Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Under sådana förhållanden är den påföljd icke svår att förutse, alt, då nybyggeslägenheterne en gång, efter de till 20' ä 50 år beviljade frihetsårens förlopp, skola inträda i skatt, man skall finna många om ej de flesta förvandlade lill ödeshemman, och deras förra direkt eller indirekt antagne åboer med hustrur och barn hemfallne ibland antalet af kommunernas fattighjon, der sådant icke förut inträffat; och jag kan derföre icke annat än beklaga, att, under det jag, i hvad på mig beror, söker förekomma orsakerne lill en fortsättning af de menliga följderne, jag nödgas erkänna otillräckligheten af de medel, jag eger att tillgå för att bota de följder, som redan inträffat..
De för trädvaru-afsättningen högst förmånliga konjunkturer, som under de begge sednasle åren egt rum, i följd hvaraf priserne å t. ex. 14 fots 3 tums 9 tums bräder böjts från de förut vanliga 3 R:dr lill 6 å 8 R:dr Banko för tolften, hafva naturligtvis mäktigt bidragit att öka skogarnes anlitande. 40 Enligt uppgift från tullkamrarne i Länet, hafva, oberäknad! nvad af skogsprodukter inom orten förbrukats och de betydliga qvantiteter dels plankor och bräder, dels tjära och pottaska, som afsändts till Stockholm och andra inrikes orter, under loppet af år 1843 följande trädvaror, uppgående i värde efter lag beräkning till omkring 380,000 R:dr Bauko, ifrån tullpiatserne inom Länet direkt till utrikes orter utskeppats:
Master och spiror st. 2,441 Bjelkar af diverse dimensioner — 21,567 Spärra r — 6,638 Hela bräder tolfter 57,330] Halfva d:o — 3,069] Brädstump — 6,9131 Bandstakar st. 3,458 Ar-ämnen — 956 Sågade ribbor tolfter 29 Tjära tunnor 260] utom andra trädvaruartiklar till ringare belopp.
Saknande fullständiga upplysningar om de qvantiteter trädvaror, sorn ifrån Länet afgått till Stockholm för att derifrån exporteras, vågar jag icke kalkylera beloppet deraf, men det ofvan anförda torde vara tillräckligt för att visa, att denna binärings idkare icke slumrat.
Enligt förteckningar öfver utfärdade förpassningar å så kallad premieved, liar deraf under året tili lmfvudstaden från Länet afföris 3,010 7 famnar.
Ved-afsändningen till Stockholm skulle utan tvifvel ansenligt ökas, om tillfälle kunde yppas, alt inom eiler invid hufvudstaden erhålla ett uppiagsställe för ved från denna ort, hvarom underdånig framställning genom ortens riksdagsfullmägtige blifvit gjord, men som Eders Kongl. Majit, i anseende tili af vederbörande uppgifna lokala hinder, ej kunnat bifalla.
Att döma af den betydligare reqvisition af för träds fällning och aftrlimning Ijenlige sågar, efter af Kongl.
An vän - 41 Användande af stengärdesgårdar såsom stängsel förekommer väl sällan, men dock något mera nu än förr.
I öfrigt följes allmänneligen det inom skogbärande orter vanliga, men skogödande sättet för gärdesgårdars uppförande, af sönderklufven ungskog med stör.
Omkring svedjeland göres stängseln vanligen af de träd ocb ris, som icke hell och hållet blifvit af elden förtärde.
Det förr ölliga och med stor skogsålgång förenade bruket af näfver och tak ved till takbeläckning upphör småningom, sedan man numera nästan allmänt börjat å nybyggnader begagna ett för omkring 30 år sedan först till orten infördt sätt, att dertill använda så kallade takstickor af en alns längd, 4 å 5 tums bredd samt omkring | tums tjocklek.
