Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
»Under det jag i afseende på motiveringen af behofvet att, för Bankens åliggande att motsvara de utvidgade näringarnes ökade kraf af understöd m. m., åt Banken reservera en del af Bankens disponibla vinst, i allo instämmer med Herr Indebetou i dess afgifne reservation, måste jag dock i så måtto skilja mig från honom, att jag anser det endast 450,000 R:dr årligen intill nästa riksdag böra för statens behof åt Riksgälds-kontoret aflemnas; enär enligt den af Professor Agardh framställde, och, så vidt jag funnit, ovederlagde beräkning, Bankens behållne disponible vinst endast uppgår till 1.800.000 R:dr, hvilken summa åter skulle hel och hållen enligt Herr Indebetous reservation till Riksgälds-kontoret ademnas, hvarigenom den så af mig som honom såsom nödig afsedde besparing af Banko-vinsten icke skulle uppkomma». af Domprosten Thomander.
»Jemte det jag hufvudsakligen instämmer i Herr Indebetous reservation, bör jag särskildt fästa uppmärksamheten på omöjligheten att i erforderlig mån bispringa landets industri, så framt hela Banko-vinsten äfven vid denna riksdag användes till anslag.
Man förespeglade vid sista riksdag, hurusom den då afstådda Banko-vinsten akulle komma att till industriens npphjelpande anvisas.
Denna förhoppning slog icke bättre ut, än att åtminstone hälften af samma vinst blef industrien undandragen». af Herr Hesselgren, P. H. »Instämmande uti de af Herr Indebetou uttalade motiver, har jag likväl endast i afseende å beloppet velat tillstyrka 450,000 R:dr banko, att utgå årligen, under loppet af åren 1854, 1855 och 1856». af Herr Fridstedt, C. G. »I den af Herr Indebetou gjorda reservation angående Banko-vinstens fördelning, får jag mig förena; likväl skiljer jag mig från Herr Indebetou deri. att jag för min del, i likhet med Herr Aminoff, anser det 700.000
R:dr banko för hvarje af de kommande 3:ne åren, eller tillsammans 2.100.000 R:dr banko, bör af den närvarande Banko-vinsten till Statsverket öfverlemnas, samt det öfverskjutande beräknade beloppet för Bankens räkning reserveras». af Herr Wallenberg, A. O. »I likhet med Professor Agardh anser jag att Banko Utskottet beräknat den så kallade Banko-vinsten för högt.
Mpd afseende derå att Rikets Ständers
Bank har flera skyldigheter mot det allmänna än den, att upprätthålla pappersmyntets värde, om ock denna är den vigtigaste förpligtelsen. instämmer jag med Herr Indebetou.
Men jag har egentligen begärt att få afgifva särskild reservation mot det fattade beslutet, för att få tillkännagifva, det jag icke kan dela den inom Utskottet nog allmänt rådande mening, att Banko-vinsten gagnar mera hvarheldst den stannar blott icke i banken.
Ingen torde väl på allvar vilja påstå, det Riksbaner. lill tt.
Prol. 1835 & 1854. « Samt. 1 Afd. 8 häfl. 4 2« Banko U/skottets Memorial, JVs 28. ken skulle kunna blifva alltför miigtigt ingripande uti landels penn ingerörelse, om den komme i tillfälle alt utvidga sin rörelse med circa en million R:dr banko mera än hittills.
Lika litet torde det anses med sunda statsekonomiska principer öfverensstämmande att, såsom någon gång tillförene skett, anlita Bankens vinstmedel till försvarsverkets behof.
Återstår sålunda endast att pröfva, huruvida det kan vara lämpligt att ständigt öfverlemna Banko-vinsten till statens så kallade »allmänna behof», under förutsättning att densamma hel och hållen, eller lill någon del, på den vägen skulle komma åtskilliga produktiva företag tillgodo.
Men hufvudändamålet med Bank-inrättningar är att mångdubbla de i omlopp varande penningars verksamhet.
