Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I nämnda utlåtande hafva Statskontoret och Kammarrätten anfört, att, enligt hvad så väl Teknologiska Institutet, sorn Föreståndaren för Bankens sedeltryckeri likstämmigt yttrat, de i England allmännast begagnade hvitstämplarne, hvilka tryckas eller stämplas på sjelfva papperet och öro af samma slag som de fordna svenska charlae-hvitstämpiarne, äro lättare att efterapa än det i Sverige nu brukliga stämpelpapperet, samt alt de engelska konstgraverade stämplarne, som endast användas å vissa slags handlingar, t. ex. qvittenser, anvisningar, skuldsedlar och vexlar, utfärdade utom England, ej heller medföra större säkerhet mot efterapning än de svenska; att de i England lill förekommande af missbruk stadgade straffbestämmelser och införda kontroller af flera skäl, men isynnerhet i anseende till den större tjenstemannapersonal, sorn för förvaltningens utöfvande skulle erfordras, och de dermed förenade dryga kostnader, icke kunna anses lämpliga att här införas, hvadan Kollegierna ansett sig icke böra tillstyrka, att här i Sverige må begagnas sådant slämpelpapper, sorn det i England brukliga, eller att, i utbyte mot de tillfyllestgörande kontroller, sorn redan finnas, sådana här införas, som der äro anbefallda; alt, beträffande den af Rikets Ständer gjorda framställning om de här allt hitintills begagnade helarksstämplarnes upphörande och ersättande med beläggningsstämplar, kollegierna ansett alt denna åtgärd skall komma att medföra flera olägenheter, dels derigenom, att ökade kostnader tillskyndas rättssökande parter, om betalningen för papperet blefve dem påförd, eller ock drabba vederbörande, hvilka handlingarne utfärdade, sålunda, att i förra fället förorsakades en utgift för parter, hvarifrån de, lill följd af nu gällande föreskrifter, äro befriade, och i det sednare föranleddes minskad inkomst af den för utgående handlingar stadgade lösen, en omständighet, som, hvad Häradsrätterna angår, skulle till större eller mindre del medtaga de ä stat för Häradshöfdingarne uppförda kontanta löner al endast 112 R:dr 50 öre, dels jemväl derigenom, att domar och utslag möjligen blefve skrifna pä papper, hvilket icke egde Expeditions-VIskottets Förslag till anderd.
Skrifvelse, N:ö 135. 7 lika varaktighet med det till hélarksslämplarne nu brukliga papper; hvadan och då i handlingarnes skrifvande på stämpladt papper läge den säkraste kontroll för stämpelafgiftens behöriga utgörande, kollegierna ansågo helarksstämplarne, hädanefter som hittills, böra i oförändradt skick bibehållas; alt, i afseende å den stämpel, hvarmed vexlar för närvarande skola förses, kollegierna ansett någon förändring ej böra ega rum, så framt ej Rikets Ständer, med hänsigt lill den ringa inkomst dessa afgifter inbringa och i ändamål att underlätta vexelrörelsen, skulle finna lämpligt att, i stället för de nuvarande lyra särskilda stämpelvalörerna, alla vexlar, utan alseende å beloppet, böra med enahanda afgift beläggas; att, enär den bevillning, som utgöres medelst såväl de enkla som de dubbla beläggningsslämplarnes begagnande, uppginge till ett så högt belopp, att efterapning deraf och utprångling af falska sädane stämplar skulle kunna medföra en för Statsverket kännbar förlust, samt en på vetenskapliga grunder byggd erfarenhet ådagalagt, alt af handlingar, tryckta med (vänne färger, större säkerhet berndes emot efterapning, om, i likhet med hvad å Riksbankens sedlar eger rum, den ena färgen tryckes öfver den andra, i stället för alt, såsom