Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den å Barthelemiska fonden sålunda uppkomna brist förorsakade många bekymmer för dåvarande Chefen för KolonialDepartementet, framlidne H. E. Hr Grefve af Wetterstedt, och gaf anledning lill flera öfverläggningar emellan Hans Excellens och framlidne Presidenten Herr Grefve Wirsén.
I följd af den kännedom om handelsförhållandena i Westindien, 161 sorn jag ansågs hafva inhemlat under eli serskildt uppdrag på ön Guadeloupe år 1814 och under besök samma år på S:t Barthelemy oell andra Weslindiska öar, hlef jag, om jag rätt minnes, om våren 1826 tillkallad vid en öfverläggning om S:l Barthelemys angelägenheter hos II. E. Hr Grefve af Wetterstedt, hvarvid llr Grefve Wirsen och framlidne ExpedilionsSekreteraren Bergius i KolonialDepartementet äfven voro närvarande.
Så vidt det är möjligt att, efter så lång tids förlopp, i minnet återföra hvad som yttrades under en öfverläggning, hvarvid något protokoll icke hölls eller kunde komma i fråga, tillstyrkte jag då, att, såsom enda utvägen att, under vanliga fredliga förhållanden, bereda någon mellanhandel för ön S:t Barthelemy, betydligen nedsatta lull och hamnafgifterne derstädes, samt derjemte att i möjligaste målto minska Koloniens utgifter och söka, genom upptagande af eli lån, slälldt på långsamt amortissement, betäcka den brist, som redan egde rum.
Någon tid derefter hlef jag af framlidne H. E. Hr Grefve af Wetterstedt anmodad att, jemte ExpeditionsSekreteraren Bergius, med mitt namn bestyrka en på Franska språket författad autorisation af Hans Maj:t till upptagande af ett lån för Bartheleiniska Kassans rakning under garanti af Kabinettskassan.
Jag ansåg mig ej böra vägra denna underskrift, hvars form och beskaffenhet samt gemensamhet med ExpeditionsSekreteraren Bergius nogsamt ådagalägga, att den icke gafs af mig i egenskap af Statssekreterare för Handels och Finansärendena; att autorisationen icke varit eller bort vara föremål för öfverläggning inför Konungen uti Stats Rådet j och att följaktligen något Stats Rådsprotokoll derom > med hvilket beslutet derom skulle enligt Regeringsformens 38 §. instämma, icke kunnat föras.
Denna åtgärd är således icke grundlagsenligt föremål för KonstitulionsUlskottels anmärkning och ej heller för RiksRältens pröfning.
Hvad serskildt beträffar den anmärkta garantien af Kabinettskassan, så är denna kassa, som Hr Justitieombudsmannen oriktigt ansett vara densamma, som Ministerkassan, eller anslaget på andra hufvudtilein för Ministerstaten, sammansatt af serskilda medel, som dertill af Kongl. Maj:t, icke af Rikets Ständer, anvisas, och stående under Kongl. Maj:ts fria disposition, utan föregången anmälan derom i StatsRådet.
Den utgör icke någon del af Statsverket, och dess förrberörde garanti, äfven om den blefve utkräfd, kan följaktligen icke Riket med skuld belasta. 2:o Emot mig, Stierneld, att, ehuru H. E. Grefve af Wetterstedt ansågs, genom ofvanberörde påskrift af den 12 Juli 1836 å obligalionerne, icke hafva uttryckligen förnyat jemväl Kabinetlskassans borgensförbindelser, utan dessa sednare skulle år 1839 hafva, såsom öfverårige, lill sin kraft 162 och verkan upphört, jag likväl, medelst den af mig den 10 April sistnämnde år tecknade ytterligare förnyelse af Kabinettskassans löftesförbindelser, å nyo belastat kassan med en borgen, som redan var förfallen, och sålunda bidragit till öfverträdelse af 76 §.
Regeringsformen, helst denna gäld alltid måste anses vara ny för Riket intill dess den blifvit af Rikets Ständer samtyckt; äfvensom att jag, vid förnyelsens meddelande, skulle hafva ställt mig lill efterrättelse en (rån Kongl. Maj:t ulgifven befallning, saknande kontrasignation af vederbörande embetsman, och således icke lagligen förbindande.
