Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Första våningens bebyggare hade väl rätt att idka musik lika väl som de två andra I Man har väl lof att vara musikalisk, fast man bor i bottenvåningen I
5 — Naturligtvis; fröken Bark insåg det, men hon bör- jade ändå tänka fula, stygga tankar om det popu- läraste bland instrument.
» Tacka vill jag familjer, där man använder pianon till bränsle, » tänkte hon, » eller till förvaringsrum för kött och öl.
Förr ansåg jag dylika bruk för osmakliga, men min aktning för de där lådorna har flytt ... » Hon ryckte till sig hatt och kappa och rusade ut, ut ur det musi- kaliska huset, förföljd af stormande valsmelodier.
Det var, som om hon kommit i en annan värld.
Hvad hon njöt!
Men nej: tonerna sutto ju som fast- grodda i öronen, så lätt skulle hon icke komma ifrån dem, melodi aflöste melodi, det spelades där inne i hufvudet, inte som tre pianon, utan trettio.
Hon sprang omkring i staden en god stund, men så kom aftonen, sin vana trogen, och fröken Bark hade ännu nog rediga tankar för att begripa, att hon måste gå hem.
Var det möjligtl Pianot på nedre botten hviladel Nancy Bark gick upp för trappan så tacksam, som om hon fått något.
Nej, men se, värdinnans instrument teg, också det I Hvilka lyckliga förändringar I Hon gick in i sitt rum.
hm, hm.
kamrerns hade ej tröttnat ännu: hvirf- lande polkamelodier dansade ned genom den tunna trossbotten.
Det var rätt sent, vår hjältinna hade ej ett spår till aptit, hon brydde sig ej om kvälls- maten, utan kröp i säng, längtande att med täcket få utestänga de förföljande tonerna; hon svepte det om hufvudet så hårdt, att en mindre förtvinad va- relse skulle kväfts, hon hörde ändå, och hon hörde EN KONSTNÄR I STÅL.
ej blott musik, hon hörde taktfasta fötter ila öfver golfvet, en och annan klack körde i med duns, då och då nådde ett klingande skratt fram till bädden, där den trötta lärarinnan förgäfves sökte ro — • det var bal hos kamrerns.
Om en stund blef tonernas svall mera rasande, men nu kommo de ej längre från ofvan endast: allt klarare framstod för henne den förfärande sanningen, att handlanden inunder också hade dansbjudning I Ja visst, deras vänskapskrets var ej den samma som kamrerns, hvarför skulle de ej kunna ha bjud- ning på samma dag I Och nog hade de lika full rätt att dansa och roa sig som folket i tredje våningen!
Naturligtvis, de gjorde det också, de gjorde det med eftertryck!
Fröken Bark lade kuddarne ofvanpå huf- vudet i stället för under, hon fyllde öronen med bomullstussar och satte händerna utanför, det halp föga, ty golfvet gungade under de dansandes fötter, när de riktigt kommo i tagen, och när det spelades polka öfver, valsades det gifvetvis inunder och vice- versa.
De stygga tankar, som Nancy tänkt om pia- not, blefvo styggare; hon önskade, att dess upp- finnare dött som barn.
Snart kunde hon ej tän- ka alls, det var, som om^hufvudet skulle falla i bitar.
Huruvida fröken Bark (ifall hon öfverlefde den natten) hamnade i en asyl för personer med svaga hufvuden eller i en omusikalisk familj, vet jag ej; det kan för öfrigt göra detsamma, ty gammal blef hon nog i alla händelser icke.
skrin, dokumentskåp, dryckeshorn o. a., som utgått och allt fortfarande utgå från den konst- närlige ståldekoratörens atelier i Göteborg.
Hans arbeten spridas öfver hela den civili- serade världen, och till och med den fjärran österns folk — japaneser och kineser — äro köpare af hans alster.
Ingeniör Bernhard Beskow är född 1837, men det var först vid fyrtio års ålder, eller år 1877, som han så att säga » upptäckte » denna sin egenartade talang.
Dessförinnan hade hans oroliga och experimentlystna natur lockat ho- n o m in på en mängd yrken af alla möjliga slag, utan att han kunde bestämma sig för något, tills han omsider kom på idén att etsa i stål.
