Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr Winberg: att den sedelstock, för hvilken Banken skall vid anfordran utgifva mynt, må efter hand inskränkas till alldeles enahanda belopp med dess Silfverfond, på sätt att serskilde slags sedlar begagnades i och för Låne-rörelsen; att Deposilions-Banken borde helt och hållet skiljas ifrån Låne-Banken, så att den förra blefve blott Deposit- och den senare blott Låneinrättning, men alt de dock borde förenade verka och understödja hvarandra i deras serskilda befattningar; att Låne-Banken alltså skulle hädanefter få utgifva sedlar, de der, med undantag af ordet Läne-Bankj i stället för Vexel-Bank, kunde blifva i det närmaste lika med Yexel-Bankens, till utseende, stämpel, format och lydelse; att desse sedlar skulle tillkomma dels vid utgifvande af nya lån i Banco-Disconten och Handels-Disconten, dels vid nya belåningar på Jern och andre exportable effecter eller dylika låns omsättning, dels vid nya låns utgifvande på fastigheter i städer och jord på landet, men deremot alla i Låne-Banken, tid efter annan, för ränte-liqvider, m. m. ingående Yexel-Banks sedlar, indragas och annulleras; att, till beredande af fullkomlig Credit åt desse Låne-Bankens sedlar, borde iakttagas: att uppå jord-egendomar hädanefter belånades högst -|:djedel af taxeringsvärdet; att samma grund följdes vid lån uppå sådane hus i städerne, sorn voro deltagare uti accredäterade Brandstods-Inrättnlngar, och att å effecter i:djedel eller högst hälften af deras gångbara värde finge belånas, hvarförutan ytterligare, till förekommande af agio, desse sedlar kunde utfärdas med löpande 2 procents årlig ränta; att för öfrigt ett hufvudvilkor blefve utverkande af Kongl.
Maj:ts Kådiga sanction, att desse Låne-Bankens sedlar emottagas till lika värde med Yexel-Bankens i Kronans uppbörd och intrader, äfvensom vid skeende utbetalningar för Statens räkning mäste lika anses och emottagas; att, till betäckande af den kostnad Banken måste vidkännas till den Tjenstemanna-personal, som har befattning med de å Banken ställde Assignationer samt för papper m. m., en afgift borde af Assignanten utgöras; i hvilket afseende, efter Herr Winbergs tanke, lämpligast vore, att viss summa betalades för hvar folio-sida, som af derå tecknade Assignationer fylldes.
Herr Hemberg: att säkraste correctiv mot agio å de af Herr Winberg föreslagna Låne-Banks-sedlarna vöre, att Låne-Banken erhölle tillåtelse och Banco- Utskottets Betänkande N:o 6. 7 sattes i stånd att genom vidtagande af en klok och ändamålsenlig vexeloperation hålla vexelcursen vid någorlunda stadig och jemn ståndpunkt.
Herr Langenberg: att nödige vilkor för Silfver-utvexlingen och möjligheten af dess framtida bestånd, om den nu skulle företagas, vore i hans tanke: att hela utelöpande småsedelstocken ifrån 8 till 16 sk. infrias med endast smärre silfvermynt; att af öfrige sedelstocken, från 2 R:dr till högsta valeur, ej mindre summa må antagas till invexling, än 100
R:dr, deraf skulle betalas f:djedelar i Silfver, men återstående |:djedel i Obligationer med löpande ränta, ställda på Silfver och efter lottning betalbara; att
Banken må varda ställd under allmän
Lag och kunna tilltalas inför Svea Hof-Rättt, om den brister i sina förbindelsers uppfyllande; samt alt Banken får behålla sin hela vinst alldeles orubbad. Riksdags-Fullmägtigen Lars Gezelius från Stora Kopparbergs
Län: att ej någon privat person hädanefter må tillåtas hafva räkning i Rikets Ständers Bank och i följd deraf på densamma utfärda Assignationer, eller dessa Assigneringar åtminstone ordnas så, att de icke måtte alldeles komma att uttränga det lagliga gångbara myntet och Landets skattskyldige invånare derigenom ådragas besvär och möjliga förluster, samt sättas i förlägenhet för sina Krono-utskylder, hvilka icke fingo med sådane Papper afbördas.
