Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Stats-Utskottet får denna Nådiga framställning till Rikets Ständers kännedom och pröfning nu anmäla, hvarvid Utskottet trott sig, för fullständighetens skull, böra här upp - 1 Stats-Ulskollels Utlåtande, JYi 18. laga de summor, som Kongl. Maj.t uti Dess Nådiga proposition om statsverkets tillstånd och behof begärt lör dem af ofvanuppräknade föremål, hvilka uti densamma omförmälas.
Uti högstberörde Nådiga proposition har nemligen Kongl.
Majit åskat, för anskaffande af rid- och anspanns- m. 11. persedlar till nya fältarlilleriet, 87,000 R:dr; för anskaffning af 8 reserv-fältbatterier med lavettage och ett inskränkt antal redskaps- och anspanns- rn. 11. persedlar, 48,000
R:dr; lör erforderligt' beklädnads- och ulrednings-persedlars anskaffande lör beväringsmanskapets behof, 710,000 R:dr; för iståndsättande till återstående delen af så väl Ilottan tillhörande fartys, som elablissementerne äfvensom till förrådens kompletterande, 1,000,000 R:dr, och för anskaffande af 11,000 munderingar för sjöbevärings-manskapets räkning, 240,€00
R:dr, hvilka anslag beräknats att under åren 1834, 1833 och 1856 med ,*:de! ärligen utgå, med undantag af det för istandsättande of en del flottans fartyg m. m., hvilket blifvit föreslaget att utgå under 4 år med j:del årligen.
Häraf visar sig, att de fvå förstnämnde anslagen, med deras hela belopp, anslaget lör iståndsättande af flottan tillhörande fartyg m. m., med blott en ringare del, samt de öfrige två anslagen, med (ben för år 1854 beräknade andel, blifvit ifrågasatte att på förhand anvisas.
— Då nu, enligt hvad i förevarande Nådiga skrifvelse antydes, ett skyndsamt beviljande af de uti densamma för nämnde föremål begärda arislagsbelopp, äfvensom af de utaf Kongl. Majit särskildt äskade medel för extra arbetsbiträde till Linieskepperi Gustaf den Stores och Dristighetens kompletterande är påkalladt af de nuvarande politiska förhållandena, har Utskottet, med full tillförsigt till Kongl. Majits visa bedömande af de åtgärder, hvartill dessa möjligen kunna föranleda, samt enär ett uppskof med beviljandet af ifrågavarande anslag tilläfventyrs skull# medföra vådliga följder för fäderneslandet, funnit sig böra tillstyrka, att. i enlighet ined hvad Kongl. Majit äskat, Rikets Ständer, med öppen rätt att framdeles pröfva beloppet af de till försvarsverket erforderlige anslag, mätte, till utgående från Riksgäldskontoret, bevilja följande summor, nemligen: för Landtförsvarels behof: till anskaffande af rid- och anspanns- m. fl. persedlar för nya fältartilleriet 87,000: — » anskaffning af reserv-fält-batterier med lavettage och nödiga anspanns m.
II. persedlar 48,000: — » beklädnads- och utrednings-persedlars anskaffande för bevärings-manskapet 258,666: sa. . för Sjöförsvarets behof: till komplettering af Linieskeppen Gustaf den Stores och Dristighetens inventarier, m. m 124,148: — » anskaffande af beklädnad för s.jöbevärings-manskapet 80,000: — samt till kostnader för extra arbetsbiträde vid förenämnde Linieskepps kompletterande . 12,000: — eller tillhopa Il:dr 589,814: S*.
Stockholm den 13 Januari 1834. Stals-Ulikollets Uttalande, M 13.
Reservati oner: Af Herr J. F. Gråå:
Emot ofvanstående beslut får jag mig reservera på den grund, att någon undersökning eller utredning af behofvet icke inom Stats-Utskottet egt rum, innan de nu ifrågavarande anslagen blifvit af Utskottet tillstyrkte.
