Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ej må Utskott latta beslut, der ej minst tre fjerdedelar af ledamöterna tillstädes äro. § 123.
Riksförsamlingens afdelning eller utskott sig behöfva af någon Konungens embetsman, eller af allmänt verk, inhemta muntliga eller skriftliga upplysningar, begäre genom sin ordförande bos den Statsrådets ledamot, Konungen vid hvarje riksdag dertill förordnar, Konungens befallning till vederbörande, alt de äskade upplysningarne meddela.
Stats-kontoret vare deci; skyldigt, att i frågor om sjellva redovisningen af medlen, alla äskade underrättelser utan sådan befallning meddela.
Verk, som under Riksförsamlingens egen förvaltning slår, skall inför afdelning eller vederbörande utskott, på dess begäran, skyndsamt redovisa för allt, som verket rörer.
Riksförsamlingens afdelning eller utskott ege jemväl rätt att af enskilda Svenske män infordra upplysningar uti mål, sorn till dess behandling höra. § 124.
Utskotts-bctänkande skall alltid till folktinget först aflemnas. 6.
Riksdagsärendenas pröfning af Riksförsamlingen och dess a fdelningar. § 125.
Talmännen skola föredraga målen, upptaga, reda och framställa de yttrade meningarne, göra propositioner för besluts fattande och vidmakthålla ordning vid sammankomsterna; allt på sätt denna Regeringsform och vidtagen ordningsstadga föreskrifva.
Talman må icke deltaga i öfverläggning eller omröstning, med det undantag, som i 129 och 147 §§ sägs, och icke heller något annat föreslå, än det som erfordras till verkställighet af grundlagarne, af Riksförsamlingens eller dess afdelningars beslut och af ordningsstadgan. § 126.
Hvarje Riksdagsman ege rätt, att till protokollet fritt tala och utlåta sig i alla frågor, som under öfverläggning komma, och om lagligheten af allt, som förefaller inom den Riksförsamlingens afdelning, till hvilken han hörer.
En hvar ytlre sig i den Konstilutlons-ltskottets Memorial, N:o 7. 27 ordning, lian deilill sig anmält och uppropad blilver.
Ingen tilläte sig personlig förolämpning.
$ 127.
Ej ina beslut fattas förr, än talman inhemtat, huruvida tinget anser öfver- R. 0. § 53. läggningen fulländad.
Besvaras denna fråga med ja, varde proposition till beslut upprätlad och just”! ad.
Propositionen skall inrättas efter ty som öfverläggningen föranleder.
Innef.ltar målet liera delar, eller varder det under öfverläggningen i flera delar skiljdt, då skall proposition öfver hvarje del serskildt göras. § 1.8.
Besvaras propositionen med allmänt ja, må väl erinringar dervid i tjenliga R. 0. § 53. ordalag göras, men ingen försöka, att beslutet genom ny öfverläggning upprifva.
Besvaras propositionen medja, blandad! med några nej, eller tvärtom, och begäres ej formlig votering af dem, som öfverröstade äro; vare ock då saken afgjord, och må de öfverröstade, om dem så godt synes, få sina särskilda meningar i protokollet intagna, när de dem skriftligen aflemna. § 129.
Begäres af en eller flera formlig votering, då skall voterings-proposition, R. o. § 53. med tydlig kontra-proposition, genast författas, justeras och anslås, samt voteringen straxt derefter försiggå; och må proposition ej göras, om votering ske skall, ej heller någon votering derom tillåtas.
Votering verkställes öppet, med ja eller nej, efter upprop, på sätt ordningssladgan närmare bestämmer.
Blifva rösterna för ja och nej lika många, då, men ej eljest, lägge talmannen sin röst för endera sidan till, att dem emellan skilja. § 130 Ej må någon deltaga i votering, då målet personligen rörer honom sjelf eller R. 0. § 41. den, som med honom är i sådan skyldskap eller svågerskap, som efter lag utgör domarejäf.
