Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Stockholm den 23 Aug. 1825. XJtdrag af Frotocollet, hållet uti Riksens Höglofl.
Ständers Allmänna Besvärs- och Ekonomiljtskott den 23 Aug. 1823.
Biskopen Herr Doctor af Wingård anförde: ”Sedan Höglofl.
Allmänna Besvärs» och Ekonomiutskottets pluralitet funnit för godt, att ändra Afdelningens förslag, och, £ stället för att afstyrka, tillstyrkt Herr Ribbings Motion, om Canventioners upprättan» de vid Consistoriella pastorat, äfven under Pastors ledighet, föranledes jag, att mot detta Beslut mig reservera.” ”Då PresteStåndet med eftergift aE de privilegier, som försäkra det om orubbada lönevillkor, accederade till frivilliga conventioners träffande, var väl icke Ståndets mening, att om Presträttigheter kunde uppgöras, bindande aftal under Pastors ledighet; qch föreställer jag tnig, att en sådan ut - 1230 Besv. ock Ekon.
Betänkanden. vidgning af frågan icke kan ega rum, utan PrestStåndets begifvande.
Författningarna af 1816 och 1819 upptaga icke heller något fall, der icke Pastor är närvarande, hvilket väl ock synes så mycket mera lämpligt, som han är part, hvars talan ulan hans anmodan icke lärer vid sådant tillfälle kunna föras af Consistorii-Fullmägtigen, hvilken i allt fall har sin särskilda förrättning att vara i allmänhet ekklesiastiskt ombud, likasom kronan har sitt särskildta.
Genom det föreslagna brytes således den ordning, som enligt sakens natur fordrar två contrahenter och dessutom controllerande Ombud.
”Utskottets pluralitet invänder väl, att den, hvars rätt conventionen närmast rörer, bör äfven vara berättigad, att densamma personligen öfvervara, synes upphäfven af stadgandet, att conventioner kunna fastställas ända till 50 årj men utom det, att af Konungen stadfästade conventioner sällan äro utsträckte öfver 30 år, att ock denna tidsrymd, antingen en Pastors ämbetstid eller om den skjuter öfver in uti en efterträdares, hindrar sådant icke denne att efter dess förlopp tillvägabringa ny convention; rarandes det, emot hvad Utskottet förmodat, det sällan vid tillträdet, men först efter Pastors ämbetsutöfning under något år, och sedan en närmare bekantskap mellan honom och församlingen är gjord, ett så” Besv. oth Ekon' Utsk.
1231 dant aftal kommer i fråga till bestämmel1 se.
Det förtroliga och å ömse sidor billi ga af en sådan öfverenskommelse mellan en Kyrkoherde i utöfningen af sitt kall och en församling, som afser detta, faller all1 deles bort, om ett tillfälligt Ombud skall med församlingen contrahera, hvilket ock, i fall icke noggranna anteckningar öfver inkomsterna förefinnas, skall sakna ledning för l sin åtgärd.
Det bör ej heller förbises, att så väl det obefordrade Presterskapets rätt trades för nära, om
Pastoraten genom knapphändiga conventioner nedflyttas i sin godhet, | och den stadgade classificationen förändras, I som ock, att de i tillfället sökande gnöra vågspel, heldst den af dem, sorn väljes, kan } få en sämre lägenhet, än den, till hvilken j han sig anmälde.
Det röjer nämligen min ' dre bekantskap med förhållandet, då Ut skottets pluralitet trott, att en convention kan till fullo verkställas under fatalietiden, ehuru den anmälda önskan, om convention, vederbörandes kallande, öfverläggningarne, beslutet, Landshöfdingens och Consistorii hörande och slutligen Konungens pröfning ganska säkert öfverskrida trenne månader.
Altåter utvidga ansökningstiden, rubbade till skada Befordringslagarna och gaf spelrum till just sådane hemliga beting, man velat förekomma.
Vill man ock antaga möjligheten af Motionairens gissning, så återstå, lEja Resv> och Ekon. fjtsk.
