Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Med afseende på famllige dessa skäl, få Rikets Ständer jemväl härmed i underdånighet uttala sin önskan, att den ambulatoriska eller ämnesläsning, hvad lärarne angår, hvilken redan på Gymnasium eger rum, vid det förenade undervisningsverket i Nåder måtte anbefallas; börande det dock få bero på närmare pröfning, huruvida detta lärosätt äfven i den första eller förberedande classen må tillämpas. b')
Hvad dernäst beträffar den vigtiga frågan om ämnesläsning för lärjungarne och fri flyttning, så inse Rikets Ständer så väl dess nära samband med föregående frågor, som de betydande fördelar, hvilka genom dess antagande skalle vinnas.
Genom ämnesläsningen och den fria flyttningen tvingas nemligen gossen redan tidigt 'till sjelfverksamhet under ledning af läraren, som rättar det felaktigt uppfattade; då han sjelf får göra sig reda för sitt ämne, inser och behåller han det äfven bättre, än om han blott hörer det förklaras och förhöres deri.
Lärjungen väckes till flit, då han ser sig genom sitt bemödande endast efter förtjenst fortgå på sin väg; han lärer känna sina anlag och uppfattar värdet af lärarens biträde; han läflar blott med sina likar i kunskaper, ej med öfverlägsna, och han vinner tid för nödig förströelse, då hemläxor icke upptaga densamma.
Ämnesläsningen inplantar kärlek lill studier, arbetsamhet, begär alt ej vara den sämste, vana att med lust fullgöra sina skyldigheter, hjelpsamhet mot kamrater och aktning för förtjensten.
Läraren kan derföre med lätthet handhafva disciplinen och genom moniteur-syslemets användande blifva tillräckligare för flere lärjungar.
Dessa synas vara de stora fördelarne af ifrågavarande läro-method; men då densamma svårligen med framgång torde kunna tillämpas inom Rikets samtliga skolor, innan ett större anta! tjen 1 ige lärare derför hunnit bildas, och då en vidsträcktare erfarenhet ännu torde fordras, innan E. K. M. i denna magtpåliggande fråga kan fatta Sitt Nådiga beslut, hafva Rikets Ständer för närvarande endast ansett sig böra hos E. K. M. i underdånighet anhålla,| att,] då ephorus och lärarne derom äro ense, äfven ämnesläsning för lärjuugarne måtte vid det allmänna Elementar-Läroverket varda i Nåder tillåten.
N:o 93 Expeditions-UtskoUets Förslag till tind.
Skrifvelsej lY.-o g8.
Preste-Slåndet den 12 — Borgare-Ståndet den i5 — Bonde-Ståndet den i5 — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelsej med förslag till ett jörändradt Mynt-system.
(Bauco-LJtsk. Bet.
N:o 15, Uti.
N:o 37, samt Först. Baiico-Ulsk.
N:o 41.) S. A. K. Sedan Rikets Ständer vid de 2:ne sistförflutna Riksdagarne hos Kongl. M.ijri gjord underdånig framställning otn behofvet af ett förändradt myntsystem, men Kongl. Maj:t förklarat
Sig förhindrad att lemna Nådig sanction till de förslag, Rikets Ständer i sådant afseende öfverlemnat, få Rikets Ständer, under åberopande af de förut i denna fråga andragne skäl, och då denna förändrings nödvändighet af dagliga erfarenheten vitsordas, genom deri förvillelse, som råder i begreppen om fastigheters, varors, arbetsbiträdens och fordringars värden, till undvikande al de olägenheter, som häraf blifva en nödvändig följd, nu i underdånighet förnya förr berörde framställning om införande af ett ordnadt och bestämdt mynt-system.
