Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
till att bli kar at honom och Ixdrog honom, och kunde sedan aldrig lida honoin.
iitnn 3lskade en annan mer 311 hononi, det jag visst Morde; och jag skall aldrig saga ja, s i visst som Chrl Iefvrr.
Oin I 311 mot min vilja bringcn det SS rida, att vi sku stå för presten, si skall jag s3ga nej öke~ljudt och skall aldrig komma i s3ng eller hus med ho- iiom.
Men hvad n h ostadighet vidkommer, vet jag ej hvad orsak d c hafva till att skylla mig derför, efter jag aldrig har 1Stit honom behaga nig.
Om han kan I&gt;evisa mig, att han har gif ?it inig i de h * tv9 ar, han har &amp; t h *, den ringaste ting, att jag har lof+at honom en bok- staf, som jag har skrifvit.
honoin till, eller h m &amp; an säga, pb hrad ställe jag var, nar jag gaf honom handen derp9, att jag ville vara stadig, SS vill jag gerna göra allt det som d e vilja.
Ingen kan siiga, att jag har vispat hv.mken för den ene eller den andre, dertill sitter min n k för högt.
Jag kan försiikra min ' f.
ni., att jag 3r s3 stor i initt sinne och för s9 dyra varor, att den, som dem vill köpa, han inSttr rntt dyrt Ixtala dem och girra sig oniak nog och buga sig viil ilirekt för mig.
1) crtill skall lian alska mig af allt sitt hjerta, fö&amp;n han Wr m h g a goda ord af luig, t l d r, den som inte vill begära nig, s9 m9 han lata bli.
Jag hm heller icke behof till att skynda mig s8 mycket, om det icke 5r ntur riset go&amp;, ty jag ar ju ej s9 mycket p i i m a l, att jag iir riirld att Swn skola fört~ga, och 3r dertill ett enda I x m, SS att inin h. far \ .ii1 matte se, hvem han gifver mig St och inte i min ting- dom förspiller niin lycka och all min gladje.
Sedan kom Sparrens ryster till, \ grteto, rden i 8 om morgonen kl. m., och fr5gade.
om det var snnnl, att hon ej ville hdvn hcnnes hmr.
Agncla tog d % mod till sig och svarade, att hoa &gt;aldrig lofvot Sparren sin tro, ulan del hadc endnrt fru Ebba gjort.
och jag heder dig ida aldrig mera derom, ty dc1 ör omöj- - - -
ligt, att det sker .. Fru Ehba far svara för hvad hon gjort.
Afvcn hon I~rydde Agncin för Cruusen, men Agneta bedyrade, att hon i detta fallet ror oskyldig.
D e r n ~ e d slapp jag all min sorg.
som jag h a d e Iiinge dragits med.
H v a d jag slitit i de t v i hen, d e t vore en hel bok till att skriha om, men n * d e t nu \ ar b a i r l d t, var jag s8 glad och begynte till att sjunga och dansa.
O c h min styfmor sade At mig; .Gud lir- rare mig SS lustig I iiren, hvatl han I n u h ö r t f i r goda ti~lender, efter I IIII sa dansen; 4 glad h a n I icke v y i t ~J ?I 18ng tid:.
I&gt;erpi s \ xrade jag: jag mJ \, ii1 nu \, ara glad, n51 min glXdje är komnien p3 post ridande hem, som har \ m i t bona i tre Ar f161 mig.
Har jag i dr tt.3 ilren intet haft stor orsak att van.
glad, efter jag har antngit, att min glildje ej skullr komma igen.
Rätt nu 119 timmen koin d e n hit till mig, och om jag inte dansar idag.
s i dansar jag aldrig, och denna dag skall jag skrifva upp i n i t t hjrrtas alinanacka: S i r fadern p i middagen kom hem, herittadc ayfmodcrn, att Agneta nu gjon slag i saken med Spirwn och sedan varit heh glad.
ort IM svarade min h. far: r h m hon det och sagt, %r d e t inig att d e t skett riitt ledt, a t t d e t icke har skett förr.
Nii lXra alla si@, för Cmtisens skull, e k r h a n är kommen ridandes p i post i f r h iial- mar och 91 kl. i o inkommen i staden i dag.
Han har hiilsat inig lin slottet och 113 stund kommer han hit och rill hiilsa dig, f&amp; n u sr, huru de h a s a h \ x r a n d m.
