Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Denna grund gäller ock, der annan saknas, för fördelning af utgifter och förluster. 3 § 6.
Åro flere delegare i ett fartyg, galle såsom beslut i angelägenheter, som fartyget angå, hvad de säga, hvilkas lotter tillsammanstagna de största äro.
Uteblifver någon, när delegarne, efter kallelse, skolat i rederiets angelägenheter sammankomma, åtnöje han sig med hvad de närvarande besluta.
Äro, efter nu stadgad grund, meningarne å hvardera sidan lika, galle den mening, som hufvudredaren biträder. § 7. Alla utgifter för fartygets byggande, utredande och underhåll skola af delegarne tillskjutas i förhållande till den andel, hvardera i fartyget eger.
Erlägger ej delegare, vid anfordran, beslutet tillskott, ege Öfrige delegare att, till gäldande deraf, penningar emot säkerhet af hans lott i fartyget förskjuta eller upplåna, hvilken säkerhet jemväl tillgodonjutes för ränta, provision samt kostnad för försäkring af förskottet eller lånet.
Har delegare ej i beslut om utgiften deltagit, ege han att, inom åtta dagar från erhållen kunskap om beslutet, sin lott i fartyget till öfrige delegare utan lösen afstå och dermed blifva från gäldande af nämnda utgift fri.
Den afträdda loiten fördelas emellan de öfrige delegarne efter det förhållande, som emellan deras förra andelar i fartyget egde rum. § 8.
När delegaro sin andel i fartyg sålunda afstått, upphör hans ansvarighet för sådana förbindelser, för hvilka den afträdande icke är, enligt hvad här nedan (§ 12) sägs, personligen ansvarig.
Är å den afstådda andelen och frakten tagen försäkring, gällande för tiden efter deras afträdande, vare öfrige delegare förbundne att samma försäkring, emot gäldande af en motsvarande andel af premien, öfvertaga. § 9.
Vill någon sin andel i fartyg under hand sälja till annan än medredare, hembjude den förut vid allmänt sammanträde eller eljest öfrige delegare mot samma vilkor, annan bjudit.
Lösa de ej, en eller flere, inom tre dagar sedan hembud skett eller de uppgifna vilkoren blifvit, der medredare det äskar, af säljaren inför närmaste domstol med ed fästade, vare lösningsrätten, efter det hembud, förlustige.
Vilja, inom den tid nu sagd är, flere delegare den hembjudna andelen lösa, ege dertill rätt i förhållande till den andel, hvardera i fartyget eger. 4 § 10.
Ar andel i fartyg såld, utan att vara, såsom förut sägs, medredare hembjuden, ege de, en eller flere, sedan försäljningen dem kunnig blef, mot köparen den rätt, som enligt % 9 i afseende å säljaren dem tillkommer.
Säljes andel genom offentligt utrop, ege hembud och lösen ej rum.
Har befälhafvare del i det fartyg, från hvars förande han blifvit mot sin vilja entledigad, och vill han sin andel sälja, vare medredarne skyldige att densamma lösa, der annorlunda ej öfverenskommas kan, efter uppskattning af skiljomän, om hvilkas väljande och beslutanderätt vare lag sorn i § 321 sägs. § 11- Vid delegarnes sammankomst skall hållas protokoll, deri besluten införas.
Protokollet skall af närvarande delegare underskrifvas och förvaras af hufvudredaren.
Hvarje delegare stånde fritt att af protokollet taga utdrag eller afskrift. § 12.
Med de undantag, §§ 43, 49, 74, 126, 145, 172 och 181 stadga, ansvara redarne personligen, hvardera i förhållande till sin andel i fartyget, för de förbindelser, hvilka rederiet eller annan, efter dess särskilda uppdrag och på dess vägnar, ingår. § 13- Har ett fartyg flere delegare, åligge dem att utse en huvudredare; och gälle vid valet till den befattning deras röster, som tillsammans största andelen i farty get ega; hafva tvä eller flere fått lika röster för lika andelar hvardera, skilje lotten dem emellan. llufvudredare kan när som helst från sin befattning skiljas, efter beslut af de delegare, som tillsammans hafva största del i fartyget.
