Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:ts nådiga proposition derom, att alla de bätsmansnummer, hvaruti omförmälde utsocknefrälsehemman hafva del, må ständigt, så i freds- som krigstid, hållas vakante, med förbindelse och rättighet för dessa hemmans egare att för deras andel i rotarne erlägga endast j af det belopp, hvartill vakansafgiften för en båtsman i länet uppgår, enligt de föreskrifter och beräkningar, som då följdes och framdeles i behörig ordning kunde meddelas och till efterrättelse antagas, och skulle de i rotevakans-afgifter sålunda inflytande medlen till 24 Stats-Utskottets Utlåtande, N'.o 221. statsverket ingå, hvarförutan Rikets Ständer beslöto, att de sedan år 1835 hemmanen påförde vakansafgifter icke skulle af hemmanen uttagas och att, om sådana medel blifvit utbetalde, desamma skulle vederbörande återställas.
Efter denna utredning af den invecklade frågans historiska del, får Utskottet, med anledning af de inom Riksstånden förekomna anmärkningar emot förra betänkandet, anföra följande:
De slutsatser, hvilka några ledamöter velat draga från de i Malmö Recess Ridderskapet och Adeln gifna försäkringar, i hvad de röra rusttjensten och knecktehållet, lära väl genom landtdagsbeslutet i Malmö 1669 få anses vederlagda.
Hvarken vid 1664 eller 1668 års riksdagar hade någon jemkning af Adelns rättigheter i Skåne, Halland och Blekinge i afseende å knecktehållet och utskrifning egt rum; men nyssnämnde landtdags beslut stadgade deremot, huru med utskrifningen af utsoskne-frälset för framtiden borde förhållas.
Hvad som genom riksdagsbeslutet 1683 belefvades och genom Kongl. Brefvet af den 29 Juli 1682 samt Indelnings-kommissariernes Instruktioner 1683 befästades rörande det allmänna frälsets rotering, är utan tvifvel i samma mån gällande för utsockne-frälset, som för det allmänna frälset i det öfriga Sverige, då för det förra inga undantag finnas bestämda.
Att utsockne-frälset icke begagnades vid indelningen till ständigt knecktehåll i Halland, härledde sig icke från någon detta frälsets serskilda rätt att derifrån undantagas, utan, på sätt Utskottet upplyst, af denna jords olämplighet för rustningsåliggandet, då räntan af densamma icke af kronan disponerades.
Att utsockne-frälset ej blef roteradt till båtsmanshåll 1726, är ett ovedersägligt faktum, men bevisar endast, att Adeln i Halland bestridde utskrifningens förändring till rotering, under föregifvande, att utskrifningsskyldigheten hade för utsockne-frälset upphört, genom författningen om utskrifningspenningars erläggande.
Att likväl den ingångna öfverenskommelsen om utskrifningspenningarne, hvarken efter ordalydelsen eller enligt dess tillämpning intill 1720, egt kraft af oföränderlig lag, förrän den, genom Kongl. Brefvet af den 7 September 1756, under serdeles egna omständigheter erhöll sanktion, måste Utskottet anse vara ådagalagdt.
Hvilken tydning än må gifvas åt Rikets Ständers beslut 1810, hafva Ständerna i underdånig skrifvelse af den 17 December 1823 deröfver afgifvit den förklaring, att extra roteringen endast borde träffa så kallad privilegierad jord, samt att derifrån således äfven böra Stats-Vtskottets Utlåtande, N:o 221.
25 böra skiljas alla hemman och lägenheter af krono-, skatte- och frälse-natur, hvilka, enligt författningarne, äro underkastade ordinarie rotering; och då Kongl. Majit, genom utfärdad nådig Instruktion för kommitterade af den 20 December 1825, uttryckligen till iakttagande föreskrifvit, hvad Ständerna i detta afseende för sin del stadgat, lärer öfverensstämmelsen af detta stadgande med 80 8 Regerings-formen icke kunna ifrågasättas.
