Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Enär deruti nu mera äro jemväl inbegripna bomulls-, hvilka hitintills utgjort föremålet för en i stort bedrifven oloflig införsel, så och lill förekommande häraf i framliden, för att hämma eller inskränka en af de rikaste källor för upprätthållande af ett i stort bedrifvet lurendrejeri-system, samt bereda staten en förökad inkomst, får jag tillstyrka antagande utaf den af Kongl. Maj:t till 36 sk. per skålpund föreslagna tullafgiften.
Utskottets beslut alt ålägga denna artikel en införseltull af 4 sk. per tunna, tillåter jag mig anse så mycket mera obilligt och rättsvidrigt, som sjelfva stenkolen få tullfritt införas, hvilken frihet stybbet jemväl hitintills åtnjutit.
Då således de dyrare kolen, hvilka utaf de förmögnare manufakturisterna, sockerbruks- och ångbåtsegare m. fl. egentligen begagnas, få inkomma tullfritt, så torde det icke utur rättsgrunder kunna försvaras, att den sämre varan, stybbet, hvilket till en stor myckenhet numera gagnas utaf allmogen i södra delen af riket, äfvensom utaf de flesta klensmeder uti hela landet, skall genom tull förvägras.
Gränsen emellan kol och stybb blir svår, om icke omöjlig, att bestämma, helst om de förekomma sammanblandade.
Ull. Kongl.
Maj:t har föreslagit att återföra tullen till hvad den var före 1842, eller 2 sk. per skålpund för alla sorter, hvilket förslag blifvit godkändt utaf afdelningen.
Skälen lill en dylik bestämmelse äro, efter min öfvertygelse, så talande, alt jag icke kan undertrycka min förundran, huru utskottet kommit till sitt beslut alt serskilja sorterna deraf, samt höja tullen å den finare till 6 sk. per skålpund.
Att det ganda förderfliga förbudet emot införsel af kläden nu omsider måste utbytas emot en skyddstull, har både Kongl. Maj:t och utskottet antagit och föreslagit, hvadan det synes mig ock följa, att ullen icke genom en hög tull för klä— destillverkarne fördyras.
Sålunda resonnera också Englands och Tysklands lagstiftare, då i dessa länder all ull får tullfritt införas.
Men om man här ännu icke kan gå så långt, så synes mig likväl den utaf Kongl. Maj:t föreslagna tullen vara den högsta, som borde ifrågakomma.
Att ullproduktionen inom landet, genom en hög tull, icke kan uppdrifvas, visar sig derutaf, att denna icke förkofrat sig mera efter 1842 års höga lullbestämmelse, än före denna tid, då tullen var 6 sk. lägre.
Ingen lärer vilja eller kunna bestrida, att Tyskland och England bedrifva en förvånande ull - 96 Bevillnings-Utskottels Utlåtande, N:v 13. produktion, oaktadt sin tullfria införsel.
Väfnader, Helsiden, andra slag:
Tullen å dessa, af Kongl. Maj:t föreslagen till 5 r:dr, bar af utskottet blifvit förhöjd lill 6 r:dr per skålpund.
Enär rått silke får tullfritt införas, motsvarar den af Kongl.
Maj:t proponerade afgiften ungefärligen hela arbetskostnaden för 1 skålpund slätt sidentyg.
Då denna vara, genom sin ringa volym, högt värde och till följe deraf måttlig införselpremie, serdeles egnar sig till oloflig införsel, så blir det en naturlig följd, att den högre tullsatsen skall inskränka förtullningen och förminska statens inkomst, hvarföre jag vågar tillstyrka, att denna vara måtte med högst S r:dr per skålpund beskattas.
Väfnader, bomulls-corderoy jean, manchester etc.:
Den utaf Kongl. Maj:t derå åsätta tullafgiften af 16 sk. har afdelningen förhöjt till 20 sk. per skålpund.
Om någon ytterligare förhöjning kan ifrågakomma, så är 24 sk. det aldra högsta, så vida den hufvudsakliga importen icke skall stadna uti tullförsnillarens händer.
Efter jemförelser af tillverkningskostnaderna hos oss och uli England, är denna tull tillräcklig för alt skydda den inhemska tillverkningen.
