Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid ett annat bord se vi, huru hattstommarne tillverkas, såsom kändt en necket stor fabrika- tion, för hvilken firman Rügheimer &amp; Becker använder en ansenlig arbetsstyrka i sin stora fa- brik här i Stockholm.
Af allt hvad vi här få se draga vi lätt den slutsats, att halmflätningen är af stor betydelse för vår industri och icke minst för våra mindre jordbrukare, när de rätt lära sig att taga vara på halmen.
Betydelsen af det lätta och nätta handarbetet för barn och ålderstigna behöfver knappast påpekas.
Det kan gifva utkomst åt många.
Säkert är att våra läsarinnor icke ångra ett besök i den vackra och intressanta paviljongen.
I fotografi-paviljongen.
Under det vi äro på vandring i denna lilla åtskilda vrå af världen, så låtom oss äfven af- lägga en liten visit i fotografi-utställningen.
Den ligger strax till höger om herrar Rügheimer &amp; Beckers nätta halmpaviljong och är nästan inbygd under viadukten.
Den lilla hallen eller paviljongen har intet imponerande i sitt yttre, men det behöfves ju icke heller.
Det inre är så mycket mera sevärdt.
Paviljongen är delad i tre salar.
Tvänne stora och ljusa för fotogra- fier och den tredje för fotografiska apparater och utensilier.
Väggarna därinne äro hållna i vacker mörk- brun färg och det genom glastaket inströmmande solljuset förmildras medels hvita linnedukar, som äro spända under glaset.
Vi träda in genom den vänstra ingången och börja vår studiepromenad, som blir ganska intres- sant, åtminstone för alla dem som älska fotografe- ringskonsten, och det göra helt säkert alla våra läsarinnor.
Hvad som strax fäster vår uppmärksamhet är en stor, inom en praktfull ram infattad sam- ling fotografier å den vänstra väggen.
Öfver ramen synes ett stort V. och vi förstå ganska lätt, att vi här hafva framför oss] h. k. h. kron- prinsessans utställning af hennes amatris-foto- gralier.
Samlingen är i ovanlig grad sevärd och vittnar om en ganska högt drifven skicklighet.
Det är allt minnen från furstinnans vistelse i södern under de senare åren.
Vi se här vyer och interiörer från Venedig, Rom och Pamphili, platinnotypier efter orginalplåtar från Roms campagna samt bilder från det härliga, solbelysta Capri.
Pra A. Jacobson är äfven amatris på detta om- råde — redan i Idun n:r 46 för 1894 var hen- nes vackra fotografiska verksamhet omnämnd och hennes porträtt infördt — och utställer, i en särdeles smakfull montre i form af en lykta, en stor samling fint utförda transparanta glasbilder.
En del föreställa vyer från det äldre och nyare Stockholm, under det att några andra gifva oss vackra vyer från det sagorika Visby.
Fröken Hulda Löthman är yrkesfotograf och såsom sådan mycket skicklig.
Hon har också genomgått en särdeles god skola, enär hon un- der flere år förestått (lösta Elormans berömda atelier.
Hon exponerar förträffliga porträtt på matt och blankt aristopapper i olika storlek samt förstoringar på saltpapper.
För öfrigt bör jag tillägga, att då jag här naturligtvis hufvudsakligen håller mig till kvin- norna på fotografi-utställningen, nödgas jag lik- väl nämna några manliga namn, innehat varne IDUN 1897 af våra berömdaste atelierer.
Vi torde icke för- gäta att på dem samtliga det är unga damer, som utföra det mesta och svåraste arbetet — isynnerhet den kinkiga retouchen.
Fröken Anna Edlund är äfven en framstående fotograf och hennes expo- sition tilldrager sig ganska stor uppmärksamhet.
Stora, väl genomarbetade porträtt kopierade på mattpapper.
Vidare en hel del förstoringar på bromsilfverpapper.
Fröken Edlund tycks helst föredraga mörka fonder.
Louise Lefrén har ett stort förträffligt porträtt å matt och blankt aristopapper.
