Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Statens omedelbara försorg och på dess bekostnad; b) att, för utförande af sådana stamlinier, så vidt icke Statens direkta tillgångar dertill kunde af Rikets Ständer anvisas, medel måtte, i den mån det erfordrades, efter Rikets Ständers pröfning och bemyndigande, beredas af Fuilmägtige i Riksgäldskontoret medelst upplåning mot obligationer, löpande med viss måttlig ränta samt underkastade amortering i en bestämd proportion, årligen eller i män af lillgångarne för återinlösning; c) att likväl sådan upplåning af medel icke måtte ega rum och följaktligen ej eller derpå beroende byggnad af statsbanor företagas, utan så vida och allt efter som E. K. M:t och Rikets Ständer funne stats-inkomsterna kunna beräknas lemna sådant öfverskott, som för betäckande af byggnads-kapilalets ränta och amortering tillsvidare årligen erfordrades; d) att, för dylika stambanors framtida utförande i de delar och med den hufvudrigtning, hvarom E. K. M:t och Rikets Ständer kunde komma att besluta, noggranna topografiska undersökningar måtte genom
Styrelsens för allmänna väg- och vattenbyggnader försorg fä verkställas, och fullständiga planer, med kartor, profiler, detalj-ritningar och kostnadsförslag, på grund deraf upprättas, samt, för utgifterna härvid, Expedilions-TJtskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 183. 513 vid, af Rikets Ständer lill E. K.
M:ts disposition anvisas 20,000 R:dr årligen i tre år från och med nästkommande år 1855; e) att, derest Rikets Ständer, till följd af E. K.
M:ts härom aflåtna särskilda Proposition, skulle besluta väsendtligen högre beskattning å tillverkningen af bränvin, Fullmägtige i Riksgälds-kontoret måtte af Rikets Ständer bemyndigas, att, så vida uppbörden af denna skatt under nästa eller derpå följande år visade sig, utöfver behofvet för derå möjligen skeende andra anvisningar, lemna ett nelto-öfverskolt af minst 615,000 R:dr, successivt, i mån af behof, genom upplåning på redan uppgifvet sätt, anskaffa och till E. K.
M:ls disposition utbetala det kapital-belopp, som, enligt ofvan anförda beräkning, erfordrades för anläggningen af jernvägs-stamlinien från Stockholm till Götheborg, med afdrag af sträckningen emellan Köping och Hult, om hvilken anläggning
Väg- och vattenbyggnads-styrelsen då borde för Statens räkning genast gå i författning, i öfverensstämmelse med de planer och särskilda föreskrifter, som för sådant ändamål blefve af E. K.
M:t fastställda och meddelade; f) alt hvad som erfordrades lill ränta för och amortering af de stats-obligationer, hvilka sålunda komme att af Riksgälds-kontoret utfärdas, måtte för åren 1856 och 1857 godtgöras af de å bränvins-skatten då influtna öfverskotts-medei; hvarjemte det skulle bero af Rikets Ständer, att för hvarje ny slatsreglerings-period besluta, huru berörda ränte- och amorterings-utgift borde bestridas; samt g) att, såsom hittills, på den enskilda industrien och företagsamheten i landet måtte få ankomma, alt företaga och utföra de smärre jernbanor, hvilka för kommunikations-behof af mindre utsträckning erfordrades, dock att ingen sådan bana, som kunde hänföras under egenskapen af allmän väg, måtte kunna sättas i verket, innan E. K. M:t, efter skedd anmälan om banans rigtning och beskaffenhet, dertill lemnat tillåtelse, och alt, då dylika kortare jernvägar, såsom, bland redan ifrågaställa, exempelvis de bi-banor, hvilka vore ämnade att med Köpiug-Hult-stamlinien sammanbinda städerna Askersund och Christinehamn, syntes förtjenta att med Statens understöd ihågkommas, det, likasom förut, borde på särskild pröfning i hvarje fall bero^ om och i hvilken mån dylika företag må af Staten understödjas, vare sig genom direkt anslag eller med lån utaf allmänna medel.
Rikets Ständer hafva i noggrannt öfvervägande tagit de uti detta vigtiga ärende behandlade frågor, hvartill kommit en i enskild väg hos Rikets Ständer gjord framställning derom, att Staten måtte ulan uppskof medverka till utförande af en jernväg, att i sträckning från någon af de på Skånska kusten belägna, Malmöhus län tillhörande städer till Wetterns södra strand anläggas.