Den af utskottet till 28 sk. föreslagna afgiften anhåller jag att på ofvan anförda skäl få bestrida.
Väfnader, andra slag, ej specificerade, färgade oeh ofärgade.
På dessa har afdelningen föreslagit en gemensam, något högre än den, utaf Kongl.
Maj:t föreslagna tullafgift, nemligen från 24 till 28 sk. per skålpund, hvilket belopp utskottet förhöjt till 36 sk.
Uli dessa väfnader inbegripas kalliko oell bomullslärft, hvilka hitintills varit föremål för de vidsträcktaste lurendrejerier, hvarföre det är så mycket angelägnare att åsätta dem en sådan tull, att loflig införsel kunde befordras, så att denna betydliga handel kunde undanryckas lurendrejaren, och bringas i händerna på redliga köpmän.
Den moraliska och jemväl för staten pekuniera vinsten deraf skulle, efter min öfvertygelse, blifva af ganska stor betydenhet.
Med den utaf afdelningen föreslagna tullsalsen skulle väl också detta önskvärda mål, kunnat, åtminstone hufvudsakligen, vinnas, men skall genom förhöjningen otvifvelaktigt förloras.
Det af utskottet åberopade motivet har, såsom vanligt, varit skydd för den inhemska tillverkningen.
Först tillåter jag mig få anmärka, att ett sådant skydd mera förfelas genom en öfverdrifven, än låg afgift.
Hvad, som vinnes genom en öfverdrifven tullsats på papperet, när den i verkligheten icke blir tillämpad, derom torde ingen Ihvillnings-Utskottets Utlåtande, N:o 13. 97 ingen lagstiftare numera sakna kännedom, genom de sednare årens erfarenhet af tullen å smör m. m.
Dernäst anhåller jag att genom följande, här anställda, enkla kalkyl få bestyrka obefogenbeten af utskottets ofvanåheropade molif.
Uti Vestergötland tillverkas dessa väfnader af den obemedlade folkklassen, icke på eget förlag, ulan för räkning af ett slags förläggarepatroner, hvilka utlemna garnet för varans tillverkning.
1 skålpund sådan väfnad innehåller 10 å 12 alnar, hvarje aln betalas med 2 ä 2 V2 sk. r:gs väfvarelön.
1 skålpund, 10 alnar callico eller bumullslärft väfvarlön ä 2 V2 sk. r:gs 25.
— Införseltull å garnet å 5 sk. b:co per skålpund med omkring .... 8. 6. beräknadt affall i vigt 2. 6. så blir hela kostnaden för arbete, tull m. m 36.
— Den utaf afdelningen föreslagne afgiften 28 sk. b:co, eller 42 sk. r:gs, är sålunda 6 sk. mer än arbetslön och tull för råämnet, och, enär utländningen väl också måste beräkna någon arbetskostnad på sin vara, så erfordrades för möjligheten af täflan, att denna skulle vara 4 sk. b:co mindre än intet.
Det är troligt, alt uti intet annat land än Sverige 1 aln bomullslärft kan för hand väfvas emot den ringa arbetslönen af 2 sk. r:gs.
Med en måttlig tull å garnet skulle troligen dessa väfnader snart kunna med fördel visa sig uti den utländska marknaden.
Öfrige bomullsväfnader hafva jemväl af utskottet erhållit till 1 r:dr förhöjd afgift.
Jag anhåller vördsamt om godkännande utaf afdelningens förslag, nemligen:
Andra ej specificerade, färgade och ofärgade 28 sk. per skålpund.
Tryckta eller pressade 36 » » » Shawlar, Sbawletter m. m 40 » » » Utskottets beslut att åsätta hitintills från ulförseltull fria oljekakor, sådan med 5 sk. per lispund, kan jag icke godkänna.
Våra oljeslagerier hafva på sednare åren så betydligt förkofrat sig, så att införseln som år 1842 utgjorde circa 100,000 kannor lin- & rofolja, 1846 endast belöpte sig till circa 24,000 kannor, samt torde helt och hållet upphöra.
Men då blir det också lika nödvändigt, som rättvist, att oljeslagarne få, utan binder af prohibitionel tull, taga för sina oljekakor hvad de äro värde.