~ Agneta, rom nu kam in.
fdgadc hvem som varkommen, de sraradc hanne, at1 det var hennes fästman.
Hon rillc vela.
hvem d a var, och d8 man sade.
att det var Crunrcn, s i förtröt det henne, att hon s i ~fliiigtfrXgat~,och hon sade: Qvcm tro ass båda har a t, och det Sr vSl.
alt jig.cn g h g Kr se min fästemin&gt; Samma dag mötte hon honom p i gatan.
men talade ej vid honom.
Agncla fick sedns mingen .rkotlekolf och f6rtretligt ord.
för Cruusenr skull, och hvcni rom talade.
s i ej hlcf Cmuscns nimn onitmndt.
FN Ebba var ock utom sig för all Agnctr drkedit Sparren.
men Agneta var allt dctla oakladl hjerleligt glad, eme- d m hennas plXp Sprrrcn nu aldrig tnltc vid henne.
(Forir.)
s ...
assnn if folket tager dc ledare, som erbjuda sig.
Det iir mihändn icke d m Charles Didens.
minsta af dess olyckor, alt den ingn blittre kan ppct och irligt bör talas, der det gillar ett folks vitl.
Mnn Rr der ej tala ett parti till b c h y En sanning u L f c finnas, som Er sanning för allt Irligt Pm Wirrrlgrrn.
och f8ntXndigt folk i alla pirliema.
Och k m du en siinkild &amp; g icke finna den.
88 hKll blott n k o, vngcnl. '
fast rtd att vin uppriktig och s i n n h i i g i dina ord och handlingar, och du Hmri4 I l r r h.
skall se.
n11 vlgen ligger rätt framför dig.
p 1 ' SIöke
' j Sik eller siker
v - Hiltlelse: sid. 40, rad i nedifrän st&amp; Cmse, läs Cmus
Till Sveriges q vinnor.
l svenska pinna!
Hat~ rar~dats, dagen, E d Upp,.
.. jaga somnen ur ö p v r h!
Den tid iir korl~rne~~: den t i ~ ~ z r r r slagrn, c Soin länge bidades fierrnn frR / r.
Och /; g du fiettrad i bojor h ~ l g a, Upp, helsa frilzetens dag, den unga!
Din dag de: ar.
Forspill d didiös dili tid i dröilzittnr, I ~ I I I I lii~~gtnn, M som ej fzr ro.
S f i upp!
Kölm krnffet~ dzg, ~er~or~~strötlrr~~ar, Och börja sjevpb ditt 71h-f att tro.
&amp; h vill du segra, far sjev h strida, Soin yk / f ditt lidairdr du fltt lilla I finga ar.
Och jarde~~s, fordor,rrns täta slöja Ueslutsniir frin diia ögon slit.
Liir dig att sta och rj blott dig boï ' an Och fast och lugn till di11 rätt huf lit.
Sjev plocka fr~~ktcn, man för7 dig riickte, Di# andrs vingar, sonr fön r; r m stick.
Spänn fritt till $j@!
~ L - S I shtira leder, Hcll S Z J C ~ quinnor!
FrntAt i stride^^ uud höj /; bankr!
Ert land har riktat sin blick p i Eder: I spiim ' fo ' rbidffn p i karnprit ser.
Du 1111ga J I I O ~ I ~ svenska U qvini~n, S; visst SOJJZ ii&amp;a d14 kao och briha, UII segra skol /.
Gurhard Tun.
d -.
Hvarför böra qvinnor d e l t a g a i v a l e t af S t a d s f u l l m h k t i g e?
de flesta e u r o p e i h länder arbeta och agitera qvinnorna oförtrutet, men beklagligtvis ännu i allniänhet med föga d framgxng, Mr att komma i besittning af en rättighet så dyr- bar som den, hvilken våra svenska qvinnor redan i mera än tjugo ar egt, men tyvärr s3 föga begagnat --- rättigheten att deltaga i stadsfullmäktigeval.
Ej ens i norra Amerikas Förenta stater med blott några undantag - kommit sa lingt soni har man hos oss.
S5 har t. ex. ännu blott för några veckor sedan en motion.
angående den municipala (
I det demokratiska Frankrike arbetas oförtrutet år efter hr på att f3 qvinnans municipala röstritt erkänd.
