Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Discont fordri ngarnes irtdrifvande, och det underköp, hvartill en mängd Fastigheter komma att på Ulmätnings-auctioner försäljas.
Min mening är dock icke, att tillkommande
Discont.rörelsen skulle bibehållas på samma sätt som förut.
Mig synes att Discont-Lånen böra i tvänne Glassér fördelas:
Den ena utan omsättningar att till fullo inbetalas, efter ett halft år eller nio månader, ämnadt till Handelns understöd, och med den vanliga säkerheten af namn; ilen andra med omsättningar och med fullständig pant, bestämde till Näringarnes understöd.
Då Discont-Lån med denna förändring utvidgades, skulle deras farliga följder försvinna, eller tvertom de blifva nyttiga för landet.
Den synes så mycket mera nödvändig, som disproportionen emellan Låne-fonden för Landtbruket och för deri öfriga Lane-rörelsen är allt för synbar.
Till de förra voro förut anslagne en årlig fond af 750,000 R:d, hvilka, enligt allmän klagan, icke ens ansetts tillräckliga.
Nu deremot komma ej mer än 250,000 R:d detta ändamål till godo, under det Discont-fonden till hufvudsakligen andra behof årligen utlånar 2,600,000 R:d.
Att i alla fall Fastighets-Lånen böra bära högre ränta, och inom kortare tid inbetalas, deromär jag med Högloft.
Beredningen fullkomligen ense.
Detta i korthet och vördsamt om första delen af Betänkandet. 264 Stots- och Banko-Utskottens
Betänk anden - H vad den andra angar, så måste jag bekänna, att jag ej tillräckligen inser^ att det ändamål af myntets stadgande, sein Beredningen åsyftat genom de medel, som den framstält, i 'sjelfva verket kunna vinnas.
Beredningen antager, att ej någon Mynt-Realisation kan ske innan nästa Riksdag, samt vill ej inträda på kommande Ständers om. råde, medelst bestämmande af den tidpunkt, då den derefter kunde komma att för sig gå.
Mig synes dock, såsom Realisationen vore det mål, dit alla Bankens operationer skulle syfta, och såsom vore det nödvändigt, att ined klarhet uppfatta och med säkerhet beräkna medlen dertill, hvilkas effect, jämförd med redan förhanden varande tillgångar, skulle bestämma den tidepunkt, då den med säkerhet kunde verkställas.
Vårt mynt-värde skall alldrig fastställas, förr än man kan utsätta den tid, då Sedlarna skola ovillkorligen inlösas.
I det ögonblick, som denna bestämmes, skall äfven deras värde i det närmaste blifva oförändradt.
Discont-papperen genom deras inlösen efter 5 år bli till sitt värde äfven inom denna tid bestämda, skulle Banko-Sedlarne genom deras inlösen, till utsatt Cours och efter viss tid, till sitt värde någorlunda fixeras.
Då man känner
Bankens tillgångar i Silfver, äfven så väl sorn Sedelmassan, som ej mera får förökas, och då man antager nya och bestämda operationer till Silfver-fondens förökande, så synes det mig lätt att bestämma en sådan tidpuukt- Då Bankens Fond, enligt Beredningens förslag, årligen kan okas med omkring - Stats■ och Banko-Utskottens Betänkanden.
365 kring 300,000 R:d Silfver, och, då icke en emot Sedelmassans värde fullt svarande
Silfver-fond är nödig för att balancera påkänningen vid en Realisation, så följer att Banken efter ett ganska inskränkt antal år kan verkställa sin inlösen af Sedlar efter närvarande ilo skillings cours.
Om goda år inträffa, så att importen blir mindre, kan årliga förökningen af Fonden blifva .vi.' da större, och, oin Silfver förut vore spridt i rörelsen, så skulle denne termin inträffa långt förr.
Om derföre operationerae ställdes till detta bestämda ändamål, så är min tanka, att både detta skulle med säkerhet vinnas, och tillika på en gång Sedelmyntet vara bragt till så mycken stadga, som möjligt.
