Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I anseende till deri första af dessa puricter har sålunda särskildt inom hvart oah ett af Riks-Stånderi blifvit yrkadt, att den inskränkning för lånebeloppens utgifvande, som deruti blifvit föreslagen att stadgas, så att Lånesumrrian endast till eri hälft, hvardera året komme att utgå, ej måtte blifva gällande för det sorn till hjelp för Staden Borås bevdjadés, utan att hela snrriman måtte blifva genast för denna Stads Innevånare, hvilka deraf vore i största behof, tillgänglig. 4:de Sami. 5 Baud. 32o Ätats -Utskottet* Betänk s n den.
Vid förnyadt öfvervägande af ämnet i denna del hafva Utskotten funnit, att, dä för närvarande icke någre medel i öfverensstämmelse med den af Rikets Ständer redan till sina hufvudsakliga delar antagne planen för Regleringen af Allmänna Penningeväsendet, kunna RHfva tillgångelige för ulgifvandet af någre anslag tili Låne-understöd eiler andre Penningehiträden, samt således någon utbetalning af de Lån, som för Städerne Norrköping och Borås beviljas, ej kan sättas i fråga att ske förr än efter det, att med nästa års början det af Rikets Ständer beslutade sätt för anskaffandet af medlen dertill, hunnit att blifva vidtaget; kunde deremot fördelningen af den for-eslagne Lånesumman, alt utgå endast med eil hälft hvarje af de nästhäreftér följande åren, på visst sätt anses hinderlig för ändamålet af de anslagne medlens begagnande lill återuppbyggande med görligaste första af de ifrågavarande Städerna, hvilket endast skulle kunna arnås derigenom, att de summor, Rikets Ständer finna sig i tillfälle att dertill anslå, utan inskränkning till vissa tider, blifva aLt tillgå, i mån af de behof deraf, som under härefter följande 2:ne år uppstå.
Och hafva Utskotten alltså ansett sig böra, med ändring äf hvad Utskotten förut i detta afseende föreslagit, S t a ts-U t« k o 11 e
Is B e t i lik a u d s u . 3 3i jim hemställa, att de Lånebiiräden sorn he^ viljas för InnévSnarne uti Ståderue Norrkoping oall Borjas, ina, uppå de vilkor, soni i öfrigt varda derföre faslstälde, utgå i män af behofven under åren 1824 eller i :8 2 5.
Grunden för behörigheten af den in» ~ O om alla stånd gjorde anmärkningen, i an-? ledning af Andra Punctens förslag, rörane de eli särskildt afsatt summa för återupp» rättandet af Norrköpings Stads publiqve Byggnader, att ett lika beskaffadt anslag för samma ändamål i Borås vöre behöflig! till ett belopp, sorn viii af åtskillig® Ledamöter af Ridderskapet och Adelli och Preste-Ståndet blifvit uppgifvet till 14,000 R:dr mea af Stadens Riksdags» Fullmäglig till endast 10,000 R:dr tillkommit allena deraf, att Utskotten af de gjorde Motionerne, med hvad mera inom Utskotten förekommit, saknat anledning tiil ett dylikt anslags behöflighet för Borås Stads publiqve Byggnader; Men då, på sätt 1111 blifvit upplyst nödvändigheten deraf finnes uppstå ej mindre i Borås än i Norrköping, hafva Utskotten ej tyekat att göra det tillägg till deras förra förslag, att äfven af den för Staden Borås anslagne Lånesumroa 10,000 R:dr, ti vilket belopp Stadens Riksdags-Fullmäg - 33a Stats-Ut*kotteti Betänkan den. tig ansett tillräckligt, må afsättas i enahanda ändamål och under enahanda vilkor samt sätt för utlemnande, som Utskotten förut föreslagit att af den Norrköping beviljande Lånesumma, 3o,ooo R:dr skulle afsättas.
