Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
På en del af dessa anförde och flere andre skäl, hvilka j^g jemväl får åberopa , har LsgCommittéen uti motiverne till 4 Cap, af förslaget till ByggningaBalken tillstyrkt det nya stadgande, angående siångselskyl. dighet att dela den till hälften: och då, efter min tanka, någon fiåga aldrig kan uppslå vid antagandet af den nya Lagen om förkastande af den hittills godkända princip, att den eger vitsord som stänga vill, ehvad svårigheter också under tiden kunna, pä särskilde orter, genom skogsbrist möta för hägnads upprättande, helst hågen allt mer och mer i sednare tider hos Svenska Jordbrukaren utbildat sig, att känna sig sjelfständig inom sitt område, och vårt lands omvexlande beskaffenhet af odlingsbar jord samt olåndige betesmarker, anvisat folket, likasom Lagstiftaren, behofvet af gemensamt biträde för att kunna begagna gemensamma fördelar, så måste LegCommtttéens förenämnde tillstyrkande icke ensamt anses såsom en utveckling af en i tillämpningen billigare rättsgrund, utan såsom ett förslag till Lag, den der förr eller sednare, i förening med civila Lagen, efter all sannolikhet till efterlefnad fastställes: och det torde icke derföre böra undfalla uppmärksamheten, att olägenheterne af den verkan införandet måste ega på redan förrättade delningar i samma män öka sig, som med antagandet fördröjes, skiftesverket under tiden fortgår, samt hägnader och deras fördelning upprättas. 248 Lagutskottets Betånkttndett.
Defc år af denna ytterligare anledning jag tror mig böra tillstyrka bifall till Hrr Santessons och Riksdagsmannen Pehr Pehrsons motioner, och antagandet af Pag* Committéns förslag, hvilket, omsrbetadt i åtskilliga mindre omständigheter, de der hafva alseende på föreslagne grunder, i andra Capitlet af samma Balk, efter min tanka bor, såsom en ny förändrad Stängselförordning, utfärdas med til Ligg af det stadgande, att redan verkställde stångseldelningar, ehvad de blifvit lagligen fastställde eller icke, måge, på någon delegares begäran, efter desse nya grunder rättas, och hägnaderne å nyo indelas, samt hemmansegarne emottaga, till framtida underhållande, det nya öfverskottet, utan att vera förbundne till ersättning af den mera gärdesgård, som, emot förra delningen, kan på dem belöpa, och af grannar tillsläppas, i annor händelse, än såvida hägnader utgöres af för längre tider beståndande och vid anläggningen kostsamma stenmurar eller varagtiga jord vallar, för hvilka ersättning bör, vid skeende gärdesgårds liqvid, bestämmas, och från det hemman, som tillträder sådant annat hemmans öfverskott, ersättas det afträdande, genom fördelning och utgörande under 10 års tids af det uppskattade värdet.M Hr Grefve Posse anförde : ”att enar en ny civillag är under utarbetande, hade Utskotten, i afvagtan deraf, enligt Grefven» tanke, icke bordt för närvarande tillstyrka någon förändring i nu gällande stängsel - Lagutskottets Betdnkandett: 249 författningar, och reserverade Hr Grefven sig alltså emot ofvannämnda Betänkande, hvilket [Jtskottens samtlige öfrige Ledamöter deremot bilöllo, så som det under N:o 62 finnes upptaget.
Ankom den 3 Junii 182J.
Betänkande 3 i anledning af Vice Ta' lemannen och RiksdagsFullmägtigen Jon Jonssons, frän Blekingen, Me* mort al, att frågor om Hemmansklyfningar och besutenhet, må från Lagmans Rät t, lika med andre Tvistemålj i vanlig besvårsväg få fullföljas.
