Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sl. Brot. 18S3 & 1854. 10 Sami. 1 Afd. 62 490 Expeditions-Utskottetf Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 47S.
Öfriga tillsvidare förordnade Bergsfogdar, nemligen C. V. Köhler, C. J. Almqvist, C. J.
Victorin, C. J. Wahlberg, C. Beronius, J. P. Dahm och O. F. Dalman, voro äfven dels redan delegare i Civil-statens pensions-inrättning, dels berättigade att der vinna inträde; men då de blott kortare tid innehaft sina befattningar, funne E. K.
M:t betänkligt att löne-ersättning åt dem föreslå.
Ansåge åter Rikets Ständer billigt, att äfven åt dem på allmänna Indragnings-staten anslå någon godtgörelse, syntes denna, såsom Bergs-kollegium tillstyrkt, böra inskränkas till de föga betydliga beloppen af ordinarie lönerne, tillsammans 1,081 R:dr 8 sk., att likaledes af dem frånträdas, när pension i Civil-statens pensions-inrättning kunde erhållas, eller befordran vunnes till annan allmän tjenst.
För tillförordnade Bergsfogden Wiberg, sorn först år 1853 förordnats att sysslan till innevarande års slut förrätta, ansåg deremot E. K. M:t, lika med Bergs-kollegium, löne-ersättning icke skäligen böra ifrågakomma.
1 enlighet med hvad i underdånig skrifvelse, angående regleringen af utgifterne under Riks-Statens 6:te Hufvudtitel, blifvit anmäldt, med anledning af E. K.
M:ts, uti Dess vid innevarande Riksdag allåtna Nådiga Proposition om Stats-verkets tillstånd och behof, gjorda framställning, i fråga om förändrad organisation af Bergs-kollegium och Bergslags-staterne, hafva Rikets
Ständer funnit sig ej kunna ingå i pröfning af den nya organisationen och endast beslutat, att det i nu gällande Riks-stat lör Bergs-kollegium och Bergslags-staterne uppförda anslag skall vid oförändradt belopp bibehållas, i följd hvaraf hittills ej heller blifvit meddeladt något Rikets Ständers yttrande öfver hvad E. K. M:t, i sammanhang med organisationsfrågan, Nådigst föreslagit derom, att, af 6:te
Hufvudtitelns anslag till befrämjande i allmänhet af bergsbruket, löne-ersättning måtte få utbetalas till de ordinarie bergs-tjenslemän, sorn, vid indragningen af deras befattningar, vore till sådan ersättning berättigade.
Då emellertid, jemlikt E. K. M:ts Nådiga beslut, den nya regleringen, dervid Bergsfogde-tjensterne, i öfverensstämmelse med Rikets Ständers uttryckta önskan, blifvit indragna, skall träda i verkställighet med 1855 års ingång, saknas efter denna tid tillgång så väl till aflöning för de ordinarie Bergsfogdar, hvilka, i enlighet med E. K.
M:ts särskilda Nådiga medgifvande, vilja med tjenstgöringen fortfara, som ock till ersättning åt de endast tillsvidare förordnade Bergsfogdarne, hvilka, med befaltningarnes upphörande, skulle förlora sina hittills innehafda så väl ordinarie som extra löne-inkomster.
M:t, anse Rikets Ständer dock att, på sätt förut i likartade fall egt rum, lämplig ersättning bör beviljas Bergslogde-tjensternes innehafvare för deras, genom beställningarnes indragning, mistade löne-förmåner; Och då Rikets Ständer tillika funnit de af E. K.
M:t i Nåder föreslagna grunder för ersältningarnes bestämmande vara rättsenliga och billiga, hafva Rikets Ständer alltså, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med E. K. Mits Nådiga Proposition, beslutat:
Lo) att de ordinarie Bergsfogdarne, så vidt de åstunda att, efter verkställigheten af den genom Kongl.