Till besvarande af dessa anmärkningar, som gå ut derpå, att jag skulle hafva öfverlrädt förbudet uti 76 §•
Regeringsformen emot Rikets belastande med ny gäld, får jag i främsta rummet, utan ali kunna biträda Hr JustilieOmbudsmannens härutinnan yttrade åsigt, erinra , att ifrågavarande borgen, hvilken ej är ingången såsom för egen skuld, icke nu lärer kunna anses innefatta sådant belastande med gäld, hvarom i nyssberörde §. förmäles, enär nemligen någon verklig skuldsättning och betalningsskyldighet för den garanterande, K. a bi ne t Iskassan, hitintills ej egt runi, eller kan, på grund af borgensförbindelsen, komma alt inträda i annan, änden, ännu icke försporda, i sig sjelf föga tänkbara, händelse, att Kongl.
Maj:ts Barlhelemyfond, som upptagit lånet, skulle i laga ordning förklaras sakna tillgång att detsamma infria.
BIHANG TILL SAMTLIGE RIKS-STÅNDENS PROTOCOLL, VID LAGTIMA RIKSDAGEN I STOCKHOLM, ÅREN 1828, 1829 OCH l83o. ^ntrra Samlingen, innehållande R. S. Justitias-Ombudsmans, till Rikets Ständer, vid Riksdagens början, afgifna EmbetsBerättelse samt Comiterades till Tryckfrihetens vård afgifne Memorial, angående verkställd tryckning så väl af samtlige Grundlagarne, som ock afR.
St:s vid 1823 års Riksdag förafskedade Riksdags-Beslut.
Till följd af samtlige Riks-Ståndens lem- ' nade bifall till Exped.-Utsk. uti Mern.
N:o 4^4 gjorde hemställan, hafva, såsom redan förut tryckte och vid Riksdagens början till Riks-Ståndens Ledamöter utdelade, blifvit för denna Riksdag utur Andra Samlingen uteslutne: R. S. Revisorers m. fl. emellan föregående och nu varande Riksdag afgifne Eerättelser; hvadan nu härstädes endast igenfinnas de å Titelbladet omnämnde. R.
Just'.
Omb. lamb.
Béf. d. 4 Ndv. 18?8.
I Vördsamt
Deri rättighet Rikets Högloflige Stander hafva uti Grundlagen åt sig förvarad , att vid hvarje Riksdag emottaga en allmän redogörelse af deras Justitiaj-Ombudsman öfver förvaltningen af det honom anförtrodda Embete , är af vigt, ej mindre för de granskande och redofordrande, att inhemta huru förtroendet blifvit vårdadt , än ock för den redogörande , att uti handling ådagalägga sitt uppsåt och bemödande , att noggrant och tillika hofsamt hafva de vidsträckta men granlaga pligterne uppfyllt.
Då Grundlagens stadgande i denna del sarnmanhålles med föreskrifterna om Justitia Ombudsmannens åiigganden att hafva tillsyn öfver Lagarnes efterlefnad af Domare och Embetsman ! att I laga ordning tilltala dem , som, uti sina Embetens utöfning, af väld, mnnnamon eller annan orsak, någon olaglighet begå, eller underlåta, att sina Ernbetspligter behörigen fullgöra ; och att om sådane förhållanden till Rikets Ständer, äfvensom till allmän, heten afgifva berättelse; så visar sig deraf Eagstiftarens för samhällets bästa beräknade Bih, tilt Riks, St. Prat. rSaS-lS1?, 2 Sami. 1, a R, St, Just, Omb. Emb. Ber. d. 4 Nov. 1828. mening hafva varit, att väcka och underhålla uppmärksamheten hos Statens Embetsman på deras pligters noggranna uppfyllande, genom medvetandet , att, till afvikelsernas beifran och kungörande, alltid emot dem står en annan lagligen constituerad Embets-myndighet.
Af denna , jemte de förut (ryckta, härhos fogade Berättelser för åren 1823 till och med 1827, torde Rikets Högloflige Ständer inhemta, att sådane afvikelser, sorn kommit till min kunskap, dels genom egen granskning af officiella handlingar, och dels efter af klagande parter i vederbörlig ordning gjord anmälan, icke varit talrika i förhållande tili tiden, och till beskaffenheten, med få undantag, mindre betydliga.