Vice Talemancen uti Hedervärda BondeStåndet under innevarande Riksmöte , RiksdagsFullmägtigen Jon Jonsson, från Blekingen, har uti ett af nämnde Stånd till Lagutskottet remitteradt Memorial, yrkatden ändring uti Kongl. Förordningen den 3o:de Junii 1747 ocfi Kongl. Förklaringen deröfver dea 24 Januarii 1751, att frågor, angående Hemm ar, sk ly feiö gar och besutenhet, mätte lika med alle andre tvistemål, få uti vanlig Rättegångsväg, från LagmansRätt fullföljas uti HofRätt och vidare till Kongl. 2?o Lagutskottets Betånkanden, Maj:t; då, efter Jon Jonssons tanka, fräsan huruvida en person må blifva bibehållen vid en del af den jord, der han är född, och i hvars förbättrande han deltagit, vöre af vida starre vigt, ån en tvist om en obetydlig lägenhet eller ett blott Accessorium till samma jord; och han, i förra fallet måste åtnöjas med LagmansRåttens dom; men i det sednare eger öppet, att draga saken, om än aldrig så obetydlig, under HofRättens och Kongl.
Majrts Nådiga pröfning, hvilket olika förhållande, skall innefatta en orimlighet.
Detta har Lagutskottet tagit i öfvervägande; och emedan det år en för Lagstiftningen godkänd grundsats, att hvar och en Part må ega, att uti Underdomstolarnes Utslag och Domat , i stadgad ordning hos OfverDomaren söka ändring och rättelse, och sin talan jemväl hos Kongl, Majit slutligen fullfölja, samt något skäl, hvarföre denna Rättegångsformån skall förnekas Part, som med Lagmans Hätts dom, i fråga om Hemmansklyfning å Skattejord, icke åtnöjes, efter LagUtskottets tanka icke förefinnes, enår i detta såsom i alla andra fall, der klagan öfver LagmansRåtts dom eger rum, vinnande Partén, genom den i Lag stadgade skyldighet för den klagande, att ställa Borgen för kostnad och skada, är försäkrad, att komma i åtnjutande af all den upprättelse och ersättning, för det lidande honom genom längre tidsutdrägt med rättegångars afelutande kan tillskynda’, och hvartill han, Lagutskottets Betänkanden. 251 i händelse saken obefogadt blifvit fullföljd och oskäligen uppehållen af Ofver-Domaren, kan pröfvas berättigad; ty har Lagutskottet för sin del funnit skäligt, tillstyrka, att med ändring uti hvad Kongl.
Förklaringen den 24 Januarii 1751 i detta afseende föreskrifver, det stadgande må meddelas : att uti LagmansRätts
Dom uti mål, angående Hemmansklyfning å Skattejord , hädanefter ändring må sökas på sätt och i den ordning 7 och 10 §§. u i 2.5 Cap.
Rätteg.Bslken föreskrifver; hvilket dock, tillika med arne Ledamöters särskilda mening, till Riksens Högloft.
Ssändess vidare pröfning vördssmligen hemstäiles.
Stockholm den 15 Maji J823.
Ständers Lagutskott den 13 Maji 1823. S, D.
Föredrogs: — — —- — — 2:0 Vice Talemannen John Johnssons, af Hederv.
BondeStåndet remitterade Memorial om upphåfvande af Kongl. Förordningen den 30 Junii 1747 och Kongl. Förklaringen den 24 Januarii 175!, angående Rättegångssättet i frågor om hemmanskRfning, till hvilken motion Utskottets fleste Ledamöter tillstyrkte bifall, på sätt Betänkandet under N;o 63, utvisar; hvaremot Herr Lagmannen Björkenstam yttrade, att 252 LogUcskottets Bctäuknnden, då Riksens Höglofl.
Ständer, vid snart förestående pröfning af det nya Lagförslaget, komma att afgöra huruvida LagmansRätterne böra bibehållas eller indragas, ansåg Herr Lagmannen den af Vice Talemannen John Johnsson nu väckte fråga lämpeligast böra i sammanhang dermed pröfvas ; och fann Herr Lagmannen således ej skäl att för det närvarande tillstyrka någon ändring uti ofvanberörde, på goda grunder, tillkomne Författningar.
