Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande, Jtl 110. 31 . ' 7 §. a) Motionsrätt eger l:o hvarje Socken-nämnd, och 2:o Härads-nämndens egna ledamöter. b) Härads-nämndens ledamöter ega omedelbarligen väcka motioner under* Nämndens pågående sammanträde; men motioner från Socken-nämnd skola, skrift-* ligt uppsatte, inlemnas till ordföranden, en månad före det ordinarie sammanträdet, för att vid detsamma kunna föredragas. c) Vid Nämndens extra sammanträde få endast förekomma sådana frågor, för hvilka extra sammanträde blifvit beviljadt.
Artikeln 2. 8 §• a) Härads-nämnd har befattning med frågor, som angå häradets allmänna hushållning och ekonomi, polis-, fattig- och helsovård, barnauppfostran och skolundervisning. b) Derjemte eger Nämnden tillse att häradets enskilda lägenheter, inkomster och kassor, behörigen vårdas och förvaltas. 9 §■ a) Förete sig behof af nya eller utvidgade Inrättningar för häradets gemensamma räkning, med afseende å de angelägenheter, som stå under Häradsnämnds omvårdnad, eller visar sig tillfälle till ökade närings-utvägar eller för månligare begagnande af utvägar, som redan finnas, eller lättade kommunikationsmedel för trafikens befordrande, såsom: strömrensning, båtleders öppnande, anläggning af vägar, m. m., då skall nödvändigheten eller fördelen af sådana företag, efter inhemtade noggranna upplysningar, af härads-nämnd pröfvas. b) I så beskaffade frågor, som angå flere Härader eller hela länet gemensamt, får icke Nämnden besluta om åtgärder, hvilka i frågans sammanhang och behandling i sin helhet kunna göra inskränkningar i Läns-nämnds verksamhet.
Dylika ärenden remitteras till Läns-nämndens handläggning.
Förfaller frågan der, då må det vara Härads-nämnd obetaget, att åter upptaga den och tillgöra hvad den kan för godt finna. c), Gillas företaget, skall Nämnden, så vidt nödige tillgångar för omkostnader finnas att tillgå, låta uppgöra förslag öfver kostnaden dertill, jemte sättet att det verkställa, åtföljdt af fullständig framställning om de synbara svårigheterna vid företaget, å den ena sidan, och fördelen deraf å den andra, jemte de vilkor för företaget som Nämnden föreslår, och meddela detsamma åt Socken-nämnderne i de menigheter, som ärendet angå.
Så beskaffad framställning och förslag skall 32 Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande, JVi 110. af Socken-nämnden tillika med dess utlåtande, meddelas vederbörande menighet, som skall deröfver, för sin del, öfverlägga och besluta, hvarefter Protokollet granskas af Socken-nämnden, som vidare handlägger ärendet, efter hvad menigheternes beslut föranleda. d) Vägrar menighet att ingå på de vilkor, som Härads-nämnd föreslagit, då skola skälen dertill uppgifvas.
Finner Läns- eller Härads-nämnden dessa skäl vara af beskaffenhet att kunna undanrödjas, genom förändring i planen för företaget eller annorledes, eller anse dessa Nämnder sig böra än ytterligare påyrka företaget, då skall förnyad framställning göras och skälen dertill utredas, samt menigheternes ytterligare beslut infordras, allt med iakttagande af den i b mom. fÖreskrifna ordning. e) Kr företaget af den omfattning och beskaffenhet, att allmänt understöd, vare sig för den förberedande undersökningen eller verkställigheten, kan sättas i fråga, eller erfordras särskild nådig tillåtelse dertill, då gore Härads-nämnden derom anmälan i Läns-nämnd, som vid ärendets vidare behandling tager befattning. 10 §•
Härads-nämnd bör sorgfälligt verka för befordrandet af nykterhet; bör med uppmärksamhet följa försäljningen af spirituösa drycker och i afseende derpå, hos vederbörande göra de anmälanden, hvartill omständigheterna kunna föranleda. H §■
Om de förhållanden, som tillfälligt eller för inskränktare tid verka till förändring i utsigterna för allmän bergning, såsom: årsvextens beskaffenhet, konjunkturen för hvarjehanda produkters afsättning, samt häraf beroende näringstillfälle för arbetare af hvarje yrke, skall Läns-nämnden sorgfälligt göra sig underrättad; och om förlägenhet synes vara att befara, skall Nämnden tidigt vara betänkt, att om utvägar för dess afhjelpande göra framställning och förslag efter omständigheternas föranledande. 12 §•
Förekommer hos Härads-nämnd anledning till anmärkning emot handhafvandet af vården om folkbildningen, sundhetstillståndet, sedligheten, fattigförsörjningen, lösdrifveriet m. m. inom någon församling, gore Nämnden framställning derom hos Socken-nämnden.
