Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ändamålet med denna förändring synes hafva varit att förekomma de stridigheter, som vid dylika förrättningar delegarne emellan uppstodo, äfvensom att betaga en mera förutseende delegare tillfälle att, medelst otillbörligt inflytande vid egornes uppskattning, bereda sig fördel på de öfriges bekostnad.
Någon olägenhet af nuvarande graderingssätt är icke att befara, då delegarne alltid äro i tillfälle att gå förrättningsmännen tillhanda med nödige upplysningar, och sjelfve kunna bedöma rigtigheten af den skedda värderingen, hvilken icke utan rådplägning med dem får företagas.
I betrak - 12 Lag- samt Allm. Besv.- och Oecon.- Utsk:s Betänkande ]Sf:o 21. tande häraf, anse Utskotten sig höra tillstyrka afslag ä motionen samt, i följd deraf, att så väl i §. i detta Cap. som 2 §. i 6 Gap. må oförändrade bibehållas.
I afseende på Olof Olssons framställning, att en provisionel skiftesläggning borde föregå egogradeifingen, hafva TJtskolten förgäfves sökt besvara sig den frågan, hvad ändamål en dylik åtgärd egentligen skulle åsyfta?
Då den väckta motionen äfven med tystnad förbigått denna omständighet, torde densamma i sig sjelf innefatta tillräckligt skäl för afslag, hvilket Utskotten alltså tillstyrka. 12 Cap. 1 {.
i Morn.
Af Anders Danielsson från Elfsborgs Län: att det må vara delegare i skifteslag öppet, att, der de finna sådant för sig mest fördelaktigt, från skifte till gemensamt begagnande undantaga utmark, hvarå odlingsbar mark till intagande i inrösningsjorden icke finnes.
Bifall till denna framställning skulle till en del förstöra de goda verkningar, man hittills varseblifvit och för framtiden hoppas af nu gällande Skiftes-Författningar.
Om det åt jordegare öfverlemnas, alt fråu skifte undantaga viss jord för gemensamt behof, skulle denna rättighet ganska ofta begagnas, och utan tvifvel skulle enahanda orsaker, sorn vållat Storskiftes-Förordningeas upphörande, innan kort åstadkomma samma verkan i afseende på Skiftes-Stadgan.
Händelser, der egors uppmätning och skiftande icke motsvara kostnaderna derför, lära få räknas till undantagen, hvilka icke böra bestämma den allmänna regeln.
I Rikets sex Norra Län, ejer ett sådant förhållande oftast inträffar och der odlingen i allmänhet icke hunnit, så långt som i öfrige delar af Riket, synes en sådan rättighet både behöflig och lämplig, men att utsträcka den till de sistnämnde, skulle, efter Utskottens tanka, vara skadligt och motverka det nyttiga ändamål Skiftes-Stadgans ifrågavarande stadgande åsyftar, nemligen att förekomma ytterligare delning af jorden, der laga skifte en gång skett, samt att för delegarne bereda så formliga skiften som belägenheten medgifver.
Utskotten tillstyrka, att Anders
Danielssons omförmälde motion icke må bifallas. 8 §.
Af Herr Gyllenhaal L. II.: att, i likhet med hvad Lag- samt Allmänna Besvärs- och Oeeonomie-Utskotten vid sisllidne Riksdag, uti Betänkande N:o 8, öfver framställda anmärkningar mot Skiftes-Stadgan, föreslagit, denna §. måtte förändras till följande lydelse:
Enär laga skifte på en eller flera delegares begäran verkställes, der stor skiftes fördelning s som 'vunnit laga kraft j föregått ^ sådant skifte Lag- samt Allm. Besa.- och Oecon.- Utsk:s Betänkande JV:o 3.1. i3 icke skall öfvergå flere delegare, än sorn det begärt eller dem , som derom sig jorena.
De öfrige må vid det laga kraftvunna storskiftet bibehållas , utan annan ändring deruti, än som för skiftets verkställande för de sökande delegarne oundvikligen erfordras.
