Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
— Dessutom anse Utskotten det nu mera vara allmänt erkändt, alt sådana tvångslagar, långt ifrån att befordra och stadga närings-driften, snarare äro hinderliga för industriens utveckling, för hvilken just friheten utgör ett oeftergiiligt vilkor.
Också har Kongl. Maj:t redan, genom Kungörelse den 4 nasti.
Maj, täckts i Nåder upphäfva föreskrifterne om skyldighet för dem, som resa utrikes, utan Kongl. Majrls serskilda Nådiga tillstånd, att antingen ställa borgen för deras återkomst inom viss tid, eller nedsätta viss summa till säkerhet derföre, så att i denna del icke nu vidare erfordras något utlåtande öfver motionerne; men, hvad de öfrige nu ifrågavarande föreskrifterne beträffar, anse Utskotten sig böra tillstyrka Rikets Ständer, att för sin del besluta: att Commerce-Collegii Kungörelse den 8:de September in56, jemte 1 mom. af Kongl.
Förordningen den r8 Februari 1768, samt den delen af 2 mom. i samma Författning, som innefattar ansvars-beslämmelser för förrymd Sjöman, hvilken utrikes antagit tjenst och för alltid blifver borta, till all kraft och verkan upphäfvas; ao Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N:o 16. hvarjemte Utskotten hemställa: att, flå Kongl, Majlis
Nådiga bifall sökes till ett sådant beslut, Rikets Ständer tillika i underdånighet anhålla, att så väl Kongl.
Förordningen den 18 Februari 1768, i afseende på hvad deri för öfrigt är föreskri (vet, sorn Kongl. Majus Nådiga Kungörelse den 3o
Maj 1781 måtte öfverses och förändras, i afseende på deri intagne stadganden, sorn icke kunna anses öfverensstämma med närvarande tids förhållanden.
Om utlänningars rättighet att inkomma till Riket och här vistas, stadgas hufvudsakligen genom Kongl. Förordningen den 19 Februari 181 1 : att hvar och en främmande Magis undersåte, som åstundar alt vistas i Stockholm eller inom Riket, antingen för enskilda angelägenheter eller för sitt nöje, bör dertill begära tillstånd, i Stockholm af Öfver-Ståthållaren, och i lamUorterne af Landshöfdingen i Länet; samt att ingen resande utlänning må hädanefter inkomma i Riket, utan att förut hafva dertill erhållit Kongl. Majrts
Nådiga tillåtelse.
”Då någon utländsk Magts undersåte ankommer till Rikets gräns, bör han genom Militär-befälhafvaren, ”Magistraten, eller, der sådan ej finnes, genom Gi änse-Tullkammare-Före”ståndaren inställas eller förpassas till Landshöfdingen i Länet, som undersöker hans pass och anställer förhör om föremålet för den främmandes resa, Protocollet öfver detta förhör bör med nästa post afsändas till ”Stats-Ministeru för Utrikes Ärendena, hvilken bör detsamma bos Kongl. ”Majit i underdånighet anmäla, samt emottaga Dess Nådiga befallning, hu”ruvida den utländske resande må få fortfara med sin resa, eller om han ”åter bör begifva sig utur Riket.
Den resande vare emedlertid skyldig att ”afvagta Nådig befallning i detta ämne, som genom Stats-Ministern för ”Utrikes Ärendena skall Landshöfdingen tillkännagifvas; och|må den redande utlänningen, vid ansvar af trenne månaders arrest och en plikt ”af 5o R:dr, icke utan tillstånd från Läne-Residenset afresa; hvarom
Lands”höfdingarne böra den resande vid dess ankomst till efterrättelse behörigen ”förständiga.”
