Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Moberg har, uti ett till Vällofl. Borgare-Ståndet ingifvet, och derifrån lill Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet remitleradt memorial andragit, att mätningen af salt och spanmål, sådan den nu verkställes, är förenad med åtskiilige olägenheter, så väl för köpare sorn säljare, då det sätt, hvarpå målkärlet ifylles, betydligen inverkar på huruvida målet varder ”ordentligt, svagt eller drygt"; till förekommande hvaraf motionären föreslagit: ”att en större jerntratt, som rymmer 2 å 3 kappar, an’’bringas öfver målkärlet på 3 å 4 tums distance derifrån och uppbäres af ”3:ne fotter, hvilka sprida sig så, alt de icke vidröra detsamma och att, ”uti berörde tratt insältes ett kors af jern, på det att den större eller ”mindre styrka, hvarmed säden af mätaren i öses, icke må verka på mål”kärlet, och skall delsammas vidrörande af skofvein eller någon del af tratten, ”jemväl förekommas genom den förpslagna distancen och fötternes stora ”spridning;” varande dock slutligen af motionären förklaradt, det han frånträder sitt sålunda framställda förslag, i händelse något annat kan uppfinnas, hvarigenom det åsyftade ändamålet bättre står atl vinna.
Utskottet anser väl erfarenheten hafva visat, att, på sätt motionären uppgifvit, ifrågavarande mätningar äro underkastade osäkerhet, genom verkan af en häftigare eller lösare inskuffhing i målkärlet; men då det af motionären föreslagna sätt för afhjelpande deraf otvifvelagligt skulle medföra, bland andra olägenheter, en betydlig tidsutdrägt, som, synnerligast vid större leveranser, kunde blifva ännu menligare för både köpare och säljare, än den möjliga förlust, som någon af dem, genom osäkerhet af mälnings-sättet, till äfventyrs får vidkännas; alltså och då Utskottet icke 4 /liim.
Bese.- ovli Ekon.-Utslot tets Utlåtande A7.-o 34, Eetarik.
N:o 35. är i lillfiilie att uppgifva något ändamålsenligare mätnings-sätt, än det hittills gagnade, hvilket finnes föreskrifvet i 7 § af Kongl. Förordningen den 29 Maj 1739» får Utskottet vördsamt hemställa, alt Herr Mobergs motion må förfalla.
Alik. till Exp. Utsk. den 26 Maj, kl. 12 mield.
Ullätande, i anledning af väckt motion om skyldighet för Säterier och Boställen att fortskaffa Kronobref.
Med fä stadt afseende å det onus , som åstadkommes genom kronobrefbäi ingsskykligheien , synnerligast sådan den nu är fördelad, har Riksdagstid I mägtigen Peter Persson från Jönköpings Län, tili ingifvet och till detta Utskott remitteradt memorial, föreslagit, att Säterier och Boställen jemväl må åläggas aLt uti herörde skyldighet deltaga; men som en sådan förbindelse icke är förenlig med de fri- och lättigheter, Säterier och Boställen enligt privilegier åtnjuta, anser Utskottet sig icke kunna tillstyrka bifall till Peter Perssons ofvannämn<le framställning; hvilket dock till Rikets Högloll.
Slockholm den 21 Maj 1840.
Ank. till Exp. Utsk. den 26 Maj, kl. 12 midd.
Betänkande, i anledning af väckt motion om indragning af Vexel-Controlleurs befattningar.
Uti ett fiån Vällofl.
Borgare-Ståndet till detta Utskott remitteradt memorial, har Herr C. F. IVcern yrkat, att Vexel-Controlleurs-befaltningarne, såsom varande öfverflödige, måtte indragas, hvarom fråga redan blifvit väckt vid flere föregående Riksdagar.