Början var helt anspråkslös, och stora svå- righeter hade han äfven att öfvervinna, ty ståletsningen var en konstindustri, som allt- sedan 60-talet » avancerat bakåt » i Sverige, hvadan det kräfdes ihärdigt arbete för att återupprätta intresset för densamma.
Men Beskow ägde tillräckligt af både energi och talang för att lyckas, och i konstälskande och ekonomiskt välsituerade kretsar är det för närvarande nästan lika modernt att beställa ett skrin eller en sköld af Beskow som att låta Zorn måla sitt porträtt.
BERNHARD BESKOW.
B E R N H A R D B E S K O W är ett vida berömdt namn inom den gren af konstindustri, som heter ståletsning.
Det stora flertalet af våra läsare har tvif- velsutan någon gång sett eller hört omtalas de smakfullt arbetade alster i form af sköldar, Bland B:s många förnäma kunder är exem- pelvis vår landsmaninna Kristina Nilsson eller grefvinnan Casa de Miranda, som nu senast låtit utföra fyra, för förvaring af dokument och juveler afsedda skrin, i gammalnordisk och götisk stil, djupetsade, blåanlöpta och rikt ornerade i guld.
/ KRISTINA NILSSONS SKÖLD.
BERNHARD UTFÖRD AF BESKOW.
väg, för hvilken han varit banbrytare i Sve- rige.
Fatets midtelparti visar Göteborgs vapen och randen fält med högt uppdrifnå frukt- guirlander.
RYSKE STORFURSTEN GEORG ALEX AN " D EN DROWITSCHS under så tragiska omständig- heter timade död i Abas-Tuman låter ännu esom- oftast tala om sig i pressen i sammanhang med den enkla ryska bondkvinna, i hvars armar tron- följaren midt på landsvägen utandades sin sista suck.
Vi meddela i dag den med ens öfver hela värl- den namnkunniga Anna Dassajewas porträtt, häm- tadt ur en rysk tidning.
Det är bekant, huruledes storfurstens moder, den djupt sörjande änkekejsarinnan af Ryssland, kallat till sig den fattiga kvinnan, omfamnat och kysst henne och såsom lön för den kärlekstjänst hon, den enkla dottern af folket, bevisat furste- sonen, tryggat hennes framtid medels en betydlig penningsumma.
Anna Dassajewa betraktas nu i det tsarhängifna Ryssland nästan som en nationalhjältinna.
Ett af dessa är afbildadt i vårt dagsnummer, äfvensom en, likaledes för grefvinnan Miran- das räkning utförd sköld af drifvet stål, med sammanhängande svärd, yxa och spjut.
Å en af sköldens fem bucklor är etsadt grefvinnans fantasivapen: en lyra med en sångfågel, hvilket hon använde, då hon ännu bar namnet Kristina Nilsson.
För öfrigt upp- tar skölden namnen å 20 af hennes olika operaroller, hennes nuvarande vapen, bilder ur nordiska mytologien m.
För friherrinnan Oskar Dicksons, född gref- vinnan M. v. Rosen, räkning har B. utfört ett mindre fat, drifvet i stålplåt, af hvilket äfven en afbildning återfinnes i detta nummer.
KRISTINA NILSSONS JUVELSKRIN.
UTFÖRDT A F Detta slags arbete, vid hvilket ciselörens och etsarens konst samtidigt gör sig gällande, är ett alldeles nytt uppslag och visar, att B.
med oförminskad kraft skrider fram på den FAT I DRIFVET STAL AF BERNHARD BESKOW.
TILLH.
FRIILAN OSKAR DICKSON, FÖDD V. ROSEN.
IDUN 18&amp;y.
- 6 - Men längre fram måtte värmen blifvit alltför tryckande, ty nu såg man sällan staffliet och dess tillbehör vid stranden.
Doktorn frågade en gång, hvarför Aina plötsligt slutat att måla, hon svarade då med en hastig färgskiftning, att » hon hade re- dan så många motiv, hon finge lof att hvila sig litet, annars vore hon rädd för ögonen igen, och dessutom hade hon fått smak för långa promena- der inåt den tysta svala skogen, där man undginge den stekande högsommarsolen. » Hon yttrade sig en smula nervöst under intryck af doktorns lugnt forskande blick, liksom vore hon rädd för ett af hans humoristiska, träffande infall.
