Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utsk; den 3i Maji» Ytterligare Utlåtande, i anledning af väckt motion orri Jemtlands uterläggande under VesterNorrlands Län, På grund af åtskilliga anmärkningar, som inom Hedervärda BondeStåndet, emot Utskottets, uti berörde ämne, under N:o 39, afgifne utlåtande blifvit framställda, är detsamma vordet till Utskottet af Ståndet ålerremitteradt; men som bifall • till betänkandet af de öfrige Respective RiksStånden vunnits, nemligen af Högloft.
Ridderskapet och Adela den io:de, llögvördige PresteStåndet den 7:de samt Vällofl.
BorgareStåndet den 2ulra innevarande Maji, så har Utskottejt funnit någon vidare åtgärd å dess sida, i anledning af återreraissen, icke vara erforderlig.
Stockholm den 3i Maji 1834- N:o j4- Ank. till Exp. Utsk. dera 3i Maji, Utlåtande} i anledning af väckt motion, om förändring i tiden för allmänna Gudstjenstens förrättande, Herr von Schéele} Knut Georg, bar uti ett till Högloft.
Ridderskapet och Adeln ingifvet Memorial, sorn till Utskottets handläggning blifvit remitteradt, anfört, att dä lefnadssättet 1 Städerne sedan den tid, då ännu gällande stadganden om limmarne för Gudstjensternes början tillkom nio, undergått en betydlig förändring, så alt liden lör ottesångens I Allm. ocå OeCon.
Ulsk, Utlåtande N:o 74 förrättande upptages af dagens första bestyr, hvilka knappast före högmässan af tjenande classen medhinnas, och aftonsången infaller å vanliga middagstimman, hvarigenom således endast högmässan blir tillgänglig för den, som ej vill ändra silt husliga lif och ändamålet med flere Gudstjenster, alt för alla medlemmar af ett hushåll, hvilka ej på en gång kunna aflägsna sig, bereda tillfälle till andaktsöfning hvarje helgedag förfelas, så ansåg Motionairen Kyrko-ordningens föreskrifter i afseende på Gudstjensttiden höra lämpas efter det antagna lefnadssättet, hvarigenom Gudstjensterne skulle flitigare besökas och Presterne undgå alt i de tomma templen hålla religionshögtider, när andre menniskor sofva eller äta, hvadan lian föreslagit alt i Rikets alla Städer tiden för Gudsljenslernes förrättande måtte framflyttas, så att Ottesången börjades klockan half lill 9, Högmässan kl. 11 f. m. och Aftonsången kl. 4 e< m*> hvilka tidsbestämmelser jemväl kunde fastställas för de landsförsamlingar, der vederbörande
Consistorium pröfvade dem med locala förhållanden förenlige.
Häremot har af Grefve Cronhjelm, Otto Angust, blifvit anmärkt, att han ansåg motionen relativt af mindre vigt, än den princip, som deri innefattas nemligen, att Statsmagterne inblanda sig uti förhållanden, som lämpligast kunna och böra af Communerne afgöras, hvarjemte Grefven yt-, trat den förmodan, att enda skälet till
Gudstjensternes mindre besökande ej borde sökas uti olämpligheten af liden för deras början, enär äfven aftonsångarne af mycket folk bivistas, då en utmärkt Prest är Predikant, i följd hvaraf Grefven afstyrkt, att någre föreskrifter i ämnet af Slalsmagterne meddelas; men deremot i ett senare anförande, på grund af vunnen underrättelse derom, att Kyrkolagen bestämmer vissa timmar för Gudstjensternes början, hemställt, att Rikets Högloft.
Ständer börde hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att till Consistorierne eller de större Communerne måtte öfverlemnas att bestämma vid hvad timma Gudstjänsten å serskilde ställen bör begynnas.