Likaledes är genom flere anmärkningar inom alla Stånden ådagalagd lämpligheten, att enahanda sätt mätte stadgas för fördelning af de beviljade L i) ne t ill "ängarne emellan Borås Innevånare, geijom ep .dertill särskildt utsedd Committé, sorn för Norrköping är vordet föreslaget, i stället för att Magistraten och Stadens äldste, enligt Utskottens förra förslag dermed skulle taga befattning; Och då Utskotten nu erfarit att sådant äfven öfverensstämmer med Borås Innevånares önskan, häfva Utskotten, sorn till förslaget ,om en Committees tillförordnande i Norrköping, henitat egentligaste anledningen af de Brandskadades derom yt|fade egna önskan, äfven funnit sig böra i så 'måtto ändra sitt förslag i denna punct, ätt den der omförmälde befattning borde, med de skyldigheter och den ansvarighet seni i mfrigt blifvit omnämnd, tillhöra en af Stadens •Innevånare på sätt dem lämpligast synes, utsedd och under Landshöfdingensii ‘Länet Ordförande ställd Committee.
S ta ts-U ts k o 11 c ts
Be lä n kan den.
333 Med anledning af de inom BorgareStåndet gjorde anmärkningar, emot den del af Utskottens förra förslag rörande Organisationen af den i Norrköping föreslagné Committeen, det en särskild Ledamot deruti borde förordnas af Rikets
Slä liders Fullmägtige uti deras penningevcrk som med Lånens ingifvande får befattning, att iakttaga det Allmännas af lånens fördelning beroende rätt; Hafva äfven Utskotten, vid förnyadt skärskådande af ii ninet, funnit en sådan anstallt öfverflödig, och möjligen kunna leda till ökade kostnader antingen för det Allmänna Penningeverket eller den Stad, som emot tager Låne-understödet, hvarföre Utskotten hemställa att denna del af Utskottens lörsta förslag må anses såsom derifrån utgången; Men i stället förbehållas Fullmägtige uti Riksgälds-Contoiret, hvilka, enligt Rikets Ständers nu mera fattade beslut, komma att anslagen till de Lånesökande utgifva, rätt att, när som heldst, låta, på sätt dem tjänligast synes, undersöka, huruvida de för dessa Låns beviljande af Rikets Ständer föreskrifne vilkor, ej mindre af de Lånefördelande Corn mitteer ne sjelfve, än af dem som erhålla Lånen, varda iakttagne, somt meddela nödige föreskrifter till skyndsam rättelse af de missbruk, som vid eli sådan undersökning möjligen 334 Stats -U t s ko 11 e U Betänka adea. lunde röjås.
Anmärkningar hörande till de uti 4;de och 5:te punclerne innefattade förslag hafva ej blifvit gjorde, men i afseenda på dea särskilda ansvarighet sorn i 6:te puncten föreslås, höra till viss tid åligga Committeen samt Magistraten i Borås, är föreslaget, att i stället särskild, till vederhäftigheten behörigen godkänd, borgen borde af hvarje låntagare allemnas.
På likväl stållandet af full säkerhet för lånet genom borgen eller eljest, på sätt den Lånefördelande Äuthoriteten finnér tjenligt, alltid efter hvad Utskotten föreställt sig, utgjort det som hufvudsakligen erfordrades för hvar och en sorn skulle kunna erhålla Lån; Och bibehållandet af denna Åutlioritets egen ansvarighet, till dess att alle Lånehandlingar blifvit fullsta ndige, och närmare tillsynen på stället å yilkorens fullgörande, mindre behöflig, utgör den väséndleiiga säkerhet, som under tiden det Allmänna Penningeverket kan anses hafva för dessa till eket välgörande ändamålet förskjutne medel; Hafva Utskotten icke funnit någon anledning att i denna del frångå sitt för yttrade förslag; Men deremot har, vid inom Utskotten förnyadt skärskådande af sättet, hvarpå de Låneanslag som till förmån foa serskilde Brandskadadc Innevånare uti ifrågavarande Städer komma att af Corn - Sta ts-Ut s k o t te t s Betänkan den.
