Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Majit, under åberopande af hvad i sistnämnda nådiga Proposition finnes omförmäldt rörande möjligheten alt, utan behof af särskild upplåning, för 1863 bereda tillökning i byggnadsfonden, i nåder föreslagit att, då södra stambanans fullbordande borde, så vidt möjligt, fortskyndas, samt detta måls ernående torde kunna emotses under loppet af år 1865, derest erforderliga medel för arbetets kraftiga bedrifvande under år 1863 blefve att tillgå, Rikets Ständer mätte för arbetenas fortsättande å nämnda stambana under innevarande år af ofvanupplagna summa, 26.315,000 Ridr, anvisa 3,815,000 Riksdaler.
Förutom de nu anförda skälen för beviljande af tillökning i de för arbetenas bedrifvande under innevarande år af Rikets sednast församlade Ständer anvisade tillgångar, har E. K.
Majit, uti Dess om anskaffande af medel till jernvägsbyggnaderna aflåtna nyss åberopade nådiga Proposition, erinrat derom, att det icke kunde vara förenligt med klok hushållning, om arbetet på Statens jernvägsanläggningar skulle under clt år betydligt inskränkas och sedermera under de påföljande än ytterligare utvidgas, Expeditions-Utskottets F'öi'slu(j till underd.
Skri/velse, JS:o 22- 3 samt att ett djlikt förfarande dessutom tilläfventyrs kunde komma att menligt inverka på arbetslöner och arbetstillgång, åtminstone inom de orter, der jernvägsarbete,na påginge.
Då Rikets Ständer ansett af vigt, alt med möjligaste första fatta sitt beslut, i fråga om det af E. K. Maj:t sålunda äskade anslag till bestridande af kostnaderna för innevarande års arbeten å södra stambanan, hafva Rikets Ständer tili särskild behandling förehaft denna del af E. K. Maj:ls nådiga Proposition, och dervid jemväl tagit under öfvervägande dels de underdåniga framställningar, hvilka, enligt hvad i E. K. Maj:ts nådiga Proposition omförmäles, blifvit hos E. K.
Majit gjorda i fråga om södra stambanans dragande i mera ostlig rigtning, än den vid sisttörflutna riksdag bestämda, dels ock åtskilliga hos Rikets Ständer gjorda framställningar och förslag såväl i berörda hänseende som angående, bland annat, särskildt påskyndande af jernvägsarbetet emellan Mullsjö station och staden Jönköping.
Beträffande härvid först södra stambanans rigtning, så har E. K.
Majit i den nådiga Propositionen omförmält, hurusom ett större antal petitioner från jordegare och andra innevånare i Ostergötlands och Calmar län (III E. K.
Majit inkommit, uti hvilka petitioner sökanderne framställt de flerahanda fördelar som, enligt deras förmenande, ej mindre för landet i allmänhet medelst en kortare kommunikation emellan Stockholm och södra Sverige, än ock särskildt för de sydöstra delarne af riket, skulle uppkomma derigenom att den föreslagna stambanan genom Östergötland utlades öster om sjön Sommen, i stället för vester oin nämnda sjö, enligt Jernvägs-kommittéens förslag; och hade, enär en sådan förändring i förslaget om östra stambanans sträckning skulle hafva till följd, att äfven södra stambanan frän sjön Salen borde erhålla ett mera ostligt läge och sålunda icke utläggas i rigtning åt Nässjö, utan framdragas öfver trakten invid Eksjö mot sydöstra hörnet af sjön Sommen, Fl. K.
Majit, i enlighet med förbemälde petitionärers derom framställda begäran, åt Chefen för Statens jernvägsbyggnader uppdragit att, till frågans fullständiga utredande, låta på deras bekostnad verkställa undersökningar om möjligheten att, utan allt för stora svårigheter med hänseende till terrängens beskaffenhet, öster om sjön Sommen anlägga en jernväg i kortaste sträckning från sjön Salen till staden Linköping.