Att dessa utgöra ett nyttigt födoämne för våra boskapskreatur, borde heldre vara en orsak till ett högre, än, som nu med utförsellullen afses, lägre Jiih. Ull B.
Prot. 1847 och 1848■ 5 Sami. 1 Afd. 7 Häft. * 3 98 Bevillnings-Utskotlets Utlåtande, N:o 13. värde.
Om våra jordbrukare vilja gagna detta näringsmedel åt sin boskap, så böra de ock derföre betala lika pris, som exportören kan erbjuda.
Till förmån för inhemska jordbruket har utskottet äfven från 3 till 5 sk. förhöjt utförseltullen å ben, men hvilket jag äfven tillåter mig anse mindre billigt och rättsenligt, emedan den höga tullen för de utfattiga personer, som samla denna vara, nedtrycker priset och hvarigenom äfven en vida mindre insamling föranledes».
Häruti förenade sig herrar Sjöstedt, Embring, Gullström, Tauson, Fahlcrantz, Bjuhr och Tjernberg, den sistnämnde utom i fråga om artikeln Porslin. af herr Bjuhr: »Emot majoritetens af bevillnings-utskottet fattade tullbestämmelser för införsel af smör, saltadt kött och ost får jag mig reservera.
Utgående från den grundsats, att Sveriges modernäring, jordbruket, genom sin egendomliga kraft utgör för den kunnige, omtänksamme och sparsamme landlbrukarens bergning och bestånd en rik och outtömlig källa, anser jag de nu på jordbruksprodukter fästade lullsatser innebära ett onaturligt och otillbörligt skydd.
Den höga tullsatsen frammanar ej den rationelle jordbrukaren, ett prohibitiv-system uti tulllagstiftning har hittills aldrig förmått lyfta jordbruksnäringen till något anseende och flor; dessa segrar tillhöra den stigande upplysningen, den deraf uppblomstrande industrien att utkämpa.
Tullreslriktionerna å matförnödenheter föröka endast näringsbekymren inom de fattigare samhällsklasserna, äro proletäriatets befordringsmedel, och återverka tryckande just på det jordbruk, som de skola hägna.
Hvad den höga tullen på smör serskildt beträffar, så skall densamma fortfa rande åstadkomma oloflig införsel öfver norra riksgränsen och utöfva sitt demoraliserande inflytande på denna orts innevånare».
Häri instämde, i fråga om tullen å smör, herr Muréen, Tjernberg och Tauson. af herr Rhodin: »Jemte det jag anhåller att få instämma i den af herr Hof marskalken Aminoff afgifna reservation, har jag äran tillkännagifva den allmänna åsigt, att jag anser allt för höga skyddstullar ingalunda ändamålsenligt befrämja den inhemska industriens förkofran och blomstring, utan snarare åstadkomma ett, mot ett sådant åsvftadt, motsatt förhållande.
På grund häraf reserverar jag mig således i alla de fall, hvarest höglofl. utskottet föreslagit högre tullsatser, än hvad behofvet i verkligheten påkallar». af Pehr Mattsson från Westernorrlands län, Johan Pehrsson från Upsala län samt Gustaf Pettersson från Ostergötlands län: »Emot utskottets fattade beslut an gående förslag till ny tulltaxa, få vi undertecknade afgifva följande reservation: BeviUnings-Utskoltets Utlåtande, N:o 13. 99
Som fördelarne af den gällande tulltaxan visat sig så betydliga, att tulluppbörden öfversligit de föregående årens med öfver 900,000 r:dr bko, så anse vi det för staten vara en högst betydlig förlust att nedsätta densamma.
Huru och på hvad sätt skall denna inkomst ersättas? detta borde först öfvervägas, innan man deruti gör förändring.
Köpmän och spekulanter begära detta blott för vinning, ty man kan antaga för gifvet, att de låta betala sig lika mycket, antingen tullen är hög eller låg; de föregifva, att den höga tullen trycker de fattiga, men denna uppgift är lika origtig som förestående; de flesta af inkommande artiklar äro öfverflödsvaror, som litet eller intet röra den fattiga.