Inar tagit kännedem af de i ämnet tid efter annan gällande stadganden och får upplysningsvis anföra: att sedan 2 Cap. af 1686 års Kyrko-ordning bestämt tiden för Gudstjensternes början, nemligen: för ottesång i Stockholm och Rikets större Städer till kl. 5, i smärre Städefne till kl, 6 och å landsbygden, der ottesång endast å visse högtidsdagar förrättas, så alt dgn kunde vara slutad vid pass kl. 8, för högmässa i Städerne till kl. 8. och å landet kl.' 9 f. m. samt för aftonsång, hvilken en - Allm.
Be sd. och Oecon.
Utlåtande N.o 74 9 endast i Släderne Förrättas, till kl. half 2 e. m., så har Kongl. Maj:t sedermera uti serskilde Nådige Bref den 7 Januarii 1748, den 1 Oclober i8o5, den 10 Mars 1813 och den 3 December i8a3 förordnat: 1:0 Alt Gudstjensterne i Städerne skulle börjas eu limma senare än Kyrkolagen föreskrifver, 2:0 Att Ottesång borde i Stockholm börjas kl. half 8 och Högmässa kl. 10 f. ra., med undantag af Maji, Junii, Julii och Augusti månader, då Ottesång skulle börjas kl 6 och Högmässa kl. g, hvilket stadgande derefter till Rikets öfrige Städer jemväl blifvit utsträckt, Hernösands Stift undantaget, 3:o Att Ottesång och Högmässa i Stockholm borde under hela året börjas å lika tid; och 4:o
Att, i likhet med hvad Rikets Högloft.
Ständer hemställt, församlingarne, utan hinder af hvad Kyrkolagen och serskilde författningar i detta ämne föreskrifva, må ega med deras Kyrkoherdar öfverenskomma om den tid för Gudstjenstens början, sorn för hvarje ort kan finnas mest lämplig, dervid likväl borde iakttagas, att sådane öfverenskommelse!’ icke förr än de af vederbörande Consistorier blifvit pröfvade och fastställde, må till efterrättelse gälla; äfvensom att i händelse stridigheter inom församlingarne uti dylike frågor sig yppa, desamma då till Consistoriernes afgörande skola öfverlemna®; hvarjemte Kongl. Majrts Nådiga Resol. den 4 Julii 168g tillåter att aftynsångarne i Norrländska Städerne, den tid af året då korta dagar äro, må börjas kl. r. Vidare finnes stadgadt uti Kongl. Resol. på allmogens besvär den 17 September 1723, att Biskopar och Consistoriel’ böra hålla noga hand deröfver, att Gudsljensten å landet i rätter tid begynnes, och uti Kongl. Brefvet den 2g Maji 1752 att der Presterne hafva flere Gudstjenster samma dag att förrätta, bör Consistorium tillse att intet missbruk förelöper genom allt för sen Gudstjenst.
Dessa stadganden synas således, jemte deras syftemål af ett noggrant iakttagande af den redan påbjudné tift, innefatta ali den frihet för fö-rsa mlingarne, att efter omständigheterne och olika locala förhållanden, om tiden för Gudstjenslernes början besluta, som kan önskas, hvadan Utskottet anser något vidare stadgande i detta afseende icke erfordras, helst i händelEih. till R.
Prot. 1834- 8 Sami. 2 14 :de Häftet, 'Allm.
Dcsv. och Octon, Utsk.
Utlåtande N:o 75» se någon förändring af Gudstjensttiden inom församlingarne i Hufvudstaden eller Rikets större Släder skulle åstundas eiler linnas af behofvet påkallad, sådant i redan föreskrifven ordning kan tillvägabringas, utan att blifva föremål för Rikets Höglofl.
Ständers pröfning; och får Utskottet på dessa grunder vördsamt hemställa: att Motionairens framställning, om förändring i tiden för allmänna Gudstjenstens förrättande, icke må till någon Rikets Höglofl.
Hvilket dock lili Rikets Höglofl.
Ständers närmare bestämmande YÖrdsamt öfverlemnas.
Stockholm den 3x Maji i834> N:o 7 5.
Ånk» till Exp.
Utsk. den 3l Maji» Utlåtande, i anledning af erhållen dterremiss ä Utskottets Betänkande N:o 28, rörande Arieploztgs och Arfvids]aurs Lappmarkers förläggande 111 Norrbottens Län} m, m. Höglofl.
