Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utan att förringa den utomordentliga förlägenhet, som förefinnes, och utan att förneka behofvet af hjelp, (hvaraf utan tvifvel hvarje representant känner en nog stark påtryckning), kan man likväl hysa den fruktan, att, om ingenting derom på förhand bestämmes, dessa lånta medel kunna så fördelas och användas, att de företrädesvis eller lill större delen komma dem till godo, som genom svindlande spekulationer och en yppig lefnad icke kunna fritagas från delaktighet uti orsakerna till den förhandenvarande penningenöden; men att deremot de samhällsklasser eller enskilda personer, som få lida endast genom följderna af de förras obetänksamma och öfverdådiga förfarande, möjligen deraf kunna erhålla ingen eller allt för obetydlig hjelp.
Förrän man hade någon slags visshet derom, att medlen skulle användas till direkt och omedelbar lättnad för jordbruket, jernhandteringen och fabriks-industrien, samt såsom tillfällig hjelp endast åt sådana exportörer, som, med i öfrigt bevisligen solida affärer, icke kunnat erhålla liqvid för sina egna verkliga fordringar i utlandet, men ingalunda att betala Svenska handlandes och importörers utländska skulder, (hvartill i alla fall det ifrågavarande beloppet icke långt förslår), syntes det mig vara betänkligt, alt obetingadt biträda Utskottets i öfrigt enhälliga beslut, att ulan några sådana i förväg öfverenskomna fördelningsgrunder, endast med anledning af den närvarande penningeförlägenheten helt enkelt tillstyrka upptagande af ett lån å utrikes ort på 12 millioner R:dr Riksmynt, och derigenom ännu ytterligare föröka den omätliga skuldmassa till utlandet, hvaruti Sveriges rike och dess innebyggare, N. B. nian någon trängande nöd, allt mer och mer fördjupat sig under de sednare åren.
Slutligen kan jag icke frånträda min öfvertygelse alt man borde närmare göra sig reda för det ondas omfång och beskaffenhet äfvensom för orsakerna dertill, för att kunna föreslå ändamålsenliga utvägar till dess afhjelpande.
Man kari väl, såsom också skett, förlöjliga en läkares förfarande, som först efterforskar, de verkliga orsakerna till den sjukdom, han skall bota.
Men om sjukdomen icke är ett plötsligt olycksfall, utan småningom grundlagd och förorsakad af en felaktig diet och ett länge fortsatt lefnadssätt, som undergräfl lifskraften, så torde väl kännedomen härom tillförlitligast indicera kurmethoden och säkrast anvisa patienten hvad han har att iakttaga för att återvinna helsan och undvika recidiv.
Den smärtsamma samhälls-sjukdom, hvaröfver man nu 8 Banko-Utskottets Utlåtande N:o 66. bittert klagar och emot hvilken man ropar om ögonblicklig hjelp, synes mig härmed hafva någon likhet.
Men alt ådagalägga detta och utveckla grunderna för en sådan åsigt medgifver icke närvarande tillfälle, ej helier utrymmet i en reservation.
Den.brådskande fart, hvarmed man oeftergifligen äskar ett hastigt afgörande af denna maktpåliggande fråga, tillåter icke heller alt ett enda ögonblick laga i betraktande lämpligheten af Statens inblandning uti Enskildas affärer, emot hvilken man i den goda dagen häftigt protesterat, men den man nu i nödens stund med nästan högljudd trotsighet ovilkorligen fordrar.
Sist får jag särskildt reservera mig emot förslaget att såsom alternativ kunna kontrahera om ett kreditiv på 3 millioner Specie, ty detta kan begagnas på ett sådant sätt, alt derigenom utöfvas en betänkligare tryckning på banko-valutan, än genom en verklig indragning af ett silfverlån.’’
Uti denna reservation hafva Riksdags-fullmäktige Nils Andersson, Anders Andersson och Herman Obom instämt.
