Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Och nu förekomma de häftigaste utbrott från Paulas sida, än mot Tanqueray, än mot Ellen, utbrott, väx- lande mellan förebråelser, hängifvenhet, svart- sjuka och den djupaste förtviflan.
Emellertid har Ellen företagit en resa till Paris med en mrs Cortelyon (fröken Pustan), en väninna till hen- nes aflidna mor, och under denna resa förälskar hon sig i en kapten Ardale (hr de Wahl), hvil- ken hon vid sin återkomst har med sig för att presentera honom för fadern och Paula.
Det be- finnes nu, att denne Ardale varit en af Paulas älskare.
Denna upptäckt tillspetsar naturligtvis situationen och framkallar de svåraste konflikter, som ändas därmed, att Paula själf gör slut på sin outhärdliga tillvaro.
Samspelet är som vanligt vid Eanftska säll- skapet förträffligt, och utförandet af de skilda rollerna mycket godt, ja på en hand rent af mä- sterligt.
Fru Håkanssons Paula är en scenisk prestation af så hög rang, att man får gå myc- ket långt för att finna något därmed jämförligt.
Det är verkligt stor konst, man här bjudes på.
Hvar enda detalj är väl genomtänkt, tonfall, min- spel och rörelser uttrycksfulla och belysande för karaktären.
Hela framställningen är med ett ord mästerlig.
Också följde den fulltaliga och distinguerade publiken densamma med det mest spända intresse och gaf vid hvarje akts slut sin belåtenhet tillkänna med de mest entusiastiska applåder, hvilka efter den sista akten togo form af verkliga ovationer.
Värdigt vid fru H s sida stod hr Svennberg med sin alltigenom måttfulla fram- ställning af den ädle Tanqueray.
Fröken Gott- schalk gaf en särdeles tilltalande bild af den unga Ellen och skötte sig mycket förtjänstfullt i de sista akternas upprörda scener.
Bland öfriga medspelande må särskildt nämnas hr Eliason som styckets räsonnör samt hr Byström som den rucklande baroneten och fröken Borgström som dennes fru, en väninna till Paula under hennes » lättare » tid.
Fröken Bustan föreföll väl ung- domlig som mrs Cortelyon och hr de Wahl hade i kapten Ardale fått en roll, som ej alls lämpar sig för hans naturell.
— Uppsättningen var syn- nerligen vårdad med nya dekorationer af Grabow.
Att det nya stycket kommer att varda en kassa- pjäs för direktör Albert Kanft, kan ej slå fel.
Första kammarmusiksoarén under innevarande säsong gaf Aulinska kvartetten i tisdags i Veten- 335 skapsakademiens hörsal.
Programmet upptog stråkkvartett n:r 3, d-moll, af Cherubini, piano- kvartett, a-dur, af Brahms samt Smetanas stråk- kvartett i e-moll, kallad » Aus meinem Leben ».
Särskildt väckte de båda förstnämnda komposi- tionerna lifligt intresse.
Utförandet var på det hela taget godt och belönades flerstädes med bifall af den talrika publiken.
- st- ivi a r g u e r i t e.
Skiss för Idun af Ada Allén.
(Forts.) På aftonen gick han in i det till likrum anord- nade kabinettet för att ännu en gång se sin faders älskade ansikte.
Det var ej mycket för- ändradt.
Däröfver hvilade samma godmodiga leende som förr, men, o, så kall, så liflös han var!
Heta tårar runno ned för Rikards kinder, han måste en gång gifva luft åt alla känslor, som stormat inom hans bröst denna sista vecka, se- dan allt blifvit så förändradt för honom.
Dörren öppnades sakta och en ung kvinna in- trädde i rummet.
Då hon blef varse Rikard, ämnade hon draga sig tillbaka, men han gick hen- ne till mötes.
Hon hade vuxit upp från barn till kvinna, hon var ej vacker, men det låg myc- ket kvinnligt behag öfver hela hennes väsen, och de djupblå ögonen blickade tillitsfullt in i hans.
» Välkommen hem, Rikard, » sade hon sakta, » moster och jag hafva nrycket längtat efter dig. » » Tack, Elsa, för allt det du varit för mamma denna sorgliga tid. » » Åh, det var ju ingenting.
Så plötsligt allt förändrades — den käre morbror, som var så kry och ungdomlig. » De stodo nu båda vid kistan.