Att föreställa sig denna sak, såsom ett odetermineradt problem af många upplösningar, anser jag icke rätt.
Uppgifvandet af ett bestämdt och välbeiäknadt mål, och. lika bestämda väl beräknade operationer till vinnande deraf, är hvad både Konung och Ständer kunna af närvarande Banko-Utskott förvänta sig.
Detta mål måste infalla inom tidepunkten af Stats Skuldens betalande.
Rubbningen i Bankorörelsen uppkom genom försträckningar tili Staten.
När Staten återbetalat sin skuld, kan Nationen vänta att se den jämna gången åter hafva inträdt, så mycket mera, som efter denna tidpunkt ögonblicket är för alltid försvunnet, och medlen betagne till dess återställande.
Till ett skyndesammare vinnande af ofvannämnde ändamål, 'kan jag ej annat än föreeua mig uti en värd Ledamots serskilta mening, att Räntan på hädanefter utgifvande FastighetsBihang till Rils-St' Prot. Sami• N:r 35, 36. *60 Stats- och Banko-Utskottens Betänkandeni.
Lånen i Silfver betalas, samt att ett inländskt Ivan i Silfver af omkring 3 Millioner matte upptagas.
Båda dessa arrangementer äro så tillräckligen af den värda Ledamoten utvecklade, att jag blott får tillägga min öfvertygelse, att, om i synnerhet det senare förslaget kunnat blifva bifallit och verkstäldt, skulle realisation långt förr utan rubbning kunnat för sig gå.
A nnu mera menligt för Penninge-väsendet måste man anse uppskjutandet af Sedelmyntets fixering, då man eftersinnar att det är omöjligt, i följd af nu uppläste
Fi nance-plan, att »ågonsin egentligt Silfvevmynt kan i Landet blifva gångbart.
Nationen betraktar det ej mera såsom mynt, utan som en vahra.
Följden deraf är, att allt det Silfvermynt, som verkligen finnes i Landet, eller genom en möjlig öfversigt i handel skulle kunna hit införas, genast uppsmältes och försvinner ur rörelsen-
Då man nu tillika bestämt, att Sedelmassan måste blifva oföränderlig, eller rättare inskränkt inom ett visst maximum, och ej beredt den andra utvägen till Rörelse-Capitalets förökande, nemligen Silfvermyntets gångbarhet, så har man äfven satt en oöfverstigelig gräns för Rörelse-Capita]ets förökande, det är för industriens tilltagande, under det mari lämnat öppen väg för Rörelse-Capitalets absoluta förminskning genom undervigt i handel, och relativa förminskning genom folkstockens tilltagande.
Följderne häraf hro för hvar och en klara.
Hvem hoppas ej att under en välvillig och kraftfull Regering, och under en blomstrande frihet, icke industrien skulle lafvas, och folkstocken förökas?
Men hvem Sims- och Banko-Utskottens Betänkanden, 267 ser då ej tillika, att det Rorelse-Capital, sorn är tillräckligt för närvarande folkstock, och Nä', ringarnes nu varande belägenhet, skall i en framtid blifva alldeles otillräckligt då denna förhoppning realiseras?
I hvar och en Financeplan måsta ett frö ligga till en obegränsad förbättring , ock ej 'skranknr sättas för Rörelse-Capitalets förökning, ej dymedlst en boja laggas på Näringarne oell arbetsfliten.
Dessa äro de få anmärkningar , jag med. största vördnad vågar framställa..
Jag medgifver, att de, som röra sista delen af Betänkandet, bero på serskildta theoretiska åsigter af ämnet.
Jag tillägger dem derföre sjelf endast subjectif giltighet, och hade ej här nämnt dem, om ej de föregående anmärkningarna synts mig af den vigt, att jag ej bort fördölja min öfvertygelse.
Det är en möjlighet att arithmetiskt reglera myntväsendet, och med detsamma ekonomiskt ruinera landet.
