Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det var rörande att se, huru än prins Carl, än prins Eugen för ett ögonblick dröjde vid sin moders sida, talande några kärleksfulla ord; i nästa sekund voro de åter midt uppe i det glada folknöjet.
Kaffe och andra förfriskningar kringbjödos, och så förflöto några glada, lyckliga timmar, af deltagarne sent förgätna.
Till sist fingo alla gå fram till drottningen, till hvar och en hade hon ett vänligt ord.
De manliga tjänarne gjorde sina mer eller mindre lyckade komplimanger; men åt alla de kvinnliga räckte drottningen sin hand.
Med glädje tänka ännu Ulriksdalsgummorna på, huru de med sina grofva, af arbetet styfva fingrar fingo fatta sin drottnings hand.
* Några år senare.
Det är vinter och sön- dag.
De på Ulriksdal och några i grann- skapet boende fingo tillsägelse att öfvervara en andaktsstund på slottet.
Gärna lydde man kallelsen.
Drottningens matsal var för till- fället ordnad till åhöraresal, sittplatser voro anbringade så långt utrymmet medgaf; snart voro de alla upptagna.
På slaget 1 2 öppnades dörrarna till den innanför salen belägna salongen, och här syn tes nu drottningen, vänligt besvarande de när- varandes vördnadsfulla hälsningar.
Drottningen talade några vänliga ord, gjorde sig underrättad om att alla fingo sittplatser o. s. v. Därefter tog hon själf plats i en inom salongsdörren stående emmastol.
Nu sjöngos några verser.
Drottningens norska hoffröken Wedel Jarlsberg höll därpå ett föredrag — jag ville hellre säga en pre- dikan, som gaf tröst och styrka, en predikan, som outplånligt fäste sig i själens minne.
Några verser sjöngos åter — och den enkla, men i så rikt mått tilltalande andaktsstunden var^ slut.
Åter närmade sig drottningen dörren och nickade ett vänligt afsked till de församlade.
Man kände sig lycklig, om man fick en blick ur de om själsstorhet och godhet talande ögonen.
Därute lyste solen mildt på det stilla vinter- landskapet.
J u v e l -, g n i d - och s i l f v e r a r b e t e u, passande till l y s n i n g s - och hederspresenter.
B o r d s l l f v e r, eleganta mönster till lägsta pris efter dagens kurs å silfver.
A r m b a n d, B r o s c h e r, S a l a r.
• M a i n a i i t r i n j s r a r m e d 1, 3 och 5 diamanter från 2 0, 6 0 och 125 kr.
Ktf Reela varor.
— Bref besvaras omgående ~9H
IDUN 1894 Drottningen intog någon förfriskning och be- fallde därefter fram sin lilla ridhäst (Donna) samt gjorde en promenad i den vackra om- gifningen.
Till middagen hade hon glädjen se sin gemål konungen samt tre af sönerna.
Så förflyta några timmar af lyckligt familjelif, till sist en stilla aftonbön, och sabbatsdagen är slutad.
Det är j u endast undantagsvis, som drott- ningen har någon i sin omgifning, som så kan tolka skriftens ord, men alla söndagar, åtmin- stone under drottningens vistelse här, före- läser den tjänstgörande kammarherren predi- kan för dagen.
Drottningen med omgifning sitter i den nämnda salongen, i matsalen be- tjäningen; och ej allenast slottets tjänare, kungsgårdens folk, alla, som bo här, hög och låg, alla äro välkomna att deltaga i lands- moderns andakt.
Ett vackert föredöme, i sanning, för landets mödrar!
Och så till sist en arbetsdag, en vanlig, höstlig hvardag, så som drottningen nu till- bringar dem på Ulriksdal.
Efter förrättad morgonbön intager drottningen i regel sitt kaffe mellan 9 och 1 0, hvarpå hon syssel- sätter sig med sin ganska stora korrespon- dens.
Under förmiddagen ingår en mängd ärenden och bud, som fordra hennes om- tanke oeh omsorg, från de olika sjukhem och välgörande stiftelser, hvilkas beskyddarinna hon är.
