Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
För beredandet af tillgång härtill, måste i främsta rummet den jord naturligtvis stå i ansvar, som lättnaden skulle tillgodokomma, och för öfrigt något statens verk böra uppträda såsom verkställare af liqviderne emellan ersältningstagare och ersältningsgifvare.
Motionären har vidare ansett det nödvändigt, att, om åtgärden skall hafva något syfte, den andel af grundräntan, hvarifrån ersättningsgifvarens jord skall befrias, på görligaste korta tid försvinner, vare sig att detta sker uteslutande eller till viss del på jordegarens bekostnad; samt slutligen, med stöd af hvad han, i afseende på grunddragen för en skattefördelning, sålunda anfört, föreslagit Rikets Ständer, att till Kongl.
Maj:t framställa den underdåniga önskan, att Kongl. Majit täcktes, i öfverensstämmelse med berörde, här nedan vidare utvecklade, hufvudgrunder, låta utarbeta och till näst sammanträdande Rikets Ständer öfverlemna ett förslag till grundräntornas fördelande och nedsättande.
Fröt. 1850 y 1851, 8 Sami. 32 Hdft. 1 o Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Viskoltcts Betänkande, N.-o 128.
Uti en bilaga har motionären anfört följande, såsom det hufvudsakliga, hvarpå han ansett att den i motionen afsedda åtgärd borde hvila, nemligen: l.o
De grundräntor, som skulle blifva föremål för åtgärden äro: a) Jordeboks- och hemmantals-räntor; b) Kronotionde-spanmålen. 2:0
Den oskattlagde jord, som skulle komma att grundskatt åsättas, borde framgent bibehållas vid sin nu egande benämning och de friheter, för hvilkas afträdande ersättning ej är ifrågasatt att lemnäs. 3:o
All i mantal satt jord, som besittes under eganderätt, bör ingå i grund-skattejemningen, och på det att ännu varande kronohemman ej må derifrån uteslutas, böra åboerne åläggas att begagna den medgifna skatteköpsrätten.
Då det jemväl vore en fördel, att den egendom, som innehafves under fidei-kommissrätt, ingick i den föreslagna skattejemningen, torde hindret deremot kunna uudanrödjas, om sådane vilkor för lyftandet af den blifvande ersättningssumman stadgades, att efterföljande fidei-kommiss-innehafvares rätt derigenom betryggades. 4:0
För alt bereda skattejemningen, är nödigt att söka värdet af all den jord, som i densamma ingår.
Detta ändamål torde kunna vinnas, om medium af sistförflutna 10 årens taxeringsvärden å denna jord sammanlägges med värdet af derifrån utgående nu ifrågavarande grundräntor.
Detta grundräntornas värde bör utrönas på det sätt, att desamma förvandlas efter medium af sistförflutna 10 årens markegångspriser ifrån kronovärdi till r:dr b:ko, och derefter bringas tili kapital efter 100 för 5.
Denna sålunda uppkommande summa uttrycker den ifrågavarande jordens värde, om ingen grundskatt derifrån erlades. 5:o
Jemföres nu grundräntornas hufvudbelopp med fastighetens totalvärde, utrönes, huru stor procent det förra utgör af det sednare, och denna procent utgör grundräntans medium för den jord, som i skattejemningen ingått. 6:o
Den fastighetsegare, som nu betalar mindre i grundskatt än medium, och som, i följd af en skattejemning, skulle komma att betala mer än han nu erlägger, blir derigenom berättigad att erhålla ersättning för hvad han förlorar af dess fastighets i köp, arf eller uppskattning beräknade värde, nemligen ersättning för differensen emellan hvad han nu betalar mindre i grundskatt än grundskattens medium, denna differens förvandlad tilli kapital ä 100 för 5. 7:o
Den fastighetsegare, som nu betalar mer i grundskatt än medium, och Allmänna Besvärs- och Ekonomi-hIshollels Betänkande, N.-o 128. 5 sorn, i följd af en skattejemning, skulle komma att betala mindre, än lian nu erlägger, blir skyldig att gifva ersättning för hvad lian vinner i sin fastighets derigenom ökade värde.
