Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Skånes läge invid hafvet, har dock äfven denna provins stort behof af förbättrade kommpnikations-anstalter, helst dervarande landsvägar, i anseende till den allmänna bristen på tjenligt lagningsämne, äro särdeles dåliga och icke sällan ofarbara, i synnerhet under den, inom rikets öfriga delar, för all transportrörelse så fördelaktiga vintern.
För öfrigt skulle, genom den föreslagna jernvägens anläggande, ej allenast en när^ 14 Stats-Ulskottets Utlåtande, JYi 553. mare förening mellan rikets södra och medlersta landskap utan äfven en ganska liflig förbindelse mellan delta rike och de på Europas fasta land belägna stater åstadkommas.
Då Utskottet, på nu anförda jemte öfriga under diskussionerna inom RiksStånden ytterligare utvecklade skäl, funnit sig böra tillstyrka, att utförandet af jernvägs-stainlinien mellan sydvestra kusten af Skåne och Welterns södra ända jemväl måtte ofördröjligen företagas, samt att en del af de medel, som för stambanors anläggning varda under denna Riksdag af Rikets Ständer anvisade, måtte anslås till nämnde jernväg, bar Utskottet visserligen icke förbisett de anmärkningar, som under öfverläggningarne härom framställts deremot, att Staten skulle samtidigt påbörja tvenne så stora och kostsamma företag, sorn anläggandet af jernvägar både mellan Stockholm och Götheborg och mellan Jönköping och Malmö, hvilkas utförande på en gång ansåges öfverstiga landets tillgångar, och genom hvilkas samtidiga företagande Staten komme att splittra sina krafter samt alltså förminska sin förmåga att inom den möjligaste korta tid fullborda den jernvägs-anläggning, som syntes företrädesvis nyttig och nödvändig.
Men de, till stöd för en motsatt åsigt, anförde skäl och omständigheter, hvilkas giltighet ej kan förnekas, hafva för Utskottet synts af öfvervägande vigt; anseende sig
Utskottet bland dessa böra här upptaga följande, nemligen:
Det borde ej vara äfventyrlig!, att på en gång börja med begge de nu ifrågavarande jernbanornas anläggning, emedan för dem ej behöfde användas större sammanlagdt belopp, än som kunde för hvarje år dertill anvisas, och hvilket, om ock blott en jernväg anlades, i allt fall skulle komma att för densamma åtgå.
Det vore icke nödvändigt alt med alltför mycken ifver påskynda arbetet för att framkomma till en påbörjad jernbanas begge ändpunkter.
Erfarenheten inom andra länder hade icke. bekräftat riktigheten af den tillförene godkända och såsom allmänt giltig antagna åsigten, att en jernbana måste vara lill bela sin längd fullbordad och sammanbinda sina begge ändpunkter, för att medföra någon egentlig nytta och lemna någorlunda nöjaktig afkastning.
Tvärtom hade det i allmänhet, då fråga varit om större vägsträckningar, visat sig, att mängden af personer och varor icke utgjordes af dem, som fortskaffats långs efter hela jernbanan, utan af dem, för hvilkas transporterande blott delar af banan begagnats; och hvad särskildt beträffar de tvenne jernvägar, om hvilka nu vore fråga, kunde dessa lätteligen fördelas i flera sektioner, af hvilka hvar och en komme att utgöra ett helt för sig och derföre blifva af stor vigt och nytta för kringliggande orter.
Det syntes för öfrigt föga välbetänkt att så pådrifva jernvägs-arbetena på en enda ort, att derigenom en alltför stor arbetsstyrka komme alt, till förfång för jordbruket samt andra dervarande yrken dragas från dessa under den tid, som jernviigs-byggnader fortfore.
Med de särskilda landsorternas rättmätiga anspråk på åtnjutande af likartade understöd och förmåner från det allmännas sida, syntes det ej heller öfverensstämma, att södra Sverige måste ända tiil dess hela jernvägen mellan Götheborg och Stockholm blifvit Stals-Utskollefs Utlåtande, JY° 333. lä fullbordad, helt och hållet sakna de fördelar, dylika vägars anläggning medförde, helst denna del af riket, i jemförelse med de medlersla provinserna, hvad kommu nikations-väsendet beträffar, vore särdeles vanlottad, såsom saknande de inom nämnde provinser befintliga sjöar och sådana kanaler och jernvägar, som med bidrag af allmänna medel, derstädes redan blifvit anlagda.