I detta yttrande instämde Herr Häradshöfdingen Ribbing.
Ut Supra Ex Protocollo. Joh. Jac.
Kleman N:o 64.
Betänkande, i anledning; af Herr Professor Fröbergs Memorial, angående Expeditions sattet af Kongl. Majits
Nådiga mResolutioner i Besvärsmål.
Herr Professor Fröberg, har uti ett till Högv.
PresteStåndet ingifvet, till Lagutskottet remitteradt Memorial, rörande Expeditions8ättet af Kongl. Majtts Nådiga Resolu - Lagutskottet!
Betankanäen, 253 tioner, exempelvis anmärkt, huruledes det blifvit en vana och antagen praxis, inom Konungens EccIesiastikExpedicion, att icke underrätta Vederbörande Authoriteter, såsom Consistorierne om utgången af ett öfverklagadt mål, som på dem berott, eller till verkställighet beror, förr ån Parterne anmält sig till inlösen af de för dem särskildt ut* skrifne Exemplar af Resolutionen; derigenom handt, att
Consistorierne icke förr än efter 5 till och med 9 Månader efter Utslagets Datum, kunnat gå i författning med målets vidare befordrande till slut: att då Consistorierne icke på så läng tid kunnat vidtaga någon åtgärd till ett Förslags corn* pletterande, både de vid förslaget bundne, och den derifrån uteslutne, eller derpå möjligen genom besvären uppförde, förlorat en dyrbar tid, som kunnat hafva på deras öfriga befordringsrätt och aspecter menlig inflytelse: att då en Kongl.
Resolution om ny ansökningstid, som alltid skall räknas från Resolutionens Dalum, icke kommit Consistorierne tillhanda förr, än den nya ansökningstiden redan varit förfluten, enny, ganska lång tidsutdrägt, förorsakats: att genom dylikt uppskof med underrättelse om utgången af mål, som berott på HofRätts pröfning, äfven handt, att en i Brottmålsväg anklagad Prestman, halfva till hela året, sedan han både de Jure och de Facto blifvit dömd sitt Ämbete förlustig, likafullt fortfarit i Ämbetets utöfning, och, som ansökning om Nåd hos Kongl. Majit icke 254 Lagutskottet!
Betånkanden. kunnat honom förvägras, ån ytterligare till allman förargelse fortsatt att bestrida alla PresteÄmbetets functioner: samt att nyligen den besynnerlighet inträfFat, att en Kyrkoherde, tillsatt genom val, sedan undersökning och skriftvexling fortgått aine år, omsider 3tne månader efter det hast blifvit död och begrafven, förklarats för lagligen vald Pastor, hvarefter den vanliga Besväi*- tiden till Kongl. Magt mast afvagtas, utan att Consistorium ändock om sakens skick erhållit underrättelse" och har Herr Professoren med anledning häraf, och på det en hufvudsaklig brist i Lagskipniugen måtte afhjelpa», föreslagit att Vederbörande Expeditioner och Domstolar borde, genast efter Utslags afkunnande, eller meddelandet af en Nådig Resolution, derom underrätta Vederbörande Authoriteter och Consistoriel Lagutskottet har väl vid öfvervägande häraf, lika med Motionairen funnit angelägenheten deraf, att Consistorierne erhålla tidig och officiel underrättelse , om utgången af de mål, hvilka antingen af Consistorierne förut handlagde, i Besvärsvåg hos Kongl.
