Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
A N N A -S T I N A ( utan att höra , för sig ).
Att jag inte sk all kunna låta bli och tänka på att h an gifter sig!..
Hvad har j ag med det att göra numera?
P I C K A N E L L ( högre ).
Jungfru Annette ... lilla jungfrun!
A N N A -S T I N A ( går till bordet ).
Hvad vill herr Pickanell?
Jag tror att lilla jungfrun g år i g iftastankarne?
P I C K A N E L L . -- -- tankarne, ja!
Det är inte något ondt i det!
Jag gör så jag med .. hör nu! skulle lilla Annette lycka om ett par lastingskängor till hösten?
Stöt på undertecknad, s å skall hon få dem.
Jag har inte råd att gå med sådana grannlåter!
Har hon inte råd .. när jag bjuder på dem?
A N N A -S T I N A . Giftas -- --
Det har inte herr Pickanell råd till igen .. och för resten passar det inte..
Var lugn hon, lilla vän! j ag skal l
72 nog göra dom så att di passar! ( tar opp ett mått ur fickan ) Hi t med lilla f otingen bara!
P I C K A N E L L . Usch jo, hvad det går!
Skynda sig nu, innan k ärngen kommer ut!..
Lilla Annette kan ju alltid betal a af litet i månaden, om hon inte vill ha dem till pres ant af mi g. P I C K A N E L L ( stig er upp ).
Sätt sig då, lilla jungfrun .. det sk all vara gj ordt innan hon hinner blinka en gång ! A N N A -S T I N A . Ja, på det viset så..
Åh, inte går det an!
Åh pytt, hon hörs nog när hon kommer!
Sitt ner nu , så sk all jag ta mått åt henne så schangtilt so m åt sjelf va drottning
Victorina! ( Anna-Stina sätter sig ) Herre Gud en så liten fot! den är ju mindre än min näfve, vet j ag! ( tar mått )
Se, det är just tockna här fötter som har gjort att det bu rit åt fanders för mig .. hå-hå, j a-ja! P I C K A N E L L .
En tocken här liten fot, Annette lilla! ( håller i hennes fot ) Hör nu Annette lilla, skulle inte vi kunna sl å oss tillsammans och bli lika som ett par, för si det är inte u tan att j ag ä' liksom en smula pin kär i lilla Annette! A N N E T T E .
Om inte h err Pickanell låter bli att prata sådana der dumh eter, så g år jag ifrån h onom.
P I C K A N E L L ( skrattande ).
Det låter hon vackert bli, lilla sötunge, s å länge jag håller i foten!
A N N E T T E .
Släpp mig, eller också blir j ag ond! A N N A -S T I N A . Hvad f attas herr Pickanell?
Ja, men tänk, om moster kommer..
Går väl öfver om hon bi ter sig i ryggen!
Skall det v ara höga klackar, det är på "f ischen" det!
P I C K A N E L L . T ror hon att man sl äpper en sådan der liten sö tunge till tass?
Nej Annette, inte när man är skomakare, det kommer aldrig i f råg an! A N N E T T E . Låt bli mig !
BLOMSTERVALL ( från höger ).
B L O M S T E R V A L L ( får se Anna-Stina och Pic ka nell ).
"Pu rko a ", som baron säger!
Hvad är meningen med det der!
Nu ber jag herr Pickanell för sista gången att släppa mig!
Om jag får ja förs t, så släpper jag bums, annars håller j ag i till julaf ton!
B L O M S T E R V A L L ( för sig ).
Nu kan man f å vis a sig gentil och knipa den der bondoskulden! ( går fram till gruppen och slår Pickanell på axeln , så att han ramlar i golfvet ) Jaså, du vill ha j a, du becksöms-adonis! A N N A -S T I N A ( skyndar upp förlägen ).
Kors! se herr Blomsterv all!
P I C K A N E L L ( sittande på golfvet ).
Kors för fan!
B L O M S T E R V A L L . Tjenare, lilla jungfru Annette!
"Commang o po rte vu ", som baron säger? ( pratar lifligt med Annette. ) P I C K A N E L L ( afsides ).
Det är min stå-bak !..
Nej nu går det aldrig väl !..
Jag är så mordisk som 17 skräddargesäller! ( stiger opp ) Hör nu herrn! h vad rör det herru?..