Det är uppenbart, att det hinder, som sålunda möter för utlänningars besök inom Riket, måste åstadkomma ganska kännbara svårigheter i handels- och industri-förhållanden, och den föreskrifne försigtigheten, sorn blifvit påbjuden under en tid, då Rikets politiska ställning var olik den Lig- simt Al'n. Ioch Ekon.-Utskottem betänkande, N:o iq. ai närvarande, synes icke vara af något behof pA kal lael j under det Riket njuter fred nied alla Magter, Den innebär också en kränkning af den agtuing och grannlagenhet,sam älven en medlem af främmande samhälle har skäligt anspråk alt fordra, då han icke genom sitt uppförande gifvil anledning lill inskränkning deraf.
— Utskotten anse sig således böra tillstyrka Rikets Högloft.
Ständer att för sin del besluta: att 1 och 6 §§. af Kongl.
Förordningen den ig Februari 1811 malte upphäfvas, samt, under fredstid, utlänningar medgifva» rättighet att inkomma i Riket och der vistas, då de inför vederbörande Embets-myndighet i gräns-orten med behörigt pass styrka, a.tt de i rätta ärenden stadde äro,, och icke genom l:ag-bro.tt denna rätt förverka.
Stockholm den 20- November 1840.
Nto 17.
Ank. till Exp. Utsk» deni ao Nov. kl. 3 e, m.
Betänkande, i anledning af fråga 0m förändring af 4 §. 20 Capt Byggn inga -Balken.
Hos Hög lo U.
Ridderskapet och Adeln har Herr Rosenqvist, Fredrik Leonard, uti ingifven motion anfört: att redan i många år, men i synnerhet sedan folkökningen i senare tider så betydligt tilltagit, en högljudd och grundad klagan låtit höra sig öfver brist på tillräckligt antal mjölq varnar.
Till afbjelpande af denna stora och för allmogen mest känbara olägenhet, hade mångå försök att anlägga valtenqvarnar för spanmåls förmälande, emot tu 11 tägt och skattläggning, blifvit gjorde, men merendels misslyckats, helst då någon bonde dermed befattat sig och råkat hafva till granne någon bättre ståndsperson, som egde skattlagd qvarn.
Egennytlan hade alltid hittat på utväg att motverka den nya qvarn-anläggningen, äfven då behofvet deraf blifvit på det mest öfvertygande sätt bevist.
Egarne al de gamla skattlagde qvarnarne hafva vanligtvis föreburit in - 22 Lag- samt Allm.
Besv. och Ekon.-Utskottens Betänkande } N:o iy trång i deras qvarnvälde, minskning i mäldelaget, vatten-uppdämning,'någon framdeles blifvande ström-rensning eller annat dylikt, som för det mesta varit svepskäl, men som, då en och annan Embetsmyndighet, af vissa orsaker, stundom derpå lagt stor vigt, föranledt kostsamma Härads-syner, Landtmät eri-förrättningar, rättegångar och en oskälig tidsutdrägt, hvarigenom sökanden blivit utarmad, så att exempel icke saknades, atr, då omsider tillstånd att bygga den nya qvarnen vunnits, sökanden måst derifrån afstå, emedan hans tillgångar blifvit medtagne genom kostnaden för den långvariga rättegången.
Svårigheten att få mala hade sålunda i orten fortfarit, och de uti åtskilliga qvarnfrågor vid Under-domstolarne förde Protocoll vitsordade, att denna mången gång gått så långt, att mälde-sökande, fastän de baft tillräckligt förråd af spanmål, ändå varit blottställde för att antingen sakna brödföda eller nödgas köpa mjöl, emedan de icke, på flere veckor, fått deras qvarnförde spanmål förmålen.
— Dessa förhållanden ådagalade, efter motionärens tanka, alt den lagstiftnings-princip, som uttalat sig i 4 §• 20 Cap. Byggn.-Balken af 1^34 års
Lag, icke är för närvarande tid passande, och motionären har derföre föreslagit förändring af denna §. till följande lydelse: ”Hvar och en, som ny vatten- eller väder-qvarn bygga vill, till egen ”och främmande spanmåls förmalande, ege rätt dertill utan någon ”föregående åtgärd dervid af offentlig Embets-myndighet; gifve dock ”bos Konungens Befallningshafvande inom fjorton dagar tillkänna, att ”den qvarnbyggnad då fullbordad är.
