Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Bondeståndet uti motioner, hvilka till Statsutskottet remitterats, framställningar blifvit gjorda: af Pehr Sahlström ifrån Stockholms län, att för möjliggörande af syftemålet med Kongl, förordningen den 25 Maj 1847, angående fattigvården i riket, att, genom tillhandahållande af arbetsförtjenst åt behöfvande, förekomma laster och brott samt afhjelpa den nöd och uselhet, sorn äro vanliga följder af en bristfällig och lättjefull uppfostran, äfvensom af brist på lofliga utvägar lill sjelfförsörjning, samt för fullgörande af fattigvårdens pligt att besörja fattiga, värnlösa eller vanvårdade barns uppfostran, hvilket allt erfordrade betydliga tillgångar, dertill den i berörda författning förutsatta taxation sannolikt blefve otillräcklig, den återstående halfva skyddsafgiften måtte anslås och, under namn af fattigvårds-afgift, ulgå och användas till understöd för lörsamlingarnes fattigvård efter samma grunder för uppbörd, utdelning och redovisning, som för fölkskole-afgiften blifvit stadgade; af Lars Olsson och Lars Johan Gezelius från Stora Kopparbergs län, hvilka, jemte det de och flera andra bland Bondeståndets ledamöter i förenämnda förslag instämt, dervid gjort det tillägg, alt de socknar inom Stats- och Bcvillnings-Utshottens Utlåtande, N.o 17. 3 Öster- och Vesterdalarna, för hvilka de voro ombud, matie,, i anseende lill den der herrskande stora fattigdom, komma i åtnjutande af lika understöd, s ini för öfriga socknar i riket sålunda föreslagils, ehuru dessa förstnämnda, såsom missgynnade af naturförhållanden, enligt bevillningsförordningen, icke erlägga mer än hälften af skyddsafgift»; hvarmed Matts Mattson och Erik Anderson från samma län sig förenat; samt af Efraim Larsson från Elfsborgs län, att del af Sahlström väckta förslag mätte så Lydas, att hvarje socken eller mindre samhälle borde få sin andel i berörde understöd efter folkmängden, och att motionen icke måtte bilallas, i händelse derigenom föranleddes sådan minskning i bevillningen, alt till beloppets fyllande någon afgift å person., under annan benämning, eiler å jordbruket, blefve erforderlig; deruti Anders Jonsson från Östergöthlands län instämt.
Stats- och Bevillnings-ulskotten, till hvilka, på säll ofvan öromförmäldt, berörde motioner omvexlande blifvit remitterade., hafva för deras behandling med hvarandra sammanträdt och tagit desamma i gemensamt öfvervägande; och som de väckta förslagen 0111 utgörande till fattigvården af en afgift till lika belopp med den nu återstående personliga skyddsäfgiften för utsätta dennas upphörande såsom en allmän statsintrad, men, på sätt i en annan fråga, angående denna afgifts anvisande till ytterligare understöd för folkskolorna i riket blifvit åberopadl, den inkomst, sorn genom densamma påräknas, uppgående till nära 3öo,ooo r:dr, svårligen lärer kunna för statens allmänna behof undvaras, samt då, hvad vidare angår herr Doktor Sandbergs förenämnde motion om utgörande till fattigvården utaf dem, som tillverka och utminutera bränvin, af en serskild afgift till lika belopp med den, som kommer att erläggas till statsverket, det afseende redan blifvit i Bevillnings-, Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-utskottens betänkande N:o 1, angående grunderna för rättigheten all tillverka och omdeslillera samt i minut försälja bränvin, äfvensom för beskattningen dervid, härå fästadt, att minuteringsafgilten föreslagits i allmänhet böra tillfalla kommunerna, hvaremot och då den skatt till staten, som kommer att utgöras för tillverkning af bränvin, tvifvelsutan, med afseende å de för handen varande allmänna behof ven, varder bestämd till så stort belopp, som med bedrifvandet af denna handtering anses vara förenligt, och del följaktligen vore att befara, att densammas beläggande med ytterligare lika afgift till fattigvården skulle, i stället alt leda till det åsyftade ändamålet, verka derhän, att äfven statsverket ginge i mistning af dess deimlaf beräknade inkomst, 4 Stats- och Bevillnings-Utskotlens Utlåtande, N:o 18. si anse Utskotten sig på dessa skäl sakna anledning att i vidsträcktare motto, än omförmäldt är, tillstyrka bifall å de ifrågavarande framställningarna, och hemställa alltså, att desamma icke må till någon vidare åtgärd föranleda.