335 mitleerne på stället beviljas, samt utgå af de medel som till utbetalning af Riksgälds Contoiret i detta ändamål anvisas, ansetts nödigt att, såsom ett bufvudsakligt tillägg till hvad Utskottens förra Betänkande i delta afseende omförmäler, och i någon mån äfven med ändring af hvad som i ardra och 6:te puncterne deraf innefattas, följande ordning må blifva stadgad, att till undvikande af onödige omgångar och så beskaffade besvär, hvilka kunna föranleda till ökadt behof af Tjenstemän inom Riksgäldskontoret, dervid iakltages; nemligen:
Den till Lånens fördelande inom hvarje Stad utsedde Committee emottager ansökningar om Låns erhållande af de personer, som dertill anse sig berättigade, och uppgör derefter fördelningen af Lunetillgångarne, samt bestämmer fden säkerhet hvar och en Låntagare bör förete.
Sedan detta blifvit verkstäldt och i den mån, som denna säkerhet ställes, samt de i sådant ändamål ingifne handlingar blifva af Committeen godkända, insänder Committeen till Rikets Uöglofl, Ständers Fullmägtigei Riksgälds-Contoiret Förteckning uppå de L^nebiträden som i följe deraf böra utgå, jemte anteckning Öfver dan stälda säkerheten, äfvensom Corn - 336 S t a U-U t s k o t te ts Betänkan den. niitteens ansvars förbindelse för den för tillfället begärda Låitesurnman.
Finnas de gifne föreskriftérne för utdelningen vederbörligen iaktlagne, öfversändes denna summa af Fullmäglige genast till Corninitteen, hvilken sedermera ombesörjer utdelningen till Låntagarne, hvarefter Fullmägtige ega alt, orri så nödigt pröfvas, låta tillse det utdelningen i vederbörlig ordning blifvit vcrkstäld och llandlingarne hos Cohimitleén finnas i vederbörlig ordning.
Efter det nybyggnaden blifvit utförd å de Tomter, hvarpå Lån erhållits, samt denna Abyggnads Brandförsäkring verkslald, böra sedermera Iritekningsbandlingarne af Committcerne bringas i fullständigt skick, samt till Fullmägtige i Riksgälds-Contoiret insändas, hvarefter, i fall desse Handlingar af Fullmägtige befinnas enlige med hvad sorn i dessa afseenden finnes föreskrifvet, och sålunda af Fulimägtige godkännas, Committeernes ansvars-förbindelser återställas, och deras befattning upphör:
Men äfven derefter bör dét åligga'
Magislraterne i dessa Städer att, efter upprättande förteckningar, opåminnt, på sahima sätt, och under enahanda ansvar som för uppbörd af andre allmänna medel ar stadgadt uppbära, Siats-Utskottets
Betan k an den.
33>j bära, redovisa och vid slutet af hvarje Månad till Riksgälds-Contoiret insända de, O ' på särskilda tider, förfallande Ränte- och Capital-afbetalningarue å hvarje Lån.
Sluleligen är äfven, i afseende på deri till 3 procent om året föreslagne årliga Räntan å de sålunda beviljade Låneunderstöden, anmärkt, att föreskriften lämpligare bordt vara i enlighet med den eljest för åtskillige Låneanslag lemnade, att räntan borde alltid erläggas till lika belopp som för Statens upplåningar godtgjordes, enär, om ock nu Staten kunde erhålla
Lån emot 3 procent, det ej kunde vara säkert, att ju icke denna Ränta kunde finnas nödig att förhöja, innan nödvändigheten upphörde att för de Låne-anslags skull som nu beviljades, fortsätta Statens eget Lånesystem; Och således någon förlust möjligen kunde för en framtid genom ränteskillnaden uppstå.
I afseende härpå anse Utskotten sig likväl icke böra underlåta, att inför Rikets Högloft.