De förvånande framsteg, produktionen och industrien i nästan alla riglningar gjort inom de länder, som förskaffat sig lätta och billiga kommunikations-medel, samt dessas mäktiga inflytande ej allenast på de närings-idkande samhälls-klassernas_ belägenhet, utan äfven på värdet och tillgången af de för det civiliserade samhällets alla medlemmar gemensamma lefnadsbehofven, hafva, i förening med de särdeles förmånliga resultaterna af här i Riket, inom några landsorter, redan anlagda mindre jernvägar, framkallat den af E. K.
M:t omförmälda allmänna håg för jernvägars åstadkommande.
Rikets Ständer äro också öfverlygade, att denna äfven genom enskilda uppoffringar ådagalagda håg och önskan att komma i åtnjutande af de fördelar, kommunikations-anstalternas förbättring visat sig medföra, skall ytterligare ökas och utbredas, i den mån kännedomen om de för alla näringar och all rörelse gagnande och välgörande följderna deraf mer och mer sprida sig bland detta vidsträckta rikes invånare.
Den inverkan, varuprisen och transportkostnaderna inom ett land, under nuvarande Bih. lill B.
Prot. 18S3 & 18S4. 10 Sami. 1 Afd. 65 514 Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 183. handelsförhållanden, mäste utöfva på likartade natur- och slöjd-produkters både tillverkning och konsumtion inom andra länder, nödsakar hvarje folk, som vill fortfarande deltaga i den ständigt tillväxande täflan på verldsmarknaden, att i möjligaste mån söka tillegna sig och begagna de medel, hvilka visat sig isynnerhet befrämja och underlätta så väl produktionen som afsättningen af dess alster Beträffande Sverige särskildt, måste det, till följd af dess naturförhållanden, vara företrädesvis vigtigt och angeläget för detta land att kunna till antagliga pris och erforderlig mängd tillhandahålla främmande länder de varor, i utbyte hvaremot sådana förnödenhets-artiklar derifrån kunna erhållas, som härstädes alls icke eller till otillräckligt belopp frambringas.
För framtida möjligheten häraf torde jernvägars anläggning med skäl kunna anses såsom ett nödvändigt vilkor, helst dessa i flera delar af landet utgöra det enda fullt ändamålsenliga kommunikations-medlet.
Dessutom måste jernvägar äfven för den inre rörelsen inom ett med så skiljaktiga produkter begåfvadt rike, der, i vissa orter, kommunikationerna tidtals äro nästan afbrutna, medföra högst väsendlliga fördelar, och åstadkommandet deraf alltså jemväl utgöra ett bland de angelägnaste och verksammaste medlen och vilkoren för denna rörelses tidsenliga utveckling.
Ofvertygade om den allmänna nyttan och hehofvet af ändamålsenliga, samt efter landets lokala beskaffenhet och tillgångar lämpade jernvägs-anläggningar, hafva Rikets Ständer ansett sig kunna antaga, att dylika anläggningar också härstädes måste och skola tillvägabringas, hvadan det egentligen icke varit frågan örn, utan frågan huru eller på hvad sålt jernvägar skola här åstadkommas, som, vid pröfningen af detta ärende, utgjort föremål för Rikets Ständers öfverläggningar och tillgöranden.
Lika med E. K. M:t, anse Rikets Ständer, i fråga om jernvägs-anläggningar, bestämd skillnad böra göras emellan stambanor, eller sådana jernvägs-linier, som i oafbruten sträckning fortlöpa genom flera provinser eller en större del af landet, samt bibanor, eller de smärre jernvägar, som antingen gå från och till någon viss landsort, eller stöta till och sluta vid någon stambana eller vatten-kommunikations-led, eller också sammanbinda några närmare hvarandra belägna, för inrikes trafiken vigtiga punkter.
I anseende till de högst betydliga kostnader, som med jernvägs-anläggningar äro förenade, måste antagas för gifvet, att de jernvägar, som böra hänföras till stam- eller hufvud-banor, här i Riket icke kunna åstadkommas, utan att dertill erforderliga tillgångar varda anskaffade genom Statens försorg eller emot dess ansvarighet för fullgörandet af de vilkor, derunder enskilda medel till dessa företag tillskjutas.