M 18- Ank. till Exp.-Utsk. den 19 Maj, kl. 10 f. in.
Utlåtande, i anledning af väckt fråga om förändring i vissa delar af föreskrifterna för utgörande af mantals-penningar ne, samt folkskole- och fattigförsörjnings-afgifter.
Sedan, på sätt af Bevillnings-utskoltels betänkande, N:o 9, angående grunderna för allmänna bevillningen, inhemtas, Lars Venander från Götheborgs och Bohus län uti väckt och till Bevillnings-utskottet remitterad motion yrkat: att, då de personella utskylderna, nemligen manlalspenningarna, bevillningen efter Ira artikeln, folkskoleafgiften, kurhusafgiften och fattigförsörjningsafgiften, alla utgå efter sins emellan, i vissa fall skiljaktiga, grunder, hvilket vållar utveckling och onödig vidlyftighet i räkenskaperna, till beredande af nödig förenkling af dessa måtte stadgas, att alla personella utskylder böra debiteras och utgöras af personer från fyllda 18 till 60 års ålder, äfvensom efter sistnämnda ålder af de öfrige, som, enligt
Ira artikeln af nu gällande bevillningsförordning, äro skyldiga att bevillning efter
Ira artikeln erlägga; alt vidare gemenskapen af arméen och flottan borde från folkskoleafgiften befrias, samt att de, som enligt 147 § af nyssberörda förordning nu åtnjuta lindring i sistnämnda afgift, hädanefter måtte varda från personella utgifter alldeles befriade; men att, för den händelse Rikets Ständer skulle anse den nedsättning af minst 40,000 r:dr i utskylderna, som häraf syntes blifva föranledd, icke kunna ega rum, i stället måtte, för vinnande af den afsedda förenklingen, stadgas, att alla personella utskylder skulle beräknas från t. ex. 17 lill och med 60 eller 61 års ålder; så och efter det Bevillnings-utskottet, som icke funnit den ifrågasat - Statt- och Bevillnings-Utshottens Utlåtande, N:o 19. 5 ta befrielsen från personella ulskylder, såvidt den komme att få tillgodonjutas för allmänna bevillnings-afgifter, vara af öfvervägande skäl påkallad, samt ansett den fördel, som åsyftats med det alternativt framställda förslaget, alt de personella utskylderna skulle beräknas från 17 till och med 60 eller 61 år, nemligen förenkling i räkenskaperna, icke uppväga olägenheterna af en till en tidigare och sednare ålder utsträckt och följagtligen ökad beskattning, i dess berörda betänkande dels hemställt, att motionen, i hvad den då utgjorde föremål för pröfning, måtte lemnäs utan afseende, hvilken hemställan samtlige riksstånden ock godkänt, dels anmält, att hvad i motionen förekom me, angående mantalspenningarne samt folkskole- och faltigförsörjnings-afgiften, skulle blifva i annan ordning behandladt och Rikets Ständers pröfning understäldt, har i sådant afseende sammanträde egt rum emellan Stats- och Bevilinings-ulskotten; hvarvid och enär hvad redan blifvit anfördt rörande allmänna bevillnings- och kurhusafgiflerna i allmänhet eger tillämpning äfven å mantalspenningarne jemte fattigförsörjnings- och folkskole-afgiften, samt gällande skäl icke blifvit åberopadt folden yrkade^ befrielsen från sistnämnda afgift för gemenskapen af armeen oell flottan, för hvilken serskildt undanlag från afgiftens utgörande icke, då densamma sistlidne riksdag af Rikets Ständer beslutades, ansågs böra ega rum, Utskotten, på grund häraf och i öfverensstämmelse med Rikets Ständers sålunda, i hvad motionen afser de egentliga bevillnings-afgifterna, redan fattade beslut, funnit sig böra hemställa, att motionen icke heller i hvad densamma nu utgjort föremål för pröfning må vinna afseende.
