Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
t T N A C K O R D E R I N G under sommaren ön- JL skas af en flicka (ej bröstklen) i ange- n ä m t hem, helst där inackorderingar finnas, s a m t i skogig trakt.
Svar m e d prisuppgift till » Margareta », Norrköping p. r.
(900) F åbäck.
Hotellet, beläget å en af Kinnekulles vack- raste platser (vid R å b ä c k s järnvägsstation, Hellekis ångbåtshamn), rekommenderas i turisters och resandes välvilliga hågkomst.
E F T E R M E D I O A F J U L I önskas några veckors inackordering i en bildad familj, helst i närheten af Stockholm, af en schweit- zisk lärarinna.
Svar m e d pris pr m å n a d torde adresseras till fröken W e n n b e r g, 41 A v e n u e du Simnlon, Lausanne, Schweitz.
(898) T N A C K O R D E R I N G önskas på egendom _L af ung, bildad flicka.
Svar med upp- lysn.
till » 35 å 40 kr. », Iduns e x p.
, Stock- holm.
(895) K.
Mot liggsår PENSIONAT.
Fristående automatiska Barn-och Turisttält.
D å tälten kunna uppsättas så väl vid sjösträn- der som ock å hvilken annan plats som helst i det fria, äro de lika lämpliga till såväl l e k - Tältets vikt 1 1 % kg.
H ö j - den 190 cm.
sårnader o c h yttre skador är Salubrin det bästa o c h pålitli- gaste medet.
Likaledes är Salubrin ett utmärkt behandlingsmedel mot h ä m o r r o j d e r m. fl.
fall af blodstockningar, vid s e n s t r ä c k n i n g a r m.
Salubrin användes mer eller min- dre utspädt m e d vatten, hvarjämte det i många fall är behöfligt för- hindra dess förflyktigande g e n o m användning af gummitaft, såsom närmare angifves i den hvarje fla- ska Salubrin medföljande beskrif- O m t y c k t b a d - och s o m m a r v i s t e l s e o r t vid Saltsjön.
T N A C K O R D E R I N G Ö N S K A S under två X månader f. o. m.
Ö n s k e m å l: ^od, husmoderlig ledning, undervisning i hushallsbestyr, jämnårigt flick- sällskap och tillfälle till bad.
Svar med uppgift om villkoren till fru Siri Ljunggren, Christianstad.
i827) B p M la r n t to l r t- piate-annonserna «Cn.««^I^VV.^^.
- ÄV-ÄN ÄN - ÄN - C \ .. - ^N- samt National- och Olympia- DALARÖ.
VELOCIPEDER Kattis- i vackra sorter från Varmbadhus för alla bruk- liga badformer.
L ä - ka e: U R D:r LER, adr.
till 10 juni Floragatan D:r Badhusstyrelsen, B.
r A E H A U.
S H, I L adr.
Upplysningar om rum 10, och Stockholm, prospekt på därefter begäran Q, Dalarö, under 80745) adr.
Fru Henrikson, V i s b y, är flyttad till Aker- hielmska villan vid Botaniska trädgården.
p O D P E N S I O N i Liibeck.
Bästa tillfälle A T få lära S tyska.
A L T S J O billigt.
N, \ X att Priset A. Koch, högst hufvudlärare.
med en timmes ångbåtsresa från Stockholm, önska några damer inackorde- ring under sommaren.
», tidn.
Iduns B y r å.
och Gustaf Wiséns Bokhandel, Östersund.
anbefallas som säsongens populäraste i hvarje stad.
6 5 ingång från Lästmakaregatan.
Clara af alla slag.
s t u g o r f ö r b a r n som b a d - och t u r i s t t ä l t.
Specialité: F å s genom Lätt ensamförsäljare Dam maskiner.
gång. '
maskiner.
till GRAFSTRÖM.
af b o j o c h ISrft M a t e r i a l i e r (S.
58622) &gt;^ * ^ tyger.
Såväl f ä r d i g a (Säsong 1 juni — 15 september.)
P r o s p e k t m.
sändas k o s t n a d s f r i t t Svensfca Kohlers specialiteter!
Chocolat å la noisette Gianduja, Five 0 ' clock, Langue de chats, " Le Petit Suissc », Grissini, Napo- litains, Nougat, Chocolat fondant, Cacao i N D A M af gcd familj önskar ressällskap till Mariehamn elier annan badort vid Ostkusten.
