Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Golfven svärta i en fart.
Ett förtvifladt: * Gif oss solen / » Ropar jag med Osvald snart.
Under hennes senaste år omfattade hon äfven de pythagoreiska åsikterna om själa- vandringen och började föra ett vegetarianskl lefnadssätt; den enda föda hon ur djurvärlden ville förtära, var köttet af fisk, men delta skulle då vara i ruttnande tillstånd.
Ja, hennes teorier öfvergingo i praktiken till rent af vanvett och af ett slag, som näppeligen för en bildad läsekrets kan på svenska be- rättas.
* Men hon låter knappt förmå sig Lysa en och annan gång.
Och så drar hon åter på sig Molnens gråa kapuschong.
På 1655, Sittwick 71 år.
afled Fåren genomvåta Rännor Bäckar hon den 27 november Men — trots allt — till edert löje Säger jag, som jag är van: » Hellre vät på sommarnöje, An att sitta torr i stu ' n.
* Snorre.
y / ildrets gudom, bister vorden, £|pf Rynkar sina ögonbryn, Grå är himlen, våt är jorden, Regnet öser ned ur shyn.
JVagra sommardagar ljufva Sparsamt fallit på vår lott.
Våta fötter, giJct och snufva Ar hvad sommarn mest bestått.
4fr En svamplektion.
Inlämningstiden den härmed i inst.
till denna pristäfling september, hvarom erinras.
För sammanhållning bör ägghvita tillsättas.
Ste kas som vanliga bullar i smör eller flottyr.
Om man så vill, kan man göra en lämplig sås till bullarna.
Märkas bör, att det skall vara svamp saft i såsen.
Som ingen af v.åra läsarinnor bör sitta öfver.
Stufvade svampar.
Smör eller flottyr fräses s o m till vanlig steksås med mjöl.
Mjölk eller grädde tillsättes o c h får koka, så att man får en lagom tjock sås, hvaruti de förvällda och förut stekta svamparna iläggas och på sakta eld koka en god stund, omkring 20 ä 30 minuter.
Då tillsättes något socker, icke så alt sockret blir öfvervägande, utan så att smaken blir fin.
Detta gäller för blandade svampar i all- mänhet.
Samma stufning kan försiggå endast med mjölk, salt och peppar, icke förgätandes alt svampsaften bör vara med, ty den innehåller den finaste be- ståndsdelen af svampen.
Griljerad svamp.
De kalla, förvällda svamparna doppas uti ägg- visp eller grädde.
Beströs med salt o c h peppar och vältas uti rifvebröd, sönderstötta skorpor eller i brist däraf uti groft rågmjöl.
Stekas sedan som när man griljerar kött.
Ätas med skarpsås, om man så hafva kan; annars s o m de äro.
Finare svampar kunna ock på samma sätt an- rättas; men därom längre fram särskildt.
Stufvad s v a m p t i l l s a m m a n s m e d p o - tatis eller så kallad » pytt i p a n n a ».
2 delar kokt kall potatis skares fin samt sam- manblandas med 1 del finskuren förvälld svamp och stekes i smör eller flottyr, salt o c h kryddor efter behag.
Litet persilja höjer smaken.
Bullar af s v a m p.
3 delar kokt rifven potatis o c h en del förvälld svamp.
Svampen hackas icke allt för fin, sam- manblandas tillika med sin saft.
Af denna massa göras bullar, salt o c h kryddor icke förgätandes.
För Idun af E b b a R a m s e y.
Vid bordet iakttages bordskicket pä det allra noggrannaste — det engelska nämlisren.
Den, som ej redan i barndomen fått detta så inplantadt hos sig, att han i något stycke tager fel, syndar så ohjälpligt mot engelska sällskapslifvets grundreglor, att han eller hon förverkar rättigheten till att kallas » gentle- man » eller » l a d y », namn som i England faktiskt äro oumbärliga för hvar och en som vill umgås i bildade kretsar.