Stockholm den 18 Maj 1848. J\i 19 ^ Ank. till Exp.-Utsk. den 19 Maj, kl. 10 f. ra.
Utlåtande, angående väckt fråga om restitution af för högt erlagd bevillning för qvarnar och sågverk m. m.
Bonde-ståndet räckt och till Bevillnings-utskotlet remitterad motion har Anders Andersson från Skaraborgs län, under förmälan, på sätt i Bevillnings-utskottets betänkande, N:o 9, angående grun - 6 Stais- och Bevillnings-Utskotlens Utlåtande, N:o 10, derna för allmänna bjvillningén, blifvit anfördt, hurusom det skall inträffat, att, vid bevillnings åsättande å sågverk, qvarnar och tegelbruk, dessa inrättningar oriktigt påförts bevillning både med 2 r:dr för hvart 1,000 v:dr värde och med 5 procent af beräknad inkomst, yrkat, dels ali ål. de §§ i bevillnings-förordningen, som lill en sådan dubbeldebitering gdvil anledning, måtte gifvas en, till förekommande deraf, för framtiden erforderlig nu saknad tydlighet, och dels att de skattskyldige, som blifvit för högt debiterade, måtte förklaras berättigade att återfå hvad deni sålunda blifvit orikligt påförd t.
Sedan Bevillnings-utskottet ensamt behandlat förra delen af frågan och dervid föreslagit ett till åstadkommande af hvad i motionen åsyftats nödigt förtydligande i bevillningssLadgan, hvilket ock blifvit af Rikets Ständer godkändi, men, beträffande motionens senare del, eller frågan om restitution af hvad redan skall af en del skattskyldige blifvit för högt erlagdt, ansett sig böra inbjuda Stats-utskottet att i handläggningen deraf deltaga, så hafva UlskoLten sammanträdt och tagit frågan i öfvervägande; och enär det varit de skattskyldige obetaget att vid de tillfällen, då afgifter kunnat hafva blifvit dem för högt påförda, deruti i behörig ordning söka rättelse, hvilken motionären ock medgifvit hafva, i de fall, då sådan klagan blifvit förd, erhållits, så och då i öfrigt all uppgift i motionen saknas, såväl angående de personer, som skola blifvit för högt debiterade, som om beloppet derafj finna Utskotten afseende å det ifrågavarande yrkandet icke kunna fästas, ulan hemställa, att motionen icke må i denna del lill någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Stais- och Bevillnings-Utskoltms Utlåtande, N:o 20. 7 Atik. till Exp.-Utsk. den 19 Maj, kl, 10 f. m.
Utlåtande, angående väckt fråga cm utsträckt porlofrihet för kontrakt sprostarne^ skrifvelse/' i embetsärenden.
Uli en hos högvörd.