Ridderskapet och Adelil har lill Utskottet återremitterat nämnde Betänkande, på grund af följande anmärkningar: 1:0 af Grefve Cronhjelm, Otto August,att Utskottets i senare delen af Betänkandet gjorde hemställan om underdånig anhållan hos Kongl. Maj:t, att en ny administrativ och cameral indelning måtte tillvägabringas i de delar a,f Riket, hvarest sådant, efter anställande undersökningar, funnes af behofvet på kallad t, icke varit af någon motion föranledd; samt att Utskottet härom yttrat sig i så generela ordalag, att det ej blifvit Bestämdt, huruvida Regleringen borde inskränkas till ny indelning af de redan existerande
Länen eller om flere nya
Län skulle inrättas och Landshöfdingarnes antal okas, hvilket senare af Grefven blifvit bestridt; och 2 0 af Friherre Ehrenborgh, Casper Wilhelmy som gillat Utskottets hemställan i fråga om berörde Lappmarker, men, i afseende å Betänkandets senare del, upplyst, att oliigenhelei ne af den närvarande indelningen af Länen länge varit föremål för Kongl. Mapts
Nådiga omsorg, på grund hvaraf Frilrerren ansett någon underdånig Skrifvelse härom ie - 'Allm.
Utlåtande JV:o jfi kc vara behöflig, helst Kongl. Maj:t i allt fall vidtoge de åtgärder, sorn funnos lämplige, hvilket bevisades af hvad som i detta afseende redan skett; anmärkande Friherren, rörande de ännu på åtskilliga ställen qvarstående högst oregelbundna Länegränserne, att vid närmare undersökning befunnits, det desse gränser hade för sig helgden af flere förhållanden, som gjorde deras bibehållande nödvändigt, eiler åtminstone försvårade deras förändring utan ingripande följder för folket.
Hvad sålunda förekommit, har Utskottet tagit i öfvervägande, och får, till en början, vördsamt anföra, att, jemlikt ankomne Protocolls-Utdrag, Betänkandet under den 21 sistlidne April, i sin helhet, vunnit Ilögvördige PresteStåndets och Välloft.
BorgareStåndets bifall, , samt dea 24 i samma Månad blifvit af Hedervärda BondeStåndet gilladt, i afseende å förslaget örn Årieplougs och Arfvidsjaurs Lappmarkers förläggande till Norrbottens
Län, men äfslaget, så vidt det rörer en ny administrativ och cameral indelning af Riket; lärande återremissen således, i fråga om nämnde Lappmarker, lill någon åtgärd icke föranleda.
Beträffande åter senare delen af Betänkandet; så anser Utskottet anmärkningen vid behörigheten att framställa förslaget om ny Länreglering, redan vara, genom åberopandet, i förra Betänkandet, af 34 §•
Riksdags-Ordnin-gen , besvarad; och då Utskottet, genom berörde förslag, ingalunda åsyftat en tillökning, utan snarare minskning af Länens antal och af Embetsmanna-peisonalen, samt den af Friherre Ehrenborgh uppgifne omständighet, att Kongl. Maj: t i Nåder varit betänkt på al hjelpa lidet af de med Rikets nuvarande indelning förknippade olägenheter, ickelärer utgöra något hinder för den underdåniga framställning i ämnet, som af Utskottet blifvit tillstyrkt; finnér Utskottet sig böra vidhålla dess gjorda hemställan, om underdån ing anhållan Ros Kongl; Maj:t, att en, efter locala förhållanden, invånarnes beqvämlighet och öfrige omständigheter lämpad ny administrativ och cameral indelning i de delar af Riket, hvarest sådant, efter anställande undersökningar, finnes af beli ofve t påkalladt, måtte, genom Kongl.
Majris Nådiga försorg, till vägabringas ; dock med tillägg af det vilkor, att en sadan indelning icke md til' förökning af Länens eller dess Embetsmäns antal Jöranleda.