; \ langa fram- staende qvinnor och män offra tid och krafter för detta vigtiga mals uppniende, men ännu har man i sjelfva det radikala Paris ej kommit Iangre än att, d i i sistlidne januari manad en petition Bnyo framlades inför Paris generalrBd med begäran, att qvin- norna måtte tillatas afgifva sitt kommunala votum, beledsagade en viss monsieur Georges Berry det officiela referatet öfver petitionen nied ett afstyrkande utliltande, hållet i så ria och för qvinnans värdighet sarande uttryck, att vi har ej vilja upp- repa desamma.
Petitionen afslogs också med 37 röster mot I I.
I de niånga skrifter angieiide qvinnofrigans tillsthd i den kamla och nya verldens olika länder, som tid efter annan utkomnia, framh5lles alltid vart kara Sverigc som ett af de land, hvilka i detta afsecndc gått i spetsen for civilisationen.
och man skattar allmänt den svenska qvinnan lycklig att vara i besittning af en så betydelsefull medborgerlig rättighet.
Men huru är det hos oss?
Värdera vi denna rätt?
Visa vi qvinnor genoni allmänt deltagande i dc offentliga angelägen- heter, vid Iivilka vi, enligt lag, hafva rätt att göra viir mening hörd, d. v. s. saväl vid kyrko- och kommunalstanima som stads.
fullmäktigval, att v i iiro vdrdiga det stora förfroc~ide state !&amp; saft till oss, och att vi Rro niog~~n for alf än ytterii ' garc f# rdrn iireit- t ', \ ' - -
83 borger@ r i i t t ~ ~ h e ~ttoi~tgade .. ' tc~ Vi frukta, att icke sfi ar.
Den svenska qviiinaiis allniananda har annii ingalunda iiht den vaken- het ocli deii styrka, soni sig vederborde.
Mer i n ett lystrings- ord torde ännu behöfva utgi till Sveriges qvinnor, innan de nllmiint Iara inse, att dct ej ar nog nied att rqvinnans dagr är komnieii, utaii att hon ock miste veta att vcrka rincdan dagen varars; att det ej lir nog iiied att 1iafv: i Titt cn rättighet, nian måste ock veta att bcgagna sig af densamina till sitt lands, sin orts och sina niedinenniskors basta.
Tyvärr bekynira sig ännu d e flesta qvinnor blott om sina egna sni5 intressen och hvad värre ar, d e satta en dygd uti att s i göra, p i sin höjd före- Karande, .att folk ocli land med Guds Iijelp styras oss förutan *.
Val möjligt!
Men af saninia skal kunde Iivarje individ undan- draga sig uppfyllandet af sin niedborgerliga röstrattsskyldighet, sägande: spå min röst beror det cj ..
Det beror ej p2 Men cn plura- ' VI röst, ej p5 tvi, utan p5 mängden af röster.
litet bildas just genom c11 och en och en.
Och ej sällan ställer sig voteringcn s5, att en vigtig frsgas öde kan bcro p5 en enda röst nier cllei mindre.
Ingen god medborgare kan eller får dcrföre af dylika ömkliga eller anclra lika litet vägande skal licnita någon anledning att undandraga sig utförandet af denna samliallspligt, Iivars vigt svårligen kan öfverskattas.
Sarskildt borde de svenska qvinnorna anse det soni en hederssak och en tacksnm / rctspIigl att allniänt och p i dct aldra sanivctsgrannastc satt göra bruk af sin valrätt.
M5 de anse densanima icke blott sotii en rR ' tt$et, utaii som ett i deras Iiändcr af landet nedlagdt dyrbart förtmemic, för hvars användande i sedlighetens, nykter- hetens, siindlietcns ocli andra goda andaniils tjenst, de bara ett drygt ansvar M5 d e ilerföre frimodigt framgå till rösturnan, i stället för att likgiltigt och fegt halla sig undan, vare sig nu att detta sker till följd af missförstidd blygsanihet, ett tomt eftergifvande för nfigra mer eller mindrc oförnuftiga eller för- domsfulla pcrsoncrs skefva omdönien, ett behagsjukt aflande cfter att i några ytliga balkavaljerers ögon gälla för &gt;akta qviii- liga, eller .under förebärande af brislande tid; under det tid till så mycket niinclrc vigtigt finnes.