», Postkon- toret Karlavägen.
Noggranna upplysningar torde l ä m n a s för vidare uppgörelse, som kan ske skriftligt eller muntligt.
Svar så fort möjligt afvaktas.
(908) Profver sändas franko på begäran.
B o r d d u k a r.
Nybildadt privat hem i vacker och hälso- s a m trakt öppnas den 1 juni af underteck- nad för allmänt klena personer, som äro i behof af sanatorievård.
— Referenser: D r Olof H å k a n s o n, Birger Jarlsgatan 19, Stock- holm, D:r M a g n.
Mafcll, Göteborg, s a m t extra provincialläkaren på platsen.
E L L E N M E L L A N D E R (f. d Sophiasyster).
1 IIUCK &amp; C:0.
Begär äfven E Q-JTJ^JTJTJT-TLJTJTI " L-ri.J-LJTJLRLJ ' T-n.JTJL RUT-ri-N.
RT^JT_TL-RI^ JT-TT-JT^ JT-TT-JT^J-IJTJ-LJ-L G a r d i n e r R ä t t v i k.
» Choclait » (Cliocolat au lait).
För sportmän, militärer etc. Fran Amedée Kohler &amp; fils, H.
M. Drottnin- gens hofievcrantörer, chokladfabrik i L a u - sanne.
Begär » Choclait till ätning * (' finnes äfven till kokning) i bättre Speceriaffärer, Konditorier s a m t hos Herrar P e r c y I.
Hygienisk ansiktsfcenandling * med ånga och massage.
(Behandling och bort- tagning af finnar, fräknar, pormaskar, frost, rodnad, rynkor, generande hårväxt m. m) Pedicure.
Fredrika Bremer om odödligheten.
Ur el1 brer till hennes 1h.m och v h, Prosten B6klin.
@ et bref, soni har meddelas, ar odateradt, men ar antagligen skrifvet i Norge 1836.
Brcfskrifvaren kommer, nu som s i ofta förr, till vännen med tankar, som tränga sig p3 Iicnne, som vilja reda sig och bli klara, nien ej förmå det på cgen hand.
Det galler ingenting mindre an fragan om mennisko- andens eviga fortvaro.
Vännens isigter i ämnet har hon i in5nga punkter funnit tröstrika, men i dem hafva dock alltid funnits nagot, som statt Iicnne emot, franist d e antaganden, hvilka skulle innebära, att Gud kunde ha högre ocli lägre, battrc och sainre idbcr.
.Det ar *, fortfar brefskrifverskai~, dckc menniskan under rnsen, som gör mig bryderi; nian kan antaga att civilisationen skall uppklara detta kaos; det ar icke heller den brottsliga, den djupt förvillade menniskan, som litit mig tveka om sitt ursprung; hvarhelst finnes kraft, der glöder en gnista guddoiiis- lif.
Hvad soni står mig emot ar menniskan midt i civilisatio- iicns verld, den välbildade, väl uppfostrade och dock s i fattiga; .dessa otaliga mossnaturer, som st % dverglika midt ibland jatte- verk och icke förmå höja sig ur sitt intet-lif.
Sant säger Edda: ' sin5 som sandkorn äro 15gtinkande menniskors tankar, ' ocli att se sadana nienniskor mcd valdanadt yttre och under gyn- iiande omständigheter, men med knappast iiicra sjal an som det .ar mig en l i h d nöt att hindrar den att ruttna, det bita pi !&gt; Så kindc hon ännu, då hon fick läsa Götlies sanital öfvcr monaderna i ' Falks skrift; ocli har såg hon skapelsens och lifvets ordning i ny lir-full dager.
Först nu blef.
vaniiens lira henne klar, och olikheterna andame emellan stöta henne ej mer, tvart- - Dogny.
I 62 om, de synas henne naturliga, så fort hon Tar betrakta ande- verlden såsom en högre naturverld, underkastad samma ordning som denna, och hvilken ordning d5 måste vara grundad i Guds egen natur.
.Högst märkvärdigt var mig., forsatter hon, satt Göthe från blotta nahirst8ndpunkten - p5 blotta naturbetraktelsens vag - kommit till visshet om personlig odödlighet, och märkvärdig synes mig afven den punkt, p8 hvilken han måste stanna, den, att ej kunna saga hwad som af vår personlighet ar värdigt att lefva evinnerligen.
