinna på den idog© arbetaren, både genom handelsvarornes höga värde och nedsättandet af värdst å landtmannens producter, föreslår, att den städerna donerade jord mätte, i likhet med derom utfärdade författningar, utan något landtmannens för» fäng användas.
Riksdagsfullmägtigen Johan Longberg har härvid upplyst, att, då en lika fråga vid 1815 års
Riksdag väcktes och öfverletnnades till Serskildta Utskottet, voro Utskottets åsigter af saken fullkomligt öfverensstämmande nied dem, som ofvan blifvit framställde; Och hafva Riksdagsfullmägtige C. Fredr.
Berg och Anders Joachimsson jemväl i motionen instämt med tillägg, att förbudet borde sträcka sig äfven till Potates plantering och odling af allt slags säd utan undantag.
Utskottet, som till pröfning förehaft ifrågavarande ärende, har dervid inhemtat, att detsamma ifrån längre tider tillbaka utgjort ett föremål för Regeringens och Riksens Ständers omtanka, hvarom äfven de mångfalldiga, i anledning deraf utfärdade, författningar och Kongl. Bref vitsorda; samt att, sedan upplysningar förut blifvit genom GommerceCollegii försorg fordrade, rörande beskaffenheten af deu städerne tillhörige 53i Besv och Ekon.
Betänkanden. jord, en comité förordnats, tili utarbetande af en författning, hvarigenom en billig och lämplig ordning uti borgarnes hittills med landtmannen sammanblandade rörelse och näring kunde åstadkommas, och städerna tillhällas att nyttja deras undfån.gna jord till hampas och andra dylika vexters planterande; samt att, i följd häraf, samma comité aktade nödigt, genom circulaire af den 10 Maj 1785 tili samtlige Kongl, Majus Befallningshafvande, låta häröfver höra städernas Magistrater och Borgerskap, hvilkas utlåtande, jemte Protocoll öfver hällne sammanträden, derefter till committerade blifvit insände.
Dessa handlingar, om hvilka Utskottet tagit kännedom, upptaga fullständigt de mångfalldiga hinder, som möta för användandet af städernas jord på det föreslagna sättet; hvaribland Utskottet nu endast vill anföra de hufvudaakligaste, såsom att jorden på mångfalldiga ställen är dertill alldeles otjenlig, enär odlingen af hampa och dylika växter fordrar den bästa jord och årlig gödning; Att i samma mån, som denna odling skulle utvidgas, förminskas äfven fodertillgångarne, då sistnämnde växter icke dertill kunna i minsta män användas, och på samma gång äfven nödiga gödningsämnen, hvilka stadsboen troligen icke kunde af landtmannen erhålla
Att nya anstalter, genom nödige redskaps inköp, byggnaders anläggande till växternas ans tu. m., skulle Besv. och Ljkon. Utsk.
535 medföra vida större kostnader än för åker* bruket, och hvilka ett ofta ganska fattigt Borgerskap svårligen kunde utgöra; Att planteringen af samma växter och deras ytterligare skötsel och beredning fordrade, för att med fördel kunna verkställas, en säker kännedom derom, en sorgfällig eftersyn samt ett vida trägnare arbete, än odlingen af säd och jordfrukter; samt slutligen, att brist på torknings- och rötningsställen, hvartill, vid en större lin- och hampodling, erfordras ett ganska betydligt utrymme, enär 6 tunneland knappt vore tillräckligt, att röta den hampa, som växt på ett enda tunneland, skulle i flere städer utgöra ett väsendtligt hinder för samma växters odling.
Enär Utskottet, vid granskningen af alla de flere i Memorialen åberopade författningar och Kongl. Bref, icke funnit, hvarken desamma, eller något annat af Utskottet kändt allmänt stadgande, med undantag af Kongl. Brefvet den 25 Juni 1745, som ålägger städerne, att använda 2 kappland utaf hvarje tunneland af deras åkerjord till tobaksplantering, så vida jorden dertill ar tjenlig, innefatta något ovilkorligt stadgande, rörande städernes skyldighet, att odla hampa och dylika växter; men väl att Kongl. Maj:ts nådiga bref till CommerceCollegium den 4 November 1772, hvilket innefattar det sednaste hufvudsakliga förordnande i detta ämne, uttryck - 53^ Besv. och Ekon.
Betänkanden. ligen, enligt ordalydelsen, innehåller: ”JDoc#, som, hvad någon dels af den till städerne donerade jords användande till hampesäde» i ofvannämnde måtto, angar, vår Nådiga vill]a är, att proprieteten för städerne, som deraf äro i besittning, på det nogaste vårdas, så sände vi eder härhos till handa Transsumt af hvad Deputerade öfver handelsbalancen föreslagit om praemiers bestående till hampsädets utvidgande, med Nådig vill]a och befallning, att, innan J till styrken några författningar, hvarigenom städerne måtte förmås till detta sädets idkande, J först deröfver hören städerne och dem om bemäldte praemier underrätten"5 hvilket stadgande tydligen afser egande rättens helgd, samt städernas frivilliga begifvande, , såsom ett villkor för deras åläggande i detta hänseende; Alltså, och då i öfrigt en stor del af städernas jord är donerad till aflöning för stadens styrelse, Prästerskap och Klockare samt till schöler och fromma stiftelser, för hvilka något åläggande till fabriksvaxters odling icke torde kunna äga rum, då den afrad och kronotionde, som afen del stadsjord utgöres, visar, att spannmålsproduction derstädes varis påräknad: då odlingen af hampa och dylika växter, såsom fordrande flere händer och mera arbete, än åkerbruket, skulle tnycket mer än nu sker draga städernas borgare ifrån deras egentliga yrke, som ä$ Bes v. och Ekon.