Utskottet, som anser sig böra upplysa, all Vexel-Controlleurs-befattningar existera endast i Stockholm och Götheborg, samt att, genom Kongl. Brefven den 24 Augusti 1824 och den iG Januari 1828, arfvoden blifvit beviljade Allm. Besp.- och Elon.-Utskottets Betänkande t N:o 35. 5 beviljade att af Statsmedlen utgå, för Vexel-controlleringen i Götheborg med 800 R:dr, och för samma conlrollering i Stochholm med 1200 R:dr„ hvilket senare arfvode likvisst numera blifvit nedsatt till zjoo R:dr Banco, finner nämnde befattningar vara öfverflödiga, då Handlandes och Mäklares egna intresse och säkerhet bero af coursens rälta noterande, och man således icke kan tvifla, att ju de deröfver hålla hand, hvartill kommer, att, efter den stadga i myntvärdet, som vunnits genom 1835 års realisation, coursförhållandet icke vidare kan blifva så skil jag ligt som förut, samt att Mäklare i alla fall, om så skulle påfordras, äro pligtige alt för hvarje postdag uppgifva totalbeloppet af de vexelslut, som ske; och får, på sådan grund, Utskoltet vördsamt föreslå, att Rikets Ilöglofl.
Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Vexel-Controlleurs-befattningarne i Slockholm och Götheborg må upphöra, och de derföre utgående arfvoden indragas; hvilket dock till Rikets Ilöglofl.
Ständers egen pröfning vördsamt öfverlemnäs.
Stockholm den 21 Maj 18 fo. STOCKHOLM,.
Kongl. Ordens-Boktryckeriet, 184o.
Allm, Bcsv. och JSkon-Utshottcts Utlåtande, N;o 36. 1 N:o 36.
Ank. lill Exp. Utsk. den 26 Maj, kl. 12 middagen.
Utlåtande, i anledning af väckt motion om inskränkning af Nämndemäns befrielse frän skjutsningsbesvär.
J^Fcd remiss från Hedervärda Bonde-Ståndet liar Utskottet fått emottaga en af lii ksdags-fu 11 mag t igen Magnus Persson från Wermlands
Län väckt motion, hvaruti anföres, att Nämndemännen inom Wäse Härad af nämnde
Län, under de senare åren, skola fritagit sig fran all skjutsningsskyldighet, utan afseende å de större eller mindre hemman eller hemmansdelar, hvarföre de, såsom egare och brukare, äro ansvarige; och då denna frihet så mycket mindre skall vara förenlig med billighet och rättvisa, som, om den skulle anses såsom en tillökning i Nämndemännens lön, en sådan förmon borde lika vidsträckt tillfalla alla Nämndens ledamöter, hvilket icke nu inträffar, då en och annan af dem, i anseende till sin innehafvande mindre hemmansdel, icke har skjutsskyldighet för mera än en häst, men det oagtadt delar med öfrige Nämnden lika besvär och ansvar i tjensteväg, samt dertill kommer, att Nämndemän skulle kunna, utom. redan innehafvande hemman, än ytterligare komma i besittning af fastighet, med lika stor, om icke större skjutsningsskyldighet, hvilken fastighet då blefve under samma frihet inbegripen, har Magnus Persson föreslagit den rättelse, såsom orden lyda t ”att Nämndeman, i och för tjenstens utöfning, utan afseende å dess innehafvande större ’’eller mindre hemmansbruk, frikännes från all skjutsskyldighet med en häst och med ”öfriga, hvartill hans innehafvande hemman är regleradt, träder i lika skyldighet med ”öfrige inom skjutslaget belägne hemmansåboer.’’ Utskottet får, i anledning häraf, upplysa, att de föreskrifter, som i detta ämne blifvit gifne, innefattas i en af Kongl. Kammar-Gollegium den 3 December 1821 utfärdad kungörelse, som stadgar, att, under den ordinarie Härads-Nämnden förundte skjutsningsfriheten icke får begripas reserv-hemmans och gästgifvaregårdars skjutsningsskyldighet, utan att denna frihet endast eger rum vid utgörande af Håll- och Kronoskjuts, i mon af den hemmansdel, Nämndemannen sjelf bebor och för hvilken han, såsom cgare, värd eller åbo är skrifven, samt icke längre än för den tid, han tjensten bestrider, från hvilket stadgande likväl blifvit gjorde undantag för vissa Län inora Ri - Eih. till R.
