Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Också hafva sådane anstalter sedan längre lider tillbaka varit ansedde af stor vigt och angelägenhet.
Till följe af Rikets Ständers anhållan, utfärdades redan den 29 Februarii 1742 ett Kongl. Bref lill samtelige Lendshöfdingarne om visse Öfver-Landthushållares och Jordbrukares utväljande till Landt-Culturervs befrämjande.
I anledning af Rikets Ständers ytterligare tillstyrkan utkom den 9 December 1771 åter ett Kongl.
CirculärBref om Åkerbruks-Sällskapers irrättande j hvarje Socken.
KammarCollegii Resolution år 1776 tillstyrkes äfven Ekonomiska Socken-Sällskap på det högsta.
Det var likväl af den år 1793 inrättade Committé' för utredandet af lnndern för Industrien i vårt Land, som denna fråga i synnerhet utvecklades.
Uti denna Committe's Betänkande innefattas j;tt förträffligF förslag till inrättande i 834 Stats-Utskottets Betänkan den. hvarje Härad eller Socken af Hushållnings - Nu m n d e r, hvartill planen blifvit uppgifven af då varande Professoren ech Riddaren von Schulzenheim, en utmärkt Statsman, hvars för icke länge sedan fulländande
Lefnadsbana är tecknad och prydd med den rikaste mångfalld af medborgerliga dygder och lärda förljenster.
Likväl har af allt detta ingenting kommit tiil verkställighet, om miin ej vill anse de lid efter annan i Länen inrättade H n s hå 11 ni u gs-,s ä lis k a pen såsom derigenom föranledde.
I sig sjelfva kunna Socken-Säilskaper ej betraktas annorlunda, än såsom fortsättningar af de förra, och dem subordinerande, eller såsom deras integrerande delar. — ålen de äro derföre icke af mindre vigt.
— Hvad hafva icke Municipial-Inrättningarne i andra Länder uträttat och huru samvetsgrant begagnas de icke?
Den till vext som Landh ushållningeu i liela Briltanien vunnit genom Ekonomiska Societeler, och i synnerhet genom det af Konung och Parlamentet constituterade Board of Agri culin re bör med skäl väcka ailä Nationers förundran och efterföljd. —■ Också är redan ett vigtigt steg till Municipal-Inrättniugar långt för detta gjordt hos oss, i det sätt Stats-Utskottets Betänkanden. 835 hvarpå Taxeringarne celi Mai*.kegangssä tt11 ingarne verkställas.
För deras vidare organisation inom vårt Fädernesland genom Sockcn-Sällskaper gifvas dessutom skäl som icke ega rum på de flesta andra ställen.
Landels vidsträcklhet medförer en naturlig olikhet i climal, jordmån, husliållningssätt, som genast ådagalägger olämplighelen af allmänna llushållsFörfatlliingar ooh onndgängeiigen fordrar att föreskriflerne blifva svarande emot hvarje orts särskilda beskaffenhet.
När härtill kommer, att Sverige lill den egentligen Åkerbrukande Klassen räknar ett Bondestånd, som i upplysning och sjelfständighet är öfver ali jemnförelse med hvarje sådant i andra Länder, synes inrättandet af ifrågavarande Sällskaper icke möta oöfvervinneliga hinder i verkställigheten.
Ekonomi-Utskottet drager således icke i betänkande alt anse sådane, af flitt valde Ledamöter af särskildte Stånd sammansatte Sockensällskaper, såsom det verksammaste medel ali hos Nationen väcka och underhålla en allmän Medborgerlig anda, en sann och verklig upplysning.
Man må på hvad sätt man vill söka sörja för Landtmannens uppfostran, bildning och kunskaper; om han är främling i sitt eget Fädernesland och icke slår i riktigt 836 S tats-Utskotlet* Betänka liden; förhållande till den del af samhälls-ordningen som honom närmast rörer, skall lian alltid blifva liknöjd om dess Lagar och betrackta dem med misstroget öga.—
Men genom rättigheten, att få bereda, handlägga och yttra sig i de allmänna ärender, som ligga inom hans område, blir han först myndig och i verklig mening fri Medborgare; och de välgörande följderne skola icke saknas.
