Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid 3:dje mom. hvarunder alla uppförde mål ansågos af pluraliteten vara af juridisk natur, blefvo emot beslutet, i hvad detsamma beträffade de under litt. a) omnämnde uppodlingar å de under bruk till skatte försålde hemman, reservationer anförda af Herr Friherren och Ordföranden , Herr Öfversten Lefrén samt Herr Biskopen Doctor Wallenberg; hvarjemte Herr Fnherren och Ordföranden i afseende å de ärender hvarom under Litt. b) och c) nämnes, förbehöll, att vattenuppdämnings - frågor må af Förvaltningsverken handläggas, samt att, för prof. ning af skiftesmål , egodelnings-iälter blifva inrättade.
Vidkommande 6:ie Titeln, der de i i:sta mom. upptagne brottmål, som lör närvarande behandlas af Bergs*Collegium, ansetts -af pluraliteten böra i judiciel väg upptagas $ sa ansåg Herr Frilierren och Ordföranden nödigt, att i den domstol, som skulle hmd* lägga sådana mål , dertill insigt i bergshandteringen erfordras , personer med sakkännedom matte finnas , ibland hvilka mål Herr Friherren j synnerhet ville räkna dem, om hvilka Litt. b) handlar, eller anklagelser mot bergsarbetare för det de förfara, förslösa eljer genom oskicklighet i arbetet förderfva deras husbönders tillhörigheter, oqh de under Litt, c) omnämnde anklagelser för sågars pritta begagnande, för olofligt öfversmide m. m.
Hvad derefter angick ^:dra morn. af denna titel , eller i afseende på de under Commerce-Collegiurn hörande brottmål, hvilka alla af pluraliteten ansågos kunna till domstolarne hänvisas , reserverade sig emot beslutet?
Herr Friherren och Ordföranden, som angåg de under Litt. c) d) e) f) och h) upptagne ärender, ehuru juridiska , likväl fordra handläggning, dels af sakkunnige personer, dels af administrativa myndigheterna , såsom förvaltare af allmänna ordnings- och hushållningsmål ; och af Herr Biskopen Doctor Wallenberg,! afseende på de under Litt. c), e), f) och h), anförde tvister, hvilka till en del, såsom af blandad administrativ och juridisk beskaffenhet, och till en del såsom poliqemål borde anses, Emot beslutet om judiciella beskaffenhet ten af mål om förbrytelser, som efter reglementet för Eskilstuna fristad upptagas af Qrdningsmanna-rärten derstädes, anmärktes: af Herr Öfversten Lefre'n, att förbrytelser i Eskilstuna fristad borde handläggas på samma sätt, som likartade ärender i andra städer 5 af Herr Friherren och Ordföranden: att frågor om origtiga mätare-bref fordra sakkännedom; samt att han ansåge frågor om brist i de ständige saltupphgen , om ersättning för klander å privilegium exclpsivum och om förbrytelser mot Directeurer, Waterschout med flere, vara af sådan beskaffenhet, att de böra förvaltnings-verken tillhöra; äfvensom Herr Friherren och Ordföranden jemte Herr Biskopen Doctor Wallenberg , reserverade sig emot pluralitetens beslut om judic felia egenskapen af sädane mål, som i Krigs-Collegium blifvit fullföljde och i 3:e Mom. af denna titel äro uppräknade, samt emot juridiska beskaffenheten af uti 4:de Mom. upptagne policemal, dem Herr Ordföranden och bemäjde Herrar Ledamöter funno böra, såsom rörande allmänna ordningen, hädanefter, som hittills, af police-myndigheterne handläggas , hvarvid likväl ansågs, att fyllerimål, väifningstvister och frågor om lösdrifvare kunde till doinstolarne öfverlemnas.
Vice Talmannen Jon Jonsson anmälte reservation endast i afseende å Kronoskjutsen , hvarom i början af detta Moment är pämndt.
