Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Schwerins åtgärd, att hos Rikets Ständers Justitiae-Ombudsman anmäla de Med-Fullmägtige, som biträdt nämnde beslut, för förment afvikelse från Rikets Ständers föreskrifter.
Ett sådant yttrande af Banco-Ulskottet finner jag lika litet ingripande i de beslut, hvilka, i följd af Justitias-Ombudsmannens anställande åtal, möjligen må tillkomma, som det utlåtande Utskottet meddelat rörande sjelfva saken.
Jag anser mig derföre öppet böra uttala mitt ogillande af Herr Grefve v. Schwerins ofvananmärkte förfarande.
” Herrar Walley och Falhem: "I den af Herr Borgmästaren Helleday afgifna reservation få vi oss förena." STOCKHOLM, Eckstkisska Tbycmrikt, i834* Baucc-Utikottets Mern. N\o i3. i N:o i3.
Antom till Exp. Utsk. d. 20 Junii kl. 2 e. m.
Merner i al, med tillstyrkan, att Rikets Ständer mutte hos Kongl. Maj\t i underdånighet anmäla de hinder, som mött för Silfver-utvexlingens början å den af Kongl Maj:t i Nåder föresi agne dag den i.ste nästkommande Julii.
Enär Kong], Maj:t, uti Dess den 8 Februarii innevarande Artill Rikets Ständer aflåtne och af samtlige Riks-Stånden lill Utskottet remitterade Nådiga Skrifvelse, bland annat, yltrat den åsigt, att ytterligare silfverköp icke vore af nöden för att sätta i verkställighet Myntbestämnings-Lagen af den 1 Mars i83o, samt att således intet binder förekommer för Bankens öppnande lill utvexling af silfver senast den 1 nästkommande Julii, så, och ehuru Utskottet fortfarande förblifver vid dess redan yttrade öfvertygelse, det Bankens ställning är sådan, alt densamma kan å den af Kongl.
Maj:t i Nåder föreslagne dag till utvexling af silfver öppnas, likväl då Utskottets i ämnet afgifne Belänkanden, N:ris 6 och 8, icke vunnit Rikets Ständers bifall, ulan blifvit af samtlige Riks-Stånden till Utskottet återremitterade, med flere sins emellan skiljaktiga, mer eller mindre vigtiga anmärkningar, har Utskottet ansett sig böra för Rikets Ständer vördsamt anmäla, att, till följd häraf, de beslut och förberedande åtgärder, hvilka bora föregå Bankens öppnande till silfver-utvexling, icke numera kunna medhinnas till den i Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse omförmälde dag; och får Utskottet i anledning häraf vördsamt föreslå, att Rikets Höglofl.
Ständer måtte, isvar till Kgl. Maj:t, i underdånighet tillkännagifva, hurusom de beslut och för beredande åtgärder, hvilka för silfver-utvexlingens begynnande äro erforderlige, ännu icke hunnit vidtagas, och att Banken således icke kan lill silfverutvexling den 1 Julii öppnas, men att, så fort de nödiga ansedda besluten hunnit fattas, Rikets Ständer skola till Kongl. Maj:t inkomma med underdånig anmälan om den dag, då Banken blir i tillfälle alt utvexlingen begynna.
Hvarvid dock Utskottet anser sig böra upplysa, det Utskottets göromål i den nion fortgått, att Utskottet hoppas vid denna månads slut kunna afgifva dess svar å de vid förenämnde Betänkanden gjorde anmärkningar, så Bihang tili R, St> Trot, 1834. 6 Sami. 1 Afd. ± 10.de 2 Banco-Vtskottets Uti, N:o i4. att man icke kan befara, det Bankens öppnande till utvexling af silfver, beliöfver uppskjutas någon längre tid utöfver den. dag Kongl.
Nåder föreslagit., Några Ledamöters reservationer bifogas.» Stockholm den i3 Junii. 1804. Reservationer..