Dock- vi äro vana att tanka högt om v i r t lands qvinnor och iiro afvrii nii öfvertygade, att det endast fordras, att de skola jti ett klart och Vdhgt bt ' grepp orn drtraan pligts Mvaro och i1111ebörd fur att de ocks5 skola finiias villiga att fylla den- sanima.
84 Valet af stadsfullmäktige ar af stor betydelse.
Denna kor- poration utöfvar stadens samfalda skattpligtige innev5nares be- slutande ratt, paragger dess medlemmar skatt ocli verkställer sina beslut genom sitt beredningsutskott samt genom en mängd under henne sorterande nämnder ocli styrelser, hvars medlemmar hon utser.
De angelägenheter, som salunda direkt eller indirekt af- göras af stadsfullmäktige äro snart sagdt otaliga, af livilka många p5 alla punkter beröra stadens innevanares säkerhet, helsa och trefnad, ja, bland hvilka ej s5 f5 till och med lifligarc beröra qvinnan an mannen.
Och - för att nu börja med det rent yttre, det jemrorelsevis obetydligare - ar det ej särskildt för qvinnaii, som har de husliga bestyren i sin hand, af stor betydelse att afloppsrör, vatten- och gasledningar hållas i godt stand?
Ar det ej af vigt, afven för henne, att gator och broar försattas i andam&amp;enligt skick, att de äro val stenlagda, upp- lysta och trygga både dag och natt.
Har hon intet intresse af att den allmänna sundheten öfvervakas.
att hälsofarliga fodo- aninen ej få utbjudas till afsalu, att ämnen, som förpesta iuften.
bortföras och renhållningen noggrant skötes, att Mr helsaii skadliga yrken öfvervakas, att boningshusen blifva i sanitärt afseende Iampliga.
och att intet, som rörer brandvasendet, för- summas, att itgarder till förekommande af epidemier eller till hämmande af for handen varande smittoämnens utbredning vid- tagas o. s. v.?
Skulle det vidare ej, innan qvinnan sjelf.
sdsmw ratt ock rtahwligt och i hög grad gagnel&amp; vore, far sate och stamma i fatti ' drdsstyreLccn, pA det ömmaste ligga henne oni lijertat.
att denna myndighet innehafves af personer, som val fylla sitt ansvarsfulla varf?
Borde hon ej vara angelägen att geiioni sitt deltagande i stadsfullmaktigeval f5, om an på indirekt satt, p i denna vigtiga myndighets tillsättande utöfva det enda officiela inflytande, som för nätvarande står henne till buds?
Fattig~,~rdcs~re&amp;cns uppgift ar nemligen att taga v5rd oni stadens fattiga och nödlidande, .sådana som genom ålder don^.
sjukdom, vanförhet eller lyte äro oförmögna att genom arbete örvärfva hvad som oundgängligen fordras till lifvets uppehalle att bestaninia hvilka som skola kointiia i atnjutande af fattig- hjelp och i livad form denna skall gifvas; att hålla förteckning öfver understödstagare; att se till att understödet ratt användes.
att öfvervaka det god och tillräcklig föda utdelas i fattighuseii.
85 sanit att snygghet och ordning der rida; att t i l h att viimfisa barn f&lt;i ej blott uppeh~ / / c och stadzg bostad, utan kristhg nppfostrnn uch rrndcn~isning; att öfvervaka, att de, som mottagit dylika barn cller fattiga, sjiika och orkeslösa personer, mot dem full- g i h sina skyldigheter; att Iienistalla till saniliillet om atgarders vidtagande for beredande af arbetsfiïrtjenst iiiider tider af bc- tryck och arbetslöshet, sådana som den nuvarande o. s. v. .Ir detta sakcr, som kunna vara iitaii intresse för någon qvinna med hjerta, och skulle det ej löna sig g$ några steg eller uppoffra ett par timmar t i r g h g orii h t för att få vara nied on1 att bcstaninia öfvcr sa vigtiga angelagcnlietcr?
Kommer så ~ayktcrhet~r&amp;aa,r, denna i qvinnans om möjligt iin mer an i mannens nioraliska, sociala ocli fysiska välbefin- iiande så djupt ingripande angelägenhet.
på Iivars ratta lösning licinniens lycka och Iicla koiiiniuneiis valfard i s3 hög grad beror.