Herr Wedberg: att icke hädanefter någre Assignationer å Banken af enskilde personer må utgifvas till mindre belopp än ioo R:dr Banco, men att en i motsvarande moll ökad sedel-utgifning, genom Prival-Banker, såsom gifvande mera trygghet åt allmänheten samt egande större förtroende hos densamma, måtte understödjas och befordras.
Herr Hallgren: att han finge hemställa, om icke grunden för Assignations-rättighet på Banken kunde, till förekommande af missbruk, förändras sålunda, att Banken aflemnade till Assignanten det antal Blanketter, med påtryckt valeur och åsalte oefteraplige stämplar, som motsvarade Assignantens deponerade penningar eller ställda säkerhet, hvarefter Assignanten hade att uti öppna columner tillsätta valeuren, både med bokstäfver och siffror, stället, namnteckning och i öfrigt de svartstämplar, han kunde för sitt betryggande anse nödige; att sådan Assignering finge ega rum äfven utan contant penningeinsättning, emot vilkor, att Banken erhölle hypothek af inteckning; 8 Banco -Utskott*13 Betänkande N:o 6. att, då Assignationer till viss andel af Assignationsrälten blifvit
I Banken företedde och infriade, Assignanten skulle åter erhålla Blanketter till motsvarande belopp; att., såsom följd af en sådan förändring och med iakttagande deraf, alt maximum bestämdes, huru mångå gånger under årets lopp Assignanten finge omsätta den summa, bans primitiva Assignationsrätt innehölle, Banken skulle af Assignanten godtgöras omkostnaden för papper, tryckning, postporto, m. m. och måhända ränta ä 2 procent genom lämplige afgifter, hvilka, såsom vinst, tillföl le Banken och Ökade dess fonder; hvarr medelst Banken sålunda finge egenskap af en slags Hypotheks-inrältning af större art och på solidare grunder upj^gjord, än de, sorn, af behofvet påkallade, bildades uti visse orter.
Herr Lake: alt hvarje privat person och hvarje Province-Bank eller Hypotheks-förening, som å Banken assignerar, borde erlägga för ingående Assignationer af till och med , 20 R:dr \ sk. stycket ,, derutöfver till och med .
. 5o „ 6 „ „ „ derutöfver lill och med . . 100 ,, .8 „ „ och derutöfver för hvarje . . 5o „ 2 „ ,, hvilka medel, vid räkningens afslutande, skulle innehållas och i räkenskaperne såsom vinst redovisas, hvaremot Assignationer, som, ehuru ställde på Banken, likväl icke dit ingingo, borde vara ifrån afgift fria, enär Banken för dem icke haft något besvär.
Herr Nordenankar: alt man borde besinna, att sedan vexlingen vöre beslutad, efter ena eller andra cursen, man måste uppoffra allt för att betrygga den och bevara eganderättens helgd, äfven om ett tvångslån uti Silfver från Landet blefve för ändamålet nödigt. f/err Skogman: att hvarje väl ordnad
Bank borde och måste ega rättigheten att vägra lån och förminska lån, men att detta dock mäste blifva den sista utväg, sorn af en klok Bank-Styrelse vidtages.