Herr Wedberg:,”Jag anser, att den uti recifen af detta Memorial förekommande mellanmening: ”Ehuru Utskottet fortfarande förblifver vid den redan yttrade öfvertygelse , det Bankens ställning är sådan >, att densamma kan, å den af Kongl. Maj:t: i Nåder föreslagne dag till. utvexling af silfver j. öppnas/' såsom alldeles onödig, bort utgå, emedan det är alldeles tillräckligt yttra, att det i anseende lill de hinder,, som. mott, icke
Liefve möjligt att till omförmälde dag medhinna de åtgärder,, som böra. föregå Bankens öppnande till utvexling af silfver.” Hferr- Mcechel':- ”Jäg- är- destohelldre af" deni tanke,, att ofvannämnda yttrande,, angående Bankens ställning, bort utur Memorialet, utgå,, som jag, och möjligen flere Utskolts-Ledämöter med mig,, anser Bankens ställning icke vara sådan, att densamma kan tilt utvexling af silfver öppnas.” Herr Falhem: ”Jag förenar mig med Herr Wedbergmed tillägg,, att jag anser för tidigt att ännu meddela yttrande, om. silfverfonden är för silfverutvexlingens början tillräcklig' eller icke.” Herr Helledaji: ”Jag reserverar mig, på deni grund,, att
Utskottet ännu icke varit i tillfälle pröfva oell besvara de mot Utskottets Betänkande N:o 8, rörande denna fråga, afgifne anmärkningar.” Herr Prosten Lyth och Herr, Walleij hafva uti, Herr.
Wedbergs reservation sig förenat..
N:o 14;.
Ankom till Exp.-Utsk', den 23 Junii; Utlåtande, i anledning - af, dé inom.
Riks-Stånden framställde an— 'tnärkfiingar vid Utskottets. under N:o 7 afgifne Betänkandej, med förslag till ett. nytt: mynt-system.
Sedan; samtlige Riks-Stånden, genom aflålne protoeolls-mtdfag, hvilka under loppet af; sistlidne Maji månad, eller. den. 10 från Hedervärda-. B tiuco-TJ t skottets U-/.
N:o 14. 3 Bonde-Ståndet, den 17 ifrån Högvördige Preste-Ståndet, den 19 ifrån Högloft.
Ridderskapet oell Adeln, samt den 27 i berörde månad ifrån Wällofl. Borgare-Ståndet, till Utskottet ankommit, behagat återremittera Utskottets den 16 förutgångne April under N:o 7 afgifne Betänkande, med förslag till ett nytt myntsystem, bar Utskottet numera till granskning företagit de emot samma Betänkande framställde anmärkningar, hvilka Utskottet anser sig böra lill deras liufvudsakliga innehåll här upplaga, ordnade efter de serskilde punkter nämnde Betänkande innefattar.
I första rummet förekomma de inom såväl Ridderskapet och Adeln, som Preste- och Borgare-Stånden, gjorde anmärkningar emot de af Utskottet antagne sattser, att dels bestämmandet af en mynt-enhet för bela landet vore ett lagstiftnings-ämne, som af båda Stats-Magternes afgörande berodde, dels ordnandet af mynt-enhetens fördubblingar och afdelningar vore en så beskaffad fråga, att Rikets Ständer må anse sig befogade, att äfven i denna del utöfva med Konungen gemensamt en Lagstiftande rätt.
Några Ledamöter inom bemälde trenne Stånd hafva nemligen ansett, ali allenast frågan om proportionen emellan koppar och silfver uti den massa, som vore till utmyntning ämnad, kunde utgöra föremål för gemensam Lagstiftningsåtgärd af Konung och Ständer, men alt Konungens ensak vore alt, af den sålunda bestämda metalliska massa, låta slå större eller mindre myntsorter eller stycken, så att Ständerne hvarken i fråga örn mynt-enheten eller densammas afdelningar eller silfverpiecernas namn och värde, egde annat, än förklara deras underdåniga önskan.
