Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Denna nya fråga som i vigt, utan tvifvel, öfverträffade den förra, så angelägen denne ock må varit, framstod ej i följd af något utredt och bevisadt förhållande att dess egen natur och beskaffenhet den egentligen påkallade, hvilket hade behöft en helt annan utredning, utan den uppkom alltså såsom bisak.
Uppbörds- och Redovisningsverket i hela Riket borde förandras, emedan derförutan en Riks-Hufvud-Bok icke kunde uppråttas.
Denna förändring blef af Riksens Stander yrkad för Riks-Hutvud-Boksarbetets skull; arbetet borde verkställas, och medlen måste således också hafva framgång.
Enär nu emedlertid, genom ett sådant, på det historiska af sakens gång, grundadt förhållande, år bevist, att ingen utredd och ådagalagd nödvändighet, eller någon annan fördel, hvarken till de skattdragandes lindring, genom mindre -omgång i Uppbörd och Liqvidation, •och icke heller till någon ny säkerhet i förvaltningen, medelst en enklare och säkrare form, en fullständigare controil, ett förkortadt arbete eller en större redighet, gifvit anledning till den vigtiga frågan, 0111 de nu gällande Uppbörds- och Råkenskaps-methodernes förändring, Ilo Riksens Ständers utan den, som ofvan sagdt år, har sin upp* rinnelse blott såsom ett erfordradt oundgängligt vilkor för möjligheten att författa en RiksHufvud-Bok; alltså och med anledning af det skick hvaruti denne senare, från början enda och egentliga hufvudfrågan i åmnet, genom mellankomne, hår förut upptagne, omständigheter och åtgärder, blifvit bragdt, och sig ml befinner, anse Kammar-Colleginm och StatsContoiret sig ingalunda vara förment, utan tvärtom deraf påkallade, att, till utredande i underdånighet, upptaga de begge sårskilde frågorne i ett sammanhang; dervid återförande den senare, eller om Råkenskaps-methodernes förändring, till den underordnade plats, sorn den, sålunda skiljd från andre, sin egen beskaffenhet tillhörande vigtigare omständigheter, blott för Riks-Hufvud-Boks-arbetets skull, bör intaga, sa vidt som det nemligen nu mera får anses bevist, att en Riks-Hufvud-Bok, afven utan sådane för ån dringar, kan bringas till fullbordan.
Så långe ett förslag eller en plan till så vigtiga föråndringar, som de ifrågavarande, icke beledsagades af något verkstålldt arbete, sorn utvecklade dess grunder, var det desto angelågnare, att fasta uppmärksamhet på P’örfattarens egen framställning af det amne, han, åtmistone sjelf, bordt hafva val öfvertånkt och till sine detailler genomskådat; men det visade sig då snart, att mera vågsamhet, ån fullständig sak - Revisorers Berättelse. 111 kännedom, gifvit fart ät den goda vilja, som för hans förslag, utan tvifvel, legat till grund.
Såsom bevis huru detta, under loppet af tiden, efter hand utvecklat sig, förekommer, att, sedan Stats-Commissarien Widegren uppgifvit det såsom ganska lått, att medelst erhållande af enkla Besparings-calculer, utreda hvad Revisorerne hade önskat, och att i sammanhang dermed , med det påföljande året infora det nya redogörelse-systemet, och frågan hårom sedermera, i följd af mellankomne åtgärder vid 1815 års Riksdag, genom Eders Kongl. Maj:ts nådiga Bref den 24 Januarii 18165 blifvit till verkställighet befordrad, medelst uppdrag till StatsCommissarien Widegren, att Riks-Hufvud-Boksarbetet utföra; så inkom Stats-Commissarien Widegren med utlåtande och vidlyftige formulairer till Omslut af Fögderi-Råkningarne, anförandes: ”att om desse varda gillade, för Riks„Hufvud-Boken icke vidare skall behöfvas, ån „att från Landshöfdingarne erhålla afskrift af „Lands-Bokens Capital-Råkning och Fogdarnes „samt Magistraternes Uppbörds-Räkningar.’3
Men då detta, jemte de öfrige, i sammanhang dermed för verkställigheten af Riks-Hufvud-Boksarbetet föreslagna åtgärder, blifvit af Eders Kongl. Maj:t i nåder gillade, dröjde det ej längre, ån till den 16 September samma år, då Stats-Commhsarien anmälte, att för Riks-Bokslutet vore nödvändigt, att ”Lands-Böckerne åf„ven i orten omslutades.”
