Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Men alt bibehålla en lärare i ett ämne, som tillhör den teoretiska examen, ulan att lemna honom i behåll rättigheten alt examinera, och alt sålunda fortfarande kreera professorer i fysiologi, i anatomi, i kemi etc. med föreläsningsskyldighet, men utan lärjungar, synes Rikets Ständer innebära ett förbiseende lika mycket af vetenskapens anspråk, som af det allmännas rätt att ej se Statens medel gagnlöst använda.
Rikets Ständer hafva ock kunnat lätt fatta den ifver, Carolinska Institutets lärare visat för att få behålla den teoretiska undervisningen, hvars borttagande från Institutet 32 Expeditions-lits lo t/e Is Förslag till underd.
Skri/velse, N:o 88. kaslar på detsamma icke blott misstanken utan beskyllningen för otillräcklig vetenskaplighet; och anse Rikets Ständer deras strid för hvad sorn blifvit benämndt
Institutets förlorade rättigheter just innebära en borgen för de förhoppningar, man är berättigad alt bygga på den fria täflan emellan de olika läroverken, enär det i sjelfva verket icke är rättigheter, utan skyldigheter, Institutet vill återvinna.
Förlusten bar emellertid, enligt Rikets Ständers omdöme, hårdast drabbat den medicinska undervisningen och på samma gång samhället.
På de mindre medicinska läroverken hopas en alltför vidsträckt undervisningsskyldighet, då man deremot hindrar det fullständigare läroverket alt begagna de krafter, som det eger till undervisningens fromma.
Genom att monopolisera vid fakulteterna den teoretiska undervisningen och examen, inskränker man den fria vetenskapliga täflan med sina goda följder, och vållar dymedelst, att de (vänne minst fullständiga läroverkens smärre krafter lagas i ett onaturligt stort anspråk, under det att lärare vid Institutet i afseende på undervisningen i teoretiska läroämnen, så alt säga, sättas på indragningsstat.
I afseende på den fria täflan, som med det nu framställda förslaget jemväl åsyftats, har man påstått, att det vore omöjligt och obilligt att begära det de två läroverken, eller Universitetens medicinska fakulteter, med betydligt mindre lärareantal, skulle kunna täfla med det tredje, eller Institutet, som eger flere lärare än de båda andra tillsammans.
Men om än Universitetens medicinska fakulteter ega mindre lärareantal än Institutet, åligger det likväl, så som den medicinska kursen för närvarande är ordnad, minst åtta af Institutets lärare alt under en viss tid af studiikursen äfven lemna fakulteternas lärjungar klinisk undervisning på de större sjukvårdsanstalterna i hufvudstaden, hvarigenom den förespeglade orimligheten af täflan helt och hållet försvinner, enär desse lärares undervisning således är gemensam, eller hvad man kallar ett cornmune bonum, för alla tre läroverken.
Om likväl berörda farhåga egt grund, bade del, sä vidt Rikets Ständer kunna inse, åtminstone varit bättre, att man befriat de mindre läroverken från en del af undervisnings- och pröfningsskyldigheten i de ämnen, som tillhöra den medicinska kursen, till exempel från de praktiska ämnen, som ingå i licentiat-examen, än att fråntaga den starkaste läroanstalten hela den teoretiska undervisningen.
Hä remot invändes dock från förstnämnda läroverks sida, ali det vore i hög grad skadligt att skilja de praktiska läroämnena från de teoretiska, isynnerhet uti medicinska vetenskapen, der alla ämnen så nära och intimt sammanhänga med hvarandra.
Dessa läroverk skulle dessutom genom ett sådant ordnande lätteligen blifva ensidiga, teoretiskt spekulativa skolor.
Men det är just detta skäl man förbisett, när man åt institutet anvisat en uteslutande praktisk verksamhet.