Till stöd för denna mening är väsendtligast anfördt: att, enligt hvad Rinmans Bergs-Lexicon upplyste, förstodes med skrot den tillsaltsen eller loyeringen af sämre metall, och med korn finsilfret, samt skrot och korn tillsammans sålunda myntels hullighet; att detta syntes vara det begrepp 1809 års Lagstiftare fästat vid orden skrot och korn; att Konungens rättighet, alt ensam slå mynt, vore i Sveriges statslära från forntiden stadgad; alt den förblef orubbad, då 1720 års Regerings-Form stiftades, uti hvars 9 §. rättigheten att slå mynt vore bekräftad såsom:
'TCronones egen sak och tillbörliga rättighet;” att 44 §• * 1772 års Regerings-Form inneböile samina ord; att ordet ”oförkränkt” i 79 §. af nu gällande Regerings-Form äfven tydligen hänvisade till något förut bestående och innebure någon större rättighet bland jura majeStalica; att också Rikets sistförsamlade Ständer, jemte då varande Statsoc. li ningstnål framställt frågan om förändring af mynt-enheten och dess underaldelningar, samt alt, när Konungen, i stöd af hittills vanligt språkbruk, * * 4 Bnnc^-lhskottets Ur/.
N;o 14. sålunda alltid ansetts ega rätt att slå mynt i den vidsträcktare mening, som uppkomme, då man med orden skrot och korn endast förstode haltigheten, kunde en inskränkning, hvarigenom man åt Konungamagten ej uppdroge mer än verkställande delen af mynlningsbeslutet, möjligen anses såsom en inkräktning från den andra Statsmagtens sida.
Hvaremot andra Ledamöter af Ridderskapet och Adeln med Utskottet delat den åsigt, att bestämmandet af sjelfva mynt-enheten vore ett Lagstiftningsärende, som tillhörde Konung och Ständer gemensamt, men funnit 79 §. i nu gällande Regerings-Formen icke lägga grund Lill den åsigt, alt bestämmandet af mynt-enhetens underafdelningar och multipler äfven skulle tillhöra bägge Statsmagterne, utan trott denna senare åtgärd tillhöra Konungen ensam, såsom varande ett oeconomiskt mål, så att denna del aC beslutet borde ifrån Rikets Ständers sida iklädas formen af önskningsmål.
Då Utskottet, af de inom Riks-Stånden gjorde anmärkningar, inhemtat, att flere Ledamöter, med hänvisande till så väl 44 §• 1 *772 års, sora 9 §. uti [720 års Regerings-Form, ansett ock det uti 79 § af 1809 års Regerings-Form förekommande Gnmdlagsstadgande: ”Konungens rättighet alt låta slå mynt, dock oförkränkt,” utmärka en vidsträktare Konungslig rättighet, än som vore förenlig med den af Utskottet yttrade åsigt, att Rikets Ständer egde gemensamt med Konungen bestämma mynt-enheten jemte dess fördubblingar och afdelningar, samt således innefatta rättighet för Konungen, att ensam ej allenast låta prägla Rikets mynt, utan ock bestämma detsammas vigt; men att deremot det i första delen af åberopade intagne förbehåll ”ingen förändring i Rikets mynt till skrot eller korn, det vare sig till förhöjning eller afslag, må ega rum utan Rikets Ständers bifall, ” borde så förklaras, alt med skrot förslodes kopparen, och med korn finsilfret, eller med skrot och korn tillsammans proportionen emellan koppar och silfver, uti den metalliska massa, såkallade lödigheten, hvaraf Konungen egde slå Rikets mynt, så att blott bestämmandet af denna proportion utgjorde gemensamt Lagstiflningsämne för Konung och Ständer, har Utskottet ansett sig destohellre uppmanadt att ingå i undersökning om hvad med skrot och korn egentligen bör förstås och från äldre tider varit menadt, som häraf beror, huruvida den Konungen förbehållne rättighet att slå Rikets mynt skall tagas, antingen i förenämnde vidsträcktare eller enligt den af Utskottet uttryckta mening.
Utskottet har, till erhållande af visshet härom, egnat noga granska ning åt de uti Banken förvarade äldre Handlingar, angående myntväsgndet, Bunco-TJeskottets tftj.