Många vädja, i de mest växlande förhål- landen, till drottningens ädelmod.
Så alla dessa, som bedjande vända sig till henne med af dem förfärdigade föremål af olika slag.
Stora summor utdelas väl ej, men hulpna blifva de alla, i de allra flesta fall.
Under allt detta har drottningen som oftast äfven flere visiter att emottaga.
Vid 2-tiden företager hon sin vanliga pro- menad, helst till häst, någon gång i vagn.
Därpå en stunds hvila.
Kl. 6 serveras middagen; under tiden har aftonposten anländt och drottningen läser eller låter sig föreläsas tidningarna, ty med stort intresse följer bon händelsernas gång.
I synnerhet nu mot julen sysselsätter sig drottningen sedermera någon timme med hand- arbete, bestämdt till julgåfva åt någon kär anförvandt.
Och så till sist slutas dagen med bön.
Mycket omväxlande från detta schema kunna ju dagarne ibland blifva genom inträffande resor m. m. dylikt.
Men ett är sig alltid likt: hon börjar och slutar hvarje sin dag med ett troende hjärtas varma bön.
— a — Om ansiktets vård.
Hvarje dam sin e g e n » face masseuse ».
I n:r 4 3 af Idun omnämndes under rubri- ken » Ur notisboken », att Stockholm nyligen fått sin första » face masseuse » eller utöfver- ska af den moderna ansiktsbehandling - — » ansiktsmassage » — som utomlands nu så lifligt anlitas af alla damer, hvilka vilja vårda sitt utseende och sin hälsa, och som för sina verkningar högt lofprisas.
Om samma sak har Idun nu mottagit följande bref från en ung londonflicka, hvars mor för öfrigt är T svenska och bär ett för våra läsarinnor väl- bekant namn.
Den unga damens skrifvelse bör helt visst intressera, icke minst för de praktiska anvisningar den lämnar enhvar att enkelt och billigt sjålf blifva sin » face mas- seuse ».
Vår brefskrifvarinna talar: Redan för många år sedan hörde jag talas om, att det skulle finnas ställen i Paris, där man kunde gå in gammal och ful och kom- ma ut som en nyuppstigen Venus, formliga » skönhetskvarnar » således, sådana sagan be- skrifver.
Allt sedan denna tid, då fåfängans onda ande grep mig, har jag tänkt med läng- tan på den staden, där alla människor kunna vara vackra, och förebrått London, min egen födelseort, att hon icke gjort mera till för- höjandet af sina döttrars naturliga skönhet.
Men härom dagen, då jag gick på Bond Street • — Londons fashionablaste handelsgata — såg jag i ett fönster ett plakat, hvarpå stodo dessa tre ord: » Chiropodie, manicure, face massage ».
Jag stannade och funderade.
Chiropodie oeh manicure — det ena för fötterna, det andra för händerna — dessa kände jag väl till; men ansiktsmassage?
Där- med menades nog de förskönande medlen, som pariserdamerna så allmänt begagna.
Jag steg in.
» Hvad är egentligen denna ansiktsmassage? » » Jo, » svarade en fröken bakom disken, » den förskönar hyn genom att fullkomligt rena ansiktet samt gör huden fin och mjuk.
Vill fröken försöka det? » » Mycket gärna, » tänkte jag för mig själf, men — » hvad kostar det? » frågade jag högt.
» Sju kronor. » Detta svar stäfjade något min entusiasm, ty jag fann priset väl högt, Jag var dock allt för nyfiken att låta hindra mig genom några konsiderationer för min för till- fället lätta börs oeh svarade följaktligen med min och ton så mycket af » grande dame » som möjligt, att jag ville försöka det.
Härpå visades jag till andra våningen och lämnades ensam, medan jag väntade på mas- sösen.
Första åsynen af rummet slog mig med häpnad.
Midt på golfvet stod ett litet bord, hvarpå låg en massa förskräckande instrument, och samma obehagliga känsla, som man har hos tandläkaren, kröp öfver mig.