Ständer yttra, det anledningen för Räntans bestämmande å de föreslagne Lånebiträdena för de Brandskadade Städerne, till 3 procent årligen vida mera 4:de Sami. 5 Band. 338 S ta ts-U t s ko 11 ef^
Bet änkan den. än förmodan, det Statens egne upplåningar kunde ske för denna Ränta, varit den öfvertygelse Utskottet fattat, att, om högre Ränta skulle blifva dem, söm af detta anslag korinne i åtnjutande, åJagd, det dermed égenteligen åsyftade ändamål af lättnad för de olyckliga Innevåriame och befrämjande af Städernes återuppbyggande, ej skulle kunna ernås; Samt alt, i jemnförelse dermed deri blifvande Ränteförlusten ej kari kommé i betraktande.
Utskotten sålunda nii anfört hemställa Utskotten, det de såsom understöd för Städerne Norrköping och Borås föreslagné summor måtte bifallas; samt derjemte de föreslagné vilkoret! för deras ingifvande och återbetalning godkäririäs i öfverensstämmelse, med dé förändringar deruti, hvarom riu framställriing blifvit gjord:
Stockholm deri 14 October i8a3:
Slats-Ulikottets
Bet änka uden. 33g N:o 542.
Ankom den so
October 1823- Utlåtande öfver gjord Motion, om nedsättning af Qvarantaines-afgifterne vid Känsö för Svenske Fartyg.
Uti från Välloflige Borgare-Ståndet till Stats-Utskottet remitteradt Memorial, har Herr G. R.
Prytz föreslagit, att då, med afseende på angelägenheten, att skydda och uppmuntra iphernske Rederierne, umgälderne ä Svenske
Fartyg här i Riket i allmänhet äro bestämde till vida lindrigare belopp, än för Utländske Skepp erlägges, men afgifterne vid Känsö Qvarantaines-Inrättning likväl, enligt det derom utfärdade Reglemente af den 1 g November 1807 och K°«gl- Kungörelsen den 12 Januarii 1820, utgå af Svenske och Utländske Fartyg till enahanda belopp; Det måtte, utur berörde skäl och enär kostnaden S t a t $ - U t sk o 11 e t s Betänkanden, till Byggnaderne vid Känsö, hufvudsakligen blifvit bestridd af Svenske SkeppsKederierne, medelst de Convoj^-afgifLer som desse erlagt, en sådan lindring uti Qvarantaines-afgifterne vid Känsö beredas Svenske Sjöfarten, att de uti 14 Art. af åberopade Reglemente bestämde belopp, sorn nu erläggas i Hamburger Banco, för både Svenske och Utländske Fartyg, nedsättas för de Svenske att utgå i Bancosedlar såsom före år 1820.
Stats-Utskottet får i anledning häraf upplysa:
Att sedan Kongl. Mej:t, likmä tigt Kådigt Bref af den \
December 1816, funnit för godt förordna, att QvarantainesInrättningen på Känsö, såsom egande ett föremål, hvilket med Handelns och Sjöfartens skydd bar sammanhang, borde ställas under Convoy-Commissariatet och af dess Fond underhållas; Så hafva de till Inrättningens förbättrande i sednare tid använde kostnaderne ock utgått af de under bemäldte
Commissariats förvaltning varande tillgångar, hvilka egentligen tillkommit och inbringas genom afgifter å Handels-Sjöfarten.
Men som den afgift till sjelfva Qvarantaines-Inrättningen, som erlägges af de Fartyg, hvilka till Känsö inlöpa, är beräknad i och för denne Inrättnings underhåll, samt dess St a t s-U t s k o t tet s Betänkan den. 341 föremål, att förekomma eller afhjelpa pestsmitta, är enahanda och fordrar lika omsorg för håde Svenske och Utländske Skepp; Så och enär denna afgift, ehuru den betalas af Rederiernc, likväl indirect träffar Consumen terne af det gods som befragtas, vare sig ‘å Svenskt eller Utländskt Fartyg, samt sålunda utgör en a förbrukningen af importvaror lagd beskattning i och för en allmän säkerhet mot Pestsjukdomens införande i Riket; anser Stats-Utskottet förhållandet med Qvarantaines-afgiften vara af den särskilde beskaffenhet, mot audre a Sgifter å HandelsSjöfarten, alt den föreslugne olikhet emellan Svenske och Utländske Fartyg i beloppet häraf icke kan tillstyrkas; Äfvensom och då den uti Kongl.