Betänkanden, i äfven efter verkställigheten af hans förslag» likväl aftal om Byggnadsskyldighet, om å- ' boers bibehållande på Fresthemman och dylikt, hvaromkring misstankarne kunna sjelfbehagligt sväfva.
För min del anser jag anklagelsen, så vidsträckt den är gifven, vara obetänkt, och förslaget utan åsyftad följd.” ”Slutligen får jag förklara, att jag gillar conventioner, dem enligt Kongl. Maj:ts
Nå« diga Bref af den 17 Maj 1820 tillstyrkt, och sådana med egna Församlingar träffat: men att jag, obekymrad om vrånga omdömen, af förutnämnde skäl och mig åliggan» de vård om obefordrade ämbetsbröders rätt, högeligen afråder deras upprättande under Pastors ledighet.”
I hvilken reservation Professor Bexell och Prosten Grevillius instämde.
Ex Protocollo.' A. Fryxelh S'esv. oeh Mkon.
Bttänkanden. i£35 N:o 174.
Ankom d 2 Sept.43*3.
Utlåtande, i anledning af väckt fråga, ont medel till sedlighetens befordrande hos de lägre folkklasserna» n iA-öglofl.
Ridderskapéi: oöh Adeln har till Utskottets handläggning öfverlemnat ett Memorial af Herr Friherre Fredric Ridderstolpe, som fäster uppmärksamheten på vigten af att befordra moralitetens förbättrande, samt att denna förbättring bör ske nedifrån, i den lägre klassen af samhället.
Trefnaden, yttrar Herr Friherren, flyr från defc land, der jordbrukarens uppfostran är vanvårdad, der duglösheten, liderligheten, Härden och den af dessa laster uppkommande liknöjdheten öfver sin och sina barns framtid, tecknar htifvuddragen i generationens lynne; och föreslår Herr Friherren med anledning häraf: i:o Anbefallandet af sträng forskning,, Om tillståndet af ungdomens förståndsodling inom hvarje Socken, vid tillfälle af den visitation, som bör af Contractsprostarne förrättas inom Prosterierna.
Bikung till RiksSt, Brot. 1925, Q;de Saini.
N:r 78» i£<54 Sesv. oc/i T:,ken. XJtsk. Eetankandtn. 2:o Åliggandet för Socknepresten, att 8 hvarje klandervärd persons betyg anteck* na,'huru vida den förre, vid de allmänna husförhören, i husfolkets närvaro, manat den sednare, att ifrån iråkade villovägar återtaga dygdens stig; 5:0
Stadfästandet af skyldighet för hvarje domare, att uti Protocollet för brott* målsransakningar intaga namnet på den ort och den schola, hvarest brottslingen njutit sin förfelade undervisning, och hvarest han vistats, utan att hafva deltagit i de årliga Chris tendomsför hören.
Herr friherren är öfvertygad om deri tillfredsställelse öfver de uppfyllda plfgter, som gerna skall emotse det authentiqua béviset, hvilket tillskyndas hvarje rättskaffens Kyrkoherde, i kraft af den första af dessa puncter, då deremot den försumlige skall t andra puncten finna en behöflig väckelse.
Lika med Memorialets författare inser Utskottet vigten af samhällets moraliska förbättring, och tror äfven att den förnämligast måste beredas genom en sorgfällig religionsundervisning, och genom Presterskapets nitiska bemödanden; men Utskottet anser ej de föreslagne medlen tjenlige till befordrande af detta ändamål.
Så väl genom Kyrkolagen, som genom Presteden, förbindas hvarje Prestman, att sorgfälligt uppfylla sitt vigtiga kall, äfvensom det tillkom - Besv. och Ekon.
Betänkanclen. 1235 iner Biskop, Consistorium och Contractsprost att vaka öfver Presterskapets ordentliga uppfyllande af sina åligganden, och ibland dessa måste förnämligast räknas spridandet af en större förståndsodläng, utan hvilken Chris ten do mens sanningar icke kunna behörigen fattas.
