Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hon började på allvar hata de gamla otäcka kläderna och ville ej gå ut och promenera, ty det var ju tydligt, att folk sade, att hon var egoistisk och ej brydde sig om sin man, bara hon själf fick kläda sig grann.
Det skämtsamma gnabbet började blifva bittert, och det var nu ej så ovanligt, att tårarne kommo med i spelet.
» Hvad gjorde det? » räsonerade hon, » om du bad skräddaren om kredit, tills vi kunde spara ihop så mycket? » » Aldrig sätter jag mig i skuld af ren få- fänga, » genmälde han barskt.
» Och om jag ej betalar kontant, blifva kläderna så mycket dyrare. » » Ja, men låna då af någon bland bank- herrarne.
de veta ju, hur ordentlig du är. » » Ja visst, men börjar jag låna, är det snart slut med mitt anseende.
Se så, tänk inte mer härpå, utan följ med ut, om du ännu har någon vänlig känsla för mig, som kan komma dig att glömma, att jag ej är så ele- gant som de andra ungherrarne. » Och därpå teg Elise, tog på sig sin pro- menadtoalett och utstod sedan under hela tiden de voro ute riktiga kval för hvarje blick, som riktades på dem.
Slutligen urartade detta tillstånd därhän, att själfva anledningen till tvisten höll på att glömmas och i stället hvarje liten mot- gång, hvarje olika tanke gaf anledning till bittra ord och uppträden, hvilka slutade med att han ensam gick ut och hon satte sig att gråta af alla krafter.
Men en gång återvände han direkt, sedan han gått.
Han hade varit rentaf hård den gången och kände sig så olycklig vid tanken på sin lilla alltid lika ömt älskade hustrus nedslagna uppsyn.
» Det måste taga ett slut det här, » tänkte han, » annars bär det rent på tok.
Hvad månne hon nu gör i ensam- heten? » och han påskyndade stegen, öppnade sakta dörren och stod en stund alldeles för- stenad vid åsynen af hustrun, som kastat sig ned i soffan och med ansiktet doldt i näsdu- ken, skakade af konvulsiviska snyftningar.
Slutligen smög han sig fram och knäböjde vid hennes sida.
» Käraste min vän, » hviskade han och fat- tade den motsträfviga handen, » förlåt mig min häftighet.
Jag menade ju inte så illa.
Jag skall göra hvad som helst, bara vi kunna få tillbaka vår förra trefhad och glädje. » Och så småningom lugnade hon sig, och då han var färdig att gå till banken, var afskeds- omfamningen lika varm som fordom, och med glädtig röst.
som dock ännu bar spår af rö- relse, ropade hon efter honom: » Jag väntar på dig utanför banken, så att vi genast få gå till skräddaren och välja ut kläderna, om gubben kamrern varit snäll och gifvit dig pengar. » T y Tage Berglund hade beslutit låna hun- dra kronor för att skaffa sig en fullständig sommarkostym.
Det skulle allt bli så myc- ket öfver, att frun kunde få en mera passande klädning än den där mörka af ylle, som då kunde sparas till vintern.
(Förts.)
Efterplock från industriutställ- ningen i Göteborg, ett par föregående n u m m e r af Idun har j a g sökt fästa uppmärksamheten vid, att en icke J8l obetydlig del af de utställda föremålen v o r o frukter af kvinlig slöjdskicklighet, flit och företagsamhet, och j a g h o p p a s därigenom hafva visat, att det kvinliga arbetet varit ganska väl re- presenteradt å denna utställning.
Det torde dock för m å n g a af Iduns läsarinnor, särskildt för hus- mödrarna, vara af ett visst intresse att erfara något o m de öfriga utställningsföremålen, särde- deies o m s å d a n a artiklar, s o m äro föremål för daglig k o n s u m t i o n eller p å ett eller annat sätt äro egnade att gifva väckelser och uppslag till n y a sysselsättningar eller förbättrade metoder för det kvinliga hemarbetet.
sjlj O m vi då följa den något banala, m e n eljes icke s å oäfna regeln, att » m a t e n är halfva f ö d a n », så börja vi m e d den grupp, som i katalogen fått namnet närings- och njutningsmedel.