N:o i4. 5 och får till närmare upplysning i detta ämne nti för Rikets Ständer framlägga följande utdrag af samma Handlingar, nemi.: i:o ”Konung Carl Knutssons eller dixen Vlllrs Contract med MynteMiistaren Höijxieman Radewjk (eller Heine van Nivdwick:) in pr of estö Inventionis Sanct ce Crucis i\49* "Wi Carl medh Gudz Nåde Sweriges och Giolha Konung; giöre witterligit med thetia wårt öppna Bref, att wi äre så öfwerens wordne med themia wår Brefwisare Höijneman Radewijk, wår Myntemästare i Slockholm, och liafwom honom undt och befallt wår mynte i sådane mothe, som härefter skrifwit står.
I thet första skall han giöra ett mynt, som kallas Örlog, *å godt att en marck wägen skall holla
Tio lod Sölf och ett halft Quinlin åfwan eller nedan utan {'alira, och utaf thesse marck wägne, skall han skräda Fire och Tretigi kast_, Tvä penningar åfwan eller nedan utan fahr a; Item skall han giöra ett mynt smaa hohla penninga, marck wägen skall hålla Femb lod, elt heldt Quintin åfwan eller nedan utan fahra.
Och uppå themia marck weghne skall han skräda halffjerde marck och Twå öre utan fä lira.
Item af themia förrde
Små penning:!’ skall lian ni j mehra få om året än hundrade marck weghne.
Item skall han nij längre förswara the penningar, uthan uppå Stocken, ther lian skrädar och myn thar.
Datum Castro noslroStockhol mensi. lii Profesto Inventionis Sanctae Crucis, JXostro sub Secreto, Anno Domini Milesimo Quadringentesimo nono.” 3:0 ‘'Kongl. Maj:ts Mynte Ordningh dhen r September 1664” ”Wij Carl med Gudz Nåde &c.
&c. gore witterligit, alt såsom — — —-bafve Wij bemälte Wårt mynt och af oss dhei till förordnade Betjente medh en Ordning Allernådigst försee och dher boos någre Frijheter coneedera velat, som dhenne fattade Mynte-ordning uthi fölliande Puncter förmähler, och Wij wele, att af alla, sorn wederböre, tillbörligen i acht tagas och efterlefwas skall: såsom — — — 2:0.
Richdaler efter förre Kora och Skrodt af Kongl. Regeringen ordinerat d. 17 Marlii Anno 1639 skola hålla i fijnt i4 Lod 1 gren och 7 i/5 Stycke på en Marck Brutto, så alt en Marck fijn utmyntas i Rijchdaler å 5a öre, 6 Bnnco-TJtskottets 'Ucl.
Nio 1.4. på 8 Rijcksdaler 10 öre 4 844/I265 pg.
Myn le löhnen dher af 12 öre 4 84 4/I265 pg.
Behållit Rijcksdaler 7: 5o öre Silfvermynt Till Remedium r gren i fijnt och 1 1/2 ort i Skrodt.
”Oansedt myntet, såsom en förnemlig delli af Rijcksens heder, borde wara så nätt och correct, att hwarken i dhes IVicht eller fijnhet något manquement tillåtas måtte, och Wij dher hoos, noogsampt förspörie af dageliga förfarenheten, at Beskickningen sampt Skrodandet icke så pertinent sig giöra låter, att dhen äfwen uthan någon åtskillnad emot Wår ofwanskrefne förordning inträffar, uthan Wij således äre förordsakade wordne till at på hwar mynte-Sort särdeles Remedium, som förbemäldt är, concedera, måste ändock dhenna concession sålunda sparas, att Myntemästaren altidh låter sig angeläget wara, till att så beskicka och skroda„ sorn föreskrefne
Yalvation lijkmätigt är; men dhet så hände, att något Marck uthi Skrodt swårare blefwe, än Wår förordning tillåter, eller af Beskickningen fijnare, skall penningarnes uthlefwerering än dock skie, enär sammi Swärdet och fijnliet icke öfwerskrijder halfparlen emot dhet Remedium Wij uthi Lätt- och ringheten bäfwe tillåtit uppå Marken, hwaruthöfwer Guardinen, Inspectoren och Proberaren serdeles och noga upseende hafwa skola, såsom och at efter möjeligheten Myntet så skiötes, at dhet icke för Remedii skuklh oachtsamligen handteras, till dhess rälta prijs, afslag eller nachdehl af Wår Intention, för allting obserwerandes, at intet Marck må uthi korn dhet ringaste under ofwannämnde Remedium uthgå eller uthi Skrodten öfwer, uthan sådan Wår Förordning Stride efterlefwes, förandes till Räkning allt hwad ofta bemälte Remedium uthi Skrodt och korn befinnes oss till bästa clragit hafwa” — —- — — — Mynte-lnspectoren Anders Biörns Deduction om mynt och dhess Fundament j hwarefter dhet oestimeras d, 10 Jan. 1688. ”Såsom Pecunia är Nervus Imperij et Rerum gerendarum tecknad med Potentaters öfwerskrift och Beläte, så stride och accurate obserwerat dhess materie, och huru dhen till sitt egenteliga wärde är uthmyntat både i Skrot och Korn.