Angående denna högvigtiga fraga hänvisas till dcn ädle fosterlandsvännen M. Huss ' iiiärkligaskriftoiiiI3ranvinsmissbruket.
Efter att Iiafva påpekat, Iivilka ansträngningar vederbörande göra för att hindra ocli lindra sidana landsplågor som pest, Iiungers~iöd ocli krig, iitbristcr fórfattarcn: .Men liar då någon farsot iiiider senast förflutna tider varit si olycksbringande ellcr visat sig till sina följder så förderflig som branvins- missbruket!
Har n5gon hungersnöd bortryckt s i många menni- skor eller förnedrat samt sa till själ som kropp förderfvat s3 många som bräiivinsinissbruket.
: Halva några yttrc fiender så hotat svenska folkcts sjelfbestånd, som deii inre fienden briinvinsmissbruket nu gör.
: Nej, intet af allt detta.
Hvarfore foretngas d4 r j rrfigra gmomgripande t2gRrdcr for att bckRmpa och bcscgra denna inre fiende?
* Inför en sädan allvarlig angclägenlict iii8ste alla liknöjd- hetens invändningar forstumnias.
Den, soni liar genom sitt votum kan uträtta något godt, men uraktlåter det, ädrager sig likavisst en skuld soni den, Iivilken positivt befrämjar det onda.
Hurudan skulle val då den qviniia vara, som har ville svika sin pligt?
Hvem skullc ej akta det för cii förin311 att med sitt votuni bidraga till att Iiejda en nationalolyckal Valjen derförc till stadens fortroendcin5ii personer, som ifra för nyktcrhctcu.
Oni I ej kunnen taga reda på rdgot annat oni den blif- vande kandidaten, så skaNcn eder åtminstone visshet om huru vida han vill göra allt, som i hans makt star, för att bekämpa den demoniska dryckenskapslasten.
På stadsfullniaktiges ini-
86 tiativ beror ju till ej ringa grad tiderna för forsaljning af spirituosa, och vi veta, att en del herrar agitera for dcssa tiders utsträckning.
Det ni5 kännas bittert Mr de glada Hacclius- dyrkarne att f i g i fr511 sin kara toddy ett par timmar tidigare eller aflialla sig från glasct cn stund längre på söndagen.
Vi hysa dock intet medlidande iiicd dem, ty de hysa intet niedlidande med sig sjelfva.
Låtom oss hellre genom en sund lagstiftning för dem fördröja insiillelsen af de kram- por, som oundvikligen atfölja onifttligliet i bruket af njutnings- medel.
Aterstår nu ett annat af sanihall&amp; kräfts5r p o s t i h d t i o ~ ~ ~ ~ z.
Denna star direkte under polisen, men antagligen kunde stads- fullmäktige afven i afseende på denna förnedrande institution utöfva ett väl bcliöfligt inflytande till det bdttre.
Denna och öfriga sedlighetsfrågor komma ickr att kunna lösas p ?I ett nied rättvisa och barmhertighet fullt öfvereiisstamiiiaiidc sätt, förr rn qvinnorna börja p5 allniiiina angelagenheter utöfva det inflytande, soni med rätta tillkommer dem och som sa oundgängligen beliöfves, men soni de nu sakna, -- åtniinstone i vårt land mera till följd af egcn likgiltighet och intresselös- het an som en följd af mannens iiiotstfnd.
Utrymme och andra omstiindiglicter tilläta oss ej att vidare utlägga skälen för qvinnors deltagande i val af stadsfull- mäktige; det!
anförda m5 rara nog.
Vi vilja blott ett ögon- blick dröja vid en sista sak: beskattni~~gen.
Skulle det si illa vara, att intet af ofvan anförda skal för- mår väcka vara qviiinor ur deras liknöjdhets sömn, s3 borde hninstoiie tanken på dm egna p e k ~ i n i h fordefm istadkonima en &amp; dan verkan.
Hafva ej våra debetsedlars slutsunimor dcn sista tiden vuxit på ett rent af förfdrande satt, för att i Br hafva natt en höjd, som ej vidare far eller kan öfverskridasi Ar det ej af högsta nöden, att allra helst under närvarande tryckta omständigheter, då arbetslösliet och nöd äro ridande.
till stadens styresman välja personer, som ifra för sparsai~rlret med dess bebyggares penningar?
visserligen.
