Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Tabellen visar ock att denna folkklass, som år 184* utgjorde 106,785 personer, således innefattar omkring xVoVdelar af hela folkmängden, deraf Bondeståndet utgör j\4ö9w:delar; Borgareståndet T^§w:delar; Ståndspersoner TJ^5:delar; Ägare af jordlägenheter utan åsatt mantal j^^nlelar; Gemenskapen af Krigsfolk ....
1^^:delar; Presteståndet T7J407r: delar och Ridderskapet och Adeln TTj3^-ff:delar.
Det visar sig således uppenbart, att i stället för att det så mycket omtalade förhållandet, att Bondeståndet utgör r9ff:delar af Nationen, skulle i detta Län äga rum, nämnde Stånd icke innefattar mer än omkring
Ä;del af hela folkmängden; varande det anmärkningsvärdt, att, då Ridderskapets och Adelns antal under ifrågavarande fem år ökats med 17 procent, Borgareståndet med 6r9ff dito, Ståndspersonernas med 8 procent samt ägarne af jordlägenheter ulan åsatt mantal med 6r4ö- procent, tillökningen af Bondeståndets antal utgjorts af endast 2r9w procent; hvaraf vill synas, som skulle, derest de nu anmärkta omständigheter allt framgent fortfara, förhållandet 5 emellan antalet af besutne
Bönder i jemförelse med antalet af Adelsmän, Borgare, Ståndspersoner samt ägare af jordlägenheter utan åsatt mantal komma att så småningom förändra sig till sistnämnde fyra Ståndsklassers fördel och det egentliga Bondeståndet således redan hafva hunnit kulminationspunkten af sin tillväxt i starkare proportion än de öfriga Stånden, oberäknadt, alt den egentliga arbetsklassen, tjenstehjon, torpare med flere, som med gx3ff procent under ifrågavarande år tillvuxit, således ökas uti långt högre progression än de öfrige med jordbruk eller andra industriella yrken sysselsatte samhällsklasserne, med undantag likväl för Ridderskapet och Adeln.
Länets folkmängd uppgick, på sätt Tabellen N:o 2 ulvisar, år 1S10 till r 1 i,85o, men deremot år 1840 till 177,694 menniskor, samt företedde således en lill vext af 65,844 personer; och så vida, som man väl ännu måste antaga, att Länet på långt när icke är öfverbefolkadt, samt att en stor folkmängd med utvägar lill bergning af landets produkter utgör elt samhälles styrka, så visar sig härutaf, huru välgörande och lyckosamt i detta afseende det antagna och under mer än 3o år konseqvent fullföljda Regeringssystemet äfven för detta Län varit.
Huru Länets fasta egendom med afseende på Taxeringsvärdet är fördelad emellan de olika Slåndsklasserne af ofvannämnde folkmängd, täcktes Eders Kongl. Majit i Nåder inhemta af den i underdånighet bifogade Tabellen N:o 3.
Det, som deraf förekommer anmärkningsvärd t, synes vara, att Ridderskapet och Adeln samt Bondeståndet, hvilka begge Stånd från år 1837 till och med år 184 r hade ökat sin fasta förmögenhet, det förra med 41 >451 R:dr och det sednare med io3,563 R:dr, vunnit denna tillväxt på Ståndspersons-klassens bekostnad.
Att om folkets sedlighet lemna elt bestämdt yttrande är naturligtvis så mycket svårare, som begreppet om sedlighet alltid är relativt.
Ett omdöme i detta fall bör dock gifvas, meri måste, lill följd af sakens natur utgå från arne särskildta synpunkter: den ena, då ämnet betraktas med afseende på antalet inom en landsort af dem, som, i förhållande till samma landsorts folkmängd, årligen lagforas och straffas för förbrytelser emot den yttre samhällslagen; den andra, då folkets i massa moraliska bildning och derifrån härledda åtgärder i sammanlefnaden afses, och då dessa åtgärder väl stundom, men icke alltid utgöra föremål för den yttre lagstiftningen.
