Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Majrt vid nästinstundande riksdag förelägger Rikets Ständer roteringsverket för vinnande af fastställelse derå; få Utskotten, som, då Kongl. Majrt icke äskat vidare anslag för lindring i rust- och roteringsskyldigheten i Jemtland, icke äro i tillfälle att bedöma, om ytterligare anslag derför är af nöden, hemställa, att motionen i denna del ej må vinna Rikets Ständers bifall.
4 Stais* tamt Allm. Ben.* och Ekon.-Vith.
Utlåtande, N:o 61.
Utsk. den 18 Juli, kl. 1 e. R Utlåtande, i anledning af väckte frågor, dels om kronobrefbä~ ringens öfverlåtande pä entreprenad, dels om ersättning för dess utgörande, samt jemnare fördelning deraf, m. m.
Hos Hedervärda Bonde-Ståndet hafva motioner i omförmälda ämnen blifvit väckte och till Stats-utskettet remitterade nemligen: af G■ B. Appelqvist och Arnold Svensson samt Eric Månsson fran Blekinge län, Lars Larsson, Sven Svensson, Anders Gunnarsson och P. Haraldsson från Elfsborgs län, A. J. Sandstedt och Petter Mårtensson från Jönköpings län, Hans Hansson och Tobias Lind från Götheborgs och Bohus län, Anders Persson från Örebro län, Anders Andersson från Wermlands län, J.
Bergström från Skaraborgs län samt Carl Nilsson och Oiof Nilsson från Östergöthlands län; uti hvilka motioner åtskillige Ståndets ledamöter sig lörenat.
De uti dessa motioner framställde förslag åsyfta hufvudsakligen följande åtgärder för beredande af lindring uti ifrågavarande skyldighet att fortskaffa kronobref, nemligen att kr onobrefbäring en ställes på entreprenad, samt bekostas antingen af postverket ensamt eller af detta och häradsmenigheterne gemensamt eller ock endast af desse sednare; att de bref bärings - skyldige för hvarje mil, som de fortskaffa brefven, tillgodonjuta en kontant ersättning, sorn blifvit under vissa vilkor föreslagen dels till 8, dels till 12 samt dels 6 skir milen; att en jemnare fördelning af brefbäringsskyldigheten verkställes sålunda, att så många hemman som möjligt ålades densamma; till vinnande af hvilket ändamål Lars Larsson serskildt föreslagit, att
Konungens befallningshafvande i länen måtte anbefallas att genom kronofogdarne socknevis efter verkställd undersökning afgifva förslag till reglering af det så kallade extra brefbäringsbesväret, innefattande bestämmelser om såväl postgångens sträckning de dagar, då sådan skulle utgöras, som ersättningen derför samt hvilka hemman, sora med afseende å deras läge kunde till brefföringen lämpligast anslås.
Till Stati- tanti Allm, S-sv,- ci>h Fknn.-Utsk.
Utlåtande, ,Y-e 6.1. 5 Till stöd för dessa motioner liar blifvit sndraget. att kronobrefbälinden nästan uteslutande drabbade de hemman, sorn äro belägna nära stora landsvägen och salunda vore i högsta måtto ojemnt fördelad; att de friheter från åtskilliga onera, som de brelbäringsskyldige åtnjöte, voro högst olika på olika ställen: att icke sällan 3 å 4 personer mäste utgå för att fortskaffa på en gåjng ankommande till olika håll bestämda kronobref, samt slutligen att missbruk vid kronobref'bäringens begagnande egde rum, hvilka lika litet kunde förekomrnas som kontrolleras.