En kubikaln af detta slags stickor, hvarå det vanliga priset omkring Hernösand varit 40 sk. å 1 R:dr Rgs, är tillräcklig alt betäcka 8 qvadratalnar tak, och detta taktäckningssätt är således billigt på samma gång, som det är skogbesparande, och har visat sig särdeles varaktigt.
Jnom städerne börjar man mer och mer begagna papperstak i stället för brädtak, som eljest, i anseende lill dyrheten inom orten af taktegel, allmänt brukats.
Af de förr omnämnde Kronomarkerne hafva Länets Åfvittrings-Landtmätare under sistförflutna fem åren uppmätt 260,172 tunneland 22 kappland, samt derjemte uppgått 642,310 alnar rågångar. d) Bergsrörelsen.
Ur den på Ulfön nyligen upptagna jernmalmsgrufva, tillhörig bruksegare inom Länet, hafva under år 1842, 2,000 malm brutits.
Antalet af förut i Länet privilegierade jernförädlingsverk har under detta qvinqvennium ökats med 3:ne, hvarå privilegier blifvit utfärdade och nu äro under byggnad nemligen:
Mo jernbruk med 600 S, tillhörigt grosshandlaren i Hernösand J. C. Kempe, samt Björkå och Forsse masugnar, tillhörige, den förra Herr Stats-Sekreteraren och Riddaren Friherre J.
Nordenfalk och den sednare Häradshöfdingen W. Enblom, begge beräk Femärs-beriUtelse från IFesler-Norr lands Lätt. 6 42 nade på tillgodogörande af malmer från grufvor utom Länet.
Vid åtskilliga af de äldre privilegierade jernverken liar tillstånd lill smidets utvidgande blifvit meddeladt, så att den privilegierade stångjernstillverkningen inom Länet vid 85 st. härdar vid detta års slut utgör 43,007 Skeppund.
Dessutom äro privilegierade 28 st. spikhamrar, 12 knipp- och räckhammare samt 6 ässjor för tillverkning af hvarjehanda svartsmiden.
De äldre masugnarne äro dock alla så belägne, att kostnaden för malmernes ditforslande från grufvor utom
Länet blifver jemförelsevis ringa.
Under sednast slutade blåsning vid Bollsta masugn i södra Ångermanland tillverkades öfver 10,000 SSf tackjern.
Den rörelse och tillfälle till biförtjenster för allmogen, jernverk alltid bereda inom de orter, der de äro belägne, kan ej annat än fördelaktigt inverka på dessa orters välstånd; och äfven ur denna synpunkt är det således högeligen alt beklaga, att nuvarande konjunkturer för bergsrörelsen äro så ofördelaktiga, alt de privilegierade smiden redan på flera ställen blifvit minskade och än vidare torde komma att inskränkas.
Härlorutan har dessutom en särskild svårighet i afseende på denna rörelses bedrifvande vid några jernverk inom Länet inträffat, att den omkring dessa verk boende skogegande allmogen, som förut betjena! bruken med kolning, i följd af de uppstegrade prisen på trädvaror, ansett för sig bättre att på sådan tillverkning använda sina skogar samt derföre dels upphört med kolning, dels, då de fortfarit dermed, betydligen ökat kolprisen.
Sådant bar åter tvingat bruksegarne att anstränga sig för kols anskaffande genom egen kolning, dels på egna skogar, dels af köpt flottved, der lokalen så medgifvit, och dels af sågbakar, der sågverk vid bruken finnas.
Yid Lögdö-verken i Medelpad begagnas en efter nyare konstruktion uppförd kolugn.