.Det maste vi öfverlemna å t Gud *, säger lian.
Och nu först uppgingo inom mig med fullt lif dessa frågor: hvad ar personlighet, evig personlighet?
Hvad ar, som ger hvar enskild menniskoande rättighet att evigt och medvetet fortvara i alla lifvets vexlingar?
På Göthes st8nd- punkt synas mig massorna flyta i hvarandra såsom i forntidens panteism; endast den stora talangen, den starka viljekraften stå qvar som skimrande stjernor och tvinga de lägre att tjena sig; ondt och godt betyda föga i denna verldsordning, k ' arleken har der ingen tron och de enskilda lifven uppslukas af de allmänna.
&gt;Du gode Gudl Vore det så - icke skulle jag knota för mig; jag har älskat och tillbedt, t h k t och njutit; - lifvets basta dryck har jag smakat, och skulle, om jag måste ater- lemna lifvets gåfva, saga: Tack för den!
Jag ville ej ha varit den förutan; min glädje har varit större an mitt lidande!
* Nej, for mig skulle jag ej klaga, men klaga och knota skulle jag dock för alla d e vasen, som har lefvat utan glädje och gil bort utan fullbordan.
I den eviga rättvisans namn, som i djupet af min sjal ropar högt på likhet och sällhet for alla, skulle jag klaga.
Goda, heliga, eviga rättvisa!
Du skall icke göra det sa.
Du skall icke lemna ofullandadt ett enda lif, ett enda behof, som utgick från dig, det tror jag innerligen och vill nu söka livad vi kunna veta härom - söka bringa till någon klarhet hos mig personlighetsbegreppetx Och hon sökte hos den ena tankaren efter den andra, Stenens, Atterbom, Hegel, men förgafves, och vande si sitt sökande till kristcndomen.
sDu sade en gångs, fortfor hon, spå min fråga: Irpad har " iimr kar r~ddatpersonIrgRcten " .~ Jesus egentligen gjort?
* Detta vill val saga, att han räddat den icke blott för före- stallningen, for begreppet, men just i dess innersta och verkliga -
163 lif.
G 5 jag till mig sjelf, s3 fiiincr jag, att jag i niitt begär till fortvaro inneslutcr begäret att förblifva just densamma jag är till alla mina förnanista egenskaper, till medvetande, minne, talang, kärlek, men bRttre och bcfriad fr5n de lyten, som har vidlåda mig *.
&gt;Men är *, frigar hon, # Jesus kanske kommcii för att cj blott gifva oss en borgen för detta slags personliga odödlighet: utan för att föra livar enskild personlighet till cn högre, cn ruigi * kristendomen., heter det vidare.
abjudcr kärlek, och dess lära, ratt förstådd, vicker.
kärlek.
Ar då Guds kirlek dct spi- ritus vini, i hvilket allena mcnniskornas vasen kuiiiia skyddas mot förvalidiing och upplösning?
Ar kanskc karleken just den eviga personliglicten, menniskans genius, skiljd fr511 hvilken Iion alltid blir till viss grad opersonlig ocli i fara att ryckas bort och underkufvas af lägre makter ?.
Si fortfar brefskrif- verskan ännu Iange att spörja.
Hon erkänner, att hon hyser en barnslig fruktan att alldeles förlora den sinliga verld, i hvilken hon nu rör sig, ocli dock har hon lart att skilja mellan sken och verklighet.
* M5 dcrför gernan, fortfar hon; wmin kropp i dess nuvarande form försvinna, blott jag evigt får älska; m5 tungom5lcn af- komma, blott vi i symboler kunna uttala vår sjals ingifvelserx Och hon tror, att detta språk blir Iing$ fullkomligare an dc jor- diska muiinrterna; hon anar, att det småningom skall utvceklas till ett guddomligt, ett evigt skapande ord.
Men aningen ar henne icke nog.
Hon ber, att vännen ville afva heniic litet logik.