Han skall blifva trognare undergifven de åtgärder och författningar han sjelf önskat och föreslagit; Han skall mera vörda sin Konung och Öfverhéten i samma mån han slutes närmare intill Administrationen och kommer i tillfälle alt inse, att den oupphörligt vill Folkets väl; — och han skall högre älska den jord och det land, hvars odling och cullur lian sjelf eller hans förfäder beredt, ej mindre genom deras medborgerliga omtanka och klokhet än deras arbete och möda.
Det följer vidare, att i samma mån som Nationens enskilde medlemmar af särskildta
Stånd och vilkor komma i ett närmare förhållande till hvarandra och till det allmänna, skola vissa fördomar, hat mot Ståndsskillnad, och serskilda Medborgareklassers misstroende lill hvarandra småningom bortsmälta och Stats-Utskottets Betänka uden 83^ oell Folkets lynne vinna en Ulligare och högre syftning till gemensamma ändamål i medborgerligt afseende.
Till följe af hvad sålunda anfördt blifvit, tror Ekonomi-Utskottet någon anlian åtgärd i anledning af Herr Hugander^ Motion för det närvarande icke erfordras, än att Rikets llögloflige
Ständer vördsamt tillstyrkas, dels att i underdånighet hemställa, om Sockensällskapers inrättande, ej blott för den Statistiska utan äfven för den Medborgerliga bildningens befordan i allmänhet, dels ock det den underdåniga önskan lill Kongl. Maj:t frambäres, att Riks-Slatistiken, så snart den hinner utarbetas, måtte meddelas vederbörande Hushålls-Sallskaper, hvilka sedermera böra deraf lemna Socken-Sällsknperne del.
Utskottet anser derjemte bora tilläggas', alt det lleglementariska för dessa SockenSäIlskapers organisation, måtte lämpas efter locala omständigheter.
Vid förutnämnde Committé^ Betänkande om de hinder, sorn fjettrat Industrien i Vårt Land, linnes bilagdt ett Förslag och Reglemente lill liushållningsnämndens organiserande; Och som detta ostridigt skall tjena till mycken upplysning, ledning och hjelpreda i iiiå - 4:deSaml. 5 Band. 5a 538 S t a ts-Ut s k o tte ts Betänkan de n. gavarande hänseende, men rummet icke tillå ter dess upptagande här, vill Utskottet icke lemna oanförd t, alt det finnes att tillgå uti a:dra Bandel (pag. 1162) af Bihanget till Riks-Ståndens Prolocoller vid 1812 års Riksdag.
Enär sålunda Herr Haganders Motion, afseende en i Ekonomiskt hänseende vigtig arnstadt, blifvit utaf Högloflige Ekonomi-Utskottet besvarad och utredd, på sätt här ofvan finnes aiifördt, och hvarigenom något nytt eller lillökadt Slals-anslag icke kommer i fråga; så anser SlatsUtskottet sig icke tillhöra, att i pröfning af detta ärende ingå; utan varder detsamma till Rikets Högloflige Ständers pröfning och afgörande vördsamt öfverlemnadt.
Stockholm den 3o Octoher 1823, Stats-Ulskottets Betänka ndcji. 83g N:o 58g.
Ankom c!en n N ivember iSsj.
Ständers Statsoch Bevillnings-Utskotts Utlåtande, i anledning af gjorde Anmärkningar vid Utskottens Betänkande, rörande en af hvarje Mantalsskrifven person årligen intillj nästa Riksdag utgående Afgift till Ueneriska smittans hämmande.
Det af Riksens Högloflige Ständers Stnlsoch Bevillnings-Utskott, den ar sistlidne Augusti afgifne Betänkande, angående en af hvarje Mantalsskrifven person, intill nästa Riksdag årligen utgående afgift till yeneriska smittans hämmande, har under •% 84o Stats-U t sko ttets Betänkande n den i och 2 af nästvekne Månad vunnit Högvördig?