Brefvet den 14 Oktober 1853 fastställda nya reglering af Bergslags-staterne, fortfarande utöfva Bergsfogde-tjensterna, må, så länge de vid dessa befattningar qvarstå, åtnjuta följande mot deras nu innehafvande löner svarande belopp, nemligen: A. G. Slettengren E. Helander C. A. Sundin J. F. Bratt R:dr 146: 32. — » 110: » 75: 32. — * 75: 32. — tillsammans R:dr 408; — — Expedilions-Utskottels
Skrifvelse, N:o 176. 491 2:6) att de tillsvidare förordnade Bergsfogdarne må, intilldess pensionsrätt i Civil-statens pensions-inrättning kan af dem tillträdas, tillgodonjuta: a) de före år 1845 tillförordnade: , P. Roman, hvad som svarar mot pensions-beloppet i nämnda kassa R:dr 300: — — C. E. Lychnell, likaledes » 300: — — J.
Edström, hvad som motsvarar hans åren 1848—1852 taxerade löne-in - komsler i jemnt tal » 108: — — J. F. Ågren, likaledes . . . . » 108: — — 816: de sedermera tillförordnade, hvad löner, nemligen: som motsvarar deras nu in- C. V. Köhler ......
. . R:dr 146: 32. — C. J. Almqvist ......
» 272: 8. — C. J. Victorin » 146: 32. — C. J. Wahlberg . . . . . » 75: 32. — C.
Beronius » 146: 32. — J. P. Dahm » 146: 32. — O. F. Dalman » 146: 32. — l—k 0 00 00 1 Summa R:dr 1,897: 8. samt i 3:o) alt förberörda ersättningsbelopp, tillhopa 2,305 R:dr 8 sk., må uppföras å Allmänna Indragnings-Staten, alt, så vidt ofvannämnda personer icke dessförinnan vunnit befordran till annan allmän tjenst, från och med år 1855 utgå, med vilkor, utom de här ofvan upptagna, alt ersältningarne förminskas eller upphöra, i den mån innehafvarnc kunna utaf andra statsmedel erhålla aflöning.
Hvilket allt Rikets Ständer få härigenom, till svar i ämnet, hos E. K. M:t underdånigst anmäla.
Slockholm den 3 November 1854. 492 Expeilihons-Uiskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N.-o i 7 6.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 3 Nov. 1834.
Preste-Slåndet den 3 — — Borgare-Ståndet den 3 — — Bonde-Ståndet den 8 — — Rikets Sländers underdåniga Skrifvelse, angående Iiansli-rådet I.
D. Valerii enkas och barns befriande från elt honom i lifstiden å dömd t ersätta ing s-ansvar.
(Stats-Utsk:s Uthden N:ris 26 och 243 samt Mern.
N:ris 295 och 328.) S. A. K. I Nådig Proposition af den 16 November sistlidne år har E. K.
M.t täckts meddela Rikets Ständer, huruledes, sedan, vid pröfning af Kammar-rättens utslag, angående den af Tullförvaltaren vid Tulluppbörds- och Kassörs-kontoret i Stockholm M. F.
Finér åsamkade och efter hans den 20 Mars 1837 inträffade död yppade balans af uppbördsoch kassörs-kassorna för åren 1836 och 1837 tillhörande medel, E. K. M:t, genom Dess Högsta Domstol, medelst utslag den 6 Maj 1843, ibland annat, ålagt
Departements-chefen i General-tullstyrelsen, Kansli-rådet I.
D. Valerius, att, näst efter förre Kontrollören vid bemälda Styrelses uppbörds-kontor Paul Middendorff och förre Kamereraren vid samma Styrelses Kammar-kontor, Kammar-rätts-rådet J.