Då nu Staten underkastar sig skyldigheten att för sagda ändamål vidkännas stora uppoffringar, synes den deremot böra förbehålla sig rättigheten att ej mindre bestämma ordningen och sättet för-ifrågavarande företags utförande samt framtida underhållande, än ock föreskrifva vilkoren för de sålunda anlagda jernvägarnes begagnande.
Erfarenbeten inom andra länder har dessutom ådagalagt angelägenheten för Staten att, åtminstone i sistnämnda hänseende, kunna utöfva en sådan rättighet.
Det har nemligen visat sig, att, oansedt den omtanka och det förutseende, hvarmed bestämmelserna och förbehållen vid dylika arbetens öfverlåtande åt enskilde må hafva blifvit uppgjorda, Statens och den allmänna rörelsens framtida fördelar dervid dock svårligen kunnat på ett tillfyllestgörande sätt iakttagas och betryggas, samt att det icke sällan lyckats det enskilda interesset att få dylika bestämmelser åsidosatta eller tillämpade på ett sätt, som föranledt flerfaldiga stridigheter och olägenheter.
Med stöd af den erfarenhet, som sålunda vunnits och förmått flera Stater att i sednare lider sjelfva öfvertaga oftanämnda arbetens verkställighet, och på det att Svenska folket måtte kunna vara förvissadt derom, att de jernvägs-anläggningar, Expeditions-Ulskottets Förslag till underd.
5iö om hvilka nu är fråga, varda utförda på ett i alla hänseenden ändamålsenligt och tillförlitligt sätt, äfvensom att den blifvande trafiken derå i möjligaste mån kommer att underlättas genom billiga afgifter, hafva Rikets Ständer, som tili alla delar instämma uti de härom af E. K.
M:t i Dess Nådiga Proposition uttalade åsigter, antagit den grundsats, att jernvägs-stamlinierna anläggas och utföras genom Statens omedelbara lörsorg och på dess bekostnad, samt att tillsynen öfver desamma efter deras fullbordande, äfvensom förvaltningen af dermed förenade inrättningar, jemväl böra tillhöra Staten och sålunda utgöra ett allmänt eller stats-bestyr.
Men som rörelsen och lokala förhållanden kunna företrädesvis påkalla en eller annan jernvägs-kommunikation mellan närmare hvarandra belägna orter, hvilka anses böra genom någon tillämnad stamlinie sammanbindas, fastän anläggningen deraf möjligen måste till framliden uppskjutas; sä och på det alt denna omständighet icke må förhindra den enskilda verksamheten att genom sina tillgöranden under tiden åstadkomma en önskad och gagnelig jernvägslorbindelse mellan sagda orter, hafva Rikets Ständer ansett det icke böra förmenas enskilde att på sin bekostnad utföra sådana vägstycken, fastän de framdeles komma att utgöra delar af stambanor; dock under Slaten härvid förbehållen rätt alt dessa ban-delar, efter deras fullbordande, i stadgad ordning inlösa.
Hvad beträffar det af E. K.
Nåder föreslagna särskilda anslag till bestridande af utgifter och kostnader för undersökningars anställande samt uppgörandet af planer och ritningar m. m. i afseende på föreslående jernvägs-anläggningar, så måste det obestridligen vara af den största vigt, att hufvudlinierna i Sveriges blifvande jernvägs-system varda anlagda i den rigtning och ordning samt på det sätt, hvarigenom det härmed åsyftade ändamål, eller rörelsens och näringarnes underlättande och utveckling, närmast vinnes, och anläggnings-kostnaderne, så vidt ulan detta ändamåls åsidosättande sig göra låter, minskas.
De fel och misstag vid bestämmandet af dessa jernvägs-liniers rigtning, anläggningssätt och beskaffenhet, som genom missledande eller mindre noggranna och tillförlitliga undersökningar eller ock genom saknade topografiska och statsekonomiska upplysningar och utredningar förorsakas, kunna lätteligen för det allmänna medföra financiela förluster, deslomera betydliga och kännbara, som de företag, hvarom nu är fråga, i förhållande till detta lands tillgångar, kräfva jemförelsevis större uppoffringar och ansträngningar, än andra länder för samma kommunikationsmedels erhållande behöft underkasta sig.