Detta, som visade en 11 a Riksens Ständers betydlig förändring i förra planen, och utom allt det besvär, som deraf blef en följd för Uppbordsmånnen och Lands-Contoiren, tillika medförde dryga utgifter, blef likväl äfven af Eders Kongl.
Maj:t i Nåder bifallet och till verkställighet befordradt.
Kammar-Rättens utlåtande visar vidare, att Stats-Commissariens förslag, i hvad det rorde Bergsfogde-Uppborden, var på origtige grunder fotadt och skulle haft till följd en ytterligare sammanblandning af Q:ne års Uppbörder.
Utom alla de förändringar i formulairer, och tillägg uti infordrade uppgifter m. m. som successive under loppet af tiden förekommo, hvarvid allt hvad af Stats-Commissarien Widegren eller Boksluts-Contoiret äskades, genast blef satt i verket, och materialierne för Bokslutet anskaffade, sådane de lämplige och nodvändige uppgåfvos af forslagets författare, lemnar Boksluts-Contoirets under den i ^ sist— lidne November till Riksens Ständers Revisorer gjorde anmälan, innehållande: ”att de från „Landsorterne inkomne Omslut, hafva likväl i „anseende till deras för mycket summariska „egenskap, måst inom Boksluts-Contoiret i jemförelse till Landsbockerne, nästan alldeles omarbetas, för att lå dem till ändamålet tjenlige,” ett särdeles märkvärdigt bevis på den ringa utveckling af Systemet, som, vid Forslagets och Formulairernes uppställning, legat till grund; och slutligen torde till rättfärdigande af den tvekan Revisorers Berättelse.
Ii3 tvekan och betänklighet, hvarmed detta mål, för så vidt det syftade till allmänna ändringar i stadgade ordningar och methoder, blifvit af Stats-Contoiret handlagdt, få hufvudsakligen tjena, sjelfva den afslutade Riks-Hufvud-Boken, med hvad Riksens Ständers Revisorer, efter tagen kännedom deraf, om dess beskaffenhet anfort.
Stats-Contoiret, som hade både i sakens egen angelägenhet och äfven med afseende på de särskilde omständigheter, hvilka uti dess behandling inlupo, trott sig finna de våsendligaste bevekelsegrunder, att låta ämnet, genom erfarenhetens bevisning utvecklas, har ock i följd deraf, uti allt hvad på Stats-Contoiret ankommit, befordrat arbetet och de dertill erforderlige medel tillstyrkt, afböiande blott, att, intill dess nyttan och fullständigheten, genom Resultat, vore ådagalagd och erkänd, andre uppoffringar ån dem, som erfordrades för att vinna det, måtte sparas och framfor allt sådane uppoffringar uti intet fall göras, som i vigt och påföljder skulle öfvervigt äfven det förträffligaste utslag af det föresatte målet.
Med desse tänkesätt, å ena sidan, hemtade från den öfvertygelsen om de foreslagne foråndringarne i Uppbördsverket och Räkenskapsmethoderne, att de för Riks-Boksluts-arbetet voro a Sami. 8 Riksens Ständers umbårlige, men i sine verkningar högst skadlige, blef det, å andra sidan, en pligt att, i bredd med andragne betänkligheter för antagandet, af hvad som blifvit föreslaget, uppstalla bevis, huru det åsyftade åndamålet derförutan skulle kunna vinnas; och gaf detta anledning till det sårskildte Riks-Boksluts-arbetet, som Stats-Contoiret sjelfvilligt åtog sig att, efter en af framlidne Stats-Commissarien Lunnius föreslagen plan, på grund af Special-Råkenskaper författa, och som nu äfvenledes blifvit fullbordadt.
