Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Skulle någon, som, jemlikt §. 5, är berättigad att, på ett enda ställe, utöfva brännvinstillverkning för flere, nära hvarandra belägne hemman och lägenheter, beträdas att tillverka brännvin på annat ställe, än det af honom bestämdt uppgifna, vare lian förfallen till det ansvar, som i mom. 1 af §.
.34 stadgas. §. 37. Belrädes någon, som idkar ättiksberedning, att inom de byggnader, som dertill inrättade äro, eller med de pannor, som dertill begagnas, hafva tillverkat brännvin, eller att hafva afyttrat förbränna eller så kallad lank, eller beträdes Apothekare, eller den, som är lill omdistillering af brännvin, efter serskildt tillstånd, berättigad, alt hafva missbrukat sin distilleringsrätt till brännvinsbränning, skall han dömas att, utom ansvar för oloflig brännvinsbränning, enligt §. 34, böta lista gången 500 R:dr, 2:dra gången 1,000 R:dr och 3:dje gången 1,500 R:dr; vare ock i sistnämnde fal! rättigheten att ättiksberedning såsom fabriksnäring bedrifva, Apothekare-privilegierna, eller rättigheten att omdistillera brännvin förverkade.
Har någon erhållit serskildt tillstånd att för beredning af pressjäst, begagna brännvinspanna under tid, då brännvinsbränning icke är i allmänhet medgifven, och på grund deraf brännvinsbränning under sådan tid idkar, men dervid öfverträder eller icke uppfyller de vilkor, hvarunder tillståndet blifvit lemnadt, ansvare såsom för oloflig brännvinsbränning efter 34 §., bote dessutom 500 R:dr och vare den serskilda rättigheten till begagnande af brännvinsbrännings-redskap förlustig.
Apothekare, som för pharmaceutiska behof nyttjar distilleringspannor till större rymd eller antal, än tillåtet är, bote 50 R:dr.
Lag samma vare för den, som, då han på grund af serskildt tillstånd utöfvar distillering af rått brännvin, sin distilleringsrättighet sålunda öfverskrider, och vare denna dessutom rättigheten förlustig. §. 38. Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse, N:o 199. 657 §. 38.
Den innehafvare af brännvinsbrännings-redskap, som öfverträder hvad i §.
19 är föreskrifvet, bote hvarje gång han dermed beträdes, 16 R:dr 32 sk.
Lag samma vare för den som underlåter att till försegling anmäla sin brännvinsbrännings-redskap då sådant ske bordt, efter hvad i §, 25 stadgas; dock att, om förbrytelsen sker under den tid, då brännvinsbränning blifvit serskildt af Kongl. Maj:t inställd, derför botes dubbelt; vare ock i alla ofvanberörde fall brännvinsbrännings-redskapen förbrulen. §. 39.
Har brännvinsbrännings- eller distillerings-redskap blifvit förseglad, och finnes förseglingen sedan, under den tid, redskapen ej får begagnas, bruten, utan att egaren gitter visa att sådant af våda eller utan hans vållande och vetskap skett, bote han 50 R:dr, och vare den oförseglade redskapen, som bordt förseglad vara, derjemte förverkad.
Kan ej utredas, af hvilken förseglingen blifvit bruten, och har egaren, eller, i hans frånvaro, den, som i hans ställe satt är, inom två dagar efter erhållen kunskap att brytning skett, derom gjort anmälan hos den, som öfver förseglingen tillsyn eger; vare egaren ock i thy fall från ansvar fri; betale dock kostnaden för redskapens försegling ånyo.
Varder annan öfvertygad att, utan egarens vetskap och samtycke, hafva förseglingen brutit, bote som sagdt är och gälde redskapens värde, så ock kostnaden för dess förnyade försegling. §. 40.
För oloflig tillverkning eller distillering af brännvin, som med husbondes vetskap utöfvas af hans hustru eller husfolk, skall husbonden ansvara likasom vore förbrytelsen af honom sjelf gjord.