&gt;Ja, Elsa, och hur skall nu allt blifva?
Jag känner mig så oerfaren att taga itu med allt. » » Men det är väl att morbror lämnat allt i den bästa ordning.
Underligt att säga, invigde han mig i en hel del affärsförhållanden under den sista tiden, innan han blef sjuk.
Det var, som hade han haft en aning om sin död.
Men han ville aldrig oroa moster därmed.
Han sade flere gånger till mig, att ifall något skulle hända ho- nom, innan du kom hem, så skulle jag hafva re- da på det. » » Och förstår du verkligen sådant, Elsa? » » Ahja!
Morbror hade nog besvär att förklara det, men jag tror, att jag skall kunna göra dig reda för det hela.
Han litade aldrig riktigt på sina biträden och önskade ofta, att du snart skulle komma hem. » » Men hvarför förkortade han ej då min vi- stelse i Paris? » » Jag vet ej.
Jag föreslog honom det, men han kunde ej besluta sig därför. » Begrafningen hade försiggått, och på aftonen sutto Rikard och hans moder tillsammans, se- dan släktingar och vänner aflägsnat sig.
» Säg mig nu, Rikard, huru tycker du om Elsa? » » Hon är mycket älsklig, så kvinnlig och be- haglig, och har ett märkvärdigt affärshufvud. » » Det gläder mig, att du tycker om henne.
Du vet, Rikard, huru gärna jag vill, att hon skall bli din hustru.
Det var ock din faders önskan. » » Mamma, » sade Rikard, » tala icke härom.
Jag vet, att detta är eder önskan, och Gud vet, huru gärna jag i allt ville göra eder till viljes.
Lämna mig tid.
Lofva mig att icke tala härom på ett år.
Vi få se, huru allt då gestaltar sig. » » Min aning har väl då gått i fullbordan — du är fästad vid Marguerite? » » Mig själf ovetande har hon blifvit mig myc- ket kär, » svarade Rikard långsamt.
» För din skull, mamma, behärskade jag mig dock vid af- skedet, och hon vet ej, att jag älskar henne.
Jag skall försöka glömma henne, men det vore ju orätt af mig att söka vinna Elsa, om jag ej kan gifva henne min fulla kärlek. » » Ja, Rikard, det kan du ej.
Tack för ditt för- troende.
Vi få nu lämna saken.
Jag lofvar dig att ej tala mer därom. » Nära två år hade förgått.
Elsa och Rikard hade under denna tid varit mycket tillsammans, och ett förtroligt, syskonlikt förhållande hade ut- vecklat sig mellan dem, men ju mer Rikard lärde känna henne, dess vissare blef det för honom, att hon aldrig skulle kunna fylla den plats, Mar- guerite intagit i hans hjärta.
Tvänne gånger under denna tid hade han fått underrättelser från Paris.
Först, några månader efter hans hemkomst, att bankiren fått inställa sina betal- ningar i följd af den stora kraschen i London, sedan (endast några veckor efter de förutnämnda underrättelserna) kom underrättelsen, att banki- ren efter en tids sjukdom aflidit.
Rikard till- skref då Marguerite några deltagande rader, och sedan hade han intet hört.
Mången natt låg han vaken och tänkte på, hur Marguerite hade det.
Och mer än en gång ämnade han resa ut och söka upp henne för att bjuda henne hem och stöd.
Men modern höll honom alltid till- baka.
Nu måste han likväl för affärerna göra en resa till Paris, och han påskyndade resan så mycket som möjligt.
Hans moder hade beslutat att resa med.
Många af deras anförvanter och vänner hade infunnit sig vid stationen för att taga afsked af dem.
Bland dem var också Elsa.
Hon såg mycket glad och liflig ut.
/ Moster skall få höra en nyhet, » sade hon gladt.
» Äfven jag skall ut och resa.
Min bror och jag hafva i dag fått bref från Norrland med bjud- ning till major L ' s öfver sommaren, och resan är beslutad. » » Det gläder mig, Elsa.
Kanske är du redan borta, då vi återkomma? » » Tiden är ej bestämd, men vi gifva oss nog af, så snart vi hinna blifva färdiga. » Tåget ilade snabbt framåt.
Rikard och hans moder voro ensamma i kupén.
» Det är nu tid att upptaga det ämne, mamma berörde för ett år sedan — Elsas och min före- ning, » sade Rikard.