Ledd af den åsigt alt de åligganden, som i berörde afseende kunna tillhöra en administratif myndighet, böra inskränka sig till ett undanrödjande, så vidt ske kan, af existerande binder för näringens i öfrigt åt enskildes omtanka öfverlemnade utveckling; men att sådant åter icke må åsidosättas, har jag härutinnan endast att anföra, alt jag med kännedom om den nuvarande svåra och ogynnsamma konjunktur för nämnde bandte - 43 vings idkare, samt med afseende derå, alt densamma, i likhet med andla fabrikshandteringar, icke allenast år belagd med grandskatt, utan äfven vid bevillningens bestämmande ovilkorligen bör betraktas såsom i viss mån vinstgifvande, ansett mig böra föreslå sednast församlade Pröfnings-Komite, att till det i Bevillnings-förordningen bestämda minimum, utsätta den bevillning, som af jern verken inom Länet borde utgå, hvilket förslag ock blifvit af Pröfnings-Komitén godkändt.
Antalet personer, sysselsatta vid bergsrörelsen, som år 1832 utgjorde 720 samt år 1838 920, uppgår delta år lill 1,020. e) Fabriker, Bruk och öfriga Näringar.
Skeppsvarf å landet belägna utgöra enligt tabellen 2:ne, nemligen Wifsta och Svartviks i Medelpad, men härtill bör ytterligare läggas skeppsbyggerierna vid Korfhamn å Hemsön, vid Åbord samt vid Bollsta, ehuru de, då skeppsbygge derstädes icke bedrifves för lega, utan endast för egarnes enskilda räkning, ej varit bevillning underkastade och af sådan anledning ej blifvit i tabellen upptagna.
Under de scdnaste 5 åren hafva blifvit byggda vid Wifsta, 4 fartyg om tillsammans ....
734 lästers drägt. Svartvik, 5 d:o om — .... 753 d:o Korfhamn, 3 d:o om — .... 474 d:o Åbord, 2 d:o om — .... 241 d:o Bollsta, 2 d:o om — .... 440 d:o, tillsammans alltså å landet byggda 16 fartyg om sammanräknade 2,642 lästers drägtighet, af hvilka det största, byggdt å Wifsta varf, mätte 402 läster, 3 öfver 200, 10 emellan 1 och 200 samt endast 2:ne under 100 läster hvartdera, alla beräknade på utrikes sjöfart.
För Wifsta och Svartviks varf, som tillsammans sysselsätta 154 arbetare, är de der byggda skeppens värde beräknadt till 34,700 R:dr Banko. 2:ne Glasbruk finnas inom Länet, tillhörande ett gemensamt bolag, nemligen Skönvik, beläget i Medelpad vid hafskusten, och Sandö, vid Ånge rmanell ven i södra Ångermanlands Fögderi.
Vid det förra sysselsättas 95 arbetare, deraf 6 denne höst från Böhmen införskrifne för utöfvande af taf - 44 felglastilIvevkning.
Vid det sednare tillverkas endast grönt glas af, enligt uppgift, 16 arbetare.
De äro begge gynnade af ett fördelaktigt läge, så i afseende på vedliilgång, som transport af produkterne.
Husbehofssågarae uppgifvas vara 131, men uppgå sannolikt till högre antal.
Vid Westanå pappersbruk i Medelpad hafva detta år 7 arbetare varit sysselsatte, och i uppgiften till Kongl.
Kommers-Kollegium för år 1842 upptogs nämnda års tillverkningsvärde till 2,566 R:dr Banko.
För öfrigt finnas å landet följande fabriker, i Medelpad: 1 Repslageri med 2:ne arbetare och 450 R:dr i tillverkningsvärde och 1 Färgeri med 2 arbetare oell 550 R:dr i tillverkningsvärde; i Södra Ångermanland: 1 Läder garfver i och 1 Färgeri med tillsammans 4 arbetare och 1,100 R:dr påräknad inkomst, 1 Pottaske Calcinerugn samt ett nyligen anlagdt Ölbryggeri; i Norra Ångermanland: 1 Lädergarfveri, 1 Färgeri samt 3:ne Hästm äng lar, af hvilka en är förenad med en biekningsanstait efter utländskt mönster.
Några Tegelbruk drifva® väl, deraf 1 å Hernön nära Hernösand i något större skala, men i allmänhet inskränkes och försvåras denna tillverkning af bristande tillgång på tjenlig lera.