Prot. 1840. 8 Sami. la flåfut. 2 Allm.
Besv och Ekon -Utskottets Utlåtandej N:o 36. ket, deribland likväl icke för det
Län, der motionären har sitt hemvist; hvarförutan föreskriften i afseende på Nämndemännens reserv-sk jutsskyldighct blifvit t så måtto rättad genom ett serskildt Nådigt Bref af den 3 April nyssnämnde år, att hemman, som i öfrigt efter författningarne är skyldigt att utgöra reservskjuts, och hvilka, efter sistberörde lid af Nämndemän komma att brukas och bebos, icke må under deras tjenstetid en sådan skyldighet åläggas.
Hvad sålunda förekommit, har Utskottet öfverväga!, och som, till stod för förslaget i den delen, alt ordinarie Härads-Nämnden skulle frikännas från "'all” skjuts ningsskyIdigliet med en häst, motionären icke förebringat några skäl, som kunna verka för bifall till samma förslag; alltså får Utskottet vördsamt tillstyrka, att motionen derutinnan må lemnäs utan afseende.
Beträffande vidare motionärens yrkande, att Nämndemän måga åtnjuta skjutsfrihet endast för en häst, men för det större hästantal, som svarar emot de hemman, de innehafva, vidkännas vanlig skjutsningsskyldighet; så enär Kongl.
Kammar-Collegii omförmälde kungörelse bestämdt föreskrifver, att den ordinarie Härads-Nämnden för— undte skjutsningsfribeten icke får begripas i vidsträcktare mon, '”än för den hemmansdel, Nämndemannen sjelf beror och för hvilken han, såsom egare, värd eller åbo är skrifven,” samt det af motionären, bland andra skäl, antydde förhållande, att nemligen Nämndemän, som möjligen kunde sätta sig i besittning af egendom, jemte den de förut innehade och bebodde, skulle kunna få skjutsfriheten utsträckt äfven till den sålunda senast förvärfvade, icke lärer kunna inträffa, utan att derigenom uppenbarligen lemnäs å sido föreskrifterna i åberopade gällande författningar ; hvilket i sådant fall kan rättas genom påkallad beifran af vedei börande embetsmyndighet; fördenskull får Ut skottet, sorn funnit sig icke kunna tillstyrka någon ändring i hvad nu finnes föreskrifvet om Nämndemäns skjutsningsfrihet, vördsamt hemställa, att motionärens förslag äfven i denna senare del icke må till någon Rikets Ilögloflige Ständers åtgärd föranleda.
Stockholm den 20 Maj 18^0.
Allm, Besv. och Ekoit-Utskoltcts Utlåtande, Av o 37.
3 Nio 37.
Ank. till Exp. TJtsk. den 26 Maj, kl. 12 middagen, Utlåtande, i anledning af väckt fråga otti utfärdande af nya Instructioner f ör Länsstyrelserna och deras underlydande tjenstemän.
Herr Grefve Ankarsvärd, Carl Henric, har wti «n hos Högloft.
Ridderskapet och Adeln väckt motion, sorn till Utskottet blifvit remitterad, föreslagit, att, innan den af Rikets Ständer begärda förnyade Instruction för Lan jshöfdinge-Embetena, Kronofogdar, Häradsskrifvare och Länsmän komme att utarbetas, Rikets Ständer måtte hos Kongl.
Majit frambära den önskan att få meddela Kongl. Majit deras åsigter i ämnet, hvarigenom Rikets Ständer sattes i tillfälle att bedöma, i hvad nion communalangelägeriheterna kunde i sammanhang med goromålen inon Länsstyrelsen anordnas.
