Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet får således, med åberopande af hvad härvid blifvit anfördt, vördsamt hemställa, att denna motion icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 13. 7 N:o 15.
Utsk. d. 17 Jan. 1851 kl. 1 e. m.
Betänkande, i anledning af väckt motion om upprättande af förslag vid länsmanstjens ters tillsättning samt om uppbördsborgen för länsmän.
Från Högloflige Ridderskapet och Adeln har till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-utskottet blifvit remitterad en af Herr Weidenhjelm, August, väckt motion, hvaruti han framställt den åsigt, att länsmanstjenster icke höra tillsättas utan närmaste förmannens hörande eller förr, än så kallad uppbördsborgen blifvit ställd af den sökande.
Det vore nemligen bekant, att kronofogden, som omöjligen utan biträde kan medhinna alla honom föreskrifna åligganden, ofta måste anlita länsmannen om hjelp vid indrifningen af kronans uppbörd o. s. v., samt att han såsom ensam ansvarig för deras åtgöranden kan blifva tvungen att vidkännas dryga ersättnings-utgifter för länsmännens vårdslöshet och försummelse.
I anledning häraf har motionären föreslagit, att genom en författning måtte bestämmas, att, vid hädanefter inträffande ledigheter till länsmanstjenster, kungörelse derom i allmänna tidningarne skall införas med föreläggande, att ansökningar, åtföljda af behöriga meritförteckningar’ och vederhäftig borgen för en uppbörd af t. ex. 500 R:dr banko, inom viss tid, såsom en månad, böra aflemnas till kronofogden i orten 5 hvarefter denne eger att ofördröjligen upprätta förslag å trenne till platsen kompetente personer, samt, jemte sitt förord för någon viss bland dem, ansöknings-handlingarna till Konungens befallningshafvande insända.
Utskottet, som tagit detta i behörigt öfvervägande, får vördsamt anföra: att, hvad först beträffar frågan om förslags upprättande till länsmanstjenster svårighet redan synes möta vid bestämmande af grunderna derför, så till vida, att, för den händelse måttet af förvärfvade kunskaper skulle ega företräde, det allt för ofta torde komma att visa sig, det öfvervigten i kunskaper ingalunda försäkrar om besittningen af den urskiljning, den verksamhetslust
Och den förmåga att um - 8 Allmänna Besväi's- och Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 13. gås med allmogen, som utgöra så väsendtligt erforderliga egenskaper hos en länsman, samt att, om åter å tjenstetid skall Påstås hufvudsakligt afseende, deremot möter, att beskaffenheten af länsmanstjensterna fordrar, att de personer, som dermed beklädas, åtminstone vid tjenstens tillträdande, innehafva full verksamhetskraft och det sålunda måste vara en fördel, att yngre personer dervid komma i åtanka, hvadan ifrågavarande befordringsgrund äfven är felaktig, i synnerhet om, med tillämpning deraf, sådana personer komma att befordras, hvilka icke förut innehaft dylik tjenstj hvarförutan ej heller torde förbises den olägenhet, som sannolikt ofta skulle uppstå deraf, att såsom sökande anmälte sig personer från mer eller mindre aflägsna orter af riket, hvilka vore obekanta med förhållandena uti de nya distrikt, inom hvilka de skulle komma att verka 5 samt att, då i allmänhet landshöfdingarne icke lära uraktlåta att vid länsmäns tillsättande lemna kronofogden tillfälle att förordna någon af honom för ordning och redbarhet känd person, det syfte, som motionären med förslags upprättande afsett, i detta fall redan synes ernådt, samt det icke vara behöfligt, att åt kronofogden dervid lemnäs något ytterligare inflytande, än hvad möjligen ett sådant förord kan medföra.
Hvad sedermera vidkommer motionärens framställning om angelägenheten deraf, att länsmän anskaffade uppbördsborgen, så torde en sådan borgen, om den än icke föreskrifves högre än 500 R:dr banko, säkert för de fleste blifva ganska svår att erhålla samt eljest för tjensten skicklige sökande derigenom ofta förhindras ifrån att sig dertill anmäla.
Och får Utskottet slutligen tillägga, att, enligt dess åsigt, antagandet af berörde af motionären framställda förslag skulle blifva högst betänkligt, såsom ”ledande till en inskränkning i Konungens befall ningshafvandes frihet i valet af dem underordnade organer, hvilken icke vore förenlig med den ansvarighet för länsstyrelsen i sin helhet, hvilken dem åligger, och som hörer till fullständigheten af den administrativa organisationen,” hvarföre Utskottet ansett sig böra vördsamt hemställa, att ifrågavarande motion icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Reservation af Hr Prosten Melén: ”Emot Utskottets beslut måste jag, isynnerhet fästande mig vid sednare delen af motionens innehåll, reservera mig.