232 Vid granskning af ment, blefvo emot beslutet, att tilltal för ämbets- och tjenstefel mot
Förvaltnings-verkens egna ämbets* och tjenstemän, så ock mot andra , som under dessa verk lyda , skola anses af judiciel natur, följande reservationer anmälda, nemligen: Af Herr Friherren och Ordföranden , Herr Öfversten Lefren, Herr Biskopen Doctor Wallenberg och vice Talemannen Jon Jensson , äfvensom af Herr Prosten Doctor Fornander, hvilken sednare förklarade, att han ansågs Grundlagens föreskrift, det ämbets- och tjenstemän icke må, utan ransakning och dom, ifrån innehafvande ämbeten och tjenster skiljas, blifva uppfylld, om Förvaltnings-verkens beslut i så beskaffade mål icke fingo annorstädes, än i Högsta Domstolen öfverklagasj samt: Af Herr Grosshandlaren Bagge, som fann det blifva beroende på beskaffenheten af blifvande administrativa tjenster, eller om ämbets- och tjenstemän blifva inamovibla eller icke , huruvida Förvaltnings-verken böra den ifrågaställde domsrätten utöfva.
Emot beslutet angående 2;dra mom. af denna titel eller om Consulers ersättningsansvar i uppgifne fall samt om Landtmätares och andra ämbets- och tjenstemäns arfvoden af Kronans medel, anfördes reservation af Herr Friherren och Ordföranden, och Herr Biskopen Doctor Wallenberg, uti hvilken reservation Herr Öfversten Lefrén 233 så vicia instämde , som Iian ansåg ämbetsoch tjenstemäns anspråk på arfvoden af Kronans medel böra af Förvaltnings-myndigheterne pröfvas ; äfvensom Herr Öfversten emot beslutet, att de under 3;dje momentet inbegripne stridiga anmärkningar vid åtskilliga under Förvaltnings-verken hörande redogörares räkenskaper borde, på sätt Committerade föreslagit, handläggas, anmälde reservation, med förklaring, att han ej fann lämpligt, det Kammar Rätten skulle i 2:dra instantien upptaga och afgöra ärender af denna beskaffenhet.
Sluteligen har Herr Friherren och Ordföranden uti ett enskildt anförande utvecklat de allmänna åsigter, från hvilka han vid sina anmälde reservationer utgått; lydande sorn följer: ”Vördsamt Memorial!
J,Då jag i flera fall skiijt mig från Högh Utskottets tanka, i afseende på de mål, som borde från de administrativa verkens behandling afsöndra®, för att hädanefter af Domstolarne handläggas, anser jag mig pligtig uppgifva de allmänna grunder, som i detta afseende ledt mina åsigter, Atc allt hvad som verkligen är rättsfrågor, icke må behandlas af den Styrande Magten och dess organer, utan af en, utaf densamma oberoende, Dorrare-magt , är en Stats-princip, sorn ingalunda kan bestridas, 334 högst vigtig för folkets frihet och säkerhet.
Men en lika så angelägen grundsats är ock den , att hvarje af de 3:ne Stats-magterna, den Lagstiflande , den Styrande och den Dämmande , hållas inom sina tillbörliga gränsor , så att deraf må uppkomma den Magterneg jemnvigt , som befordrar verklig frihet och lugn, det helas väl , och hvarje enskilds säkerhet och förkofran.
Det är en nödvändig egenskap hos all Magt , ovilkorligen härflytande ur dess natur , att sträfva till utvidgning, Genom Stats-» magternes jemnvigt och deras ömsesidiga uppmärksamhet pä hvarandra har man väl i Constitutioneila Stater sökt förebygga den våda för Samhället , som ur denna Magtens naturliga egenskap knöde uppkomma.
Men alla menskliga inrättningar ligga inom ofullkomlighetens gränsor , allt knn illuderas , Constitutioner kunna vrängas, ali rätt kan missbrukas, ali pligt kan underlåtas.
