Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Majit jemväl föreslagit, att Lock måtte berättigas att från och med månaden näst efter den, då hau erhåller afsked från direktörs-befattningen, å Allmänna Indragningsstaten uppbära en årlig pension för sin återstående lifstid till belopp af 1,500 Riksdaler; angående Kompanichefen vid kronoarbetskorpseu.
Kapiteneu Kuylenstjerna, att Fångvårds-styrelsen, jemte insändande af en utaf Kuylenstjerna gjord underdånig ansökan om pension å Allmänna Indragningsstaten, förordat att Kuylenstjerna, som är född den 12 Januari 1803 och år 1822 inträdt i Statens tjenst, samt från den 15 Oktober 1843 i egenskap af kompanichef tjenstgjort vid kronoarbetskorpsen, måtte vid afskedstagandet från nämnda befattning komma i åtnjutande af en bans lön motsvarande årlig pension af 1,350 Riksdaler; och har Kongl. Majit, med afseende å hvad sålunda förekommit, hemställt, att Kuylenstjerna må från och med månaden näst efter den, då han för styrkt sjuklighet undfår afsked från kompanichefs-befattuingen, komma i åtnjutande af en årlig pension för siu återstående lifstid från Allmänna Indragningsstaten af 1,350 Riksdaler; 6 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 74. angående Direktören Ohlin, att sedan Ohlin hos Fångvårdsstyrelsen sökt, hvad Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Örebro län jemväl förordat, att Styrelsen måtte bereda honom rätt till pension, då han i följd af ålder eller sjukdom kunde finna sig nödsakad att taga afsked från direktörs-befattningen, samt Fångvårds-styrelsen uti underdånig skrifvelse af den 21 Augusti nästlidna år, med anmälan derom, anfört, att Ohlin, som är född den 26 Mars 1801, blifvit, efter att förut hafva förrättat fångvaktmästarctjeust, den 31 December 1836 till vaktmästare vid länsfängelset i Örebro utnämnd, och sedan den 6 September 1859 innehaft befattning såsom direktör vid det derstädes inrättade nya länscellfängelset, samt att Ohlin, enligt gällande stat, för berörda befattning åtnjuter i lön 1,500 Riksdaler jemte skrifvare-arfvode 300 Riksdaler, förutom andra förmåner; så har Kongl. Maj:t, i enlighet med Fångvårds-styi*elseus derom gjorda hemställan, nu föreslagit Rikets Ständer, att Ohlin, när han styrker, att hans helsa är så försvagad, att han icke förmår sin befattning vid fångvården vidare bestrida, samt på sådan grund erhåller afsked, må från och med månaden näst efter den, då honom beviljas afsked från nämnda befattning, å Allmänna Indraguingsstaten uppbära en pension för sin återstående lifstid till belopp af 1,500 Riksdaler; angående Vaktknekten Wennherg, att han, som är född den 23 Januari 1791, från den 1 September 1847 varit såsom vaktknekt vid länsfängelset i Grefie anställd, ehuru han sedan den 1 Augusti 1863, i anseende till sjuklighet och åldei-domssvaghet åtnjutit tjenstledighet;
att, enligt läkai-ebetyg, Wennberg fortfarande lider af försvagade kropps- och själskrafter, i följd hvaraf han är oförmögen att vidare tjenstgöra, samt att Wennbergs lön utgår med 400 Riksdaler jemte beklädnadshjelp; varande, i enlighet med Fångvårds-styrelseus undei-dåniga hemställan, af Kongl. Maj:t nu föreslaget, att Wennberg må berättigas att från och med månaden näst efter den, då han erhåller afsked från vaktknekts-bofättningen, å Allmänna Indraguingsstaten uppbära en årlig pension för sin återstående lifstid till belopp af 400 Riksdaler-; angående Vaktknekten Pettersson, att han, som är född den 19 November 1804, tjensfgjort i egenskap af vaktknekt först vid gamla länsfängelset i Örebro från den 4 