Sedan, med anledning häraf, ifrågavarande undersökningar blifvit verkställda, hade bemälde
Chef uti memorial af den 6 Oktober sistlidet år till E K.
Majit inkommit med ett af plankartor och profdriluingar åtföljdt utlåtande i ämnet, hvaraf hufvudsakligen inhemtades, att den östra linien väl skulle blifva något öfver £ mil kortare, än den vestra, men att, i anseende till de å förstnämnda linie förekommande betydligt längre lutningar och stora antal krökningar, den tidsförlust, som i fiiljd häraf skulle uppkomma för trafiken, blefve större än den tidsvinst, sorn bereddes derigenom, att väglängden vore kortare, hvarjemte materielen korinne att å en efter den östliga linien utlagd bana mycket hastigare förslitas, äfvensom trafiksäkerheten å denna linie skulle jemförelsevis blifva mindre, än på den vestra linien, der terrängförhållandena vore vida gynnsammare.
Beträffande åter kostnaden för den ena eller andra sträckningen, skulle denna ökas med 547,142 Ridr, om banan droges öster om Sommen; men dä härjemte loges i betraktande att banan från Falköping öfver Jönköping och Tenhult måste, för att anträffa en östligare anlagd hana, förlängas med 1 mil 10,000 fot, motsvarande en utgift af omkring 820,000
Ridr, komme den verkliga prisskilnaden, till fördel för vestra linien, alt blifva 1,367,142 Ridr, hvarförutan, om denna linie bibehölles, besparing i underhållsoeb driftkostnad skulle vinnas för nära en mil.
Hvad härefter angår frågan om skyndsamt fullbordande af jernvägsarbetet emellan Mullsjö och Jönköping, hafva i sådant afseende flera särskilda framställningar blifvit 4 Expeditions-Utskottets borstat] till underd.
Skrifvelse, A’:o SS. hos Rikets Ständer gjorda, dervid såsom skäl åberopats angelägenheten daraf, att den del utaf södra stambanan, som skall förena Jönköping med Falköping, varder så fort som möjligt färdig, hvadan yrkats att nödiga medel mätte varda för omförmälda ändamål förskottsvis anvisade.
Härförutan hafva Rikets Ständer tagit kännedom om följande till E. K. Maj:t ingifna och tillika med åtskilliga andra framställningar rörande jernvägsfrågorna, från E. K. Maj:t till Rikets Ständer öfverlemnade handlingar, nemligen: l:o Femtiotre särskilda genom E. K. Maj:ts Befallningshafvande i Calmar län insända, dels af länets norra Hushållnings-sällskap, dels af jordbrukare och näringsidkare inom orten lill ett antal af 1.637 personer undertecknade och af E. K. Maj:ts Befallningshafvande förordade petitioner om södra stambanans anläggning öster om sjön Sommen eller eljest med en så ostlig rigtning genom Småland, som lokala förhållanden och fästadt afseende på hela rikets sanna fördel kunde medgifva. 2:o Cheféns för Statens jernvägsbyggnader, af plankartor och profiler samt kostnadsförslag åtföljda, här ofvan omförmälda, underdåniga memorial, angående de verkställda undersökningarna med afseende å förslaget om stambanans anläggande öster om sjön Sommen. 3:o En af E. K. Maj:ts Befallningshafvande i Östergötlands län till E. K. Maj:t i underdånighet insänd, af dertill utsedda deputerade undertecknad petition, åtföljd af ett vid hållet allmänt sammanträde med länets innevånare inför E. K. Maj:ts Befallningshafvande, den 4 Mars sistlidet år, förd t protokoll, innefattande, bland annat, en närmare utveckling af den inom provinsen Östergöthland allmänt uttalade åsigten, rörande stambanans utläggning i den af Jernvägs-kommittéen föreslagna sträckning vester om sjön Sommen. 4:o
Rikets Ständer hafva tagit i öfvervägande de skäl, som härvid blifvit å så väl ena som andra sidan framställda i fråga om rigtningen af södra stambanan; och då genom de här ofvan omförmälda, utaf Chefen för Statens jernvägsbyggnader under sistlidet år verkställda noggranna uudersökningar blifvit utredt, att en mera ostlig rigtning väl blefve något öfver ^.dels mil kortare, än den förut undersökta linien, men att, i anseende till de å förstnämnda sträckning förekommande betydligt längre lutningar och stora antal krökningar, den tidsförlust, som i följd häraf skulle uppkomma för trafiken, blefve större än den tidsvinst, som bereddes derigenom att väglängden vore kortare, hvarjemte materielen komme alt mycket hastigare förslitas; hafva Rikets Ständer, på grund häraf och af hvad E. K. Maj:ts nådiga Proposition i detta ämne i öfrigt innehåller, funnit giltigt skäl icke förekomma, att frångå det beslut, som af E. K. Maj.t och Rikets sednast församlade
Ständer i afseende å södra stambanans rigtning blifvit lättadt.
