Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Man invänder, att Bank-Bolagen sjelfva nog lära akta sig för sådan hushållning; detta medgifves, isynnerhet i början, kunna vara att på - Hör till Banco- och Lag-Vtsk.
N;0 2. räkna, men medgång inger mod, och’ den stora vinsten af liten cassa blir alltid lockande: jag föreställer mig då flera Banker i åtskilliga orter etablerade, efter denna Lags bestämmelser, och blott en enda deribland oförsigtig; Lagen bar då icke lemnat något medel i den controlerande auctoritetens hand, att i förväg anbefalla försigtighet; den oförsigtiga faller, och skall då säkert äfven draga de försigliga med i fallet, ty crediten faller ohjelpligt, vid en hastigt förändrad opinion, och bristen i Lagen skall då troligen äfven medverka till följder, som ingen nu kan beräkna.
Jag önskar, att man under ett lika välment som välberäknadt bemödande, att stäcka Capitalisternas välde, icke måtte förbise beskaffenheten af de vapen, som alltid uteslutande, eller företrädesvis, befinnas i deras händer, i händelse de skulle finna sin räkning vid, att uppstå som Bankernes fiender; och föreslår vördsamt, på grund af dessa i korthet antydda motiver, att i Lagen för offentliga Bolags-Banker i allmänhet intages samma stadgande angående Bankernes skyldighet att hålla Cassa, som Borgare-Slåndet vid denna Riksdag, angående Rikets Ständers Bank, i detta afseende beslutat. 3:o Tillåtelsen för solidariska Banker att bålla Bank-afdelningar, anser jag icke blott öfverflödig, då ingen kan hindra Banker att hålla privata agenter hvar som helst, men äfven skadlig genom den aucloritet Lagstiftningen meddelar en sådan inrättning, sorn blir ett medel att assignera på sig sjelf, samt alt motverka andra Bankers uppkomst i närbelägna orter, och således den lägre ränta, som genom täflan skulle kunna åstadkommas. 4:o Åliggandet för Actie-Banker att inom viss tid hafva insatt 25 proc. contant af tecknade capitalet, utan afseende om de kunnat utfärda motsvarande förbindelser, anser jag vara en ytterligare stränghet emot dessa, som äfven torde motverka deras uppkomst. 5:o
Att förbud blifvit i Lagen utsatte emot åtskilliga åtgärders vidtagande af Bolags-Banker, utan att tillika blifvit bestämd påföjden af desse förbuds öfverträdande, anser jag slutligen olämpligt och stridande mot sunda lagstiftnlngsprinciper.” Herr Hohn: ”Emot förslag till
Lag för offentlig Bolags-Bank får jag i nedannämnde delar mig reservera. § 14.
Det häruti intagne stadgande anser jag främmande för den lagstiftning, som nu är i fråga, och oformligt är det utan tvifvel, att genom Lag förbjuda samhällets medlemmar, de må drifva bankrörelse eller hvilken annan näring som helst, alt göra förluster.
Att sådant deremot tillhör den reglementariska lagstiftningen för Bank-Bolagets organisation och bör ut - Hör till Banco- och Lag-Utsk.
N.o 2. i5 göra ett vigligl moment i Bolags-Contractet, anser jag naturligt och tviflar ingalunda, att ju icke berörde stadgande der får sitt rum oell det med iakttagande af en lägre procentberäkning. § 18.
Jag anser nemligen minimi-summan vara för högt tilltagen och böra nedsättas till två millioner courant, samt hvarje Acties belopp bestämmas till hälften mot hvad föreslaget blifvit, eller till 2000 R:dr courant, af det skäl, alt Aclie-Bank eljest icke torde i det penningefattiga Sverige någonsin komma alt uppstå, och att ändamålet med Lagen sålunda genonj densammas beskaffenhet motarbetas. § ig. Mom. 2. Bank-Bolaget bör, efter milt begrepp om rättvisa och billighet, efter octroij-tidens slut och sedan dess rörelse upphört, vara berättigad att återbekomma deponerade säkerhetshandlingar i den nion det visar sig hafva inlöst sine sedlar och sålunda uppfyllt sine förbindelser till allmänheten; ty eljest skulle Bolaget i två års tid vara beröfvadt dispositionen af desse handlingar till ett belopp af ej mindre än en million R:dr, örn ock ej mera än enda sedel vore utelöpande. § 23.