Ersättning gifves ej för mer, än för differensen emellan hvad fastigheten nu betalar i grundskatt, och hvad grundskattens medium utgör; differensens belopp förvandladt till kapital ä 100 för 5. 8:0 Ersättningen till de jordegare, som på grundränta eller högre sådan sin jord åsatt, sker uti af Riksgäldskontoret utfärdade 5 procent bärande obligationer, med till minimi-beloppet bestämdt årligt amortissement. 9:o Ersättningen till
Riksgäldskontoret för derifrån till skattejemningens verkställande utfärdande obligationer utgår från de jordegare, som få grundräntan förminskad, på det sätt, att den grundräntas penningevärde, hvarmed grundskatten förminskas, förvandladt till kapital å 100 för 5, intecknas i egendomen.
Å det sålunda intecknade kapitalet erlägges ej allenast ränta å 5 för 100:de, utan jemväl den amorteringsprocent, som kan komma att bestämmas. 10:o
På storleken af den blifvande amorteringsprocenten, och på möjligheten att till lägre ränta än 5 procent omsätta Riksgäidskontorets utfärdande obligationer, beror, när den i föregående moment omnämnda inteckning kan, såsom till fullo inlöst, varda dödad, och den intecknade jorden sålunda komma i åtnjutande af de fördelar, som nedsättning i grundräntan afser. ll:o De i föregående moment omnämnde inteckningar blifva ouppsägbara å Riksgäidskontorets sida, men kunna, om så åstundas, efter .6 månaders uppsägning, inbetalas af fastiglietsegaren.
Utskottet har åt denna motion egnat all den uppmärksamhet, som ämnets vigt påkallar.
Jordens olika och högst ojemna beskattning i vårt land har utöfvat ett synnerligen menligt inflytande på utvecklingen af vår förnämsta näring, jordbruket, och skall tvifvelsutan fortfarande bidraga till de tyngre beskattade hemmanens qvarhållande på samma låga ståndpunkt £af odling, hvari de för närvarande befinna sig, så länge egarne af dessa hemman, äfven med nit, arbetsamhet och omtanka, i allmänhet ej kunna bereda åt sig mera än en torftig lifsbergning, och all behållning åtgår till gäldande af skatterne, så att åtminstone sällan något blifver öfrigt för påkostande af nödiga förbättringar i brukningssättet.
Detta har länge varit insedt och såsom ett missförhållande erkändt, samt äfven fullständigt utveckladt af framledne H. Ex.
Urefve Björnstjerna, i en af honom redan år 1833 utgifven afhandling, ”om beskattningen i Sverige,” men mera genomgripande åtgärder till rät - 4 Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande, N:o 128. telse deri hafva, det oaktadt, hittills uteblifvit.
Då likväl ytterligare uppskof med företagandet af denna för landets ekonomiska förkofran maktpåliggande fråga icke synes af några tvingande omständigheter påkalladt, och Grefve Liljecrants motion, till afhjelpande af berörde olägenheter, innehåller ett förslag, genom hvars antagande beredes möjlighet att inom en gifven tid nedsätta grundskatterna å den mera betungade jorden, på sådant sätt, att staten icke tillskyndas någon förlust, alldenstund totalbeloppet af dessa skatter förblifver oförändradt och jemväl utan att någon enskilds rätt förnärmas, enär egarne till privilegierad jord, i ersättning för ny eller förhöjd skattläggning derå, undfå i värde motsvarande lösen, så anser Utskottet sig ega fullt skäl att understödja denna motion till hela dess syftning.