Finnes så beskaffad! deltagande hafva egt rum, vare voteringen ogild, i fall vid nästa sammanträde styrkes, att den kunnat af den jäfviges röst bero.
Hvad nu sagdt är, gälle, ehvad del beslut, som i målet lättas skulle, rörer preliminärfråga eller hufvudsak. § 131.
Vid justeringen kan ett beslut ingalunda ändras, men väl sådane tillägg göras, r, o. § §8. hvarigenom ingen ändring i beslutet uppkommer.
Ur protokoll må vid justering, med tingets bifall och den talandes begifvande, uteslutas dennes uttryck, och äfven öfverläggning, som deraf följt; dock kunna icke sådana uttryck uteslutas, på hvilka beslutet tydligen sig grundar. § 132.
Sedan folk-tinget från Utskott fått emottaga utlåtande öfver proposition eller motion, samt sitt beslut fattat, varde det till lands-tinget öfverlemnadt.
Innefattar folktingets beslut godkännande af proposition eller motion, med eller utan ändring, och lands - 28 Konstitutions-Utskoltets Memorial, N:o 7. tinget samma beslut oförändradt antager, vare det såsom riksförsamlingens beslut gällande; antager lands-tinget det icke, varde det med afslag eller ändring till folk-finget återvisadt.
Folk-tinget företage då målet till ny öfverläggning och ege sedan att antingen lands-tingets beslut oförändradt antaga, hvilket i sadan händelse blifve gällande, som ofvan är sagdt, eller att sitt eget beslut, med eller utan ändring, tili lands-tinget ånyo öfverlemna.
Antager då lands-tinget, efter förnyad ompröfning, folk-tingels beslut oförändradt, blifve det såsom riksförsamlingens gällande; antager lands-tinget det icke, varde frågan till riksförsamlingen hänskjuten.
Ankomme dock på folk-tinget att låta frågan förfalla, derest lands-tinget dess beslut helt och hållet förkastat.
Innefattar folk-tingets först afgifna beslut afslag å proposition eller motion, ege då lands-tinget rätt att på uppgifne skäl proposition eller motion upptaga och till folk-tinget med eller utan ändring återvisa, och förfares med frågan så, som ofvan är sagdt; så att folk-tinget ege att lands-tingets beslut antaga, eller med afslag eller ändring återlemna, lands-tinget att denna ändring godkänna, eller sitt beslut, med eller utan ändring, vidblifva och till folk-tinget ånyo förvisa; hvarefter folk-tinget måste antingen lands-tingets beslut oförändradt godkänna, eller låta frågan på riksförsamlingens beslut bero.
Ankomme dock i detta fall på lands-tinget, att låta frågan förfalla, derest folktinget dess beslut helt och hållet förkastat.
Vid riksförsamlingens sammanträde må väl öfverläggning ega rum, men ingen ändring i någotdera (ingels beslut vidtagas.
Då omröstas skall, utgöre folk-tingets beslut ja-propositionen och lands-tingets nej-proposition, och blifve det beslut såsom riksförsamlingens gällande, om hvilket de liesta rösterna sig förena.
Huru grundlags-, beskattnings- och ordnings-frågor skola behandlas, derom är i 108, 135 och 136 §§ stadgadt. R. 0. § 49. § 133.
Betänkanden, som från Utskott inkommit, folk-tingets beslut, som till lands tinget öfverlemnade äro, så ock lands-tingets återremisser till folk-tinget, skola efter första uppläsandet minst tre dagar ligga på bordet, innan frågan företages i det ting, dit den öfverlemnad blifvit.
Den kan, vid nästa föredragning, ehvad öfverläggning då egt rum eller ej, på flere ledamöters förenade begäran, åter blifva hvilande; men då saken tredje gången förekommer, skall den under pröfning tagas. R. F. § 87. § 134.