Men vid närmare undersökning lugnades jag.
Rummet var tredeladt genom skärmar, och jag befann mig nu i den afdelning, som var ägnad åt » manicure ».
De förfärliga instru- menten voro icke annat än nagelsaxar och putsare af olika slag!
Nu kom massösen och jag fördes in i an- siktsafdelningen.
Här fick jag sätta mig på en låg, bekväm stol framför ett tvättställ, bakom hvilket hängde en stor spegel.
En handduk knöts om mitt hufvud, en annan breddes öfver min klädning, och så börjades operationen.
Massösen var en ung, treflig flicka, som icke gjorde hemlighet af sin konst, utan gärna sprakade om allt, som angick ansiktets vård.
Behandlingen tog ungefär en half timme, och till slut var det verkligen ett mycket skärt och hvitt ansikte, som log emot mig från spegeln.
Men hvad som tillfredsställde mig mest, var tanken att jag kunde behandla mig själf nästan lika bra i mitt eget rum.
Och som hvarje dam kan på detta sätt förbättra sin hy, skall jag nu beskrifva, hur jag gör det själf.
Först stryker jag öfver ansiktet med en svamp, doppad i litet varmt vatten, hvarpå jag torkar mig med en mjuk handduk.
Här- efter håller jag ansiktet för några minuter H v a r och en, s o m före den 2 0 d e c e m b e r från u n d e r t e c k n a d e r e k v i - rerar en Flossaapparat, erhåller gratis ett p å tyg uppritadt, färglagdt m ö n s t e r, 60 k v a d r a t c m t r.
s t o r t, p a s s a n d e t i l l k u d d e, p a l l e l l e r m a t t a
377 öfver en panna, hvarur imman af kokande vatten stiger upp.
I frisérsalongen vid Bond Street begagnades en för ändamålet särskildt inrättad apparat, men en liten bleckpanna öfver en spritlampa går ganska bra.
Detta vidgar porerna och gör således huden mycket mottaglig för massagen, som nu kan börjas.
Man stryker på bra med lanolin (ej vaselin, ty denna finner jag skadlig för huden) och för båda händerna — utgående från näs- roten — än uppåt, än nedåt, sakta kring ansiktet.
Man skall vara noga om att ej ute- sluta någon del; öfverläppen, ögonlock och näsborrarne behöfva kanske något mer mas- sage än det öfriga ansiktet.
En ordentlig mas- sage kan naturligtvis endast utföras af en in- lärd, men denna är egentligen för alt gnida lanolinen väl in i huden.
Man håller på med detta ungefär tio minuter, oeh sedan tvättar man sig med varmt vatten oeh tvål.
Hvilken tvål, som är lämpligast, är naturligtvis en viktig detalj; för min del tror jag, att lanolin- tvål är bland de bästa.
Färgade och parfyme- rade tvålar äro ofta, fastän ej alltid, skadliga och böra därför undvikas.
Detta är texten för många predikningar, det vet jag,- men lik- som med många andra texter måste man » töla » — som de säga i Värmland — för att få in det i människohufvuden.
Efter tvättningen sköljer man sig väl i varmt vatten, hvarefter man stryker på en blandning af olika delar glycerin och citron- saft.
Detta är för att sluta till porerna och hindra en förkylning.
Man påstår äfven, att den sammandragande verkan af citronsyra är ett godt medel mot skrynklor.
Nu torkar man sig mycket väl och gör slutligen en afgnidning med en bit fint sämsk- skinn, som man måste ofta tvätta ur med tvål och vatten.
Sedan, om ni så vill, kan ni begagna litet hvitt puder — det skadar alls icke, men det kan vara lika bra utan, beror på tycke och smak.
Om ni nu stryker med handen öfver kin- derna, skall ni finna dem mjuka som den finaste sammet.
Gå nu, om ni har en man, och bed honom ge er en kyss; om icke — kanske någon annan vill stå till tjänst!