Det kolorerade porträttet af den vackra unga damen i grön toalett är äfven helt enkelt charmant.
Vi få på ofvan anförda skäl ej gå förbi Gösta Elormans utställning, ty den är en af de rik- haltigaste.
Här se vi ett stort koloreradt por- trätt af konungen och dessutom vällyckade dylika af kronprinsen och kronprinsessan.
Det som här dock kanske främst tilldrager sig våra blickar, är den utsökt fagra bilden af vår landsmaninna, den celebra sångerskan Sigrid Arnoldson.
Den är utförd i kroppsstorlek och är utan gensägelse ett af de bästa arbeten, som här äro att skåda.
Selma Jacobsson är ett välkändt namn och för- svarar sin ställning med en gedigen samlling af gruppbilder och porträtt från de minsta till de allra största.
Aron Jonason i Göteborg är troligen att anse som den främste af våra utom hufvudstaden ar- betande fotografer.
Det är dock att beklaga att han fått så dålig plats, i en vrå i andra salen.
Därigenom komma de fina och väl utförda por- trätten och äfven de präktiga landskapsbilderna icke på långt när till sin fulla rätt.
Hilma Selin i orebro utställer flere vackra porträtt i såväl visit- som kabinettsformat, ut- förda å aristo- och albuminpapper.
Hon visar äfven några arbeten i större format.
Adéle Kindlund i Sundsvall exponerar bland annat en praktfull panorama öfver Sundsvall samt dessutom en del bromidförstoringar.
Amelie Rydberg, Arvika, har en samling por- trätt, alla infattade i vackra, hvita kartonger, komponerade af henne själf.
De förhöja betyd- ligt effekten af själfva bilden.
Alfred J:son Dahllöf är ett välkändt namn här i Stockholm och äfven vida omkring.
Det var att vänta att han skulle bjuda på något utmärkt med sin uppdrifna teknik, och han har också vunnit ett godt resultat, som kan tillfredsställa den kinkigaste domare.
Bland porträtt tilldrager sig främst det väl utförda, karaktäristiska porträt- tet af drottningen vår uppmärksamhet.
Afven den vackra porträttgruppen af operasångerskan fru Linden och hennes lille son är förträfflig och sam- lar dagligen beundrarinnor.
Hr D. exponerar äfven en hel del vällyckade landskapsbilder.
Hoffotografen L. Larsson har en samling med mycken omsorg utarbetade kabinettsporträtt, men äfven stora porträtt, hvaribland de af de kungliga äro alldeles utmärkta.
Främst torde nog åskådarinnorna sätta det stora porträttet af prins Carl, det sista af honom såsom ungkarl.
För öfrigt äro de flesta af våra stockholms- fotografer och en hel del från landsortsstäderna representerade på utställningen, och det drager en god tid att taga samtliga arbeten i skärskå- dande.
När Iduns ärade läsarinnor taga de vackra fotografierna i betraktande, så böra de ingalunda förglömma, att det mesta af arbetet här utföres af kvinnor, äfven om det står man- liga namn på skyltarna.
Likväl, som synes, hafva några kvinnliga fotografer » slitit sig lösa * och visat att de på egen hand och på eget ansvar kunna utöfva sin vackra och för kvinnan så lämpliga konstart — och bra är det.
Om vi nu till sist skulle kasta en blick in i den tredje och sista salen, där en rikhaltig sam- ling fotografi-utensilier är uppställd.
Damerna gå måhända förbi de stora, väldiga apparaterna, hvilka endast äro användbara å ateliererna, för att i stället ägna sin uppmärksamhet åt de små nätta reskameror, hvilka, konstruerade af major Adelskiöld, äro tillverkade och utställda af Numa Petersons aktiebolag.
Äfven den glade vissångaren Sven Scholander, hvilken, då han icke sjunger, är en mycket stor affärsman i fotografiutensilier, exponerar här en hel mängd handkameror af » Svea » - och » Expresss- typen — allt af egen tillverkning — bland andra den s. k. utställningskameran.