Beträffande derefter E. K. Maj:ts nådiga förslag, att Rikets Ständer måtte för arbetenas fortskyndande å södra stambanan under innevarande år anvisa ett belopp af 3,815,000 R:dr; så, ehuru, i likhet med hvad E. K. Maj:t uti den nådiga Propositionen om anskaffande af medel till jernvägsbyggnaderna yttrat, Rikets Ständer antaga, att den summa, som i förenämnda hänseende af E. K.
Maj: t blifvit äskad, kan åstadkommas utan att någon särskild upplåning för sådant ändamål behöfver ifrågasättas, hafva likväl, vid det förhållande, att Rikets Ständer ännu hvarken i deras helhet be - Eccpeditions-Utskottets Förslag till anderd.
Skrifvelse, N:o 23. 5 handlat de vackla frågorna om öfriga föreslagna slambanor samt om statsbidrag för andra jernvägsanläggningar, eller förehåll frågan om anskaffande af de till jernvägsbyggnaderna erforderliga medel, Rikets Ständer nu endast beslutat, att, i afräkning å det belopp, som för arbetena å Statens stambanor under innevarande riksdag kan varda bestämdt att utgå under år 1863, ställa till E. K.
Maj:ts förfogande en summa stor Två millioner Riksdaler att, i mån af behof, utaf Riksgälds-konloret utbetalas, för fortsättande af södra stambanan från Mullsjön till närheten af sjön Salen, i den vid sist— förflutna riksdag beslutade sträckning, dock med rättighet för E. K. Maj:t att vid jernvägsarbetenas utförande, på sätt hittills egt rum, närmare bestämma de orter, som banan skall genomgå och de ställen den bör anlöpa.
Med anledning slutligen af de hos Rikets Ständer gjorda ofvan omförmälda framställningar om skyndsamt fullbordande af vägslräckningen emellan Mullsjö och Jönköping, hafva Rikets Ständer ansett sig ega skäl att i underdånighet anhålla, det Eders Kongl. Majit täcktes anbefalla vederbörande att, om sådant utan förlust eller alltför stora olägenheter låter sig göra, så påskynda arbetet emellan Mullsjö station och staden Jönköping, att denna del af södra stambanan må kunna för trafiken öppnas redan innevarande år.
NiO 23.
Preste-Slåndet den 31 — — Borgare-Ståndet den 31 — — Bonde-Ståndet den A Febr. — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående upphäfvande af föreskrifterna om den s. k. fattigprocentens utgående från sterbhus.
(Lag-Utskottets Betänkande N:o 16.) S. A. K. Hos Rikets Ständer har fråga blifvit väckt om upphäfvande af föreskrifterna angående den s. k. fattigprocentens utgående från sterbhus.