Nedsättes tullen på sådana varor, som tillverkas inom riket, så måste priserna på dessa äfven nedsättas, och, i följd deraf, antingen arbetslönerna minskas eller ock tillverkningen alldeles upphöra; i begge fallen blifver arbetaren lidande och de, som nu af dylika tillverkningar hafva arbetsförtjenst och uppehälle, komma sedan att falla samhället till last såsom tiggare eller brottslingar; vi yrka derföre, att den nu gällande tulltaxan till nästa riksdag måtte i allt, hvad angår öfverflödsvaror, bandaslöjder, fabrikater och jordbrukets alster, oförändrad bibehållas.
Hvad som endast kunde betunga den mindre bemedlade konsumenten är verkliga förnödenhets-artiklar och komsumtionsvaror.
Hvad smöret beträffar, så tyckes oss tillräckligt att nedsätta det från 2 r:dr24 sk. till 2 r:dr; oaktadt den höga tullen har smöret likväl nu fallit till cirka 9 r:dr rgs i parti, och detta är ett pris, redan så lågt, att det aldrig utan skada för landt— mannen kan sänkas lägre.
Skall nu tullen nedsättas ännu mera, så blifver ladugårdsidkaren lidande, och den fattige skattdragande bonden, som beböfver sin möda belönt, i mån derefter.
Hvad nötkreatur beträffar, så anse vi, att den förra tullen bör bibehållas, ty när man nu söker att uppdrifva denna afvel med större omkostnader för enskild del, så väl som statens bidrag, så skulle en nedsättning endast motararbeta detta ändamål; att köttpriserna i år varit höga, härleder sig af de förra årens missväxt, och som många nu lagt på en mängd kreatur, skola de ju uppenbarligen förlora genom tullens nedsättning.
I afseende på alla förbudens borttagande hafva vi ej ej heller kunnat godkänna utskottets beslut, i synnerhet mot införsel af brännvin; alt tillåta införsel af denna landsförderfliga vara (som det heter) och dymedelst motarbeta bemödanderne för nykterhetens och sedlighetens befrämjande, och det på samma gång man genom en ny brännvinslagstiftning vill göra allmogens oskadliga husbehofsbränning omöjlig, är ingalunda konsequent».
Af Jöns Ersson från Wermlands län: »Emot utskottets förslag, angående tullen för spanmål, som blifvit uppsatt vida öfver Kongl. Maj:ts förslag, hvilket utaf afdelningen varit äfven tillstyrkt, får jag mig reservera. 100 Bevillnings-Utskottets Utlåtande, N:o 13.
Pluralileten, sorn alltid fäller domen, har såsom skäl derföre åberopat jordbrukets skydd.
Jag medger, att det behöfver ett sådant och det nästan framför alla andra näringar, emedan det är det hufvudsakligaste af alla.
Detta skydd vore, efter mitt förmenande, för missväxt; kan det ske genom pluralitetens försorg, då måste jag nöja mig med deras beslut.
Men erfarenheten gifver dem icke vitsord, utan den bevisar motsatsen, och det i klara dagen.
Under riksdagens början väcktes motioner från åtskilliga håll, om dels afskrifning, och dels om lindring i betalningsvilkoren för undsättningslån, sorn det efter missväxterne och hagelskador hårdt skuldsatta och i förlägenhet försatta folket icke mäktar betala.
Nu åter, då man kommit till den punkten, som är den enda möjliga, att till någon del betrygga landet för hungersnödens afhjelpande, då hafva ömhetens känslosträngar alldeles försvunnit, och man talar om skydd, som man icke förmår att åstadkomma, och åsidosätter dem, som kunna i någon mån till vägabringas för att skydda den verkligen behöfvande.
Ser man på räkenskaperne för utestående undsättningslån, så torde den summan af nära en million r:dr bko utgöra ett ytterligare bevis på behofvet af den lindrigare tullen för spanmålen; hvem garanterar derföre, att icke sådane tider ännu kunna inträffa, då hungersnöd hemsöker vårt land.
Hvilken är då angelägnast att skydda?
Det måtte väl blifva i första rummet den, som nöden hårdast trycker.
Och då frågan är om, att tullen skall blifva fix för någon tid, är väl så mycket mera angeläget, att den blifver så lindrig, som möjligt».
Häruti instämde L Gezelius från stora Kopparbergs län samt Sven Jonsson från Jemtlands län.
