Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
April algime Betänkande har blifvit LagBtskottets Betänkandeti, 47 732 Lagutskottets Betänkandett. återremittera dt af Höglofl.
Riddersfeapet och Adeln, samt Hög v.
PresteStåndet; och de anmärkningar hvilka dertill föranledt hafva blifvit framställde* Hos Höglofl.
Ridderskapet och Adeln: 1:0 Al Herr Casper Ehrenborg, som roed fästad uppmärksamhet på Herr Arvid Ribbings i denna fråga hos Utskottet yttrade skiljagtiga mening, ansett såsom hinder för antagandet af den föreslagna förändringen af 3 §♦ 2 Cap.
GiftermålsBalken , att denna §. står i oskiljagtigt sammanhang roed stadganden i CriminalLagen och äfven med CivilLagen och Rättegångsordningen.
I förra afseendet har Herr Ehrenborg anfört, det i MissgärningsBalken bestämde drygare ansvar för Lägersmål emelian Syskonebarn, som äfven borde upphäfvas; att förhållandet är enahanda med de högre Böter för hor, eller af husbonde med Tjenstehjon som är hans Syskonebarn; och i sednare afseendet att då 1 §. 13 Cap. RättegångsBalken, angående jäf emot Domare, stadgar, att Domaren år jäfvig, om han är med endera parten i den skyldskap eller svågerskap, deri ågtenskap ej byggas må, hvarunder ock dess Syskonebarn i skyldskap förstås, detta Lagrum jemväl fordrade en ändring; att 7 §. 17 Cap. samma Balk, rörande jäf emot vittnen borde undergå samma ändring , äfvensom 6 Cap. JordaBalken , samt 1748 års Kongl. Förordning, om KronoRusthåll, sorn utsträcker Bördesråtten till Lagutskottets Bctinkanden.
Syskonebarn ; torde fordra en härefter lämpad jemkning , dä de ostridigt ega sin grund i samma familleförhåIlande, som föranledt stadgandet i 3 2 Cap.
GiftermålsBalken; och har Herr Ehrenborg yttrat den öfvertygelse, att enar under ett beit sekel man varit nödsakad söka Konungens tillstånd till Giftermål emellan Syskonebarn, det nu icke kan vara af vigt, att genom en partiel Lagåndring söka förebygga den i förberörde fall hittills brukliga och icke öfverIdagade omgången, för den tid af j eller 10 år, inom hvilken den Allmänna Lagförändringen förmodas kunna tiilvägabringas. 2:0 Af Herr Lars Herman Gyllenkaal, sorn förenat sig med Herr Ehrenborgs yttrande och tillagt, att den lösen som betalas för alla Resolutioner, angående giftermål emellan Syskonebarn, ar såsom
Lön anslagen åt en del af Tjenstemännen inom JustitiaeRevisions Expeditionen, hvilka ej hafva någon motsvarande inkomst att påräkna; och cin denna löneinkomst, nu skulle beröfvas dem, miste man ovilkorligen vara betänkt på någon ersättning för hvad de sålunda förlora; att denna lösen hittills uppgått till iooo R:ar Banco årligen, sorn fördelad pa någre få personer,* icke blir obetydlig, och icke bör eiler kan utan motsvarande indemnisation försvinna. 3:0 Af Herr August von Hartmansdorff, sorn andragit, att det ursprungliga samband sorn förenar menniskor, eller Slågtskapen bör af Lagen njuta skydd; att La - J34 LagUtskottets Betänkandet!, gen också varit så noggrann att iagttag* desse fordringar, så val i anseende till jäf, som andra inbördes förhållanden emellan Slägtingar; att skäl icke linnes att förringa styrkan eller omfattningen af det ursprungliga sambandet genom en större frihet till ingående af de föreningar emellan olika kön, hvilka tycket knyter; att om Syskönebarn obehindradt skulle få äkta hvarandra, borde de hållas lika fremmande för hvarandra, mill obeslågtade personer för öfrigt, men att ett sådant aflågsnande af famillernes medlemmar, strider mot sakens natur, och kan icke vara nyttig för samhället, då Slägtingar af olika kön inom denna grad, ofta behöfva tillita hvarandras hjelp eller bistånd, och under närvarande omständigheter opåtalt kunna göra det; och då det hittills varit tillåtet för Syslconebarn, att med Konungens nådiga tillstånd ingå äktenskap, så finnes icke svårt hinder deremot, som påkallar ifrågavarande Lagförändring; men att det just år behof* vet att i sådane fall söka Konungens lof, gom ålägger Syskonebarn, att i de förtroligare förhållanden Slägtskapen dem emellan alstra, uppföra sig så, att de blifva den Kongl, tillåtelsen vårdiga och kunna hop. pas dess erhållande; hvarföre Herr von Hartmansdorff afstyrkt upphäfvandet af en stadga, som på en gång vidmagthåller slägt, skapsförbindelsen och akyddar sedligheten, utan att hindra äktenskaps ingående.