Minimi-beloppet af tecknad t capital torde, utur enahanda skäl som vid 18 § blifvit anförde, böra nedsättas till hälften eller 5oo,ooo R:dr courant, helst det efter min öfvertygelse blifver nära nog omöjligt, att inom en trångare krets, der solidarisk Bank endast kan uppstå, finna femtio personer, sorn kunna teckna sig för 20,000 R:dr hvardera, och om antalet af lottegare skulle ökas lill etthundrade, i likhet med hvad åtskilige Ledamöter inom Utskotten yrkat, torde det blifva lika svårt, att finna detta större antal, som vilja och kunna ingå solidarisk ansvarighet, äfven med den lill hälften minskade teckningssumman af 10,000 R:dr courant. § 26.
De i denna §. tillåtne Bankafdelningar kan jag för min del icke godkänna, emedan det, dels efter min öfvertygelse, alltid skall blifva förenadt med stor svårighet för Central-Directionen alt behörigen contfolera desse Filial-Bankers operationer, och dels synes mig strida mot ideen af Privat-Bank, (hvilket är offentelig Bolags-Banks egentliga natur) att utgrena sig i flere afdelningar.
Jag fruktar, alt den tillåtne divisionen kan menligt inverka på Bankens egen och allmänhetens säkerhet.
Herr Helleday: ”Då vid behandlingen af ifrågavarande ärende inom förenade Banco- och Lag-Ulskollen svårigheter af serdeles art förekommit tor iG Hör tili Banco- och Lag-Utsk.
JV.-o 2. en enskild Ledamot att göra sina åsigter gällande, liar det icke eller lyckats mig att få kunna påräkna någon lacksamlielsgärd från Ständernas sida för utarbetningen af ifrågavarande Lagförslag.
Jag nödgas tvärtom deremot mig reservera, under förbehåll att, då tiden för det nu justerade Betänkandets öfverlemnande till Expeditions-Utskottet icke medgifver att författa en fullständig reservation emot förslaget i sin helhet, få inom det stånd jag tillhör utveckla skälen för mitt ogillande deraf.” Herr Lake: ”Jag förenar mig uti den reservation, sorn Herr Biskopen Hedrén anfört, med den förändring Herr Professor Grubbe uttalat och ber endast få tillägga, det jag icke anser nödigt vara, att en Actie-Bank, såsom vilkor för sin tillkomst, hör ega såsom grundfond fyra millioner.
Jag tror icke Actie-Banker kunna uppstå med 4 millioner fond, och om detta kan ske, lära de blifva, kanske endast å en eller ett par puneter i Riket och således ej tillfyllest göra den lättnad man med dem velat åse.
Jag tror det vara lättare att bilda 2:ne Actie-Banker å 2 millioner än en å 4 millioner.
Mig synes äfven att actierne höra blifva å 1000 R:dr stycket derföre, att'den, som icke kan afse 4000 R:dr, likväl icke hör vara förhindrad att ingå för 1000.
Jag föreställer mig äfven, att måhända en Actie-egare dör, en annan cederar, då blifva väl actierne i båda fallen mer användbara i förra fallet, emellan arfvingar att dela, och i senare, att kunna för en Concoursmassa försälja.
Den rika mannen har ju ingenting förlorat, det är honom öppet att ingå för så stor summa han behagar, enär Bankens maximi-summa blir obestämd, och alt han innehar flere Actiebref, fast mindre synes mig för honom ieke blifva besvärande.