Falla rösterna lika mot lika ; eller har huvudredare sjelf hälften eller derutöfver i fartyget, ege domstol, pä öfrige delegares käromål, att honom från befattningen skilja, om giltiga skäl dertill äro. § 14- I förhållande till tredje man är huvudredare, i kraft af sitt uppdrag, berättigad att afsluta alla afhandlingar och ingå alla förbindelser, hvilka rederiets förvaltning vanligen medförer.
Denna hans rättighet omfattar isynnerhet hvad som hörer till fartygets byg - 5 gande, utrustning, underhåll och bortfraktande, försäkring af frakt, utrustningsoch haveri-kostnader samt uppbörd af medel, hvilka för rederiets räkning inflyta.
Hufvudredaren företräder rederiet inför Rätta.
Han till- och afsätter befälhafvaren, hvilken i sin tjenst är förbunden alt följa den föreskrift, hufvudredaren lemnar.
Deremot är hufvudredaren icke utan särskild fullmagt berättigad att i rederiets namn eller på dess vägnar upplåna penningar, försälja eller förpanta fartyget eller andelar deri, eller taga försäkring å fartyget eller andelar deri. § 15.
Genom en af hufvudredaren, inom gränsen af hans befattning, ingången förbindelse blifver rederiet ansvarigt såsom hade det sjelft förbindelsen ingått. § 16.
Har rederiet genom särskild föreskrift inskränkt den rätt, hufvudredaren enligt § 14 tillkommer; vare rederiet ej berättigadt att denna inskränkning emot tredje man åberopa, i annat fall än då denne ej varit i god tro. § 17.
I förhållandet till rederiet vare hufvudredare förpliglad att för sin befattning iakttaga de gränser, som rederiet genom särskilda föreskrifter, stadgat; och må han ej, utan rederiets samtycke, företaga större reparationer å fartyget. § 18- Hufvudredare vare skyldig att till öfverläggning sammankalla redarne, så ofta någon af dem»det begär och eljest, då vigtigare ärender förekomma; dock ege hufvudredare att i de ärender, som till hans befattning höra, handla på egen hand, der omständigheterna äro af den beskaffenhet att rederiets hörande ej utan skada kan afbidas. § 19.
Har hufvudredare, såsom i föregående § sägs, handlat på egen hand, vare han ej ansvarig för den skada deraf timål, såvida den ej kunnat förutses.
Tager hufvudredare någon emot redarnes särskilda beslut stridande åtgärd med fartyget, hvaraf skada uppkommer, eller sker den genom hans försummelse vid verkställande af erhållna föreskrifter, vare han derför öfrige delegare ansvarig. 6 § 20.
Hafva, för fartygets räkning, penningar influtit, och kan, utan hinder för nödiga utgifters bestridande, utdelning till medredare ske, vare då hufvudredare skyldig att ofördröjligen, efter penningarnes ingående, kalla medredare till sammankomst och den utdelning verkställa.
Gör han ej det, vare skyldig att utgifva medlen med ränta från den dag, de influtit.
Medredare ege att, när som helst, taga kännedom af rederiets räkenskaper. § 21.
Hufvudredare vare skyldig att inom Mars månads utgång afgifva redovisning för sin förvaltning af rederiets angelägenheter under föregående år.
Har fartyget varit å utrikes resa, skall, derest rederiet ej annorlunda beslutar, redovisning för resan afgifvas inom tvä månader från det fartyget till Svensk hamn ankommit och lasten blifvit lossad■ Klandras ej hufvudredares redovisning genom stämning inom tre månader från delfåendet, håfve delegare sin tid till klander försutit. § 22.