Vi skänka vårt erkännande åt utställarne af mjöl, gryn och hvarjehande kvarnprodukter, åt Bauer # • Söners, Göteborg, delikata bröd, skinkor, gåslefverpastej m. m.
Ä n n u större u p p m ä r k s a m h e t egna vi å l Skånska konservfabrikens utställning af konser- verade grönsaker samt bär och bärsafter, äfven- s o m åt Göteborgs konservfabriks utmärkta inlägg- ningar af lax, makrill, konserverad fiskfärs och fiskbullar s a m t finare köttkonserver, pickles m. m.
D e s s a fabriker representera en för Sverige tämligen n y industri, och på hvilken sida vi än må befinna oss i den välsignade tullfrågan, m å vi väl dock kunna vara öfverens därom, att det bevisar bristande fosterlandskänsla, om vi köpa utländska varor, när vi k u n n a erhålla s v e n s k a af s a m m a eller bättre kvalité för ett lika godt pris.
De här exponerade konserverna, j ä m t e de s o m erhållas från en och annan ej här representerad fabrik i denna genre — j a g vill särskildt n ä m n a Grandsborgs konservfabrik, Stockholm — kunna godt mäta sig m e d det bästa utländska fabrikat, och l e m n a i alla händelser större trygghet m o t förfalskning.
E n annan fabrikation, s o m i n y s s n ä m n d a af- seende förtjänar att noga u p p m ä r k s a m m a s, är den af choklad, m a r m e l a d och konfektyrer samt kex.
För mindre än ett tiotal år sedan var det utlän- dingen, s o m fyllde hela vårt behof af dylika va- ror, om vi undantaga de konfektyrer, s o m tillver- kades af våra sockerbagare samt den ä n n u blyg- s a m m a r e tillverkning, hvilken bedrefs af några hederliga » k a r a m e l l g u m m o r ».
Detta var dock en- dast afsedt för förbrukning på platsen, och alla de karameller, konfektyrer e t c, s o m gingo i han- deln, alla tillverkningar af den närande och aro- matiska k a k a o b ö n a n, all m a r m e l a d och kex k o m från utlandet.
För omkring 6 år sedan begynte emellertid en företagsam och duktig m a n, fabrikör John Hult- man, M a l m ö, att fabriksmessigt tillverka dylika saker.
M a n skrattade åt h o n o m i början.
Att anlägga en » karamellfabrik » — det var j u rent af löjligt, och hvad kakaobranschen anginge, så kunde m a n väl på förhand räkna ut, att hvarje försök att därvidlag konkurrera m e d ulländingen skulle vara lönlöst.
Hr H u l t m a n fortsatte emel- lertid m e d den effekt, att h a n s fabrik efter 6 års verksamhet sysselsätter en arbetsstyrka på 1 2 0 personer, och den årliga omsättningen icke obe- tydligt öfverstiger den halfva millionen, Hans fabrikat äro n u välkända allestädes i vårt land.
1 dessa dagar öfvergår h a n s fabrik titl ett kapital- starkt bolag, i hvilket hr H u l t m a n själf är största delegaren.
E n så framgångsrik företagsamhet kunde natur- ligtvis ej blifva utan efterföljd, och s å u p p k o m m o efter hand Svenska Marmeladaktiebolaget i Norr- horung, s o m tillverkar choklad, m a r m e l a d och karameller, Göteborgs kexfabrikaksiiebolag och sist Nissens manufacturing C:o, i Stockholm, s o m ute- slutande fabricerar karameller eller s. k. dröps.
A l l a d e s s a firmor k u n n a vi m e d trygghet anbe- falla åt Iduns läsarinnor till benägen hågkomst.