Denna behandling bör utföras tre gånger i veckan, och dessutom bör ansiktet tvättas morgon och kväll i varmt vatten — om kväl- len med och om morgonen utan tvål.
Efter tvättningen sköljer man sig väl i rent varmt vatten och sedan doppas svampen i kallt vat- ten och strykes fort öfver ansiktet.
Detta verkar som en dusch, oeh hvad som är bra för den öfriga kroppen är också bra för an- siktet.
Torka väl, först med en handduk, sedan med skinnet.
Tag tillräcklig motion i friska luften, för en regelbunden diet, undvik starka drycker och kryddor, och om ni icke snart ser ut som en rosenknopp, så — ja, så ser ni väl ut som en ros i full blomstring.
Londonflicka.
Kärlek är kärlek: en drottning älskar icke ädlare än en tiggerska o c h en snillrik vis icke bättre än en dum olärd.
Liedberg &amp; Bäckgrens maskinaffär 3 A Klara V. Kyrkogata.
IDUN 378 träkanten med glödstiftet o c h täck dess ena skiffer- Tio julklappsidéer.
Vackra glödritningsarbetert.
För den s o m är be gâfvad med artistiska anlag o c h därjämte är i lycklig besittning af en glödritningsapparat, ges det o t o l i g t många vackra och originella arbeten att utföra, passande till julklappar.
Se här t. ex. en fotografilåda af skinn.
Man utväljer bland sina gamla pappaskar en fyrkantig sådan med tillhörande lock o c h af lämplig storlek t. ex.: längd 25 c m, bredd 19 c m.
o c h höjd 7 cm., d. v. s. så stor, att tvänne kabinettkort le- digt få plats bredvid hvarandra.
Asken tages helt och hållet i sär och de olika bitarne — botten, sidor o c h lock — beklädas med ljust lamm- eller sämskskinn, eller o c k glacéskinn.
Helt tunt mjöl- klister användes härtill o c h de olika delarne läg- gas under torkningen i j ä m n stark press, så att ej pappet må böja sig.
Det iakttages att skinnet bör stå några linier utanför pappkanten.
Har man ingen passande ask att tillgå, kan man själf tillskära bitarne i papp efter ofvannämnda pro- portioner, men detta är tydligtvis mera arbetsamt.
Lock och sidor dekoreras nu med glödstiftet, med pensel o c h färger (akvarell eller oljefärg), eller ock med bådadera i förening.
Konturerna brän- nas då först o c h sedan vidtager målningen.
Na- turligtvis måste mönstret öfverlämnas åt hvars och ens smak, men till ledning kan j u sägas, att man dels kan hålla det i rococostil med ljusa, fina färgnyanser, dels välja b l o m m o r i naturstil, t. ex. göra sig penséer i flere färger, utmärkt på hvit glacébotten.
Målningen öfverpenslas med spritfernissa.
Nu slås kring kanterna på pas- sande afstånd från hvarandra små runda hål med pikérjärn.
Med smala skinnremmar snöras lådans olika bitar åter stadigt tillsammans genom dessa hål.
Sedan man invändigt beklädt asken med atlas eller sidenbrokad i färg med målningen o c h gifvit detta ett underlag af tunn vadd, är den prydliga julklappen färdig.
De pärmar s o m medfölja illustrerade tidningar och planschverk äro ofta nog dels smaklösa, dels ovaraktiga.
Med någon fantasi kan man däremot själf kom- ponera riktigt vackra, solida praktband i läder, till hvilket illustreradt verk s o m helst.
Man låter den bokbindare, som skall binda in verket, själf uppklistra skinnet på papp, enär han bäst förstår bedöma de erforderliga proportionerna.
Mest hållbart blir ljust lammskinn, s o m utväljes h o s garfvaren, o c h fås ett hälft dylikt för ungefär 2 kr.
Man pryder framsidan med glödritning och målning med tunn oljefärg, hvilken då den torkat, bestrykes med spritfernissa.
Till mönster väljer man antingen blommor i naturstil eller ornament i renaissancestil.