Uti för - 6 ra fallet synes frågan tillhöra mera det statistiska, uti det sednare mera det religieusa området.
Hurudant förhållandet i förstnämnde afseende varit, med hänsigt ej allenast till grofvare brott, utan ock till andra förbrytelser och förseelser, som föranledt de brottsliges och felandes häktande, inhemtas af nedanstående förteckning öfver antalet af dem, sorn nedannärnnde år varit intagne på härvarande
Länshäkte för de i förteckningen anmärkte brott och förbrytelser, nemligen: Å Calmar Länshäkte intagne fångar, häktade för Mord och Dråp.
Förfalsk- nings- brott.
Stöld och Snatteri.
Andra förbry- telser.
12 13 151 91 285 139 691 — 1838 ....
12 14 177 105 339 147 794 — 1839 ....
10 10 160 76 346 100 702 — 1840 .... 16 11 141 66 300 124 658 — 1841 ....
17 9 171 89 276 112 674 Hvad frågan angår, så vidt som den tillhör det religieusa området, torde det i Nåder tillåtas mig alt åberopa de yttranden, sorn Dom-kapitlen i Calmar och Linköping härom afgifvit af följande innehåll, nemligen Domkapitlet i Calmar: ”Hvad angår sedligheten inom Församlingarne måste
Dom-kapitlet be”klaga, att den i sednare tider visserligen icke visat sig vara i tilltagande ”och fara värdt är, att ingen snar förbättring deri för närvarande, och "sådane tidens tecken visa sig, står att förvänta.
Den förmärkta benägenheten att finna ett af skälen härtill i något
Presterskapets laina nit inom ”sin verkningskrets, finnér lyckligtvis derå ingen allmännare bekräftelse af ”erfarenheten.
De verkliga skälen har lidslynnet på sitt samvete.
De lig”ga tydligare för en opartisk uppmärksamhet på närmare håll, än dagens liberala undseende vill medgifva, kanske således för ömtålige, alt annorlunda "än på ytan offentligen vidröras”; samt Dom-kapitlet i Linköping:
"Sedligheten kan anses i det afseendet förbättrad, att nykterhetsförenin - 7 ”garne icke saknat inflytelse till ett måttligare lefnadssätt.
För öfrigt tor’Vle man kunna antaga lefnadssättet icke hafva undergått någon synnerlig ”förändring.
Förtigas bör dock icke, att klagomål flerestädes höras öfver ”bedrägerier och oredlighet, samt o försynta tillgrepp af andras egendom, ”häiflytande, som förmenas, af en mer och mer tilltagande opinion om strafflöshet i lagen eller dess tillämpning”.
Det måste likväl medgifvas att Länets innevånare i allmänhet hafva mycken religieus känsla, hysa vördnad och aktning för Konung och lag, åda galägga arbetsamhet och omtanka alt sköta sitt kall, samt god vilja, att full göra sina pligter emot sig sjelfve och andra; men ofvannämnde yttranden antyda dock ett tillväxande samhällsondt, som otvifvelaktigt till icke ringa del leder sitt upphof från okunnighet, och en bos mången af den jordbrukande och arbetande klassen för handen varande benägenhet, att uti rätts-hänseende betrakta föremålen häldre såsom enfalden uppfattar eller elakheten förespeglar dem, än sådane, som de verkligen äro.
Uti en tidpunkt, då, måhända icke den allmänna andan, utan snarare en stark menings fraktion med mer eller mindre skäl påyrkar, att de yttre banden på samhällslifvet allt mer och mer må lossas, samt en öfvergångsperiod från ett gammalt och bepröfvadt till ett nytt, måhända bättre, åtminstone mildare, samfundsförhållande synes vara nära att inträda, kan ett sådant förhållande otvifvelaktigt komma att för samhället medföra betänkliga följder, hvilka icke kunna förekommas på annat sätt, än derigenom, att upplysningens fackla så skyndsamt som möjligt tändes för samhällets alla medlemmar, för att lika skyndsamt göra dem delaktiga af ljuset och de fördelar sorn derifrån utströmma öfver menskligheten.
