Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det var just efter en sådan mottagning jag häromdagen träffade doktor Wid~rström, klarögd, frisk och vänlig som alltid.
" Nå, kara doktor, hur har ni det med hela denna pa- tientskara?
Är ni inte förfärligt trött? "
Det är så roligt att det tycks gå bra. "
Måtte bara nu - det har man viil rättighet att å hela det lidande kvinnokönets vägnar önska - måtte bara nu inte kärleken som en tertius interveniens smyga sig in genom dörrglantan till den älskviirda doktorn och stryka ett rosen- rödt tvärstreck öfver alltsammans: ett träget, föreghende studielif och en skara sjuklingars ljusa förhoppningar!
Ty en gift kvinlig doktor, som antingen skall dela sig mellan praktiken och hemmet, eller öfvergifva det senare för den förra, ä,r ännu för oss beskedliga nordbor en gåta, den vi finna svådöst.
Dock: hoppoms att den präktige doktorns kärlek skall uteslutande egnas vetenskapen, och hoppoms äfven attt viin- innan skall dela denna smak!
Vid åsynen af dessa bada behagf~dla, men sakra kvinnor, som ej ha mera likhet med en " svag ranka " än ett doftande vinteräple liknar en filrgad guttaperkablåsa, kan emellertid en man komma p&amp; nedslhende tankar ...
T v a d: skulle det då verkligen finnas kvinnor som kunna reda sig sjalfva här i lifvet; som icke med ljut hjälplöshet speja efter ett manligt beskydd?
b h bevars, be- vars - hvilka tider! "
Ja, vet ni, min herre, att det ser hotande ut.
J a g misstänker nästan att om afven den stilfullaste bland er sknlle våga en öm förklaring för den trefliga doktorn i hennes nätta; ylleklä,dning, skulle hon med sin klara blick se honom midt i ansigtet och säga: nhur är det min herre, har ni feber?
Er puls, om ni behagar!
Riktigt, ja; ni har verkligon en smula feber.
Gå hem och lägg ett kallt omslag öfver hjart- gropen.
Hall er s&amp; inne ett par da.r, s&amp; gAr det nog öfver- Hvarom icke, sh vänd er till någon af mina herrar medbröder.
Mina kvinliga patienter ge mig fullt upp att göraen Jo, s&amp; der komme det troligen att lata.
Och hvad som är värst: i allt detta ligger en god del rättvisa - tënker en förståndig karl.
" Eiuru oftan, tänker han vidsre, " ha ej vi, skapelsens herrar, lockat till oss ett stackars kvinnohjiirta, for att sedan lata det ligga förtrampadt i våx vag?
NLI kunna vi sucka ohörda, medan de bästa af v&amp;r tids unga da- mer g&amp; oss likgiltigt förbi, der vi ligga p&amp; knii, i långa rader och himla oss.
De ha ett lefnadsmal, dessa kvinnor, ett fram- tidshopp, ett brödstycke genom eget arbete och kraft kvad i all världen skulle de med oss!
Sitta hemma som deras mödrar och mormödrar och vänta p&amp; en man, som kanske kommer hem från klubben vid midnatt, kanske ocksa inte; darra för hans rynkade ögonbryn nar soppan 8,s för t u m eller såsen för tjock och se upp till honom som hinduen till sin afgudabild, när han värdigas säga dem ett sött ord i förbigaende?
H&amp;h&amp;, ja ja, att världen dock skulle bli sh upp och nedvand!
Kvinnorna eröfra vhra titlar och inkomster och oss hterståx intet annat an att ödmjukt taga upp deras falda, enklare mantel.
Liksom man snart ej mera skall finna underligt att p&amp; en eller annan dörrpliit tv&amp; tr. upp läsa t. ex. Olivia Lernrnholrn, kemie professor, eller 8ara Enblom, wice häradshofding, så skall man framdeles p&amp; diverse smala och halfmörka dörrar uppe i vindsviliiingame stafva sig till: Gwta f Ytterma %, sfiörlif ssörnmerska, eller Per Brik Livdberg, strykerska, utan att deröfver göra vidare reflexioner.