Kan man däri in- lägga en anspelning på verkets innehåll, så myc- ktt bättre.
Utmärkta motiv till snirklade orna- ment, vackert präntade initialer o c h gamla munk- bokstäfver, i o c h för boktitelns återgifvande, kan man hämta ur någon antik foliant, om man äger tillgång därtill.
Baksidan hålles endast i glöd- ritning med ett enkelt fortsättningsmönster.
Af hvitt glacéskinn fås ett ännu elegantare, men ömtåligare band.
Denna både ovanliga o c h värdefulla julklapp skall säkert vara välkommen för mången, s o m däraf kan hafva ett varaktigt nöje.
En målad skiffertafla blir annars en ganska enkel, men nätt julgåfva.
Köp en skiffertafla un- gefär 20 c m.
lång o c h 15 c m.
Dekorera sida helt o c h hållet med målning i oljefärg: en figur (tomte), en blomsterslinga, pärongren eller något dylikt.
I ena kortsidan borras ett hål, hvarigenom trades ett smalt sidenband i färg med målningen, fasthållande griffeln.
Taflan, s o m b ö r upphängas bredvid skrifbordet, är afsedd för hus- moderns memoranda.
P. Q.
R. IX.
Stiliga fotografiramar.
Man uppritar på entrådig stramalj ramens storlek.
Till kabinettsporträtt kunna t. ex. de två sidorna vara 8 o c h de två 4 centimeter breda.
Sedan sys öfver 6 trådar rätt uppstående stygn med klufvet filosellsilke, hvaraf 3 trådar tagas.
Mönster i bågform o c h zigzag finnas i broderihandeln.
Tag 2 chatterin- gar t. ex. mossgrönt o c h ljusrödt eller blått o c h gult, 5 färger af hvarje chattering, de sista myc- ket ljusa, nästan hvita.
Låt de ljusaste färgerna i bägge chatteringarna mötas o c h å andra sidan de mörkaste sammaledes.
Ritar man i det ena hörnet en sköld, på hvil- ken utsys monogram eller emblem o c h som fylles med gobelinstygn i hvitt silke öfver 2 trådar, ser det bra ut.
Den s o m är händig kan förmodligen själf uppfodra ramen på papp, eljes får man låta bokbindaren göra det o c h ser den fin ut.
Samma idé kan begagnas till visitkortsbok; då man gjort broderiet efter kortets storlek, natur- ligtvis något mer än dubbelt så stort som kortet, fastsyr man det vid böjlig papp, fodrar det hela med ljus atlas, viker det lätt midt itu o c h syr inuti 2 små fickor af atlas för korten.
Det hela kantas med en guldsnodd eller dylikt.
Se här ett användbart mönster.
6 stygn uppåt, 2 stygn nedåt, 2 åter upp, 2 ner, 6 u p p; detta utgör halfva mönstret o c h sys det andra stygnet 3 trådar högre upp o c h en tråd mera till höger än det första.
Enligt dessa grunder fortsattes uppåt och sedan neråt, så att mönstret går i taggar.
X. Kappskyddare.
De flesta personer, åtminstone de s o m bo i stora städer, där garderobsutrymmet ej brukar vara storartadt, hafva sina ytterplagg hängande i tamburen.
Det är j u också dessutom bekvämast att hafva ytterplaggen nära tillhands.
Säkerligen hafva många med mig gjort den erfa- renheten, att våra kappor ej just fara väl i dessa tamburer, helst där man, s o m vanligtvis är fallet, eldar i en kamin med kol, då det svarta koldam- met aflagrar sig öfverallt.
Äfven vid den dagliga städningen af tamburen, kunna j u ej heller våra kappor eller andra ytterplagg undgå att få sin beskärda del af det upprifna dammet.
Kanske jag därför kunde göra några ordningsälskande julklapps gifvarinnor en tjänst med att delgifva dem beskrifning på s. k.