LagUtskottets Betdnkatidett, ygg Hos Hågv, PresteStändet. i:o Af Herr Professoren
Doctor Thym selius, sorn uppå de skäl, hvilka innefatta3 uti Herr Arviel Ribbings, vid Utskottets Betänkande fogade, särskildte yttrande, anser Utskottet icke hafva bort tillstyrka giftermål emellan Syskonebarn, heldst de omvägar och kostnaderä som blifvit antagne såsom motiver för detta tillstyrkande, kunna undvikas genom det stadgande, att Syskonebarn inom allmogen och de fattigare Folkclasserne, hvilka vilja äktenskap med hvarandra bygga, må, genom vederbörande Prästerskap , insända deras till Kongl.
Majit stälde underdåniga ansökningar till
DomCjpitlen, hvilka derefter skulle desamma till Kongl. Majit i underdånighet insända, på sått som redan inom Hernösands Stift skall vara öfligt; hvarmed flere Stånds Ledamöter sig förenat. 3:0 Af Herr Prosten Linderoth, som anmärkt, att tillåtelse för Syskonebarn, att, utan Konungens tillstånd, Giftermål ingå, ägtenskap skulle medföra en betydlig minskning uti Kongl.
Jusrjti$RevisioesExpedition8 inkomster af Expeditionslösen, och hvilken minskning till äfventyrs i framtiden skulle fordra nya Statsanslag. 3:0 Af Herr Prosten Ostberg, som ensett det skäl för Utskottets' tillstyrkande, som hemlats af de ägtenskapssökandes Besvär och kostnader , icke vara gällande, dels 73^ LagUtskoteets fietänknutlen. derföre att giftermål emellan Syskonebarn af ringare Folkclassen sällan ingås, dels ock att de merendels grundas på ceconomisk© considerationer, hvarigenom de inom SlagteD vilja behålla någon från förfådren lemnåd fastighet ödslad , eller ock genom ökad förmögenhet å ömse sidor, öka dess vigt och anseende. 4',o Af Herr Prosten Forssander, sons förenat sig med Herr Professoren Doctor Thyselius, att Syskonebarn utom Konungens tillstånd icke må ingå ägtecskap med hvarandra; men deremot ej funnit skäl tillstyr, ka befrielse från lösen för Kongl. Majz.ts. nådiga Resolutioner, heldst Sökande af allmogen njuta den förmån tillgodo, att från ChartgeSigillataa afgiften vid dylika ansökningar vara förskonade.
I anledning af desse särskilda anmärkningar, har Utskottet åter till pröfning företagit frågan om befrielse för Syskonebarn, att vid tilltänkt äktenskap dertill söka Konungens tillstånd, och får Utskottet dervid yttra den öfvertygelse, att den framståld© vådan för sedligheten, i händelse detta hin» der för sådane äktenskap undanröjes, icke är att befara.