Mars 1829 till Oktober 1859 och derefter vid nya länsfängelset dei*- städes till Juni månads slut 1861, från hvilken tid han i anledning af sin försvagade helsa åtnjutit tjenstledighet; att Pettersson under denna sin tjenstetid af 32 år skött sin befattning väl och utan anmärkning, samt att han, enligt läkai’ebelyg, icke eger den själs- och kroppskraft, som erfordras för tjenstens bestridande; och hade Fångvårds-styrelsen, på grund af hvad sålunda förekommit, hos Kongl. Maj:t i underdånig skrifvelse den 23 Juni nästlidet år, med förmälan, att
Petterssons nuvarande lön å fångvårdens stat utgjorde 400 Riksdaler jemte beklädnadsbidrag, hos Kongl. Maj:t hemställt om pension för Pettersson å Allmänna Indraguingsstaten, till belopp motsvarande haus nämnda aflöning; med föranledande hvaraf Kongl. Maj:t nu ock äskat, att Pettersson måtte berättigas att från och med månaden näst efter den, då han erhåller afsked från vaktknekts-befattuingen, å Allmänna Indraguingsstaten uppbära en årlig pension för sin återstående lifstid till belopp af 400 Riksdaler; samt angående Vaktqvinnan Anna Catharina Eriksson, att hon numera, vid en ålder af 54 år och efter att hafva sedan den 1 Juni 1850 innehaft vaktqvinnebefattningen, enligt läkares intyg, icke allenast är oförmögen att förrätta sin tjenst vid fängelset utan ock saknar förmåga att genom arbete bidraga till sitt fram - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 14. 7 tida underhåll, samt att Anna Catharina Eriksson under sin tjenstgöring ådagalagt mycket nit i förening mod ett redbart och i allo hederligt uppförande, hvarföre ock Fångvårdsstyrelsen i underdånighet hemställt om pension åt Anna Catharina Eriksson till belopp motsvarande tre fjerdedelar af hennes kontanta aflöning 300 R:dr; Och har Kongl. Maj:t, med afseende å hvad i ämnet förekommit, nu föreslagit, att Auna Catharina Eriksson må berättigas att från och med månaden näst efter den, då hon erhåller afsked från sin befattning såsom vaktqvinna, å Allmänna Indragningsstaten uppbära en årlig pension för sin återstående lifstid till belopp af "225 R:dr.
Innan Utskottet öfvergår till behandligen af förenämuda särskilda pensionsfrågor, har Utskottet ansett sig böra erinra om de olika förhållanden, som, vid jemförelse med Statens tjenare i andra befattningar, ega rum i afseende å pensioneringen af de vid fångvården anställde tjenstemän och betjente.
I anledning af Kongl. Maj:ts vid 1840—1841 årens riksdag gjorda framställning om pensionsrätt för de vid korrektionsinrättniugarne anställde tjenstemän, förklarade Rikets då församlade
Ständer uti underdånig skrifvelse den 29 Mars 1841, att de af anförda skäl så tillvida bifallit den nådiga framställningen, att då ifrågakomne tjenstemän och vaktbetjente vid fångvården tillerkändes rättighet att, sedan de minst 10 år tjenstgjort vid korrektionsinrättningar och i öfrigt under samma vilkor, som för civile embets- och tjenstemän redan vore stadgade, uppföras till pensioner å Allmänna Indragningsstaten, beräknad efter de i då gällande stater bestämda arfvoden.
Rikets Ständer utgingo således dervid från den grundsats, att de vid korrektionsinrättningarne anställde tjenstemän, för hvilka pensionsrätt då blifvit medgifven, borde, jemte det de minst 10 år derstädes tjenstgjort, i öfrigt hafva fullgjort de vilkor, som i afseende på civila tjenstemän i allmänhet äro för pensionsrätt stadgade och således kunna åberopa antingen 70 lefnadsår och 30 års oafbruten tjenstetid i Statens värf, eller (55 års ålder, tillhopa vid pass 40 tjensteår och försvagad helsa.