Men invänder sakert mången:: Det ar allt godt och val, vi inse nog, att Ni har rätt, men hvetrt skola va ' dd rösta pti: Vi kanna ju ej till de respektive kandidaterna:.
Harpi s \ .ara vi: I tidningarne uppräknas namnen på alla dem, hvilka äro, i tur att afgå.
Många af dem förtjena utan tvifvel 5terval, men säkert kiindc en del ersättas af mera Iäiiip-
liga personer.
Att uppsitta en alldclcs cgcn, sjelfständig lista ar Iivars ocli cns ratt, nicn ledcr \ ~anligcn blott till att ens röster bli sbortkastadcr, d. v. s. förblifva utan iiivcrkaii 11d valets utgfing.
&gt;Ian liar derrare att fijrst i tidningariic taga rcda p5 de af dc olika particrnn förorckide kandidaterna genom att läsa hvad som fr3n dc skilda Iiigrcn säges om dcssa, och 115 det sättet söka f5 en s5 vidt niöjligt ar f~illstiindig bild; if clcn i fråga varandc individens cgenskapcr ocli isigter; vidnrc att gcnoin sanital nied pcrsoncr.
på Iivars onidönie och karak- tar niaii tror sig kunna lita, ytterligare lära känna dc niaii, p3 Iivilka nian anser sig böra rösta.
\ ' anligen $ro de personer, soni ifr5gakomnia, allniiint kända, så att det ingalunda möter n5gra oöfverstigliga su3riglieter att Id rcda p5 deras störrc eller mindre lainpligliet för det vigtiga värfvet.
Hufvuclsakcn ar, att till stadsfullniaktigc väljas omutligt rcdhrc, iiiisigts / uIle, z~pp&amp;stc, hasta nitiilsknndc III~YII: frinirirnde, sjc~ststrdige, f?
de6 nll~~tai,rttn som f r m ~ f i r allt furn ~yktcrhcte~~s, sedlighehs, spnrsnrrrhctcm och deu allw21111n O Y ~ N ~ I I ~ C I tnbn.
IS För öfrigt hänvisa vi till dels deii iAnvisning för qviiinors deltagande i val af stadsfulliiiiktige *, soni sistlidet år utgafs af Fredrika-Urenler-Förbundet: dels ock till de aUpplysningar för inom Stockholni skattskrifna röstberättigade qvinnor *, som iit- gifvits af ctt annat sällskap har i staden ocli hvilka bida fin- nas att tillgå 5 Fredrika-Brenier-Förbundets b&amp; den förra gratis ocli den senare niot crliiggande af tio örc.
Ofvanst %endc är skrifvet, visserl~gcn närmast med afseende d det oiiicdclbart förest5cndc stadsfrillmalitige \ ~alct i Stockliolni.
711err och derpå u+ vi fästa Dugnys läsares synnerliga uppmärk- samhet - dcf giiller i l i k hög grad r j Blott om stndsffrll~~~äkfigc~ c~nlef i alla Svcr~gcs iiinga städer, ula~r rncd vissa triodifiRationer i i i e n i nfscendc i den pinna s i - Ju (som innn ti~~koinzirorrde rätten nft dellngn i koim~unal- och kyrkostaiirirrn d landet.
- - il % H.
Uttalanden for och emot idéen om en varnpligt for qvinnan i form af sjukvård.
il!!
en i I ' rerlrika-Hreiner-F6r1111ncIets incdrlelan~len upptagna skriften: ~+JLS dcf cn uurnpl@ fur gvi~rnan ?~ har mrit utsatt för o \ ~3ntade iiiissödeii och förveslingar incd anledning af eit privat iiitalandc i samnia Snine.
Den har ilcrjcintc, shoni var au viinta, frnmkallat
A~killiga uttalaiiden dels fran iiio~diidnre och ilels frin viinner af idtkn.
Sa har Redaktionen af &lt;; ötel~orgs qvinnotidiiing +ramSt * an- fallit deiisainnia, sbom innel&gt;iiraiide ett brott mot den eviga freden, ett anfall, soin Esselde i korthet Ixsrarat i 1x0 5 af I: rainat, p i sniiimn g h g hon erl) judit hvar och en af I) ladets Iiisare, som intresserar sig h r fragan, att fi ett gatisexemplar af skriften.
' fil1 försvar för F: sselde och hennes idd iipprQlde mot I.
