Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Beredningen föreslog i anledning deraf följande förändring i berörde Moment: — »Svenske Medborgare», hvilke, i händelse Skriften inom laga tid åtalas skulle, författareansvar åligge, så vida Författarens namn och hemvist befunnes oriktigt uppgifne eller i sedeln saknades.
Det följande, ifrån eller ock, till och med uteblefve föreslogs att utgå. 976 Riksdagen 1815.
Ständers Constitutions-Utskott den 20 Junii 1815.
Herr Doctor Wijkman ingaf en så lydande motion:
Jag anser en Jury nödvändig för att beröfva Religionssmädaren, upprorsstiftaren och äreskändaren den trygghet, han bygger på ett försigtigt missbruk af Tryckfrihets-Förordningen.
Men jag kan ej gilla det af förslaget till Jury, hvilket gör 2/s-delar af rösterna nödvändiga för dess upplösning.
Jag önskade, att det antingen bestämde blotta pluraliteten af rösterna såsom afgörande, eller ock frikallade den anklagade, om ej 2/3-delar af dem vore emot honom.
Föreställom oss en Jury, sammansatt af Nio redelige, faste och upplyste Män, som med en ed, vid hvilkens uppläsande jag kände mitt blod varmare, förbundit sig att följa sin öfvertygelse.
Förest ällom oss, att efter omröstningen fyra röster funnos jakande och fem nekande, och att för ingen af desse redelige
Mau svarar:
Månne någon rättskaffens
Är det ädelt af Lagstiftaren att med behofvet af sällskap eller hvila eller med annorstädes påkallande ouppskjutliga göromål tvinga en af de fyra, eller två af de fem, att förråda den öfvertygelse, med hvilken Lagstiftaren på det starkaste sökt att fästa dem med den föreskrifna eden?
Stockholm d. 23 Junii 1815. S. Wijkman Casp:son.
Herr Borgmästaren Kjellander ingaf en så lydande motion:
I sammanhang med hvad Herr Professoren Doctor Wijkman nu anfört, torde mig tillåtas såsom en ny motion väcka Höglofl.
Utskottets uppmärksamhet derå, Bilagor D, E till Mern.
977 att ett stadgande i 5 § af Tryckfrihets-Lagen nödvändigt erfordras, som berättigar
Domaren att vid vite eller annor laga påföljd ålägga de till utgörande af Jury kallade personer att å utsatt tid och ställe sig infinna.
Utan ett sådant stadgande skall det nu antagne Rättegångssättet förfela sitt åsyftade ändamål. G. Kjellander.
Likaledes skulle till Riksens Ständer öfverlemnas de förslag till ändringar i Tryckfrihets-Lagen, Beredningen, i anledning af Herr Kjellanders motion och af PresteStåndet vid sista Riksdag gjorda anmärkningar, utarbetat, dock skulle med expedition deraf dröjas intill dess så väl sednare inom Utskottet väckta motioner rörande samma
Lag hunnit pröfvas, som den af Preste-Ståndet gjorda remiss derom upptagas. / Bilaga E till Mern.
Ständers Constitutions-Utskotts Beredning den 26 Junii 1815.
Beredningen upptog derefter enligt remiss de förslag till ändringar i Tryckfrihets-Lagen, som vid sistl.
Riksdag af Preste-Ståndet gjordes.
Dessa förslag voro: ^ 1 § 6 Mom. om åläggandet af samma ansvar som cautionister å dem, hvilka såsom vittnen påtecknat namnsedel, 978 Riksdagen 1815.
Beredningen erinrade sig, att den öfver denna fråga, redan i anledning af Herr Borgmästaren Kjellanders motion, till Utskottet afgifvit sitt yttrande. 3 § 3 Mom. om tillägg deri af orden: eller fängelse efter brottets svårare beskaffenhet.
Herr Doctor Falk reserverade sig emot denna mening. 3 § 9 Morn. om tillägg deri af orden: och Skriften confisqueras.