Har Riksförsamligen fattat beslut om stiftande eller upphäfvande, förändring R 0 § 74 e"er förklaring af a"man- •ag'» eller i annat ämne, som enligt denna regeringsform, af Konungen med Riksförsamlingens samtycke afgöras bör, varde beslutet af lands-tingets taleman till Konungen öfverlemnadt Gillar Konungen beslutet, underrättes derom Riks - Konstitutions-Utskottets Memorial, N:o 7. 29 församlingen, och varde det, i Hans namn och med Hans underskrift, offentligen kungjordt.
Gillar Han det icke, gifves Riksförsamlingen tillkänna de orsaker, för hvilka det icke kunnat godkännas ; och må samma fråga under den riksdag icke ånyo upptagas.
Kan Konungen icke, medan Riksförsamlingen samlad är, sitt svar afgifva, ege Han, före nästföljande riksdags öppnande, beslutet bifalla och kungörelse derom utfärda.
Sker det ej, vare frågan förfallen, och läte Konungen å nästa riksdag underrätta Riksförsamlingen om de skäl, som beslutets godkännande hindrat.
Då Konungen stadfästar Riksförsamlingens beslut, må ej något deruti ändras, tilläggas eller uteslutas. § 135.
Ar genom Riksförsamlingens beslut, på sätt i 134 § stadgas, förslag gjordt R till ändring eller tillägg i någon af rikets grundlagar, då skall det förslag, utan vidare åtgärd, hvila till nästa lagtima riksdag, och varde emellertid genom trvck allmänheten kun- p gjordt.
Vid nästa lagtima riksdag tage Riksförsamlingens båda afdelningar, hvar i sin ordning, förslaget åter uti öfvervägande, och röste deröfver med ja och nej, utan att kunna någon ändring deri göra.
Antages det då i båda afdelningarne; varde det öfverlemnadt till Konungens sanktion, såsom i 134 § sägs: antages det icke, hvile frågan till nästa lagtima riksdag, då hela Riksförsamlingen skall sammmanträda och den afgöra; och blifve det beslut såsom Riksförsamlingens gällande, om hvilket minst tvåtredjedelar af de röstande ense äro.
Antages förslaget då, varde det Konungen understäldt, såsom ofvan sagdt är: antages det icke, förfalle frågan.
Är grundlagsfråga af Konungen väckt, varde den hvilande, derest en af Riksförsamlingens afdelningar förslaget bifaller.
Ej må Utskott eller Riksförsamling eller någon af dess afdelningar uti Konungens förslag ändring eller tillägg göra.
Väckes förslag till sådan ändring, och detsamma i den ordning, som angående lagfrågor stadgadt är, af Riksförsamlingen godkännes; då må anmälan derom ske hos Konungen, som derå gör det afseende
Han för godt finner, meu läte Sitt svar komma Riksförsamlingen ofördröjligen tillhanda.
Bifaller Konungen Riksförsamlingens hemställan, hvile då Konungens förslag med sålunda medgifven förändring till påföljande riksdag, till den behandling förut är föreskrifven för hvilande grundlagsfrågor.
Har Riksförsamlingen i dennna ordning förslaget bifallit, så är det lag.
Ej må förslag till ändring eller tillägg i grundlag å annan än lagtima riksdag göras. § 136.
Frågor, som angå riksstatens reglering, bevillningens belopp eller fördelning, 3 Riksgäldskontorets och Riksbankens inkomster eller utgifter, må icke förfalla: utan skola, derest Riksförsamlingens afdelningar uti sådana fatta olika beslut, och besluten icke, på sätt • F. §§ 56, 81. • 0. §§ 29, 75.
F. §§ 69, 71. . 0. §§ 30, 31. R. ¥. § 109. R. 0. § 80. R. 0. §§ 61, 62. R. 0. § 8. R. F. §5 97, 98. ’R. 0. $ 03. 30 Ko n st il ut io n s - Lits k u Itets Memorial, N:o 7. i 132 § föreskrifves, kunna sammanjemkas, ovilkorligen hänskjutas lil!