I Alnö socken finnas 8 st veken Kalkugnar, som tidtals äro i verksamhet och anses lemna ringa vinst.
Den idkas öfver allt i Länet så, att det egna behofvet fylles och ofta något öfverskott till afsalu erbålles, men i större skala förnämligast inom en del socknar af Norra Ångermanlands Fögderi.
Dessa socknars tillverkning af finare lärfter daterar sig från äldre tider.
Redan vid 1747 och 1751 årens Riksdagar utsattes premier för näringens uppmuntran och dylika premier af allmänna medel utgå ännu årligen, år 1842 med ett belopp af 4,508 R:dr 25 sk. 6 rstr Banko, och utdelas på grund af en för lärfterne bestämd klassfördelning i måll af deras mer eiler mindre finhet och godhet.
År 1777 45 tillverkades redan inom Nätra socken 30,229 alnar premielärfter.
Oberäknad denna premieutdelning, har lärftstiilverkningen tid efter annan dels af Regeringen, dels af Rikets Ständer njutit uppmuntran genom tilldelande åt skicklige idkare af Silfverpjeser, Skådepenningar o. s. v. Denna vigtiga och på desse orters välstånd märkligt inverkande industrigren, hvilken med utmärkt fäderncärfd skicklighet af både karlar och qvinnor utöfvas, är dock numera i aftagande, så att under detta qvinqvennium, jemfördt med det nästföregående, premielärftstillverkningen minskats med omkring 20,000 ainar.
Då rudimaterien, linet, fortfarande och till fulla behofvet erhålles inom de lärftstillverkande socknarne sjelfva, och deras innevånares förkärlek för denna sysselsättning är densamma som förr, kan anledningen till minskning icke sökas i annat, än en försvårad och mindre lönande afsättning, oaktadt afnämarnes antal inom orten ökats i så måtto, att, då lärft erne förr nästan uteslutande uppköptes på marknaderne i orten af Hernösands handlande, ske uppköpen nu till största delen af spekulanter ibland allmogen, som sedermera lemna ali möda ospard för den ytterligare afsättningen, dels på flere Städers marknader och dels i Stockholm, jemväl medelst kringvandrande i husen.
Såsom hufvudorsaken åter tili den för afsättningen ofördelaktiga konjunkturen, anser man det i sednare åren ökade användandet af bomullsväfnad eller så kallad Schilling tili sådana behof, hvartill lärft förut nästan uteslutande användts.
Denna uppgift är väl sann, men torde egentligen äga sin tillämpning i fråga om gröfre
Iärfter, hvaraf endast en mindre del tillverkas; men om man betraktar det numera utredda förhållandet, att det finare Norrländska lärftet kan tillverkas och med fördel försäljas för billigare pris, än Iärfter tillverkade i Tyskland och Belgien, ej blott af handspunnet garn, utan äfven af maschingarn, och alt det bär i orten växande linet är vidare vackrare och till finare spånad mera tjenligt, än det, hvartill de utrikes
Lil [verkarne hafva tillgång, borde den del af ortens tillverkning, som icke nöjaktigt betaltes inom Riket, kunna med vinst exporteras.
Häremot möter likväl det hinder, att lärftstiil verkarne inom orten, dels i följd af saknad kunskap, dels i följd af liknöjdhet, icke vårda sig om att genom ändamålsenlig blekning och appretering gifva det, till sitt inre, goda och ärligt tillverkade lärftet, det yttre fördelaktiga utseende, som utmärker den utländska lärftsproduktionen oell gör det af konsumenter företrädesvis eftersökt.