Hon förstår, att om visshet skall kunna vinnas i tankens.rike, s3 måste det vara genom en logisk metod, ocli en sidan vill hon inhcmta af 1araren.och vännen; men det måste vara en högre logik, som galler begrcppcns och tingens ordning, cn logik, genom hvilkcn man sasom p5 en stege bör kunna tillbedjande uppstiga till sjelfva skaparcii; mens, tillägger hon med en viss vemodig humor, som ofta framlyser i brefven, sett särdeles starkt beskaffadt hufvud får man nog hafva för att kunna vandra den vägen utan att svindla *. '
SamskolefrAgans utveckling i.Finland.
I S ju samskolefrSgan i dessa dagm i r under del~au i Sverige, torde det mSh3nda för Dngnys l5s; ire vara.
af intresse att erfara nigot om denna frilgas uWeckling och nárvarande sthdpunkt i vart land, der den redan har kanmpens forst?, s r h a skede bakom sig.
Bland oss har, liksom i Sverige, sedan ett tiotal Sr tillbaka &amp; t en stark oppsition mot den abstrakta riktningen inom &amp; a latinläro- verk, och Sr 1882 uppstod i Helsingfors genom enskildes initiativ och enskildes medel det s. k.
&gt;Nya, s \ .enska Iiiro \ .erketr, som gjorde till sitt mil att bliha den reala bildningens banbryme i v9rt land.
Vid samma tid förspordes ett allt lifligare intresse for cpinnans höjande i intellektiielt ock socialt afseende; och pSverkade h i a f och d de vackra resuliat sainriii&lt;lcn * isniiigen redan 1ippn8tt i Amerika, yrkade en del af det nya I5rorerkets garantiteckmre, att detta skulle lemna tilltr5de ocksil St flickor, p3 det afven d r cpinliga ungdom matte blifva del- aktig af en tidsenligare bildnings välsignelser.
Detta förslag fick en intresserad m9lsinan i iäroverkeb rektor, pastor ii.
T. Hroberg, och inom kort blef samskoleid6en f ö r e d l för en lika allm3n som hiftig diskussion ~ 9 ~ enskildt 91 som inom tidningspressen, viickte liflig ovilja flerstädes men ock varma sympatier p i mer än ett hbll.
Ofian- näinda förslag blef emellertid ej förverkligadt, d3 flere af garantitileck- n a n a uttalade sig emot det, ej s i mycket p&amp; grund af misstro mot samundenisningcn, ' utan einedan de ansigo, att det nybildade Iarover- ket hade sin alldeles speciella mission att utföra i rart land, och an denna kanske skulle blifva lidande, om skolan gjorde sig till b h r e för annu en bland oss hittills o p r ö h d ide.
Under det lifliga meningsutbytet i denna sak hade samskolefrågan emellertid tillwmit sig ett intresse, som vm en borgen för, att Mr- med dess dom ej vm failen.
VYnnema af denna nya och lofvande företeelse p i undervisningens omride samlade odz.4 inom kon garan- tifonden f61 en ny skola, hvars mal skulle blilva att p % den reala bildningens grund förbereda s i v a flickor som gossar %r universitetet, och nösien 1883 öppnades i Helsingfors r h lands första, högre sam- skola, &gt;12iro \ ~rket för gossar och flickor:.
Dess rektor blef ofran- n !imde pastor Broberg, som under stridens hela fortghg med varmt intresse Fimpat i främsta ledet.
Såsom en helt och hallet ny Breteelse var samskolm Imnidigen under sin första verksamhet Brem51 för en ständig och ej alltid s i önskvärd uppnirksainhet fran sSväI vanners som fienders sida.
Och framförallt fran de senares!
SmS missgrepp, som inom läroverk med
af traditionen ~~nktioiicrade former o p h l d t fingo passera, antogo plötsligt, d % de upptriidde inom samskolans viggar, en i högsta matto hotande karakt3r.
Om en flicka f r h dett1 Iiroverk gjorde sig skyl- dig till nagoii hos ett I m i i ingdunda o \ mlig iippsliqqienhet eller öf- verihiing, höjdes genast ett rop om: * Ja, hmd sade jag; pojkflickor blif \ .a de der allesamman!
* Ja, mer Ni en olycksprofei tycktes anse, att saniskole-elerenla, dessa stwkms offer för sina förildrars esperi- menblusta, gingo en fullkomlig demoralisntion till iiiötes.