^Skulle med tillstyrkande till Utskottet öfverlemnas. 4 § 8 Mom. om införande af orden: anstötlig för elen rena Evangeliska läran.
Likaledes. -^4 § 12 Morn. om afskaffande af stadgandet om ersättning åt Bokhandlare för böcker som af Styrelsen blifvit confisquerade.
Beredningen ansåg detta Moment böra förblifva oförändradt; allenast Herr Doctor
Falk gjorde emot detta beslut sin reservation.
Efter väckt fråga, huruvida de i anledning af PresteStåndets gjorda och nu upptagna anmärkningar tillstyrkta förslag kunde till Riksens Ständer ingifvas, under tillstyrkande att genast vid denne Riksdag afgöras, ansåg Beredningens pluralitet, att de ej annorlunda borde behandlas än såsom förslag, hvilkas afgörande till nästa Riksdag borde uppskjutas.
Företogs det till Utskottet remitterade förslag af Herr Borgmästaren Kjellander, att Domaren måtte berättigas att vid vite eller annor laga påföljd ålägga de till utgörande af Jury kallade personer att å utsatt tid och ställe sig infinna.
Och beslöt Beredningen att till Utskottet föreslå ett stadgande, att det vore den persons, som till Juryman blifvit kallad, ovilkorliga pligt att sig inställa, att Domaren borde autoriseras att vid vite eller annor laga påföljd sådane personer inkalla, och att de uteblifvande skulle åläggas, att utom plikten betala ersättning för resa m. m. åt de öfriga Ledamöter af Jury, som till tid och ort infunnit sig, men genom bortovarandes uteblifvande med oförrättadt ärende fått återvända.
Bilagor F, G till Meni. N:o 30. 979 Bilaga F till Meni. N:o 30.
I anledning af Preste-Ståndets remiss företogos de af bemälte Stånd vid förliden Riksdag gjorda anmärkningar, och gillade Utskottet till alla delar Beredningens deröfver afgifna yttranden, i följe hvaraf de tillstyrkta förslagen skulle till Riksens Ständer öfverlemnas, såsom nu beredda att efter 56 § Regerings-Formen behandlas, och vid nästa Riksdag kunna afgöras. — — — — — Hvad Beredningen tillstyrkt i afseende på Herr Borgmästaren Kjellanders motioner rörande TryckfrihetsFörordningen, gillades till alla delar af Utskottet, med det i anledning af Herr Borgmästaren Ullbergs anmärkning gjorda tillägg, att Parten bör bindas skyldig att för den han till Ledamot i Jury inkallar bestå resekostnaden.
Ständers Gonstitutions- Utskotts Beredning den 10 Julii 1815.
Efter uppläsandet af Herr Professoren Doctor Wijkmans anmärkning vid omröstningssättet uti Juryn, förklarade Herr Borgmästaren Kjellander, att han ansåg enkel pluralitet i Tryckfrihetsmål likasom i andre mål vara tillräcklig, hvaremot
Beredningens pluralitet ansåg de befarade olägenheterne kunna afhjelpas derigenom, att uti Tryckfrihets-Lagens 5 § 4 Morn., efter orden 980 Riksdagen 1815. »icke åtskiljas innan», det återstående af Mom. utgår och i stället införes: densamma häröfver med Ja och Nej röstat.
Beredningens förslag i anledning af doctor Wijkmans motion rörande röstberäkningen inom Jury.
Ständers Constitutions-Utskott den 12 Julii 1815.
Herr Borgmästaren Ullberg föreslog, att i 1 § 5 Momentet efter ordet »Boktryckeri» måtte tilläggas: eller Tryckeri för musicalier.
Utskottet fann detta förslag ej behöfva någon remiss till Beredningen, utan gaf genast dertill sitt bifall.
Memorial N:o 31. 981 N:o 31.
Memorial med utlåtande öfver Friherre C. L.
Stael von Holsteins från Ridderskapet och Adeln remitterade anledningar till anmärkning emot Stats-Secreterarne Friherre Wirsén och Grefve Mörner.
