Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Öfver denna framställning har yttranden blifvit afgifne af Herr Sundler, som deremot, med afseende å behofvet af ull från utlandet, ansett alt, med bibehållande af 2 sk. tull för grof ull, införsells-afgiften å den fina icke borde öfverstiga 4 få med de controller vid sorteringen, som kunde finnas erforderlige, samt af Herrar Arnberg, J". A., Wceni, C. F., och Kock, C. J. Af Herr Lagerheim, L. M., som, sedan numera en större klädesfabrik nära invid staden Gefle blifvit anlaggd, och hvilken vore ämnad att redan innevarande höst sättas i gång, hemställt, att enahanda fördel vid ull-införsel, som förut åt städerna Stockholm, Götheborg, Norrköping, Malmö och Halmstad blifvit beviljad, måtte komma Gefle till godo.
Af Herr Palander, C. W., som, med erinran att det undantagssladgande, enligt hvilket ull finge endast till några få städer importeras, inverkade stjufmoderligt för de communer, hvilka Irån denna förmon blifvit uteslutne, framställt nödvändigheten af ifrågavarande partiella förbuds upphörande, äfvensom deraf, att i allmänhet hvarje artikel af hvad namnsom helst, hvilken, enligt gällande tull-taxa, vore tillåten till införsel, måtte få tuilbehandlas äf hvarje Sjötulls-kammare i stapelstad.
Härvid hafva yttranden blifvit afgifne utaf Herrar Falley, C, de Mare', B., Lagergren, P. J., Berg, A., Fcenander, Tlu, och Kock, C. J. Af Herr Almgren, K. A., som, vid det förhållande, att under de senare åren importen af utländska manufacturvaror varit i oupphörligt stigande till stor mehn för den inhemska industrien, dertill, enligt hvad erfarenheten visat, dels en mindre tydlig redaction på åtskillige ställen i tulltaxan, dels alltför låga tullafgifter på flere artiklar varit vållande, an - Bevillnings-Utskottets Betänkandej IV.-o 12. sett. rättelser härutinnan nu vara af högsta behof påkallade och i sådant afseende föreslagit, angående artikeln Paraplyer och Parasoller, att då en inconsequens låge deri, att till införsel tillåta färdiggjorda varor af sådane väfnader, som voro till införsel förbudne, endast med till införsel lofgifne tyger klädde paraplyer måtte kunna införas, och, utan skillnad å Paraplyer och Parasoller, tullen bestämmas till visst belopp per stycke, samt redactionen alltså blifva följande: ”Paraplyer af till införsel tillåtna väfnader:
„ Siden- efter 8 R:dr värde, tull 2 R:dr.
,, Bomulls „ ai „ „ tull 36 sk.”; — angående väfnader_, dels halfsiden-alngods, att, då det jemväl vore origtigt att till införsel tillåta en för öfrigt otillåten vara, såsom släta sidenväfnader, endast derföre, att något obetydligt af bomull, lin eller ull deri funnes inväfdt, redactionen borde ändras ocb lyda sålunda: ”Halfsiden-alngods, Iivari till större eller mindre del bomull, lin, ull ”eller andra ämnen finnes blandadt, och som till väfnads-sättet är lika med ”till införsel tillåtna helsiden-väfnader,” dels ylle- alngods, att, då i äldre tull-taxor doffel varit földt bland kläde och drapp, med hvilka väfnader det egde så stor likhet, att det från de mindre väl beredda slagen deraf omöjligen kunde af tulltjenstemännen skiljas, doffel alltså måtte från rubriken ”Fris, Frisad, m. m/’, flyttas till rubriken ”Kläde, Dråp, Halfkläde, ”Wadmal, Ratin och Corderoy, m. m.”, och med dessa väfnads-slag blifva till införsel förbudet; samt att, då flere olägenheter tillskyndades den inhemska ylle-tillverkningen genom användandet af rubriken "'alla andra slag”, densamma måtte i två rubriker fördelas, med följande lydelse ocb bestämmelse : alla andra slag, slätt, med tull värde af 4 R-dr och tull af 1 R:dr per §f; alla andra slag, fasoneradt, med tull värde af t\\