Riksförsamlingens samfälda afgörande. § 137.
Der så oförmodadt hämla skulle, att, när riksdagen upplöses, Riksförsamlingen icke hade staten reglerat, eller någon ny bevillning lill bestämdt belopp sig åtagit; då skall den förra statsregleringen oell bevillningen fortfara intill nästa riksdag.
Ar åter bevillningens liela belopp bestämdt, men Riksförsamlingen icke om fördelningen deraf ense, då skola, efter den fastställda bcvillnings-summans förhållande till den, som vid föregåenda riksdag blifvit fördelad, de i den ssta bevillningslörordningen stadgade artiklar jemlikt ökas eller minskas; och uppdrage
Riksförsamlingen sina fullmäktige i Riksbanken och Riksgäldskontoret att en ny bevillningsförordning på sådan grund uppgöra och utfärda. § 138.
Val till Konung eller Thron följare skall af Riksförsamlingen samfäldt och med slutna sedlar förrältas, och vare den vald, som mer än hälften af de afgifna rösterna erhållit.
Lag samma vare om val till Föimyndare, att under Konungs minderårighet regeringen föra; dock att Riksförsamlingen förut, och sednast fem dager innan valet sker, gegenom de fleste rösterna bestämmer förmyndarnes antal.
Vid dessa tillfallen iakttages för öfrigt, hvad riksakten af den 31 Juli och den 6 Augusti 1815 i 3 och 8 §§ föreskrifver.
Då Riksförsamlingen, enligt denna Regeringsforms 9, 10 och 11 §§, skall om riksstyrelsen förordna, förfares likasom vid förmyndare-val. § 139.
Medan Riksförsamlingen samlad är att beslut fatta eller val förrätta, i något af uti föregående § emförmalda fal1, må ej främmande sändebud eller deras medfölje å riksdagsorten sig uppehålla, utan varde annan, minst tio mil derifrån belägen, vistelseort dem anvisad; och må de ej återkomma, ej heller utländska sändebud i landet inlåtas, förr än Riksförsamlingen om riksstyrelsen förordnat, Förmyndare utsett eller Thronföljare valt, och styrelsen blifvit »f den nye Konungen, de utsedde Förmyndarne eller den tillförordnade Regeringen emottagen. § 140.
Val till Juslitie-ombudsman skall anställas vid hvar tredje lagtima riksdag af Riksförsamlingen samfäldt; och vare den vald, som, på sätt 147 § föreskrifver, mer än hälften af de afgifna rösterna erhållit.
Vid samma tillfälle, eller sednast på nästa helgfria dag derefter, utses på enahanda sått en man alt Justitie-ombudsmanndn efterträda, ifall han inom tre år skulle med döden afgå.
I den händelse, att Justitie-ombudsman vid samma riksdag, han vald blifvit, det erhållna förtroendet sig afsäger eller med döden afgår, insätta Riksförsamlingen genast i embetet den man, som till hans efterträdare utsedd blifvit. Konstitutions-Utskottets Memorial, N:o 7. 31 Skulle Justitie-ombudsmannens utsedde efterträdare, under påstående riksdag, sig det erhållna förtroendet afsäga, eller i Justitie-ombudsmans-embetet insättas, eller med döden afgå, välje då Riksförsamlingen, på ofvan stadgade sätt, en behörig man i hans ställe.
Infräffar något af dessa fall emellan riksdagarne, utse Riksförsamlingens fullmäktige i Riksbanken och Riksgäldskontoret en man att embetet förvalta, intilldess Riksförsamlingen nästa gång sammanträder. § 141.
Till ledamöter i den Tryckfrihets-kommitté, om hvars åliggande i Tryckfri- r, hetslagen stadgas, och i hvilken justite-ombudsmannen är ordförande, välje Iliksförsamlin- r. gen samfäldt vid hvarje lagtima riksdag sex lör kunskaper och lärdom kände män, på det satt, att först två lagfarne utses och sedan fyra andra, utan afseende på sådan kunskap.