Länsmans - Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 13. 5) Länsmanstjensterne, rätt uppskattade, äro numera ej så ringa tjenster, som mången föreställer sig.
Det förakt, uti hvilket dessa tjenster i sednare tider kommit, härleder sig från deras innehafvares godtyckliga så väl till- som afsättning ; ty dessa tjenster tillsättas numera, endast såsom det heter, ”lills vidarei följd hvaraf en länsman kan, om man så vill, hvilket ögonblick som helst skiljas från tjernsten.
Följden häraf är och måste blifva, att all sjelfständighet hos desse tjenstemän oftast saknas, och en tjenste- eller embetsman utan sjelfständighet är väl icke mycket att räkna på, hvarken i eller utom tjensten.
De allmänna klagomål, som så ofta från alla orter af riket förspörjas, äro följder af detta godtycklighetssystem, som aldrig, åtminstone i ett konstitutionclt samhälle, borde linnas.
Om, såsom motionären föreslagit, desse tjenster tillsattes efter förutgången ansökningstid och förslags upprättande, skulle mången, sorn nu blir länsman ”lills vidare” aldrig kunna komma i fråga; ty med säkerhet för tjens tens bibehållande, tills innebafvaren lagligen förverkat densamma, skulle skicklige, till och med vid akademien examinerade, unge män, såsom sökande till dessa tjenster aldrig saknas, då framtida befordran till biittre tjenst för hvar och en, som dertill egde skicklighet, alltid vöre öppen.
Någon onyttigare medlem i samhället, än en godtyckligt afsatt länsman, kan man knapt tänka sig; ty han eger ofta, snart sagdt, inga kunskaper, emedan han blifvit godtyckligt tillsatt.
Den farhåga, som Utskottet i sitt betänkande förespeglar, dels att kronofogden vid dessa tjensters tillsättande ”skulle lemnäs något ytterligare inflytandé\ än hvad han redan eger, dels alt personer skulle komma alt till länsmän antagas, ”hvilka icke skulle innehafva full verksamlietskraflf m. m., kan jag icke dela, utan fastmer anser, att det vore en vinst, icke endast för länsmannen enskildt, utan äfven för samhället, om desse tjenster tillsattes, pä sätt motionären föreslagit; hvarjemte jag anser den af de tre föreslagne, som till tjensten af Konungens befallningshafvande utnämnes, böra å tjensten erhålla ordentlig fullmakt, hvarom motion äfven blifvit väckt, till detta Utskott remitterad och i dag beklagligtvis på samma sätt, som denna, af Utskottet expedierad.
Hvad den af motionären föreslagna borgen af 500 R:dr banko åter angar, är jag öfvertygad, att densamma skulle med lätthet anskalfas, så snart full säkerhet för tjenstens bibehållande, lills den blifvit lagligen förverkad, åtföljde utnämningen.” H Bih. till R.
St:s Brot. 1850 & 1851, 8 Sami. 2 hafi. 2 10 Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 14.
Ank. till Exp. Etsk. den 17 Jan. 1851 kl. 1 e. m.
Betänkande, / anledning af väckt Molien om beredande af tillgång på du g lig vaccin.
Ridderskapet oell Adeln lill Allmänna Besvärs- oell Ekonomi-Utskottet remitterad motion, har herr af Ekenstam, Israel, velat fästa Rikets Ständers uppmärksamhet uppå det beklagliga förhållande, alt förtroendet lill vaccinationen, inom landet, till större delen gått förloradt.
Bland de hufvudsakliga anledningarne härtill uppgifvas: det obestridliga factum, att de naturliga kopporna som oftast fortsätta sina svåra härjningar äfven på de ställen, der vaccinationen blifvit, efter sednare åsigter, förnyad; vidare den insedda orimligheten deraf, att vaccinen numera skulle ega sin första gennuina beskaffenhet af kokoppor, efter att hafva genomgått de individuella vätskorna hos många millioner menniskor, hvilka, utan koppämuets förnyelse, tillegnat sig densamma, under de sistförflutna 54 åren; samt slutligen misstanken om vaccinens mindre helsosamma beskaffenhet, som råder hos alla, hvilka hafva sig bekant, att vaccinen, till största delen hemtas från stora Barnhuset i hufvudstaden, der barnen ej sällan lära befinnas behäftade med venerisk smitta.
