Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
de på Det första uppslaget var, s o m sagdt och s o m b e k a n t, af j ä m f ö r e l s e v i s r i n g a b e t y d e l s e.
V å r a artiga hrr teaterdirektörer plägade då o c h d å s ä n d a u p p e n k n i p p a f r i b i l j e t t e r till fördelning bland telefonisterna, och missnöjet på spåren.
tidningsin- illa vid Härvid att en sig, den lär allmän indignation i n o m kåren, där kamratandan lad och man god, telefonist- synes vara uppstod och utpräg- växte sig allt starkare.
N u började föräldrar, målsmän och anhöriga till t e l e f o n i s t e r n a helt u n g a, ofta — h v i l k a i allmänhet äro o m y n d i g a flickor — att röra p å sig, t v ä n n e talrikt b e s ö k t a f ö r ä l d r a m ö t e n kommo inom till s t å n d, v i d h v i l k a Allmänna förhållandena telefonbolaget skarpt skär- s k å d a d e s.
D e n lilla u t g å n g s f r å g a n b l e f s n a r t af u n d e r o r d n a d betydelse inför de vida vik- tigare missförhållanden lade önskningsmål, komité och däraf som kommo framkal- p å tal.
En af n i o p e r s o n e r u t s å g s att f o r m u l e r a o c h i n l ä m n a e n k l a g o s k r i f t till b o l a g e t s s t y - relse med anhållan o m ringar i telefonisternas rättelse och förbätt- villkor.
D e n n a k o m i t é, s o m b e s t å r af f r u a r n a I d a Brander, Emilie Källström berg samt herrar Sam.
A n d e r s s o n, A.
W. i början mäktigade och A. af Lunden- Blomberg, Öhrström, der, Fr. L u n d e n b e r g nade G. Oscar M. Bolin- och J.
Berg, inläm- förra v e c k a n sin befull- s k r i f v e l s e till b o l a g e t s f ö r tillället f u n g e r a n d e d i r e k t ö r, h ä r a d s h ö f d i n g AV.
M o n - telius.
T. direktör H. Cedergren, hade nämligen föredragit att Den ordinarie chefen, på en anträdd utländsk rekreationsresa mera på afstånd Hur pass tion » under som nu följa händelsernas stor direktör råda inom det visserligen utveckling.
Cedergrens de upproriska blifva, m å lämnas han nu » rekrea- omständigheter, hans herradöme, därhän.
synas, att h a n ock hvilken kan Önskvärdt kan personligen närvarit för att » rida u t » s t o r m e n.
finner Måhända dag som helst, att situationen kräf ver j u s t h o n o m, o c h i n g e n a n n a n, s o m sin Efter man.
e t t p a r d a g a r af t ä m l i g e n tiska slingringar från formalis- hr Montelii sida fann sig A l l m ä n n a t e l e f o n b o l a g e t s styrelse f ö r m å d d att i s l u t e t af f ö r r a v e c k a n a f g i f v a e t t officielt detta en togo e m e l l e r t i d g å t t s å p a s s h å r d h ä n d t till v ä g a, stoden bildar par små g ö r a n d e u n g a d a m e r n a för att k o m m a kritiserande svar håret till e t t Vederbörande och en ransakning anställdes bland de tjänst- hårdt o m l i n d a d t skaft, o f v a n p å hvilket åter- af det sätt, h v a r p å d e n n a biljettutdelning h a n d h a d e s af f ö r m ä n n e n i n o m t e l e f o n b o l a g e t, på de gjorda framställningarna.
svar framgår ock hvad dessa Af senare gälla, h v a d a n vi här i korthet redogöra för d e s s Jmfvudsakliga innehåll.
Den första framställning till bolaget, som gjorts, gäller fordran, att bolagets verkställande direktör, hvilken förmenas hafva vid undersökning m e d telefonister angående biljetter till teatrar m. m. begått öfvergrepp, skulle åläggas oförtöfvadt läm- na lämplig offentlig upprättelse.
