Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Klagan öfver likgiltighet för kyrkans angelägenheter och undervisningsväsendet, äfven hvad beträffade de i sednare tider inrättade folkskolorna, hade sedermera vid hvarje riksdag försports, och äfven motionären hade Allm.
Benvara- och Ekon.-Utsk.
M 82 3 af sådan anledning vid 18/iO års riksdag föreslagit inrättandet af ett EcldesiastikKoHegium, sådant det från början varit tillämnadt, men detta förslag hade då icke ivckats vinna bifall, hvarken inom vederbörligt Utskott eller hos Riks-stånden.
Samma förslag hade dork, ånyo väckt, vid påföljande riksmöte rönt ett gynnsammare mottagande, då Rikets Ständer beslutat en underdånig anhållan, det Kongl.
Maj:t ville till innevarande riksdag för dem framlägga ett förslag rörande detta embetsverk.
De i anledning häraf infordrade underdåniga utlåtanden från Biskopar och Konsistorier hade visat, att de nu, såsom fordom, afstyrkte inrättandet af ett Consistoiium Generale, dock med undantag af ett enda Stift, och detta just det, hvarest söndrmgarne inom kyrkan varit störst; Och, ehuru Kongl. Majit för Rikets nu församlade
Ständer framlagt förslag om inrättande af Kollegier eller byråer för materiel förkofran, sä hade icke något för de ecklesiastika ärendenas bästa blifvit föreslaget.
Visserligen vore under tiden gällande stadgandet uti 1686 års kyrkolag: »att, om någon Biskop försummar sitt embete och förmaning af Consistoriales och Erkebiskop icke hjelper,” — eller, som det heter, ”utslår,” — ”så skall Biskopen, efter anmälan, från sitt embete satt varda;» men denna hotelse hvilade uppenbarligen på en slipprig grund: kontrollen inom eget Konsistorium, och ej heller Konungamagten egde såsom kyrkans öfverhufvud någon fast grundval.
Biskopen och det högre presterskapet hade uti Konstitutions- och Stats-Utskotten magt att granska Regeringens åtgärder, väcka åtal mot densamma, föreslå löner och underhåll för dess ledamöter, m. m., och med fog kunde alltså frågas, om, då Konung och Regering befunne sig i denna beroende ställning till den högre prelaturen, det icke tarfvades åtminstone ett sjelfständigt kollegium till stöd för Regeringen och hennes åtgöranden i kyrkliga ärenden?
Ingen torde heller numera betvifla, att ju tillståndet inom vår kyrka skulle hafva varit bättre, derest väktarne på hennes murar haft den tillsyn, sam år 16J3 dein lillämnades.
Det syntes motionären icke omöjligt, att, i stället för ett Svenskt och protestantiskt Ecklesiastik-Kollegium, sådant som Gustaf II Adolf ville hafva det, eller kanske rättare vid sidan af våra nuvarande Konsistorier, vi ju litir, likasom förhållandet, enligt tidningarnes berättelser, skulle vara i Norrige, kunde snart fä se uppstå ett Jesuiter-Kollegium, hvilket Kyrkorådet väl föga bättre, än nu sades ske, skulle kunna förhindra att upptaga fattiga lutherska barn för att uppfostra dem i den kalholska läran.
Sådant vore i och för sig behjertansvärdt, men blefve det ännu mera i afseende på förevarande ämne, enär de hierarkiska grundsatserna härigenom erhölle ett ytterligare stöd i den katholska lärans trosartikel, det ingen annan än hennes s. k helige fäder må förlåta synderna, således äfven deras egna, eller just dem, som den store Konungen ville framhafva för verldslig rätt.
På grund af hvad sålunda blifvit anfordt funne motionären sig ega ökade anledningar att, för tros- och tankefrihetens helgd, hvarpå den borgerliga friheten ytterst hvilade, nu för tredje gången föreslå: inrättandet af en central-myndighet för 4 Allm Besvärs- och Ekon.-Utsk.