Välj, mina damer amatriser!
En liten handkamera är förträfflig att hafva med sig på en färd ut i naturens sköte, vare sig färden går T ill fjälls eller ut på bölja blå.
* Adolf Hellander.
Ui » notisboken.
Det blifvande furstehemmet.
Den af vå- ningarna i Arffurstarnes palats, som är belägen i hörnet af Fredsgatan och Gustaf Adolfs torg och som till i våras varit bebodd af prinsarne Carl och Eugen, håller, som vi förut nämnt, nu på att inredas till hem åt prins Carl och hans unga brud.
Den skall vara färdig till den 1 oktober.
Från en rymlig entré kommer man till vänster in i den s. k. lilla salongen, där allting ännu är oordnadt, passerar prins Carls arbetsrum och där- efter hans sängkammare, som nu skall inredas till toalettrum.
Till höger om entréen ligger först våningens festsal, den långa, blå salongen med balkong åt torget.
Prins Carl har själf be- stämt salongens färg och dess ytterst enkla, smak- fulla dekoration.
Sedan kommer den fyrkantiga eller röda salongen.
Den blir säkert våningens stilfullaste rum.
De lackröda tapeterna harmo- niera på ett mildt, behagligt sätt med de hvit- lackerade dörrarna.
Målarne äro här i färd med att afskrapa dörrarnas listförgyllning, som blifvit påsatt enligt prins Carls önskan.
Den konstför ständige prins Eugen, för hvars smakdom bro- dern öfverallt böjer sig, har emellertid ansett, att helt hvita dörrar med blott en enda, förgylld list i dörrkarmen skulle ta sig bäst ut.
Nu kommer man till prinsessans skrifrum, ett läckert litet rum med utsikt öfver torget.
Hvit- målade äro tak och dörrar och den låga panel- ningen, och tapeterna äro mildt ljusgröna med en fris af krönta, sammanslingrade C och I — prins Carls vackra idé, som utförts af arkitekten Boberg, hvilken också lämnat teckningen till den nya, smakfulla, hvita kakelugn, som står på ena sidoväggen.
Dubbla dörrar skilja detta rum från gula salongen, ' som ännu står sådan den var i prinsens ungkarlstid.
I takets midt hänger en ljuskrona, inhöljd i gult siden, genom hvilket ljuset med utmärkt effekt strålar ut i rummet.
Härefter följer en rad af rum, som vetta åt gården: prinsessans toalettrum (ett lågt, hvitmå- ladt rum med äkta förgyllning) samt kammar- jungfrurnas sofrum.
Vidare de nygiftas säng- kammare med franska tapeter i hvitgrå moiröe och matsalen, som har gyllenläderbeklädda väg- gar, smaragdgröna panelningar och ljusgrönt tak.
Efter matsalen komma ett par serveringsrum och köken.
Under de första två veckorna efter det unga parets ankomst till Stockholm kommer prinses- san själf att dagligen leda möblernas placering i de olika rummen, biträdd af sin gemål och, naturligtvis, prins Eugen.
* Ingeborg och Ebba i almanackan.
Ny- heter i nästa års almanacka, hvilken inom kort utkommer, äro att förutom Ingeborg, hvilket namn inflyter å någon dag i slutet af maj, äfven namnet Ebba kommer att intaga plats å en dag i mars månad.
Till Svenska kvinnoföreningens för fosterlandets försvar gåfvokomité hafva föl- jande bidrag lämnats i Ett guldur från fru Eurén, född Lilliecreutz, och en byst i gips af Carl X V från fru Constance Molin.
Gåfvor mottagas med tacksamhet af friherrin- nan Anna Rappe, Brunkebergstorg n:r 2, fröken Ingeborg Elfving, Riddaregatan n:r 11 A, och fru Rosa Norström, Brahegatan n:r 60.
Sveriges enda kvinnliga apoteksinne- hafvarinna har gått ur tiden.