På sin höjd ursäktar man en utländing, om han ej är all- deles inne i saken, men bäst är att denne skyndsamt lär sig att åtminstone i detta stycke taga seden, där han kommer.
Exempelvis nämnas något af det, som bör iakttagas.
Äter man kött, bör man aldrig först skära köttet, lägga bort knifven och äta med gaffeln, utan man begagnar sig hela tiden af både knif och gaffel, utan att där- för någonsin sticka den förra i munnen.
Äter man däremot fisk, måste man noga akta sig för att ens taga knifven i handen, utan i stället begagna endast gaffel, ja, det dukas endast med gaffel, såvida ej eleganta så kal- lade fiskknifvar af särskildt slag finnas.
I så fall är det tillåtet att begagna dessa.
A f brödet får man aldrig bila, utan skall det alltid brytas i lagom små munsbitar.
Smör- gås äter man med knif, det vill säga man lägger den på sin tallrik och skär af den små bitar undan för undan.
Efterrätt ätes med gaffel och dessertsked, socker till kaffe och te bör man aldrig taga uti med fiugrar- ne, utan med tång.
Sparris ätes med knif Iduns skönlitterära pristäplng, utgår * Det heter i Cimbria Literata bl.
a.: nullum animal auderet occidere, nec pisces alios, quam mortuos, foetidos et rancidos, comederet, canesqve complures h o c solum fine aleret, q v o pediculi ac pulices e cute humana, sospites ac illaesi, in istorum tergora possent transportari.
skvala, taken läka, ringla i hvar vrå- Hvilket väder för poeter!
Jag uti mitt stilla sinn ' Tror, att när som himlen väter, Torkar poesien in.
l^egnvisa.
För Idun af bräka, Ängsliga att höra på, Något om maten i England.
Kroketter af s v a m p.
Tillblandningen s o m föregående!
Den enda skilnaden är alt kroketterna skola kokas i flottyr (icke stekas) o c h läggas på sugpapper att afrinna.
Serveras med skarpsås, om man så vill.
och afsätta bottensats af salt, som tillvaratages, ty den ger g o d smak åt såsen.
När så saltlaken är skild från nämnda bottensats, ilägges så mycket socker, s o m den salta laken förmår att upplösa.
Däribland b ö r o c k brynt socker användas, men icke förr än möjligen oupplöst socker är frånskildt.
Nu tillsättas kryddor, såsom kryddnejlikor, kanel, lakrisrot (köpes på apotek) samt något kajenne- peppar (bör inknytas i en lapp).
Nu bör den åter kokas upp, får sedan kallna.
Om något skum skulle förekomma, borttages detta, samt om någon bottensats skulle förefinnas, bör den varsamt und- vikas.
Tappas sedan på buteljer o c h korkas väl.
Pickles af s v a m p.
Härtill lämpa sig särdeles väl svafvelgula tickan, vårmusseroner samt åtskilliga andra svampar, som äro fasta i köttet.
Den till pickles afsedda svampen sällas under 24 limmar i saltbad, hvarefter den upptages o c h hastigt afsköljes i kallt vatten; sedan kokas den omkring en timme uti svampgryta utan tillsats af vatten.
När den kallnat, påhälles kokande god ättika, blandad med socker, nästan så mycket som ättikan kan upplösa, samt kryddor, helst hela nejlikor, hel kryddpeppar samt muskotblomma.
Litet kajennpeppar är ock lämpligt.
Förvaras i glasburkar med inslipadt lock.
Soja af a l l e h a n d a svampar.
Rensade svampar läggas uti ett lämpligt kärl, salt på botten samt sedan undan för undan varf- tals med svamp o c h salt (mycket salt).
Därofvan lägges ett lock eller en tallrik, s o m går in uti kärlet, med tyngd på; får stå sålunda på svalt ställe omkring 14 dagar.
Man kan under tiden, om man så vill, ditlägga mera svamp o c h salt; det b ö r ock under tiden en o c h annan gång o m - röras, o c h man ser till, att den snart bildade laken slår väl öfver svamparna.
