Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
När tidningar eller periodiska skrifter och brochvrer, för hvilka åstundas portofrihet, utgifvas i landsorterne i de städer, der Läne-residenser 8ro, inlemnas papperet till Lands-Contoret, under hvars inseende och ansvar stämplingen verkställes, hvarför Conloret, såsom ersättning för besvär, tryck (vallar, färg och arbetslön till stämplare, godtgör sig af influine medel ett arfvode af 50 öre, för hvarje ris papper.
Der åter Landshöfdinge-residenser icke äro, besörjes stämplingen af Magistraterne emot enahanda arfvode; men i begge lallen bör stämpel—algiften i Landt-Ränteriet nedsättas och, innan stämplingen får företagas, qvitteradt reversal till vederbörande ademnas.
Begär Boktryckare eller Redaktör, att en redan tryckt tidning, annan periodisk skrift eller brochyr mA med stämpel förses, sker sådant i ofvanskrifne ordning. § 17.
Försäljning af slämpladt papper. sa Ilil. lill Bcvilln.-ijlskotMs Itetähkanée JK ii. 2:o Hvar och en, som på credit ernottager släinpladt papper, hör för det sålunda undfångna chartar-beloppet stiilla behörigen pröfvad och godkänd borgen af en eller flere, såsom för egen skuld, af hvilken borgens-skrift bestyrkt afskrift till Stals-kontoret insändes.
Pä reqvisition hos Lands-Cöntorel skola försäljningsmäunen. genom Kongl. Majlis Befallningshafvandes försorg, kostnadsfritt och skyndsamt erhålla sig tillsändt erforderligt stämpladi papper, för hvilket dem åligger att i Ränlcriet insätta ellet lill Kronofogden i orten afleverera den inflytande betalningen, månadlligen eller qvartaliter, allt efter försäljningens större eller mindre belopp; och må under året mera stämpladt papper dem icke tilldelas, än som jemnt svarar emot beloppet al de efter band levererade försäljningsmodlen.
Den 51 December hvarje år hör allt osäldt stamphult papper hos desse försäljningsman inventeras; Kongl.
Maj.is Befallningshafvande likväl obetaget att, när sorn helst, af förekommande skäl och omständigheter, inventering anställa och redovisning affordra, hvarvid tillses, ali behållningen, sammanlagd af osålda chartor och kontanta medel, icke öfverstiger summan af försäljningsmannens uppbörds-borgen.
Till verkställande af inventering kunna, genom af Kongl. Majlis Befallningshafvande skriftligen meddcladt förordnande, sorn vid inventerings-tillfället uppvises och derefter räkenskaperne bilägges, en eller tvänne i orten boende män utses, hvilka då skola uppräkna och bestyrka huru mycket papper är i behåll; inventarii-instrumentet bör, såsom verifikation, bifogas försäljningsmannens årsräkning, hvilken, jemte qvittencerne å gjorda penninge-levereringar, insändes till Lands-kontoret den 15 derpaföljande Januari, vid vite af 25 öre för hvarje överskjutande dag.
Till denna tid brrr äfven all återstod för försålde chartor ofelbart vara i Ränteriet eller hos Kronofogden i orten levererad, vid äfventyr för uraktlåtenhet deraf, att försäljningsmannen anses, såsom hade han försålt allt det stämplade papper, han emottagit; i följd hvaraf Kongl. Maj:ls Befallningshafvande låter genast lagligen indrifva det häremot svarande penninge-belopp, med laga ränta, och förordnar i stället annan försäljningsman.
Uti hvarje redogörelse bör del vid inventeringen befunna chartae-beloppet balanceras lill upptagande i näst afgifvande räkning.
$ 18- Försäljnings- pro vision. 2:o Hädanefter, såsom hittills, erlägges för stämplade vexel-blanketter icke någon betalning utöfver stiimpel-beloppet; men för oslämplade vexel-blanketter, hvilka af ali - Bil. till Bevilln.-Utskottets Betänkande M 8. 33 af allmänheten begäras och erhållas, skall erläggas lika belopp, som i 19 § för makuleradt stämpladt papper bestämmes, eller tre öre. § 19.