Herr Rosenblad: att Banco-Styrelsen måtte berättigas, vid förefallande behof, kunna utbyta större eller mindre del af Riksgälds-Contorels Obli gationer 4,40°>000 R.'dr mot andre på lämplige summor, hvarå räntan vore betalbar hvarje halfår, uppsagningsrätten, på samma sätt som hittills, Riksgälds-Contoret ensamt förbehållen och Riksgälds-Contorets Styrelse obetaget använda den stadgade amortissements-summan för de sålunda - Banco-Utsloltets Betänkande N:o 6. 9 lunda utbytte
Obligalionerne antingen till att uppköpa utelöpande Obligationer eller derå 6 månader förut uppsäga ett motsvarande antal; att af Banken kunde, ulan skada för fullgörandet af dess Silfvervexling, drifvas nästan hvad slags Låne-rörelse, Credil-föihållandena kunde fordra, med förbehåll endast, att Styrelsen hvarken saknade förmåga eller mod att fullgöra sina åligganden och Banken tillätes, hvad redan år 1668 såsom vilkor förutsattes, sjelf låna, när så behöfdes; att Banco-Slyrelsen sålunda måtte, genom uttryckliga Lagbud, berättigas att, när det nödigt pröfvas, upptaga lån, icke på kortare lid än □ månader eller 2 månaders uppsägning, samt för öfrigt ställde antingen på viss ömsesidig eller ensamt Banken förbehållen uppsägelse, eller på bestämd förfallotid; alt ett minimum af 5
R:dr må utsättas för belåning af Guld och Silfver, och inga respilmånader för sådana panters utlösning medgifvas; att från och med år 1835 de ändringar måtte vidtagas i vanliga
Discont-rörelsen på namn och med omsättningsrält, att minimum af nytt lån blifver 200
R:dr och att för alla lån öfver 5oo li:dr den andra så kallade respitmånaden bortgår; alt Banco-Styrelsen må ega rätt (ej skyldighet) att bevilja så kallade Banco-Creditiv lill goda local-anstaller aflåne-utminuteringen, äfvensom åt vissa andia solida allmänna Anstalter, såsom Arméens Pensions Gassa, Städernes Brandförsäkringsverk o. s. v.; att för Handels-Disconten samt belåningen af publika papper, båda sammanslagna till én enda, måtte stadgas: att ullåningstiden blifver högst 6 månader; att äfven förut icke nämnda goda publika papper, som förekomma till försäljning å Rikets förnämsta Börser, kunna belånas, dock icke öfver 90 procent af lägsta under 3 månader noterade Börspris; att invisningar och förbindelser kunna belånas, så snart de förfalla inom ett år efter lånedagen, dock ej öfver go procent, så vida de förfalla senare än 10 dagar efter lånet; att Vexlar i utländskt
Mynt, betalbara i Sverige, förseddemed minst 2:ne, under Svenska Lagarne lydande, hvar och en för beloppet fullt vederhäflige mäns betalningsskyldighet, kunna belånas efter pari-curs, dock icke öfver den lägsta noterade på näst förutgångne 3:ne månader; Bihang till B.
Brot. 1834. 6-te Sami. 1 -.sta AJd. 4 '.de Håftet.
JO Banco-Utskottets Betänkande JST:0 6. alt Yexlar i Svenskt mynt, hvilka, enligt för tillfället gällande Stadgar, åtnjuta här i landet full vexelrätt, måtte få disconteras; att, vid discontering af Yexlar, försedde med namn af goda Handelshus, Directionen, om den enhälligt så finnér lämpligt, må få utsträcka crediten öfver det hittills för utlåningarne bestämda maximum.
Riksdagsfullmägtigen Eric Svanberg: att alla nu afsatta fonder i.
Banken och Discont-Verken till lån åt behöfvande måtte förblifva alldeles oförändrade till nästa Riksdag.
Herrar Friherre Tersmeden och Tottie: att till nästa Riksdag måtte fortfarande bibehållas Jern-Coatorets Creditiv å Banken, 600,000 R:dr.
Riksdagsfullmägtigen Bengt Gudmundsson från Hallands
Län: att lån, som upptagas af jordbrukare, må få inbetalas under 5 år med “4 procents hufvudstol och 4 procents årlig förskottsränta, alt erläggas hvarje halft år, samt straffräntan nedsättas från 8 till 6 procent.
Riksdagsfällmägtigen Lars Larsson från Elfsborgs Län: att om Götheborgs Discont-Verk ej kan öfverflyttas på Hypotheks-föreningar, omsättningstiden och ränte-beräkningen måtte utsträckas ifrån hvar 6:te till hvar 1 a:te månad.