Den, som vattenqvarn bygger, ”vare ovilkorligt skyldig iagttaga, hvad uti detta Capitel föröfrigt är ”stadgadt.
Denna motion, hvilken blifvit till Lag-Utskottet remitterad, men Utskottet ansett vara af natur alt böra af Lag- samt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten gemensamt behandlas, hafva de sammansatta Utskotten till pröfning förehaft och få härigenom yttrande deröfver afgifva.
Från hvad del af Riket motionären hemtat de uppgifter, hvarpå han stödjer sitt påstående, att högljudd och grundad klagan öfver brist på mjölqvarnar försports samt att försök lill nya qvarn-anläggningar merendels blifvit hindrade och misslyckats, är för Utskotten obekant.
De sakna emedlertid, så vidt deras erfarenhet sträcker sig, anledning alt i en dylik klagan instämma, och om exempel än gifves på ett sådant förhållande, som motionaren skildrat, måste Utskotten likväl bestrida, att det kan såsom allmänt antagas. För Utskotten vill det ock synas, att, då anlägg - Lag- samt Allm.
Besv - och Ekon- Utskottens Betänkande> JS:o ly. iZ ning af ny tull-miölqvarn varit, efter behörig undersökning, af ålder tillåten, och numera innehafvare af all slags jord har rättighet till husbehofsqvarns uppförande, någon rimlig anledning icke förefinnes till befarande af brist på mjölqvarnar för den befintliga spanmålens förmalande.
Ur denna synpunkt anse Utskotten således motionären icke hafva någon grund för sitt förslag.
Beträffande åter ”den lagstiftnings-princip, som uttalat sig i 20 Cap. 4 §• Byggn.-Balken”, så hoppas Utskotten, det motionären måtte vara ensam i det omdöme, alt principen af helgd för andras rätt ”icke är för närvarande tid passande/’ och Utskotten anse alltså öfverflödigt att deröfver sig vidare yttra.
Men utom det att
Utskotten finna motionärens förslag hvarken stödja sig på verkliga förhållanden eller ega någon rättsgrund, skulle antagandet deraf icke kunna stå tillsammans med Kongl.
Förordningen den 20 Januari 1824. och Kongl.
Kungörelsen den 14 Juli i835, om upphäfvande hvaraf någon framställning icke blifvit gjord.
Det är nemligen tydligt, att, så länge dessa Författningar fortfara att vara gällande, och utrifning af vattenverk^ som skada jord eller hindra dess odling, icke kan. ske utan deras inlösande med 5o procent utöfver värdet, det skulle blifva, om motionärens förslag antoges, bland de mest lönande företag att anlägga vatlenqvarnar, endast i afsigt alt skada jord och derigenom tvinga grannar till deras inlösen — speculationer, dem lagstiftningen naturligtvis icke bör gynna.
Af dessa skäl, och då Utskotten i ett annat redan afgifvet Utlåtande afstyrkt bifall till väckt motion om verkställighet afSyne-Rätls beslut, rörande anläggning af vattenverk, utan afvaktan af beslutets laga kraft vinnande, hvilket förslag icke eger på långt när så vidsträckt omfattning, som det förevarande, finna Utskotten sig föranlåtne att detsamma afstyrka, hemställande, alt Rikets Ständer måtte den af Herr Rosengvist väckta motionen helt och hållet ogilla.
Stockholm den 20 November iS.jo. a4 Lag samt Allm Besv.~ och Ekorn-Utskottens Betänkande, N:o 18.
Ank. till Exped.