Men denna gång behöfde hon intet frukta, ty med en gillande blick svarade han enkelt: » Ja, ja, fortsätt med pro- menaderna, fröken, de göra godt åt både kropp och själ.
Och har ni märkt » — här kom han henne ett steg närmare — » hur lugna och klara tankarna växa ut inom en, när man går därinne i tystnaden och skymningen — allt, som förut varit oklart och oredigt inom oss, det upplöser sig i harmoni, och vi se tydligare än förr den väg, som ligger framför oss att gå.
Tänk därpå härnäst ni vandrar därinne, och tänk på, att ni framför allt vinner hälsa och krafter till den långa vintern, » tillade han hjärtligt.
ANNA DASSAJEWA.
NILS STANGE.
BERÄTTELSE AF HELMY RINDERS.
FORTS. FRÅN FÖREG.
I HELA fjorton dagar hade » triumviratet » hållit stånd.
Dess verkningar kunde visserligen ej ännu skönjas tydliga, men hvar och en af dess medlemmar verkade tyst och troget på sitt håll, ifrig att fullfölja det utstakade programmet.
I två somrar hade änkeprofessorskan Beijer med dotter bsbott den lilla envåningsvilla, hvilken grän- sade intill intendentens, doktor Holms villa.
Fru Beijer hade vid den lilla anspråkslösa badorten fun- nit just hvad hon under många år förgäfves sökt: de välgörande bad, som hennes af reumatism an- gripna fysik fordrade, och det landtliga lugn, hvil- k e t h o n — uppvuxen som hon var på en gammal god herrgård — älskade mer än allt annat.
Då dessutom hennes dotter och doktorinnan Holm kände hvarandra sedan skoltiden i Stockholm, kunde fru Beijer ingenting högre önska, än att somrarna alltid skulle förflyta så behagligt som dessa sista.
Nelly Holm tog med förtjusning Ainas tid och kraf- ter i anspråk, dels för lille Gunnars räkning, dels ock för de fester, som ett par gånger under som- marens lopp gåfvos af badsocieteten för välgörande ändamål.
Den lilla lifliga doktorinnan hade tusen planer och projekt i sitt burriga, ljuslockiga hufvud, men när det gällde att sätta dem i verkställighet, måste Aina med kraftig hand ingripa för att bringa ordning och reda i det hela.
De Kompletterade sålunda hvarandra alldeles förträffligt, och om Aina någon dag höll sig osynlig af fruktan för att falla besvärlig, frågade doktorn efter » tredje man ».
Den föregående sommaren hade Aina varit klen och nedstämd: hon hade under vintern öfveran- strängt sina ögon genom alltför trägen målning, men sedan hon låtit dem hvila under ett par månader och för öfrigt troget följt doktor Holms ordinatio- ner, återvann hon snart sitt vanliga jämna lynne.
I år hade hon kommit glad och hurtig, med före- sats att vara flitig och taga så många motiv som möjligt från det pittoreska kustläget.
Hon hade ju visserligen ingen glänsande begåfning, men hon målade ärligt och friskt, med ljusa klara färger, sol och lif öfver det hela.
» Gammalmodigt », förklarade symbolisterna — » naturtroget », sade den opartiska allmänheten.
Ett faktum var, att hennes taflor » gingo åt », och att de i många hem spredo ljus och sol öfver mörka väggar.
Under försommaren såg man ständigt Aina med staffli och skissbok nere vid stranden, där bredvid doktorinnan Holm med bok eller sömnad, och tum- lande rundt omkring dem Gunnar, solbränd och lefnadslustig.
Ja, det var en oro, som gripit henne den sista tiden, det kunde hon ej neka för sig själf.
Och då hon i minnet genomgick sommarens händelser, förstod hon, att denna oro daterade sig egentligen från den tidpunkt, då arkitekten Stange blef daglig gäst på doktor Holms veranda.
Hans närvaro affi- cierade henne ögonblickligt.