Rikets Ständer hafva härvid ansett, att de påräknade fördelarne af ett sådant mynt system skulle komma att i väsendtlig mon förfelas, derest icke samma enhet fastslalles för mynt- och räknevärdet samt att mynt- och räkne-enhetens bestämmande till ett värde, som motsvarar Riksgälds-Riksdalern, måste vara mest ändamålsenligt, enar denna Riksdaler i nästan all slags handel begagnas och med lätthet kan jemföras med den i förra lider brukliga räkningen i kopparoch silfver-daler; men sorn, i afseende å denna enhets benämning, Rikets Ständer icke funnit lämpligt att bibehålla ordet Riksgäld, och den af Rikets Ständer vid de båda sednaste Riksdagarne antagna benämningen Courant möjligen kan leda lill förvillelse angående myntets värde, emedan uti andra länder med denna benämning förstås ett mynt, sora eger ett ringare värde än sjelfva hufvudmyntet, hafva Rikets Ständer, då numera i allmänhet uti handel och vandel med ordet Riksdaler menas Riksdaler Riksgälds, ansett, att den nya mynt- och räkne-enheten må benämnas endast "Riksda» Bih, till R, St.
Prot. 184S. 10 Saml.j 1 dfd. 29 i*6 Expeditions-TJ t skottets Förslag till tind.
Skrivelse, N.-o £>8. ler”, hvarvid Rikets Ständer likväl, då 1 §:n i lagen angående mynt-bestämningen af den 1 Mars 1830 stadgar, såsom orubblig grund, så väl för invexlingen af Bankens sedlar, som för inlösen af dess öfriga förbindelser» hvilka med Banco-sedlar fullgöras, alt 128 sk. eller 2 Riksdaler Specie i sådane sedlar eller förbindelser skola gälla lika med En Riksdaler i silfver, samt, i händelse berörde mytsort icke vidare komine att från Banken utgifvas, denna således skulle blifva urståndsatt att bokstafligen fullgöra sin omförmälde förbindelse, och en ändring uti myntbestämnings-lagen, i följd deraf, ovilkorligen blifva nödig, funnit nuvarande Riksdaler Silfver-Specie böra, under den i myntbestämnings-lagen förekommande benämning af Riksdaler Silfver^ fortfarande bibehållas.
I öfverensstämmelse med dessa grunder, hafva Rikets Ständer antagit och få härmed underdånigst anhålla om E. K, M:s Nådiga sanction å följande nya mynt-system, enligt hvilket, i likhet med Rikets Ständers vid sistlidne Riksdag fattade beslut, Riksdalern blifvit indelad i 48 sk. och hvarje skilling i 4 styfver, samt skillingens indelning i runstycken alltså lomme att upphöra. 1:0
Allmänna räknesättet i handel och vandel samt vid bokföring. a~y Svenska myntets räkne-enhet fastställes till jemt ~ Riksdaler silfver, i enlighet med det skrot och korn, sorn myntordningen den 9 Maj 1835 bestämmer. b) Denna räkne-enhet, svarande mot 12 skillingar silfver, och i räknevärde enahanda med 1 Riksdaler Riksgälds, eller 32 sk.
Banco, benämnes ”Riksdaler.” c) En Riksdaler indelas i fyratioåtta skiilicgar, och hvarje skilling uti fyra styfver.
Då i författningar, aftal, räkenskaper, skuldsedlar eller skrifter» af hvad slag som helst, hvilka efter viss bestämd tid utfärdas, benämningen af endast Riksdaler utan serskild bestämmelse förekommer, så förstås dermed alltid den i punkten Lit. b här ofvan omförmälde Riksdaler, hvaraf en är lika med |:dels Riksdaler silfver. s.-o Silfvermyntet. A) Utmyntningen.
De serskilda Silfvermynten blifva följande: a)
Ett om 1 Riksdaler silfver, eller 4 Riksdaler
Expedit iöns-Ut skölt c t s Furdag till and, Skrifvelsej N.-o g8. 237 b')
Ett om i Riksdaler silfver, eller 2 Riksdaler
Riksdaler silfver, eller 1 Riksdaler — |
R:dr, eller 32 sk.