Af Herr Riks-Arkivarien Nordström och Herr Hesselgren, hvilka ansett frågorna om lånets upptagande och om sättet för de upplånade medlens användande ega det sammanhang med hvarandra, att de båda bordt af Utskottet gemensamt behandlas, helst den förra frågans bedömande måste i väsentlig mån bero af ändamålet eller huru lånet kommer att användas.
Häri hafva instämt Riksdags fullmäktige Carl Dahlgren, Olof Olsson, Jonas Andersson och Peller Cart Andersson, de tvänne sistnämnde under åberopande af d skäl, Herr Doktor Sandberg i sin reservation anfört mot sättet för ärendets behandling af Utskottet.
Af Herr Bodell, sorn, med anmälan att han ej i beslutet, men i justeringen deraf deltagit, anförde följande:
Om Banken skall kunna öka sin sedel-emission med 12 millioner R.dr till näringarnes understöd, så måste ett lån i silfver vara upptaget och denna melalifond i samma stund finnas att tillgå här eiler å utländsk ort.
1 annat fall skulle de utsläppta sedlarne möjligen underlätta uttagning af deri lilla silfverfond, som Banken nu eger.
Alt alternativt tillåta operationens förvandling ifrån eli bestämdt silfverlån lill ett aftal om kreditiv på utländsk ort, synes mig högst betänkligt.
Den sednare utvägen innebär ingenting annat än att skaffa Banken en bjanko-kredit, åtminstone lill en lid.
Med en sådan kredit kan Banken tjena den större handeln och enskilda Banker, hvilka, ansträngda för deshonorerade egna blanko-vexlar, väl torde behöfva begagna de 12 millionerna och finna sig bäst betjenade med Bankens vexlar å ett utländskt kreditiv.
Härigenom förfelas helt och hållet eller i betänklig grad det uppgifna ändamålet att skaffa näringarne den nödhjelp, hvaraf de äro i behof, Dessa erfordra en större sedel-emission, en förstärkning i landets rörelse-kapital.
Men denna väg ornöjliggöres i den mån skulden iklädes oss igenom vexlar, utställda på ett utländskt kreditiv.
Då handeln slår främst i Betänkandet ibland de hjelpbehöfvande, så befarar jag, att den behöfver hela summan och efter dess användning slår nära nog lika oförmögen, som förut, att gifva näringarne något förlag, hvadan Rikets skuldsättning skulle lemna de sednare utan hjelp.
Af dessa skäl vågar jag hemställa, att orden: kreditiv och aftal derom, så ock utvägen att igenom vexlar indraga länet, måtte ur beslutet försvinna och Riket således icke skuldsättas för annat än ett lån i silfver, hvarföre sedlar kunde i alla^delar af Riket oväldigt fördelas emot fullgod säkerhet.” STOCKHOLM, tryckt hos isaac Marcus, 1857.
Banko-Utskottets Utlåtande JW 67. 1 N:o 67.
Ank. till Exp.-Utsk. den 22 Dec. 1857, kl. 2 e. m.
Utlåtande, t anledning af eli ulaf vice Häradshöfdingen Carl Hessling gjordt ackords-anhud.
Uti en till Utskottet ställd ansökning, hvaröfver Banko-diskont-direktionen utlåtande afgifvit, har förre Handlanden i Westervik, numera Rådmannen i Warberg, vice Häradshöfdingen Carl Hessling, under förmälan, att han med hustru och 4 barn vöre oförmögen att af sina årliga löne-inkomster, icke öfverstigande 1,000 å 1,200 R:dr, betala återstoden af den skuld, hvarför han hos
Diskont-verket häftar, samt ej heller egde förhoppning att vinna befordran till tjenst med bättre löne-förmåner, anhållit att, emot erläggande, inom viss föreskrifven tid, på en gång af 1,000 R:dr R:mt få sin berörde skuld till
Diskont-verket afskrifven och att varda från vidare kraf derför befriad.