Deras fabrikat är af utmärkt beskaffenhet, och prisen ställa sig i allmänhet ej högre än på ut- ländsk vara, snarare tvärtom.
Försök t. ex. Hult- m a n s s m u l t r o n m a r m e l a d, och ni skall finna, att deliciösare saker kan ni svårligen b j u d a på, när aftonlampan är tänd och ni sitter m e d några vänner och väninnor k r i n g divansbordet i det hemtrefliga förmaket.
(E n firma, s o m vi heller icke få g l ö m m a bort, är Vinborg f C:o, m e n j a g är nästan säker på, att flertalet h u s m ö d r a r redan bytt ut den franska senapen och s o j a n etc. på sitt bord m o t dylik af W i n b o r g s tillverkning.
Skulle så ej v a r a förhål- landet, vill j a g i edert eget intresse råda er att snarast möjligt anställa ett j ä m f ö r a n d e prof, och det kan knappast blifva tvifvel om, att det skall utfalla till den svenska firmans fördel.
Winborg &amp; C:os varor mäta sig fullkomligt m e d.
de bästa utländska tillverkningar i s a m m a väg, h v a d smak- ligheten beträffar, och de öfverträffa dem i pryd- lig utstyrsel.
M a n har dessutom full säkerhet för, att den svenska firmans varor äro förfärdigade af de h e l s o s a m m a s t e och bästa ingredienser, hvilket ingalunda är fallet m e d f r ä m m a n d e fabrikat, ty j u s t i n o m denna bransch drifvas i utlandet sedan långt tillbaka förfalskningar i stor skala.
E n spe- cialitet för den W i n b o r g s k a fabriken är lactoserin- preparaten, billiga och erbjudande ett relativt högt näringsvärde, m e n framför allt h e l s o s a m m a, hvar- o m intyg af högt aktade läkare bära vittne.
F ö r en m ä n n i s k a s timliga existens torde v ä l, näst det att » få litet i sig », frågan o m h v a d m a n skall ha på sig vara den viktigaste, och G u d vet, o m icke en hel del af våra damer rent af betrakta det spörsmålet s o m n:r 1.
Det är därför hög tid, att j a g för m i n a läsarinnor in på det område, s o m upptages af textil- och beklädnadsindustrien.
D e n n a bransch är synnerligt väl representerad h v a d stoff och tyger beträffar.
Däremot äro ut-
ställningarna af färdiggjorda plagg jämförelsevis sparsamt företrädda.
Det är en händelse, som ser ut som en tanke, som den tanken nämligen, ätt o m ett godt material till en klädning fin- nes, så bör en kvinna aldrig stå i förlägenhet för att få klädningen färdig, skulle hon också vara tvungen att själf taga sax o c h nål i hand!
Och det är en tanke, som jag vill kalla förnuftig.
Man må vara glad åt, att likna liljorna på marken i fägring och ljuft behag, men man behöfver ej där- för attrappera deras egenhet att icke sy, ej heller spinna.
Utställarne af garn och väfnader äro så många, att jag ej kan åtaga mig att nämna alla, som kunde vara förtjänta af omnämnande, utan måste inskränka mig till de mest framstående.
Inom garnbranschen utställer Kamgarnssp inner iakticbo- iaget Göta, Borås, förträffliga saker af ull, medan Almedahls, Rydboholms, Nåäs, Kampenhojs o c h Jonsereds fabriker bäfda sitt goda renommé för bomullsgarner.
Då jag emellertid misstänker, att de flesta af Iduns läsarinnor ej gå så grundligt tillväga, att de köpa garn för att däraf förfärdiga beklädnadspersedlar åt sig och de sina, böra vi kanske öfvergå till väfnaderna.
Vi hafva dock funnit sådana å flere af de firmors montrer, som vi här ofvan uppräknat, men i främsta rummet fästa vi oss vid Mölnlyckes stora monter, fullsatt med präktiga tyger i smakfulla mönster och äfven genom sin prisbillighet och sin styrka samt fär- gernas äkthet egnade stt slå an på den besökan- de dampubliken.