Mot förenade Utskottens beslut rörande solidariske Bankers grundfond nödgas jag äfven reservera mig.
Ystads med 420,000 R:dr; hvarföre skulle just nu stadgas, alt hvarje solidarisk
Min önskan vore, att en solidarisk Banks grundfond blefve till sitt minimibelopp bestämd till 5oo,ooo R:dr och hvarje Actie ställd på 5oo R:dr courant.
Må det äfven blifva Rikets Ständer likgiltigt, om actie-egare blefve till antalet 100 stycken eller mindre än femtio,” Herrar lior till Banco- och Lag-Utsk.
IV.-o a.
Herrar Strussenfeldt och Hessle: ”Då det Lagförslag för offentliga Bolags-Banker, Lag- och Banco-Utskotten uppgjort, tillkommit genom voteringar, och således icke alltid samma system kunnat göra sig gällande, samt dessutom, på sätt i Herr Biskopen Hedrens reservation är anmärkt, beslut kunnat, ehuru en gång fattade, efter annan plurali tet-s tanka, vid senare tillfälle ändras och rubbas, följer äfven, att i förslaget ej kan råda den öfverensstämmelse, som erfordras för att utgöra ett sammanhängande helt.
Brådskan med aflenmandet af Betänkandet från Utskottet har ock hindrat oss att så fullständigt som vi önskat affatta vår reservation. i Cap. i §, innehåller en definition på Bolags-Bank, men denna definition är efter vår tanke icke serdeles lyckad.
Såsom felaktigt torde anses, att liktydiga ord gagnats både i definitum och definiendum.
Utan alt vidare sysselsätta oss med möjliga brister i redactionen, hafva vi ansett oss böra lemna en definition, som, efter vår tanka, närmare uttrycker det ifvågavarade begrepp.
”Med offentelig Bolags-Bank förstås en sådan, som, af flere personer i förening inrättad, förvaltas af serskild Direction, hvilken, vald bland delegarne och försedd med instruction af dem, är underkastad control af Statens styrelse.
Offentelig Bolags-Bank grundas på Actier utan eller med solidarisk ansvarighet; i förra fallet kallas den Actie- och i senare, Solidarisk Bank.”
I afseende på 6 § åberopa vi hvad Herr Biskopen Hedren derom anfört. 8 §.
Utom det att redactionen i denna § ostridigt är i behof af förbättringar, synes stadgandet, om Banks skyldighet alt inlösa sina sedlar med Rikets gångbara mynt, vara i så måtto stridande mot de i motiven uttryckta åsigter, som Bolags-Banker, enligt desamma, skulle berättigas ställa creditsedlar ej blott på Rikets gångbara mynt utan ock på Stats-Bankens sedlar, hvilka icke i följd af något lagbud kunna blifva hvad med mynt förstås.
Det torde således anses nödigt, att tillägg härom i §:n göres, hvaremot från samma § borde såsom alldeles öfverflödigt utgå stadgandet örn kostnadsersättning, enär densamma är en laglig följd af ett godkändt rätts-anspråk. 9 §.
Prot. i834j 6:te Sami. a .-dra Afd, Häftet, 3 iS lior till Banco- och Lag-Utsk.
N.-o 2. af den föreslagna pra?scriptionen, och att tiden derför hort räknas från Kongl. Maj:ls Nådiga Kungörelse härom. 14 §.
Denna § torde med bibehållande af dess syftning bättre uttryckas i följande redaction. ”1 händelse Bolags-Bank finnes hafva lidit förluster lill a5 procent af ”grundfonden, skall Bankens rörelse inställas.” 15 §. torde böra helt och hållet utgå fran detta förslag, såsom icke utgörande föremål för Straff-Lagstiftning, samt det med §:n åsyftade ändamål sökas i serskildt Betänkande, hvilket Utskotten äfven lill en del tyckas hafva insett, då de vid slutet afUtlåtandet föreslagit serskild hemställning lill Kongl. Maj:t i delta afseende. 16 §. anse vi sådan, att, i stället för anmärkningar, vi trott bäst vara uppgöra ny redaclion.