Maj:t i underdånighet fullföljas, eller i vanlig Rättegångsväg vid Domstolarr. e behandlas, och i bägge fallen kunna fordra Consistoriernes slutliga verkställighetsåtgärd; men Utekottet har äfven haft tillfälle inhemta, att nu mera , jemväl uti Kongl. Majus Ecclesiastik Expedition skall iagttagas, hvad uti Justitia» och öfrige SiatsExpeditionerne varit öfligt, att Consistoii - I.agVtskottets Bctånkandeti. 255 erne, likasom andre myndigheter lemnäs del af alla Kongl. Majus Beslut, som föranleda något iagttagande af desse myndigheter, så framt detsamma ej innefattar en Förmån tillagd enskild Part, utan att sådant rörer s:dje Mans ratt, då den Kongl. Resö- , lutionen vanligen föreskrifver, att den stadgade åtgärden bör vidtagas på Veder börandes anmälan, hvarförutan hvar och en myndighet, hvars förklaring eller utlåtande i något mål af Kongl. Majrt varit infordradt, erhåller ett Exemplar af Utslaget.
Enär i öfrigt uti frågor vid UnderDomstolarne, som röra Consistorierne, Consistorii Ombud alltid äro närvarande, hvilka vanligen uti förordnanderne hafva sig ålagdt, att till Consistorierne inberätta förloppet, ther icke malen äro af den beskaffenhet, att Protocoller och Utslag ovillkorligen till Consistorierne skola utskrifvas; samt i händelse mål i HofRätt fullföljes, Consistorium eger att antingen sjelf deri deltaga eller begära AdvocatFiscals-Åmbetets biträde, och i bägge fallen, äfvensom då thyförutan Consistorii utlåtande eller HofRättens Utslag stadgar något, som af Consistorium b'r iagttagas, Consistorium erhåller del af Utslaget; så har Lagutskottet för det med motionen åsyftade ändamål, ansett något vidare icke erfordras, än om Kongl, Mvj:t skulle tåckas genom fölfattning, till ovilkorlig efterlefnad anbefalla Dess Justitia; och StatsExpeditionerden praxis, som i ofvananförde måtto redan skall vara vidtagen; hvarom Ut - 256 Lagutskottets Betånkanden. skottet alltså tillstyrker, att Riksens Höglofl.
Ständer hoa Kongl.
Maj:t uti underdånig skrifvelse anhålla; dock hemstålles detta yördsamligen Riksens Höglofl.
Stånders vidare bepröfyande.
Stockholm den 9'.de Maji 1823, N:o 65.
Ankom d. 3 Junii 1823* Betänkande, i anledning af Herrar Limnelll och Lejflers Memorialer, om ändring uti ta §. af Kongl.
För oran. den 13 Julii 181S, angående Inteckning i jast Egendom.
Uti särskildta till Vällofl BorgareStåadet ingifne Memorialer, hafva RiksdagsFullmågtigarr.
e Herrar N. Limnelius och Erik M.
Lefflsr andragit, huruledes Stadgandet uti 12 5. af Kongl. Förord», angående Inteckning i fast Egendonp, af den 13 Julii 1818: ”Ej må Inteckning beviljas i Hus, annan Byggnad och Vattenverk. hvarnied ständig rätt till grunden ej är förenad/’ så vidt detta stadgande af StadsDornstolarne och särdeles Stockholms RådstufvuRätt blifvit tillämpad! på sådane Egendomar i Städerna, hvilka befinnas å så kallad ofri grund, skall LagUtskottm BetånkandeW, fckell ofördelagtigt verka emot eganderäftesa och medföra en mångå betydliga olägenheter, ej mindre för egarne till sådane fastigheter, snafven för andre, som till dylika fastighetsegare stä i vissa förhållanden.
Dessa Egendomar, ehuru ständig rätt till grunden med dem icke är förenad, hafva likväl alla förflutna tider likasom ali annan på fri grund belägen fast egendom gått man. och man emellan uti arf och igenom köp, hvarmed i laglig väg lagfart skett; och om än Fastebref! berörda Egendomar icke utfärdats, utan endast uppbudsbevis blifvit meddelade, har likväl innehafvarens rått dertill enseus så tryggad och utan fråga att, slltintill 1818 års Förordning utkom, Inteckning deri för hans skuld blifvit, utan någon af egaren till grunden någonsin gjord anmärkning, meddelad, hålst den ofria grunden icke kan från Innehafwjren till Staden återfalla, i annor händelse?^ än om inneliafvsren försummar inbetalning till Stadens Gassa af bestämde årliga Tomtöre - afgifter, hvilken försummelse, om än den någongång skulle inträffa, icke skall vara att befara, enar egaren, uti nedlagde betydliga kostnader å de på Tomterne uppförde Byggnader, äger ett vigtigt intresse, att genom inbetalning af den mindre betydliga Tomt. cre-afgiften, åt sig bevara säkerheten af Tomtens besittning.