Kungörelsen af den 12 Januarii 1820, i sammanhang med förutgången Reglering af Sjö-Tulls-umgälderne, påbudne förhöjning af Qvarantainesafgiften, sorn dervid bestämdes att utgå i Hamburger Banco, tillkommit för bestridandet af de större underhållskostnader, som äro förenade med
Qvarantaines-anstalternes förbättring och försättande i ett ändamålseivligare skick, Utskottet icke heller finnér den ifrågastälde nedsättning i denne afgift till dess förra belopp uti Svenskt Banco ega rum åtminstone för närvarande; Men då, efter hvad Riksens 34a S tats-Utskottets Betänkanden.
Ständer vid denne Riksdag beslutit, Convoy-Commissariatets förvaltning och Fonder, så väl sorn alle aiidre genom aRjnänne bidrag elier afgifter tillkomne Cassör, hädanefter komma att af Riksens Ständer och deras Revisorer granskas, och i sammanhang dermed äfven Räkenskaperne öfver Qvarantaines-Inrättningens under Commissariatet nu mera stälde Inkomster och Utgifter, blifva följaktligen Riksens Ständer i tillfälle att framdeles erfara, huruvida och i hvad man ifrågavarande afgift må kunna tåla någon förminskning, utan olägenhet för Inrättningens behöriga yidmagthållande.
Hvilket vördsamt hemställes till Riksens liöglofl.
Stockholm den i4 October 1823, Stats-Utskottets Betänkanden. 343 N:o 543.
Ånkom dén 20 Oct. 1823.
Riksens Ständers Stats-, samt Allmänna Besvärs- och Ekoiiomi-Utskotts
Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens Betänkande (T N:o 408 ) j angående Communications öppnande iried Gellivare Jernmalinsberg i Luleå Lappmark; Sedan dé förenade Stats- och Ekonomiutskotten afgifvit deras Utlåtande; i frågan om undersöknings verkställande uti Norrbotten och Luleå Lappmark, till utrönande af möjligheten, äfvensom sättet af sådane Communicationers öpnande, hvarigenom det rika Gellivare Jernmalmsberg kunde blifva nyttigt och användbart för Fäderneslandet; Så hafva, vid föredragningen af detta Utlåtande, så väl Hög - 344 Stats-Utskottets Beta akan den. loll.
Ridderskapet oell Adeln, som Hedervärda Bonde-Ständet detsamma återremitterat, egenleligen af den anledning, sorn Herr C. 1). af Ulrrs anförande upptager, nemligen att man inom Luleå Lappmark äfven borde utsträcka undersökningen till det också derstädes vid Qvickjock 3i mil från Bottniska Viken belägne Routivare Jernmalmsberg, såsom efter dess tanka förmånligare, i anseende till belägenheten utmed Lilla Luleå Elfven, på hvilken en härtill tjenlig båtfart skulle kunna inrättas, hvaremot Herr C. M. af Robson uti särskildt yttrande, hvilket återremissen äfven åtföljt, andragit de flere skäl, hvarföre man företrädesvis borde egna sin uppmärksamhet åt det endast 18 mil från Hafvet befxntelige Gellivare Jernmalmsfält och hvilket dessutom icke inom fjällens krets, utan i ett lågt och med vidlyftiga ängsodiings- och skogslägenheter förseclt land är beläget.
Utskotten hafva icke allenast af de Motioner, som angående Gellivare vid denna Riksdag blifvit gjorde, utan ock af den granskning af samma ämne, som redan vid 1818 års Riksdag förevarit och gifvit anledning till Allmänna Besvärs - oeh S ta t s-Ut sko t tet s Betan kan den. 345 och Ekonomi-Utskottets då meddelte omständeliga Betänkande, funnit Geiiivari förtjena den synnerliga uppmärksamhet som deråt blifvit egnad, och har i den delen samt att i anseende till redan gifne
Utlåtandet ingen ting att tillägga, utan förmodar den omkostnad vara väl använd, som disponeras i ock för en närmare kännedom af möjligheten, till öppnande af Communicationer med desse rikhaltiga malmstrek, samt tillstyrker derföre än ytterligare att en skeende undei sökning må omfatta alla de af Utskottet uppgifne föremål.