Och emädan jag har Mynte-Inspeclionen här i Stockholm förträcll öfwer 20 Ahrs tidh, så medelst någon kunskap om dhes beskaffenhet inhemtatjförmärkér öförgripeligast, at dhenna mynlé-valvationen, dher han länge må förblifwa, torde dhen en eftertänckelig skada för Kongl. Maj:t och Banco-Ut skatt ett Uti, N:o i4- ' 7 Grönan forordsaka; alt dherföre af underdånigste trohet pliclit och till min Eeds hefrijelse, Bäfwer jag liär skrifteligen författat en kort Deduction om Myntets valeur och estime, dher med at demonstrera dhen Nachdehl, som mig oförgripeligast synes tjena och hända Kongl. Majit och Grönan.
Dhetla uthi ali underdånig och wählmehnt troskyldiget.
Stockholm den 10 Jan. i688- And.
Biörn.
Mynt Brukas gemenligast af dhe förnämsta Metaller Guld och Sölfver, och wärdéras efter dhes wicht och fijuliet > som kallas Skrot och Häraf förmodar
Utskottet det vara upplyst, att redan från äldje tider och intills stiftandet af 1720 års Grundlag, ej mindre Sveriges Konungar sjelfve, än äfven de personer inom landet, som öfver Mynt-Verket egt inseendet, och hos hvilka man måste kunna förutsätta största kunskap om livad till Myntväsendet hörer, uttryckligen förstått med ordet Skrodt Myntets Brutto vigt,, och med Korn Myntets finhet, så att i händelse man ej vill antaga, att Stiftarne af nämnde Grundlag nyttjat orden skrot och korn uti en annan och inskränktare mening, än allt ditintills brukligt varit, kunna de i 9 §. af 1720 års Regerings-Form förekommande orden: ”Det blifver. väl, Kronones egen sak och en tillhörig rättighet att låta slå mynt; dock förbehålla sig Rikets Ständer, när någon förhöjning eller afslag till Skrot och Korn skulle ärnäs och förehafvas, att sådan förändring ej utan deras vetskap och samtycke må ske,” ej annorlunda tydas, än att Rikets Ständer uti den af Konunga-magten från äldre tider utöfvade rättighet att slå mynt, då'gjort, dörr inskränkning, alt myn tets Brutto vigt och finhet för framtiden^ skulle af hägge Stats-Magterne gemensamt bestämmas..
Vid sådant förhållande, och enär ordalydelsen af 79 §. i nu gällanReg:s
Förm ej gifver någon anledning dertill, att Stiftarne af denna Grundlag tagit orden Skrot och Korn i annan mening, än de förekomma uti äldre, förut befintliga Grundlagar, eller med det i slutet, af 79 §. förekommande uttryck: ”Konungens rättighet att låta .slå mynt dock oförkränkt” åsyftat något annat, än att åt Konungen, fortfarande förbehålla den rättighet, hvilken i ofvannämnde äldre Grundlagar blifvit'upptågen, såsom Kronones egen sak, eller rättigheten att slå Rikets mynt, sedan dess brutto vigt och finhet blifvit af bägge Stats-magterne bestämd; samt den omständighet åter, att Rikets sist församlade
Ständer vid det serskilda tillfället åt Kongl. Majit i underdånighet öfverlemna! att bestämma enheten för. landets mynt, s Bnacc-TJi skortets .