Om, till grund för ett sådant arbete, visse pradiminaire omständigheter, hvilka inveckla åmnet och gora sjelfva det ändamål otydligt, som man åsyftat att vinna, icke varda fullständigt utredde och undanröjde, så måste planen nödvändigt blifva felaktig och i sin utforning lemna ett ofullkomligt resultat.
Då frågan om en Riks-Hufvud-Bok forst väcktes, var bland de angelägnaste föremålen, som man ville vinna, att erfara behållningarne i alla Statens Cassör på en viss dag.
Man fann då, att det så kallade
Uppbördsåret löper från Maj till Maj; men att dispositioner och utgifter efter Stat regleras och följa med Calenderåret, och en rättelse skulle derföre göras, att bringa detta till en form.
Man glömde likväl att de medel, sorn redovisas den i Maj, utgöra Uppbörden för det föregående Calenderåret; att Cas - Revisorers Berättelse. u5 saråkningarne visserligen kunde, det oaktadt, afskåras den 31 December, och att detta var ett ändamål att söka, men ingalunda det enda, och annu mindre det vigtigaste.
Nu blef det likväl så väsendtligen, och med uteslutande af alla andra omständigheter, gjordt till hufvudsak i den IVidegrensha planen, att derföre skulle icke mera upptagas, an som mellan den 1 Januarii och 31 December hade influtit i Statens Gassa för ett gifvet år, och en del af Uppbörden, Landt-Råntorne, icke tillhöra det år till Redogörelse, för hvilket den blifvit skattad, utan till det påföljande året, emedan en annan del deraf, såsom Tull- och Post-medlen m. fl. upptoges för det löpande året.
Hvad Uppbördsmånnen vid Höst-ståmmorne för det löpande året uppburo, det skulle, i följd deraf balanceras i Rakningen, såsom deras enskilde fordran eller öfverleverering, emedan Kronans Cassa, så tillsågandes, icke fick anses öppnad till emottagning af Skatteårets afgift förr, ån med den 1 derpåföljande Januarii, då det nya Råkenskaps-året vidtog.
Som Redogörelse-terminen för Uppbördsmånnen inom året skulle bli densamma som förut, eller den 1 Maji, så intråffade det förhållande, att Rakningen från den 1 Januarii till den 30 April, eller för blott fyra månader af året, blef detta Calenderårs Hufvud-Råkning, eller så kallad Special-Rakning, men den för Riksens
Ständers de återstående åtta månaderne af samma år, eller två tredjedelar af den tid, som redogörelsen omfattade, benämndes Balance- eller llestantie-Råkning, ett bevis att man i sjelfva verket förblef i motsägelse afven med det, som, genom fSråndrade rubriker, och den gjorde skillnaden emellan Skatteår och Räkenskapsår, skulle råttas och upplysas.
Med uppmärksamhet på förenämnde ändamål, att få afslutningen på Calenderåret, förbisåg man alldeles, att det var mycket vigtigare få kånna Folkets Skatter och bidrag, till fullo för en viss tidrymd, antingen de kunnat skyndsamt betalas inom den första Terminen, eller de med svårighet ingått och blifvit öfverdragne till en annan, eller ån vidare innestodo, eller icke ens kunde betalas; hvilka slags upplysningar åro vida våsendtligare både för Eders Kongl. Maj:t och Rikets Stander att erhålla, ån enumerationen af det penninge-belopp, som inom Calenderåret i Statens Cassör ingått; och vidare förbisåg man, att såkerheten i sjelfva Uppbördsverket rubbades för en Calculation, som,i sig sjelf mindre vigtig, derförutan också kunde vinnas.