Betänkande M 82. kyrkliga oell undervisningsärendens handhafvande, med hälften verld.-hga och hälften andliga ledamöter.
Utskottet, som tagit detta vigtiga ärende i noggrannt öfvervägande, får till en början fästa Rikets Ständers uppmärksamhet derpå, dels att vid innevarande riksmöte blifvit väckte flera förslag, åsyftande att, genom tillvägabringande af en kyrklig representation, bereda församlingarne mera deltagande, än som hittills egt rum, i handhafvandet af de kyrkliga angelägenheterna, dels ock att en så beskaffad byråkratisk form för dessa ärenders behandling, som uti nu förevarande motion blifvit ifrågaställd, ingalunda är med förenämnde organisation förenlig: hvadan för närvarande och intilldess sig visat om och hvilka åtgärder för tillvägabringande af en sådan organisation kunna blifva vidtagne, någon framställning i den af motionären föreslagna syftning, åtminstone så vidt de rent kyrkliga ärendena angår, synes icke lämpligen böra afgifvas.
I öfrigt förekommer härvid att, efter det förevarande fråga, på sätt motionären upplyst, nyligen utgjort föremål för Kongl. Maj:ts nådiga pröfning, Kongl.
Majit uti Dess nådiga proposition om Statsverkets tillstånd och behof föreslagit aflöning åt en särskild Expeditions-sekreterare, hvilken skulle hafva till åliggande: — att med sorgfällig uppmärksamhet följa alla frågor, som röra allmänna uppfostran och undervisningen eller dermed ega sammanhang, samt för
Departements-chefen föreslå de åtgärder, som i dessa afseenden anses behöfhga och gagneliga; — att utarbeta de förslag och utlåtanden i dithörande ämnen, hvarom han af Departements-chefen erhåller uppdrag; — samt att, efter derom af
Departements-chefen erhållen befallning, verkställa inspektionsresor till läroverken, för att om deras tillstånd, de der följda undervisnings-methoder m. m. afgifva redogörelse; och torde det af motionären anmärkta behofvet af ett särskildt embetsverk, för så vidt han med sitt förslag åsyftat att bereda en noggrann tillsyn å undervisningsväsendet och en på fullständig sakkännedom grundad utredning af dit hörande ärender kunna genom bifall'tili Kongl. Maj:ts omförmälda nådiga förslag blifva i någon mån afhjelpt.
På grund häraf och då dessutom Rikets Ständer beslutat att genom underdånig skrifvelse fästa Kongl, Maj:ts nådiga uppmärksamhet på behofvet af en allmän reorganisation af förvaltningsoch styrelseverken; samt vid detta maktpåliggande ärendes behandling frågan om behöflighelen af ett dylikt Embetsverk för handläggning af flere eller färreVutaf de ärenden, som uti motionen afses, sannolikt kommer under förnyad pröfning, så anser Utskottet sig böra hemställa, att någon åtgärd i anledning af motionen för närvarande ej må af Rikets Ständer vidtagas. Stockholm den 21 April 4 857.
Besvärs- och Ekon.-Utsk. Betänkande M S3.
Reservation: af Riksdagsmannen Petter Jönsson från Jönköpings län, hvilken ansåg
Utskottet hafva bordt tillstyrka en underdånig skrifvelse, i likhet med den, som vid sista riksdagen afläts, emedan derpå ej följt något nöjaktigt resultat N:o 83.
Arik. till Exp.-Utsk. d. 21 April 1857, kl. 3 e. m.
Betänkande, i anledning af väckt motion om nedsättande af en Kommitté för undersökning af Kongl, och Hvitfeldtska gymnasii-godsets tillstånd och förvaltning.