Nu till den egentliga tillagningen af sojan.
Svamparna med laken upplages o c h lägges uti en handduk; såmedels skiljes laken från svamparna genom vridning, som när man skiljer bärsaft från de sönderstötta bären.
Har man laken väl skild från svampen, kokas o c h skummas saltlaken, hål- les sedan uti något passande kärl för att kallna Saltning af svampar.
Jag har försökt åtskilliga sätt att salta svamp.
Att salta den s o m vanligt är, har j a g icke funnit motsvara det åsyftade ändamålet.
Ty skall svam- pen släppa till sin egen s a f t, blir den på längden för mycket urmustad, därför har j a g anordnat ett så kalladt saltbad, som tillagas sålunda: Uti vat- ten lägges groft koksalt, att det blir en mättad saltlake o c h en god del oupplöst salt äfven finns i kärlet, så att laken ej försvagis genom den sälta svamparne taga till sig.
För min del har j a g fun- nit bäst att låta svampen ligga kvar i sallbadet, ty emedan svampen icke behöft att vara beroende af sig egen safr, blir denna liksom tillbakahållen af det omgifvande saltbadet.
När sålunda saltad svamp skall användas, upptages ik mycket som för gången åtgår, hvarefter locket, som nedtrycker svampen, åter pålägges, på det att inga svampbi- tar m l komma i beröring med luften.
De till anrättning upptagna svamparna läggas i kallt vatten.
Tiden härvid kan icke bestämmas, utan bäst är att efter en half timme smaka på svampen för att undersöka salthalten och så fort- fara, tills man finner dtn vara lagom salt.
All sälta b ö r icke urdragas.
Denna sålunda urvattnade svamp behöfver icke ft^re tillagningen förvällas, utom i det fall att den skall användas tilt omeletter och dylikt, ty då bör den förvällas eller fräsas i smör.
Denna urvatt- nade svamp kan nu användas på samma sätt som färsk, sålunda till siufoing, stekning o. s. v. Vid stekning af svamp b ö r den först rullas i rifvebröd eller mjöl- Alla de olika sätt, hvarpå svampar
IDUN 274 och gaffel, och man får aldrig doppa något i sin tekopp — med ett ord, det finnes små- reglor i all oändlighet.
Och nu något om själfva den mat, som på lunch och middagsbord serveras.
Hvaraf be- står den, och huru är den lagad?
Se där frågor, som kanske intressera Iduns läsarin- nor, hvilka ej själfva redan farit öfver Nord- sjön samt sett och smakat på den engelska maten.
I förnäma och förmögna hus är, som man lätt kan tänka sig, allting utsökt godt och fint.
Det engelska köttet — rostbiffen och fårköttet i all synnerhet — är ju världsberömdt och finner väl näppeligen sin like, vare sig till kvantitet eller kvalitet.
Storleken af de ste- kar, hvilka dagligen på ofantliga fat, be- täckta med silfverlock, ställas framför herrn i huset, skulle komma mången svensk hus- moder att häpna.
Oftast synas de endast en eller två gånger på herrskapets bord, bvar- efter de afslutas af tjänarne.
Utan kött in- tages ingen middag, knappast någon måltid.
Att göra soppa eller kött till hufvudrätt vore ett verkligt fattigdomsbevis och förekommer blott på barnhem och fattighus.
Till och med arbetskarlen tycker sig ingen middag ha fått, om han icke ätit sin ordentliga köttration, och man bar förgäfves sökt undervisa hans hustru uti konsten att efter franskt bruk koka god soppa med grönsaker uti till ett ombyte.
På färsk fisk finnes med de utmärkta kom- munikationer England äger ypperlig tillgång äfven i de längst från kusten belägna stä- derna, och kalkoner, höns och ankor köpas feta och färdigplockade i bodarne och stå icke köttet efter.