För missbruken af styrande och folkmagterne gifves likväl ett correctiv , sorn Sätter sig i verksamhet — ej efter Bor* gerlig^ lag , men efter en oföränderlig
Natur-lag, sä ofta det af verkligt behof är påkallade, — det är den physiska styrkan.
Seclers erfarenhet visar derpå talrika exempel, Men äfven detta yttersta correctiv träffar aldrig
Domare-magten, skyddad under formernas tjocka sköld och i sina missbruk aldrig angripande massan och de allmänna Statsföihållandena , utan endast plågande individer i deras enskildta förhållanden, Hi» 235 Storien uppvisar hundrade Stats-förändringar, verkställda genom styrkans mellankomst, af Konungarne mot Folken, ejler af Folken mot Konungarne; lion visar ingen mot Do^ mare mag ten , hvars ständiga nödvändighet icke ens medgitver att den ögonblickligen lian upplösas , för att af en ny ersättas.
Domare magten likväl kan missbrukas, lärer icke betviflas; eller har man aldrig hört Omtalas vrånga domar, advocatorisk ledning af rättegångs-ärenden, förhållen rättvisa genom formernas användande till tidsutdrägt? «— Men dä de öfriga Stats-magternes missbruk reta , och derigenom föranleda till corTigerande brytningar, utprässar
Domare-magtens missbruk endast tysta suckar och vaq. mägtiga tårar.
Åf dessa skäl anser jag, för nain del, ingen af Stats-magterne, så farlig sorn
Domaremagten om den skulle utsträckas utöfver sina rätta gransor.
Och med bestämmandet af dessa gränsor förekommer (ör Sverige den egenhet, att dess invecklade Kameral.
Verk, Beskattningssärtet och ladelnings-Verket föranleda till en mängd ämnen af så blandad juridisk och administrativ natur, att mindre här, än i något annat land , en skarp gräns dem emellan kan uppdragas.
Då underdstta förhållande likväl en afsöndring af målen bör göras, hvilken äfven jag, för mia del, anser både nödig och nyttig, har jag ansett, att denna första delning med mycken varsamhet borde verkställas , emedan det ingalunda kan blifva farligt , att UU öfverlemna för litet af de ifrågasatta 2 36 ärenderne under Domare-magten; men vådligt vore, att tillägga den för mycket.
TVi, stemåls öfverfiyttning från de administrativa Verken kan framdeles och nar som heidst fortsättas, om det under erfarenhetens ledning prof vas nyttigt, men i omvänd ordning kan icke något enda mål återföras från Do mare-mapten , utan att det skulle anses sä7 som ingrepp i folkets frihet och rättigheter.
Dessa äro motiverne för mina reserva tioner i detta afseende.
Om jag deri gatt för långt, så synes åtminstone af det föregående, hvarföre jag ansett det rätt i alla frågor, som kunnat synas tvifvelaktige.’’
I anledning häraf anförde Herr Borgmästaren Hagander : ”En värd ledamot af Höglofl,.
Utskottet har, uti afgifvet anförande, motiverat sina reservationer mot pluralitetens beslut , i afseende på åtskilliga rättsfrågors öfverflyttande , från Förvaltnings verken , till vederbörande Domstolar, och då jag, för min del, icke tvekat att till beslutet lemna ett odeladt bifall ; så torde äfven mig tillåtas att i korthet framställa skälen för min fattade öfvertygelse, och med detsamma besvara några den värde Ledamotens anmärkningar , hvilka jag icke trott mig böra stillatigande förbigå.
Allt ifrån 1809 års Stats-hvälfoing , hvarvid
Rikets administrativa verk lenmades ovidrörde , har det varit Nationens uppenbara önskan, att den reform, sorn genom - 237 gått sjelfva grundvalarna för Svenska Statsförfattningen , äfven måtte sträcka sig till administrationen, såsom befunnen, dels utan organiskt sammanhang,dels ock föga passande till Statens nyskapade grundlagliga ordning.