I förra fallet lära de sällan kunna uppfylla vilkoren för pensions erhållande, så vida de icke qvarstadna äfven efter det de upphört att för befattningen vara fullt lämplige, och i sednare fället synes pensionen icke böra bestämmas uteslutande med afseende å tjenstgöringen och aflöningen vid fångvården, der tjenstetiden oftast blifver jemförelsevis kort.
Det synes således temligen uppenbart, att de vilkor, som i allmänhet gälla för pensionsrätt åt civila tjenstemän icke äro tillämpliga å de vid sjelfva fångvården anställda personer, utan endast eguade att bibehålla dem vid tjensterna äfven efter det de blifvit för befattningarne otjenliga och i öfrigt föranledande antingen ett orättvist betungande af Statsverket eller den uttjeute tjenstemannens fullkomliga hjelplöshet.
Vid sådant förhållande kan det icke anses vara af billighet påkalladt, att dylika tjenstemän skulle, efter en kortare anställning vid fångvården, få å de högre löner, som de 8 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 74 der åtnjutit, beräkna pension i samma förhållande, som öfrige Statens tjenstemän, hvilka, hvar inom den verksamhetskrets, der de efter föregången särskild pröfning tjenstgjort, småningom blifvit till högre lön befordrade.
I enlighet med dessa åsigter och med hänseende till de särskilda omständigheter, som i afseende å de ifrågavarande personerna förekomma, hemställer Utskottet, att, då Direktören Holmgren är öfver 63 år gammal och varit nära 39 år i Statens tjenst, samt således i det närmaste uppfyllt de för civile tjenstemän i afseende å pensionsrätt stadgade vilkor, Rikets Ständer måtte, med särskildt afseende derpå, att Holmgren varit anställd vid fångvården öfver 31 år och deraf nära 19 år såsom Fängelsedirektör, a) för
Direktören vid länscellfängelset uti Carlstad Peter Holmgren uppföra å Allmänna Indragningsstaten en årlig pension af 1,500 r:dr; att enär Direktören vid straff-fängelset i Norrköping Hård af Segerstad ännu icke uppnått 60 års ålder och endast 35 år varit i Statens tjenst, b) Rikets Ständer måtte för bemälde Hård af Segerstad bevilja pension till belopp motsvarande Adelar af hans nu innehafvande lön, med 1,500 R:dr; att, med hänseende till Direktören vid länsfängelset i Stockholm D. L.
Locks kortare tjenstetid af icke fullt 29 år, 0) Lock måtte uppföras till erhållande af en mot |:delar af hans innehafvande lön svarande pension af 1,000
R:dr årligen; att, som kompanichefen vid kronoarbetskorpsen, Kapitenen Kuylenstjerna från Arméens Pensionskassa uppbär 600 R:dr årligen, d) pensionen för bemälde Kuylenstjerna måtte bestämmas till 1,000
Ii:dr; att jemväl i följd af kortare tjenstetid af 29 år, e) Direktören vid länscellfängelset i Örebro 1. F. Ohlin måtte tilldelas pension med endast 1,000
R:dr, motsvarande |:delar af hans nu innehafvande lön; att, i betraktande deraf att Vaktknekten Wennberg först vid fyllda 56 år kommit i Statens tjenst, f) pensionen för bemälde Wennberg måtte bestämmas till 250 R:dr; att, då Vaktknekten Per Pettersson, hvilken är öfver 61 år gammal, varit anställd vid fångvården sedan år 1829, g) Pettersson måtte tilldelas pension med 300 R:dr årligen; att, som Vaktqvinnan Anna Catharina Eriksson under nära 16 år med goda vitsord tjenstgjort vid fångvården, h) Rikets Ständer måtte tillägga Anna Catharina Eriksson en årlig pension af 200
R:dr; samt 1) att samtliga förenämnda pensioner måtte anvisas att utgå från och med månaden näst efter den, då vederbörande från sin befattning erhåller afsked. 6:o.