Drags bolag, Norrköping, är säkert välbekant för de flesta af mina läsarinnor, och jag vill endast lägga er på hjärtat att fram- hålla för edra kära, oförståndiga gubbar och brö- der, att så länge vi hafva sådana tyger af svensk tillverkning, som dem, hvilka levereras från Drag i Norrköping och Wallbergs fabriker, Slottsmöl- lan, så böra de göra till vilkor, att deras skräd- dare lemna dem kcstymer af svenskt ylletyg- De bli lika eleganta för det, på samma gång som de göra en icke så liten årlig besparing.
Trikåvarorna hafva på senare tid börjat spela en stor roll inom beklädnadsindustrien, det märker man bland annat af härvarande utställning, där branschen är representerad af rätt många utstäl- lare, som i allmänhet hafva goda varor.
Vi fästa oss särskildt vid Karlstads yllefabriks läckra och mjuka schalar, vid Pehrssons, $• C:o, Ulricehamn och Åug.
Clcesons, Svenljunge, trikåvaror af alla slag o c h sist, men ej minst, vid G. Wiechels, Norrköping, utställning af liknande artiklar.
De utställningar af färdiggjorda kläder, som fin- nas å Göteborgsutställningen, äro icke många, men däribland finnes åtskilligt, som visar, att da- merna i rikets andra stad ej behöfva gå långt för att få en toalett, som är både modern och dyr- bar, ifall man nu nödvändigt vill hålla på det senare.
Henrik Ahlberg o c h Bertha Hedenskog draga försorg o m vackra o c h smakfulla klädnin- gar, Maria Andersén om intimare, men därför icke mindre oumbärliga saker.
Två stora göte- borgska kappfirmor, Axel Gillblad § C; o o c h J.
A. Wettergren $• C:o täfla om nöjet att få förse er med präktiga ytterplagg af modernaste fashion, finaste stoff o c h arbete.
Båda dessa firmor höra till de främsta i sitt slag inom Skandinavien.
Hvilken af dem man skall gifva företrädet är svårt nog att säga, o c h juryn har äfven tilldelat dem samma pris.
Är toaletten fullständig ännu?
Nej, förlåt, jag har j u glömt hatt, skor, muff och skinnkrage eller boa.
Hvad hatten beträffar, tror jag mig alls icke om att ge något råd, ty det är något, som går vida öfver mannens förstånd — kanske också öfver kvinnans.
I den vägen finnes här ej heller mycket att välja på.
Dock stanna vi ovilkorligen framför den eleganta monter, som innesluter de prydligaste hufvudbonader från Wallbergs välkända hattfabrik i Halmstad.
Här finnas, utom natur- ligtvis alla möjliga herrhattar, äfven både prak- tiska o c h prydliga fruntimmershattar af filt o c h felb.
— På vällofliga skomaksreämbetets gebit vill jag ej heller närmare inlåta mig, men däremot kan jag ej underlåta att nämna för dem, som hafva Göteborg till sin » hufvudstad », att Londo- ner pelsmagasinet utställer en vacker samling af läckra pelsverk ordnade i en mycket effektrik monter.
Innan vi alldeles lemna detta område, som upp- tager midtelpartiet af den stora industrihallens södra del, få vi ej försumma att taga i betrak- tande Lenningska väfskolans i Norrköping bril- janta utställning, som här med all rätt tilldragit sig allmän uppmärksamhet.
Denna skola, tillkom- men genom donation, är blott några få år gam- mal, men uppträder här med en kollektion, som är rent af glänsandi.
Portierer, dukar, möbel- öfverdrag, gardiner, mattor, broderier jämte billi- L.
W e s t e r b e r g s S m u l t r o n - T v å l gare och enklare saker — allt är utfördt med sådan skicklighet, mönstren visa en sådan stilren- renhet och ett så högt utveckladt konstsinne, att man icke kan undgå att lyckönska vårt land till denna institution.