Men iitaii att lita sig iiedslqs af denna ofta lika ytliga som hin- synslösa kritik ocli viil vetande, att en god sak i Iing~len Iiist för sin egen talan, kimlindc dc raniihjertade maii och vinnor or, som gjort samskoleidiens f6rrerkligande till sitt lifsniil, tyst och oförtrutet sin adla kamp; och - redan n11 under skolaiis tredje \ ~erksamhets5r gifva nianga tecken vid handen, att den slntliga segcni skall Iilif \ .a deras.
Olycksprofetiorna harva förstummats, fienderna blifvit vinner eller at- ininstone tysta iakttagare.
Och den, hdken, sasom vi, varit i tillfjlle att p5 niirniare hall Shidera denna skola, undrar ej öfver detta snabba onislag i den d l - minna opinionen.
Ilet hri1.u öfver detta Iiroverk t r i anda.
af friskhet och glad arbetslust, som ovilkorligen in5ste vacka synipatier, och som möter oss ej Mott i slujdruinmet, der sphorna flyga under de flinka, sm5 arlietarnas Ii %nilcr, iitnn ock under Icktio~istiinniar~ia, il$ bror och syster följa deii gemeiisamma uiidervisningen med ett vaket lif, som ar en, blott alltför s: illsynt g3st i v3ra vanliga goss- och flickskolor.
Smniiia friska hAg pr !iglar lofstnndens furströelser, iiiuler hvilka dock flickor och gossar till saiiiskole-eiitusiastenias sorg, tyckas föredraga att leka hvm fur sig, ett förhallande, hvari man dock milan kan miirka en föriiiidring till ilet I~iittre, och son1 vil mera har sin grund i insupna f6riloaiar iiii i iiiigon naturlig gruiidoliklict.
I fiirbifirten r e d a emellertid flickor och gossar d l t eniellanh friska nappatag, som vittna om allt; iiinat i i i osinid ridderlighet och sentimenhla svärmerier och kommer iakttagaren att smale vid minnet af de s8 ona uttalade farh5gonia i detta afscende.
. %niiii en inrindning, ofta framhallen af saiiiuntler \ .isningens iiiot- sdndare, har genom rlrn redan nu runna erikenlietcn kommit pi skam, vi kqyftn den om tlickornas undcrliigsenhet i intclligeiis och rleraf beroende ofór11i; Pb.a att följa med gossarna.
1 ' 3 en klass utgör en gosse, 113 en: uinan en flicka den framsta elcvcn.
Och enligt vart förriienan&lt;le haha de qviiiliga Iirjungnrna till ocli nicd fijrstegct, i det htydliyarc nihi iiil gossarna, rikta rloin kohort af jeiiina, de, i r goda, ej utoiiiortlcntlign elever, soiii ju i alliniinhet förefinnes i hvnrje klass, och som utgör hvnrje verklig pedagogs förtjusning; detta fur- hallande Imor dock val snmare 118 en mera ntvecklad ambition och en genom iippfostran bsttre v8rdad pligtkinsla 311 11 % nagon större rikedom i anlagen.
Hvad betriK1r rlisciplincn iiioni laroverket, s i har den allt mer umecklnts i en snnil ocli god aiida, detta i synnerhet sedan den nu.
varande föresdndnrinnan, fröken H. Alftlian, stillt sin rika erfarenhet och eminenta, pedagogiska begafning i sainikoleidieiis tjenst.
Af Iiirarne
och lärarinnorna iiro de flesta unga och egna sig med ungdoniens \ .ärme sa \ .Q St sina allmänna pligter sasoin nppfos~are och under- visare som at sin sueciella u » veiit att vara banhwtare för en i vart land ny fireteeise.
Och denna varma hänförelse har läroverket förmatt ineiuta iifien hos sina elever, n5got som viil bäst af allt t a h för att &amp; t besjaas ai den r5tta andan.
\ ' i märka lätt hos dc yngre en instinktlik, hos de äldre en mera klarnad känsla af att en stor tankes fall eller seger beror 119 deras iit \ .eckling och uppörande.
Och de iiro stole öfier denna tanke, xunia Gr sin skola.
Hur skulle da cj denna haha framtiden för sie?
Samskolan - har rönt ett lika glidjande som ojiifaktigt bevis p3 allmänhetens allt större sympatier i det snabbt tillväxande elevantalet.