Utbyte af makuleradt stämpladt papper. l:o Utbyte af makuleradt stämpladt papper tillätes, när det är synbart, att misskrifning eller annan orsak vållat chartans obrukbarhet, samt det blad, hvarå stämpeln är satt, finnes ostympadt; härvid skall likväl för papperet betalas tre öre.
Samma stadgande gälle äfven rörande chartor, hvarmed skuldsedlar vid inteckningar, lill låns erhållande ur Banken eller publika kassor, varit belagda, då med vederbörandes betyg styrkes, att ansökningarne derom blifvit afslagne. 2:o
Påtecknade beläggnings-chartor och underskrifva expeditioner må dock icke till utbyte emottagas, innan orsaken till deras obrukbarhet blifvit behörigen styrkt, och intygadt är, att lösen för dem icke erhållits, samt att de icke varit för ändamålet begagnade; äfvenså må Kongl.
Majtts Befallningshafvande, efter det makulerade chartor i Landskontoret undergått granskning, förordna ej mindre om det utbyte af dylikt stämpladt papper, som författningsenligt finnes böra ega rum, än ock om detsammas afförande i räkenskaperne, vid hvilka de makulerade charlome skola biläggas, för att åtfölja till Kammar-Rätten; börande emellertid charlome i försäljningsmännens räkningar under stämplade pappers-behållningen upptagas; hvarjemte det makulerade stämplade papper, som af redogörare och försäljningsman inom hufvudstaden emottages, skall i Stats-Contoret granskas och jemte den general-räkning, som af Stats-Contoret upprättas, till Kammar-Rätten öfverlemnas; och böra dessförinnan de makulerade chartorne vara af vederbörande myndigheter märkte, på det de icke må kunna till inlösen ånyo företes, för hvilket ändamål en stämpel med ordet )>makulerad» i upphöjda bokstäfver skall uti hvarje
Län anskaffas och i trycksvärta å hvarje chartce-stämpel sä anbringas af Landskontoret, att samma märke icke kan borttagas, utan att chartan derigenom blifver till vidare utbyte enligt stadgade grunder oanvändbar. § 20.
Uppbörd och Redovisning af Chartce-Sigillatce-medlen. 2:o I afseende på lysnings-sedlar iakttages: att alla lysningssedlar till äktenskap, jemte de, såsom bevis, dervid allemnade debetsedlar oller bestyrkte afskrifter deraf, böra af vederbörande Kyrkoherdar och Presterskap noga förvaras, och chartmbeloppet sammanslås i en eller flere chartor, utgörande samfälda summan af alla Bih. till fl. St.
Prof. 1836 & 1857. 5 Sami. 1 Afd. 8 Haft. 3 54 Bil. till Bevilln.-Vtskollels Betänkande M 8. särskilda lysnings-sedlarne, på hvilka, i sådant fall, hvars och ens belopp antecknas; att de sarnmanslagne charlome eller lysnings-sedlarne, i fall de äro skrifna på charta, samt debetsedlarne ingifvas innan Januari månads slut det påföljande året, i Stockholm till Consislorierne, men i de öfriga staderne och på landet till ContractsProstarne; att derjemte dessa handlingar böra vara åtföljde af en in duplo upprättad och af Pastor eller den, hans tjenst förrattar, underskrifven förteckning, utvisande ej allenast alla under det förflutna året inom församlingen förefallna äktenskaps-lysningar, utan ock tydligen den bevillning, Brudgummen under det förflutna året efter 2:dra artikeln erlagt; alt vidare de till Consislorierne eller ContractsProstarne inlemnade förteckningar böra af dem med de åtföljande debetsedlarne noga jemföras och med undeiskrift besannas, hvarefter det ena exemplaret af förteckningen, jemte debetsedlarne, återstölles Pastor, för att förvaras, men det andra insändes, jemte 2:ne af Consistorium eller Contracts-Prosfarne upprättade förteckningar, i Slockholm lill Kongl.