Anser någon delegare sig lidande af det sätt, hvarpå rederiet förvaltas, ege domstol att, i den händelse klagan finnes grundad och det visar sig att bolaget ej kan fortsättas till samtlige delegarnes nytta, samt att enskilda andelar i fartyg ej heller kunna utan betydlig förlust afyttras, förordna att fartyget skall å auktion försäljas.
Ont Fartygs Befälhafvare. § 23.
Om läroprof och öfriga vilkor för rättigheten att föra befäl å Svenskt fartyg, gäfle hvad särskildt föreskrifvet är. § 24.
Vid befälhafvares antagande upprättas skriftligt aftal om lönevilkoren.
Ilar någon större andel i fartyg än hälften och vill han öfvertaga fartygets förande, bafve då rätt dertill, om han eljest behörig är, och öfverenskomme med öfrige delegare om lön, såsom förut sagdt är.
Kan öfverenskommelse ej träffas, bestämmes lönen af skiljomän, om hvilkas väljande och beslutanderätt vare lag, sorn i § 321 sägs. 7 § 28.
Befälhafvare kan, när som helst, från sin befattning skiljas.
Är han sjelf delegare i fartyget till hälften eller derutöfver, ege domstol att, på öfrige delegares begäran, honom från tjensten skilja, om giltiga skäl dertill äro.
Befälhafvares rättighet i detta fall lill hyra och hemförskaffning bedömes efter de i §§ 56, 57, 58 och 60 angifne grunder, dock så, att hans ersättning för hyran icke beräknas lägre, än förste styrmans hyra med femtio procent förhöjning.
Till hyra utöfver den tid, befälhafvaren verkligen varit i rederiets tjenst, och till ersättning för hemresan, vare han dock ej berättigad, derest han, för ådagalagd oskicklighet, olydnad eller oredlighet, ur tjensten skiljes. § 26.
Varder befälhafvare under resa urståndsatt att sin tjenst fullgöra, må han dock icke utan trängande nöd fartyget öfvergifva.
Nödgas befälhafvare under resa lemna sin tjenst, bör rederiet derom underrättas och dess föreskrift afbidas.
Kan det ej utan skada ske, håfve Svensk konsul, efter rådplägning med den afgående och andre befälhafvare å Svenska fartyg, som der äro, magt alt, emot skriftligen betingad aflöning, anförtro fartygets förande åt dess tjenstgörande styrman, eller, om han ej finnes skicklig, åt någon annan Svensk fartygsbefälhafvare eller styrman.
Är ej Svensk man alt tillgå, må utländning anförtros fartygets förande till dess Svensk befälhafvare anskaffas kan.
Finnes pä stället rederiets ombud, ege sådant ombud, efter rådplägning med Svensk konsul, utöfva den rätt, den sistnämnde här ofvan tillagd är. § 27.
Med undantag af det i föregående § nämnda fall, må fartygs befälhafvare ej lemna tjensten förr, än fartyget, efter fullbordad resa, återkommit till hemorten eller annan svensk hamn och lasten der blifvit lossad.
Kommer fartyget i sjönöd, ställe befälhafvaren sig till efterrättelse hvad i § 176 stadgadt är. § 28.
Vid fartygets emottagande läte befälhafvaren till sig inventera dess tillhörigheter, enligt deröfver förut upprättad förteckning, hvaraf ett exemplar, försedt med befälhafvarens qvitto å hvad han emottagit, öfverlemnas till hufvudredaren, och det andra qvarblifver i befälhafvarens vård. 8 § 29.
Befälhafyaren antager och afskedar besättningen.
Han må ej antaga någon, som honom veterligen är förut till annan förhyrd. § 30.
Befälhafvare bör, under resa, om skeppsfolkets helsa, sedlighet och gudsfruktan iakttaga den sorgfälliga vård, som tillhör en god husfader.