Efter långva- rigt lidande afled nämligen den 21 aug.
vid nära 07 års ålder fru Matilda Katarina Montelin, född Oldberg, änka efter apotekaren i Lund Carl Ad.
Montelin.
Fru Montelin var såsom innehafvare af apotek enastående i vårt land, i det hon efter sin mans död fortfarande innehaft och genom examinerad föreståndare drifvit apoteket Svanen i Lund, ett af landets största och bäst skötta apotek.
Apo- tekarereglementet medgifver nämligen änka eller sterbhus efter apotekare, som innehaft säljbart apoteksprivilegium, att fortfarande innehafva det af mannen eller fadern ägda apotek, en rättighet som fru Montelin, hvad apoteket Svanen i Lund beträffar, 1896 fick sig af K.
M:t för sterbhuset ytterligare bekräftad.
Varmhjärtad och ädel, ut- öfvade fru Montelin jämte sin man en stor hjälp- samhet mot behöfvande.
!DUN 18!)?
En välgörarinna.
Den nyligen aflidna kam- rerskan E.
A. Lindstrand har i sitt testamente, förutom hvad som tillfaller släktingar och vän- ner, gjort följande storartade donationer till all- männa och välgörenhetsändamål: Till Föreningen för välgörenhetens ordnande på vissa villkor 75,000 kr.
att användas till späda barns vård och uppfostran.
Till Östermalms för- samling 50,000 kr., hvaraf räntan vid julen hvarje år skall tilldelas 10 äldre obemedlade fruntim- mer.
Till Tekniska högskolan 25,000 kr.
att ut- delas som reseunderstöd åt unge män, som ge- nomgått skolan och ämna ägna sig åt något in- dustrielt yrke inom landet.
Till Mortorps för- samling i Kalmar län 10,000 kr.
och lika mycket till Åkers församling i Södermanland att använ- das till i behof stadda äldre personer.
Dessutom hafva följande anstalter blifvit ihåg- komna: Stockholms sjukhem 15,000 kr., Asylet för fattiga barnaföderskor 5,000 kr., Kronprin- sessan Lovisas vårdanstalt för sjuka barn 5,000 kr., Eugeniahemmet 4,000 kr., Kristliga förenin- gen för unga kvinnor 3,000 kr., Föreningen för sömmerskors sommarhem 3,000 kr.
samt Hem- met för ålderstigna tjänarinnor 2,000 kronor.
if Wall &amp; Westfelts kollektivutställning inom Stockholms stad i nordiska museet torde, rikhaltig och gedigen som den är, förtjäna ett specielt omnämnande.
Såsom något inom hela Stockholmsutställningen enastående må påpekas de charmanta, storer och jalusier ersättande gallerfönstren i praktfullt venetianskt järnarbete med det sirligaste löfverk samt i detta infattade färgade glas af ypperlig, blomlik effekt.
Med sina fönsterdraperier i dukagång och prunkande solrosmönster, sin portiere med rosafärgade jätte- pioner i schattérsöm, sin nobla gyllenlädersfris med trollsländs- och liljemotiv utgör miniatur- salongen den mest intagande milieu för åtskilli- ga konstnärligt utförda arbeten i skulptur, läder- plastik och keramik.
Bland de förra märkas Tekniska skolans i Stockholm ordförandeklubba af ebenholts, å hvilken fröken Maria Westfelt (medlem af juryn bland prisdomarena för konst- och hemslöjd) med öfverlägsen teknik efter egen, sinnrik komposition snidat skolans sinnebilder och valspråk, fru Anna Walls monumentala salongsskåp af päronträ i rik renässans, båda hedrade med guldmedalj, fröken Ellen Åbergs utsökt prydliga väggskåp i samma stil (silfver- medalj), ett valnötsstaffli med originella drakmo- tiv samt en stol af skulpterad valnöt i yppig barock.
Mest representativa bland läderplatikens alster, äfven de utmärkta med silfvermedalj, äro, utom ofvannämnda fris, den eleganta afdelnings- skärmen, style Louis seize, hvilstolen i gotik och den läckra bokpärmen af hvitt läder i empire med örnar, fanor och kejsarkronor af guld.