Ett land med 40 millioner
R:dr i omlopp varande mynt eller goda mynt-representativer skulle kunna med tillhjelp af goda och tillräckligt mänga Bank-inrättningar utveckla en industriel kraft, som, utan sådana, ej skulle kunna kallas till lif med ett tiofaldt högre belopp af den så kallade penningestocken.
Detta är en allmänt erkänd sats, och då jag anser våra Bank-inrättningar vara alltför fåtalige och till följe deraf ofullkomlige, torde det näppeligen låta sig göra att uppgifva något företag, hvartill Banko-vinsten skulle kunna afses, i produktivitet och allmänt gagn jemförligt med en väl ordnad Bank-rörelse.
På dessa skäl hade jag önskat att blott hälften af Banko-vinsten eller högst 1,350,000 R:dr banko skulle till Statsverket öfverlemnas, men den andra hältten reserveras lör Bankens ändamål — Bank-rörelsens utvidgande och bringande i system».
STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOn. BECKMAN, 18S4.
Banko-Utskottets Utlåtande, N:o 29 1 N:o 29.
Utsk. den 30 Mars 1854, kl. 7 e. m.
Utlåtande, i anledning af väckt fråga om förhöjd pension åt Enkan efter aflidne Stereotyperings- och Tryckeri-föreståndaren C. A. Broling.
Borgare-Ståndet har till Utskottets behandling blifvit, genom protokolls-utdrag af den 31 December nästlidet år, remitterad en af Herr G. F. Ekholm väckt motion, hvaruti föreslås att, enär Bankens förre Stereotyperings- och Tryckeri-föreståndare, Myntproberaren C. A. Broling, hvilken under år 1852 med döden afgick, efterlemnande enka och sju oförsörjda barn, torde, vid betraktande af den gagneliga verksamhet och de utmärkta egenskaper i öfrigt, han i Bankens tjenst ådagalagt, med skäl kunna sättas i jemnbredd med första gradens tjenstemän inom detta verk, hans enka, som åtnjuter pen - sion i likhet med enkor efter tjenstemän inom andra graden, måtte af Bankens medel tilläggas pension till enahanda belopp, som enkor efter tjenstemän, tillhörande förstnämnde grad.
Jemte tillkännagifvande, dels att Myntproberaren Brolings enka, S. M. Broling, född Willberg, i Banko-Statens Enke- och Pupillkassa eger pensionsrätt i likhet med enka efter tjensteman i andra eller Kamererare-graden och dels att, då Broling i lifstiden, i afseende på delaktighet i nämnde kassa, till hörde omförmälde tjenstegrad, någon uppflyttning för enkan till högre pensionsrum icke kan komma i fråga i denna Banko-Staten enskildt tillhöriga kassa; har Utskottet, i anledning af den väckta motionen, skolat anföra följande:
De synnerliga förtjenster Myntproberaren Broling i lifstiden i Bankens tjenst ådagalade genom de af honom uppfunna och införda vigtiga förbättringar af Bankens sedelmynt, jemte det utmärkta sätt i öfrigt, hvarpå han förestod den honom anförtrodda ansvarsfulla befattning, föranledde Rikets
Ständer att tillägga honom samma lön, som bestämdes för högsta tjenstegraden; men som den Broling sålunda förunnade personela lönetillökning, motsvarande skillnaden emellan Kamererare- och Kommissarielön, icke uppfördes på ordinarie Stat, kunde han Bih. till R.
Brot. 1853 & 1854. 6 Sami. 1 Afd. 9 Haft. 2 Banko-V t skot tets Memorial, N:o 30. ej för sin efterlemnade enka bereda den pensionsrätt, hvilken enkor efter tjenstemän i Kommissarie-graden åtnjuta.
Då nu den sjuklighet, som alltför tidigt afbröt Brolings verksamhet, i väsendtligare mån torde hafva tillkommit under utöfningen af hans i Banken innehafda och på ett högst berömvärdt sätt besörjda tjenstebefattning, synes billigheten tala derför, att något särskildt årligt understöd lemnäs enkan Broling, och Utskottet tillstyrker fördenskull, att Myntproberaren Brolings enka S. M. Willberg må, så länge hon lefver ogift, från Banko-Fullmäktiges s. k.