Af Anders Jaensson från Westerås län: »Emot höglofi. utskottets beslut öfver det bestämda tullvärdet för export af tackjern får jag mig reservera.
Jag har trott, att utskottet vid lagstiftningen för såväl denne som öfriga artiklar bordt hafva medelvärdet till grund för beslutet, och icke som nu blifvit händelsen förhöja en produkt till 23 procent högre, än hvad densamma verkligen gäller i handeln; antager man de föreslagna tio riksdaler banko som värde för ett skeppund tackjern och tillägger tullsalsen 3 r:dr 16 sk, så skulle denna artikel kunna betalas vid hufvudstadens stapelstadsvåg med 13 r:dr 16 sk. banko, under det man är i tillfälle, vid samma stapelstadsvåg på en och samma gång, köpa ett skeppund ordinärt stångjern med inberäknad tullprocent för 15 r:dr 4 sk. enahanda myntsort, hvadan således den påräknade och ofta som skäl framdragne förädiingskostnaden utgör 1 r:dr 32 sk. per skeppund.
För min del är jag af en motsatt tanke, med lull öfvertygelse, att 8 r:dr banko hufvudsakligen varit mera närmande det rätta värdet och hvartill jag yrkar nedsättning, med bibehållande af samma beräkning för tullprocenten».
Af Bevillnings-Utskoltels Utlåtande, N:o 15. 101 Af Erik Pehrsson från Gefleborgs län: »Emot del förslag till tulltaxa, som af utskottet nu till rikstånden öfverlemnas, får jag i korthet anmäla min reservation.
Täta förändringar i tullagarne äro näringarnes olycka.
De beröfva näringsidkaren det, som är honom dyrbarast af allt: trygghet i sin ställning, säkerhet i beräkningar och förelag.
Svenska näringsidkaren har blott alltför mycket lidit af denna olycka.
Jag anser derföre 1845 års nu gällande tulltaxa böra bibehållas med så få förändringar sorn möjligt.
De i nu gällande tulltaxa stadgade införselafgiflerne å viktualier och landtmannavaror hafva blifvit klandrade såsom för höga och man har velat ytterligt nedsätta dem, men ett bättre landtbruk har blifvit frukten deraf, till stor nytta för det hela.
Allmännare har nu landtmannens omtanka blifvit vänd på den förut allt för mycket försummade ladugårdsskötseln, på frambringandet af ost, smör, kött och boskapskreatur m. m.
Införseln af dessa artiklar har de sista åren minskats i högst betydlig mån; snart skall den, genom denna bättre riktning af landtmannaproduktionen, alldeles upphöra, och utförsel af ifrågavarande artiklar i stället ega rum; utom det att jag icke anser för en ringa lycka för fäderneslandet, att många landtman öfvergifvit den förderfliga bränvinsbränningen och nu begynt med ifver omfatta tillverkningen af smör och ost, sedan derföre en lönande afsättning erhållits.
Jag tror derföre, att de vid sista riksdagen höjda tullafgifterna på landtrnannavaror icke förtjena det bittra klander, som nu å dem slöses; och skall någon nedsättning derutinnan ega rum, så håller jag före, att den åtminstone endast bör småningom ega rum, och den nu stadgade tullen å smör 2 r:dr 24 sk. per lispund icke nedsättas mer än till 2 r:dr. — å ost 2 r:dr per lispund icke mer än lill . 1 » 24. å fläsk 1 r:dr 16 sk. per lispund icke mer än till 1 » — å oxar 12 r:dr 24 sk. per st. icke under 10 » 16. å kor och ungboskap 6 r:dr per st. icke under 5 » — å kalfvar 3 r:dr per st. icke under 2 » 24. å svin (utom fargaltar) 3 r:dr per st. icke under 2 » 24. å hästar (utom hingstar) 16 r:dr per st. icke under . . . . 13 » 16.
Då för flera provinser lin-odlingen är så vigtig och kan blifva det ännu mera för hela riket, så anser jag ock den nu stadgade tullafgiften å ohäckladt lin 1 r:dr 8 sk. per lispund icke tåla att nedsättas mer än till högst 1 r:dr per lispund.