Uti särskild nådig Proposition af den 7 November nästlidet år (N:o 50), angående pension för Kommendanten och Direktören vid straff- och arbetsfängelset å Långholmen, Majoren i arméen, Riddaren af Kongl. Wasa-orden, Frans August Tellander, är meddeladt, hurusom Tellander i underdånighet anhållit att ✓ Stats- Utskottets Utlåtande N:o 14. 9 lit att Kongl. Majit täcktes till Rikets nu församlade
Ständer aflåta nådig framställning derom att Tellander vid afskedstagande! måtte komma i åtnjutande af en årlig pension af 2,800 Ridr, motsvarande direktörslönen 2,000 Ridr, kommen dants-arfvode 500 Ridr samt det åt direktören vid straff-fängelset anslagna arfvode för inseende öfver Stockholms stads kronohäkte å Långholmen 300 Ridr; till stöd hvarför åberopats och med företedda handlingar blifvit styrkt, att Tellander, som är född den 1 Mars 1812, inträdt i Statens tjenst 1828 och oberäknadt omkring tre års tjenstgöring såsom kompanichef vid kronoarbetskorpseu, innehaft kommendants- och direktörsbefattningeu vid förenämnda fängelse i nära tolf år, samt att Tellander sedan längre tid lidit af särskilda sjukdomar, hvaribland njurstens- och hjertlidande, deraf kunde befaras att han för framtiden när som helst blefve alldeles oförmögen att fortfara med utöfningen af sin nu innehafvande både själs- och kroppskrafter ansträngande befattning, hvilken icke lemnade honom tillfälle att njuta den vård, som för så betänkliga sjukdomsfall vore erforderlig, och ännu mindre en sådan, som vore egnad till den brutna helsans återställande.
Med anledning af berörda ansökning hade
Fång vårds-styrelsen afgifvit underdånigt utlåtande och dervid anfört, att Styrelsen under sednare delen af den tid, Tellander innehaft den mödosamma kommendants- och direktörsbefättningen vid ifrågavarande stora fängelse, kommit i erfarenhet deraf att han, som tid efter annan, på grund af läkarebetyg, åtnjutit tjenstledighet för sin helsås förbättring, efter återinträde i tjenstgöring, genom den dermed förenade ansträngning blifvit till helsa och krafter försvagad, hvadan Styrelsen funne sannolikt, att den tidpunkt snart kunde inträffa, då Tellander befunnes urståndsatt att med den kraft och verksamhet, som befattningen fordrade och han deri tillförene ådagalagt, densamma förvalta, ansåge Styrelsen sig böra i underdånighet förorda Tellanders pensionsansökning; samt att, i fråga om beloppet af den pension, som borde Tellander beviljas, Styrelsen, med tillkännagifvaude, att han på ordinarie
Riks-stat åtnjöte det belopp af 2,800 Ridr, som i den underåniga ansökningen omförmäldes, funne sig, med afseende å de synnerliga förtjenster för införande af en god disciplin och ordning vid fängelset, som Tellander under sin tjenstetid derstädes ådagalagt, böra i underdånighet tillstyrka, att pensionen måtte till nämnda belopp bestämmas, helst detsamma måste antagas vara skäligen behöfligt för att åt Tellander, som med en talrik familj vore i saknad af enskild förmögenhet, bereda en tarflig utkomst; hvarjemte Styrelsen i öfrigt fästat Kongl. Majits nådiga uppmärksamhet derå att utöfver ofvannämnda på ordinarie stat uppförda löneinkomst lör kommendants- och direktörsbefättningen vid straff- och arbetsfängelset å Långholmen, andra ej oväsendtliga löneförmåner samma befattning åtföljde, hvilka genom afskedstagande! skulle sökanden frångå, såsom boställsrum, plauteringsland samt den å inkomsten för fångarnes arbeten honom tillkommande provision, hvilken till ganska betydligt belopp utgått, Med afseende å de af Fångvårds-styrelsen sålunda anförda skäl, har Kongl. Majit i nåder föreslagit Rikets Ständer, att ett belopp af 2,800 Ridr måtte varda å Allmänna Indragningsstaten beviljadt Majoren Tellander såsom årlig pension, att utgå från och med månaden näst efter den, då afsked från kommendantsoch direktörsbefättningen vid straff- och arbetsfängelset å Långholmen kan blifva honom meddeladt; — varande Ridderskapet och Adelns remiss å den Kongl. Propositionen åtföljd af ett utaf Herr von Francken, G. W., afgifvet yttrande, innefattande hemställan, att ifrågavarande pension måtte bestämmas till 3,500 Ridr.