Vid besvarandet af ofvannämnde motioner få Utskotten meddela, att vid sistlidne riksdag frågor af enahanda syftning utgjorde föremål för Rikets då församlade Ständers åtgärd, samt att med anledning af de yrkanden om lindring uti kronobrefbäringskyldigheten, som då framställdes, Rikets Ständer i underdånig skrifvelse af den 22 April 1845 uttalat den åsigt, att den brefbäringsskyldige hemman förunnade frihet från utgörande af skjutsningsskyldigheten icke uppvägde besväret af brefbäringen; att derföre det vore med billighet och rättvisa öfverensstämmande, att alla de hemman, hvilka kunde åläggas kronobrefbäring, borde deltaga i utgörandet af detta onus gemensamt och efter enahanda grunder, som följdes i afseende på skjutsningsskyldigheten , men att, då större delen af dessa hemman, just till följd af sin aflägsenhet från den väg, der brefgången vore, icke kunde in natura bestrida brefbäringen, som derföre, om annan anstalt icke för ändamålet vidtoges, måste utgöras af de hemman, hvilka voro belägna vid eller nära den väg, hvarå brefven skulle framkastas, desse sistnämnde hemman alltså egde bilTiga anspråk på ersättning af dem, som genom sitt läge tillfälligtvis vore från ifrågavarande tunga frikallade, samt att en reglering af kronobrefbäringen borde fögderi- eller härads vis verkställas; hvarjemte Rikets Ständer hos Kongl. Majit i underdånighet anhöllo om utfärdande af en författning, i öfverensstämmelse med följande grunder: a) Kronofogdarne uppgöra inom fögderiet en ordinarie brefgång emellan alia de ställen, hvarifrån och till hvilka bref måste fortskaffas.
Instrumentet deröfver delgifves derefter vid näst inträffande lagtima ting i hvarje inom fögderiet varande härad inför häradsrätten de brefbäringsskvldige, sorn då böra ega att granska dest upprättade brefgången, och emot den göra de anmärkningar, dertill de kunna ega fog. m. till R.
So Prof. 18fr och 1848. i Sami., 2 AfiL, *4 B4fi. i 6 Stats- tamt Allm. Btsi\- ock Ekon.-Utsk.
Utlåtande, N:0 61. b) l)e brefbäringsskyldige inom hvarje härad må sedermera inför häradsrätten antingen öfverenskomma att bestrida brefbäringen, på det sätt, att dess fullgörande upplåtes åt personer, som, emot ersättning, vilja besväret sig åtaga, å de brefstationér, som kunna utsättas, eller ock bestämma en viss ersättning till de hemman, som, i anseende till sitt läge, varda ålagde att brefbäringen ombesörja. c)
De medel, som för bestridande af förenämnde ersättning, i ena eller andra fallet, blifva nödvändiga, böra utgå af alla de hemman, som kunna kronobrefbäring åläggas, i förhållande till deras skyldighet att denna tunga utgöra; och bör uppbörden af dessa medel verkställas på samma sätt, som den af andra kommunala afgifter. d) Med pröfningen af de anmärkningar, som emot den upprättade bref gången kunna framställas, eller af de öfrige frågor, som angående krono* brefbäringen och dess utgörande kunna väckas, förhålles, på sätt redan i gällande författningar stadgadt är; derjemte Rikets Ständer, under anhållan, a<t kronobrefbäring i allmänhet icke måtte ifrågakomma vid sådane till tallen, då brefven kunde med ordinarie post fortskaffas, åt Kongl. Majit i underdånighet öfverlemna! att för kronobrefbäringens reglerande, i öfverensstämmelse med omförmälde grunder, meddela de ytterligare föreskrifter, som Kongl. Maj:t kunde i nåder finna nödue.
Härefter har Kammar-kollegium, efter inhemtande af samtlige länsstyrelsernes yttranden, den l Juni sisth år till Kongl.
Maj:t afgilvit underdånigt utlåtande i frågan, hvilken, enligt den upplysning, Utskotten erhållit, för närvarande är beroende på föredragning hos Kongl. Maj:t.