Till följd af merberörda från Riks-Stånden erhållna återremisser och under åberopande af hvad dels vid dessa återremissers beslutande, dels här ofvan blifvit anfördt och yttradt, angående ej mindre Kongl. Maj:ts
Nådiga förslag i afseende på medels anvisande för utförandet af jernvägs-stamlinien från Stockholm till Götheborg, än enskilda riksdagsmäns framställningar om anslag till jernstambanors anläggning, får Utskottet alltså, i stället för den i 7:de punkten af Utlåtandet M 275 gjorda hemställan, tillstyrka och föreslå, att Rikets Ständer må till Kongl. Maj:ts
Nådiga disposition för anläggande och utförande af 2:ne jernvägs-stambanor inom Riket anslå Fem millioner R:dr Ranko, hvaraf Fyra millioner
R:dr för en del af den stambana, som, utgående från Götheborg, kommer att, i riktning genom Westergöthland och Nerike, fullbordad, förena nämnde stad med hufvudstaden, samt En million R:dr för påbörjande af en i riktning åt Jönköping gående stambana från Malmö till den på nordliga sidan af sistnämnde stad belägna punkt, hvilken Kongl. Majit kan finna lämpligt bestämma.
Som hvad Utskottet i 8:de och 9:de punkterna af nyssberörde utlåtande hemställt, med hänsigt till Grefve von Rosens och Riksdagsfullmäktigen Bjerkanders motioner om större jernvägs-företags verkställande genom enskilda entreprenörer, samt den utaf Herr Sandströmer väckta motion angående ansvarsskvldighelen och betalningssättet för de, till jernvägars anläggning, menigheter meddelade lån, blifvit af 3:ne Riks-Stånd bifallna; så kan Ronde-Ståndets återremiss, så vidt den afser dessa 2:ne punkter, enligt Riksdags-Ordningens 75 §, icke föranleda någon vidare åtgärd å Rikets Ständers sida, Stockholm den 26 Oktober 1854.
Reservationer: af Herr Riskop Annerstedt, med hvilken Proslarne Schram och Forssell sig förenade: »Emot Utskottets Utlåtande i förevarande fråga får jag härmed reservera mig.
Jag har ansett och anser ännu dess rätta lösning bäst hafva vunnits på det sätt Utskottet i sitt förra utlåtande föreslagit.
Näst sammanträdande
Ständer hade då kunnat emottaga ett fullständigt utarbetadt förslag i ämnet, de hade kunnat fatta 16 Stals-Utskoltets Utlåtande, JY! 333. sitt beslut, icke såsom nu synes blifva fallet, efter tycken och förmodanden, utan efter sakförhållanden, utredda genom grundliga föregående undersökningar.
Då hade ock någon erfarenhet kunnat vinnas om den nya brånvinsskattens belopp, hvars öfverskotter man synes för ändamålet vilja använda.
Man hade kunnat jemföra tillgångar och behof och derefter vidtaga åtgärder med någon sannolikhet att fullända, hvad man begynnt.
Pluraliteten inom Riks-Stånden har ej velat detta, har heldre önskat snabb verkställighet än betänksam pröfning; och som den har ostridig rätt att härom besluta, måste jag foga mig efter dess uttryckta mening, oaktadt de stora betänkligheter jag hyser deremot.
Men pluraliteten inom
Stånden har ingalunda uttalat sig för verkställighet i den vidsträckta skala, som Utskottet här föreslagit.
Från alla fyra Stånden bar jernvägsfrågan blifvit återremitterad i den riktning att medel borde anslås för vägen mellan Stockholm och Götheborg.
Män med insigler i yrket hafva försäkrat att, om man vill iakttaga måtta och klokhet, ej mera än 3,000,000 R:dr under stundande statsreglerings-period på denna hana binna användas, hvarföre jag föreslagit denna summa i stället för de af Utskottet tillstyrkta 4,000,000.
Denna skiljaktighet har likväl ej synnerligen mycket att betyda, men desto mera Utskottets åtgärd, alt, i strid med sill förra utlåtande i frågan, tillstyrka 1,000,000 R:dr till påbörjande af en bana mellan Malmö och Jönköping.
Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet hafva, med stor majoritet, bifallit nämnde afstyrkande utlåtande, Preste- och Borgare-Stånden hafva visserligen återremitterat detsamma men under protest af en ingalunda obetydlig minoritet; likväl har Utskottets majoritet tilltrott sig kunna föreslå Riksens Ständer att företaga byggnaden af denna stora bana samtidigt med den förra.