Frukt och grönsaker af alla slag förekomma i mängd året om, och tack vare det nära granskapet med Frankrike kunna tillagas, kunna för hvarje för svampanrättnin- gar intresst-rad husmoder blifva nöjsamma nog att utfundera.
Saltade svampar har jag användt att blanda tillsammans med, korfmat, köttbullar, kål- dolma o. s. v., där de ge en behaglig smak.
De behöfva då ej vattenläggas, endast afsköljas o c h klappas i bandduk.
1894 säljas södra Frankrikes tidiga grönsaker nä- stan lika tidigt och lika billigt i London som i Paris.
Äfven Holland lämnar mycket i denna väg, och vårt eget bästa smör säljes hos alla bättre specerihandlare, merendels uuder namn af danskt smör.
Med ett ord sagdt, en förmögen engelsk familj ser på sitt bord en både kraftig och utsökt föda.
Som efterrätt förekomma mera sällan krämer och blanc mänger, oftast puddingar och pastejer.
Den engelska plumpuddingen är traditionell, och då man ej behöfver spara på ingredienserna, utan kan lägga fullt upp af goda saker uti den, är den äfven utsökt god.
Söta soppor begagnas icke, ej heller mjölkmat, och god mjölk är det ondt om.
Ost ätes endast som dessert efter middagen eller lunchen, och frukt bjudes endast vid bordet.
Rökt och salt mat förekommer sällan eller aldrig.
Utom efter- middagsteet brukar man vanligen icke bjuda besökande på något, och allt krusande och trugande förekommer icke till värdinnans och gästernas ömsesidiga lättnad.
Att de förmögnare äta väl och godt bru- kar vara fallet i alla länder, och det är där- för sant, att vill man rätt bedöma matlag- ningens ståndpunkt och födans huvudbestånds- delar hos en viss nation, bör man företrädes- vis studera dessa frågor hos den lägre medel- klassen.
Här skulle nu svensk smak och svenska magar otvifvelaktigt finna åtskilligt att anmärka och sakna.
Det första som frapperar är bristen på om- vexling — kött, kött, kött — nästan uteslu- tande i form af stekar, hvilka ena dagen ätas varma, den andra kalla, uppstufvade eller förvandlade till så kalladt backadt kött.
Dessa rätter äro på långt när icke så smak- liga som våra köttbullar, köttpuddingar eller kalopser.
Råskalad potatis och den tunna smaklösa köttsaften, hvilken ersätter våra goda såser, utgöra oftast den enda tillsatsen.
Soppa vankas ej, och efterrätten består af någon tarflig pudding eller fruktpastej, däri hufvudbeståndsdelarne äro mjöl och den slags flottyr, som blir då njurtalg nedsmältes.
Fa- ran för en vid denna diet ovan matsmält- ning är icke så liten, och faktiskt är att den engelska nationen i hög grad lider af dålig matsmältning.
Man hör små sex- eller sju- åringar klaga öfver denna åkomma.
Vid teet, som i dessa familjer utgör aftonens hufvud- mål oeh merendels serveras half sju eller sju, ätes åter någon varm kötträtt, fårkotletter till exempel och en hel del olika slags tebröd, och sylter förekomma så väl som, om som- martiden, frukt.
Detta är dock icke dagens sista mål.
Vid nio eller half tiotiden serveras ännu en lättare supé (supper).
Dess be- ståndsdelar variera mycket, och den består i somliga hem endast af en lätt risgrynskaka, eller något dylikt, i andra åter, särdeles om herrar fiunas, af kallt kött eller skinka, smör och bröd samt rester efter middagens efter- rätt.
Någongång serveras äfven ett glas öl vid denna måltid — om middagarne däremot i de allra flesta fall endast vatten.
Vin bjudes sällan, utom i hem, där sen middag intages, hvarvid Bordeauxvin (claret) äfvensom sherry äro favoritvinerna.
Den ständigt sig allt mera utbredande, storartade nykterhetsrörelsen gör dock att i flere hus vinkaraffinen alldeles försvinner från bordet.