Preste-Slåndets och Välloflige Borgare-Ståndets bifall, men deremot blifvit återreroitteradt, under den 9 i samma Månad, af Högloflige Ridderskapet och Adeln samt under den 16 derpå följande af Hedervärda Bonde-Ståndet, hvarvid blifvit anmärkt, inom det förra af desse (vänne Respective Riks-Stand, af 1:0 Herr Friherre Hjerta, Lars, att 6:le Mom. i Utskottets Förslag, eller den del deraf, som angår valet och sammansättningen af de Deputerade, hvilka få sig uppdraget att bestämma ofvanberörde, till nästa Riksdag, årligen utgående Afgift jemte sättet för Revisionens verkställande synas underkastade betydiiga svårigheter om ej omöjligheter, då en mångårig erfarenhet vittnat, att framställningar om penningebidrag sällan emottagas med benägenhet, och att Allmänheten, ehuru den insåg nyttan af kraftiga anstalters vidtagande emot Veneriska smittan, likväl ej kunde vid de, med anledning af Kongl.
Maj:ts derom aflålne skrifvelse, hällne sammankomster med Länens innevånare öfvertalas, att dertill bestämma en viss afgift, utan måste en sådan af Riksens Högloflige Ständer vid 181S års Riksdag beslutas; Och att, dji de förberedande anstalterne, d| S t a t s-U tsk o 11 e ts Betänkanden.
841 åtagandet af denna beskattning hädanefter sker frivilligt, mäste för Läns-Styrelserne blifva högst obehaglige, i följd hvaraf blifvit hemställt, hvilka utvägar böra vid så beskaffade sammanträden vidtagas, i händelse den äskade afgiften skulle antingen hel och hällen vägras, eller ock beviljas till ett under det verkliga behofvet otillräckligt belopp, i hvilket fall Läns-Styreisen samt Lazarelts-Directionen stadnade i en så mycket mera bekymmersam belägenhet, som de ringa bidrag Kongl. Seraphinver-Ordens-Gillet meddelar, icke tillåta ens hoppet, att sjukvården kan dermed bestridas, ännu mindre alt vidtaga andra lonida anstalter, hvilket skall vara förhållandet med Jönköpings
Län, der det gamla och förfallna Läns-Lazarettet fordrar en ombyggnad, som, änskönt tomt är dertill inköpt och förberedande anstalter träffade, dock ej kunnat sättas i verket af det skäl, att Lazaretts-Directionen, då den så kallade Treskillings-Afgiften endast var till påföljande Riksdagen bestämd, ej vågade, osäker om möjliga tillgångar i framtiden, inlåta sig i detta företag; Till följd hvaraf nu framställes, ej mindre att denna afgift måtte hädanefter såsom hittills, såsom i vanliga Bevillningsmål, lill en viss tid bestämmas, än ock att billigheten fordrar, gjtt det fr åa Seraphimer-Ordens-Gillet ut - 84^ Stats-Utskottets Betänka uden. gående anslaget, ehuru efter Anmärkar/ens mening alltförmycket nedsatt mot hvad det förr varit, må utbetalas i hvarje Läix i förhållande till sjukantaht, och intradernas belopp, samt utan att vara underkastadt några förändringar, hvarpå äfven ett exempel blifvit hemtadt från nämnde Lazarett, sorn först lätt sig goo