Härigenom är denna läroanstalt dömd till ensidighet och man framtvingar derigenom just det hufvudfel, hvars undanrödjande med den medicinska undervisningens ordnande åsyftades, och hvilket bestod deri, att, såsom komiterade yttrat, åtskiljdt var hvad som aldrig utan olycksbringande följder kari åtskiljas i en vetenskap sådan som medicinen, nemligen teori och praxis; och hvilket äfven var anledningen dertill att Universitets-fakulteterna kunnat tillvitas ensidighet i teoretisk rigtning, Carolinska Institutet åter i praktisk, hvilket i sin ordning alstrat brist på samverkan.
Maj:ts (örenämnda nådiga Bref till Sundhets-kollegium af den 26 April 1861 är numera förklaradt, att de läkare, som tillförene genomgått fullständig studiikurs vid Carolinska institutet och aflagt såväl Kirurgie-magisler-examcn som dittills stadgade embetsprof, äro kompetente att söka och vinna förslag och befordran till alla läkarebeställningar i Statens tjenst, för hvilka ej särskilda kompelensvilkor genom samma Kongl. Bref blifvit fastställde, såsom akademiska lärarebefattningar m. fl.
Härigenom Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 88. 33 Härigenom måste anses vara erkändt, att de läkare, som danats uteslutande af Carolinska Institutet, ega tillräckliga kunskaper och skicklighet för att kunna ernå den likställighet i afseende på rätt till befordran, hvarom så länge tvistats.
För att likväl till sist undanrödja allt tvifvel om Carolinska Institutets förmåga att äfven i sitt nu nydanade skick bibringa tillräckligt vetenskaplig undervisning äfven i de ämnen, som äro företrädesvis teoretiska, torde det vara nog att erinra, hurusom de samme lärare, hvilka frånkännes rätt att i den teoreliskt-medicinska examen bedöma elevernas kunskapsprof tillmäles behörighet ali bedöma lärdomsprof, aflagda af dem, hvilka söka anställning såsom professorer i just samma teoretiska ämnen.
På grund af hvad nu blifvit anfördt, tveka Rikets Ständer ej alt, såsom en väsendtlig brist i sednast vidtagna anordning, beträffande den medicinska undervisningen, och såsom icke öfverensstämmande med de afsigter, Rikets Ständer vid särskilda tillfällen tillkännagifvit, i fråga om en sådan organisation af Carolinska medico-kirurgiska institutet, att skicklige läkare lör alla grenar af medicinalverket för Statens behof der kunde danas, anmärka det förhållande, att den teoretiska och praktiska undervisningen vid delta läroverk blifvit åtskiljda; Och få Rikets Ständer, med anledning häraf, hos E. K. Maj:t i underdånighet anhålla, det E. K.
Maj-.t läcktes medgifva Carolinska medico-kirurgiska Institutet rätt att, i likhet med Universitetens medicinska fakulteter, anställa såväl den teoreliskt-medicinska, eller så kallade medicine-kandidat-examen, sorn den praktiskt-medicinska eller medicine-licentiat-examen, samt all Kongl.
Stadgarna för bemälda Institut af den ‘26
April 1861 mätte i öfverensstämmelse härmed varda ändrade, och de åtgärder i öfrigt vidtagas, som för befordrande lill verkställighet häraf må finnas nödiga.
Prat. 1862 $ 1863. 10 Samt. 1 Afd. 5 Haft. 5 34 Expeditions-Utskottets Förslag till anderd.
1V0 §9.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 9 Maj 1865.
Presle-Ståndet den 9 — — Borgare-Ståndet den 9 — — Bonde-Ståndet den 16 — — Rikets Stånders underdåniga Skrifvelse, angående ytterligare anslag till beredande af arbetsförtjenst för de behöfvande inom Marks härad af Elfsborgs län.
(Stats-Ulskottets Utlåtande N:o 95.) S. A. K.