Afgår emellan riksdagarne någon af kommitténs ledamöter, ege kommittén utse en behörig man, att det lediga rummet intaga. § 142.
Vid hvarje lagtima riksdag välje Riksförsamlingen, hvar afdelning för' sig, F fullmäktige att Riksbanken och att Riksgälds-kontoret förvalta.
Desse fullmäktige skola i hvardera verket vara nio, af hvilka landstinget utser tre och folktinget sex.
Valen skola så tidigt anställas, att de fullmäktige kunna sina befattningar tillträda, medan Riksförsamlingen samlad är. § 143.
Riksförsamlingen välje ock, vid hvarje lagtima riksdag, hvar afdelning för sig, j> de revisorer, som i 82 § omtalas.
Af dessa revisorer, hvilka till antalet skola vara aderton, utser lands—tinget sex och folk-tinget tolf. § 144.
Vid samma tillfälle, som fullmäktige och revisorer väljas, efter hvad i före- r_ gående sagdt är, skola på enahanda sätt suppleanter utses, att träda i de förras ställe, •m desse blifva af laga förfall hindrade att de dem uppdragne befattningar emottaga och utöfva. § 145.
Till fullmäktig, revisor eller suppleant må ingen väljas, som icke till riksdags- r. man och utskotts-ledamot valbar är; ej heller någon, som vid något verk, hvilket skall förvaltas eller granskas, är redovisande eller löntagande. § 146.
Alla i denna Regeringsform föreskrifne val, de undantagne, om hvilka i 138 § r. stadgas, skola verkställas genom öppen omröstning, derest icke minst en tredjedel af de röstande sluten omröstning yrka.
Sådant yrkande må dock icke äga rum vid val till ledamöter i lands-tinget.
Vid sluten omröstning gälle inga andra sedlar, än de som äro enklä, slutna, hoprullade, omärkta och fria såväl från all tvetydigt i anseende till personernas F. § 108, 0. § 65.
O. §§ 66, 67. 0. § 68. 0. § 69. 0. § 70. 0. § 71. 32 ' Konsittutions-Utskottets Memorial, N:o 7. namn, som från origtighet i anseende till deras antal.
Ar genom likhet i röstetal valfråga oafgjord, skall mellan dem, som lika röster erhållit, genom lottning skiljas.
Börjad valförrättning må icke uppskjutas, utan fullföljes, till dess den fulländad är. § 147.
Vid sådant val, för hvars giltighet fordras, att minst hälften af de afgifna rösterna skola sammanstämma, skall hvarje väljande först rösta på så många, som väljas skola.
Falla dervid rösterna, lill mer än hälften af de röstandes antal, på en eller flera, vare han -eller de behörigen valde.
Erhåller ingen det erforderliga röstetalet, eller är det antal icke fyldt, som väljas skall; då anställes serskild omröstning med ja och nej öfver den, som de flesta rösterna erhållit, utan att vald blifva ; derefter, der så behöfves, öfver den, som näst honom röster erhållit, och i den ordning vidare, till dess det erforderliga antalet fyldt är, eller dessa serskilda omröstningar äio slutade.
Skulle så inträda, att två eller flera, öfver hvilka serskildt röstas bör, vid den första omröstningen undfått lika röster, företages först votering om den ordning, i hvilken de till särskild omröstning framställas må.
Vid dessa serskilda omröstningar ege ordförande, i fall af lika röstetal, utslagsröst, derest omröstning öppen är: derest den är sluten, skall han, förrän sedlarne uppräknas, en af dem uttaga och förseglad aflägga.
Befmnes, vid de öfrigas uppsummerande, rösterna lika delade, varde denna sedel öppnad och gifve utslag : är utslag redan vunnet, skall han genast ouppbruten förstöras.