Den province, sorn jag mest känner, och hvars rätt jag framför allt icke bör förlora ur sigte, sä snart den står tillsammans med Fäderneslandets väl, är ensamt och i synnerhet jordbrukande, samt bar betydligen blifvit inblandad i en föregående utsträckt Låne-rörelse.
De brister, jag vördsamt vågat anmärka uti den föreslagne Finance-planen, En för stark indragning af Lån-rörrlstn; Den qvarlemuade Län-rörelsens fyllning inom den aflägsna Hufvudstadens och de mindre gynnande utsigterne för jordbruket den lein. nar , skola således i aila afseenden aldramest drabba denna Province.
Den skall förlora rnyckc, och det är foga tröst, att veta, det lusia X. ande t just derigenom afven skall förlora. a68 Stats• och Banko-Utskottens Betänkanden.
Efter skedd justering af förenade Höglo fl.
Stats- och Banco-Utskottens Betänkande till Rikets Högloft.
Ständer, i anledning af Kongl. Majäs Nådiga Proposition den lo
December 1817, angående allmänna Penningerörelsen och myntvärdets upprätthållande, uppläste Herr Prosten Fröberg följande: ”Hvad den punkten i Einance-Betänkandet vidkommer, som föreslår utgifvafidet af underhaltigt skiljemynt, så anhåller jag vördsamt, att deruti få reservera mig.
Jag anser denna operation, utom det motbjudande, som alltid ligger i underhaltigt rnynts sättande i circulation, innehålla en icke allenast icke gagnelig, utan för Staten verkeligen skadlig mesure ; ty det tjenar en-1 dast dertill att till Judars och Silfver-smältares händer practicera det Silfver, som i underhaltig form utkommer, och den mindre lödigheten förekommer alldeles icke detta missbruk, så länge vårt Pappers Credit-Systeme fortfar att blifva såsådant det nu är och detsamma af Utskotten till Riksens Ständer är föreslagit att vidare fä förblifva, hvarpå man äfven skulle kunna till exempel anföra Danmarks 3-lödiga Silfvermynt, som, oaktadt dess ringa innehåll af fint Silfver, i stora poster utföres från Danmark och uppsmältes i främmande Ländeis, äfven i Stockholms myntverkstäder.
Och begärde Herr Prosten att detta dess yttrande måtte få medfölja Högloft.
Utskottens Betänkande.” Herr Majoren Gyllenkrok, Herr Grosshandlaren Wideberg och Herr Comrnerce-Rådet
Haak förklarade sig instämma med Herr Prosten Fröberg.
Stats- och Banko-Utskottens Betänk anden. 269 Herr Lagmannen Mannerstam tillkännagaf, att Herr Lagmannen, i följd af sin förut gjorda reservation, skrifteligen författat sin serskilta tanka, angående fonden till Odlings-Lån, för att bifogas Höglofl.
45 Wederbörande Embetswerk hafwa, enligt Rikets Ständers yttra- F„st'gye!Lde önskan, blifwic anbefallde att, öfwer de under deras inseende ställde Kronans hus och byggnader, uprätta sa kallad Liggare eller fastighets Registratur, uptagande en korrt beskrifning om hwarje hus, detz alder m. m., och i hwilken sedermera skall införas de med husen skeende förändringar, samt kostnaderne för hwad som utgör ny- eller till-byggnad eller reparationer, medförande förändringar i husens form, construction och rummens indelning; warande ock befaldt, att ritningar öfwer sadane hus i Landsorterne stola genom Ofwer-Jnte-ndents-Embetets försorg uprättas. Sedan Rikets Ständer, wid sistförflutne Riksdag, bewiljat an- Emktjflag för lönereglering inom Kongl. Majus Canzli, har reglering sa^go^m wäl i afseende pä personal som löner inom alla afdelningarne derstädes blifwit werkställd, derwid likwäl för de fleste endast Jnterims-stater kunnat fastställas, i afwakran pa derwarande öfwertaliges afgäng.