Äf- ven de keramiska produkterna, synnerligen en vas i italiensk majolika och en dito med skogs- blommor i delikata färger, vittna högt om konst- skickligheten i Wall &amp; Westfelts elevskola och atelier.
279 och lika många » de Boisgobey » kunna ej gifva eder ett solidare utbyte än en teaterafton på » Vasan just nu » på bortåt sina modiga fem tim- mar.
Den generöse- direktören, som också har tagit berömlig grad som människokännare, har minnsann icke knusslat på hvad honom tillkom- mer.
Allt hvad teatermaskinisten, dekorations- målaren, kostymskräddaren och — vattenlednings- entreprenören i sina bästa och finaste drömmar anat, har här tagit gestalt i tyg och väf.
Och konsten — skådespelarkonsten?
Sanningen att säga blir icke mvcket rum öfver för några högre dramatiska » evolutioner » bland all denna sceni- ska bråte, men det som finnes är kristeligen ut- deladt på så många par händer som möjligt.
Och » de små landstrykarne » själfva, det helas bärare och förevändning, äro för innerligen söta i frö- ken Åbergs och eleven Karla Strandbergs ung- domliga skepelser.
Södra teatern har upptagit det omtyckta lust- spelet » Papageno », hvari hr Gustaf Bergström innehar en af sina glansroller.
Arenateatern har utan tvifvel funnit en ut- märkt kassapjäs i den stora utstyrselrevy, » Venus på utställningen », som nu kväll efter kväll fyller den rymliga salongen och naturligtvis samtidigt penningfacken i biljettkontoret.
Hr Harald Leip- ziger, en faiseur som förut lyckats rätt väl med en eller annan nyårsrevy på småteatrarne, har här bearbetat en fransk idé till en sorts stock- holmsk utställningskrönika.
Med hjälp af den gamla Olympens alla gudar och gudinnor i ge- mytlig Offenbaehsturnyr, hvilka helt plötsligt be- sluta sig för ett utställningsbesök, åtskilliga vitz- iga kupletter om » ställningar och förhållanden » under denna vår celebra jubelsommar samt först och sist en slösaktigt glänsande scenisk utstyrsel ha författare och direktör i broderlig förening nått det hugnesamma resultatet af en rätt aktningsvärd, om ock ej i strängare mening syn- nerligen konstnärlig succés.
Ja, briljant är obe- stridligen uppsättningen, och det » lefvande ma- terial », som exponeras, står ej dekorationerna efter.
Fru Castegren är en Venus, som närmar sig skönhetsidealet; fru Emma Berg och fru Rönnblad — Diana och Mars — segra genom skälmskt pikanteri och uniformens kända oemot- ståndlighet.
Hr Strömbergs Jupiter har alla skrattarne på sin sida.
För öfrigt äro både » him- larne och jorden » genom de sex brokiga tablåer- na fyllda af gudar, halfgudar och svaga männi- skor, hvilkas namn vi här icke nämna hinna, men hvilka samtliga med upptåg och sång bi- draga tiil att angenämt förkorta de två snabbt flyende timmar, som muntrationen kräfver till att afspelas.
Öfoer cUt liöga berget.
En berättelse för Idun af Karin Hallgren.
(Forts. fr. föreg.
n:r).
Vasateatern.
Det lider intet tvifvel, att Vasa- teatern under de närmaste veckorna skall fyllas af en lika tacksam som hän ryckt publik.
Alla - hyllornas » habituéer, alla lånbibliotekens stam- kunder, alla Fäderneslandsföljetongernas spalt- bitare skola med släkt och vänner, barn och blomma strömma till för att läska sina själar med » De små landstrykarnes » djupt rörande och fast sagolika äfventyr.
Hr Deconrcelles — deras lycklige pappa — är utan tvifvel en stor män- niskokännare, eller kanske rättare en stor kän- nare af sin » publik ».