Utsk. den 11 Nov,, kl.. 3 e. m. betänkande, i anledning af väckte mrtioner om tillägg till Kongl. Kungörelsen den l4 Juli i835, angående förändring af Kongl. Förordningen den 20 Januari 182om ändring eller utrif ning af Kattenverk.
Till Lag-Utskottet luir ifrån Höglofl.
Ridderskapet och Adeln blifvit remitterad en till nämnde Riks-Stånd af Herr Ribbing, Bengt, ingifven motion: att, ehuru den genom Kongl. Kungörelsen den i4 Juli 1835 stadgade förändring i 4 §• 2 mom. af Kongl.
Förordningen den 20 Jan. 1S24,angående ändring eller utrifning af vattenverk, som genom uppdämning skada jord eller hindra dess odling, t} ekes böra vara gällande så väl vid de tillfällen, då afledning af vatten från odlingsbar jord endast genom större afloppsdikens eller vattendrags rensning kan beredas, sorn då rifning af vattenverk kommer i fråga, likväl, lill undvikande af iramtida rättegångar och hinder för sådana nyttiga odlingar, följande tillägg till ofvannämnde, 1835 års förändring af 4 §• 2 morn. i 1824 års Kongl.
Förordning måtte ega rum: ”Lag samma vare vid de tillfällen, då kostnad för större vatten-af”ledning på annat sätt, till beredande af odling för samfällig jord, ”gäldas skall och motvillig delegare ej efter allmän
Lag är pligtig i ”aflopps- och floddikes gräfning deltaga.’"’
Härjemte har det Högvördiga Preste-Ståndet äfvenledes till LagUtskottet remitterat ett af Herr Prosten Gahne afgifvet memorial, deruti Herr Prosten, med anledning af Kongl.
Maj:ts Nådiga Proposition, om ett lån till myrtrakternas på Gottland utlappning och odling, tillkännagifva, att dessa myrors uttappning och odling för närvarande mötes af ett nästan oöfvervinneligt hinder deruti, att genom ofvananförde författningar väl stadgades: att vattenverk,* som genom uppdämning skada jord eller hindra dess odling, må helt och hållet utrifvas eller ändras och godtgörande derför till valtenverks-egare fördelas å den jord samfäldt, som genom vattenverks rifning eller ändring tillskyndas båtnad, äfvensom den Lag- sami Allm.
Bes v.-och Ekon.-Utskottens Memorial, IV:o i<?. a5 delegare, som i kostnaden dertill i ke vill deltaga, är både berättigad och skyldig för sin andel i jorden al öfrige delegare emottaga ersättning, enligt de i samina Författningar i öfrigt föreskri(11a grunder; men allt stadgande saknades* luiru förhållas bör i de fall, då dels undanrödjande af vattenverk icke ensamt är tillräckligt för beredandet af odlingsbar mark, tilan en canal-gräfning dessutom mäste för vinnande af åsyftade ändamålet ega rum, och dels då fråga om utdikning af en odlingslägenhet, utan sammanhang med vattenverks utrifning eller ändring, förekommer.
De å Gottland varande myror vore fördeldta emellan intilliggande hemman och hemmansdelar, så att i hvarje odlingslägenhet funnes 3o, 5o, ioo, ända till iooo lotter, och det vore icke ens tänkbart att bland en sådan mängd delegare icke träffa en eller flere, som skulle motverka ett gemensamt företag af dylik art, hvilket icke för ögonblicket, utan endast med tiden lemnar lön för mödan.