Eagskipningens allmänna tillstånd synes mig derföre, ej allenast jemnförelsevis, utan ock under bestämda öfversigten deraf för ofvannämnde tid, icke böra sakna vittsord af ändamålsenlighet både för sarnhälls-ordningen på det hela och fö*r den serskilda vårdnaden om medborgares säkerhet och rätt.
De under fortsättningen af denna berättelse förekommande yttranden och förslag till rättelser eller förklaringar utmärka, jemte mina olika begrepp öfver några vidtagna åtgärder och dervid gjord tillämpning af gäl - R.St Just.
Omb. Emb. Ber. <1. 4 Nov. 1828* 3 lande författningar, äfven min enskilda öfvertygelse om det annorlunda , som hädanefter kunde ega rum uti Lagstiftningen , hvars hufvudgrunder, i fräga om rätt, vä! mäste vara oföränderliga , men , fortgående med den vexlande tiden, också mäste uti olika förhållanJ den mellan Staten och enskilda, derefter modifieras.
Af Embetspligt har jag, åren 1825 och 1826, deltagit i Revisionen af det Förslag till Allmän Civil-Lag , sorn genom trycket blifvit allmänna granskningen Understäldt.
Det har ej ingått i methoden för detta stora arbete, att styckevis föreslå de lagförändringar sora funnits nödiga, hvilket endast med ConcUrS- och Intecknings-Iagarne > såsom undantag, egt rum; och då andra under tiden gjorda partiela Lagförslag merendels mött betänklighet hos Ligstiftande Magten , har jag icke funnit mig tillständigt , att med granskning af allmänna Lagstadganden, vid detta tillfälle underställa Rikets Högloflige Ständer mina omdömen i andra fall, än då erfarenheten under min Émbets örvaltning visat behof af ändring eller förtydligande, och der sådant > utan rubbning i Lag-Comiténs antagna system , kan föreslås.
Enahanda varsamhet i framställning har jag ålagt mig i afseende på de ämnen» 10m 4 Jt.
Oml.
Emi; Ber. dl 4 Nov. 1828. ingå 1 Kyrkolagen, Krigs- och SjöLagarne samt BergsOrdningarne , hvilka likaledes äro under Revision och till det mesta omarbetade ; och då sakkännedom och ljus öfver sådana frågor, sorn ligga under den Oeconomiska Lagstiftningens område, säkrasf spridas genom de framställningar, hvilka inom RiksStånden göras, anser jag utvecklingen af mi: na tankar deröfver böra icke föregå, men bjifva en följd af dessa framställningar.
Förre Grenadieren Emanuel Gren hade vid Östra HäradsRätt undergått ransakning för stöld , hvarvid emot honom tillika blifvit anmäldt, att lian, under marknad i Eksjö den g Februarii 1827, stulit en plånbok och Aderton eller Tjugu R:dr Riksgäldssedlar i penningar, i anledning hvaraf HäradsRätten, genom Utslag den 19 i nämnde månad, förvist Gren till ransaknings undergående vid vederbörlig Domstol i Eksjö , och emedlertid införpassat Gren till Kronohäktet i Jönköping, samt förordnat, att Utslaget skulle öfversändas till Konungens Jlefallningshafvande med FångGewaldigern Lindqvist, som införde Gren till häktet i Jönköping, men ehvad Lindqvist, som genast efter Utslagets afkunnande emottagit ett exemplar deraf, aflemnat detsamma till Konungens Be? R.
Just. Omb.Emb. Ber.d. 4 Nov. t8,s8> 5 fallningshafvande eller icke, hade Gren blifvit qvarsiltande i häktet, utan att befordras till den öfver honora beslutade ransakning, ifrån den 21 Februarii till den 30 påföljande April besagde år.