Att utsockne hemmanen icke mera än det allmänna frälset i Sveriges öfriga provinser kan betraktas såsom privilegierad jord, är mer än tillräckligen tydligt af de äldre handlingar, i hvilka de ställas i samma förhållande till vekudags-hemmanen, som rå och rör i gamla Sverige till Adelns landtbonden hvarföre de ock i de Adeliga privilegierna 1723 med de sistnämnda sammanställas i 9 8 till åtnjutande af gemensamma friheter.
Att något undantagsförhållande skulle med de utsockne-frälsehemmanen ega rum i afseende på utskrifning eller rotering kan så mycket mindre slutas af privilegiernas 10 §, som kontribution, på sätt i det föregående upplyses, har en helt annan betydelse och ingalunda in nefattar rotering, utan blott en tillfällig, till viss tid inskränkt, bevillning.
Att i Skåne ännu finnes utsockne-frälse, som ej är ordinarie roteradt, måste medgifvas.
Men om deremot den ojemförligt större delen af Skånska utsockne hemmanen numera underkastat sig roteringspligten, föranledes man erinra sig Halländska Adelns år 1723 gifna löfte, att deruti följa Skånska Adelns efterdöme.
Den invändningen, att all jord, som är nämnd i Adeliga privilegierna, skulle vara att hänföra till den privilegierade jorden och på denna grund utsockne frälset från den år 1823 beslutade roteringspligt undantaget, måste väl förfalla, då deraf skulle följa, att allt fralse i hela Sverige vore från samma roteringspligt fritaget, såsom jemväl nämndt tillsammans med utsockne frälset i privilegierna.
Det beslut, som 1810 fattades och tillämpades i en, enligt Rikets Ständers förklaring 1823, orätt uppfattad mening, har genom sistnämnde Ständers, af Kongl. Maj:t gillade, beslut till sin kraft och verkan blifvit grundlagsenligt upphäfdt.
Utsockne frälsehemmanen äro visserligen underkastade rusttjenst-bevillning; och då rotevakans-afgiften dem ålägges, kunna de väl sägas erlägga dubbel beskattning för samma ändamål; men i detta hänseende befinna de sig i samma förhållande med det öfriga allmänna frälset i riket, som, jemte rusttjenst-bevillning, äfven har ordinarie rotering sig ålagd.
Derjemte har rusttjensten nedsjunkit till en obetydlighet emot det dryga beBih. till B.
Prot. 1850—51. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 23 Haft. 4 26 Statt-Utskottets Utlåtande, Nio 221. svar densamma ursprungligen utgjort.
Den uppgår nu för ett utsockne hemman i Halland, likasom i Bohus län, till endast 3 Rdr 11 sk. efter helt mantal, i Skåne till 3 Rdr 26 sk., och i Blekinge till 3 Rdr 16 sk., likaledes efter helt mantal, och motsvarar denna utskyld hvad i det öfriga Sverige utgår under namn af rusttjenst-marker, som enligt nu gällande
Bevillnings-förordning löses med 10 sk. för hvarje rusttjenst-mark.
Af ofvanstående utredning anser Utskottet det rara till iullo bevisadt, att utsockne frälse-hemmanen i Halland böra ordinarie rotering underkastas; och enär all den lindring i detta besvär, som af hemmanens svagare beskaffenhet kan billigtvis föranledas, redan genom Rikets sednast församlade Ständers beslut blifvit medgifven, får Utskottet tillstyrka Rikets Ständer att, på sätt Utskottet i betänkandet N:o 16 redan föreslagit, samma beslut vidblifva.
Mteserrn tioner •' af Hr Warn'. ”Att de
Halländska utsockne frälsehemmanen från uråldriga tider voro lika med det öfriga frälset underkastade utskrifning, kan icke bestridas och har mig veterligen aldrig blifvit nekadt.
