Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Slaten är visserligen berättigad att, om de boställen, den upplåtit ät sina tjenstemän, vanvårdas, ställa de underhållsskyldige lill ansvar; men finnér den derutöfver nödigt att periodiskt efterse, huru dessa boställen skötas, antingen vanvård egt rum eller icke, lärer väl den kostnad, sådan kontroll kan medföra, ej böra drabba någon annan, än den kontrollerande sjelf.
Denna skyldighet erkände 1686 års kyrkolag, då den uti XXIV kap. 19 § ålade kontrakts-prosten att vid visitationer, i någon kronobetjentes närvaro, hålla husesyn å ecklesiastika boställen inom församlingarna, utan att omnämna något arfvode, och således under förutsättning, att besigtningen skulle vara ett tjensteåliggande, för hvilket ingen serskild betalning bestods.
Kongl, kungörelsen den 28 Maj 1830, sora endast är kyrkolagens stadgande, tillämpadt på sednare tiders förhållanden, vidhåller samma princip, då den i 8§ tillägger vid dylika besigtningar fungerande kronoheljente och nämndemän betalning af kyrkornas medel, hvilka, till en del, nemligen vin- och byggnads-säden, böter, o. s. v., härröra från staten.
Oberäknadt det efter min åsigt rätts vid riga uti det af de sammansatta Utskotten föreslagna sättet att bestrida kostnaderne för ekonomiska besigtningar å kyrkoherde-boställen, röjer sig ock deruti en inkonseqvens, då Utskotten medgifva, att församlingarnes anpart i utgifter får tagas af kyrkornas tillgångar.
Ålägges en af de underhållsskyldige alt ersätta den livart femte år återkommande kontrollen, så måste ock samma åliggande sträcka sig till den andra.
Icke eller må kyrkokassor betraktas såsom sucknekassor, hvilka, efter församlingarnes godtfinnande, kunna användas.
Sådant är uttryckligen förbju - 4 Lag- samt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utskotlens Betänkande> N:o 12. det i Kongl, brefvet till Kammar-kollegium dea 6 Juni 1797, hvilket ock eljest i detta ämne lemnar goda upplysningar.
Af nu anförda skäl har jag tro t, att ifrågavarande motioner icke bordt vinna något afseende.”
Häruti instämde herr biskop Bergman och herr kontrakts-prosten Melander.
Ank. till Exp. Utsk. den 23 Maj, kl. 11 f. m.
Betänkande_, i anledning af väckta frågor om nedsättande af en kommitté' för undersökning rörande skogshushållningen, om inskränkning i dispositionsrätten af enskild skog ^ örn förhöjd ansvarspåföljd för åverkan samt om ett förändradt hushållningssätt i afseende på härads allmänningarne.
Uti d essa ämnen hafva följande motioner blifvit väckta och till behandling, dels af Lag-, dels af Allmänna Besvärs- och Ekonomi-utskottet, dels ock af desse Utskott gemensamt remitterade, nemligen: Från Högloft.
Ridder skåpet och Adeln: af herr Paijkulj C. 5., som fästat uppmärksamheten å angelägenheten deraf, att ett förändradt hushållningssätt vidtages i afseende på skogarne inom riket, enär dessa årligen minskas och uthuggas, eller, der sådant icke eger rum, så illa vårdas, att anledning vore för handen att befara, dels alt skogsbrist i mångå orter torde uppstå, dels ock alt den stora inkomst, som kunde hemtas af svenska skogarne genom exporten af trädvaror, snart kommer att förminskas eller alldeles upphöra.
I anledning häraf och då strängare straff för åverkan eller lagbestämmelser för skogsegares bruk af egen skog, efter motionärens tanka, voro mindre lämpliga, har han hemställt, det Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla om nedsättande af en kommitté af i skogshushållningens alla grenar theoretiskt och praktiskt kunnige män, hvilka borde undersöka och utreda allt hvad denna hushållning rörer, samt kan inverka på skogarnes framtida bestånd.
Såsom föremål för den föreslagna kommitteens verksamhet har motionären ytterligare uppgifvit, att densamma borde taga en, så vidt möjligt är, noggrann kännedom om de skogar, hvilka nu finnas, så väl till areal som till jordmån och användbarhet för olika ändamål, äfven - Lag- samt Allm.