Uppbörden och redovisningen af Skatterne hår i Landet, efter de från aldre tider gällande ordningar, åro, utan allt tvifvel, enkle och rediga, under den fullkomligaste säkerhet och controll, då de, som hafva sådana coptroller Revisorers Berättelser. i17 sig uppdragne, uppfylla gifne föreskrifter.
Mel ån ett Sekels erfarenhet gifver ock vid händen, att, der detta blifvit iakttaget, har den skattdragande icke för når skett och Statens intrader icke kunnat förskingras.
Skatternes uppbärande genom Tjenstemän, sorn dessutom utföra mångfaldiga för ordning i samhället vigtiga sysselsättningar, ske ock hår, efter all. anledning, med mindre Uppbördskostnad, ån i något annat Land, och bevisar, huru man, redan i de tider, då område och tillgångar voro större ån nu, insett nödvändigheten att, med minsta folkstyrka och den yttersta sparsamhet, uträtta det erforderliga.
Räkenskaps - formen, sådan den nu finnes, måtte ej eller vara invecklad, utan enkel, emedan erfarenheten bevisar, att ynglingar med blott elementaira kunskaper, efter att hafva passerat något år på ett Häradsskrifvare Contoir, inhemta sådan kännedom deraf, som erfordras, att på eget ansvar ställa den i verket, då de derifrån vanligen gå till Kronofogdar och Häradsskrifvare, eller till andre grenar af (Jppbords-verket.
Enär således, till vissheten om de nu gällande Räkenskaps-formernes ändamåls - enliga grunder, ännu lågges ett nödigt afseende derå, att, det hela af Kammar- och Uppbörds-Verket, grenar sig i många detailler, och att dessa af hvarannan bero, utan att sinsemellan för verkställigheten ligga i vågen, lärer man snart medgifva, huru hvarje rubbning häruti med varsamhet bor vidtagas. 118 Riksens Ständers Nu galler den ordning, att Uppbördsmannen erhåller ny Uppbörds-Bok den i September, deruti Skattskrifning och debitering inforas.
Ståmmorne börjas i November; för att upptaga årets debiterade Utskylder, samt fortfara vintren och våren.
Den sista April ar redogörelsen, då Uppbordsmannen infinner sig på Lands-Contoiret med den så kallade Summariska Rakningen.
Der sker då granskning öfver Uppbörd och leverering, och de innestående Resterne undersökas.
Finnes anledning, att desse ej åro nöjaktigt verificerade, vidtages Restransakning i Fögderiet.
Derefter har Uppbördsmannen rådrum till Resternes indrifning emellan den x
Maj och den 31 Augusti, då han skall vara inne med sin Special-Rakning jemte alla verificationer, och ett fullkomligt afslut. med förra årets Uppbörd verkstålles; inträffande alltså med råtta tiden att börja en ny rakning.
Öfverlemnande! af Uppbörds-Boken för en ny debitering har ock derföre alltid, når Lands - Contoiret med ordning iakttagit hvad på detsamma ankommit, varit att anse såsom en decharge för det förflutna, och Uppbörderne hafva icke kunnat sammanblandas.
För att vinna Calenderårets Cassa-slut, med bibehållande af enahanda Uppbörds-terminer, som förut, skulle nu åter, efter den föreslagne förändringen, så kallad Special-Rakning af gifvas den 30 April, lika som förut, men Balance - Revisorers Berättelse. ng och Restantie-Räkningen deremot stå oppen ända till den 31 December, samt afgifvas forst i början af det påföljande året, eller nära 5 månader senare ån nu, men det oaktadt, skulle ny Uppbörds-Bok utgifvas då, som nu, den 1 September, samt Ståmmor till upptagande af ny uppbörd hållas om hosten, men penningarne balanceras såsom öfverleverering af Uppbördsmånnen, allt under det, att förra årets förvaltning ännu icke vore sluteligen redovisad, eller af Lands-Contoiret controllerad.