Men upplysningen åsladkommes genom undervisning och ett ordnadt skolväsende.
Hurudant förhållandet med detta sistnämnda varit på landsbyggden i Länet, torde i Nåder inhemtas deraf, att, enligt vederbörande Pastorers genom
Dom-kapitlen mig meddelade tillkännagifvanden, nedannämnde Socknar ännu år r841 saknade ordentliga skolhus, likasom serskildt bestämde eller årliga anslag lill Skollärares aflönande, nemligen:
Uti Norra Möre Härad,: Christvalla Socken med en folkmängd af......... 1,644.
Förlösa 1,336.
Transp. 2,980. 8 Transport 2,980.
Bäckebo 1,648.
Ryssby . 3,207.
Kläckeberga 949.
Uti Sodra Möre Härad:
Arby 2,508.
Hagby 992.
Uti Stranda Härad:
Mönsterås 3,011.
Pä Öland:
Böda 1,937.
Högby 2,162.
Källa 670.
Persnäs 1,360.
Föra 713.
Löth , 718.
Alböke 666.
Norra Möckleby 865.
Glömminge 1,034.
Algutsrum 1,096.
Repplinge 1,032.
Högsrum 1,034.
Egby 289.
Gärdslösa 1,536.
Bredsättra 864.
Långlöth 588.
Sandby 595.
Gårdby 541.
Hulterstad 901.
Transport 33,876. 9 Transport 33,876.
Stenåsa 7jq Segerstad * 552!
Gräsgård 874< Abs • 482. Wentlinge •••••.. Smedby !.!.!!!!!!! 507.
Södra Möckleby , , , < Kastlösa 1,043!
Resmo 691.
Uti ljust Härad: Lofta . 2,609.
Loftahammar . o 000 Eds Capell ; ! tm.
Ukna . . . o oqp; Dalhem ........
! X ] i,m\
Ca™1^,, 1,955. lornestalla ^ 326 Gladhammar 1 474* Westrum iftoi H^thed ^ Locknevi 2018> Blackstad 1 383 Hallingeberg ..,.,...!!.!’!!!!! 2^02!
Uti Tunaläns Härad: Ira,J r 2,058.
Christdala 3 211 Uti Aspelands Härad: Mörlunda 3,647.
Tveta 911.
Transport 74,486. 2 10 Transport 74,486.
Målilla . 1,934.
Gårdveda 747. Wirserum 2,214.
Järeda 1,094.
Uti Sefvedes Härad: Wimmerby Landsförsamling 1,909.
Pelarne 669.
Södra Wi 3,183.
Djursdala 1,039.
Frödinge 1,820.
Hvena 2,855.
Rumskulla 1,069.
Summa 93,039.
Uti Länets öfriga Socknar, uti hvilka i mer eller mindre mån ordentliga Skoleundervisningsanstalter blifvit tillvägabragdte, utgör sammanräknad folkmängden 88,898, hvaraf följer, att det största antalet af Länets innevånare, sorn tillhöra allmogen och de arbetande klasserne, saknar en ordnad skolundervisning för sina barn, den erhålles likväl, sådan, som den kan vara, derigenom, att den meddelas antingen af föräldrarne sjelfve, eller af andre mans- eller qvinspersoner, som, merendels saknande andra utvägar till bergning, gjort barnundervisningen till sitt lefnadsyrke.
Att under sådane förhållanden denna undervisning i de flesta fall inskränker sig till en knapp innanläsning och några utanlexor, är lätt att finna, äfvensom att, då lärarne sjelfve, hvilket stundom torde vara händelsen, sakna känsla för måhända allt begrepp om sedlighet och rätt, en sådan känsla icke kan lärjungarne bibringas. §. 3.
Den stadigvarande fred, hvaraf fäderneslandet under de förflutna sista trettio åren fått lugna sig, har beredt tillfälle till ett mera ändamålsenligt jordbruk, än det, som tillförene varit begagnadt.