Bes v.- o. Ekon.-Utskottens Betänkande, N:0 12. 5 som söka sprida kunskap hos skogsegare om förmånligaste hushållningssättet, så att ej träd, tjenliga till masteträd, må användas till ved och kol; att denna kommitté skulle undersöka, dels huruvida icke afsättning kunde beredas mera aflägsna skogar, dels om ej på vissa orter skog med fördel kunde planteras och huru dertill må uppmuntras, dels ock om det nu införda trakthuggningssättet är det rikligaste, eller om, genom fröträdens borttagande, brist på gröfre och till afsalu tjenligare trädvaror kunde komma att uppstå; och af herr aj Ström} Israel Ad._, som likaledes anmärkt vigten och behöfva t af en törbättrad hushållning med landets skogar samt erinrat om de betänkliga följ ler, hvartill inträffande skogsbrist kunde gifva anledning, både med hänsigt till landels eget behof, helst surrogat i andra brän-materialier härstädes icke finnas alt tillgå och roed afseende å handeln på utrikes ort, uti hvilken en oberäknelig undervigt skulle uppkomma, derest skogarne icke mera kunde gifva de byggnads-, kol- och slöjdeämnen, som förskaffa landet de utländska varor, dem vanan gjort till ett oundgängligt behof.
Till stöd för en sådan farhåga har motionären anfört: att på många ställen inom riket finnas slätter, af hvilka flere i mannaminne burit skog, men nu ligga aldeles öde; att, till följd af nuvarande skogshushållning, afkastningen af skogen vanligen uppgår endast till 22 famnar på tuunelandet, då deremot en medelmåttigt bördig mark på denria jordrymd borde kunna gifva 50 å 60 famnar; att till kolning för bruken merendels användes omogen underårig skog, hvarigenom antipiceras på kommande år och hvilket fortgår ända tills tillgång härtill saknas; att kringresande spekulanter uppköpa det ena skogshemmanet efter det andra, nedhugga skogen och derefter föryttra den nakna jorden; samt att genom utförseln af unga träd, hvilken handel i större skala lärer bedrifvas både fiån vestra kusten och från de norra provinserna, brist på sågtimmer för sågverkens behof vore att befara.
Att sälta gräns emot en sådan förstörelse vore, efter motionärens tanka, af nödvändigheten påkaHadi, i hvilket afseende och då den ena statsmakten icke kunde deremot uppställa något hinder, enär sådant ansåges såsom ett ingrepp i egendomsrätten, utan frågan härom borde af båda statsmakterna samfäldt afgöras, motionären fästat uppmärksamhet å behofvet af en skogslag, som innehölle bestämmelser i detta hänseende, helst inom andra länder sådana lagar redan funnos, dels för att betrygga innevånarne mot skogsbrist, dels ock för att, genom skydd af skog, värna för stormars ödeläggande inverkan och landets uttorkning i brist af nederbörd.
I sammanhang härmed har motionären hemslällt, huruvida icke lämpligen kunde föreskrifvas, det hvarje skogsegare bör, vid huggning af sin skog, qvarlemna nödiga och fullväxta fröträd, samt, der desse skulle kull» 6 Las,- samt Allm.
Be sv.- o. Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o ta. blåsa eller borthuggas, ovillkorligen förpligtas att genom frösåning uppdraga ny skog i den afhuggnas ställe, äfvensom att rätta fällningen någorlunda efter skogens arealvidd, med beräkning af en emellan 80 och 120 år liggande omloppstid, egaren likväl obetaget att i ungskogarne göra nödiga hjelpgallringar, äfvensom att i den öfriga skogen borttaga alla vindfällen och förtorkade träd; — genom hvilket stadgande motionären ansåge så mycket åtminstone kunna vinnas, alt de förödande fällningarna af den ena skogstrakten efter den andra, i disproportion emot skogsvidden, förekommas.
— Slutligen har motionären, med hänsigt till de olika resultater, hvilka frambringats, till följd af olika förvaltnings- och hushållningssätt, i afseende å kronoparkerna och häradsallmänningarna, anmärkt nödvändigheten deraf, att dessa sednare vårdas och skötas efter samma grunder som de förra, med undantag likväl i så måtto, att skogsafkastningen af allroänningarne utdelas till häradsboerne efter de af landshöfdingarne ulskrifna utsyningslistor och emot en skälig afgift, på det bidragen måtte drabba dem, som få nytta af skogen och i förhållande till erhållen större eller mindre utsyning; samt att dessa inkomster, tillika med hvad som hittills influtit, tillfalla skogskassan, hvilken borde tillkomma att genom en instruerad och pålitlig skogspersonal besörja både förvaltningen och bevakningen, äfvensom återsådder och hägnader m. m.; genom hvilket förslag ej mindre allmänningarnes, än ock kronoparkernes framtida bestånd, efter motionärens tanka, blefve betryggadt, helst dessa sednares skogskassa hittills användls äfven till bidrag af löner samt byggnad af boställen åt bevakare vid allmänningarna; samt från Vällojl.