' ramat Göteborgsposten med ett synnerligeii godt anförande.
[) et st31 aRryckt i sista hiiitct af ' l ' idskrift för Hemmet, och slutar med en iinskan, att man matte besparas &gt;det föga uppbyggliga skBdesspelet af en, qvinno- rörelsen skadande och hiimmande parti-schism, af en höger och en vensier, * hvilkeii .senare sida Göteborgs qvinnoförening da skulle oni- fatta,, fur sa vidt hennes tidskrift 31 hennes organ, ett v5sendtligt ut- tryck för hennes hkadning. '
Slutligen har hkaretidskriften E k ett uttalande om Fsseldes skrift i den öfiersigt af vigtigare företeelser under h t, som under 1885s inleder den högt aktade tidskriftens io: e nihrik: SAII~IIS ~~~cdilus firghg.
I) et lyder, soin hljer: &gt;Frigan om fdrbä#rad .yuhdrd för mwnn af var befolkning har under Aret fran tviinne hal1 framstillts och athandlats, både af likare och laici.
Det första förslaget, fram- saldt och motiveradt af prov.-liikare Bcrptrnll och redan bekant fVr Eiras Iiisare, grundades 1x3 aiiöning, reglementerad verksamhet och striing kontroll f r h statens sida in.
m.; det andra har till upl~hof den i d r kulturhistoria VU kiinda och framsdende pseudonymen EsscIr * samt Sterfinner.
i 2.1 a r g h e n af ' l ' idskrift fur hemmet samt i Stockholms Ihgblad för sistlidne 5 1) ecember och rill grunds 115. den kiinsla af humanitet och medborgerlig pligt, som fönitsattrs hos den svenska &lt; [\ .innan, och som skulle drifia henne att, i malogi med mannen, ataga iih-en.
sig en: \ .5mpligt .. .Ilet iir inom ~ u h B r &amp; n, som den svenska ~pinnan skall aftjena sin. \; ïrnpligt, st4 lyder detta förslng.
som inhte djupt tilltala hvarje inennisko- och fosterlandsv5n.
I fred som i krig skall denna viirnepligt IS lika stor bet) .delse; den skulle skapa och underh9lla en utbildad sjukskötmkekAr.
tiiiriicklib * om- fattande och utbildad Gr att tjena shom cadre Ibr de frivilliga skaror.
hvilka in5ste anlim i farans stund, fienden ma komma under skepnad d en krigshsr eller i formen af en farsot: S e dera, forsiitter Ifira, .tankar, h \ .ilka af de flesta Iiikare torde hcl- sas med bi %&amp; tacksamhet och gliidje.
Mda förslagen innebira en fiiiger- visning, i hrilken ri ing framtidens sjuk \ JId kommer att g$.
. \ I3 dessa ideer de1i6re skiirsk das och utvecklas, sa att deras förverkligande ej upp- skjuter.
till senaste efterkommande, ty har föreliggande försla m&amp;tc p8 ena eller andra rittet finna sin lösning.
Detta är endut en tidsfr8ga.
- - - Till bada de \, 3rderade författare, hrilka $Iiinda tagit deii unga viimpligtsidden i .sitt hiign, ifvensom till ledare och medlemmar af förenin en för sjukvard i falt, s5soin Herr General O. Hjörnstjem.
af Edholm, Herr 1) oktor Hulphers, kapten Hjbr- Herr f \ e1f3ltlh~rrn lin m.
fl., hdka skriftligen dels lemnat virdefulla upplysningar och ilels uttalat uppmuntnnde ord af sympati för saken, hembiim hirmed ett hjertligt tack af Esscldc.
Fr+ scenen.
StMerpul i 4 aliisr al, l. Chorl.
Edper.
1hi klagar.
att jag aldrig sknfvit dig till ett ord OIII F ~ Kdgreiis I .Ifur n~an @ r wlb, sedan det i Iiöstns I&gt;lcf uppfördt p9 Nya Teatern.
Ilet koninier sig deraf, att stycket fijr mig iir osympatiskt och att jag ogerna yttrar mig om sirlana literiira akter, der jag icke kan tycka helt om nagot.
Keilan vid Ifisningen flet 118mda stycket 11s mig ett visserligen i flera scener gril) mide, men dock motl&gt;judaiiile in- tryck.