Följer ej rättelse derå, och har anmärkningen afseende å åsidosättande eller öfverträdaride af i lag stadgade föreskrifter, anmäle
Härads-nämnden förhållandet hos vederbörlig myndighet för laglig behandling. 13 §•
Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Dlskottcls Betänkande, J\i llO. 55 § -13.
Söker Härads-nämnd biträde af Läns-nämnd i ärenden, som fordra andra myndigheters handläggning, skall sådant ärende af Läns-nämnden behörigen anmälas och åtföljas af Läns-nämndens utlåtande, om ärendets beskaffenhet dertill föranleder.
Maj:t om ändring i gällande författningar eller reglementen må endast genom Läns-nämnd sökas. § 11 Socken-nämnderna skola till Härads-nämnden insända för hvarje år summariska uppgifter på kostnader för folkskola och fattigförsörjning, samt andra socknarnes gemensamma inrättningar, jemte uppgift å antalet barn, som begagnat skolan och fattighjon, som erhållit understöd.
Dessa uppgifter åtföljas af allmänna reflexioner öfver skolans och fattigvårdens ställningar och förhållanden. § 13.
Räkenskaps-året beräknas från ordinarie till ordinarie sammanträden. § 16- Härads-nämnd har, i den mån det på Nämnden må kunna bero, att iakttaga hvad gällande författningar bjuda om tjenst- och försvarslösa personer samt lösdrifveri. § 17.
Hvarje medlem af Härads-nämnden ansvarar gemensamt med de öfrige för vården af de hypotheker och tillgångar, som blifva Nämnden anförtrodda, så framt deremot ej skäliga anmärkningar blifvit till protokollet gjorda. § 18. * a) För granskning af denna redogörelse utses 3 revisorer ifrån Häradsnämnds-distriktet.
Alla distriktets socknar välja turvis iuom sig revisorer.
Härads-nämnden förvarar en journal, hvari alla distriktets socknar och turen för valet äro antecknade.
Turen bestämmes efter alfabetisk ordning, men derinom för första gången af Härads-nämnden. b) Revisionsberättelsen öfverlemnas åt ordföranden i Härads-nämnden inom 5:ne månader efter Revisorernes val.
Finnes tillräckliga medel för omkostnaden, låter ordföranden befordra revisionsberättelsen till trycket och derefter utdela 1 exemplar deraf till hvarje Härads- och Socken-nämnd.
Brot. 1855 & 1854. 8 Sami. 26 Häfl. 5 34 Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskollets Betänkande, Jtä HO. c) Ora Revisionsberättelsen icke tillstyrker decharge; så sammankallar ordföranden Härads-nämnden för att inhämta dess mening derom och vidtager de mått och steg, som förhållandena föranleda. d) För revisorers granskning upplåtes arkiv och handlingar, hvarjemte Häradsnämnds Sekreterare eller, i brist deraf, en ledamot af Härads-nämnden, som Nämnden inom sig utser, anmodas vara revisorerne behjelplig med upplysningar. § 19.