Borgareståndet: af herr S. G. Wetterberg, som, enär erfarenheten vittnade derom, huledes, i sednare tider, sådana fasta egendomar, hvilka hafva skog, blifvit inköpta endast för att afverka skogen, likasom denna vore nyttig i den mån den med största möjliga hastighet konsumerades, ansett en gräns böra sättas emot denna alltmer botande förödelse, hvilken, derest den ohejdadt finge rasa fram, skulle beröfva landet en af dess bästa tillgångar och ousubärligaste bjelpkällor.
Då staten, efter motionärens tanka, kunde, utan att fela mot förnuftet, göra sådana inskränkningar i den enskildes eganderätt, som oundvikligen böra finnas för alt afhålla individen från de positiva företag inom hsfns rätls-sfer, som verka förstörande äfven inom alla de öfriga individernes, bar motionären, vid betraktande häraf och med hänsigt å de för landet olycksbringande följder, hvartill omförmälda skogshushållningssätt kunde gifva Lag- samt Allm. Besv.- o. Ekon -Utskottens Betankande, IV.o 11, 7 anledning, föreslagit, att, med den inskränkning uti dispositionsrätten af egen skog, som häraf Liefve en följd, och med derefter lämpad ändring i Kong!, förordningen om skogarne i riket den 1 Augusti 1805 måtte stadgas: ”livar, som innan 10 år från tillträde af fast egendom, antingen såsom egare, arrendator, brukare eller pantinnehafvare, afverkar eller på något sätt afhänder mer än en tiondedel af den till egendomen hörande skog, bote fulla värdet af hvad han afverkat eller från egendomen afhändt samt ersätte den kost nad, som för skogens uppmätning och värdering, i och för åtalets utredande, åtgått.
Krono- eller, skogs- och jägeri-betjente, som åtalet utfört, tillkomma ena hälften af böterna och den andra tillfälle skogsplanterings-kassan.
Saknas tillgång till böter, varda de förvandlade efter enahanda grund, som böter för annan åverkan.
Åtal, som icke blifvit anstäldt inom 2 år från omför» mälde tids utgång, vare utan verkan.”
Vidare och till skärpande af samt enhets införande i straffet för åverkan å annans egor har motionären yrkat den ändring i 62 och 63 §§ i ofvannämnda Kongl, förordning samt Kongl, förordningen den 18
December 1823, att åverkaren skall böta tredubbla värdet af hvad han åverkat och vara förlustig medborgerligt förtroende; hvaremot serskild vitesbot, såsom ett godtyckligt och oegentligt straff icke skulle för förbryLelser af delta slag ådömas.
Detta med hvad mera i anledning af herr af Ströms motion hos Höglofl.
Ridderskapet och Adeln blifvit yltradt, hafva Lag- och Ekonomi-utskotten tagit under öfvervägande; och hvad först vidkommer frågan om nedsättande af en kommitté för utredning och behandling af de ämnen, som röra hushållningen med skogarna, äfvensom för spridande af upplysningar om det förmånligaste sättet alt desamma vårda och använda, så anse Utskotten några väsendtliga fördelar af en dylik undersökning icke kunna påräknas.
De statiska uppgifter om skogarnas tillstånd i allmänhet, äfvensom om beskaffenheten af den å hvarje serskild ort dermed iakttagna hushållning, hvilka motionären, för vinnande af det åsyftade ändamålet, eller införande af ett förbättradt skogsiiushållningssätt, ansett vara af nöden, torde, derest de erfordras, lämpligare kunna direkte inhemtas antingen från vederbörande Kongl. Maj:ts befallningshafvande eller chefen för härvarande skogs-inslitut, hvilka myndigheter desto heldre måste anses vara i tillfälle att meddela fullständiga och tillförlitliga underrättelser uti dessa ämnen, som bemälde auktoritelers upplysningar äro grundade å de rapporter, hvilka af underlydande tjenstemän från hvarje serskild ort dit insändas.