Hela den skarpa grånslinien emellan slutlig redovisning och ny Uppbörd, som utgör en af de förträffligaste grunderne för den nu gällande methoden, blefve derigenom utplånad, och allt hvad som ån må anföras, om möjligheten att controllera denna mellan-Uppbörd, torde få anses problematiskt, enär då mera alldeles icke funnes någon termin, dervid skillnaden emellan det förflutna och det följande, af Landshöfdingen och Lands - Contoiret, med samma lätthet, kunde controlleras, och med verificationer bekräftas.
Om härtill lågges, att den definitiva Special-Redovisningen, som nu verkstålles den 31 Augusti, för det förflutna året, icke skulle afgifvas förr, an i påföljande Januarii, sedan det så kallade redogörelse Calenderåret, sorn följer på skatteåret, lupit till ända; så blilver af allt detta uppenbart, lika som det de facto bevisas af den afslutade Riks-Hufvud-Boken, att säkerheten 130 Riksens Ständers väsendtligen minskades och att tiden för Redogörelsens aflåggande skulle för Uppbördsmånnen, utan verkligt behof, utdragas fyra å fem månader längre, ån som nu galler; och enar deremot ingen fördel eller nytta vunnes, som icke äfven derförutan åstadkommas kunde, synes ock påföljden blifva lika klar och ofelbar, att sådane föreslagne ändringar ingalunda böra vinna bifall.
Då för öfrigt nu år bevist, att den premiss, som för hela detta förslag legat till grund och dertill gifvit anledning, den nemligen: att en Riks-Hufvud-Bok icke skulle låta sig uppgöra efter Lands- och Militiae-Böckernes nu varande form, saknar behörigt stöd af erfarenheten; så finna Kammar-Collegium och Stats-Contoiret sig befogade och föranlåtne, att, såsom ett onyttigt och skadligt verk, i underdånighet afstyrka de förändringar i Landt -Råkenskapsmethoderne, som af framledne Statst Commissarien Widegren, i afseende på Riks-Hufvud-Bokens författande, blifvit föreslagne.
I sammanhang med hvad sålunda i det speciella af förevarande ämne i underdånighet år yttradt, anse Kammar - Collegium och StatsContoiret vid detta tillfälle lämpligt, att närmare utveckla deras egne åsigter i frågan, om föremålet för ett sådant arbete, som med en Riks-Hufvud-Bok förstås.
Revisorers Berättelse. 121 Redogörelse-skyldigheten för om händer hafde Allmanna medel tillhör, i det speciella, hvarje Uppbördsman och hvarje penninge-forvaltande Verk.
Uti Lands-Contoiren sammandrages Räkenskapen häröfver för hvar Province, och denne sammandrags-Råkning, eller så kallade Lands-Bok, ingår till Kammar-Collegium och öfverlemnas derifrån till granskning i Kammar-Rätten.
Anmärkningar dervid utfärdas och Uppbördsmånnen åtnjuta det lagliga skydd, att varda hörde, emot den skyldighet att lagligen svara för sine åtgärder.
Denne ordning år generell för alla.
Stats-Contoiret redovisar, under samma vilkor, sin penninge-förvaltning; Rånte-Kammare-Boken revideras i KammarRåtten; på samma sått de administrerande Militaire-Verkens, och hvar går för sig, att på ett och samma ståhe låta sin förvaltning undersökas.
Nu emedlertid, som all så beskaffad redovisning icke kan aflåggas förr, ån mer eller mindre tid förflutit från det år, hvarunder sjelfva förvaltningen egt rum, och granskningen sålunda icke kan hafva annat ändamål, ån att upptäcka verkeligen begångne tillgrepp, fel eller misstag; så har man visligen insett nödvändigheten , och man kunde vål tillägga, det moraliska företrädet deraf, att genom en courant controll söka dem förekomma.