Vare dock, äfven om vid sådan förbrytelse husbonde icke kan om vetskap deraf öfvertygas, den olofligen nyttjade redskapen, jemte tillverkningen och de käril, hvari den förvaras, lorbruten.
Prof. 1850 & 1851. 10 Sami. 1 Afd. 83 658 Exp edilia ns- Vin ko lie ts Förslag till und.
Skrifvelse, N:o 199. §• 41- Tillverkas brännvin af någon, som till brännvinsbränning eljest berättigad är, å sön- och helgedagar, bote han, utom hvad allmän lag rörande sabbatsbrott stadgar, för hvarje gång sådan förbrytelse sker, serskildt 3 R:dr 16 sk., om han är berättigad till brännvinsbränning i l:sta eller 2:dra klassen, och 10 R:dr om han anmält sig till brännvinsbränning i någon af de öfriga klasserna.
Feisite Artikeln.
Om brännvins för s/i/jning sami vilkoren och afgiflerna derför. §. 42.
Vid rättigheten till försäljning af brännvin i allmänhet, så i stad som å landet, är fästadt det vilkor, att förtäring deraf å försäljningsstället icke må tillåtas eller ega rum, utom å gästgifvaregårdar, värdshus, källare, spisqvarter eller andre näringsställen, på sätt och med de vilkor, här nedan stadgas. §. 43.
Försäljning af brännvin under en kanna vare, så i stad som på landet, icke lofgifven på andra ställen, än sådane gästgifvaregårdar, samt värdshus, källare och andra tillåtna näringsställen, hvarest mat alltid och ovilkorligen derjemte måste vara att tillgå.
Ar gästgifvarehållningen fördelad emellan flere åboer, tillkommer nämnde rättighet endast den åbo, som efter tur gästgifveriet besörjer.
Jordbrukare må dock obehindradt kunna till underhafvande och sådane personer, som hos dem förrätta arbete, försälja ett ringare qvantum, men icke under en Ijerdedels kanna åt en hvar.
Konungens Refallningshafvande ega att, efter Magistratens och stadens Äldstes hörande, årligen bestämma det för hvarje stad erforderliga antal af värdshus, källare, spisqvarter eller andra näringsställen, der, på sätt här ofvan stadgadt är, brännvin må utminuteras, och hvilket antal bör vara så inskränkt, som möjligt är; skolande Magistraten noga tillse, att till dylik näringsrätt antagas och bibe - Escpedilions-Utskottcts
659 hållas endast tjenlige, ordentlige och välfrejdade personer, hvilka antingen ställa borgen för skattens utgörande, eller densamma i Förskott erlägga.
Äfvenså tillkommer det Konungens Befallningshafvande att å landet sparsamt och efter noga ompröfvande, sedan vederbörande Pastor och Socknemän, samt, der så anses nödigt, äfven Häradsrätt blifvit hörde, meddela tjenlige, ordentlige och välfrejdade personer tillstånd, under ofvannämnde vilkor, till enahanda försäljning af brännvin, på obestämd tid, men icke utöfver ett år, å ett eller annat ställe, vid segelled samt vid sommar- och vintervägar, som, utan att vara landsvägar, allmänt begagnas; äfvensom, der behofvet för forslande det synnerligen fordrar, vid allmänna lands- och farvägar; och ege Konungens Befallningshafvande derjemte att, vid förutvarande innehafvares afgång, eller då näringsrättigheten af desse förverkas, eller på derom af Pastor och Socknemän gjord anmälan, efter omständigheterna, omflytta eller indraga öfverflödiga värdshus, spisqvarter och andra näringsställen.
Pastor å landet vare pligtig alt hvarje år, vid Valborgsmässo-socknestämma, inhemta Socknemännens yttrande, huruvida något värdshus, spisqvarter eller annat näringsställe, med ofvannämnde minuleringsrältighet, inom socknen bör indragas, och i sådan händelse göra anmälan derom hos Konungens Befallningshafvande.