Uti en hos Hedervärda Bonde-ståndet väckt, till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet remitterad motion hafva Riksdagsmännen från Götheborgs och Bohus län Olaus Eriksson, Lars Rasmusson, Erik Christensson och Tobias Lind, å sine kommittenters begäran, fästat Rikets Ständers uppmärksamhet på den vid riksdagen år 1844 väckta och derefter förnyade gånger under Rikets Ständers pröfning dragna frågan, rörande förhållandet med Kongl, och Hvitfeldtska Gymnasii- eller Stipendiihemmanen i Bohus län.
— I afseende å denna stiftelses historia hafva motionärerne upplyst: att Enkefru Margaretha Hvitfeldt år 1664 donerat säterierne Sundsby och Aby om 6 mantal med tilliggande skatte- och frälsehemman 14-0 mantal till en stipendii-fond, hvaraf 30 vid Götheborgs gymnasium studerande ynglingar från Bohus län skulle åtnjuta »libera mensa» eller fritt underhåll; hvarjemte föreskrifvits »att de fat»tige bönder, som godset besitta, efter min död icke blifva turberade eller besvärade »med ovanliga pålagor eller arbete mer, än nödvändigt är, till gårdarne eller gårdar»nes afvel att hållas vid lika; mycket mindre, att göras lån af dem till någon annan »med arbete, skjutsfärder eller annat otillbörligt af dem, som godset efter min död B Allm.
Bes värn- och Ekon.-Dt »k Betänkande M $3. »kunna förvalta;» att detta testamente, hvarigenom åboerne å de 140 mantalen vore att anse såsom ett slags fidei-kommissarier till hemmanen och befriade från all annan tunga, än utgörandet af den obetydliga grundräntan och nödiga dagsverken till de sex mantalen Sundsbys och Abys skötsel, den 20 Augusti 1664 vunnit Kongl. Maj.ts nådiga stadfästelse; men att Konung Carl XI vid reduktionen indragit nära en tredjedel af godset, hvilken dock blifvit återskänkt till gymnasium, med vilkor att en tredjedel af afgälden skulle tillfalla studerande från Halland.
Sedermera hade säterierna Sundsby och Aby, såsom arrendegods, fallit i några adeliga slägters händer, hvarigenom åboerne å de underlydande hemmanen inträdt uti ett slags lifegenskap och blifvit odrägligt betungade.
Klagomål deröfver hade hö; t till ordningen för dagen, men varit utan verkan till dess Rikets Ständer vid riksdagen år '1809 antagit sig de förtrycktes rätt, hvaraf följt ett Kongl.
Bref år 1815, som för 30 år förvandlat den orimligt högt uppdrifna dagsverks-skyldigheten m. m. uti en viss årlig spanmåls-skatt till gymnasii-kassan i Götheborg; och hade detta på frivilligt kontrakt emellan allmogen och stiftelsens kuratel grundade förhållande år 1845 blifvit, utan allmogens hörande och begifvande, af Regeringen för ytterligare 30 år förlängdt.
Klagomål öfver gymnasii-hemmans-åboernes belägenhet hade från 1600-talet till närvarande tid blifvit framställda, men hittills icke ledt till åsyftad påföljd.
Orsakerne till dessa klagomål vore icke att söka uti de utskylder, som af åboerne utgjordes, utan mera å osäkerheten af dessas besittningsrätt och godtyckligheten af deras behandling; på grund hvaraf och under antagande att något väsentligt fel befunnes i sjelfva institutionen och måhända jemväl i förvaltningen, motionärerne föreslagit, att Rikets Ständer skulle hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att en Kommitté måtte nedsättas för undersökning af tiilståndet vid Kongl, och Hvitfeldtska Gymnasii-godset och orsaken dertill samt för utarbetande af förslag till afhjelpande af de brister, som kunna förefinnas, men att i nämnde Kommitté, hvilken ansåges lämpligast böra sammansättas af män, boende i länet, någon af de embets- och tjenstemän, som med stiftelsen hafva befattning, icke måtte insättas, äfvensom att kostnaden för Kommittéen måtte antingen af stiftelsens besparade betydliga fonder bestridas, eller ock utgå af de medel, Kongl.