537 rudimateriernes förädlande, men icke deras producerande, hvilket deremot mera lämpligt synes tillkomma Iandtmannen, hvars näringsgren är jordens bruk i allmänhet; har Utskottet, oaktadt dess öfvertygelse, att städernes innevånare, äfvensom andre samhallscorporationer, hufvudsakligen böra egna sig åt de yrken, hvilka, enligt ändamålet af deras stiftelser, dem egentligen tillkomma, likväl, vid närvarande förhållanden, ansett sig icke böra på annat sätt tillstyrka något åläggande för städerne, att plantera hampa, lin, eller dylika växter, än att detta borde verkställas å den jord, som till dylikt ändamål blifvit donerad, heldst samhällets fortskridande utveckling påkallar en friare utöfning af medborgares eganderätt och krafter, på grund hvaraf någon medlem af samhället icke skäligen bor förmenas, att, då icke serskildta vilkor och föreskrifter ligga i vägen, på det sätt han för sig förmånligast finner, använda sin välfångna egendom; hvartill kommer, att Iandtmannen äfven, i följd a£ dessa och dylika med tidens syftning öfverensstämmande grundsatser, redan vunnit och ytterligare synes villja påyrka flere friheter, hvilka städerne hittills uteslutande åtnjutit; förmenande Utskottet i öfrigt, att odlingen af ifrågavarande växter på de ställen, der jordmånen och öfriga locala omständigheter göra det förmånligt, bäst och naturligast befordrar sig sjelf, genom 538 Besv, och Ekon.
Retänkanden. den fördel, dermed är förenad, hälst en på tvångslagar grundad näring ännu aldrig torde hafva medfört någon verklig nytta, hvarken för staten eller den enskilde medborgaren; och anser Utskottet, vid denna åsigt af ämnet, sig ej heller kunna understödja det gjorda förslaget: att bevillningen af städernes jord skulle utgå in natura af hampa; Hvilket dock Riksens Höglofl.
N:o 99, Ankom slen 3 Juni *S23« Betänkande om inrättande af JDirectioner för det indeldta Cavalleriets Beklädnad m. m.
Till Utskottets handläggning har blifvit remitteradt:
Brån Hederv, BondeStåndet, Genom Utdrag af dess protocoll för den 17, 24 och 28 Februari, samt den 3 och 13 Mars, elt Memorial af Anders Sandsten Besv. och Ekon.
Betänkanden 539 från Östra Härad i Jönköpings Län, deruti yrkas, att ir.nevånarne i Småland hädanefter måtte få tillstånd att af egen tillverkning bekläda det uti provinsen indelte Husar Regemente, och den derstädes fördelade iniiiiair, till undvikande aE betydlig kostnad för Rot- och Rusthållare, ej måtte blifva commenderad till de årliga möten längre bort, än till de vanliga mötesplatserne, och ej på längre tid än som ansågs nödigt vid indelningverkets första inrättning; samt att Cassations mönstringar, som förut höllos blott hvart 3;je år, men i sednare tider årligen, måtte hädanefter inskränkas till förstnämnde tid.
Dito af Göran Pehrsson från Östergöthland, som föreslår, att de uniformer, hvilka åtminstone för indelde armeen nu äro antagne, hädanefter måtte bibehållas oförändrade, och rothållarne tillåtas, att af egen tillverkning bekläda soldaten, samt jemväl all möjlig inskränkning göras i Befälets uniformer.
Dito af Pehr Ericsson från Kronobergs
Län, som anför, att indeldta cavalleriregementernas beklädnad medför en sådan tyngd för Rusthållare, att högst nödigt biifver, det denna tyngd icke ökas genom förändringar i munderingarnes modell, i följd hvaraf han föreslår, att ett beklädnadsreglemente för indeldta cavalleriet måtte en gång för alla fastställas. 540 Besv. ock Ekon.
Dito af Lars Lidman fran Östergöthland, att allmogen hädanefter måtte ega rättighet atp bekläda så väl ordinarie sorn extra roterings båtsmän med grått vadmal.
Af Måns Mattsson från Christianstads Län, som föreslår, såsom en lindring i rustnings skyldigheten, att dragonregementen i Skåne hädanefter matte få beklädas med vadmal, i stället för det hittills brukliga commissklädet, hvilket det vida öfverträffar; han yrkar äfven, att munderings persedlar ej må af befälet arbiträr* casseras» såsom nu sker, utan endast vid mönstringarne, samt att den årliga mötestiden måtta blifva återflyttad till Maj månad, såsom förut vanligt varit.