Ett om | Riksdaler silfver, eller 24 skillingar
B:co — 24 sk. R:gs. e) Ett om -Jg Riksdaler silfver, eller 12 skillingar
På sätt uti nu gällande Myntordning är vordet stadgadt, skola alla förenämnde
Silfver-mynt innehålla 3 delar fint silfver emot en del koppar, och således vara 12-lödiga, under förbehåll likväl af de, jemlikt samma förordning, tillåtna remedia, nemligen: på 1 R:dr silfverstycket, deraf 25
Ett om 4 skillingar
R:gs, b')
Ett om 2 skillingar
R:gs
Ett om 2 styfver
Ett skeppund koppar, stapelstadsvigt, utmyntas till: 450 R:dr
Skrifvelse , IV:o Q9* Slutligen, och derest det nu af Rikets Ständer antagna nya mynt-system vinner E. K. M:s Nådiga sauction, få Rikets Ständer uuderdånigst anhålla om utfärdande af Nådig Kungörelse, att Kronans och öfriga publika Verks räkenskaper komma att, så fort sig göra låter, föras efter den nya räkneenheten, hvarjemte Rikets Ständer få i underdånighet anmäla deras beslut, att Bankens och Riksgälds-Contorets räkenskaper skola, från och med den tid, som för Kronans och öfrige publika Verks räkenskaper varder af E. K. M. i Nåder bestämd, föras efter enahanda räknesätt.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 12 Febr. 1845.
Preste-Stnndet den 12 — — Borgare-Ståndet den i5 — — Bonde-Ståndet den i5 — — Bikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående Borgmästares i städerna, utom Stockholm, äfvensom ConunissionsLandtmätares delaktighet i Civil-statens Pensions-lnrättning.
(Stats-Utsk:s Ull., Nto 112). S. A. K.
Uti skrifvelse till Rikets Ständer af den 6 Augus i förlidet, har E. K. M. i Nåder gifvit tillkänna, huruledes och med anledning af Rikets Ständers uti serskilde skrifvelser af den 23 September 1840 gjorda underdåniga anhållan, i fråga om delaktighet i Civil-Statens Pensions-Inrättning för Borgmästare Rikets städer utom Stockholm, äfvensom för CommissionsLandtmätare, med åtföljande pensiousrätt för deras enkor och barn, E. K. M. behagat härom göra Nådig framställning till de sednast församlade Fullmägtige för delegarne i nämnda Inrättning, hvars Direction sedermera jern - I Expeditions-V, skottets Förslag till und.
Skrifvelse, N:0 gg- 229 viii underdånigt utlåtande i ämnet afgifvit; hvarjemte E. K. M. läckts
Nådigst meddela en fullständig utredning af detta ärende, deraf, bland annat, iuhemtas, dels att Rikets åren 1834 och 1835 församlade
Ständer för förstbemälde tjenstemän föreslagit den classification, alt Borgmästare i Götheborg samt 1, 2 och 3 classens städer skulle uppföras i Pensions-Regleroentets 3;dje dass, der pensionsbeloppen utgjorde 500 R:dr, Borgmästare 1 4:de classens städer, uti 4;de pensions-classen, med 400 R:dr pension, och Borgmästare i 5:te classens städer, uti 5:te classen al Reglementet, med pension af 300 R:dr, dels ock att ofvannämnde Fulimägtige, som trott, att Commissions-Landtmälare, så vidt pensionsrätt dem tilleikändes, helst bora hänföras till 6:te pensions-classen, tillika ansett ett årligt Statsanslag erfordras for alt sätta Pensions-Inrättningen i tillfälle att den för ifrågavarande tjenstemanna-classer föreslagna pensioneringen bestrida; — och hafva Rikets Ständer, i afseende härå, likaledes erfarit, det E. K. M., sorn uti Dess vid innevarande Riksdag aflåtna Nådiga Proposition om Stats-Verkets tillstånd och behof, föreslagit beviljande af serskilda anslag till civil-statens pensionsinrättning, såsom oundgängeligen erforderliga för pensioneringens fullföljande till nuvarande delegares enkor och barn, ansett, alt, under sådana förhållanden, all ytterligare gravation för inrättningen borde med sorgfällighet undvikas, och alltså till Rikets Ständer öfverlemnat att, derest de vidblefvo deras framställning örn Borgmästares och Commissions-Landtmätares upptagande till delaktighet i förenämnde inrättning, äfven anvisa det för sådant ändamål af Civil-Statens Fulimägtige äskade anslag.