Majit funne lämpligare anvisa.
Utskottet har rörande detta ämne af förra Riksdagars förhandlingar inhemtat: dels att år 1844 motion blifvit väckt om tillstånd för åboerne å Kongl, och Hvitfeldtska Gymnasii-hemmanen att »till hemmanen förvärfva egande-rätt mot förbin»delse att såsom stående årlig grundränta erlägga de dittills utgångne afgälder eller »ock det belopp, som, efter åboernes hörande, kunde bestämmas, äfvensom att er^lägga löseskilling af omkring '1,000 Ridr Rigs för helt hemman;» men att vederbörligt
Utskott afstyrkt åtgärds vidtagande i anledning af berörde förslag, under yttrande att det icke syntes osannolikt att en tryggad besittningsrätt till hemmanen skulle för innehafvarne utgöra en verksam anledning att åt jordens skötsel och odling egna större omsorg, än af en vanlig åbo kunde påräknas, men att handlingarne icke inne - Allm.
M 83. 7 fattade sådan utredning af ämnet, att Utskottet derpå kunde grunda ett tillförlitligt omdöme, huruvida skatteköps-rättighetens beviljande under de uppgifna vilkoren vore med stipendii-fondens fördel öfverensstämmande, samt att det för öfrigt vore styrelsen öfver samma inrättning obetaget, att, i händelse af befogenhet, hos Kongl. Majit göra underdånig hemställan derom; — dels att Hedervärda Bonde-ståndet vid riksdagen år 1848 hos Kongl. Maj:t framställt den underdåniga önskan, att åboerne å stipendii-inrättningens hemman måtte, emot skyldighet att allt framgent till stipendiifonden årligen utgöra så väl den gamla grundskatten, som ock en sednare tillkommen, så kallad kornskatt, samt att erlägga lämplig löseskilling, undfå egande-rätt till samma hemman; och har berörde förslag blifvit afstyrkt dels i allo af Konsistorium i Götheborgs stift och dels, med undantag för de reducerade hemmanen, utaf stipendii-inrättningens kuratorer samt Landshöfdinge-embetet i Götheborgs och Bohus län; hvaremot Kammar-Kollegium, som på uppgifna skäl ansett skatteförsäljningen både kunna, utan hinder af testamentet, ega rum och blifva förmånlig så väl för stipendii-inrättningen, som för hemmans-åboerne, i allo tillstyrkt en sådan åtgärd, under hemställan att, i händelse af nådigt bifall dertill, underdåniga yttranden och förslag om sättet och vilkoren för verkställigheten af en sådan upplåtelse samt de vidare omständigheter och föreskrifter, som dervid kunde vara att iakttaga, måtte i första rummet af Kuratorerne, Konsistorium och Kongl. Maj:ts Befallningshafvande afgifvas; — dels att motion om ifrågavarande hemmans upplåtande under eganderätt till åboerne ånyo blifvit afgifven vid riksmötet år 1850, då den likväl blifvit lemnad utan åtgärd, emedan Stats-Utskottet (uti Betänkandet M 278, hvilket omständligen redogör för Kammar-Kollegii ofvanåberopade utlåtande) upplyst, att frågan vore beroende på Kongl.