Efter erhållen återreraiss hafva Utskotten, uti ett senare Utlåtande N:o /Ju , på dessa skäl, a} att den utaf Utskotten i förra Betänkandet föreslagna ändring i 12 Gap. 8 §., på sätt anmärkt blifvit, torde finnas mindre till lcimplig, 'sedan numera, endast ett skiftes sätt lagligen eger rum, och således, enär genom en delegares erhållna utbrytning, förra storskiftet blifvit rubbadt, öfrige delegare icke kunna få sina egor i nytt storskifte lagde; lf) att all till hela skifteslaget hörande mark ovilkorligen måste ajvi ätas, på Charta a (fattas och gradering derå verkställas, om än skifte sker endast ä en delegares lott, och att följaktligen kostnaderna dervid äro i det närmaste enahanda, som om skiftet öfvergud hela skifteslaget; c) att, om utbrytning serskildt lemnäs en delegare, måste ej sällan inträffa, att derigenom beredas hinder och svårighet för öfrige delegare att sedermera erhålla sä fördelaktigt, formligt och redigt skifte, som localen i annat fall möjligen kunnat medgifva; frånträdt sitt förut afgifna förslag och tillstyrkt, att föreskriften uti denna : att, när laga skifte på en eller flere delegares begäran verkställas , sådant skifte bär hela skif teslaget öfvergå, måtte oförändrad bibehållas.
Nuvarande Utskott, som, medelst föreslagen ändring i 3 §. af i Gap., sökt bereda correctiv mot obehörig rubbning i redan laga kraftvunna storskiften, inse fullkomligt vigten af förenämnde skäl och få, med åberopande deraf, vördsamt tillstyrka, att den af Herr Gyllenhaal väckta motion icke må bifallas. ao §.
Af Jacob Kylander från Vermland: att, i händelse Landtmätare, gode män och delegare enhälligt finna belägenheten fordra, att fyra skiften tilldelas en eller flera delegare, sådant må varda tillåtet, utan att hemställan till Egodelnings-Rätten i sådant fall borde egä rum.
Det lärer icke sällan inträffa, att egors belägenhet oundgängligen fordrar deras fördelning i 4 skiften.
Den omgång, som nu erfordras, medelst hemställan till Egodelnings-Rätten, der skifte på nämnde sätt måste verkställas, torde såsom ledande till kostnader och tidsutdrägt, utan motsvaran - i4 Lag- samt Allm. Besa.- och Oecon.-Utsl'.s Betänkande N:o st. de fördelar, kunna undvikas.
Då bestämd föreskrift är gifven, att egorna ovilkorligen skola fördelas i så lå skiften som möjligt, torde skiftesmannens pröfningsrätt i detta hänseende utan våda kunna utsträckas lika långt i Rikets öfrige delar som i de sex norra Länen, och i öfverensstämmelse härined anse Utskotten sig böra föreslå, att sista mom. af förevarande §. måtte utgå, samt ardra punkten i första mom. sålunda ändras: — — — — Skalle belägenheten pä något ställe härifrån oundgängligen fordra undantag _, och kan icke sådant genom en eller flere delegares utflyttning, på sätt i i3 Cap. 1
S- sägs j afhjelpas; dä må tre ell-er högst fyra skiften hvarje delegare på enahanda sätt tilldelas. — 13 Gap. a §.
Af Herr Gyllenhaal j Lars Herman: att vid denna §. följande tillägg måtte införas:
JSu har icke hela by el aget, utan en eller flere af grannarne skifte begärt och kati det ej utan utflyttning verkställas; då skola den eller dej sorn skifte söktj vara till utflyttning förbundne j så framt icke annorlunda frivilligt åsämjes.
Af Olof Olsson från östergöthland: att utflyttning förträdesvis borde åläggas den, som skifte sökt, så vida åbyggnaderne å hans hemman icke voro i bättre stånd än någons foland de öfrige delegarne.