» Är det ännu mammas tanke, att denna bör realiseras? » Fru Drake teg en stund.
» Vi få nog lämna saken att ledas af bättre händer än våra, Rikard.
Och det förefaller mig, som vore Elsa ej häller djupare fästad vid dig? » » Gud vare tack, jag är viss att hon ej är det.
I går talade vi allvarligt med hvarandra, jag sade henne helt uppriktigt, att jag var fästad vid Mar- guerite — — » » Rikard, hur kunde du? » » Var ej detta rätt?
Jag har försökt att glömma Marguerite, men hon har i stället blifvit mig allt kärare.
Elsa och jag hafva varit som ett par goda kamrater, vi hålla af hvarandra, men ej med den djupa kärlek som är så viktig, om man skall genomiefva ett helt lif med hvarandra.
Ej är det väl mammas mening att fasthålla den gamla planen?
Den måste offras.
Hvarken Elsa eller jag skulle blifva lyckliga. » » Hvad svarade Elsa? » » Hon svarade, att hon från min hemkomst känt, att hon och jag ej skulle passa för hvar- andra.
Åh, mamma, jag är outsägligt lycklig att vara fri och att nu vara på väg till Margue- rite — — » » Du skall tycka om henne, mamma, » fortsatte han efter en stund, under hvilken fru D. suttit tyst och fundersam, » hon är den älskligaste va- relse du någonsin skådat. » &gt;Må Gud göra vår väg lyckosam! » sade fru D. sakta, » och må Elsa blifva lycklig, äfven hon, ty hon förtjänar det i sanning. » Hur lycklig Rikard kände sig, då han ånyo befann sig i Paris, och hur han längtade att blifva ledig för att söka upp Marguerite.
Först måste han dock ordna för sin mor.
Men på af- tonen efter deras ankomst ilade han den väl- kända boulevarden framåt, och snart stod han vid det hus, där han tillbragt så många oförgät- liga stunder.
Ett nytt namn stod nu i stora bokstäf ver, där bankirens namn förut stått, detta var han beredd på, men han kände det ändock svårt.
Han ilade med snabba steg uppför trap- porna och ringde.
Allt såg sig så olikt ut.
En bäfvan att Marguerite ej längre fanns i detta hem bemäktigade sig honom.
En betjänt öpp- nade.
» Bor mademoiselle de Chevret här? » » Nej! » » Dottern till bankiren, som för ett par år se- dan ägde detta hus? » » Jag vet intet om henne.
Huset blef såldt ef- ter hans död, det har jag hört, men intet vi- dare. » » Hvem skall jag vända mig till för att få hen- nes adress? » » Var god stig in, så skall jag höra efter. » (Qualité Inghilterra) härstädes lagrad sedan 1891.
Finnes endast hos Kika- och Allra, telefon.
Extra fin Marsala fullgod.
IDUN 336 -, En timme hade förgått, då han åter inträdde i sjukrummet.
Modern låg vaken och till hans förvåning alldeles ensam.
Hon räckte honom banden med ett matt leende.
» Hur är det, älskade mamma? » » Jo tack, jag är ej sämre. » » Men hvar är uppasserskan? » » Hon gick när sköterskan kom.
Du kan ej tro en så älsklig syster man skickat mig. » » Det var godt, men hvar är hon? » » Hon skulle gå och hämta något; men hon kommer nog snart, och då vill jag vara ensam med henne. » » Jag går in i mitt rum för att skrifva.
Skicka systern efter mig, när du blir färdig, lilla mam- ma. » Han kysste henne ömt och gick in i det angränsande rummet.
Moderns sjukdom hade under de senaste tim- marne helt upptagit hans sinne, men nu åter- kom tanken på Marguerite med ökad styrka.
Han kunde ej skrifva, utan vandrade af och an.
Hvad skulle han göra för att återfinna henne?
Var det möjligt, att han för alltid skulle vara skild från henne?
Han hade stannat vid fön- stret och stod och såg ut med ryggen vänd åt dörren till moderns sofrum.
Ljudlöst öppnades dörren och lika ljudlöst steg sjuksköterskan öfver tröskeln.
Det var en lång, ståtlig gestalt med strålande mörka ögon, och med ett uttryck af frid och stillhet öfver det bleka ansiktet.
» Monsieur, madame väntar eder! » Vid ljudet af denna lugna, klara röst vände Rikard sig hastigt om.