K:o 14. förhållanden och penninge-räkning, icke lär kunna beröfva Rikets Sländer en dem enligt Grundlagen tillkommande rättighet, anser Utskottet sig ej kunna frånträda dess förut yttrade öfvertygelse i fråga om sättet för myntenhetens bestämmande, äfvensom Utskottet, då, med Rikets mynt, efter ordalydelsen, mäste förstås ej mindre mynt-enheten, än fördubblingarne och afdelningaine deraf, eller allt det mynt, sorn i Riket slås, ej kan dela den lanke, att allenast den förstnämndes bestämmande skulle utgöra ett för bägge Stats-magterne gemensamt lagstiftningsämne, men af den andra Statsmagten ensam bero, att om mynt-enhetens fördubblingar och afdelningar förordna, utan förblifver Utskottet jemväl i denna del vid sin redan yttrade åsigt, för hvilken Utskottet jemväl finner ett ytterligare stöd deruti, att Hans Maj:t Konungen, vid de tillfällen, då fråga varit om förändring uti Rikets koppar-mynt, aldrig före sistlidne Riksdag, utan Rikets Ständers hörande, sådan förändring vidtagit, samt jemväl vid innevarande Riksdag till Rikets Ständer framställt Nådig proposition, rörande grunderne för utmyntningen af Rikets koppar-skiljemynt.
I fråga dernäst om det af Utskottet föreslagna allmänna räknesättet i handel och vandel samt vid bokföring har blifvit anmärkt:
Vid mom. i och s. af en Ledamot inom Högvördigs Presle-Ståndet, att om skrot skulle betyda stycke och korn halt, hade Utskottet bort i mom. i uttrycka sig annorlunda, nemligen ”i enlighet med det korn” i stället för ”i enlighet med det skrot och korn.”
Af en Ledamot inom Borgare-Ståndet, att han ej kunde inse vigten af alt bestämma en mynt-enhet för hela landet, som, efter hans tanka, mera låg i ord än i sak, i synnerhet, då denna enhet föreslogs till ett värde, som hvarken equivalerade med Bankens nya eller gamla R:drs ^ärde eller utgjorde värdet af det största eller minsta silfvermynt, utan ett mynt deremellan.
Af en Ledamot inom Preste-Slåndet, alt naturligast vöre att låta myntet gälla hvad prägeln utvisade, i hvilken händelse ostridigt rälta mynt-enten vore r
R:dr i silfver och de lägre myntsorterne delar deraf.
Af någre Ledamöter inom Ridderskapet och Adeln samt Preste- och Bonde-Stånden, alt Mynt-enheten syntes böra blifva 1 R:dr B:o, till stöd för hvilken mening blifvit anfördt, att uti Myntbeslämnings-Lagen vöre antydt, det Banco-TJtsfcottcts Mern, N:n >14, 9 det enheten siv tille utgöra 1 Rrdr Brco; att raan kunde med visshet antaga, att om nya silfvermyntet bringades i öfverensstämmelse med Baneosedelns värde och benämning, skulle, när Riksgäldssedlarne försvunno, Bancoräkliingen innan kort blifva folkets allmänna räkningsgrund; och att då folket under de några och 5o år, sorn förflutit efter Bancoräknesältets införande, haft tillräckligt rådrum att dermed införlifva sig, och detta räknesätt nu vore allmänt rådande i alla offentliga celi de flesta enskilda Förhandlingar, syntes anledning ej vara för handen att bestämma annan enhet.
Af åtskillige Ledamöter inom så väl Preste- som Borgare-Stånden, i öfverensstämmelse med den af Herr Biskop Lundblad afgifne vid LFtskottets Betänkande bifogade reservation, att då Kongl. Maj:t, genom Nådig Förordning af den 2 5 Junii i83o, redan bestämt myntsorterne och öfver 2,000,000 Speciemynt blifvit slagne, enligt Ilögstberörde Nådiga Förordning, kunde Utskottets Förslag deslomindre bifallas, som detta skulle leda lill betydlig kostnad genom ommyntning af det redan slagna nya silfvermyntet, så vida icke detta skulle utgå i rörelsen med ovigtig stämpel af 1, l, o. s. v. R:dr i stället för 4» 2, 0. s. v.