Först greps hon af medlidande vid åsynen af hans tärda gestalt och de svårmodiga mörka ögonen; detta växte och blef intensivt, då hön af doktorn hörde skildringen af arkitektens lif oeh verksamhet.
Omedvetet intog han från den stunden medelpunkten för hennes intresse, och då hon sedan dagligen utbytte tankar med honom och lärde inse hans stora värde som människa — ej blott som konstnär — då fattades hon af en brinnande åtrå att så mycket som i hen- nes förmåga stod — söka återvinna honom till lif- vet, till begäret att lefva.
Stundom kände hoD, att hon utöfvade ett välgörande inflytande på honom: han kunde le och skämta, tala om framtid och verk- samhet, då greps hon af fröjd och trodde målet vara nära.
Men så kommo dagar, då han mörk och sluten stod emot hennes hoppfulla leende, då han misströstade om sig själf och sin möjlighet att åter kunna träda in på arbetsfältet, — då kunde hon ej längre sitta stilla vid stranden med penseln i hand, då måste hon ut och gå sig trött i den tysta, mörka skogen — — — Det var en solhet eftermiddag i slutet af juli månad.
Verandagardinerna voro nedfällda i doktor Holms villa, och luften därinom kändes tung och tryckande.
Doktorinnan halflåg på chaiselongen, iförd en lätt morgonrock; hon hade nyss slutat syltning af hallon och blåbär och hvilade nu, upphettad, medan Gunnar tog sig en promenad mellan hallonbuskarna i trädgården för att undersöka, huruvida hans mam- ma möjligen i förbigående lämnat ett och annat till hans fromma.
Aina satt framåtlutad vid bordet, ifrigt syssel- satt med att texta och måla ett stort program till den blifvande festen.
Hon hade tagit af hatten, hå- ret låg krusigt högt öfver pannan, mörkt och glän- sande i den stora knuten på hjässan.
Näsan liten och rak stämde väl öfverens med den fasta ener- giska munnen, men ögonen djupa och talande, än soliga glada, än vemodiga tårfyllda, gaf den bestäm- mande karaktären åt ansiktet.
Hon bar en tunn, ljusröd sommarklädning, som enkel och » chic » slöt sig kring hennes smärta gestalt och passade väl tillsamman med det mörka, glänsande håret och den djupa, varma hyn.
» Hu, hvad det är hett, » pustade Nelly Holin och viftade sig med näsduken.
» Om jag kunde begripa, hur du kan sitta där i timtal och peta — » i&gt;Prenta, menar du, » inföll Aina utan att se upp.
» Ja, prenta,, då, om du så vill, » återtog hennes väninna gladt; » du använder alldeles för mycken energi på det där skräpet, tycker jag. » » Eftersom » skräpet » skall utgå från min hand, kära Nelly, får du " ursäkta, om jag vill ha det så gediget som möjligt.
Nu har jag det i alla fall strax färdigt, så skall du slippa se mig flitig längre, om det plågar dig i den här hettan.
ixiiiKberä Siden — e n d a s t äkta, från när d e t m i n a i n f ö r s k r i f v e s f a b r i k e r — d i r e k t Nelly skrattade.
» Ja, ser du, jag ville så gärna prata med dig i stället.
Vet du, hvad jag har legat och funderat på här, medan dina fingrar flugit där på papperet?
Jo, vet du, jag har undrat på, hur det egentligen kommer sig, att du med ditt utseende och dina talanger aldrig gift dig —?
» » Förmodligen af det skäl, att ingen bedt mig därom, borde jag väl svara helt blygsamt, » skäm- tade Aina alltjämt nedböjd öfver ritningen.
» Nej, tack skall du ha, den förklaringen gillar inte jag, därtill har jag hört och sett för mycket — » » Nå, tror du mig förr, om jag säger, att jag al- drig kännt mig gripen af den där obetvingliga mak- ten, af den stora kärleken, som lider allt och för- sakar allt —?
Vet du, Nelly, jag har några gånger försökt att verkligen lära mig tycka om en person, som har bedt mig riktigt enträget därom.
Men jag har alltid kommit till det resultat, att jag på inga vilkor kan lämna min frihet och min oberoende ställning för hans skull.
— Nej, vännen min, något liknande din kärlek till din man har jag aldrig er- farit.