Att de, till följd af någon lag eller några af Konung och Ständer fattade beslut, skulle vara förbundne att utbyta utskrifningen mot det ständiga och vissa knektehållet, har deremot blifvit bestrid t och, såsom mig synes, ingalunda af Utskottet bevisadt.
Tvertom säger Utskottet sjelf, att ”Roteringen nar dock frivillig.
Det berodde af provinserne, att dertill bifalla eller bibehålla utskrifningen.'''
Allt hvad man kan lägga egarne af förbemälte hemman under tiden från 1682 tili 1756 till last, är derföre, att ilo begagnade sig af en dem lagligen tillkommande rättighet.
Att det för rikets försvar medförde en olägenhet, att endast dessa hemman bibehöllo utskrifningen, sedan alla andra underkastat sig roteringen, är tydligt, och deraf förklaras de många försök, som under denna tid gjordes att förmå den Halländska Adeln att på roteringen ingå, men sedan den beskattning, som, till följd af deras motstånd, borde, såsom ett motsvarande onus, de Halländska hemmanen åläggas, blifvit vid 1756 års riksdag slutligen bestämd och derefter under så lång tid ingått uti alla på dessa hemmans värden grundade rättsförhållanden, såsom vid köp, arf, byten o. a., synes mig nu intet skäl kunna finnas alt Stats-Utskottets Utlåtande, 2Y'.
'o 2Ht. 27 genom en drygare beskattning nedsätta samma värden uti de nuvarande egarnes hander, derföre, att man ogillar deras handlingssätt, hvilka för hundrade år sedan innehade hemmanen.
Må man, om man så vill, för konformitetens skull med det öfriga riket, bibehålla den roteringsskyldighet, sorn vid sistlidne riksdag blef hemmanen ålagd, men må man dervid tillika tillse, att det onus, som härigenom drabbar dem, icke blir så betydligt högre än det, vid hvars bibehållande för all framtid de 1756 af Konung och Ständer försäkrades, som genom ett vidhållande äfven i denna del af Rikets Ständers sednaste beslut, skulle blifva fallet.
Jag tillstyrker bifall till Inkomst-afdelningens, uti David Anderssons reservation intagna, förslag till beslut.” af Riksdagsfullmäktige Matts Persson från Stockholms län och Adolf Svartliny från Östergöthlands län, hvilka såsom reservation upptogo Inkomst-afdelningens, af Utskottets pluralitet underkända, förslag til! slutligt yttrande så lydande: ”På grund af hvad sålunda blifvit aufördt, anser Utskottet sig icke kunna frånträda den åsigt, alt Halländska utsockne frälse-hemmanen varit och äro skyldige att ordinarie rotering utgöra, ehuru det sä väl i äldre, som nyare tider, lyckats innehafvarne af dessa hemman att denna tunga sig undandraga.
Men då, med anledning af de förhållanden, som sålunda under en längre följd af år gjort sig gällande, de ifrågavarande hemmanen möjligen vid köp och andra afhandlingar öfvergätt till sine nuvarande egare under förutsättning att de varit från ordinarie rotering fria, vill Utskottet, med afseende jemväl dera, att
Halländska hemmanen i allmänhet äro af serdeles svag beskaffenhet, icke bestrida, det desse omständigheter kunna anses påkalla en ytterligare lindring uti den vid sistlidne riksdag dessa hemman ålagda rotevakans-afgift.
Med hänsigt till det förhållande, att frälset under äldre tider vanligen var underkastadt utskrifning till hälften emot krono och skatte, och då de båda beslut, genom hvilka Ridderskapet och Adeln i Halland, enligt hvad ofvan blifvit utredt, frivilligt underkastat sig att blifva lika behandlade med dem uti det öfriga riket, eller liksdags-beslutet af år 1664 § I och landtdags-beslutet af år 1669 § I, uttryckligen innehålla, det ena, att utsockne frälse-hemmanen skulle blifva ”otta i rotan,” och det andra, att dc skulle til hälften emot krono och skatte i utskrifningen deltaga, så torde den nu ifrågaställda nedsättningen lämpligast verkställas på det sätt, att i stället för att 6 mantal nu skola utgöra en båtsmans-rote, 8 mantal dertill anslås.