Så vidt styrel- sen vid hållen undersökning utrönt, har verk- ställande direktörens förfarande vid den af h o n o m förrättade undersökning ej synts styrelsen påkalla sådan upprättelse, som fordrats, och finner styrel- sen därför framställningen i denna del ej föran- leda till någon vidare åtgärd.
Vidare har framstälts önskan, att telefonister- nas tjänstgöringstid, hvilken nu vore ordnad så, att samma tjänstgöringstimmar återkomma hvar- annan dag, skulle så ändras, att under en bel vecka tjänstgöringen infölle å samma tider.
Huru- vida en sådan förändring skall i längden befinnas gynnsammare och bekvämare för telefonisterna, synes visserligen bolagsstja-elsen oviss.
Men för den händelse flertalet tjänstgörande telefonister finnas anse anordningen bättre för sig, skall bo- laget villigt låta den försöksvis tillämpas.
Angående lönefrågan lyder styrelsens s v a r: » Vidare hafven I anhållit, att bolaget ville i enlighet m e d ingifvet förslag väsentligen höja aflöningen äfvensom tillförsäkra hvarje telefonist efter ett års tjänstgöring en månads ledighet pet- ar m e d bibehållen full aflöning.
En jämförelse mellan den månadspenning, som rikstelefonen Ulm-
IDUN 1897 nar där anställda telefonister, o c h den aflöning i timpenning samt bidrag till sparkassa bolaget ut- betalar till sina telefonister, m e d beräkning för de senare af lika antal tjänstgöringstimmar pr månad som för de förra, utvisar, att bolagets lägst aflönade telefonister tillgodonjuta högre er- sättning än de bäst aflönade vid rikstelefonens Stockholmsnät.
Då därjämte beaktas, att m e r än en tredjedel af bolagets telefonister åtnjuta högre, för åtskilliga ända till 37,2 proc.
mera än de lägst aflönade, att bolagets telefonister äga begagna h månads semester pr år m e d bibe- hållen aflöning äfvensom i händelse af sjukdom erhålla dels fri läkarehjälp o c h dels tjänstledighet med hel telefonistaflöning under cirka 2V vecka (125 tjänstgöringstimmar) och m e d half dylik af- löning under ytterligare lika lång tid, m e n tele- fonist hos rikstelefon ej har rätt till vare sig semester, fri läkarhjälp eller tjänstledighet m e d aflöning under sjukdom, torde tydligen framgå, att telefonist hos bolaget åtnjutit ej oväsentligt större förmåner än sådan hos rikstelefon.
Vid sådant förhållande och då uppenbart är, att vid den starka konkurrens, för hvilken bolaget är utsatt från rikstelefonen, bolaget ej kan bestäm- m a aflöningen för sin talrika telefonistpersonal, utan tillbörlig hänsyn till hvad konkurrenten för lika beskaffadt arbete betalar, finner sig bolaget ej för det närvarande kunna tillmötesgå önskan o m allmän höjning af telefonistaflöningen. » 1 2 Angående vissa anordningar för de tjänstgöran- de telefonisterna i bekvämlighetsväg och i sani- tärt hänseende, såsom tillhandahållande af driks- vatten, uppvärmning o c h ventilering af expedi- tionslokalerna, den afstängda och ensamma nattjänstgöringen o. s. v., hade äfven yrkan- den på förbättringar framställts.
I de flesta af dessa punkter finner styrelsen allt välbestäldt, som det är, o c h gifver af böjande svar.
Desslikes angående den inom bolaget befintliga sparkassans organisation och frågan o m åtgärder för att skydda telefonist för ohöfviska abonnenters kränk- ningar.
En punkt slutligen af synnerligen ömtålig na- tur, som ock berörts i klagoskriften, nämligen att rykten allmänt vore i o m l o p p, det de unga telefonisternas heder och dygd utsatts för hotan- de påtryckningar inom själfva telefonverket, be- svaras af styrelsen på följande sätt: » Såvidt en undersökning utvisar, s o m vi, af hvilka ingen förrän nu hört något sådant rykte, hitills varit i tillfälle att i denna fråga låta verk- ställa, finnes ej någon grund att antaga det så- dant missförhållande förelupit, s o m af eder åsyf- tas.