Winroth, ej mindre betala den brist, sorn, efter proportionerlig fördelning på kassor och år, uppstått å de 20,000 R:dr, hvilka under Valerii tjenstetid såsom Kameral-departements-chef blifvit dels år 1836, dels ock år 1837, anordnade lill kassörs-kassan för bestridandet af 1836 års utgifter, och hvilken brist uppginge till 3,176
R:dr 38 sk. 8 rst., än äfven ersätta 1837 års balans i uppbörds-kassan, 7,645 R:dr 26 sk. 11 rst. och i kassörskassan 2,985 R.dr 9 sk., tillsammans utgörande en summa af 13,807 R.dr 26 sk. 7 rst., hade, uppå Kansli-rådet
Valerii underdåniga ansökning att varda befriad från den honom sålunda ådömda ersättnings-skyldighet, E. K. M:t, i Nådig framställning af den 19 Augusti 1844, fästat Rikets dä församlade
Ständers uppmärksamhet å den väsendtliga skiljaktighet, sorn företedde sig emellan beskaffenheten af de anmärkta tjensteförseelserne hos aflidne Tullförvaltaren Finérs närmaste kontrollanter, Kammar-rätts-rådet Winroth samt Kontrollören Middendorff, och den efterlåtenhet, som kunde läggas Kansli-rådet Valerius till last, helst de förre varit i tillfälle att egna daglig uppmärksamhet å Finérs tjensleutöfning och dervid bemärka hvarje till misstanke om underslef föranledande omständighet, under det att Kansli-rådet Valerius hvarken kunnat eller Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 176.
493 varit pligtig att utsträcka sin embets-åtgärd till en så beskaffad närmare tillsyn, hvarjemte han till sitt urskuldande framför de förre haft att åberopa tillvaron af en föregående speciel kontroll, som, vederbörligen iakttagen, ensam varit tillräcklig att förekomma eller leda lill upptäckt af möjliga tillgrepp; vid hvilket förhållande, och med ytterligare anledning af det gagn, fäderneslandet tillförene hemtat af Kansli-rådet Valerii långvariga samt af nit och skicklighet utmärkta einbetsmanna-verksamhet, E. K. M:t till Rikets Ständers pröfning i Nåder hemställt, huruvida icke den ersältnings-skyldighet, som i detta mål blifvit Valerius ålagd, kunde honom eftergifvas; att, på grund af E. K.
M:ts och Rikets Ständers medgifvanden, verkställigheten af Högsta Domstolens utslag, i hvad det angått den Kansli-rådet Valerius ådömda ersättnings-skyldigheten, hittills fått anstå, emot det att i Nåder anbelälld qvarstad fortfarande egde runi å Valerii fästa och lösa egendom, med undantag likväl af honom tillkommande lön och pension; att, sedan bemälde Winroth och Middendorff under tiden aflidit och efterlemna! tillgångar, som endast till högst ringa belopp betäckt den elter Finér yppade balansen, Rikets Ständer, vid 1850—1851 årens Riksdag, beviljat Enkan och barnen efter Presidenten J. P. af Billbergh den af E. K.
M:t i Nåder föreslagna befrielse från honom i lifstiden, såsom embetsman i Tullverket, ålagdt ersättnings-ansvar för nämnda balans; samt alt, efter det numera äfven Kansli-rådet Valerius med döden afgått, hans Enka, Aurora Christina Ingell och fyra barn, hvaribland två oförsörjda döttrar, hos E. K. M:t underdånigst anhållit, att som de, enär boets gäld, deri inberäknadt det ersättnings-belopp, som blifvit Valerius i lifstiden ådömdt, med 13,239 R:dr 43 sk. 8 rst. öfverslege tillgångarne, skulle blifva uti konkurs-tillstånd försatta, derest ersättningen hos sterbhusdelegarne ulkräfdes, E. K. M:t måtte till Rikets Ständer hemställa, att den af E. K.
M:t redan tillförene för Kansli-rådet Valerius föreslagna befrielse från merberörda ersättnings-ansvar mätte varda hans enka och barn medgifven; utvisande den efter Kansli-rådet
Valerius upprättade och jemväl underdånigst företedda bouppteckning, att tillgångarne uppgå till 1,773 R:di\ 8 sk., men att skulderna utgöra 15,013 R:dr 3 sk. 8 rst., deri likväl den Kansli-rådet
Valerius i balansmålet påförda ersättnings-summan 13,807 R:dr 26 sk. 7 rst. vore inberäknad.