St, Brot. 1865 Sf 1866. 4 Sami 1 Afd. 2 Band. 6 Höft. 2 10 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 74.
Med hänseende till hvad angående
Tellanders helsotillstånd blifvit upplyst samt hans synnerligen väl vitsordade 15-åriga verksamhet i fångvårdens tjenst, har Utskottet ansett sig böra förevarande nådiga framställning till bifall förorda, oaktadt Tellander hvarken i afseende å lefnadsålder eller tjenstetid uppfyllt de för pensionsrätts åtnjutande vid civila befattningar i allmänhet, stadgade vilkor.
Deremot har Utskottet funnit någon anledning icke förekomma att i den mån afvika från antagna grunder för beräknande af pension, att beloppet skulle, på sått inom Ridderskapet och Adeln är vordet yrkadt, bestämmas högre än den för ifrågavarande tjensteman å stat uppförda aflöning; hemställande alltså Utskottet. att, med bifall till Kongl. Majus nådiga framställning, ett belopp af 2,800 Riksdaler må å Allmänna Indragningsstaten beviljas Majoren Tellander såsom årlig pension, att utgå från och med månaden näst efter den, då afsked från kommendants- och direktörs-befattningen vid straff- och arbetsfängelset å Långholmen kan blifva honom beviljadt, 7:o. Sedan, efter Expeditions-sekreteraren m. m.
Johan Gabriel Richerts den 2 Januari 1864 timade död, Kongl. Maj:t under den 5 i samma månad tillåtit, att till hans efterlemnade enka Sofia Schönherr finge, tillsvidare och intilldess en sådan förbindelse hunne af Rikets Ständer öfvertagas, af Statskontoret förskjutas ett belopp, motsvarande den pension, som varit åt Richert å Allmänna Indragningsstaten anvisad, har Kongl. Maj:t nu föreslagit, att dels en summa af 3,000 Riksdaler Riksmynt måtte å nämnda stat uppföras, för att såsom årlig pension tilldelas Expeditions-sekreteraren Richerts bemälda enka under hennes återstående lifstid, dels enahanda belopp, efter år räknadt, till Statskontoret utgå såsom ersättning för hvad derifrån under år 1865 blifvit och vidare blefve till följd af Kongl. Maj:ts förenämnda beslut till enkan Richert utbetaldt, intilldess ifrågasatta pensionsrätt komme att träda i kraft.
Med afseende å den nitiska och gagneliga verksamhet, Expeditions-sekre teraren Richert under en lång lifstid i det allmännas tjenst utvecklat, tillstyrker Utskottet, a) att, med bifall till Kongl.
Maj:ts derom gjorda framställning, ett belopp af 3,000 Riksdaler måtte från och med år 1867 å Allmänna Indragningsstaten uppföras för att såsom årlig pension tilldelas Expeditions-sekreteraren Richerts enka, Sofia Schönherr, under hennes återstående lifstid.