nu med beläggningsstämplarne tillgår, den ena färgen ligger bredvid den andra, kollegierna i följd häraf funno sig böra hemställa, ali, i den mån de nu brukliga stämplarne för dermed afsedda ändamål åtgått, till begagnande må införas stämplar af förstnämnda beskaffenhet; i hvilket afseende Kollegierna gått i författning om anskaffande af färglagda ritningar lill sålunda inrättade stämplar, hvilkas storlek blifvit så förminskad, alt å hvarje ark af del format, som hittills innehållit endast sex stycken, hädanefter skulle inrymmas tolf sådana; att då till förekommande af falska stämplars begagnande det onekligen vore betryggande om den högsta slämpelvalöreii ej bestämdes till allt för högt belopp, densamma hädanefter som hitills syntes kunna förblifva 100 R:dr R:ml: men att. dä på sednare lider priser å så väl fast som lös egendom betydligt stegrats, och i följd deraf ofta nog inträffat, alt när köpebref å större egendomar och framförallt bouppteckningar i förmögna eller rika sterbhus skolat förses med stämpelpapper, dertill erfordrats en mängd stämplar, hvilka för ett och annat fall uppgått till så stort antal,
att de icke, såsom föreskri ivel är, kunnat vid handlingen hiläggas, utan mäste i ett särskildt medföljande häfte inbindas, kollegierna ansett, att vid de tillfällen då stämpelafgiften på en gäng skall utgöras med hög re belopp af t. ex. 500 eller 1,000
R:dr, del nuvarande beläggnings- och uppbördssättet borde sålunda förändras, att när afgiften uppginge till eller öfverstege nämnda belopp, den skulle erläggas här i Stockholm genom insättning i föreskrilven ordning uti Räntekammaren och i landsorterna genom leverering till vederbörande landtränteri; varande jemväl förslag framstäldt, huru med kontrollen i nu nämnda fall skulle förfaras; att Kollegierna, i ändamål att bereda Statsverket någon minskning i de kostnader, som hittils varit förenade med tillverkning och skärning af stämpelpapper, utaf Fullmägtige i Rikets Ständers Rank begärt upplysning om och i hvad mån den i nu gällande kontrakt af år 1859 bestämda kostnad för papperets tillverkning och skärning vid Bankens pappersbruk Tumba må kunna nedsättas, och, i händelse sådant medgålves, uppgift till hvad pris papper till såväl skrif- som beläggningsstämplar, de sistnämnde beräknade, icke efter stycketal, ulan per 1,000 ark, af samma storlek med det nuvarande, men med den förändring att, i stället för sex stämplar, hvarje ark hädanefter komme att innehålla tolf sådana, skulle kunna i hittils vanlig ordning aflemnas; samt att Fullmägtige, i betraktande af det, jemförelsevis till andra beställningar utom Banken, betydliga omfång, tillverkningen af stämpelpapper eger, ansett sig böra medgifva så stor nedsättning i det nu bestämda priset å sådant papper, som kan åvägabringas, utan att föranleda förlust å ifrågavarande tillverkning, samt, i följd häraf, erbjudit sig att låta leverera dylikt papper till skrifkartor efter ett från 50 till 40
R:dr nedsatt pris per 1,000 stycken eller ark^ 8 F:i:pedilinns-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 135. samt beläggningsslämplar, derå priset nu utgör 11 R:dr per 1,000 stycken eller efter sex stämplar å hvarje ark, 66
R:dr per 1,000 ark, likaledes till 40 R:dr per 1,000 ark, äfven otn hvarje ark skulle komma att innehålla tolf stämplar; hvarjemte priset för skärning af papper, nu bestämdt till 1 R:dr per 1,000 ark skrifkartor och 1 R:dr 20 öre per 1,000 ark beläggningsstämplar, hädanefter skulle blifva 1 R:dr per 1,000 ark för båda slagen.