Till stöd för riktigheten af denna förmodan må jag anföra, dels att, sedan en i Arnäs socken boende lärftshandlande, som på egen bekostnad för några år sedan besökte de orter i Tyskland, der lä rits tili ver k - 46 ning i större skala idkas, för att om sättet för dess utöfning taga kännedom, efter sin återkomst inrättat en mekanisk mangel och en blekningsanslalt, har det lärft som å dessa inrättningar, ehuru ännu ofullkomlige, blifvit behandladt, vid dess försäljning i hufvudstaden icke allenast haft lätt afgång, utan äfven betingat högre pris än vanligt lärft af samma slag, och dels deraf, att en större lärftshandlare i Berlin, till hvilken jag öfversändt åtskilliga profver å lärft af ortens tillverkning, med derå utsatta här gångbara priser, i anledning deraf meddelat mig det yttrande, att så väl han, som hvarje kännare mäste inse och medgifva iärfternes goda qvalitet, men att deras yla vore allt för litet lockande för att vinna detaljköpares bifall.
Det bör icke heller lemnäs utan uppmärksamhet, att utöfvandet af denna näring till en del sker på bekostnad af åkerbruket, som icke skötes med den omsorg som vederborde, dels i följd deraf, att äfven manspersoner sysselsätta sig med spånad, föredragande ett föga ansträngande arbete vid spinnrocken omkring spiseln framför de göromål ute, hvartill en omtänksam jordbrukare aldrig saknar anledning, och dels derigenom att lärftslillverkningen framkallar en, relatifl till åkervidden, måhända för utsträckt odling af linet, hvilket, i likhet med andra oljeväxter, nog mycket mattar jorden om det för ofta återkommer; äfvensom att qvinnorna i de hushåll, der lärftstillverkning idkas, ej sällan till den grad sakna skicklighet i nödige husliga slöjder, att de låta förfärdigandet af sine kläder, strumpstickning m. m., besörjas af främmande personer emot betalning; och jag har i följd af dessa förhållanden kommit till den öfvertygelse, att, derest icke lärfls till verkningen kan gifvas den riktning, att dess produkter kunna så väl till det inre sorn yttre fullt uthålla täflan med utländska fabrikater, på samma gångsom man tillegnade sig de upptäckter, som utrikes blifvit gjorde och begagnas i afseende å en ändamålsenligare skötsel och beredning af linet samt lättnad i arbetet vid sjelfva tillverkningen, det vore för de lärflstiilverkande socknarnes, innevånare fördelaktigast, om denna binäring helt och hållet öfvergåfves och dertill nu använde krafter i stället egnades åt jordbruk och boskapsskötsel.
Skulle d ef emot, genom uppmuntran oeh kraftigt understöd af allmänna medel, i förening med nit och håg hos allmogen, att vilja tillegna sig af erfarenheten i andra länder godkände förbättringar, denna näring erhålla en ändamålsenlig riktning, är jag för min del förvissad, att dess idkande skall bära rika frukter, ej blott för ofvannämnde socknars innebyggare, utan äfven, genom dess framskridande till andra orter, för landet i ali - 47 mänhet
Maj:t blifvit i början af detta år af Länets Hushållnings-Sällskap gjord, och, efter det nästan samtidigt dermed Eders Kongl. Maj:ts Landtbruks-Akademi, med lifligt intresse för näringens upplijelpande, fästat Eders Kongl. Maj:ts
Nådiga nppmärksambet på nödvändigheten af åtskillige åtgärders vidtagande för sådant ändamål, har Eders Kongl. Maj:L under loppet af detta år täckts i Nåder förordna, icke alle nast att utrikes godkände spinnstolar och liäcklingsmaschiner skulle för allmänna medel inköpas, ulan äfven uppfinnaren af en ny fördelaktig spinnmelhod på allmän bekostnad inkallas, för alt i utöfningen deraf samt andre delar af näringen lemna undervisning.
Allmogen emotser nu med tack sam förtröstan resultaterna af dessa Eders Kongl. Maj:ls landsfaderliga tillgöranden.