Utskottet har ock funnit de af motionären föreslagna närmare bestämmelser, hvarpå verkställigheten af skattejemkningen skulle komma att grunda sig, vara i allmänhet lämpliga och ändamålsenliga, samt åsyftande att dervid bereda all den lättnad för de enskilde jordegarne, sorn kan stå tillsammans med det allmännas säkerhet och fördel, hvarföre ock Utskottet tillstyrker desammas gillande af Rikets Ständer, härifrån dock undantaget hvad i 4:de punkten är hemställdt, i fråga om sättet för uppskattningen af hemmanens värde, som torde böra förändras.
Utskottet tror nemligen, att taxerings-värdet, sådant som det för närvarande linnes hemmanen åsatt, på ganska många orter utgör en alltför otillförlitlig gimnd för bedömandet af egendomars rätta värde, för att vid en blifvande skattejemkning kunna tjena till den säkra ledning, som derför bör vara att påräkna, och hemställer alltså, om motionen i öfrigt af Rikets Ständer godkännes, att i 4:de punkten af det serskildta förslag till närmare bestämmelser, i afseende å en skattejemkning, som densamma innehåller, i stället för hvad motionären anfört, måtte uttryckas den mening, att, då hemmanens taxeringsvärde mångenstädes icke utgjorde en fullt säker beskattningsgrund, Rikets Ständer ansåge lämpligast, att Kongl. Maj:t i nåder täcktes bestämma, huruvida den hemmanens uppskattning och värdering, som bör skattejemkningen föregå, må ske genom serskilda kommissioner, eller på annat sätt, som af Kongl. Majit kan finnas tjenligast.
På grund af hvad ej mindre Utskottet sålunda anfört, än motionären aktat nödigt att till stöd för sitt förslag framställa, får Utskottet vördsamt tillstyrka, att Rikets Ständer måtte i underdånig skrifvelse anhålla, att Kongl. Majit täcktes låta, i hufvudsaklig öfverensstämmelse - Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande, N)o 128. 5 melse med af Rikets Ständer nu i underdånighet anmälande hufvudgrunder, utarbeta och till Rikets nästsammanträdande
Ständer öfverlemna ett förslag till grundräntornas fördelande och nedsättande.
Emot detta beslut anmäldes af Friherre von Stedingk, Styrbjörn, Herr Tham, Casper, Herr Stjerngranat, C. L, F„ Herr Rhenberg, C„ Grefve Taube, H. E.j Herr Biskop Fahlcrantz, Herr Doktor Abr.
Norström, Herr Doktor Björling och Herr Prosten Lagergren följande reservation: ”Det måste visserligen erkännas, att det mål, som med ifrågavarande förslag åsyftas, är i hög grad önskvärdt, likasom att åtminstone för närvarande föga utsigt förefinnes att på annan väg, än den af motionären antydda, bereda möjligheten af grundskatternas nedsättning till sådant belopp, alt dermed något väsendtligt kommer att vinnas till förmån för den tyngre beskattade jorden; men å andra sidan förekommer, att berörde förslag, som, tillämpadt, skulle djupt ingripa i våra, sedan sekler tillkomna, bestående förhållanden, skulle erfordra för dess verkställighet en så grundlig och omfattande, samt, till följd deraf, med lång tidsutdrägt förenad undersökning, att, den icke torde för det närvarande af omständigueterna medgifvas.
Det torde nemligen kunna för visst antagas, att, förrän den ifrågasatta grundskattefördelningen kan ega rum, en förenkling af dessa skatter måste föregå, i hvilket afseende Kongl. Maj:t ock redan nådigst framställt ett förslag.
Om detsamma kommer till verkställighet, torde det antal personer, som eger full kännedom om landets kameral-verk och till så beskaffadt arbete kan för styrelsen vara att tillgå, behöfva att anlitas för ordnandet och utförandet af denna vigtiga reform, och ej förr än efter dess afslutande kunna påräknas till biträde vid skeende skatlejemkning.