Majits nådiga pröfning; — dels att Rikets Ständer vid 1847 och 1848 års riksdag, med anledning af förekomne anmärkningar emot förvaltningen af ifrågavarande stipendiifond, hos Kongl. Majit i underdånighet anhållit, del instruktion för stipendii-inrättningens styrelse och reglemente för utlåningen af inrättningens medel måtte utfärdas; och lära Kuratorerne för Kongl, och Hvitfeldtska stipendii-inrättningen, hvilka redan år 1836 blifvit anbefallde att afgifva förslag till dylik instruktion, i Januari 1849 dermed till Kongl. Majit i underdånighet inkommit; hvarefter Kammar-Kollegium den 5 November 1850 och Justitie-kanslern den 8 Augusti 1851 deröfver sig yttrat, äfvensom nyssbemälda Kollegium den 11 April 1853 förnvadt utlåtande i ämnet afgifvit; — dels ock att Rikets Ständer vid sistnämnde riksdag uti särskild underdånig skrifvelse 154), på grund af anförda förhållanden, hos Kongl. Majit i underdånighet begärt, att undersökning måtte anställas till utredande af Kongl, och Hvitfeldtska stipendii-inrättningen samt åboernes ömsesidiga förhållanden; hvilken skrifvelse den 18 Augusti 1848 lärer blifvit remitterad till Justitie-kanslern, som den 8 Augusti 1851 afgifvit underdånigt utlåtande i ämnet; och har dessutom blifvit upplyst, att Kammar-kollegium den 11 April 1853 erhållit Kongl. Majits nådiga befallning, att uppgöra »förslag till en sådan förändring S Allm.
Besvärs- och Ekon.-Utsk, Betänkande M 83. »i de för stipendii-hemmanens förvaltning och upplåtande gällande föreskrifter, alt »derigenom, utan mehn för stipendii-kassan, hemmans-åboernes bästa, så vidt rätt»vist och billigt är, må kunna befrämjas;» — att stipendii-kuratorerne, anmodade, under den 19 Maj 1853, att i ämnet meddela yttrande, den 13 Februari 185(3 sådant afgifvit, hvarefter detsamma, åtföljdt af Konsistorii i Götheborgs stift och Landshöfdinge-embetets i Götheborgs och Bohus län sedermera meddelade utlåtanden i frågan, den 14 nästlidne Mars från sistnämnde embetsmyndighet till Kammarkollegium inkommit, så att ärendet nu ånyo är på bemälde Kollegii handläggning beroende.
Af hvad sålunda blifvit upplyst synes att behofvet af åtgärder till förbättrande af de ifrågavarande Gymnasn-hemmans-åboernas ställning blifvit af båda statsmakterna insedt och erkändt; Och är det vid berörde förhållande önskligt att sådane åtgärder, så skyndsamt och kraftigt ske kan, varda vidtagne; — Med anledning här af och enär Utskottet förmodar, att de befintliga olägenheterna skulle i väsentlig mån blifva afbjelpte, på samma gång som stipendii-inrättningens fördel befrämjades, om ifrågavarande hemman på lämpliga vilkor under egande-rätt åt åboerne upplätes; så får Utskottet, som i ovisshet derom, huruvida, efter hvad vid ärendet redan blifvit åtgjordt, behof må vara för handen att en kommitté för detsammas utredande nerisättes, tror att frågan derom lämpligast bör helt och hållet lemnäs beroende af Kongl. Maj:ts nådiga pröfning, härmedelst vördsamligen tillstyrka Rikets Ständer, att uti förnyad skrifvelse hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att,, för så vidt sådant ej redan skett, fullständig undersökning måtte anställas, till utredande af Kongl, och Hvitfeldtska stipendii-inrättningens samt åboernas ömsesidiga förhållanden och att, i händelse deraf belinnes, att åboerne icke få tillgodonjuta de rättigheter, hvilka genom Hvitfeldtska te stamentet och gällande stadgar blifvit dem tillförsäkrade, Kongl.
Majit täcktes i nåder vidtaga sådana åtgärder, att åboerna skyndsamligen må blifva försatta i den belägenhet, som med rättvisa och billighet öfverensstämmer, samt att Kongl. Majit jemväl täcktes i nåder tillse, huruvida och i hvad utsträckning försäljning till skat e af Hvitfeldtska stipendn-hemmanen lämpligen skulle kunna åstadkommas.
STOCKHOLM, tryckt hos E. Westrell,. 1857 Allm. Besvärs.-' och Ekon.-Utsk. Betänkande M 84. 1 N:o 84.
Auk. till Exp. Utsk. deu 25 April 1857, kl. I t. m.