Man kan icke klaga, att åtgärderna, i afseende på denna önskan, varit brådstörtande.
Allmänna opinionen, med rätta rådfrågad vid politiska förändringar , har haft rådrum att sig yttra; och det var först efter år 18^8 och Konungens tillträde till regeringen , som den vigtiga saken med rätt allvar företogs, då särskilda Commiitéer förordnades att deråt lemna den länge önskade slutliga behandlingen.
Dessa Committéer hafva, efter förutgångne undersökningar om administrationens r,u varande beskaffenhet, tillfyllest ådagalagt, att en af hufvudorsakerna till dess invecklade och mindre lifliga gång ligger uti den sammanblandning af ordnings- elier förvaltningsoch rätts-frågor, som , under en längd af år, inom de administrativa Verken tillkommit.
Det blef således, och med rätta , Coipmittéernes första syftemål, att föreslå rättsfrågornas afsöndrande från berörde Verk, såsom dessutom Öfverensstämmande med hvad Konungen förcrdnat uti den till Committéerne aflåtna Nådiga skrifvelse af den 21 Maji 1819- Högloft.
Utskottets åtgärder i ämnet hafva gått i samma rigtning , hvilket ock ligger i sakens natur.
Innan ämbetsverk skapas eller ordnas , måste man tillse , om och hvilka göromål dem kunna tillkomma eller icke.
238 Vill man, utan fördom, för sig reda hvad administration är och hvad den enligt sakenS natur bör vara3 så faller det lätt i ögonen, att rättsfrågors behandling dit icke hörer ; och vill man lemna gehör åt den grundsats , som åtminstone inom grann-Riket Norige blifvit gällande; att nemligen af görandet af de inål, för' hvilka lag år gifven, men hvarom tvist uppslår, tillhör DomartmagtenJ så torde gränslinjen emellan de administrativa och judiciella målen icke blifva så svår att uppdraga, sorn mången sig inbillat, Äro nu, som ock är gifvet , den administrativa- och Domaremagtens functioner hoprörda och sammantrass* lade, så måste derutinnan ske rättelse, så vida man vill vinna det vigtiga ändamålet:
Statsförvaltningens si/ftesenljga organisation, För denna rättelses verkliggörande anvisar naturens ordning den tillförlitligaste regeln; uti den ar, nemligen, allt på sin rätta plats, och hvarje kraft verkar der den bör verka.
Vill man förfara, efter denna regel, vid den ifrågavarande organisationen; så måste första åtgärden blifva: att ställa hvärje ärende och Sak på sin rätta plats och använda hvarje kraft der den, enligt sin natur, säkrast verkar; och detta utgör, om jag icke bedrager mig, hufvud - charakteren af hvarje Samhällsteform, större eller mindre.
Den värde ledamoten har omnämnt, vigten af Stats-magtetnas rätta fördelning och afvägning; om faran deraf att lemna för mycket ät Domaremagten, och huruledes den - 239 fia vanligen stått orubbad af politiska hvälfttingar, såsom skyddad af former , hvilka göra henne svår att åtkomma in. m.
Det torde , i anledning deraf, icke behöfva erinras, att ingen fråga nu arom Stats-magternas fördelning, sådan den i Stats-läran föreställes, emedan detta måste anses undangjordt i Grundlagen Den egenteliga frågan är, ait förflytta åtskill ige rättsfrågor till Domare-magtens område, dit de efter rätts-grundsatser höra, från de administrativa myndigheterna, hvarunder de origtigt blifvit lagde.
Genom en slik öfverflyttning gör man ingenting annat och ingenting mera, än hvad allmänna tänkesättet påkallar:
Man ger, nemligen, helgd och gällande kraft åt en bestämd rättsgrundsats.