Anställes icke talan emot dem det vederbör i laglig ordning, inom ett halft år från den dag, Revisionsberättelsen blifvit till ordföranden aflemnad, så vare icke Nämnden vidare underkastad slikt åtal. § 20.
Härads-nämnd eger att så väl af Socken-nämnd, som af myndigheter och embetsmän erhålla de upplysningar och biträden, som på en hvar kunna bero; äfvensom Härads-nämnd förpligtigas afgifva de yttranden, som kunna påkallas uti de dess omvårdnad tillhörande ämnen. § 21 Den, som med Härads-nämnds beslut icke åtnöjes, må deri söka ändring genom besvär, som ingifvas till Domkapitlet, i mål som röra dess handläggning och i alla öfriga hos Konungens befallningshafvande i Länet, inom kl. 12 å 21:sta dagen, räknadt från beslutets kungörande eller deraf bevisligen erhållen del; bifoge ock sina besvär ej allenast det öfverklagade beslutet, utan äfven bevis, när detsamma kungjordes eller blifvit honom tillstäldt.
Försummas hvad sålunda föreskrifvet är, vinner beslutet laga kraft, såvida det icke angår ämnen, hvaröfver Nämnden icke är befogad besluta. § 22.
Härads-nämnd utser inom sig genom allmän omröstning, vid hvarje ordinarie sammankomst, ledamöter att ingå i Läns-nämnd.
För att ersätta dessa personer inom Härads-nämnden, anmodas Socken-nämnder och församlingar, hvarifrån dessa representanter utgått, att i den ordning, som tirsta Artikeln och 2:dra § momenterne b. c. d. stadga och sednast 14 dagar efter Härads-nämnds tillkännagifvande härom, nya ledamöter till Härads-nämnden invälja.
Artikeln 3. § 23.
Ordföranden föredrager ärendena, leder öfverläggningen, framställer, efter slutad diskussion, proposition till bifall eller afslag, samt vakar öfver ordningen vid för - Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Ulskotlets Betänkande, M 110.
SS handlingarne och att inga andra ärender företagas, än de som, enligt denna stadga, tillhöra Ilärads-nämndens handläggning. § 24.
Hvarje ledamot yttrar sig efter upprop af ordföranden, i den ordning han dertill anmält sig, och eger att göra förslag och framställningar i ämnen, som ligga inom Nämndens befogenhet. § 23.
Äro rösterne på begge sidor lika, afgöre ordförandens röst. § 26.
Vid hvarje ordinarie sammankomst skola först föredragas de expeditioner, som sedan sist förflutna sammankomst till Härads-nämnd ankommit.
Sedermera efter ärendenas vigt och angelägenhet, mål, som blifvit uppskjutna från sist förflutna sammankomst, samt meddelanden från myndigheter, embets- och tjenstemän. ' § 27.
Sammankomst må icke fortfarande hållas längre än 3 dagar, hvarefter ordföranden förordnar om sammankomstens upplösning. § 28.
Alla till Härads-nämnden, emellan dess sammankomster, ankommande bref och handlingar emottagas af ordföranden, som dem vid nästa sammankomst anmäler.
För öfrigt fördele
Nämnden sig emellan de olika göromål och bestämmer sjelf om arbetsordning och arbetssätt. § 29.
Rösträtt inom Nämnden räknas per capita. § 30.
För verkställighet häraf eger Nämnden rättighet förelägga vitén af högst 10 R:dr banko. § 31- Hvarje härad betalar sina ombud i Läns-nämnden i vanlig ordning och på sätt nu sker vid ombudskap för häradet; men när Läns-nämnd kommer i tillfälle att ifrågavarande utgifter bestrida, så böra de ifrån Läns-Nämnds-kassan utgå. 56 Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande, Jtä lil. § 32.
Härads-nämnd må icke fatta beslut, med mindre än halfva antalet ledamöter äro närvarande.
