Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Derest, för anläggning af allmänt nyttig inrättning, jord eller lägenhet måste användas, utan att likväl jorden eller lägenheten genom inrättningen göres för egaren oanvändbar, må anläggningen af honom ej förhindras, der Konungen, i den ordning, Kongl. Kungörelsen den 27 November 1845 stadgar, så förordnar; njute dock egaren, för det intrång, inrättningen medför, full ersättning och hälften derutöfver, hvilken ersättning, i händelse frivillig öfverenskommelse derom ej träffas kan, skall bestämmas, på sätt i Kongl.
Förordningen den 20 i nyssnämnda månad och år föreskrifves.
Slockholm den 9 Augusti 1851.
Skrifvelse, N:o 143. 307 N:o 143.
Preste-Ståndet den 8 — — Borgare-Ståndet den 9 — — Bonde-Ståndet den 9 — — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, i anseende aj väckt fråga om ersättning för kreatur, sorn inom Eldsberga församling måst nedslagtas till följe af lungsjuka bland boskapen.
(Stals- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Uti.
N:o 23.) S. A. K. Hos Rikets Ständer har blifvit anmäldt, hurusom, under den svåra kreatursfarsot, som år 1848 utbröt i Halland, Eldsberga socken råkat att blifva den ort, der lungsjukan först härjade bland boskapen.
Oaktadt all möjlig omsorg hade smittan från det gods, till hvilket några utländska kreatur blifvit införskrifna, obemärkt kommit in ibland kyrkoherdens boskap och derefter spridt sig till en del socknemäns kreatur, hvilka alla måste nedslagtas.
Då farsoten sedermera vidare utbredt sig, bade ersättning af allmänna medel blifvit anslagen åt dem, som, för att hindra farsotens framfart, ålades att slagta sin boskap; men som inom Eldsberga nedslagtningen blifvit utförd redan innan denna åtgärd vidtogs, hade ingen ersättning der kommit de lidande tillgodo.
Då likväl omförmälde olycka icke tillkommit genom något deras eget förvållande, fordrade billigheten, att de, som Törst och innan man ens kunnat nog sorgfälligt bevara sig mot smittan, derigenom Ritt vidkännas förluster, icke blefve uteslutne från den välgörenhet, som från statens sida egnats åt dem, hvilka sedermera lidit deraf, hvarföre de anhållit, att ersättning för bestyrkt nedslagning af inalles 19 oxar och 20 kor, tillhörige pastor och socknemän i Eldsberga, i öfverensstämmelse med hvad annorstädes blifvit medgifvet, måtte af staten utbetalas.
Med afseende å hvad sålunda förekommit, finna Rikets Ständer billigt, att pastor och socknemän i Eldsberga församling fl åtnjuta någon ersättning för den förlust, som de, på sätt nämndt är, lidit genom ifrågavarande kreaturs-sjukdom; men då det icke blifvit ådagalagdt, hvilka af förberörde kreatur må hafva blifvit, 308 Expediticms-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse, N.-o 144. tillförekommande af den ifrågavarande sjukdomens spridande, nedslagtade, eller hvilka af dem i sjukdomen dött, anse sig Rikets Ständer föran laine hos E. K.
M:t täcktes låta undersöka förhållandet i alseende å de omnämnde kreaturen, och, derest E. K.
M:t finner tillfyllestgörande skäl vara för handen, i nåder bevilja enahanda ersättning för desamma, som allmänhet lemnäs dem, hvilkas. kreatur blifvit, till förekommande af den elakartade smittosamma lungsjukans spridande, nedslagtade.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 8Aug. 1851.
Preste-Ståndet den 8 — — Borgare-Ståndet den 9 — — Bonde-Ståndet den 9 — — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, om en sadan reglering och indelning af b äts m an sr o lar mg att till hvarandra närmast belägna rotedelar må komma alt höra till samma rote.
N:o 25.) S. A. K.
Jemte förmälan om de olägenheter och besvär, som förorsakades icke allenast rotehållare, utan äfven manskapet, vid båtsmanshallet, derigenom att en del slrörotehemman äro belägna i andra socknar än stamroten, och på flere mils afstånd derifrån, har hos Rikets
Ständer blifvit yrkad en sådan jemnkning af båtsmansroteringen, att alla delar af samma rote må kunna blifva indelda så nära hvarandra, som möjligt.