Såsom en samvetspligt i sistnämnda hänseende läte han sig angeläget vara, att allmän bön å fartyget, morgon och afton, så ock gudstjenst hvar helgedag, ej försummas må, samt att arbete, som uppskjutas kan, å sön- och helgedagar icke ålägges besättningen. § 31 Befälhafvaren vare skyldig att låta besättningen tillgodokomma det underhåll, som, enligt behörigen fastställd spisordning, skall till densamma utgöras.
Pröfvar befälhafvaren nödigt att, under resa, nedsätta kosten, ege han rätt dertill; dock skall besättningen, för hvad sålunda af kosten blifvit minskadt, erhålla ersättning, som, der tvist derom uppstår, må bestämmas af gode män, om hvilkas väljande vare lag, som i § 321 stadgas. § 32.
Dör sjöman under det han i tjenst å fartyget är, besörje befälhafvaren om hans begrafning, så ock om uppteckning af hans qvarlåtenskap samt om försäljning å auktion af den del deraf, som ej kan utan skada förvaras, för hvilket allt det åligger befälhafvaren att, vid återkomsten till Svensk ort, redovisa inför vederbörande sjömanshus-ombudsman.
Förskingras, genom befälhafvarens vanvård, något af qvarlåtenskapen, ersätte han all skada. § 33.
Å alla fartyg öfver tjugo nyläster, som äro destinerade till andra orter utom riket, än Finland, Danska hamnar i Östersjön samt Danska och Norska hamnar på denna sidan om Skagerns fyr och Lindesnäs, skall finnas en, från sjömanshuset i afseglingsorten erhållen, derstädes enligt faststäldt formulär upprättad skeppsdagbok, i hvilken af befälhafvare eller af någon bland besättningen, under hans tillsyn och ansvar, noggranna uppgifter meddelas: l:o om fartyget är i godt stånd eller icke; om lastens beskaffenhet; om tiden då lastning eller lossning börjar och slutar; om förrättade arbeten, så i hamn som till sjös; om fartygets djupgående för och akter, då det lemnar hamn; 2:o 9 2:o om fartygets afgång från och ankomst till hamn; om de kurser, som blifvit styrda, och den väg fartyget tillryggalägger; om vind, väderlek, ström, observerade ortbestämningar och lödningar; om skada, som timat och dermed sammanhang egande omständigheter, så ock om allt annat, som under resan förefaller och hvars kännedom kan dels vara af nytta enskildt för redare, aflastare, försäkringsgifvare och försäkringstagare, dels lända lill allmänt gagn, såsom upptäckt af obekanta länder, grund, strömdrag, observerade naturfenomeuer rn. m.; 5:o om besättningens antal och helsotillstånd ; om någon af skeppsfolket bestraffas eller skiljes från tjensten och om orsaken dertill, så ock om någon i stället blifver antagen; om de beslut, som i särskilda fall, i samråd med besättningen fattas, så ock om andra omständigheter, på grund hvaraf fartygets befälhafvare vill göra egen eller rederiets rättsfordran gällande eller mot annans anspråk sig eller rederiet värja.
De ämnen, som i skeppsdagboken böra antecknas, skola der, såvidt omständigheterna det icke hindra, efter hvarje vakt införas.
Skulle vid dagbokens förande skriffel inflyta, må det ej genom radering rättas eller på annat sätt göras oläsligt, utan anmärkes felet i den särskilda kolumn för anmärkningar, som dagboken innehåller. § 34.
Blifver under resa den från vederbörande sjömanshus erhållna blankett till dagbok fullskrifven, eller af annan orsak icke mera användbar, vare befälhafvare, om fartyget är i Svensk hamn, skyldig alt, till erhållande af ny blankett, sig hos ombudsmannen vid dervarande eller närmasle sjömanshus anmäla.
Är fartyget å utrikes ort, skall befälhafvaren låta sammanfösta och i öfverensstämmelse med faststäldt formulär uppliniera erforderligt papper till ny dagbok, som vid fartygets ankomst till första hamn, der Svensk konsul finnes anställd, bör af denne tjensteman genomdragas och förses med hans embetssigill, äfvensom intyg om sidornas antal.