Men det säger jag dig, att gripes jag en gång af det där stora underbara, obetvingliga, då är jag — med mina tjuguåtta år på nacken — nog sentimental att påstå, att jag skulle gifva mig helt, vore han än fattig eller rik, sjuk eller — » hon hej- dade sig plötsligt, och ett par röda flammor sprungo upp på de förut heta kinderna.
Det slog henne med ens, att hennes ord kunde tydas på ett sätt, hon helst ville ha doldt.
— Nervöst letade hon bland färgerna och låtsades ej höra på fru Nellys tal om, att man bör gifta sig, medan man ännu är ung, medan sinnet är gladt och böjligt — Det där — det visste hon ju alltsammans förut; — mycket bra förstås för den, som så hafva kan, men — Steg knarrade på sandgången nedanför.
» Är det du, Evald? » ropade doktorinnan gladt.
» Nej, min fru, » ljöd Nils Stanges röst till svar, och i samma ögonblick rusade Nelly upp från chai- selongen och hufvudstupa in i matsalen.
» Förlåt, kommer jag och ställer till oreda här — » Han dröjde tvekande på det öfversta trappsteget och såg sig litet skyggt omkring.
» Nej, visst inte, » genmälde Aina tryggt och hel- sade med en lätt böjning på hufvudet utan att resa sig från arbetet.
» Doktorinnan har bara hållit på och syltat i hettan och ville ej visa sig i sin stök- dräkt, kan jag tro.
— Det var riktigt bra, att ni kom — sitt ned här - - » hon drog fram en stol till bordet — » nu skall jag be er om ett råd.
Ni ser, hvad jag håller på med, — ett hastverk bara — men säg mig, hvilket gör mer effekt, om jag låter gudinnan stolt höja handen till befallning, eller lå- ter henne tankfullt sänka den ned vid sidan.
Hvad tycker ni? » Det kom en intresserad glans i de melankoliska ögonen.
Han satt tyst ett ögonblick, — så utropa- de han lifligt: » Det där var riktigt duktigt gjordt, det, fröken.
Det är lif och karaktär i det, — och med den öf- riga stämningen lämpar det sig bäst i mitt tycke, att hon drömmande skuggar ögonen med handen och låter blicken söka i fjärran — » Med ett nyvaknadt intresse lutade han sig fram öfver duken.
Aina iakttog honom från sidan: plöts- ligt slocknade glansen i ögat och han strök med en trött rörelse öfver pannan.
» Här är varmt — &gt; sade han blott med sin van- liga tungsinta klang i rösten.
» Ja, här är så hett, här skall ni inte stanna, » tog Aina i med hast och reste sig ögonblickligt.
» Det var sant — jag skulle framföra till er dok- torns hälsning, att han blifvit bortkallad på sjuk- besök, men att han hoppades vara åter vid åtta- tiden, och att han då ville möta er nere vid strand- vägen — » Något hjälplöst, svårmodigt i det bleka ansiktet midt emot henne kom henne hastigt att tillägga: » Jag går gärna med er, om ni vill ha mitt sällskap — jag längtar efter några friska vindar. » Han ljusnade till.
Jag vågade inte be er därom. » Tysta gingo de nedför trädgårdsgången, ut genom grinden och öfver den långa sluttande planen ned mot sjön.
Här slog emot dem en ljuflig svalka från de svagt skvalpande vågorna, ljumma vindar fulla af högsommarens grönska och vällukter.
» Ni är lycklig, ni, » utbrast till slut Nils Stange svart, hvitt och kulört från 65 öre till kr.
m.) ..
Siden-Damast fr 9 0 ö r e - 1 6, 4 5 Siden Basttyger pr robe » kr.
1 2, 3 0 — 5 8, 8 0 Siden-Foulard, tryckt, » 8 5 öre — 3, 8 5 Bal-Siden fr. 6 5 öre — 16,45 Siden-Grenadin ... » 9 0 öre — 8, 6 5 Siden-Bengal !n ... &gt; kr.
S-iirich,.