Herr Kyrkoherden Bergvall: att följande förändringar i de reglementariska föreskrifterne för Handels-Disconten måtte vidtagas, nemligen: 1:0 att ränta i Handels-Disconten, i likhet med räntan i gamla Discouten, nedsättes bestämdt till 5 procent; 2:0 alt tiden för Iåns erhållande måtte utsträckas till högst q månader eller åtminstone till 6; den sökande likväl obetaget, att, der han så önskar, erhålla lån på kortare tid; 3:o att Handels-Discontens
Direction må, i likhet med gamla DiscontDireclionen, ega rättighet alt åt säker Lånsökande bevilja lån emot En säker mans borgen, invisning eller revers, men icke till högre belopp, än det i Reglementet nu föreskrifne maximum.
Herr Grefve Rosen: att Handels-Disconterne i Stockholm och Götheborg måtte berättigas lemna lån på följande nederlagsvaror, nemligen: Bomull, Kaffe, Socker, Tobak, Tobaksstjelk och Färglräd, hvilka varor borde finnas brand försäkrade uti godkändt Engelskt Assurance-Compagnie samt förvaras i goda magasiner under Kronans vård och lås; alt lånebeloppet borde blifva varans halfva värde efter dagens Börspris, samt återbetalningstiden 6 månader, utan omsättning.
Banco-Utsköttets Betänkande N:o 6.
Herr TVijk: att, i anseende lill Staden Götheborgs fördelaktiga läge och lill uppmuntran för handeln på aflägsna Länder utom Europa, Amerikanska och Westindiska producter, liggande på nederlag och försäkrade lios något för soliditet kändt Assurance-Compagnie, måtte af Götheborgs Låne-Contor till måttligt värde belånas.
Herr Nordenankar: att arne Privat-Banks-Associationer, en för vestra och en för södra orterne, mätte medelst Actie-teckning organiseras, på sätt, att ^rdjedel af intecknade beloppet skulle insättas i Silfver och -|:djedelar uti räntebärande papper; att, i den nion desse Privat-Banker utvidgade sin rörelse, de till Låne-Contoren ifrån Stats-Banken lemnade Creditiv må indragas och District-Indelningen för Disconlerne upphöra; att sådane Bankers utelöpande sedlar ej må öfverstiga tredubbla beloppet af deras inneliggande Silfverfond; alc Stats-Banken till desse Föreningars befordran antingen ingår såsom delegare för -|:djedel, likväl utan annan insatts; än motsvarande belopp af sina nu innehafvande fastighets-inteckningar, eller ock en del af samma intecknings-handlingar aflemnas såsom grundfond för Inrältningarnc emot Bolagens förbindelse, att dem, i mon af Stats-Bankéns behofj liqvidera; att Stats-Bankens lemnade understöd småningom amorteras; att Privat-Bankerne må vara ålagdt underhålla Creditiv-räkning på Stats-Banken, emot ställd säkerhet i en del af grundfonden, men deras sedlars gångbarhet i öfrigt bero af förtroendet; alt ränta må förskottsvis beräknas till 5 procent i discontering af reverser, 4 procent vid pantbelåning och 6 procent för summor, som uttagas på Cassa Creditiv-räkning; samt att ett Stats-Bankens Ombud må deltaga i års-revisionerne vid nämnde Privat-Banker.
Herr TVcern: att, såsom mest förenligt med all penninge-rörelses natur och fordran af en mera liflig och lifgifvande sjelfverksamhet, densamma efter hand bör emanciperas från Stalsmagternes monopoliserande bojor samt öfverlåtas, under tryggande Lagar, åt Privat-Bank-Associationers industriela verksamhet, och att, till öfvergång för penninge-rörelsens slutliga ordnande, första steget nu borde tagas genom Bankens befriande från all Låne-rörelse, hvars upplåtande åt privata Associationer redan vore i hufvudsaklig mon verkställbar^ Banco- Utskottets Betänkande N:o 6.