Utsockne frälse-hemmanen skulle på sådant sätt blifva underkastade roterings-skyldighet endast till hälften emot annan roterad jord 28 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 221, inom länet, deraf 4 mantal i allmänhet utgöra en bätsmans-rote, och man hade härigenom kommit närmare det förhållande, som egt rum under den tid utskrifningspenningar crlades, så att all skälig anledning till klagomål vore för framtiden undanröjd.
Utskottet tillstyrker alltså, att Rikets Ständer, med vidblifvande i öfrigt af Rikets Ständers vid sistlidne riksdag fattade beslut i ämnet, ville medgifva, att den utsockne frälsehemmanen i Halland då ålagda rotevakans-afgift måtte från och med är 1852 nedsättas till hälften af det belopp, hvartill vakans-afgiften för en båtsman i länet uppgår, enligt de föreskrifter och beräkningar, som nu följas och framdeles i behörig ordning kunna meddelas och antagas till efterrättelse; och torde, i händelse af Rikets Ständers bifall till hvad Utskottet sålunda föreslagit, underdånig skrifvelse härom till Kongl. Maj:t atlåtas.” af Riksdagsfullmäktigen David Andersson från Hallands län: ”Då jag af den utredning
Utskottet försökt i utlåtandet åstadkomma angående utsockne frälsets i Halland ordinarie roterings-skyldighet, icke kunnat öfverfvgas, att denna skyldighet lagligen bordt kunna nämnde jordnatur i en enda provins åläggas, hvilket ock bäst bevisas deraf, att deri icke ifrågasatts för det utsockne frälse i andra provinser, som vägrat att i ständig rotering ingå, måste jag reservera mig emot Utskottets beslut, att, utan afseende på ålerremisserna från tre Riks-stånd, förblifva vid hvad i betänkandet N:o 46 redan varit föreslaget.
Utan att förneka det hufvudsakligaste i den historiska skildring af förhållandet med utskrifning och Adelns gods, m. m., under 1600 talet, som Utskottet lemnat, måste jag dock protestera emot den satsen, alt för det ”blott utsockne frälset i Halland och en mindre del af frälset i Skåne undandragit sig att ikläda sig de förbindelser,” som ”dess vederlikar” (?) i öfriga riket sig åtagit, sä skulle dess roterings-skyldighet vara rättvis och lagenlig.
Detta är en lika litet bevisande omständighet, som allt hvad ifrån de indelningsverket föregående tiderna åberopas.
Indelning till rustning och rotering skedde frivilligt; det har Utskottet måst erkänna.
Provinserna afslutade riktiga kontrakter med kronan, hvari uttryckligen förbehålles frihet för utskrifning.
1685 verkställdes en sådan indelning i Halland, då 4 kompanier kavalleri indelades, på krono och skattejorden.
Utskottets förklaring, hvarför frälset icke då indelades kan ej bevisas.
Förhållandet grundade sig vida sannolikare på respekterandet af hvad, som blifvit landet tillförsäkradt, då det afträddes till Sverige; och som Stats*Ut$kottets Utlåtande, N:o 22t.
Adeln då innehade hela frälsejorden, hlef denna icke indelad.