Om vid grufvor, större bruk och herregårdar samt manufakturier, värdshus för resande erfordras, och rättighet åstundas att under förutnämnda vilkor der utminutera brännvin, skall tillstånd för inrättande af dylika värdshus sökas hos Konungens Befallningshafvande, som, efter Pastors och Socknemännens hörande, derom förordnar.
Genom de i denna förordning gifna stadganden om brännvinsförsäljning afses icke någon rubbning af den försäljningsrätt, som distilleringsbolaget i Stockholm, enligt kontrakt, tillkommer. §. 44.
Brännvin må väl i hela fastager, större eller mindre, försäljas, men icke utdelas eller utmätas å farvägar eller offentliga samlingsplatser på landet, i segelleder, i ut- och landthamnar, samt vid stränder, ej heller å torg, i hamn eller å gata inom stad.
Den häremot bryter, bote 20 R:dr och blifve derjemte, vid hvarje slikt fall, förlustig det brännvin, hvaraf utdelningen eller utmätandet skett. 660 Expeditions-Utskotlets Förslag lill und.
Till samma ansvar vare den förfallen, som å landsbygden far med brännvin ifrån by till by eller från gård till gård, att dermed köpslaga. §• 45.
Den, som i minut försäljer brännvin, utan att dertill vara berättigad, bote lörsta gången 10 R:dr.
Sker sådan förbrytelse andra gången, plikte lian 20 R:dr.
Föröfvas dylik förbrytelse tredje gången, eller oftare, bote den tilltalade hvarje gång 40 R:dr.
Sker förbrytelsen å sön- eller annan helgedag, vare bot dubbel; dock må den icke i något fall öfverstiga 40 R:dr.
Är oloflig bränn vinsförsäljning af beskaffenhet att kunna hänföras till krogrörelse, bote förbrytaren som ofvan i hvarje serskildt fall stadgadt är; och vare det i försäljningsrummet befintliga brännvin, jemte de käril, hvaruti det finnes förvarad t, beslag underkastadt och förverkadt.
Till enahanda ansvar vare den förfallen, som, utan att till brännvinsminutering vara berättigad, tillåter, att det hos honom köpta brännvin må lill större eller mindre del på stället förtäras.
Uti öppna salubodar och på apothek må icke brännvin med eller utan droguer eller andra tillsatser, emot eller utan betalning, i minut utdelas, eller annor lunda tillhandahållas, vid ansvar, som för oloflig brännvinsminutering här ofvan stadgadt är. §• 46.
Gästgifvare, källare- och värdshusvärdar samt spisqvarters- eller näringsidkare, som rättighet tili brännvinsminutering innehafva, skola, derest de försälja brännvin, utan alt mat derjemte för den, det begär, finnes all tillgå, vara förfallne till enahanda ansvar, som för oloflig brännvinsförsäljning här ofvan finnes stadgadt. §. 47.
Under sön- och andra helgedagar må brännvin ej försäljas i parti, och i minut endast å gästgifvaregårdar och andra tillåtna minuteringsställen vid måltider; och böra alla minuteringsställen under gudstjensterna vara tillstängda.
Bryter någon häremot, plikte forsla gången 20 R:dr.
Sker sådan förbrytelse andra gången
Exp etli tio ns- Uts kölle (s Förslag till und.
Skrifvelse, N.o 199.
661 eller oftare, bote förbrytaren 40
R:dr hvarje gång 5 och vare med undantag af gästgifvare, hvar, som är till brännvinsminutering berättigad, men tredje gången sin minuteringsrätt, på sätt nu sagdt är, olagligen utöfvar, näringsrättigheten för alltid förlustig. §• 4S Försäljer någon, som icke innehafver rättighet till brännvinsminutering, eller den, som dertill berättigad är, annorlunda än vid måltider ål spisande gäster, brännvin till en eller flera personer af den menighet, som är församlad vid ting, uppbördsstäimnor, mantalsskrifning, mönstringar, auktioner, kronoskjutsningar, skallgångar och andra sådane till större folksammankomster ledande förrättningar och anstalter, höte han första gången 20 R:dr och sedan dubbelt.