Rikets Ständer hafva tagit i öfvervägande hvad sålunda förekommit; och hvad först angår frågan om afskaffande af det nu brukliga släinpelpapperet å hela ark, hafva Rikets Ständer, i betraktande af hvad Slats-kontoret och Kammarrätten härom i underdånighet anfört, ansett den ifrågaställa förändringen i detta hänseende icke böra ega rum.
Vidkommande derefter frågan om beläggningsstämplarne, hafva Rikets Ständer, på grund likaledes af de utaf Stals-konlorel och Kammarrätten anförda skäl, beslutat, att, i den mån de nu brukliga stämplarne för dermed afsedda ändamål åtgått, till begagnande må införas stämplar af den utaf bemälda Kollegier omlörrnälda beskaffenhet och storlek.
Hvad slutligen angår den stämpel, hvarmed vexlar i utländsk myntsort skola förses, hafva Rikets Ständer ansett det för vederbörande vexelgifvare medföra beqvämlighet om, i stället för de nuvarande fyra särskilda slämpelvalörerna, alla vexlar, utan afseende å beloppet, komme att beläggas med enahanda afgift, hvilken Rikets Ständer trott kunna bestämmas lill 1 R:dr.
Hvad dessa stämplars storlek och beskaffenhet angår, hafva Rikets Ständer bland de vid Kollegiernas betänkande fogade prof å engelska stämplar företrädesvis fästat sin uppmärksamhet vid ett slag mindre stämplar af omkring 2 tums längd och 1 tums bredd, hvilka, liksom våra postmärken, äro å baksidan beslrukna med gummi; och torde vara angeläget alt å stämpeln äfven tryckas de seklet utmärkande begge siffrorna i del årtal, hvarunder vexeln kan komma att utgifvas, tillika med bokstafven d, såsom en antydan för vederbörande vexelgifvare om sådan makulering af stämpeln som här nedan omlörmäles.
Den i § 9 af nu gällande förordning medgifna rättighet till stämpling af vexelblanketter, som äro skrifna eller tryckta på oslämpladt papper, hafva Rikets Ständer ansett böra bibehållas', hemställande alltså Rikets Ständer, att, jemte det utbyte af obegagnade vexelblanketter å hitintills brukliga värden får ske utan afgift, vexelstämplar endast å 1 R:dr hädanefter må vara att tillgå. § 3.
Vid beräkning af stämpel å fullmagter m. m. å embete eller tjenst, som åtföljes af extra ordinarie inkomst eller sportler al' standig egenskap, böra äfven dessa tagas i betraktande, och är härom stadgadt, att i sådant läll stämpelbeloppet skall beräknas efter medeltalet af de sista fem årens tjenslen åtföljande löneförmåner, för hvilka bevillning efter andra artikeln blifvit erlagd.
Detta stadgande kan emellertid för närvarande svårligen tillämpas, enär, enligt gällande Bevillnings-förordning, inkomst af kapital och arbete sammanföres, så att det icke är möjligt att särskilja hvad som härleder sig från sportler af embete eller tjenst samt annan inkomst af kapital eller arbete.
Till afhjelpande af denna olägenhet hafva Rikets Ständer ansett, att stämpelbeloppet uti ifrågavarande fall bör beräknas efter medeltalet af de sista 5 årens tjensten åtföljande löneförmåner, för hvilka det, på sätt i 8 § 14 mom. af bilagda förfättningsförslag omlörmäles, kan styrkas, att bevillning efter 2:dra artikeln blifvit erlagd, i hvilket afseende upplysning alltid kan vinnas ur taxeringslängderna för de 5 år, sorn närmast föregingo år 1862.