Utskotten, som, i anseende dertill, att post-verket, hvarutaf en årlig inkomst af 100,000 i:dr banko redan är beräknad för slats-verkets behof intill nästkommande <iksdag, anse detsamma icke böra vidkännas något ytterligare afdrag å dess inkomster, få, i betraktande deraf, alt Kongl. Majit ännu icke fattat beslut, med anledning al Rikets Ständers ofvanberörde vid sistlidne riksdag aflåtna underdåniga skrifvelse, och frågan om reglering af krono-brefbärings-skyldigheten således är på Kongl. Majus nådiga prölning beroende; alltså vördsamt tillstyrka, att ifrågavarande motioner måtte förfalla.
STOCKHOLM, w.j. daima», 1848.
Stats- och B c v illnings- Ul skottens Utlåtande, N:o 62. 1 J\a 62.
Ank. lill Exp. UUk. den 20 Juli, kl. 6 e. m.
XIHutande angående vissa ifrågastäl/de förändringar i beskattnings-väsendet samt uppbörds- och redogörelse-verket.
Sedan , vid förehafvande hos Slats-ulskottel af dels Kongl. Maj:ts nådiga proposition angående beskattnings väsendets samt uppbörds- och redogörelse-verkets förenkling, dels enskilde i samina ämnen väckta motioner, vissa af de deruti förekommande frågor funnits vara af beskaffenhet aLt påkalla yttrande jemväl från Bevillnings-ulskollets sida, få Utskotten, efter gemensam behandling af samma frågor, deröfver afgifva följande utlåtande: l:ö
Uti högstberörde nådiga proposition har Kongl. Maj:t, i öfverensstämmelse med den åsigt, som blifvit yttrad uti det af serskilde kommitterade sistlidet år afgifne underd. betänkande, angående förenklande af beskatlningsväsendet samt uppbörds- och redogörelse-verket, föreslagit, att taxering å fast egendom måtte verkställas endast hvart femte år, med uttryckligt stadgande, att uppskattningen bör ske efter taxeringsmännens, på grund af deras närmare kännedom örn förhållandena, och med ledning af allmänna försäljningspriserne inom orten, egande öfvertygelse om hvarje egendoms verkliga värde.
Såsom skäl för den i förenämnde hänseende ifrågaslällde förändring hafva bemälde kommitterade hufvudsakligen anfört: alt en årlig uppskattning af egendomar, för hvilka eganderätts-bevillning skall erläggas, ingalunda vore af behofvat påkallad, enär det icke kunde förutsättas, att i allmänhet under loppet af allenast ett år så väsendlliga förändringar i egendomsvärdena inträffa, att de böra på taxeriugs-beloppet inverka, utan dertill alltid fordrades någon längre tidrymd.
Fastmera och då, i följd häraf, de årliga uppskattningarne sällan föranledde till allmännare jemkningar, utan lörändnngarne till det mesta inskränktes till sådana partiella, Bih, till R, St.
Vrot, 1847 1848, 4 Sami, 2 Afd. 15 Haft. i 2 Stais- och Ilcvillnings-Utskoltens Utlåtande, N:o 62. som påkallats af under årets lopp inträffade köp, eller egarne sjelfve af serskilda intressen önskade, Loide, efter kommillerades tanka, häruti sökas orsaken till nu befintliga missförhållande emellan taxerings-värden oell egendomarnes verkliga värde.
Detta vore ock så mycket mera obilligt och oriktigt, som det vore högst skiljaktigt både provinserna emellan och för egendomar inom samma ort.
Bland andra häraf uppstående olägenheter förekomme ock, att laxerings-värdet vid belåningar och andra tillfällen , då kännedom om egendomarnes värde erfordras och ofta är af stor vigt, icke lemnade den säkra ledning, som deraf borde kunna bernias.
Ifrågavarande egendomstaxeringars verkställande endast hvart femte år skulle, jemte öfriga dermed åsyftade hufvudsakligare fördelar, bereda en högst betydlig förenkling i krono-räkenskaperna samt följaktligen minskning i häradsskrifvares och alla vederbörande kontrollerande tjenslemäns göromål.