R:dr tilldelde, men sedermera gått till en del deraf i mistning, sedan samma medel äro åt andra L azaretler an viste. 2:0 af H e r r H j e r t a, J o h. Gus t., med hvilken Herr Uggla G. G. under åberopande, af dess Utskottets förra lielänkande bifogade särskilda mening, instämt: att iieviilnings-Ulskottets åtgärd med bestämmandet af en viss Minimi-Summa liksom det bejopp af 1 sk. hval lill den blifvit utsatt,, förljenle bifall, men att genom det lili fem skii lingar föreslagne Maximum synas de principer, som böra tjena till ledning vid denna Afgifts fastställande för hvarje Mantalsskrifven person, öfverträdda, emedan om än orLer finnas i större behof, än att de kunna med Lazaretts-Afgifterne fyllas, derföre att med Venerisk smitta behäftade personers botande kostat mera än Lazaretls-medlen utgöra, men icke fö.t det granna byggnader blifvit uppförde, Utskottet bort, jemte Stats-U tskottets Betänkande n. 843 Bestämmande af det gamla Maximum 3 skil linga r, föreslå bristens fyllande af Allmänna Medlen, då från Seraphimei-Ordens-Gillet så betydliga bidrag kunna lemnäs, att man med dem kan hjelpa sig, utan att pålägga en skatt från i sk. till 5 sk., hvilken synes ej allenast mycket ojemn ulan ock kan blifva tryckande för mången fattig Famille, som ulan att behöfva anlita Curanslalterne, likväl kan komma att betala mera än en förmögen, och alt, änskönt de fattigare Glassel ne egenteligen draga förmånen af dessa Inrättningar, synes det hvarken billigt, alt för några få personer skull ålägga en hel ort en så dryg beskattning, eller alt sammanskjuta medel lill uppbyggande af stora palatser, under det de sjelfve bo i kojor, hvarförutan och då dels denna liksom hvarje annan personel, afgift är motbjudande, dels det är det Allmännas sak men icke en local angelägenhet, om
Veneriska smittan skulle någorstädes finnas så utbredd, att till dess hämmande fordras utomordentliga åtgärder, dels undvikas bör att kasta på folket ökade svårigheter genom en ökad Afgift, som snart torde förvandlas till stående, dels oek Seraphimer-Ordens Gillets bidrag mot hvilkas otillräcklighet ett correctif finnes i Fondernas granskning, böra underlätta dessa åt - §44 Stats-Utskottets Betänkanden. gärder, yrkas, att den af Utskottet föreslagne maximi-summan borde nedsättas till
Tre skillingar; hvaremot åter 3:o Herr Tham, Wohlrath: erinrat, att Bevillnings-Utskoltet, visst ej förbisett den häraf uppkommande Ökade tunga, men att denna afgift är lika hillig som Capitations-Afgiften och till sin grund densamma eller en skvdds-afgift, lill hvilken en hvar utan hänseende till särskilda förhållanden af Stånd o. s. v. bidrager, men med det ytterligare skål för dess lika belopp, att det just är den fattige, som deraf har gagn, att meranämnde afgift egenteligen icke är betungande för andre, än dem som hafva flere mantalsskrifne personer, men att sådant jemnväl förutsätter en högre rörelse, i hvilket fall några skillingars tillökning betyder ganska litet; att något missnöje öfver denna afgift icke är att befara, då afgifterne bestämmas af de betalandes deputerade och revisionen årligen sker, så alt allmänheten derigenom förvissas, att allt går ordentligen till, hvilket bittintills varit förhållandet inom Skaraborgs
Län; att hvad hehofvens fyllande från Kongl. SeraphimerOrdens-Gillet angår, så har man redai? blif* S ta ts-Uts kotte ts Betänk anden.