Någon förening kunde i sådana fal] svårligen vinnas, utan. allt måste förblifva vid det gamla och den ena jordbrukaren hindra den andras verksamhet, så vida icke en efter lid och local-förhållanden lämplig
Författning lemnar stöd för nyttiga företags genomdrifvande, hvarföre ock motionären, hvad Provineen Gottland angår, föreslagit : att vid yppad fråga om utdikning af en odlingslägenhet, den må ske i sammanhang med utrifning af vattenverk eller ej, samma stadgande måtte gäll t, rörande ajloppscanaler, sorn uti oj van åberopade Kongl. Förordningar förut finnes bestämdt, angående inlösen af vattenverk, nemligen att kostnaden för odlingsfältets affa‘träng och afvägning, så vida det senare ef genom samfäldt arbete verkställes, äfven fördelas samfäldt pä den jord, som genom uttappning tillskyndas båtnad, liksom att den eller de delegare i myren, hvilka i allmänna utgräfningen icke vilja deltaga, måtte förklaras både berättigade och skyldige att af öfrige delegare taga ersättning för sin jord, enligt de uti högst åberopade Nådiga Förordning bestämda grunder.
Dessa motioner, sorn Lag-Utskottet ansett sig böra, i förening med Allmänna Besvärs-och Ekonomi-Utskottet, behandla, hafva de sammansatta Utskotten tagit under öfvervägande; och få härigenom sitt yttrande i ämnet meddela.
Vigten af vattendrags upprensning till förekommande af skadliga öfversvämningar och vattenstånd å närbelägne egor samt lill beredande af odlingar derå har varit länge insedd och erkänd.
Redan Kongl, FörordBih. lill K.
Prot. 184o- 7 Sami. 2 Afd. 5 Häf. 4 a 6 Lag' samt Ailm. lies vars och Ekon.-Ut skottens Betänkande, N.o 18. ningen den 20 Februari 1764 föreskref sålunda, ”att alla Rikets undersåtare skola vara förbundna att årligen somrnartiderne, då vattnet är som mest utfallet, så väl å Kronans sorn enskildes egor, under vederbörande Betjentes vård ocb tillsyn, ström mar, åar ocb bäckar upprensa och vid deras naturliga aflopp vidmagthålla; tillhörande det Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande att angående den dertill uppgående kostnad samt dess fördelning
Länens invånare emellan betämja och efter serskilte förekommande omständigheter besörja;” och detta stadgande upplifvades åter genom Kongl.
Kungörelsen den 28 December 1822, som förordnade, alt slik strömrensning, som ofvan nämndt är, årligen, der den erfordras, varder verkställd; i hvilket ändamål Kongl. Majlis
Befallningshafvande böra, helst genom ingångna öfverenskommelser vederbörande emellan, men i brist deraf genom deras åläggande, bereda, att den företages och utföres^ samt öfver verkställigheten låta hålla alfvarsam hand.
Häruti synas de föreskrifter, rnotionärerne åsyftat, redan i hufvudsaklig del vara till finnandes, och Utskotten äro öfvertygade, att, om dessa Författningar blifvit alltjemt eflerlefde, molionärerne skulle hafva saknat anledning till sine nu gjorde framställningar; men då det numera gifves vattensamlingar, hvilka helt och hållet sakna aflopp, och hvilkas ultappning således icke kan till väga— bringas efter bemälde Kongl. Förordningar^ som endast handla om upprensning af redan befintliga större och mindre vattendrag, och det alltid måste vara gagnelig^, att den grund finnes gifven, efter hvilken kostnaden för all dylik så viii upprensning sorn utgräfning skall bestämmas och fördelas^ anse Utskotten för jordbrukets framgång af väsentlig nytta, äfvensom af verkligt behofö att ett stadgande meddelas i den syftning, motionärerne föreslagit, och hemställa således, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om utfärdandet af en allmän Författning, som, i fråga om fördelning af kostnad för vattenafledning till beredande af samfällig jordsodling, samt ersättning till motvillig delegare, innefattar enahanda föreskrifter., som finnas stadgade lill iagltagande vid de tillfällen, då vattenverk, som genom uppdämning skadar jord eller hindrar dess odling., ändras eller utrifvas skall.
Och anse Utskotten., genom alt sålunda tillstyrka en för hela Riket gällande Författning, icke behöfligt att serskildt vidare yttra sig öfver Herr Prosten Gahnes förslag om en dylik föreskrift enskildt för Provincen Gottland, hvilket förslag vid dessa förhållanden torde anses böra förfalla.