Drömde han väl, var det ej Marguerite, hans egen, älskade Marguerite, som stod framför honom i sjuksköterskans dräkt?
En mörk rodnad spred sig öfver sjuksköter- skans bleka ansikte; igenkännandet var ömse- sidigt.
» Är det verkligen ni, mademoiselle de Cheoret, » sade Rikard med glädjestrålande ögon och gick henne till mötes.
» Nej, det är syster Marguerite, » svarade hon med denna enkla otvungenhet, som var henne så egen, » mademoiselle de Chevret finns ej mer.
Men kom nu till er moder, hon väntar. » Hon hade redan lämnat rummet.
Betjänten kom igen efter en stund.
» Mademoiselle de Chevret lämnade efter faderns död Paris. » Rikard stirrade på den talande.
Det var som t * F " en isig vind hade blåst fram där han stod.
Kom: han för sent?
Skulle han icke finna Marguerite?
Under dagar och nätter hade han tänkt på detta ögonblick då han skulle återkomma till - hennes hem för att sedan aldrig mer skiljas från henne, och nu var denna stund inne, men han var lika aflägsen från målet.
Men den hand,: • » som styrer folkens öden, » styrde också hans, - _ M men vi veta det ju af erfarenhet: Guds vägar och planer äro icke öfvercnsstämmande med våra.
Så olika allt tedde sig för Rikard, då han åter K kom ut på gatan, och själf var han ej alldeles densamme.
Han gick med långsamma steg framåt — utan att veta eller tänka på hvart han
Hvar skulle han få någon underrättelse om:, .-: Marguerite?
Detta var hans enda tanke.
Mar- K ... guerite hade haft en väninna, madame Chardot,.
: / i hvars hem äfven Rikard brukat umgås.
Han beslöt att söka upp henne.
Tanken att här få • ledning upplifvade honom åter.
Snart stod han ": vid den nämnda damens bostad, men där fick han den underrättelsen, att monsieur och mada- me Chardot rest till landet.
Rikard försökte att ägna sig åt sitt arbete, men det var honom nä- stan omöjligt.
Han hade för öfrigt gjort alla de i. förfrågningar han kunde, men allt var förgäfves.
Vid hemkomsten till hotellet denna afton fann han sin moder mycket sjuk, och under natten tilltog plågorna på ett oroande sätt.
Han vakade öfver henne hela natten, och mot morgonen skic- kade han efter en läkare.
Denne kom och gaf en del ordinationer » Jag hoppas, » sade han till Rikard, » att det icke är något farligt, men i alla händelser måste Ni taga en sjuksköterska, ty er moder behöfver omsorgsfull skötsel.
Jag skall telefonera efter en:: 5 sköterska, när jag- kommer hem — och själf återkommer jag i afton. » Sedan läkaren gått, föll fru Drake i sömn, och Rikard gick, sedan han tillsagt en af uppasser- skorna på hotellet att stanna hos den sjuka, för att göra toalett och få sig litet att äta.
gDo?
5- g - TiSisforånf Redigeras af Sophie Linge.
CA ST Charad.
Mitt första kan rätt ofta vålla, Att månget skepp får gå i kvaf, Men lättare vi den erhålla På landet dock än uppå haf.
Dock, gumman var fattig.
En skatt hon dock har, Och uti sitt trångmål beslutsamt hon tar Mitt Jjärde från spiken och går så med lust Till närmsta affärsman att pröfva en dust.
Med honom hon gör nu mitt femte, och glad Hon dukar sitt bord men en prun- kande rad Af tallrikar nya, och nöjd i sitt sinn ', Hon bjuder sitt grannfolk på gästning ditin.
L. Diamantgåta.
Mitt andra är af fager skara, Den som vi älska allra mest, Och ofta se vi henne vara I månget hem en högtidsgäst.
• • T V.
:: — " (5 J » X.
°« 6) 7) 8) 9) 10) 11) 12) 13) 14) 15) 16) 17) 18) 19) 20) 21) 22) 23) salt drak
galen kar
ni gek pön
gar delb
trol te o
god nast til
of alb rest
rig bov
rif sej do
nu o da
kra böd
din sal
koks wan
halm lo
ränat
trams stöd
rat so
Ester S — n.
d i e e g i k n n 11 n r r v v ä ä ö 1 5 » 1 3 2 1) Bokstaf, 2) behöfs för att vinna en krona, 3) vill jag ej blifva, 4) vill jag ej dricka, 5) ett slags strid, 6) pronomen, 7) bokstaf.