Herr Friherre Boije, L.: att endast under vilkor, det Rikels Ständer lemna åt Privat-Banker och Hypotheks-föreningar ett biträde, sorn desse nya Institutioner behöfva och begära, Realisationens verkställighet af Herr
Friherren betraktades såsom ett af de vigtigaste mål för dess önskningar.
Herr Professor Agardh: att Banco-Utskotlet, hvilket det tilhörde att uppgöra förslag till ny Credit-rörelse för hela Riket, målle, i sammanhang med nya Myntregleringen, fästa uppmärksamhet på Hypotheks-föreningarnes nytta.
Herr Grefve Fersen: att för Hypotheks-inrättningar, som till Banken, eller, i fall Låne-rörelsen derifrån skiljdes, till det Verk, hvarpå den öfverflyttades, inkomma med begäran om Assigneringsrätt — och för sådan begäran, i och genom det sätt, hvarpå de voro organiserade, lemnade antaglig säkerhet, —• möjlighet och rättighet att af denna fördel sig begagna, måtte beredas.
Herr Friherre Ehrenborgh: att, i fråga om nyttan af Hypolheks-föreningar, uppmärksamhet må fästas på i8a3 års Finance-Comites Betänkande och Banco-Utskottet taga i öfvervägande desse Inrättningars hufvudsakliga inflytande på jordbruks-näringen samt dem befrämja och understödja, i den nion sådant, utan skadlig inverkan på Myntvärdets bestånd, görligt vore; att realisationen skulle medföra de största olyckor, om den ej komme att gå i bredd med så da lie Credit-anstalter, som gjorde det möjligt för den skuldsatte, att kunna bära sina räntor; att, med undantag af Bankens fastighetslån, jordbruket för närvarande icke hade något egentligt understöd, men att dessa lån, såsom redan ställde i Hypotheksform, kunde anses såsom typ för den stora planen.
Herr Gripenstedt åter: att, derest icke all möjlighet lill uppkomst af orealiserbart
Creditmynt vore afskuren, ingen realisation, myntbestämning eller hvad det måtte kallas, kunde ega bestånd, och att Banken alltså borde skyddas för den förstörande influence, som kunde utöfvas af ett Creditmynt, hvars uppkomst till nästan obegränsadt belopp frän Hypotheks-föreningar blifvit proponeradt, och som, enligt 1824 års
Lag för Privat-Banker samt Herr Skogmans vid denna Riksdag väckta motion, kunde från dessa framstörta.
Herr Cederschiöld: att, om många Privat-Banker och Hypotheks-inrättningar stiftades och finge den rättighet, att deras sedlar blefve gångbara i Bcinco-UtshotteU Betänkande N:o 6. i3 Kronans uppbörd, så skulle de i allmänna rörelsen ersälta Bankens sedlar och dessa kunna till ett motsvarande större belopp inkastas i Banken samt dess silfverfond derigenom tilläfventyrs småningom kunna tömmas.
Emot de af Herrar von Vicken och Winberg framställda förslag om utgifvande af arne slags sedlar, hvaraf det ena slaget skulle vära räntebärande och ej behöfva vid anfordran med klingande mynt inlösas, har hos Utskottet förekommit den betänklighet, att det skulle blifva i längden omöjligt förebygga agio emellan dessa 2:ne slags sedlar, så vida man icke till bibehållande af de sedlars värde, som icke vore vid anfordran berättigade till inlösen, ville vidtaga den utväg att låta dem till inskränktare belopp utgifvas, men med iakttagande häraf finnes icke heller någon våda i att låta Bankens samtlige sedlar vara vid anfordran inlösbara med klingande mynt, hvarigenom man jemväl undvek att betunga Banken med en i Utskottets tanka onödig ränte-utgift.