Sålunda hafva Lands-Contoiren ett courant inseende på Kronofogdar och en del andre Upp - 122 Riksens Ständers bordsman, och Kammar-Collegium har från äldre tid haft ett dylikt inseende ofver Uppbördsverket på det hela.
Stats-Contoiret har med Kammar-Collegium, på visst sått, delat detta inseende, sedan penningarne hunnit till Rånteri-Cassorne, och i senare tider hafva tillkommit flere dylike controller, såsom Krigs-Collegii öfver Regementcskrifvare-Uppbörden, ramt Passevolance- och Mötesafgifter in. fl., Allmänna Magazins-Directionens öfver Gpanmålsskatterne, sårskildte Comiterades öfver Salpeter-Uppbörden; Commerce-Collegii öfver Controllståmpel-medlen, flere andre att förtiga.
Desse fordelningar och utgreningar åro afvikelser från första inrättningen, sorn sammandrog hela den lefvande contjollen på ett stalie.
Kammar-Collegium, med omsorgen för Landets oeconomiska angelågenheter och med inseende öfver hela Uppbördsverket, kunde uti Utskyldemes afbördande med mera eller mindre svårighet, hemta någon, ehuru visserligen icke ensamt, tillräcklig, ledning för sitt bedömande Nu, då Uppbörderne åro af mångfalldiga slag, och redovisas till sårskildte Verk, kan Kammar-Collegii Uppbörds-relation, då den lemnar de vackraste resultater i zifFran, det oaktadt, icke lemna de råttaste upplysningar om förhållandet med Landets ställning, öchCutmårker i alla fall ingen ting helt.
Revisorers Berättelse. 1^3 Stats-Contoiret åter, med den pligten, att svara för utgiftemes bestridande på råtta tider, efter Stat och dispositioner, har att ifrigt yrka medlens indrifvande, för att ej komma i brist; detta yrkande, utan allt sammanhang med någon profning af andre omständigheter.
Kammar-Ratten redovisar sin verksamhet med mycket anmärkningar och många balancers indrifvande, i stallet att hogsta beviset på en ändamålsenlig verksamhet af det hela, eller det controllerande inseendet, skulle hemtas deraf, att balancer icke funnos att indrifva: eller några anmärkningar att gora.
Till detta kommer vidare att, såsom en följd af Statens äldre inrättningar, då den anviste hvar och en, som för sin person, eller för ett gifvet ändamål, egde åtnjuta någon andel i folkets skatter, att denne andel directe uppbära, finnes mången tryckande borda, som icke ens kommer till någon slags beräkning; och af alle desse förenade omständigheter låter sig kånna en osäkerhet i förvaltningens resultater och en o fullständighet i tydliga uppställningen deraf, som menligt inflyter på de vigtigaste frågor.
Den granskning, som af Riksens Seander, genom deras Stats-Utskott och, mellan Riksdagarne, af deras utsedde Revisorer , forråttas öfver Stats - 124 Rikse7is Stätiders Verket, måste, efter sakens natur, hafva till egentligare föremål, att öfverskåda Statsförvaltningens utslag i det hela, och hemta upplysande materialier i beskattningsvåsendet, som på Riksens Stånders beslut ankommer, ån en sådan handläggning skulle kunna åsyfta, hvad i allmänhet med Revision forstås, och som, enligt hvad hår ofvan blifvit anfördt, på en helt annan våg, i sin utstakade lagliga ordning, framgår.
Man ofvertygas snart härom, vid betraktandet af den korta tid, som för deras verksamhet år utsatt; ty, skulle en verklig Revision ske, borde alla Stats-Verkets Räkenskaper undergå den; Rånte-Kammarens år en ganska liten del deraf; alla Lands-Böcker åro lika våsendtliga; Tull-, Post- och Cliartae-Sigillatte-Verkens Räkenskaper, Flottornes och-Krigs-Collega likaså; alla utgöra delar af Stats-Verkets förvaltning och redogörelse.