Preste-slåndet väckt och lill Bevillnings-utskoltet remitterad motion har herr Doktor Grafström anfört: alt för de embetsbref, sorn från kontraktsprostarne afgå till Kongl. Maj:ls befallningshafvande en slags portofrihet redan funnes beviljad, på det sältet, att brefven först aflemnades till någon krono-betjent i närheten, och sedan, med hans pask lil t om innehållet, vidare afskickades till kronofogden för att på hans fribrefs-räkliing med posten afgå lill sin bestämmelse; alt likväl denna både för kontraktsprosten och kronobeljeningen besvärliga och tidsödande omväg borde kunna undvikas och ufsändaren sjelf få begagna den rättighet, som vore beviljad kronofogden, sedan nemligen nödiga kontroller, som för (ribrefs-rältighet äro stadgade, blifvit iagllagna; att om kontraktsprosten ofia hade embetsskrifvelse!’ och handlingar att till Kongl. Maj:ts befallningshafvande afsända, det visserligen ändå oftare inträffade, att han bade sådana att till konsistorium afskicka, för hvilka remisser kontraktsprostarne emedlertid saknade fribrefs-rätt och årligen nödgades vidkännas ganska dryga utgifter; med anledning hvaraf och då, i följd af den i sednare tider allt mer ökade fordran af preslerskapet att afgifva utlåtanden och meddela uppgifter och upplysningar, ofta nog i ämnen, som föga rörde deras embete, tätare afsändningar af skrifter och handlingar ifrågakomme, och då de så kallade prostetunnorna, som äro kontraktsprostarne anslagna, knappast förslogo till de utgifter, som de måste vidkännas för embetsresor till kyrkovisilationer, ekonomiska besigtningar, m. m. äfvensom till skrifvare-bilräden vid de ofta vidlyftiga expeditioner, som genom kontraktsprostarne måste verkställas, motionären funnit sig böra förnya den vid förra riksdagen väckta, men då undertryckta, motion i detta än ne, samt yrka, alt kontraktsprostarne mätte tillerkännas samma fribrefsrätt för embetsskrifvelse!' lill domkapitlet, som de åtnjuta för sådana skrifvelser till Kongl. Majlis befallningshafvande, under iagttagande af de kontroller, som i Kongl. 8 Statt- och Bevillning*-Utskottens Utlåtande, N:o 20. förordningen af den 27 April 1756 äro stadgade, och med egen fribrefsbok Ehuru, på sätt ofvan är nämndt, den förevarande motionen blifvit remitterad ensamt till Bevillnings-ulskottet, har likväl såväl densammas beskaffenhet, som den omständigheten, att den omförmälda, vid sistlidna riksdag förehafda, likartade frågan blef handlagd af Stats- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-uLskolten, funnits påkalla ärendets behandling gemensamt med Slals-ulskottet.
Det utlåtande, som vid berörda riksdag i ämnet afgafs, innehöll, bland annat, att då vederbörandes förseende med egna fribrefsböcker skulle leda till en serskild och opåräknad kostnad för postverket samt ett tillökadt besvär för postförvaltarne och dessutom kontrollen mot missbruk vore svår att handhafva, samt då kontraktsprostarne för de serskilda åligganden, som med deras befattning voro förenade, njöto ersättning förmedelst de så kallade prostetunnorna, och åtski 1 lige andre statens tjenstemän, hvilka kunde anses vara lika mycket som kontraktsprostarne af fribrefs rättighet i behof, icke kommit i åtnjutande af en sådan förmån, och alltså giltigt skäl för tillstyrkandet af en vidsträcktare portofrihet för kontraktsprostarne, än som dem och andre ecklesiastike tjenstemän redan vore beviljad, icke syntes vara förhanden; så och enär, genom den, till följd af Rikets Ständers vid 1834 års riksdag gjorda anhållan, af Kongl. Maj:t enligt nådigt bref den 27 September samma år, lemnade tillåtelse, att alla de embetsbref, som af preslerskapet till Kongl.
Majis befallningshafvande aflåtas, lingö genom kronobeljeningen fortskaffas på samma sätt, som Kongl, brefvet den 16 Juni 1813 föreskrifver i afseende på infordrade utlåtanden, m. m., en lindring i poslutgifterne redan blifvit presterskapet beredd, hemställdes, att den väckta frågan icke måtte till! någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Då några sådana förhållanden sedan sista riksdag icke inträffat, som kunna föranleda till afvikande från den då af vede) börande Utskott uttalade och af Rikets Ständer godkända åsigt i förevarande ämne, anse Utskotten sig äfven nu böra hemställa., att hvad i den ifrågavarande motionen blifvit yrkadt icke må Lill någon åtgärd föranleda.