Nya och fördelaktigare brukningsmethoder och bättre åkerbruksredskap på nästan alla Länets egen - 11 domar hafva blifvit införda, och man har småningom lärt sig att rätt uppskatta värdet af en rationel landthushållning.
Det gifna efterdömet följes efter hand af allmogen, och hågen för förbättringar i jordbruks afseende synes vara i beständigt tilltagande.
Det skulle visserligen vara nyttigt, att bestämdt känna arealen af hela Länets, till åker- och ängsodling dugliga mark, hvarigenom de hinder, som mola för denna marks begagnande på det mest ändamålsenliga sätt, skulle kunna lättare inses samt följaktligen, i den mån det berodde på Lagstiftningen, lättare undanrödjas.
Yäl antages, på sätt förut är nämndt, alt 89,100 tunneland af Länets yla äro åkerjord, 356,402 tunneland äng och betesmark, 1,628,110 tunneland utmark, skog och berg samt i66,63o tunneland insjöar och kärr; inen då detta antagande icke lill alla delar grundar sig på bestämda mätningar och uppskattningar, hvilka påen stor del af Länets jord ännu icke ägt rum, åtminstone icke med bestämd hänsigt till det här afsedda ändamål, återstår ej annat än den förhoppning, att hvad som i detta afseende icke redan skedt, väl ändock framdeles inträffar.
Emedlertid har Öland redan undergått en mera allmän och fullständig mätning och uppskattning, med anledning af hvilket förhållande t. f.
Förste Landtmätaren i Länet, Capitainen C. J. A. Magnét, på min begäran, upprättat öfver nämnde Ö den Statistik, som jag har
Nåden härjemte i underdåninghet bifoga och hvaraf, bland annat, inherntas, att Öland består af: Åkerjord ....
Äng .....
Skog och betesmark Oduglig mark .
Sjöar och vatten , eller tillsammans 273,744 tunnland. 47,325 tunnland. 52,997 141,073 30,726 1,623 2 12 Enligt de i underdånighet vidfogade Tabeller, skulle på landsbyggden i Länet under det sednare quinquennium årligen i medeltal hafva varit utsådde och skördade, nemligen: U ttådde.
Skördade, efter afdrag för utsädet.
Hvete J 1,984 10,526 Råg 41,762 183,486 Korn 28,034 110,947 Hafre och Blandsäd . . 7,171 29,093 Ärter 1,482 7,032 Summa 80,433 341,084 Samt Potatis 56,162 283,192 Huruvida detta kan vara verkliga förhållandet, eller ens närmar sig dertill, torde kunna betviflas.
Länets folkmängd uppgick, såsom förut är visadt, år 1841 till 181,987 personer, och om 2J- tunna spannemål, som visserligen icke är för mycket tilltaget, anses årligen åtgå för hvarje persons underhåll, så erfordras i detta afseende en spannemålsqvantitet af 454,842^- tunnor, och således 113,^58^ tunnor mera, än hvarpå tillgång inom Länet skulle finnas.
När nu härtill kommer, att denna tillgång ytterligare förminskas derigenom, att icke obetydliga spannemålsqvantiteter användas dels för bränvinsbränning, dels för ladugårdarnes behof, samt den brist, som sålunda synes uppkomma, så mycket mindre fylles genom spannemålstillförsel från andra orter, som under vanliga förhållanden exporten af spannemål från Länet är större, än importen, så visar sig uppenbart, att de i nämnde Tabeller gjorda uppgifter, som grunda sig på jordbrukarnes egna berättelser, hvarken äro eller kunna vara tillförlitliga.
Allmogen antecknar sällan eller alldrig beloppet af det, som sås och skördas, och örn den än till en del minnes förhållandet, är den likväl icke 13 i allmänhet benägen, att i dessa omständigheter nöjaktigt besvara de frågor, som kunna framställas.
Alla öfver spannemålstillgångarne uppgjorda kalkuler, hämtade från berörde uppgifter, måste således blifva felaktige, samt kunna icke anses för annat än en nödhjelpsanstalt, hvarmed man ändock, i saknad af något bättre, tills vidare måste låta sig nöja.