Dispositions-räkning undfå ett årligt understöd af 133 R:dr 16 sk., motsvarande skillnaden emellan den pension, hvartill hon är berättigad eller 400 R:dr och den, som blifvit bestämd för Banken Kommissarier i lägsta lönegraden eller 533 R:dr 16 sk., allt Banko.
Ank. till Exp.-Utsk. den 30 Mars 1854, kl. 7 e m.
Memorial, angående Riks-ståndens skiljaktiga beslut, i anledning af Utskottets Memorial N:o 28, med uppgift om och huruvida någon del af den sedan 1851 års början upplupna Bankovinst erfordras för Bankens konsoliderande.
Ofvanberörde Memorial, deruti Utskottet tillstyrkt, att af Bankens vid 1853 års slut upplupna, disponibla, vinst ett belopp af 900,000 R:dr Banko årligen må vid slutet af hvartdera året 1854, 1855 och 1856 från Banken, i och för Statens allmänna behof, till Riksgälds-kontoret aflemnas, är,enligt till Utskottet ankomna protokolls-utdrag af den 16 och 18 innevarande Mars, bifallet af Rulderskapet och Adeln samt Presteståndet; hvaremot Borgare- och Bonde - Banko-Utskottets Memorial, N:o 31. 3 .stånden beslutat, att af Bankens vid 1853 års slut disponibla vinst ett belopp af 600,000 R:dr Banko årligen må, vid slutet af hvartdera åren 1854, 1855 och 1856, från Banken för Statens allmänna behof till Riksgälds-kontoret aflemnas.
Vid detta förhållande får Utskottet inbjuda Borgare- och Bonde-stånden att biträda det af de öfriga två Riks-stånden fattade beslut samt, för den händelse att denna inbjudning icke skulle af någotdera Riks-ståndet antagas, hemställa, att frågan må genom omröstning i förstärkt Banko-Utskott afgöras, enligt följande voterings-proposition:
Den, som anser att af Bankens vid 1853 års slut upplupna, disponibla, vinst ett belopp af 900,000 R:dr Banko årligen må, vid slutet af hvartdera året 1854, 1855 och 1856 från Banken, i och för Statens allmänna behof, till Riksgälds-kontoret aflemnas, röstar Ja; den, som det ej anser, röstar Nej: vinner Nej; så besluta Rikets Ständer, att af Bankens vid 1853 års slut disponibla vinst ett belopp af 600,000 R:dr Banko årligen må, vid slutet af hvartdera året 1854, 1855 och 1856 från Banken för Statens allmänna behof till Riksgälds-kontoret aflemnas.
Stockholm den 30 Mars 1854.
Ank. till Exp.-Utsk. den 30 Mars 1854, kl. 7 e. m.
Memorial, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet N:o 20.
Ifrågavarande Utlåtande, deruti Utskottet hemställt, att de af Filial-banker utfärdade assignationer må vid inbetalningar till Låne-kontoren af lån och räntor betraktas lika med Låne-kontorens egna assignationer, har, jemlikt till Utskottet ankomna protokolls-utdrag af den 8, 11 och 15 i denna månad, bifallits af Preste,- Borgare- och Bonde-Stånden, hvaremot Ridderskapet och 4 Banko-Utskottets Memorial, N:o 31.
Adeln detta Utlåtande återremitterat; men som, i frågor af denna beskaffenhet, tre Stånds sammanstämmande mening utgör Rikets Ständers beslut; får Utskottet, med åberopande af 49 § 3 mom. Riksdags-Ordningen, anmäla, att Ridderskapet och Adelns återremiss icke kan till vidare åtgärd, från Utskottets sida, föranleda.
Stockholm den 30 Mars 1854. STOCKHOLM, tryckt hos Rudolf Wall, 1854.
Rttnko-UltkolUI* Utmnrinl, ,Y.-e kl. 1 IV:© 32.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 6 April 1854, kl, 1 «. m.