Ågarne af sådane fastigheter skulle i öfrigt, om ifrågavarande stadgande bibehålies, dels äfventyra uppLagutskottet: Betänkande». 17 P?
LagUtskottets Eetnkanden. sagelse af förut intecknade Lån, dels vid inträffande dödsfall blifva stängde från all utväg, att med penningar, om sådane i Sterb» huset saknas, skilja från hvarannan Arfvingarne för hvartheras del i Fastigheten j äfvensom att, vid infallande behof af penningar till nödvändiga betydliga reparationer, kunna, emot Inteckning, dertill förskaffa sig lån.
På desse med flere anförde skäl har alltså blifvit yrkadt: af Herr Limnelius, att den Förklaring och ändiing af 12 §. uti 1818 års Förordning måtte meddelas, ast Inteckning må kunna gifvas uti Egendomar, belägne i Stad på ofri grund, samt af Herr Leffler, att så väl för detta ändamål, som till afhjelpande af den stora förlägenhet, som äfven å vissa ställen å Landet skall genom ifrågavarande §:s lydelse uppkommit, hela första Mom. deraf måtte alldeles utgå, eller, om det ej kan bifallas, åtminstone orden: å Landet deruti tilläggas.
Lagutskottet, till hvars handläggning dessa Memorialer, deruti de fleste af Vållofl.
BorgareStåndets Ledamöter insiämf, blifvit remitterade, har, vid granskning deraf, inhemtat: att Biksens Ständers LagtJfskott, uti dess vid sistförflutne Riksdag afgifne Betänkande rörande Förslag till ny Inteckningslag, uttryckeligen förklarat: att af innehållet i den föreslagne 12 §., hvaruti Utskottet egentligen synes hafva afsett Hus, Vattenverk eller annan Byggnad å Landet, hvilkas innehafvare icke hafva ständig rätt LagUtskotttts Betånkandttt. 259 till grunden, hvarå de äro uppförde, den tankan icke borde kunna föranledas, att Hus å ofria Tomter i Ståderne ej borde såsom fast gods anses, då skyldigheten att erlägga en årlig Tomtöre-afgift för egarne medförer en så ständig rätt till grunden , att de ej annorledes kunna ifrån den skiljas, än genom det lösen för husen till dem betalas.
Detta förklarande har icke allenast Lagutskottet, uti dess, i anledning af återremiss af Betänkandet, till Riksens Ständer afgifne utlåtande, ytterligare upprepat* utan äfven Riksens Ständer, uti deras med förslaget till InteckningsLagen, till Kongl. Majit aflåtne underdåniga Skrifvelse framställ; men enär detta förklarande icke kommit att inflyta uti den af Lagutskottet föreslagna samt af Riksens Ständer antagne Redaction af ta §., har samma Redaction oförändradt blifvit bibehållen uti Kongl. Maj:ts sedermera den 13 Julii 1818 } utfärdade Förordning om Inteckning i fast Egendom.