Slockholm den b Maji i834.
STOCKHOLM, hos Ludv. Westerberg, i834» Allm.
Besvärs- och Oeconomie-Utslottets jBelänhande JV:o j6. i N:o 76.
Ankom till Exp.-Utsk. den i3 Junii.
Betänkande, i anledning af väckt fråga om rättighet till enkel tjensteårs-beräkning för Prestman, som till Lärare vid Lancaster-Skola antages. Uli ett lill Utskottets handläggning remitleradt Memorial, har Grefve Cronhjelm, Otto August, föreslagit, att, i likhet med hvad vid sistförflutne Riksdag egde rum, den underdåniga anhållan mätte hos Kgl.
Majit framställas: att en Prestman, som af vederbörande
Direction är antagen lill Lärare vid en Lancaster-Skola, hvarest minst 7$ Barn undervisas, måtte dels i
Nåder tilläggas rättighet att fortfarande tillgodonjuta den enkla tjensteårs-beräkning, han förut innehar, dels icke kunna, utan eget samtycke, ifrån den tillträdda Lärare-befattningen af Consistorium missiveras eller skiljas.
Utskottet har härvid först skolat vördsamt npplysa, att Kongl. Majit , uppå ^Rikets Ständers i berörde måtto gjorda underdåniga hemställan (nild.
N:o f)3) under den 6 Februarii i83o i Nåder resolverat, alt Kongl. Majit, med afseende å hvad Preste-Slåndet serskildt anfört och upplyst, ej fann skäl att Rikets Ständers förslag bifalla, men förklarade sig vilja med välbehag anse om Presterskapet, serdeles de yngre deribland, verksamt bidroge till vexelundervisningens befrämjande.
I-afseende å den nu väckte motionen får Utskottet vördsamt anföra, att vexel-undervisningens stora värde nu mera lärer vara så allmänt insedt och erkändt, alt de utvägar och medel, som erbjuda sig och leda till dess framgång, icke böra' lemna§ obegagnade.
Till dessa medel hör otvifvelagtigt och förnämligast, att dylika anstalter förses med de mest nitiska oell skicklige Lärare, som äro att tillgå, och hvilka, efter Utskottets öfvertygelse, lämpligast böra sökas inom det Högvördige Presterskapet, hvilket vården och tillsynen öfver Barnaundervisningen i första rummet tillkomma.
Men om detta, å ena sidan, antages, måste likväl, å den andra, medgifvas, att duglige Lärare skäligen ej kunna ifrån nämnde Embetsmannaklass påräknas och erhållas, med mindre vid befattningen förenas, för dtt närvarande, nödig bergning, och, för framtiden, hopp att vinna befordran till syssla, mera indrägtig och mindre mödosam än en Lancaster-Lärares är.
Prot. 1834- 8-de Samt. 1 15 '-de Håftet.
Besvärs- och Oeconomie-Utskottets Betänkande N:o 76.
I delta fall, eller om en vexelundervisningsskola lemnade Läraren icke allenast en säker årlig inkomst, motsvarande hvad som fordras för en yngre Prestman till dess anständiga utkomst, utan ock rättighet till tjensteårsberäkning såsom Prest, vore äfven inrättningen alt anse för en Presterlig lägenhet, som, efter innehafvarens förflyttande till bättre tjenst, emottoges af en annan med samma hopp om befordran; och någon inskränkning i obefordrade Presters billiga anspråk på hågkomst skulle då icke uppkomma, utan snarare en förmon för dem beredas.