Vid pröfning af dessa motioner hafva Utskotten inhemlat, att det af Herr Gyllenhaal framställda förslag, hvarmed Olof Olssons yttrande hufvudsakligen öfverensstämmer, åsyftar återupplifvande af sista Mom. i 11 §. af Kongl.
Förordningen angående enskiftes-delningar i Skåne och Skaraborgs
Län den 24 Julii 1812, samt att de skäl, som förmenas ådagalägga lämpligheten och ändamålsenligheten af ett dylikt stadgande, finnas upptagne i Lag- samt Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskottens vid sistförflutne Riksdag under N:s 8 och 4r afgifne Belänkanden, hvari tillstyrkes bibehållande af hvad nämnde Förordning i 11 §. uti ifrågavarande ämne innehåller.
Detta förslag, hvilket vid förra Riksdagen icke vann Rikets Ständers bifall, kunna Utskotten ingalunda understödja.
Då det nemligen tages i betraktande, a) att utflyttning måste anses lika fördelaktig för den qvarboende som för den utflyttande, och att följaktligen skyldigheten dertill icke bör utsättas såsom ett vite, hvartill den sorn söker skifte skulle göra sig förfallen, utan måste bestämmas med afseende på det Lag- samt Allm. Besa.- och Oecon.- UtsP.s Betänkande N:o 2t. i5 sökta hufvud-ändamålet, att för alla bereda så formligt skifte som localen medgifver; b) att detta ändamål skulle, om förslaget antoges, ganska ofta förfelas, helst det icke kan förutsättas, att den skiftes-sökande alltid förorsakar mesta trängseln inom en by; c) att betydliga hinder för skiftesverkets befordrande deraf skulle uppkomma, äfvensom ökade kostnader hela skifteslaget tillskyndas; anse Utskotten sig ega skäl tillstyrka, att Herr GjllenJiaals och Olof Olssons motioner icke må bifallas. 3 §.
Af Johan Jacob Rutberg från Norrbottens
Län: att icke andre delegare borde uti utflyttningskostnaderne deltaga än de, hvilka af utflyttningen få större eller beqvämare läge.
Det torde med säkerhet kunna antagas, att, då laga skifte verkställes inom skifteslag, der delning förut ej skett, fördelen af utflyttning måste blifva allmän för delegarne, samt att, der storskifte föregått, enahanda förhållande inträffar, helst delegare, hvars egor hafva så fördelaktigt läge, alt nytt skifte icke erfordras, enligt 12 Cap. 8 §. kan undvika att deruti ingå.
Då härtill kommer, att förevarande §. innehåller bestämd föreskrift, att, vid fördelning af utflytlningskostnad, afseende bör fästas å den nytta delegarne af utflyttningen vinna, synes något vidare stadgande härom icke behöfvas. 6 §.
Af Peter Persson från Calmar Län: att den, sorn vid laga skifte icke återfår så stor rymd eller så väl odlad jord som han afträder, måtte njuta full odlingsersättning.
Rättvisan af en jordegares så beskaffade anspråk lärer vid SkiftesStadgans utfärdande nogsamt varit insedd, hvarföre ock denna innehåller fullständiga föreskrifter härom.
Då någon ändring i dessa stadganden icke af Motionairen är vorden yrkad, torde vidare yttrande icke erfordras, än den upplysning, hvarmed Utskotten nu tillliandagått. 6 och 7 §§.
Af Anders Ericsson från Örebro Län: att bäfde-uppskatlning (bestämning om odlings-ersältning) och ståndskogs-uppskattning, såsom beroende af skiftes-förrättningens bestånd, icke borde företagas förrän skiftet blifvit slutligen fasitställdt.
Om det å ena sidan bör medgifvas, att rubbning i skiftesförrältning ofta medför rubbning i uträkningen öfver ersättning för ståndskog och verkställde odlingar, bör å andra sidan icke förbises, att dylik ersättning med största säkerhet kan bestämmas i sammanhang med skiftet, då delegarne bäst äro i tillfälle att bedöma billigheten af hvarandras anspråk och biläg - i6 Lag- samt Allm, Bes v.- och Oecon,-Utsk‘.s Betänkande JY:o sr ga möjligen uppkommande tvister.