Är öfver alla dem, som röster erhållit, sålunda röstadt, sorti ofvan sägs, och det erforderliga antalet ändock icke fyldt; varde då omröstning på en gång företagen öfver alla dem, som röster erhållit utan att valde blifva, och galle i det fall högsta röstetal, ehvad det större eller ringare är. 7. Riksförsamlingens granskningsrätt. R. F. S 105. § 148.
Vid hvarje lagtima riksdag åligge det Riksförsamlingens Gransknings-utskott, p. 0. § 29. att äska de i statsrådet sedan sista riksdags öppnande förda protokoll, utom dem, som angå ministeriela ärenden och kommandomål, hvilka endast i hvad som rörer allmänt kända eller af utskottet uppgifna händelser må kunna fordras.
Riksförsamlingen öfverlemne till Gransknings-utskottet de i 82 och 83 §§ omnämnde revisorers berättelse om statsyerkets tillstånd, styrelse och förvaltning och hänvise dit alla anmärkningar emot statsrådets, Konstitiilions-Utskottets Memorial, N:o 7. 33 dets, någon dess ledamots, eller föredragandes embetsutöfning, hvilka af riksdagsman väckas.
Öfver dessa protokoll, denna berättelse och dessa anmärkningar, afgifve Gransknings-utskottet utlåtande. § 149.
Då inom någon af Riksförsamlingens afdelningar, sådan anmärkning, som i R. 0. § 29. föregående § omtalas, blifver framställd, böra dervid följande ordalag och inga andra nyttjas: ”det är anledning till anmärkning emot statsrådet, eller den och den ledamoten, eller föredraganden, hvarom remiss begäres till Gransknings-utskottet, inför hvilket anledningen skall uppgifvas”.
Sådan remiss skall då genast ovägerligen verkställas. § 150.
Finner Gransknings-utskottet, att någon statsrådpts ledamot, eller någon förR. p. § fo6. tillfället förordnad föredragande, eller den embetsman, som i kommandomål Konungen råd r, o. § 29. gifvit, uppenbarligen handlat emot rikets grundlag eller allmän lag, eller tillstyrkt någon öfverträdelse deraf, eller underlåtit alt göra föresläilningar mot sådana öfverträdelser, eller dem vållat och befrämjat genom uppsåtligt fördöljande af någon upplysning, eller häfver den föredragande underlåtit att, i de fall, som 55 § af denna regeringsform förutsätter, sin kontrasignation å ett konungens beslut vägra, då skall Gransknings-utskottet ställa en sådan under tilltal af justitie-ombudsmannen inför den riksrätt, som i 80 § bestämmes. § 151.
Skulle Gransknings-utskottet anmärka, att statsrådets ledamöter samfäldt, eller r p g jq?
en eller flere af dem, uti deras rådslag om allmänna mått och steg, icke iakttagit rikets r o § 29 sannskyldiga nytta, eller att någon föredragande icke med oväld, nit, skicklighet och drift sitt förtroendeembete utöfvat, ege då utskottet att sådant tillkännagifva för Riksförsamlingen, som, i fall den finner rikets väl det kräfva, kan hos Konungen skriftligen anmäla sin önskan, att Han ville ur statsrådet och från embetet skilja den eller dem, emot hvilka an märkning blifvit gjord. § 152.
Gransknings-utskottet finna anledning att emot någon för statsutgifter- r, o. § 30. na redovisande embets- eller tjensteman yrka laga ansvar, må frågan af Riksförsamlingen kunna hos Konungen anmälas; men ej må sådan embets- eller tjensteman personligen inför Utskottet eller Riksförsamlingen till ansvar ställas, ej heller Utskottet i klander af Konungens anordningar ingå. § 153.
Allt, hvad Riksförsamlingen efter granskning godkänt eller lemuat oanmärkt, r, o. § 76.
Bin. (ill R.