Detta förhållande bevisar redan, att någon special revision på den vågen icke kan ega rum.
Dertill kommer, att de valda Revisorernes befattning upphörer i samma ögonblick, som anmårkningarne utfärdas.
I den officiella egenskap, som de utfärdat anmårkningarne, kunna de aldrig emottaga någon förklaring, ån mindre vederlägga den; och, efter en handläggning som, mellan Revision och Riksdag, kan hafva ett långt uppehåll utan all verkan under tiden i absolut följd af den, skola dock alla anmärkningar, som leda till an - Revisorers Berättelse. 12S svårighets påföljd, slutligen öfverlåta® till de lagskipande auctoriteterne.
Utan tvifvel lärer håraf böra dragas den slutsats, att, med full rättighet för Representationens constitutionella granskningsorganer, till anmärkning och remiss till lagligt beifrande af hvad brottsligt eller felaktigt må förefinnas, år det likväl en hel annan redovisning som åsyftas , då förvaltningen på det hela skall framstållas till en så beskaffad granskning eller controll, ån den Räkenskap, som Styrelsens underlydande organer hafva att aflägga inför Styrelsen sjelf, för att lagligen redovisa hvad ombetrodt blifvit.
Från detaille-Råkenskapen skola visserligen de generelle resultaterne upphemtas, men för möjligheten att kunna granska och till ändamålet begagna desse resultat, mäste hvad som tillhörer den förra, nödvändigt derifrån skiljas; ty eljest händer, att tiden blir upptagen af smärre föremål, då de vigtigare lemnäs utan undersökning.
Uti andra constitutionelle
Länder år denna skillnad noga observerad; allt framlägges till redovisning inför Folkets Representanter; men allt framlägges i stora sammandragne massör; hvar administrationsgren uppställer summariskt de medel den erhållit, till jemföring mot hvad som med dem blifvit utråttadt, och hår - I2Ö Riksens Ständers från nppstår möjligheten af en moralisk controll; möjlig nemligen, genom en på undersökningen af generella förhållanden och utslag grundad opinion, den enda, men tillräckliga för beredandet af ömsesidig säkerhet och tillfredsställelse, emedan, för dess stadgande, måste på en gång och gemensamt utredas, möjligheten och nödvändigheten af bidragen som åskas, samt visheten och ordningen i deras användande.
Behofvet och angelägenheten utaf så beskaffade grånslinier mellan åtgårderne, lära utan tvifvel, efter hand, allt mera utveckla sig; och att, under tiden, vid verkställandet af nya ordningar, brister och olullståndigheter skola låta sig kånna uti inrättningar, sorn för helt andra former voro afpassade, måste ligga i sakens natur.
Bland de medel, som, till undanrödjande af sådane brister må vara att använda, intager, relativt till den gren af förvaltningen hvarom hår år fråga, en så kallad Riks-Hufvud-Bok ett nog betydligt rum; och dess ändamål år af det föregående utveckladt att böra vara: 1:0
Verkande till cn starre säkerhet i den cour anta controllen; sd alt bidragen får Statens vidmakthållande, trefnad och välstånd, icke må kunna förskingras; och Revisorers Berättelse. 127 2:0 Upplysande, genom sammandrag till ett ställe, om allt hvad som, under hvilken form som helst, af Landets inbyggare utgöres och får hvilka allmänna ändamål desse bidrag, under hvilken form som helst, consumeras och begagnas.
Dessa begge syften åro, utan tvifvel, hvad man önskar och har behof att vinna; de utgöra målet, hvartill man val icke lårer kunna komma på en gång, men som dock bor utgöra planens hufvud-grund.