R:dr och tull 1 R:dr 16 sk. per Ss; dels Flalfylle- alngods, att, som den stora införseln af halfylle- väfnader icke allenast verkade förstörande på flere fabriks-grenar, utan jemväl botade att belt och hållet uttränga hus-slöjden, sådane halfylle-väfnader, som till väfnadssättet'äro lika med till införsel förbudna hcl-ylle-väfnader, icke borde få införas, samt i öfrigt tullvärde och tull höjas, hvadan redactionen och bestämmelserna borde blifva dessa: ”Halfylle-, alngods, som till väfnadssättet är lika med till införsel tillåtna helylle-väfnader, tull värde 3 Rdr och tullafgift 1 Rdr pr Sf.”; a4 Bevillnings-Utskottets BetänkandeJY.o 12. angående tull-taxans sista rubrik, eller ”varor, sora icke kunna hänföras till någon af de i taxan upptagne bestämmelser”, ätt då denna vore af en sådan beskaffenhet, att nästan allt, hvad i taxan funnes förbudet, kunde medelst fingerade benämningar införas, rubriken borde ur taxan utgå; angående Drawback, eller tullrestitution, att sådant återställande af tullafgifterna å råämnet måtte medgifvas äfven vid utförseln såväl af bomulls-väfnader, tillverkade af utländskt garn eller af garn öfver N:o 26, som ock af halfylleväfnader; samt slutligen angående det i 11 af tull-taxe-underrättelserna befintliga så lydande stadganden: ”Vid uppkommande tvist om en varas tullbarhet eller rätta art och benämning, må General-Tull-Styrelsen ega att, sedan, der så fordras, sakkunnige handlande eller fabrikanter hörde blifvit, afgöra frågan; kunnande besvär öfver General-Tull-Styrelsens i dylika frågor fattade beslut bos
Oss i underdånighet anföras endast af godsegaren”, — att då derigenom inrymdes åt godsegaren en större rätt, än åt den inhemske näringsidkaren, ändring härutinnan mätte ske i öfverensstämmelse med vanlig rättsprincip, att nemligen begge parterne måtte få åtnjuta samma rätt.
Af Densamme, deruti lian yrkat, att som sjöfarten under de sednare decennierna så framskridit, att de till dess uppmuntran förr medgifne boender numera kunde anses vara öfverflödiga, stadgandet, att med fartyg, directe från Ostindien, finge mot half tull införas bomulls- och sidenvaror, och deribland äfven sådane, som eljest äro till införsel förbudne, måtte, sedan numera det förhållande, som egde rum då tillåtelsen gafs, att nemligen nästan inga eller jemförelsevis obetydliga bomulls- och sidenfabriker funnos, icke vidare kunde åberopas, utan deremot desse fabricationer sedermera inom landet så ansenligt uppblomstrat, att de inhemske fabrikerne i det närmaste kunde förse bela landets behof, upphöra och importen från Ostindien inskränkas till sådane artiklar af siden- halfsiden- och bomullsväfnader, som äro eller blifva till införsel i allmänhet tillålne, med en tull-lindring af 26 procent, då införseln skedde med Svenska fartyg directe från Ostindien; och bar Herr Werrnj C. F., i anledning häraf afgifvit ett yttrande.