Ridderskapet och Adeln af den 17 sistlidne Jnlii har till Constitutions-Utskottet inkommit remiss, med underrättelse, att en af Ridderskapet och Adelns Ledamöter, i den form Riksdags-Ordningens 29 § föreskrifver, anmält anmärkning mot Föredragande i Stats-Rådet.
Friherre Stael v. Holstein Corfitz Ludvig, har ock sedermera till Utskottet inlemnat sin uppgift af anledningarna till denna, anmärkning.
Den är rigtad mot Herrar Stats-Secreterare Friherre Wirsén och Grefve Mörner, och enligt Friherre Staels egna ord icke något sådant, som genom allmänna rösten kommit till hans kunskap, utan blott sådant, som genom tryck kommit till allmän kännedom och högtidligen blifvit sanctio - 982 Riksdagen 1815. neradt, samt således förmenar bära sanningens prägel.
I anledning deraf har han ansett tilllåtelsen att importera Engelska manufacturer och utländskt bränvin, hvilken han yrkat vara gifven, utan afseende på Riksens Ständers vid sista Riksdag afgifna underdåniga önskan, samt under monopolisk form, i det hela alldeles stridande mot landets sannskyldiga nytta, i stöd hvaraf han trott anledning vara förhanden till anmärkning i grund af 107 § Regerings-1 ormen.
Constitutions-Utskottet får härigenom vördsamt förklara, att dessa uppgifna anledningar ej åsyfta andra ämnen än dem, hvilka Utskottet med största noggrannhet redan under pröfning och öfvervägande förehaft.
Om af trycket utkomna Skrifter kunnat föranleda Friherre Stael von Holstein till det steg han tagit, får Utskottet erinra, att det deremot å sin sida ej kunnat eller bordt grunda sina omdömen på sådana Handlingar, hvilka sakna den slags officialitet, som skulle gifva dem trovärdighet i afseende på pröfningen af personers förhållande, och att Constitutionen i anvisningen på StatsRådets Protocoller bestämdt utmärkt, hvilka Handlingar böra utgöra Utskottets ledning vid utöfningen af en pligt, hvaraf medborgerliga säkerheten så väsendteligen beror.
Det är i anledning af dessa Protocollers granskning, som Utskottet förut ansett ingen anmärkning vid dessa af Friherre Stael von Holstein uppgifna fall kunna äga rum, och af hvad Friherre Stael von Holstein nu anfört, har således Utskottet icke erhållit någon anledning att frångå sitt Bilaga A till Mern.
983 förut fälda omdöme.
Stockholm den 19 Julii 1815.
Ridderskapet, och Adelns Ledamöters vägnar Rudolf Cederström.
Då jag nu går att, enligt mitt åtagande i gårdagspleno, inför Höglofl.
Utskottet uppgifva de anmärkningar, jag tror äga rum emot Herrar Stats-Secreterare Friherre Wirséns och Grefve Mörners Embetsbefattning, får jag i förväg anmäla, att jag icke ämnar anföra något sådant, som genom allmänna rösten —- hvilken är starkt stämd emot dessa Herrar — kommit till min kunskap, utan blott sådant, som redan genom tryck kommit till allmän kännedom och högtideligen blifvit sanctioneradt samt således bär sanningens prägel.
Särskilta Utskottet, såsom ock dess Ordförande enskilt, har inför Riksens Ständers ögon framlagt en berättelse öfver det olyckliga tillstånd, hvaruti Riket i närvarande stund sig befinner, i anseende till dess penningeställning; det har äfven utrönt, att en dei’- 984 Riksdagen 1815. till hufvudsakligen bidragande orsak är den öfver all höfva tillåtne import af Engelska manufacturer samt utländskt bränvin, hvilken inom några år dragit flere millioner ur Riket, utom det att en högst skadlig smak för bruket af utländska bomullsvahror inritat sig till och med i de mindre medborgs-classerna, som nu med svårighet står att utrota, men som, så väl för nuvarande tid som framtiden, är att anse som en kräfta för Staten; och hvilket desse Herrar förut lätteligen bordt kunna inse, då en hvar enskilt kunnat uträkna påföljden af sådane mått och steg.