— Med förutsättande deraf att nödige medel blifva alt tillgå och anordnas för undersökningens än vidare utsträckande till Qvickjock, och med vilkor att ingen inskränkning uti Geiiivari förrättningens fullständighet härigenom må ega rum, finna Utskotten dock utan att nu ingå i något bedömande af de ntvägar Herr C. D. af Uhr uppgifvit om transportsätten af Routivari Malmen, det kunna blifva upplysande och nyttigt, att undersökningen äfven utsträcktes till det omförmälde Jernmalmsberget vid Qvickjock, ehuru en större tids utdrägt och omkostnad genom en sådan undersöknin - 4:deSaml. 5 Band. 34f> S L a 1 s - U t skottets Betänkande n. gens större omfattning icke mäste inträffa.
Utskotten, anse för öfrigt, det vara af mycken angelägenhet, alt hela frågan om en Bergslags Inrättning i Norrbotten och Lappmarken icke förr till Kgl. Maj:ts skäåskådande föredrages, än alla de omständigheter, hvarpå Utskottens förra Betänkande har afseende, blifvit genom sakkunnige män granskade, äfvensom att om frågan rörande Routevari vid Qvickjock nu skall, som ett nytt föremål tilläggas de öfrige, enahanda granskning rörande den ifrågavarande Commnnicationen derifrån, må ega rum, äfven med särskildt afseende på den korrta tid af året, klimatet medgifver båtfart, och de locala svårigheter, hvilka i anseende till vintertransporten, derstädes, omförmälas.
Ständers egen pröfning vördsamt öfverlemnas, med tillkännagifvande att Utskottens först afgifne Betänkande blifvit af Högvördigc Preste-Ståndet samt Yälloflige BorgareSLåndet gilladt.
Stockholm den 6 Octofcer i8a3.
St a t s-U tskottets ii e t ii n k an den. ^^7 JV:o 544- Aukorn den so Oct. i8sj. Riksens Höglofl.
Ständers Statsoch Bevillnings-Utskotts
Utlåtande öfver gjorde anmärkningar vid deras gemensamma Betänkande i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Proposition om Extra Grufvuhjelpen i Stora Kopparbergs Län. (i Från Höglofl.
Ridderskapet och Adeln, samt Välloflige Borgare- och Hedervärda Bonde-Stånden har ofvannämnde, under N:o 4I2> afgifue Betänkande blifvit till Utskotten återremilteradt, med följande anmärkningar, i afseende på Utskottens dervid lemnade tillstyrkan om upphörande af den lindring, som, enligt 1818 års Bevillnings - Förordning, för Mantals-Ko - 348 Stats-U t skottets Betänkande n. lens utgörande, varit Dahl-Allmogen förunnad, nemligen:
Inom Höglofliga Ridderskapet och Adeln: af Herr af Uhr, Carl David, alt Markegångspriset å Kolen sällan eller aldrig uppgår till det värde, som Kohlen, vid en noga beräkning af productionskostnaden, ega i tillverkarens hand, aldrahälst om Transport-ulgifterne äfven komma i beräkning; hvaraf ock skall följa, att, ehuru Mantals-Kolen betalas efter Markegångspris, Allmogen likväl blir lidande genom dess fortfarande åliggande att denua praestation utgöra; Och har, på grund häraf, den förhoppning blifvit yttrad, att Utskotten efter pröfning af denna erinran, skola finna skäligt föreslå, att den Dahl-Allmogen hittills beviljade lindring, i Allmänna Bevillningen, äfven hädanefter måtte fortfara, så länge och intill dess Markegångs-priset fullt motsvarar värdet af de lemnade Kolen.