Sedan, — i anledning af hos Rikets Ständer gjord framställning derom, att Rikets Ständer måtte dels, till beredande af arbetsförtjenst åt den, i följd af den inträffade bomullsbristen, arbetslösa befolkningen inom Marks härad, anvisa medel till omläggning af allmänna landsvägen emellan Borås stad och Sundholms gästgifvaregård, dels ock bevilja ett anslag af 20,000 R:dr till understöd åt den stora mängd utfattiga personer i samma härad, hvilka genom den saknade arbetsförtjensten råkat 1 verklig nöd, — Rikets Ständer, uti den 26 sistlidne Mars lill E. K.
Majit aflåten skrifvelse, utan att då yttra sig angående frågan om berörda fattigunderstöd, i underdånighet anmält, att Rikets Ständer funnit skäligt anvisa det för ifrågavarande vägomläggning begärda anslag af 60,000 R:dr; så har É. K.
Majit genom nådig Proposition af den 17 i förliden månad gifvil Rikets Ständer tillkänna, huruledes Örby, Thorestorps, Surteby, Berghems.
Sätila och Seglora pastoraler inom lorenämnda härad, genom dertill å allmänna kommunalstämmor utsedda ombud, hvilka i hufvudstaden sig inställt, hos E. K.
Majit gjort underdånig framställning om en snar mellankomst från det allmännas sida lill lindrande af den talrika fattiga och arbetslösa befolkningens ställning.
Af de (ill E. K.
Majit ingifna, pä husförhörslängderna grundade förteckningar öfver de personer inom ofvannämnde pastorater, som af väfnadsslöjden haft sin hufvudsakliga utkomst, hade inhemtats, all dessa personers antal uppginge till 10,470, deraf likväl 1,021 personer vore fabriksarbetare, till hvilkas underhåll fabriksegarne äro skyldige att bidraga.
De återstående 9,449 utgjordes af inhyseshjon, backstugusittare och utfattige torpare, al hvilka de förstnämnde icke egde någon jord att bruka, hvaremot de sednare väl innehade sådan, men hvilken, lill följd af dess svaga beskaffenhet och innehafvarnes oförmåga att åt jorden gifva behörig vård och skötsel, i allmänhet lemnade blott ringa afkastning, hvadan omförmälda befolkning, derest tillfälle lill arbetsförtjenst ej blefve för densamma beredt, komme att hemfalla till fattigvården.
Men då fattigvården inom ofvannämnde kommuner, hvilkas hela befolkning Expeditions-Utskottets Förslag lill underd.
Skrifvelse, IS:o 89.
35 uppginge lill omkring 28,000 personer, redan lemnade understöd åt 2,455 underhållstagare, samt penningeförlägonheten hos de smärre hemmansbrukaren äfven vore ganska stor, så att någon hjelp lill de nödlidande idre kunde af dem påräknas, skulle det icke blifva för kommunerna möjligt att bära denna ökade fattigvårds kostnader.
På grund häraf och då det utaf Rikets Ständer till vägförbätlringar inom häradet redan anvisade omförmälda anslag af 60,000 R:dr, deraf en betydlig del utan tvifvel komme att åtgå till betäckande af expropriations-kostnader m. m., icke blefve på långt när tillräckligt att bereda sysselsättning och arbetsförtjenst åt den behöfvande befolkningen derstädes, hade ofvanbemäJda menighets-ombud i underdånighet anhållit, det E. K. Maj:t mätte af Rikets Ständer äska ett ytterligare anslag af Sextiotusen Riksdaler ulan återbetalningsskyldighet, alt fördelas emellan ofvannämnda paslorater, för att användas till väganläggningar och vägförbätlringar, för hvilka planer och kostnadsförslag redan funnes upprättade, äfvensom till andra för kommunerna nyttiga företag af den beskaffenhet, att icke allenast män och qvinnor, utan äfven vuxna barn dervid måtte kunna erhålla sysselsättning och arbetsförtjenst.
Vid öfvervägande af denna underdåniga framställning, har, enligt hvad i den nådiga Propositionen vidare anlöres, E. K.