På desse grunder och då Utskottet anser, att en vexel-undervisningsskola, bestående af 5o Elever, serdeles på Landet, der Allmogens Barn i allmänhet äro, vid inträde i skola, mindre för sig komna, ari Barnen i Städerne, lemnar Läraren full sysselsättning, så vida han åt sitt kall egnar det nit, som för det goda ändamålets vinnande är af nöden; finner Utskottet sig böra på det sätt biträda första delen af motionen, att
Utskottet vördsamt tillstyrker den underdåniga anhållan hos Kgl. Maj:t, —" att enär, vid en Lancaster-skola, der minst 5o Barn undervisas, hvars Reglemente är af Dom-Capitlet i Stiftet granskad t och gilladt, och hvilkens stiftelse är sådan, att dess fortfarande bestånd är försäkradt och Lärarens löneförmoner till det minsta motsvara dem en Adjunct inom Stiftet vanligen åtnjuter, en Prestman blifver af Dom-Capitlet, på vederbörande Skol-Föreståndares kallelse, tillsatt, samt i öfrigt, i afseende å Preslerliga förrättningar, fullgör hvad gällande Skol-Ordning för Skol-Lärare i allmänhet derom stadgar; — det måtte en sådan Prestman i Nåder tilläggas rättigheten att tillgodonjuta enkel tjensteårs-bei åkning.
Beträffande åter senare delen af motionen, eller frågan om Consislorii rättighet att missivera eller skilja en Prestman, utan hans samtycke, ifrån befattningen såsom Lärare vid en Lancaster-skola; så, emedan den Prestman, hvilken tillträd t dylik befattning i den ordning och med de förmoner, som Utskottets nyssberörde tillstyrkande upptager, efter Utskottets tanka, bör betraktas såsom hvarje annan Lärare vid publik skola och ej kunna, annorledes än en sådan, eller i enlighet med för hvarje Lancasterskola faststäldt reglemente, ifrån den innehafvande sysslan endtledigas; anser Utskottet serskildt stadgande härom icke erfordras.
Dock varder detta, jemte flera Ledamöters reservationer, till Rikets Höglofl.
Stockholm den i3 Junii 1834- Allm.
Besvärs- och Oeconomie-Utslcottets Betänkande N:o y6.
3 Reservation: af Herr Prosten Lignell: ”Samma ärende, om tjensteårs-beräkning för Lärare vid Lancaster-skolor, som nu är föremål för pröfning, förevar vid sista Riksdag och Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskottet i sitt Utlåtande N:o io5 tillstyrkte, att den Prestman, som kallas och förordnas till Lärare vid Lancaster-Skola med minst 75 Barn, måtte få beräkna enkla tjensteår.
Maj:t fann likväl icke skäligt bifalla hvad sålunda föreslaget blifvit.
De skäl, som Preste-Ståndet då anförde emot den sökta utsträckningen af 11 ensteårs-beräkning vid Sockne-Skolor, voro hufvudsakligen följande: >:o Emedan en Lancaster-Skola, vare sig i Staden eller på Landet, i sig sjelf är ingen ting annat, än en enkel Folk-Skola, hvars inrättande måste anses såsom en coramunal-angelägenhet, den communen är pligtig underhålla.
Gåfve man tjensteårs-beräkning åt Läraren, så blefve det likväl Presterskapets som, till en betydlig del, på detta sätt a flön a de honom med uppoffring af sina tjensteår och communen öfverflyttade således underhålls-skyldigheten på en Tjenstemanna-corps i Riket, hvilken väl icke med något stöd af billighet och rättvisa dertill kunde förpligtas; 2:0 Emedan icke den första Barna-undervisningen med innanläsning i Bok, utan Religions-undervisningen med dertill hörande tjenstemannapligter hör till den presterliga tjenstgöringen.
Den förra skulle icke heller kunna medhinnas, utan alt försumma den senare; 3:o Emedan den i flera Stift redan yppade prestbrislen genom en sådan tjensteårs-beräkning skulle ytterligare tilltaga; 4:o
Emedan församlingarne blefve lidande på den åsyftade anstalten, hvilken ökade antalet af dem, som, utan tillräcklig erfarenhet och öfning i embetet, voro berättigade till presterlig befordran.
Jag åberopar desse skäl, emedan ingen anledning åtminstone förekommit mig, hvarigenom de i någor målto blifvit försvagade.