All möjlig omsorg och noggrannhet synas derföre böra egnas åt den företrädesvis maktpåliggande undersökningen och utredningen, hvarest och i hvilka rigtningar stam- eller hufvud-banorna böra anläggas; varande dock likaledes af synnerlig vigt att tillförlitligt och fullständigt må utredas, huru eller på hvad sätt de Svenska jern väga ine, med afseende å landets lokala förhållanden samt den personal- och varu-transport, för hvilka de hufvudsakligen komma att begagnas, böra anläggas och huru de böra vara beskaffade, för att blifva mest gagnande och ändamålsenliga.
För alt så skyndsamt, som möjligt blefve, tillegna landet fördelarne af större jernvägs-anläggningar, hafva, i betraktande tillika af de för sådant ändamål, på E. K. M:ts Nådiga befallning, redan vidtagna förberedande åtgärder, Rikets Ständer ansett nödigt, att under mellantiden intill Rikets Ständers nästa sammankomst äfven sjelfva arbetena å jernvägs-stamlinier påbörjas och, så vidt omständigheterna lämpligen medgifva, fortsättas samt utföras; i hvilket afseende Rikets Ständer funnit sig böra härför bereda tillgångar, till det belopp, som under tiden må kunna fullt ändamålsenligt användas.
Vid bestämmande af sättet för dessa medels användande, hafva Rikets
Ständer ansett följande omständigheter böra betraktas.
Enligt naturens anvisning äro tvänne 516 Expeditions-TJtskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 183. utaf hufvudiinierna i Sveriges blifvande jernvägs-system jemförelsevis mera vigtiga och angelägna än de öfriga, hvarföre dessa bägge jernvägs-liniers anläggning synes böra först och främst verkställas.
Den ena af nyssberörda stamlinier är den, som, i rigtning från vester till öster, skulle komma att genomskära hela Riket samt ledas genom dess medlersta och äldsta delar.
Den andra linien åter skulle sammanbinda den vid sjön Wetterns södra ända belägna staden Jönköping med någon af Rikets sydligaste hamn- och handels-platser.
Genom förstnämnda jernbanan skulle en förening beredas emellan hufvudstaden samt Rikets andra stad, Götheborg, hvilken, i anseende till dess synnerligen fördelaktiga läge och deså sällan afbrutna sjöfartsförbindelse med verldens största marknads-plalser, vunnit en öfvervägande och under sednaste tider betydligen ökad vigt för Sveriges utländska handel.'
Vidare skulle en i sådan rigtning anlagd jernväg komma att ej allenast öppna förbindelse mellan de provinser, från hvilka landets hufvudsakligaste bergs-produkter hemtas och hvarest bergsbruksrörelsen förnämligast idkas, utan derjemte sammanbinda så väl Nordsjön och Östersjön, som Rikets största insjöar och vigtigaste vatten-kommunikationer.
Sålunda skulle härigenom erhållas en, isynnerhet under de årstider, då sistnämnda kommunikationer icke kunna begagnas, för rörelsen högst nödvändig förening emellan de orter, från och till hvilka dessa leda.
Då nu ej eller synes vara att befara, det ju icke trafiken på denna jernväg skall kunna underhållas äfven under den öfriga delen af året, eller under den tid, då sjöfarten samt landets export- och import-handel, likasom personal-rörelsen, äro mest lifliga, skulle, denna jernväg alltså komma att medföra den dubbla fördelen att både underlätta kommunikationerna och göra dem oberoende af de naturhinder, som för närvarande tidtals försvåra eller förhindra desammas fortgång.
Dessutom skulle en sådan jernväg för den inre delen af de landskap, densamma kommer att genomgå, bereda den hittills derstädes saknade förmånen af ömsesidiga förbindelser ej allenast med landets i flera hänseenden betydligaste stapel-ort Götheborg och de på föga afstånd från denna stad belägna, fabriks-idkande, folkrika trakter af Westergöthland, utan äfven med landets öfriga på bergs- och andra natur-alster mera rika provinser.
Dessa förbindelser skulle än vidare kunna utsträckas medelst ändamålsenligt anlagda bi-banor, hvilka genom stambanans utförande ofelbart komme att framkallas, men utan denna icke torde kunna lemna ersättning för anläggnings-kostnaderne.
Beträffande åter den lämpligaste utgåogs-punkten för påbörjandet af den stambana, som, fullbordad, skulle komma att förena Götheborg med hufvudstaden, hafva Rikets Ständer ansett, att den bör väljas så, att den delen af merarrämnda stambana, som nu skall anläggas, så vidt möjligt är, blifver för den allmänna rörelsen mest fördelaktig och kommer att utgöra något helt för sig.