För Kammar-Collegium har icke någon definitiv reglering kunnat werkställas, emedan Rikets Ständer icke bewilfar der anslag, som Kongl. Maj:t dertill begärt, men Kongl. Maj.t har likwäl med warande tillgängar förordnat om regleringen af detta Embetswerks personal och för densamma fastställt en aflömngs-stat att förblifwa gällande intill detz tillgäng kunde winnås att sätta famcelige Embets- och Tjenstemännen derstädes i åtnjutande af bättre, efter behof och förtjenst afpatzade, lönewilkor; och här jemwäl en förnyad instruction för detta Embets-werk blifwit fastställd af Kongl. Maj:t, som ock är betänkt pa utfärdandet af ny instruktion för Landshöfdingar och Lands-Siatens öfrige tjenstemän.
Äfwen har Kongl. Maj:t, som funnit en dek Landshöfdinge-löner högre och andra ater lägre än som oundgängligen kunde behöfwas, förordnat en ny reglering deraf, beräknad pa dertill befintlige tillgångar, sä alt öfwcrstottcn wid en del komme att anwändas till fyllnad af brister i de öfrige.
Reglmiig af Sedan hos Kongl. Majit allmogen i Arwidsjaurs församling af acr'm^!n. Pitea Lappmark och Westerbottens
Län anhällit acc, i anseende till dec langa afstander emellan Arwidsjaur och Nesidence-staden Umea, utgörande öfwer 3" mil, Pitea Lappmark, innefattande Arwidsjaurs och Arjeplougs församlingar, mätte förenas med angränsande Norrbottens Län, samt Rikets Ständer wiv fistförflurne
Riksdag begärt att undersökning om lämpligheten häraf mätte anställas, har, efter en sadan undersökning, derwid blifwit witsordadc, att den ifrägastälide förändringen wore ledande till bade allmän och enskild nytta, Kongl. Majit förordnar att Pitea Lappmark stall frän Westerbottens till Norrbottens
Län förläggas, pä der särr, arr denna Lappmark, wid nuwarande Lappfogdes derstädes afgång, förenas med Luleä fögderi, och Jockmocks Lappmark ater frän deria lill Calix fögderi afstiljes, samt arr Pireä Lappmark ma förblifwa under Westerbottens Norra Domsaga tills widare och inrilldes framdeles omständigheterne föranleda dertill ari samma Lappmark kan till angränsande
Domsaga i Norrbotten förläggas eller en ny Domsaga i detta Län blifwa inrättad.
Den af Kongl. Majit ar 1825 sörvrdnade sammanläggningen af Juckasjerfwi och Enonräkis Lappmarker med Torneä fögderi har, sedan dammande fogden i detza Lappmarker ar 1837 aflidit, gärt i werkställighet.
Den Norra Domsagan i Norrbottens Län har, i följd af Kongl.
Majits ar 1826 derom meddeidte förordnande, blifwit är 1838, med däwarande Häradshöfdingens derstädes begifwande, fördeld i twänne Domsagor, den ene bestäende af Luleä fögderi jemre Jockmocks Lappmark, samt andel af Calix fögderi, innefattande Ränea socken jemte Gelliwaare Lappmark, den andra af andel s Calix fögderi, inne - fattande Neder Cali): och Öfwer Calix socknar, samt Torneå fögderi med dertill hörande Juckasjerfwi och Enomäkis Lappmarker.