Möjligheten att med hvarandra ingå giftermål, blefve derefter för Syskonebarn ej närmare, än den förut varit, ty allmänheten är vand dervid, att tillstånd till ågtenskap i dessa fall aldrig nekas af Konungen, äfven om lagrande mellankommit.
Syskonebarns förhållande till hvarandra är dessutom icke af den be«kaf - Lagutskottet!
BttånkanAeit. 737 fenhet, att sedlighetens bibehållande fordrar i afseende på dem särskildte försigtighetsmått-
Deras slägtskap ger ingen anledning till en ständigare sammanvaro, och Syskonebain äro, åtminstone hvad den arbetande classen angår, icke i annat förhållande till hvarandra, än sins emellan aldeles obeslågtade personer.
I öfiigt tror Utskottet, att någon menlig följd vid Slågtets fortplantning, icke i allmänhet kan anses uppkomma genom Giftermål emellan Syskonebaru, om än en och annan särskild händelse skulle kunna gifva anledning till denna förmodan.
På dessa skäl, och di Utskottet icke kan föreställa sig, attén Lagförändring, om den i öfrigt anses nödig, bör afslås för det att Tjenstemåns Löneinkomster derigenom kunna minskas, anser Utskottet sig böra förblifva vid sin uti Betänkandet yttrade mening, att giftermål emellan Syskonebarn bör, utan att Konungen gifver lof dertill, vara tillåtet5 äfvensom Utskottet icke kan finna att antagandet af hvad Utskottet sålunda föreslagit kan medföra någon rubbning i hvad Lagen angående jåf och börd stadgar.
Hvad åter angår Herr Ehrenborgs framställning, att det i 58 Cap, MissgerningsBalken bestämde drygare ansvar för Lagersmal med Syskonebarn; äfvensom de stadgade högre Böierne för hor, och för Lägersmål emellan husbonde och Tjenstehjon, som äc hans Syskonebarn, borde i händelse af bifall till den nu föreslagne Lagförändringen, 738 Lflg Vt shott ets B ctåti/tondcn. försvinna; så emedan en sidan Lagföränöring synes vasa påkallad af det ombytte förhållande hvari Syskonebarn hädanefter skulle komma att befinna sig till hvarandra, och af det mildare lynne i StraffLaga rne, som upplysningen medfört, föreslår Utskottet att 58 Cap, M issgerniogsBslken må erhålla följande förändrade Redaction, "Lägrar man sitt
Syskanehsrn eller then som förr egt hans eller hennes Syskonebarn till ägta, eller eljest håfdat häfver, Böta som för LönskaLäge,’’ Hvarigenom det hö. gre ansvaret för hor och för Lägersmål emellan Husbonde och tjenstehjon, som år hans Syskonebarn, äfven af sig sjelf försvinner.
Härmed öfverlämnäs denna fråga ytterligare vördsamligen till Riksens Högloft.
Ständers pröfning, med bifogande af Etne Ledamöters särskilda meningar, och med den endast upplysningsvis meddelde uppgift, att den af Utskottet nu föreslagne Lag* förändring, blifvit vid 1809 års Riksdag af Riksens Höglofl.
Ständer beslutad , samt af Högsta Domstolens och StatsRådets samtlige Ledamöter, med undantag af en enda, tillstyrkt, ehuru i brist på Kongl. Majita Sanction, frågan om Lagföräodringen dervid afstanna!.
LagUtskottets Bettlnknnden, Utdrag af Protocollet, hållet hos Riksens Högloft.
Stånders Lagutskott den 23 Julli 1823. S, O. Til! justering upplästes Utlåtandet, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande N:o 51, angående rottig, het för Syskonebarn, att ingå äktenskap
Utan att dertill söka Konungens tillstånd.
Härvid anmärkte Herr Borgmästaren Cederborg, att han ansåg någon åodring af 58 C p MissgerningsBalken icke böra ega rum, heldst detta Lagrum står val tillsamman med Syskoaebarns rätt, att med hvarannan ingå äglenskap, utan att dertill begära Kongl.