Rörelsens rigtning utåt från öster till vester och tvärtom inåt, jemte Götheborgs redan vunna stora betydelse såsom handelsstad, har, i förening med önskan att kunna uppfylla ofvannämnda ändamål, hos Rikets Ständer stadgat öfvertygelsen om denna stads synnerliga lämplighet såsom utgångspunkt.
Med föranledande af omförmälda förhållanden äfvensom af de många vigtiga fördelar i både militäriskt och politiskt hänseende, som en jernbana emellan Stockholm och Götheborg erbjuder, helst från denna bana måste utgå den framdeles säkerligen ilrågakommande jernvägs-anläggningen mellan de förenade Rikenas bägge hufvudstäder, anse Rikets
Ständer stambanan melian förstnämnda tvänne städer vara den, hvars anläggning i främsta rummet bör till verkställighet befordras.
Vidkommande den andra af de stambanor, för hvilka statsanslag under innevarande Riksdag yrkats, eller jernbanan emellan Skånska kusten och Wettern, hafva Rikets Ständer fästat afseende derå, att genom en jernväg från någon af Skånes hamnplatser till Jönköping blifver kommunikations-systemet inom Sverige fullbordadt till sina Expedilions-Vtskoltels Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 183. 517 hufvuddrag, hvilka, efter hvad naturen sjelf anvisat, böra åsyfta att förena de stora insjöarne inom medlersta delen af Riket med hvarandra och med de haf, som på trenne sidor omgifva landet.
Härigenom erhålles ock en, det inre af landet genomgåeude hufvud-kommunikations-led, hvars inflytande på landets industrielå och kommerciela förkofran måste blifva högst välgörande, hvarjemte samma kommunikationsled otvifvelaktigt äfven i strategiskt hänseende blefve af stor vigt.
Dessutom komma genom en sådan jernväg flera delar af
Riket i åtnjutande af den förbättring i deras kommunikations-anstalter, som de hittills saknat och hvaraf de för närvarande äro i högsta behof.
Småland skall då kunna inom Skånes sydliga delar afsätta sina skogs-, bergs- och ladugårds-produkter, samt derifrån under inträffande missväxter' få sina spanmålsbehof fyllda, och för öfrigt skulle genom den föreslagna jernvägens anläggande ej allenast en närmare förening mellan Rikets södra och medlersta landskap, utan äfven en ganska liflig förbindelse mellan detta Rike och de på Europas fasta land belägna Stater åstadkommas.
Utförandet af jernvägs-stamlinien mellan sydvestra kusten af Skåne och Wetterns södra ända har alltså synts Rikets Ständer jemväl böra ofördröjligen företagas, samt en del af de medel, som för stambanors anläggning varda under denna Riksdag af Rikets Ständer anvisade, anslås till nämnda jernväg.
Emot slutföljden häraf, eller att Staten således samtidigt påbörjade tvänne så stora och kostsamma företag, som anläggandet af jernvägar både emellan Stockholm och Götheborg och emellan Jönköping och Malmö, bar bos Rikets Ständer väl framställts de betänkligheter, att dessa jernvägars utförande på en gång skulle kunna öfverstiga landets tillgångar och Staten såmedelst komma att splittra sina krafter samt förminska sin förmåga att inom den möjligaste korta tid fullborda den jernvägs-anläggning, som syntes företrädesvis nyttig och nödvändig.
Å andra sidan åter, och till ytterligare stöd för de af Rikets Ständer härutinnan hyllade åsigter, förkommer, hurusom det ej bör vara äfventyrligt, att på en gång börja hied bägge de nu ifrågavarande 1’ernbanornas anläggning, emedan för dem ej behöfver användas större sammanlagdt lelopp, än som kan för hvarje år dertill anvisas, och hvilket, om ock blott en jernväg anlägges, i allt fall skulle komma att för densamma åtgå.
Då erfarenheten inom andra länder icke bekräftat riktigheten af den tillförene godkända och såsom allmänt giltig antagna åsigten, att en jernbana måste vara till hela sin längd fullbordad, för att medföra någon egentlig nytta och lemna någorlunda nöjaktig afkastning, hafva Rikets Ständer ansett det icke vara nödvändigt att i sådant syfte med alltför mycken ifver påskynda arbetet.