Tittar herrn hit, så får herrn på fundamentet, ska' jag säg a herrn!
B L O M S T E R V A L L ( öfverlägset ).
Tyst, becksnörmakare!
Hv ad har han med flickans fot att göra?
A N N A -S T I N A ( för sig ).
Herre Gud! tänk om de komma ihop sig! ( högt ) Han skulle ta mått ti ll ett par kängor.
B L O M S T E R V A L L .
Ja, men man tar inte mått på det der viset, inte!
P I C K A N E L L . Inte?
Vill herr Lars l ära mig kan-
74 ske?
Fö r res ten ska jag säga herr Larsson, att om herr Lass e ä' s å afundsjuk på foten, så skall h err LarsAndersson få en fo t af mig i stället!
B L O M S T E R V A L L ( går emot honom ).
Hvad säg er du, slyngel! P I C K A N E L L ( ursinnig , retirerar knytande hän derna framför honom ).
Slyngla mig hit och slyngla mig dit .. och lukta på den och smaka på den!
Kommer aldrig i fråg an att en ärlig skomakare gör ett steg för en tocken der f atslickare, fast han gör sig grön i unjeformen som en annan grönspoling .. ( har g ått bak länges mot disken , och u nder fäktan det med armarne kommer han åt en karott som han slår i golf vet .)
Kors för tusan! ( spr ing er innanför disken )
Nu tog fan bergsl agskorfven! B L O M S T E R V A L L . Vänta du!
Goda h err Bloms tervall .. stäl l inte till någo t s pektakel..
B L O M S T E R V A L L . Åhnej, jag sk all bara l appa honom litet! ( går efter Pickanell innanför disken ; denne r etir erar utanför så att de jaga hvarandra omkring disken , då i detsamma Pettersson och Carin utkomma från venster. )
PETTERSSON. C ARIN. B L O M S T E R V A L L ( motar Pickanell ).
Åh det är bara en liten h arj agt..
P I C K A N E L L ( springer undan ).
Jägarn håller på och öfvar sig .. men nog skjuter han bom alltid! C A R I N .
Hv ad är här för ett f asligt spektakel?
Och en karott sönderslag en .. och bergslagskorfven på golfvet! -- Pettersson! står du och ser på sådant, och inte tar mig och maten i försvar?
Jo, det är hyggligt!
75 P E T T E R S S O N ( beskedligt ).
Hör nu, god herrar..
C A R I N . Ah! tyst du .. du har hvarken ord ell er afsked med dig! ( till Anna-Stina ) Hvad står du der och lipar efter .. det vore bättre att du sprang efter en kons tapel..
B L O M S T E R V A L L ( stannar midt i sin if ver ).
Konstapel?
Nej hör nu, fru Pettersson .. vi bara l ekte litet .. inte skall frun s kicka efter polis .. ( afsides ) För tusan, o m baron fick veta..
Jo vasserra! skicka ef ter polisen .. gör det .. det är jag som är oförlämpad!
E N G Ä S T ( som sutit in ne under grälet ). J a, det var jägaren som började .. jag såg hu r han högg herrn i kalufsen!
Jah a .. j a! ser ni bara!
Polis hit! jag vill se om man skal l få hindra en ärlig skomakare att få utfö ra sitt lofliga yrke..
Hvad är det herrarne gräla om egentligen?
B L O M S T E R V A L L . Åhjo, han slog för Annette, den der fuskaren!
Det var i nte sant .. j ag tog mått till ett par k ängor..
Se der! kunde jag inte tro att det var den der slinkan som ställt till hela spektaklet! ( går hotande emot
Anna -Stina ) Hur understår du dig?..
A N N A -S T I N A . Kära moster!
Pick anell l ofvade mig att göra ett par k ängor, och -- -- P I C K A N E L L .
Säg inte något åt flickan, f ru Pettersson!
Fö r jag tyck er om henne, och säg er hon bara ett halft o rd, så skall hon bli fru
Pick anell så qvi ckt som jag pluggar fast en klacklapp! C A R I N ( föraktligt ).
Fattiglapp!
P I C K A N E L L ( ond ).
Klacklapp, sa' jag , och hör sen!
Tycker du att det skulle smaka dig, becksuddare?
76 P I C K A N E L L ( hånan de ).
Ja, -- j ag tror stöflorna passa inte?