Från Hedervärda Bonde-Ståndet har Utskottet likaledes fått emottaga ett memorial af Riksdagsfullmägtigen Petter Persson från Calmar Län, som, under yttrad förmodan, att Kongl. Kammar-Collegium redan uppgjort förslag till nya Instructioner för Läns-Styrelsen i allmänhet, hemställt att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit täcktes taga samma förslag under granskning, samt omförmälde Instructioner sedermera låta utfärda.
Utskottet får till upplysning i ämnet vördsamt anföra, att förslag till sådan Instruction, som i ofvan anmärkte motioner omfärtnäles, blifvit af Kongl.
KammarCollegium författadt, och att detta förslag, dateradt den 10 sistl.
April, inkommit till Kongl. Kammar-Expediti-onen den 2g i samma månad; vid hvilket förhållande och då förslagen således för närvarande bero på Kongl. Majits
Utskottet anser den af Petter Persson föreslagne framställningen hvar ken vara behöflig eller lämplig, derföre Utskottet vördsamt hemställer , att denna motion må lemnäs utan afseende.
Vidkommande derefter Herr Grefve Ankarsvärds förslag, alt Rikets Ständer måtte beredas tillfälle att meddela Kongl. Majit deras åsigter, i afseende å de förväntade nya Instructionerne för Landshöfdinge-Embetena och derunder lydande tjenstemän, så enär desse Instructioner måste grunda sig på gällande lagar och författningar, 4 Allm.
Besv. och Ekon.-Utskottets Betänkande> N:o 38. och sålunda endast kunna tillhöra den verkställande magten att utfärda, anser Utskottet, att å berörde hemställan icke må fästas afseende; hvadan Utskottet vördsamt derå tillstyrker afslag.j Stockholm den 20
Ank. till Exp, Utsk. den 26 Maj, kl. 12 middagen, Betänkande, i anledning af väckte motioner, angående ändringar uti eller tillägg vid författningarne om lumpsamling.
I detta ämne hat- till Utskottets handläggning blifvit remitterade : ilo. Ifrån Häglof.
Padder skåpet och Adeln:
Ett af Herr von Posen, Georg, afgifvet memorial, hvaruti lian,efter framställning af de olägenheter, som de orter få vidkännas, hvilka öfversvämrnas af Lumpsamlare, uppgifvit såsom medel lill afhjelpande deraf, att insamlingen af lumpor borde ske districtvis samt papperbruksidkare hålla derinom bosatte Commissionärer, som uppköpte lumporne, hvilkas afhemtning till bruket derefter åläg bruksidkare!); att denna ordning icke hindrade någon täflan emellan alla de pappersbruk, som önskade erhålla lump från de district, der varan vore tillgänglig; äfvensom att de, hvilka egde lumpor att afyttra, funno afsättnrngsställen utan att hemsökas af kringstrykande lumpsamlare, hvilka, under skydd af deras lumpsamlare-pass, äro på landet så besvär lige, att med skäl må önskas befrielse från dem; och har motionären såsom följd häraf föreslagit: i;o att inga så kallade lumpsamlare-pass må utgifvas , vare sig af Konungens Befallningshafvande , Magistraten eller af pappersbruks-idkare ; och 2:0 att lumpsamlingen måtte ske af i orten boende, kände, välfräjdade personer endast så vidsträckt att desse personer ej behöfde pass.
Om desamma antoges af socknarne sjelfve, som häst kunde bedöma deras frejd, och pappersbruks-idkaren för öfrigt sjelf drog försorg om att inom vissa district erhålla commissionärer, hvilka upphandlade för hans räkning lump, sä att hvar och en visste hvarest lumporne kunde afyttras, och hvarefter bruks-idkaren endast hade att ombesörja lumptranspoi ten från upphandlare!) till bruket.
Harige - Allm.