Derjemte torde icke böra lemnäs utan uppmärksamhet, att det föreslagna stadgandet ofelbart skulle leda dels till förökade rättegångar och dels hufvudsakligen till uppehåll uti de delegares rätt, som skulle tillgodonjuta berörde ersättning.
På dessa skäl (tillstyrka Utskotten, alt Anders Ericssons ifrågavarande förslag icke må bifallas. 18 Cap. i §.
Åf Peter Andersson från Halland: att, då enbet i lagskipningen, så vidt ske kan, alltid bör tillvägabringas, men sådant under nuvarande förhållanden icke, hvad skiftesmål beträffar, med säkerhet kan förväntas, helst Häradshöfdingarne icke sällan erhålla tjenstledighet, då deras embeten förvaltas af vicarier1, stundom ovana vid behandling af skiftesärenden, så vöre det både nyttigt och nödigt att en enda Egodclnfngsdomare inom hvarje Län anställdes.
I händelse Lagmans-Rätterne kommo att indragas, kunde det åläggas Lagmännen att emottaga denna befattning, hvilken, i motsatt händelse, borde uppdragas åt andra skickliga personer, som borde för sin möda erhålla ersättning uti enahanda dagtractamente och expeditionslösen, som Häradshöfdingarne åtnjuta, jemte .skjutslega för två hästar till och från förrättningsstället.
Denna motion, hvilken Johan Jacob Rutberg från Norrbotten ansett olämplig för berörde vidsträckta
Län samt flere af Hedervärda Bonde-Ståndets
Ledamöter af hvarjehanda skäl trott sig icke böra gilla, hafva Bengt Gudmundsson från Halland och Anders Danielsson från Elfsborgs
Län biträdt, den sistnämnde under yttrande, att, då den föreslagna ersättningen åt Egodelnings-Rätts-domare syntes alltför ringa, kunde befattningen öfverlemnas åt någon Häradshöfding, hvars domsaga emedlertid borde förvaltas af vicarius, samt ett skäligt arfvode af några hundrade Riksdaler Banco anslås, alt, för ändamålets vinnande, af Nionde IIufvud-Titeln utgå.
Utskotten, som icke ega yttra sig öfver Anders Danielssons framställning om lörte-anslag till serskilda Egodelningsdomare, få, med erkännande af vigten utaf enhet i lagskipningen ej mindre i skiftesmål än alla öfriga Rättegångsärondén, erinra, att, då det enligt denna §. står invånarne i hvarje ort fritt att bos Kongl. Maj:t i underdånighet begära, att serskild parson för större eller mindre district må till Ordförande i Egodelnings-Rätt i.
Nåder utses, synas de olägenheter Peter Andersson befarat, medelst be m - Lag- samt Allm. 23 c sv.- och Oeeon.- Utsk’.s Betänkande 2$:o zt. i j. gagnande af denna frihet, lätteligen kunna afhjelpas, utan att å Rikets Stan* ders sida erfordra någon åtgärd. 5 §.
Af Anders Danielsson från Elfsborgs Län: att om någon sak vöre af den vidlyftighet, att Egodelnings-Rätten skulle linna, det protocoll och utslag e| kunde genast utgifvas, borde det tillåtas Rätten att utsätta nytt sammanträde inom en månad derefter, för utslags afkunnande och handlingarnas utlemnandg till parterne.
I sammanhang härmed tillhör det Utskotten att jemväl till pröfning företaga Herr TV. B.
Dalmans väckta motion om förändring i nu gällande föreskrifter angående skyldighet för domare å landet att, vid så kallade extra förrättningar, före afresan från förrättningsstället till parterna utgifva protocoll och utslag, deri Herr Dalman_, beträffande egodelningssyner, på grunder, som finnas fullständigt upptagna i Lag-Utskottets, under N:o c)i, afgifna Betänkande, framställt enahanda yrkande som Anders Danielsson.