”Vill någon talan föra mot offentelig Bolags-Bank, vare Rådhus-Rätt i ”Stad och Härads-Rätt å Landet, der Bank förlagd är, rätter Domstol.” 2 Gap. 18 §. 2 mom. lemnar åt Kongl. Majit att godtyckligt bestämma minimi-summan för en Banks grundfond, men med ett sådant stadgande synes det förut gifna budet om bestämd rainimi-summa vara alldeles ändamålslöst, och torde derföre böra från förslaget utgå. 19 §.
Någon så beskaffad säkerhet, som af Bank fordras, medför ej heller det stadgande denna §, efter beslutet derom, skulle innehålla, och vi tro oss derföre böra tillstyrka följande: ”1 Solidarisk Bank svare Actie- eller Lottegarne, en för alla och alla för en, för Bankens förbindelser, af hvad namn de vara må: och är sedelinnehafvares rätt, att, sedan Bank-Direclionen före vägrad inlösning af Bankens förbindelser, blifvit dömd undergå utmätning, låta densamma verkställa hos den eller de Lottegare honom godt synes.
Vid slutlig utredning af Banken skall den utgift en eller flere Lottegare i följd häraf vidkänts, bland alla lottegarne i nion af en hvars andel i Banken lika delas. 23 §. har bestämt minsta antal Ledamöter i solidarisk Bank till 5o, men bibehållit minimi-summan å teckningen till 1,000,000 R:dr Courant.
Vi anmärka detta och reservera oss mot det ringa antalet Ledamöter, hvilket, efter vår tanka, bort vara bestämdt till minst 100.
Hor till Banco- och Lag-TJ t sk. Betänk.
2V.-0 2. ig 26 §. synes oss böra ur förslaget utgå.
De deruti nämnde Bank-afdelningar lära icke kunna annorlunda betraktas, än som agenter eller commissionairer för Banken, och, då rättighet härtill tyckes lika litet kunna förnekas Bankbolag som hvarje enskild person, äro Lagbestämmelser härutinnan öfverflödige; men om § skall bibehållas, bör den förflyttas till Gap. om allmänna bestämmelser, enär gillige skäl svårligen kunna finnas, hvarföre Actie-Banker icke skulle ega samma förmon i delta fall, sorn de solidariska blifvit tillerkänd.” Herr Grefve Frölich: ”Ehuru jag haft den tillfredsställelsen, att S:a U.
Utskottet antagit min motion i de fleste af dess caracteristiska delar, och bibehållit det system, jag vågat föreslå för Sveriges hela Bank-väsende, hvaraf offentliga Bolags-Banker böra utgöra integrerande delar, anser jag mig dock genom serskild reservation böra fästa uppmärksamheten å de ofullkomligheter i Lagförslaget, hvilka, såsom resultat af partiela voteringar inom Utskotten, jag hoppas måtte af de respective Riks-Stånden rättas, så att en i allo god, fullständig och conseqvent
Nådiga sanction kan framlemnas.
Innan jag likväl går att uppgifva de punkter, i hvilka jag tror Lagförslaget böra rättas, begagnar jag detta tillfälle att vördsamt få uppgifva skälen, hvarföre jag omfattat detta ämne likasom ”con amore,” skäl, hvilka, enuru ej af de Högloft.
Under mångårigt forskande efter orsakerne till Sveriges industriela och commerciela vanmagt i jemförelse med andra nationer, om hvars institutioner jag ej sökt endast tlieoretisk kunskap, utan ock till en del undersökt på stället, har jag trott mig finna, lika med hvad många andra yttrat före mig, men som jag fruktar ännu i denna stund icke är tillfyllest insedt och erkändt, att Sverige saknat, jemte ett stabelt myntvärde, sådane annorstädes antagna creditbruk, utom hvilka äfven med fixt mynt rörelse och handel icke kan trifvas i dess fullkomligare scala.