När någon bekymrad moder grubblar öfver hvad hennes kära flicka skall bli, hvad hon skall lära sig för att finna sin utkomst, då vill jag råda henne att bland de många möj- ligheterna också räkna med Lenningska väfskolan.
(Forts.) Scsevola.
operan synes fortfarande under direktör Nordquists ledning gynnas af framgång.
Ehuru den döda säsongen väl ännu ej kan anses som alldeles slut, gifvas operans föreställningar för mycket goda hus.
| Härtill bidrager nog både den omvexlande repertoaren och den omständigheten, att hufvudstaden vid denna tid besökes af en mängd resande.
Bland dessa ser man en hel del utländingar, hvilka med lifligt intresse följa före- ställningarna å vår opera och uttala sin förvåning öfver att finna dem så goda i alla afseenden.
En hvar, som haft tillfälle något följa operaverksam- heten å utlandets scener, måste nog ock rättvis- ligen erkänna, att vår opera ingalunda behöfver blygas för en jämförelse med de främsta utländ- ska.
En tenor med Ödmanns härliga och bedårande stämma, en bariton med Lundqvists sköna o c h välljudande klang och en sopran med fru Öst- bergs öfverlägsna sångkonst söker man förgäfves på många af utlandets främsta operascener.
Och att k. hofkapellets prestationer ofta äro af utmärk- taste beskaffenhet, är både kändt och erkändt.
— Den framgång, k. operan under de senaste åren rönt, är sålunda ej mer än välförtjänt.
Och har det nu ingångna spelårets början varit god, hop- pas vi, att fortsättningen ej skall blifva sämre.
Att det i nästa vecka torde bli rusning till tea- tern, j a måhända » feber », kan man taga för gif- vet.
Sigrid Arnoldson kommer j u ändtligen och låter höra sig å k. operan i tre af sina bästa rol- ler, nämligen som Mignon, Rosina (i » Barberaren ») och Lakmé eller Julia (i » Romeo och Julia »).
Och vi kunna konstatera, att det är värdt att både höra och se henne.
Vi hade nämligen i förra veckan tillfälle höra henne i Göteborg.
Genom tillmötes- gående från hr August Lindberg, den ovanligt ener- giske o c h framstående teaterdirektören-skådespela- ren i Göteborg, blefvo vi nämligen i tillfälle öfver- vara föreställningen af » Traviata ».
Och vi måste erkänna att ryktet, som föregått fru Arnoldson- Fischoff, ej öfverdrifvit.
Hon är en utomordent- ligt framstående dramatisk sångerska med en vis- serligen ej ovanligt stor, men vacker och hög so- pranstämma, hvilken hon använder med en öfver- lägsen sångkonst, som aldrig sviker.
Fru A.-F. uppträder första gången härstädes om torsdag, då » Mignon » uppföres.
Biljettpriserna äro förhöjda på grund af de stora kostnader, som äro förenade med den celebra sångerskans uppträ- dande.
Detta torde emellertid ej afhålla någon, som älskar höra o c h se en ovanligt framstående dramatisk sångerska.
Och så är hon j u Oskar Arnoldsons dotter 1 Det blir nu första gången hon uppträder på en scen, där hennes fader skördat så många lagrar.
Operan ämnar som bekant äfven idka drama- tisk verksamhet.
Denna börjar redan i dag på så sätt, att mellan » I Firenze » och » På Sicilien » inlägges Coppées bekanta intagande lilla stycke » Förbi », som skall återgifvas af fru Dorsch och fröken Zetterberg.
Närmast därefter kommer Shak- speares » Midsommarnattsdröm », där Spoles roll kommer att utföras af hr Victor Holmquist.
Bland de stycken, som därpå äro beräknade att uppföras, må nämnas Heibergs romantiska skåde- spel » Elfjungfrun » med musik af Kuhlau.
Detta stycke, s o m i Danmark fortfarande står på reper- toaren, har här icke gifvits på bortåt trettio år.