Maj:ts och Rikets Kammar-Rätt inom Mars månads slut, och i landsorlerne lill Lands-Conloren före påföljande
Maj månads utgång, vid vite af 5 R:dr för den, sådant försummar, och emot recepisse å duplett-förteckningen, som genast ålerställes; och att ytterligare Lands-Contoren författa ett sammandrag öfver sistnämnde förteckningar, med utförande af chartse-beloppens summa för hvarje kontrakt, samt med bifogande af alla från Prosterierne inkomne förteckningar; och skola dessa handlingar med Landsboks-räkenskaperne insändas samt till Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-Rätts granskning öfverlämnäs. 5:o
För hvarje halft år skola Lands-Contoren, inom Juli månad af det löpande oell Januari månad af det påföljande året, till Stats-Contoret insända förslag öfver uppbörd och försäljning af stämpladt papper i hvarje Län.
Inom den 51 Januari årligen skall Landt-Ränteriets räkning öfver ChartaeSigillalae-uppbörden för det nästförflutna året vara till Lands-Contoret inlemnad, åtföljd af alla lill debet- och credit-posterne hörande verifikationer, vid vile af 25 öre för hvarje öfverskjutande dag; och bör Lands-Conlorets General-räkning för det föregående året, jemte Landt-Ränteri- och Försäljnings-räkningarne, samtidigt med Ränteri-räkningen, direkte till Kammar-Rätten insändas vid 25 öre böter för hvarje dag, som derutöfver, under en månads lid, med nämnde insändande fördröjes: åliggande det vederbörande att å ifrågavarande räkningars afgifvande inom nu stadgade tid hålla noga tillsyn, samt, i sådant afseende, der så påfordras, särskilda vitén utsätta; hvaremot, då hvad här anbefalles blifvit fullgjordt samt Kongl. Majits och Kronans rätt såmedelst bevakad, Lands-Contoren och Landt-Räntrnästarne ega att hvardera undfå två procent af hvad inom året i Kronans kassa uti stämpladt pappers-afgift influtit samt Kongl. Maj:t och Kronan tillkommer.
Char uc-Si g i Ilata’ försäljningsmännens och redogörarnes i hufvudstaden, äfvensom Chartcc-Sigillatce-kassörens redogörelser skola, för säljning smännens och redogörarnes inom den 31 Januari och Chartcc-Sigillatce-kassörens inom ■påföljande Februari månads utgång, vid den på - Bil. lill Bevilln.-TJtskollels Betänkande JK 8.
SS följd, sorn för Landtränteriets redogörelse är stadgad, öfverlemnas till Stats-Kontoret, som, efter emotlagandet deraf, låter öfver dem upprätta särskild general-räkning, hvilken sedermera, tillika med samma redogörelser, vid förutnämnde tid jemväl bör Ull Kammar-Rätten öfverlemnas. 4:o Stämplade pappers-förrådet skall, lika med den öfriga ränteri-uppbörden, inventeras de sista dagarne i Juni och December månader, samt instrumenten deröfver åtfölja de halfårs-förslag, som, enligt nästföregående 3:dje punkt, böra till Stats-Contoret insändas. 0:0 Allmänna tillsynen öfver Chartce-Sigillatm-medlens indrifvande och redovisande i behörig ordning åligger, i Stockholm Stats-Contoret, och i landsorterna Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, hvilka myndigheter i sådant afseende böra genom vitens föreläggande eller andra lämpliga åtgärders vidtagande tillhålla försumlige redogörare eller tjenstemän att sina skyldigheter fullgöra; egande den, som med Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes beslut i dylika ärenden icke nöjes, att deruti hos Kammar-Rätten i vanlig ordning söka ändring.