Flickan är för god att råka ut för en tocken der flickjägare! ( till Anna-Stina ) Tro honom inte, för han har en f ästmö som är k ammarjungfru !
Han bara vill lura Annette!..
Jag vet'et så myck et bättre som han har tagit henne ifrån mig.
B L O M S T E R V A L L ( till Anna-Stina ).
Han är på röken! han vet inte hvad han säger!
Jag älskar i ngen annan än dig, lilla sötunge! C A R I N .
Slutet på visan blir den, att Anna-Stina ger sig af h ärifrån, och det i morgon dag ! J ag vill inte h a sådant här spektakel på mi tt ärliga traktörsställe!
A N N A -S T I N A . Men, s öta moster .. jag har j u ingenstans att ta' vägen..
P E T T E R S S O N . J a, men min gumma .. flickan är ju i alla fall din släg tinge, och -- -- C A R I N .
Det rör mig inte!
Tackar så mycket .. släg ten är värst!
Jag har inte råd att föda en sådan der odåga! ( går emot Anna-Stina ) Hvem skall betala glas ena och k arotten .. är det du det, fattig råtta?
C A R I N . Tyst han!
Sitt han på verkstan och arbeta, och spring inte efter flicksnärtor, det råder j ag honom till! P I C K A N E L L .
Nej hör nu, frun..
ANDERS ( från fonden ). A N D E R S . God dag en vackert!
Nu ä' j ag här för te' hels a på Anna-Stina!
A N N A -S T I N A ( med ett glädjerop ).
Anders ! ( skyndar fram till honom ) Gud vare lof att du är h är! A N D E R S ( ser på henne ).
Hvad är det åt dig, An-
77 na-Stina?
Är de el aka emot dig?
Hör nu , hvem ä' det som unders tår sig te' vara elaker emot tösen?
Ta h an tösen med sig hem till Vingåker igen .. der passar hon mycket bättre än här!
Jag kan inte göra folk af henne!
Frua h ar fäll svårt te' vara folk sj elf då, kan jag tro!
Kom du, Anna-Stina, det finns väl annat folk i Stockholm! J ag kunde fäll tro j ag att det stod g alet till .. fö r j ag hade ingen ro hemma!
Och efter som jag i alla f all ska flytta ur sockna, så gaf jag mig af hitåt på ångfartyget .. och den som nu säger ett qvitt åt dig , Anna-Stina, den ska få smak a på hur det går te' i Vingåker! A N D E R S . Ja det s äger jag, stadsherre!
Han ä' väl inte för golik för det, tänker jag!
Hvad säg er du, bonde?
A N D E R S . J O , jag tar henne i försvar, för här är det ingen som vill henne väl .. det ser jag nog!..
Och tittar herrn hit, så får herrn på ögerna, så grann han än ä'! B L O M S T E R V A L L ( till Pickanell ).
Ska' vi glömma vårt "riv alement" och mörbulta honom?
Hvad har du med flickan att göra?
Ja, bara j ag får bulta någon, så bryr jag mig inte om hvem det blir! C A R I N .
Vill ni hålla er i styr? ( tar Anna-Stin a i armen ) Ut i köket med dig, förr blir det inte slut på spek taklet.
A N D E R S ( skjuter undan henne ).
Rör inte tösen, eller också -- -- C A R I N . Pettersson! tål du att h an bär h and på din hustru?
P E T T E R S S O N ( lugnt ).
Han skjöt dig ju bara åt sidan, vet jag!..
Du k an ju låta flickan vara!
E N K A R L ( som sett utåt fonden ).
Nu kommer konstapel Janson!
78 C A R I N .
Nå det var väl .. nu sk a j ag visa er..
För tusan! konstapeln?
Det h är får lof att tystas ner!
Nu ska det bli trefligt! ( knäpper med fingrarne och svänger sig omkring i fu llt raser i ) Hejsan! kom hit Ryssar eller Kabylare, eller hvad ni ä' för ena hospodarer, och jag skall lära er känna på Pickanell! A N N A -S T I N A ( utom sig af ängslan ).
Ack min Gud, hur skall det här sluta!
Var lugn du, Anna-Stina! det skall nog gå bra!
DE FÖRRE. JANSO N.
GÄSTER. J A N S O N ( från fonden , med vigtig mine och ton ).
Hvad är h är för väsen?