Vid enahanda ansvar må ej heller under marknad brännvin i minut försäljas hos andra, än dem, som antingen ega rättighet att på stället utminutera brännvin, eller dertill hädanefter erhålla Konungens Befallningshafvandes i länet, serskildt för hvarje marknad, meddelta tillståndsbref, och hvilkas antal alltid hör blifva så inskränkt, som behofvet möjligen medgifver.
Då vid marknad, auktion eiler annan sammankomst brännvinsminutering med serskildt tillstånd eger rum, skall alltid den utminuterande med af Konungens Befallningshafvande utfärdadt tillståndsbref i original vara försedd, vid äfventyr, att minuteringen eljest såsom oloflig anses. §. 49.
Beträdes någon, under den tid, lian är under tilltal för olollig brännvinsförsäljning, med fortsättning af samma förbrytelse, skall han, för hvarje gång stämning derföre uttages och honom delgifves, plikta det belopp, som för den olofliga brännvinsförsäljningen, efter dess serskilda art och beskaffenhet, blifvit bestämdt. §. 50.
Den, som bevisligen försäljer brännvin till en person, hvilken redan är synbarligen öfverlastad, bote 10
R:dr första resan, och sedermera 20 R:dr för hvarje gång, sådan förbrytelse förnyas. 662 Expeditions-Utskottets Förslag till rind.
Skrifvelse, N:o 199. §• 51.
A näringsställen i städerna skall, dä minuteringen af brännvin der är tillåten, dörren icke vara läst; och må, vid ansvar, som för oloflig brännvinsförsäljning, utminuteringen icke annorstädes än i krogrummet företagas.
På gästgifvaregårdar och andra tillåtna brännvinsminuteringsställen å landet må, då brännvinsminutering utöfvas, dörren till skänkrummet icke heller vara läst. §. 52.
Ej må någon, som utminuterar brännvin, ega rätt till utbekommande af fordringar för det brännvin, lian sålunda utlemnat på räkning eller kredit. §. 53.
För oloflig brännvinsförsäljning, som med husbondes vetskap verkställes af bans hustru, husfolk eller i hans arbete antagne personer, skall lian ansvara, såsom vore förbrytelsen af honom sjelf gjord. §. 54.
Hvad till förekommande af oloflig brännvinsförsäljning är förordnadt, må icke tillämpas å den, som under påstående tåg, med vederbörande beflilhafvares eller kronobetjenings vetskap och tillåtelse, utgifver brännvin åt dem af manskapet, hvilka blifvit bos honom inqvarterade. §. 55.
Till förekommande af utländskt brännvins insmygande, bör å brännvinet, då det sändes ifrån stad med fartyg, som passerar saltsjö, tagas förpassning, hvilken icke skall kunna af tullkammaren utfärdas, innan försändaren aflemnat tillverkarens, under edlig förpligtelse utgifne, tillvcrkningsbevis; äfvensom, när brännvin föres ifrån skärgård sjöledes, slikt tillverkningsbevis bör varan åtfölja.
Äfven bör, då brännvin fores landvägen i större parti än 60 kannor detsamma åtföljas af ett lika beskaffadt tillverkningsbevis.
Expcdilions-Utskottels Förslag till und.
Skrifvelse, N.-o 199. 663 Uraktlåter någon hvad sålunda föreskrifvet är, hvarunder dock skeppsbesättningens förråd, räknadt till fyra kannor på man, ej inbegripes, vare brännvinet Pörbrutet, derest egaren ej gitter med tillverkningsbevis eller annorledes tillförlitligen styrka, att detsamma är af inhemsk tillverkning.