Af Herr A. A- Berger: Emot detta Utskottets betänkande får jag mig reservera, helst Utskottet, hvilket först den S Januari fått emottaga Kongl. Maj:ts skrifvelse, har med sådan brådska behandlat detta ärende, att icke ens den ringaste utredning af behofvet af de ifrågasatta anslagen blifvit föremål för Utskottets öfverläggningar, till följd hvaraf så väl jag, som mången anijan mäste sakna tillförlitlig grund för bedömandet af ändamålsenligheten af hvad sålunda blifvit tillstyrkt.
Långt ifrån att jag skulle nu vilja bestrida de föreslagne anslagens nödvändighet, helst denna kan vara mycket möjlig, anser jag det emedlertid vara en ganska vådlig bana Utskottet het rädt, då det tillstyrkt anslag, utan att göra den minsta undersökning om dessa behöfvas eller icke.
Hade detta ärende såsom andra Kongl, propositioner genom remiss fran Stånden kommit Stats-Utskottet tillhanda, hade måhända icke för -Utskottet saknats materialier hvarpå det kunnat bygga sina åsigter o«i behofvet och nödvändigheten af desse anslag-s skyndsamma beviljande; och anser jag att Utskottet, på grund af IU7 och 57 §§ Riksdagsordningen, till och med varit obehörigt att i första hand upptaaa detta ärende, samt att praxis härutinnan, äfven om den från föregående riksdagar kan åberopas, står i strid mot grundlagens nog tydliga föreskrifter.
1 kritiska tider, då statens välfärd står på spel och trängande omständigheter gör det nödvändigt, är det i sin ordning att Rikets Ständer frikostigt räcka regerjngeo handen, under förutsättning likväl att denna regering åtnjuter folkets fulla förtroende-
Om än det å ena sidan, till följe af den ovanliga brådska, hvarmed denna fråga framdrifvits, blifvit en omöjlighet att kunna tillförlitligt bedöma i hvad mån nuvarande förhållanden verkligen kunna för riket medföra någon våda, torde det do.ck ,å andra sidan få antagas för gifvet, att nuvarande regering icke åtnjuter ett så stort förtroende af den stora delen af nationen, sorn representeras af Borgare- och Bondestånden, att man med åberopande endast deraf kan, i likhet med Stats-Utskottet, ega befogenhet till beviljandet af de begärde anslagen, så vidt man ej skulle vilja antaga, att regeringen i denna fråga hyser mera omvårdnad om folkets fördelar och intressen, äa hvarpå den i så mångå andra frågor visat prof.
Jag. tror således att Utskottet, innan det tillstyrkt ifrågavarande anslag, bort hafva »indicerat sig helt andra motiver, än sorn skett, och att denna brist,på giltiga skäl tillräckligt ådagalägger att hela frågan, åtminstone hos Stats-Utskottet, saknat uddig utredning - 6 Slats Utskottets Utlåtande, JYi 19.
JV2 19.
Anti. till Enp.-Utsk. .1. 14 Jan. ISSI, lil. '/, 12 f. rn.
Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition om upplåtelse på viss tid åt enskild man af en, Kongl. Maj:t och Kronan tillhörig, intill Kongl. Operahuset i Stockholm■ gränsande tomt. (I. A.) Sedan Kong!. Maj:!, uti en til!
Ilikets
Ständer vid sistförflutna riksdag aflålen nådig proposition föreslagit, att 5t Kong!.
Majit malte öfverlemnas dels alt försälja de åt Kongl. Sundhels-kollegium oell Kongl.
General-Landtmäterikontorel upplåtne fastigheter inom hufvudstaden, äfvensom
Kronans vid drottninggatan derstädes belägna egendom, f. d. Preissiska huset, dels att med köpeskillingen för f. d.
Hofbageri-egendomen vid Regeringsgatan förstärka anslaget för byggnader och reparationer å Kronans hus i hufvudstaden, för att med sålunda beredda tillgångar bila. å den Kongl. Majit och Kronan tillhöriga tomt, som vore belägen i Jacobs församling och q,varteret Mars emellan Arsenalsgatan. nedre delen af Konung Carl Xlllides torg.
Strömgatan och Kongl.