— Redan i Kongl. Stadgan och Förordningen den 21 Oktober 1698, ”huru med tiggare och fattige, som rätt allmosa behöfva, så ock med landstrykare och lättingar förhållas skall”, var föreskrift om 6 Expeditions- Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 23. utgörande af om förmälda afgift meddelad.
Denna författning innehåller nemligen, bland annat, att, ”enär inventarier i något sterbhus upprättas och qvarlåtenskapen kommer antingen att ärfvas eller gå i gälds betalning, hvilket i begge händelserna är för vederbörande en lycka och fördel, då skall af boets förmåga eller inventariimassan gifvas till de fattiga en åttondedel för hundrade, eller 4 öre af hvarje hundrade Daler, hvilken kontingent af dem, som inventeringen förrätta, slraxt emottagas och till de fattigas föreståndare emot qvitto levereras skall.” I 1734 års Lag, 17 Kap. 4 § Handels-Balken, bief’ denna afgift jemväl omförmäld och upptagen bland de der stadgade tysta förmånsrätter, med prioritet till och med framför tjenstehjons löner.
Väl var ifrågavarande dels procent derefter, enligt Kongl, Maj:ts förordnande den 18 November 1783, anslagen till understöd för allmänna arbetsinrättningar inom länen; men, jemlikt Kongl. Resolutionen på Preste-Slåndets besvär den 20 November 1786, biel’den sedermera, utan allt undantag och för alltid, till församlingarnes disposition öfverlemnad, för att, jemte öfriga inflytande fattigmedel, till uslingars hjelp och understöd inom socknarne nyttjas och bibehållas.
Angående ordningen för afgiftens utbetalande, äfvensom kontrollen derå, äro föreskrifter meddelade i särskilda författningar, såsom Kongl.
Brefvet den 29 April 1761 och Instruktionen för Justitie-koilegium och Förmyndare-kammaren den 12 December 1764, Beträffande nu den väckta frågan om upphörande af omförmälda afgift; så hafva Rikets Ständer funnit densammas bibehållande numera svårligen kunna försvaras samt ansett berörda afgift isynnerhet förkastlig derföre, att den ganska ofta, eller i alla de fall, då skulderna i ett sterbhus öfverskjuta tiilgångarne, drabbar, icke sterbhusdelegarne, utan den dödes borgenärer.
Pä sådan grund bar ock dess upphörande varit föreslaget af såväl Lag-kommitléens om Lag-beredningen, af hvilka den förra motiverat sitt förslag dermed, att ”till fattigas försörjning sådana utvägar höra vidtagas, att den ej kommer att grundas pä uppoffring af borgenärers rätt”.
Sådana utvägar äro ock genom de pä sednare lider utfärdade författningar, som reglera fattigvården, anvisade, och vid sådant förhållande synes det, äfven oin behållning linnes i boet, likväl innefatta en orättvisa, alt vid inträffande dödsfall en ny utgift skall påläggas samma förmögenhet, för hvilken förut erlagts fattigunderhållsafgift och för hvilken arftagarne genast inträda i skyldighet att alltjemt framdeles erlägga dylik fattigskatt.
En väl ordnad fattigvård, hvilken i äldre tider saknades, gör således numera ifrågavarande afgift icke allenast öfverflödig, ulan i vissa fall jemväl obillig; hvaremot dess upphörande skulle medföra äfven den för civil-lagsliftningen ingalunda ovigtiga förmån, att en af de tysta förmånsrätterna försvunne.
Med afseende härå hafva Rikets
Ständer för sin del beslutat en författning, hvarigenom förklaras, att livad 17 Kap. 4 § Handels-Balken och särskilda författningar innehålla, i fråga om utgående till de fälliga af viss andel utaf död mans bo, upphört alt vara gällande.
Stockholm den 4 Februari 1863. Expeditions-Utshnltets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 24. 7 Mso S I.