Till undanrödjandet af ifrågavaravde misstroende och för att bereda allmänheten tillgång på en duglig, icke från stora Barnhuset hemtad, vaccin har motionären föreslagit, att, då på statens bekostnad tvänne veterinär-anstalter underhållas, en i hufvudstaden och en i Skara, åtminstone ett koppsmittadt kreatur, från hvilket duglig vaccin kunde tagas och till rikets samtlige provincialläkare öfver sändas, alltid vid hvardera af dessa inrättningar borde vara att tillgå.
Utskottet, som ansett denna motion innefatta ett för samhället onekligen högst vigtigt ämne, har icke kunnat undgå att erkänna nyttan och nödvändigheten deraf, att ej mindre förtroendet till vaccinationen inom landet återställes, än att Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 14.
11 dc farhågor, om äfven möjligen för långt sträckta, som motionären uppgifvit, måtte undanrödjas.
För tillvägabringandet häraf har Utskottet, som icke funnit lämpligt att inlåta sig uti någon pröfning af den ännu ej utredda frågan om varaktigheten af vaccinationens verkningar, ansett sig, då dess fördelar äfven i de fall, då den icke helt och hållet utestängt smittkoppor, likväl äro obestridligt ådagalagda, höra vördsamt tillstyrka, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit täcktes i Nåder förordna: l:o att Dess Sundhets kollegium må ombesörja, att, på vissa af Kollegium bestämda tider, ett lämpligt antal kreatur må blifva inköpt och stationeradt vid rikets veterinär-inrättningar, för beredande af tillgång på duglig vaccin, i ändamål att till vederbörande läkare utdelas ; 2:o att, genom Kollegii för sorg, i länen tjenstgörande läkare må förständigas att under deras resor i länet söka förskaffa sig upplysning, om koppsmittade kreatur någonstädes äro tillfinnandes och derom göra anmälan hos vederbörande Landshöfding; 3:o att
Sundhets-kollegium må utfärda en tydlig och lättfattlig anvisning till igenkännande af kokoppors beskaffenhet på djuren, med uppmaning till hvar och en, som upptäcker sådane, att anmäla detta hos närmaste krono-betjening, som vidare borde skyndsamligen derom inlemna rapport till Landshöfdingen, hvilken derefter egde att anbefalla veterinär-läkaren i länet att undersöka förhållandet; och 4:o att
Sundhets-kollegium i allmänhet skall hålla noggrann vård deröfver, att det vaccin-ämne, som till användande utlemnas, icke må tagas från andra än friska personer.
Emot detta beslut reserverade sig prosten Melén.
STOCKHOLM, tryckt hos isaac marcus, 1851.
Besvärs- oeh Ekon.-Ulshottels Memorial, N:o 15. 1 N:o 15.
Ank. till Exp.-UUk. d. 18 Jan. 1851 kl. 7 e. m.
Memorial, angående återlemnande af en utaf Riksdagsfullmäktigen Mäns Månsson väckt motion, om dels skyldigheten att vårda utmätt gods och dels utfärdande af instruktion för Länsmän.
Genom protokolls-utdrag af den 8 innevarande månad, hvilket den 12 dennes till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-utskottet ankommit, har Hedervärda Bondeståndet lill Utskottet remitterat en af Riksdagsfullmäktigen Måns Månsson väckt motion, innefattande förslag, dels att endera, antingen exsekutorn eller fordringsegaren, mätte vara skyldig att utmätt gods emot ersättning emottaga och vårda, samt dels att en stadga eller instruktion för Länsmän måtte utfärdas.
Som det förra af dessa förslag angår allmänna Lagens föreskrifter uti 5 Kap.
Utsöknings-balken och 10 Kap.
Handels-balken, och således icke kan hänföras till de, frågor, som, enligt 34 § Riksdagsordningen tillhöra Ekonomi-Utskottats behandling, så får Utskottet, under åberopande af 44 § 3 mom.
Riksdags-ordningen, återlemna ifrågavarande motion samt dervid hemställa, att de 2:ne olika ämnen, som deruti finnas upptagna, måtte skiljas, hvarefter remiss lärer ega rum.
Bih. tm R.
Fröt, 1850 $ 1351, 8 Sami. 3 Bäti.
2 Allm.
Besvärs och Elion. Utskottets Betänkande, IS:o 17. N:o 16.
Utsb. d. 18 Jan. 1851 kl. 7 e. m.