Vid beräkning af dylika extra ordinarie inkomster, hvarom här ofvan förmäles, är för närvarande stadgadt, att, hvad särskildt militärstaterna angår, ackordsränta samt häst - Exp editions-(J Is k o Kats Förslug till under d. Skrifvelse, N:o i 35. 9 häst- och fouragemedel skola afräknas, så att stämpeln endast ålägges för den återstående löneinkomsten; men då billigheten kräfver, att enahanda förmån utsträckes till andra stater, hvilka i löneinkomst hafva ackordsränta eller häst- och fouragemedel, hafva de å sid. 3 uti nu gällande kungörelse angående slämpelpappersafgiften intagna orden:
"hvad särskildt militärstaterna angår” blifvit i det härhos bifogade förslaget uteslutna.
Enligt nu gällande kungörelse beräknas stämpeln för konstitutorial eller förordnande på behaglig tid till 2j procent af lönen eller löneskilnaden och derutöfver 6 R:dr; men då det icke kan vara billigt att den, som på obestämd möjligen mycket kort lid förordnas att bestrida en befattning, utan alt ega visshet om att erhålla densamma, skall vidkännas något löneafdrag, hafva Rikets
Ständer ansett konstitutorial eller förordnande på behaglig tid icke böra betungas med högre stämpelafgift än å det belopp af 6 Riksdaler, som ansetts motsvara expeditionslösen.
Nu gällande kungörelse stadgar, alt när någon, som förut varit eller är i Kronans eller annan offentlig tjenst, tillägges högre namn, heder och värdighet af embete eller tjenst, den fullmagt eller det öppna bref. sorn härom utfärdas, skall förses med stämpel till belopp, motsvarande 17^ procent af den lön, som åtföljer dylik eller dermed jemförlig tjenst; att då någon erhåller karaktersfulimagt i annan tjensteväg än den, hvaruti han varit eller är embets- och tjensteman, stämpeln skall beräknas till 37j procent af dithörande löneinkomst; samt alt fullmagt, öppet bref eller resolution på karakter för den, som ej förut varit i Kronans tjenst, skall förses med stämpel till belopp af 67| procent af löneinkomsten för dylik tjenst.
Till vinnande af större lätthet i beräkningen af de i ofvannämnda stadgande!) förekommande procentbelopp, hafva dessa belopp blifvit ändrade till respektive 15, 35, och 65.
Då Kongl. Maj:t, på grund af särskilda förekommande omständigheter, tillåter en afskedstagande att bibehålla hela eller någon del af den lön, han innehar, skall afskeda! förses med stämpel å 6
R.dr jemte 5 för 100:de af den lön eller inkomst, som bibehålles och efter hvilken bevillning beräknas.
Som det emellertid synes obilligt att den, som, ehuru icke berättigad till afsked med pension, på grund af ömmande omständigheter undfår afsked, skall afstå något af den lön, han i dylikt läll får bibehålla och för hvilken stämpel redan vid fullmagtens erhållande erlagts, hafva Rikets Ständer ansett sådant afsked ej böra stämplas till högre belopp än de 6 R:dr, hvilka motsvara expeditionslösen. § 4.
Vid den i början af denna § förekommande rubriken "fullmagter, konstilutorialer," o. s. v., hafva Rikets Ständer vidtagit en redaktionsförändring, så att ordalagen blifva desamma, som angående enahanda ämne i § 3 begagnats.
I afseende å stämpeln pä fullmagter, dä tjensten åtföljes af extra ordinarie inkomst eller sportler af ständig egenskap, få Rikets Ständer hänvisa Lill hvad derom blifvit vid § 3 yllradl.
Likaledes hafva Rikets Ständer ansett nödig öfverensstämmelse med hvad vid den nyssnämnde 3 § blifvit föreslaget angående slämpelbeloppel å konstilutorialer eller förordnande på behaglig tid fordra alt de i § 4 omförmälda enahanda konstilutorialer förses med stämpel endast å 3 R:dr.
Enär gerningsmän å landet, hammarsmedsmästare, masmästare, musikanter och dansmästare samt vikarier och substituter i allmänhet tillhöra en mindre bemedlad samhällsklass, hafva Rikets Ständer ansett de konstilutorialer eller anlagningsbref, sorn för dem kunna utfärdas, böra frän stämpel befrias.