Af ofvannämnde utlåtande har Utskottet inhemtat följande:
Rådmannen C. Hesslings skuld till Banko-diskont-verket utgöres af återstoden å tvenne af honom såsom Handlande i Westervik, under firma C. Hessling &
C:o, år 1839 i Banko-diskonten upptagna och efter 1842 års .revision såsom osäkra inom linien förda lån, det ena, under M 5,937, mot borgen af Handlanden Vidor Hessling och Sadelmakaren J.
Holmqvist å 1,200 R:dr, hvilket numera är till kapitalet betaldt, men hvarå upplupna oguldna öfverräntan utgör 372 R:dr 30 sk. 1 r:st, och det andra, under M 7,834, mot borgen af bemälde Holmqvist och gårdsegaren Sven Tillberg, stort 2,400 R:dr, hvaraf ännu återstår i kapital 2,250 R:dr 16 sk.
Innan lagsökning egde rum af betaltes å förstberörda lån 650 R.dr, hvarefter samtlige gäldenärerne blefvo i konkurstillstånd försatte, samt lånen bevakade och till betalning fastställde i deras konkurser.
I utdelning å Diskont-verkets fordran Bih. till It.
Prot. 1856 & 1857. 6 Sami. 1 Afd. 31 Haft. 1 2 Banko-Utskottets Utlåtande M 67. erhölls från C. Hesslings &
C:o konkursmassa 19 R:dr 32 sk. och från Victor Hesslings 180 R:dr.
Holmqvist och Tillberg, hvilkas konkarsmassor icke lemnade någon utdelning, afledo begge i utfattiga omständigheter.
Victor Hessling, hvilken, innan domen i hans konkurs föll, från orten afvek och ådömdes ansvar såsom bedräglig gäldenär, har sedermera flera särskilda gånger varit sökt, utan att någon upplysning om hans vistelseort kunnat erhållas.
Sedan slutredovisning för C.
Hesslings konkursmassa blifvit lemnad, erhölls underrättelse, att han, efter började och fortsatta studier, år 1847 vid Universitetet i Upsala aflagt juridisk examen samt året derefter blifvit förordnad att förestå en Domsaga i Hallands län.
— Hessling blef nu ånyo lagsökt, men på hans ansökning fann Banko-diskont-direktionen, den 21 September 1851, skäligt medgifva honom frihet från exsecutiva åtgärder, mot vilkor att han genast inbetalade 100 R:dr samt sedermera, från och med 1852 och så länge han innehade Domare-förordnandet, för hvartdera af de sex lagtima ting, sorn. årligen höllos inom Domsagan, 50 R:dr eller tillsammans 300 R:dr Banko för år.
— Detta vilkor uppfylldes också, så länge Hesslings förordnande fortfor, hvarigenom under år 1853 tillhopa 500 R:dr Banko blefvo inbetalte och Hesslings skuld minskad till sitt här ofvan upptagna återstående belopp; men efter det domare-förordnandet för Hessling samma år upphörde, har han varit urståndsatt att några vidare afbetalningar verkställa.
Då föga sannolikt är, att Hessling, innehafvande Rådmanstjenst i en af Rikets mindre städer med inkomster, sorn icke lemna något utöfver de nödvändigaste lefnads-behofven för honom och familj, kan i framtiden vinna befordran lill så indrägtig befattning, att han derigenom blifver i tillfälle att till fullo betala sina såsom handlande åsamkade skulder, samt då fortsättande af de mot honom vidtagna exsecutiva åtgärder kunde föranleda ett fullkomligt afbrott i hans närvarande verksamhet utan att för Diskont-verket inbringa så mycket, sorn det af honom nu erbjudna belopp, till anskaffande hvaraf han förmält sig icke ega annan utväg än att söka lån mot säkerhet af en innehafvande lifassurans, har Utskottet, med fästad t afseende jemväl å det mindre vanliga förhållande, att sökanden, efter iråkadt obestånd i egenskap af handlande, såsom medelålders man genom påbörjade och ihärdigt fortsatta studier beredt sig utväg att inträda på tjenstemanua-banan för att derå vinna sin utkomst och rätt för sig göra, ansett sig, i enlighet med hvad Bankodiskont-direktionen tillstyrkt, böra hos Rikets Ständer vördsamt hemställa, att, såvida Hessling till Diskont-verket inbetalar 606 R:dr 32 sk.