Enär nu erfarenheten visat att Författningens otydlighet i denna del föranledt elen, emot Lagstiftarens mening, stridande tillämpning, att StadsDomstol funnits, som ansett sig böra vägra att meddela Inteckning uti de på ofria grunder i Städerne uppförde hus och byggnader, derigenom dessas innehafvare tillskyndats märklig »kada, förlust och hinder i egaDderåtten , har LagUtskottet, med bifall till de i detta ämne väckte motioner, ansett sig böra föreslå ut•örelandet af en Förklaring af 1 Morn. i 12 260 JagVt skottets Betänkande*!. gm af Kongl. Förordningen dea 13 Julii 1318» att det uti detta Moment meddelade Förbud mot Inteckning i Hus, annan Byggnad eller VattenVerk, hvarmed ständig rått till grunden ej är förenad, icke må låmpas på sådsne å ofri grund i Stademe belägne Hus och Byggnader, hvars innehafvare för besittningen af Tomten erlägga en viss årlig Tomtöl e-afgift, och på grund deraf icke bunna derifrån skiljas med mindre, att lösen för Husen till dem betalas.
Sedan Utskottet sålunda tillstyrkt den förklaring af 12 §. i InteckningsLägen, sorn Utskottet anser vara med Lagstiftarens mening öfverensstämmande, återstår för Utskottet, att yttra sig öfver den del af Herr Lofflers motion, hvari lian yrkar ait hela 1 Mom. af g:n måtte försvinna, hvarigenom han åsyftar ait alla Hus, Byggnader och VattenVerk, så i Staden som på Landet, å annor mar.s grund, utan undantag må få intecknas till kraft och verkan äfven i Tomten, får så lång tid som Besittningsrätten innehafves.
Ett sådant stadgande skulle, efter Utskottets tanka, strida mot pegreppet af dan ständighet och oföränderlighet, som alltid ansetts utgöra hufvudegenskapen af fast Egendom, och orsaken, hvarföre dess pant» sättning kan med full säkerhet ske, endast genom Inteckning, och utan det öfverlåtande, som för lös pant år nödigt j vid be» tragtande hvaraf, och då i händelse hvarje dea minsta å anaaais grund uppförde Bygr LagVtskottets BetHnkanäcn, s6t mad på Landet finge intecknas, det blefva en omöjlighet, att hålla den reda på meddelade Inteckningar, forn för utgifvande af Gravationsbevis är nödigt, anser Utskottet sig icke kunna tillstyrka bifall till hvad Herr Leifler i denna del yrkat? hvilket dock tillika med en Ledamots särskilda mening tili Riksens Högloft.
Siänders vidare bepröfvande vördsamligen öfverlemnas.
Stockholm den 9:de Maji 1825.
Utdrag af Protocollet, hållet hos Rik' sens Högloft.
St Hider s Lagutskott den q.3 April 1823. S. D.
Föredrogs Herrar N. Limnelii och E. M.
Leiflers af Vällofl.
BorgareStåndet remitterade, den i3:de sistl.
Februarii på bordet Iagde, Memorialer, angående ändringi ia:te $. uti Kongl. Förordningen den ijrde Julii 1818> om Inteckning uti fast Egendom, tillika med yttrande i ämnet af flere Vällofl. BorgareStåndets Ledamöter.
Tili dessa motioner tillstyrkte Utskottet bifall, pä sätt Betänkandet N:o 65 utvisar.
Ifrån detta beslut, var likväl Herr Borgmästaren Hjertström skiljaktig och yttrade: att då Städerne kunna återtaga ofrie Tomter, dä Tomtören icke i behörig ordning derföre betalas och Fastebref ej få meddelas å sådane lägenheter; hvaremot det beror på egaren, att, genom Friskillings erläggande, förvärfva sig full och ständig egan - 2Ö2 Lagutskottets Betänkandett. derått till dylik Tomt; ansåg Herr Borgmästaren sig icke ega skäl, att tillstyrka den af Utskottet föreslagne Lagförändring, deraf den följd skulle uppstå, att Inteckning kunde beviljas uti Fastighet i Stad, dermed ständig rätt till grunden ej är förenad och hvarigenom egare af frie och ofrie Tomter i detta afseende sattes i lika författning.
Ex Protocollo. Joh. Jac. Kleman N:o 6G.
Ankom den 3 Junii 1823.