Af Juhan Petter Andersson från Elfsborgs Län, som anfört, att det under de sednare åren tilltagande bruket af halfylleväfnader till betydlig del utträngt bruket af bomullsväfnader till fruntimmerskläder, hvilket serdeles menligt inverkat på husväfnads slöjden inom Elfsborgs
Län, hvarest - Bevillnings-Utskottets Betänkande , N.-o 12. est dien väfvande allmogen icke kunnat vända sin skicklighet åt tillverkningen af halfylle- i stället för de mindre begärlige bomulls väfnaderne, dels emedan tallafgiflerne å rudimaterierne ull- och tvinnadt bomullsgarn, nemligen 8 sk. å den förra och 16 sk. å det sednare per 11, voro för höga, men deremot å den färdiggjorda hal fylle väfnaden, nemligen a4 sk. U, för låg, för att med ullandningen kunna uthålla täflan; samt af sådan anledning föreslagit, alt införsels-tullen å slät halfylleväfnad måtte förhöjas till 36 sk., och å fasonerad till t
R:dr i6 sk. skålpundet, samt att, såsom en lämplig ersättning åt bomullsväfveiierna för den höga tullen å rudimaterierna, deri motionären ansett sig icke böra påyrka någon nedsättning, införselsförbudet å bomullslärft och kalliko måtte åter blifva liöjdt ifrån 76 trådar på tummen i ränningen lill 88 trådar, som tillförene varit förhållandet, äfvensom att, vid utförsel af inrikes tillverkade bomulls-, halfylle- och ylleväfnader, hvilka bevisligen beslå af utländska råämnen, de för dessa vid införseln erlagde tull-afgifter borde återställas.
Af Herr Grape, E. D., som, yrkat, dels alt, enär 6 §. uti underrättelserna till tull-taxan gifvit General-Tullstyrelsen anledning till anmärkning emot de tullkammare, som ej för inkommande barlastade fartyg beräknat lastpenningar, men med billighet ej syntes vara förenadt, att afgift för last affordrades fartyg, som endast innehade barlast, rättelse härutinnan måtte meddelas, och dels att, då lastpenningars erläggande blifvit påyrkadt för de barlastade fartyg, hvilka, enligt den sednare perioden af berörde paragraf, påtagligen öro derifrån befriade, såvida de medfört någon den ringaste artikel till förtullning, eller om endast fartygets provision ansetts öfverstiga den tillåtna mängden och Skepparen blifvit ålagd förtulla öfverskoltet, bestämmas måtte när ett fartyg bör anses innehafva last; och har i berörda afseenden blifvit föreslaget, att den ifrågavarande 6 §. måtte blifva på det sätt förtydligad, att efter orden; "vid inkommande och utgående,” tillägges: ”du fartyget innehar last”; samt att, för erläggande af lastpenningar, den beräkning må tagas till grund, som förekommer uti 16 §. 6 mom. af Kongl. Förordningen och Reglementet angående Lots- och Båk-inrättningen i Riket den 16
Maj 1827, att nemligen såsom barlastade skola anses fartyg af till och med 5o lästers drägtighet, som innehar gods icke öfversligånde 4 läster; fartyg af öfver 5o till och med 100 lästers drägtighet, som innehar gods till icke öfver 6 läster, samt fartyg af öfver 100 lästers drägtighet, som innehar gods icke öfver 8 läster.
Prat. i8j.4- 5 Sami. 1 dfd. 6 Haft. 4 26 Bevillnings-TJtskottets Betänkande, N.-o 12.