Sjömanshus-ombudsman eller konsul åligge ock att i fartygets förra dagbok, omedelbart efter den deri införda sista uppgift, anteckna att ny dagbok blifvit utfärdad. § 35.
Redare, befraktare, aflastare, lastemottagare, bodmerilångifvare, försäkringsgifvare och försäkringstagare stånde fritt att af dagboken erhålla nödig kännedom, samt att deraf, när de det åstunda, taga skriftligt utdrag, som, för att medföra laga afseende, bör vara till riktigheten styrkt, i Svensk hamn af sjömanshus-ombuds - Bih. till R.
Prol. 1862 & 1863. 7 Sami. 3 Afd.
3 Höft. 2 10 man, notarius publicus eller magistratssekreterare, och, på utrikes ort, af Svensk konsul eller, om sådan å den ort ej anställd är, af notarius publicus derstädes. § 36.
Försäljes fartyg å utrikes ort, eller räddas skeppsdagboken vid fartygets förolyckande i främmande farvatten, gore befälhafvaren anteckning derom i dagboken, och uppvise den sedan, så skyndsamt ske kan, för Svenske konsuln i försäljningsorten eller inom det distrikt, der olyckan timat, eller, om sådan tjensteman der ej finnes, för den Svenske konsul, som befälhafvaren under resan först anträffar; och meddele konsuln, omedelbart efter befälhafvarens i dagboken gjorda sista anteckning, intyg derom att dagboken blifvit hos konsuln uppvist, så ock om tiden då sådant skett. § 37.
Timar skada å lastnings- eller lossningsort, eller under resa, eller föranlåtes fartygs befälhafvare, för inträffad olycka, att anlöpa nödhamn, och sker det inom riket; af gifve han, sist tjugufyra timmar efter det skadan timat, eller fartyget till hamn ankommit, protest, åtföljd af en kort uppgift om olyckshändelsen, hos närmaste notarius publicus eller magistrats - sekreterare, tullkammare eller kronobetjent, så ock, sist inom åtta dagar efter protestens af gifvande, till domstol fullständig sjöförklaring; och vare då jemväl skyldig alt, der dagbok blifvit förd och finnes i behåll, densamma uppvisa.
Inträffar olycka å utrikes ort, skall protest och sjöförklaring afgifvas i öfverensstämmelse med hvad i det landet stadgadt och brukligt är, hvarvid om skeppsdagboks uppvisande hos konsul och hans intyg derom gälle hvad i § 36 sägs.
Har befälhafvaren laga förfall för afgifvande af protest och sjöförklaring inom nu stadgad tid, åligge honom att det förfall styrka.
Befälhafvare, som icke fört dagbok, eller hvars dagbok gått förlorad, gore derom anmärkning i sjöförklaringen och uppgifve fartygets hela besättning samt de personer, äfvensom andra omständigheter, hvarmed han vill sina uppgifter i sjöförklaringen styrka. § 38.
Sjöförklaring, som inom riket afgifves, bör skriftligen affattas, af fartygets befälhafvare undertecknas och, sedan den vid domstolen blifvit uppläst, af honom till rigligheten med ed bekräftas; och vare befälhafvaren pligtig att, vid sjöförklaringens afgifvande, till domstolen medhafva så mänga af besätlningen, som från fartyget undvaras kunna.
Dessa skola i ämnet afgifva berättelser och desamma bekräfta med vittnesed, der domstolen pröfvar sådan ed kunna dem anförtros. 11 Domstolen eger ock, i händelse så skäligt pröfvas, till hörande inkalla öfriga besättningen och andra personer, som må kunna i saken meddela upplysning.
Sålunda afgifven sjöförklaring utgör icke hinder för motbevisnings åstadkommande. § 39.