Maj:ts tillstånd, Herr Häradshöfdingen Bibbing afgaf följande skriftliga reservation: ”Jag har redan en gång anfördt de skäl hvarföre jag icke kunnat instämma i LagUtskottets Betänkande , att Syskonebarn skola, lika sorn oskvlde, ega rätt ingå äktenskap, utan att begära särskildt tillstånd.
Utskottet har nu ytterligare gjort samma framställning, och jag skulle icke för andra gången sätta mig deremot, om ej Utskottet ån mera i samma rigtning utsträckt si:t Betänkande, att upphäfva det 8tadgade straflet för begången okyskhet emellan Syskontbarn, hvartill likväl ingen väckt motion; och då Utskottet jemväl upplyst huru Kongl. Ma;:is Högsta Domstol och StatsRåd redan j8io tillstyrkt silka Lagförändringar, ehuru Kongl. Majus Sanction derå brustit, tor* 740 Lagutskottets Betänkande»• de skälen hvarföre denna Sanction uteblef äfven förtjena uppmärksamhet, de inhemtas bäst af Kongl, Majlis eget yttrande i ämnet.” ”Hans Kongl. Maj:t täcktes i nåder sig yttra, att då Lagstiftaren forbudit giftermål i vissa fall af skyldskap, hade, utan tvifvel dess afsigt dermed förnämligast varit den, att genom en sålunda underhållen eller beredd allmän opinion, om dessa ägtenskaps otillåtlighet, förekomma den osedlighet oell de oordningar hvartill ett närmare och förtroligare umgänge emellan personer af bäg. ge könen kilade, utan detta band, gifva anledning.
I Sverige likasom i andra Protestantiska
Land hade ägtenskapsförbuden tid efter annan blifvit inskränkte och deras fordna stränghet mildrad, då samhällets nytta det fordrat och tidehvarfvets upplysning det tillåtit.
Men de eftergifne Lagarnes allmänna grund hade dock alltid dervid sorgfälligt blifvit bevarade.
Sålunda hada allmänna Lagen af år I754 anledning att ägtenskap emellan Syskonebarn kunde tiilåtas, men fäst dervid det vilkor, att Konungen skulle gifva lof dertill, samt bibehållit en skiljnad i bestrafFningarne för Lägersmål emellan Syskonebarn med den angelägne omsorgen, att vårda åldriga tänkesätt, sorn befrämjade sedligheten hos de unga personer, hvilka i många familier, särdeles ibland allmogen, lefde med Syskons förtrolighet tillsammans.
Då Lagens stadgande i denna delen icke medfört nå* LngUtskotttts Betarikaniitn. 741 gra olägenheter, som kunde jemföras med {öljderna af den minsta rubbning i ett sådant allmänt moralist tänkesätt 5 då ibland dessa följder ej blott borde räknas det verkliga sedefördärvet, utan äfven det tvång, som för Syskonebarns sammanlefnad ofelbart skulle uppkomma, om de ansågos lika som oskylde, och de hinder som, i följd deraf, anständigheten och misstroendet ofta skulle lägga för Slägtingars välgörenhet emot bröders eller systrars behöfvande barn; då den omständigheten, att speciela tillstånd till ägtenskap vanligen icke vägrades Syskonbarn, ej kunde medföra samma verkan på allmänna opinionen, sorn en högtidlig Lagförändring, hvilken gjorde ägtenskap emellan desse
Slägtingar lika ovilkorligen lofliga och strafFet för osedlighet dem emellan lika lindrigt, som om ingen skyldskap dem förbunde; då dylika tillåtelser icke kunde sökas utan att de sökande företedde Bevis, om deras ordentliga uppförande, vid hvilka förhållande sedligheten ännu mera, genom denna anstalt, befästades, och då en gällande Lag, afpassad efter ett Folks oförändrade husliga relationer och verkande på dess moraliska tänkesätt icke borde, Utan dertill påkallande högst vigtiga anledningar, ändras; så fann Hans Kongl.