Sådane mål åter som angå brist hos redogörare eller försäljningsman å honom anförtrodt stämpladt papper, böra handläggas på sätt och i den ordning, som uti 11 § af Kongl. Instruktionen för Kammar-Rätten den 15 October 1831 är för balansmål stadgad. 6:0
Inflytande medel för tidningars, andra periodiska skrifters och brochyrers stämpling levereras till Rikets Ständers Riksgälds-Contor, dit redogörelsen i behörig ordning insändes.
STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOIL BECKMAN, 1857. t licvi/lmnys-U/skottrts Utlåtande M 9: ) Ank. till Bnp. Utsk. deu 4 Maj 1857, kl. 2 e. m. tillåtande.•, / anledning af dels gjorda anmärkningar emot vissa delar, dels ock liiks-ständens skiljaktiga beslut i afseende å andra delar «/ Betänkandet N:o 5, angående ifrågaställda förändringar i föreskrifterna om allmänna bevil/ningens utgörande.
Vid behandling inom Riks-stånden af nämnda betänkande, med dervid fogadt förslag till ändringar i gällande bevillnings-stadga, hafva åtskilliga delar deraf blifvit till Utskottet återremitterade, äfvensom Riks-stånden i vissa punkter fattat sins emellan och ifrån Utskottets förslag skiljaktiga beslut; hvadan ock, sedan utdrag afRiks-ståndens protokoll i ämnet, med tillhörande diskussioner, den 21 i denna månad kommit Utskottet i så fullständigt skick tillhanda, att hinder för ärendets handläggning icke mött, Utskottet uti ofvan anmärkta hänseenden tagit detsamma uti förnyadt öfvervägande; och får Utskottet nu deröfver afgifva utlåtande. t Yttrandet pag.
7. i fråga om nedsättning af bevillning för rörelse och näring samt fast egendom.
Utskottets, med anledning af i ämnet väckta motioner, gjorda hemställan, att någon nedsättning af bevillningen för rörelse oell näring samt fast egendom icke mätte af Rikets Ständer beviljas, har blifvit återremitteradt afVällofl.
Borgareståndet, med förklarande att en procents bevillning bör ega rum äfven för näring och rörelse Hih. till R.
Prof. 1859 å 1857. 5 Sami. t Affd. 9 Haft,.
I BeviUnings-Ulskottets'
Utlåtande M 0.
Dc ledamöter, på hvilkas yrkande omförmlilda beslut blifvit grundadi, hafva hufvudsakligen anfört: att det vore orättvist, att den ena sanihälls-niedlemmen skattade högre och den andra lägre procent af sin årliga inkomst.
Genom den nedsättning af bevillningen, som vid sednaste riksdagen bestämdes, hade skillnaden emellan procenterne för löntagares och näringsidkares bevillning blifvit större än den förut varit, till följd hvaraf jemväl den missbelåtenhet och ovilja, som stadgandet om den olika beviilningsprocenten hos hvarje rättrådigt sinne alstrat, snarare till vext än förminskats genom den ifrågavarande nedsättningen.
Något skäl förefunnes icke heller, hvarför tjenstemannen, som åtnjöte en säker inkomst, skulle skatta mindre, än den som erhölle en osäker inkomst af näringarne.
Om näringsidkares inkomster i allmänhet icke kunde på siffran bestämmas, så komme man dock sanningen temligen nära genom antagande af ett medel-belopp för vissa år.
Tjenstemäns löne-inkomster utgjordes jemväl ofta af sportler, hvilkas belopp lätt kunde undandragas nödig kontroll.
Stadgandet om den olika bevillnings-procenten förutsatte dessutom det näringsidkarne samt och synnerligen skulle begagna sig af det tillfälle, de egde, att hålla taxeringsmännen i okunnighet om sina inkomsters verkliga belopp.
Men när lagstiftningen utginge från en dylik förutsättning, hvilken innebure ett indirekt medgifvande af falska uppgifters aflemnande, borde ett alltför strängt omdöme icke fällas (ifver den brist på samvetsgrannhet, som vidlådde dessa uppgifter och som till icke ringa del framkallades just till följd af berörde förutsättning.