Derjemte har motionären till rättelse anmärkt det förhållande, att, ehuru i 21 § af ofvanberörda tulltaxe-underrättelser stadgades, att då lossning eller lastning på flere ställen egt rum, lastpenningar endast skola erläggas på första stället, det likväl inträffat, att om t. ex. skeppare, som från utländsk ort medför varor, deraf en del lossas i Götheborg och resten i Stockholm, vid passerandet af Helsingör eller anlöpandet af Köpenhamn, der lossar eller lastar i mer eller mindre mån, lastpenningar blifvit honom i Stockholm affordrade, under förebärande, att en ny resa vore företagen, änskönt den först anträdda ännu icke genom ankomst till slutliga lossningsorten blifvit fullbordad; och hafva yttranden härvid afgifvits af Herr Lindström, P. H., sorn ansett uppmärksamheten böra fästas äfven vid öfriga paragraferne i Tull-taxan, af hvilka flera voro i behof af en förändrad och och tydligare redaction; af Herr Lindström, E. G., som yrkat att nedsättning måtte föreslås i lastpenningarne äfven för inkommande fartyg, i likhet med beräkningen för utgående, samt af Herr Kock, C. J. Af Herr Almgren^ K. A., som förslagit, att, för de industri-grenar, hvilka bearbeta båldt beskattade råämnen, såsom bomullsgarn, tobaksblad, råsocker och ull, måtte medgifvas enahanda förmån, som i flera andra länder egde rum, till lättnad för handeln och industrien, att nemligen successive finge från credit-upplag uttagas mindre partier till export eller inrikes förbrukning, på det sätt, att Tullverket ej för hvarje obetydlig post gjorde sig och de trafikerande omgång och besvär med tull-afgiftens uträknande och clärerande, utan sammanlagda beloppet debiterades och liqviderades qvartaliter för de varuposter, som under de nästföregångna tre månaderna blifvit från creditupplaget disponerade, förutsatt, att uti varuegarens qvarliggande gods funnes full säkerhet för beloppet.
Af Herr Odmansson, J., som, enär föreskriften i 25 § 2 mom. af tulltaxe-underrättelserna, att besigtningar å sjöskadadt gods bör verkställas af kronofogden i orten eller annan behörig kronobetjent, ofta medförde den olägenhet, att, ehuru tillgång på besigtningsmän från städerna lättare kunde förskaffas, egaren till godset, eller den, som derom borde taga vård, icke dessmindre måste färdas längre väg för att anträffa kronofogden, föreslagit att, för al hjelpande häraf och beredande i öfrigt af all skyndsamhet i behandlingen af sjöskadadt gods, det måtte på vederbörande få ankomma att, efter som beq rämligast funnes för besigtningens anställande, tillkalla magistratsperson eller kronobetjent, och det ifrågavarande momentet alltså få följande lydelse: ”att för detta ändamål laga besigtning å godset, så fort ske kan, Bevillnings-Utskottets Betänkande, N:o la. 2 7 ’’bör anställas af magistratsperson eller kronofogde i orten eller annan kronobetjent” &c. &c. Utaf de, på sätt ofvan är omförmäldt, af Chefen för Kongl. Maj:ts Finance-Departement Herr Stats-Rådet och Riddaren S. A. Munthe, öfverlemnade handlingar inhemtas: 1:0 att uti en till Kongl. Maj:t ingifven skrift fabriksbolaget i Götheborg L.
Furstenberg &
Comp. samt åtskillige homullsväfnads- och sidenfahriksidkare i Stockholm i underdånighet anfört, att, sedan under de sista åren det tilltagande bruket här i landet af half-ylleväfnader och införseln deraf från utrikes orter, hvilka förhållanden otvifvelaktigt hufvudsakligen befrämjats genom den å samma väfnader gällande ytterst låga import-tull till högst kännbar förlust för de inhemska bomullsväfnads-fabrikerna och den till afsalu idkade hem väfnads-slöjden, i ganska betydlig mån utträngt begagnandet af bomulls väfnader, så hade, i följd af dessa omständigheter, härvarande fakrikanter af sistnämnde väfnadsslag funnit sig föranlåtne att rigta sin verksamhet på förfärdigandet af half-ylletyger, hvilket företag ock, hvad varans utseende och qvalitet anginge, icke saknat framgång.
För utöfningen af sistberörde väfnadsslöjd möter likväl ett väsendtligt hinder i det förhållande, att, enligt 1841 års nu gällande tulltaxa, införsels-afgiften å tvinnadt bomullsgarn blifvit bestämd till lika belopp med import-afgiften å bomullstråd, eller till 16 sk. per skålpund, utan att härvid någon skillnad egde rum emellan dubbleradt garn eller det garn af lösare tvinning, hvilket i handeln förekommer i härfvor och uti väfverierna, serdeles till varp eller ränning i halfylle- och hallsidenväfnader, användes, samt det garn af hårdare och starkare tvinning eller egentlig tråd, hvilken i handeln vanligast förekommer uppvindadt i nystan, och som begagnas till sömnader och dylika behof, dervid större styrka hos garnet erfordras, och hvartill det dubblerade garnet icke kan med fördel nyttjas.