Majit af dessa och de flere skäl, som Justi'ti$Rådet von Strokirch anfört, i nåder godt att bifalla dess underdåniga yttrande, i likhet hvarmed Hans Kongl.
Majit täcktes förordna.’* ”Jag behöfyer ingenting tillägga, viss, 742 Lagutskottets Betänkandett. att den som vill pröfva och behålla det goda, skall i dessa tänkesätt icke sakna led* ning för sitt omdöme; må det blott tillåtas mig den reflexion, att om man merendels haft skäl, att vara nöjd med en emellan Syskons barn sällan bruten anständighet, skall med Bedrifvande! af Lagens värn lör denna sedekänsla, lättsinnet snart inkräckta äfven denna qvarlefva afen fordom mera allmän renhet i seder, och hvad man borttog låter sig icke lika lätt återuppbygga.
De som påstått att upph örandet et en inkomst, eller den af lösen lör Kongl. Maj;ts Resolutioner i lörberörde ansöknings ärenden varit egentliga hindret för Lagförändringen, måste val, af det föregående, finna sig vederiagde.’1 Ut Supra.
Ex Protocollo, Joh.
Jac. Kleman, N: o 136.
Betänkande i anledning af väckte frågor om förändringar uti Brottmåls Lagstiftningen.
Rörande detta ämne hafva följmde Me. morialer blifvit till LagUtskottets handläggning remitterade, nemligen; Lflg Utskottets Bet ån kalldén. 743 Ifrån Högloft.
Ridderskapet och Adeln. j:o Ett Memorial af Herr Friherre P\ E, Skjöldebrand som Föreslår, att Riksens Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att antingen igenom underhandling med de Regeringar, som hafva Deportations ställen eller på hvad säll Kongl. Magt finner tjenligast och minst kostsamt, deportation matte tillåtas af alla nu s Fästringarne befintliga, till lifstids fängelse dömde Brottslingar och alla, Rom händanefter för grofva Brott af Rån eller Mord , eller itererade Stölder dertill blifva dömde' och tror Herr Friherren den möjliga invändning häremot, att den till lifstidsfästning redan en gång dömde
Brottslingen icke lagligen hör kunna ålåggas en ny straffdom, Deportationen så mycket mindre förtjena afseende, som utom det, att den till Lifstidsfästning dömde vsldsverkarén, bör kunna anses, sorn en från samhället utesluten medborgare, och att Konung och Ständer böra ega rätt, att från ett lifstids förvaringsrum, förflytta honom till ett annat ännu säkrare; Deportationen icke är en ny straffdom utan snarare etfc slags nåd eller mildring, heldst uti Englands och Hollands
Deportatiönsplatscr desse missdådare erhålla pa nytt friheten att utkomma, arbeta, och om de vilja förbättra sig, att åser i ett annat samhälle der deras förre brott äro okände kunna uppkomma till ett välstånd, sota 744 '/.vigUtskottets Betänkandtii. inom Svenska Fästningsmurarne skulle blifva dem omöjligt. 2:0 Af Herr Gripenstedt: som anmärker, dels den högst skadliga och ofta vidtagne proceduren , att i ett och samma fängelse Förvara flere både äldre och nyare spitsbofvar, dels och de omvägar som tagas med redan förivundne tjufvar, då uppå deras uppgifter om å andra otter begångne Brott de måste forslas till ytterligare rån* sakningar och derunder finna tillfällen att komma på flygten, hvarigenom allmänheten försättes i osäkerhet och oro för sådane våldsverkares tilltagsenhet’ och då samhällglagarne måste ega till föremål befrämjande af allmänt lugn, hemfrid och säkerhet, har Herr Gripenstedt framstäldt nödvändigheten, att antingen genom en klok och säker förbättring afhjelpa det ofullständiga uti nu gällande BrottmålsLagar, eller också vidtaga en ny Lagstiftning i de mål som så helt och hållet röra den allmänna valford en. 5:0
Ett ytterligare Memorial af Herr Gripenstedt, hvaruti under anmärkande deraf, att Domstolarnes Ptotocoller innehålla ständige exempel, att Brottslingar återkalla den bekännelse om brottslighet, hvilken de förut gjordt i vittnens närvaro eiler inför Anctoriteter, samt, att det afseende som fästes vid sådan återkallelse ofta bereder den brottsliges frigifvsnde, ställande under framtiden, samt insättande på bekännelse, hvilka åtgärder hafva ett menligt inflytan* LflgVtskotnts BctHnkttndtn.