Maj:l funnit den nödställda belägenhet, hvaruti en stor del af den idoga befolkningen inom Marks härad blifvit, ulan eget förvållande försatt, vara i hög grad förtjent af behjertande och påkalla det allmännas kraf tiga hjelp; Och då Statens mellankomst för att bispringa de samhällsmedlemmar, som vid inträffande allmänna missve.vler hemsöktes af brist och lidande, länge ansetts vara nödig och medel för sådana tillfällen funnes ställda till Kongl Maj:ts disposition; samt de förhållanden, hvilka nu berölvat ifrågavarande befolkning dess snart sagdt enda utväg att genom arbete förskaffa sig en tarflig bergning, syntes vara af enahanda ömmande beskaffenhet och gifva samma befolkning giltiga anspråk på understöd från det allmännas sida för all skyddas från hunger och elände, helst ett snart öfvergående af omförmälda förhållanden icke ännu syntes vara att förvänta, har E. K. Maj:t, som ansett, alt de medel, hvilka för ifrågavarande ändamål erfordras, lämpligen kunde anvisas lill utgående från den för behöfvandes undsättning i missvextår afsalia fond, hvilken, enligt Rikets Ständers underdåniga skrifvelse af den 14 sisllidne Januari, egde en disponibel tillgång af 1,200,009 R:dr 25 öre, i nåder föreslagit Rikets Ständer att å nämnda fond till E. K.
Majrts disposition anvisa ett belopp af Sextiotusen Riksdaler, ali användas till beredande af arbetsförtjenst åt de behöfvande inom ofvanomförmälda sex paslorater af Marks härad.
I sammanhang härmed har E. K. Maj:t tillika föreslagit, att dessa medel, hvaraf en tiondedel, eller 6,000 Riksdaler, borde få fördelas emellan sådana behöfvande, hvilka i mer eller mindre mån saknade krafter att genom arbete förtjena sitt uppehälle, eller användas till inköp af lifslörnödenheter lör deras underhåll, borde ställas under en lör ifrågavarande pastorater gemensam förvaltning eller direktion, så sammansatt, att hos densamma kunde förenas kännedom af alla lokala förhållanden med ett upplyst nit och lifligt intresse för medlens användande på ändamålsenligaste sätt, och hvilken direktion utan omgång eller tidsutdrägt vore i tillfälle att genast träda i verksamhet, hvarjemte E. K. Maj:t, som i korthet angifvit denna direktions blifvande organisation, gilvit Rikets Ständer tillkänna, att E. K. Maj:t, pä del åtgärder skyndsamt måtte kunna till de behöfvandes bispringande vidtagas, anbefallt Stats-kontoret att till E. K.
Maj:ts Befallningshafvandes i Elfsborgs län disposition förskottsvis utanordna eli belopp af Tiotusen Riksdaler. 36 Expeditions-Utskottets Förslag lill undercl. Skri/velse, N:o 90.
Rikets Ständer, sorn till pröfning förehaft såväl E. K.
Majlis omförmälda nådiga Proposition, som ock hvad i öfrigt i detta ämne hos Rikets Ständer förekommit, hafva icke kunnat annat än dela de dervid uttrjckta meningarna om behofvet af Statens mellankomst, dels för alt åt den arbetsföra delen af ifrågavarande nödställda befolkning inom Marks härad bereda arbetsförtjenst, dels för att lindra nöden bland dem, som genom omständigheterna blifvit försatte i sådan ställning, att de, äfven om arbetstillfälle erbjudes, icke förmå alt sig försörja; och som de af E. K.
Maj:t för vinnande af detta ändamål föreslagna åtgärder synts Rikets Ständer ändamålsenliga, hafva Rikets Ständer utaf de för undsättningar vid missvexter eller felslagna skördar afsedda och i Riksgälds-kontorel innestäende medel anvisat ett belopp af Sextiotusen Riksdaler, att, på sätt och i den ordning E. K. Maj:t föreslagit, användas till beredande af arbetsförtjenst åt de behöfvande inom Orby, Thorestorps, Surteby, Berghems, Sätila och Seglora pastorater af Marks härad ; dervid Rikets Ständer velat åt E. K. Maj:t öfverlemna att meddela de föreskrifter i afseende på dessa medels användande, som kunna finnas erforderliga och ledande lill det åsyftade ändamålets vinnande.