Likasom jag håller före, att tull-lagstiftningen bör skydda landlmannanaringarne, så anser jag äfven, att detta skydd bör utsträckas till husslöjderna, handtverkerierna, fabrikerna och bergsbruket.
Ty hvar skall landtmannen för sina produkter finna afsättning, örn ej lill den befolkning, som är sysselsatt med frambringandet af inBih. lill B.
Brot. 5 Sami. 1 Afd. 7 Baft. ^ 102 Bevillnings-Utskottets Ullålande., N:o 15. dustriens alster.
Ju talrikare och ju mera välmående dessa folkklasser äro, desto större blifver förbrukningen af landtmannens produkter, desto säkrare är denne om en lönande afsättning.
Att hjelpa till att förstöra inhemska industrien, måste jag derföre anse alldeles stridande mot landtbrukets intresse.
J den häftiga strid, som nu pågår emellan köpmannaintresset och de industriella näringarne, har jag derföre ansett mig pligtig att för landtmannens eget bästa ställa mig på den sednares sida.
Köpmannen vill naturligtvis långt hellre handla med den utländska varan än med den svenska, hvars pris är kändt och på hvilken han följaktligen icke kan förtjena så mycket; han skulle vinna mest, om ingen inhemsk husflit och om icke några inhemska fabriker funnes till, hvarföre dessa ock ofta af köpmanna-intresset betraktas med fiendtliga ögon.
Men huru litet folk och arbetare sysselsätter köpmannen, i jemförelse med den stora mängd af menniskor, åt hvilka husfliten, handlverkerierna och fabrikerna gifva syselsättning och arbetsförtjenst.
Huru ringa är den afsättning, som köpmannaklassens förbrukning bereder åt landtinannen, jemförd! med hela den befolkning, som af husslöjden, handtverkerierna och fabrikerna hafva sitt uppehälle.
Jag har derföre röstat för bibehållande af nu gällande tulltaxa, i hvad den angår husflitens, handtverkeriernas och fabrikernas produkter, med undanlag af artiklarne bomullsgarn och socker».
I förestående reservation förena vi oss till alla delar: G. B. Appelquist.
Sven Jonsson. B. P. Skantze.
J A. Sandstedt, från vestra Jönköpings län. L, Gezelius. »Ullin»»- STOCKHOLM, tryckt hos joh. beckman, 1848. I.
Tarif för in för sel si ullen, åtföljd af en särskilt förteckning å varor, som åro vid införsel tullfria.
Banko. 11: dr sk. r:st R:dr sk. rist 8 16 —.
* Agat, arbetad 1 skålp. 40 — 1 24 * Alabaster, arbetad, ej specificerad . 1 skålp. 16 — 20 — — Alun j alla slag 17 lisp. 5 — — — 8 * Anis 1 skålp. — — 2 — — 20 — Antimonium, spiesglans ocb regulus 1 skålp.
1 — 7 6 * Apelsiner * Arsenik , till införsel af Apotekare, ocb efter erliållet särskilt tillstånd af Kommers-Kollegium, för fabriks- 1 skålp. 1 6 — 10 inrättningar Aska: 1 skålp. 6 _ 20 rå, af träd eller andra vegetabilier 1 lisp.
1 — 20 pott-: vällad eller orafiinerad . . 1 lisp. _— 1 — 1 32 raffinerad och kalcinerad . . 1 lisp.
16 — — 30 Assa Foetida 1 skålp. 3 — 1 12 Balsam: kopaive-, peruviansk ocb an- nan natif 1 skålp.
6 — ATotf, liänföres under Apoteksvaror.
Argentan, eller nysilfver; se Metaller sammansatta.
Askar och dosor, af sammansatta, eller, såsom arbe - tade, ej specificerade ämnen; se Slöjdevaror, ej specificerade.
Balsam, Riga-; se Varor, som icke kunna hänföras under någon af de i införseltarifen upptagna bestämmelser.
1 Bih. till R.
Brot. i84l oc^ 5 Sami. 1 A/d, 8 Haft. i Tullvärde.
Band: sammets-, äfvensom i allmänhet si- den- oell halfsiden-, förtullas lika med väfnader af samma ämne.