Kalla K.
Geografisk 1) 2) 3) 4) 5) PICOTS TVÄTTPULVER Öfverträffar alla andra tvättmedel T Bokstafsgåta.
Tag 9 a, 1 b, 2 d, 3 e, 2 f, 2 g, 1 b, 2 i, 1 k, 4 I, 4 m, 5 n, 2 o, 1 p, 6 r, 1 s, 2 t, 3 u, 1 v. Begyn- nelsebokstäfverna bilda namnet på en maträtt, slutbokstäfverna främ- mande namn på gudstjänstordning.
1) Ett stort djur, 2) sammansatt kvinnonamn, 3) Jju-bärande, 4) en kvinnotitel, 5) frukt i plur., 6) stad i Danmark, 7) en sjukdom, 8) hamn- plats i Stockholms skärgård.
7 6 Lösningar.
5 Genom att ifylla alla rutorna med bokstäfver upprepas nio gånger titeln på en vetenskaplig lärobok.
Finsk tös.
Logogryfen: Kaffekuuselj; sela, kjol, Leja, lejon, lo, Jon *, konklaf, Loka, sko, klo, lof, kolf, Alfons, alk, Saone, oka, falsk, kon, ok, alf, fe, Loke, fan, as, Lejf, aloe, Lena, saf, kalkon, Als, lans, flake, kalk, Kola, flank, snok, sele, kal, ask, Fejan, skaf, Jena, os, lake, skena.
Charaden: De Laval.
PRAKTISK VECKOTIDNING FÖR QVINNÅN OCH HEMMET UNDER MEDVERKAN AF M A T H I L D A L A N G L E T, A V E (EVA WIGSTRÖM), E L N A T E N O W (GUIDO), E R N S T LUNDQUIST, JOHAN NORDLING, DANIEL F A L L S T R Ö M m. fl.
UTGIFYEH AF F R I T H I O F JHELLBERG.
J888 STOCKHOLM TRYCKT HOS GERNANDTS BOKTRYCKERI-AKTIEBOLAG 1888.
— Iduns äpplen, som man vet, Yäl kunna hjertat ungdom skänka, Men ej vår kropp odödlighet.
I H H E H Å L L.
Uppsatser i ämnen rörande qvinnan och hemmet.
N:r Ett förslag.
Episod från en kaffebjudning, teck- nad af Aoe 1 » Litet gnabb »; af Mathilda Langlet 1 Den gamla husmamsellen; af P.
G. Bjurström 1 Vårt sällskapslif; af Clara Smitt 1.
3, 6, 9 Böra barn lyda?
Ett ord i en uppfostringsfråga; af Elna Tenow — 2 Vårt h e m; af Mathilda Langlet 3 Apropos pianospelning; af Dolly Roon .... 3 Något att tänka på.
Med anledning af Aves uppsats » Ett förslag »; af V 3 Unga flickor; af Lena — c / c 3 Drägtreformen; af Mathilda Langlet 4 Hos fru Haraldson; af Aoe 5, 6 Böra barn l y d a?
Genmäle i en uppfostrings- fråga; af B.
... 5 Tre gyllene regler för föräldrar att iakttaga vid barnens uppfostran 5 Den oärliga konkurrensen på qvinnans arbets- marknad.
Några antydningar af Elna Tenow 7 Böra barn lyda?
Med anledning af Elna Tenows uppsats; af la S — - 7 Balförkylningar; af Dolly Roon 7 Frihet och tvång; af Mathilda Langlet 8 Flickor och samuppfostran; af Lisa 8 Inom hemmets verld.
Täflingsskrift, belönad med första priset; af Anna Berg- — 9 Om barns lydnad; af L. V. .. 9 Några ord om handarbete.
Täflingsskrift be- lönad med ett extra pris; af Ida E. Björk- lund. —.
10 Ett ord i polemiken angående frågan: » Böra barn l y d a?
» Af Vän af årlighet 10 Hårets hygien; belönad med extra pris.
Af — In — ... - 10 Några råd till både gamla o c h unga hustrur; belönad med hedersamt omnämnande; af B.