Danielsson, som anförer: att mångfalldiga klagomål blifvit anförde af egare till sådane hemman, sorn, under namu af Rusthåll, äro anslagne till underhåll af krigsmagten till häst, och lika mångfalldigeäro de resolutioner, förordningar och reskripter, som blifvit af Sveriges framfarne Konungar utfärdade, i afsigt, att råda å desse klagomål, hvilka ännu likväl fortfara, ej sällan med fördubblade anledningar.
Emedlertid bevisar deras fortfarande, att inan antingen ej förmått inse de olägenheter, hvarföre rusthållaren är utsatt, eller ock icke förmått afhjelpa dem.
Då Kongl, förordningen af den 50 December 1819, angående indeldta infanteri; Best. och Ekon.
541 ets beklädnad, samt den för beklädnadsdirectionerna vid de indeldta infanterie regeinenterna den 11 Juni förlidet år utfärdade Instruction, Anders Danielsson anser Kongl. Maj:t omisskänneligt hafva ådagalagt dess afsigt, att, genom bestämda gränsor för rättigheter och skyldigheter, bereda sina undersåtares väl, så är han fullt öfvertygad, att, om RiksensHöglofl.
Ständer skulle framställa någon utväg, att göra de rustande vid cavalleri och infanteri afsuttne f, d. cavalleriregementer delaktige af lika förmåner, som rotehållare redan njuta, skall ett sådant förslag blifva omfattadt med det nådiga afseende, det onekligen förtjenar.
Den utväg, han föreslagit, är inrättningen af beklädnads- och remonts-directioner vid cavalleriregementerne och beklädnads-directioner vid de till infanteri reducerade cavalleriregementerne.
Danielssons förslag innefattar följande: 1:0
Att vid hvarje indeldt cavalleriregemente, eller såsom särskild corps organiserad del deraf, äfvensom vid de efter träffade ofverenskommelser nu såsom fotfolk tjenstgörande f. d. rytterier, skall tillsättas vid de förra en beklädnads- och remontsdirection, samt vid de sistnämnde en beklädnads-direction, så framt de ej åter ingå i Cavalleritjenstgöring, dä regementsdirectionen äfven täger befattning med regementets remontering. 54 2 Besv. och Ekorn litsle Betänk anden» 2:0
Denna direction synes honom böra bestå af Landshöfdingen i det Län, inom hvilket större delen af regementet är förlagdt, Regements-Chefen eller Befälhafvaren, 2:ne Ryttmästare eller Capitainer, efter öfverenskommelse inom regementet, samt en Rusthållare för hvarje Esquadron eller Compagnie, hvilken valjes af samtelige
Rusthållarne inom compagniet efter hemmans andel och i enstämmighet med inskrifningsrullanj och har han härvid tillagt, att han anser den Landshöfdingarne tillagde myndighet, att kalla ledamöter till beklädöadsdirectionerne, inom indeldta infanteriet, så mycket mera olämplig, som dels rotehållarne icke tunna vid förvaltningen af egna medel anses representerade af personer, dem en offentlig myndighet efter godtfinnande nämner, dels ock, att den farhogan tilläfventyrs kan uppstå, att rothållarnes rätt och bästa ej tillräckligen vårdas af en på sådant sätt tillkommen direction. 3:0
Af dessa således valda ombud för rusthållarne ombytas årligen Q:ne först efter lottning, och sedermera i den ordning, de i directionen inkommit.
4:oVid val eftersa väl ur directionen trädande Ledamöter, som när ledighet genom dödsfall eller eljest yppas, tyckes det vara lämpligast, att samtelige rusthållare inställa sig efter föregången pålysning, om hvars utfärdande directionen fogar tidig anstalt, å det Btsv. och Ekon, Utsk.
343 närmast medelpuncten af Compagniet eller Esqvadronen belägne tingsställe, hvarest domhafvande, efter en af Regementsskrifvaren honom meddelad och förut af da väljande godkänd lista, förrättar valet, då de frånvarande få åtnöja sig med närvarandes beslut; Den, som erhåller de flesta rösterne, undfår deröfver behörigt ProtocollsUldrag; och böra dessa vara så tidigt förrättade, att de i Directionen inträdande kunna genast ersätta de afgångnes ställe, eller annorstädes yppade ledigheter med möjligaste första fyllas. 5:0
Att alla sammanträden hållas i Landshöfdinge residenset, så vida icke omständigheterna kräfva
Directionens sammanträden utom detsamma. 6:0
Directionen sammanträder 2:ne gånger om året, eller förs exercise-månadens början och efter slutadt möte, så framt sådant egt rum, men i annat fall i October månad.
Skulle utomordentliga fall fordra Directionens sammankallande, draga Konungens Befallningshafvande derom försorg, utom vid General och andra mönstringar å beklädnads-, bevärings- med flere persedlar samt Hästar, då Directionens medlemmar ega, att utan särskild kallelse sig å mönstringsstället infinna. 7:0 Vid Directionens sammanträden lärer Landshöfdingen föra ordet, men i hana frånvaro Regementsbefälhafvaren, LandsSe - 544 Besv. och Ekon.