Ehuruväl, efter Utskottens tanka, verkställigheten af Kongl. Maj:Is i afseende på taxering af fast egendom framställda nådiga förslag kom me att leda till en jemna re och med rättvisa mera öfverensstämmande uppskattning af egendomarnes värden, än som under nuvarande förhållanden kan förväntas, samt dessutom medföra öfriga af kommilterade uppgifne fördelar; likväl och då, i enlighet med Beviilnings utskottets hemställan, Rikets Ständer vid innevarande riksdag beslutat, att vid hvad nu om taxering af fast egendom linnes stadgadt må förblifva, finna Utskottet sig för närvarande icke kunna till Kongl. Majlis högstberörde nådiga förslag tillstyrka Rikets Ständers bifall. 2:o Vidare är af Kongl. Maj:l i nåder föreslaget, att, lill beredande af förenkling vid debi leringen och i räkenskaperne, hittills medgifna alkorlningar i mantalspenningarne och bevillningen efter Usta artikeln för sådana till arbetsklassen hörande personer, som hafva fyra minderåriga bariij måtte, så vida de icke, efter numera skedd nedsättning i personella bevillningen, ansåges kunna försvinna, framgent medelst afdrag vid debiteringen iakttagas, och nedsältningen utredas uti sammandragen öfver de personer, som enligt allmänna grunder böra nyssnämnda afgifler erlägga.
Som, till följd af Rikels Ständers vid denna riksdag redan fattade beslut, bestämmelserna uti 147 § af nu gällande bevillnings-förordniug, angående ej mindre beloppet af ifrågavarande afkorlningar i mantalspenningarne och bevillningen efter första artikeln samt vilkoreu för deras Stats- och Bevillnings-Uts/cottens Utlåtande, N:o G2. 3 tillgodonjutande, än ock sättet för berörde afkortningars iakttagande, komma att fortfarande oförändrade bibehållas, lärer, vid sådant förhållande, Kongl. Maj:ts förevarande nådiga framställning nu icke kunna lill någon åtgärd å Piikets Ständers sida föranleda. 3:o
Med afseende å den lättnad, sorn ej mindre vid mantalsskrifningen än debiteringen och redovisningen skalle uppkomma , derest i afseende å utgörandet af mantalspenningarne och bevillningen efter första artikeln enahanda grunder vore gällande, hafva förbemälde kommilterade, hvilkas afgifna underdåniga betänkande blifvit af herr A. Berg_, uti en hos Borgare-ståndet väckt och till Stats-utskottet remitterad motion, såsom eget förslag åberopadl, hemställt, dels att manlalspenningarna hädanefter måtte beräknas ifrån fyllda aderton år och i de fall, då, enligt nuvarande stadganden, befrielse derifrån efter 63 års ålder tillgodonjutits, upphöra med fyllda 60 år, dels att de föreskrifter, som i afseende å bevillningen efter första artikeln framgent meddelas, jemväl för öfrigt i möjligaste måtto lämpas efter de rörande manlalspenningarnes utgörande gällande förordnanden.
I öfverensstämmelse med Bevillnings-utskottels, i betänkandet N:o 9, utlåtandet N:o 14 och memorialet N:o 17, samt Stals- och Bevillnings-utskottens i utlåtandet N:o 18 gjorda hemställanden, hafva Rikets nu församlade Ständer lemnat utan afseende ett inom Bonde-Ståndet af Lars Wenander från Götheborgs och Bohus län väckt förslag, “att alla personella utskylder måtte debiteras och utgöras af personer från fyllda 18 lill 60 års ålder, äfvensom efter sistnämnde ålder af de öfrige, som, enligt första artikeln af nu gällande bevillnings-förordning, äro skyldige att bevillning efter första artikeln ulgöra‘!, eller ock de personella utskylderna beräknas från 17 till och med 60 eller 61 års ålder.