Finnes detsamma vara å utländsk ort lillverkadt, straffes förbrytaren såsom för oloflig införsel. §. 56.
Allt hvad i denna författning finnes stadgadt om utminutering af brännvin, gälle äfven för andra brända eller distillerade, in- eller utländska, spirituösa drycker. §. 57.
För de gästgifveriet hvilkas innehafvare vilja i minut försälja brännvin och andra brända eller distillerade spirituösa drycker, kommer att i afseende å denna försäljningsrätt, utom den vanliga bevillningen, erläggas ifrån 6 till och med 100 R:dr, samt för tillåtna värdshus, källare, spisqvarter eller andre näringsställen ifrån och med 20 till och med 100
R:dr efter deras mer eller mindre förmånliga rörelse, enligt pröfning af taxeringsmännen, hvilka böra bestämma en högre afgift än den här i allmänhet stadgade, då afsättningen anses vara af den betydenhet, att den, jemförelsevis med andra värdshus, skäligen fordrar en sådan förhöjning.
För de gästgifveriet hvilka anses endast såsom skjutsombytnings-ställen, skola innehafvarne, derest de vilja begagna minuteringsrättigheten, erlägga minst 3 R:dr; ankommande på taxeringsmännen att denna afgift förhöja.
Den, som erhållit serskildt tillstånd, att då trupp är sammandragen, vid marknad, auktion eller annan sammankomst utöfva tillfällig försäljning af brännvin, erlägge såsom afgift för dylik rörelse minst 2 R:dr för året, hvilken afgift Taxerings-komiltéerne ega att förhöja i män af rörelsen; skolande den embetsmyndighet, som meddelat tillstånd till sådan försäljning, derom underrätta vederbörande skattskrifvare, på det Taxerings-komittéen må komma i tillfälle att berörde afgift bestämma. 064 Expeditiom-Utskoltets förslag lill und.
Föreskrifter i afseende på Författningens verkställighet. §. 58.
Konungens Befallningshafvande böra öfver efterlefnaden af allt hvad i denna Författning stadgadt blifvit, hålla allvarlig hand; och skall det ovilkorligen åligga krono-, stads- och polisbetjente, samt andre i sädant afseende vederbörligen förordnade personer, att förbrytelser deremot på det allvarsammaste beifra; egande derförutan alle och en hvar rättighet att förbrytelser emot denna författning angifva och åtala; undantagande barn emot föräldrar, samt tjenstehjon, under den tid, dc i tjensten äro, emot husbondefolk; men rättighet, att så i städerne som på landet anställa visitation och göra beslag, tillkommer endast kronofogdar, landsoch sladsliskaler, länsmän samt andre af Justitie-kanslers-embetet eller Konungens Befallningshafvande förordnade personer, äfvensom polis- och stadsbetjente i städerne hvar och en inom sitt distrikt, så vida ej, hvad kronofogdar och länsmän beträffar, desse genom Konungens Befallningshafvande, efter hos Kongl. Maj: t föregången underdånig anmälan, blifvit bemyndigade att anställa visitation äfven utom deras distrikt.
Då beslag göres, skall det ske i två tillkallade vittnens närvaro och efter det brännvinshrännings-redskapens innehafvare eller i dennes frånvaro, hans på stället varande ombud eller någon af hans husfolk derom blifvit tillsagd; åliggande det nämnde publike betjente att, när förbrytelser hos dem af andra angifvas, målen lagligen instämma och utföra, dock på angifvarens äfventyr och ansvar, om angifvelsen saknar grund eller anledning, eller diktad är.
De fall undantagna, då brännvinsbrännings-redskap, antingen ostämplade eller stämplade, finnas af större innehåll, än egaren får dem bruka, samt denne, på grund af 34 §., till ansvar härför kan kännas skyldig, må, vid skeende beslag hos någon till brännvinsbränning berättigad och i behörig ordning antecknad, hvarken panna utbrytas och jemte tillhörande redskap egaren fråntagas, eller rättighet till brännvins-tillverkning honom förmenas, innan, efter föregånget laga åtal, förste domstol i målet förklarat redskapen förbruten, utan ege åklagare blott, vid af Expeditions-Utskottets Förslag- lill und.