Då nu härtill lägges, att vid flera tillfällen särskilte tillåtelser blifvit enskilte personer så väl som handlande i Götheborg meddelte till införande så väl af förbudne bomullsvahror som bränvin, utan att en sådan tillåtelse blifvit andra städer och handlande i allmänhet beviljad, samt intet behörigt afseende blifvit gjordt på Ständernas önskan vid sista Riksdag, att blott utländska nödvändighetsvahror, hvartill luxe-articlar icke kunna räknas, samt ett inskränkt quantum bränvin måtte i Riket få införas, så synes detta allt vara dels af monopolisk beskaffenhet, dels i det hela alldeles stridande emot landets sannskyldiga nytta, och således anledning icke fattas till anmärkning i grund af 107 § i Regerings-Formen.
Emot Särskilta Utskottets Herrar Ledamöter af alla Stånd, hvilkas patriotiska nit, forskningsgåfva och frimodighet gjort ett djupt intryck hos medborgare och yttermera väckt deras uppmärksamhet på sakernas närvarande bedröfliga ställning, genom hvilket allt de tillvunnit sig allmänhetens och i synnerhet de upplystes tacksamhet och aktning, skulle ett sådant beslut varit en verklig förebråelse och indirect tillvitelse att hafva misstagit sig och gjort ogrundade uppgifter, hvarigenom Ständerna och allmänheten kunnat förvillas och ledas bakom ljuset.
Äfvensom det ock varit stridande emot Ridderskapet och Adelns värdighet att, sedan debatter i detta ämne förefallit samt Friherre Wirsén och Grefve Mörner sökt förklara sig, men på ett sätt, som icke vederlagt Särskilta Utskottets uppgifter, nu mera och utan vidare undersökning gifva decharge och dymedelst motsäga sin förut yttrade öfvertygelse samt derigenom ådagalägga en inconsequence, som med Ridderskapet och Adelns patriotism icke kan förenas.
När härtill lägges, att, sedan så många upplysningar Bilaga B till Mern.
N:o 31. 985 vunnits och flere Ledamöter offentligen yttrat sina tankar, skulle en sådan hastigt meddelad décharge kunna få den tydning, att Riksens Ständer felades mod och styrka att begagna och försvara sina i Regerings-Lagarne förvarade rättigheter.
Dessa anförda omständigheter hafva varit föranledande skäl till det steg jag tagit, som min öfvertygelse säger mig vara det rätta, men hvilket nu öfverlemnas till Höglofl.
Utskottets bedömmande.
Stockholm den 18 Julii 1815. C. L.
Utdrag af Rrotocollet hållet i RiTcsens Höglofl.
Ständers Constitutions-UtsJcott den 18 Julii 1815.
Företogs ett af Friherre Stael v. Holstein, Corfitz Ludvig, ingifvet Memorial, innehållande anmärkning emot Stats-Secreterarne Friherre Wirsén och Grefve Mörner.
Efter någon öfverläggning härom beslöts, att Utskottet derpå till svar skulle anmäla, att som de anledningar till ansvar för de bägge angifne Hrr Stats-Secreterare, som Friherre Stael uppgifvit, ej vore andra än dem, hvaröfver Utskottet förut öfverlagt, funne Utskottet intet skäl att frångå sina förra beslut, utan ansåge ej dessa anledningar kunna leda till något beslut att ofvanbemälte Stats-Secreterare hos Kongl. Maj:t anmäla, såsom borde de ifrån sina befattningar skiljas.
Friherre Cederström, Jacob, som äfven tillstyrkte detta svar, ville för sin del hafva i Protocöllet intaget, att han ifrån början varit af den taukan, att de enligt den 107 §:n hade bordt anmälas. 42 986 Riksdagen 1815.