Bes. och Ekon.-Utskottets Betänkandej N:o 38. 5 nom kumle elen åsyftade ordningen vinnas, ocii, om någon ovana skulle i början försvåra lumphandeln, trodde motionåren deri snart hafva en öfvergång och förändringen bereda en önskad frigörelse från de oordningar, sorn man fåfängt jäfvadc och hvilka voro en tryckande börda för de landsorter, i hvars granskap pappersbruk voro belägne.
Emot denna framställning, i hvad den afser förslaget att districtvis endast genom derinom antagne ombud låta hopsamla lumpor, äfvensom att socknarne skulle åläggas antaga lumpsamlare åt bruken, har Herr Bråkenhjelm anfört: 1:0 att all tid svårigheter, om ej omöjlighet, skulle uppkomma för andra pappersbrukän dem, som voro belägne inom orten, att få de föreskrifne ombuden engagerande, hvarförutan uti de provinser, inom hvilka flera Bruk befinnas, tillgångar på lumpor snart blefve medtagen, då ett annat hade fördel att vara ensamt i sin ort; och 3:0 att socknarne ej kunna åläggas att besörja luropsamlingar eller sjelf ve antaga samlare för det ena eller andra bruket, samt att bet villas mätte att, med sådane föreskrifter, någon toge vara på dessa råämnen så Väl som nu sker, då desamma dageligen efterfrågas i stugan.
Vidare anmärker Herr Bråkenhjelm den af motionären uttalade oviljan emot Bruksegarne, att annorlunda transportera lumporna, än genom egen åtgärd, samt bestrider de uppgifne orsakerne, hvarföre en väl frejdad person, som sysselsätter sig med lumpsamling, icke skulle vara berättigad att träda öfver lånegränsen, då han i öfrigt intet annat ondt gjorde; och föreslår Herr Bråkenhjelm, till undanrödjande af de anmärkte omständigheterne: att pappersbruksidkarne böra inom hvarje års slut till Konungens Befallningshafvande i länet inlemna uppgift å de lumpsamlare hvaraf han vill för kommande år sig begagna; att desse skola vara välfrejdade personer af mankönet, hvilka icke, unJer livad förevändning sorn helst, få medhafva hustru eller barn; att
Bruksegare borde härtill företrädesvis antaga personer, hvilka till annat arbete vore mindre tjenlige, såsom afskedade krigsmän m. fl.; att, sedan lumpsamlare blifvit försedd med frajdebevis samt brukets antagningssedel, borde ban vara berättigad erhålla förpassning af Konungens Befallningshafvande, till hvilken ort som helst på högst 3:ne månader hvarje gång, då i passet kunde utsättas, jemte orten, hvarpå det lyder, om och hvilka kramvaror, som till utbyte af lump finge medhafva*; att förpassning endast af Konungens Befallningshafvande och ej af dertill uppdrag!,le personer i landsorten finge meddelas; och att den lumpsamlare, som beträddes innehafva andra handelsvaror, än som i förpassningen bestämdes, eller idkade annan rörelse, än den för hvilken han vore utsänd, eller med betlande lage allmänheten till last, eller annars Öfverträdde ordning och sedlighet, hvaröfver allt det ålåge Kronobetjeningcn och By-åldermännen hålla noga liand, borde fråntagas förpassringen, samt Bruksegaren icke tillåtas, att en sådan i sin tjenst vidare antaga.