Då nu ändamålsenliga inrättningar för garntvinning uti Sverige icke funnes, och det för väfverifabrikanten klefve alltför kostsamt att sjelf anskaffa nödiga tvinnmachiner och skickliga arbetare för deras begagnande, vore fabrikanten följaktligen icke i tillfälle att vid behof dubbleradt bommullsgarn för tillverkning af halfylle- eller halfsidenväfnader, emot den tull-afgift af 5 sk. per U., som är bestämd för utländskt otvinnadt bomullsgarn af N:o 26 och deröfver, förskaffa sig det erforderliga råämnet', utan nödsakades att införskrifva garnet dubbleradt, och således för rudimaterien erlägga en ytterligare tull-afgift af 11 sk. per 28 Bevillnings-Ulskottets Betänkande, JV.-o 12. ti..
1 följd af denna höga tull-afgift, uppgående till icke mindre än 66?
procent af import-tullen å fullfärdiga halfylleväfnader, och hvilken i betraktande af den obetydliga förädling garnet genom dubbleringen erhåller, icke kunde anses billig eller ändamålsenlig, vore det emedlertid för den Svenske tillverkaren af halfylleväfnader omöjligt att med den utländska iabrikanten täfla i pris på den inhemska marknaden, och de försök, som i denna väg blifvit gjorda, hade äfven oftast utfallit med verklig förlust.
Med afseende å förrberörde omständigheter, hafva bemälde fabriksidkare i underdånighet anhållit, att, till undanrödjande af det nppgifna hindret för halfylle-fabrikationens förkofran här i landet och enär den höga inlörselstullen å dubblerabt bomullsgarn, hvilket äfven uti halfsiden väfnader användes till ränning, likaledes, ehuru i mindre man, bidroge att fördyra de tillverkningar af sistnämnde slag, hvilka härstädes åstadkommas, införseln af dubbleradt bomullsgarn i härfvor måtte medgifvas mot en nedsatt tull af Sex skillingar per skålpund för hvitt och Åtta skillingar per skålpund för färgadt garn.
Maj:ts och Rikets Commerce-Collegium har, efter vederbörandes hörande, häröfver afgifvit infordradt underdånigt utlåtande, hvaruti anföres: att den vara, hvilken af sökanderne benämnes dubbleradt bomullsgarn, vid införtullning hänföres till tulltaxe-artikeln bomullstråd, och således, då den inkommer i härfvor, enligt nu gällande tulltaxa, underkastas en tull af 16 sk. per ti, utan afseende derå, huruvida samma garn är färgadt eller ofärgadt; att deremot för vanligt otvinnadt bomullsgarn införsellsafgifterna, jemlikt berörda taxa, uppgå för hvitt under N:o 26, efter Engelsk beräkning, till 6 sk. per ti, för N:o 36 och deröfver till 5 sk. per ti, för Turkiskt rödt till 8 sk. per ti, och för allt annat färgadt till 12 sk. per ti; att, enligt hvad Bomullsspinneri-idkaren Grosshandlaren Aiig.