Sanning och rätt vore det mål. som i all lagstiftning borde efterstråfvas och säkraste sättet för uppnående deraf uti förevarande fråga vore att finna uti fullkomlig likstämmighet i beskattningen.
Denna väg, en gång beträdd, skulle tvifvelsutan leda till större och allmännare uppriktighet å de skattskyldiges samt strängare och samvetsgrannare pröfning å taxeringsmännens sida.
I afseende åter å bevillningen för fast egendom å landet har blifvit vttradt: O ■ tJ t) att taxeringsvärdena å dylik egendom vore så orimligt låga, att den bevillning, som deraf utginge, innefattade en stor orättvisa mot de samhällsklasser, som skattade för annan inkomst; att reglering af dessa värden borde ega rum, samt att, om såsom ledning för bestämmande af dessa värden stadgades, alt afseende skulle fästas ås ista köpeskillings-beloppet, bevillnings-procenten skulle kunna nedsättas till 50 öre per mille.
Redan i sitt förra Betänkande medgaf Utskottet visserligen, att ett bevillningssystem, grundadt på lika procent-beräkning för alla skattskyldige, vore i principen det riktigaste.
Men då Utskottet måste låta sig angeläget vara att tillse, det skattebidragen blifva någorlunda lika fördelade emellan de olika samhällsklasserna, trodde Utskottet, på grund af hvad erfarenheten gifvit vid handen i afseende å resultaten af bevillnings-taxeringarne för rörelse och näring, sig icke kunna föreslå nedsättning af derför stadgadt procent-belopp, emedan anledning vore att befara det statens inkomster af allmänna bevillningen derigenom skulle på ett alltför känbart sätt komma lier ilin inf/s-Utsko/tets Utlåtande Jtä t).
3 Mit minskas.
Del vill dessutom synas, som det mindre vore beloppet af den för rörelse och näring stadgade procent, än jemförelsen med hvad för löntagares bevillning är bestämdt, som framkallat den yrkade nedsättningen.
Men då, på sätt under diskussionen inom Borgare-ståndet jemväl blifvit medgifvet, näringsidkares inkomster endast efter ungefärliga beloppet kunna taxeras, under det tjenstemännens i allmänhet på siffran noga kontrolleras samt endast ett jemförelsevis obetydligt antal af desse sednare ega sådana sportler eller ,extra inkomster, om hvilkas verkliga belopp (axeringsmännen kunna hållas i okunnighet, torde, vid dylikt förhållande, icke kunna bestridas, att en liigre procent för dessa är af billighet påkallad.
Utskottets yttrande uti ifrågavarande hänseende har också blifvit af de öfriga 3:ne Riks-stånden godkändt; och Utskottet hemtar deraf ytterligare anledning att samma yttrande vidblifva.
Hvad äter angår bevillningen af fast egendom på landet, så har Utskottet, som här nedan skall yttra sig öfver den yrkade regleringen af taxeringsvärdena å dylik egendom, skolat erinra, att då den stadgade afgiften af en per mille efter beräkning al }• procent afkastning af jordegendom jemnt motsvarar den bevillning, som för behållning af rörelse och näring utgår, skäl icke förefinnes att, när bevillningsprocenten för rörelse och näring bibehålies oförändrad, i förstnämnda afseende vidtaga någon nedsättning, hvadan Utskottet äfven uti ifrågavarande hänseende vidblifver sitt af 3:ne Riks-stånd godkända yttrande. § 2. mom. 1.
Då al
Utskottet under § 2 framställda förslag i afseende å så väl det minimum af lön, som skulle vara fritt från bevillning, som den stigande skala, efter hvilken förhöjda afgifter borde utgå, har af Vällofl.
Borgare-ståndet jemväl blifvit återremitteradt.