B:ko, eller 1,000 R:dr R.mt, inom 4 månader efter erhållen del af Rikets Ständers härom fattade beslut, återstoden af Diskont-verkets hos honom egande fordran i kapital och ränta måtte få efterskänkas och utur räkenskaperne afskrifvas.
Stockholm den 15 December 1857. Banko-Utskottets Memorial M 68.
S N:o 68.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 22 Dec. 1857, kl. 2 e. m.
Memorial, med förslag lill ändring af åtskilliga föreskrifter i 8:de Artikeln af Banko-reglementet.
Till fullgörande af det uti 204 § af Banko-reglementet Fullmäktige gifna åliggande »att för Banko-Utskottet vid innevarande riksdag anmäla, huruvida genom den vid Tumba bruk tillsvidare antagna bokföring och redovisning må hafva vunnits det dermed afsedda ändamål af fullständig kontroll å bruks-förvaltningen på stället, samt att dervid framlägga förslag till instruktion och arbetsordning för såväl Bruksförvaltaren, som bruks-betjeningen i öfrigt», hafva Fullmäktige till Utskottet inkommit med förslag, dels till räkenskapsföring och dels till instruktion och arbetsordning för Förvaltaren och den öfriga bruks-betjeningen, under tillkännagifvande att, om bokföringen och redovisningen vid bruket ordnades i öfverensstämmelse med dessa förslag, det åsyftade ändamålet af fullständig kontroll borde anses vara uppfylldt.
Utskottet har, i sammanhang med pröfningen af förberörda förslag, genomgått och granskat de i 8:de Artikeln af Banko-reglementet angående Tumba bruk meddelade föreskrifter; och som Utskottet ibland dessa föreskrifter funnit följande vara af' beskaffenhet att böra uti instruktionen inflyta, nemligen: dels i § '192: att Förvaltaren »åligger ansvara för den ekonomiska förvaltningen och redovisa för alla inkomster och utgifter af Tumba bruks- och landt-egendom med tillhörighet; att leda pappers-tillverkningen under ansvar ätt densamma, och särdeles den af sedelpapper, blifver fullgjord i noggran öfverensstämmelse med gifna föreskrifter och fastställda prof, samt att lemna allt erforderligt biträde, såväl i afseende å färgberedningen och öfriga kemiska åtgärder, som tillsynen öfver brukets machineri, dess underhåll och ändamålsenliga användande;» k Banko-Utskottets Memorial M 68. dels i § 193: att Förvaltaren »pröfvar Verkmästarens reqvisitioner å de tor papperstillverkningen nödiga materialier och redskap, samt ombesörjer deras anskaffande; åliggande det jemväl
Förvaltaren att föranstalta om upphandling af öfriga för bruket behöfliga varor och effekter, att föra kassaräkningen och, med biträde af de tvänne Bokhållarne, brukets öfriga räkenskaper, samt att ansvara och redovisa för brukets alla tillhörigheter af inventarier, materialier och effekter;» dels i § 1 95: att bruket, »före slutet af September månad hvarje år, skall erhålla reqvisition å sedel- och annat papper, som för följande år till Bankens behof anses erforderligt;» dels i § 197: att, om »någon arbetare beträdes med vårdslöshet och försummelse, Verkmästaren eller Pappersmästaren skall, inom 8 dagar, derom göra anmälan hos Förvaltaren, som eger att för den tid, hvarunder försummelsen skett, afdraga högst hälften af den arbetaren eljest tillkommande aflöning.» dels i § 199: att »Förvaltaren för hvarje vecka skall aflemna rapport till Fullmäktige öfver pappers-tillverkningens fortgång;» och dels i § 200: att »datum af den resolution, hvarpå någon upphandling eller utgift sig grundar, skall antecknas å hvar och en bland kassa-verifikationerne befintlig räkning;» så, och jemte