Detta synes mig lika oklokt och förhastadt, som stridande mot hittills följd Riksdags-praxis.
Är man väl säker att finna den mängd kunnige ingeniörer och erfarne arbetsledare, som erfordras för så stora företags samtidiga utförande?
Finnes ringaste på erfarenhet grundade beräkning, hvad större jernvägar inom vårt fädernesland verkligen komma att kosta?
Vittna ej ökade arbetslöner och stegrade priser å så väl jern som trävaror, att hittills framställda kostnadsförslager äro alltför lågt tilltagna?
Är man förvissad att landet verkligen mägtar, utan eftersättande af andra angelägna behof, anskaffa medel till företagens snara fullbordande?
Om svårigheter i detta hänseende möta, hvilkendera banan skall lemnäs ofullbordad, ett bedröfligt vittnesbörd om förhastande och vanmagt?
Eller om, genom ett snabbt fortgående på statsskulds-systemets bana, man verkligen inom en ej allt för aflägsen framtid skulle lyckas fullborda de båda storverken, men erfarenheten komme att lära oss, att trafiken under decennier ej förmådde inbringa drift- och underhållskostnaden, utan att samhället utom dryga räntor å det använda kapitalet finge underkasta sig betydliga kostnader för nämnda ändamål, månne framtidens ställning derigenom blefve synnerligen afundsvärd?
Sådana betänkligheter förhindra mig att i detta hänseende biträda Utskottets förslag.» af Herr Stats-Ulskottets Utlåtande, N:o 333. 17 af Herr J. F. Grud, hvilken så till vida instämde i förestående reservation, att han ansåg Utskottet hafva hordt tillstyrka endast 3,000,000 R:dr, alt vid innevarande riksdag anvisas lill påbörjande af jernvägen mellan Stockholm och Götheborg, men deremot afstyrka det ifrågaställa anslaget för den Skånska jernbanan. af Prosten Tellbom, hvilken, i afseende på 7:de punkten af ofvanstående utlåtande, eller i fråga om beviljandet vid denna riksdag af anslag för jernstamliniers anläggande, såsom sin mening åberopade det af Utskottets Riksgälds-Af'delning afgifna så1 lydande förslag till förnyadt utlåtande härom: »Utaf de under öfverläggningarne hos Riks-Stånden, angående förevarande ämne afgifne yttranden, har Ståts-Utskottet funnit, att dess i det återremitterade
Betänkandet uttalade åsigt om nyttan och angelägenheten af ändamålsenliga, samt elter landets lokala beskaffenhet och tillgångar lämpade jernvägars anläggning inom Sverige rönt ett ällmänt godkännande.
De redan förut både inom och utom representationen yttrade önskningar, att de delar af riket, der företagandet af dylika anläggningar synes skäligen kunna ifrågakomma, måtte dermed ofördröjligen varda försedde, hafva härvid ytterligare uttalats, fastän meningarne i ej ringa grad varit skiljaktige i fråga om den eller de orter, som först borde komma i åtnjutande af de genom jernvägsanläggningarne förväntade fördelar för deromkring belägna trakter.
Vid den, till följd af återremisserne, å nyo företagna behandlingen af frågan om medels anvisande redan vid denna riksdag, för anläggandet af de större jernvägar eller så kallade stambanor, hvilka, enligt Rikets Ständers numera fattade beslut, skola på Statens bekostnad utföras, har Utskottet funnit sig förpligtadt alt ytterligare noggrant öfverväga alla härvid förekommande omständigheter och förhållanden, i anseende lill både den allmännast föreslagna anslagssummans storlek, och de blifvande beslutens möjliga inverkan på den financieia och ekonomiska ställningen inom landet, äfvensom på den framtida möjligheten all fullfölja omförmälda företag, Ilvad nu beträffar sagde fråga, hvilken utgör det hufvudsakligaste föremålet för det genom Riks-Ståndens återremisser Utskottet affordrade förnyade utlåtande, torde det tillåtas Utskottet alt först och främst åberopa hvad Utskottet redan i sitt förra betänkande yttrat, rörande vigten för både nuvarande och kommande generationer, att hufvudlinierne i Sveriges jernvägs-system varda anlagde i den riktning och ordning samt på det sätt, hvarigenom rörelsens och näringarnes underlättande och utveckling närmast vinnes, och anläggnings-kostnaderne, så vidt utan detta ändamåls åsidosättande sig göra låter, förminskas.