O m e l e t t e r af s v a m p.
tet, så att saften ej må dunsta bort.
Ty nu är denna mer dyrbar än någonsin.
För säkerhets skull kan man lägga en handduk eller dylikt emellan locket och kärlet, hvaruti svampen kokas.
När svampen är färdigkokt, må jag hafva de kärl redo, hvaruti den skall förvaras.
Därtill äro min- dre glasburkar lämpliga, icke större än som kan anses kunna åtgå till era anrättning.
Ty sedan de äro öppnade, kan svampen icke länge förvaras, utan att skämmas.
Dessa glasburkar böra vara i beredskap sålunda att de uppvärmas i kokande vatten, tills de bli väl varma.
Den förvällda spampen tages ur grytan, medan det omgifvande vattnet är i kokning, och påfyllas de i ordning ställda burkarna.
Påfyllningen bör gå så fort som möjligt, och ses till, alt saften står öfver svamparna.
Så fort som möjligt påhälles nu i beredskap hållet smält smör eller flottyr, som, när det kallnat, bildar elt så kalladt smör- eller flottyrlock.
Sedan öfverbindas burkarna, sedan de väl kallnat, med pergamentspapper.
På detta sätt kunna de hålla sig ganska länge, men man må se väl til), att icke några svampbitar stiga upp öfver smörlocket.
Smöret är icke förloradt, ty det kan med fördel användas vid den blifvande tillagningen af den konserverade svampen.
Härtill passa champignoner, hvila bläcksvampen, Karljohanssvamp, fjällskifling, riskor.
Till omelett böra svamparna förvällas på sätt som nämdt är, hur ädla de än äro.
Kaffesurrogat af s v a m p.
Sallad af s v a m p.
Härtill är oxtungsvamp mest lämplig, ehuru andra svampar kunna användas, såsom fina rör- soppor, fårticka och bleka taggsvampen.
Svamparna rengöras väl, men tvättas icke i vatten, o c h skäras i tunna skifvor, läggas på ett fat, beströs med fint salt samt något socker.
När det stått omkring en timme, påhälles god ättika och omröres.
Salladen är nu färdig.
Om man vill, kan ock god grädde tillsättas.
På tal om oxtungsvampen må nämnas, att den lämpar sig särdeles väl att blanda till köttbullar.
Bör ej förvällas eller saltas förut.
K o r f k a k a af s v a m p.
Förvällda finhackade svampar tillsättas de för- vällda grynen på samma sätt som då lefver an- vändes.
Svamp o c h gryn, hälften af hvardera, salt och kryddor efter behag och som man be- gagnar det till vanlig korfkaka, icke förglömman des, att här bör ock svampsaften vara med.
Svamppudding.
Förvällda svampar finhackas, stekas eller kokas i flottyr, och tillsättes och blandas sålunda: 1 del svamp o c h 2 delar uppmjukadt hvetebröd samman- blandas uli en form med tillsats af äggvisp, soc- ker och grädde, som strykes ofvanpå, samt salt och kryddor efter behag.
P u d d i n g på e n k l a r e sätt.
Kan ock anrättas med kokt, kall potatis, som rifves eller sönderstötes.
Med svampen förfares som förut.
Öfverströs med rifvebröd eller stötta skorpor; i brist på äggvisp kan grädde användas.
Af bittra, men icke giftiga s. k. mjölksvatnpar, såsom skäggiga pepparlingen, falska riskan kallad, vågiga pepparlingen, bruna brötlingen eller peppar- kakssvampen, gropiga pepparlingen, skarpa peppar- lingen ktn ypperligt kaffesurrogat tillredas.
Svamparna rengöras som vanligt.
Skifvorna böra sitta kvar.
Tvättas i varmt vatten samt sönderskäras i tärningar, ungefär så stora som kaffebönor.
Tärningarna läggas därpå i tunna lager på såll eller hvad man hafva kan för att torka väl.
Förvaras i påsar på torrt och fuktfritt ställe.
Rostas som vanligt kaffe.