Styrelsen skall emellertid låta sig synnerli- gen angeläget vara att efter anvisningar till sty- relsen eller någon dess ledamot, samt m e d an- vändande de andra utvägar, hvilka kunna finnas ägnade att befordra frågans utredning, snarast möjligt söka klargöra uppkomsten af det upp- gifna ryktet äfvensom att därefter vidtaga de åt- gärder, till hvilka omständigheterna finnas böra föranleda. » Som af denna redogörelse framgår, styrelsens svar i nästan punkter — gan utfallit afslående.
— alla har väsentliga särskildt i den viktiga lönefrå- Telefonisternas » niomannaråd » har därför, fullföljande det bemyndigande, som å de ofvan n ä m n d a för- äldramötena gifvits d e s a m m a, n ö d g a t s sätta hårdt m o t hårdt, och i tisdags morse inställde s t ö r r e d e l e n, eller telefonister 150 s t y c k e n, af bolagets sitt a r b e t e.
När detta skrifves, pågår ännu d e s t r e j k a n d e äro v i d g o d t m o d dagliga mötesöfverläggningar.
strejken; och hålla Genom enig- het och uthållighet tro d e sig k u n n a vinna sitt m å l, o c h att bolaget i l ä u g d e n kunna undvara hålla tjänstgöringen sammanrafsade dem syfte att ha Hvart ingifvits att mögna en Bell- förnimma.
finanser glädje bolaget länge att och en att b j u d a hvarom sympatier dagar Allmänna ha och vederbörande.
dessa natur, och röra p å sig i den stora allmänhetens tillfredställande både Äfven börjat är i uppe- oöfvade till r e s p.
luta i d e n n a k a m p, bolagets med utverka löneförbättringar, skrifvelser svårt eller n ö j a k t i g t krafter.
Eikstelefonisterna e j skall varit icke telefon- af den det borde vara plikt för ett fullt det för- skäligt 79 e k o n o m i s k t v e d e r l a g åt d e n t a l r i k a s k a r a af unga » tjänande s y s t r a r », af h v i l k a s slitande och plikttrogna viktiga De intressen arbete så stora o c h i vår tid jämförelser, sig nerv- bero.
till favör, bolagets styrelse anställt mellan sina egna o c h ningsförhållandena på sin höjd reformer kunna vore ovillkorligen inför de nens större Vid rikstelefonen aspiranterna klassen där förlora beviskraft Rikstelefo- Storckenfeldt, desamma lämnat.
veta, att Af rikstele- n u m e r a r e k r y t e r a s u r en helt annan samhällsklass än Allmänna bolagets.
fordras icke vidare att s k o l a t i l l h ö r a d e n s. k. b i l d a d e eller a t t d e s k o l a h a f v a b e s ö k t gon högre att som får m a n nämligen fonens telefonister de d e l e n af s i n af aflö- skulle a t t äfven men generaldirektör anledning dessa bevisa, önskvärda, upplysningar, chef, med vid Rikstelefonen så flickskola.
kvalificerade nå- T v ä r t o m är f ö r s k r i f v e t, flickor icke mottagas.
F o r d r i n g a r n a äro, att aspiranten skall h a f v a de kunskaper folkskolan af motsvarande meddelar samhällsställning och vara samt för öfrigt hafva g o d frejd och ett välkändt h e m.
Telefonisterna rekryteras den klass, s o m sad att bodar söka och alltså n u m e r a e l j e s i a l l m ä n h e t är sin u t k o m s t som biträden å s y a t e l i e r e r o.
d. ur hänvi- i I bodarne få de kvinnliga biträden, s o m icke äro kassörskor, högst omkring 30 kr.
i månaden, och å s y a t e l i e r e r n a är d e t s ä l l s y n t, a t t n å g o n k o m - mer öfver 4 0 kr.
i m å n a d e n drifven yrkesskicklighet.