Det skulle väl kunna sägas, att potatisskörden fyller den förmenta bristen; men, ehuru sådant till en del torde vara förhållandet, är likväl, så vidt man håller sig vid Tabellerne, potatistillgången ej större, än att endast omkring ifrdels tunna deraf belöper sig på hvarje Länets innevånare, hvilket, hvad erfarenheten visar, icke i allmänhet är tillräckligt, äfven om derjemte det beräknade quantum af aJf tunna spannemål af hvarje person årligen konsumeras.
Spannemålstillgångarne måste således vara större, än Tabellerna utvisa, likasom det kan för säkert antagas, att, till följd af odlingar och ett förbättradt jordbruk, samma tillgångar, i proportion till åtgången under de nu afsedda, förflutna åren, betydligen ökats.
De hafva åtminstone varit tillräckliga för konsumtionen och dessutom lemnat år från år ökade tillskott för export.
Bränvinsbränningen bedrefs år 184• *ned 5,892 pannor, om 1 13,1 o 1 kannors sammanräknad rymd, och bevillningen deraf utgjorde 25,5p6 R:dr 7 sk.
Att en stark bränvinsproduktion härigenom kunnat åstadkommas, är otvifvelaktigt, likasom det kan antagas, att förhållandet verkligen varit sådant; hvaremot det icke af lätt insedde skäl later beräkna sig, burn stor denna produktion varit.
Att den emedlertid kommit lill sin kulminationspunkt är sannolikt, likasom alt den allt mer och mer kommer att aftaga.
Bränvinsbränningen anses likväl ännu af många landthushållare såsom oundgängligen nödvändig, dels emedan den skörd, som erhålles af den stundom betydliga potatisodlingen, hvilken man vid flera vexelbruk ser sig ej kunna undvara, icke kan begagna till stor del annorlunda än till bränvins producerande, dels emedan den drank, som erhålles, påräknas såsom ett hufvudsakligt medel till ladugårdarnes underhållande.
En och annan landthushållare har likväl insett möjligheten, att, genom användande af potatis till kreatursfoder, öka antalet af sin boskap och, genom dennas bättre underhåll, åt sin jord bereda ymnigare och bättre gödningsämnen 14 samt att derigenom på en säker, fast långsammare, väg erhålla afsitt jordbruk lika, om icke större, behållen inkomst, än som kan vinnas, derest den gamla, på brån vinsbränning grundade, hushållsmelhoden fortsattes.
Hvad ängsodlingen angår, är den visserligen i allmänhet på en låg ståndpunkt.
Allmogen har ej riktigt fattat betydelsen af den gamla läran, ”Äng är åkers moder”; eller kanhända rättare sagt: denna lära har kommit i förgätenhet.
På många ställen betas den naturliga ängen ända intill sent på hösten, då den af fuktighet och regn blifvit så uppblött, att kreaturens tramp derå menligL inverkar på det blifvande årets skörd.
Stundom blifva ängarne ej eller om våren skonade för betning, hvilket medför ännu skadligare följder.
Men i bredd med denna, hos allmogen nästan allmänna oaktsamhet, har likväl kännedom om artificiella ängars lilldanande allt mer och mer börjat att sprida sig.
Efterdömet, hemtadt från Adeln, Presterskapet och Ståndspersonerne, har inverkat på allmogen, och det händer ej sällan att klöfver och timotei yppigt frodas på den mera välmående bondens åkerfält.
Efter allt torde det omdöme icke vara vågadt, alt en fortsatt fred, återvunnen kredit, i handel och vandel, samt en förbättrad penningeställning otvifvelakligt skola inom några decennier bringa jordbruket på en så fördelaktig ståndpunkt, att, livad som för 3o år sedan var endast en from önskan, kommer att blifva en bestämd verklighet.