Prof. 1862 Sp 1863. 10 Sami. 1 AJd. 10 Haft. 2 10 Expeditions-Uts kottets Förslag till underd.
Af enahanda orsak hafva Rikets Ständer ansett, att förordnanden och antagningsbevis för städernas betjente, gevaldiger, uppsyningsman, packhus- och vågkarlar, stadstjenare, parmmät re, mätare, jernbärare, vindragare, åkare, timmer- och murkarlar, packare-, politie- och exekutionsbetjente, extra ordinarie stadsbetjente med deras vederlikar, äfvensom ringare, skolbetjente, pedagoger, klockare, organister, sångare och kyrkoväktare, då deras lön å stat icke uppgår till 20 R:dr, höra från stämpel befrias.
Då theologie, juris och medicine doklorsbref, kirurgie magisterbref samt filosofie doktors- eller magisterbref, som efter aflaydt prof utfärdas, endast äro att betrakta som deröfver meddeladt officielt intyg, och hvilket äfven gäller om apothekarebref, men de vid sådant förhållande icke synas böra med stämpelafgift betungas, hafva Rikets
Ständer ansett stämpelfrihel böra för dem medgifvas.
I öfverensstämmelse med hvad i allmänhet är stadgadt, att stämpel å fullmagter, konslitutorialer och förordnanden vid befordringar till högre lön blott skall åsättas för skilnaden mellan förra lönen och den, som erhälles, anse Rikets Ständer, att resolution eller Fullmagi på tjenstebyte eller transport, som h i 11 i n t i 11 s belagts med stämpel lill lika belopp, som konstitutorial på behaglig tid, hädanefter bör förses med stämpel lill 5 procent af del belopp, hvarmed den lön, sorn erhålles, öfverstiger den förra lönen. § 6.
Uti åtskilliga hos Rikets Ständer gjorda framställningar har blifvit anmärkt, att den progressiva skalan för stämpel å bouppteckningar vid sistlidne riksdag bestämdes allt för hög, helst sedan en förändrad uppskattning af fast egendom med den vid samma riksdag beslutade bevillningsförordningen inträdt, hvadan framställts särskilda förslag om nedsättning i nämnda stämpelafgift.
Redan vid sistlidne riksdag höjde sig talrika röster för alskaffande af den progressiva skalan för stämpel å bouppteckningar samt antagande i stället af procentberäkning.
Mot progressiv beskattning kan ock med skäl anmärkas den ojemnhet, hvarmed den, i mån af förmögenhetens storlek, träffar den skattskyldige.
Nämnda ojemnhet har äfven föranledt, att man, i fråga om allmänna bevillningen, numera i allmänhet frånträdt den progressiva beräkningsgrunden, samt stadgat, all en viss procent skall utgöras af ali inkomst, ehvad den är större eller mindre, och häruti hafva Rikets Ständer ansett sig ega tillräcklig anledning att besluta afskaffande af den stigande skalan för stämpel ä bouppteckningar samt införande af procenlberäkning; hvarjemte och då det bör kunna antagas att i följd af det numera förhöjda taxeringsvärdet, äfven en lemligen låg procentberäkning för stämpeln å bouppteckningar ej skall leda lill minskning i den inkomst, som förut deraf tillflutit Statsverket, Rikets Ständer, i likhet med hvad som vid sistlidna riksdag föreslogs af dem, hvilka då påyrkade införande af procentberäkning i stället för en progressiv skala för stämpel å bouppteckningar, bestämt stämpeln å bouppteckningar till i procent af behållningen.
För närvarande äro sterbhus, der behållningen ej uppgår till 100 R:dr, helt och hållet fria frän bouppteckningsstämpel och dä behållningen ej öfverstiger 1,000 R:dr, erlägges för hvarje fulla 100 R:dr endast 10 öre.