Så innerligen jag än önskar, alt Lancaster-skolihrättningar må blifva allmänligare än hittills, der localen och andre förhållanden sådant medgifva, hvarföre jag äfven inrättat sådane inom det pastorat, der jag tjenstgör; så öfvertygad är jag äfven och blifvit det genom erfarenheten af de skolor, som för närvarande finnas i Landet, att desse inrättningar icke erfordra presterliga kunskaper hos Läraren för att uppnå det med dem åsyftade ändamål, äfvensom att den vetenskapligt bildade, förr än en annan, tröttnar vid denna lägre elementar-undervisning och i allmänhet snarare blir dertill mindre 4 Allm.
Besvärs- och Oeconomie-Utskottets Betänkande N:o y6. användbar.
I Landtförsamlingar är ock förhållandet sådant att Allmogen saknar dels förmåga att bålla Barnen vid skolan längre, än några månader, dels också tillfälle dertill, så i afseende på en vidsträckt local, som med hänseende till nödvändigheten att använda ungdomens arbetskraft och inöfva den i landtmannayrket.
En hvar önskar att folkets bildning må gå framåt och vi böra äfven hoppas det, men jag tviflar storligen att den, åtminstone under närvarande tidsförhållanden, kan uppdrifvas till betydligt större höjd vid Sockneskolorne, än som Yexelundervisnings-Sällskapets Tabeller i Historia och Geographie, m. m. antyda, och till information efter dessa erfordras mer tålamod och ordningssinne, lust och ihärdighet för yrket, äu verkligen piesterlig bildning och kunskaper.
Jag ifrar lika mycket, som någon för Lancaster-Skolorne och de förmoner dem kunna beredas; men icke skola dessa förmoner beredas på Presterskapets bekostnad och till verkligt men för församlingarnes Pieligionsvård i en framtid.
Inom Sverige finnas 1,22g Pastorat och om man antager blott en enda Lancasler-skola inom hvarje, skulle derigenom antalet af Prester möjligen i samma mon ökas, och jag hemställer, om det vore rådligt att pä detta sätt skapa tillökning i ecclesiastika embetsmännarpersonalen och med detsamma ytterligare försvåra den redan nog tröga befordran Gapellaner och Adjuncter erfara.
Jag finner ej heller någon anledning att än vidare utsträcka den oskäliga befordringsgrund, som gäller inom PresteStåndet, der åren i tjensten allaredan fått göra ett nog betänkligt intrång på skicklighetens område.
Vida lämpligare skulle det synas mig, om man föresloge, att Studenter, som undergått embets-examina vid Universiteten, och ville engagera sig såsom Lancaster-Lärare, finge räkna sig tjenstetiden vid Skolan till godo i ansökningsväg till Militaira eller Civila tjenster, hvarigenom de öfrige Embetsmanna-corpserne, åtminstone i någon mon, med Presterskapet delade de bördor och olägenheter, man ifrån Staten öfverfört på den ecclesiastika Tjenstemannen.”
Emot beslutet reserverade sig äfven Herr Prosten, Doctor Nibelius, Herr Prosten Rosen och Herr Lector Laurenius.
Besvärs- oc/i O economie-Ut slottets Betänkande JV-o yj. 5 N:o 77.
Ankom till Exp.-Utsk, d, i3 Junii.
Betänkande, i anledning af väckta motioner, om ändring af 2 §. 1 Art. och 16 §.
2 Art. uti Kongl. Förordningen den 16 Maji 1827, angående Lots- ock B åk-inrättningen i Riket.
Till Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskottets handläggning hafva blifvit remitterade:
Ridder skåpet och Adeln, ett af Herr Bråkenhjelm, Per Reinhold, afgifvet anförande, hvaruti Rikets Höglofl.