Operahuset i Stockholm,-enligt ritning och kostnadsförslag, slutande sig å 247,009 Ridt, uppföra ett efter platsens utmärkt fördelaktiga, öppna och sköna läge samt angränsande byggnaders arkitektoniska beskaffenhet lärnpadt, stort och prydligt våningshus af sten, under vilkor, bland annat, att för de behof, hvartill förstnämnde tre fastigheter voro upplåtna, erforderliga lokaler Klefvet anvisade, antingen uti den nya byggnaden eller andra Kronan tillhöriga hus, men Rikets Ständer, till svar härå, uti underdånig skrifvelse den 13 Januari 1331 anmält, alt Rikets Ständer, som funnit betänkligt alt afyttra Kongl. Gfcneral-Landtmäterikontorets lör dess ändamål viilbeliigna egendom och befarat, alt försäljningssummorna för öfriga olvannämnde Kronans fastigheter bielke allt för ringa, för att staten, sorn redan inlåtit sig i kostsamma byggnadsföretag, skulle, i beräkning å nyss uppgifne tillgångar, begynna en så betydlig byggnad, sorn den 'ifråsakomne, derföre ansett sig icke kunna bifalla Kongl. Majlis i förrherörda nådiga proposition gjorda framställning; så här Kongl. Majit, uti en till Rikets Ständer den 16 November 1333 adåten och från samtlige Riksstånden till Stats-Utskottet remitterad, nådig proposition, M 15, täckts förklara, det Kongl. Majit icke kunnat lemna ur sigte, att omförmälde tomts nuvarande, högst vanprydliga skick och utseende, sorn genom läget i hufvudstadens vackraste och mest besökta trakt mäste ännu mera falla i ögonen, allt efter som stadens försköning i öfrigt fortginge, med hvarje år mera och mera påkallade elt byggnadsföretag, som vore för den utmärkta belägenheten passande och troligen icke eller skulle hitintills uieblifvit, om platsen tillhört staden eller enskild man, samt att Kongl. Majit, med uppmärksamhet på allt, som kunde bidraga till hufvudstadens förskönande och i afsigt att, så vidt utan Statsverkets betungande ske kunde, befordra sådana förbättringar, som lände staden till förmån och riket till1 heder, derför ansåge bebyggandet af förutnämnde plats fortfarande utgöra ett föremål för sin nådiga ömtanka; i följd hvaraf och då för närvarande andra utvägar att vinna detta ändamål saknades, Kongl.
Majit i nåder föreslagit, att ifrågavarande tomt måtte upplåtas på bestämd tid af minst 30 och högst 100 år åt enskild man, under förutsättning alt, ibland andra härvid erforderliga vilkor och försigtighetsmått, iakttoges, att tomten skulle inom föreskrifven termin bebyggas, i enlighet med af Stats-Ulskoltels Utlåtande, M 19.
7 Kongl. Maj:t i nåder gillad ritning; att tomtören till lämpligt belopp skulle, under upplåteiseåren, till Kronan erläggas, äfvensom alt Kronan förbehölles rättighet, att emot beslämd summa inlösa byggnaden i fullgodt skick och återtaga tomten jemväl löre upplåtelsetidens utgång, i händelse framdeles behof deraf skulle å Kongl».
Maj:ts och Kronans sida uppstå.
På grund af de skäl, den nådiga propositionen sålunda innehåller, har Utskottet, under antagande, att den byggnad, hvarmed ornförmälda tomt kan komma att förses, blifyer uppförd i en stil och på ett sätt, att densamma, derest den skulle anses böra till Staten inlösas, kunde blifva för allmänna behof användbar, trott sig böra tillstyrka Rikets Ständer, att bifalla, det, på sätt Kongl. Maj:t i nåder föreslagit, ifrågavarande tomt må för en tidrymd af 50 år, för bebyggande, åt enskild person upplåtas, mot vilkor, utom de i den nådiga propositionen omförmälde, antingen att den byggnad, som komme att å tomten uppföras, efter upplåtelsetidens utgång skulle utan ersättning tillfalla Kronan, eller ock att den afgift, som för tomtens begagnande borde årligen erläggas, kunde antagas vara tillräcklig, att, fruktbargjord, bilda en fond, dermed, utan särskildt anslag ifrån Statens sida, efter upplåtelsetidens slut, den å tomten då befintlige åbyggnad, enligt vid upplåtandet öfverenskomne grunder, kunde till Staten inlösas; hvarförutan det förbehåll af Rikets Ständer borde göras, att, derest icke inom 1856 års utgång kontrakt blifvit med enskild person upprättadt, Rikets
Ständers sålunda fattade beslut skulle anses hafva förfallit.