Det har nemligen i allmänhet, då fråga varit om större vägsträckningar, visat sig, att mängden af personer och varor icke utgöres af dem, som fortskaffas längs efter hela jernbanan, utan af dem, för hvilkas transporterande blott delar deraf begagnas; och hvad särskildt beträffar de tvänne jernvägar, om hvilka nu är fråga, kunna dessa lätteligen fördelas i flera sektioner, af hvilka hvar och en komme att utgöra ett helt för sig och derföre blifva af stor vigt och nytta för kringliggande orter.
Det synes för öfrigt icke rätt lämpligt alt så pådrifva jernvägs-arbetena på en enda ort, att derigenom en alltför stor arbetsstyrka komme att, till förfång för jordbruket samt andra dervarande yrken, dragas från dessa under den tid, som jern vägs-byggnader forlfore.
Med de särskilda landsorternas rättmätiga anspråk på åtnjutande af likartade understöd och förmåner från det allmännas sida torde det ej eller öfverensstämma, att södra Sverige måste, ända lill dess hela jernvägen emellan Götheborg och Stockholm blifvit fullbordad, belt och hållet sakna de fördelar, dylika vägars anläggning medföra, helst denna del af Riket, i jemförelse med de medlersta provinserna, hvad kommunikations-väsendet beträffar, är särdeles vanlottad, såsom saknande 518 Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, A'.-o i83. de inom nämnda provinser befintliga sjöar och sådana kanaler och jernvägar, sorn med bidrag af allmänna medel derstädes redan blifvit anlagda.
På grund af hvad sålunda uti detta ärende blifvit af Rikets Ständer underdånigst anfördt, och med instämmande uti E. K. M:ts Nådiga framställning angående sättet för verkställigheten af särskilda, jemförelsevis smärre jernvägs-anläggningar, hafva Rikets Ständer, för sin del, velat förklara, besluta och stadga, sorn följer, nemligen: 1:0.
Med hänsigt till ifrågakommande jernvägs-anläggningar inom Sverige, antages och fastställes den grundsats, att alla stambanor hädanefter anläggas och utföras genom Statens omedelbara försorg, samt att sålunda anlagda stambanor, med allt hvad dertill hörer, komma att anses såsom allmän tillhörighet och slä under Statens tillsyn och förvaltning.
De med stambanors anläggande förenade kostnader bestridas i allmänhet af Staten; dock må vissa delar af sådana jernbanor på enskild bekostnad utföras, emot rättighet för Staten att de sålunda anlagda bari-delarne, efter deras fullbordande, inlösa i den ordning och på det sätt, som för hvarje särskildt fall, före anläggningens företagande, blifvit stadgadt. 3:o.
Företagandet och utförandet af de smärre jernvägs-anläggningar inom landet, som för kommunikationer af mindre utsträckning erfordras, må ankomma på den enskilda industrien och företagsamheten; börande likväl ingen sådan jernbana, som kan hänföras under egenskapen af allmän väg, få anläggas innan Kongl. Maj:t, efter skedd anmälan om samma banas rigtning och beskaffenhet, dertill lemnat tillåtelse; och kommer att på särskild pröfning i hvarje fall bero, om och i hvilken mån dylika företag må af Staten understödjas; hvarvid företräde bör tillerkännas anläggningen af sådana jernvägar, som komma att stå i direkt förbindelse med någon af Staten anlagd jernbana.
Derjemte hafva Rikets Ständer, till utgående från Riksgälds-kontoret, anvisat och till E. K.
M:ts Nådiga disposition ställt ett särskildt anslag af Sextio Tusen Riksdaler, ' för att sätta E. K.
M:t i tillfälle alt genom erfarne och sakkunnige män låta, efter anställda noggranna undersökningar och utredningar i både statsekonomiskt och topografiskt afseende, samt med hänsigt till kommunikations-väsendet i allmänhet, uppgöra och utarbeta förslag till jernvägars rigtniugar, anläggnings-sätt och beskaffenhet m. m., samt att, vid nästkommande Riksdags början, kunna till Rikets då församlade Ständer aflåta Nådig
Proposition angående verkställigheten af de större jernvägs-anläggningar, hvilka derefter böra af allmänna medel bekostas.
Såsom svar å förevarande Nådiga Proposition, så vidt densamma alser anskaffandet af erforderliga tillgångar för utförande af de jernvägs-företag, som anses böra genom