Ständers uppmärksamhet blifvit påkallad å nödvändigheten af den förklaring öfver 2 §. uti Högstberörde Kongl. Förordning, att alla ifrån öppna sjön till Svenska kusten ankommande båtar, under 4 lästers drägtighet, må vara befriade ifrån skjddigheten att taga lots om bord; samt ifrån Vällofl. Borgare-Ståndet, ett af Ståndets vice Talman Herr Wijk inlemnadt memorial, innefattande hemställan om den förändring af 16 §. uti ofvannämnde Förordning, att Skeppare, som en gång utclarerat från Svensk hamn och under samma resa inkommer såsom vinddrifvare i annan Svensk hamn, må vara befriad ifrån erläggandet af den i berörde §. stadgade vinddrifvare-afgift, \ sk. per läst, samt att för fartyg, hvilka, utgångne från utländsk ort, anlända såsom vinddrifvare till Svensk hamn, båk-afgiften blott en gång måtte beräknas, äfven i den händelse, att fartyget under samma resa flera gånger nödgas anlöpa Svensk hamn.
Såsom skäl för denna framställning är af Herr Wijk anfördt, att det under hösttiden icke sällan skall hafva händt, att fartyg under en och samma resa varit tvungne flera gånger anlöpa Bohusländska skärgården, i hvilket fall det icke allenast i och för sig sjelft var orimligt, att båk-afgiften för hvarje gång erlades, utan att sådant jemväl medförde den verkan, att Skepparen hellre sökte Norrska hamnar och gjorde sitt yttersta att undvika de Svenska, äfvensom att då en myckenhet skepp, under resan emellan Westersjön och Sundet, passera Bohusländska Skärgården, hvarest öfverallt finnas förträffliga hamnar, det med visshet kunde antagas, att dessa skepp, så vida merberörde afgift endast en gång affordrades, skulle till reparerande af sina sjöskador, anlöpa Svenska kusten i stället att, såsom nu sker, i dylikt ändamål söka inkomma till Norrige. 6 Allm.
Besvara- och Oeconomie-Utskotteta Betänkande N:o jj. Utskottet liar tagit i behörigt öfvervägande hvad sålanda blifvit föreslaget; och beträffande först Herr Bräkenhjehns framställning om upphörande af skyldigheten för mindre båtar alt, vid ankomst ifrån öppna sjön, taga lots om bord, så anser Utskottet, lika med Motionairen, det i a:a §. af Kongl. Lotsförordningen i berörde afseende förekommande stadgande, så vidt det kan tillämpas å mindre båtar, hvilka ej medföra varor, icke i något fall vara af behofvet påkalladt, utan endast föranleda till en för båtegaren i hög grad obillig utgift.
Och af sådan anledning finner Utskottet sig böra tillstyrka Rikets Höglofl.
Ständer, att, genom underdånig skrifvelse, hos Kongl. Majit hemställa, att 2 §. i Art. af Kongl. Förordningen om Lots- och Båkinrättningen i Riket den 16 Maji 1827, mätte så förklaras, att stadgandet om skyldigheten att taga lots om bord icke har afseende å öppna Svenska båtar, under 5 lästers drägtighet, hvarmed handelsvaror icke transporteras.
Hvad dernäst vidkommer Herr IFijks förslag om upphörande i vissa fall af den fyr- och båkafgift, sorn för närvarande af vinddrifna fartyg erlägges, har Utskottet inhemtat, att 16 §.
2 Art. af merberörde Kongl. Förordning bestämmer de serskilda fyr- och båkafgifter, sorn af Svenska elier utländska lastade eller barlastade fartyg skola beräknas, samt att i sista momentet af nämnde §. förekommer det stadgande, hvars förändring utgör föremålet för Herr IVijls motion, nemligen att: ” f^inddrifvare, eller sådant fartyg, som hvarken lossar eller lastar, utan för storm, motvind eller annan orsak, nödgas söka Svensk hamn, erlägger för inkommandet och utgåendet, i ett för allt, sk. per läst, ehvad fartyget är lastadt eller barlastadt.”
Om det än å ena sidan icke kan förnekas, att det är hardt för en vinddrifvare, att hans motgång skall ökas genom erläggandet af en serskild afgift, bör det likväl, ä den andra, icke förbises, att hvarje gång en vinddrifvare inkommer i Svensk hamn, är lian, i anseende till de förmoner, som genom lots- och båkinrättningen äro honom beredda, i alldeles samma cathegorie, som hvarje annat fartyg.