Vid öfvervägande af hvad sålunda förekommit samt de till Rikets Ständers Stats-Utskott
Nådigst öfverlemnade haudlingarne i ämnet för öfrigt innehålla, hafva Rikets Ständer, med afseende å Rikets Ständers vid föregående Riksdagar uttryckta åsigt, alt delaktighet i Civil-Statens Pensions-lnrättning borde for Borgmästare och Cornmissions-Landtmätare beredas, ansett, att de för ett sådant ändamåls vinnande uppgifna erforderliga Statsanslag jern väl bora beviljas.
Vidkommande Borgmästarnes pensionsrätt; så finnes derom utredt, att det belopp af 4,000 R:dr årligen, som af Civil-Statens Fulimägtige ansetts blifva erforderligt för att, efter desse tjenstemäns upptagande till delegare i pensions-inrältningen, betrygga denne sednares bestånd, skulle kunna nedsättas till 2,500 R:dr, så framt, i enlighet med hvad vid 1834 och 1835 årens Riksdag föreslogs, begrafningshjelp komme att innehållas för pensions - Expedilions-Utskoltels Förslag lill und.
Skrifvelse, N.o gf). cassans räkning och vid Borgmästares afgång nådarsbesparing egde rum till -|;delar af det årliga pensionsbeloppet; men enär, på sätt Civil-Statens Fulljuaägtige äfven erinrat, samma förmoner, som inrättningens nuvarande delegare åtnjuta, jemväl torde böra tillfalla Borgmästarne, och desse således ej, i följd af ofvanberörde afdrags verkställande, vid afskedstagande komma alt under ett halft år, eller måhända på flere ställen derutöfver, sakna all inkomst, så och emedan ovisst är, om städerna i Piiket finnas hågade att medgifva en sådan disposition af de till Borgmästarne anslagne löner, hafva Rikets Ständer icke ansett den föreslagna inskränkningen i Stats-Verkets tillskott kunna lämpligen ega rum, i följd hvaraf och då för beredaudet af enahanda rätt till delaktighet i pensions-cassan åt Commissions-Landtmätare blifvit beräknadt ett årligt Statsbidrag af 4,800 R:dr, Rikets Ständer godlfunnit, på det att Borgmästare i Rikets städer, uLom Slockholm, samt Commissions-Landlmätare må, mot de för Civil-Statens pensions-inrättnings nuvarande delegare stadgade bidrags erläggande, kunna beredas delaktighet uti berörde inrättning, i de classer, som af Rikets Ständer för de förre och af Civil»Statens
Fullmägtige för de sednare blifvit föreslagna, å RiksgäldsContoret anvisa ett årligt anslag af 8,800 R:dr, alt till Civil-Statens pensions-inrättning utbetalas från och med det år, då en sådan delaktighet Llifver för bemälde tjenstemän medgifven och träder i verkställighet.
Hvilket Rikets Ständer till svar å E. K. M:s Ilögstberörde Nådiga skrifvelse, få hos E. K. M. i underdånighet anmäla.
Stockholm den 15 Februari 1845. Expedäions-Vtshotlets Förslag till und.
SkrifvelsCj N.o 100.
Preste-Ståndet den 12 — — Borgare-Ståndet den |5 — — Bonde-Ståndet den i5 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående ersättning till Capitaine-Lieutenanten August Gossel/nans sterbhusdelegare för hans i lifstiden hafde kostnader, under en för allmänt ändamål företagen resa till Södra America.