Dervid har blifvit yrkadt, dels att minimum af beskattad inkomst måtte bestämmas till 300
R:dr samt den progressiva skalan sålunda bestämmas, att inkomst olver 300 till och med 350 R:dr erlade \
R:dr, öfver 350 till och med 5-00 R:dr 2 R:dr, öfver 400 till och med 450 R:dr 3 R.dr samt öfver 450 till och med 500 R:dr, 4 R:dr; hvarefter taxeringen af 'I procent skulle vidtaga; dels ock att, i händelse lika bevillnings-procent blefve bestämd för embets- och tjenstemän samt näringsidkare, alla tarifer borde försvinna samt endast stadgas, att inkomst, ej öfverstigande 300 R.dr, vore från bevillning fritagen, dels slutligen att, så framt dyn olika procenten skulle qvarstå, den tarif för tjenstemäns bevillning, nu gällande Bevillnings-förordning upptager, borde fortfarande tjena till efterrättelse.
Som endast Högvörd.
Preste-ståndet godkänt Utskottets ifrågavarande förslag, men Högloft.
Ridderskapet och Adeln, med afslag å detsamma, godkänt § 2, sådan den lyder i nu gällande Bevillnings-förordning, med den förändring, att deri införda 4 lievillninys-Utskolteis Utlåtande 9. lönebelopp och afgifter utföras med motsvarande belopp i Riksmynt, samt Hedcrv.
Bonde-ståndet likaledes afslagit
Utskottets tillstyrkande oell för sin del i stället antagit det af Nils Larsson från Jemtlands län uppgjorda och i hans viel Utskottets Betänkande fogade reservation intagna förslag, har Utskottet trott sig böra, med frånträdande af sitt förra tillstyrkande, hemställa, att tarifen för embets- och tjenstemäns bevillning måtte, på sätt Ridderskapet och Adeln beslutat samt inom Borgare-ståndet jemväl blifvit yrkadt, erhålla följande uppställning: af alla löner, som öfverstiga 300 till och,med 450 R:dr Runt, en afgift af i R:drR:mt. 1. r r\ n a A ,1 . r A 450 — 600 » » — 1: 50.
600 — 750 » » — 2: 50. 750 — 900 » » — 3: 50 900 — 1,050 » » — 5: — 1,050 — 1,200 » » — 6: 50 1,200 — 1,350 » » — 8: 50.
1,350 - 1,500 » » — 10: 50.
1,500 — 1,650 » » — 13: — 1,650 — 1,800 » » — 16: — löner derutöfver
En för hundra etc 7 m. 11.
I öfverensstämmelse med den uttryckta åsigten, att bevillning af näring och rörelse bör utgå med en procent , har Borgare-slåndet återremitterat så väl § 7 som öfrige §§, nemligen 24, 25, 27 och 28, deruti den högre procent-beräkningen finnes stadgad; och torde, sedan Utskottet nu utlåtit sig öfver frågan i allmänhet, särskild redogörelse för den endast af nämnde anledning beslutade återre missen af omförmälde §§ icke erfordras. § 9.
Denna § har af Vällofl.
Borgareståndet blifvit återremitterad, med förklarande, det
Ståndet ansåge alla minimi-tabeller och all klass-indelning emelian städerna, hvad beskattning angår, böra försvinna.
Under öfverläggningen härom har jemväl blifvit yttradt ogillande af Utskottets förslag, att de i 9 § stadgade minimi-afgifter måtte återföras till de belopp, som intill sistlidne riksdag voro bestämda.
Bestämmelserna om vissa minimi-afgifter för rörelse och inkomst torde otvifvelaktigt vara af behofvet påkallade för att förekomma en alltför betydlig sänkning af afgifts-beloppen, och någon olägenhet bör deraf icke kunna befaras, då taxeringsmännen hafva så väl rättighet som skyldighet att, när skäl dertill förekomma, sätta Bevillnings-Utskoltets Utlåtande M 9. 5 afgifterna lägre än berörde mmimi-bestämmelser.