För bedrifvande! af Tjärubränning och Pottasketillverkning lemna Länets skogar rika tillgångar, och dessa binäringar, med uppmuntran hvaraf början gjordes af härvarande Läns-Slyrelse för omkäing 10 år sedan, och för hvilket ändamål Eders Kongl.
Maj:t, uppå i underdånighet gjord hemställan, år 1840 beviljat 1,000 R:dr Banko och år 1842 lika summa, att af Hushållnings-Sällskapet såsom premier utdelas, äro således för orten naturliga.
Såsom erfordrande ringa förlag äro de dessutom tillgänglige för utöfning äfven af den fattigare klassen och skola säkert, sedan kunskapen om deras utöfning blifvit allmännare spridd och då, hvad tjärubränningen angår, materialerne för tillverkningen, stubbar och rötter, vanligen utan ali ersättning stå till verkarne lill buds, betydligt öka sig, då svagare skördar inträffa och man blifver mera i behof än nu att genom binäringar förskaffa sig uppehälle.
Jag är ej i tillfälle att uppgifva qvanliteten af pottaske- och tjäru-tillverkningarne för hela Länet; men att de inom några socknar äro betydlige och der böra anses fullt hemmastadde, anser jag mig kunna sluta dels deraf, att, då exporten af pottaska från Sundsvalls Tullkammaredislrikt år 1839 allenast utgjorde 267 Lisp., har den under de 3 sista åren uppgått i medeltal lill 4,725 Lisp. årligen, och dels deraf, alt, eldigt till Hushållnings-Sällskapet inkomna bevis för premiers erhållande, inom en mindre socken, Björna i Norra Ångermanland, år 1842 tillverkats 354 Lisp. pottaska och 1,293 tunnor tjära samt detta år 940^ Lisp. poLlaska och 1,174 tunnor tjära. 48 Jagt och Djurfång idkas numera inom Länet mindre betydligt och endast såsom näring i en del af Ångermanlands fjälltrakter, der skogsfågeln vanligen om hösten fångas i giller.
Strömmingsfisket idkas vid hafskusten, af Fiskare-Societeterne i Länets städer, äfvensom i Gefle, och af på kusten bosalie, såkallade strandfiskare, dels emot arrende till Kronan inom gebiten för de regala fiskena, och dels lill följd af öfverenskommelse med enskilde, då desse på grund af skattemannarätt områda fiskevattnet.
Det säges under de begge sednare åren hafva lemnat någorlunda god afkastning, som lill största delen åtgår tili fyllande af ortens behof och afyttras på marknaderne.
Öfverskottet, deribland Geflefiskarenas fångst helt och hållet ingår, försäljes utom Länet.
Laxfiske idkas med fiskebragder af flera olika slag i alla de elfvar i Länet, sorn hafva sitt utlopp i hafvet.
Detta slags fiske har innevarande år gifvit god afkastning, men säges i allmänhet hafva varit vida ymnigare fordom, hvilket man lillskrifver dels obehöriga, ofta öfverklagade tilltag af en del närmare elfvarnes utlopp boende fiskeegare eller arrendatorer att inrätta deras fiskebragder så, alt laven hindras gå längre upp i elfvarne för att der lägga sin rom, och dels försumligheter vid de många i sednare tider tillkomna sågverken, att förhindra sågspåns nedflytande i elfvarne, derigenom elfsbotten småningom beläckes sä, att derpå befinteliga vegetabiliska ämnen blifva för fisken oåtkomliga.
1 ändamål att förekomma dessa å laxfisket inverkande omständigheter, äro väl författningar emanerade, stadgande förbud och böter, men svårigheten att deråt bereda efterlefnad har länge varit erkänd och redan år 1836 föranledt Eders Kongl.
Maj:t, ali, på sätt i förra femårs-berättelsen omnämnes, anbefalla undersökningar och förhör med fiskeegare och arrendatorer vid Härads-Rätterne i ändamål att bereda frivilliga öfverenskommelser, förenade med utsatta vitén, lill hindrens undanrödjande.