Af Herr Boman: »Utskottet har, såsom skäl tili afslag å ifrågavarande motion, hufvudsakligen åberopat, att den »Kommunal-anda» saknas, på hvars grund sådana institutioner, som Läns-nämnder etc. etc. böra inrättas; men då jag är af den motsatta öfvertygelse, att sådana institutioner i ej ringa mari skulle komma att bidraga till väckandet af en önskvärd »kommunal-anda», så får jag emot det beslut, i hvilket Utskottet stadnat, mig reservera.»
I ofvanstående reservation instämde Herr Sundblad.
Herrar Lektor Sondén och Prosten Arosenius tillkännagåfvo, att de icke uti beslutet deltagit.
M lil.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 6 Juli 1854, kl. 2 e. m.
Betänkande, i anledning af vacht motion om ändring i sättet för den s. k.
Landsskyldens utgörande till presterskapet inom Bohus Län.
Inom Hedervärda Bonde-Ståndet har af Riksdagsmännen Olaus Börjesson och Tobias Lind från Götheborgs och Bohus län en framställning uti ifrågavarande ämne blifvit gjord och derefter till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets behandling öfverlemnad.
Motionärerne hafva anfört, hurusom, sedan äldre tider, uti Bohus län ifrån ett betydligt antal gårdar utginge en skatte—afgift till kyrkan och presterskapet, under namn af landsskyld, hvilken afgift, under en tid, då frågan om skatteförenklingen utgjorde en lifsfråga, ansåges, hvad sättet för afgiftens utgörande angick, vara förtjent af uppmärksamhet.
Denna skatt, som icke hade någon gemenskap med den, enligt beskattningslagarne för länet, årligen utgående kvrko-tionden, hade sitt upphof uti enskildes förfoganden och utgjordes af hemman, hvilka, på sätt en år 1388 upprättad Jordebok öfver Oslös (sedermera Opslos) stift skulle utvisa, blifvit under katholska tiden skänkte till kyrkan och presterskapet af enskilde personer, för erhållande af grafplats i kyrkan samt sedermera af presterne utarrenderade.
Efter hvad motionärerne uppgifvit, skulle för de af dessa hemman, hvilka ej under tidernas lopp blifvit från kyrkan abalienerade, den Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande, M lil. 37 under namn af landsskyld till presterne utgående skatten i allmänhet erläggas enligt den persedel-värdering, som åsattes Bohus län efter Roeskildska freden 1658, men endast uti tre eller högst fyra pastorater utgöras in natura.
Efter anförande af berörde förhållande hafva motionärerne hemställt, huruvida ej lämpligen borde stadgas, att den landsskyld, som sålunda å en del orter utginge in natura, jemväl efter nuvarande landsskylds-tagares afgång skulle beräknas och utgå enligt den, för öfriga skatters i länet utgörande, bestämda persedelvärdering af år 1659, för hvilket förslags antagande motionärerne ansågo hinder så mycket mindre kunna möta, som Rikets Ständer redan vid ett föregående riksmöte bifallit, att en del af landsskylds-persedlarne, nemligen hudar och skinn, skulle få lösas efter förstberörde grund, samt den ifrågasatta åtgärden i högst obetydlig mån skulle förändra beloppet af den utaf hemmanen till presterskapet utgående afgäld.
Af äldre handlingar rörande detta ämne har Utskottet inhemtat, att landsskvlden sedan omkring år 900 omtalas såsom en skatt, den Harald Hårfager, såsom enväldig öfver hela Norrige, pålade all odaljord, hvartill han förklarade sig ensam egare; och att sedermera, efter enväldets afskaffande under Håkan Adalstens Fostre, landsskylden utgjort den skatt, som egaren af jorden (odalbonde!) eller jorddrotten) uppbar af sin landtbonde (lejlending).