B:dr sk. rist R:dr sk. rist 2 — — andra slag 1 skålp. 24 10 * Barometrar 1 stycke 2 — 1 12 * Bastmattor 1 lisp. 6 — 40 — Beck . » . 1 lisp. — — 10 — 20 :— Beckolja .
Benj arbetade: 1 lisp. 5 6 — elfen- ........... 1 skålp. 1 — 1 16 ■— * hvalfisk- . 1 skålp. —— 12 — — 36 * andra slag 1 skålp. 9 — — 40 — Bensvart, Benkol eller Bister . 1 lisp. 8 8 16 * Bernsten, arbetad ....... * B iid thuger iar beten af träd och arki- tektoniska arbeten Bleckslagarearbeten , ej specificerade: 1 skålp. 100 Pcdr v. 15 40 — 32 — olackerade ......... f skålp. 8 — — 40 — lackerade .
Blommor: 1 skålp. 10 40 .— artificiella 1 skålp.
10 — 26 32 — delar af artificiella blommor ..
. . Bly: 1 skålp. 4 —» 45 — • — * oarhetadt, i tackor eller rullar . arbetad t, ej specificeradt: 1 skepp:d 1 6 • 7 — omåladt och olackerad t .. . 1 skålp. —_ 1 6 — 24 — må la dt eller lackeradt . . . 1 skålp. 6 Batist; se Väfnader.
Benspån, hänföras under spillning.
Bilder , andra slag an konstnärsarbercn; 6e Slöjdevaror, ej specificerade.
Bister; se Bensvarf.
Blauhollz; se Färgträd.
Blomster, ,torkade, hänföras under Apoteksvaror.
Blonder; se Spetsar..
3 Tull värde.
Bauko, Qvantitet för tull- beräkningen.
P.:dr sk. rist R:dr sk. r:st 2 24 — Blyerts 1 lisp. 20 — Blyertspennor : 1 skålp. 20 * timmermans- 4 — 2 — — alla andra slag 1 skålp. 24 — — 20 Blysocker Blår : 1 skålp. 1 6 25 1 — Hamp- 1 skepprd 2 24 — 40 — Lin- 1 skepp:d 5 — — 30 — * Bläckpulver eller substans . . . 1 skålp. 6 — 30 — * Bokstajsstämplar samt Boktryck el- 1 skålp. 3 ler Stilar . ' — 24 — Bok- och Kopparstickssvärta . . . 1 skålp. 3 — 24 — Bomullsvadd 1 skålp. • 6 — 16 Borax 1 skålp. 2 — 2 — Borstar 1 skålp. 24 — 2 — — * Bouillon de pocke Broderade arbeten: 1 skålp. 20 — 1 32 af guld eller silfver 1 lod.
16 — andra slag 100 R:dr V. 25 — — Bränvin oell Sprit: * konjak. fransk: 2 32 af till och med 12 graders styrka 1 kanna 32 — 4 — — deröfver 1 kanna 1 — — Blyglete: se Glete. . , . Black skrif-; sc Varor, som uke kunna hänföras under någon af de i införseltarileu upptagna bestämmelser.
Bokguld ; "sc Guld.
Bombaselt och bombasin; se Väfnader, ylle, ovalkade.
Bomu lissl är ft; se Väfnader, bomulls - Bookbindereloth; se Väfnader.
Borst; se Ilar, Buteljer; sc Glas.
Brynstenai*; se Sten. \ Tullvärde.
Qvantitet InförsolstiilL Bauko, för tull- beräkningen.
Banko. 11; dr sk. rist Bränvin och Sprit: alla andra slag, odestillera dt eller de- stilleradt:
R:dr sk. rist 2 af till och med 8 graders styrka . för hvarje öfverskjutande full grad ökas införsels tullen med 1 sk.
Bröd: 1 kanna 24 — 4 — af hvete 1 sk alp. 1 — 2 andra slag Böcker: * på Svenska txyekte med inhundet, rent eller linieradt papper draga lika tull som papperet, med tillägg af 50 procent.
Bönor: 1 skålp. 100 R:dr v. 20 6 10 * trädgårds-, eller s. k.
Turkiska och krypbönor * åkerhönor af alla slag, lika med ärter.
1 skålp. 2 — — 18 — Cacao . . .