(Stats-Uisk:s Uti., N:o 118.) S. A. K. Sedan Capitaine-Lieutenanten August Gosselman, i Juni månad 1836", på Kongl. Maj:ts Nådiga befallning, anliädt en resa till Södra America, för alt taga kännedom om dervarande Fri-Staters tillstånd i politiskt oell commercielt hänseende samt derom afgifva berättelser, som kunde tjena till ledning för utvidgandet af Sveriges handel och sjöfart i dessa aflägsna Verldsdelar, hvilken resa blifvit bestämd till två år, derom likväl Gosselman icke erhållit underrättelse förr än medelst ett den 20 Juli 1838 dateradt bref från då varande t. f. Stats-Ministern för Utrikes Ärendena, hvilket i September månad samma år kommit Gosselman tillhanda i Venezuela, derifrån han, uppehållen af orkan-årstiden, först i näst derpåföljde October kunde anträda återresan, samt den af Stats-Ministern för Utrikes Ärendena, efter Gosselmans hemkomst till fäderneslandet, gjorda underdåniga framställning om ersättning för hans kostnader under de på resan använde nio månader af tredje året icke blifvit af Kongl. Maj;t i Nåder bifallen, på den grund, att resan varit bestämd till endast två år, i följd hvaraf Gosselman varit nödsakad att af egne medel bestrida ifrågavarande utgifter, hvilka medtagit allt hvad han genom sina omtyckta litterära arbeten förvärfvat; så bar, med anledning häraf, hos Rikets Ständer blifvit yrkadt, att, dä denne talangfulle officer, som, utmärkt i sitt yrke, jemväl hedrade Svenska namnet genom sina snillrika, på flere språk öfversätta, resebeskrifningar, den 4 April 1843 hastigt blifvit bortryckt af döden, efterlemnande enka och en minderårig son uti de torftigaste vilkor, kostnaderne för ofvanberönle nio månader af resan, som uppgingo till omkring 6,666
R:dr 32 sk. 13:oo, måtte, enär densamma skett för allmänt ändamål, af Staten a is Expeddions-ULskoltets Förslag till und.
Skrifvelse, N:o to/. varda Gosselmans sterbhusdelegare ersatte; och hafva, med afseende å förenämnde förhållande, äfvensom å Capitaine-Lieutenant
Gosselmans fortjenster och nyttan af hans litterära verksamhet, Hikels Ständer, såsom ersättning för Gosselmans enskilda uppoffringar vid ifrågavarande resa, funnit skäligt att å Riksgälds-Contoret till utbetalande anvisa åt hans i mindre lyckliga ekonomiska omständigheter efterlemnade famille en summa af 3,333 R:dr 16 sk. B:co. Hvilket Rikets Ständer härmed få hos E. K. M:t i underdånighet anmäla.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den ii Febr. i845.
Presle-Ståndet den 12 — — Borgare-Ståndet den |5 — — Bonde-Ståndet den |5 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående utskrifning af Registraturj som bordt från Kongl. Majus Canzli-Expeditioner ajlemnas till Riks-Archivet.
(Stats-Utsk:s Uti., N:o 130). S. A. K.
Då Cauzli-Ordningen af den 23 Oclober 1809 stadgar, det concepten till alia utgående Kongl. Bref skola af Gopister och extra-ordinarie Canzlister utskrifvas till s. k.
Registratur, hvilka böra inbindas och efter 3:ne år till Riks-Archivet öfverlemnas, for alt der förvaras till framtida efterrättelse, men detta åliggande blifvit, serdeles under sednare tider, mer eller mindre försummadt, så att en mängd handlingar, hvilka bordt fråu Stats-Expeditionerne till förvarande i Riks-Archivet aflemnas, under en längre tid - Expeditions-Utskotlcts Förslag till uncl. Skrifvelse., iV.-o 702.
233 tidrymd dit icke ingått, hafva Rikets Ständer, som redan vid sistförflulna Riksdag å förhållandet härutinnan fästat uppmärksamhet, trott sig böra hos E. K.