(565 af honom gjordt beslag, att, till förekommande af förblandning eller förbytning, marka så beskaffad panna och öfriga redskap medelst påslående af en tjenlig stämpel. §•
59- Undersökning eller visitation, i afseende på öfverträdelser af hvad i denna Författning är stadgadt, så väl om brännvins-tillverkning, som om brännvinsbrännings-redskapens innehafvande och försegling, må alla lider på dygnet anställas uti brännerier, köks-, brygg- och bageri-stugor samt andre rum eller byggnader, hvilka för brännvinsbränning eller omdistillering af brännvin kunna begagnas.
Beslagare, så framt de vilja tillgodonjuta det beskydd, dem lagligen tillkommer, böra vid dylika tillfällen synbart bära på sig sina brickor eller andra för dem påbudne tecken, eller, i brist deraf, sina fullmakter eller förordnanden, hvilka, innan visitation eller beslag göres, skola på stället uppvisas: vare likväl ordinarie, i orten kände och boende, krono- och stadsbetjente frikallade ifrån skyldigheten att sin behörighet till sådana förrättningar styrka.
Ingen må, vid 33 R:dr 16 sk. bot, vägra beslagare att på ofvanberörde ställen visitation företaga; desse vare icke heller något ansvar för densamma underkastade, oansedt någon förbrytelse ej upptäckes, så vida visitationen icke företages emellan kl. klockan nio om aftonen och fem om morgonen, då, i händelse någon förbrytelse icke skulle finnas vara begången, beslagaren bote 33 R:dr 16 sk. egarens ensak.
Våldföras vid dessa och dylika tillfällen krono- eller stadsbetjente eller andre tillförordnade beslagare, eller sker våld i anledning af redan gjordt beslag, eller föröfva beslagare sjelfve våld i oträngdt mål, gånge dermed såsom allmänna lagen i 18 kap. 8 och 9 §§.
Missgerningsbalken, jemförd med Kongl.
Förordningen den 20 Januari 1779, för slika fall utstakar.
Skulle, under den tid brännvinsbränning är tillåten, beslagare vilja anställa undersökning om pannerymden, vare han skyldig, om pannan nyttjas, när han sig i detta ändamål infinner, att afbida tiden, då den afrunnit, så att undersökningen icke må för panne-egaren medföra olägenhet eller skada.
S. GO.
Om någon af de betjente, som böra vaka öfver efterlefnaden af denna författning, sjelf bryter deremot förmedelst olofligt innehafvande af brännvinsbränIIih. till R. St-s Prot. 1850 & 1851. 10 Sami. 1 Afd. 84 666 Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse, N:o 199. » nings-redskap, brännvins-lillverkning eller försäljning, vare han förfallen till dubbla böter, och miste tjensten. §. 61.
Beträdas de i §.
58 omförmälde betjente eller de, sorn förordnas att brännvinsbrännings-redskap under försegling ställa, med vårdslöshet och försummelse i deras skyldigheter och i den tillsyn, dem åligger, öfver hörsammandet af hvad här föreskrifves, må de, efter omständigheterna, alldeles eller på viss tid af vederbörande ifrån tjensten skiljas, eller ock varda belagde med det i 1 kap. 7 §.
Utsökningsbalken utsatta ansvar. §. 62.
En procent1 af den summa, som genom bevillning å brännvinsbränning och försäljning inflyter, skall innehållas och till Stats-kontoret ingå, för att, enligt hvad af Kongl. Maj:t, efter Pröfnings-kommitéens underdåniga förslag, för hvarje län fastställes, användas till ersättning för de ökade besvär och kostnader, hvilka med debiteringen och redovisandet af denna bevillning äro förenade. §. 63.