Memorial rörande Herr Landt-Marskalkens vägran af proposition på yrkande om infordrande af skälen till ConstitutionsUtskottets nekande att låta en af sina Ledamöter, i frågan rörande decharge för Stats-Hådet, vid Utskottets Memorial bifoga ett särskildt yttrande.
Riddersbapet och Adeln har till Constitutions-Utskottet Protocolls-Utdrag inkommit, innehållande att, sedan inom det Höglofl.
Ståndet det yrkande blifvit framstäldt, att Constitutions-Utskottet måtte åläggas inkomma med upplysning om orsakerna, hvarföre detsamma vägrat en af sina Ledamöter att i frågan rörande decharge för Stats-Rådet vid Utskottets Memorial bifoga ett särskildt yttrande, och Hans Excellence Herr Grefven och Landt-Marskalken uppå lemnad förklaring häröfver af samme Ledamot, hvilken sådant hade blifvit vägradt, ansett sig icke, emot sitt begrepp om Constitutionens lydelse, kunna göra proposition om en remiss af denna beskaffenhet, samt denna proposition icke dess mindre hade blifvit yrkad, hade Herr Landt-Marskalken enligt 55 § Riksdags-Ordningen förklarat öfverläggningen hvilande, i följe hvaraf målet blifvit till Constitutions-Utskottet förvisadt, hvilket derföre skyndsamt borde sig utlåta.
Constitutions-Utskottet tror sig till en början böra erinra, att då i allmänhet Riksens Ständers Utskotts befattning är att förbereda de Memorial N:o 32. 987 mål, som af Riksens Ständer skola afgöras, är det i enlighet med detta ändamål, som 57 § Riksdags-Ordningen stadgar, att hvar Ledamots särskilda mening, om än densamma icke af Utskottets pluralitet skulle godkännas, då den såsom upplysande kunde möjligen vara af mycken vigt, skall, om någon Ledamot sjelf så önskar, Utskottets Betänkande till Riksens Ständer få åtfölja.
Skulle Riksens Ständer finna ännu ytterligare upplysningar vara af nöden än dem Utskott i dess Betänkande afgifvit, är Riksens Ständers rätt, att i mål, som böra deras afgörande underställas, erhålla vidare upplysning, förvarad deri, att de kunna dem återremittera och infordra en ny beredning af desamma; och ett Utskott, som i sådana mål sökte undandraga sig förklaringspligten, skulle uppenbarligen handla emot Lagens föreskrift.
Men ibland Riksens Ständers Utskott finnas sådana, som i vissa föreskrifna fall handla med Riksens Ständers rätt.
Sådana äro, utom Constitutions-Utskottet, äfven Banco- och Stats-Utskotten, och ett sådant fall inträffar för Constitutions-Utskottet, när det förrättar granskningen af Stats-Rådets Protocoller. 29 § Riksdags-Ordningen uppdrager denna både rättighet och pligt åt Constitutions-Utskottet och stadgar derigenom den enda lagliga ordning, hvari denna granskning bör förrättas. 76 § Riksdags-Ordningen föreskrifver, att allt, hvad Riksens Ständer efter granskning godkänt eller lemnat oanmärkt, bör anses hafva vunnit décharge; hvad Constitutions-Utskottet lemnar oanmärkt är således, enligt Grundlagen, godkändt och ifrån all ansvarighet frikalladt.
Någon pröfning af Utskottets förfarande är ej genom Grundla - 988 Kiksdagen 1815. garne Riksens Ständers Plena öfverlemnad, utan tvifvel af det skäl, att en sådan pröfning ej rättvisligen kan anställas af någon annan än dem, som genom officiella Handlingar kunna känna sakernas rätta förhållande.
På Utlåtanden, som öfver förrättningen af denna granskning ifrån Constitutions-Utskottet inkomma, kan ingen åteiTemiss äga rum, emedan Utskottet i utöfningen af sin granskning ej är skyldigt, icke ens berättigadt, att till Riksens Ständers öfverläggning framställa de facta det granskat, i sammanhang hvarmed äfven följer, att en förklaring öfver skälen till något af Utskottets förfarande i afseende häruppå icke heller kan ifrån Utskottet infordras.