— och sjönk trött ned på en bänk invid stranden, » ni kan arbeta — åh, i det ordet innefattas allt, allt — » Aina dröjde med svaret, till slut kom det stilla och bestämdt: » Mycket, men inte allt — » » Nej, kanske inte för er, — naturligtvis inte för er, — men för mig, ser ni, för mig finns intet annat, som gör lifvet uthärdligt.
Åh, om ni visste, hur det känns att få lägga det åsido, allt detta, som man älskat, fostrat och vårdat, stryka ett afslutande streck därunder — och sedan gå här sysslolös dag efter dag — &gt;Han talade med en intensiv glöd, som kunde han ej längre stänga inom sig alla ruf- vande tankar.
(Forts.) PRINSESSAN MARGARETAS AMMA.
Soldat- - * - hustrun Elin Stål från Gryts socken i Söder- manland har utsetts till amma åt kungafamiljens 7 — IDUN 1899. os yngsta telning, prins Carls och prinsessan Ingeborgs lilla dotter, och har redan tillträdt denna sin be fattning.
IHYLIN &amp; C 1 FABRIKSAKTIEBOLAG I
» Badresan », lustspel i * J 3 akter af M. Soulié är, som förstås af titeln och af det franska författarnamnet, återigen ett af dessa hänsynslöst frivola stycken, som det finns ett sådant öfverflöd af i Frankrikes farslitteratur.
Man vore naturligen den personifierade surmu- lenheten, om man ej frestades till skratt af dess besatta upptåg och förväxlingar, ehuru sedda mång- faldiga gånger förut, men löjet hinner sällan hjärt- lighetens stadium, enär dialogens kvickhet ofta har obehagliga öfverraskningar i släptåg.
Bland de många rollinnehafvarne tog hr Eliason odisputeradt priset som pensionsföreståndaren Mar- jolin.
Hr Byströms garcon skämdes heller inte för sig, och hrr Olsson, Lambert, Laven, Q. Hillberg m. fl.
gjorde af sina » karaktärer » hvad som rätt- FÖRYAR M I SFACK uthyras a f i | KONGL.
e j THEA-ROS-PARFYM M.
prisbclönta vid i8gy års utställning med \ QULDMEDALJ \ \ | z Försäljes i våra butiker E 8 Eegreringsgratan — V e s t e r l å n g a a t a n A.
34 97. z samt hos alla finare Parjymhandlande i riket.
E 16 E E E visligen kunde begäras.
På spinnsidan hade fröken Ohlsson att variera sin många gånger i dylika styc- ken gifna pigtyp, och om den inte var så fransk, så var den likafullt rolig.
Fröken Borgström repre- senterade förträffligt en fager amerikanska, men publiken väntar dock att få se henne i uppgifter, där hennes stora talang som skådespelerska på nytt blir i tillfälle att komma till sin falla rätt.
Cibils världsberömda B U L J flytande O N G AKTIEBOLAGET STOCKHOLMS HANDELSBANK 8 Arsenalsgatan 8. rekommenderas till alla husmödrar.
Soppa ä l a » Cibils ».
SopprÖtter kokas väl i den kvantitet vat- Rikets mest besökta.
Sextonde kursen.
Adr:.
Hagaberg pr Jönköping.
ten, som anses behöflig, afsilas eller passe- genom durkslag.
Därefter tillsattes » Ci- Fru 0 r n ' s, ras bils », hvarvid beaktas, att soppan är lagom ' stark, när den är lagom salt.
Får uppkoka A t e l i e r och serveras.
Således ingen tillsats af en- bart salt eller krydda.
/ minut hos delika- En gros hos I. för Damtoiletten, tess- och specerihandlare.
Lagervall &amp; C:o, Göteborg.
i Upsala börjar nya lärarinnekurser i januari 1900.
Skriftlig ansökan om inträde in- 19 Tunnelg.
sändes före 1 nov.
Inspektor: Prof. O. Hammarsten.
Föreståndarinna: Fröken Ida Norrby.
rekommenderas i Program N:r 6 sändes på begäran gratis franko.
benägen åtanke.
86693) $ 5 9 ~ ^SgjjmÉBtt WHffl Tandläkare TOM von HALL.
1 0 - 2, 5 - 6 Helgd.