Yid sådant förhållande, och då de i afseende på mantalspenningarna och bevillning efter första artikeln nu gällande bestämmelser blifvit af Piikels Ständer förändrade bibehållna, hemställa UlskotLen, att det uti herr Bergs förenämnde motion väckta förslag må få förfalla. 4:o
Uti koinmiterades merberörde betänkande är vidare hemstäldt, att föreskrift måtte meddelas derom, att debetsedlarna skola utfärdas så 4 Stats- och Bevillnings-Utskottcns Utlåtande, AT:o 62. tidigt efter taxerings-förrältningarna, alt besvär deröfver må kunna hos pröfnings-kommittén anföras.
Enligt hvad kommitterade jemväl erinrat, hafva debetsedlarna, med undantag för Stockholms stad, hvarest desamma utgilvils, då taxeringen varit verkställd , icke ullemnats förr än någon kortare lid före uppbördsstämman, och således sedan pröfnings-kommitléns förrättning slutats, hvartill orsaken egentligen varit, att tiden för markegångs-sättningen afbidals för alt kunna de deraf beroende ulskylder debitera.
Då nu en förändring i detta hänseende, hvarigenom de skattskyldige, utan att behöfva derom serskildt söka upplysning, erhölle kännedom om de dem påförda afgifter och blefve i tillfälle att, i händelse af befogenhet, sig deröfver besvära, onekligen är af omständigheterna påkallad, och något hinder för en dylik förändring icke möter, derest de uti Stats-utskottets utlåtande N:o 242 framställde förslag angående sältet för hemmans-räntornas och kronotiondens utgörande varda af Rikets Ständer bifallna , hafva Ulskotten funnit sig ega skäl tillstyrka, att Rikets Ständer ville hos Kongl. Maj:t i underdånighet begära, det föreskrift måtte meddelas derom, att debetsedlarna skola utfärdas så tidigt efter taxerings-förrättningarnes slut, att besvär öfver de påförda afgifterna må kunna hos pröf-nings-kommitlen anföras.
STOCKHOLM, Elmen &
C t sv. och Ekon.-tIsktns Utlåtande, K:o 63. 1 JW ®£.
Alik. till Exp.-Utsk. d. 3 Aug., kl. 11 f. m. XJthMav.de 22j angående väckt fråga om den utsockne frälsehemmanen i Halland åliggande roterings-skyldighet m. m.
Nämnde betänkande, som blifvit af Hederv. Bonde-slåndet bifallet, hafva Höglofl.
Presle-ståndet samt Yällofl.
Borgare-ståndet återremitterat, på grund af anmärkningar, som deremot blifvit framställda; innehållande dessa anmärkningar hufvudsakligen: i:o i afseende å skyldigheten för omförmälde hemman att utgöra ordinarie eller endast extra rotering: att Utskottens hemställan, att Rikets Ständer måLte hos Kongl. Mai:t i underdånighet anmäla, alt de för sin del ej kunde bifalla ifrågavarande hemmans indelande lill ordinarie rotering, icke vore grundad på de förhållanden, som i fråga om dessa hemman verkligen egde rum.
Om nemligen man ginge tillhaka till de författningar, som rörde denna fråga, skulle man tydligen finna, att Utskottens åsigt ej vore rigtig, ty, ehuru 8 § af Malmö recess den 18 September 1662 innehölle, att "Ridderskapet och Adeln blefve bibehållen viel de immuniteter och privilegier, som de af ålder njutit hafva, såvida de icke stöde i strid med Sveriges Fundamental-lag och stadgar och dess välfärd och intresse”, samt skulle förblifva ”oturberadt vid sine gamle privilegier efter handfästningens innehåll!', äfvensom angående rustljensten och kneklehållet, alt det ”skulle bestå vid det, sorn uti kommissariernas svar och resolution på Adelns besvär och gravamina funnes vara beviljadt och förklaradt", och derjemte uti \\ § af denna resolution förekomtne, att de Kongl, kommissarierne 'bevände vid Adelns anhållan angående utskrifningen, alt ingen sådan måtte blifva dem utan deras vetskap ålagd;” så förekomme deremot, att Ridderskapet och Adeln, genom 4 § i 1664 års Riksdagsbeslut, antagit, att ''allt frälse derefter mätte blif va lika gjordt uti båtsmanshållet”, och att jemväl Ridderskapet och Adeln i Halland derpå ingått, med förbehåll likväl af sätesgårDih. till R.