845 blifvit förvissad derom att någre betydliga tillgångar derifrån icke äro att påräkna, äfvensom man icke känner att någre Allmänna Medel blifvit anslagne till detta ändamål eller hvarifrån de skola anslås; Alt Bevillnings-Utskottet, utan att fästa afseende å de bevisligen origtiga upgifterne, om förhållandet inom Bohus Län, likväl ej kunnat underlåta alt lemna sin uppmärksamhet åt de uppgifter andre Ledamöter af det Hedervärda Bonde-Ståndet gjort, om ett mindre behof af denna afgift i deras hemorter; Alt Utskottet deraf hemtat anledning till bestämmande af eu olika afgift, särdeles som Utskottet ej kunde finna något annat medel att motverka den inom sistbemälde
Stånd rådande motvilja, mot denna beskattning; Att Utskottet icke, som Friherre Hjerta förmodat, föreslagit årliga sammanträden lill afgifternas bestämmande, utan endast att Socknarnes deputerade skulle en gång sammanträda för att välja de Corn mitteer, sorn skulle vidare under tiden derom besluta; att det icke är Socken-Commiltera» de utan vederbörande Ämbetsmän, sorn skola uppgifva behofvet, hvarefter afgiften kommer af de förstnämnde att lämpas; Alt det af flere anförda skäl icke är att för - 4:de Sami. 5:le Band. 846 Stats-Utskottets Betänkande». moda, det nämnde Committe'e skall klifva sammansatt af andre personer än de sorn äga begrepp, nit och känsla för saken, att instruetioner sannolikt ej eraottagas af andre än Ledamöter af det Hedervärd» Bonde-Ståndet, men att inom Committeen lära äfven finnas Ledamöter af de andra Stånden; och att det uttryckligen är bestämdt, att afgiften skall utgöras till Veneriska smittans hämmande, hvarvid inga byggnader i calculen ingått.
Innom Hedervärda Bonde-Ståndet har i:o Eric Påhlss o n, från Elfsborgs Län jemte Carl Bergman, från Gefleborgs och Pehr Pehrsson från Örebro
Län åberopat Herr Ugglas, Gör.
Gust. till Betänkandet fogade särskilda mening; 2:0 Johan Svensson från förstnämnde
Län skriftligen anmärkt, att han på intet sätt kan ingå i en fortfarande afgift till Veneriska smittans hämmande, under fruktan att denna, särdeles för större hushåll hvari flere Mantalsskrifne personer finnas, nog tryckande afgift kan föryandlas till en ständig och oföränderlig pålaga, utan i stället såsom mera lämpligt yrkat, det må åt! hvarje Härads- elley St ats-Utskottets Betänkanden. 847 Sockens innevånare öfverlåtas, att enskildt sammanträda och vidtaga de Beslut, som för hvarje ort och vid olika tillfällen kunna Blifva nödige; i hvilken mening flere af Ståndets Ledamöter instämd t; 3:o Nils Håkansson från Christianstads Län, med stöd af dertill erhållet uppdrag af sine Committenler, Bestridt den ifrågavarande afgiftens fortfarande, då ingen i orten varit utstäld för Veneriska smittan och Läns-Lazareltet i Christianstad erhjuder tillfälle till botande, i fall någon skulle af nämnde farsot blifva angripen, med tillägg, att om afgiften skulle komma att fortfara, Bör den ej höjas öfver 3 sk. men väl nedsättas till en skilling. 4:o'Nils Månss on, från Malmöhus
Län, framställt möjligheten för hvar och en af det Hedervärda Bonde-Ståndet, alt utan våda för eget och commiltenters väl, tillstyrka den ifrågavarande afgiftens upphörande; men, då det ej lärer vara värdt alt helt och hållet säga Nej, hemställt alt afgiften måtte så mycket heldre Bestämmas från en till tre skillingar, som anledning <ej skall finnas till afgiftens förhöjande från 3 tilli 5 sk., då hvarken Kongl.
Maj:ts JSådiga Proposition i ämnet eller enskilde 848 S tats-U t sk ottets Betänkande!!.
Motioner skola något derom innehålla, hvilken mening derjemte blifvit af flera inom Hedervärda Bonde-Ståndet hitträdd, samt deribland af 5:oCari Bergman, från Gefleborgs Län, som yrkat, i händelse
Utskotten ej skulle på anförde skäl pröfva rättvist i hnTvudsaken frånträda deras förra Betänkanden, att Länens innevånare å de orter hvarest afgiften icke i och för den Veneriska smittan behöfves, må ega frihet att använda densamma till hämmande af andre smittosamma sjukdomar, genom anläggande af Gurhus i de från Läns-Lazaretterne mera aflägse Socknar, hvilket x synnerhet är fallet i den ort för hvilken den värde Ledamoten förer talan, der afståndet från Läne-Residenset och den der boende Provincial-Läkaren, å vissa orter föranleder en nästan total hrist på Läkarevård: 6:0 Petter Andersson från Hall ands
Län som delat deras öfvertygelse, hvilka trott afgiften kunna upphöra till nästa Riksdag, understödd i denna mening af åtskilliga hland Ståndets medlemmar, samt deribland så val af S ta ts-U t skottets
Be tänka nd en. 849 7:0 Johannes Myrin från Elfsborgs Län, som omförmält, att afgiften derstädes icke kommit innevånarne i någor måtto till någon nång, hvilket likväl sällan handt, en dräng eller piga af smittan besvärade, har betalning mäst på sammil sätt sorn förr erläggas för deras intagande å Curhuset; som ock 8:0 af Anders Sandsten, hvilken trott meningen med Kongl.