Maj:ts framställning i öfrigt, får Utskottet, jemte tillkännagivande, att Statskontoret, för hvad under år 1864 blifvit uti ifrågavarande hänseende förskjutet, redan erhållit godtgörelse från de å Riks-statens andra Hufvudtitel uppförda extra utgiftsmedel, så att de pensionsbelopp, som nämnda embetsverk till enkan Richert sedermera förskjutit eller intill 1867 års ingång kan komma att förskjuta, utgöra sammanräknade 6,000 Riksdaler, hemställa, b) att, till
Statskontorets ersättande för sistberörda förskott, ett belopp af 6,000 Riksdaler måtte anvisas, att, enligt Kongl. Maj:ts nådiga disposition, från Riksgälds-koutoret utgå. 8:o.
Såsom ersättning för biträde och andra kostnader vid fortsatt utgifvande af arbetet “Sveriges gamla lagar", hvarmed Professoren, Doktor C. J. Schlyter fortfarande vore sysselsatt, har Kongl.
Maj:t äskat att å Allmänna In - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 74.
11 dragningsstaten måtte uppföras enahanda belopp, som vid förra riksdagen för sådant ändamål anvisades, eller 900 Riksdaler årligen, att af utgifvaren uppbäras emot redovisning i vanlig ordning.
Af det den nådiga Propositionen bilagda Statsråds-protokoll öfver Justitie-ärenden den 26 September nästlidet år inkemtas, angående fortgången af ifrågavarande arbete, att, sedan Magnus Erikssons landslag vid slutet af år 1862 blifvit färdigtryckt, hade, enligt hvad Professoren Schlyter meddelat, tryckningen af stadslagen så framskridit, att detta arbete, derest oförutsedda hinder icke inträffade, komme att före nästa års slut lemna pressen, så att derefter af dessa lagar till utgifvande endast återstode Christoffers landslag; tillstyrkande Utskottet, att Kongl. Maj:ts ifrågavarande nådiga framställning måtte af Rikets Ständer bifallas. 9:o.
På sätt i den nådiga Propositionen, angående Statsverkets tillstånd och behof blifvit tillkännagifvet, har Kongl. Majit uti särskilda, sedermera afgifna Propositioner äskat, att Krigsrådet, Riddaren af Kongl. Majits Nordstjerne-orden Samuel Conrad Nisser, Förste Löjtnanten vid Uplands regemente Erland Joachim Bring, Förste Löjtnanten vid Westmanlands regemente Daniel Feodor Aminoff, Förste Löjtnanten vid Nerikes regemente, Johan Henrik Lundh, Förste Bataljonsläkaren vid Uplands regemente, Doktor Anton Fredrik Jacobsson och Förste Bataljonsläkaren vid Skaraborgs regemente, Doktor Thure Fredrik Lundberger måtte, vid deras afgång ur tjenst, varda uppförda till nedannämnda pensioner å Allmänna Indragningsstaten; och inhemtas af berörda nådiga Propositioner, angående Krigsrådet Nisser (Proposition N:o 4), att han, sorn är född den 16 Oktober 1803 och 1823 inträdt i Statens tjenst, sedan Juni månad 1863, efter föregånget slaganfall, varit lam i högra armen samt mistat skrif- och talförmåga; och enär, enligt hvad läkare intygat, någon förhoppning om Krigsrådet
Nissers återställande till helsan icke förefinnes, har Kongl. Majit, i öfverensstämmelse med hvad t. f.