Om man vill, kan då tillsättas en del verkliga kaffebönor.
O s t l ö p e af s v a m p.
Angående saltningsmetoden af svampar uti salt- bad, o m hvilket förut är nämndt, kan sägas, att denna saltlake, då den är väl mättad af den saft, som svamparna afgifva efter flera gånger förnyad inläggning af svampar, blir tjock och simmig samt har då förmåga att ysta mjölk som vanligt löp- extrakt och gifver osten en utmärkt fin o c h ange näm smak.
Då svamplaken till detta ändamål begagnas, bör den icke kokas och skummas, utan endast såsom rå silas genom duk, så att den blir så ren som möjligt.
K o n s e r v e r i n g af s v a m p m e d e l s val I ning uti s v a m p g r y t a.
Det vore kanske äfven af intresse att kasta en blick ned i ett engelskt kök.
Ned, säger jag, — det ligger vanligen alltid under jord i husets källarvåning och kommunicerar med dess bottenvåning medels en ofta ganska brant och mörk trappa.
Från gatan leder äfven en särskildt trappa direkte ned i köks- Till sist må anmärkas, att när de ädlare svam- parna enbart anrättas, behöfva de icke förvällas, ulan stekas eller stufvas efter bästa förstånd.
Men först och sist varnas för all använda vatten vid svampars tillagning.
för- Som tidigare sagdt är, rengöras svamparna väl och tvättas i varmt vatten.
De till konservering afsedda svamparne kokas i svampgryta * eller annat kärl i vattenbad minst 1 ' / z timme, men ses till, att grytan eller kärlet i dess ställe är väl tillslu- Hvad finns väl högst på dennaj ord ändå, Om, ej ett hem, en liten egen vrå, Där undan lifvets storm du söker hamn I modersarmar eller hustrufamn.
* Svampgrytor säljas i Stockholm bland annat hos J. Ericsson &amp; C:o, Malmskilradsgatan 44.
I DU N 1894 regionerna, så att tjänare och matvaror där- igenom kunna gå ut och in.
I denna källar- våning inrymmes, jämte köket, äfven ett rum, där tjenstefolket äter och vistas om dagarne (de sofva nämligen i vindsrummen) samt nö- diga skafferier, källare och skänkrum.
Själfva köket är nästan utan undantag ytterst pro- pert och ordentligt — ett större hvitskuradt bord står midt på golfv.et och själfva spiseln vid ena kortändan.
Bra olik en svensk spisel ter sig den engelska.
Det är nämligen vid en öppea koleld, som här kokas och stekes, och det är rätt eget att se, huru de stora köttstyckena upphängas på krokar och vändas och vridas öfver densamma, under det att det drypande fettet och köttsaften uppsamlas i en enkom därför afsedd panna.
En ugn finnes dock i och för de många pastejernas och rus- sinkakornas skull, och ehuru det hela före- kommer oss obekvämt nog, kunna de konser- vativa engelska kokerskorna svårligen vänja sig vid något annat.
D e regera för öfrigt egenmäktigt i husens nedre regioner, och få husfruar hafva mod att visa sig där nere eller trotsa dem i något afseende.
Ännu färre lägga själfva någon hand vid matlagningen, utan gifva på morgonen sina önskningar till- känna och vänta att se dem utförda utan vidare.
I ordentliga hus genomgås hushållets räkenskaper en gång i veckan, och det som blifvit taget på bok hos olika handlande be- talas.
Att gå på torget och köpa kontant bru- kas ej, ty något torg finnes ej och icke heller saluhallar liknande dem man annars så ofta ser utrikes.
Kokerskan rekvirerar helt enkelt å sin matmoders vägnar de erforderliga mat- varorna hos speceri-, fisk- och grönsakshand- laren med flere, och deras sringpojkar hem- bära genast det begärda.
Bagarens och slak- tarens kärror stadna alla morgnar på visst klockslag utanför dörren.
Några ord till Kata Dalström.