S. 11 Metod; belönad med hedersamt omnämnande; af Moster Stina 11 Ordning i hemmet; belönad med hedersamt omnämnande; af C — l C — n 12 En gammalmodig betraktelse om moderna; af B.
S — 13 Ett missförhållande; af A — d 13 Likställighet; af Eoa Wigström 14 Litet äktenskapspolitik; af Aurelia 14 Trånga s k o d o n; af Dolly Roon 14 Hemmets uppfostran; ur » Vi o c h våra söner » af Mathilda Langlet 16, 17, 18 Till mina genmälarei frågan: » Böra barn lyda? »; af Elna Tenow 18, 19, 20 De senaste inläggen i qvinnofrågan; af Teodor Lindblom 18, 19 Ett bidrag till äktenskapsfrågan; af Ave 19 Arbetsamhet; af H — 19 Morgonbadet; af — I n — - 20 Bidande damer: af Dolly Roon 20 Våra barns lekar; af Mathilda Langlet 21 Vill du ha din trädgård fin?
Af Stina Q 22 Litet men välment; af Anna Lena 22 Ordningskärlek; af Maja E.
..................... 23 Hos den sjuke; råd o c h erinringar 24, 25 Blommor i hemmet; af A.
24 På rätt hylla; af Aoe 25 Ett kapitel om äktenskap 26 Apropos kalla bad; af Dolly Roon 27 På resande fot: af P.
27 En god kopp té; af von D 27 Sommardrägten från i fjor; af Gerda ... 27 Svärmor; bref från tant Julie 27 Tjenstfolk och porslin; ur en frus erfarenheter; af Viktoria 28 Huru skall frukt för konservering vara beskaf- fad?
28 Nr Kamomillen; af En Bröllop i England Kefir; mjölkvinets — n natur — 28.
— 28 o c h beredning af 29, 31 Tre äktenskapsbud; af ^ 29 Nyckelknippan; af G.
R Sällskapstalanger; af Aoe ......................... Knif o c h gaffel; efter tyskan af M.
L Helsovård i barnkammaren; efter » Parental Commandements ».
— Hvad hörer till ett ungt äkta pars bosättning?
Hur skall en ung qvinna bäst utbildas till en god husmor; af Silah Palmodling i boningsrum; af — n.
Hvad hörer till ett ungt äkta pars bosättning, och huru böra kostnaderna ställa sig här- för; af Ebon Hur skall en ung qvinna bäst utbildas till en god husmor; af E — t Konsten att konversera: några antydningar af P.
R » Tråkigheten » i hemmet; en synpunkt af P.
Hvarmed skall man roa sina gäster; af P.
Dansen; ett par föreläsningar för damer och herrar, unga och gamla af J — n G — g.
37, 39, Om pumpor; af Stenia Fru Haraldsons idéer; återgifna af Aoe .... Fredrika-Bremerförbundets sjukkassa Några ord om fruktträdsplanteringar; af W — n Om orlofssedlar och afskedsbetyg; af Laura Fitinghoff Ett föredrag af fru Haraldson; af Aoe Ett eget b o; af y&gt;Lilla \ ioaw&gt; Hvad männen tänka om qvinnoemancipationen, af P.
R Ytterligare några ord om orlofssedlar; af fru Anna Demonterande törnrosor.
Rationel kosmetik 42, Våra döltrars verksamhet efter slutad skolkurs Något om att slå barn; funderingar i uppfost- ringsfrågan af en ungkarl Fru Haraldsons andra föredrag; af Aoe .. Om barns ägande; svar till » Ungkarl » af A.
L Fru Haraldsons tredje föredrag: upptecknadt af Aoe Namnen i vår almanack; » I den gamla goda tiden », af Smilo Välgörenhet; af Percival De veta det icke sjelfva; af Edelweiss Om barns ägande; ytterligare ett inlägg i frå- gan af S. Bgr Kärlekens fysiologi Pessimismen och qvinnorna; af P.
R Ett ord till husmödrarne; af Rose Nath Konsten att vara sjuk; af En sjuk I Julklappstiden; ett apropos af Dolly Roon ... Qvinnan och skolan Fredrika-Bremerförbundets samqväm; af C.
S. Träldomsok, några små betraktelser öfver ett och annat af Mathilda Langlet 48, 49, 50, Ledsam tystnad; ett ord för dagen af Aoe ... Från qvinnans arbetsfält; studier från Stock- holms horizont af J. N — g.