Vidare följer » Jeppe på berget », Holbergs berömda komedi, här så ofta gifven och alltid lika gärna sedd.
Titelrollen kommer att utföras af hr Holm- quist.
Vidare följer Oehlenschlägers » Aladdin », till hvilket stycke hr Emil Sjögren komponerat åtskil- liga musiknummer.
Den norska dramatiska diktningen kommer att blifva representerad af » Sven Orädd », ett nytt ori- ginalarbete, hvartill den bekante norske tonsätta- ren Ole Oisen skrifvit musik.
Påtänkta äro vidare Goethes sångspel » Egmont » med musik af Beethoven samt Shakespeares » Stor- men » med Taubers musik.
rekommenderas for sin angenäma och naturliga smultronlukt och sina utsökta ingredienser såsom en den finaste toilette-tvål; rekommenderas särskildt för den finare toiletten Tillverkas endast hos Ännu har operans direktion för den dramatiska verksamheten endast engagerat en del artister.
På fruntimmerssidan äro anställda bland andra fru Dorsch och fröken Zetterberg, på den manliga si- dan hrr Holmquist, Ranft o c h Hjertstedt, hvar- jämte sannolikt äfven hr Elmlund kommer att lemna sin medverkan.
För öfrigt är meningen, att äfven de af de yngre sujetterna vid den lyri- ska scenen, hvilka lämpa sig därför, skola biträda vid de dramatiska föreställningarna.
K. dramatiska teatern har nu likaledes börjat sin verksamhet för det nya spelåret.
Af den förutva- rande personalen kvarstå alla utom fru Hedlund (Hartman) o c h hr Elmlund.
Nyengagerade äro fru Sternvall o c h fröken Seelig, båda från Svenska teatern, samt hrr Grunder och — — Spellistan för innevarande vecka har upptagit repriserna » Profpilen », » Ett lysande parti » o c h » Falska juveler ».
I dag gifves » Lärdt folk i stubb » och i morgon lördag för första gången » Dubbel- spel » (» Das zweite Gesicht »), lustspel i 4 akter af Oskar Blumenthal, fri öfversättning af Oskar Wijkander.
Nästa nyhet blir antagligen » Lilla professorskan », svenskt original af Ernst Lund- quist.
Andra nyheter under året bli tvänne ori- ginalstycken, båda upptagande h e l a f t o n; det ena, af Frans Hedberg, bär titeln » Ett åskslag », o c h det andra, af Tor Hedberg, heter » En tvekamp ».
Vasateatern öppnade i tisdags ånyo sina portar.
Början lofvar godt.
På programmet stod » Adam och E v a », bearbetning från tyskan och lokaliseringar Harald Molander.
Stycket, i hvilket flere kuplet- ter äro inlagda, är roligt och underhållande, späc- kadt som det är med lustiga episoder och kvicka repliker.
Sär- skildt böra nämnas fröken Grönberg samt herrarne Strömberg och Varberg i de trenne hufvudrollerna.
Den fulltaliga publiken var hela aftonen i den mun- traste sinnesstämning och gaf upprepade gånger sitt bifall tillkänna medels inropningar och bis- seringar.
Sniånotiser från kvinnovärlden, Kvinliga biträden inom postverket.
Fre- drika-Bremer-förbundet har låtit anställa en under- sökning för att få utrönt värdet af kvinliga biträdens arbete inom postverket.
I ett cirkulär till 190 före- ståndare för rikets postkontor har förfrågan gjorts, huruvida där anstälda kvinliga biträden visat sig vara » någorlunda », » mycket » eller » icke » lämpliga för arbetet i postverkets tjänst.
Resultatet af undersökningen rörande kvinnans lämplighet för arbetet i postverkets tjänst blifver — yttrar Fredrika-Bremer-förbundet — att hon, enligt sina förmäns uttalade åsikt, visat sig duglig till nämnda arbete.