Skrifvelse, N.-o 144. 309 Rikets Ständer hafva denna fråga i öfvervägande tagit och dervid funnit, ali densamma varit föremål för Rikets Ständers ompröfvande vid flere föregående riksdagar.
Vid riksdagen åren 1840—1841 yttrade rikets då församlade Ständer, att, ehuru de icke förbisett de stora olägenheter, hvilka såväl rotehållare, som båtsmän, finge vidkännas derigenom, alt hemman, som, vid indelningens upprättande, blifvit till ett roteringsnummer anslague, ofta funnes på betydligt afstånd från hvarandra belägna, och det således vore önskligt, att andelar i en och samma rote kunde varda förlagda i en och samma trakt; likväl och som K. M:t uti Cirkulärbref af den 30 Maj 1820 i nåder förordnat, att alla ansökningar såväl om utbyte af från stamrotarne aflägsna hjelprotar, som om roteflytlningar i allmänhet, horde ske hos E. K. M:ts Befallningshafvande i länet, som, efter det såväl den rotehållare, med hvilken roteflyttningen vore i fråga, som äfven soldaten eller båtsmannen, då någondera nummern icke vore vakant, blifvit hörde, samt vederbörande regements- eller korps-chef jemväl i ämnet yttrande afgifvit, egde att, efter förekommande omständigheter och gällande författningar, i anledning deraf, meddela utslag, hvilket dock borde E. K.
M:ts och Rikets Kammar-kollegii pröfning underställas; hvarförutan K. M:t, genom lemnade föreskrifter i detta afseende, uti Dess nådiga bref till E. K. M:ts Befallningshafvande af den 2 November 1833, äfvenledes sökt att ifrågavarande olägenheter, afhjelpa, Rikets Ständer alltså funne, att dylika väckte rotejemknings- och utbytes-frågor, för hvilkas behandling i formväg tydlig anvisning sålunda vore meddelad, horde förfalla.
Vid sistförflutne riksdag, då enahanda fråga, med serskildt afseende på Gottland, väcktes, åberopade Rikets Ständer ofvannämnde åren 1840—1841 afgifna utlåtande, och hemställde, i anseende lil! hvad deruti blifvit anfördt och enär det Vore vederbörande obetaget att, för vinnande af rättelse uti ofvan antydda missförhållanden, begagna den väg, som i sådant afseende funnes anvisad, att yrkandet i denna del ej måtte'föranleda till någon Rikets Ständers åtgärd.
Då emedlertid den partiela eller tillfälliga rotejemkning, som genom ofvan åberopade Cirkulärbref af den 30 Maj 1826 blifvit medgifven, icke synes hafva ledt lill det åsyftade målet eller den lindring i roteringen, att närmast hvarandra belägna hemman alltid, eller så vidt möjligt är, må utgöra en och samma rote, hvilket ändamål deremot snarare torde kunna vinnas, om rotejemkningen finge mera vidsträckt i ett sammanhang verkställas, hvarigenom flera möjligheter kunde beredas för flera dylika olägenheters afbjelpande pä en gång, få Rikets Ständer hos E. K.
M:t i underdånighet anhålla om en sådan utsträckning af föreskrifterne uti nyssnämnde nådiga Cirkulärbref af år 1826, att E. E. M:ts Befallnings - 310 Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse, N:o 145. hafvande i de län, der båtsmän äro indelade, efter ansökning af de roteriugsskyldige, må låta upprätta förslag till rotarnes sammanförande inom lämpliga distrikter; samt, sedan vederbörande chef och de roteringsskyldige blifvit hörde, efter förekommande omständigheter och gällande författningar, meddela utslag, flir att, sedan delta blifvit underställdt E. K.
M:ts och Rikets Kammar-kollegium och der godkändt, tjena till efterrättelse och tillämpas i den mån, rotar blifva vakanta, eller derförinnan, om vederbörande sig derom förena; hvarjemte Rikets Ständer underdånigst anhålla, att E. K. »M:t täcktes i nåder anbefalla Dess oell Rikets Slats-kontor, att låta de i följd häraf uppkommande kostnader af under hand varande statsmedel förskjuta, för att sedermera, i de årliga liqviderna emellan Stats- och Riksgälds-kontoren, sistnämnde verk till ersättande påföras.
N:o 145. lippläst oell godkändt hos Ridd. och Adeln deri 8 Aug. 1851.