Det torde ej heller böra förbises, att Rikets Ständer under innevarande riksdag redan ingått med flerfaldiga mer eller mindre omfattande förslag till Regeringen, för hvilkas behöriga utredning och handläggning dess tid torde tagas nog mycket i anspråk, att derutöfver kunna påkallas för beredande och pröfning af ett så omfattande ärende som en skatlejemkning.
Vid dessa förhållanden anse vi tiden icke lämplig att i underdånighet anhålla om någon Kongl. Maj:ts åtgärd för beredande af verkställighet åt motionärens förslag, och hemställa alltså, att detsamma icke må för det närvarande föranleda till någon Rikets Ständers åtgärd.” Bih. till R.
Prof. 1850 & 1851. 8 Sami. 32 Baft. '2 STOCKHOLM, Ecksteinska Boktryckeriet, 1851.
Memorial, Nlis 129 och 130. 1 ÄT:© 12».
Ank. lill Exp.-Utsk. d. 8 Augusti 1851, lil. 1 e. m.
Memorial, angående ytterligare minskning i Utskottets kansli-personal.
Sedan de till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet öfverlemnade ärenden numera blifvit handlagde och till större delen afslutade, så har ytterligare en af Utskottets Notarier blifvit umbärlig och denna dag endtledigats; hvilket Utskottet får hos Rikets Höglofhga Ständer vördsamt anmäla.
M:© 13®.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 8 Augusti 1851, kl. 1 e. m.
Memorial, om samman jemkning af Riksståndens skiljaktiga beslut, i anledning af Utskottets Betänkande N:o 114, rörande Folkundervisningen i riket.
Enligt Utskottet tillhandakomne protokollsutdrag, äro i detta ämne fattade beslut: af Riddersleapet och Adeln; Hvad Utskottet hemställt uti 5:te punkten, om betyg för skollärare-eleverne, då de ur 5eminarierne utgå, och uti 11 :te punkten, angående förening af skollärare- och klockare- '
Prof. 1850 $ 1851. 8 Sami. 33 Höft. 2 Allm.
Besvärs- och Ekon.-Ulskottets Utlåtande, N:o 130. befattningarne, har blifvit afslaget; och skulle uti det i 6:le punkten afgifna förslag till förändrad lydelse af 2 mom. i folkskolestadgans 6 §, orden: “eger skolstyrelsen, der den så nödigt finnér, förelägga de sökande läseprof11, utbytas emot orden:
"åligger skolstyrelsen förelägga de sökande läseprof," samt orden: “under minst en dag, högst en vecka* uteslutas; af Preste-ståndet :
Utskottets förslag uti Usta punkten, om förminskning af folkskolelärare-seminarierne, 3:dje punkten, rörande närmare bestämmande af förhållandet emellan den tbeoretiska och praktiska undervisningen vid skollärure-seminarierne, samt härförtit omnämnde 5:te och 11 :te punkterne hafva blifvit afslagna; hvarförutan Presteståridet beslutat, alt orden i 6:lt* punkten: “eger skolstyrelsen, der den så nödigt finner, förelägga de sökande läseprof*, skola utbytas emot: 'åligger skolstyrelsen förelägga de sökande läseprof". af Borgare-ståndet: Förutnämnde
Uste och lUte punkterne hafva blifvit afslagne, men betänkandet i öfrigt bifallits; dock att i 2:dra punkten föreskriften, angående "betyg om anlag för undervisningskallet”, skulle uteslutas ; af Bonde-ståndet:
Usta och 2:dra punkterne af betänkandet hafva afslagits, men deöfiiga punkterne blifvit bifallne; hvarvid dock i afseende å 6:te punkten det vilkor fästats, att skolstyrelsens rättighet att förelägga läseprof måtte inskränkas till blott de på förslaget uppförde sökande.