Memoria/, innefattande föreskrifter till undvikande af yenningeremisser med posterna emellan Stockholm och de orter, der Rikets Ständers Bank har Låne-Ixontor, m. m.
Uti motioner, väckta inom Ridderskapet och Adeln af Herr Friherre Hermelin, Fredrik, och inom Borgare-Ståndet af Herr K. A. Almgren, samt till Utskottets behandling remitterade, har förslag blifvit framstäldt derom att, till undvikande af remisser i kontant emellan Stockholm och de orter, hvarest LåneKontor eller Filial-Banker äro inrättade, hvar och en må berättigas att i Rikets Ständers Bank, Låne-Kontoren eller Filial-Bankerna deponera penningar, mot anvisning att lyftas på deruti uppgifvet ställe.
Fördelarne häraf skulle, efter Herr Friherre Hermelins förmenande, blifva flerfaldiga.
För affärsmän och andre komme vid större penningesummors afsändning att beredas väsendtlig lättnad.
Den skada och förlust som tillskyndas både den enskilde och det allmänna, genom de allt mer tilltagande poströfverierna, förminskades, och upptäckten af begångna bref- och post-stölder kunde, genom försöket af obehörig person att begagna tillgripen anvisning, underlättas.
Härförutan hafva vid remissen af Herr Almgrens motion två ledamöter uti Borgare-Ståndet fästat uppmärksamhet å de flere fördelar, som antagande af det väckta förslaget skulle medföra.
Utskottet, som, vid pröfning häraf, funnit något hinder från Bankens sida icke böra möta för ordnande af den föreslagna rörelsen, hvars ändamålsenlighet llih. lill R.
Prol. 1SS3 & 1S54. 6 Sami. 1 Afd. 10 Haft- 1 ISanliii-Vlskotlels MtrmnriuK K:o <12. i och för sig synes vara uppenbar, inser väl att syftemålet icke fullständigt kan vinnas, utan att från Statens sida genom anlitande af såväl Landt-Ränterierna som Statens förvaltande verk, nödiga åtgärder i nämnde afseende vidtagas; men då det endast tillkommer Utskottet att förevarande angelägenhet behandla så vidt den genom Rikets Ständers Bank och dess Låne-Kontor kan befrämjas, har Utskottet skolat hemställa att i Banko-reglementet följande föreskrifter må få på lämpligt ställe införas, nemligen: 1 :o. Till undvikande af penninge-försändningar med posterna emellan Stockholm och de orter, hvarest Banken har LåneKontor, låta Fullmäktige, så fort ske kan, vidtaga sådane åtgärder, hvarigenom det må stå hvar och en öppet, att i Rikets Ständers Bank samt Låne-Kontoren i Götheborg, Malmö och Wisby insätta penningar att lyftas å uppgifven ort, börande härvid hufvudsakligen iakttagas: a) Öfver insättning, som får verkställas å alla summor från och med 100 R:dr b:ko, utfärdas anvisning, innehållande att N. N. Bank (Låne-Kontor) af N. N. emottagit 00 R:dr 00 sk. 00 rst., att hos N. N. Bank (Låne-Kontor), emot qvitto å anvisningen, vid anfordran utbetalas till N. N.. eller den han dertill i sitt ställe befullmäktigar. b) För hvarje anvisning å summor understigande 2000 R:dr betalar insättaren 4 sk., och för summor uppgående till 2000
R:dr och derutöfver likaledes 4 sk. för hvarje fullt 1000:detal R:dr. c) Anvisning skall med först afgående post adviseras det verk, hvarå den är ställd; med skyldighet derjemte för Låne-Kontoren, att öfver dem emellan utfärdade anvisningar samtidigt insända advis till Rikets Ständers Bank. il) Öfver denna rörelse i sin helhet föres i Rikets Ständers Bank sammanfattad och fortgående räkenskap. e) De penningar, som, för ifrågavarande ändamål, insättas i Rikets Ständers Bank och derunder lydande LåneKontor, få icke under något vilkor i låne- eller kreditiv-rörelse användas. lianko-llskoticts