Preste-Ståndet den 8 — — Borgare-Ståndet den 9 — — Bonde-Ståndet den 9 — — Ilikcis Sländers underdåniga skrifvelse, om befrielse frän eller lindring i det Komministers-bostället Mistelås åliggande ro/eringsbesvär.
Besv. och Ekon.-Utsk:ns Uti.
N:o 30.) S. A. K. Hos Rikets Ständer har blifvit anfördt, att ehuru, enligt E. K.
M:ts och Rikets Krigs- och Kammar-kollegiers kungörelser den 25 Februari 1835 och den Expedilions-UIskof tets Förslag till tind.
Skrifvelse, N:o 145. 311 28 Augusti 1841, äfvensom andra äldre Författningar, kapellans-boställen voro fri tagna från ordinarie rotering, hvarföre också denna skyldighet blifvit tid efter annan frän sådane boställen till andra hemman öfverflyttad, eller ersättning derför lemnad, så vore dock det inom Wexiö stift belägna komministers-bostället Mistelås stom, förmedladt från ett till femåttondels mantal, besväradt med omförmälde onus, desto mera kännbart för innehafvaren af ifrågavarande boställe, som af detsamma, hvilket, enligt Kongl. Maj:ts bref den 29 Februari 1844, antogs lill komministers-boställe, i utbyte mot det förra Gammeltorp, årligen utginge, såsom mellangift till pastor, 4 tunnor spanmål, fastän komministers-lönen ej uppginge till högre belopp än 28 tunnor korn och 4 tunnor råg, samt afkastningen af bostället före 1843, äfven i goda år, ej stigit öfver 30 tunnor spanmål, deribland 4:delar hafre; och som inom det härad, i hvilket bostället vore beläget, numera funnes ett hemman, Harjemo, som vore underkastadt ordinarie rotering, samt flere andra hemman i häradet komme att inom några års förlopp inroteras, har hemställan blifvit gjord, att den omförmälde komministers-boställe åliggande rotering måtte å nämnde hemman öfverflyttas, samt att, derest sådant icke kunde ske, boställshafvaren måtte tilläggas ersättning för roteringsbesväret, efter de årliga markegångsprisen.
Då Rikets Ständer icke äro i tillfälle att i alla delar pröfva befogenheten af hvad sålunda blifvit yrkadt, få Rikets Ständer i underdånighet anhålla, att E. K.
M:t i nåder täcktes låta granska det framställda anspråket, och derest detsamma finnes vara grundadt och öfverensstämmande med lag och författningar, vidtaga de åtgärder, som förhållandena kunna påkalla.
Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 9 Aug. 1851. 312 Expeditions-Utsko ! te(s Förslag till und.
Skrifvelse, N:o 146.
Uppläst och god känd t hos Ridd. och Adeln den 9 Augusti 1851.
Preste-Ständet den 9 — — Borgare-Ståndet den 9 — — Bonde-Ståndet den 12 — — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående förändrad beräkning af resekostnadsersättning och dagtraktamente för Rikets Ständers Revisorer.
(Stats- och Banko-Utskrns Uti., N:o 20.) S. A. K. 1 anledning af hos Rikets Ständer väckt fråga oni nedsättning i beräkningen af hästeantalet, hvarefter, enligt nu gällande instruktioner för Rikets Ständers revisorer af Banko- och Riksgälds-verken, dessa revisorers skjutskostnadsersätlning bestämmes samt om förhöjning i deras dagtraktamente, hafva Rikets Ständer, med afseende å hvad härvid förekommit, funnit 8 §:n uti den, enligt Kongl, kungörelsen den 17 December 1835, af Rikets Ständer fastställda instruktion för deras revisorer öfver Banko-verket samt 6 §:n uti den vid riksdagen åren 1840 och 1841, af Rikets
Ständer utfärdade instruktion
Por samma revisorer vid granskningen af Riksgälds-kontorets tillstånd och förvaltning, böra erhålla följande lydelse :
Jemte det hvarje revisor bestås skjuts efter två hästar från sitt hemvist till Stockholm samt tillbaka, ega revisorerne att uppbära traktamenten af fyra R:dr banko om dagen, så väl under sjelfva revisionsförrättningen, som under framoch återresan, efter beräkning af åtta mil för hvarje resedag och med iakttagande, att, derest miltalet icke jemnt motsvarar resedagarne, må för öfverskottet, så vida Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse, N:0 146.