Af en Ledamot inom Hedervärda Bonde-Ståndet, att om man genom låg mynt-enhet sökte hålla arbets- och varuprisen i lägre värde än de, i förhållande till andra Länders, borde vara, skulle man härigenom erbjuda den större handeln oskäliga vinster på de arbetande classcrnes bekostnad, derest försöket lyckades.
Ridderskapet och Adeln åter, att enheten borde, på sätt Herr Grefve Löwenhjelm föreslagit, antagas att utgöra 8 sk. silfver.
Af arne Ledamöter inom, dels Högvördige Preste-Ståndet, dels Hedervärda Bonde-Ståndet, att till enhet borde antagas ett silfvermynt, motsvarande 24 sk.
Rrgs.
Af flere Ledamöter inom samtlige Riks-Siånden, att man icke borde införa någon ny benämning å myntet.
Af en Ledamot inom Ridderskapet x>ch Adeln, att, i händelse Rrdr Rrgs anloges till enhet, borde denna enhet benämnas blott Riksdaler, och sålunda stadgas, att då intet annat än Riksdaler nämndes, förstodes dermed alltid Rrdr Rrgs. Af andre Ledamöter åter inom Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Bonde-Stånden, att Rrdr Rrgs, antagen lill enhet, kunde gifvas namn Bihang till R.
Prat. i3?4. 6 Sami. i A fdel. 2 io:de Häftet.
I® Banca-Vtskottets Vt1, K:o i4. af Riks-Ort eller Carolin,, sorn Sverige i fordna lider haftr eller R:dr Courant.
Vid återstående 3 *4 oc^ $ morn, M ett stort antal Ledamöter inom samtliga Riks-Stånclen,, alt Utskottet ej bort föreslå införandet af decimal-räkning, utan låta förblifva vid hittills vanliga räknesättet och antagne benämningar.
Såsom skäl för hvilket yrkande, blifvit hufvudsakligen anfördt: att decimal-räkningen väl egde ett stort värde i vetenskapliga catculer, men att annorlunda vöre förhållandet i allmänna lifvet, och då fråga vore om \ menighetens penningeräkning; att då förändringen ifrån daler, mark, m. m. till beräkningen i R:dr, sk. och r:st ännu i flere Provincer icke funnit insteg i dagliga rörelsen, skulle en för allmänheten så fremmande indelning, som i decimaler, behöfva ganska lång tid, innan den vunne burskap inom alla samhälls-classer och möjligen aldrig vinna den; att denna nya myntberäkning skulle i flerfaldiga år medföra betydliga svårigheter, leda till missförstånd och bedrägerier i handel och vandel, samt göra mycken oreda i alla liq vider för dem, sorn icke kände decimal-räkningen, hvilket drabbade massan af nationen; att den sorn utlånat sina penningar i R:dr, sk. och r:st. skulle icke gerna mottaga betalning i kronor, penningar och slantar; alt alla räkenskaper mäste omgöras, skuldförbindelser omskrifvas,, redan utfärdade taxor förändras; sjelfva Allmänna Lagen öfverses och ändras för bestämmande af vitén, böter,, vadepenningar, o. s. v. i nya myntet samt de nu hos allmänheten befintlige små böcker eller hjelpredor vid varuprisens uträknande blifva obrukbara.
Af flere Ledamöter inom Riks-Slånden är åter erkändt ej mindre rigtigheten af den princip, sorn legat till grund för Utskottets förslag, än ock lättfattligheten af Decimal-räkningen, men emot dess antagande för närvarande anfördt, att det visade sig alltför betänkligt, all i samma ögonblick som värdet af det nu gängse och gångbara sedelmyntet bestämdes,, äfven införa decimal-räkningen och sålunda besvära den mindre kunniga allmänheten med flere nyheter på en gång; alt