Härigenom finnes redan af lagarne föreskrifvet hvad i första puncten åsyftas, och ett ytterligare stadgande i detta hänseende synes Utskottet så mycket mera öfverflödigt, som det sanna nitet hos Presterskapet, och hvilket är det enda verkligt gagnande, icke kan genom tvångslagar beredas, utan måste verka såsom en följd af villjans och öfvertygelsens frihet.
Nyttan af Sockneprestens åläggande, att å hvarje klandervärd persons betyg anteckna, huru vida han vid de allmänna husförhören förmanat den sednare till en förbättrad lefnad, kan Utskottet icke heller inse.
Det åligger Pastor, både i egenskap af församlingens själasörjare och såsom Ordförande i sockenstämma, att vaka öfver sedlighetens och ordningens bibehållande, och han kan icke, med ett noggrannt iakttagande af dessa skyldigheter, försumma att begagna de flere tillfällen, som utom husförhören erbjuda sig att varna den lastfulle eller den oordentlige.
Någon contrdll genom ifrågavarande anteckning å en försumlig
Pastor kan i öfrigt så mycket mindro 1*5^ Besv. och Ekon. tilsk.
B et ankan den. förmoda», sorn han »hulle utöfva denna controll emot »ig sjelf, och, utom svårigheten att kunna påräkna den felagtiges inställelse vid husförhören, förekommer äfven den, att bestämma, då en person bör anses förtjent af namnet klandervärd, hvilket alltid med stor urskiljning måste användas, såsom ostridigt medförande ett ofördelagtigt inflytande på hans framtida välfärd.
Hvad slutligen angår det i 3 puncten uppgifna förslag, att domare skulle åläggas i Protocollerne, öfver Brottmålsransakningar, upptaga namnet å den ort och den schola, hvarest brottslingen njutit sin förfelade undervisning, och hvarest han vistats, utan att hafva deltagit i de årliga Christendomsförhören, så anser Utskottet betänkligt, att såsom en allmän och ovillkorlig föreskrift tillstyrka samma förslag, enär en sådan undersökning, då den icke i öfrigt finnes nödig, skulle i betydlig mån öka domarens förut trägna göromål, och berättelsen derom, såsom ofta endast af brottslingen sjelf meddelad, ej kunde förtjena full trovärdighet, men väl kasta en ofördelagtig och kanske ofta oförtjent skugga på personer, hvilka hans själavård och undervisning ålegat.
Af dessa skäl finner Utskottet icke anledning att, på grund af ifrågavarande Motion, tillstyrka Riksens Högloft Ständers åtgärd.
Hvilket dock till deras Besv. och Ekon.
BctSnkanäen.
»237 egen pröfning vördsamt öfverlemna».
Stook» holm d. 23 Aug. 1823. 0000 ö aoaw »~4E> N:o 175.
Ankom dea »t Sept. igtf. FÖrnyadt Utlåtande, i anledning af vackt fråga, om förbud mot införsel af Danska hästar.
Då Utskottets Utlåtande N:o l4° föredrogs Vällofl.
BondeStåndet, har derstädes ytterligare blifvit yrkadt, dels att Danska hästars införande måtts förbjudas, dels att införseln deraf måtta med en lämpligen förhöjd tullafgift beläggas; af hvilken anledning Utlåtandet är vordet till Utskottet återremitteradt.
Vid besvarande häraf, får Utskottet vördsamt tillkännagifva, att då inga nya skäl till förbud mot
Danska hästars införan» de blitvit uppgifna, kan Utskottet, i afse - 1238 Besv, och Ekon.
Betnnkanden. ende på denna del af frågan icke annat än åberopa de grunder Utlåtandet innehåller.
Hvad dernäst angår yrkandet, att förhöjning af ingående tullen å Danska hästar måtte föreslås, så, och då Utskottet eger sig bekant, att BevillningsUtskottet, i dess afgifne taxa för inkommande varor, ledan tillstyrkt: att tullen å hästar, dervid intet undantag för Danska hästar blifvit gjordt, må förhöjas till 25 procent af värdet, anser Ekonomiutskottet något vidare Utlåtande i detta ämne nu mera icke vara af nöden.