STOCKHOLM, TBYCKT HOS JOH. BECKMAN, 1854. Stats-Utskoltets Utlåtande, N:o 20. 1 N:o 20.
Anb. till Exp.-Utsk. d. 18 Jan. 1854, kl. 1 e. m.
Ullätande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition i fråga om förmedling för lägenheter ä förra kronoparken Strandskogen pä Oland. (I. A) Enligt hvad af högstberörde nådiga Proposition inhemtas hade Rikets Ständer, med fästad uppmärksamhet å angelägenheten ^f en förbättrad vård om allmänna skogarne i landet, dels i underdånig skrifvelse den 26 April 1810, ibland andra utvägar att främja skogshushållningen, åt Kongl. Maj:t öfverlemnät att låta försälja och under egaride-rätt åt enskilde upplåta sådana Kronans parker och skogar, hvilka icke voro för allmänt behof erforderliga, dels ock genom beslut vid 1817 och 1818 arens riksdag stadgat, bland andra, efter Rikets Ständers åsigt, till ofvannämnda ändamål ledande grunder: att alla Kronans disponibla skogar och allmänningar, med undantag af de för flottornas eller andra Kronans behof nödiga samt sådane, hvartill antingen menigheter eller enskilde kunde ega någon laglig rätt, måtte uppå öppen auktion till den mestbjudande under skattemannarätt försäljas; att årliga räntan bestämdes till minst 6 skillingar för hvarje tunnland skog eller jord, hvarunder det icke finge försäljas samt att någon annan skattläggning till räntans bestämmande icke borde ega rum; att skatteköpeskillingen borde erläggas med sex gånger den ränta, hvarå högsta anbud gjordes vid auktionen å hvarje tunnland skog eller jord; att ej mindre den årliga räntan än skatteköpeskillingen skulle beräknas i spanmål efter ett medeltal af Länets markegångspris under de vid köpet nästförflutne tio åren; samt att Landshöfdingen egde föreslå och Kongl.
Kammar-kollegium pröfva, i huru många tunnland hvarje utrop vid auktionen borde ske.
St Prot. 1853 £j 1854.
4 Sami. 1 Afd. 8 Höft. 1 2 S/als-Ulsko/tets Utlåtande, N:o 20.
I enlighet med detta Rikets Ständers, Kong!.
Maj:t genom underdånig skrifvelse den 13 Juni 1818 meddelade beslut, biföll Kongl. Maj:t i nåder under den 8 Maj 1821, att kronoparken Strandskogen i Glömminge och Algutsrums socknar af Ölands södra Mot i Kalmar län, med en sammanräknad area af 832 tunnland 25 kappland finge, fördelad i tolf lotter, till rymden omvexlande emellan 38 tunnland och 85 tunnland 28 kappland, på offentlig auktion till köp med skattemannarätt utbjudas under ofvannämnde af Rikets Ständer i allmänhet stadgade vilkor.
För de letter, hvilka vid försäljningstiden hade största tillgång å skog, uppdrefvos anbuden ganska högt, ehuru jorden till dessa lotter ingalunda är ansedd vara af bättre egenskap, än å dem, hvarest skogen då redan var medtagen och för hvilka sednare, med afseende härå, vida lägre anbud erhölios.