Betänkande, i anledning af väckt motion, angående föranstaltande af en ISormat-upplaga af Kaieehesen.
Från Högvördiga Preste-ståndet har tilli allmänna Besvärs- och"
Ekonomiutskottet blifvit remitterad en af hr prosten A.
Melander väckt motion, hvaruti anmärkts att, då katechesen, sedan det åt framlidne erkebiskop Lindhlom, genom Kongl, brefvet d. 21 Juni 1810, förunnade privilegium exclusivum, att utgifva den af honom omarbetade kateches förlorat all kraft och verkan, numera får uppläggas af hvilken boktryckare som helst, och somliga förläggare intaga större, andra mindre delar utaf de från den Heliga Skrift hemtade språken, så uppkomme derigenom, som oftast, vid undervisningen, en förbistring och villervalla, isynnerhet bland allmogens barn, hvilka, efter folkskolornas inrättande, nästan allmänt pläga lära sig bib elspråken.
Såsom det enda fullt tillförlitliga korrektiv emot dessa olägenheter, har motionären föreslagit, att en normal-upplaga af katechesen må föranstaltas, samt att, sedan den blifvit af Kongl. Majit i nåder stadfästad, ett vite af 100
R:dr banko utom exemplarens konfiskation, må utsättas för den boktryckare, som från dem sålunda antagna upplagan i någon måtto afviker.
Och hade doktorerne Abr.
Nordström och Broman, samt prostarne Arosenius, Cnattingius och N.
Wallin häruti sig förenat.
Utskottet, som tagit ärendet i noggrant öfvervägande, får i anledning deraf anföra: T att Kongl.
Majit, genom nådigt cirkulär till
Domkapitlen af den 1 Julii 1841, täckts meddela tillåtelse, att katechesen skulle få utgifvas äfven med språk, hemtade ur kyrkobibeln.
Många, som i katechesen heldst vilja återfinna språken sådana de i kyrkobibeln förekomma, [hafva genom denna nådiga tillåtelse, sett Allm.
Besvärs- och Ekon■ Utskottets Memorial E:o ld\ 3 sin önskau uppfylld, och af allmogen i många orter är den s. k.
Lindblomska katechesen med kyrkobibeins språk redan allmänt begagnad.
Under det att nämnde Kongl, cirkulär sålunda beredt tillfredsställelse för ett religiöst behof, har likväl, genom ett missförstånd af samma cirkulär, och då förläggaren deraf tagit sig anledning att förändra äfven språkens vidd och ordställning, tillika den olägenhet uppkommit, öfver hvilken motionären klagar, och som vid barnaundervisningen förorsakar mycken oreda.
För att styrka tillvaron af denna olägenhet, har motionären i Utskottet företedt icke mindre än 5 serskilda kateches-upplagor, i hvilka språken funnits till olika vidd och ordställning införda.
Denna olikhet i läroböcker vid en undervisning af den djupt ingripande art, som den religiösa folkundervisningen, har Utskottet funnit vara af sådan vigt, att den påkallar en snar rättelse.
Att likväl till afhjelpande af dessa svårigheter, föranstalta utgifvandet af en Normal-upplaga af katechesen, är en åtgärd, som Utkottet icke ansett sig kunna tillstyrka, då omarbetning af katechesens text, hvarsom Rikets Ständer redan vid 1834—1835 årens riksdag, hos Kongl. Majit i underdånighet anhållit, snart torde vara att förvänta, och då vidare den nya bibelöfversättnirgcn, enligt de upplysningar, Utskottet inhcmtat, inom en icke alltför aflägsen tid, lärer blifva fullbordad.
Utskottet får derföre, på grund af hvad ofvan blifvit anfördt, vördsamt föreslå, att Rikets Ständer målto till Kongl. Majit ingå med en underdånig anhållan, det täcktes Kongl. Majit till förekommande af de olägenheter, som vid undervisningen uppkomma deraf, att språken i olika upplagor af katechesen äro till olika vidd upptagna, i nåder låta utfärda en förklaring af Kongl, cirkuläret den 7 Juli 1841, genom hvilken anbefalldes, att vid elementar-läroverken och folkskolorna, endast sådana kateche ser må begagnas, i hvilka språken, dessa må vara hemtade antingen ur allmänna kyrkobibeln eller ur den af erkebiskop Lindhlom begagnade öfversättning, äro införda till samma vidd och omfattning, som de ega i den år 1810 utgifna katechesen.
Besvärs- och Ekon.- Utskottets Betänkande,t N;o i7.