Som Preste-, Borgare- och Bonde-stånden afslagit Usta punkten uti ifrågavarande betänkande, hvilken endast af Kidderskapet och Adeln bifallits, samt lUte punkten likaledes blifvit af tre Riksstånd, nemligen Ridderskapet och Adeln, Preste- och Borgare-stånden afslagen, men af Bonde-ståndet ensamt bifallen, lära således, till följe af frenne Riksstånd* sammanstämmande beslut, Utskottets hemstälianden i dessa punkter förfalla.
Vidkommande 2:dra punkten, har Borgare-ståndet ansett derutur böra uteslutas det af Utskottet föreslagna stadgande, att seminarii-elever skola förete betyg om anlag för undervisningskallet, men uti öfriga delar densamma godkänt; och hafva Ridderskapet eel* Allm.
Besvärs- och Ekon.-Utskottets Utlåtande, N:o 130.
3 Adelö samt
Preste-ståndet berö.rde punkt i sin helhet bifallit, hvaremot Bonde-ståndet afslagit densamma.
Då Utskottets förevarande förslag således blifvit af irenne Riks-stånd bifallet, med undantag af frågan örn betyg i förenämnde afseende för seminarii-eleverne, hvilken af tvänne Riks-stånd är vorden afslagen, så kunna dessa beslut icke föranleda till annan ändring uti ifrågavarande beslut, än att den deri föreslagna föreskriften, angående betyg om anlag för undervisnings-kallet, kommer att förfalla.
\ l)å betänkandets 3:dje punkt, rörande närmare bestämmande af förhållandet emellan den theoretiska och praktiska undervisningen vid skollärare-seminarierne, blifvit af Ridderskapet och Adeln, Borgare- och Bonde-stånden bifallen, så kan Preste-ståndets härå beslutade afslag icke föranleda till någon ändring af Utskottets förslag i denna del.
I afseende på 5:te punkten, om betyg för skollärare-eleverne, då de ur seminariet utgå, hvilken blifvit af Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet afslagen, men af Borgare- och Bonde-stånden bifallen; så, enär i denna fråga, två Stånd slädnät emot två, har densamma förfallit.
Hvad slutligen beträffar 6:te punkten, om läseprofs föreläggande, så har densamma i sin helhet blifvit af Borgare-ståndet bifallen; hvaremot Ridderskapet och Adeln samt Presteståndet beslutat, att den uti Utskottets hemställan i denria punkt begagnade ordställning: “eger skolstyrelsen, der den så nödigt finner, förelägga de sökande läseprof“ borde utbytas mot orden: “åligger skolstyrelsen förelägga de sökande Iäseprof“, samt Ridderskapet och Adrin serskildt, att, uti samma underdåniga hemställan orden “under minst en dag, högst en vecka“, skulle uteslutas; och har Bonde-ståndet, för sin del, beslutat, att skolstyrelsens rättighet, att förelägga sådane läseprof, åtminstone må inskränkas till de på förslaget uppförde sökande.
Utskottet, som anser det af Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet beslutade ovilkorlig åläggande för skolstyrelserne, alt förelägga de sökande läseprof, vara mindre lämpligt, såsom af omsiändigheterne ofta icke påkalladt och isynnerhet på vissa orter, der afslånden aio stora, förenadt med flera olägenheter, får af sådan anledning och då Borgare- samt ’ inde stånden gillat Utskottets åsigt derom, alt ett sådant föreläggande bör komma att ber# 4 Allm.
Besvärs- och Ekon.-Utskottets Utlåtande, N:o 130. på skolstyrelserna, vidblifva sitt i denna punkt af betänkandet framställde förslag, samt alltså vördsamt hemställa till Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet, att, med fiånträdande af deras härutinnan fattade beslut, antaga hvad af Utskottet i denna del blifvit hemställdt.
I afseende åter på Ridderskapet och Adelns yrkande, att uti det af Utskottet uppgjorda förslag, orden “minst en dag, högst en vecka” borde utgå och Bonde-ståndets beslut, att skolstyrelsens rättighet, att förelägga läseprof, må inskränkas till blott de å förslaget uppförde sökande, så enär Utskottets förslag i dessa serskilda delar blifvit af de öfriga Riksstånden bifallne, anser Utskottet ifrågavarande framställningar icke föranleda till någon åtgärd.