STOCKHOLM, elmén & granbergs tryckeri, 1848.
T uv. och Fkon.-Utsktns Utlåtande, fl so 21. 1 JW 31 Ank. till Exp.-Ulsk, den 9 Juni, kl. 1 e. m.
Maj ts nådiga Proposition, om upphörande, under vissa vilkor, af Botehå/larnes i Bohus lån skyldighet att Jörse sine Båtsmän nied en månads uppj ordringshost.
Uti nådig proposition af den 8 Oktober sistlidet år (n:o io\ bar Kongl.
Majit gil vit Rikets Ständer tillkänna, alt, sedan dels Götheborgs och Robus läns lullmäglige af Bonde-ståndet vid sistlörflutne riksdag, dels enskilde personer, uti till Kongl. Majit ingifna serskilda skrifter, i underdånighet anhållit, att då, enligt det för Båtsmanshållet i Bohus län år i6'85 upprättade och under den 16 Januari 1789 i nåder stadfäslade kontrakt, lolehållarne vore skyldige att gifva sine båtsmän vid deras uppfordring, en månads kost, bestående af 2 lisp. bröd, 1 lisp. kött och fläsk, b skålp. smör, 4 skälp ost och 10 skålp. torr fisk, eller annat i stället, jemte något förskott på lönen, om båtsmannen deraf vore i behof, utan någon förbindelse att i öfrigt bestå honom vägkost, penningar eller skjuts; men rotehållarne vid rikets öfriga rolerade båtsmanshåll, genom Kongl, förordningen den 23 Maj 1690, blifvit befriade från åliggandet att lenina båtsmännen någon ntredningskosl, såvida de försåge dem antingen med nöjaktigt underhåll i matsäcken eller med penningar för så mångå dagar, som båtsmännen, efter tågordningen, borde vara på väg till samlingsplatsen, och derjemte förhjelpte båtsmannens tross till samma plats; rotehållarne vid länets tvenne båtsmans-kompagnier måtte befrias från eller medgifvas lindring uti skyldigheten att förse sina båtsmän vid ileras uppfordringar meu en månads utredningskost, förvandlad i penningar efter årets markegångstaxa för länet, eller ortens pris, emot förbindelse att lemna båtsmännen underhåll lill samlingsplatsen; Kongl.
Majit, ilen 6 November 1845. i nåder anbefallt förvaltningen af Sjöärendena samt
Kammar-kollegium att låta böra samtliga rotehållarne vid förenämnde båtsmans-kompagnier, dels huruvida de alla Bih. till R.
St. fröt. 1817 & 1818, 1 Sami. 2 A/d. 5 lliifu i 2 Stats- samt Allm.
Besv. och Ekon.-Utsk:ns Utlåtande, N:o 21. instämde i ofVanberörde ansökan, och dels äfven huruvida de, i händelse af bifall till densamma, vore villiga åtaga sig alt, i likhet med hvad sorn bestodes rotebåtsman i allmänhet, förse sina båtsmän med nöjaktigt underhåll i matsäcken eller i kontant til! samlingsplatsen, äfvensom gifva dem skjuts dit för deras tross; nit vid de sammanträden, som i anledning deraf med rotehållärne egt rum, ailä närvarande rotehållare instämt i den underdåniga ansökan om befrielse från månadskostens utgörande, på det sätt och med de vilkor, sorn i Kongl. Majlis nådiga proposition omförmäla.*»; samt att Kongl. Majit, i Öfverensstämmelse med hvad förvaltningen af Sjöärendena och Kammar-kollegium, uti infordradt underdånigt utlåtande, yttrat, i nåder funnit billigt, att båtsmnns-rotehållarne i Bohus län fri kal lades från skyldigheten att gifva en månads utredningskost lill de båtsmän, sorn hädanefter antoges vid länets begge rotcrings kompagnier, med förpligtelse likväl, att vid uppfordring gifva (lern samma r ätt, som åtnjötes af roteringsbålsmän i allmänhet, nemligen nöjaktigt underhåll i matsäcken eller i kontant till samlingsplatsen, äfvensom att lemna skjuts för deras tross dit, samt med iakttagande dervid, alt de båtsmän, hvilka vore i tjenst när förändringen vidtoge, bibehölles vid den rättighet till en månads vägkost vid uppfordringar, som båtsmans-kontraktet deni tillerkände; äfvensom, vidkommande frågan örn utsättande af bestämdt pris på den matsäckskost, som efter förändringen borde båtsmannen tilldelas, Kongl.