I betraktande häraf och då Stats-Verket svårligen skulle kunna ålnöjas med anslag, ingående i mynt af föränderligt värde, samt införandet af dylika oiulösbara sedlar dessutom synes icke öfverensstämma med §. i af den för Rikets Ständers Bank under den i Mars i83o utfärdade Lag, har Utskottet ej kunnat tillstyrka antagandet af de^fa förslag.
Beträffande dernäst Herr Langenbergs förslag, det Tiorde skillingssedlarne endast med mindre silfvermynt inlösas och af öfrige Bancosedlar ej mindre summa, än 100 R:dr lill utvexling antagas samt af detta belopp allenast |:djedelar med silfver infrias, och den återstående |:djedelen med räntebärande obligationer, så enär föga vore vunnet dermed, alt för skillings-sedlarne endast utgåfves smärre silfvermynt, för hvilket kunde i Banken uttagas större sedlar och desse åter vexlas emot större silfvermynt , samt det föreslagna sättet för de större sedlarnes inlösen finnes stridande emot de rättigheter, som, genom Myntbeslämnings- och Bank-Lagarne af den r Mars i83o, blifvit innehafvarne af Bankens sedlar högtidligen tillerkände, har Utskottet ingalunda kunnat tillstyrka bifall till delta förslag.
Utskottet gillar visserligen den af Herr Nordenankar yttrade åsigt örn det magtpåliggande af silfverutvexlingens oafbrutna fortgång, men gör sig för vissad t, att de af Utskottet föreslagne utvägar till realisationens betryggande skola fullkomligen aflägsna hvarje farhåga, att ett tvångslån, på sätt Herr Nordenankar ifrågasatt, möjligen skulle kunna blifva för detta ändamål behöfligt. «4 Banco-Utskotlets Betänkande l\:o 6.
Det af Herr Santesson väckta förslag, att utvexling af Silfver för Bankens räkning jemväl skulle öppnas i Götheborg, måste föranleda tillen med ökad kostnad förenad reorganisation af Tjenstemanna-personalen vid dervarande Låne-Contor, och kan desto mindre af Utskottet tillstyrkas, som det skulle blifva för Banken omöjligt, alt såsom bestämd pligt åtaga sig silfverutvexling på mer än ett ställe, hvarigenom Banken skulle blifva nödsakad att å annan ort hålla en metallisk Cassa, nära motsvarande beloppet af den, som, enligt Utskottets förslag, borde i Stockholm finnas.
Då det, efter Utskottets öfvertygelse, å ena sidan, synes leda snarare lill ökning än minskning af de olägenheter, sorn i afseende på Bankens nu varande Discont-Inrättningar blifvit anmärkte, om man antoge de af arne Ledamöter inom Hedervärda Bonde-Ståndet framställde förslag, angående förlängde betalnings-terminer för Banco-Discont-lån, mendet, å andra sidan , skulle åtminstone i början föranleda till stor förlägenhet bland BancoDiscontens gäldenärer, om man, enligt hvad inom ett annat Riks-Stånd blifvit yrkadt, borttoge all omsätlningsrält för ej redan beviljade Discontlån, vågar ej heller Utskottet tillstyrka vidtagandet utaf någondera af desse åtgärder.
Vid pröfning sedermera af de inomllöglofl.
Ridd. och Adeln samt Vällofl. Borgare-Ståndet framställde förslag, angående belåning af dels spanmål, dels socker, calle m. fl. nederlags varor, har det synts Utskottet, att Banken icke skulle vinna nödig säkerhet genom hypothek af så beskaffade varor, då de äro ej allenast till priset i betydlig mon föränderlige, utan äfven lätt underkastade försämring, samt att Banken, som borde erbjuda enahanda förmoner åt Rikets serskilda orter, dessutom ej kunde blifva i tillfälle tillse, att de för en sådan beläning nödige controler med erforderlig noggranhet verkställdes.
Utskottet har til följd häraf ej kunnat tillstyrka bifall till dessa förslag; men tror, att för en Privat-Bank, hvars verksamhet är inskränkt inom ett mindre distriet, en sådan utlåning torde vara möjlig.