Prot. 1847 & 1848. 4 Sami. 2 Afd. 16 Haft. 1 2 Stals- samt Allm.
Desv. och Ekon.-Utsk:ns Utlåtande, N:o 63. dar och veckodagsbönder; alt i i4 § af i683 års riksdags-beslut, hvarigenom närmare bestämdes, hvilka hemman som borde från knektehåll befrias, Halländske utsockne frälsehemmanen icke vore bland dessa upptagna; att genom ett Kongl, bref den 20 November i6p3 frälse förklarades med kronooch skalle stå lika i båtsmanshåll; att i Kongl, resolutionen den 27 Januari 1721 Kongl. Maj:t förklarat utsockne frälset i Halland icke böra med skäl och fog undandraga sig rotering, och att uti 1723 års privilegier för Kidderskapet och Adeln detta frälse ej heller blifvit undantaget från berörde lunga.
I dessa författningar skulle alltså icke ligga något stöd för hemmansegarnes påstående att blifva frikallade från ordinarie rotering, och fråga vore således endast, huruvida hemmanen derefter serskildt fått en rotefrihet, som hvarken genom Malmö recess eller andeliga privilegierna dem tillkomme.
I sådant hänseende egde väl det förhållande rum, att vid början af provinsen Hallands rotering ifrågavarande hemmansegare protesterat emot påförandet af rotering å deras hemman; att de vid flera riksdagar förnyat dessa protester, samt, att, med anledning af Rikets Ständers skrifvelse, Kongl. Maj:t den 7 September 1756 förklarat, alt samma frälse skulle då och lör framtiden bibehållas vid ulskrifnings-penningarnes utgörande i stället för rotering; — men deremot förekomme, alt Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse den 2g Juni 1812, förklarat, att all frihet från utskrifning upphört genom den af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer vidtagna förändring i ulskrifningssältet af det fastställda förstärknings-manskapet, samt alt all oroterad jord derefter komme att roteras; att i hevillnings-förordningen af den 18 Augusti 1812, stadgades, bland annat, "att, ela a/l i riket befintlig oroterad jord, son ro c uj lika beskaffenhet med sadan jord, hvilken dittills dragit ständig rotering, enligt Rikets Ständers beslut, blefve till knekte- och båtsmanshåll indelad;” så följde ock deraf, att rotefrihets-afgiften för alla sådane då med extra rotering belagde hemman och lägenheter borde upphöra, men att, om dylika funnes, som icke hunnit blifva roterade, och ej utgjorde mot roteringen svarande annan skyldighet, de skulle erlägga rotefrihets-afgift; att enahanda föreskrifter blifvit bibehållna uti 1815, 1818, 1823 och i83o årens bevillnings-förordningar; att Rikets Ständer, med anledning af förslag om jemkning uti extra roteringen inom riket, uti underdånig skrifvelse den 17 December 1823, i fråga örn hvilken jord, som bor - Stats- samt Allm.