Åtskilliga andra förändringar i afseende pa indelningen af jurisdictioner hafwa blifwit förordnade, såsom att hwardera af de twänne Domsagorne i Blekinge stola wid nuwarande ordinarie
Doruares afgång klyfwas uti twa Domsagor, sa att hwarje af de i Länet warande fyra härader kommer att utgöra en särskild Domsaga; att de twänne Domsagor i Stockholms Län, till hwilka Färentuna och Wallentuna härader höra, stola, wid ene domhafwandes afgång, eller om han derförinnan det medgifwer, sins emellan dessa härader utbyta; att Nysättra socken i Westerbottens
Län skulle stiljas fran Bygdea, och utgöra särskildt Tingslag; att Philipstads Ostra samt Norra och Westra Bergslager stola utgöra ett enda Bergslag; att till samma Bergslag stola höra hela Elfdals Ofra och Nedra härader; att Gunnarskogs Bergs-Tingslag stal! förenas med Carlstads; att Bergs-Tingen wid Andrarums Alunwerk och wid Gusums Bruk stola uphöra, samt mål, som eljest der stolat handläggas wid det ena eller der andra BergsTinget, för framtiden upragas och afgöras, de förra a Bergs-Tinget rued Kronobergs Bergmästaredöme i Wexiö, och de sednare a BergsTinget wid Finspongs Bruk.
De flere kort före sista Riksdagen förordnade indelningar af fögderier och länsmans-districter hafwa, sa widr ste kunnat, blifwit werkställde, jemte det arstitlige andra nödiga jemkningar i afseende pa länsmans-districrerne blifwit beflurade.
För flere städer hafwa regleringar ägt ruin i afseende pa
Domsrätten och administrationen derstädes.
Magistrar och Radhus-Rätt har inrättats i Sölwirsborg, som förut lydt under Carlshamns Radhus-Rätt, och i Philipstad, i ställer för der förut warande Justitiariat §8 och Stads-Rätt; och har Kongl. Maj:t förordnat att Kämners-Rätten i Wennersborg, efter nuwarande Borgmästares afgång, stall up» höra, samt att, i anseende till de olägenheter, hwilka i Hufwudstaden, särdeles för brottmalslagstipningen, upkomma genom malens fördelning pä fyra Kämners-Rätler med witza territorial-jurisdictioner för hvardera, detza Kämners Nätter stola, med territorial-jurisdictionernes uphörande, förenas till en enda, hwilken stall arbeta pa sa manga divisioner, som för ärendernas obehindrade gang kan finnas nödigt.
I äcstilliga städer hafwa
Drätselkammare för förwaltningen af detza städers enskilde medel och bestyret med andra deras angelägenheter blifvit ordnade, och med af Kongl. Maj:t fastställde Reglementen försedde.
Krmise-, Enligt Kongl. Maj:ts Nådiga befallning, har af Swensta och Norrsta Officerare den i en äldre Gränse-Tractat emellan Swerige och "
Norrige bestämde
Gränse-reglering och eftersyn a Gränserösen blifwit werkstäld.
FLttgwzrdcii.
Lagstiftningen VIN fängslade personers behandling har i sednare tider wäckt en allt mer och mer stigande upmärksamhet.
Nättwisa och mensklighet hafwa förenat sig, alt till ett helt sammanföra och tilli» ka förmildra de äldre författningar i-detta ämne, hwilka mer afsags fangens förwarande, än förekommandet af hans ytterligare demoralisation, hans bestraffande, än hans förbättring.
Man har i andra Stater, pa allmän bekostnad, afsändt till främmande länder sakkunnige personer för att inhemta underrättelser om de bäst anlagda och förwaltade fängelser; och för att tillegna sig de förbättringar, som erfarenheten synes godkänna, har man anwändt högst betydliga summor.
Om detta icke kunnat lara sig verkställa här i landet i saknad af dertill dertill erforderliga medel, sä har man likmäl sökt dels att ordna hwad redan funnits, dels ock att underlätta möjligheten för framtida åtgärder, ledande till enahanda nial.
Ofwertygad om wigten deraf, att de personer, som inmanas i allmänna häkten, för att derutur smara pä anklagelser för lagbrott, icke der utsättas för madan att utgå i det fria lifwer långt mera försämrade till tänkesätt och seder, än när de första gängen beträdde fängelset, har Kongl. Maj:t anbefallt Kammar-Collegium, att frän Landshöfdingarne infordra sä wäl berättelser om Länsfängelsernes bessaffenhet, som ock yttranden om möjligheten att der inrätta celler, hwilka yttranden borde atföljas af ritningar och kostnadsförstag till vesta fängelsers ombyggnad eller utwidgning; och har Kongl.