Sjöförklaring å utrikes ort skall författas på Svenska språket, der^så ske kan, samt af fartygets befälhafvare under edelig förpligtelse undertecknas och, om Svensk konsul finnes å den ort, der sjöförklaringen afgifves, inför denne erkännas, hvarom bevis bör af konsuln å sjöförklaringen tecknas. § 40.
Befälhafvare!) vare ansvarig derför att sådan skada å fartyget, som med vanlig omsorg kan upptäckas, varder iståndsatt före dess afgång ifrån hamn samt att det är försedt med tillräcklig besättning, proviant, vatten och behöriga skeppshandlingar.
Honom åligger ock tillsyn att ej större last intages än hvad fartyget, utom dess egna, för resan behöfliga förnödenheter, kan beqvämligen rymma och bära, äfvensom att gods, som inlastas, varder behörigen stufvadt. § 41.
I fartygets hemort ege befälhafvaren ej rätt att, utan särskild fullmagt, ingå rederiet förbindande aftal, med undantag af besättningens förhyrande.
Öfverallt annorstädes vare han berättigad att afsluta förbindelser, som angå fartygets utrustning, underhåll och befraktande samt eljest äro nödiga för resans utförande. § 42.
Kommer, å annan ort än der fartyget är hemma, befälhafvaren i behof af penningar för fartygets räkning, ege han såvida icke omständigheterna medgifva att inhemta rederiets föreskrift, alt, sedan behofvet blifvit, genom besigtning eller genom konsuls eller, der sådan ej finnes, genom annan myndighets intyg, styrkt, erforderliga medel upplåna, jemväl på bodmeri, om så behöfves, eller ock, i yttersta nödfall, af laddningen sälja så mycket, som till nödens afhjelpande erfordras.
Rederiet vare, när behofvet, såsom nu sagdt är, blifvit styrkt, förbundet att, i enlighet med § 43, de anskaffade medlen gälda, änskönt de icke blifvit för det uppgifna ändamålet använda, eller befälhafvaren annorledes haft penningar till sitt förfogande.
Försålda andelar af laddningen ersättas efter de priser, som å dylika varor i bestämmelseorten gälla, när fartyget dit anländer, eller, om detta icke 12 sker, kunnat efter resans vanliga förlopp dit anlända; dock med afdrag af tuli och lossningkostnader samt andra dermed förenade umgälder. § 43.
För fullgörande af de aftal,? befälhafvare i sin befattning med annan ingär, svare redarne, så långt fartyget med dess tillhörigheter och frakten räcker.
Utöfver fartyg och frakt må i dessa fall anspråk emot rederiet ej sträckas, der det ej sådant sig särskildt åtagit. § 44.
Har rederiet gjort annan inskränkning, än som i §§ 41 och 42 sägs, i befälhafvares rättighet att förbindelser å rederiets vägnar ingå, må sådan inskränkning emot tredje man ej åberopas i annat fall, än då denne icke varit i god tro. § 43.
Om efter anträdd resa befälhafvaren erhåller underrättelse att fartyg eller laddning eller bådadera blifvit genom utbrott af krig ofria eller att bestämmelseorten blifvit genom blokad stängd, ställe han sig till efterrättelse hvad rederiet föreskrifvit, eller vid fartygets befraktning öfverenskommet är.
Finnes ej föreskrift eller öfverenskommelse, söke då befälhafvaren antingen att inlöpa i närmaste Svenska eller neutrala hamn och der inhemta föreskrift af rederiet, dess ombud eller Svensk konsul, eller att under konvoj fullfölja resan till bestämmelseorten. § 46.
Går fartyg under konvoj; vare då befälhafvare skyldig att, så länge han begagnar detta skydd, ställa sig konvoj-chefens föreskrifter till noggrann efterrättelse. § 47.
Befälhafvare ege ej att försälja fartyget i annat fall, än att det, genom offentlig myndighets beslut, blifvit förklaradt odugligt, ej heller något af laddningen, utom i de fall, §§ 42 och 179 omförmäla. § 48.