1 anledning häraf och då Rikets Ständer hvarken vid besvarandet af E. K.
Mits till Rikets Ständer under den 19 Augusti 1844 aflålna Nådiga Proposition, angående befrielse ej mindre för Presidenten af Billbergh, än för Departements-chefen vid Tullverket, Kansli-rådet
Valerius från dem ådömdt ersättnings-ansvar i målet, rörande den efter Tullförvaltaren Finér yppade balans, eller sedermera, efter det frågan blifvit vid de sednaste båda Riksdagarne i mer eller mindre vidsträckt mån lill Rikets Ständer ånyo hänskjuten, meddelat hufvudsakligt yttrande i afseende å omförmälda, af E. K. M:t föreslagna eftergift, så vidt densamma anginge Kansli-rådet Valerius, har E.
KM:t nu, med åberopande af de skäl, som föranledt nyssberörda Nådiga framställning, samt med afseende jemväl å det ömmande förhållande, att genom utkräfvandet af den ringa andel utaf ilrågakomna ersättning, hvartill Kansli-rådet
Valerii bo skulle kunna lemna tillgång, denne förljente embetsmans familj skulle blifva alldeles utblottad, täckts föreslå Rikets Ständer att, i likhet med hvad förut blifvit Presidenten af Billberghs sterbhusdelegare medgifvet, befrielse från fullgörande af den Kansli-rådet
Valerius ådömda ansvars-skyldighet för omförmälda balans måtte varda hans enka och barn beviljad.
Ehuruväl Rikets Ständer fullt inse vigten deraf, att gällande författningar, som röra kontrollen öfver statsmedlens behöriga förvaltning, varda med noggrannhet tillämpade, hafva Rikets Ständer dock funnit, att, på sätt jemväl E. K. Mits Nådiga Proposition innehåller, flera omständigheter förekommit, föranledande till ett skonsamt bedö - 494 Expeditions-lllskottets Förslag lill underd.
Skrifvelse, N:o -177. mande af den förseelse, hvarför ifrågavarande ersättnings-skyldighet blifvit Kansli-rådet Valerius ådömd; i följd hvaraf och med afseende tillika, dels å Kansli-rådet
Valerii långvariga och för fäderneslandet gagnande embetsmanna-verksamhet, och dels derå, att utkräfvande nu af den ådömda ersättnings-skyldigheten i hela dess vidd skulle hardt drabba hans enka och oförsörjda barn, hvilka derigenom blefve försatta i en utblottad belägenhet.
Ständer funnit en sträng tillämpning af lagens bud här icke vara med billigheten fullt förenlig.
Rikets Ständer hafva ock genom sina vid föregående Riksdagar i denna fråga fattade beslut och de derför anförda skäl visat, att de ansett billighetsgrunder tala derför, att lagens kraf icke i sin fulla stränghet blefve emot Kansli-rådet Valerius tillämpadt, likasom Rikets Ständer vid nästlidne Riksdag uttalat en dylik åsigt genom sitt då fattade beslut, hvarigenom medgifvits, att den Presidenten af Billbergh i lifstiden ådömda ersättnings-skyldighet i meranämnda balansmål finge till förmån för hans efterlemnade familj eftergifvas.
Vid sådant förhållande hafva Rikets Ständer nu pröfvat skäligt medgifva, att Kansli-rådet Valerii enka och efterlemnade -barn må befrias från den ansvars-skyldighet, Kansli-rådet
Valerius i lifstiden blifvit ådömd för den efter Tullförvaltaren Finér år 1837 yppade balans.
M:ts i ämnet aflålna Nådiga Proposition, Rikets Ständer få härigenom i underdånighet anmäla.