Mast äfwen föressrifwit, det borde Dest Befallningshafwande undersöka härads-fängelsernes bessaffenhet, och, sä framt de ej öfwerensstämde med Lag och gällande Författningar, ofördröjligen widtaga de åtgärder, som till de möjligen befintliga olägenheternes afhjelpande i laglig ordning funnos nödige.
Efter en förbättrad plan har ock ett nytt Länsfängelse blifwit upfördt i Engelholm, hwarigenom mera utrymme minnes i det tränga fängelset i Christianstad.
Sedan de ä Carlstens fästning började större befästningsarbeten beredt tillfälle att der sytzelsäna flere fängar, har Kongl. Maj:t icke allenast förordnar om ett större antal lifstidsfängars förflyttande dit ifrän Malmö fästnings- och arbetsfängelse, man ock anbefallt inredningen af flere hmalf till fäng-logementer och fängarnes förplägning genom en särskild mat-inrättning; hwarigenom detta fästningsfängelse numera kommit i ett förbättradt skick, och nu torde morswara hwad man af ett dylikt kan, enligt ännu gällande grundsatser för fängwärden, (Riksdags-Derittlelse, i8-jo). ^ begära.
Ä Malmö fästnings- och arbets fängelse hafwa äfwen flere betydliga reparationer ägt rum.
För att bereda tillfälle till sytzelsättning ar inom fästningsfängelferne förwarade personer, da deras lid icke uptages af arbeten för allmän räkning, har Kongl. Maj:t förordnar, att, der localen sädant medgaf, finge inom fästningsfängelserne särffilde werkstäder inrättas för de fångar, hwilka äga färdighet i handasiöjder; likasom, dä ett ökadt fang-antal icke alltid medgifwit, att de förswarslöse manspersoner, som, enligt gällande författningar, dömmas till arbete, antingen wid Pionnier-Corpsen eller ä CorrectionsJnrättningarne, genast dit försändas, Kongl. Majit ej allenast anbefallt, att, der sadant kan med nödig säkerhet ske, de i Länsfängelserne warande Corrections-fängar mä till arbete hos enskilde personer utlemnas, samt att i de Länsfängelset, der utrymmet sadant redan medgifwer, eller der utwägar dertill kunna, uran synnerlig kostnad för Kronan, beredas, arbete inom hus-ma ät dylike personer förskaffas, dä sädant icke kan, af en eller annan orsak, utom fängelset winnås eller begagnas, utan ock förordnat om anwändande af den derigenom upkommande arbetsförtjenst, pä ett sätt, som bäve minskar det allmännas utgifter till Vefla fängars underhäll, och äc dem bereder besparingar för egna behof, äfwensom ersätter waktbetjeningen för den ökade möda, den mäste i detta hänseende widkännas.
För en närmare reglering af de utgifter Staten mäste widkännas i och för fängarnes underhäll sä inom Straff- som Corrections-Fängelserne, hafwa Stater blifwit uprättade för Arbets- och Corrections-Jnrättningarne i Stockholm, Norrköping och Götheborg, samt för Fästnings- och Correctionsfängelset i Malmö.
Särskilda föreskrifter hafwa ock blifwit meddelde, angäende de ä fästnings-fängel - ferne förwarade fangars beklädnadssätt och sängkläder, controllerne ä argängen och redowisningsfättet för omkostnaderne dertill.
Den utwäg, som stadgandet i 17 §. af Kongl. Majus Nådiga Förordning af den 29 Juni 1833, huru med försvarslöse personer förhällas bör, öpnat för sadane inom Corrections-Jnrättningarne förwarade personer, hwilka der ädagalaggr ett godt och pålitligt upförande, att, försedde med Styrelsens öfwer fängelserne och arbets-inrättningarne patz, fä afgä pä witz förelagd tid till hemorten eller andra ställen, för att betinga sig tjenst eller förskaffa sig annar lagligt näringsfång, har ej kunnat begagnas af flere, hwilka gjort sig förtjeme af en dylik wälwilja, emedan de saknat medel till sitt underhall under detza wandringar, eller ock hafwa de, försatte i ett friare tillstånd, nödgats, dertill drifne af behofwen, ater beträda brottets bana.