Betänkande, i fråga om tillstånd
Ull båtsmanstorps flyttning från en rotedel till en annan.
Riksdagsmannen Johan Gustaf Wassmuth från Stockholms län har uti afgifven motion föreslagit: »att då ett soldat- eller båtsmanstorp genom ålder är så förfallet, att det utdömes till nybyggnad och det är flere delegare i roten, de må sins emellan öfverenskomma, hvar det nya torpet skall uppföras, men att den hemmansdel, hvarå det sednast varit anlagdt, skall vara frikalladt att ånyo taga det på sina egor, så vida denna hemmansdel icke genom penningar och jord af hela den öfriga ro ten, eller ock af någon viss hemmansdel njutit- godtgörelse, i hvilket sednare fall, i den händelse icke någon öfverenskommelse om platsen för torpets anläggning blifvit gjord, lottning då må verkställas, och hvari äfven då den hemmansdel bör deltaga, som förut innehaft torpet, men skulle jorden till torpet med dertill hörande förmåner vara af delegarne i roten inköpt, då skall det förblifva på den hemmansdel, som erhållit en sådan godtgörelse;» och har motionären ansett detta förslag vara både med rättvisa och billighet öfverensstämmande, emedan det ej sällan inträffade, synnerligast i skärgårdar, att torpet, ehuru roten bestode af 3| till 4^ mantal, kunde vara förlagdt på en hemmansdel, som icke utgjorde { eller ens ^ af roten, hvadan denna lilla hemmansdel under en tid af 50 till 70 år vant betungad med icke blott förlusten af den till torpet hörande jorden, utan äfven måst lemna åt soldaten eller båtsmannen bete för kor och får, hvarigenom hemmansegaren sjelf ofta nog urståndsattes att hålla det antal kreatur, som erfordrades för gårdens behof; hvartill komme att, enligt rotebokens föreskrift, soldat eller båtsman skulle för året af roten hafva fyra parlass ved, hvilket, för 2:ne eldstäder otillräckliga, redförråd dock sällan tillställdes soldaten eller båtsmannen af de på 1 å 3 mils afstånd från torpet spridda Bih. till R.
Prot. 1856 & 1857. 8 Sami. 21 Haft. 1 2 Fl Allm.
Besvärs-' och Ekon.-Utsk.
Betänkande Jl?
SJ. rote-delegarne, utan finge den lilla hemmansdel, hvarå torpet vore förlagdt, tillsläppa all den ved, som erfordrades.
Utskottet, som tagit motionen i öfvervägande, har i anledning deraf funnit sig böra meddela, att Stats- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskotten vid 1850 och 185-I årens riksdag (uti Betänkandet JV* 25) till svar å samma motionärs, uti enahanda ämne, väckta motion, afgifvit följande yttrande: »Utskotten, som äro öfver»tygade derom, att, derest samtlige rote-intressenterne äro ense samt båtsmännens »rätt ej förnärmas, något hinder emot en sådan förläggning af torpet» (sorn motionären föreslagit) »vid hvarje särskildt tillfälle icke lärer möta, finna det likväl vara »betänkligt, att derom föreslå något allmänt stadgande.
På många ställen har redan »vid Indelningsverkets uppsättande blifvit taget i beräkning, att en viss rotedel skall »bära den större tungan af torpet, hvarföre den ock blifvit lindrigare roterad; på »andra har vid laga skiften särskildt afseende blifvit fästadt på plats för båtsmans»torpet; och i allmänhet kan antagas, att, om torpet utgjort en särskild tunga för »den rotedel, hvarå det varit beläget, måste en förflyttning af detsamma till en an»nan rotedel förorsaka en förminskning uti denna samma egendoms värde, och så»ledes menligt inverka på eganderätten till densamma, utan att medföra annan allmän »fördel, än en opåräknad vinst för den rotedel, hvarpå torpet förut stått, alltid beboende derpå, om detta är uti så förfallet skick, att det måste ombyggas.»