Ett stort hinder finnes likväl för jordbrukets fortkomst uti den mängd sten, som på de flesta ställen besvära Länets jord, och som åstadkommer svårighet för landtmannen, att vid jordbruket begagna sådana redskap, hvarigenom jordens ändamålsenligare brukning och bearbetning kan åstadkommas.
För att i någon mån fästa uppmärksamheten på vigten och angelägenheten deraf, att stenbrytning sker, och en större jordyta derigenom göres tjenlig till jordbruksväxters framalstrande, har hos härvarande Hushållningssällskap fråga blifvit väckt, att af dess fond afsätta en viss summa, för att tills vidare användas såsom lån åt sådane jordbrukare, som vilja verkställa utdikning af mossar och kärr eller stenbryta och odla stenbunden mark.
Åtskilliga föreskrifter hafva blifvit föreslagne, till förekommande deraf, att lånen må till andre, än det afsedda ändamålet, användas.
Men då Hushållningssällskapets tillgångar äro obetydliga, är det att befara, att, om än ändamålet till mindre del vinnes, fördelarne af stenhrytningsåtgärden i allmänhet icke kunna ernås, derest icke
Staten skulle finna det med allmänt väl förenligt, att i mer eller mindre mån understödja dylika förelag. 15 Af närande
Sällskap väcktes år i83p fråga om inrättandet af en Brandstodsförening, till försäkring af åbyggnader och lösören å landsbyggden inom detta Län.
Ett Uppgjordt förslag till bolagsreglor för en sådan förening blef, med åtskilige förändringar, antaget och gilladt på en, med Länets innevånare utlyst sammankomst på Döderhultsviks köping i Juli månad samma år, och Öfverlemnades derefter i underdånighet till pröfning af Eders Kongl. Majit, som under den ii Maj i8/{o meddelade dess Nådiga stadfästelse å Reglementet, med åtskillige af dess Befallningshafvande underdånigst föreslagne ändringar och tillägg.
I detta Reglemente var, såsom ett vilkor för Bolagets bildande, stadgadt, att teckningssumman skulle utgöra minst Tre Millioner Riksdaler Banko; men då anteckningarne till delaktighet uti Bolaget vid den, för listornas insändande bestämda tid befunnos icke på långt när uppgå till delta belopp, så kallade jag Länets 1 förelaget interesserade innevånare till en ny sammankomst, dervid beslöts, att hos Eders Kongl. Majit i underdånighet begära Nådig ändring i åtskillige delar af Reglementet; och sedan Eders Kongl. Majit under den g November 1841 i Nåder gillat och fastställt de föreslagne förändringarne, så inbjödos Länets innevånare ånyo till delaktighet i Bolaget, och teckningen fortgick med den skyndsamhet, att sammanräknade försäkringsbeloppet den 2 September 1842, då Bolagets verksamhet tog sin begynnelse, uppgick till omkring Fyra Millioner Ridr Biko; hvarefter denna nyttiga förenings styrka och förtroende tilltagit i den mån, att ansvarighetssumman eller värdet af försäkrad lös och fast egendom vid sista räkenskapsslutet utgjorde 7,271,735 Ridr samma mynt, fördelad på omkring 4>0°° delägare.
Bolaget uppbär inga inträdesafgifter och samlar icke någon fond.
Braudstodsersätlningar och öfrige utgifter bestridas af Direktionen genom räntebärande obligationer och ersättas sedermera genom årlig beläggning på delägarne i mån af ansvarigheten.
Styrelsen och Förvaltningen äro ställde helt och hållet på municipal fot.
Fråga uppstod år 183c> om upprensning af Länets betydligaste vattendrag, Emån, som, kommande från Jönköpings Län, genomflyter Aspelands, Hand börds och Stranda Härader i detta Län, samt synnerligast i de begge förstnämnde
Häraderne årligen förorsakar stor skada genom öfversvämning på de omgifvande, i allmänhet långlanda stränderne.