Maj:ts Nådiga Proposition i ämnet vara, att låta saken bero på Riksens HÖgloflige Ständers frivilliga önskan, hvadan äfven
Tre skillings-afgiften kunde såsom onödig upphöra, för alt ej öka antalet af de många utskylder, hvarmed Allmogen, till ett ökadt arbete för Udpbördsmönnen m. m., nu finnes besvärad; i stället for hvilken afgift hvarje församling borde, på samma sätt som förr, låta sig vårda om sådane besmittade personer, som ej förmå att af egna medel bekosta sitt helande; äfvensom 9:0 Johannés Andersson från Skaraborgs Län, till ytterligare styrka för samma mening, tillagt, att i hans hemort finnas ett väl inrättadt och för de med generisk smitta behäftade personers bo - 85o Stats-Utsko ttets Betänkanden. tande tillräckligt Läns-Lazarett, till hvars underhåll hvarjehanda Collecter och insamlingar ingå.
Af en annan mening hafva deremot Riksdags-Fullmägtige J. J. Ruthberg, Andors Danielsson, Lars Ersson från Gefleborgs Län, Olof Olofsson, Anders Nilsson Anders Mattesson och Börje Pehrsson m. fl, varit, hvilke tillstyrkt än Betänkandets antagande, än åter afgiftens fortfarande, ehuru med nedsättning af Maximum till Tre skiliingar.
I afseende på desse af skiljaktig beskaffenhet verande anmärkningar, anse Utskotten sig först höra rätta de inom Hedervärda Bonde-Ståndet vid öfverläggningarne rörande detta ämne förelupne misstag, då påstått blifvit, ej mindre det Hågen anledning ej funnits för Bevillningsutskottet, att utöfver
Tre skiliingar höja meranämnde af Kongl. Majit till fortfarande Nådigst föreslagne afgift, än ock att de för Curhuset i Skaraborgs
Län anviste bidrag ej skola behöfvas till anslagens fyllande.
Vid en närmare granskning af Utskottens redan afgifne Betänkande lär ej undfalla atL framlidne Herr Ehrenborg, Casper, i en från Högloflige Ridderskapet gch Adeln remitterad motion föreslagit de Stats-Utskottets Betänkanden.
85t årliga bidragen till åtta skillingar af hvarje person, och att Herr B. H.
Santesson likaledes yrkat summans förhöjning till Sex skillingar.
Detta förhållande torde tillräckligen utvisa att Bevillnings-Utskotlet sökt en medelväg då det, med hänseende tillorter olika behof bestämt ett maximum till fem skillingar; äfvensom de underrättelser, om förhållandet med Curhuset innom Skaraborgs
Län motsägas af andre, som grundade på allmänna samt i Kyrkorne uppläste Kungörelser, och Revisorernas årliga berättelser, framställa otillräcklighelen af det understöd Lazarettet tillfallit, Tre skillings-afgiften deri inbegripen.