Ständers egen ompröfning vördsamt underställes jemte anmälan det Utlåtandet blifvit gilladt af Jdöglofl, Ridderkapet och Adeln samt Hög-* yord.
PresteStåndet, Stockholm den 5 September 1823.
OOOO 0 OOOO 9-^F - fitiv, »ih Ekon.
Bctänkanden. i*39 N;o 176.
Ankom den 11 Sept, 1823, Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande, angående fond till understöd för jordbrukare, som genom frost eller hagelskada förlora vexande gröda.
"V id föredragning uti Högv.
Preste- satnt Hederv. BondeStänden af Utskottets Betänkande N:o 23, i anledning af Kongl. Majrts
Nådiga proposition, angående behofvet af en fond till understöd för jordbrukare, som genom frost eller hagelskada förlora vexande gröda, har samma Betänkande blifvit återremitteradt till följe af dervid gjorde anmärkningar, hvilka innehålla: att då landtbruket, likt alla öfriga näringsfång, med åren vexlar mellan vinster och förluster, så böra dessa fritt balancera hvarandra, och den enskilda omtankan öfvas, dels för att i hvad möjligt är, förebygga de sednare, dels för att af de förras behållning godtgöra dem; hvaraf flere Ledamöter inom Högv.
PresteStåndet ansett den slutsats böra dragas, att några allmänna anstalter, till botande af enskilda förluster, på hvilk® Undtmannen bör finna* beredd, icke synas sb4« Besv> och Ekoit' Utsk.
Betänk anäen.
Jamplige, äfvensom det af Frofessoren Herr Doctor Forssell har blifvit anfördt, att bemödandet att villja skaffa ersättning ät alla, sorn genom naturhändelser kunna lida olyckor i vårt land, skulle vara stridande mot de heliga och visa afsigter, sorn den högsta Styresmannen kan ega med sådane olyckors tillskickande.
D.å de, som. hittills lidit af frost och hagel eller miss v exter, med väckelse till erkännande, att de bero af en högre magt, och, med undergifvenhet för den osynliga tuktande handen, burit sina bekymmer, utan att vänta, ännu mindre fordra någon ersättning från andra händer, så torde det böra befaras, om någon anstalt göres till kostnadsfritt understöd, att ej allenast gudomliga Försynens styrelseafsigter motarbetas, utan ock, att alla, som lida någon sådan olycka, väckas till fordran på full ersättning både afsina meduodersåtare och regeringen.
Denna åsigt har dock af Biskopen Herr Doctor af Wingärd blifvit bestridd, under anförande, att man med ali vördnad för den olyckliges resignation under Försynen* styrelse, och med all agträng för den enskilda barmhertigheten, visad i nödens stund, icke borde aflägsna en klok omtanka, sorn i förväg och med gemensamma krafter bereder medel att afhjelpa behofvet, enar det uppstår, samt att dep förenämnde åsigten skulle lätt kunna tydas derhän, att brandstod.s-- Besv. oth Ekon.
Betlinkanden. ie£i föreningar på landsbyggden, assurance-bo|ag i städerna, nied flere blifva onödige eller rent af obehörige anstalter.
Emot Utskottets förslag, att, då sådana förluster drabba landtbruket i hela provincer, medel borde anskaffas genom insamlingar, medelst stamböcker och collecter, har nästan allmänt blifvit anmärkt, att dessa åtgärder, såsom långsamma och otillräckliga, icke skulle svara mot ändamålet; hvarjemte det blifvit yrkadt, såsom kraftigt bidragande, antingen att i sådane fall undsättning ur kronans magasiner må bevilljas, eller att till Kongl. Maj:t öfverlemnas ett creditiv för detta ändamål.