För att afhjelpa detza olägenheter, och pa samma gang föranleda någon minskning i ett ärligen stigande fäng-amal, har Kongl. Maj:t tilldelat förpatzade arbets- och corrections-fängar enahanda täringspenningar under wandringen till hemorten, som hitintills endast bestätts ät lösgifne fästnings-fängar; och har rättigheten att pä detta sätt söka äterwinna friheten, jemwäl blifwit utsträckt till de i Carlskrona och pä Kongsholmen warande allmänna arbetskarlar.
Ibland härmed gemenskap ägande ämnen, som Kongl. Mast funnit päkalla Detz Nädiga upmärksamhet, har äfwen warit den omständigheten, att fängslade personers barn af olika äldrar ofta ätföljt föräldrarne i fängelserna, och der ej sällan tillbragt en längre tid, inneflutne bland mitzdädare och moralisst förderfwade personer; och har af Kongl. Maj.t föreskrifter blifwit meddelde till afböjande för framtiden af detza wädor för det upwäxande flägtet.
För Styrelsen öfwer fängelserne och arbets-inrättningarne i Riket samt för Ve wid desse inrättningar anställde tjenstemän, hafwa Jnstructioner blifvit utfärdade, och da Commendanterne a Rikets Fästningar, hwilka hafwa tillsyn och befattning med de derstädes förwarade lifstids- och arbetSfangar, warit, till följd af äldre Författningar, i detta hänseende ställde under Krigs-Collegii öfverinseende, har, sedan nämnde Collega befattning med fangwarden öfwerflyttats till ofwanbemälde Styrelse, densamma jemwäl fatt sig updragen den myndighet Krigs-Collegium i förstnämnde afseende tillkommit.
Till afhjelpande af olägenheten deraf, att nu gällande föreskrifter, rörande fangwarden i allmänhet, finnas spridda i flere författningar och ej sällan sakna den bestämdhet som erfordras, har Kongl. Maj:t anbefallt Styrelsen öfwer fängelserne och arbets-inrättningarne alt utarbeta ett förslag till Reglemente för fangars behandling i fängelserne m. m.
Och da den nu gällande Författningen af den 29 Junii 1833, angående förswarslöse personers behandling, icke alltid funnits motswara det dermed asyfcade ändamål, har Kongl.
Maj:t anbefallt berörde Styrelse, att jenlwäl i detta hänseende inkomma med underdånigt förslag; derwid äfwen kommer att tagas i öfwerwägande hwad Comitterade till utarbetande af en författning angående fattigwarden i Riket och flere dermed gemenskap ägande frågor yttrat.
Förs,vars, Förswarswerkel, pä en gang wilkor och borgen för Fädernes landets sjelfständighet och för upprätthållandet af den ära och det anseende, som frän urminnes tid fästat sig wid detz namn, har, såsom alltid, warit ett bland de synnerligaste föremälen för Kongl.
Majus Regerings omsorger.
De hafwa icke warit utan framgång. 53 De af Rikets Ständer wid sista Riksdag bewiljade extra anstag
Extra ansta, för förftvaret hafwa blifwit ändamalsenligen fördelade till särstilta behof och anwända, jemte aterstoderna af extra anflagen för samma syfte wid 1828 och 1830 arens Riksdag.
Kongsholms och Carlsborgs fästningsbyggnader hafwa blifwit Korsholm fortsätta i den man dertill anwisade särskilda medel, sammanlagda med Carlsborg, de tillgångar inom 3:dje och 4:de hufwud-titlarnes ordinarie anstag, som det warit möjligt att ytterligare härtill disponera, sadanr medgifwit.