För att icke genom nyssnämnda, nu beslutade stadgande förorsaka en allt för kännbar förhöjning för mindre bemedlade sterbhus, hafva Rikets Ständer ansett befrielse från bouppteckningsstämpel böra utsträckas till de sterbhus, der behållningen icke uppgår till 1.000 R:dr.
Äfven i ett annat afseende hafva Rikets Ständer funnit undantag från nu gällande stagande angående stämpel å bouppteckningar böra ega rum, nemligen i fråga om efter - Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 135. 11 efvande makes giftorätt i bo.
Då nemligen grunden för beskattning af den egendom, som död person efterlemnar, är den, alt eganderätlen öfvergår från en person till en annan, men i det fall, att den aflidne efterlemnar make, det endast är den del af boet, som tillhört den aflidne, hvilken förändrar egare, bör också endast denna, men icke den öfriga delen i boet, hvilken i sjelfva verket lika väl före, som efter dödsfallet tillhör den efterlelvande, vara föremål för beskattning.
Då emellertid härvid torde kunna anmärkas, att svårighet kan möta för tillämpning af denna grundsats, enär arfskifte, hvari beloppet af den efterlefvandes giftorätt först bestämmes, icke alltid kan ingifvas samtidigt med bouppteckningen: hafva Rikets Ständer beslutat, att befrielse från stämpel ä bouppteckningar skall ega rum för efterlelvande makes giftorätt sålunda, att denna, ehvad den utgör mer eller mindre, beräknas till hälften af behållningen.
Då afliden person efterlemnar fast egendom å flera ställen inom olika jurisdiklioner, skall särskild bouppteckning upprättas å hvarje ställe och ingifvas till Rätten i den ort, der egendomen är belägen, hvarefter samtliga bouppteckningarne skola inlemnas lill den Rätt, inom hvars domvärjo den aflidne vid dödsfallet varit mantals- och skattskrifven, hvilken sistnämnda Rätt det åligger att kontrollera stämpelbeloppet för samtliga bouppteckningarne.
Dä det nu vanligen är å del sistnämnda stället, som den hufvudsakliga delen af boets gäld upptages, men hvarje särskild bouppteckning, enligt nu gällande stadgande, skall vid ingifvandet vara försedd med stämpel efter deii behållning, bouppteckningen utvisar, så kan lätt inträffa, att de särskilda bouppteckningarne som upprättas och företes å andra orter än der den aflidne varit mantalsskrifven, komma att förses med ett betydligt högre belopp slämpelpapper, än som erfordrats, derest stämpelbeläggningen först ilrågakommit vid den slutliga bouppteckningens ingifvande å mantalsskriiningsorten.
Till förekommande häraf hafva Rikets Ständer alltså beslutat, att, då afliden person på flera orter efterlemnal egendom, hvaröfver särskilda bouppteckningar blifvit upprättade, hvar och en af dem, utan att vara med stämpel försedd, må ingifvas till den Rätt, der egendomen är belägen, men att de samtliga sedermera skola inlemnas till den Rätt, inom hvars domvärjo den aflidne vid dödsfallet varit mantalsskrifven, hvarvid sammanräknade behållningen, enligt samtliga bouppteckningarne, skall tagas till grund för beräkningen af stämpelbeloppet.
Då certeparlier i allmänhet äro fria från stämpel samt endast skola med sådan förses, då de vid domstol eller hos exekutor företes, men det i sådana fall icke kan vara rättvist att, såsom nu är stadgadt, grunden för stämpelbeläggningen bernias från den fraktsumma, å hvilken cerlepartiet lyder, hafva Rikets Ständer ansett att förenämnda grund hädanefter bör blifva den fraktsumma, hvarför betalning sökes.
Af skäl, som här ofvan (§ 4) i fråga om gerningsmän å landet blifvit anfördl, hafva gesällbref blifvit från stämpel befriade.