6 Allm Bes- och Ekon.-Utskottets Betänkande.
Herr Edenhjelm, som förklarat sig fullkomligen dela motionärens åsigt om skadliglieten deraf, att lumpsamlare stryka landet omkring, bar dock hemställt, om det ej vöre billigt, att de lumpsamlare, som gjort sig kände för ett ärligt och anständigt uppförande, för lifstiden blefve bibchållne vid rättigheten att idka sin näring. 3:o ifrån Hedervärda Bonde-Ståndet'. a~) En af Riksdags-Fullmägtigen Petter Gabrielsson från Kronobergs
Län väckt motion af innehåll: att ehuru, enligt Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse till CommerceGollegium den 20 Januarii l8a4 och bemälde Collegii derpå grundade Kungörelse den g:de Februarii samma år, Pappersbruks-Idkare äro berättigade att till lumpors insamlande begagna, så väl egne hos dem skattskrifne arbetare, som ock annorstädes boende personer, hvilka egde laga försvar och god frejd, likväl och som till denna insamling för det mesta utsäoda6 unga och starkt arbetsföre personer, hvars arbetsförmåga kunde vida nyttigare användas och hvilka genom detta kringvandrande lefnadssätt vänja sig vid en förderflig syslolöshet och lättja, som sedan sällan eller aldrig kan afläggas, och tillika uppenbart vore, att lumpsamlingen utan hinder borde kunna förrättas af sådane personer, sorn af ålderdom eller andre orsaker saknade full arbetsförmåga, fann motionären sig föranlåten föreslå den ändring eiler tillägg i förrberörde stadgande: att ingen, som ej uppnått 5o års ålder, eller af annan orsak saknade full arbetsförmåga, må tilldelas pass för insamling af lumpor.
N) Håkan Nilssons från Christianstads Län, med hvilken Nils Jeppsson från Skåne sig förenat, memorial, hvaruti motionären, efter framställning af de 'bedröfliga följder, lumpsamlares kringvandrande ä Jandsorterne medförde, föreslagit: att pappersbruksegares rättighet att antaga och kringsända lumpsamlare må varda begränsad så, att hvarje pappersbruk endast tillätes ega ett visst antal sådane, hvilket af Beredningsoch Taxerings-Comiteerne årligen kunde bestämmas, hvarefter ifrågavarande personer, likt andre lagstadde tjenstehjon, borde hos Bruksegaren skaltskrifvas; och skulle det dessutom åligga Bruksegarne, att, för utbekommande af pass åt lumpsamlare, med bevis från Häradsskrifvaren i orten, hos Konungens Befallningshafvande styrka, hvilka personer i berörde ändamål blifvit vid bruket skattskrifne och för hvilka endast pass borde meddelas. e) Riksdagsfullmägtigen från Upsala Län Erie Marméns memorial, hvaruti, efter beskrifning af de olägenheter, som tillskyndas allmogen genom lumpsamlares kringstrykande i Jandsorterne, dervid ej sällan skall inträffat, att hela familjer, beslående af man, hustru och barn åtföljas och hvilka genom betlande och andra ofog söka sin bergning, motionären framställt det förslag, att, då sådane familjer anträffas, de samma genast måtte gripas och försändas till den ort, hvarifrån de uppgifva sig vara, Allm, Besv. och Ekon.-Utskottets Betänkande, iV:o 38. 7 samt Pappersbruks-idkare förbjudas att årligen försända eller förpassa flere, än endast en person för hvarje Län.
Hvad sålunda blifvit anfördt bär Utskottet i öfvervägande tagit, och vidkommande först yrkandet om förbud för Konungens Befallningshafvande, Magistrater m. fl. att utfärda så kallade lumpsamlare-pass, samt att i orten boende, kände, välfrejdade personer ej borde i vidsträcktare måtto få utöfva lumpsamling, än att desse dertill ej behöfde pass; så enär detta påbud skulle innefatta för pappersbruks-idkarne inskränkning uti sättet att förskaffa sig nödige rudematerier för sin näring i strid med andra fabriksidkares rättigheter i denna del, samt skäl icke förefinnas att behandla personer, hvilka befatta sig med lumpsamling, annorlunda än andra medlemmar af arbetsklassen och härtill kommer att Kongl. Kungörelsen den i8
Maj i8a4> orn hvars noggranna iagttagande serskild
Nådig befallning är meddelad i Kongl. Circulairet den 3o Februari iBdo, iemnar Konungens Befallningshafvande tillräcklig myndighet att i allmänhet förekomma personers olagliga kringvandringar, finner Utskottet någre andre föreskrifter, i afseende på förpassnings meddelande för lumpsamlare, icke vara af behofvet påkallade än att Rikets Ilögloflige Ständer behagade hos Kongl Majit framställa den underdåniga önskan : att i, 5 och 6 momenten i Kongl.