Centralisationen af all penningeoch förlagsröreise i Stockholm har varit det ena grundfelet, ett dåligt eller snarare intet creditsystem det andra, hvarmed jag menar synnerligast ett väl ordnadt Bankväsende och en fri vexel-rörelse.
Jag vågar påstå, att, om vid den lid, då Sverige i början af detta sekel ännu egde mynt, ändamålsenliga enskilda Banker (för hvilka jag för ingen del vill anse de såkallade FilialDisconterna) blifvit inrättade, så hade ej allena Landets näringar sett ut på annat sätt, utan ock operationerne år 1809 med sedel-emission af Rikets Ständers Bank utan valuta varit rent af omöjliga, emedan solida Banker, såsom 20
Hor till Banco- och Lag-UlsL Betänk.
N:0 2. capitalisler i stort, skulle ej allena hafva ställt sig i spetsen för alla de mindre sedel-innehafvarne, utan ock bort ega håde credit och kunskap nog inom sitt eget sköte, för att kunna suppleera hvad i dessa delar möjligen saknades hos den skakade Slaten.
Hade Statsmaglerne icke dessmindre fortfarit att göra skuld lill mynt, så hade troligen de enskilda Bankerne, om de rört sig med eget creditmynt och icke med assignationer på Banken, egt guld och silfver i sina cassör, när Rikets Ständers Bank såg sina tömmas, deras creditmynt gått med agio mot Statens.
Dessa reflexioner må anses öfverflödiga och chimeriska skapelser med elementer från en förfluten tid; de torde dock för dem, som vilja öfverskåda ämnet i hela sin vidd, tjena dels till en anledning att af kända fada söka rigtiga slutledningar, dels att häntyda åt dem, som nu måhända skulle vilja basera de enskilda Bankerne på metalliskt mynt, att andre likså väl sorn de sjelfve kunna föreställa sig en framtid, då Bankerne skola finna det i sitt och Landets interesse att förse sig med myntbara metaller, faslän man icke anser denna tidpunkt vara inne nu, utan bekymren derom kunna uppskjutas, efter den gamla regien: ”ali hvar dag må hafva sine egne.”
Ännu hafva vi icke rika Städer på korta afstånd från hvarandra — afstånd, som ännu mer kunna förkortas genom viga, reguliera diligencer, ännu hafva ej våra köpmän återbragt i ordning en till större delen i utlänningars händer fallen grosshandel.
Denna lemnar ännu icke Sikel något öfverskott och kan icke göra det förr, än Landels produetion blir rigtad i närmare förbund med verldshandel, och framför allt försedd med så pass tillräckliga inrikes bytesmedel, att icke en vara måst säljas för halfva värdet mot hvad den gäller några månader senare, blott för det egaren icke kan erhålla ett ögonblickligt förlag.
Då det står så till som nu, var det derföre väl, alt Rikets Ständer i sina dispositioner rörande Banken icke par force uttvingat silfver i rörelsen.
Jemte de skäl emot ett sådant system, som äro upptagne i motiven lill Utskottets Betänkande, ber jag få tillägga ännu ett, alt, när den tid en gång inträffar, då Sveriges rörelse kan gagna ett metalliskt mynt, så måste detta till större delen bestå i guld och icke i silfver; af denna senare metall hafva vi öfver nog, för Rikets Ständers Banks behof, och jag hoppas den öff vertygeise snart skall bli allmän, alt, hvad ökning i myntmassan Sverige än framdeles kan behöfva, den icke må ske under det hittills följde system af centralisation uti Rikets Ständers Bank, hvilken, i anseende lill siri organisalion, dessutom aldrig kan bedrifvas med adequat vinst för sig och Landet, och derföre icke vidare bör hopsamla ofruktbara skatter, hvilka, efter min tanka, lior lill Banco- och Lag-Utsk. Betänk. N.O 2. 21 äro öfverflödige för upprätthållande i värde af det qvantum sedelmynt denna Bank Lör utgifva.