äfven g a r g ä l l a d å hel d a g s f ö r t j ä n s t, telefonisterna mar om Idun vidare vid upp- O c h dessa aflönin- medan riks- t j ä n s t g ö r a i m e d e l t a l 6 / i tim- s dagen.
skall icke u n d e r l å t a att följa sakens utveckling.
• Ui » notisboken.
Lovisa Petterkvists populära bok, » Hemma i Jbckmock », har rönt en så strykande afgång, att tredje upplagan redan måst läggas i press och inom kort utkommer.
Sara Bernhardt och kretenserna.
Sara Bernhardt har för afsikt att i n o m de närmaste dagarne i Paris gifva en matiné till förmån för de sårade och utdrifna kretenserna.
Den varm- hjärtade konstnärinnan känner sig uppfordrad därtill, icke blott därför, att hon g e n o m sitt gif- termål m e d Damala äger flere släktförbindelser i Grekland, utan ej mindre därför, att h o n upp- röres vid tanken på, att man i Frankrike finner sig oberörd af alla de gräsligheter, som turkarne gjort sig skyldiga till både i A r m e n i e n o c h på Kreta. '
H o n vill nu uttrycka sina personliga sympatier för de förtryckta g e n o m att sända d e m så m y c k e t penningar, h o n förmår att på ofvannämnda sätt anskaffa, o c h beräknar inkom- sten af matinén till 20,000 francs.
operan återupptager i afton » V i l h e l m Teil » och denna repris måste betraktas som sär- skildt märklig, enär det nu blir första gången på flere år, som man får tillfälle att vid en operaföre- ställning se förste ho kapellmästaren Conrad Nord- qvist på anförarplatsen.
Detta torde förebåda den enda riktiga lösningen af den s. k. kapellmästa- refrågan.
Nämna vi så härtill, att såsom öfverregissör v i d k. operan fr. o. m. den 1 instundande april engagerats den framstående sångaren hr J. Lim- blad, s o m för nyssnämnda befattning har s} ' nner- ligen goda förutsättningar, torde de sålunda vun- na resultaten af den obehagliga s. k. operastri- den, hvilken vi saknat både lust o c h u t r y m m e att referera, få betraktas s o m särdeles goda.
Vasateatern hade i tisdags åter premiere, » Sol- fjädern », skådespel i fyra akter af Oscar Wilde, den engelske färfattareu, hvars sorgliga ö d e för ett par år sedan lät så m y c k e t tala o m sig.
A t t Oscar Wilde skulle vara en talangfull dramati- ker, hvars stycken i hemlandet rönt stor fram- gång, hade man föi sport, o c h det var nu intres- sant att en gång på svensk scen få stifta hans närmare bekantskap.
Denna jäfvade e j ryktet.
» Solfjädern » ger en verkningsfull sedebild ur modernt engelskt societetslif, glänsande på ytan, illa anfrätt på djupet, o c h dess satiriska kraft är på sina ställen betydlig.
Själfva den intrig, s o m utgör ränningen g e n o m dessa taflor ur the upper ten thousands lif, kan väl tyckas smaka af romanspänning, m e n det är d o c k spänning i den o c h den är synnerligen skickligt utförd.
Dialogen är utmärkt, ofta glänsande kvick.
På någon när- mare redogörelse hinna vi ej ingå, utan få in- skränka oss till att konstatera, det publiken syn- tes lifligt sentera både stycket och den fram ställning, det fick.
Fröken Gotfschalk hade en högst hedrande afton i den mest framträdande kvinnliga rollen, sekunderad på det bästa af hi- de Wahl, s o m likaså i allt var till sin fördel.
Fru Håkansson bar en vansklig och fordrande upp- gift m e d säker, smidig konst, o c h en utbränd narrtyp skisserades förträffligt af hr Svennberg.
Fröken Rustan och hr Eliasson förtjäna äfven särskildt lofordas.
Iscensättningen var vårdad o c h den engelska stilen väl iakttagen.
Det in- tressanta programmet torde helt visst k o m m a att visa sig dragande.
Tor Aulins kyrkokonsert i lördags var besökt af så många åhörare, som Östermalms kyrka be- kvämligen kunde rymma.