Så ofta rederiet det fordrar, vare befälhafvare under resa skyldig att till rederiet insända räkning öfver fartygets inkomst och utgift.
Då resa slutad är, skall befälhafvaren inom en månad från lossningens slut lill rederiet afgifva redogörelse för hela resan. 13 Klandras ej den redogörelse genom stämning inom tre månader från delfåendet, håfve redare sin tid till klander försutit. § 49.
Befälhafvaren vare skyldig att ersätta den skada, som Skommer genom hans försummelse vid bevakande af redares eller godsegares rätt och bästa.
För den skada, som genom befälhafvarens eller besättningens fel eller försummelse i tjensten annan tillskyndas kan, ansvare redarne med fartyg och frakt, och söke sitt äter af den, som skadan vållat. § 50.
Hvad i §§ 56, 37, 38, 39, 60, 62, 64, 63 och 66 för besättningen stadgadt är, gälle ock för befälhafvaren.
Om Besättningen. § 81.
Besättningen är förpligtad att inom två dygn efter påmönstringen inställa sig till tjenstgöring ombord å fartyget.
Från och med den dag, förhyrd sjöman kommit ombord och till dess afmönstring skett, löper hans hyra. § 52.
Underlåter någon af besättningen att infinna sig om skeppsbord, eller går han derifrån utan tillåtelse af befälhafvaren, ege denne rätt att till hans inställande i tjensten anlita vederbörlig myndighet.
De kostnader, som häraf uppstå, afdragas på den felandes hyra. § 53.
Hvar och en af besättningen åligger att, i tjensten, ställa sig till noggrann efterrättelse hvad af fartygets befäl anbefaldt varder, samt både i hamn och till sjös på det sorgfäiligaste vårda fartyg och gods, vare sig natt eller dag, söckneeller helgedag, vid äfventyr att ersätta den skada, som genom fel eller försummelse rederiet eller annan tillskyndas. § 54.
Till styrmannens befattning hörer att hålla vård och tillsyn öfver fartyg och gods.
Han före, vid lastning och lossning, anteckning öfver godset, samt ansvare 14 i öfrigt befälhafvaren för ålit det han emotlager och för godsets behöriga stufningI befälhafvarens frånvaro eller vid hans förfall träder styrmannen i hans ställe, dock så att ärender af vigt, som utan skada kunna uppskjutas, öfverlemnas till befälhafvarens afgörande.
Aflider befälhafvaren eller öfvergifver han fartyget; tage styrmannen befälet och fortfare dermed till dess, enligt § 26, ny befälhafvare tillsättes. § SS.
Hvar och en af besättningen är, med de undantag, § 70 innehåller, förpligtad att följa fartyget till den Svenska hamn, der lossning slutar.
Ändras, när fartyget är till utlandet bestämdt, resan till annan utländsk ort än i förhvringskontraktet är uppgifven, eller kommer fartyget, efter fullbordande af den i kontraktet aftalade resa, att gå vidare till utländska hamnar, vare den förhyrde ändock förpligtad att åtfölja fartyget, såsom sagdt är.
I dessa fall skall hyran, antingen den är bestämd för tid eller resa, beräknas efter månad för hela den tid, den förhyrde tjenstgör å fartyget och intill dess afmönstring sker, enligt den i förhyringsorlen gångbara högsta månadshyra till de hamnar, fartyget under hela resan anlöper; dock att, om resan slutar inom så kort tid, att på detta sätt bestämd hyra icke uppgår till det belopp, som, för den händelse alt hyresaftalet är för resa uppgjordt, motsvarar samma aftal, hyran ej må utgå med lägre belopp, än som i förhy ring skontraktet först sagdt var; skolande, i brist af godvilligt åsämjande, sådan hyra bestämmas af domstol, eller, om frågan uppstår utrikes, af Svensk konsul. § 86.