Slockholm den 8 November 1854.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 3 Nov. 1834, Preste-Stånijet den 3 — —_ Borgare-Ståndet den 3 — — Bonde-Ståndet den 8 — —•
Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående anslag för åtskilliga byggnads-arbelen uti Kongl. Slottet i Slockholm och Gripsholms Kongl. Lust-slott, m. m. (Stats-Utsk:s S. A. K.
Sedan, i anledning af den vådeld, som hröstetidep nästlidne år härjade en del af Tullgarns lust-slott, och hvilken skall hafva uppkommit genom det derstädes använda felaktiga byggnadssätt, att, med förbiseende af dermed förenad eldfara, ej allenast Expeditions-Vtskollets
Skrifvelse, N:o 177. hvarjehanda trädvirke anbringats i närheten af skorstens-piporna, utan ock ändan af bjelkar i taklaget uti desamma blifvit instuckna, Riksmarskalks-embetet blifvit i Nåder anbefaldt föranstalta, dels om noggrann undersökning, huruvida enahanda förhållanden i afseende på byggnadssättet, som vållat branden .vid Tullgarn, äfven egde rum vid Kongl. Residens-slottet samt det arf-furslliga palatset vid Gustaf Adolfs torg i hufvudstaden, äfvensom vid Haga, Drottningholms och Gripsholms Kongl, lust-slott, så att skäl kunde förefinnas att befara dylik olyckshändelse vid något af nyssnämnda slott och palats, dels ock att, i sådant fall, uppgift blefve meddelad om de åtgärder, som till förekommande deraf kunde anses nödiga, äfvensom förslag upprättadt å den derför erforderliga kostnad; så hade, enligt hvad E. K.
Mit behagat genom Nådig Proposition Rikets Ständer tillkännagifva-, hemälda Embete underdånigst aflemnat ett på behöriga besigtningar grundadt approximativt förslag å kostnaden för de arbeten, som ansetts nödiga för att åt förberörda slott och palats bereda möjligaste säkerhet inot eldfara, hvilken kostnad härvid upptagits till ett sammanräknadt belopp af 30,000 Ridr Ranko; hvarjemte Riksmarskalks-embetet i underdånighet anmält, att de för omförmälda slott bestämda årliga anslag, hvilka voro afsedda ej allenast till nödvändigt underhåll af byggnader, samt skötsel och vård af park och trädgårdar, utan ock till aflöning af erforderlig tjenstemanna-personal och betjening samt arbetsfolk, äfvensom till onera, fattigvård och förvaltnings-kostnader, icke kunde till nu ifrågakomna utgift lemna tillgång. E. K. M: t, sorn, hvad först beträffade Kongl.
Slottet i Stockholm, funnit de i kostnadsförslaget derför upptagna byggnads-åtgärder, nemligen jerndörrars anbringande i brandmurarne emellan de särskilda delarne af vinden och slottsgångarne samt vid vindstrapporna, beräknade till 1,255 R:dr, kostnaden för brandbottnars inläggande i slottsflyglarne, 7,276 R:dr 32 sk., samt de vid sistnämnda arbete förekommande oförutsedda utgifter, upptagna till 485 R:dr, eller tillsammans 9,016 R:dr 32 sk., icke kunna räknas till sådant underhåll af Kongl. Slottet, som af anslaget å Riks-Statens lista Ilufvudtitel till reparationer å Stockholms Slott med flera för Kongl. Hofven upplåtna byggnader borde bekostas, utan måste anses höra till sjelfva slottsbyggnadens fullbordande, har fördenskull, uti den nu aflåtna Nådiga Propositionen, behagat föreslå, det Rikets
Ständer måtte för ofvannämnda till denna dyrbara byggnads skyddande emot eldfara erforderliga arbeten anvisa ett särskildt anslag för en gång af nio tusen riksdaler banko, att, i mån af behof, öppå skeende reqvisition, Riksmarskalks-embetet för ändamålet tillhandahållas.