tillkännagifvande, att Utskottet nu fastställt och Fullmäktige till efterrättelse meddelat stadgar, angående räkenskapsföringen och redovisningen vid Tumba bruk samt instruktion och arbetsordning för tjenstemännen derstädes, uti hvilka stadgar och instruktion samtlige nyssberörde föreskrifter blifvit intagne, får Utskottet, enär dessa föreskrifter äfvensom 204 §, såsom innefattande ett redan fullgjordt särskildt uppdrag, således icke behöfva i reglementet vidare bibehållas, vördsamt hemställa, 1:0. att ofvanomförmälde uti §§ 192, 193, 195, 197, 200 och 204 upptagna föreskrifter måtte ur Banko-reglementet få ute slutas
I sammanhang härmed och enär 196 §, enligt hvilken Fullmäktige skola hvarje år fastställa stat till aflöning och förmåner för Tumba bruks arbetare, tillika innefattar följande: »Och får icke uti den stat, sorn då fastställes, någon ändring ske utan Fullmäktiges bifall,» föranlåtes Utskottet erinra, att då det icke bör komma i fråga Banko-Utskottets Memorial JVs 68. 5 att någon ändring vidtages uti en till efterrättelse meddelad aflönings-stat med mindre tillåtelse dertill lemnats af den auktoritet, som staten gillat och fastställt, synes ofvan citerade föreskrift i 196 § vara hvarken lämplig eller behöflig, hvadan 2:o. densamma torde från reglementet få utgå.
Vid öfverlemnandet af förutnämnda förslag till instruktion och arbetsordning hafva Fullmäktige förmält, bland annat, att som i gällande
Banko-reglemente ej funnes någon föreskrift huru Förvaltaren och de honom underlydande tjenstemän och bruks-betjente skola tillsättas, utan i detta afseende allenast stadgades i § 192, att Förvaltaren af Fullmäktige tillsättes och att Verkmästaren och Pappersmästaren antagas och entledigas af Fullmäktige, hvaraf ock inträffat att nuvarande Förvaltaren undfått konstitutorial å befattningen, att 1:ste Bokhållaren blifvit af Fullmäktige endast tills vidare förordnad, att 2:dre Bokhållaren antagits af Förvaltaren, samt att Verkmästaren och Pappersmästaren blifvit anställde af Fullmäktige, genom med dem af Förvaltaren upprättade kontrakter; så och då det icke torde vara lämpligt att vid Tumba bruk närmare fästa hvarken Förvaltaren, 1 rste Bokhållaren, Verkmästaren eller Pappersmästaren, än att Fullmäktige må kunna, om och när de anse sådant med brukets fördel öfverensstämma, från innehafvande befattning dem entlediga, alldenstund en vid Tumba antagen tjensteman eller bruksbetjent snart nog efter antagningen kunde befinnas mindre lämplig och passande för brukets tjenst, en omständighet, som, beträffande flere af dem, med afseende å befattningarnes särskilda natur, svårligen kunde på förhand bedömas, ville Fullmäktige till Utskottets bepröfvande öfverlemna, huruvida icke Förvaltaren, Uste Bokhållaren, Verkmästaren och Pappersmästaren hädanefter må, på förordnande tills vidare, antagas, med Förvaltaren förbehållen rättighet att 2:dre Bokhållaren antaga och förafskeda, äfvensom att föreskrift om sättet för tjenstemännens antagning måtte i blifvande Banko-reglemente införas.
Hvad Fullmäktige i omförmälda måtto tillstyrkt, har Utskottet ansett sig böra biträda; hvarjemte och då Banko-reglementet icke innefattar åliggande för Förvaltaren att ställa borgen eller annan säkerhet för den uppbörd, som kan blifva honom anförtrodd, ehuru sådan borgen eller säkerhet alltid af vederbörande Förvaltaren aflemnats, Utskottet funnit lämpligt att ett stadgande om Förvaltarens skyldighet i berörde afseende varder i blifvande Banko-reglemente infördt.