Lotterne N:ris 1 och 4, innefattande den förra 61 tunnland 27 kappland och den sednare 71 tunnland 21 kappland, blefvo af nyss uppgifna orsak inropade för endast 15 till 17 skillingar tunnlandet, under det att auktionspriset för öfriga lotter uppgick från 24 sk. till och med 1 R:dr 1 sk. för hvarje tunnland; i följd hvaraf årliga räntan, förvandlad i spanmål, utgör: för lotten Nio 1 om 61 tunnland 27 kappland 2 tunnor 11 kappar, för lotten N:o 2 om 78 tunnland 15 kappland 6 tunnor 24 kappar, för lotten JV:o 3 om 84 tunnland 15 kappland 8 tunnor 18 kappar, för lotten Nio 4 om 79 tunnland 21 kappland 3 tunnor 14 kappar, för lotten N:o 5 om 65 tunnland 8 tunnor 2 kappar, för lottea N:o 6 om 60 tunnland 26 kappland 6 tunnor 5 kappar, för lotten Nio 7 om 65 tunnland 21 kappland 5 tunnor 9 kappar, för lotten Nio 8 om 38 tunnland 3 tunnor 6 kappar, för lotten Nio 9 om 60 tunnland 16 kappland 3 tunnor 24 kappar, för lotten N:o 10 om 74 tunnland 4 kappland 6 tunnor 12 kappar, för lotten Nio 11 om 78 tunnland 16 kappland 4 tunnor 25 kappar samt för lotten Nio 12 om 85 tunnland 28 kappland 8 tunnor 9 kappar,, hälften råg och hälften korn.
Denna ränta var likväl af föga betydenhet för de första cgarne, hvilka genom skogens nedhuggande och försäljning tillskyndades en vinst, hvaraf de första årens utskylder utgjorde en ringa del.
Dessa lottegare hastade ock efter skogens förödande att stycka och afyttra sina lotter, hvilket haft till följd, att för närvarande bland dessa lotter en, lotten n:o 7, är sönderstyckad mellan icke mindre än 16, en annan eller lotten N:o 1 mellan 14, lotten N:o3 mellan 10, lotten nio 12 mellan 7 delegare o. s. v.
En så beskaffad ytterligare styckning är väl genom Kammar-kollegii cirkulär den 5 Stats-b/skottets Utlåtande, N:o 20.
3 Maj 1843, grunijadt å Kongl. Brefvet den 8 April samma år, numera förbjuden, men dessförinnan hade emedlertid största delen af de styckade lotterna blifvit upplåten åt inhyseshjon och arbetsfolk, som derå uppfört en mängd backstugor, till mycket bekymmer för ortens fattigvård.
Alla lotterna, nära nog beröfvade sin skog, äro visserligen odlade, men jorden befinnes i allmänhet svag, bestående af endast mosand, å en fiel ställen blandad med någon lera och mossjord.
Arliga afkastningen lärer i medeltal icke kunna skattas till högre än 40 ä 50 tunnor för hel lott, hvarå anses kunna födas från 5 till 10 kreatur, ehuru någon tillgång på äng icke finnes.
Med åberopande af dessa förhållanden hafva nuvarande egarne af lotterna N:ris 5, 6 och 12 hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Kalmar län begärt, att som lotternas årliga räntor, hvilka enligt Kongl.
Kammar-kollegii skattebref den 15 Febr. 1822 uppgingo till ofvannämnde belopp, numera, sedan den å lotterna befintliga skog, som utgjort deras egentliga värde, blifvit nästan helt och hållet afverkad, voro alltför höga och icke utan sökandernes fullkomliga obestånd kunde utgöras, dessa räntor alltså måtte nedsättas till likhet med lotten N:o 1, hvaraf erlades 1 kappe på tunnlandet.
Uti resolution den 28 September 1849 förklarade, i anledning häraf, Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande sig icke kunna ansökningen bifalla, enär ofvanberörde räntor icke tillkommit i så beskaffad ordning och på det sätt, att förmedling deri kunde ega rum; hvilken resolution jemväl blifvit af Kongl. Kammar-kollegium fastställd; och då sökanderne sedermera hos Kongl. Maj:t fullföljt sin klagan, har Kongl. Maj:t, vid målets pröfning den 25 Augusti 1852, funnit skäl ej vara anfördt, som kunnat verka ändring i Kongl.