Hör nu , min kära fru Pettersson, jag skall s äga frun att det här kan komma att kosta f run v ackert!
Jo, s er lilla goda kons tapel J anson -- -- P E T T E R S S O N .
Det är s å att -- --
Och påstår att inte fru Pettersson har rättighet -- -- C A R I N .
Att tillrättavisa min piga, och då s å -- A N D E R S . Nej hör nu, det är inte sannt..
För det var så, att Anders -- --
Den här vingåkersbonden kommer --
J A N S O N .
Tys t der! ( fattar Anders i krag en ).
Du följer med till v aktkontoret!
A N D E R S . Jag?
Men j ag har ju inte gjort någonting!
Det var de der h errarne -- --
J A N S O N ( myn digt ).
Tyst karl!
Jag känner er bönder, när ni kommer til l Stockholm .. då tror ni att det finns hvarken lag eller rätt till!
Har du h äst?
79 ANDERS.
Nej, inte annat än apostlahästa..
JANSON. JANSON.
ANDERS. ANDERS.
Hvar hor du?
Karl! man s varar inte polisen!
Tänker han helsa på mig då?
J A N S O N ( till de kring stående ).
Jo den der är utaf rätta so rten!
Har inte du varit på Rindön, du?
J A N S O N . Jas å, du är utaf den ulln!.. hvad heter du?
Hv ar ligger den herrgåln?
Hur sk a' h an då f å veta hvar jag bor?
Hur länge har du haft det namnet, din göker?
Nog h ar jag haft'et så lång t j ag kan minnas tebaks !
A N D E R S . Anders Olsson.
Du hette väl inte h ändelsevis Nätt f örut?
A N D E R S ( söker göra sig lös ).
Åh hör nu .. har han fått för myck et i h ufvu't?
J ag kan väl inte heta mer än ett heller..
Åh! sådana der gökar kunna ha fem, s ex namn ibland!
Kom med nu bara!
K A R L E N ( som förut talat , slår Janson på axeln ).
Hör nu konstapeln..
öfverfaller ni polisen?
J ag tar er till vi ttne på att jag blifvit öfverf allen -- -- P E T T E R S S O N . Men..
C A R I N ( ifr igt ).
Ja, det såg åtminstone j ag!
Kom nu, ni f öljer med till vaktkontoret båda två..
Vi ska väl se om inte den här gök en ska komma på fästning för omaket .. hur många gånger är du straffad?
Nej hör nu, konstapel eller hvad han ä' vet h an ingen lefvandes skam?
T ror han att j ag ä' en tjuf?
80 J A N S O N . Jaj a ... man vet inte så noga!
Jo det ä' en fin stad, Stockholm, men vänta ni , j ag skall klag a för prosten derhemma, och det skall snart bli annat af !
Jag har kommi t hit för te' hels a på Anna-Stina, och jag trodde inte att det skulle vara något farligt, inte ... och vill inte han släppa mig , så klag ar j ag om det vore hos sj elfvaste kungen! J A N S O N .
Du skulle hi tta dit då, din s tack are!
Kom bara genast med till vaktkontoret!
Jag ger hans kantor fan, ska' j ag säga honom ... för jag har vittnen på att jag inte g jort något ondt ... och när jag inte det gjort!...
Resonera inte, karl ... kom nu bara...
Herrskapet fö r res ten parera polisen i morgon klockan 11 som vittnen ... och hon också, jungfru lilla! ( till arbetskar len ) Hvad heter du?
K A R L E N . Du för dig, och jag för mig , så är det qvitt!
J A N S O N ( till de andra ).
Är det någon som k änner honom?
E N P O J K E . Ja, det är j u Lundström, vet j ag!
Han ä' vid Ludvigsbergs gjuteri !
Lundström k allas också tills i morg on, vid 5 riksdalers vi te ... ( till Anders. )
A N N A -S T I N A ( gråtande ).
Söta goda herr konstapel! låt Anders vara fri ... han är min barndomsvän, och vi ä' begge två från Vingåker... A N D E R S .
Gråt inte du Anna-Stina ... låt honom föra mig med sig du ... det sk all allt kosta honom vackert, för det finns väl lag och rätt här ock så!
J A N S O N ( afsides ).