Jag mägtar icke se något för samhället vådligt
Uti den föreslagna rättsfrågornas afsöndring från Förvaltnings-verken, hvilka kunna hafva annat att sköta än Domare-göromål; och jag skulle med skäl beklaga det samhälle, till hvilket jag hörer , om dess inneboende anda och kraft vofe så ringa, att man icke kunde förflytta några enkla rättsfrågor till
Domaremagten, utan att genast föreställa sig revolutionära faror.
Jag lemnar derhän om Domare-magtens missbruk föranledt de suckar och tårar, hvarom den värde Ledamoten talat.
Skulle så vara, ber jag att få vädja tilt historiens vittnesbörd, huruledes en noga vidräkning i den delen skulle komma att slå ut för de öfrige Statsmagterna.
Att för öfrigt, Domaremagtefl gått fri från inverkan af ti - 240 made revolutioner har jag svart att begripa, vid betraktande af Grundlagens 103 §■, hvarigenom Sveriges högsta Domare - roy ndjghet blifvit ställd under den fruktansvärdaste af alla controller, under opinionens, yttrad af en särskild sa kallad Nämnd, en controll, som hvar man vet icke egde rum före år J809, och öfver hvars politiska värde, med afseende på Domare-magtens grundrigtiga organisation, nu icke är tillfälle att sig yttra.
Men att, deremot, de administrativa myndigheterna från slik inverkan gått fria, slutar jag bland annat deraf, att de i denna stund stå desamma isoierade puncter i Stats-Författningen, som för mera än hundrade år sedan, och att icke ens forum för åtal mot dem blifvit i lagarna bestämdt.
Låt vara att Domaremagten skyddas af kraftiga former, hvilka godtycket eller våldet har svårt att undanrödja.
Dessa former äro emedlertid lika beskyddande för alla medborgare; och man har ej sällan förnummit, huruledes äfven de, hvilka med sneda blickar betraktat
Domare-magtens sjelfständighet , hållit i nödens stund tillgodo ett tacknämligt beskydd under den formernas sköld , som man velat finna sä tjock och ogenomträngelig.
Dessa former äro, att jag så må säga, bestämda uttryck af den anda, som 1 Grundlagen lefver och verkar till försoning och harmoni emellan alla sambällsinteressen och krafter; och den, som ej inser att de äro nödvändiga garantier för den boora 241 Borgerliga ordningens och frihetens bestånd, har, som mig synes, icke nog klart uppfattat deras grund och väsende.
Jag bör sluteligen förklara: att jag alldeles icke strider för att tillvinna Domare-magten mera eller mindre, utan blott för helgden och giltigheten af de grundsatser: att, nemligen, allt i samhället må vara och verka på sin behöriga plats; att enhet i Lagskipningen må vinnas ; att hvarje medborgare (emedan Grundlagen så förordnar), må dömas af behörige Domare och vid den Domstol, hvarunder han lätteligen lyder, och sluteligen för det tvifvelsutan Vigtiga ändamål, att Statsförvaltningen derigenom må ordnas på ett sätt, som befordrar Fäderneslandets väl.
Rörande förevarande ämne, eller rättsfrågors skiljande från Förvaltnings-verken, åberopade Herr Cancelli - Rådet von Hartmansdorff sitt tryckta anförande, förra afdelningen sid. 160 och följande, så vida det från Utskottets pluralitet var skiljaktigt.
Ex Protocollo P. jy.
Poignant.
Särsk, Utsk, Betänk' 16 242 Utdrag eif de hor JR.
II S.
Ut skott'hällne Protocoll vid Lagtima Riksdagen i Stockholm år I823.