Uppläst och godkåndt hos Ridd. och Adeln den 9 Maj 186.x.
Presle-Slåndet den 9 — — BorgareStåndet den 9 — — Bonde-Ståndet den 16 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning aj Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om anvisande af medel till ett vägarbete i Norrbottens län, för ajböjande af der befarad hungersnöd.
(Stals-Utskoltets Utlåtande N:o 96.) S. A. K.
Enligt hvad E. K. Maj:t uti nådig Proposition af den 17 i förliden månad gifvit Rikets Ständer tillkänna, har E. K.
Majrts Befallningshafvande i Norrbottens län uti skrifvelse den 12 sistlidne Mars hos E. K.
Majit gjort underdånig framställning om medels anvisande för utförande af en föreslagen väganläggning emellan Skrölelfven och Gellivara kyrkoplats.
För detta arbetsföretag, hvarmed afsåges att från Skröfvens by, der Skrölelfven, en bigren till Kalix eif, upphör att vara med båt farbar, erhålla Expeditions-Utskottets -Förslag till underd.
Skrifvelse, i\:o 90. 37 en 12 fot bred väg af 6 mil 13,800 fots längd till nämnde kyrkoplats och sålunda genom en oafbruten kommunikationsled sammanbinda denna plats med kustlandet, bade redan år 1860 af Löjtnanten R.
Schough blifvit upprättade plan och kostnadsförslag, upptagande för vägen emellan Gellivara och Lejpojerf, 2 mil 20,800 löt . . .
R:dr 30,859: — „ d:o från Lejpojerf till Hackas, 2 mil 1,000 fot „ 23.150: — och d:o från Hackas till Skröfven, 1 mil 28,000 fot „ 23,730: — eller tillsammans R:dr 77,739; Och har E. K. Maj:ts Befallningshafvande, på anförda skäl, i underdånighet hemställt, att af tillgängliga medel mätte anvisas, såsom anslag utan återbetalningsskyldighet, hela den sålunda beräknade kostnadssumman, eller ock, derest hinder häremot skulle mola, dock för sträckningen emellan Lejpojerf och Skröfven beviljas den derför uppgifna summan af tillsammans 46,880 R:dr, samt att blifvande anslaget, i stället för alt ölvertagas af den Direktion, som till arbetets utförande skulle hildas, måtte, enär denna Direktion syntes icke blifva i tillfälle att anskaffa borgen tili säkerhet för anslaget och för arbetets utförande, ställas till disposition af E. K. Maj:ts Befallningshafvande, som lämpligast borde, vid sommarens inträdande, åt nybyggarnc, hvilka då icke förmådde aflägsna sig till nedre landet för att söka arbetsförtjenst, bereda sådan på stället och draga försorg om lilsmedels anskaffande och transporterande till orten.
Med anledning af denna framställning och sedan Styrelsen för Allmänna Vagoch Vattenbyggnader blifvit i ämnet hörd, har E. K. Maj:t, — då sistlidet års missvext inom Norrbottens län varit så omfattande, alt det allmännas mellankomst funnits nödig för afböjande af för hela orten menliga, långvariga följder af densamma, och lämpligaste sättet dervid syntes vara att anskaffa arbetsförtjenst åt den nödställda befolkningen genom utförande af allmänt nyttiga arbeten, — föreslagit Rikets Ständer att för verkställande, i enlighet med Löjtnanten Schoughs ofvan omlörmälda plan, af ifrågavarande väganläggning, dock för närvarande icke i större utsträckning, än för den del, som komme att löpa mellan Skröfven och Lejpojerf, måtte anvisas ett anslag utan återbetalningsskyldighet, hvilket, — dä fullgörande af menighetens förut gjorda åtagande att till arbetet bidraga med en fjerdedel af beräknade kostnaden, icke numera, med hänsigt till den nödställda belägenhet, hvari samma menighet sig befunne, kunde skäligen påfordras, men icke heller hela den äskade summan syntes erforderlig, enär dagsverkspriset, då arbetsförtjenst saknas, icke kunde antagas komma att bibehålla sig vid del i förslaget upptagna höga belopp af 1 R:dr 75 öre, — E. K.