Ständer hafva på ett berömligt sätt sökt stadga sedelmyntets värde; men de hafva gjort det med uppoffring och på Landets bekostnad.
Banken har indragit på de senare åren ungefär 1 millioner courant af sin sedelstock, och detta har skett, under det ymniga skördar verkligen ökat varumängden och sålunda gjort missförhållandet än mera kännbart.
Intet under derföre, att den redan i några år fortgående så kallade strypningen skulle komma till slut att kännas äfven för hufvudstadens affairsmän, vidden dubbla anledning till crisis och stagnation i den befintliga myntmassans cirCulation, som den inbrytande Choleran och ännu af mången nästan lika mycket fruktade utvexlings-epoken samtidigt framkallade.
Hurudan penningebristen i Landsorterna varit och är, borde icke vara obekant för Representanterne.
Den paniska fruktan och de fictiva anledningarne till strypning kunna väl nu vara i aftagande; men otvifvelaktigt stå de verkliga ännu ohulpne qvar.
Mjmlvärde såsom en negativ fördel, hvilken skyddar för förluster genom myntfluetuationer, håfve vi väl förvärfvat oss, men de positiva fördelarne, lifvad rörelse och produetion, vinnas ej genom att nu lägga händerna i kors, såsom mången synes tro.
Otvifvelaktigt skulle, under det åter inträdda rättstillståndet, under en fortsatt fred, en sparsam Regering och under en rigtning af produetionen till annat än bränvin, som inom Landet uppsupes, tillräckliga capilal kunna så småningom uppkomma, utan tillhjelp af creditens häfstång, men då så väl jordbruket som alla andra de betydligare näringarne äro behäftade med stark skuldsättning lill hög räntefot, under hvilken producenten arbetar hufvudsakligen för alt betala räntor och med föga utsigt att någonsin förvärfva något öfverskott; så blir mången nödsakad fortfara med en näring, som han tydeligen ser icke bär sig, och hvars produetion, på en låg ståndpunkt i jemförelse med andra Länders, han saknar förmåga att förbättra, änskönt han dertill eger kunskap och skicklighet.
Huru mången jordbrukare tvingas ej att forcera sin sädesproduetion under jordens utmattning, huru mången Idkare af Bergs- och Bruksrörelsen fortfar ej att tillverka Tackjern, Stångjern och Spik, ulan vinst och under skogarnes alltför -starka afbrukning?
Ali sådan forcerad produetion, i synnerhet då den består af råämnen, utgör en i många fall oersättlig, riksförlust.
Numera, sedan upplysningen i desse fall stigit, skulle delta missförhållande upphöra i den stund ökade capital eller ökad credit anskaffas. 22 Hur till Banco- och Lag-Utsk.
JV.-O 2.
Finnér man i betraktande häraf, att lifligare och mera vinstgifvande production troligen icke på lång tid kan uppkomma, derest den icke får nödig hjelp ur sin vanmagt, finner man, att de vanliga utvägar, hvarigenom Banken plägade i låneväg bispringa, af hvarjehanda orsaker upphört, så att Handels-disconten, belåningen på publika papper och actier de facto afstannat, och att något afgörande steg, hvarken till den närvarande förlägenhetens aflijelpande eller till näringarnes varaktigare förkofran, kunnat komma till stånd under en ii månaders Riksdag, och hädanefter föga lärer vara att hoppas i den vägen, så borde dock Nationen, som länge väntat förgäfves, slutligen få veta, att all den hjelp den kan behöfva måste den sjelf söka i enskilda föreningar, och att allt, hvad Banco-Utskottet kan i den vägen åtgöra, är detta Lagförslag om offentliga Bolags-Banker och ett annat, snart, som jag hoppas, efterföljande till ny Vexel-Stadga.