Och publik äro vi ju alla, så visst som vårt lif är en enda stor komedi, » mer spännande än trots någon roman ».
En lika stor skald är han visserligen ej, och han torde nog aldrig komma att konkurrera med Zola om den akademiska taburetten.
Hans pjes, och därtill hans förstlingspjes, går nu snart för 700-de gången öfver en af Paris, Boulevardscener, den har på mindre än ett år eröfrat London, Berlin, Köpenhamn och nu — ja, nu är den här!
Vi ha endast att konstatera fak- tum, böja oss — och tiga.
Ty hvarje opposition i den goda smakens förkättrade namn torde ändå vara lika tröst- som fruktlös!
Ack ja, kära åhörare, löpen, rusen!
Rycken upp i köen, knuffens vid biljettluckorna, rifvens om » lapparne ».
Eder belöning blir stor och mö- dan till fullo värd!
Ett halft dussin » Ohnet » Jubileumsfliten Men nu hade allt blifvit förändradt.
Hon hade börjat tänka, att en fattig yngling, som med strängt arbete förvärfvade bröd för en dag i sender, var lyckligare än en, som utan möda var och förblef rik.
Kik!
En rik människa är en sådan, som någon- städes förvarar en stor stumma penningar, som han själf ej behöfver.
Bredvid honom gå kanske fattiga barn, som behöfva upp- fostran, sjuka, som behöfva vård och näring, o, alla dessa ropande behof, som kunde till- fredsställas med hans penningar!
Men han måste tillsluta sitt hjärta och sitt kassaskåp.
Eljes blir han fattig.
Hans guldhög för- svinner, och han blir lik andra.
Men så länge han kan tillsluta sitt hjärta för nödens barn, eller så länge han går så tanklös och själfvisk, att han icke ens ser deras behof, så länge har han äran att vara rik.
Hans största skam, den gömda skatten, är i män- niskors ögon en ära.
Så förvänd är världen.
Han var nog lika förvänd äfven, Erik Ivars- son.
Anna Rehn visste, att han hade så stora ägor och skogar, att minst hälften finge ligga ouppodlad under generationer, SVENSKA FLAGGAN, Godsiih ' äng 1,80 kg.
urtvättad ull, arbetslön 5 kronor.
väfves Lüngd 1 meter.
För vikt om 18 ig.
fraktfritt.
af ull.
Bredd 1,-iS meter.
om det skulle vänta på odlare och ägare, tills hans ofödda barn och barnabarn hunnit få kraft att bruka yxa och plog.
Och dock upplät han ingen bit af jorden åt någon ung dräng, som kunde hafva lust och kraft att där skaffa sig hem för sig och någon älskad flicka.
För att bevara jorden åt sin släkt vågade han låta den ligga utan nytta för något af dess ende rätte ägares barn.
Det hade kommit ett slags medlidande in i hennes kärlek.
Hon längtade att upp- lysa och rädda Erik Ivarsson.
Hon, den fattiga flickan, skulle blifva honom dyrköpt.
Hon var vorden ett med läran om ett lif i själfförsakelse, i tjänande kärlek, i känsla af allas sanna broderskap, i vetskap om att all egendom är gemensam och att man, tills denna sanning är genomförd, har skyldighet att afhjälpa hvarje mötande behof, så långt man det förmår.
Visserligen skulle hon al- drig göra någon åsikt till villkor för en yttre förening dem emellan.
Och hans frihet att handla efter sin öfvertygelse skulle alltid af henne vara okränkt.
Men det skulle all- tid fattas full harmoni dem emellan, tills han forstode sin plikt vara att använda rike- domen till allas väl, att, såsom Kristus sagt, medels orättfärdighetens mammon förvärfva sig vänner.
» Ett fattas dig, » ljöd det inom henne.
Så hade Kristus sagt.
Och han hade sett på ynglingen och älskat honom.
Så skulle äfven hennes tunga och öga och hjärta tala till den hon älskade.
Men hvad kan hon nu göra för att lyfta honom upp ur tanklöshetens och själfvisk- hetens dunkla afgrund?