I afseende på de af Utskottet antagne allmänna c-si ater rörande StatsKådets sammansättning, m. m. har Herr Assessor
Dankvardt yttrat: det han, med öfvertygelse i allmänhet, att den möjligaste fullkomning i Styrelsen på högsta stället är af den högsta vigt , och att Nationen , för vinnande af detta stora ändamål, ej bör spara någon kostnad, då deremot vid de lägre Styrelse.grenarne, indragningar och Löne - besparingar kunna i flere afseenden medföra allmänt gagn, väl icke med Utskottets pluralitet funnit nödvändigheten af en Chef i spetsen för hvarje af de antagne Sju Styrelse-grenar, med den rang , och utsträckta verksamhet, som Utskottet föreslagit , men Herr Assessoren trodde deremot, att dessa Chefer, undantagande blott den för Utrikes Förvaltningen, som, i anseende till dess särskilda beskaffenhet, komme att förblifva hos det StatsRåda som nu bär namn af Utrikes Stats-Minister, kunde lämpeligast och till skillnad från de, icke föredragande, utan blott rådgifvande Stats-Råden, behålla den i Grundlagen nu varande benämning af StatsSecreterare; och att äfven en sådan borde firmas för den föreslagne Justitias-Förvaltnings-grenen, såsom angående densamma spe^ 243 cielt nedanföre vidare förekommer; deremot justitiae-StatsMinistern borde förblifva vid egenskapen inom Styrelsen, af endast rådgifvande Stats-Råd, särdeles som Assessoren biträdt de a:ne Stånds mening i Utskottet, som ansett Justi tias - Stats-Ministern böra fortfara, att tillika vara Ordförande i Högste Domstolen, och såsom sådan, utom det att förvara Konungens Secret, endast öfvertaga det af Justitiae-Cancelleren nu innehafvande förmanskap för Högste Domstolens beredning, eller den så kallade Nedre Justitia - Revisionen, och att der antaga de mindre tjenstemän, som icke på föredragning af StatsSecreteraren för Justitiae - förvaltningen skola af Konungen utnämnas; med hvilken högste domare - be. fattning det i Assessorens tanka vore både olämpeligt och emot all princip, att tillika förena Chefskapet för en Stats-förvaltningsgren och thy åtföljande föredragning i StatsRådet, men hvilken deremot ingalunda kunde för Justitiee-Stats-Ministern vara hinderlig, att derjemte inom Styrelsengagna i allmänhet såsom blott rådgifvande StatsRåd, emedan den fortfarande Srats-Minister titeln , som han lika med Chefen för Utrikes Förvaltningen i Grundlagen undfått , egenteligen blifvit gifven för en viss representation, den förre såsom sjelfskrifven första Ledamot i den Kongl.
Regeringen, då dess verksamhet inträffade, och den sednare åter i afseende på fremmande magtef och deras härvarande Sändebud; hvad åter de blott rådgifvande Stats-Råds - Ledamoterne i 24 + allmänhet vidkommer, så och då Assessorer» för sin del icke kunnat lika med Utskottets pluralitet finna, det Förvaknings-chefernes tid skulle möjeligen medgifva dem att öfvervara hvarandias föredragning, utom i något synnerligen angeläget fall, då de funne sådant för en nära gemenskap med egne förvaltningsärender nödigt, samt någon minskning i behofvet af rådgifvande Stats-Råds-Ledamöter således icke vore deraf att påräkna, har Assessoren , ansett det nu i Grundlagen medgifna antal sådane StatsRåd desto heldre böra bibehållas, som detta antal minst erfordrades för utförandet af det enskildte förslag Assessoren under Utskottets öfverläggningar framställt, men hvarå Utskottets Pluralitet icke funnit skäl att göra något afseende, nemligen att Stats - Rådet borde fördelas uti 2;ne till deras hufvudsakeliga bestämmelser skiljagtlga afdelningar; eller Eli får de allmänna Regerings-,drenderne, och En får sdrskildte Besvär s-drender, så att till den förra enskildt kommer att höra Justitia-Stats - Ministern, Utrikes StatsMinistern, aine andra civila och arne militaira Stats-Råd, jemte Chefen för hvarje Förvaltningsgren, såsom ovillkorlig föredragande, samt till den sednare afdelningen: 2;ne civila och en milifair Stats-Råd, samt hvarje Förvaltnings - Chef såsom varierande Ledamot och blott, lika med de andre rådgifvande , i de från hans