Utlåtande innehåller det beslut, som i 76 § åberopas, i grund hvaraf décharge är gifven och ansvarigheten för det granskade upphört. 57 § Riksdags-Ordnin gen kan här icke användas, utan såvida någon Constitutions-Utskottets Ledamot skulle emot Utskottets beslut vilja göra en blott reservation, hvilken reservation dock ej kunde innebära någon anmärkning eller något hänskj utande till Riksens Ständer i ett mål, hvaröfver afgöranderätten är, enligt 29 § Riksdagsordningen, ingen annan än Constitutions-Utskottet tillerkänd; och då en anmärkning i afseende på de ansvarspligtiga personer icke kan, såsom godkänd anmärkning, lagligen framkomma annorlunda än genom Constitutions-Utskottets beslut, är ock detta Utskotts vägrande åt en Ledamot att till Riksens Ständer aflemna ett särskildt yttrande, som innefattar en anmärkning, icke annat än Lagens eget vägrande genom Constitutions-Utskottet med Riksens Ständers rätt uttryckt, efter lagstiftaren så behagat förordna.
Memorial N:o 32. 989 Utskottet tror sig vidare böra vördsamligen erinra, att, när klar urskilning göres mellan sak och person, ligger det i flere af de Svenska Grundlagarnes stadganden, att för Riksens Ständer öppna alla möjligheter att om sak vinna upplysning, hvaremot
Lagarne sökt förekomma alla utvägar att göra person till föremål för deras granskning.
Flera Grundlagsrum berättiga Riksens Ständer att granska, antaga, förkasta, förändra framställningen af mål, icke något, att pröfva ett Utskotts personliga handlingssätt; och aldraminst anser Constitutions-Utskottet kunna med Grundlagarnes helgd förenas en sådan pröfning i mål, der Utskott utöfva Riksens Ständers rätt.
Detta befinnes i ett så klart sammanhang med den redan citerade 29 § Riksdags-Ordningen och med den grundsats, som i 90 § Regerings-Formen är nedlagd till hägn för enskildes eller Corporationers förhållanden, att det aldrig kunnat behöfva att med något särskildt stadgande i Grundlagen tydligare uttryckas.
De personer, som af Riksens Ständer undfått det hedrande förtroende att vara Ledamöter i ett Utskott, äro derjemte i afseende på yttranderätten hvar för sig under ovilkorligt skydd af den Riksdagsmannarätt, hvarom 110 § Regerings-Formen och 78 § Riksdags-Ordningen försäkra, och det kan aldraminst sättas i fråga, att Riksens
Ständer sjelfve skulle vilja på något sätt göra detta skydd mindre vidsträckt.
När detta gäller för hvar enskild individ, anser Constitutions-Utskottet otvifvelaktigt, att det äfven måste gälla för Utskott, och främst i de fall, då Utskott åtnjuta den oskattbara äran att föreställa Riksens Ständer.
Men äfven utan all tillämpning af dessa sednare er - 990 Riksdagen 1815. inringar, tror Constitutions-Utskottet, som denna gång, ganska obehageligen för sig sjelf, yttrar sig i egen sak, men möjligen kunde en dag komma att yttra sig uti andra med Riksens Ständers rätt handlande Utskotts, att å ena sidan ett Utskotts medgifvande i sådant fall af ett åläggande om förklaring skulle innebära ett medgifvande af ett Stånds omdöme å den andra, hvilket ej skulle vara annat än ett Riksens Ständers Domslut öfver Riksens Ständer.
Ett Stånds-beslut till infordrande af en sådan förklaring, som nu varit i fråga, anser Utskottet således stridande emot Grundlagens tydliga lydelse i 106 och 107 §§ Regerings-Formen och 29 § Riksdags-Ordningen, der Constitutions-Utskottet, och således ingen annan, är bokstafligen förordnadt till profvare af StatsRådets förhållande; och får Constitutions-Utskottet i följe häraf och i stöd af den rättighet, 55 § Riksdags-Ordningen detsamma tillägger, vördsamt förklara den yrkade propositionen stridig emot Grundlagarne och Herr LandtMarskalkens vägran "dermed öfverensstämmande.