Alla i denna Författning utsatte böter, utom de, hvartill beslagare, enligt §.
59 fällas, skola, dä de komma att utgå, i vederbörlig ordning fördelas sålunda, att församlingens fattige tillfaller en tredjedel och målseganden, derest han saken vid domstol sjelf utförer, två tredjedelar.
Varda förbrytelserne hos fiskaler eller kronobetjente eller andre för tillsynen behörigen tillförordnade personer angifne, samt målen af dem, på sätt §.
58 innehåller, instämde och utförda, då skall målseganderätten eller tvåtredjedelar af böterne till hälften emellan angifvaren och åklagaren fördelas.
Brännvinsbrännings-redskap eller brännvin, som, jemte de käril, deruti brännvinet förvaras, förbrutits, skall fördelas på enahanda sätt; börande så väl redskapen, som brännvinet och kärilen, på offentlig auktion försäljas och beloppet i saköreslängden redovisas; hvadan ock vigten af kopparen eller den metall, hvaraf annars redskapen består, skall vid auklionsprotokollet bestyrkas.
Till redskap, som förbrutne anses, räknas brännvinspanna, kittel, pannbröst, hatt, pipor, slang och annan afkylnings-redskap, mäskvärmare och rektifikations - Expeditions-Utskottets Förslag till und.
667 apparat samt hvad konstredskap som helst; dock ej till större del, än som nyttjas vid förseelsen eller olofligen innehafves. §•
64- Böter skola gäldas af den pliktfälldes egendom i löst och fast, så långt den räcker; börande församlingens fattiges rätt icke förr utgå, än målseganden sin andel njutit.
Vid böters förvandling, som skall ske till fängelse, svare emot böter till och med 10 Il:dr . . . . » » 25 » från 50 100 150 200 7 dagar 14 21 30 45 60 10 » » 25 » 50 » 100 .150 » eller två månader o. s. v. Ej må dock någon, för bristande tillgång till böter, mer än ett år i fängelse hållas, ehvad belopp böterna må utgöra.
Under fän gelsetiden bör fången till arbete hållas.
I de fall, då förbrytaren, jemte böter efter denna författning, äfven ålägges böter för sabbatsbrott, böra förstnämnde böter först uttagas, och, i händelse tillgång till sabhatsbrotts-böterna saknas, skall förvandling deraf ega rum, enligt de grunder, som allmänna lagen i 5 kap. 4 §.
Stralfbalken utstakar.
Har någon del af böterna utgått, förvandlas återstoden i öfverensstämmelse med föreskrifterna i Kongl. Brefven den 5 Febr. 1768 och den 27 Okt. 1820. §. 65.
Besvär rörande debitering och taxering af de för tillverkning, omdistillering, eller försäljning af brännvin bestämde afgifter fullföljas i den ordning, som för behandling af frågor om debitering och taxering af allmänna bevillningen är föreskri fven.
Besvär öfver Konungens Befallningshafvandes beslut i frågor om anmälan till brännvinsbränning, tillåtelse lill brännvinsförsäljning i minut, äfvensom angående omflyttning eller indragning af värdshus, spisqvarter eller andra näringsställen, så väl i städerne som på landet, anföras hos Kongl. Maj:t genom Civil-departe - 668 Expeditions- Visko t tels Förslag till und.
Skrifvelse, N:o 199. mentet, inom den lid, som för besvär öfver Konung-ens Befallningshafvande* beslut i politiemål stadgad är.
Förbrytelser emot denna förordning böra, så i stad, som på landet, vid allmänna domstolarne åtalas oell afdömas, med undantag af frågor om oloflig brännvinsförsäljning i de städer, der Poliskammare finnes, och i hvilka dylika frågor uti hittills vanlig ordning behandlas.
Åklagare, som besvärar med oskäligt åtal, vare skyldig gälda kostnad och skada. §. 66.