Detta var o c k att vänta på grtind af konsertgifvarens popularitet, så m y c - ket hellre s o m denne ock lyckats erhålla biträde af den mest framstående o c h populära af alla våra sångerskor, nämligen grefvinnan Mathilda Taube, samt för öfrigt af sådana förmågor s o m förste hofkapellmästaren Nordqvist, hrr Stenham- mar o c h Bergström m. fl.
Programmet var ut- märkt, särskildt den senare delen, o c h hvarje n u m m e r erhöll ett förträffligt utförande.
Gref- vinnan T. medverkade i ej mindre än f e m num- mer, o c h hennes varma, härliga stämma klinga- de lika skön som alltid.
K o n u n g e n o c h prins Eugen bevistade konserten.
Fru Dagmar Möllers romans-afton i går torsdag- kunna vi först i nästa n u m m e r närmare o m - nämna.
Sven Scholander förnyar i afton i Vetenskaps- akademiens hörsal sitt föredrag öfver den sven- ska bordsvisan m e d illustrerande nio sångnummer till luta af Bellman, Franzén m. fl.
Fröken Sigrid Carlheim-Gyllensköld gifver näst- k o m m a n d e torsdag en pianoafton till förmån föl- en ung elev.
Alla n u m m e r k o m m a att utföras af lärjungar till fröken C.-G.
äfvensom af ett par damer ur societeten, s o m benäget åtagit sig att medverka.
Skiss af Mania Korff (Anna Simon).
1 a, m e n " ^-^ i var det då verkligen oumbärligt ett äktenskap, sprattlande att väsen, som ett s å d a n t där litet alltid gråter, utan m a n v e t In arför, s o m n å g o t, utan att m a n Det af var dem, egen så fridfullt mannen smak; harmonien hos d e m; och det det alltid fattas vet hvad?
hustrun, fanns intet en hvar följde som sin störde; var f u l l k o m l i g; o c h n u ville m a n » p å s t å, a t t d e t i c k e v a r så, att d e t b e h ö f d e s en helt liten o b e t y d l i g måste upplösa sig i dissonans, s o m först harmoni.
A c k, visst i c k e; det där var bara för att skrämma dem; de kvinnor, d e s o m sade så, v o r o endast som ej v o r o säkra på sina m ä n, som behöfde band dem, synbara Med dem för att varaktigt fängsla band.
var detta onödigt; de fullkomligt ett; intet tredje behöfde tyga om för dem hvarandra, ene den Må man andre, detta; de voro voro öfver- nödvändiga de älskade hvarandra, i c k e d e t lilla d o c k icke föreställa den kommande.
sig, att de
IDUN 80 icke skulle h a f v a älskat barnen, o n e j, i n g e n kunde älska d e m innerligare; ej heller, att d e icke skulle h a f v a längtat efter ett sådant, hemligen ligt och öppet; men absolut icke beklaga De ja, föreställa de om att om gossarnes och praktiskt; man, öfrigt, inträffa; deras och och vore ense allt barn skulle k o m m a d e m sin, h a n skulle att man innan barnen med all sig själfva.
de man enär så åt, u n d e r v i s n i n g i allt s å d a n t, s o m k u n d e g a g n a gas, och dem hans d e r a s e g e n s k a p af s i n m a n s medhjälparinna: så s i g i d e a l e t af s i n b l i f v a n d e kloka, tänkte de dotter.
förstå, nu för De att l i f v e t är e n a l l v a r s a m s a k; du G u d, hvilka fordringar hade m a n icke tiden!
voro i stort och fingo vande och sig andra människor: vanor; barn få för hvarje examen, skola barn allra ringaste, M e n att liksom Det vore så m å n g a a n d r a skilja sig från sitt b a r n, låta det det, de f a r a till A m e r i k a — n e j, d e t k u n d e d e i c k e, minsta.
därtill var det d e m mången finna uppnått sig begåfvad; i g å n g skulle emotta- att behärska varit b lit för flitig något det kärt.
och det oaktadt resultat, då skulle faktum, att h a n ej det skulle g ö r a d e m m y c k e t de vore be- i finge i fall icke de föräldrar; löfte om flaska vin man om ningen skulle glädja skulle om ä n n u bättre än d e m bilderböcker, leksa- väntade godt och om ungdoms- De dem som ädelt.
glada, och ingen o c h så och små- hvitnade.
lefde i sina barn och för sina utan att barn; intet af de de bästa någonsin hafva ägt ett barn.