318 vida det uppgår till minst en mil, ytterligare beräknas en dags traktamente; kommande hädanefter, likasom hittills, halfva beloppet af dessa traktamenten och resekostnader att af Banken (Riksgälds-konloret) godtgöras.
Och som detta beslut jemväl bör tillämpas vid revisionerna af Banko-diskonten och Lånekontoren, har 7:de punkten i den, enligt Kongl, kungörelsen den 27 Februari 1835, utaf Rikets Ständer gillade och antagna ”Instruktionen för Rikets Ständers revisorer öfver Banko-diskontverket jemte f. d. Riks-diskontens utredning samt Provins-lånekontoren”, äfvenledes af Rikets
Ständer blifvit j öfverensstämmelse härmed förändrad, och kommer att hädanefter lyda sålunda:
Hvarje revisor hestås skjuts efter två hästar till och från revisions-orten samt traktamente af fyra R:dr banko om dagen, så väl under sjelfva revisionsfdrrättningen, som under fram- och återresan, efter beräkning af åtta mil för hvarje resedag och med iakttagande, att, derest icke miltalet jemnt motsvarar resedagarne, må för öfverskottet, så vida det uppgår till minst en mil, ytterligare beräknas en dags traktamente; men skulle revision af Banko-diskontens räkenskaper inträffa inom en tid af åtta dagar, efter det riksdag i Stockholm är afblåst, samt riksdagsfullmäktig vara utsedd alt i samma revision deltaga, åtnjuter sådan revisor icke ersättning för resekostnaden till hufvudstaden, hvaremot honom tillkommer traktamente från den dag, riksdagen afhlåses, lill den, då revisionsförrättningen tager sin början.
Med anmälan om hvad sålunda blifvit beslutadt, få Rikets Ständer, då 2:ne utaf ofvanomförmälde instruktioner blifvit af Kongl. Maj:t i nåder kungjorda samt alla tre äro uti Svensk Författnings-samling införda, underdånigst anhålla, att jemväl ofvan omförmälda förändringar måtte varda genom Författnings-samlingen till allmän kännedom meddelade.
Prot. 1850 & 1851, 10 Sami. 1 Afd. 40 314 Expeditions- U/sko t tets Förslag till und.
Preste-Ståndet den 18 — — Borgare-Ståndet den 19 — — Bonde-Ståndet den 20 — — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående Oresundska tulk afgiften för Svenska fartyg.
(Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk:ts Uti., N:o 120.) S. A. K. Hos Rikets Ständer har framställning skett om vidtagande af åtgärder, för att de tullafgifter till Danska kronan, hvilka erläggas för Svenska fartyg, persedlar och handelsvaror, som försändas genom Öresund, mätte, så snart omständigheterna det medgåfve, för alltid upphöra5 och Rikets
Ständer hafva icke heller kunnat undgå att finna, det de olägenheter, som Svenska handeln genom Öresundstullen lar vidkännas äro af en serdeles tryckande beskaffenhet.
Bland de af dessa olägenheter, som tillskynda var handel största skada, förekomma i främsta rummet dels de betydliga, så väl direkta som indirekta, utgifterna i och för genomfarten af Öresund och Bälterna, hvilka utgifter, enligt derom erhållna upplysningar, torde kunna antagas årligen uppgå till 5 å 600,000 R:dr riksgäldssedlar, oberäknadt förlusterna genom förspilld tid och fördröjd ankomst till destinationsorten, jemte äfventyret för last och lif, då Helsingör under storm måste anlöpas, 0. s. v., dels ock den omständigheten, att städernes på Sveriges östra kust redan i andra orsaker grundade handels-underlägsenhet, i täflan med dem på den vestra, alltmer förökas derigenom, att allt köpmansgods, som genom sundet inkommer i rikets Östersjöhamnar, måste blifva dyrare än det, som införes till rikets vestra städer.
Följderna häraf hafva, sedan de östra städernas handel Ex fedi ti ons-Uukollels Förslag lill tind.
Skrifvelse, N:o 147. 315 i Östersjön, genom förlusten af Finland, undergått en väsendtlig minskning, ännu tydligare framträdt, i det att handeln uti dessa städer alltjemt aftagit, under det att den uti städerna på vestra kusten blifvit utsträckt och ökad.