» kappskyddare », s o m äro en ny idé, men försökt och befunnen vara prak- tisk o c h prydlig: Af cirka 90 centimeters bredt tyg klippas 2 va- der, längden beroende af den kappas längd, s o m man ämnar den till.
Våderna hopsys och söm- men bildar midten af ryggsidan.
Så vikas vå- derna, att af hvarje våd ungefär 40 centimeter hör till bakstycket o c h det öfriga till framstyckena, som därigenom blifva något vidare.
Uppe vid halsen, ungefär 13 centimeter från sömmen på bakvåden o c h 30 dito från kanten på framvåden, sneddas nu utåt sidovecket, på våderna ungefär 14 centimeter, som bildar axelsömmen, o c h hvil- ken hopsys; därifrån klippes tyget i en rundel, 10 centimeter neråt, hvilket rynkas och hopsys med den undra delen af axelsömmen, så det bil- dar en upphöjning, såsom det har brukats på de moderna rundskurna kapporna (hela faconen lik- 1894 nar de rundskurna » gå borts » - kapporna).
Uppe vid halsen sys en dragsko, i hvilken trades band, framvåderna förses sedan med lika band, att knyta dem tillsammans med, ungefär 25 centime- ter mellan hvarje bandrosett.
Fållas nertill; o m man vill, kan man äfven nertill sätta en rätt bred rynkad garnering.
Man kan göra dessa s. k.
» kappskyddare » enkla eller mer eleganta, allt efter råd eller smak.
Jag har sydt en af grå tunn twills (ty det måste vara af lätt tyg), köpte ljus- blå bomullsband, sådana hvarmed de i butikerna ombinda paketer, o c h sydde däraf flere rader som bårder, använde af dem äfven att träda i drag- skon samt till rosetterna.
Jag har sytt ett mo- nogram på framvåden rätt högt uppe vid halsen, af ljusblått märkgarn.
— En mer elegant har j a g äfven sylt, sydde den af mörkbrun twills, sydde längs framstyckena o c h nertill flere rader smala bårder af ljus chokolad-färgad satin, dragskobandet och rosetterna af sidenband — samma färg, sil- ket till monogrammet äfven i samma färg.
— Dessa kappskyddare kunna äfven användas s o m herr ytter-rocks-skyddare, jag skulle då vilja före- slå några lämpliga ordspråk broderade som en bård kring halsen, s å s o m: » glöm ej portnycklen », » o m skalkar locka dig, så följ icke » etc.
Det faller väl af sig själf, att rockarne och kap- porna skola hänga på s. k. kapphängare, för att ej förlora façon.
» Skånskan ».
Kronprinsessan Victoria afreste i måndags från Karlsruhe till R o m för att vistas därstädes en längre tid.
Nu om måndag äger den nye ryske tsa- rens högtidliga förmälning rum med prinsessan Alix af Hessen, i Anitschkowpalatset i Petersburg.
Utom kejsarfamiljen komma sannolikt endast de högsta ämbetsmännen samt riksrådets medlemmar att bevista högtidligheten.
Tsaren b o r tills vidare hos änkekejsarinnan i Anitschkowpalatset, men flyttar till Vinterpalatset så snart detta blir iord- ningstäldt.
Änkekejsarinnan ämnar omedelbart efter bröllopet hegifva sig till Kaukasus för att vårda sin dödssjuke son, storfursten-tronföljaren Georg. '
* • En gammal lärarinna.
92 år fyllde i fre- dags en af Vimmerbys äldsta innevånare, änkefru Sofia Haag.
Fru Haag, som är änka efter fram- lidne prosten o c h kyrkoherden Haag i Rumskulla, Kalmar län, har många bekantskaper i vidt skilda delar af vårt land, ty under sin krafts dagar hade hon å Rumskulla kyrkoherdeboställe ett mycket besökt pensionat för unga flickor, Fru Haag är jämförelsevis ganska rask, men minnet o c h tanke- skärpan ha dock under de senare åren, såsom helt naturligt är, något försvagats.