För tusan, kansk e j ag har misstagit mig! det är bäst att vara försigtig ! ( högt ) Nåj a, Olsson kan slippa att f ölja med till vak tkontoret, bara han parerar polisen i morgon klockan elfva ... inte är jag någon menniskoätare, fast jag är konstapel !
81 K A R L E N . D et var h yggligt, konstapeln ... kom nu och ta' sig en knaber med mig!
Nu kan jag säga konstapeln att bonddrängen der ä' oskyldig, för jag såg alltihop!
Ko rs! jag tänkte väl säga't ... men då sk rek ju konstapeln att jag öfverföll honom!
P I C K A N E L L . Nehej, men jag vill att karlen ska' arres teras , annars protesterar jag... J A N S O N . Jaså, var det på det viset!
Hvarför sa'
ni inte det förut, då?
Tys t nu, skomakare!
Det är bäst att tys ta ner s aken ... j ag betalar k arotten och glasena, f ru Pettersson ... och så bjuder jag på k onjack öfver lag ! B L O M S T E R V A L L .
Och så låter frun lilla jung fru Annette v ara qv ar ... f ör inte rådde flickan f ör att vi kom i krak el med h varandra...
Det var mi tt fel, som kom och gyckla med herr Pickanell litet ... jag ska' s äga frun att en sådan flicka får f run leta efter!
P I C K A N E L L . Nå, det l åter höra sig!
Och så ä' hon ju sl ägt med frun för res ten! C A R I N .
Jag gö r hvad j ag vill i mitt hus, det kan ni lita på!
Anna-Stina, sätt fram konj acken!
J A N S O N ( till Blomstervall ).
Är det meningen att bjuda, så låt oss få det derinne ... både herrn och jag får v ara rädda om unjeformen.
Det ar rätt, s ätt det derinne i rummet! ( Anna-Stina går in till höger med brickan. ) Kom nu, god herrar!
Herr Pettersson, var så god!
P E T T E R S S O N . J a, jag skulle egentligen ner ti ll Skeppsbron och lossa...
Nå, tag då in litet l ast först, så går det så mycket bättre!
J A N S O N . Ha-h a-ha!
Det var bra sagdt af herr Pickanell!
82 A N N A -S T I N A ( kommer ut ).
Nu är det serveradt!
Skönt, lilla engel!
Var så bong, som baron brukar säga! ( Blomstervall , Petterson , Janson och Pickanell gå in till höger .) E N K A R L ( till en annan ).
Det var skräp att det inte blef gurgel af!
D E N A N D R E . Åh j a, Janson är för flat! han duger inte till poliskonstapel ! ( de gå. )
CARIN. ANNA-STINA.
ANDERS. C A R I N .
Hö r du , Anna-Stina! A N N A -S T I N A .
Ja, hvad vill moster!
Om du lofvar mig att sådant der inte händer mera, så skall j ag väl behålla dig qvar till hösten -- men inte en dag längre!
A N N A -S T I N A . Tack, k ära moster, men det är bättre att j ag ger mig af i morgon ... för jag vill inte vara till besvär! A N D E R S .
Ja det är rätt, Anna-Stina! när man är ärlig och k an arbeta, så behöfver man inte tigga sig till någo t, -- så tyck er jag!
C A R I N . Gudbevars! hvad ni ha blifvit stursk a i Vingåker på s ednare ti den!
Sk affa dig då pl ats bäst du vill, det är det bästa! ( sätter sig vid disken .)
A N D E R S ( för Anna-Stina med sig ner till högr a sidan ).
Hör du Anna-Stina, om du vill så har j ag en god plats åt dig... A N D E R S . Jo-jo-men du, hos en g ammal fru som heter P ylo ... so m j ag var hos i morse, strax jag kom te s tan!
Se, jag hade med mig en utaf bönderna dernere som mis t sin ko, och han skulle opp te' na och få v eta hv ar kri ttre tagit väg en.
Hvad s äger du, Anders?
83 A N N A -S T I N A .
Är hon klok då?
Jo det kan du lita på!
Hon spådde mig med, och vet du Anna-Stina ... hon k ände både dig och afri taren!
Ja du, det gj orde hon!
Och till henne kan du f å komma om det vore i morgon dag!
A N N A -S T I N A . Gjorde hon!
Ja det vill jag visst det ... för vet du Anders , att här är det inte roligt te' vara...
A N D E R S . Nå, tycker du lika myck et om afri taren som förut?