Enligt hvad handlingarne vidare utvisa, blefvo härefter genom Konung Olofs handfästning och presterskapets privilegier af 1336, hemman af kronan anslagne såsom bidrag till presternes underhåll och befiiade från annan skatt, än landsskyld till presten.
Bien ett ännu större antal odalgods skänktes småningom till presterskapet af enskilde personer, för erhållande af grafplats i kyrkan, för själamessor m. m.
Landsskylden utgick i malt, råg, korn, smör, kor, gäss, hudar och skinn m. 11. olika persedlar; dock utgjorde maltet största räntan.
All säd skulle betalas in natura, utom i missvext-år, då af Amtmannen oell Biskopen skulle sättas en taxa, hvarefter landsskylds-räntan borde utgöras.
Dessa föreskrifter, angående iandsskyids-skattens utgörande, bibehöllos sedermera oförändrade i de efter denna lid upprättade jordeböcker.
Ifrån äldsta tider skulle således landsskylden betalas in natura; och efter Bohus läns afträdande till Svenska Kronan stadgades, uti fredsfördraget i Roeskilde den 26 Februari 1658 och derefter genom fredstraktaten i Köpenhamn den 27 Maj 1660, att alla stånden, andeliga och verldslig», skulle varda vid deras dittills åtnjutna privilegier och friheter bibehållna; hvarefter, genom flera särskilda Kongl, resolutioner samt presterskapets privilegier den 16 Oktober 1723, dess rättigheter blifvit stadfästade i afseende på annex- och mensal-hemman och den af dem utgående landsskylden, hvilka rättigheter och privilegier finnas ytterligare skyddade af 114 § i Regeringsformen.
Oaktadt detta hafva sedan lång tid tillbaka och vid flere föregående riksmöten klagomål af den Bohuslänska allmogens ombud blifvit förde, i fråga om sättet 38 Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande, JV2 lil. för afgäldens utgörande af de andliga godsen.
Tvisterna härom härleda sig från 16:de århundradet, då Norrige på Herredagen i Köpenhamn 1556 förklarades vara en provins under Danska Kronan och från denna tid blef föremål för hårdt förtryck af Dansk adel, som slog under sig både krono- och odalgodsen samt äfven kyrkors och presters hemman.
De angående godsens natur emellan Kronans ombudsmän och enskilde härunder började stridigheterna hafva i det nuvarande Konungariket Norrige längesedan blifvit afgjorde medelst lagstiftningens mellankomst, dels genom 1573 års jordebok, dels genom Christian IV:s lagbok 1604 och slutligen genom Christian V:s lagbok 1687; men hafva fortfarit uti Bohus län till närvarande tid.
Sedan detta landskap blifvit en Svensk provins, fann Svenska Kronan det vara angeläget att söka upphjelpa det under de föregående krigen illa medfarna landet, genom beviljande af åtskilliga eftergifter, i anledning hvaraf, bland annat, genom Kongl. Brefvet den 25 Juni 1686, det ständiga kronovärdiet å hemmansräntorna, såsom löneinkomst åt civilstatens tjenstemän fastställdes till 3 daler i silfver för hvarje tunna korn och mait o. s. v. för andra persedlar, hvilken författning motionärerne afsett genom den af dem åberopade allmänna persedelvärdering år 1659; äfvensom, genom Kongl. Brefvet den 8 Oktober 1723, allmogen blifvit medgifvet att få lösa sin kyrkotionde efter kronovärdi eller 3 daler silfver— mynt för tunnan, hvilket nådiga bref, genom Kongl, resolutionen på presterskapets besvär af år 1766, blifvit upphäfdt, men sedermera genom Kongl. Resolutionen på allmogens besvär den 22 Mars 1770 åter förnyadt, hvarvid sedermera förblif— vit, dock med uttryckligt tillägg, att hvad genom detta medgifvande skulle brista i tillgångar för bestridande af kyrkornas tarfvor, borde genom sammanskott beredas.