M. härmed förnya deras då gjorda underdåniga framställning om angelägenheten af Riks-Archivets skyndsamma och behöriga complelterande i berörde hänseende.
Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 15 Februari 1845, N:o 102.
, Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 12 Febr. 1845.
Preste-Ståndet den 12 — — Borgare-Ståndet den i5 —- — Bonde-Ståndet den i5 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvels \, angående öjverlem• nande af Landtbruks-Academiens räkenskaper till Rikets Ständers Revisorer.
(Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskcns Uti., N:o 30). S. A. K. Hos Rikets Ständer har blifvit hemstäldt, att, då en del af de medel, som blifvit använde till uppbyggandet och underhållandet af Landtbruks-Academiens byggnader, utgjorts af Statsmedel, samt Academien vore att anse såsom en Rikets allmänna inrättning, borde Academiens räkenskaper af Revisionen för Stats-, Banco- och Riksgälds-Verken granskas; I anledning hvaraf Rikets Ständer få hos E. K. M. i underdånighet anhålla, att Landtbruks-Academiens räkenskaper, med dertill hörande handlingar, måtte varda i och för en sådan granskning öfverlemnade till Rikets Ständers hädanefter sammanträdande Revisorer.
St, Prot, 1S4S. 10 Sami1 AJd. 30 234 Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse, N;o io3.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adelö den 12 Febr. 1845.
Preste-Ständet den 12 — — Borgare-Ståndet den i5 — — Bonde-Ståndet den i5 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse} angående fullgörande af Under-Rätts dom i en del skuldfordringsmål. (Lag-Utsk.
Bet., N:o 53.) S. A. K. Rikets Ständer hafva fästat uppmärksamhet derå, att, enligt gällande Rättegångsordning, verkställighet af förste
Domstols beslut icke får ega rum, derest ändring deri sökes, hvaremot, genom 2 § 2 Cap.
Ulsöknings-Baiken, sådan den lyder i Kongl.
Förordningen den 29 November 1823, samt Kongl. Förordningen den 18
December samma år stadgadt blifvit, att utmätningen må följa å Konungens Befallningshafvandes utslag i skuldfordringsmål, utan afseende på deremot anförda besvär, i de fall, då den kräfde blifvit tredskovis ålagd betalningsskyldighet eller skriftligen eller muntligen skulden erkänt, samt att den fordrande eger att det utmätta emot full och godkänd borgen lyfta; — och då något giltigt skäl ej synes for handen att frånkänna ett af domaren, under enahanda förhållanden, meddeladt beslut den kraft och verkan, som således blifvit tillagd Konungens Befallningshafvandes utslag, hafva Rikets Ständer, som följaktligen ansett någon olikhet i förevarande hänseende ej böra ega rum, godtfunnit för deras del besluta utfärdandet af en författning, hvarigenom stadgas: alt hvad sorn, genom Kongl. Förordningen den 18 December 1823, angående verkställighet af Konungens Befallningshafvandes utslag i utmätningsmål, stadgadt blifvit derom, att, då gäldenär, utan jäf eller invändning, skulden et känt, den sökande må, ehvad besvär anföras eller ej, genast erhålla verkställighet å utslaget och vara berättigad att det utmätta godset, emot af Konungens Befallningshafvande godkänd borgen, lyfta, äfven skall i skuldfordringsmål ega tillämpning på Domstols utslag, utan hinder af deremot erlagdt vad, så framt svaranden, utan jäf eller invändning, skulden erkänt, eller honom Expeditions-Utskottets Förslag lill und.
Skrif velse j JV.-o 104. blifvit, genom tredskodom, enligt 12 Cap. 3 § Rättegångs-Balken, ålagd betalningsskyldighet.
Hvilket Rikets Ständer få hos E, K. M, i underdånighet anmäla.
Slockholm den 15 Febr. 1845.
N:o 104 Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 12 Febr. i845.
Preste-Ståndet den 12 — — Borgare-Ståndet den i5 — — Bonde-Ståndet den i5 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående borgenärs rätt att, efter anstäldt utmätnings för sök, använda bjsättning.