Vidkommande derefter de vid Gripsholms Slolt, i följd af der begagnade eldfarliga byggnadssätt, nödiga befunna förändringar, för hvilka blifvit i kostnadsförslaget utförd en summa af 7,500 R:dr, oberäknadt oförutsedda mindre utgifter, så har E. K. M:t, enär denna kostnad icke kunde bestridås af det till 1,700 R:dr årligen inskränkta anslaget för samma slott å Riks-Statens lista Hufvudtitel, samt då detta dyrbara forntidsverk, för hvars återiståndsättande betydliga summor under de sednare åren blifvit af E. K.
Mits egna medel använda, borde af Slaten underhållas, för ofvanberörda behof i Nåder äskat en summa af sju tusen fem hundra riksdaler banko, att, uppå skeende reqvisition, till Riksmarskalks-embetet utbetalas; varande deremot något särskildt anslag icke af E. K.
Mit begärdt till afbjelpande af öfriga vid undersökningen anmärkta felaktigheter och behölliga förändringar uti det Kongl.
Slottet i Stockholm, Arf-furslliga palatset, Drottningholms och Haga lust-slott.
Slutligen har E. K.
Mit, i sammanhang med högstberörda Nådiga framställning, jemväl meddelat Rikets Ständer, hurusom Riksmarskalks-embetet, jemte särskild förmälan, att det trädskjul, hvilket för omkring 50 år tillbaka uppfördes å gården vid Kongl. 496 Expeditions-Vtskoltets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 177.
Hof-stallet i Stockholm, för att tillsvidare begagnas såsom ridhus, numera vore så förfallet både till tak och väggar, att detsamma icke längre ansågs brukbart, tillika i underdånighet hemställt, att ett ändamålsenligt ridhus, som för Kongl.
Hof-stallet vore oundgängligen nödigt och hvartill ritning blifvit uppgjord samt kostnaden beräknats lill 30,000 Ridr, måtte, så snart ske kunde, varda uppfördt å inre stallgården bredvid och utmed kajen vid södra armen af Norrström; och enär genom en sådan bvggnads uppförande jemväl vunnes ett prydligare utseende för denna mest besökta del af hufvudstaden, men l:sta hufvudtitelns anslag för underhållet af Kongl. Slottet och dertill hörande byggnader icke lemnade tillgång för nyssnämnda byggnadsföretags bekostande på- en gång, har E. K. M:t, vid detta förhållande, funnit Sig föranlåten i Nåder föreslå, det Rikets Ständer måtte för ifrågavarande ändamål anvisa en summa af trelio tusen riksdaler banko, att af Riksgälds-kontorets medel, på reqvisition af Riksmarskalksembetet och lill dess disposition, i mån af behofvet, utbetalas, emot förbehåll, att denna summa blefve, ulan att ränta derå erlades, med 1,500 R:dr årligen från och med nästinstundande år, under loppet af 20 år, till
Riksgälds-kontoret återgulden af ofvannämnda anslag å Riks-Statens Esta Hufvudtitel.
Hvad E. K. M:t sålunda behagat Nådigst föreslå, hafva Rikets Ständer tagit i öfvervägande; Och som vid den omförmälda undersökningen utrönt blifvit, att ifrågavarande byggnads-arbeten vid Stockholms och Gripsholms Kongl. Slott äro högst nödvändiga och icke utan äfventyr kunna uppskjutas, samt de för underhåll och reparation af nämnda Kongl. Slott beviljade medel icke lemna tillgång till betäckande af de för berörda byggnadsföretag erforderliga kostnader, hafva Rikets Ständer funnit skäligt att, för utförande af nu nödiga befunna byggnads-arbeten å Kongl. Slottet i Stockholm, bevilja en summa af nio tusen riksdaler, och för dylika arbetens verkställande vid Gripsholms Kongl, lust-slott ett belopp af sju tusen fem hundra riksdaler, att från Riksgälds-kontoret, i mån af behof, till vederbörande utbetalas.
Reträffande åter E. K. M:ts Nådiga framställning om anslag för uppförande af ett ridhus för Kongl.