Oansedt dessa eftergifter hade dock genom Kongl, resolutioner den 6 September 1662 och den 1 September 1664, presterskapet blifvit tillförsäkradt att handhafvas vid sina rättigheter af annex- och mensalhemmanen; och dessa rättigheter fingo äfven orubbade åtnjutas under den af Konung Carl XI verkställda reduktionen.
Men sedan åt allmogen blifvit medgifvet att erlägga kyrkotionden och de till civil- och militiestaten indelta räntor, efter ofvanbestämda kronovärdi, samt då, i anseende dertill, att de andliga godsen, som ända till närvarande tid varit i Norska jordeboken upptagne i egen kolumn såsom beneficirte, hos oss geistlige, år 1725 blefvo i jordeboken upptagne under krono-kolumnen, oaktadt presterskapets förnyade protester, skatteköp af presters och kyrkors hemman allt oftare blifvit beviljade, tvärtemot Konungs och Ständers vid hvarje protest gifna försäkran, att de andliga hemmanens natur icke skulle förändras genom deras upptagande i kronokolumn (dock alltid med förbehåll af prestens eller kyrkans rätt till Iandsskyld); så började anspråk väckas att äfven få betala prestens landsskyld efter enahanda kronovärdi.
I anledning af en i denna syftning vid Riksdagen 1769 af ombudet för Lane och Tunge härader väckt fråga, har Kammar-Kollegium, efter derå erhållen nådig remiss, den 6 Februari 1770 och den 6 April 1772 afgifvit särskilda Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande, JVs Hl. §9 underdåniga utlåtanden, deruti Kollegium åberopar flere äldre resolutioner och Förordningar, angående presterskapets rättighet att uppbära landsskylden in natura; samt tillika upplyst, att ifrågavarande utskyld ej förrän år 1697, med anledning af 1689 års Häradsskrifvare-instruktion och Länsbokhållaren i Götheborg, Holsts förfrågan, blifvit i jordeboken på Kammar-Kollegii befallning införd och då ej antecknats bland hemmansräntorna, utan endast in margine, hvarefter Kongl. Majit genom resolution den 9 Januari 1773, förklarat sådane skäl icke vara anförde, som kunde befria allmogen från landsskylds-maltets utgörande in natura, om ej någon särskild öfverenskommelse emellan vederbörande härutinnan kunde träffas; och sedermera har väl Kongl. Majit, genom resolution den 29 September 1826, som motionärerne åberopa, bifallit ett framstäldt yrkande, att, som landsskyldens småpersedlar, hudar och skinn, icke funnos upptagne i Bohus läns konvention af den 8 Januari 1722, desse persedlar finge erläggas efter kronovärdi, men enligt hvad handlingarue upplysa var verkliga skälet härtill det, att presterskap&ts ombud, okunnigt om landsskyldens uppkomst och natur, yrkade att den måtte anses vara en donation af Kronan, hvaraf Kammar-Kollegium drog den slutsats, att presterskapet ej egde större rätt att utfå dessa småpersedlar in natura, än militiae- och civilstaten, som måste åtnöjas med kronovärdi.
I enlighet med Kammar-Kollegii sålunda afgifna yttrande, meddelade Kongl.
Majit nådigt beslut och den eftergift af presterskapets rätt, som härigenom beviljades, föranledde ett förnyadt yrkande af Riksdagsmännen från Bohus län år 1834, att presterskapet i Bohus län icke måtte få utfordra den s. k. maltskylden in natura eller betalning derför till högre belopp, än jordeboken upptager; i anledning hvaraf dock Kongl. Majit, efter vederbörandes hörande, genom resolution den 1 November 1859, förklarat skäl icke vara anförda, som kunde föranleda ändring af den på grund af Kammar-Kollegii utredning i ämnet, meddelade nådiga resolution af den 9 Januari 1773.