Det har d&amp; gatt som det malste g&amp;, när man inte f ö r s t t att taga vara p&amp; det goda medan man har det. "
Just det, min herre.
Men trösten eder dock, I alla man- liga individer som da lefven!
En Karolina Widerström star inte upp för hvar dag, och alltid skall det ibland oss finnas olärda och ansprliksfulla damer, eller " sant kvinligan, hjälplösa varelser, som ej begära nggot bättre än att taga allt af edra händer, till och med en och annan knuff i hastig- beten.
Det &amp; r till dem ert hopp m&amp; stå,!
Heder emellertid åt den intelligenta och värdiga kvinna, som i vart land lagt grundstenen till sitt köns oafhangighets- -
tempel på, det vetenskapliga området och slagit in pi % en vag, som leder till helsa och lycka, för lidande medsystrar och till sann tillfredsstallelse för henne sjalf.
Matte hennes föredöme mana till efterfölj d!
Kvinnokongresserna i Paris af Ellen Fries.
hiiflie.)
Granna tal om kvinnans moraliska och ' intellektuella egenskaper, rörande tal om de oförrstter hon har lidit och annu lider, entusiastiska tal för de rattigheter, som böra tillkomma henne, se der ett totalin- tryck af Pariskongressernas förhandlingar, enkanneligen den första kongressens!
Och dessa kvinnokongresser torde vtll ej vara de enda kongresser, der karnan af förhandlingarne %r p&amp; detta satt inhöljd i ett.
lager af ' fraser.
Alla torde vara ense om, att det reelaste ut- bytet af en kongress %r det enskilda meningsutbytet.
Der lepnas ett enastAende tillfiille för knytande af bekantskaper mellan personer, som lifvas af samma intressen, men som annars svArligen skulle kom- ma att lsra kanna hvarandra.
Och ar kongressen internationel, s&amp;- gom det hlir var fallet, dA knytes genom den ett nat af forbindelser landen emellan, hvilket annars aldrig kunde hafva knutits.
Modet starkes, blicken vidgas, hvar och en kanner, att striden utkampas e j blott i en lite11 vr8 af varlden, utan att det &amp; r hela m~nniskoslagtets strid för samma stora mB1.
fraser om man SA vill - ha dock Bfven Alla dessa 1Anga tal de lemnat ett intryck, som kan vara vardt att taga vara p&amp;.
Alla valtalighetens blomster, all dialektisk fardighet hafva under Brhundra- den uteslutande brukats för att prisa kvinnan silsom kvinna, har an- vandes de för att upphöja henne s8som manniska och medborgarinna.
Fransmannen Bro nu en g&amp;ng för alla ett retoriskt anlagdt folk, och för Parispubliken vor0 utan allt tvifvel dessa 18nga tal ej utan bety- delse.
För dem vor0 de ej utnötta fraser.
Och ser man i stort, ser man laingt bort i tiden, 6th ar det verkligen ej heller nAgra gamla, nt- slitna satser, det ar den nya tidens nya sprak, och förran det har in- trängt i det allmiinna medvetandet - och hvar har val det tlnnu skett - SA ar talet om kvinnans rlitt.igheter ingen gammal utnött melodi.
E n annan sak, som man milste uppmärksamma, ar, att de fleste talare vor0 kvinnor.
Det var ej blott kongresser för kvinnor, atan afven af kvinnor.
De menliga talarne vor0 ett försvinnande fgtal.
Skulle den kvinliga intelligelisen vara niigon sars1; ild afart af den allmant manskliga, s8 borde följaktligen den kvinliga vältaligheten hafva sin särskilda karaktar.
I hvarje fall borde dessa kongresser lemna ett godt tillfallle för iakttagelser och jämförelser.
Och författaren a f dessa rader underlat ej haller detta, men det hande henne, s8som det ofta hander dem, som skola anstalla dylika psykologiska jamförel- ser könen emellan.