För öfrigt har Utskottet ansett det vara angeläget att den af Fullmäktige, som har det speciela inseendet öfver bruket sig updraget, så ofta som möjligt och åtmin - 6 Banko-Utskottets Memorial M 68. stone enJ gång i månaden inspekterar bruket; och torde för de i följd häraf uppkommande ökade resekostnader det bemälde Fullmäktig nu tillagda arfvode af 300 R:dr B:ko böra från och med år 1858 få utgå med 500 R.dr Riksmynt.
Under iakttagande af här ofvan uppgifna förändringar samt med de jemkningar redaktionen af öfriga nu granskade föreskrifter, som nämnde förändringar påkallat, får Utskottet till Rikets Ständers godkännande vördsamt öfverlemna följande förslag till Stadyandenrörande Bankens Pappersbruk Tumba. 3:o (Motsvarar § 191 oförändrad.)
Vid förvaltningen af Tumba bruk, hvilket, enligt § 5, står under Fullmäktiges öfverinseende, skall, jemte beredande af möjlig besparing i kostnaderne af brukets drift, tillverkningen af ett sedelpapper, som i högsta möjliga grad eger alla de för detsamma erforderliga egenskaper, vara förnämsta syftemålet; dock må äfven andra papperssorter, som med förmån kunna föryttras, der förfärdigas. 4:o (Motsvarar § 194.)
Den af Fullmäktige, som, enligt § 5, har det speciela inseendet öfver bruket, åligger att en gång i månaden eller oftare om så erfordras inspektera bruket.
Såsom ersättning härför samt godtgörelse för resekostnader, eger inspekterande Fullmäktigen att, från och med 1858 års början, uppbära 500 R:dr Riksmynt årligen, hvilka från bruks-kassan utbetalas.
Kostnaden för den inspekterande Fullmäktigens vistande å Tumba skall likaledes af Bruks-kassan godtgöras. Banko-Utskottets Memorial M 68. 7 5:0.
(Motsvarar §§ 192 och 193.)
Brukets egentliga förvaltning besörjes på stället af en Bruksförvaltare, som på förordnande tills vidare af Fullmäktige tillsättes.
, Förvaltaren skall för den uppbörd, som kan blifva honom anförtrodd, ställa godkänd borgen eller annan säkerhet, till det belopp Fullmäktige bestämma.
Till Förvaltarens biträde äro anställde, för pappers-tillverkningen, en Verkmästare och en Pappersmästare, samt vid räkenskaps-göromålen och den öfriga förvaltningen, en 4iste Bokhållare och en 2:dre eller Material-bokhållare, af hvilka de tre förre tillsättas på förordnande tills vidare af Fullmäktige, uppå Förvaltarens förslag, men den sistnämnde, eller Material-bokhållaren, antages och afskedas af Förvaltaren, efter dennes eget godtfinnande.
För Förvaltaren och den öfriga bruks-betjeningen gälle till efterrättelse den för dem af Banko-Utskottet, vid denna riksdag, fastställda instruktion. 6:o. (Motsvarar §§ 193 och 196.)
Den vid bruket anställde arbets-personal antages och afskedas af Förvaltaren, på sätt instruktionen föreskrifver.
— För nämnde arbets-personal fastställe
Fullmäktige årligen stat till aflöning och öfriga förmåner. 7:o.
(Motsvarar § 197.)
Den arbetare, som vid bruket tjenat utöfver femton år och derunder sig väl förhållit samt med skicklighet och drift i tjensten fortfar, eger undfå belöning till det belopp, som Fullmäktige för hvarje särskildt fall bestämma.
Ersättning för öfverarbete och exira godt arbete bestås äfven efter af Fullmäktige godkänd beräkning och fördelning.
Banko-Utskottets Memorial M 68. 8:0.
(Motsvarar § 198.)