Huru skulle rösten af Guds och hennes tankar nå honom?
Öfver det mörka, tunga berget!?
Det ligger för henne underbara löften om bönens kraft.
Ja, hon vill bedja.
Hon är icke blott en kroppslig varelse, stängd af murar och afstånd.
Hon är äfven ande.
I anden kan hon vara Erik Ivarsson nära.
Öfver honom skall komma den välsignade inflytelsen af denna andliga närvaro.
Han skall omgifvas med den hypnotiska kraften af hennes vilja, med hela dess styrka fäst vid Gud och från honom mottagande hans vilja och öfver- förande den till Erik Ivarssons väsen.
Så skall hennes bön slå omkring honom en skyddsmur mot allt ondt.
Tre ljusa ringar skall hon slå omkring honom.
Hon skall böja sig ned öfver honom, stryka hans hår och panna och hviska in i hans själ tre lösensord, tre den himmelska världens order, ett för hvarje ring: För Gud, för mänsklig- heten, för mig!
Stod det icke: » De lade händer på dem och bådo, och de fingo den helige ande. » Äfven hon skulle så bedja.
En älskande kvinna, som beder, blir en skyddsängel.
En sådan skulle Anna Rehn vara för Erik Ivarsson.
Det är allt, hvad hon nu kan göra för honom.
I dag är det en af skedsblick hon sänder mot Östabergets höga mur.
Hon har så länge tänkt att lämna sin födelseby och det förvärfsarbete hon hittills haft.
Hon har suttit här vid bergets fot så många år, väntande på Erik Ivarsson.
Och hon har försörjt sig med kläd söm.
Men denna bygds kvinnor behöfva ej moderna kläder.
De kunna lära sig att begagna dräkter af så enkel snitt, att de kunna förfärdiga dem själfva.
Med all sin möda har hon under alla dessa år endast uppmuntrat lättja, flärd och fåfänga.
Nu vill hon hafva ett annat arbete, ett nödvändigt, ett välsignelsebrin- gande verk, helst ett sådant arbete, som hon vore danad för.
Hellre än att sy och Hildur Anderssons ullspinneri ocb Skrädderi-Aktiebolag, » T * •i * Alta.
76 5:;.
H ö t o r g e t 1 2.
Riks 1 * 8.
F i l i a l H o r n s g a t a n 1.
Aiim t som
IDUN 280 styra rit onaturliga kläder åt koketta flickor, ville hon nu sköta kreaturen i någon bon- des ladugård.
Men det fattades henne vana och kroppskrafter till ett sådant värf.
Dess- utom hade hon så många goda tankar och så stor förmåga att tala, att intressera ett auditorium.
Hon skulle in som kadett och officer vid frälsningsarmen.
Och kanske, kanske efter någon tid kunde hon få komma till Selnabyn och hålla möten.
Och vid första tillfälle Erik Ivarsson vore närvarande, skulle hennes text blifva o m Kristus och den rike ynglingen.
Då skulle Erik Ivars- son ställas inför världsfrälsarens kraf på ett lif i osjälfviskhet, inför hans gåfva, som är kärlekens hänförande kraft att lefva för an- dra, inför hvilken gåfva all jordens fröjd och makt och ära förblekna.
Kanske skulle det då få sägas om Erik Ivarsson, hvad som blifvit skrifvet om den rike yngling, som undervisats af Kristus själf: » Han gick bort bedröfvad, ty han hade många ägo- delar. » Och kanske skulle äfven han gå bort från henne för hennes åsikters skull.
Han skulle kanske förskjuta dem båda, Kristus och Anna Rehn, fast de älskade honom så varmt och ville föra honom till ett så ädelt lif.
D e m båda!
Huru stort att förskjutas med Jesus, att dela hans lidanden, den gränslösa smärtan att ej få fostra och leda sin älskade med sig under tidens korta ar- betsdag i Jesu verk, till evighetens hvila i åskådande af alltings återställelse genom Bidrag mottagas med tacksamhet.