Då af hvad sålunda anfördt blifvit rörande ursprunget af landsskylden och det juridiska förhållandet i afseende derå inhemtas, att denna skatts uppbärande in natura är en presterskapet i Bohus län af ålder tillförsäkrad och lagligen befästad rättighet, derest ej särskild öfverenskommelse om dess utgörande på annat sätt emellan vederbörande kan träffas, hemställer Utskottet vördsamligen, att den nu i ämnet gjorda framställning lemnäs utan afseende.
STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOH. BECKMAN. 1854 Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Memorial, N.is 112, lii. 1 No 119.
Ank. till Exp.-Utsk. den 26 Juli 1854, kl. 2 e. m.
Memorial, i anledning af återremiss utaf Betänkandet N:o 105.
Hedervärda Bonde-Ståndet har till Utskottet återremitterat ofvannämnda Betänkande, i fråga om ändring i 12 punkten af Instruktionen för Postmästare den 16 Februari 1707; men som de öfrige Riks-Stånden samma Betänkande bifallit,, kan återremissen icke föranleda till vidare handläggning af denna fråga.
Ank. till Exp.-Utsk. den 26 Juli 1854, kl. 2 e. m. Memorial.
Enligt beslut den 12 innevarande månad har Hedervärda Bonde-Ståndet till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets handläggning återremitterat Riksdagsfullmäktigen Ola Månssons från Christianstads län motion, om underdånig skrifvelses aflåtande till Kongl. Maj:t, med anhållan om Nådig förklaring af Kongl.
Brefvet den 1 sistlidne Juni, i hvad detsamma angår ansvars-påföljden för den, som å Söndag verkställer bränvins-bränning; men som, jemlikt Utskottet tillhandakomne Protokolls-utdrag, Höglofl.
Ridderskapet och Adeln den 14, Högvördiga Preste-Ståndet den 12 och Vällofliga Borgare-Ståndet den 8 i denna månad beslutat, att nämnde motion skall behandlas af det för frågor, rörande bränvins tillverkning och försäljning, tillsatta Särskilda Utskott; så kan Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet med ifrågavarande motion icke taga någon vidare befattning; hvilket Utskottet skolat lör Hedervärda Bonde-Ståndet härigenom vördsamligen tillkännagifva.
Prot. 1853 & 185i. 8 Sami. 27 Haft. 1 2 Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Utlåtande, A.o i i i.
&:© 114.
Ani;, till Exp.-Utsk. d. 2G Juli 1854, kl. 2 e. m.
Utlåtande, i anledning af återremiss af 2:dra -punkten uti Betänkandet N:o 67.
Uti den ifrågavarande punkten af omförmälda Betänkande har Utskottet afslyrkt tvä af Herr Kontrakts-prosten Runsten afgifna förslag, nemligen: a) »att foikskolelärare-seminarierne må varda förr eller sednare alldeles indragne och, inom kort lid. förberedelsevis, åtminstone lill halfva deras nuvarande antal förminskade, helst ock antalet af redan färdige skollärare-kandidater vore större, än hvad behofvet lärer påkalla;» b) »att de, som ämna blifva skollärare, måtte, hvar i sitt stift, anvisas till stiftets kathedral-skola för att der erhålla det klassvis beräkneliga, större eller mindre kunskaps-qvantum, som i Nåder må varda stadgadt, såsom det för deras blifvande barnaundervisnings-kall behöfliga.» Som Utskottets Betänkande, rörande den sednast anförda frågan, blifvit ålerremitteradt endast af Vällofliga Borgare-Ståndet, och >är i denna del godkändt af de tre öfriga Riks-Slånden, så erfordras, i afseende härå, icke någon vidare åtgärd; hvadan Utskottets Utlåtande blott kommer att omfatta frågan om indragning eller förminskning al seminarierne för folkskole-lärare, hvilken fråga blifvit återremitterad af tre Riks-Stånd, nemligen Höglofliga Ridderskapet och Adeln, Högvördiga Préste-Ståndet och Vällofliga Borgare-Ståndet.