Uppläst och godkäridt hos Ridd. och Adeln den 31 Jan. 1863.
Presle-Slåndel den 31 — — Borgare-Slåndet den 31 — — Bonde-Ståndet den 4 Febr. — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående utarbetande aj förslag till förändrade instruktioner för direktioner och tjenstemän vid länslasaretter och kurhus.
(Allm. Besv.- och Ekon.-disk.
Betänkande N:o 11.) S. A. K. 1 anledning af hos Rikets Ständer väckt fråga om revision af nu gällande reglementen och instruktioner för lasaretterna och kurhusen i riket samt de vid dessa inrättningar anställda tjenstemän, hafva Rikets Ständer tagit delta ämne i öfvervägande och dervid inhemta!, att sedan, efter Serafimerordensgillels inrättande, genom Kongl. Maj:ts för detsamma den 28 April 1791 utfärdade instruktion öfverinseende! öfver '"hospitalen, barnhusen och lasaretterna” blifvit åt
Gillet öfverlemnadt med stadgad skyldighet för dem, som vid dessa inrättningar ega några befattningar, alt ställa sig lill efterrättelse de föreskrifter, Gillet kunde dem meddela, så hafva i sådant hänseende, tid efter annan, dels af Serafimerordensgillet blifvit utfärdade instruktioner, såsom af den 23 Mars 1798 för läkarne och af den 3 Juni 1801 för sysslomännen vid nämnda inrättningar, och dels för direktionerna öfver länslasaretlerna och kurhusanstalterna af Kongl.
Majit meddelats en instruktion af den 17 December 1817.
Men sedan, till följd af Kongl. Majlis bref den 9 September 1859, Serafimerordensgillet upphört alt för lasaretterna och kurhusen hafva öfverst)reisen och denna i stället blifvit öfverflyttad pä Sundhetskollegium, som fått sig uppdraget att utnämna läkare vid länslasaretter och kurhus, har, i underdånig skrifvelse till E. K.
Majit af den 25 November 1861, heinälda Kollegium, med uttalande af den mening, att vid omförmälda inrättningar läkarens ställning, särdeles med hänsyn till vederbörande direktioner och syssloman, vore mindre väl ordnad, — hvaruppå i den underdåniga skrifvelsen anföras flerfaldiga exempel, — och att delta förhållande i flera afseenden inverkade menligt på sjukvården samt gjorde densamma mången gång mindre fullständig och mindre ändamålsenlig, än som med nutidens fordringar på offentlig sjukvård öfverensstämde, lill E. K.
Majits pröfning öfverlemna! ett, med begagnande af infordrade utlåtanden från åtskilliga för insigler och ijenstemannaduglig het kände läkare, upprältadt förslag till ”Instruktion för läkare vid länslasarett och kurhus”. 8 Expeditions- Utskottets Förslog till underd.
Skrifvelse, N:0 25.
Öfver detta förslag äro E. K. Maj:ts Befallningshafvande och Lasarettsdirektionerna i de särskilda länen anbefallda att afgifva yttranden, hvarmed likväl hittills endast en del lärer hafva inkommit.
Då emellertid berörda förslag endast åsyftar instruktion för liikarne — och dertill blott sådana, som betjena /änslasaretterna och kurhusen, — men för de ifrågavarande sjukvårdsanstalterna det mäste vara af vigt, alt jemväl den del af deras förvaltning, som är uppdragen åt sysslomännen, ordnas på ett tidsenligt sätt, helst det ligger i sakens natur, slt eljest, till följd af förändrade bestämmelser i den af Sundhets-kollegium yrkade rigtning, hvarigenom åt läkaren skulle beredas större inflytande i afseende på anstalternas verksamhet, läkarens befogenhet vid afgörande! af dithörande frågor, skulle komma att stå i strid med hvad genom de äldre, numera föråldrade ansedda instruktionerna är stadgadt, samt enhet och öfverensstämmelse i förvaltningsreglementena alltså skulle komma att saknas, synes det vara nödvändigt att i ett sammanhang varder behandladt hvad till ifrågavarande ämne hörer och hvartill Rikets Ständer ansett jemväl böra räknas de förändringar i afseende på sjukvården å lasaretter vid helsobrunnar och dylika anstalter, hvilka icke omöjliggöras af de särskilda vilkor, under hvilka dessa välgörenhetsinrättningar tillkommit och fortfarande ega bestånd.