Ett sådant handelns aftagande måste ock utöfva skadlig återverkan på afsättningen af de norra och östra provinsernes produkter; och då Norrige, i fråga om Öresundstullen, står i lika förhållande med våra vestra kuststäder och således har sin införsel billigare än Sveriges östra handelsstäder, torde i detta förhållande äfven kunna uppletas en af orsakerna till den öfverklagade smyghandeln, utmed gränsen, från Norrige.
För att snart afhjelpa alla dessa dag från dag allt mer kännbara olägenheter och för att under Liden, innan detta vigtiga mål uppnås, tillvägabringa de nedsättningar i nu gällande sundstull-tariff, som kunna vinnas, och serskildt den befrielse för Svenska kustfarten från sundstullstvånget, hvilken synes vara med billighetens fordringar öfverensstämmande, jemte en minskning af de s. k. tullkammar-sportlarne och fyrpenningarne, så att dessa nedsättas till belopp, som motsvara de behof, hvarför de ursprungligen blifvit beviljade, äro Rikets Ständer af den tanka, att alla tjenliga medel böra användas; och Rikets Ständer få alltså, med underdånigt tillkännagifvande, att de för sin del anse afskaffandet af Öresundstullen vara för befrämjandet af rikets handel utaf yttersta vigt, hos E. K.
M:t täcktes, så vidt de politiska förhållandena sådant medgifva, i samråd med öfriga uti Östersjöhandeln deltagande makter, vidtaga de åtgärder, hvilka E. K.
M:t kan i nåder finna tjenliga för vinnande af detta ändamål; samt att, innan sådant hinner verkställas, E. K.
M:t måtte söka förskaffa åt Svenska handeln och sjöfarten genom Öresund de ytterligare lättnader, som, utan störande af den vänskap och den grannsämja, hvilka med konungariket
Stockholm den 20 Augusti 1851. 316 Expeditions-Utskoltets Förslag till und.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 9 Aug. 1851.
Preste-Ståndet den 9 — — Borgare-Ståndet den 9 — — Bonde-Ståndet den 13 — — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående hospitalernas förbättring och underhåll.
(Stats-Utsk:ts Uti:dc N:o 258.) S. A. K.
Sedan, uti den af E. K. M:t till Rikets sednast Pdrsamlade
Ständers profning öfverlemnade frägan om förbättrande af hospitals-anstalterne inom fäderneslandet, Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse af den 14 Augusti 1848, jemte tillkännagifvamle af den åsigt, dels att de flerfaldiga brister, hvarmed dessa inrättningar voro behäftade, skulle, med mer eller mindre svårighet, i väsendtlig mån kunna afhjelpas, om, i stället för de dittills mera partielt tillvägabragta, af inskränkta tillgångar beroende, förbättringar, sådana kommc att efter en för bela riket gemensamt uppgjord plan verkställas, samt bestämda och fullständiga föreskrifter för förvaltningen i dess helhet meddelas, dels ock att statens mellankomst blefve vid den första förändringen nödvändig, hufvudsakligen i anseende till de flera nya byggnader, hvilka för ett efter vetenskapliga grunder ordnadt system för de vansinnigas behandling komma att erfordras, hos E. K.
M:t anhållit, det E. R.
M:t genom dertill skicklige, i ämnets serskilda delar sakkunnige, män måtte låta upprätta förslag till de förbättringar af hospitals-väsendet i Sverige, så i medicinskt som administrativt hänseende, hvilka, utan statsverkets stora betungande, kunde utföras och befinnas vara nödiga, samt alt Rikets Ständer sedermera finge nådig framställning i ärendet emottaga; så har, med föranledande af denna Rikets Ständers underdåniga förklaring, E. K. M:t, som funnit godt an - Expeditions-Utskottels Förslag till rind.