Lag- samt Allm, Besv. o. Ekon.-Utskcttens Memorial^ N:o ig, 20. 27 N:o ig.
Ani. till Exp. Utsk. den 20 Nov. kl. 3 e. rn.
Betänkande, i anledning af väckt motion, rörande Hofveri-Contract.
Ridderskapet och Adeln ingifven motion, har Herr Munck af Rosenschöld, Nils Rudolf, föreslagit, att Hofveri-Contraet roed det obestämda villkor, att arrendatorn skall fullgöra hvad, som befalles, måtte förbjudas; hvarjemte motionären i den vidare utvecklingen af sina åsigter, fästande uppmärksamheten å orättvisan deraf, att innehafvare af dylika, mot Hofveri-arbete öfverlåtne, arrenden merendels, då de afflytta, fråntagas all deras lösöre-egendom för husröta, yrkat, att detta måtte alldeles förbjudas, enär, då arrendet ej är ställdt på vissa år, utan kan för hvarje år uppsägas, det hör åligga egaren att tillhålla arrendatorn att för året sin skyldighet, i afseende på de arrendet åtföljande byggnaders vidmagthållande, iagttaga; anseende motionären, alt, om egaren det försummat, han må hafva all rätt till ersättningsanspråk förlorat, hvilket vore så mycket billigare, så länge contractet innebär, alt den ena contrahenten skall göra allt hvad, som befalles.
Denna motion, hvilken blifvit till Lag-Utskottet remitterad, men ansetts böra af de sammansatta Utskotten behandlas, finna Utskotten innefatta ett ämne af helt och hållet enskild natur, och då Rikets Ständer icke lära kunna ingå i några bestämmelser, rörande vilkoren för enskilda aftal, anse sig Utskotten böra hemställa, att motionen lemnäs utan afseende.
Ank, lill Exp. Utsk. den 20 Nov, kl. 3 e. ro. Memorial, i anledning af åter remiss å Betänkandet N:o 1, angående väckte förslag till ändringar, tillägg och förklaringar af de om Akiftes-Fer ket i Riket gällande Författningar. 23 Lag- samt Allm. B esv. och Ekon-- Ut skot tens Memorial., N:o 21.
Högvördiga Preste-Ståndet har, på grund af gjorde anmärkningar, till Utskotten återförvisat detta Betänkande, men, som detsamma blifvit hos tvenne Stånd bifallet, nemi. hos HöglofL Ridderskapet och Adela dea 5 sisth September, hos Vällofl.
Borgare-Ståndet den 2 i samma månad, samt hos Hedervärda Bonde-Ståndet den 29 förutgångne Augusti, så lärer å Utskottens sida någon vidare åtgärd icke erfordras.
Alik. till Exp. Utsk. den 20 Kov., kl, 3 e m.
Memorialj i anledning af åierremiss å Betänkandet N;o s, angående väckte frågor om ändring och förklaring i vissa delar af Kongl. Förordningen den 1 Augusti i8o5s samt andra Författningar rörande skogarnc i Riket.
Hedervärda Bonde-Ståndet har, på grund af framställde anmärkningar, till Utskotten återremitterat detta betänkande; men, som detsamma deremot blifvit af de öfriga Riks-Stånden bifallet, nemi. af Höglofliga Ridderskapet och Adeln den 5 sisth September, af Högvördiga Preste-Ståndet den 29 förutgångne Augusti, samt af Yällofliga Borgare-Ståndet den a sisth September; och Irenne Stånds bifall i denna fråga utgör Rikets Ständers beslut,- lärer någon vidare åtgärd å Utskottens sida härvid icke erfordras.
STOCKHOLM, Elmers och Grahbergs Tryckeri, i84o.
Besvi- och Ekon.-Ulskoliens Betänkande, N-o 22.