Majit ansett kunna lämpligen bestämmas till 40,000 Riksdaler och utgå af de till behöfvandes undsättning vid missvexter afsedda, i Rikets Ständers Riksgälds-kontor innestående medel, utgörande i början af innevarande är 1,260,699 R:dr 25 öre, samt, i enlighet med hvad föreslaget blifvit, ställas tdl E. K. Maj;ls Befallningshafvandes disposition: och har E. K. Maj.t, i afbidan på Rikets Ständers beslut, anbefallt Stats-kontoret att, på del åtgärder skyndsamt mätte kunna vidtagas till de behöfvandes bispringande, af under händer varande medel till E. K. Maj:ts Befallningshafvandes i länet disposition för ändamålet förskottsvis anordna ett belopp af 8,000 R:dr.
Rikets Ständer, som ansett hvad E. K. Maj:t sålunda föreslagit vara af behofvet högeligen påkalladt, hafva, i enlighet dermed, lill beredande af arbetsförtjenst medelst anläggning af väg mellan Skröfven och Lejpojerf inom Norrbottens län, utaf de för undsättningar vid missvexter eller felslagna skördar afsedda och i Riksgälds-kontoret innestående medel anvisat, såsom anslag utan återbetalningsskyldighet, ett belopp af 38 Expeditions-Utskottets Färsing till. underd.
Skrijvelse, N:o 94.
Fyratiotusen Riksdaler Riksmynt, för alt, under behörig redovisningsskyldighet, ställas till E. K.
Maj:ts Befallningsbafvandes i Norrbottens län disposition.
Hvilket Rikets Ständer få, till svar ä den nådiga Propositionen, i underdånighet meddela ; framhärdande etc.
Wto 91.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 9 Maj 1*63.
Presle-Ståndet den 9 — — Borgare-Ståndet den 9 — — Bonde-Ståndet den 16 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af vackt fråga om hemmanet N:o 4 Fangåmons, mantal?
i Jemtlands lån, bejriande från rotering.
(Satnmans.
Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Ulsk.
Bel. IS:o 10 och Utlåt.
Hos Ri kets Ständer har framställning blifvit gjord derom, att hemmanet Fångåmon N:o 1, om f mantal, i Jemtlands län, hvilket hemman, oaktadt sin ofruktbara jordmån och i allmänhet särdeles svaga beskaffenhet, blifvit, vid den inom provinsen Jemtland sednast verkställda rotering, till ordinarie rotering indeladt, mätte varda från delta onus befriad!; och hafva Rikets Ständer af företedda handlingar rörande denna fråga inhemtat, att behörig nybyggesutstakning och uppskattning af nämnda hemman blifvit den 30 och 31 Augusti 1830 verkställd af vederbörlig afvittringslandtmätare med biträde af gode män; utvisande instrumentet öfver denna förrättning: att lägenheten, som vore nästan omgifven af fjellmossar, vore belägen 2| mil från Undersåkers kyrka, 11 mil från Östersunds stad och 4 mil från Gustafs och Carlbergs kopparverk; att marken vore af ganska mager och till stor del ofruktbar beskaffenhet; att slåttern egentligen utgjordes af starrmyrar, som endast hvartannat år kunde gifva någon afkastning; alt skogen, som bestode af så kallad fjellgran, björk och någon tall, sparsamt nyttjad, kunde tjena till husbehof, ehuru någon inkomst deraf ej vore att förvänta; att den jord, der nybyggets hemegor och åkerland borde anläggas, vore lös och utan någon stadig botten ; att nödigt husbehofsfiske funnes i östra och vestra Fångsjöarne, Ottsjön och Åmen; att hemmanet blifvit förslagsvis upptaget till £:dels mantal med 2 R:dr 24 sk.