Majit ansett ett sådant pris icke kunna bestämmas annorlunda än efter dag och således vara beroende af den våglängd, sorn från roten till samlingsplatsen måste tillryggaläggas, hvarvid, för tillvägabringande af full rättvisa i denna del, priset på ifrågavarande kost borde bestämmas efter det i hvarje års markegångstaxa utsatta portionspris för tågande trupper; och har Kongl Majit, jemte tillkännagifvande häraf, velat i nåder inhemta Piikets Ständers underdåniga yttrande i ämnet.
I anledning af Kongl. Majlis högstberörde nådiga proposition har Biksdags-fullmaktigen från Göteborgs och Bohus län Lurs lYeuaiuler, inom Hederv.
Bonde-ståndet anfört: att den tolkning, som af vederbörande kollegier blifvit i deras ofvan omförmälda utlåtande gifven åt i685 års rotekontrakt, eller att rotehållärne vore pligtige att vid hvarje uppfordring lemna båtsmannen en månads kost, vore alldeles felaktig, enär af denna tolkning blefve en följd, att om båtsmannen under loppet af ett år uppfordrades flere serskilda gånger, såsom lill handräckning, vapenöfning, re - Stais- samt sjllm.
Desv. och Ekon.-U tsk:ns Utlåtande, N:o 21. 3 petren Is- och kompngni-möten, rolehållarne skulle få utgifva flere månaders kost under ett oell samma år, hvilket så mycket mindre kunde öfverensstämma med 1685 års kontrakt, som deri uttryckligen stadgades, att “då intet uppbrott om året sker till flottan, skall rolen för en slik utredning vara befriad’', och “uppbrått lill flottan", efter motionärens förmenande, icke sedan år i S14 nini; alt, vid kontraktets upprättande, uppfordringskoslen alldeles icke var ”någon båtsmannens ensak”, eller afsedd för resan från roten lill tjenslgörings-orten, utan vore alt betrakta såsom en tillökning i, eller besparing för flottans proviant-förråd; på grund hvaraf, och då Rikets Ständer redan skull hafva anvisat tillräckligt stats-anslag för båtsmännens underhåll och »(lönande från dagen af deras inställelse vid rendezvous-piulsen, samt oflanämnde i685 års rotekontrakt bestämde att ”om “båtsmannen larfvar något att taga af roten lill regements- eller kompagni”mole, skall sådant uträknas på båtsmannens årliga lön“, motionären hemställt, ali rolehållarne inom Götheborgs och Bohus län måtte befrias från ulgilvandet af den s. k. uppfordi ings-kosten, samt att den kost i matsäcken, hvaraf båtsmannen, för sitt underhåll, under vägen från roten till samlingsplatsen kunde vara i behof, måtte ersättas af båtsmannens lön Sedan Stats- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-utskotten samman!] ädl för behandling af förevarande frågor och desamma i öfvervägande tagit, få Utskotten yttra, att de jemväl finna det vara destomera billigt, att rolehållarne vid de uti Götheborgs och Bohus län förlagde arne båtsmans-kompagnier, på de vilkor som Kongl Maj:t i den nådiga propositionen upptagit, befrias från skyldigheten alt utgöra den ifrågavarande månadskosten, sorn stadgandet om densammas erläggande tillkommit påen tid, då Carlskrona ännu var tjenstgöringsort för samma bålsmans-kompagnier, och båtsmännen numera äro berättigade alt erhålla aflöning af slaten från den lid, de å samlingsplatsen inträffa; men då en sådan förändring skulle medföra en minskning i båtsmännens aflöning; hafva Utskotten, lika med Kongl. Maj:t, ansett deD ej böra gälla för de båtsmän, som redan äro antagna, och hvilkas konlrakler derför utgöra hinder.