Man tror sig vara en lag p&amp; sghren, och s % triif- far man p&amp; undantag, s&amp; betydande, att man maste anse den funna regeln, om ej upphafd, dock af tvifvelaktigt varde.
Att kvinnan ofta eger ett stort herravalde öfver spriket, det bar val endast fA betviflat.
Och dessa koiigresser kunde upavisa mánga framstaendo tialarinnor.
Fransyskorna stodo ntat.urligen högt öfver alla de andra, dock var det kanske mest beroende af, att endast de fingo tala p&amp; sitt modersmA1.
Ett per engelska och polske damer visade en beundransvard latthet att uttrycka sig, trots det frBnzrnande tango- mAlet, biide klart och redigt eller varmt och lifligt, allt efter hvlars och ens naturel.
Ty individualiteten trängde alltid igenom, och undertecknad kunde för sin del ej finna nagon särskild art kvinlig valtalighet.
de olika skalor, som talaren k m genomlöpa, ifrln den klara, nyktra re- dogörelsen till de niest lidelsefulla kausloutbrote funnos representerade.
Och de kvinnor, som talade ' biist och som $drog0 sig den största be- undran, det vor0 de kvinnor, som talade som man.
NBgon siirskild kvinlig retorik, som skulle kunna skilja sig frAn den vanliga och &amp; nd&amp; upptaga taflan, &amp; r den val tankbar?
Klarhet, reda, kvickhet, kansla, hanförelse, ej kunna vii1 dessa egenskaper framtrada olika hos mannen och kvinnan!
Det kan dock ej nekas, att det f6rsöktes.
Der fiannios kvinnor, som talade, att jag sa mal saga, med sina toaletter, sina loc- kar och sina ögonkast.
De trodde sig kunua finga sitt auditorium genom sentimentala satser eller ett behagsjukt pjoller.
Torhanda hade de sin publik!
Nen en dylik valtalighet skola vi vii1 ej kalla kvin- lig!
Den gör oss i alla hanseenden ingen heder.
Skulle det vara nilgot specifikt kvinligt hos de kvinliga talarne, s&amp; skulle det vara, synes det mig, den djupa bansla, som beherskade dc fleste och baste af dem, en kansla, som dock p % intet vis hindrade dem att sta pA verklighetens fasta grund vid deras redogörelser och som ej haller arledde den till ologiska uttalanden eller slutledningar.
Det var en djup lransla ej blott för egen ratt, utan ocksa för alla de lidandes och förorattades ratt.
De gjorde oftast kvinnans sak solidarisk med
alla de olyckligas sak. '
Skulle seger tillfalla henne, skulle ocksh ratt- visa och ' mildhet komma att herska i varlden, detta var deras allvar-.
liga öfvertygelse.
Kvinnans frigörelse hade till mil ej .blott att göra henne friare och lyckligare, utan ocksh genom .henne.
hela mannisko- slagtet.
Bast fingo dessa tankar sitt uttryck i M: e. de Morsiers inspi- rerade föredrag p&amp; andra kongressen.
Endast utrymmet hingrar oss att har anföra dess ordalag.
Af det sagda tordo emellertid framgii, att de kvinliga talarne med förkarlek omfattade filantropiska hmnen.
PA den andra kongressen, som kallade sig nCongr&amp;s des oeuvres fémininesn var detta sjallklart, men afven i " Le Congrbs des droits de la femmen markte man, .att de basta kvinliga krafterna sammanbundo kvinnofrkgau med filan- tropiska strhfvanden, derigenom att de i kvinnofr8gans lösning sAgo enda utvagen till höjande af rnanniskoslagtets sedlighet och lycka.
Mot detta - .sammanbindande af skilda sociala friIgor kan vara Atskilligt att ' invanda.
J a g kan endast har konstatera faktum att SA var.
Bland dessa med kvinnofrhgan sammanbundna fr&amp;gor, m&amp; vi först namna nykte~hetsfrågan.
I bAda kongresserna behandlades den all- varligt och sakrikt.
Naturligtvis var det framst engelskorna och ame- rikanskorna, som htbr upptradde.