± N:o 22.
Ånk. till Exp. Utsk. den 14 December, kl. "7 e. m.
Betänkande, i anledning af väckte motioner med förslag till hämmande af Gesällers kringvandrande.
Jemte det Lag- och Ekonomi-Utskotlen fått, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga skrifvelse lill Rikets Ständer den 1 Februari innevarande år och i sammanhang med utsedde Commitlerades underdåniga Betänkande om Fattigvåiden i Riket, utom Stockholms stad , emottaga det besagde underdåniga Betänkande vidfogade utlåtande om Gesäll-vandringen, hafva till Utskottens gemensamma behandling blifvit från resp.
Stånden hänskjutne följande motioner i berörde ämne, nemligen: ifrån Högloft.
Ridder skåpet och Adeln: af Herr Bergenstråhle, Claes, hvilken, med anförande af de många öfverklagade olägenheter, sorn de täta påhelsningarne af vandrande Gesäller för landet medföra, den skada dessa vandringar tillskyndade Handtverkeriea och den framlid af fattigdom, sedeslöshet och förderf, sådant beredde Gesällerne sjelfve, och då motionären fruktade, att hvad Fattigvårds-Comiteen föreslagit, till förekommande häraf, icke vore fullt lämpligt eller ledande tili ändamålet, yrkat alt inga pass för vandringar må få utfärdas sedan Gesäll fyllt 28 år, utan att han derefter mätte underkastas samma ordning, sorn tjenstehjon elier fabriks-idkare; ifrån Vällojl. Borgare-Ståndet: af Herr Bagge, hvilken hufvudsakligen anfört: att Gesällerne icke ega någon säkerhet i tiden för deras verksamhet, ulan löpa fara hvarje vecka att den påföljande utkastas på landsvägen; äfvensom Gästgifveri-stadgan, som hetager dem tillfälle att begagna gästgifveriskjuts, varit nedslående för dem, som bemödat sig att afvika från mängdens fotspår, på grund hvaraf motionären hemställt att åtgärder måtte vidtagas, hvarigenom dessa samhällsmedlemmar måtte undgå alltför godtycklig behandling vid deras anställan - Bih. till R.
Prot. iSfo. y Sami. 2 Afd. 6. te Haft. 1 2 Ztfg-- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Ulshottens Betänkande s JV.-o 22. de i arbete, äfvensom ofvannämnde stadgande i Gästgifveri-ordningen upp häfvas; af Herr Langenberg> som, under anförande af de manga olägenheter den omtalade Gesäll-vandringen medförde , hufvudsakligen åberopat sin vid 1828—i83o årens Riksdag i ämnet väckte motion och ansett ändring härutinnan kunna vinnas om sådane åtgärder vidtagas, som serskilde Corn mi tterade uti Fattigvårds-Betänkandet, pag. i20'—127 föreslagit; ifrån Hedervärda Bonde-Ståndet : af Olaus Ericsson från Götheborgs och Bohus Län , Johannes Pettersson' från Elfsborgs Län,.
Péhr- Pettersson' i- Slätthult, Jonköpings Län, och Niclas.
Jönsson från Malmöhus Län; hvilka på anförde skäl yrkat, den förstnämnde, att Gesällers kringvandrande måtte förbjudas, samt desse åläggas att anskaffa sig års-tjenst,. hvartill Johannes Pettersson ansett sig böra bifoga ett bihang, utgörande betyg af Kyrkoherden i Hössna församling i Skara stift, att, under loppet af år 1 B3c)# ett antal af 387- Gesäller besökt prestgården derstädes,, hvaraf vid pass hälften skall i flere år hafva kringstrukit utan stadigt bofäste,, och hafva, under upprepande af flerehanda olägenheter», samt, till förekommande deraf,.
Péhr Pettersson och Niclas Jönsson föreslagit: dels att Gesäller måtte berättigas taga skjuts,, dervid P.