Skrifvelse, N:o 148. 317 befalla sakkunnige män, att förslag och betänkande i ämnet utarbeta, jemte de för ändamålet erforderliga byggnadsplaner och kostnads-beräkningar, efter det ett sådant betänkande blifvit af komitterade afgifvet samt Serafimer-ordens-gillet och öfverintendenls-emhetet i frågan sig utlåtit, under den 22 sistlidne April behagat till Rikets Ständer aflåta i ämnet nådig proposition, hvari, bland annat och hufvudsakligast, förmäles, hurusom komitterade, på anförda skäl, antagit, att hospitalsvård inom hela riket erfordrades för omkring 1,500 personer, samt i förhållande dertill beräknat utrymmet för hospitals-inrättningarne, med uppgifter tillika, huru detta utrymme borde emellan de serskilda inrättningarne Pördelas, huru många sådana blifva behöfliga och hvar de borde vara belägna ; att, med hänseende till ej mindre hospitalernes nuvarande skick, derom, hvad angick Wexiö hospital, förekomme, att detsamma, med förfallna, högst otjenliga trädbyggnader, egde knappt utrymme för det befintliga till omkring 100 uppgående sjukantalet och utan nå gon möjlighet att klassificera de sjuka, vare sig med hänsyn till kön eller sjukdom, än de fordringar, hvilka en fullt ändamålsenlig inrättning för sinnessjukas vård numera ansåges böra uppfylla, hade komitterade beräknat och föreslagit kostnaderne för att genom byggnadsföretag m. m. tillvägabringa den förändring, hvar och en bland merberörda inrättningar tarfvade för att motsvara sin bestämmelse, serdeles såsom kurativ anstalt, samt ernå det för densamma nödigt befunna utrymme t; uppgående dessa kostnader, enligt de af OfVerin tendén ts-embete t granskade och jemkade beräkniugarne, tillsammans till 1,175,856 R:dr 17 sk. 2 r:st. banko; att, då, enligt hvad kändt vöre, hospitalsfonden numera icke egde några kapitaltillgångar att för ifrågavarande byggnadsutgifter disponera, komitterade hemställt, utom annat, att serskildt, på flera år fördeladt, statsanslag måtte dertill af Rikets Ständer äskås; att, beträffande frågan om hospitalens årliga underhåll, med hvad till sjukvården, den inre förvaltningen och ekonomien hörer, samt i hvad mån hospitalsfondens årliga tillgångar kunde förslå till bestridandet af dertill erforderliga utgifter, komitterade dels lemnat en allmän öfversigt af de olika utgiftstitlarnas sannolika belopp, dels gjort en uppskattning af inkomsterne, som, under förutsättning, att hospitalsfonden blefve vid samma inkomster bibehållen och med inberäkning af ett framdeles förväntadt icke obetydligt belopp af patienternas årsafgifter, skulle i det närmaste visa,
att någon brist för framtiden, enligt komitterades tanka, icke vore att befara; men att, om än denna förmodan, som till någon del grundade sig på förhållanden, hvilka ännu icke inträdt, skulle af framtida erfarenhet besannas, så vore dock hospitalsfonden för närvarande, enligt hvad Serafimer-ordens-gillet hade upplyst, i behof af understöd för att kunna full - 318 Expedilions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse, N:o 148. göra sina förbindelser och betrygga hospitalens verksamhet, i hvilket afseende ordensgillet, uti underdånig skrifvelse den 27 Maj 1850, förnyat sin flera gånger gjorda underdåniga anmälan derom, att under de år, då markegångsprisen ä den till hospitalsfonden anslagna spanmål, som utgjorde det hufvudsakligaste af denna fonds inkomster, äro låga, dessa inkomster icke vore tillräckliga till de med hospitalens vidmakthållande förenade utgifter, hvarjemte ordensgillet förmält, att i öfrigt hospitalsfondens förlägenhet och behof af undsättning hufvudsakligen tillkommit genom de nådigst anbefallda högst betydliga bidragen från samma fond, dels till länslasaretternes understödjande, dels ock för inrättandet af central-hospitalen, derförutan ej bordt lemnäs obemärkt, att, då anstalter vidtagits för de vansinnigas omsorgsfullare behandling å hospitalen, dessa inrättningar jemväl hade blifvit alltmera anlitade, hvilket i samma mån haft till följd ökade utgifter, på hvilka med flera skäl ordensgillet ansett hospitalsfonden icke kunna för sitt ändamål vidmakthållas och betryggas utan statens mellankomst, och fördenskull underdånigst anhållit om nådig framställning till Rikets nu församlade
Ständer derom, att ett kreditiv eller förslagsanslag å 25,000 R:dr banko om året mätte åt ordensgillet anvisas, med rättighet för gillet att, då behofven för hospitalen sådant påkallade, få inom nämnda belopp, mot behörig redovisnings-skyldighet, lyfta och uppbära hvad för afhjelpande af samma behof erfordrades.
Derefter och uti skrifvelse af den 10 påföljde September hade ordensgillet hos E. K.