På grund af hvad sålunda förekommit och nu blifvit i underdånighet anfördt, hafva Rikets Ständer funnit sig böra hos E. K. Maj:t i underdånighet anhålla, alt E. K. Maj:t täcktes låta genom särskildt förordnade sakkunnige män utarbeta förslag till de förändrade instruktioner, som finnas vara af behofvet påkallade för direktioner och tjenstemän vid länslasaretter och kurhus.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 11 Febr. 1863.
Preste-Ståndet den 11 —- — Borgare-Ståndet den 14 — — Bonde-Ståndet den 18 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående val af Justitieombudsman och hans Suppleant. S. A. K. Rikets Ständer få härmed i underdånighet anmäla, att förut varande Justitic-ombudsmannen, Advokat-fiskalen, Riddaren af E. K. Maj:ts Nordstjerne-orden, Nils August Fröman Expedilinns-Utskottets Förslag lill underd.
Skrifvelse, IS:o 26.
9 Fröman, blifvit utsedd att å nyo vara Rikets Ständers Justitie-ombudsman, samt Expeditions-chefen i E. K. Maj:ts Justitie-stals-expedition, Riddaren af E. K. Maj:ts Nordstjerneorden, Arendt Dreijer vald ali vara Justitie ombudsmannens Suppleant.
Uppläst och godkåndt hos Ridd. och Adeln den 11 Febr. 1863.
PresteStåndet den n — — Borgare-Ståndet den 14 — — Bonde-Ståndet den 18 — — Rikets Stunders förordnande för Advokat-fiskalen m. m. N. A. Fröman, att vara Rikets Ständers Justitie-ombudsman. S. A. K. Wi efterskrifne Sveriges Rikes Ständers etc., som härstädes å lagtima riksdag äro lörsamlade, gore veterligt: att. sedan, enligt hvad §§ 96 och 97 Regerings-formen samt § 63 Riksdags-ordningen stadga och förmå, väre Elektorer i laglig ordning valt Advokalfiskalen, Riddaren af Kongl. Maj:ts Nordstjerneorden, Nils August Fröman, att bekläda Justitie-ombudsmans-embetet; sä vilje Wi, i kraft häraf, hafva förordnat honom, Nils August Fröman att vara Wår Justitie-ombudsman, hvarvid honom åligger att ställa sig till efterrättelse rikets grundlagar och laga stadgar, jemte den särskilda instruktion, som under den 1 Mars 1830 blifvit för Justitie-ombudsmannen utfärdad; och kommer han att åtnjuta de lönevilkor och öfriga förmåner, som Wi för detta embete anslagit.
Till yttermera visso håfve Wi detta förordnande underskrifvit och med Wära insegel bekräftat; som skedde i Stockholm den 18 Februari 1863.
Bi b. lill 11 St.
Prut. IS 62 1863. 10 Sami. 1 A/d. 2 Hö/t. 2 10 Expeditions-Utskottets Förslug till underd, Skrifvelse, N:o £7, N:o 27.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den n Fehr. 1863.
Presle-Ståndet den 11 — — Borgare-Ståndet den 14 — — Bonde-Ståndet den 18 — — Rikets Ständers förordnande för Expe.ditions-chefen rn. m. A. Dreijer, att vara Rikets Ständers Justitie-ombudsmans Suppleant. S. A. K.