Detta har Utskottet i öfvervägande tagit; och hvad först angår dess föreslagna åtgärd om allmänhetens uppmanande till frivilliga öfverenskommelser om inbördes bidrag vid inträffande olyckor af ifrågavarande beskaffenhet, så synas, i Utskottets tanka, de deremot anförde betänkligheter förtjena desto mindre afseende, som erfarenheten visat, att sådane öfverenskommelser redan på många ställen bildat sig och linnas, utan alt de befarade följderne inträffat, samt att de, som icke lidit skada, tnerändelshasta till lidande grannars undsätt»ing;hvadan och alldenstund detta förslag endast åsyftar att understödja och till större fullkomlighet och allmänhet befordra hvad som «£ tidens syftning synes vara påkalladt, och af 12&2 Besv. och Ekon.
Betänkanden. allmänna välvilljan på vissa ställen redan sjelfmant blifvit tillvägabragt, Utskottet icke finnér sig af gjorda anmärkningarne föranie tt, att frånträda sin i detta afseende för* Ut framställda mening.
Beträffande dernäst de inkast, som blifvit framstälde mot den föreslagne utvägen, att i de fall, då en hel eller flere provincer lida på vexande gröda, genom inträffade oafvärjbare naturhändelser, bereda en lämplig ersättning förmedelst insamlingar af collecter och stamböcker, så har väl hos Utskottet i öfvervägande kommit, att detsamma, gemensamt med Stats- och BancoUtskotten tillstyrkt Riksens Högloft.
Ständer att disponera 50,000 tunnor spannmål för rikets norra provincer, samt att till Kongl, Majit öfverlemna ett creditiv uppå en million Riksdaler B:co tili nedsättning vid träffade missvexter, hvarigenom visserligen tjen* lige åtgärder synas vara beredda, äfven i afseende på sådana förluster af gröda, som genom frost, hagel och vattuftöden kunna tima; men då Utskottet derjemte erindrat sig att dessa undsättningar icke komma att kostnadsfritt meddelas, och behofvet samt en god omtanka äfven lärer fordra sådana understöd i nödens stund, för hvilka något slags ersättning ej kan påräknas, så skola, » Utskottets tanka, insamlingar genom collect och stamboksmedel, hvarmed Utskottet endast afsatt sädane fattige och obemedlada Besv. och Ekon, Utsh, Betänka/iden.
1243 jordbrukares belägenhet, som medelst inträffande olyckor af förenämnde beskaffenhet bringas utur stånd, att återgälda de understöd, med hvilka de hugnas, kunna i detta afseende bereda ett godt ändamål.
Då dessutom denna föreslagna utväg i synnerhet egnar sig till bidrag åt så kallade fromma ändamål, i hvilken egenskap understöd för nödställde jordbrukare torde täfla med hvilket annat som heldst, så kan Utskottet icke annat än förblifva vid sin förut yttrade öfvertygelse, om lämpligheten af det förslag Betänkandet innehåller; dock öfverlemnas detta till Riksens Högloft.
Ständers egen upplysta ompröfning, med vördsamt tillkännagifvande, att det återremitterade Betänkandet blifvit af Högloft.
Ridderskapet och Adeln och Vällofl. BorgareStåndet godkändt.
Stockholm d. 5 Sept. 1823. 1&44 Bein- och Ekon.
Ankom den 11 Sept. 1823.
Forslas: till jdunkning uti Respective RiksStåndens särskildt fattade beslut, öfver föreslagne ändringar uti Författningarne rörande Husbehofs brännvinsbränningen och dermed gemenskap e~ gande ämnen. tander den 31 sistlidne Maj, har Riksens Höglofl.
Ständers Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskott uti detta ämne afgicvit sitt Betänkande, innehållande, uti 16 särskildta tnomenter, Utskottets Utlåtande öfver de af Motionairerne yrkade ändringar uti de härom nu gällande Författningar.
Sedan samteliga RiksStånden, i föfljd af dervid gjorde anmärkningar, återremitterat detta Betänkande, så utgaf Utskottat, under den 18 derpå följde Juli, sitt förnyade Utlåtande öfver de momenter, hvilkas innehåll blifvit satt i fråga, eller af anmärknin» gar åtföljde.