Uppå min förfrågan om orsaken till sådant dröjsmål, hafva ej mindre HäradsRäitens Ordförande, Häradshöfdingen , KammarJunkaren Frikerre von Lieven, än ock Konungens Befallningshafvande förklarat, den förre, eller Friherre von Lieven, att han icke brustit i sitt åliggande, enär han, genast efter FörvisningsUtslagefs afkunnande, expedierat ett exemplar deraf till Konungens Befallningshafvande, dit detsamma skyndsammare, än som skett , icke skall kunnat ankomma ; och Konungens Befallningshafvande , att om Friherre von Lieven, som sig bordt , i försegladt bref til!
Konungens Befallningshafvande insändt Utslaget öfver Gren, hade det icke behöfts , att till Friherren och Hä'- radshöfdingen derom aflåta påminnelser, som dock medfört den verkan , att Utslaget dea 21 April nästlidet år till Konungens Befallningshafvande ankommit , samt att, då, för besparing af ett bref, handlingar skickas lösa på fångföringen och oreda deraf inträffar, det är Domaren som vållat densamma ; och hade Häradshöfdingen Friherre von Lieven vid sin förklaring fogat transsumt af otjiförmäldte 6 R.St.Just.Omb.Emb. Ber.d. 4 Nov, 1 8 3 8.
Utslag, endast innehallande, att Gren, sorn vöre angifven för stöld på Eksjö marknad , förvistes till vederbörlig
Domstol i Eksjö , att der undergå ransakning samt införpassades till Länshäktet , oell att del af samma Utslag skulle öfversändas med FångGevaldigern Lindqvist, sorn införde den häktade
Då jag ej funnit
Domhafvandens förklaring nöjaktig och ansett undersökningens företagande vid Eksjö RådhusRätt öfver Gren, genom Friherre von Lievens försummelse , att på behörigt sätt expediera ransakningghandlingarne , blifvit öfver den i Lag föreskrifne tid fördröjd ; har jag, uti Remiss den 21 Julii nämnde år, anmodat AdvocatFiscalsjämbetet i Kongl.
Götha HofRätt , att det anmärkte förhållandet i målet lagligen atala Genom Utslag den 31 näst derpå följde December har , sedan Actionen fulländats , Högbemälie
Rätt genom Utslag förklarat, att som Kongl- HofRättens Circulaire af den 14 Julii 1816 föreskrifver, det ransakningsbandlingar , rörande häktad person , böra inom en månad efter det Rättens FörvisningsUtslag meddelas , insändas till Konungens Befallningshafvande , eller Domstolen, till hvilken fullföljden af ransakningen blifvit hänskjuten j med denna föreskrift i afseende B.
Orrib.
Mmb. Ber. d. 4 Nov. 18a8. 7 på häktade Gren, af Häradshöfdingen, KarninarJunkaren v. Lieven icke blifvit fullständigt och med erforderlig säkerhet iakttagen dermed, att FörvisningsUtsIaget på ofvan anmärkte sätt blifvit öfverlemnadt åt den person , som med Grens införande till häktet haft befattning, så fann Kongl.
HofRätten , med bifall till AdvocatFiscalsEmbetets påstående , skäligt, enligt ofvanåberopade Circulaire samt Kongl. Brefvet den 11 December 1766, ålägga Häradshöfdingen, KammarJunkaren Friherre von Jjieven att så väl utgifva de, för försummelse i denna del, stadgade böter, En
R:dr för hvarje dag ifrån och med den 21 Martii till och med den 20 nästpåföljde April 1827, eller för 31 dagar, Trettioen Riksdaler, Konungens ensak, som ock ersätta Kongl. Majit och Kronan kostnaden för Grens underhåll i häktet nämnde lid, uppgående , enligt från Konungens Befallningshafvande infordrad uppgift, till Fyra Rldr 35 sk. 4 rist.
På sätt uti min Berättelse för 1825 finnes omförmäldt, hade Kongl Maj'ts och Rikets KammarRätt, genom Utslag den 22 April besagde år, afgjort Actionsmålet emot nu mera aflidne ConsistoriiNotarien, Professoren Doctor Jonas Almqvist och Högvördige DomCapit - 3 R- St< Just.
Emb. .Ber, <1, 4 Nov. Z 8 3 8 ^ let i Upsala , rörande redovisning och gäldande af Stamboksmedel, hvilka, till nybyggande af Hassela Kyrka i Norra Helsingland , Kongl. Maj:t redan år 1809 i Nåder beviljat, emot hvilket Utslag ej mindre Actor, AdvocatFiscalen Myhrman, enligt min anmodan , än ock Sysslomannen uti Almqvists Concursmassa, Professoren Doctor JE.