Då det i öfrigt åligger vederbörande skogs- och jägeri-beljeute att med råd och undervisning biträda enskilde i skogsskötsela 8 Lag- samt Allm. Besv.- o.
Ekon -Utskottens Betänkande, N.o 12. med hvad dertill hörer, samt ej mindre genom flere från trycket utgifna skrifter och handböcker, än ock lill följd af de inom länen inrättade hushållssällskapernas verksamhet, ett vida allmännare spridande af hufvudgrunderne för ett ordnadt skogshushållningssätt synes vara att föi vänta, än som, genom en för tillfället nedsatt kommitté, torde kunna vinnas, anse
Utskotten dessa skäl tillräckliga för den vördsamma hemställan, att denna motion må lemnäs utan afseende.
Hvad dernäst angår de bestämmelser, rörande vården och dispositions-rätten af enskild skog, sorn herrar af Ström och Wetterberg uti ofvanberörde motioner föreslagit, så hafva Ulskotten visserligen icke förbisett det goda syftemål, som för dessa’framställningar legat till grund, nemligen skogarnes betryggande emot sådane åtgärder från den enskilde egarens sida, som kunna menligt inverka på dessas framtida bestånd; men då reglementariska föreskrifter i förevarande fall synas Utskotten mindre lämplige, helst de band ,hvilka den enskilde skogsegaren sålunda påläggas, äro hinderliga för dispositious-rätten öfver dess egendom samt desammas efterlefnad dessutom svårligen lärer tunna behörigen handhafvas, anse
Utskotten sig af desse skäl förhindrade att lnotionärernes förslag härutinnan förorda.
Utskotten äro deremot af den tania, att en förbättrad hushållning med skogarne i allmänhet är att förvänta, i den mån uppmärksamheten varder riktad på det stora värde, dessa vei kligen ega både för det allmänna och den enskilde, äfvensom å angelägenheten för den sednare att åt denna hushållningsgren egna all erforderlig omsorg, hvilken öfvertygelse, dels genom spridande af tjenliga skrifter oell underrättelser i dessa ämnen, dels ock genom utdelande af belöningar för verkställda återplanteringar eller synnerlig vård om skogarne, lämpligast torde bibringas och underhållas.
Till befrämjande af dessa ändamål föreslå Utskotten Rikets Ständer att, uti underdånig skrifvelse, hos Kongl. Majit anhålla, det Kongl Maj:t täcktes i nåder tillåta, att bidrag af skogsplanterings - kassan måtte lemnäs, att af hushålls-sällskaperne i länen användas, dels, efter jägeribetjeningens hörande, till utdelande af premier åt personer, hvilka genom plantering och synnerlig vård örn, skogen gjort sig af en sådan uppmuntran förtjente, dels för tillhandahållande af skogsfrön, dels ock för spridande i allmänhet af tjenliga skrifter och underrättelser om en förbättrad skogshushållning, I afse - Lag- samt Allm.
Besv-, o. Ekon.-Uiskoltens Betänkande , IV.-o 12', 9 I afseende åter å sednare delen af herr Vetterbergs motion, eller hvad angår frågan om förhöjd ansvarspåföljd för åverkan, hafva Utskotten skolat vördsamt upplysa, att uti 27 kap. 3 och 4 §§ af Kongl. Maj:ls till Rikets
Ständer vid denna riksdag aflåtna nådiga förslag lill ny strafflag, hvilket, efter hvad Utskotten hafva sig bekant, är beroende på Lag-utskottets behandling, förändrade straffbestämmelser för åverkan jemväl förekomma; hvadan och då förevarande motion, i sammanhang med ofvan åberopade kapitel i den föreslagna strafflagen, lämpligast torde böra till pröfning företagas, Utskotten ansett något utlåtande i anledning af denna framställning nu icke böra afgifvas.
Beträffande slutligen herr af Ströms förslag om ändring i förvaltningen af de till menigheternes disposition upplåtne härads-allmänningarne, så torde, efter Utskottens tanka, ett förbättradt hushållningssält i afseende på dessa skogar säkrats kunna påräknas derigenom, att menigheterne sjelfva tillåtas att i tillsynen öfver desamma deltaga.
Denna utväg, hvilken, efter hvad Utskotten inhemtat, på flere ställen redan blifvit vidtagen, har äfven medfört fördelaktig verkan.