Memorial, N:o 32. f) Om, vid någotdera Låne-Kontoret, det insatta beloppet uppgår till större summa, än sorn erfordras för infriande af de å Kontoret utställde invisningar, åligge det Fullmäktige att sådane medel derifrån till Ilikets Ständers Bank infordra; med Fullmäktige lemnad rätt att kunna, der så nödigt anses, tillåta vederbörande Låne-Kontors direktion att, vid afsändning af Rikets Ständers Banks sedlar, desamma makulera genom derå med trycksvärta anbragta ord: »Inlöst vid Låne-liontoret i N. N.» g) Derest å någotdera af Låne-Ivontoren anvisningar varda utställda till belopp, öfverstigande det, hvartill de hos Läne-Kontor gjorda insättningar uppgå; så ega Låne-Kontoren, att för liqvidens verkställande utgifva assignationer å Rikets Ständers Bank; gällande härvid till efterrättelse hvad som i afseende på Låne-Ivontorens assignering i öfrigt atelier varder stadgadt. h) I händelse de i Rikets Ständers Bank insatte medel skulle, vid något tillfälle, vara otillräckliga för infriandet af antingen de å Banken utställda anvisningar, eller Låne-Kontoren utfärdade assignationer, må Fullmäktige, genom anordning å Låne-Afdelningen, begagna förskott, hvilket genast, då tillgången sådant medgifver, till Låne-Afdelningen återbetalas. i)
De föreskrifter och formulärer till anvisningar, advislistor, räkenskaper m. m., som erfordras i och för denna rörelses bringande till verkställighet, ega Fullmäktige att meddela och till efterrättelse fastställa, och förvänta Rikets Ständer, att Fullmäktige iakttaga allt hvad på dem kan ankomma, för att åt allmänheten bereda den lättnad vid ifråga ' o varande transaktioner med Banken och derunder lydande Låne-Kontor, hvarigenom det afsedda ändamålet bäst må kunna befrämjas. 2:o.
Ät Fullmäktige uppdrages derjemte, att söka med Privatoch Filial-Banker träffa sådan öfverenskommelse, att penningeremisser emellan de orter, der sådane Banker äro eller varda inrättade, samt hufvudstaden och de orter, hvarest Ri* i lianko-Ultkollelt Memorial, N:e 32. tets Ständers Bank har Låne-Kontor, må kunna i möjligast» måtto undvikas, och genom anvisningar de särskilda Bankerna och Låne-Ivontorcn emellan ersättas.
Börande i afseende härå hufvudsakligen iakttagas: a) att räkningarne emellan Rikets Ständers Bank samt derunder lydande Låne-Kontor å ena sidan, samt vederbörande Privat- och Filial-Banker å den andra, minst en gång i månaden, medelst liqvid, uppgöras. b) att de öfverskottsmedel, som vid sådan uppgörelse finnas hos Privat- eller Filial-Bank, antingen de tillhöra någon af dessa Banker eller Rikets Ständers Bank eller derunder lydande Låne-Kontor, skola, såvida liqvidcn icke kan på annat sätt afslutas, till Rikets Ständers Bank insändas, för att derstädes på vederbörandes räkning insättas; och må Fullmäktige derest de finna sådant lämpligt, berättiga vederbörande Privat- och Filial-Banker att före afsändning till Rikets Ständers Bank af dess egna sedlar desamma på ändamålsenligt sätt makulera; samt c) att till undvikande i allmänhet af remisser från Låne-Kontoren till Rikets Ständers Bank af öfverskotts-medel, tillhörande Privat- eller Filial-Bank, sådan Bank må, om han det önskar och Fullmäktige dertill lemna tillstånd, berörde medel på depositions-räkning, utan ränta, hos Låne-Kontor insätta; dock vare det Låne-Kontor uttryckligen förbjudet att för Privat- eller Filial-Bank å depositions-räkning emottaga större summa än Privat- eller Filial-Bank, i följd af förevarande rörelse, har till godo hos Låne-Kontor.