En engelsk kvinlig med.
doktor Miss Kate Mitchell *) höll ett sakrikt och gediget föredrag i amnet, med statistiska upplysningar fran olika land, afven fran Sverige, och naturligtvis figurerade vi i de framsta ledeii.
Siffror &amp; ro trots deras fbregifna orubblighet, ett mycket rörligt material i statistikerns hander, SA det tir vanskligt saga, om verkligen alla dessa förfärande siffror, som den unga doktorn rullade upp för sina Ahörare, fil tillmätas ett orubb- ligt vilrde.
Siilunda ansag hon, att den sorgliga omstfindigheten, att sjtilfmordens antal i England sexdubblnts mellan 1814 till 3884 skulle framst Iiafva sin grund i en tilltagande dryckenskap, hvilken först under d e allra sista hreu stäfjats.
Mera troligt ar hennes pAstAende att ge- iiom spritdryckers förtarande framkallats skadliga hrftliga anlag.
Ifrhii dryckenskapen, pkstod doktor Mitchell, kommer inom fyra generationer galenskapen i 50 fall af 100.
Saviil doktor Mitchell som afven andra talarinnor redogjorde för den storartade nykterhetsrbrelsen i England och Amerika, och hvilken hufvudsakligen skiljer sig ifrkn dylika rörel- ser hos oss, att den omfattar afven de s. k. bildade klasserna.
Kvin- norna g&amp; M r i spetsen, och de fleste engelska och amerikanska da- merna p&amp; kongressen vor0 absolutister, och sago endast i absolutismen nykterhetens v&amp; till seger.
Den största nykterhetsförening &amp; r C h i - *) Tvenne systrar Mitchell, medicine doktorer, praktisera tillsam- mans i London.
stian Temperance Union, hvilken rlknar medlemmar i 100,000 tal och har filialer i alle land.
I Amerika hafva dessa nyiiterhetsförenin- gar särskildt arbetat inom skolorna.
Der hafvrr Astadkommits förbund bland ungdomen, Dessutom hafva flere stater genom dessa föreningar tvingats till en lagstiftning i sträng ahsolntistisk anda.
E n annan friga, som debatterades, var sedlighetsfrdgan.
Mrs JIc Loren och Miss Bear vor0 de förnamsta engelska talarinnorna i denna vigtiga frgga, M: e de Morsier och X e l l e Sara Nonod bland fran- syskorna.
Äfven den första kongressens presidentska Melle M. Derais- mes grep till ordet mot prostitutionen.
De ofvan namnds damerna hade m %nga sorgliga fakta att beratta, frhmst om den skandliga han- del med unga vackra engelskor, som eger ram i flere af kontinentens stader och som val kan betraktas stisom en skamfliick för vkr civilisa- tion.
Flere redogörelser för sedligbetsföreningar lemnados, af h v i l k ~ den förnämsta torde vara " Vigilante Society i Londonn, hvilken nu under tre &amp; r fört en gagnerik verksamhet som Migen utvidgas.
Dess stiftande stod i samband med de bekanta afslöjandenra i Pall Nall Gazette.
Unga kvinnor af de allra basta samh&amp;llsklasser kunna i Eng- land egna sina krafter och sin tid &amp; t sina fallne medsystrars hterupp- rattande, utan att det vacker niigon egentlig anstöt.
Alla dessa sed- lighetsföreningar koncentrera dock hufvudsakligen sina krafter p&amp; att förebygga den fattiga unga flickans fall, endast i andra hand att npp- ratta den fallna.
Detta galler afven den stora franska föreningen " Oeuvre des li- bérées de S: t Lazare ".
Denna förening bildades 1840 af M: elle de Grandpré, sedan stod en i den franska filantropiska varlden val kand personlighet Caroline de Barreau i spetsen för densamma, ocb nu tir det en af andra kongressens presidenter, X: e Bogelot, som ar sjiilen i detta företag.
Fängelset S: t Lazare i Paris &amp; r lika bristfiilligt orga- niseradt som vart kvinnofängelse här i Stockholm.