Banko i grundränta, att efter 25 frihetsår erläggas; samt att förrättningsmännen Exp e //it iöns - U
Is kotte ts Förslag till anderd.
39 ej ansett sig böra för det dåvarande bestämma någon kronotionde, enär ganska ovisst vore om säd derstädes kunde vexa, ulan föreslagit, att härmed mätte uppskjutas till frihetsårens slut, då erfarenhet härom blifvit vunnen.
Den vid förrältningsinstrumentet fogade egobeskrilning upptager hemmanets inrösningsjord till 116 tunnland 1 kappland, nästan uteslutande starrsätter; och är förrättningsmännens förslag af Kongl.
Befallningshafvande i Jemtlands län genom Resolution den 17 Mars 1831 läststäldt.
Vidare iuhemtas af ingi foa handlingar, alt Jemtlands läns Pröfnings-komilé för år 1862 till 400
R:dr, dertill detsamma varit af Taxerings-komitéen uppfördt, och det fastän taxeringsbeloppet för hela Undersåkers socken, derinom Fångåmon är beläget, bestämdes för I3f£idels mantal till ej mindre än 265,210 R:dr R:mt; att Fångåmon år 1851 blifvit indeladt till erläggande af vakansafgift för rotering, att ingå i skatt år 1856, jemlikt Kongl. Brefven den 8 Oktober 1851 och den 30 Mars 1855; att, enligt Länsmannen G.
Hoffstedls den 24 Oktober 1862 uthändigade betyg, Hoffstedt, som, under den tid han var Länsman inom distriktet, flere gånger besökt Fångåmon och i Augusti månad 1860 derstädes förrättat syn och besigtning, då befunnit hemmanet vara af en ytterst usel beskaffenhet, hvad jordmånen beträffade, så att derstädes under vanliga år ej kunde födas mer än 1 häst, 2 till 3 kor och 8 lår, och det endast med starr- eller myrfoder, hvarförutan hemmanets läge ej vore sådant alt förbättringar medelst odling af jorden kunde åstadkommas, hvilket visat sig deraf ali, vid anställda odlingsförsök, säden nästan aldrig blifvit användbar; varande något lönande fiske eller annan näringsgren icke att tillgå, så att åboen derstädes blott med mycken möda kunnat lifnära sig; alt ett af nuvarande Länsmannen i Undersåkers distrikt V. Forssbergsson den 14 November 1862 gifvet intyg ytterligare bekräftade svagheten af hemmanets jordmån såväl för sädes- som gräsodling, med tillägg det hemmanet vore företrädesvis bloltstäldt för frostskada, äfven då på andra ställen inom socknen försvarlig sädesafkaslning erhölles; samt att, enligt protokoll öfver sockenstämma med Undersåkers församling den 6 Oktober 1861, socknemännen då rnedgifvit alt åboen ä hemmanet Fångåmon finge åtnjuta nedsättning i afseende på vägunderhållet lill en tredjedel af det åsätta skattetalet, enär de ansägo hemmanet, genom något misstag af Afvittringslandtmätare!!, vara alltför högt uppskaltadt i förhållande till dess verkliga värde och till den afkastning det kunde lemna; hvarförutan, och då det, i betraktande af de vidsträckta tjell, floar, mossar och träsk, hvaraf hemmanet förnämligast bestode, tillika vore mindre troligt att hemmanet ens i en framtid kunde upphjelpas, socknemännen uppmanat och tillstyrkt, del hemmansåboen borde så fort ske kunde, å vederbörlig ort söka erhålla rättelse i misstaget eller nedsättning i sina onera.
I betraktande af hvad sålunda förekommit få Rikets Ständer härmed hos E. K. Majit i underdånighet anhålla, alt E. K.