Innom Vällofl. Borgare-Ståndet af Herr Norasus: att den Allmoge inom Stora Kopparbergs
Län, som skall utgöra Mantals-Kol, derigenom verkeligen vidkännes ett fortsatt Onus; Hvarföre ock Kongl. Maj:t uti nådig Skrifvelse den i Mars 1820, täckts förklara, att BevillningsFörordn. afår 1818 i afseende på Be villnings - Sta ts-Utsk ottets Betänkande!!. 3^9 afgifterne för Dahl-Allniogen skulle framgent erhålla sin verkställighet; samt att, om Kolen beräknas efter deras rälta värde, en verkelig förhöjning i Mantals-penningarnes utgörande jemnförelsevis med deras erläggande i penningar uppkommer, och den så betydlig, alt för hvarje Mantalsskrifven person detta värde uppgår till 28 sk.; hvaraf allt skulle kunna inses, att ett sådant sätt att utgifva en öfver hela den öfriga delen af
Riket i penningar till ett ringare belopp utgående Utskyld, innefattar en ojemnhet i beskattningen, som borde rättas eller ock leda till någon eftergift uti öfrige, äfven af Personalen utgående, afgifter.
Inom Hedervärda Bonde-Ståndet: af Riksdags-Fullmägtigen från Stora Kopparbergs
Län Jan Ericsson, med hvilken Hans Hansson, Eric Andersson och Anders Olsson från samma Län sig förenat: att prasstationen af Kohl in natura är och förblifver ett ganska tryckande Onus, hvilket vore lätt att finna, då i betraktande tages, alt de fleste, som denna postation åligger, måste forsla Kolen 5 a 6 mil, hvarigenom Markegångepriset på långt när icke kommer att motsvara transportkostnaden; Yarandes alltså yrkadt, det DahlAllmogen, som ännu utgör högre Mantals - 35o S t a l s-U t s k o 11 e l s> Bettin kand en. penningar, än andre Rikets Innevånare, i stället, måtte åtnjuta en fortfarande lindring i den personela Bevillningen.
I anledning häraf få Utskotten vördsamt andraga, att, då Utskotten uti deras förra Betänkande, föreslogo att den nedsättning till hälften i Bevillningen efter både i:sta och ardra Artiklarne, som, enligt 1818 års Bevillnings-Förordning, varit Dahl-Allmogen medgifven i och för Mantals-Kolens utgörande skulle försvinna, var sådant föranledt af Utskottens öfvertygelse, att, sedan Kongl. Maj:f, under den i Mars 1820, täckts i Kader förordna, det Stora Kopparbergs
Bergslag borde med penningar efter Markegångspris betala Mantals-Kolen, Allmogen derigenom blefve behörigen godtgjord för ifrågavarande prestation; Men som det förhållande numera blifvit utredt, att de närmast omkring Stora Kopparbergs Grufva belägne Socknar äro af Bergs-Frälse Na O O tur, och, af denna anledning, icke erlägga sine Mantalspenningar i Kol, hvaremot en sådan skyldighet tillkommer de Sockneboer, som från Grufvan äro mera aflägse boende, och hvilka, för Kolens forsslande till Fahlun och för återfärden derifrån, nödgas använda 2, 3, ända till 4 dagar, derigenom, forsslingen efter van?
Stat s-U t s k o 11 e t s B e t ä n k a n d en.
351 lig beräkning, uppgår till mer, än hvad sjelfva Kolen, äfven efter högsta Markegång, kosta; Så och enär icke eller nekas kan, att Koblens lefvererande in natura, fastän emot ersättning efter Markegångspris, innefattar ett särskildt fortfarande Onus, finna Utskotten med rättvisa och billighet öfverensstämmande, att den Allmoge inom Dahlarne, som Kol-pragstationen åligger, äfven hädanefter må tillgodo njuta nägon nedsättning i Bevillningen; Och hemställa Utskotten, på grund häraf, samt med fästadt afseende å ofvan omförmälde anmärkningar, att denna nedsättning måtte bestämmas till hälften af de personelle afgifter, som vederbörande skola i allmänhet utgöra efter i Art. i Bevillnings-Förordningen.
Genom detta yttrande, som Riksens Högloflige