Några inle- dande ord Några ord om sorgen; af Elna Tenow Mormors förkläde; af dotterdotter Om flickors uppfostran Ett inlägg i en vigtig fråga Qvinnan och lifsglädjen; af Aoe ................ Om julklappar Henrik lösens senaste bok; ur en skalds qvinno- galleri af Aloar Ar / oidsson I qvinnofrågan; af Karin Julens hygieniska betydelse 30 31 31 32 32 33 33 33 34 35 36 37 43 37 38 38 38 39 40 40 41 41 41 43 42 43 44 44 45 45 45 45 46 46 46 47 47 47 47 47 47 52 49 49 50 50 50 50 51 51 51 51 51 N:r » Hvita liljan »; tvänne bref o m en behjertans- värd sak 51 I praktiskt syfte 52 Noveller, berättelser och skisser.
Paolo o c h Giovanna, En kärlekshistoria af M.
A. Goldsch / nidt; bemyndigad öfvers.
af C. Hrg 1 En koketts bekännelser.
Skiss för Idun af Mia 1 — 4, 6 - 1 0 Fru Elisabet.
Konturteckning af Aoe 2 Qvinnor: Porträttstudier för Idun; af Johan Nordling: Syster Elsa 2 Tant Martha 9 Kerstin _.
11 Mor Maja 22, 23 Käthe 37, 38.
Bref till tant Anna; af Guido 3, 6, 11 Balen å Stockholms slott d.
21 januari 4 Från mitt fönster; af A — d 5 Fosterdottern; af Elna Tenow 5 — 7 Bildhuggaren.
A. Goldschmidt, bemynd.
af C. Hrg ... 5 Utan ett vänligt ord.
Skiss af Mathilda Lang- let 7, 8 Domherrarne.
Ur friherrinnan Aurore von Haxl- hausens (Klara Kuhlmanns) litterära qvar- låtenskap 10 Farbror Gösta; af Aoe 11 En lifsuppgift.
Berättelse af Ernst Lundqoist 11 — 20, 22 — 25, 27 Prins Oscars förmähiing i Bournemouth; af En hemlighet.
Skiss för Idun af Karl Ek ... 12 Vår; belönad med första priset; af E. Fältqeist 14 Befordrad.
Skiss af Emi; belönad med heder- samt omnämnande 15 Bröllopsgåfvor; af Lilly 16 Värfvadt; af Aoe.
— 18 Hvad man sprakade om hos tant Anna; af Paulina 18 En sviken förhoppning; skiss af Karl Ek 24 En sommarbild; af L 25 EU reseäfvenfyr i Norge; af Hanna ....... 25 Min s o n; af John Johnson 25 Ett spiritistiskt fenomen 27 Fru Haraldsons gosse; af Aoe 28 En sockerbit; skiss efter holländskan af Ma- thilda Langlet 28 R ö r h o l m; af Sophus Bauditz, öfvers.
af Jenwj L — g 28, 29 En nutidskonkurrens; af Inga Schenfelt (Elsa) 29, 30 Hvad ufven tänkte; af Dolly Roon 30 Två kyssar; novell af Hugo Klein 31 — 33 Dagsländan; af S.
32 Utan lifsmål; teckning af Aoe 33 — 36 En minnesblomma från fransk mark; blad ur min dagbok af Ajas 34, 35 En bröllopsafton; skiss af Octacia Beer ... 34, 36 Min väns hustru; af Daniel Fallström 36 Carmela; af Edmondo de Amicis 36 — 40 En vild i d é; af Dolly Roon 39, 40 Hurleds Stina-Lotta ändrade humör, teckning ur folklifvet i Södermanland af Mathilda ' Langlet 41, 42 Fjärilen; fritt efter Alphonse Daudet af Maria 41 Ett storstadsbarn; berättelse för Idun af Johan Nordling 41 — 52 Välmening; af Aoe ......... 42 » Madam Blind »; ett minne upptecknadt af F. M.
43 Lille Folke; teckning!
efter verkligheten af Anna 43, 44 Längtan; ett stilleben efter naturen af Charles 44 Natur och kultur; ett sommarminne af E. Wh.
N-.r N:r Ur hvardagslifvet; skiss af L En svärmor; skiss af Wilma Lindhé 46, Hjerteqval • en novemberhistoria ur lefvande lifvet af Elsa- Elsas d r ö m; julstämning af P.