Med den olyckliga, ej aflägsna erfarenhet, man eger om sådana sammansätta Lånc-inrättningar, som Herrar JSordenankar och Santesson föreslagit , kan Utskottet ej heller tillstyrka, det R.
St:s Bank skulle, förmer eller mindre belopp, ingå såsom delegare i Privat-Banker, : Bnnco-Utslottets Betänkande N:o 6. i5 utan Lar Utskoltet ansett mer ändamålsenligt att söka genom creditiv befordra uppkomsten af alldeles private Banker och Hypoteks-inrättningar.
Derjemte får Utskottet anmäla: att den af Herr Friherre Kantzow yttrade åsigt, det private Actieegare borde i Rikets Ständers Bank intagas, sedermera visserligen blifvit fullständigt utvecklad i en serskild till Banco-Utskottet remitterad motion, men att densamma så nyligen kommit Utskottet tillhanda, att dess besvarande måste uppskjutas till ett annat Betänkande; att den inom Vällofl. Borgare-Ståndet väckte fråga, om förenkling i Bankens nuvarande förvaltning, skall Utskottet under öfvervägande taga,t i sammanhang med en i detta ämne, inom Högloft.
Ridd. och Adeln af Herr Rosenblad väckt och till Utskottet remitterad motion, hvaröfver Utskottet kommer att serskildt Betänkande afgifva; att, i afseende på det af Herr Rosenblad afgifne förslag, om rättighet till utbyte af de Riksgälds-Contorets obligationer, Banken innehar, emot andra aftjenligare valeurer, vill Utskottet framdeles, efter öfverläggning med Höglofl. Stats-Utskottct, afgifva Betänkande; samt att Utskottet insett nyttan af det förslag, Herr Rosenblad väckt, rörande belåning af vexlar i Svenskt mynt eller betalbara i Sverige, men funnit sig ej kunna ingå i närmare pröfning af detta förslags detailer, innan förändring i de Lagstadganden, som för närvarande lägga hinder emot sådane vexlars utgifvande, blifvit vidtagen, hvarom Utskottet, i anledning af serskilde till dess behandling öfverlemnade motioner, vill med Höglofl.
LagUtskottet öfverlägga.
Och har Utskottet ej underlåtit att, under dess öfverläggningar, i hvarje serskild punkt, rådfråga öfrige här ofvan upptagne motioner och yttranden.
För Utskottet har det härvid varit serdeles hugnande att erfara med hvilken enhällighet
Ledamöterne af de serskilda Riks-Stånden, äfven då opinionerne kunnat .vara mer och mindre skiljaktiga, om de medel och utvägar, som företrädesvis borde påtänkas och väljas, dock utan undantag med hvarandra instämt i fråga om vigten och angelägenheten, ej mindre att säkerhet och stadga i landets mynt- och credit-väsende må inträda, än ock att, i samband dermed, Bankens yttre och inre förhållanden varda ordnade på ett sätt, hvarigenom denna stadga, en gång lyckligen vunnen, äfven måtte, så vidt af menskligt förutseende beror, för all framtid försäkras, upprätthållas och befästas.
Utskottet, som under sina arbeten oaflåtligt haft för ögonen lietta samma syftemål, hemtar frun den härutinnan så märkbara rigtningen r6 Banco~UIshottets Betanlcande iV:o 6. af allmänna tänkesättet de mest grundade- förhoppningar, att efterföljande förslag, hvilka hos Utskottet blifvit uppfattade under redligt och opartiskt bemödande att i allt, som med det nyss antydda syftemålet förenligt vara kan, gå hvarje hillig önskan till möte, samt, efter den sorcfäll igaste pröfning, antagits inom detta Utskott med en sällan förspord sammanstämmelse i de egentligt vigtiga punkterne, icke skola på det hela sakna stöd och bifall af majoriteten, om också tilläfventyrs någon individuel åsigt finge i viss mon Stå tillbaka, för ernående af samfäld belåtenhet uti det hufvudsakligare.