Brefvet den 20 Januari 182.4, samt Kongl.
Commerce-Collegii, i anledning deraf, utfärdade Kungörelse af den g derpåföljde Februari, måtte i Nåder sålunda förklaras, att inga andra personer må till lumpsamling användas och af Konungens Befallningshafvande med pass förses, än sådane, hvilka äro hos Pappersbruks idkaren mantals- och skattskrifne och derstädes ega sin bostad; att dertill företrädesvis böra användas personer, hvilka till annat arbete äro mindre tjenlige, såsom afskedade krigsmän, m. fl.; alt desse icke, under hvilken förevändning som helst, få medhafva hustrur och barn; samt att passet för hvarje gång i-oke må lyda å längre tid, än högst 3:ne månader, eller gälla för flere än en enda person; äfvensom att 7 mom. måtte erhålla den förändrade lydelse, att ”om lumpsamlare, som med pass är försedd, besvärar allmänheten med tiggande, eller idkar handel eller annan rörelse, än den, för hvilken han är utsänd, eller annars öfverträder ordning och sedlighet, skall han anses hafva förverkat rättigheten att vidare begagna sig af passet, och bör då, genom Kongl. Maj ts
Befallningshafvandes försorg, försändas till sin hemort, på husbondens bekostnad, så vida han icke sjelf eger tillgångar att ersätta kostnaden för sitt hemförskaffande”. s Allm. Besv.- och Ehon.-Utskotlcls Betänkande, -V.o 38 Beträffande dernäst raotionärernes framställning om skyldighet, dels för socknarne sjelf ve att utse lumpsamlare för pappersbruken, och dels för pappersbruks-idkarnc att inom vissa district hålla commissionärcr till upphandling af lumpor, äfvensom att blott ett visst antal personer, hvilka af Berednings- och Taxerings-Comitésrne årligen borde utses, härtill finge begagnas, så, och jemte det, i Utskottets tanka, hvarken socknarne, eller Berednings- och Taxcrings-Coraitéerne kunna eller böra åläggas ett dylikt bestyr, anser Utskottet, genom såväl de nu förcslagne ändringarne i Kongl. Brefvet den 20 Januari 1824, som hvad detta Nådiga Bref dessutom stadgar i afseende på ifrågavarande ämne, så många controllör vara pappersbruks-idkarne ålagde, att någre ytterligare föreskrifter om deras skyldighet att hålla commissionärer i socknarne eller iagttagande af andre, i motionerne förekommande, yrkanden, icke torde numera vara behöfligej hvadan Utskottet får hos Rikets Ilöglofi.
Ständer vördsamt hemställa, att hvad i dessa hänseenden blifvit framställdt måtte förfalla.
Stockholm den 2 5 Maj i84o. STOCKHOLM, Elméms och Granbergs Tryckeri. 1840.
Allm. Bcsv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, N.*o 3$. i N:o 39.
Ani. till Exp. Utsk. den 29 Maj, kl. 2 e. m.
Betänkande, i anledning af väckta frågor om Näringsfriheten.
Uti detta ämne hafva till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet blifvit remitterade följande memorial, nemligen: Från Höglofl.
Ridderskapet och Adeln: r:o Af Herr Friherre Hugo Hamilton, hvilken föreslagit, att vederbörligt Utskott mätte fullständigt utreda, huru med frågan om näringsfrihet, såsom för hela landet af största vigt, sig tilldragit sedan rSog års Riksdag, då densamma först väcktes; hvad Styrelsen hittills tillgjort för att bereda ett derpå önskadt slut, samt att uppgifva de oeftergifliga grunder, hvarefter denna liufvudsakligaste del af den ekonomiska lagstiftningen mäste en gång bestämdt regleras; och har motionären tillika hemställt, det Rikets Höglofl.