Då de sålunda anförda skälen för afstyrkande af en dylik föreskrift, som nu af motionären blifvit ifrågaställd, synas Utskottet väl grundade, får Utskottet vörd•samligen hemställa, att ifrågavarande motion icke må till någon åtgärd föranleda.
Allni- Brsvirrs- och Ekon.-Utsk.
Betänkande JW 8ä. 3 N:o 85.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 25 April 1857, kl. 1 e. m.
Betänkande, t anledning af vackt fråga om upphäfvande af Kongl. Bref vet den 31 Juli 1685, angående utgörande af s. k. rotehjelp inom Jönköpings och Kronobergs län.
Förordningen »emellan allmogen och soldaterne i Jönköpings och Kronobergslän» af den 13 Maj 1685 har, bland annat, blifvit stadgadt, att, när någon soldat med döden afgår, roten skall, så snart görligt är, men sednast inom tre månader förskaffa en annan i stället; och har Kongl. Majit sedermera genom nådigt bref den 31 Juli samma år förklarat, att som den förening, »allmogen i Jönköpings »och Kronobergs län först häfver gjort sinsemellan om manskapets ersättande sock»netals lärer förorsaka en och annan oreda och svårighet” samt ”en stor del af all »mogen redan tillbudit sig hellre att stå hvar och en sitt äfventyr och leja för sig »när knekten dör,» hvilket Kongl. Majit funnit hvarken »så säkert» för det allmänna eller »så lätt» för rotehållarne, Kongl. Majit, enligt Guvernören| Friherre^Mörners förslag, bifallit att rotehållarne, »måga korporalskapsvis förena sig inbördes om hjelp »och bistånd vid hvarjehanda afgångs ersättande och att hvaf och en rote ger till »knektens lega 1 daler 16 öre silfvermynt, hvilket af 22 rotar ger 33 daler, och »den tre och tjugonde roten, som knekten mist häfver, han uppfyller det, som se »dan brister till legan» — » — » — ».
Med förmälan härom och att nyssnämnde hjelp till knektens lega inom Kronobergs län - utgår med 12 skillingar af hvarje nummer, har Riksdagsmannen Gustaf Johansson från samma län uti väckt motion yrkat, att då denna hjelp vore så ringa och så litet svarande mot ändamålet att, när lösen för Kongl. Majits Befallmngshafvandes resolution, jemte uppbörds-arfvode afgått, nästan intet återstode, öm förmälda nådiga Bref af den 31 Juli 1685 måtte till alli kraft och verkan upp häfvas.
Betänkande JW 80.
Utskottet har tagit motionen i öfvervägande; men som hvar och en af vederbörande rotehållare inom Jönköpings och Kronobergs län, hvilkas rätt frågan ensamt rörer och utan hvilkas medgifvande ändring deri icke synes kunna ega rum, har sig öppet att, i händelse han önskar den omförmälda rotehjelpens afskaffande. på vederbörligt sätt derom väcka fråga, så synes det Utskottet icke vara behöfligt, eller lämpligt, att Rikets Ständer med ärendet taga befattning, utan hemställer Utskottet, att motionen må lemnäs utan afseende.
Anie. till Exp.-Utsk. d. 25 April 1857, kl. 1 e. m: Betänkande, t anledning af vackla motioner om straff- och arbets-fångars användande uti arbelskorpsen.
Uti motioner, som till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet blifvit remitterade, hafva inom Höglofliga Ridderskapet och Adeln, Friherre Baab, Carl Adam, och, inom Hedervärda Bondeståndet, Anders Persson från Östergöthlands län, yrkat att, med anledning af det allmänna värde och den större efterfrågan, som arbetskraften på sednare tider vunnit, de straff-fångar, hvilka för närvarande förvarades i allmänna fängelserna måtte, så väl till vinst för industrien, som till besparings vinnande i fångvårds-kostnaden, indelas i arbets-kompanier efter mönstret af nuvarande krono-arbetskorpser; och har Friherre