På enahanda grunder, som blifvit anförda vid rubriken bouppteckningar, hafva Rikets Ständer ansett, att den stigande skalan, som nu gällande förordning innehåller i afseende å kontrakter bör upphöra, samt att i betraktande deraf att bevillning erlägges för den fästa egendom, som ifrågavarande kontrakter angå, stämpeln å kontrakter endast bör, i likhet med hvad för certeparlier och skuldebref är stadgadt, bestämmas till 30 öre för hvarje fulla 100
R:dr, beräknad då inteckning på grund af dem sökes, efter den arrendesumma, hyra eller afgäld, som för ett år i penningar eller penningars värde utgöres, eller för kortare tid i förhållande derefter, samt, då de för fordrans utbekommande vid domstol eller hos exekutor löretes, efter den summa, hvarför betalning sökes, äfvensom alt för kontrakter, dervid städja erlägges, stämpeln må efter enahanda grund 12 Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, /V:o 135. beräknas å den summa, som uppkommer derigenom att fem procent af städjan jemte värdet af de årliga prestationerna, der sådana äro förbehållna, sammanläggas.
Då, enligt § 5, bilagor i allmänhet äro fria från stämpel, hafva Rikets Ständer ansell köpekontrakt desto heldre höra få tillgodonjuta denna afgiftsfrihet, som det derpå följande köpebrefvet skall med stämpel beläggas; och hafva Rikets Ständer, derför beslutat, att slämpelskyldigheten för köpekontrakt skall upphöra.
Beträffande stämpeln å bytes- och gåfvobref stadgas, sid. 19, i nu gällande kungörelse angående stämpelpapper, att den skall beräknas efter nästföregående årets taxeringvärde, samt, sid. 20, att om i bytes- och gåfvobref å fast egendom visst värde ej är egendomen åsatt, stämpeln skall beräknas efter det värde, som för egendomen blifvit vid sista bevillningstaxering faststäldt.
Då nu det förstnämnda stadgandet är allmänt och ovilkorligt, synes det sistnämnda öfverflödigt; och som Rikets Ständer derjemte erfarit, att man sökt tyda dessa stadganden så, att, i händelse uti bytesbrefvet visst värde varit egendomen åsatt, stämpelafgiflen bort utgå efter del i bytesbrefvet å egendomen bestämda värde, hafva Rikets Ständer, till förekommande af nämnda missförstånd, ansett det sednare stadgandet böra utgå; i sammanhang hvarmed redaktionen af sladgangandet rörande köpebref blifvit något ändrad.
Föreskriften ä sid. 20 att afhandling, hvarigenom skog från hemman på viss lid föryttras, skall förses med stämpel efter 40 öre för hvarje fullt tunnland, har i afseende på ytmåltet bort bringas i öfverensstämmelse med innehållet af Kongl. Stadgan om mått och vigt af den 31 Januari 1855; och enär 1 tunnland, reduceradt till nya ytmåltet, utgör 5,6 qvadratref, samt den nuvarande stäinpelafgiften således skulle, om den endast bestämdes i proportionerlig! förhållande lägre för hvar full qvadratref, i verkligheten blifva förhöjd, hafva Rikets
Ständer ansett sådana afhandliugar böra förses med stämpel lill 5 öre lör hvarje full qvadratref.
På grund af hvad här ofvan vid § 2 blifvit i fråga om vexlar anfördt, har, i stället för fl §;s nuvarande stadgande angående prima vexlar, blifvit i förslaget intagen den föreskrift, att prima vexlar i utländsk myntsort skola antingen förses med särskild stämpel å 1 R:dr eller skrifvas å till nämnda belopp stämplade vexelblanketler.
Stadgandet att stämpel å skuldebref, räkningar, vexlar och assi."nationer bör beräknas efter dessa handlingars kapitalvärde, hafva Rikets