Huru rustningen utbyttes till båtsmans-rotering, beskrifver Utskottet sjelf, och att deremot befrielse vauns för ut* skrifningspenningarne; äfvensom att 8 § af Adeliga privilegierna år 1723 befriade
Adeln för dess jord från åtskilliga utlagor och besvär, hvaribland ”enrolleringar och voteringar, ” och Utskottet medgifver sjelf, liksom Krigs- och Kammar-kollegierna den 4 Januari 1721, att Adeln icke kunde påtvingas utskrifnings-pligtens förändring till roteringspligt; och den förra pligten uppfylldes medelst ”utskrifningspenningar.” Utskottet har äfven sjelf meddelat landshöfdingens i Halland, Hummelhjelms, upplysningar inför Rikets Ständers Defensions-deputation år 1756; och Utskottets försök, att vederlägga denna embetsmans tjenstskvldiga uppgifter, synas temligen obevisade; hvaremot det faktum icke kan förnekas, att, på grund af Rikets Ständers beslut och Kongl. Maj:ts stadfästelse derå genom Kongl. Brefvet den 7 Septemter 1756, utsockne frälse-hemmanen i Halland förklarades då och för framtiden bibehållas vid utskrifningspenningarnes utgörande i stället för rotering.
Delta lagligt fattade beslut ansågs så heligt, att, såsom Utskottet sjelf medgifvit, då Rikets Ständer vid 1800 års riksdag stadgade en rote-frihets-afgift af 8 Rdr af de hemman, som voro fullkomligt fria från rotering, provinsen Halland undantogs; och detta undantag bekräftades ytterligare genom bevillnings-förordningen den 28 April 1810.
Utskottet har sanningsenligt beskrifvit huru vid 1809—1810 årens riksdag, under sistnämnde dag, Rikets Ständer äfven meddelade Kongl. M a j: t sitt beslut, att,” all oroterad jord af hvad namn den vara måtte,’’ militär-boställen endast undantagna, (således äfven oroterad frälse-jordaf alla slag) skulle extra roteras till presterande af manskap i krigstid; och Utskottet har äfven riktigt beskrifvit, huru, på den grund, utskrifningspenningarne i Halland, sorn utgingo för hvarje utskrifningsgild person, derefter uteslötos ur Riks-staten.
Utskottet har likväl undandöljt, att utsockne frälset verkligen hlef extra roteradt och utgjorde extra roteringsmanskap till 1813 och 1814 årens krig; allt enligt tydliga orden i den för extra roteringskommissionerna är 1811 utfärdade Instruktion.
Deremot fäster Utskottet sig vid 1823 års Riksdagsbeslut, der, genom öfverrumpling vid frågan om jemkning vid extra voteringen, hvilken vid 1815 och 1818 års riksdagar öfverklagats såsom ojemt fördelad, och hvari således lindring söktes, man inblandade frågan, att alla krono-, skatte- och frälse-hemman skulle anses ordinarie rotering underkastade; således i stället att jemka den extra, föranledde ett föregifvande, att kunnaiuppen - 30 Ståts-Utskottets Utlåtande, N:o 221. bar strid med 1810 års beslut, utsträcka den ordinarie roteringsskyldigheten till all jord, sorn cj var privilegierad.
Det är väl bekant, huru som härefter år 1825 en roterings-kommission nedsattes, och huru staten måst bekosta stora summor, för att slutligen se omkring 300 rotar föröka hären, på bekostnad af en rubbning i löftens helgd och enskildes egendomsvärden.
Likaså är det kändt, huru Rikets Ständer vid 1828—1830 årens riksdag, förledde af det obetänkta beslutet 1823, ålade rotefrihets-afgift, men deremot begärde, att den efter nämnde beslut ifrågasatte tillökning i ordinarie roteringen icke måtte befordras till verkställighet innan Rikets Ständer sig derom utlåtit, samt att om någon åtgärd redan dermed skett, den måtte återkallas.
Afven det nya ordinarie roteringsverkel åsatte utsockne frälset i Halland endast extra rotering; men detta ogillades af Kongl. Majt t, oaktadt roterings-kommissionens förnyade föreställning, och roteringsverk för Halland uppgjordes 1839.