Nej ! nu sen jag vet att j ag inte kan få honom, så bryr jag mig inte om' en...
A N D E R S ( glad ).
Herre Gud! säg er du det, AnnaStina?
D å tror jag att j ag talar om för dig hvad gamla frun spådde mig... C A R I N . Annette!
Nu måtte du h a' hunnit tala med den der s å mycket som behöfs!
Sköt dina sysslor, det är bättre!
Och gå han sin väg , min kära Anders, det råder j ag honom till! A N N A -S T I N A . Nå, hvad var det då?
A N D E R S ( afsides ).
Nej si om det kosta mig aderton skilling, s å s tannar j ag! ( högt ) K rogen ä' väl öppen för mig, så väl som för andra! -- Ge mi g en mugg öl! C A R I N ( hånande till Anna-Stina ).
Nå, ska' du inte servera din kära l andsman?
Jo, strax! ( af sides , i det hon bär fram ölet )
Om jag kan begri pa hvad hon har spått honom för slag.
SVANLUND ( från fonden ).
S V A N L U N D ( trött och varm , med en bref packe i
84 handen och klädd i postrock och mössa ).
Tjenare lilla frun! har frun något varmt i hastigheten?
C A R I N . Strax, vaktmästarn!
Jag tycker vak tmästarn är v arm nog föru t, jag !
Skall det vara s tekt fläsk?
S V A N L U N D ( slår sig ner vid ett bord ).
Jaha, j a!
Stekt fläsk och en pinne och så litet svagdri cka -- i hastigheten!
Bore har nyss kommi t, så jag har fickan full med pos t ... tjenare lilla jungfrun, ( då AnnaStina bär fram det begärda , klappar han henne på axeln ).
Hur står det til l i has tigheten?
C A R I N ( snäsigt till An na-Stina ).
Nå, ska' du inte sv ara vak tmäs tarn?
S V A N L U N D . Inga svar ä' goda svar, frun lilla .. utom på pos ten .. der tar j ag mig sex styfver för hvart sv ar -- i has tigheten!
Hör nu, h ar frun någon danslokal i hastigheten?
S V A N L U N D . Jo , för att jag förlofvar mig om söndag, och då tänk te jag ställa till en li ten arrangerad bal i has tigheten!..
Fi na är hemma då med båten, för si, hon är annars akterstädersk a, i h astig heten!
C A R I N . Ja, nog har jag ett lusthus nere i trädgården, bara det inte blir för litet?
Sk a' det bli många?
Hv arför frågar vak tmästarn det?
S V A N L U N D .
J a det vill säga, det blir en tjugo par .. i h astigheten!..
Och vill jungfru
Annett vara med, och sk affa sig en kavaljer, så k an det bli tjugoett i hastigheten!
Det hlir bara g entilt folk .. all a akterstäderskor som ä' hemma och så någ ra vak tmästare, och ett par gentilare betjenter .. förutom Blomstervall och hans f ästmö .. fru n vet .. j ägarn hos baron Silfvergalon .. för si Lisette och Fina ä' som uppvexta barn tillsammans, och ä' rakt af lif och själ -- i hastigheten! C A R I N . Jaså .. ja, herr Blomstervall är dernne!..
85 S V A N L U N D . J aså .. nå, då kan jag sjelf få säg a åt honom -- i h astigh eten!. ( går till disken o ch betalar , samt närmar sig högra dörren. ) A N D E R S ( till Anna -Stina ).
Hvem är den der herrn?
Han är vaktmästare i posten.
S V A N L U N D . Nu kilar j ag in, i h astigheten!
DE FÖRRE. JANSO N ( från höger ).
J A N S O N ( talar inåt ).
J a, tj enare, god' herrar!..
Nog blir det bra med det der, all tid!
Det skall vi nog derangera så att det går ihop! ( får se Svanlund ) Åh tusan!
Se Svanlund!
S V A N L U N D . Se Janson!
Nu kan man f å språka litet..
Nej, jag har tusan så brådtom!
S V A N L U N D . Nåja, det var då egentligen ingenting annat än att jag tänker ställa till en liten arrangerad bal o m söndag, och om du ville vara med och ta'
Lina med dig , fäs tmön din..
S V A N L U N D . D et bli r visst här, annars blir det någon annanstans -- i hastigheten!