Bergman inför Collegium upplyst, de machiner, hvarmed bomullsgarnets tvinning eller dubblering åstadkommes, icke äro af invecklad beskaffenhet eller serdeles kostsamma, äfvensom för deras begagnande ej eller erfordras någon större skiklighet hos arbetaren, i följd af hvilka förhållanden jemväl värdet af ett skålpund dubbleradt bomullsgarn endast med 20 å a5 procent öfverstiger värdet af samma quantitet vanligt garn af lika finhet; att den mindre betydliga tillökningen å värde, som genom dubbleringen förorsakas, således icke utgör giltig grund för den å dubbleradt bomullsgarn nu påbjudna alltför höga importtull, och att behofvet af en nedsättning deruti älven visar sig, då i betraktande tages att införsels-tullafgiften för färdiga halfyllc-väfnader Bevillning- Utskottets Betänkandej Pt.-o 72. 29 i allmänhet utgör 2,{ sk. per fi£, eller allenast 5o procent utöfver hvad för den ena dertill erforderliga beståndsdel, eller bomullsgarnet, måste erläggas; att sedan, i följd af dea under de sista åren i utomordentlig mån ökade förbrukningen af halfylleväfnader inom riket, den inhemska konslfliten numera börjat att med alfvar omfatta tillverkningen af dylika väfnader, omsorgen 0111 denna näringsgrens utveckling onekligen synes påkalla en billig nedsättning af importtullen å sådana dervid behöfliga rudimaterier, hvilka icke inom landet till fullgod beskaffenhet erhållas; att ändamålsenliga inrättningar for tvinning af bomullsgarn jemväl för närvarande saknas här i riket, och att följaktligen och enär, på sätt sökanderne uppgifvit, det dubblerade bomullsgarn, som till halfylle- och halfsiden-väfnader begagnas, vanligen är sammantvinnadt af garn, i finhet öfverstigande N:o 3o, eller af sådant garn, som här i riket icke tillverkas, den föreslagna tullförändringen icke eller kommer att tillskynda egare af inhemska bomullsspinnerier serdeles intrång eller skada; att, i afseende på framställningen om bestämmandet af en införselstull af åtta skillingar per U. för färgadt dubbleradt bomullsgarn i allmänhet, det förekommer, att, då färgadt otvinnadt bomullsgarn, med undantag af turkiskt rödt, som får införas mot 8 sk. tull, är vid införseln underkastadt en tullafgift af 12 sk. per U., så skulle, i händelse sökandernes begäran bifölles, det missförhållande uppstå, att dubbleradt färgadt bomullsgarn af andra slag, än turkiskt rödt, Liefve belagdt med en införtelstull, uppgående till endast (>6~ procent af import-tullen för motsvarande sort otvinnadt bomullsgarn, hvarföre Collegium hemställt,
att, såsom ledande till största enkelhet vid tullbehandlingen, enahanda införsels-tullafgifter måtte fastställas för dubbleradt bomullsgarn i liärfvor, som för det otvinnade äro uti nu gällande tulltaxa bestämde, nemligen för hvitt under N:o 26 Sex skillingar, för hvitt af N:o 26 och deröfver Fern skillingar, och för allt annat färgadt Tolf skillingar per skålpund; samt slutligen att, till förebyggande af det möjliga missbruk att icke tråd varder såsom dubbleradt bomullsgarn förtullad och deraf föranledd förlust för statsverket, stadgas bör, att, derest hos vederbörande tulltjenstemän villrådighet uppstår om icke en under benämning af dubbleradt bomullsgarn till förtullning angifven vara rätteligen bör till bomullstråd hänföras, det i sådant fall skall åligga godsegaren att, såsom villkor för tillgodonjutande af de för det dubblerade bomullsgarnet sålunda föreslagne nedsatte tull-umgälder, med sakkunnige personers, efter anställd besigtning å godset, afgifne betyg, styrka, att den inkomna varan verkligen utgör garn af sistnämnde beskaffenhet; 3o Bevillnings-Utskottets Betankande > N:o 12. a:o att uti en till Kongl. Maj:t likaledes ingifven ansökning
Kammakare-embetet i Stockholm genom dess ledamöter C. J.