Boethius och Academie-Secreteraren </• H.
Haak underdåniga besvär anfört.
— Deröfver har Kongl. Majtts Nådiga Utslag den 26 November 1827 utfallit, af sådant innehåll, att, som Kongl. KammarRäiten, då den ansett Ha ssela Socken böra af DomCapitlet njuta ersättning för den förlust, som för nämnde Socken, genom DomCapitlets vållande skulle hafva uppstått, icke annorlunda sig slutligen derutinnan utlåtit , än att samma ersättning borde fördelas emellan DomCapitlets [Ledamöter, i den mon en hvar af dem, medelst efterlåtenhet, bidragit till skadan , eller utdrägt på tiden med redovisningen för ofvanberörde medel, men KaramarRätten, ehuru Handlingarne jemväl visa , att flere Ledamöter af DomCapitlet skola under tiden derifrån afgått , icke närmare utredt och pröfvat hvilka vederbörande och till hvad bestämdt belopp en hvar af dem skulle ersättningen utgöra, så att h varken verkställighet å KammarRättens Utslag, i saknad deraf, kunde ega rum, eller de, hvilkas rätt R.
Just, Omb' Emb. Ber. d, 4 Nov. 1828. 9 derunder å ömse sidor beror, blifvit försatte i tillfälle, att den och deras talan i hela sin vidd och uti ett sammanhang bevaka eller fullfölja; alitsa fann Kongl. Maj:t skäligt, att, med upphäfvande af KammarRättens meddelade Utslag, återförvisa målet till KammarRätten , som egde att, sedan allt hvad hörer till dess utredande och för slutlig pröfning erfordras, blifvit iakttaget , målet å nyo upptaga och deröfver efter
Lag och beskaffenheten sig utlåta.
Då nu, i underdånig följd af detta Höga Beslut, Kongl. KammarRättens ytterligare handläggning vid saken skolat, den 20 Junii innevarande år, löretagas, hade, genom ett ifrån DomCapitlet i Upsala till Kongl. KainmarRätten insändt Socknescämino-Protocoll för den jo sisth.
Maji ifrån Hassela Församling, blifvit upplyst och styrkt, att alla från samtliga Stiften till Kyrkans uppbyggande influtna Stamboks- och Collectmedel , jemte derå upplupna räntor, till fullo kommit Församlingen till godo och blifvit för Kyrkans behof använde; och som AdvocatFiscalsEnihetet, efter erhållen del af berörde Protocoll, förklarat dess talan förfalla , enär föremålet derför, nemligen ersättning för medlen, jemte räntor, då vore vunnet; så hade Kongl. KarnrnarRätten funnit någon vidare åtgärd ej återstå med i Ifrågavarande mål, hvilket alitsa io JR, Si.
Josf. Omb. Emb. Ben d. 4'AW. i$sS. ” komme att utur Diarierne bortregistreras; hvarom AdvocatFiscalsEmbetet medelst utgifvet ProtocollsUtdrag mig underrättat.
Efter hvad uti min Embets-Berättelse finnes omförmäldt, hade jag i Februarii månad samma år hos Kongl. Maja anfort underdåniga besvär deröfver, att Kongl. Götha HofRätt, som på derom af AdvocatFiscalsEmbetet, efter min anmodan, utförd Action, pliktfällt Häradshöfdingen S. G. Lindeqvist till 33 R:dr 16 sk. för det han, vid Kinds HäradsRätt, ålagt Svante Andersson i Astorp att med tjuguåtta dagars fängelse vid vatten och bröd, eller med åtta dagar mer än Rag bjuder, umgälla förseelsen, att hafva förtegat hittegods'af 33 R:dr 24 sk. värde, dervid förgätit, att ej allenast höra bemälte Svante Andersson, utan hänvisat honom att efter befogenhet serskildt väcka påstående om upprättelse för det honom i nämnde måtto öfvergångna lidande, utan ock döma öfver Häradshöfdingen Lindeqvists ersättnings-skyldighet, att lill staten godtgöra de fångförtäringsniedel, hvilka under Svante Anderssons olagr liga hållande i häkte för honom utgått.