Allm Telefon 58 48. '
Jr ^^iBBBBB^ ' ^ s e re ^ kommenda- tioner öfver hela omgående.
O ^ ") / S C.
J o h a n s s o n, j^S " * \ g 2 2 f 2 Österlånggatan, \ ^v^v / Stor p r i s n e d s ä t t n i n g I enl. 111. priskurant gratis och franko.
Tel. 26 05, Riks- 4188.
IIvarför hemsökas våra läger- platser af d i f t e r i?
Därför att mili- tärernu icke använda Sano, bästa hittills kända antiseptiska medel.
Säljes hos de flesta bok- och pappershandlare, manufak- turaffårer m. fl.
Pris 1:25 för flaska.
Al- bert Andersson i Uddevalla är ensam parti- Gustaf Adolfs Torg a-.r 14, godtgör å sparkasseräkning 5 %.
försäljare för Skandinavien.
1,000 i p N G E L S K FLICKPENSION, med svenska föreståndarinnor (Fil.
Lic. &amp; Fil.
Kand.), månaden utan särskild uppsägning.
i vack.
trakt vid Thames, mottag, i sept.
nå- gra svenskor.
Förber.
till studentex.
(eng. o. svensk).
Hemlif.
Ref. Prof. Rudin, Frih.
Tham, Upsala m. fl.
Inackord.
60 kr.
genom E. af Jochnick, Skara.
(281) Räntegodtgörelse 5 p r o c.
Aktiebolaget Stockholms Diskontobank I Regeringsgatan I. Bankaktiebolaget Stockholm — Öfre Norrland, Förmiiena.
h j ä l p s a m m a Daiuer.
Medelålders, gift tjänsteman behöfver låna 3,000 ä 4,000 kronor, mot god borgen, och vore synnerligen tacksam, om någon af Iduns många i det tysta välgörande läsa- rinnor ville blifva den hjälpande.
Femårig lifförsäkring å 10,000 kronor kan, om sa önskas, äfven få disponeras som säkerhet jämte borgen för premiernas inbetalande.
Svar under adress » God säkerhet », Iduns exp., Stockholm.
(287) Högstedt &amp; C:o 32 Regeringsgatan 32 — Stockholm — Specialitet: B o r d e a u x - &amp; B o u r g o g n e - v i n e r Billiga priser.
Säljes hos herrar Speceri-, Dellkatess- och Kaffehandlande.
S y d s v e n s k a öppnas 1 sept.
ett mindre hem af undertecknad, som i flere år förestått Vårdanstalten vid Mariehäll.
Kärleksfull och noggrann omvårdnad utlofvas.
Bref och förfrågningar ställas till Fröken Maria Lindh, Eriksro, Hufvudsta.
Referenser: Friherrinnan Thorborg Rappe, Doktorinnan S.
Loven, Stockholm, Frö ken Lotten Reuterskiöld, Sturehof, samt Doktor J.
Jonsson, Sundbyberg.
3929) Kred - t i Ak e i t - Bo a l ge, G t ustaf PichU Bryggcri-il.-B.
Stockholm, Fredsgatan 24, (Fonder Kr.
4,215,000) Deposition - Kapitalräkning Sparkasseräkning Upp- &amp; Afskrifning Eleganta — 5 5 5 3 StocRbolm % % % % visitkort oo Q) £ ?3 S t e n k o l, maskinkrossad Stocftbolm S c en o » o- SÄ samt såsom spectaftfef: Allm.
Lars telef.
36 5 6.
Monténs 18. i Neutrala Kärntvål till ylletvätt och Oleintvål till linnetvätt användes lämpli- gast sålunda: ••ii kg.
tvål kokas i 1 liter vatten; när tvålen är upplöst, tillsättes under om- röring 20 å 25 liter ljumt vatten; i denna utspädda lösning neddoppas plaggen.
Vid ylletvätt böra såväl lösningen som sköljvattnet hafva 36 å 38 grader .. Finnas hos de flesta specerihandlare samt i mina butiker.
Gnidmedalj i Stockholm 1897.
Svanfeldt.
C o k e s » Via l:ma 6 6 P i l s n e r - P r i c k a Iduns Kungl.
Hofboktryckerl ia Stora Vattugatan \ i.
Per M.