Detta, som under första r a d r e t utgjorde 47, deraf 20 gossar och z7 Aiekor, har nu vuxit till 102, deraf 40 gossar och 62 flickor, en ganska betydlig siffra, om man tager i betraktande läroverkets korta tillvaro, vara sina förh8llanden och var lilla hufvudshds öfieeriiödande rikedom p9 saväl goss- som Aickskolor.
Iiiro \ .erket, som iör när- varande eger 5 klasser, skall utvidgas till nioklassigt och bereder de elever, som s3 önska, till maturitetsexamen, hrilken Hickorna emeller- tid, i enlighet med hos oss iinnu gällande förordningar, ej ega rätt att under63 utan styrelsens särskilda medgifvande.
Hvail sjelfva undervisningsämnena betkifir, har skolan, trots sin reala och inoderna anda, sen sig nödsakad att upptaga ett tyr * ganska betydligt sprakmaterial.
Vara stackars barn halva ju den oturen ntt eea tviinne modersmal och bland dessa ett med sa inveck- lade och an~ediltisvianska granunatiska begrepp som det finska spraket; undervisnineen deri edr naturlieen alltifrin första klassen iemsides med den isvenskan.
Hvad de-friimmande spraken betriiffar, ' intr~der tyskan i tredje, franskan i femte klassen.
Som kunskap ej blott i dessa sprilk, utan ock i latin eller ryska i vart land Xnnu är ett o e i h gifligt rillor för erhallande af mahuitetsexamen, kommer undervisning i dessa b ä g v sspdk att meddelas alltif&amp; Iri.o \ .erkets sjette klass.
En elev p&amp; skolans högre stadier maste s5ltinda, om han eller hon eiter- strsf \ .ar studentexamen, röra sig med ett hra nog vidlyftigt sprakmate- rial: svenska, finska, tyska, fcinska och latin eller ryska.
Detta miss- RirhBllande niot \ ~erkas dock genom att man vid sgrJkunders,isningen i inöjlipqte inkto tillgodogjort sig den moderna, praktiska metoden.
För att undvika ufvernnstriingning tilPinpas dessutoni valfrihetsprinci- pen, särskildr h d spraken angår.
Stor uppinri.ksnnihet egnas histo- rien, nanin~etenskaperna och matematiken, hvilken senare ingalunda visat sic svarsinilt för flickorna.
som inilnnen fruktat.
I jikhet med ~a~mgrenska skolan h&amp; var finska samskola q) p- taeit slöiden bland iindervisninosiimnena.
Framtiden tillhör att uhtsa.
hGlka frukter denna skall blra, men redan nu kan konstateras,; iii sibkildt detta läroämne med lifligt intresse omfattas af s3vY flickor som gossar.
SSsoin vi ofmn sökt framh ?~lla, utgör Liiroverket för gossar och Aickora en af de mest ghdjande och märkliga företeelserna inom var .. w
' 67 skolverld.
OcksS vackte ilet allmiin och berattigad fortrytelse, dS styrelsen denna var i niissrikmd förm) ndaraiida afslog saniskolans be- garan oiii st; itsunderstöd.
I) eniu oriittrisa har emellertid blott haft till följd en verksainniare sympati och ett rikligare, pekiiiiitirt understöd frin allnianhetens sida, och var först?
sarnskola k m nu nied fast niark iinder fötterna lugnt skida fraiiitiileii till mötes.
IPott trenne Sr hafva förtlutit, se&lt;lui I&gt;land oss SS heta duster utkXmpades angSende sniniinilcrvisningens beriittigande, och redan 91 rh första, högre samskola ej mera den enda.
1 Helsingfors iippstod redan förlidet Sr iiniiu en dylik, och till hösten I&gt;ebSdas ej mindre iin tre s&amp;daiu, en i \ Vasa, en i Kiiopio och en i hufwdstaden, denna senare skola med finskt undewisningsspr~k.
Allt tyckes silunda gifva vid lian&lt;len, att saniskoleid&amp;ns seger i v b t land ar I~ctryggad, sSsoni vi hoppas och Wo till viilsignelse för v51 uppviixaiide ungdoni.
Vi siiga blott .hopl&gt;as och tro., ty knapllast skola viil ens saiiiiin~lcwisiiiii~ns mest entii~iastiska befordrare efter denna kort?
tid kunna sp5ra nSgra tillförlitliga tecken till sainuplifostrann foriidlande inverkan 1iS ungdoniens sedliga iit \ .eckling.