Jag kan ej förmoda annat, än att närvarande förslag, efter erhållne rättelser, skall på det hela bli beståndande och kan derföre ej underlåta härmed ytterligare offentligen uppmana både representation och alla vederbörande att skyndsamt skrida till verket, medelst att öppna subscriptioner, välja Commissarier, sorn utarbeta Bolags-Reglor, gå i författning med plåtars, stämplars och pappers anskaffande till creditsedlar och så vidare.
För icke längesedan ansåg man sådant omöjligt, ja både chimeriskt och skadligt; men opinionerne, äfven från de håll man minst väntat det, synas märkligen hafva förändrat sig till erkännande af de ofantliga fördelar, som ett väl regleradt system af offentliga Bolags-Banker i detta ögonblick kan medföra, och äfven capitalisterne bö'rja finna, att man sörjt för deras interesse, då tillfälle öppnas att, med begagnande af egande inteckningar, allmänna papper och contantér, få deltaga i inrättningar, som lemna både hög och säker inkomst.
Rörande r Cap. 6 §., att ordet ”och innestäende” bör utgå, hvarom åberopas Biskop Hedrens med fleres reservationer.
Orimligheten af ett stadgande, som innebär: alt en Bank i hvarje ögonblick skall hålla lika stor contant cassa sorn vid första insatsen, eller ock, alltsom vexlingen går ut och in, öka sin räntebärande grundfond, (hvilket är alldeles omöjligt utan att sammankalla Bolaget, helst de vid utlåning bekomne reverser med deras Hypolhek ej såsom ”insatt grundfond” få räknas) skulle knappt kunna ursäktas, Utskotten, på annat sätt, än, såsom händelsen velat, genom misstag och öfverraskning vid justering af ett redan fattadt beslut, vid ett tillfälle, då många af Utskottets Ledamöter varit frånvarande.
Hör till Banco- och Lag-TJt sk.
IV-0 2. 23 2:0
Att Actie-Banker icke borde tillåtas uppstå annorstädes än i Rikets större stapelstäder, der ordentlig Börs och Mäklare finnas.
Motiven dertill har ja^ uppgifvit i mitt tryckta förslag, noten N:o 10. 3:o Att antalet personer., som fä stifta solidarisk Bank, borde vara minst Etthundrade.
Det vore serdeles, om i en landsort, der man tror sig kunna finna 5o personer, som tillsamman teckna p5o,000
R:dr courant, man icke skulle kunna uppleta ännu femtio, som teckna 5o,ooo eller 1000 hvardera!
Det ligger alltså en stor inconseqvence i proportionen af femtio personer och en million såsom minimum, Ett, som jag tror, missförstudt nit sträfvar att förminska summan till 5oo,ooo R:dr.
Jag kan ej härvid undgå beklaga, om en sådan opinion inom Stånden skulle göra sig gällande, helst de Landsorter, som icke för närvarande ega förmåga stifta egen tillräckligt stor Bank, gjorde bättre att, för ett visst bestämdt antal år, förena sig med andra, under tillgodonjutande af samma fördelar medelst Bankafdelningar, hvilka i sinom lid, under tillväxt, rörelse och vunnen erfarenhet, kunna framstå såsom Banker med egen creditrörelse; och att emedlertid, intill dess Nationen hunnit vänja sig vid det nya Banksystemet, icke alltförmånga och veka Banker uppstå. 4:o
Att då Utskotten i principen gillat mitt förslag att anvisa för Actie- och Solidariska Bankerne en samfälld verkningskrets eller horizont fastän i olika planer, så hade de bort bibehålla den proportion af minimi sedelvaleurer jag föreslagit, nemligen 10 R:dr courant för de förre och en R:dr courant för de senare.