Presidenten i Krigs-kollegium hemställt, föreslagit, att Krigsrådet Nisser måtte, med månaden näst efter den, i hvilken han från krigsrådsembetet erhölle nådigt afsked, få på Allmänna Indragningsstaten uppföras till åtnjutande under sin återstående lifstid af årlig pension af 3,600 Riksdaler Riksmynt, motsvarande fyra femtedelar af hans innehafvande krigsrådslön, eller hvad honom skolat tillkomma, derest han i tjenst qvarstått till fyllda 65 år; angående Löjtnanten Bring (Proposition
Nio 9), att han, enligt företedt betyg, en längre tid varit och fortfarande är af sinnessjukdom angripen och derigenom urståndsatt att sin tjenst, vid regementet förrätta, samt att någon förhoppning om hans återställande till helsan icke förefinnes; i följd hvaraf Kongl. Majit, uppå underdånig hemställan af chefen för Uplands regemente, föreslagit, att Bring, som är född år 1826 och 1844 inträdde i Statens tjenst, må, med månaden näst efter den, i hvilken han erhåller nådigt afsked från regementet, få på Allmänna Indragningsstaten uppföras till åtnjutande under sin återstående lifstid af årlig pension af 525 Riksdaler, motsvarande förste löjtnantslönen efter norrnalstat; angående Löjtnanten Aminoff (Proposition Nio 10), att, uti ett genom
Generalbefälhafvaren i fjerde militärdistriktet insändt memorial, chefen för Westmanlands regemente hos Kongl. Majit i underdånighet anmält, att Aminoff under flera år lidit af en ögonsjukdom, som yttrade sig uti en alltsedan år 1858 ständigt aftagande synförmåga, hvarigenom han, enligt företedt låkarebetyg, blifvit urståndsatt till all militärisk tjenstgöring; i anledning hvaraf Regementschefen, uppå Aminoffs hos honom derom framställda skriftliga begäran, i underdånighet 12 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 74. anhållit, hvad äfven Generalbefälhafvaren tillstyrkt, att Kongl.
Majit täcktes medelst nådig Proposition till Rikets Ständer föreslå Aminoff till erhållande å Indragningsstat af sin nu innehafvande förste löjtnants-lön, hvilken lön, enligt meddelad uppgift, för år 1864 utgjort 714 Riksdaler, hvartill komme löneförbättringsmedel, beräknade att uppgå till 170 Riksdaler, eller tillsammans 884 Riksdaler; och har Kongl. Majit, vid öfvervägande häraf och då med läkarebetyg styrkt blifvit, att Aminoff sedan flera år tillbaka lede af en ögonsjukdom, hvilken gjorde honom till krigstjenst oförmögen, och att någon förbättring i denna sjukdom icke kunde vara att förvänta, föreslagit Rikets Ständer, att Aminoff må, med månaden näst efter den, i hvilken han erhåller nådigt afsked ur krigstjensten, få på Allmänna Indragningsstaten uppföras till åtnjutande under sin återstående lifstid af en årlig pension af 525 Riksdaler, motsvarande hans nu innehafvande lön efter normalstat; angående Löjtnanten Lundh (Proposition Nio 11), att chefen för Nerikes regemente, jemte anmälan att Lundh alltsedan år 1859 af sjuklighet varit hindrad att någon tjenstebefattning utföra, men att hans ekonomiska ställning hindrade honom, såsom gift och med ett minderårigt barn, lemna sin tjenst vid regementet, anhållit att Lundh måtte beredas möjlighet att kunna taga afsked medelst nödigt underhåll för dess återstående, enligt allt utseende, ej långa lifstid ; och har, med hänseende till hvad sålunda förekommit, samt då genom läkarebetyg styrkt blifvit att Lundh sedan början af år 1860 lidit af förlamning och att knappt något hopp förefinnes om förbättring af hans helsotillstånd, Kongl. Majit föreslagit Rikets Ständer, att Lundh måtte med månaden näst efter den, i hvilken han erhölle nådigt afsked ur krigstjensten, få på Allmänna Indragningsstaten uppföras till åtnjutande under sin återstående lifstid af en årlig pension till belopp af 525 Riksdaler, motsvarande hans nu innehafvande lön efter normalstat; angående Förste Bataljonsläkaren Jacobsson (Proposition Nio 9), att han, som den 18 September 1862 blifvit utnämnd till sin nu innehafvande förste bataljonsläkaretjenst, redan en längre tid varit och fortfarande är af sinnessjukdom angripen och derigenom urståndsatt att sin tjenst vid regementet förrätta; och enär, enligt hvad läkare intygat, någon förhoppning om Jacobssons återställande till helsan icke förefinnes, har Kongl. Majit, i öfverensstämmelse med hvad Regementschefen hemställt och Sundhets-kollegium tillstyrkt, nu äskat,