Då härvid så tillgår, att allmännings-interessenterne inom. sig utse deputerade, hvilka, med tillhjelp af antagen extra vaktbetjening, handhafva närmaste uppsigten och vården af desse skogar samt besörja utförandet af den hushållsplan, som i vederbörlig ordning blifvit af Konungens befallningshafvande samt skogs- och jägeri-embetsmännen uppgjord och föreskrifven, lärer någon betänklighet icke kunna uppstå, att en sådan delaktighet å menigheternas sida skulle leda till inskränkning af den öfveruppsigt å skogshushållningen, som staten genom sistbemälde auktoriteter hittills utofvat; hvaremot, om menighelerna rätt inse och uppskatta sin egen fördel af denna vård, deras biträde i denna, dem sjelfva närmast rörande, angelägenhet måste utgöra ett verksamt medel för vinnande af det åsyftade ändamålet, eller en omsorgsfullare hushållning med dessa skogar.
Utskotten hemställa fördenskull, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes i nåder förständiga samtlige
Dess befallningshafvande att uppmana de menigheter, hvilka ega härads-allmänningar, dels att sig emellan utse deputerade, för att, med biträde af den underlydande extra vaktbetjening, hvilken af desse deputerade för sådant ändamål kan varda antagen, deltaga uti uppsigten och vården af allmänningen, dels ock att för bemälde deputerade utfärda instruktion, som af Kongl. Majrts Bilt. till R.
Prot. 184? och 1848, 7 Sami, 2 Afd. 2 Haft. 2 10 Zag- samt Allm. Besv.- o. Ekcn.-Utskottens Betänkande, N.o i3. befallningshafvande granskas och godkännes; börande detta likväl icke leda till upphörande eller inskränkning af den öfveruppsigt, staten, genom Kongl Maj:ts befallningshafvande samt skogs- och jägeri-embetsmännen hittills utöfvat.
Stockholm dea 11 Maj 1848.
Emot sista punkten uti detta betänkande anmäldes af herr Grefve Gjldenstolpe, A. G., följande reservation: ”Uti skrifvelse af den 12 Maj 1841 hafva Rikets Ständer hos Kongl. Majit gjort underdånig hemställan om rättighet för delegare i härads-allmänning att. der de det önska och sådant hos Kongl.
Maj:ts befallningshafvande anmäla, genom utsedde deputerade deltaga i uppsigten och vården af allmänningen; och har Kongl.
Majit, på sätt Dess nådiga proposition af den 12 November 1847, angående skogsplanterings-kassans inkomster och utgifter, upplyser,, lill denna Rikets Ständers hemställan lemnat nådigt bifall.
Den uppmaning till menigheterne att sig af denna dem förunnade förmån begagna, sorn Utskotten genom den föreslagna underdåniga skrifvelse!! vilja framkalla, anser jag olämplig, enär det bör vara den enskildes åliggande att begagna sina rättigheter, men icke den Högsta Makten att honom dertill uppmuntra.”
Uti denna reservation in&tämde herr von Hohenhausen och herr Berg von Linds. No 13.
Ant. till Exp. Utsk. den 23 Maj, kl. ii f. m.
Betänkande, i anledning af väckt fråga om upphörande af s. k. jura patronatus.
Ridderskapet och Adeln har Friherre Alströmer, J., uti ingifvet memorial fästat uppmärksamhet ej mindre å den afvoghet, som ofta skulle vara rådande emellan en församling och den pastor, densamma ej sjelf fått välja, äfvensom det menliga inflytande, hvartill ett sådant förhållande gåfve anledning, än ock å det rättmätiga anspråk, hvaije- förnuftig fullmyndig församlings-medlem egde att sjelf få åtminstone deltaga i valet af den person, åt hvilken han anförtrodde sin högre andeliga varelses vigtigaste och dyrbaraste angelägenheter.
I anledning häraf har motionären föreslagit, att de lagrum, författningar och privilegier, som medgifva enskild person rättig - Zag- samt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utskottens Betänkandej N:o i3. il het att bortgifva pastorat, måtte upphäfvas, samt att dylika pastorater, i fråga om kyrkoherdeval, hädanefter måtte såsom konsistoriella behandlas; dock alt de ekonomiska rättigheter eller skyldigheter, som med den patronella rättigheten voro förenade, kunde, der hinder för någon förändring härutinnan skulle möta, oberoende af prestvalet bibehållas.