Ett slllskap bil- dade sig f6r att besökta dessa olyckliga, talra vid dem, trösta dem och vid uttradet ur filiigelset söka skaffa dem ett skydd, s&amp; att de ej aliiyo fördes i frestelser af olika slag.
Flere skyddshem haha bildat sig utanför Paris.
Föreningen har afven strackt sin hjalpande verksamhet till dessa kvinnors barn och sökt förmedla deras hterintriide i de h- miljer, som bortstött dem o. s. v. Biida kongresserna iittalade gfven snhalligt sin protest mot deit.
s. k. reglementerade prostitutionen, och, hvad den andra kongressen betriiffar, uttalades denna protest med en sidan varme och en sidan acklamation, att det gjorde ett oförgiitligt intryck p i hvar och en nar- varande.
Äfven de tal, som d&amp; hOllos, hade förtjiht ett tairikare audb '
torium &amp; n hvad som kom dem till del denna morgon i S: t Sulpice skolsal.
Afven djurskydsjrtigan hade sina ifriga föresprikarskor bland de lrvinliga talarne.
En del upptradde afvenemed stor hatskhet mot vivisektionen, andra onstigo, att den med vissa inskrankningar m&amp;ste tolereras.
E n del gingo i sitt djurskydd anda till vegeterianism, hvil- ken Asigt ined varme förftlktades af ett par damer, hvilka sptidde en ny tid för mtlnniskoslägtet., när inga köttatare langre funnos.
D&amp; skulle det blifva sti utmarkt p&amp; denna vtir jord, att den eviga fredens vanner kanske dA kunde hafva hopp att genomföra sitt program.
Nu föreföllo deras fredliga deklamationer mycket platoniska, särskildt nar man sAg den skarpa motsattningen mellan det franska och tyska ele- mentet och stig polskorna sorgfalligt undvika ryskorna, för att endast namna de mest tydliga exempel pil denna nationaliteternas djupt ro- tade antagouism.
Och de fleste af dessa fredsvänner erkande ocks8 verkligen, att de endast arbetade för en afiagsen framtid.
Men kon kan dö, under det att graset vaxer.
Nera praktiska vor0 deatalarinnor, som redogjorde för af kvin- nor ordnad filantropisk verksamhet.
Stlrskildt under den andra lron- gressen förekommo en mängd tal, behandlande olika föreningar för att hjalpa och understödja fattiga, sjuka eller andra af samhiillet Bsidosatta varelser.
Man skulle till och med kunna anmgrka, att man af dessa redogörelser fick mera &amp; n hvad man kunde tala vid.
Det var, shsom en af fransyskorna uttryckte sig, " ett deklinerande af oeuvres de cba- ritén, s&amp; att afven de mest nitiske kongressledamöteriia till slut kande sig slöa inför all denna filantropiska energi.
Intresset hölls vaket en- dast nar dessa redogörelser lemnades i den mest tilltalande, koncen- trerade forin.
Ofta utdelades särskildt tryckta uppsatser, hvilket var en Iattnad för den tröttkörda uppmarksamheten.
Bland alla dessa filactropiska föredrag vill jag endast namna M: e de Verneuils redogörelse för den katolska kyrkans verksamhet i Frank- rike för de sjuke och nödlidande.
Denna &amp; r i sanning storartad.
Den protestantiska vadden gbr sig ingen förestallning om en dylik offer- villighet.
Skada blott, att den SA ofta förfelar sitt syfte.
Blott af orden S: t Vincent de Paul finnes i Frankrike ej farre an 20000 barm- hertighetssystrar, de fleste af dem tillhörande Frankrikes framsta fa- miljer och medförande betydliga hemgifter ht den förut rika stiftelsen.
E n egendomlig barrnhertighetsstiftelse var en som bestod af eukor, som egnade sitt lif &amp; t vilrden af obotliga sjuka.
Utrymmet förbjuder mig tyviirr att ingk i nAgra nsrmare enskildheter.
Bland engelska företag m&amp; namnas föreningen för Londons drosk-
kuskar, för hvilken en liten M i g engelska, 3f: rs Psynes, redogjorde p&amp; .ett förtraffligt satt.