Dessa undersökningar hafva dock först innevarande år kommit att äga rum, så att verkningarne deraf ännu ej kunna bedömas.
Utöfver den lax, sorn inom Länet konsumeras, dels färsk och dels saltad, afsätles icke obetydligt årligen till lnifvudstaden och inkomsten häraf har ökats, sedan, genom den tillvägabragte ångbåtskommunikationen emellan Stockholm och flere hamnar i Länet, tillfälle yppats att få försälja fisken genast efter fångsten.
Ännu mer än sjelfva fisket hafva de inkomster, Kronan deraf dragit, under sednare - 40 na re åren förminskats, dels i följd deraf alt en del laxfisken, som förr alla ansetts vara regala, lid efter annan blifvit genom rättegångar fråndömde Kronan och tillerkände strandegande Skatteman, oell dels, fastän i ringare män, deraf alt vid auktioner å kronofisken spekulanterne ej sällan för arrendets nedsättande påhitta den väl beräknade utvägen, att heldre förena sig i bolag om arrendet, än att öfverbjuda hvarandra.
Så t. ex. känner jag ett bolag laxfiske-arrendatorer af öfver 60 personer, fastän arrendet till Kronan endast utgör en tunna lax.
Salpelertillverkningen har inom Länet årligen aftagit och har innevarande år nedgått ända till 26 Lisp. 6 skålp.
Man anser det af Kronan bestämda lösningspriset för lågt, och mången linner derföre större fördel att använda boskapsurinen lill artificiel gödselberedning.
Om någorstädes på landet Handel lym sägas florera, så är det i provinsen Ångermanland och särdeles i norra fögderiet deraf, hvars allmoge har en afgjord böjelse för detta slags rörelse.
Så vida denna verksamhet inskränktes till uppköp och afyttring af ortens produkter och endast idkades af personer, som med nödig stadga förenade några tillgångar och de insigter, som för denna liksom hvarje annan närings bedrifvande^ erfordras, om den skall vara med fördel förenad, skulle icke ringa båtnad åt orten derigenom beredas; men med den riktning, handeln i denna ort tagit, utöfvar den otvifvelaktig! på ortens välstånd ett skadligt inflytande.
Ortens till verkningar räcka naturligtvis icke tili för så många spekulanter, och om man undantager lärftsuppköparne, som icke gå utom orten, hafva de fleste Slockholm besökande fogel- och smörhandlande från detta
Län inköpt större delen af sina förråder från socknar utom Länet.
Men äfven vid denna utsträckning af landtmannahandeln vore, oaktadt de ofta misslyckade resultaterne och inverkan häraf på de kreditgifvande försäljarne i inköpsorterne, ej någon skälig anmärkning att göra, om det stadnade härvid.
Men vinsten af Stockholmsresan måste ökas, om affärerne gått väl, och förlusten repareras, om de gått illa.
Derföre uppköpas i hufvudsladen ej blott kaffe, socker och specerier af alia slag, utan ock hvarjehanda lyxartiklar, äfvensom gamla Femnrs-lerättelse frän tVester-Norrlands Län. 7 50 lliider o. s. v., för alt sedermera i hemorten utminuteras.
För alt kunna egna en del af året åt denna verksamhet, betingas derföre mängden al' de drängar, som icke inskränka sig till anlagande af sommartjenst aliena, ledighet ur tjenslen för någon lid af vintern och resa då ”söderut”, såsom det heter, antingen försedde med varulager på egen räkning och risk, eller såsom medhjelpare åt grannar med mera vidsträckt rörelse.
De handelsmän, som bedrifvit rörelsen med vinst och deraf sandat någon förmögenhet, hålla vanligen ständigt lager af köpmanna varor, dertill då ofta från Stockholm hämtadt bränvin räknas.
De för orten ofördelaktiga verkningarne af en så beskaffad handel kunna utan svårighet inses.