AaL till EipL-Utsk. dv fS Jan.
ISSI kl. T e. m.
Betänkande i anledning af räckt motton om Statens ö[- vertagande af utgifningen utaf Bibeln, Psalmboken och Katechesen.
Från Hedervärda Bondeståndet har, till Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottets handläggning, blifvit remitterad en af riksdagsfullmäktigen Anders Medin, från Kronobergs län, väckt motion, hvaruti han, med anledning deraf, att texterna i bibeln, psalmboken och katechesen, då dessa arbeten af enskilda personer utgifvas, ofta förvridas, om icke förfalskas, hvarigenom begreppsförvirring och oriktig uppfattning om betydelsen af de heliga troslärorna lätt kunna spridas oell i landet underhållas, föreslagit, det utgifvandet af Svenska bibeln, psalmboken och kateehesen måtte, med uteslutande af enskilda personers rätt dertill, tillkomma och åligga staten.
Utskottet får i anledning häraf anföra, att hvad först beträffar motionen, så vidt den rörer utgifvandet af bibeln, Utskottet ej försport, att någon klagan i allmänhet blifvit förd, (likasom det ej heller af motionären blifvit antydt) deröfver, att några förändringar eller förfalskningar vid bibelns utgifvaude i tryck förekommit, hvadan Utskottet anser, att någon anledning icke förefinnes att vid motionen i denna del fästa afseende.
Hvad åter angår förslaget, beträffande psalmboken, så och då det lika litet lärer kunna förmenas författare att på trycket utgifva nya samlingar af kyrkosånger, som enskilde att sig deraf begagna, finner Utskottet denna del af motionen ej heller förtjena något förordande, och hvad Vidkommer motionen i hvad den rörer katechesen, så har Utskottet i sitt under N:o 16 afgifua Betänkande, uttalat sin åsigt derom.
Slutligen har Utskottet ej velat lemna oanmärkt, att så väl 60 § Regeringsformen som 1 § 3 mom.
Tryckfrihets-ordningen synas lägga hinder i vägen för det ändamål, som med motionen åsyftas.
Besvärs- och Ekon.-Utskollets Betänkande, jV;o f9.
På grund af hvad aufördt blifvit får Utskottet vördsamt tillstyrka Rikets Staa tlei det ifrågavarande motion må förfalla.
Stockholm dea 18 Januari 1851.
Ank. till Exp.-Utsfei den tS Jaa ISSI kL 7 e. m.
Betänkande, i anledning af vackt fråga om förändring i sättet att tillhandahålla afskedade krigsmän pensioner och nådcgåfvor.
Från Hedervärda Bondeståndet har till Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottet blifvit remitterad en af Riksdagsfullmäktigen Petter Gabrielsson frän Kronobergs län väckt motion, hvaruti han fästat Rikets Ständers uppmärksamhet på olämplighet en af det nu brukliga sätt, att genom Kronofogdarne låta, i följd af serskilda föreskrifter, utdela åtskilliga från Hans Majit Konungens hofförvaltning, Hospitals- och Militiaj-hospitals-fonder samt från Landt- och Sjöförsvars-departementerna årligen till afskedade krigsmän utgående pensioner och nådegåfvor; hvilket utdelningssätt motionären ansåg såsom besvärligt och kostsamt för flertalet af understödstagarne samt serdeles betungande för dem, som voro till högre ålder komne och sjuklige, hvilka, sedan de färdats 8 å 10 mil till kronofogde-kontoret, ofta blefve utsatte för missödet att icke träffa kronofogden hemma, och således antingen nödgades, i flere eller färre dagar, vänta på hans återkomst eller ock företaga en ny, kanske lika fruktlös utvandring.
I anledning häraf och emedan Största antalet af dem, som hugnas med understöd från ofvannänmde fonder, tillika åtnjuta gratial från Wadstena krigsmans - 6 Allm.
Besvärs- och Ekon.-Utskottets Betänkande, N:o 19. liuskassa har motionären föreslagit: det Rikets Ständer ville hos Kongl. Maj.t i underdånighet anhålla: att ifrågavarande pensioner och nådegåfvor hädanefter måtte genom regements- eller mönsterskrifvarne, blifva, tillsammans med gratialerna från Wadstena Krigsmanshus-kassa, utdelade å dertill, vid de, uppbörds- och aflöningsmöten, som årligen kungöras och inom kompaniernes stånd hållas, bestämda dagar, ,.
Och hade Riksdagsfullmäkligen Anders Medin, från Kronobergs län med motionären sig förenat.