Stadgandet om olika minimi-afgifter efter stadernas klass-indelning torde äfven hafva skäl för sig, då det lärer vara obestridligt att tillfällena till arbete och förtjenst i betydlig mån rätta sig efter hvarje orts folkmängd och rörelse eller samma omständigheter, hvarpå städernas klassifikation är grundad.
På grund häraf och under åberopande af de skäl, Utskottet uti sitt förra Betänkande anfört för den föreslagna förhöjningen af de i 9 §. stad gade minimi-afgifter, anser Utskottet sig böra vidblifva sitt uti ifrågavarande hänseende afgifna, af de öfriga Riks-stånden godkända förslag. § io.
Med godkännande af Utskottets hemställan, att Lotsar och Loisdrängar må från bevillning befrias, äfvensom att yrkad befrielse från bevillning för Gesäller icke må medgifvas, har Borgare-slåndel af enahanda skäl. som föranledt återremiss af nästlöregäende §, till Utskottet återremitterat så väl hvad uti betänkandet i öfrigt blifvit föreslaget under 10 §. som ock nämnde § i författnings-förslaget; och torde något annat yttrande deröfver icke erfordras, än att Utskottet, hvars betänkande och förslag i denna del de 3 öfriga Stånden godkänt, anser sig icke ega skäl att derifrån afvika; dock att ett vid rubrikerne aktörer och aktriser m. m. i §:n insmuget tryckfel, hvarigenom afgifterne i fjerde klassen blifvit utförda med 3 R:dr 7 öre i stället för 3 R:dr 75 öre, torde, på sätt Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet ock redan be slutat, varda till rättelse iakttaget. § U Utskottets redaktions-förslag af rubriken krutbruk uti § 24 har blifvit återremitteradt af Höglofl Ridderskapet och Adeln, hvarest Herr Friherre af Ugglas yrkat att orden »enligt attest från Kongl. Krigs-kollegium» borde utgå, på den grund att Kongl. Majit under den 13 Januari detta år föreskrifvit, att allt det bestyr och all den kontroll, som
Krigs-kollegium tillförene utöfvat öfver krut-tillverköingen i allmänhet, skulle med år 1858 upphöra och endast fortfara i afseende å det krut, som för Kronans räkning tillverkas, och hvilken föreskrift vore en följd af det år 1855 fattade beslut, hvarigenom hittills gällande förbud mot införsel af krut förklarats böra ifrån den 1 Januari 1859 upphöra.
Vid det sålunda anmärkta förhållandet har Utskottet skolat hemställa, att orden menligt attest från Kongl. Krigs-kollegium» må ur ifrågavarande rubrik utgå.
IleVillninys-Utskottets Utlåtande M !>■ § *>•
Borgare-ståndct, som, lika med de öfriga Riks-stånden godkänt Utskottets afstyrkande af en utaf Herr Falhem väckt motion om upphäfvande af den i 25 § stadgade bevillning för fjerdeparts-delegare i Fahlu grufvor, har till Utskottet öfverlemna! ett af Herr Falhem till Ståndet mgifvet anförande, deruti han, med stöd af 56 § Riksdags-ordningen, gjort framställning derom, att uti nuvarande lydelse al berörde stadgande måtte införas följande tillägg: »Hvaremot de verk eller Hgltebruk. af hvilka denna inkomst utgår, icke skola med särskild afgift efter denna artikel beläggas eller till värde upptagas.»
Såsom skäl för denna framställning har Herr
Fal hem åberopat Utskottets af Rikets Ständer godkända yttrande, att bevillning borde utgöras för den behållning, fjerdeparts-egare tillkomme af skillnaden emellan malmens värde och malmbrytnings-kostnaden eller revenyen från grufvan, såsom en verklig behållen inkomst för fjerdeparts-egare och hvilken inkomst desto mindre kunde medgifvas afgifts-frihet, som bevillnings-förordningen från särskild bevillning uttryckligen tritoge de verk, hvaraf denna inkomst hemtades.