Slöjdinspektrisen fröken Hulda Lundin har från damkomitén vid Chicagoutställningen fått mottaga en silfvermedalj, på hvars ena sida drott- ning Isabellas bild är präglad och på hvars andra sida synes en spinnande kvinnofigur.
Medaljen åtföljdes af en skrifvelse af följande innehåll: » Det är beslutadt, att alla jurymedlemmar, som blifvit utsedda af damkomitén för Columbia- utställningen, från o s s skola mottaga ett tack för det utmärkta sätt, hvarpå de hafva utfört sitt upp- drag, samt ett erkännande af den tjänst, de där- med gjort kvinnosaken i hela världen. » * Ellen Fries om skolan och fosterlands- kärleken.
Vid Stockholms folkskolelärareför- enings novembersammanträde förliden lördag höll fil.
d:r Ellen b ries föredrag öfver ofvanstående ämne.
En fosterländsk rörelses framtid, sade talarin- nan, hvilar på ungdomen, o c h därför bör denna göras till en svensk ungdom.
Och därvid bör skolan framträda väckande och stärkande.
Men skolans uppgift är icke löst därmed, att den an-
1894 379 IDUN ordnar försvarsfester och nationella högtidsdagar, detta är endast bisaker.
Hon bör ej blott fram- kalla fosterländska intryck, hon bör fostra o c h utveckla det nationella lifvet o c h se till, att den nationella strömningen blir en insats i vår kultur genom att i alla riktningar stärka nationalmed- vetandet.
Detta kan ske genom undervisningens ordnande o c h meddelande.
Den högre undervis- ningen hos oss är så osvensk som möjligt.
I den- samma intaga de främmande språken hedersrum- met, under det att modersmålet, ett folks dyrba- raste arf.
intager en undantagsställning.
Och lik- väl är det af största vikt att vårt lands mödrar förstå och älska det språk, som barnet först lär af deras läppar.
Kunskap i modersmålet och dess litteratur är det första villkoret för stärkandet af nationalandan.
Modersmålet bör vara det vikti- gaste ämnet i alla svenska skolor o c h utgöra det starka bildningsbandet mellan alla folkklasser.
kapellet under anförande af prof. Neruda.
Som bekant uppföres det härliga tonverket » La damna- tion de Faust » af Berlioz.
Fiiharmoniska sällskapet gaf i tisdags inför en full- talig publik sin första abonnementskonsert för innevarande säsong.
Programmet upptog » Lyran och harpan », Victor Hugos bekanta ode, kompo- neradt för soloröster, blandad kör och orkester af Saint-Saëns, samt » Rosens pilgrimsfärd », en tysk sagodikt, komponerad likaledes för soloröster, blan- dad kör och orkester af R.
Den först- nämnda tonsättningen innehåller flere anslående stycken o c h utmärker sig särskildt för en all- deles förträfflig behandling af orkestern.
Utföran- det förrådde flere ojämnheter o c h kompositionen tycktes ej väcka något lifligare intresse.
Den torde ej heller, oaktadt den s o m sagdt besitter flera för- tjänster, höra till den framstående tonsättarens allra bästa arbeten.
Af Sverige borde den svenska ungdomen få en fullständig bild.
I stället inläras i de lägre klas- serna en mängd floder, sjöar, städer m. m.
Först i de högsta klasserna återkommer man till fäder- neslandet o c h då i största korthet såsom repeti- tion.
Huru kunna då de unga genom kännedo- men af vårt lands rika hjälpkällor lifvas att ägna sitt lif åt utvecklingen o c h tillgodogörandet af dessa?
Större intresse o c h lifligare bifall knöto sig till Schumanns vackra och omväxlande musik.
Bland nummer, som särskildt torde böra framhållas, äro i första afdelningen de vackra älfkörerna o c h den gripande sorgmusiken vid grafven samt i den an- dra den ståtliga manskören » Bist du im Wald gewandelt » o c h det förträffliga altsolot » Im Wald, gelehnt », hvars ypperliga utförande af fru Linden framkallade det hfligaste bifall och medförde en omtagning.