Vid 1840 års riksdag förklarade likväl Rikets Ständer, att de blott ansågo detta såsom förberedande åtgärd, enär ännu Rikets
Ständer icke vunnit kännedom om att desse hemmansegare åtagit sig ordinarie rotering, och begärde att Kongl. Maj:t måtte så förklara; men detta förmådde ej Kongl.
Maj:t att förändra sitt beslut om utsockne frälsets roteringsskyldighet.
Utskottet har vidare utrcdt, huru ärendet sedan behandlats; huru, på Kongl, proposition af den 18 November 1847, Riksstånden slutligen stannat dervid, att ordinarie rote ring borde af utsockne frälse-hemman utgöras, men att de, så i freds- som krigstid, borde hällas vakanta, med förbindelse och rättighet för egarne, att för deras andel i rotarne betala endast f af det belopp, hvartill vakans-afgiften för en båtsman i länet uppgår m. m.
Efter allt detta kan man väl fråga: hvad visshet eger väl utsocJme-frälse-jorden i Halland, att det nu får vid denna vakans-afgift förblifva, mera än den egde att, efter 1756 års af Konung och Ständer fattade beslut, få för all framtid förblifva vid utskrifningspenningar?
Och man måste tillägga: hvar finnes väl säkerhet för eganderätt och egendomsvärde, då på det sältet statsmakterna leka med sina löften och försäkringar?
1809 års grundlag har för all framtida beskattning stadgat den principen, att hvad utöfver de en gång ålagda ordinarie skatter för staten tarfvas, ”skall genom bevillningar utgöras;” det är: genom ett beskattningssätt, som drabbar all egendom, alla personer, all förmögenhet, all inkomst, i lika proportion; men icke genom påläggandet af större bördor på viss Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 221. 31 enskild egendom.
Men huru fullföljes den principen af lagstiftande makten, då man rubbar försäkringar uti riksdagsbeslut och derå stadfästelse gifvande konungabref, såsom det skett med provinsen Halland.
Emedlertid ser man här, huru pä grund af en år 1823 lömskt insmygd mellanmening i ett Utskotts-betänkande, som angick extra voteringen, landet, genom Konungens veto, fått en ny ordinarie rotering och öfver 1,100 hemman i provinsen Halland, oaktadt Rikets Ständers en gång fattade tydliga heslut, sedan af Ständer och Konung blifvit ålagda en serskild, betydlig beskattning.
Hvar finnes då säkerhet?
Dock — min afsigt kan icke vara, att nu mera få denna orättvisa fullkomligt afhjelpt.
Det hopp, jag dertill egt, har försvunnit vid åsynen af huru jordbrukande klassen och dess skattebördor vid våra riksdagar betraktas, så väl af Regering, som MedStänder.
Men då, till följd af dessa förhållanden, provinsen Halland i allmänhet ej kunnat höja sig till något synnerligt större välstånd, än det, som förmådde Rikets Ständer 1756, 1800 och 1810, att skona den från ordinarie rotering, så hoppades jag att kunna åtminstone utverka en lindring i den tryckande vakans-afgiften. lag understöddes deri välvilligt, och såsom jag tror, rättvist af den afdelning i Utskottet, som hade att utreda frågan; men pluraliteten i Utskottet har velat annorlunda.