Hof-stallets behof; så har den till utgiftens godtgörande föreslagna utväg, att summan, räntefri, blefve under 20 år nied ett visst belopp årligen återgulden af lista hufvudtitelns anslag till underhållet af Kongl. Slottet och dertill hörande byggnader, synts Rikets Ständer i flera hänseenden mindre lämplig, äfvensom Rikets Ständer funnit betänkligt att, sedan Statens tillgångar blifvit så hardt anlitade, sorn vid innevarande Riksdag varit fallet, anvisa medel för uppförande af omförmälda byggnad, helst af de vid den Nådiga Propositionen lögade handlingar vill synas, som det nu å Helgeands-holmen belägna ridhuset torde kunna ännu någon tid begagnas, om reparation derå verkställes och hvartill lista hufvudtitelns ofvannämnda anslag torde lemna tillgäng, hvadan E. K. Mits Nådiga Proposition i denna del icke blifvit af Rikets Ständer bifallen.
Rikets Ständer framhärda etc. 1 Stockholm den 8 November 1854.
N:o Expeditions-Utskottets Förslag lill underd.
Skrifvelse, N:o 178. 497 N:o 178.
Uppläst och godkändt hos Kidd. och Adeln den 3 Nov. 1854.
Preste Ståndet den 3 — — Borgare-Ståndet den 8 — — Bonde-Ståndet den 10 — — Rikets Sländers underdåniga Skrifvelse, angående fyllnad i ersättningen till JVads tena Krigsmanshus-kassa och Amiralitetskrigsmans-kassan, för dem frångångna af gifter vid fas lig hets- köp. (Stats-Utsk:s Uthden N:ris 277 och 324.) S. A. K.
Sedan, i fråga om vissa till förvaltande verk och inrättningar anvisade inkomsters utbytande emot statsanslag, Rikets sednast församlade Ständer hos E. K.
M:t i underdånighet förklarat, att uti de, mot afträdande af rättigheten att uppbära af- och trllträdes-afgifler vid köp af rusthållshemman samt den vid försäljning af annan fast egen- 1 dom utgående en-per-mille-afgiften, Wadstena Krigsmanshus-kassa och Amiralitets-krigsmans-kassan då beviljade ersältnings-anslag, förhöjning komme att ega rum, så framt kassornas styrelser framdeles kunde ådagalägga att, genom de påbjudna afgifternas fortfarande, högre inkomst skulle för kassorna hafva uppkommit; så har, efter det Krigs-kollegium och Direktionen öfver Amiralitets-krigsmans-kassan underdånigst tillkännagifva, hurusom ofvannämnda afgifter de sednare åren betydligen öfverstigit de derför bestämda ersättnings-anslag, E. K. M:t, uti Nådig Skrifvelse af den 18 April innevarande år, till Rikets Ständer öfverlemnat att, enligt sålunda fattadt beslut, uti de förberörda kassor, i ersättning för dem frångångna och till Stats-verket indragna rusthålls- samt en-per-mille-afgifterna, tillagda statsanslag anvisa de förhöjningar, som borde dessa kassor tillkomma.
Efter hvad handlingarne, rörande detta ämne, i öfrigt innehålla, har Krigskollegium derutinnan hufvudsakligen anfört, att, som till grund för bestämmande af ersätlnings-anslaget till Wadstena Krigsmanshus-kassa läge medeltalet af inkomsternas belopp under åren 1844—1848, samt ersättningen utgjorde för rusthålls-afgifterna.
42,200 R:dr och för en-per-mille-afgifterna 26,100 R:dr, men det numera utaf Rikshufvudböckerna visat sig, att ifrågavarande afgifter, under åren 1849—1851, då de ännu till kassan ingingo, fortfarande varit i stigande, och i medeltal för sistnämnda trenne år uppgått, rustbålls-afgifterne till 53,907 R:dr 3 sk. och en-per-mille-afgifterne Bih. till II.
Prat. 18SS & 18S4. 10 Sami. 1 Afd. 63 498 Expeditions-Utskottets Förslag till underd.