Med beslut häröfver hafva inkommit Höglofl.
Ridderskapet och Adeln, under den 29 Juli, Högv.
PresteStåndet, under den 2 Augusti, Vallöf!. BorgareStandef, under dan 5 Aug, samt Hederv.
BondeStåndst under den £ och fl^Augusti, £«t>. och Ekon.
Bttiinkandtn.
1245 Viel jemnförelsen och granskningen af dessa såmedelst fattade beslut, har Utskottet funnit Ståndens Utlåtanden, öfver alla momenterne, med undantag af ett enda, vara dels enhälligt, dels genom 3:ne Riks* Stånd bokstafligt sammanstämmande pluralitet så bestämde, att någon tvätydighet vid deras expedition efter grundlagarnes föreskrift icke fean uppstå.
Det härifrån undantagne 3:dje Moment, rörer Torpares rättighet, att tillverka brännvin.
Utskottet har föreslagit: att denna tilherkningsrättighet må tillerkännas så beskaffade torplägenheter, hvilka icke är o roterade, men likväl med särskild ränta till Kongl.
Majit och Kronan belagde.
Denna ordalydelse är af Höglofl.
Ridderskapet och Adeln, samt Vällofl.
BorgareStåndet efter bokstafven antagen.
— Högv.
PresteStåndet har deremot yttrat: att brännvinsbrän* ningsrättigheten må tillerkännas så beskaffade torplägenheter, hvilka med särskild ränta till Kongl. Majit och Kronan äro belagde, de må vara roterade eller icke\ och Hederv.
BondeStåndet: att denna rättighet må tillkomma sådane torplägenhet ter, som äro antingen belagde mecl särskild ränta till Kongl. Majit och Kronan, eller ock roterade.
Då 1815 års Författning bjuder, att rättighet till brännvinsbränning åtföljer vissa lägenheter, efter det mantal, för hvilket 1246 Besv. och JLhon, Utsli.
Bctilnkariderii de uti extra roteringen deltaga, och Respective Stånden nu enhälligt ansett denna rättighet
Böra utsträckas tili torp, som ära med särskild ränta belagde, så lärer väl icke finnas någon hufvudsaklig skilnad uti besluten, då det troligen icke lärer någorstädes varit meningen, att utesluta sådane torpare, om de finnas, hvilka äro extra roterade, utan att erlägga särskild ränta; eller att sjelfva extra roteringen skulle göra inskränkning uti bränningsrät tig heten.
Men då de olika Ordformerne kunna gifva anledning tili villrådighet vid expeditionen, får Utskottet med den pligt, som RiksdagsOrd» ningens 73 § detsamma ålägger, till Riksens Högloll.
Ständers antagande föreslå följande redaction:
Brännvinsbranningsr ät tighet tiller' k annes alla torplägenheter, soia äro med sär~ skild ränta till Kongl. Majit och Kronan belagde, ehvad de äro roterade eller icke, Hved Utskottet således ytterligare anfört, varder, jemte 2;ne Ledamöters särskildta Utlåtanden, Riksens Höglofl.
Ständers slutliga pröfning vördsamt understäldt.
Stockholm den 3 September 1823» Kesv. och Ekon.
Betänkande/t. »647 Utdrag af Protocollet, hållet uti Piik sens Plöglofl.
Ständers Allmänna Besvärs- och Ekonomi Utskott den 3 Sept. 1823.
S. D. Herr Prosten Hagberg reserverade sig, under yttrande: ”att han anser Utskottet hafva bordt såsom alternativ framställa, att det tnå förblifva vid hvad 18 J5 ars Kgl.
Förordning i detta afseende foreskrifvei'5 heldst Prosten ansåg den nu föreslagna forändringen komma att föranleda mångfalldiga missbruk, i synnerhet omkring hufvudstaden, der han förutser alt många hundrade 50, 60, 70, kanske 90 kannors brännvinspannor på torpställen komma att utplanteras, emedan dessa smärre lägenheter omkring hufvudstaden äro ganska högt uppskattade.