Emot öfrige delar af betänkandet har någon anmärkning icke blifvit framställd, hvarföre vidare utlåtande i afseende å dem ej lärer erfordras.
Besv, och Ekon.-Utslcollels Utlåtande, M 131. i M 131.
Ank. lill Exp.-Ulsk. den 10 Aug. 18S1, kl. lo f. m.
Utlåtande, i anledning af återremiss utaf Betänkandet M 118, rörande väckte motioner om förändring af mått, mål och vigt samt mynt.
Sedan Utskottet i oinförmälde Betänkande, dels afstyrkt ej mindre två af Herr Berger och riksdagsfullrnäktigen David Andersson från Hallands län väckte motioner om införande i afseende å mått, mål, vigt oell mynt af tiotalsräkningen i enlighet med det så kallade mélre-systemet, än äfven Herr Hattings motion om underdånig skrifvelses aflåtande till Kongl. Majit, med anhållan om verkställighet af Rikets Ständers vid 1844 och 1843 årens riksdag fattade och af Kongl Majit i nåder sanktionerade beslut, att Svenska myntets räkne-enhet skulle fastställas till Vi Ridr silfver, indelad i 48 sk., dels ock hemställt, att Rikets Ständer skulle hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det begagnande af samma slags tunne-mått och vigtenhet öfver hela riket måtto varda anbefaldt; så har Högvördiga Preste-Ståndet bifallit samma Betänkande, så vidt det innefattar afstyrkande af Herr Bergers, David Anderssons och Herr Hattings motioner, men afslagit den del deraf, hvari underdånig skrifvelse till Kongl. Majit blifvit tillstyrkt; hvaremot de tro öfriga RiksStånden återremitterat Betänkandet.
Och har dervid följande hufvudsakligen förekommit och blifvit anfördti
Inom llögtofliga Ridder skåpet och Adeln:
Af de fem ledamöter utaf detta Stånd, hvilka i frågan sig yttrat, hafva fyra yrkat antagande af den mening, som är uttryckt i Herr Lejonanckers vid Betänkandet fogade, utaf sex Utskottsledamöter biträdde, reservation; hvaremot en talare, Friherre Cederström, Rudolf, jemte yrkande af afslag å Betänkandet, ansett decimalsystemetj vare sig under en eller annan form, icke böra införas.
-Såsom skäl för denna mening har Friherren åberopat: att en dylik förändring skulle i Sverige mötas af mycken ovilja, äfvensom af större hinder, än i andra länder till följd deraf, att rörelsen här i landet är mindre liflig och tillfällena, alt snart inhemta kännedom om förändringen, derföre ock färre; äfvensom att erfarenheten visat, det äfven i Frankrike, hvarest decimalsystemet länge varit infördt, de äldre penningeräkningsoch mätningssätten, så väl i städerne, som på landet, fortfarande begagnades, så vidt Bih. till R.
Prot. 1830 & 1831. 8 Sami., 34 Häft. 1 2 Allm.
Besv. och Ekon.-Utskottets Utlåtande, M 131* ej fråga vore örn skriftliga transaktioner, då de nyare benämningarne för giltighetens skull måste användas; varande å andra sidan häremot erinradl: att den obenägenhet för ifrågavarande system, hvilken i Frankrike visat sig, icke härrört från sjelfva decimal-indelningen, utan derifrån, att systemet vore grundadt på en godtycklig princip, hvarigenom de nya enheterna för mynt och mått icke blifvit kommensurable med de äldre, så att någon jemförelse dem emellan icke lätt och skyndsamt kunde ega rum; att deremot i Finland, hvarest decimal-systemet, hvad myntet beträffar, först efter år 1809 införts, detta system nu allmänt begagnades.