• Innehållsförteekning.
A n n a S i m o n (M a n i a K o r f f); a f Cecilia Bääth-IIolmberg.
— Omröstningen.
— Sjung, sångfågel, sjung.
A f Lotten von Krxmer.
— Opposition.
— Snö- d r o p p a r; a f Albert Eriksson.
— » Den gordiska knuten »; h u r m a n l ö s t » k j o r t e l f r å g a n » i h ö g a n o r d e n; a f A.
— » En liten kulle.
» S v a r t i l l Ave a f Ung kvinna.
— Rörelsen bland telefonisterna.
— Teater o e h.
m u s i k.
— De v ä n t a d e; skiss af M a n i a K o r f f (A n n a Simon).
Kläd- studenten voro deras m ö r k a hår grånade föräldrar, det den och m ä r k t e, att åren g l e d o u n d a n det flicka, och * själfva.
Och n u det är på gåtan slut, Från den diu tanke nu må ila.
sig tiden gick förvandlades böcker, de d e r a s lilla käcke att försäkra lifvet, j a, i själfva verket v o r o uppdragen, så väl k u n d e spara det.
smaka ty d e v o r o f u l l a af f r i d o c h f o r d r a d e hålla sig ens i blef aldrig bättre verkligen, ä n n u k u n n a erhålla dem dessa ens ej ä m n a d e motsäga äfven Ett a l l v a r l i g a, h ö g a v e r k, allt h v a d De M å n g e n klädning blef aldrig k ö p t, emedan vinet sina gifva som till ningom häftig- e j v e t a att m a n t a l a r den de » då » det flickorna.
tycktes att » f ö r all d e l, i n g a s å d a n a icke det där för de saker, böcker, af s i g s j ä l f v a till tro på sanningen, så måste därför underkänd!
vackra för a n d r a, o c h f r a m f ö r allt i n t e t o f ö r d e l a k t i g t!
» finge icke vid sågo gladdes Sanningen togo de strängare än någonsin; ängslan han icke blefve sonen människa dåligt lynne, de talade aldrig förkroppsliga Om Allt kerna måste då af allt d e t b ä s t a, det, m a n k u n d e j u så väl bevara det.
t i d p å sig att äfven förbereda bara föräldrar en jultiden köpte vore vänta, med, det, själf.
tungt, det vara glädje.
i tankarne annat hvarför sade d e n o m g i f n i n g, h v a r i d e n lille s o m g o s s e n och y n g l i n g e n h a d e att g e n o m g å; förfärligt!
sig vid kunde de; kunde göra det! » andra, de de och dubbel hvem vet, o m emottagande.
De het Gossarne m å s t e härdas o c h lära sig tidigt barnet såge att d e världsmedborgaren å andra sidan skulle de få omsorgsfull du kom uppsköto denna?
Man här för g o s s a r n e, mycket » Hör du, » » hur kan ansvaret för en n y dem nästan dem uppfostrar men gode gjorde först hafva uppfostrat Och föreföll de fullproppas goda och på det sättet, t ä n k, o m Ty vara skyldig.
skulle ofta det köpte resa barnet När skulle måste j u blifva på af d e m, p å i n g a v i l l k o r; aldrig kloka.
Tanken att f ö r b e r e d a i detta större hade man ansåg de, d e t s k u l l e f ö r allt i v ä r l d e n e j en g å n g den ene den andra vara ovanligt begåfvad och klok, fattade uppfostras tills hoppades att En beröfva dem.
skulle möjlig lärdom, t y det skadar kvinnligheten; förstående eftersom till h v a r a n d r a, skulle äre- naturinstinkt, hos hos mot af heller för finnas stränga föräldrarne tack Ej Och icke de som någon yrken de finge föräldrars våldsamma enkelt flickorna bli grannlåtsdockor kalla sina b a r n; den denna måste s a m t a l a d e m y c k e t ofta o m sitt b a r n, beslut den att hvarandra.
till o c h m e d om sig, naturligtvis, m e n lystnad, oumbär- skulle det blott icke vara, m a n blott dröfvade, 1897 Aritmogryf.