745 ile på folkets moralitet, personlig säkerhet och egande rätt, föreslås. a~) Att 17 Gap. 57 §.
Rätteg.Balken måtte få följande lydelse: ”Varder någon i Brottmål bunden till saker med klara skäl och fulla bevis, ändå, att han ej kan förmås till bekännelse, ther galle ej hans nekande; och vare jemväl ogilld återkallelse eiler, förnekande af bekännelse, Sorn dan tilltalade gjort inför ojäfvige personer, inför domstol eller annan Ämbets myndighet, derest icke den tilltalade med minst halftskåi kan styrka, att han till bekännelsen blifvit tvungen eller lockad.
Ej må domaren eller Konungens Befallningshafvande låta någon till bekännelse pinas och plågas: gör det någon plikte som saken är till.
I grofva Brottmål må Domaren försöka med svårare fängelse, a’, få sanningen i ljuset ther bindande liknelser och omssändigheter äro emot den, som anklagad är: förfara dock dermed varsammeiiga. b) Att enär stadgandet, 17 Cap. 7 §.
RåttegångsBilken, att eget husfolk och enskilde tjenare, då de i tjensten äro, ej må vittna utan så är, att groft Brott inom huset skedt, och andre ej hafva när varit, skall tillintetgöra möjligheten af bevisningen om tjufnad, det matte eget husfolk och tjenare, så väl faos målsegaren som den tilltalade, tillåtas vittna i tjufnadsmäl, cm de för öfrigt äro ojäfvige.
CSom bevisningen emot tjufvar och andre missgerningsman betydligen skall LngUtskottets Bctänkanden. svåra; deraf, att vitnen emot Kongl. Brefvet den 24 April 1754. icke få omtala hvad emellan fyra ögon förefallit; men den moraliska skyldigheten måste slå last, a»t man är p'igtig upplocka brott, oagtadt man emeliau fyra ögon fått veta det, .sä yrkas att nämnde Kongl. Bref måtte till all verkan upphåfvas, d) Att då bland ordsakerne till tidsutdrägt med Broltmålsransakningarne äro Brottslingars falska uppgifter, om brott begångne på andra orter, dit de af sådan anledning föras, ffir att Undergå ransakning till kostnad för Kronan, Domarens gäckande och Protocollerces fyllande; detta Brott Sorn Lagen ej omnämner, måtte utan afräkning på den kroppsplikt, hvartill den tilltalade för öfrigt vöre förfallen, stralfas tued spö eller ris, allt efter lögnens beskaffenhet och längden af dea derigenom förorsakade transpoiten , hvilken j mte Do. marearfvodet, der sådant egde rum borde af den tilltalande ersättas, om han dertill egde tillgång. 4:0 Af Hery A. W.