(Lag Utsk. Bet., N:o 59.) S. A. K.
Under den 5 September förlidet år har E. K. M. behagat, i fråga om bysättnings användande, till Rikets Ständer aflåta Nådig Proposition, hvaraf inhemtas: att Kongl. Majit, i öfverensstämmelse med Rikets Ständers vid sistlidne Riksdag fattade beslut, den 10 Juui 1841 i Nåder utfärdat en Förordning, hvarigenom, med ändring af hvad uti 8 Gap. 1, 3, 11 och 12 §§ Utsöknings-Balken finnes stadgadt, rörande bysättning eller förbud för gäldenär alt resa ur stad, der han vistades, och med upphäfvande af 10 § i 5 Cap. samma Balk samt 50 § i Concurs-Lagen den 12 Mars 1830, blifvit föreskrifvet, bland annat, uti Förordningens 1 §: att för fordran, sorn genom utslag är fas.släild, njöte borgenär, der han det äskar, bysättning å gäldenär, efter thy derom i hvarje fall är stadgadt; och uti 4 §: att för lordran, som i gäldenärs concurs bevakad blifvit eller tor hvilken han en gång varit bysatt, må ej bysättning kunna honom sedan åläggas, der borgenär ej visar skälig anledning, det gäldenär undandöljer tillgång, som efter concursen eller bysättuingen honom tillfallit och till gälds betalning gå bör, samt gäldenären i thy fall ej gitter hös Konungens Befallningshafvande eller Domstol med ed styrka, det lian sådan tillgång ej eger; 236 Expediticms-Utskottels
Skrifvelsej N:o 104' ali E. K.
M:s och Rikets Svea Hof-Rätt, med afseende å yppade skiljaktiga meningar derom, huruvida, enligt berörde författning, borgenär vore berättigad njuta bysättning för hvarje fordran, som genom laga kraftvunnefc utslag vore faststäld, sedan vid utmätning tillgång till dess gäldande befunnits brista, eller blott för sådana fordringar, i afseende på hvilka en dylik påföljd blifvit genom serskild författning eller lag sladgad, i underdånighet anhållit om förklaring öfver rätta meningen af föreskriften i oftanämnde förordnings 1 §, och att, i händelse densamma icke skulle anses medföra rättighet till bysättning för alla slags fordringar, som blifvit genom utslag fastställda, tillika måtte bestämmas, huruledes i sådantjfall det uli 4 § af samma Förordning gifna stadgande om bysättning för fordran, som blifvit i gäldenärs concurs bevakad, rätteligen borde förslås och tillämpas; samt att Kongl. Maj:t, i anledning häraf, medelst Nådigt
Bref af den 29 October 1842, förklarat, att sedan, genom omförmälde Förordning, 10 § i 5 Cap. Utsöknings-Balken blifvit upphäfven, bysättning ej må adömas på den grund, att, vid utmätning hos gäldenär, tillgångar att gälda med saknas, samt att följaktligen stadgandet i Förordningens 4 § ej har afseende på fordringar i allmänhet, utan endast på sådana fordringar, för hvilka, efter serskilda författningar, bysättning eger rum; — men att likväl, enär användaudet af bysättning i det fall, då vid utmätning hos gäldenär full tillgång till gälds godtgörande saknas, vore fullkomligt öfverensstämmande med den grundsatts, hvarpå ofvanberörde Förordning hvilade, eller att bysättning vore rättmätig, såsom tvångsmedel att förmå gäldenär till framlemnande af sina tillgångar, men borde upphöra, då, genom boets afträdande till concurs och bouppgifteus edliga fästande, en af lagstiftaren godkänd bevisning erhållits derom, att gäldenär icke hade någon tillgång fördold, hvilket gällde icke allenast i fråga om växlar samt löpande föreskrifningar och invisningar, som hade deras strängaste executiva kraft i behåll, utan ock i afseende på fordringar i allmänhet, E. K.