Departement förekommande besvärs-ärender , hvilka deremot borde ständigt föredragas af en till 245 hvardera förvaltningsgrenen hörande Expeditions - Secreterare , eller så kallad Caneelli-Råd, under Samma ansvarighet i afseende deipå, sorn Grundlagen för föredragande i allmänhet bestämmer; hvaraf i Assessorens tanke de väsendtelga fördelar skulle uppkomma, att, å ena sidan, icke något ärende af hvad beskaffenhet som heldst, kunde i någon förvaltningsgren hos Styrelsen förekomma , hvari Chefen ej på ett eller annat ställe haft tillfälle säga sin mening och följa det hela med uppmärksamhet, samt å den andra, att genom Chefens befrielse från föredragning och expediering af de, till betydligt antal redan varande, och, så vida Committerades samt Utskottets sammanstämmande förslag om vissa hushållsmäls anvisande i besvärsväg från Local-styrelserne directe till Kongl. Maj:t bilalies, derigenom ytterligare ökade, ofta synnerligen vidlyftige besvärsmål och alla dermed förenade förberednings-åtgärder , det kunde blifva en ej sannolik möjlighet för Chefen , att med hela sin arbetsförmåga egna sig åt utarbetande af nyttiga förslag i Sin styrelsegren , samt med drift och nit bereda och handlägga de egenteliga regerings-ärenderna , under den vidsträckta omsorg derföre , som Utskottet föreslagit * äfvensom genom en sådan Stats-Rådets fördelning, de blott rådgifvande Stats-Råden kommo mera i tillfälle , att inhemta den noga kännedom i hvarje ämne, hvilken synes vara åem sä 24 Ö , nödig , derest också de skola kunna uppfylla deras ansvariga bestämmelse ; men dertill borde då, efter Assessorens mening, ovillk orligrn höra, att de ständige StatsRåds-Ledamöterne inom hvarje fördelning skulle endast öfvervara och sysselsätta sig med de dithörande ärender, utom i de uti 13 §. samt 39 §:s första punct af Grundlagen nämnde fall, då deras närvaro in pleno uti ett allmänt Stats-Råd kunde påfordras j och pä det ärenderna i hvardera Stats-Rådsfördelningen sålunda mätte med mera erforderlig skyndsamhet kunna afgöras, än som med Konungens ovillkorliga närvaro i dem båda gerna kan stå att förena; borde Konungen , såsom i hägge fördelningarne alltid tillkommande ensam beslutande rätt , medgifvas att, när
Han funné sig icke medhinna vara tillstädes i afdelningen för besvärs ärender, och sådane, ofta af mindre vigt, der afgöra, tillåta ledamöterne och föredragande derstädes, att i sitt namn och å dess Höga vägnar besluta öfver de, sorn Konungen för godt funne bestämma och med sin Höga underskrift utmärka å en föredragningslista, sorn i sådant fall till säkerhet skulle vid det StatsRådets protocoil biläggas; hvilken rättighet för Konungen icke, i Assessorens tanka, vöre af någon vådelig följd, eller i någon väsendtelig strid med Constitutionens anda i öfrigt, särdeles då annan eller större magt ät denna Stats-Råds- fördelning dervid icke kunde uppdragas , än den sorn nu redan p!ä - 247 gar anförtros en Regering under Konungens resor inom Riket.
Af denna Stats - R.ådets fördelning, derigenom den nu varande Riksärendernas Allmänna Beredning desto säkrare kunde umbäras, enligt Utskottets enhälliga förslag , blefve det i öfrigt en följd, e) allenast att Regeringen i de fall 39, 40, 41 och 42 §§.