Ofver dessa underdåniga besvär har jag erhållit Kongl.
Majas Nådiga Utslag af den H. St.
Just, Omb. Ernb• Ber. d. 4 Nov: 1828. 11 16 September 1827, af innehåll, att som HofRätten icke utlåtit sig, huruvida Häradshöfdingen Lindeqvist, i följd af den felagtighet, hvarföre han blifvit till ansvar fälld, borde ersätta Kongl..
Maj:t och Kronan fångtractamente, samt om och hvad ersättning Svante Andersson, för honom åbragte lidande, borde erhålla, hvilka omständigheter med det mot Häradshöfdingen Lindeqvist anställdte åtal egt omedelbart sammanhang; alltså och dä klagan deröfver blifvit förd, samt Svante Andersson, ehuru han, enligt företedt betyg, skall hafva frånträdt all rätt till vidare talan, nu fordrat en sådan ersättning, och dessa omständigheter icke kunna hos Kongl. Maj:t till omedelbar pröfning förekomma, fann Kongl. Maj:t skäligt återförvisa målet i dessa delar till HofRätten, sorn egde att derutinnan, utan hinder af dess förra öfverklagade Beslut, i laglig ordning sig utlåta.
Af detta Utslag har jag skickat afskrift till Advocat-FiscalsEmbetet i Kongl, Götha HofRätt, med anmodan att göra de sålunda återförviste och oafgjorde delarne af målet anhängige hos Kongl.
HofRätten , sorn ock genom Utslag den 11 Julii innevarande år, sedan parterne blifvit å nyo hörde, förklarat, det borde Häradshöfdingen Lindeqvist gälda kostnaden, som blifvit använd å Svante Anderssons underhåll i Länets Kronohäkte ifrån j 2 R.
Just. Omb. Errib. Ber. d. 4 Nov. 1828-' den 23 till och med den 31 December 1823, utgörande, enligt räkenskaper, Trettiotre skilJingar, fyra runstycken'Banco, samt att till Svante Andersson ersätta det honom, genom obehörigt förlängdt straff, tillskyndade lidande med Trettiotre R:dr 16 sk» allt Banco. Bataillons-Lakaren vid Kongl- Helsinge Regemente Doctor Nils Lorentz Ramström hade uti en, i Januarii år 1825, till mig ingifven skrift anfört, att sedan han, genom Nådiga General-Ordres af den 16 Januarii 1824, blifvit comrnenderad, att ensam bestrida Läkarevården vid en Commendering af nära tre fjerdedelar af Regementets styrka till Hjelmare Canal-byggnad, hade genom en af dåvarande Chefen för General-AdjutantsExpeditionen, Herr Öfversten och General Adjutanten, nu mera Landshöfdingen Gustaf Abraham Peijron, till Kongl. Majit afgifven repartition, Doctorn kommit i saknad af den aflöning, som för sådan ökad tjenstebefattning han ansett sig, enligt Kongl. Reglementet för FältLäkare-Corpsenaf år 1 8 » 2, böra erhålla; förmenande Doctor Ramström, det Öfversten Peijron, som, genom försummadt iakttagande af en gällande ICongl.
Författning, vållat denna tunga å en Konungens undersåte, borde anses skyldig lemna Doctorn R, St.
Just. Omi. Erhb. Ber. d, 4 Nov. 1828.
13 behörig ersättning förden fördubblade tjenstgöring
Doctorn under en tid af sex månader måst vidkännas.
Efter infordrad vederbörandes förklaring öfver denna klagoskrift, hade jag ej funnit anledning till vidare Embets-åtghrd vid detta mål; men då deraf i annan väg uppstått en Criminel Action, och under bedömmandet deraf det visat sig, att collision egt ruin emellan I.agar, hvilka blifvit af serskilde
Domare till stöd för deras tanka åberopade, å ena sidan, Kongl.