Den yrkade nedsättningen i Maximisumman, finna Utskotten så mycket betänkligare, alt sedan tvänne af de Respeclive Riks-Stånden bifallit Utskottets förslag tillstyrka, som det dels är hevist, att de hittills utgående
Tre skillingar på åtskilige ställen befunnits till det åsyftade ändamålet otillräcklige, dels ock från Kongl. Seraphirner-Ordens-Gillet upplyst, att, så länge de låga Spannemåis-priserne fortfara, kunna föga tillskott derifrån väntas; hvarjemte allmänt är kändt, att någre anslag af Stats-medlen, i händelse desse skulle vid förefallande behof tillitas, blif - 85a Stats-Utskottets Betänk anden. vit vid innevarande Riksdag hvarken begärde eller anviste; Och hafva Utskotten till denna betänklighet hem ta t ytterligare anledning af en från Kongl.
SeraphimerOrdens-Gillet den a3 sistledne December till Kongl. Maj:t aflåtcn skrifvelse, den Kongl. Maj:t sedermera upplysningsvis lill Stats-Utskotlet i Kader öfverlemna!, hvaruti Kongl.
Seraphimer-Ordens-Gillet anmält, att, sedan dess Underdåniga Berättelse af den 3 December nästlidet år afgaf om Läns-Lazaretten i Riket och den så kallade 3 sk. afgiften, och dermedelst ådagalades, att, i anseende till Sädes-prisernes fall, det bidrag Hospitals-fonden lemnat till Lazaretten, med Fondens bestånd hädanefter icke kunde påräknas till mera än 8,4oo Riksdaler om året, Sädesprisen blifvit ännu lägre, så alt nämnde Summa för närvarande, icke kan till Lazaretterne utbetalas, utan alt än vidare minska Hospitalernes Capital-Fond; hvarföre Kongl.
Seraphimer-Ordens-Gillet i Underdånighet hemställt, om icke det vid hvarje Års början må ega uppgifva hvad Kongl.
Seraphimer-Ordens-Gillet har att påräkna, samt hvilka utgifter för Hospitalerne och lill uppfostringslijelp åt fattige Barn Stats-Utskottets
Be tänk a nelen.
8:*3 Barn blifva nödige; derefter Kongl. Maj:t täcktes i Nåder besluta, huruvida något understöd kan Lazaretten nieddelas, och till huru stort belopp det då bör utgå; förmodande likväl Utskotten, all,om Spannmålprisen någon gång skulle falla under hvad de då voro, då Kongl.
SeraphimerOrdens-Gillet i December i8aa afgaf Dess Underdåniga Berättelse, dessa priser ofta skola stiga derutöfver och Hospitals-Fonden sålunda icke komma i förlägenhet för tillgång till de 8,4oo Riksdaler som Kongl. Seraphimer-Ordens-Gillet uti ofvan åberopade Underdåniga Berättelse uppgifvit IIospitals-Fonden kunna årligen lemna såsom bidrag till Läns-Lazarelten.
Både vid denna och den föregående Riksdagen äro de skäl uppgifne som styrka nödvändigheten, alt med gemensamma krafter söka motarbeta denna förfärande farsot; Utskotten sakna sålunda ali anledning, både att förmoda, det PröfningsCommilteWne eller de af Länens innevånare särskildt dertill utsedde Commillera* de, hvilke efter föregången granskning af förra Årets Räkenskaper och med stöd så yäl deraf, som af Gurhus-Directionernas uppgifter om behofvet för kommande Året, 4-'de Sami. 5 Band. 53 854 S ta ts-U t s k o t te t s
Be tunkan den. skola bestämma den Afgift den der ej får vägras, utan endast inom vissa bestämda gränsor fasställas, skulle kunna missbruka delta allmänna förtroende till vidtagande af sådane beslut, som ej befordra det åsyftade ändamålet, och att tillstyrka det de til! meranämnde sjukdoms utrotande nödige åtgärder skulle få bero på särskilda öfverenskommelse!’ träffade innom Socknar oell Härader, då sådant, genom skiljaktiga och måhända lika ofta efter godtycko som efter behof fattade beslut, skulle mera än en gång kunna bidraga till det ondas förökande och kringspridande, hvarjemte Utskotten med detta Förslag åsyfta ej mindre att vidmagthålla den oumbärliga Curhus-inrättningen än att afskära provinsernes egne Deputerade allt tillfälle att utan ändamål beskatta allmänheten.