Utskottet anser sig tillika böra upprepa sin i stimma betänkande yttrade åsigt om angelägenheten att, innan besluten, angående jernvägs-anläggningarnes företagande, varda meddelade, genom edarne och sakkunnige män noga och fullständigt ulredes på hvad sätt de Svenska jernvägarne, med afseende å landets lokala förhållanden samt den personal-trafik och de varu-transporter, för hvilka de hufvudsakligen komma att begagnas, böra blifva anlagda, samt huru dessa jernvägar böra vara beskaffade, för att blifva mest gagnande och ändamålsenliga.
En sådan utredning har hittills så mycket mindre kunnat verkställas, som först under denna riksdag fråga derom uppstått samt de härtill af Kongl. Majit äskade medel ännu icke äro af Rikets Ständer anvisade.
Det af Chefen för Topografiska Corpsen, General-löjtnanten Akrell uppgjorda och i anmärkningarne emot Utskottets betänkande åberopade förslag till de blifvande jernvägarnes riktning är, enligt hvad Kongl. Maj:t i Dess Nådiga Proposition tillkännagifvit, endast »ett preliminärt utkast, antydanöde den riktning i allmänhet, hvaruti, efter hans förmenande, stamlinierne höra sträcka »sig i ett framtida jernvägs-system.»
Detta utkast har Kongl. Majit ej heller ansett tillBih. till B.
Sl. Prot. t SS 3 & 1 SSi. i Sami. 1 Afd. 3 Band i 5 Uäft. 3 18 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 333. fyllestgörande, utan har Kongl. Maj:t förklarat, att noggranna topografiska undersökningar böra verkställas samt fullständiga planer och kostnadsförslag upprättas för dylika stambanors framtida utförande i de delar och med den hufvudriktning, hvarom Kongl. Maj:t och Rikets Ständer kunde komma att besluta.
Majit har visserligen föreslagit Rikets Ständer alt bemyndiga Fullmägtige i Riksgäldskontoret genom upplåning anskaffa och successivt, i mån af behof, till Kongl. Majits disposition utbetala det kapital-belopp, som skulle erfordras för anläggningar af 'stambanor från Stockholm till Götheborg, med afdrag af jernvägs-sträckningen mellan Köping och Hult; men detta förslag är endast vilkorligt, såsom beroende deraf, huruvida den förökade skatten å bränvins-till verk ningen kommer att lemna ett- netto-öfverskott af minst 615,000 R:dr; och i allt lall skulle den föreslagna upplåningen icke ifrågakomma förr, än resultatet af uppbörden utaf nämnde skatt under år 1855 elier först år 1856 sig visat.
Majit sålunda yttrat och föreslagit, kan följaktligen, enligt Utskottets åsigt, ingalunda anses såsom tillräcklig anledning för Rikets Ständer, att, innan de jemväl af Kongl. Majit nödiga befunna noggranna undersökningarne och fullständiga kostnadsförslagen kunnat för Rikets Ständer framläggas, nu genast anvisa till jernvägs-stamliqiers utförande ett så ansenligt belopp, som härtill blifvit yrkadt under de af Stats-Utskottets Utlåtande öfver högstberörde Nådiga Proposition föranledda diskussioner bos Ridderskapet och Adeln samt Preste- och BorgareStånden.
Enär Rikets Ständer vid de flesta fall, då frågor förekommit om beviljandet af andra stats-utgifter, än dem, sorn- på riksstaten äro upptagne, både förbehållit sig och begagnat beslutande-rätten, rörande ej allenast dylika extra utgifters belopp, utan äfven dervid fästade vilkor, tror Utskottet sig kunna antaga, alt, oaktadt hvad under nämnde diskussioner yttrats, Rikets Ständer nu icke vilja afstå från, och till Kongl.
Majit ensam öfverlemna, pröfnings- och beslutande-rätten i fråga om användandet för jernvags-anläggningar af en vida större summa, än som vid någon föregående riksdag blifvit för allmänna arbetsföretags utförande anvisad.
Beträffande åter de framställda förslagen om denna summas disponerande af Rikets Ständer, dels för jernvägs-anläggningen mellan Stockholm och Götheborg, dels för jernvägens från Skånska kusten till Wettern påbörjande och dels för bägge dessa jernvägs-arbeten, så innefatta de härom afgifna yttrandena mer eller mindre stridiga åsigter, angående ej blott den eller de stambanor, som företrädesvis böra af Staten utföras, utan ock samma stambanors lämpligaste riktning, samt de delar deraf, som först böra fullbordas.