Kammar-kollegii utslag.
Då emedlertid klaganderne i den underdåniga besvärsskriften tillika anhållit, att Nådig
Proposition rörande förmedting af räntan för ofvanberörde skogs-lotter måtte till Rikets Ständer aflåfas, har Kongl. Maj:t i den Nådiga Propositionen täckts förklara, det Kongl. Maj:f, vid öfvervägande af sistnämnde fråga, icke kunnat lemna utan uppmärksamhet, att vederbörande kronofogde och häradsskrifvare, på grund af anställd syneförrättning, bestyrkt de> uppgifter, å hvilka förrbemälde lottegare stödt sina i ämnet auförde besvär, samt att Kongl.
Maj;ts Befallningshafvande i Kalmar län jemväl intygat, att de af meranämnde lägenheter utgående räntor voro vida högre, än som efter skattläggnings-methoden för orten kunde på lägenheterna belöpa; oeh enär således sannolikt vore, att deras nuvarande innehafvare, seni af oförstånd oeh f 4 Stals-Utskollets Utlåtande, Ä:o 20. lockade af de låga försäljningspris, hvarför, efter skogens förstöring, lägenheterna kunnat till dem upplåtas, desamma öfverlagd, ieke skulle framgent förmå att deri i allmänhet dryga räntan utgöra, och för den skull anledning vore, både att Kronan komme att tillskyndas förluster och att lägenheternes talrika befolkning skulle råka i obestånd och falla ortens fattigvård till last, har, vid sådana omständigheter, Kongl. Majit i'
Nåder behagat föreslå, att skattläggning efter ortens method måtte på Statsverkets bekostnad ega rum ej mindre å dem af ifrågavarande lägenheter, hvilkas innehafvare nu klagat öfver den lägenheterna åsätta dryga ränta, än äfven å öfriga på förra Strandskogen befintliga lägenheter, hvilkas egare inom 3 månader efter derom utfärdad läns-kungörelse hos Kongl. Majlis bemälde
Befallningshafvande anförde enahanda klagan; att denna skattläggning derefter skulle i vanlig ordning, enligt i allmänhet gällande författningar, pröfvas och att, sedan skattläggningarne blifvit behörigen stadfästade, den derigenom bestämda nya räntan skulle i stället för den nuvarande, illgöras af livar och en lägenhet, hvars innehafvare morn tre månader efter erhållen del af beslutet om den nya räntans belopp, derom hos Kongl. Majlis
Befallningshafvande gjorde anmälan.
Hvad sålunda förekommit har Utskottet i öfvervägande tagit; men som vid ifrågavarande lägenheters försäljning till skatte, de vilkor varit tillkänuagifne, hvarunder upplåtelsen egt rum, och jemväl de sednare köparne af lägenheterne icke bort vara i okunnighet om nämnde vilkor, samt Utskottet, för sin dol, anser betänkligt att staten mellankommer för att afhjelpa de olägenheter och förluster, enskilde personer genom mindre god beräkning sig ådragit, helst då, om i förevarande fall iotlegarnes begäran om förmedling beviljades, sådant skulle kunna komma att för framtiden utgöra ett ganska vådligt prejudikat i likartade frågor, har Utskottet, som dessutom finner att de nuvarande innehafvarnes omförmälde nödställda belägenhet blifvit föranledd snarare genom lägenheternas alltför vidt utsträckta styckning, än genom sjelfva storleken af ifrågavarande, lägenheterna åsatle, afgifler, utöfver hvilka, enligt jordeboken, någon skatt icke är lägenheterna ålagd, trott sig sakna anledning att tillstyrka Rikets Ständer bifall till Kongl. Majits ifrågavarande Nådiga Proposition.
Stockholm den 16 Januari 1S54.
Reser - Stats-F/tshottets Utlåtande, 20 li e s c r v alto n c r: Af Matts Pehrsson från Stockholms län: “Då ifrågavarande ämne blifvit r den Kongl.