Österberg och F. A. Segersten i underdånighet anfört, att den i nu gällande tulltaxa stadgade tullafgift för ”platter af horn” och för ”oarbetadt horn,” nemligen för det förra slaget 2 sk. banco per U., efter ett tullvärde af 24 sk., och för det senare 6 r:st, efter ett tull värde af 16 sk., mycket bidraga att göra förenämnde, i följd af flere omständigheter under senare tider föga lönande handtverk, ännu ofördelaktigare samt försvåra all täflan i pris med utländningen, enär inom riket icke funnes och sannolikt icke kunde uppstå någon fabrik för hornplatters tillverkning, hvilken, för att löna sig, måste vara tilltagen i mycket stor skala och beräknad för en vida större förbrukning, än som här i landet kunde ifrågakomma, samt ofvanberörda tullafgift numera utgjorde dubbla beloppet af varans inköpspris och fyra gånger värdet af råämnet; till ådagaläggande hvaraf blifvit åberopadt det förhållande, att för ett af bemälde Österberg innevarande år från Hamburg införskrifvet och härstädes förtulladt parti hornplatter, som å inköpsorten kostat 728 R.-dr 42 sk. 8 r:st banco, tull, tolag och öfrige umgälder uppgått till ett sammanräknadt belopp af 217 R:dr 37 sk., utgörande omkring 3o procent af varans värde; med anledning af hvilket allt, sökanderne anhållit om nådigt förslag till Rikets Ständer, att tullafgifLen för införsel utaf ”platter af horn” må nedsättas till 6 r:st per U. samt till hälften af detta belopp för ”oarbetadt horn.”
Öfver denna ansökning har Kongl.
Commerce-Collegium, efter vederbörandes hörande, afgifvit infordradt underdånigt utlåtande och dervid upplyst, dels att för den uti den underdåniga ansökningen omnämnde af J.
Osterberg i år verkställda införseln af ett parti hornplatter om 2,397 som i inköp kostat 728 R:dr 43 s^. 8 r:st, blifvit erlagdt; Tullafgift 99: 42* — Afgift till Handels- och Sjöfarts-fonden . . 9: 47•
— Tolag 27; 47* — Vågpenningar 5; 10. — Dragarepenningar 1: 14* — eller tillsammans ....
Banco R:dr 114-' 16. — som utgör 2 sk. ioi r:st. på ett varuvärde af i/[ sk. 6 r:st. för skålpundet, — dels att värdet å ”hornplatter” och ”oarbetadt horn” de sednare åren betydligen fallit, i följd af minskad efterfrågan och förbrukning af in - Bevillning-Uskottets Betänkande, N:0 12.
3i liemska hornarbeten och hornkammar, dels att platter icke tillverkas inom riket, såsom ej utgörande en lönande rörelse, dels ock att dessa, jemte oarbetadt hern, icke kunna betraktas annorlunda, än såsom ett råämne för tillverkningen af hornarbeten; på grund af hvilka förhållanden, de der vunno ytterligare bekräftelse deraf, att, under de senare åren, importen af råämnet horn, särdeles piatter, betydligen aftagit, under det att införseln af ”Horn, arbetadt, alla andra slag”, i väsendtlig mån tilltagit, skäl ansetts vara förbanden, att, vid nu skeende granskning af tulltaxan, afseende blefve fästadt A
Sökandernes underdåniga framställning,' och att, med hänsigt dertill, med bibehållande af den i nu gällande taxa bestämda tullprocent vid införseln, värdet malte nedsättes för ”hornplatter” till 12 sk. per ti med i sk. i tull, samt för ”oarbetadt born” till 8 sk. per ti och 3 r:st. i tull; samt 3:o att, vid föredragning den i3 sisth Augusti och den 9 derpåföljde September utaf ofvanomförmälda underdåniga ansökningar, Kongl.
Maj:t dels medgifvit de ifrågaställda artiklarnes tullbehandling under återstoden al innevarande år, i öfverensstämmelse med hvad Kongl.
Commerce-Collegium för hvarje fall i underdånighet föreslagit, och dels i Nåder förklarat, att handlingarna i dessa mål borde delgifvas Bevillnings-Utskottet, för alt vid behandlingen af frågan om en förnyad tulltaxa tjena till upplysning.