Sedan Lag-Utskottet tillstyrkt afslag å Herr Dalmans motion, så vidt den åsyftar förändring i expeditionssätlet vid syneförrättningar i allmänhet, •arnt de skäl, som ligga till grund för berörde yttrande, jemväl gälla vid besvarande af de uti förevarande ämne gjorde framställningar, torde sammansatta Utskotten, för undvikande af vidlyftighet, endast behöfva åberopa förenämnde Betänkande, för den vördsamma hemställan, att ifrågavarande förslag icke md bifallas. 6 §.
Af Olof Olsson från Östergöthland: att förrättningsman, hvars åtgärder såsom lagstridiga af Egodelnings-Rätt ogillas, bör vidkännas kostnaden för Rättens sammanträde.
Det ligger i sakens natur, och är med rättvisa öfverensstämmande samt allmänt erkändt, alt den, som tillskyndar annan besvär eller kostnad, måste sjelf vidkännas ersättningen derför, hvadan något serskildt stadgande för det af; Motionairen uppgifna fall, efter Utskottens omdöme, icke er fordras. r)—i3.
Af Herr Gyllenhaal: att, på sätt Lag-samt Allmänna Besvärs oeh Oeconomie-Utskotten vid sistlidne Riksdag föreslagit, egograderingen måtte hänföras till de ämnen, hvilka enligt g $. böra vara prof vade och af gjorde innan skiftet fullbordas j och att således ordet ” egograderingen” frän i3 §. uteslutes j samt att enahanda tid af sextio dagar} till anförande af besvär hos Egodelnings-Rättenj som för klagan öfver fullbordadt skifte blifvit bestämdjemväl mätte ega rum i afseende på ego Bihang till R.
Fröt. 1834. 7~.de i”8 Lag- samt Allm. Besv.- och Oecon.- Utsh'.s Betånhande N:o 21. graderingen j och hvarom stadgande alltså borde meddelas genom en serskild uti 11 Capitlet.
Uti de af Herr Gyllenhaal yttrade åsigter hafva Nils Insulin och Jan Peter Jansson från Stockholms Län, Nils Månsson från Malmöhus Län, Nils Persson från Södermanland, Peter Persson från Calmar Län, Änders Danielsson och Lars Larsson från Elfsborgs
Län uti serskilda memorial instämt, de tvänne sistnämnde under yrkande, att, sedan provisionel plan till skifte, enligt 12 Cap. i5 blifvit upprättad och å marken utvisad, samt delegarne derigenom kommit i tillfälle att upptäcka vid graderingen möjligen förelupne misstag, hänvisning till anförande af besvär deremot måtte meddelas.
I)e skäl som åberopas emot det nu gällande stadgandet, finnas upptagne i Lag- samt Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskottens Betänkanden N:ris 8 och 41 yid förra Riksdagen, och bestå hufvudsakligen deruti, att samma stadgande leder till flere tvister om skiftet, och att när egograderingen af domstoiarne ändras, Landtmätaren får i flere eller färre delar omgöra skiftet, deraf kostnader och tidsutdrägt för delegarne förorsakas.
Ehuru Rikets Ständer vid sista Riksdag, efter den nogaste pröfning af skälen för och emot berörde stadgande, bibehöllo detsamma oforändradt, har likväl den Comité, som, genom Kongl. Maj:ts Nådiga Bref den 3i Januarii i83i, erhållit uppdrag, att till närmare granskning och undersökning upptaga åtskilliga mot Skiftesstadgan framställda anmärkningar, fullständigt utvecklat grunderne för dess lämplighet och ändamålsenlighet, uti ett afgifvet underdånigt Utlåtande, deraf Utskotten erhållit del, och hvilket är af följande innehåll: ”Af alla åtgärder vid ett egoskifte, är egornas taxering eller värdering på en gång den vigtigaste och den svåraste att rätt verkställa.