Med afseende så väl härå, som å rolehållarnes, på sätt här ofvan är nämndt, uttalade önskan i förevarande hänseende, få Utskotten tillstyrka: att Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmäla, all de för sin del gilla Kongl. Maj:ts åsigt uti ifrågavarande ämne, och derjemte anhålla, att Kongl. 4 Slutt- tamt Allm.
Betv. ock Ekon.-Utskms Betänkande, .V.-o 22.
Maj:t täcktes låla i enlighet dermed utfärda nådig förordning.
Jtfi SS.
Ank. till Exp,-Utsk. den 9 Juni, kl. 1 e. m.
Betänkande, i anledning af väckt finga om den. utsockne Frälsehemmanen i Halland åliggande rotering s-sk y Idig het.
Sedan Rikets Ständer uti underdånig skrifvelse den i3 Februari 18.41* jemte uttalande af den åsigt, att de s. k. utsockne frälse-heinmunen i Halland icke vore skyldige alt utgöra ordinarie roteling, ytlrat, alt då Kongl, instruktionen af den 20 December 1820 för koinmitterade, till förrättande af extra roterings-jemkningen, samt Kongl brefven den 2 November 18 53 och den 24 Octo ber i83y gåfve anledning dertill, att oinförmälde hemman kunde anses redan vara ålagde ordinarie rotering, samt den ovisshet, som i detta afseende egde rum, icke allenast menligt inverkade på dessa hemmans värden och förhindrade hvarjehanda aftal 0111 desamma, utan äfven voro oroande för hemmanens egare, Rikets Ständer, ehuru de voro öfvertygade att Kongl. Majit ej, utan deras medgifvande, skulle anbefalla utgörandet af den ordinarie rotering, som blifvit hemmanen påförd, äfven för de hemmansegare, hvilka uraktlåtit-att i föreskrifven tiel anföra klagan öfver dem ålagd rotering, funné sig böra anhålla, att Kongl. Majit täcktes genom nådig kungörelse förklara, att alla de åtgärder, som blifvit vidtagna för de Halländska utsockne frälsehemmanens ordinarie rotering, endast vore att anse såsom förberedande undersökningar i ämnet, att dessa åtgärder icke grundläde något slags anspråk till påförande af sådan 1 otering eller deremot svarande afgifter, och att således utgörandet af ständig rotering för hemmanen icke kunde ifrågakomma, med mindre Kongl Majit gemensamt sned Rikets Ständer pröfvaue dessa hemman böra en dylik tunga utgöra; Stats- samt Allm. Zfrrjrv. oc/i ££o/i.
L'tsk:ns Betänkande, A:o 22. i så linde Kongl. Maj:t, genom nådigt beslut den a3 Februari 1844» förklarat, bland annat, alt Kongl. Majit icke kunde bifalla utfärdandet af en sådan kungörelse, hvarom Rikets Ständer anhållit, men att Kongl.
Majit vid nästinfallande riksmöte ville, vid öfverlemnandet lill Rikets Ständer af Hallands läns roteringsverk, i sammanhang dermed, gifva Rikets Ständer dels en fullständig utredning al förhållandet med de utsockne frälsehemmanens skyldighet att draga ständig rotering, dels nådig proposition om lindring i hemmanens båtsmanshåll.