Besv. och Bkon.-Utsk:ns Utlåtande, N:o 63. 3 de uti extra roteringen inga eller derifrån befrias, yttrat, att ”i betraktande ”deraf, att efter hvad genom Rikets Ständers år 1810 fattade beslut varit ”åsyftadt, extra roteringen endast borde träffa s. k. privilegierad jord samt ”att derifrån således äfven hurde slii1jas alla hemman och lägenheter af kro”noskatte och frälse natur, hvilka enligt för fattningar ne vore underkastade ''ständig rotering", Rikets Ständer ansåge, att, vid de blifvande jemkningsförrättningarne, borde från upptagande i extra roteringen, uteslutas åtskilliga hemman och lägenheter, hvilka uppräknades, utan att utsockne frälset i Halland dervid omtalades; samt slutligen, att Kongl. Maj:t, efter att hafva hört förvaltningen af Sjöärendena och Kammar-kollegium i nådigt bref den 24 Oktober 1887 förklarat: att, ehvad tydning än kunde gifvas åt Malmö recess och handfästningen 1662, och utan afseende å det åberopade förhållandet med frälsehemman i Skåne, det genom r683 års riksdags-beslut, 1721 års Kongl, resolution, 1825 års Kongl, instruktion och cirkulärbref angående roteringen i Halland samt Kongl, brefvet den 2 November 1833, vore bestämdt afgjordt, alt utsockne frälset i Halland, hvilket vid det derstädes förr befintliga kavalleri-regementets indelning, icke kunde dertill användas, af orsak, att icke af detsamma, såsom af krono- och skattehemman egde rum, till kronan utgingo så beskaffade grundräntor, som, lika med sistnämde hemmans, kunde till kavalleri regemente indelas, skulle till följe af Konungs och Rikets Ständers sednare beslut, i den beständiga eller ordinarie och således icke i extra roteringen deltaga. 2:0 Beträffande frågan om erläggandet af ulskrifnings-penningar af hvarje utskrifningsgill person ifrån r8 års ålder och så länge han erlade mantalspenningar: att utskrifnings-penningarne af de utsockne frälsehemmanen i Halland, som redan upphört, till följe af Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den i3 Juni 1812 samt Kongl.
Maj:ts nådiga bref den^5
Maj 1813 icke kunde ifrågakomma, om Rikets Ständer bifölle Kongl. Maj:ts nådiga proposition; samt om hemmanen åter icke blefvo ordinarie roterade, de dock i allt fall icke borde åläggas en skatt eller ett onus, hvarifrån de redan en gång, genom Konungs och Ständers sammanstämmande beslut, blifvit befriade; att dessutom all slags utskrifning genom inrättningen af den allmänna beväringen upphört; hvadan ock några utskrifnings-penningar icke vidare borde utgå; att den grund för desammas utgörande, som Utskotten antagit eller att de borde beräknas med två daler för hvarje utskrifningsgild person ifrån 18 års 4 Slats- samt Allm. Besa.- och Ehon.-Utsk.-ns Utlåtande, X:o 63. ålder och så länge lian erlade mantalspenningar, vore orättvis, enär på ett hemman kunde af tillfälliga orsaker finnas flere sådana personer än på amlia, så att på många hemman den af Utskotten föreslagna afgiften skulle blifva vida drygare, än att erlägga rolevakans-afgifl; samt 3:o angående eftergift af de hemmanen påförde rotevakans-afgifler, alt det visserligen, då hemmanens egare i så många år eller ända sedan år 1812, underlåtit att erlägga dessa afgifter, vore nödvändigt alt deraf göra någon eftergift, men att denna ej borde sträcka sig så långt, som Utskotten föreslagit, och alt om också eftergift komrne alt ega rum, hemmanens egare dock borde vidkännas utskrifnings-penningar flir de sednare åren, samt slutligen, alt restitution af de afgifter, som redan blifvit erlagde, ej borde ifrågakomma eller att åtminstone afdrag derå måtte beräknas för de utskrifnings-penningar, som å utsockne frälsehemmanen bordt utgå.
Detta med hvad mera hos Högloft.
Ridderskapet oell Adelil, Högv.
Borgare-ståndet blifvit, vid föredragning af Utskottens ofvannämnde betänkande yttradt och anfördt, hafva Utskotten tagit i ett noga öfvervägande.