Den afgör hufvudsakligast, om delegares rätt varder vid skiftet iakttagen, om han i egor får hvad han bör få, derigenom att de alla blifvit satta i ett rigtigt förhållande till hvarandra.
Denna åtgärd måste finnas vara ganska grannlaga och kinkig, när, såsom ofta händer, flera hundrade serskilda egostycken skola, det ena efter det andra, jemföras med hvarandra; och med bästa vilja och förmåga hos Taxeringsmännen, är det knappt för dem möjligt dervid undvika misstag, i all synnerhet som åtgärden i sig sjelf är till viss grad arbitrair.
Det blifver således i följd häraf nästan en omöjlighet för delegarne att bedöma, om egograderingen är i alla delar rigtig och rättvis eller skäl finnas till missnöje dermed, förr än de nya skiftena blifvit utlagda och delegarne då komma i tillfälle att jemföra deras nya egolotter med Bag- sami Allm, Besa,- och Oecon.- Utsk,'s Betänkande Dito zi. r q elem de förut liaft; och dittills sahna de derföre i allmänhet skäl, att emot cgograderingen göra anmärkningar.
Finna de sig då vara lidande och ådagalägga att detta lidande är grundadt, huru skall det kunna afhjelpas, om Taxerings-ålgärden är förut orubbligt fastställd?
Också har erfarenheten visat, att oersättliga förluster fö<- delegarne häraf uppstått.
Om derföre jördegares rätt och säkerhet vid skiftet skall bevaras och lidande förekommas, är det oundgängligt, att en granskning må kunna ske af egotaxeringsåtgärden, sedan lotterna äro utlagda, och jordegare böra nu så mycket mera ega denna förmon, sedan beslutande-rätten rörande egograderingen blifvit öfverflyttad på Landtmätaren och gode männen, och ej tillhör, såsom förut, jordegarne, hvadan en stark control på de förre är nödig, att de med yttersta noggrannhet, omtanka och bemödande denna taxering verkställa, så att ändringar deri efteråt må kunna i möjligaste måtto förekommas; en omständighet, den de säkerligen icke bli så måne att uppfylla, om egograderingen göres till proeliminair-fråga.
Vid storskiftena tillgick dessutom i förevarande ämne på enahanda sätt, som Skiftesstadgan medgifver; ty då klagomål anfördes vid domstol öfver lidande vid skiftet, och domstolen fann det ega grund, skedde jemkning i lotterne; och denna jemkning var i sjelfva verket icke annat än en jemkning i taxeringen.
Allmänna Lagen, lika med äldre Skiftes-Författningar, öfverensstämmer ock i denna princip.
Den förra säger i i Cap. 4 §•
Byggninga-Balken, att, om någon klagade, att han fått mindre eller sämre lott, än han haf va borde., egde han begära laga syn, h varvid domaren skulle jemka vederbörande emellan.
Det var först i Finska Egodelningssladgan af år 1775 och de sedan emanerade Skiftes-Författningar, som man införde den motsatta principen, att göra egograderingsåtgärden till en praeliminairfråga.
Å andra sidan kan det visserligen icke nekas, att det nu föreskrifna stadgandet äfven har sina olägenheter, bestående deruti, alt det leder till flere rättegångar om skiftet, och att, när egograderingen af domstolarne ändras, hvilket anses lätt kunna komma i fråga, Landtmätaren får i flere eller färre delar omgöra skiftet, deraf kostnader och tidsutdrägt således för delegare förorsakas.
Hvad den förra omständigheten angår, så lärer den icke innefatta ett giltigt skäl, att frångå ett stadgande, utom hvilket full rättvisa i saken, full säkerhet för jordegare icke skulle kunna vinnas; och då frågan är om ett egoskifte, som, rätt verkställdt, kommer att gälla kanske för ett sekel, torde icke synnerligt afseende böra hafvas derpå, om dess fastställande ett eller annat år uppehälles, äfven af en orättmätig klagan.