(I anledning af hennes uppsats uti n:r 31 af Idun).
Haf tack för eder maning till de svenska kvin- norna!
Måtte den finna ett, eller rättare lusen- tals genljud i alla väderstreck i vårt gamla, kära Sverige, ty det är icke allenast vår rättighet, utan äfven plikt att vi arbeta för erhållande af röst- rätt.
Detta icke af egennytta, ej heller af ärelyst- nad och maktbegär, såsom det torde antagas utaf mången konservativ, utan af ren medkänsla för mänsklighetens lycka i framtiden.
Det vill nu säga: att till en början få bort återstoden af de lagar, som i forntiden stadgades af den råa styr- kans koryféer, utan hänsyn o c h utan rättvisa.
Man har tillvitat kvinnorna många fel.
många brister, tyvärr, icke utan giltiga skäl.
Kvinnan är, säger man, ologisk, behagsjuk, listig m. m. d., men huaraf alla dessa försyndelser uppstått — det har, efter hvad jag vet, ännu icke, åtminstone ej offentligen, utredts.
Dock tyckes j u detta vara påtagligt nog, dä hon genom svagare kroppskon- stitution än mannen hindrades att begagna » näf- rätten » o c h således från begynnelsen dömdes till slafvinna.
Ty, det var helt gifvet i de starkares intresse att förbise något sådant, som att det sva- gare » kärilet » kunde innehålla någon intelligens, som förtjänade observeras.
Männen ville ej ens anse kvinnorna för människor på den tiden, o c h det fastän deras egen öfverlägsenhet icke räckte till att gifva o s s något annat rimligt epitet, då det varit alltför vådligt att höja oss till ängla- värdighet och blef alltför bråkigt alt finna en länk emellan dessa alternativ — ängel, männi- ska.
Slafvinna däremot, det stämde väl öfverens med männens egoism och deras bekvämlighet.
Sålunda utstakades hennes verksamhet: koka ma- X2 U 275 ten, baka brödet, » stå på tå » för mannen, vara hans rodocka, då han det behagade o. s. v. Hvad under då, om hon tillgrep de enda vapen hon fann tillgängliga: koketteri och list.
Sålunda uppkom btuket af smink o c h puder, snörlif och krinoliner, mod-fåneri o c h otaliga andra dårska- per, allt för att inverka på männens sinlighet och vinna terräng åt ett drägligare bemötande, då hon icke såg någon utväg för att få vara män- nens jämlike.
Hon sålde sitt eget o m d ö m e, sin redlighet, blef ytlig behagsjuk och intrigant, dref på så sätt » skapelsens herrar » att le o c h buga inför henne och — att.
skratta på hennes rygg.
Sent omsider, efter sekler, började gryningen till ett bättre: upplysning och dess broder huma- nitet inträdde i världen, mötta af många anta- gonister, mycket tvifvel, mycken misstro, envisa fördomar — allt svåra stötestenar på den nya vägen, hvilken dock med Guds hjälp kan och skall göras klar för o c h af kvinnorna.
Härtill fordras dock enighet, allvar o c h fast- het och såsom medel till målets uppnående: kvin- nornas rösträtt.
Då den blir vunnen, men först då, kunna vi hoppas att vinna segrar öfver osedlighet och onyk- terhet s * amt i och med detsamma införa hela mänskligheten i ett nytt, lyckligare skede än det närvarande.
Ja, de äro » lifsfrågor », dessa, som röra hemmet så djupt och nära, att alla småintressen borde vika för dem, men de röra icke endast enskilta familjer, utan hela den organisation, som kallas nation, uti hvilken hvar o c h en utgör en länk, om än obemärkt och ringa.
Må vi åtminstone vara länkar af ren metall, vi kvinnor!
Intet bladgull, ingen komposition, som lätt faller af och visar sitt ringa värde!
Och må dessa länkar blifva lika mångtaliga som fullödiga, på det att kedjan måtte räcka rundt om foster- landet!
Inga Schenfclt.