Stockholm, N:r 9 (324) Fredagen den 2 m a r s 1894.
5: — Byrå: Klara v. Kyrkogata 7, 2 tr. A l l m.
4: 50 P r e n u m e r a t i o n s k e r å a l l a post- 3: — a n s t a l t e r i riket.
: J. Gustafva I duns porträttgalleri har för den upp- märksamme läsa- ren varit något mer än en samling biogra- fier af intressanta kvin- nor; det har varit en studie af kulturhisto- risk betydelse öfver den svenska kvinnans ställning och olika verksamhetsfält i våra dagar.
I en framtid skall man ganska lätt kunna få en öfverblick öfver hvad våra kvin- nor tänkt och verkat, öfver vidden och be- gränsningen af deras intellektuela och prak- tiska gärning.
Man behöfver blott genom- bläddra Iduns årgån- gar och låta den bro- kigt skiftande raden af kvinnofigurer pas- sera revy.
Där finnas representanter för kon stens olika grenar, för litteraturen, för den större och mindre in- dustrien, för skolan, hemmet och välgören- renheten.
Knappast något fält, det må va- ra än så obemärkt, hvarpå den moderna kvinnan är verksam, ärorepresenteradt.
Mig synes, som om endast ett porträtt saknades för att wöra o-alleriet — livad mångfaldighet Nordting.
Amionspris: Utgifnlngstid: hvarje Iduns helgfri fredag.
F ö r » P l a t s s ö k a n d e » o. » L e d i g a platser » Lösnummerspris 1 5 öre 25 ö r e för h v a r j e p å b ö r j a d t tiotal stafv.
(lösn:r e n d a s t för k o m p l e t t e r i n g a r) U t l ä n d s k a a n n o n s.
70 ö r e p r n o n p - rad.
beträffar — fulländad !.
Det är en represen- tant för de tekniska uppfinningarna, ett verksamhetsfält, som i detta, de materiela framstegens århundra- de, är af utomordent- lig betydelse.
Och för att fylla denna lucka, har jag i dag vägat meddela en kort bio- grafi öfver en kvinna, som jag tror i detta af seende framför andra är representativ.
För livar och en, som ined någon uppmärksamhet följer med den dagli- ga pressen, är hennes namn väl bekant — fru Gustafva Ängel.
Man har sett det ofta omnämndt i tidningar- na, men ganska få tor- de ha kännedom om hennes personlighet el- ler om den verkliga betydelsen af hennes uppfinning, torf kolet.
Och eftersom hon själf med äkta kvinnlig blygsamhet alltid sät- ter det senare i första rummet och sig själf i det andra, må det till- låtas mig att först gif-, va Iduns läsarinnor en idé om den så kallade torfkolsfrågan och det Angelska torfkolet.
Sedan gammalt har problemet att tillgodo-
IDUN W - 1894 Om m a n v i d ö d e t s l i k s o m b i e t s s t i n g ej h å l l e r s i g s t i l l a, s å b r y t e s gadden af och stannar i såret.
göra sig vårt lands vidsträckta torfmos- sar ansetts som varande af största vikt för vårt industriella lif.
Man vet, att torfmossarne innehålla ett brännmateriel af högt värde.
Bränntorf begagnas ju äfven i hnshållen i ganska stor utsträck- ning.
Men de, som försökt detsamma, veta också dess olägenheter.
För stor- industrien liksom för hemmet är torfven i denna form föga tjänlig som bränsle.
Man har därför genom kolning sökt åstad- komma ett brännmateriel, som äger sten- kolets eller koksens egenskaper.
Redan på femtonhundratalet gjordes försök i denna riktning, och man lär redan då ha framställt ett slags torfkoks.