Af Herr A. 0. JVallenberg:
Då Utskottet beslutat tillstyrka Rikets Ständer att, till förekommande af de faror och förluster, hvilka äro förknippade med pennin - Ilariko-ll skottets Memorial, N:o 32. gars försändande från en ort tili en annan uti bank-sedlar, genom Riks-Banken och dess Låne-Kontor öppna tillfälle för allmänheten, att å en ort erhålla ett å annan ort betalbart papper, hvilket borde så inrättas att, äfven i händelse detsamma förkomme, intet missbruk dermed kunde eg a rum, så har jag till alla delar instämt med Utskottets majoritet, hvad sjelfva saken angår.
Men då jag städse hyst den åsigt, att hvad nytt, som införes, eller gammalt, som förändras, bör göras så ändamålsenligt som möjligt, har jag icke, i afseende på siitlet för denna vexelrörelses tillämpning, kunnat dela deras åsigt, som förmenat att det mest affärsmässiga vore svårfattligare än det mindre affärsmässiga.
Utskottet har hyst fruktan för att dessa invisningar skulle, om de gjordes löpande, länge förblifva uti rörelsen.
Detta hindras väl af Utskottets förslag, men ej att de kunna skrinläggas till förefallande behof.
Då man besinnar, att dylika papper aldrig tillkomma annat än på grund af redan insatta bankosedlar, hvilka lika länge äro ur rörelsen, som invisningen är utelöpande, så är det gåtolikt i hvad mån någon olägenhet skulle kunna för Riks-Banken uppkomma om med dess egna invisningars förvexling till sedlar skulle någon gång fördröjas.
Men det är icke den enskilde likgiltigt om han får ett papper, som han utan tidspillan, hvilken alltid i dylika fall är ränte-förlust, kan genast tillgodogöra i någon liqvid, eller 0111 han skall ovilkorligen sjelf eller genom befullmäktigad! ombud å viss bankdag inställa sig, måhända uti tvenne repriser med uågra timmars mellanskof, för att erhålla banksedlar för det obeqväma papperet.
Allt detta kunde undvikas genom det enkla stadgandet, att invisningarne skulle utställas till »viss man eller ordre», med rättighet att öfverlåtas på annor man eller ordre, och skyldighet för siste, på detta sätt namngifne, innehafvaren att sjelf utqvittera beloppet å ort och tid, soln vederbör.
Om denna åsigt af Rikets Ständer gillas, erfordras endast den förändring uti Utskottets förslag Litt. a., att i stället för »emot qvitto å anvisningen vid anfordran utbetalas till N. N. eller den han dertill i sitt ställe befullmäktigar», skulle inflyta: >•vid anfordran utbetalas till N.
N. eller ordre, med rättighet att 'öfverlåtas från man till man och skyldighet för siste namngifne innehafvaren att sjelf utqvittera beloppet.*
Uti denna reservation har Herr C. IV.
Palander instämt.
Ilik. till II.
Prot. 1833 & 1831. 6 Sami.
I Afd. 10 Häft.
STOCKHOLM, typografiska föreningens boktryckeri, liiS-J. Banko-Ulskottets Memorial, N:o 33. 1 N:o 33.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 13 Maj 1854, kl. 12 m.
Memorial, i fr aga om öfverlemnande frän Bankens Mynt-kabinett till Kongl.
Mynt-kabinettet af 517 st.
Mynt och Medaljer af guld.
Banko-fullmäktige hafva till Utskottets pröfning och bifall hänskjutit en af Bankens Garde des medailles, Riks-antiqvarien B. E.