Utskottet, som delar motionärens åsigt om olämpligheten af nuvarande sätt att utdela gratifikationer, anser således att förbättring härvid bör tillvägabringas, så att värdet af de lemnade understöden ej måtte förringas genom utdelningssättet deraf, såsom nu understundom lärer inträffa, och har derföre ansett sig böra tillstyrka, det Rikets Ständer ville i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj:t täcktes, efter vederbörandes hörande, låta vidtaga sådana åtgärder, att de nådegåfvor som från allmänna fonder och inrättningar äro anslagno åt gamla militärer, eller andra pensions- och gratial-tagare, måtte, så vidt möjligt är, samtidigt och med minsta uppoffring och besvär för pensionärer och gratialister, dem tillhandahållas.
Ank. till Exp. Utsk» den 18 Jan. 1851 kl. ? e. ro. Betänkande, i anledning a( väckt motion om upphörande af befälets vid indelta regementerna inverkan, vid uppgörande af leg o-kontr akter emellan rotehållare och rekryter.
Fran jHedervärda Bonde-ståndet har till Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottet blifvit remitterad en motion af Riksdagsfullmäktigen Peter Gabrielsson från Kronobergs län, hvaruti han fört klagan deröfver, att, å flera ställen men isynnerhet Allm.
Besvärs- och Ekon.-Utskottets Betänkande, JV:o 19. 7 uti hans hemort, regements-befälet, vid rekryteringar, under förevändning att sörja för soldatens bästa och tillse att han får sin .rätt, ofta påtvingar rotehållarne icke allenast ökade praeslalioner till soldaten, utöfver både hvad enskildt aftal med denne och kneckte-kontraktet innehålla, utan äfven understundom en för dem till namn och karakter okänd rekryt.
Motionären, som ansett detta missbruk af regements- och kompani-chefernes myndighet böra upphöra, har derföre hemställt, ”att Rikets Slängder måtte i underdånighet anhålla, att Kongl.
Majit täcktes i nåder meddela föreskrift derom, ätt, när roten framställer en rekryt, fri från fel och lyten samt nöjd *med det kontrakt, som emellan honom och hans rotebönder enskildt blifvit till ömsesidig belåtenhet uppgjordt, denne då må af befälet antagas, utan att någon ytterligare tunga, utöfver hvad öfverenskommit blifvit, må roten åläggas.B
Med anledning häraf får Utskottet upplysa, att Rikets Ständer vid 1840—1841 årens riksdag afgåfvo en underdånig skrifvelse i detta ämne till Kongl. Majit, hvaruti anfördes att, då Rikets Ständer i allmänhet anse sådana frågor, hvari rättelse kan vinnas på sätt lag och laga stadgar föreskrifva, icke böra blifva föremål för Rikets Ständers öfverläggniugar, skäl icke skulle saknas att hänvisa vederbörande till behörig ort för att derstädes i besvärsväg göra sin rätt gällande; men, då Rikets Ständer icke heller kunnat förbise de många kostnader, svårigheter och obehag, som alltid skulle åtfölja en rättegång emellan rust- och rote-hållare å ena, samt befälet å andra sidan, ansågo Rikets Ständer, i ändamål att för framtiden förekomma de öfverklagade missbruken, sig böra i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit täcktes förständiga vederbörande, att förhandlingar emellan rust- och rote-hållare och soldat om löncviikoren böra försiggå enskildt dem emellan och såsom de kunna åsämjas, samt utan all inblandning dervid af befälet, hvarefter kontraktet skall underskrifvas och då först till granskning inför landshöfding och regements- eller kompani-chef uppvisas; börande någon invändning eller anmärkning mot kontraktet icke ega rum, så vida det upptager och tillförsäkrar soldaten alla de förmåner, hvilka honom tilläggas i det ursprungliga kneckte-kontraktet för provinsen, jemte de förändringar dervid, som tillkommit genom frivilliga öfverenskommelse!' emellan kronan, å ena, samt rust-och rotehållare, å andra sidan.
Som nådig åtgärd till följe häraf likväl uteblef, enär, enligt Krigskollegii uppgift, klagomål i berörde afseende hvarken vid general-mönstringar eller eljest skulle blifvit anförda, så väcktes denna fråga ånyo vid 1844—1845 årens riksdag, utan att likväl då föranleda till någon ytterligare skrifvelseJfrånRikets Ständer 8 Allm.
Besvärs- och Ekon.-Ulskottets Betänkande, A’;o i9.