Af * de 92 postmästare, som afgifvit bestämda omdömen, är det 48 eller öfver 50 p r o c, som för- klara henne mycket lämplig, hvaremot endast 5 för- klarat henne icke lämplig.
D e anmärkningar, som gjorts mot kvinnans kompetens, gå i allmänhet ut på, att hon till följd af bristande fysisk styrka icke skulle kunna användas inom mer ansträngande grenar af posttjänsten, såsom nattjänstgöringen och resepost- expeditionen.
Postdirektören i Stockholm förklarar i bref till Fredrika-Bremer-förbundet, att den vid hufvudstadens postkontor anställda kvinliga personalen i allmänhet till belåtenhet fullgjort den tjänstgöring, som varit den anvisad.
» Dock finge härvid anmärkas, att be- styren med behandling af afgående och ankommande poster, hvilka bestyr påfordrade en noggrann upp- märksamhet och oftast måste med synnerlig brådska verkställas, vid postkontoret i Stockholm vore af så ansträngande beskaffenhet, att dessa bestyr icke an- setts lämpligen böra åt kvinnor anförtros; likasom icke heller i regel kvinnor visat sig kunna i raskhet och drift vid göromålens handläggning jämföras med sina manliga kamrater. » Omdömet » någorlunda lämpliga » har afgifvits af postdirektören i Göteborg, hvilken tillägger, att hans personliga erfarenhet i fråga om kvinnors användbar- het i postverkets tjänst endast sträckte sig till ett tolftal individer, hvilka tjänstgjort eller tjänstgöra vid poststationer i Göteborgs och Bohus län antingen såsom föreståndare eller biträden åt dessa.
Från Malmö postkontor har slutligen afgifvits om- dömet » mycket lämpliga ».
W e s t e r b e r g s T e k n i s k a F a b r i k, Gefle.
Vid pensionen.
Skildringar för Idun af C h a n nåh.
(Forts.) t egnet fortfor att strömma hela veckan, och allting antog ett högst bedröfligt utse- ende.
Vi sutto en förmiddag församla- u u - de i salongen.
Sankta Marina småsjöng vid pianot.
Sonja trummade sorgmodiga melo- dier på fönsterrutan, och madame satt och lade patience om väderleken.
Hon tänkte på om vädret snart skulle blifva vackert, och patiencen gick strax ut, men alltjämt fortfor smattrandet af regndropparna.
Madame började på nytt och un- drade, o m solen skulle skina o m en half timme.
Patiencen drog ut tre kvart och svarade ja.
Då drog madame en djup suck .och gick ut med sina förrädiska kort med sig.
&gt;Nej, se en människa, » sade Sonja plötsligt, » det var en ovanlig syn! » » Det är Katharine, » sade fröken von Rothen med bestämdhet, utan att se u p p; hon hade ett sätt att utsäga sina antaganden, så att de illuso- riskt gjorde intryck af visshet.
» Men det liknar knappt Katharine, » sade Sonja med misstänkt saktmod.
» Ja, men det är det, » fortsatte fröken v o n R o - then, som om Katharine hade varit det enda gång- bara i staden i denna stund, » hon skulle skaffa hem litet grönsaker till soppan, men hon sade just, att det blir nog icke så lätt att få något i det här eviga regnvädret. » » Fröken von Rothen, för den stackars kusm- löjtnantens skull sluta upp, medan det är tid, med att vara så viss, när ni ingenting bestämdt vet.
Har ni någonsin sett Katharine nyttja ljusgrå ben- kläder och guttaperkarock? » » Ar det en herre? » » Kommer han hit? » » Hvem kan det vara? » » Hvem skall han söka? » Nu blef det ett lif och en rörelse.
Vi kikade bakom gardinerna.
Jo, minsann, under ett öfver- väldigande stort randigt paraply närmade sig ha- stigt nedre delen af en regnrock o c h ett par ljus- grå ben, som omöjligen kunde tillhöra vår heder- liga Katharine.
Nu kom han in genom grinden, svängde upp- för gången, nu ringde klockan.