Det skall du få veta i morgon .. se jag ville gerna ha dig med, så att det inte blir någ ra bl åa ög on -- i hastigheten!
Adjö så godt!.. ( går in till höger ).
Ja tack som tusan .. hvar blir det?
J A N S O N ( ropar efter ho nom ).
Var du lugn, jag skall nog hålla oordningen inom lagliga g ränser!.. ( går ner till Anders och säger förtroligt ) Hör nu, Olsson har k anske svårt om tid i morgon för att komma opp i polisen?
Ja det förstås .. hu r länge k an det dra ut?
86 J A N S O N .
Åh, till framåt fyra på ef termiddan..
Om derför Olsson vill, så nog kan den s aken derangeras ändå..
J A N S O N . Åhjo, kom ner till mig på vaktkontoret i eftermiddag, så ska vi se hvad som kan göras.
Andra hörnet till venster .. fråga för res ten hvem han vill .. alla känner di mig och vaktkontoret.
Adjö k ära O lsson! se, man får vara försigtig i Stockholm, sk a j ag säga?
A N D E R S . Ja, j ag kan j ust komma underfund med det!.. A N D E R S .
Ja, bara jag hitta' dit! A N D E R S ( slugt ).
P å hvad sätt då?
J A N S O N ( till Carin ).
Adjö frun lilla!
Det behöfs inte något vittnesmål i morgon .. saken är derangerad!
Tjenare! ( går genom fo nden .)
ANDERS. C A R I N . Jaså, h an blef smord om munnen nu med konjacken! ( till Anders ) Hvad var det konstapeln h ade att säga honom?
Jo, han ville att j ag skulle komma till vaktkonto ret i ef termi ddag..
A N N A -S T I N A ( ängslig ).
Gå inte di t, Anders! då sätta de kanske in dig! C A R I N . Jaså .. men jag skall fråga kommissarien jag, om -- -- ( i detta ö gonblick höres stoj och buller i rummet till höger , samt klang af en hand som slås i bordet , hvar på höres ramlandet af sönder slagna g las ) Anna-Stina, gå in och se efter hvad det är för väsen!
Jag tror att karlarne ä' g alna! A N N A -S T I N A .
Nej moster! det törs j ag inte! A N D E R S .
Åh det ä' fäl l inte så farligt!
87 P I C K A N E L L ( innanföre ).
Nej du, jäg are! du s ka' inte ta' ifrån mig en ti ll .. för hjerta i min l åda..
Jag vill väl se om inte j ag skall få fol k af den skomakaren, ell er också sk all han ut, det är säkert! ( går mot höger .)
P E T T E R S S O N ( lugnt in nanföre ).
Bråka inte nu!
A N N A -S T I N A ( vill hindra henn e ).
Nej k ära moster! gå inte di t! C A R I N . Prata du !.. man tar inte C arin Pettersson der man sätter henne, lita på det! ( går in till höger ).
ANDERS. ANNA-ST INA.
Stack are dig , Anna-Stina! och tocke här spektakel har du v ari t med om nu i fyra månar?
A N N A -S T I N A . Ja k ära Anders .. och j ag som trodde att Stockholm var ett så'nt himmelrik e.
A N D E R S . Jo v ackert!
Nej tacka vill jag hos oss i Vingåker!
Aprepå det, så skall j ag helsa dig ifrån pros ten, h an s a' att du skulle komma hem ig en, för han sa' -- -- C A R I N ( innanför ).
U t bara, g emena k arl ! P I C K A N E L L ( likaså ).
Titta inte hit, frun, ell er -- --
C A R I N ( likaså ).
Det skall jag visa er -- -- -- ( buller och stoj .) A N N A -S T I N A ( tryggar sig intill An ders ).
Nu komma de!
A N D E R S ( håller henn e intill sig ).
Var inte rädd du, Anna-Stina!
PETTERSSON. BLOMSTERVALL.
SVANLUND.
PICKANELL och CARIN. ( Car in kommer först hållan de Pickanell i kragen , denne stretar emot men måste följa med.
Ef ter dessa komma de an dra , Blomstervall skrattan de , Svan lund rädd och Pettersso n lugn som alltid. ) P I C K A N E L L .
Men jag säger ju frun att han tagit en flicka if rån mig förut, och nu vill h an ta' den här med ... och j ag säg er f run... P E T T E R S S O N ( lugnt ).