Och ansåg Herr Prosten denna på sådant sätt högt drifna brännvinsbränning, nära Stockholm, af dem, som äro brännvinsförläggare för minuteringsställen, skola blifva högst menlig för det egentliga åkerbruket och den skattdragande landtmannen.” Herr Pluldberg anförde: ”Det af afdelningen föreslagne förtydligande af andra alternativet i 6 Momentet, uti Utskottets sednare Betänkande, synes mig så rigtigt, att jag måste reservera mig emot Utskottets beslut, som icke upptager detta.
— Afdelningen har nämligen Fföreslagit, att redactionen af nämnde alternativ skulle för - js48 Éesv, cth fikon. J7ts&.
Betnnkancten. andras i så måtto, alt orden eller fleret måtte insättas näst efter ordet ett —- der rättigheten för städerna, att ega sammansatte bränneriverk bestämmes.
Jag inser icke något skäl, hvarföre Utskottet bör för* summa att rätta ett misstag eller ett redactionsfel, och jag tror att genom denna anmälan nu förekommes den omgång, att ExpeditionsUtskottet antingen måste inhemta RiksStåndens tankar, eller ock möjligen återfå expeditionen.
Ex Protoeollo. ji.
Fryxell Besv. och Ekon. XJtsk.
BetunkanJen. 1249 N: o 178.
Ånkom den 11 Sept. 1823. fjtlåtarule, Öfver gjorcle anmärkningar vid tits kottets Betänkande N:o 107, i anledning af väckte frågor, om ett förändradt ScholväsCnde uti Landsförsarnlingarne, till barns fullständigare och tidiga undervisande uti läsa, skrif - va och råkna.
BresteStåndet samt Hederv.
BondeStåndet hafva till förnyad handläggning återremitterat ofvannämnda Betänkande.
Följande anmärkningar och yttranden hafva deremot* blifvit anförde.* Hos Häglof.
Åf Herr Munck af Rosenschöld, Eberhard, som upplyst, att i Lunds stift hafva Klockare haft från äldre tider sig anslagen en så kallad helgonskyld, utgående i spannmål, såsom en tillökning i deras lön; att Konung Carl X fastställt den, med villkor, att de skulle undervisa barnen i läsa, skrifva och räkna, genom hvilken lönetillökning, som på flere ställen skall belöpa sig till 40 tunnor årligen, en del KlockareläBihan* till RiksSt, Prot, 1825, Qide Sami. N:r 79. is jo Besv. och Ekon.
Betankandtn, genheier blifvit ganska begärliga, afven för personer, som ej vill ja nedlåta sig till att meddela en sådan undervisning; att ett par af dessa lägenheter blifvit förvandlade till ordentliga Sacellanier, och en stor del genom val, hvarvid Kyrkoherden har mycket inflytande, besatte af Kyrkoherdarnes Cornministrar och Adjuncter, så att staten får, 1 stället för Kyrkoherdarne, sjelfva betala deras medhjelpare, hvaraf ock den följd skall uppstått, att Klockarns i allmänhet föga befatta sig med nämnde Barnaundervis* ning, utan merändels blott förhör i Catechesen, beredande till Nattvarden, så att församlingarna nödgats antaga och löna särskilda så kallade Scholmästare, samt således påtaga sig en till en del onödig tillökning i deras onera; Och har Herr Friherre Wrangel, Henning, instämt i detta yttrande, med intygande, att detsamma är alldeles enligt med förhållandet, och att ingen Klockare i de församlingar, der H:r Friherren är boende, användes till Schollärare, hvaremot man i stället håller särskilde dyrlegde personer, att i detta afseende uppfylla Klockarnes skyldigheter.
Af Herr Riben, Carl Vilhelm, som förklarat, att meningen med dess hemställan om Presterskapets förpligtande att befrämja barnaundervisningen, endast varit, att Prästerskapet måtte vaka deröfver, att barnen få lära läsa.
Herr Riben anser i öfrigt Utskottets förslag, att Gonsistorierne och B<jd. ceA Ekan.