Beträffande det senare skälet, eller att skiftet får vid skedde ändringar i ao Lag- samt Allm. Bese.- och Oecon.- Utsi:* Betånlande N ° tr. graderingen omgöras, så är det ovedersägligt, att då domstolen anser graderingen så felaktig, att den helt och hållet måste omgöras och derföre ogillas, liela skiftet, utom mätningen och liäfdebeskrifningen, måste göras å nyo, hvaraf olägenheter genom längre uppehåll i skiftet delegare förorsakas; att då domstolen gör större förändringar i graderingen, måste antingen nj graderings-längd upprättas eller förändringarne å serskild längd upptagas och nj'tt delningsförslag samt deraf följande ny uträkning af egofigurerne och delningsbeskrifning, äfvensom upprättade liqvider om utflyttnings- och odlingshjelp samt ståndskogs-ersättningar kunna lill större eller mindre del blifva onyttiga, i hvilken händelse delegarne kunna, utom tidsutdrägten i skiftet, tillskyndas kostnader genom nytt arfvode åt Landtmätaren härför, emedan i det fall, då denne icke kan anses hafva felat af uppsåt eller uppenbar vårdslöshet, han ej heller kan åläggas för samma betalning verkställa förändringarne, men att deremot, då domstolen beslutar mindre-ändringar i taxeringen, hvilket i de fleste fall, om skiftesmännen använda tillbörlig noggrannhet och iakttaga stadgandet i 12 Cap. i5 §. om granskning af taxeringen, vid provisionel planens utvisande, lärer få anses inträffa, samma ändringar kunna afhjelpas genom sådan jemkning i skiftet, som snart är verkställd och hvarken åstadkommer tidsutdrägt eller nya kostnader för delegarne.
” De skäl, förestående Utlåtande innehåller, för bibehållande af nu gällande stadgande uti ifrågavarande ämne, äro efter Utskottens omdöme af den vigtiga beskaffenhet, att Utskotten, med åberopande deraf, anse sig icke böra tillstyrka någon förändring uti berörde stadgande.
Åtskilliga Ledamöters serskilda mening bifogas.
Stockholm den x JNov.
x834* Reservationer : 1:0 af Herr von Strussenfeldt:
"Den i Kongl.
Skiftes-Stadgan den 4 Maji 1827 meddelade föreskrift, att i de Sex (6) Norra Länen må, utan hemställning till Egodelnings-Rätt, egorne läggas i flere än tre skiften, har af Utskotten blifvit utsträckt till hela Riket.
Oaktadt de ostridigt välgörande följder denna Stadga visat vid tillämpningen, har man dock stundom hört den bittert klandras derföre, att den skulle lemna för litet afseende å serskilde orters localförliållanden; man bar velat stämpla som ett dåraktigt företag, att stifta en oeeonomisk Lag, Bas- samt Allm. Besv.- och Oecon.- ZJtsk:s Betänkande iV.‘o 2/. 21 O gällande ifrån yttersta gränsen af Skåne ända till Torneå.
Jag finnér det derföre så mycket mera anmärkningsvärd!, att man nu vill såsom generelt gällande för hela Riket utsträcka, hvad nämnde
Författning såsom undantag medgifvit med afseende å förhållandet inom vissa Län.
En serdeles benägenhet för tillbakagående har visat sig vid Afdelningens behandling' af Skiftesstadgan; denna föreslagna förändring lemnar derpå det tydligaste bevis.
Enligt så väl äldre som nyare Enskiftes-Författningar, borde egorne läggas i högst 3:ne skiften; men, då nu
Skiftesstadgan visat nog förutseende för att icke ovilkorligen fordra detta, utan endast att, med undantag af de 6 Norra Länen, Egodelnings-Rätten skulle meddela yttrande, huruvida egorna finge läggas i flera än 3 skiften, så är man genast färdig att borttaga detta senare stadgande, ämnadt att utgöra en control, att egorne icke onödigtvis läggas i 4 i stället för 3 skiften.