Af Fullmäktige bor såsom allmän grundsats iakttagas, att, såväl vid upprättandet af den årliga aflönings-staten, som vid bestämmandet af öfriga bruksfolket tillkommande förmåner, några förhöjningar icke beviljas i andra fall, än då desamma antingen icke kunna utan arbetets afbrott undvikas, eller bruket derigenom beredes en, den ökade utgiften öfverstigande förmån; skolande i alla dylika frågor ej mindre inspekterande Fullmäktigen, än Förvaltaren höras, samt deras utlåtanden, jemte skälen för beslutet, i Fullmäktiges protokoll fullständigt intagas. 9:o. (Motsvarar § 200.)
Alla större upphandlingar för brukets behof skola antingen i allmänna tidningarne kungöras samt anbud derå inbegäras, med uppgift å prisen, såväl vid leverering i Stockholm, som i händelse af dess verkställande å bruket, eller ock, om sådant är med brukets fördel mera förenligt, ske under hand, genom Bruks-styrelsens försorg; börande, då denna sednare åtgärd begagnas, skälen derför i Fullmäktiges protokoll upptagas.
Anskaffandet af effekter eller varor af mindre qvantiteter eller obetydligt värde, öfverlemne Fullmäktige åt Bruks-styrelsen, För öfrigt iakttages noga, att upphandlingarne rättas efter behofvet, så att bruket ej med öfverflödiga förråd belastas. 10:o. (Motsvarar § 201.)
Förråden vid Tumba böra af Fullmäktige inventeras vid hvarje
Förvaltares afgång och deremellan hvart tredje år, eller det, då lagtima riksdag infaller.
Jemte) den kontroll, som innefattas uti Förvaltarens vård öfver brukets i Stockholm befintliga förråd, tillhör brukets vaktmästare derstädes en redovisande ansvarighet för detsamma. 11.0. Banko-Utskottets Memorial J/i 68. 9 11:o.
(Motsvarar § 202.)
Sedan bokslutet för det föregående året blifvit uppgjordl, sammanträda Fullmäktige, samfäldt eller genom Deputerade, på Tumba, såväl för att taga närmare kännedom af förra årets förvaltning, som ock att tillse byggnaders och machineriers tillstånd m. m; börande dervid berättelser af inspekterande Fullmäktigen och Förvaltaren afgifvas om bruksdriften under nästförflutna året.
• 42:o. (Motsvarar § 203 oförändrad.)
Brukets alla byggnader böra försvarligt och utan onödig kostnad vidmakthållas samt, i afseende på vården och dispositionen af brukets rudimaterier och effekter, den största noggranhet iakttagas; men någon nybyggnad eller större reparation må ej under tiden intill nästa riksdag, utan de mest oundgängliga behof, af Fullmäktige företagas, innan de deröfver inhemtat yttrande af Rikets Ständers till Stats-, Banko- och Riksgälds-verkens granskning förordnade Revisorer och deras tillstyrkande till arbetets företagande erhållit.
Stockholm den 17 December 4857.
Bxh. till R.
Prot. 1856 & 1857. 6 Sami.
I Afd. 31 Haft. so Banko-Utskottets Memorial M 69.
Ank. till Exp.-Utsk. den 23 Dec. 1857, kl. 9 e. m.
Memorial, med anmälan om Riksståndens beslut, i anledning af Utlåtan det JM 66.
Enligt ankomna protokolls-utdrag af denna dag är berörde Utlåtande af Hederv.
Bonde-ståndet till Utskottet återremitteradt, på grund af deremot gjorda anmärkningar, men af Högloft.
Preste- och Vallöf!. Borgare-stånden bifallet, endast med den förändring, att de i 3:dje punkten af Utskottets hemställan förekommande orden: »genom indragning af silfver» skulle, jemlikt Ridderskapet och Adelns beslut, utbytas mot orden: »genom indragning af lånet eller krediti vet», och, enligt Preste- och Borgare-ståndens beslut, mot orden: »genom lånets eller kreditivets indragning.»