Genom af strandägarne bekostade mätningar, afvägningar och andra förberedande undersökningsåtgärder blef utrönt, att vattenytan i denna Å skulle genom upprensning, sprängning och undanrödjande af nu befintlige hinder för vattnets 16 fria aflopp, kunna för en kostnad af 54>ooo R:dr B:ko sänkas 3 å 4 under nu vanliga höjden, hvarigenom vår- och höstflödena skulle blifva mindre långvariga och skadliga, samt nära 6,ooo tunneland nu vattenskadad jord, till en stor del bestående af åker, äng och odlingslägenheter, befrias från vattenstånd.
Hos Rikets sednast församlade Ständer begärde strandägarne att erhålla statsanslag till hälften af nämnde belopp, hvars andra hälft de sjelfve ville bestå; men deras anhållan blef ej bifallen i annan måtto, än att dem beviljades på vissa vilkor 10,000 R:dr B:ko anslag och 35,ooo
R:dr samma mynt låneunderstöd.
Efter flere fruktlöst hållna sammankomster hafva de fleste af strandägarne nu omsider beslutat, att på de stadgade vilkoren begagna sig af de beviljade anslags- och lånemedlen, och anstalter äro fogade, att innevarande sommar begagna ifrågavarande, för jordbruket i en hel landsort, i hög grad vigtiga arbetsföretag.
På Statens bekostnad verkställdes äfven år i83p undersökningar i afseende på möjligheten, att genom upprensning minska vattenhöjden och förekomma de skadliga öfversvämningarne af ett annat vattendrag, nemligen Stångån i norra delen af Länet, och dessa undersökningar ledde till det resultat, att slrömrensningen vore verkställbar för en kostnad af 3o,8oo R:dr B:ko.
Den jord, som genom detta arbete skulle befrias från vattenstånd, beräknades att utgöra 4,325 tunneland, hvaraf största delen var odlingsbar, hvarförutan genom minskning i sjöarnes vattenyta skulle uppslå nära 1,000 tunneland ny mark, deraf en stor del kunde odlas till åker och äng.
Slrandägarnes hos Rikets Ständer gjorda begäran, om anslag af Statsmedlen, till en tredjedel af detta belopp, blef icke bifallen, hvaremot Rikets
Ständer beviljade för detta företag ett låneunderstöd af i5,ooo R:dr Banko, hvilket strandägarne likväl vid derom hållen sammankomst ansett sig icke kunna begagna, och frågan om berörda nyttiga företag i sin helhet har således för denna gång förfallit.
Dock hafva strandägarne hosten år 1842 på egen bekostnad verkställt åtskillige partielle rensnings- och sprängningsarbeten i årännan, hvilka arbeten lära hafva i någon mån bidragit till minskning af den skada, som årsflöden förorsaka.
Det är egentligen i den så kallade skogbyggden af detta Län, som boskapsskötseln drifves till den betydenhet, att den kan anses för en, med jordbruket jemförlig lmfvudnäring; men på slättlandet är denna näringsgren, om icke försummad, åtminstone i allmänhet icke u-ppdrifven lill den höjd, hvartill landets naturliga beskaffenhet och förmåner synas 17 synas bereda utvägar.
I skogstrakterne, der åkrarne äro små och svåra att utvidga, men de naturliga ängarne lemna godt foder och tillgång finnes på vidsträckta betesmarker, omfattas kreatursskötsel såsom det enklaste och lättaste medlet till hemmansåboens bergning och förtjenst.
Der uppfödes en mängd slagtboskap, som finner afsättning på de många höstmarknaderna och äfven deremellan uppköpes af oxhandlare från Stockholm.
Ost, smör och talg säljas lill Städerne.
Annorlunda är allmänna förhållandet på slättlandet.
Odlingsarbeten bedrifvas väl der i större skala och ifrigare än i skogsbygden; men de hafva sällan för ändamål att öka gårdens fodertillgångar, utan ås3'fta vanligen en ökning i produktionen af de råämnen, hvilka för brännvinstillverkningen erfordras.
Om än många undantag härifrån måste göras för större väl skötta landtegendomar och för åtskilliga bondhemman, der, såsom jag förut haft