Hildebrand hos fullmäktige skriftligen gjord framställning, det fullmäktige mätte hos Rikets Ständer tillstyrka, att 517 st. i Bankens mynt-kabinett förvarade utländska mynt och medaljer af guld. tillsammans innehållande 820 dukater, må få öfverlemnas till Kongl, mynt-kabinettet, hvilket de ursprungligen tillhört och hvarest deras förvarande för vetenskapen, äfvensom för samlingarnes fullständighet och anseende, skulle medföra den största fördelen ; varande af Riks-antiqvarien, till stöd för denna framställning anfördt, ej mindre, att lian, vid närmare granskning af berörde mynt och medaljer, hvilka skola blifvit på 1780:talct i Banken pantsatta och derefter icke återlöste, kommit till full öfvertygelse derom, att de äro desamma, som vid förenämnde tidpunkt olofligcn tillgripits utur Drottning Lovisa Ulrikas, redan år 1762 af staten inköpta mynt-kabinett, hvilket, sedan det blifvit statens egendom, fortfarande qvarstadnade hos bemäld»
Drottning, för att af henne vidare förökas, och efter Drottningens död ända till år 1794 vid Drottningholm förvarades; än äfven att omförmälda mynt och medaljer icke tillhörde planen för Bankens mynt-kabinett, hvilken endast afsägc Svenska mynt och medaljer, samt af utländska blott de nyaste gångbara mynten, som för jemförelse borde vara att tillgå vid förekommande frågor om förändring af Rikets mynt; men att Kongl, mvnt-kabinettet, som borde innehålla mynt och medaljer från Bih. lill K 31. Prat. 1853 $ 1854. 6 Sami 1 Afd. tl Iliif'. 2 Banko-Utskottets Memorial, N:o 33. atla länder och tider, genom den omnämnda stölden tillskyndats en förlust, hvilken i vetenskapligt afseende vore högst beklaglig och numera icke kunde genom nya inköp ersättas, äfven om de för ökandet af statens samlingar anslagna medel dertill lemnade tillgång.
Enligt hvad Utskottet inhemtat, har ofvanomförmälda tillgrepp löranlcdt en noggrann undersökning åren 1791 och 1793 af dertill utsedde inventcringsniän, hvilkas protokoller upptaga de bristande guldmynten, med hänvisning till den katalog, som framlidne kansli-rådet Berch öfver samlingen upprättat; oell är det med ledning af dessa protokoller, sorn riks-antiqvarien Hildebrand bland de 517 st. utländska mynt och medaljer, präglade under 14:de, 16:de, 17:de och början af 18:de århundradet, hvilka, enligt Rikets Ständers beslut vid 1840 års riksdag, från Bankens general-kassa åhördes till förökande af Bankens mynt-kabinett, funnit 501 st. till typer, årtal, m. m. fullkomligt öfverensstämmande med de i nämnde katalog beskrifna, vid undersökningen saknade.
En sådan öfverensstämmelse kan icke vara tillfällig, helst merberörda mynt och medaljer äro tOl större delen så sällsynta, att det icke är troligt att af dem två lika exemplar funnits här i landet; och vidkommande de återstående IG mynten, hvilka icke i omnämnda katalog återfunnits, förmodas desamma hafva blifvit inköpta, sedan katalogen upprättats, utan att deri hafva blifvit antecknade.
Dä det sålunda icke lärer kunna betvifla*, att de mynt peli medaljer, som från den Kongl, samlingen förkommit, äro desamma, som i Banken blifvit pantsatte, samt de skäl, som till stöd för myntens återställande till Kongl, mynt-kabinettet blifvit anförda, synas förtjena all uppmärksamhet, har Utskottet, i betraktande deraf, ansett sig böra, i öfverensstämmelse med hvad fullmäktige hemställt, hos Rikets Ständer tillstyrka, att ifrågavarande 517 st. utländska mynt och medaljer, tillsammans innehållande 820 dukater, må få från Banken till Kongl, mynt-kabinettet öfverlemnas; kommande, i händelse af bifall härtill, metalliska värdet af Bankens mynt-kabinett, upptaget i Bankens räkenskaper bland inom linien förda tillgångar, att, efter beräkning af 5 r:dr 32 sk. banko för hvarje dukat, minskas med ett 820 dukater motsvarande belopp af 4,640 r:dr 32 sk. banko.
STOCKHOLM, f. d. Schultze^ Boktryckeri, 1854. Banko-Utskottets Betänkande, N:o 34. 1 M:o 34.
Ank. lill Exp.-Ulsk. den 18 Maj 18S4, kl. 7 e. m.
Betänkande, med förslag till reglering af Batikens lane- och kre ditiv-rurelse.