Genom inrattande af varma klubblokaler i niis- beten af de stora droskstationerna, genom föredrrrg, traktater m. m. sökte föreningen att arbeta för hojande af denna klass ' sedliga st8nd- punkt.
Likaledes finnas i bAde London och Paris föreningar för " les dames des magasinsn.
Dessa föreningar, afvin de organiserade helt - och hhllet af kvinnor, söka lemna hjalp och stöd i sjukdom, samt be- reda tillfalle till samsprak och adlare förströelser ihvarje söndag och Afven en g8ng under veckans lopp.
De hafoa visat sig ej minst i Paris sardeles viilgörande och hafva, omfattats med mycket intresse, Kastar man en blick p&amp; alla dessa foretag, s&amp; framstsbr först det faktum, att denna offervillighet, denna u p p o f h g för den lidaude manslr- ligheten nastan uteslutande hviler p&amp; religiös grund, utg&amp;r fr %n en nitalskan om Guds rikes utbredande p i jorden.
De företag, som Astadkommits endast af allman mlnniskokikrlek, vwo ett Ntd, je, man kan nästan saga ett försvinnande filtal.
Flere företag, sarskildt i Frankrike, .hoilade likvisst p&amp; en mycket bred basis och uteslbt hrarje dogmatisk pragel.
Dessa föreningar v&amp;ndlz sig ej till d g o n siisskild religionbekannare, och man isgftsde ej utbrande af n&amp;gon viss religiös .öfvertygelse.
S&amp; t. ex. L ' Oeuvre de3 libérées de $: t Eazare, och dit hörde afven, om jag ej misstager mig, " The Vigilance Society " i Lon- don.
Flere föreuingar Asyftade deremoe ett direkt verkande f8r den kristna v~rldsAsktidningens utbredande.
SA t. ex. " Young Women ' s Christian Associationn hvilken utdelade traktater p l andra kongressen och för hvilken redogjordes af dess sekreterare XissXinnaird, en intelligent, tilltalande ung dam.
Detsamma galler Xiss da Broens af mig i ett föreggende hafte omnamnda " oeuvren i Be: lerille, Paris samsta kvareer.
behandlades af kongresserna.
PA den Äfven u~dwuz ' snisagsf~dg~~ sista kongressen diskuterades ganska lifligt frAgan om s~mslrolor (h o - les mixtes).
Man vardt förvänad öfver huru starks sympatier denna Bd6 hade uti Frankrike.
Der hade anau dock ej Bnnu tagit ens det första steget.
E j ens i folkskolorna och p i det lagsta stadiet finnes n&amp;gon samundervisning; ja, man kan till och med saga, att i hemmen uppfostras gossar och flickor fullkomligt &amp; skiljda.
Bröder och syst- rar f&amp; ofta ej vara ensamma och ej g&amp; ut p % gatorna: tillsammans.
Klosterundervisningen h0ller strangt p % dema afsöndring, och We Kergomard kunde frAn sin erfarenhet soin skolrid meddela kostligs ting.
" Hvad a r att synda mot sjatte budet, min lilla flicka? '
sade Ilostersystern At sin Attaariga eleven - Det ar att leka med min lilla bror. "
" Det ar ratt.
NBgonting annat? "
- " Att se p&amp; mini Bills broren
- * Det är ratt, min flicka. "
- Mera vittnesbörd behöfves ej för att försti en orsak till den herskande osedligheten.
Mot detta för- vända system kanner man dock behofvet af en reaktion.
Det visade bäst det intresse, hvarmed den franska publiken &amp; hörde hvarje med- delande fr&amp;n utlandet om samuppfostran.
' Kongressen uttalade sig ocksi för samuppfostran sisom den ratta vkgen for niende af högre sedlighet och större lilist8llighet.
Frausmaunen fördes dock i detta fall med den utländska strömningen, ty de ansigo allmänt, afven de mest avancerade af dem, att en samskola p&amp; högre stadiet f. n. vore i Frankrike en fullkomlig omöjlighet.