På Vällofl. Borgare-Ståndets Ledamöters vägnar ./. Wegelin.
Bilagor A, B till Mern.
N:o 32. 991 Bilaga A till Mern.
Ridderskapet och Adeln den 17 Julii 1815. S. D. Sedan inom Ridderskapet och Adeln det yrkande blifvit framstäldt, att Constitutions-Utskottet måtte åläggas inkomma med upplysning om orsakerne, hvarföre detsamma vägrat en af Ledamöterne i samma Utskott att i frågan rörande decharge för Stats-Rådet vid Utskottets Memorial bifoga ett särskildt yttrande, och Hans Excellence herr Grefven och Landt-Marskalken uppå lemnad förklaring häröfver af samma Ledamot, hvilken sådant hade blifvit förvägradt, ansett sig icke, emot sitt begrepp om Constitutionens lydelse, kunnar göra proposition om en remiss af denna beskaffenhet, samt denna proposition icke dess mindre hade blifvit yrkad, förklarade Herr Landt-Marskalken, enligt 55 § Riksdags-Ordningen, cfverläggningen hvilande, och målet blef till Constitutions-Utskottet förvisadt, att sig deröfver skyndsamt utlåta.
Ständers Constitutions-Utskott den 19 Julii 1815.
Justerades Utskottets Utlåtande, angående den af Hans Excellence, Herr Grefven och Landt-Marskalken gjorda vägran af proposition till remiss, angående Constitutions-Utskottets skyldighet att uppgifva skälen, hvarföre enskilde
Ledamöter blifvit förvägrade att med ytt - 992 Riksdagen 1815. rande inkomma till Riksens Ständer i afseende å StatsRåds-Protocollernes granskning.
Efter någon discussion begärde Herr Professoren Rosenschöld att få i Protocollet antecknadt, att han för sin del, då Grundlagen sådant icke förbjuder, ansett Utskottet pligtigt att uppge sina skäl till ifrågavarande vägran, hälst det synes, som Riksens Ständers Plena skulle äga rätt att fordra det.
Memorial N:o 33. 993 N:o 33.
Memorial i anledning af återremiss från det Högvördiga Preste-Ständet af Utskottets Memorial angående fullbordad granskning af de i Stats-Rådet förda Protocoll. Till Constitutions-Utskottet hav genom Protocolls-Utdrag ifrån det Högvördiga Preste-Ståndet af den 17 sistl.
Julii underrättelse inkommit, att Ståndet, sedan åtskilliga anmärkningar blifvit gjorda vid Constitutions-Utskottets
Memorial angående förrättad granskning af Stats-Rådets Protocoll sedan sista Riksdag, deraf beslutit en af dessa anmärkningar åtföljd återremiss till Utskottet.
Dessa anmärkningar innehålla i korthet: Herr Professor Forssell har anmärkt, att det af Utskottat nyttjade ordet décharge ej vore lämpligt, enär han, såsom han sig yttrar, ingenstädes i Grundlagarne funnit, att Riksens Ständer äga hvarken skyldighet eller rättighet att gifva denna décharge.
Han har derföre yrkat, att vid detta tillfälle lika ordalag måtte nyttjas som vid 181'2 års Riksdag, hvilka han ansett lämpligare.
Herr Prosten Lector Fröberg har anställt jemförelse imellan det Särskildta Utskottets i dess Betänkande företedda uppgifter om skälen 99-1 Riksdagen 1815. till den allmänna nöden och den af Constitutions-Utskottet meddelade frikallelse för StatsRådets
Ledamöter ifrån all ansvarighet, och trott sig finna denna frikallelse innebära anledning till den förmodan, att det Särskildta Utskottet helt grundlöst skulle hafva framkastat det, som synes mörkast i dess framställningar.