Denna, till Lag-utskottet remitterade, motion, jemte de i anledning deraf hos Höglofl.
Ridderskapet och Adeln afgifna yttranden, bar nämnde Utskott, i förening med Allmänna Besvärs- och Ekonomi-utskottet, till pröfning förebaft; men dälden rättighet, hvarom här är fråga, icke tillkommit genom allmän lag, utan förvärfvats, dels genom upplåtande af plats för sjelfva kyrkan, dels genom disposition af tionde till densammas underhåll, dels ock genom hvarjehanda andra tjenster och uppoffringar, samt denna rättighet, som i de flesta fall är förenad med besittningsrätten till viss egendom, sålunda öfvergått från den ena egaren tillden andra, torde icke, utan ingrepp i eganderätten, nuvarande innehafvare af patronatsrält utaf lagstiftningen kunna densamma betagas.
Det missförhållande emellan församlingen och dess lärare, hvilket, efter motionärens förmenande, skulle uppkomma till följd af denna, en enskild person medgifna, rättighet, lärer icke såsom giltigt skäl för den föreslagna forändringen kunna antagas, helst ett dylikt förhållande af samma anledning skulle kunna förutsättas äfven inom de regala gällen, der församJingsboerne väl ega valrätt, men der rättighet att nämna utom förslaget är Konungen förbehållen.
Då i öfrigt härvid i betraktande tages: att patronatsrätten, sedan egendom af hvad natur som helst får af hvarje svensk man, ulan skillnad af stånd, besittas, numera kan af hvarje samhällsmedlen irinehafvas; att den föreslag ne prestmannens skicklighet är underkastad vederbörande embetsmyndighets ornpröfning samt slutligen att, genom upphäfvande af patronatsrätten, betydliga kostnader på många ställen skulle försam lingärde tillskyndas medelst inlösen, ej mindre af kyrkobyggnaden, äu ock af pastors-bostället, hvilket sednare flerestädes är patron i egendom, anse
Uiskottea dessa sammanlagda skäl tillräckliga för den vördsamma ben.ställan, att Jörevarande motion må lemnäs utan afseende.
Stockholm den 22 Maj 1048.
Besv. och Ekon.-U tsk:ns Betänkande, A:o 14. 1 JW ti.
Arik. till Exp.-Utsk. den 23 Maj, kl. 11 f. ro.
Betänkande, i anledning af väckta frågor om ändring i sättet för kungörelsers publicerande i kyrkorna.
Uti detta ämne hafva följande motioner blifvit väckta och till behandling dels af Lag-, dels ock af Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet remitterade, nemligen: från fJögv, Preste-Ståndet af Herr Prosten Cnattingius, som anfört, att uppläsandet af kungörelser under sjelfva högtidsstunden i templet störande inverkar på andakten och det kristliga lif, som af densamma bör framkallas, samt tillika medförer verklig skada för religionen, enär, kort efter predikan och mellan bönerna, då lärare och åhörare äro stämda för de heligaste föremål, andaktsstunden upplages med påminnelser om helt och hållet verldsliga ting, hvilket afbrott vore för religionskänslan sårande, i synnerhet de helgedagar, å hvilka den heliga nattvarden utdelas.
Då den inskränkning, 2 kap. 5 § kyrkolagen i förevarande hänseende medgåfve, så helt och hållet blifvit förbisedd, att alla slags kungörelser uppläsas i omedelbar följd med de Kongl, påbuden, samt detta publicerande på landsbyggdeu urartat
Lill ett andaktsstörande missbruk, hvilket under vissa årstider, då kungörelser hopas i större mängd, orsakade en sådan tidsutdrägt med sjelfva gudstjensten, att en längre tid derför åtginge än för en vanlig predikan, ansåge motionären en gräns för detta missbruk vara af behofvet högeligen påkallad.
I anledning häraf och då ett vigtigt stöd för en lika allmänt önskad som lätt verkställbar förändring i detta hänseende förefunnes uti komitterades för kyrkolagens öfverseende ”förslag till kyrkolag och serskilda lagar rörande kyrkoväsendet samt kjMkostadgar”, har motionären hemställt, att det derutinnan framställda speciella förslag ”om kungörelsers afkunnande och vård” måtte, med några få, härnedan anmärkta, förändringar, till Rikets Ständers ompröfning och Bih. till B.
Brot. 1847 & 1848, 7 Sami. 2 A/d. 3 Hiift. 1 2 Lag- samt sillin.