*) I samband härmed m i namnas ett föredrag af med.
doktor Blanche Edwards, fracsyska till börden, om den unga flickans hygieniska uppfgst- ran.
Hon var orolig för det svaga kvinliga slägte, som nu fostrades i vira skolor, och ansAg, att orsaken berodde derpg att man gifvit kvinnan ratt till andligt arbete p&amp; samma g&amp;ng som man annu vägrade henne den frihet, utan hvilken hon ej kan med frambhng studera.
Hon ford- rade för den unga flickan större frihet att röra sig ute i friska luften.
Man skulle ej hindra henne för att springa, att klättra, att med ett ord fritt utveckla sina muskler, framför allt skulle man ej genom osunda kläder hindra hennes fysiska utveckling.
SBsom egendomligt m&amp; n h n - nas, att hon förordade militäriska utmarscher kfven för den kvinliga ungdomen, särskildt under utvecklingsAren, d&amp; den rythmiska marschen för nervsystemet skall hafva bAde en lugnande och stilrkande verkan.
IilädfrAgan mA väl kallas, om nigon, bland kvinnofrhgans brän- nande punkter,.
och den hade naturligtvis nitiska förfaktare, sarskildt bland den anglosachsiska rasens representanter.
Man s8g deii dock ute- slutande fr8n hygienisk synpunkt.
Att afven kvinnans fAfhga och flard vore att bekkmpa, det synes ingen hafva tankt p&amp;.
Z) erp&amp; arbe- tade ej ens genom sitt exempel de flesta af dessa damer.
Tvärtom, flera af engelskorna och amerikanskorna utmärkte sig för en lyx i toaletten, som battre skulle anstatt demimonde damer an dessa för- ktimpar for kvinnans rattigheter.
Är beuägenheten att smycka och pryda upp sin lekamen p&amp; alla upptiinltliga satt ett akta kvinligt drag, s&amp; beböfde man ej frukta för .nAgon okvinlighet hos dessa damer.
Inga moderna idéer, ingen filautropi, ej ens religionen tyckes kunna besti i kampen mot den kvinliga toalettfiftingan.
Och dock äro dessa eleganta, rikt smyckade damer ej alla s&amp; ytliga, som de se ut.
Det visade deras tal och handlingar.
Jag har dock sedan på, enskild väg fått veta, att en dylik finnes Närmare underrättelser har jag ej lyckats erhhlla.
*) i Paris omgifning sedan .ett par hr tillbaks.
Öfverga vi nu till den kategori af talare, som behandlade frlgan om kvinnans rattigheter, sa finna vi framst de intressanta redogörelser, som lemnades frhi England om verksamheten för den kvinliga röst- ratten.
Denna agitation bedrifves med akta anglosachsisk seghet, och för hvarje Ar ökas antalet anhangare till kvinnans röstratt.
Historien om röstrtlttsfragan inför parlamentet a r ej äldre &amp; n Stuart BIills förslag af 1867.
Sedan dess har Ar för Ar minoriteten vaxt, hvilken arbetar för att förvlrfva At kvinnan politisk rösträtt, och intriiffar ej en reak- tion, s&amp; torde man kunna sptl en seger At fragan inom en ej allt för afiiigseu framtid.
Föreningen agiterar genom föredrag, möten, strö- skrifters utdelande o. s. v., och har i Miss Balgarnie en lika nitisk behaglig och talangfull sekreterare.
- I Amerika synes denna so.
frtlga pA ltingt nar ej hafva samma hopp om seger.
1 Frankrike och afveu i andra land, har man emellertid m h g a andra reformer, som förut krgfva en lösning.
Och detta framhölls &amp; hen ofta.
Sarslrildt krafver den franska lagboken Code Napoléon en grund- lig omarbetning.
Detta framhölls afveii flere glnger, hufvudsakligen af manliga talare, hvilka naturligtvis i detta fall egde en öfverlagsen sak- kannedom.
PA den första kongressen höllos ej färre an tre tal om den vig ' tiga friigan om oakta barns sttillning.
Den franska lagen, " la.