Prof. 1850 $ 1851. 3 Sami. 8 Haft. 5 31 Koiwtilutions- Utskottets Memorial, iV.-o 7. skall anses hafva vunnit decharge i afseende på det granskade, oell ingen ny, t.II ansvarighet förbindande granskning af sednare Riksförsamling i samma mål vara tillåten.
Dock b«.r, oaktadt den af Riksförsamlingens utskott eller revisorer tagna allmänna öfversigt a{ statsmedlens användande, det åligga vederbörande tjenstemän att verkställa den serskilda revision, som dem i kraft af deras tjenstebefattning tillkommer.
F. §§ § 154.
Under Riksförsamlingens, dess afdelningars och utskotts öfverläggningar och 90, 107. pröfning må icke, uti något annat fall eller på något annat sätt, än denna regeringsform bokstafligen föreskrifver, komma frågor om embets- och tjenstemän.* till- eller afsättande, regerings- och domaremakternas beslut, resolutioner och utslag, enskilda medborgares och korporationers förhållanden, eller verkställigheten af någon lag, författning eller inrättning. R. F. § 103. § 155.
Vid hvarje lagtima riksdag skola Riksföramlingens afdelningar hvar inom sig R. 0. § 64. utvälja, lands-tinget femton och folk-tinget trettio riksdagsmän, hvilka samma dag, valet skett, sammanträda, för att, såsom opinionsnämnd, dömma huruvida Högsta domstolens samtlige ledamöter gjort sig förtjente att i deras vigtiga kall bibehållas, eller om visse af dem, utan bevisligen begångna fel och brott, hvarom 79 och 80 §§ handla, likväl kunde anses böra från utöfoingen af konungens domsrätt skiljas.
Nämndens samtlige ledamöter röste först, man för man, öfver den frågan:
"skall omröstning anställas till uteslutande af någon bland Högsta domstolens ledamöter?”
Besvaras denna fråga enhälligt idler af de flesta rösterna med n<j, eller stanna lika många nej mot lika många ja, blifve då Högsta domstolens samtlige ledamöter bibehållna.
Besvaras den åter med ja, uppgöre då hvar och en af nämnden en sluten lista på dem af Högsta domstolens ledamöter, (lere eller färre, som han anser böra entledigas.
De tre ibland dessa, som då fått det största antal af röster emot sig, ställas hvar efter annan under ny omröstning, hvarvid två tredjedelar af lösterna fordras emot den eller dem, som skola anses vara ftån Riksförsamlingens förtroende uteslutne.
Blifve han eller de derefter af Konungen, på Riksförsamlingens härom skeende anmälan, ifrån rmbelet genom nådigt afsked skiljde.
Dock tillägge Konungen honom eller dem hvardera en årlig pension till lönens halfva belopp.
Ingen allmän öfverläggning må uti opinionsnämnden förefalla Konstifutwns-Utskotlels Memorial, N:o 7. 35 8.
Riksdagaärendettas expedition. § 156.
För att uppsätta såväl de expeditioner, som under riksdagen af båda tingen R. gemensamt utfärdas, som äfven sjelfva riksdagsbeslutet, skall ett Riksförsamlingens kansli R tillstättas och ställas under inseende af talmännen och några andra af och inom hvardera tinget utsedda ledamöter.
Den ledamot af Statsrådet, som Konungen dertill förordnar, ege rätt att derstädes öfvervara riksdagsbeslutets justering i de delar, som röra Konungens yttranden.
Riksdagsbeslutet skall af Riksförsamlingens samtliga ledamöter underskrifvas; öfrige från Riksförsamlingen utgående expeditioner endast af talmännen. § 157.
De i Riksförsamlingen och dess afdelningar förda protokoll och öfrige riks- Rdagshandlingar skola, på statens bekostnad, så tidigt ske kan, af trycket utgifvas, de sednare fullständigt, och protokollen i den mån Riksförsamling och dess afdelningar hvar för sig förordna. 9.
Riksdagsmäns och Riksförsamlingens tjenstemäns personliga rättigheter. § 158.