Hittills hafva etfarenheterna rid v h samskola varit af förniiniligast negativ natur, d. v. s. bevisat det oh811bara i flere .af de mot dess princip gjorda invindningar.
Ihck iifven ett positirt resultat hm redan runnits, niiniligen visshet om att undervisningen enom samarbetet vinner betydligt i friskhet, lif och intresse.
Och $tre Sr vackert SS!
HOS~JIIIIII~~.
En garirmal / ro (ienani~na &amp; g hade fr&amp; barndomsdar; hon var hos min mormor redan.
min mor pS armarne bar.
NI, gid hon, g~dminan, &amp; r hemma och r~ ' ssiadc s d t t och p d t, hon c&amp; e j hnftc ?~ frdn fordon^, hon &amp; r sin hvhct Mot (.
Jag tänkte: DONI Ijnaretmkt att iiras är någonsiu vUrd, h r grrna jag viUc Rt knnc f 8 gc cn tacRsamhctrgiid .. ï S8 sa ' jar en dag at gumman: * Hur m 8 n p for mindre än du ha c j fRti bclöniq for h h c t rlg skofar mcda&amp;cn jag nu!?
- Den gamla aiindc fortrytsam riff skrumpna ansiffe bori och talte dr s b l h orden helt vresi@, omildt och kort: * M bonlc Runna mig bättre jag ahlrig alshadc st&amp;.
Hvi shrdlc p8 gamla dogar jag gR mcd en sBah p / &amp;?
- Dct y n p furart sldgict med troheten skylta ma!
Jag giltrr det ej, iy s e t a förrtd jag mig aldr&amp; # .a Hon gick incd högburct hofuut&lt;l, mcn dröj&amp; när dörr ' # hon nRtt, och sodc mcd bruttn stämma: ' jag gjwt ' ct af kärlek blott.
fog tänkte en vun f; vara, huars vrcs&amp;hct ni fdrdrog, ej rjrmvc bloii - d2 gumman sig funnit bclönad nog .. r JW hjcrtin slor mig - j a g ropar den gamla med s~~~thandc namn och r2chcr incd tacksam kärlck mot hcnnc min appna famn.
Huf tach, du Gcnana2 kärlek, @ St fCMII g&amp;.
du Irohct.
sam a * l suikcr, men guldn~cda&amp;r fs ' rsmifr!
SOIII
et var svalt och halliliiiikelt pil den skiiggiga veraiidnii och doftade starkt af d e blommaiide klängv.äxteriia, som sjelfsvaldigt nedhängde mellan pelarne.
Der borta frin parkgömmorna hördes tonerna af en flöjt - en smältande öm kärleksmelodi, som beledsagade syr- sornas vaggshg rundt omkring p5 d e dimmiga ängarlie.
Annars var det s9 tyst - s5 tyst.
De gamla hade redan gatt till h d a, och d e unga voro ute p9 en b9tfard.
utoni fröken Signe, som stannat p5 verandan.
Hon tog sig väl ut mot bladgruppens mörka hakgrund, der hon satt i sin fdrgrika dragt med hufvudet tillbnkalutadt mot den högkarmade fällstolen; af hela aiisigtet rar det fylliga hakpartiet och den halföppna.
leende munnen det, som tyd- ligast framträdde i den svaga qvallsbelysning, hvilken genom en öppning i blndverket föll iii ir8n siilan.
De lhgfraiisadc ögonlocken vor0 slutna.
Sof hon kanske?
foten rörile sig i sakta takt ined flöjtens toner, som kommo allt iiärinare, tills d e med ens upphörde.
Och ögonblicket derefter stod eii.ung man tätt vid hennes sida.
Neii hon rörde sig rnd5 inte.
.Signe&gt;, sade han med en röst, som tycktes rara ett återljiiil af d e srnekaiide flöjttonerna, och lade sin arni öfver stolskarmen bakom hennes hufviid.
Ett friskt skratt bröt fram öfver hennes läppar.
~Jnsb, min herre, ar det pb det sättet man deltar i lustpartier!
Men hur slapp du untlaii.?
Hon rodnade och tvekade viil uttal: inilet a i det förtroliga tilltalsordet.
: m du vet ju.