Peresvetoff Mcyath>som med anledning af Herr G,ipenstedts Memorial och åberopande deri af Englands lagar, anmärkt desse Lagars både otullsään. dighet och stora felagtighet samt olämpligheter att den till efterdöme antaga, hvilket Herr Morath ömständeligen sökt utreda, och med anförde exempel ådagalägga; mer deremot instämt uti Herr Friherre Skölde - Lagutskottets Betånkandcni 747 Sköldebrands förslag , angående Lifstidsfångars Deportation, hvarvid likväl, då politiska förbrytelser äro, eller icke äro moraliska Brott allt efter deras särskildta beskaffenhet, Herr Morath ansett Statens värdighet fordra, att för sådane brott dömde personer ej ställas under en fremmande magta uppsigt, eller förblandas med uppenbara missdådare och derföre tillstyrkt det tillägg uti Friherre Sköldebrands motion, att Deportation ej må sträcka sig till personer som för politiske eller så kallade Stats» Brott till äfventyra i lifstidsfäcgelse hålla0. 5:0 Af Herr Wollrath Thelm> som vid Friherre Sköldebrand® och Herr Gripirstedte Memorialer tillagdt: att för all männa säkerheten icke allenast år nödigt, att fängelserna bättre inrättas och der förvarade brottsliogarne classificeras samt att alla gröfre brottslingar, af hvilka ingen förbättring kan väntas, blifva skilde från samhället, ulan ock lika oumgängeligt, att rättegångssåttet, vid Brottmåls ransakningar undergår en fullkomlig förändring; hvarföre Herr Tham föreslagit den förändring i BrottmålsLagskipningen, att hvarje ransakning öfver en till arrest skyldig känd brottsling, ifrån dea stund han fängslad rasta lies för Domstolen, aldrig må uppskjutas utan ovilkorligen bör af Domaren innan ihan reser från stället, genom slutligt Utslag vara tilländaförd, och Domaren följ - Lagutskottets Betänkande». 4g 748 LngUtskottets Betånkanden. ägteligen ega alla nödige medel, att inkalla vitnen, att hemta den, som ej genast utan laga förfall sig på kallelse inställer samt att anskaffa alla Bevis sorn kunna bidraga till målets utredande; hvarigenom den brottslige skulle betagas tillfälle till rymningSförsök, och att med andra likasinnade befästa sig i lasten, samt öfverlägga om båsta sättet att fräckt neka för brottet, samt den oskyldigt anklagade och häcktade undgå ett långvarigt fängelse, som ensamt för den redlige medborgaren är ett svårt straff, samt skyndsamt kunna erhålla den upprättelse Lagarne honom tillägga; och har Herr Tham slutligen ansett det vara högst nödvändigt, att Konungens Befallningshafvande berättigas, att genom tjenlig husaga i ordning hålla illgärningsmån, 6:0 Af Herr Casper Ehrenborgh som af anförde skål tillstyrkt. a) Att till underlättandet af bevisningen i Tjufnadsmål,
det måtte tillåtas Måls* eganden, hos hvilken tjufnaden skedt, eller hans husfolk, att såvål i det fall som 49 Cap, Missg.B. bestämmer, som i andre fall, då den för tjufnad tilltalade, år med halft skål besvärad; men i anseende till vanfräjd ej kan anförtros Vårjemåls Ed få, då målseganden eller husfolket förmenar sig ega kännedom, om förhållandet vid Tjufnaden, fylla bevisningen med egen Edgång; på lika sätt, som 24 Cap. 3 och 7 § §. af Lagförslaget till RättegångsBalken 1 af - Lagutskottett Betånkanden, Seende p"
RättegångsOrdningen i tvistemål Innehåller. b) Att till förekommande af fångars onödiga forsling, ej allenast föreskri ten i io Cap. 21 § R.
B. att Missgerningsman, som föröfvat flera brott, skall för dem aila dömas der det timat, som grofvast är, måtte så förändras, att dom får honom öfvergå vid den S3omstoi der sista ransakningen hålles, utan ock visst lämpeligt straffstadgas för den Brottsling eller Arrestant söm åtsger sig annans Brött eiler, för att blifva forslad till annan ort, pådik* tar sig sådane, sorn han icke begått. c) Att de Böter, sorn för första gången Stöld ådömas, alltid måtte förvandlas, icke till Spö, utan till Vatten och Bröd, eller till arbete och i förening dermed, ej allenast den oviikoriiga föreskriften om kroppsstraff för vässa qu3iificerade stölder förfalla, utan ock den för första gå ogen Stöld straffade efter någon viss tid till exempel 2:ne års visadt förbåttradt förhållande, åter inträda i alla medboi gerida rättigheter. ti)