Propositionen fullkomligen utredt och den ifrågasatta skatte-lindringen blifvit så väl af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i orten och Kongl. Kammar-kollegium, som ock af Kongl. Maj:t tillstyrkt, har jag ansett det icke vara förenligt med den känsla af rättvisa oell billighet, som bör vara rådande inom hvarje för nödställda likar ömmande menniskohjerta, att med min röst biträda Utskottets beslut, hvadan jag mot detsamma får nedlägga min reservation.44 Af Måns Mänsson från Kalmar län: “Emot det afslag Höglofliga Stats-ul— skottet beslutat i anledning af Kongl. Maj.ts Nådiga Proposition angående nedsättning i räntan å Strandskogen på Öland, får jag mig reservera.
Såsom skäl för afslag uppstämmes den gamla visan, att det vore ett farligt prejudikat att nedsätta räntan på. jord, kanske här rättare flygsand, som likväl är så hardt beskattad, att ingen menniska kan lifnära sig på densamma.
Bättre, menar man, vore det om den finge ligga öde, kanhända derföre, att denria Strandskogsmaiken deraf då skulle blifva lika så stark, som en rikskunnig skriftställare i bränvins-frågan uppgifvit, att den Svenska jorden i allmänhet är, eller starkare än den Danska.
Att vederlägga orimlighcter är öfverflödigt, ty hvar och en, som vill göra ett rätt bruk af sitt förnuft, förstår också att sätta tro till uppgiften efter hvad den förtjenar.
Hvad det rysliga prejudikatet vidkommer, så har samma prejudikat förut öfvergått skogen vid Rälla på samma ö.
Sedan nemligen Landshöfdinge-embetet flera gånger å rad gjort framställning, huruvida någon vore hugad öfvertaga jorden derstädes med bibehållande af den gamla räntan, men ingen sig dertill anmälde, måste man till slut beqväma sig att taga hvad som erbjöds.
Några farliga följder af denna åtgärd har icke hörts af, och om den nu ifrågakomna Strand-marken komme att dela samma öde, anser jag prejudikatet endast vara en rättvisa, hvilken hvar och en borde söka att befrämja.
På dessa skäl önskar jag bifall till den Nådiga Propositionen.44 Bih. till R.
Fröt. 1853 $ 1854. 4 Sami. 1 Afd. 8 Höft. 3 STOCKHOLM, f. d.
Scfaultise s Boktryckeri 1851. Slals-Ulskoltels Utlåtande, JYs 21. 1 M 21.
Ank. lill Exp.-Utsk. d. 18 Jan. 1834, kl. 1, e. m.
Utlåtande, i anledning af Rikets Ständers år 1851 församlade Revisorers Berättelse, angående samma år verkställd granskning af Statsverkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning åren 1848 och 1849. (I. A.) Samtlige Riks-stånden hafva till Stats-Utskottet öfveriemnat såväl ofvanomförmälda Revisions-berättelse, som vederbörande verks och myndigheters i anledning deraf till Kongl. Maj:t afgifna underdåniga förklaringar; och får Utskottet, som tagit kännedom om dessa handlingar och Rikets Ständers sednast församlade Revisorers ännu ej tryckta, men Utskottet under hand delgifna, Revisions-berättelse för åren 1850 och 1851, deröfver förklaringar dock icke hunnit inkomma, samt inhemtat de för ärendenas utredning i öfrigt erforderliga upplysningar, härmedelst underställa Rikets Ständers vidare pröfning de i 1851 års Revisions-berättelse förekommande ämnen, hvaröfver Utskottet, särskildt för hvarje verk eller inrättning, yttrat sig på sätt här nedan förmäles.
Stats-Kontoret. § I (Itev. -ber. pag. 2. Fork!, pag. 253.) Beträffande Revisorernes framställning, i anledning af det utaf Öfver-kommissarien N. A. Fredin efter nådig befallning uppgjorda förslag till rikshufvud-bok efter ny method, kommer Utskottet att framdeles afgifva särskildt utlåtande.
Prat. 1853 & 1854. 4 Sami. 1 Afd. 9 Baft. 1 2 Stals-Ulskollels Utlåtande, M 21. S 2.
(Rev.-ber. pag. II.
Förkl. pag. 233.)