Dessa yttranden dch dervid meddelade enskilde upplysningar kunna således ingalunda obelingadt godkännas och antagas såsom en fullt tillförlitlig ledning för Rikets Ständers beslut i sagde hänseende.
Genom grundlagarne har Stats-Utskottet väl fått sig ålagdt att »bereda och utarbeta» de till dess behandling hänskjuta) frågor.
Utskottet kan dock härvid naturligtvis icke verkställa någon annan utredning och utarbetning än den, som grundar sig på de för Utskottet tillgängliga handlingar eller Utskottets egande särskilda kännedom om de i hvarje fall förekommande förhållanden.
Hvad Utskottet på grund häraf kunnat utreda och upplysa, i fråga om Statens medverkan för åstadkommande af de under innevarande riksdag föreslagna jernvags-anläggningar, har Utskottet redan meddelat genom Utskottets^ härom under Niis 273 och 274 afgifna Utlåtanden, hvilka innehålla aila de bufvudsakliga upplysningar, som förekomma i Kongl. Majits, rörande detta ämne, aflåina Nådiga Proposition samt derom väckta och till Utskottet remitterade motioner.
Alt de härvid meddelade upplysningarne emellertid ingalunda äro tillfyllestgörande för Rikets Ständer vid bestämmandet af de anslagssummor, som för de önskade jernvägs-arbetenas utförande erfordras, eller beslutandet af de åtgärder, hvilka i sådant hänseende för öfrigt kunna på Rikets Ständer ankomma, är Utskottet destomera Slats-Utskottels Utlåtande, N:o 333.
19 villigt alt erkänna, som just omförmälda upplysningars otillräcklighet och otillfredsställande beskaffenhet nödgat
Utskottet att för närvarande och intilldess förhållandena blifvit närmare utredda, afstyrka de för jernstambanorna föreslagna stats-bidragen.
Då Utskottet för öfrigt anser sig både berätligadt och förpligtadt att, vid sina yttranden och framställningar till Rikets Ständer, följa och uttala sin öfvertygelse i de ämnen, hvarom dessa yttranden och framställningar handla, finner Utskottet sig föranlåtet förklara, att de inom Riks-Stånden vid nu ifrågavarande betänkandes föredragning och återremitterande förefallna diskussioner hvarken rubbat Utskottets i samma Betänkande yttrade åsigter om nödvändigheten att till Rikets Ständers nästa sammankomst uppskjuta beviljandet af de för stambanornas anläggning erforderliga medel eller undanröjt Utskottets betänkligheter, att för närvarande tillstyrka de härom framställda förslagens bifallande.
Bland de särskilda tillfälliga omständigheter, som oafvisligen måste^ tagas i betraktande, då fråga är att, utöfver de högst betydliga summor, hvilka redan under innevarande Riksdag blifvit af Rikets Ständer beviljade för kommunikations-väsendets förbättrande eller andra produktiva företags utförande inom många delar af landet, nu anslå och använda ytterligare flere millioner
R:dr för förslberörde ändamål, torde Utskottet väl ej behöfva erinra om den närvarande allmänna politiska ställningen i den verldsdel, detta land tillhör.
En tidpunkt, då frågan om riket får förblifva i fred eller kommer alt invecklas i ett vidt utseende krig, torde vara under afgörande, synes verkligen föga lämplig att just påbörja sådana nya företag, som för sitt ändamålsenliga utförande taga i anspråk en betydlig del af de tillgångar, hvilka under den närmaste framtiden måhända behöfva påräknas och användas för upprätthållandet af rikets politiska oberoende eller fortfarande sjelfbestånd.
En annan ganska vigtig omständighet, som, innan jernvägS-anläggningarne varda företagna i den utsträckning och med de ansenliga uppoffringar, hvarom nu är fråga, äfven synes böra noga utredas, är onekligen del inflytande, dessa nya företag och de ansenliga kapitaler, som dertill erfordras, kommer att ega på penningetillgångarne och den allmänna penninge-slällningen inom landet.
För den fortgående utvecklingen af de inhemska näringarne samt den oafbrutua tillökningen af deras produktions-förmåga fordras oeftergifligen ett jemt stigande rörelse- eller förlags-kapital.
Kommer nu en stor del af det redan tillgängliga kapitalet att hastigt undanryckas de näringsgrenar, som hittills kunnat odeladt sig deraf begagna, kan sådant lätteligen medföra flere för det orubbade beståendet af landets industriella verksamhet högst äfventyrliga följder, helst om samtidigt dermed dylika konjunktur-förändringar inträffa, som ej sällan tidtals föranleda allmänt märkbara minskningar i landets hela rörelse-kapital.