Inom Vällofliga Borgare-Ståndet:
xVlla de ledamöter af detta Stånd, hvilka yttrat sig i ämnet, hafva yrkat decirnal-systemets införande, med hemställan af någre talare, att detsammas tillämpning i afseende på myntet måtte först ega rum; och har motionären, Herr Berger, tillstyrkt, att, derest hans förslag, som afsåg alt bringa vårt system i likhet med hvad andre nationer begagna, icke kunde vinna framgång, Utskottet måtte tillstyrka Rikets Ständer att i underdånig skrifvelse anhålla, det Kongl. Majit täcktes låta uppgöra och för Rikets Ständer vid nästa riksmöte framlägga ett på vetenskapliga grunder utarbetadt förslag till decimal-systemets införande i mått, mål, vigt och mynt; varande detta yrkande biträdt af flere ledamöter, bland hvilka någre tillika föreslagit, att undervisning i decimal-systemet måtte uti folkskolorne meddelas.
Inom Hedervärda Bonde-Ståndet:
Utaf de ledamöter inom detta Riks-Stånd, hvilka sig i ämnet yttrat, hafva någre motsatt sig decimal-systemets införande och tillstyrkt bifall till Utskottets förslag; hvaremot de fleste yrkat decimal-systemets antagande; och har i sådant afseende dels blifvit hemstäldt, att Rikets Ständer skulle hos Kongl. Majit i underdånighet begära, att ett förslag i ämnet måtte varda utarbetadt och Rikets näst sam manträdande Ständer förelagdt, dels åberopats Herr Lejonanckers reservation, och dels föreslagits métre-systemels införande för tillvägabringande af likhet med hvad andre nationer begagna.
Varande såsom ytterligare skäl för ifrågavarande förändring anfördt, att densamma måste föregå en af bebofvet påkallad skatte-jemkning.
Utskottet har tagit i öfvervägande de skäl, som emot dess Betänkande JV2 118, vid återremisserne inom Höglofliga Ridderskapet och Ädeln, Vällofliga Borgare-Ståndet samt Hedervärda Bonde-Ståndet blifvit anförde; men finner, att antagandet för så väl mynt, som mätt, mål och vigt, af nya enheter, hvilka ej utgöra enkla delar eller rnullipler af de gamla kända enheterna och följaktligen ej kunna vid hvarje återkommande fall såsom mätare stå klara och bestämda för nationens begrepp, skulle Allm.
Besv. och Ekon.-Ulskollets Utlåtande, JYs 131 3 medföra så många olägenheter, att Utskottet, hvad Herr Bergers och riksdags fullmaktigen David Anderssons motioner beträffar, anser sig böra vidblifva sitt förut afgifna afstyrkande yttrande; Och som emot Utskottets yttrande i afseende på Herr Ila/lings motion något, vid återremisserne icke blifvit anfördt, finner Utskottet samma motion icke kunna till vidare åtgärd af Utskottet föranleda.
Hvad åter angår Utskottets i ofvannämnde Betänkande N:o 118 gjorde hemställan, att Rikets Ständer skulle i underdånighet anhålla, ali Kongl.
Majit täcktes genom nådig Förordning anbefalla bruket af samma slags tunnemått och vigt-enhet öfver hela riket; så enär många fullgiltiga skäl för införandet af ett decimalsystem, så väl i mynt, som i mått, mål och vigt, med för nationen kända enheter till grundenheter och mätare, blifvit framställde, finner Utskottet sig böra frångå be rörde hemställan och vördsamligcn föreslå Rikets Ständer, att till Kongl. Majit aflåta en underdånig skrifvelse, uttryckande, att Rikets Ständer, öfvertvgade om nyttan att i afseende på ej mindre rikets mynt, än mått, mål och vigt, införa ett enklare sy stem, grundadt på decimal-indelningens konseqventa och vetenskapliga tillämpning, dels anhålla, det Kongl. Majit täcktes låta utarbeta och vid nästa riksdag i nåder förelägga Rikets