KrigsArtiklarne af den 31 Martil 1798, jemte flere speeiela senare föreskrifter rörande Disciplinen inom KrigsStåndet, samt, å den andra, 1809 års Regeringsform med den derpå grundade af Rikets Ständer upprättade och af Kongl. Majit i Nåder utfärdade Instruction för Rikets Ständers Justitia Ombudsman af den 27 Februarii 1810; har jag ansett förhållandet med nämnde Action desto heldre böra läggas under Rikets Ständers ögon, som ^Lagstiftande Magten såmedelst sättes i tillfälle, att genom positiva Stadganden undanrödja den vid dylika måls pröfning hos serskilda
Domare förekommande tvetydighet.
Det hade nemligen tilldragit sig, att Konungens General Adjutant för Arméen låtit, genom Krigs-Fiscals-Embetet, förofvannämnde ii R.
Just. Orrib.
Emi. Ber. <1. 4 Nov. 183 8. skrift tilltala BataillonsLäkaren, Doctor Ramström inför Kongl. KrigsHofRätten, sorn, sedan skriftvexlingen mellan Actor och den tilltalade slutats, genom Utslag den 27 Julii 1825, sig sålunda utlåtit:
Att den af Ramström. klandrade reparation, i följd hvaraf han med arfvode såsom Bataillons-Läkare ensam måst tjenstgöra vid Arbetscornrnenderingen, varit icke allenast öfverensstämmande med de, i afseende på ett inskränktare antal Befäl och Läkare m. m. vid Arbetscommenderingar, utfärdade föreskrifter, utan ock af Kongl. Maj:t i Nåder anbefalld, hvadan ock KrigsHofRätten fann Ramströms klander obefogadt och medförande ansvar efter 16 §. i i Cap. af 179S års Kongl. KrigsArtiklar; Och emedan Ramström derjemte, vid anmälandet af sin klagan, åsidosatt föreskriften uti 15 §. af nyss åberopade Capitel i Kongl.
KrigsArtiklarne, och med sina tjensten rörande klagomål förbigått
Befälhafvaren vid den Corps, der han tjenade, pröfvade Kongl. KrigsHofRätten, i förmågo af berörde Lagrum , samt 1 §. i Kongl.
Circulairet den 26 November 1812, Kongl. Circulairet till samtlige Chefer vid Regementerne och Flottorna af den 22 Novemher 1793, och Kongl. Brefvet den 31 Martii 1798, rättvist ålägga Doctor Ramstörn, att i ena bot umgälla nämnde förseelser med Tre månaders arrest i läst rum å Högvakt R.
Omb. Emb, Ber. d. 4 Nov. l 8*8. 15 eller Fästning, utan att sällskap honom derunder finge tillåtas.
Emot detta Beslut hade en Kongl. KrigsHofRältens Militair-Ledamot i så måtto varit af olika tanka, att Ramström borde, likmätigt 2 Cap. 15 och 16 §§. uti Kongl. KrigsArtiklarne och Kongl. Brefvet den 31 Mar. tii 1798, undergå två månaders arrest i läst rum å Högvakt elle* Fästning; hvaremot Kongl. KrigsHofRättens Civil-Ledamot befriat
RamströmK ifrån allt ansvar, på de skäl, rörande klagans föremål: att det af Kongl. Maj:t den 9 Junii 1812 i Nåder fastställdte Reglemente för FältLäkareCorpsen, såsom icke tillkommet i commandoväg och således ej ellert comtnando-väg kunde ändras eller upphäfvas, icke omförmäler flera än tvänneslag af commenderingar, antingen i Fält, eller annorstädes, samt tillika stadgar, att då öfver halfva Regementets styrka utgår böra RegementsLäkaren och en BataillonsLäkare medfölja, och någon anledning ej förefunnes, som skulle annat eller serskildt förhållande ega ruin i afseende Terotr^ ej offentligen kungjorde Författningar, såsom Kongl. Resolutionen den 21 Maji 1752 och Kongl, Brefven den 20 Junii 1786, och 31 Januari! 1785, endast afse commenderingar til) Rikets Fästningsverk, eller blott angå en viss i6 72.
Oml. Emb. Ber. d.
\ Nov'.
1828. tid, samt i allmänhet icke innefatta något rörande antalet a£ de Fältskärer, som borde vara dessa commenderingar följagtige, och Kongl.
Brefvet den 6