Utskottet tror sig icke behöfva närmare redogöra för skälen till Utskottets oförändrade öfvertygelse derom, att jernvägsfrågan vid denna riksdag icke bör leda 'till annat resultat, än det som innefattas i Utskottets härom förut afgifna utlåtanden.
Utskottet anser sig dock böra härvid jemväl uttala sin öfvertygelse, att jernvägs-anläggningarnes oafbrutna fortgång och oförhindrade utförande kommer att vida mer befrämjas genom deras uppskjutande under instundande 2:ne år eiler intill nästa riksdag, då nu saknade undersökningar och utredningar böra finnas att tillgå, än genom eit vid innevarande riksdag fattadt möjligen förhasladt beslut om desammas ofördröjliga påbörjande innan dessa undersökningar och utredningar erhållits.
Dä Utskottet, enligt dess1 här ofvan yttrade åsigter, finner sig icke kunna frånträda det yttrande, 7:de punkten af olfanämnde Betänkande innehåller, i fråga om utförandet af jernvägs-stamiinien från Stockholm till Götheborg, med afdrag af vägsträck - 20 Stals-Utskoltets Utlåtande, N:o 333. ningen mellan Köping och Hult, får Utskottet, på de i det återremitterade Utlåtandet anförda skäl, förnya sitt afstyrkande af Rikets Ständers bifall till denna jern vägs-anläggnings utförande och de i afseende derpå gjorda framställningar. af Riksdagsfullmäktige Matis Pehrsson från Stockholms län, Måns Månsson från Kalmar län, David Andersson från Hallands län, Lors Magnus Knutsson från Östergöthlands län, Henrik Andersson och Nils Nilsson från Örebro län, Erik Mallmin från Westerås län, och Elof Andersson från Wermlands län, hvilka alla jemväl åberopade Riksgälds-Afdelningens förslag till utlåtande i anledning af återremisserna å ofvannämnde punkt.
STOCKHOLM, tryckt hos JOHAN RECKMAN, 1854. Stats-UlsknUels Memorial, A'.-o 33i. 1 \:o Ank. till Exp.-Utsk. d. 26 Okt. 1854, kl. 1 e. m.
Memorial, i anledning af återremisser å Utlåtandet N:o 274, angående väckta motioner om stats-bidrag för jernvägs-anläggningar.
Enligt de till Stats-Utskottet expedierade protokolls-utdrag, med underrättelse om Riks-Ståndens beslut i anledning af ofvanberörde
Utlåtande och deruti gjorda framställningar, hafva samtlige Stånden bifallit hvad Utskottet under Litt. B. D.
F. och G. yttrat och hemställt i fråga om Stats-bidrags beviljande vid denna Riksdag för jern vägs-anläggningar, mellan följande orter, nemi. mellan städerna Wenersborg och Uddevalla, från Askersund till Köping-Hult jernbanan i närheten af Qvisbro kyrka i Nerike, från nyssnämnde jernbana till Lindesbergs bergslag inom Örebro län, samt mellan sjöarne Wessman och Barken inom Stora Kopparbergs län.
Deremot hafva de i samma Utlåtande, under Litt. A. C. och IL, af Utskottet meddelade yttranden, rörande anslag eller lån för anläggning af jernvägar genom Skåne och Småland till Wettern, för Köping-IIult jernbanans fortsättning genom Skaraborgs län till Götheborg, samt för jernvägs anläggande från Dalarne till Gefle eller Westerås blifvit till Utskottet återremitterade af 2:ne Riks-Stånd.
Derjemte har Borgare-Ståndet likaledes till Utskottet återremitterat den del eller Litt.
E. af ifrågavarande Utlåtande, hvilken innefattar
Utskottets afstyrkande af det för en jernväg mellan Köping-Hult jernbanan samt Christinehamn föreslagna Statsbidrag; men som Utskottets härom afgifna yttrande är af Dih. lill K.
Sl. Prot. 1SS3 & ISSI. i Sami. 1 Afd. 3 Band. 16 Haft. 2 Ståts-Utskottets Memorial, N:o 334. de 3:ne öfriga Riks-Stånden gilladt, och denna fråga alltså, enligt 75 § Iliksdags-Ordningen, redan blifvit af Rikets Ständer afgjord, kan den derå af Borgare-Ståndet ensamt beslutade återremiss icke föranleda någon Rikets Ständers vidare åtgärd.