I förtröstan att de tre Riks-Ständen, som återremitterat betänkandet, skola, vid närmare öfvervägande, behjerta saken, vågar jag således här, med åsidosättande af öfvertygelsen om det mest rättvisa, nu endast, i likhet med afdelningen, föreslå Rikets Ständer, ‘att med anledning af de förhållanden, som sålunda under en längre följd af år gjort sig gällande, de ifrågavarande hemmanen vid köp och andra afhandlingar öfvergålt till nuvarande egare, under förutsättning att de varit från ordinarie rotering fria; samt med afseende jemväl derå, att Halländska hemmanen i allmänhet äro af serdeles svag beskaffenhet och således en ytterligare lindring uti den vid sista riksdag dessa hemman ålagda rotevakans-afgift synes billig; äfvensom med anledning deraf, att frälset under äldre tider vanligen var underkastadt utskrifning till hälften emot krono och skatte; Rikets Ständer måtte medgifva, att den, utsockne frälse-hemman i Halland vid sista riksdag ålagda rotevakans afgift, måtte från och med år 1852 nedsättas till hälften af det belopp, hvartill vakans-afgiften för en båtsman i länet uppgår, enligt de föreskrifter oell 32 Stnts-Utskottets Utlåtande, N:o 221. / beräkningar, sorn nu följas och framdeles i behörig ordning kunna meddelas och antagas till efterrättelse.’’ Skulle detta vinna Riks-Ståndens bifall, torde underdånig skrifvelse härom till Kongl. Maj:t aflåtas.
Samt af Riksdagsfullmäktigen Måns Månsson från Calmar län: ’’Då jag nu går att afgifva min reservation mot det Höglofl.
Stats-Utskottets betänkande, angående ordinarie roteringen å utsockne frälse-hemmanen i Halland, mot hvilket beslut jag varit af olika tankar med Utskottets majoritet, begagnar jag mig af tillfället att anföra de yttranden, som en aktad ledamot af Bonde-Ståndet, nemligen aflidne Nils Matisson från Skåne, anförde i dess afgifna reservation mot Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets betänkande den 8 Juli 1823, hufvudsakligen så lydande: ”1 sjelfva saken anser jag mig böra, emot hvad Utskottet föreslagit, anmärka: l:o att Utskottet dermed sökt kränka och upphäfva Rikets Ständers beslut af år 1810, angående extra roteringen, som föreskrifver, att all inom Sveriges gränser varande oroterad jord, eller, som är detsamma, all jord, hvilken hittills icke blifvit belagd med rotering, borde extra roteras.
Det har väl inom Utskottet blifvit förklaradt, att Riksens
Ständer vid extra roteringens åtagande endast skola haft för afsigt, att binda densamma vid den jord, som, i kraft af privilegier, varit från all rotering förut befriad, och att således ofvannämnda beslut icke skall angå de hemman, hvilka äro af lika beskaffenhet med dem, som vid indelningsverkets första inrättande ålades ordinarie rotering; men utom det att jag intet förstår, hvarifrån man hemtat skäl till denna, emot tydliga och bestämda innehållet af Riksens Ständers beslut stridande, förklaring, får jag, för vederläggning af densamma, hänvisa till den af Kongl. Majit utfärdade
Instruktion för extra roterings-kommissionerne af den 5 Februari 1811, som, med åberopande af nämnde beslut, stadgar, att extra roteling borde sträcka sig till alla hemman och hemmansdelar af hvad natur och beskaffenhet som helst, med undantag af förut roterade och berustade hemman, militie-boställen och oskattlagda nyhemman.
2:o att då Utskottet för sitt tillstyrkande, det alla hittills från ordinarie rotering befriade krono-, skatte- och frälsehemman dertill borde indelas, åberopat, att de, enligt äldre stadgar och författningar, skulle vara förbundne draga ständigt knekteeller båtsmanshåll, Utskottet syntes brista i kännedom om sättet för ordinarie roteringens första tillkomst.
Aldrig har densamma genom någon lag blifvit påbuden och införd, utan visa Slats-Utskottets Utlåtande, N:o 221.
33 fisa de vid riksdagarne på början af 1680-talet emellan Kongl. Maj:t och kronan samt allmogen ingångne öfverenskommelser, som i Gahns militie-samlingar finnas införda, att allmogen frivilligt åtagit sig ständiga knekte- och båtsmanshållet, för att undgå de förut vanliga utskrifningarne af manskap, som med många olägenheter voro förbundne och derigenom blifvit förhatlige.