Wi efterskrifne Sveriges Rikes Ständer etc., som härstädes å lagtima riksdag äro församlade, gore veterligt: att, sedan, vid anstäldt val i öfverensstämmelse med § 98 Regerings-formen och § 63 Riksdags-ordningen, väre Elektorer utsett Expeditions-chefen i K. Maj:ts Justitie-stats-expedition, Riddaren af K. Maj:(s Nordstjerneorden.
Dreijer att, i den ordning berörda grundlags-paragrafer sladga, Wår Juslitie-ombudsman efterträda; så vilje Wi, i kraft häraf, hafva förordnat honom, Arendt Dreijer att i sådant fall inträda i utöfningen af Justitie-ombudsmans-embetet; och har han under tiden att ställa sig till efterrättelse hvad den för Juslitie-ombudsmannen den 1 Mars 1830 utfärdade instruktion i § 25 stadgar och förmår.
Till yttermera visso bafve Wi detta förordnande underskrifvit och med Wåra insegel bekräftat: som skedde i Stockholm den 18 Februari 1863.
Expeditrons-Ulskotlels Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 28. 11 f¥:o 28.
Preste-Ståndet den 11 — — Borgare-Ståndet den 14 — — Bonde-Ståndet den 18 — — Rikets Ständers förordnanden för de utsedde ledamöterne i Tryckfrihets-kommittéen.
Rikets Ständers förordnanden för Riks-antiqvarien och Kommendören af Kongl. Majrts Nordstjerneorden, m. m., Bror Ernil Hildebrand; Assessoren i Kongl. Maj:ts och Rikets Svea Hofrätt, m. m., Friherre Carl Gustaf Carlsson Leijonhufvud; Professoren och Riddaren af Kongl. Maj:ts Nordstjerneorden, m. m., Lars Magnus Enberg:
Riks-arkivarien och Kommendören af Kongl.
Maj:ts Nordstjerneorden, m. m., Johan Jakob Nordström; Kongl. Bibliothekarie!) och Riddaren af Kongl. Maj:ls Nordstjerneorden, m. m., Johan Erik Rydqvist; samt Professoren och Riddaren af Kongl. Maj:ts Nordstjerneorden, ni. m., Nils Haqvin Selander; att vara ledamöter i Kommitléen för Tryckfrihetens vård.
Wi efterskrifne Sveriges Rikes Ständer etc. etc. gore veterligt: att, sedan, enligt § 108 Regeringsformen och § 65 Riksdags-ordningen, Wi genom utsedde Elektorer valt de män, som, jemte Wår Justitie-ombudsman, böra vårda tryckfriheten, och dertill i laglig ordning blifvit kallad N. N.; vilje Wi. i kraft häraf, hafva förordnat honom, NN., att vara ledamot i Kommiltéen för Tryckfrihetens vård; och eger han att, i utöfningen af denna befattning, ställa sig
Tryck frihets-förordningen samt rikets öfriga grundlagar till efterrättelse och för öfrigt noga iakttaga hvad, i öfverensstämmelse dermed, befrämjar allmän upplysning, under bevarande af allmänt lugn.
Till yttermera visso håfve Wi detta förordnande underskrifva och med Wåra insegel bekräftat.
Stockholm den 18 Februari 1863. 12 Expeditions-1)Iskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 29.
Dppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den dl Febr. 1863.
Preste-Ståndet den il — — Borgare-Ståndet den 14 — — Bonde-Ståndet den 18 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående grunderna Jör val af Revisorer och Suppleanter till granskning aj BankoDiskontverkets i Stockholm räkenskaper och förvaltning
Jör innevarande och följande år intill nästa lagtima riksdag.
(Banko-Utskottets Memorial N:o 15.) S. A. K.
Enligt gällande föreskrifter skola de grunder, dem Riks-stånden, hvart för sig, antagit i afseende på val af Revisorer för granskning af Banko-diskontverkets i Stockholm räkenskaper och förvaltning, lill E. K.