Betänkandet i anledning af RiksdagsFulin lågt igcrne J. J. Rutbergs, och Herr Nils Limnelii Meniorialer, angående dels lindring uti 13 §. af Kongl. Förordningen den 13 Julii 1S18, om Inteckning i Jäst Egendom, dels tillägg till samma författning.
Genom ProtocollsUtdrag af den n sistl.
Martii, har’Hederv.
BondeStåndet till Lagutskottet remitterat ett Memorial af RiksdagsFuIlmägtigeD från Norrbottens Län J. J. Rutberg, hvaruti, med hämtad anledning af Kongl. Förordningen den 13 Julii i8>8, angående Inteckning i Fast Egendom, Rut - Lagutskottets Betänkande»163 berg sökt fästa uppmärksamheten dera, att om någon upplånar penningar och ntfäster att derföre lemna Inteckning, men genast derefter försäljer den Egendom som skulle intecknas, innan tillfälle ännu varit för Långifvaren att Inteckning begära, emedan Ting å Landet eller Rådstufvudag i Staden ej ännu inträffat, eller ock om den Egendom, i hvilken vid Lånets upptagande inteckning lofvas, redan då är, honom ovetande, af Låntagaren såld, ehuru ingen lagfart blifvit börjad , och således allt tillfälle saknas , att af offenteliga handlingar blifva om försäljningen underrättad, Inteckningen icke skall kunna vinnas, emedan Egendomen, hvari den sökes, vid ansökningstiden upphört att égas af Gäldenären, hvarigenom Långifvaren blifver bedragen, men köparen i begge fallen skall vara tryggad emot ali gravation i Egendomen, så framt han inom g:ne månader i Staden, eller å nästa Ting efter Sex Månader å Landet, söker uppbud, dermed all verkan af den sökte och beviljade Inteckningen förmenas böra försvinna; hvilka olågenheter Rutberg ansett kunna afhjelpas genom stadgande: att all inteckning, som sökes innan uppbud blifvit begärdt, skall ega samma verkan, som om Egendomen ännu icke blifvit såld af den Gäldenär, hvars skuld är i båga att intecknas; genom hvilket stadgande köparens rätt icke skall förnärmas, emedan hans köp, ännu ej eger offentlighet, sä länge det icke blifvit uppbudit, samt en icke offentelig handling 254 Lagutskottets BetKnktmåen, icke ksn verka på tredje maas rätt, iom derom saknar kännedom.
Hårförutan bär Butberg» såsom en betydlig brist uti Furordningen om Inteckning» anmärkt; att Gravattoner ä fast Egendom kunna gälla, utan att vara intecknade| att gamla och nya FideiCommissFörfattningar kunna framdragas när sorn hälst, då Domstolarna äro nödsakade på dem gora afseende, når da på sin höjd Varit bevakad® såsom Testamenten, och det således kati hända, ett ett FideiCommissBref, förut o» kändt, framkommer förr eller sednare af innehåll, att en Egendomsherre med varm hand till sin ättling öfverlemna* den eller dea fastigheten under FideiCommiss-vilkor, och
BIHANG TILL aumies auM*OTåa®t«® P £ O T £> £> Jb L VID Urtima Riksdagen i Stockholm År 1834.
25h afdelningen:
Samtlige Landshöfdingarnes samt Öfver'-Stålh dllarens till Kongl. Majit i underdånighet afgifne Fem-ärs Berättelser. 2
B ef al l n i n g s h a f v andes ii t i ÖREBRO LÄN lin KONGL. MAJIT i underdånighet afgifne FEM-Å RS-BERÅTTELSE, för Åren 1827, 1828, 1829, 1830 och 1831.
Tryckt ho» H. G. Noriiström, 1834.
Tiden är inne, då Eders Kongl. Majrts Befallningshafvande för Tredje gången bör till Eder Kongl. Maj:t i underdånighet afgifva den uti Eders Kongl. Maj:ts Nådiga Circulaire af den 17 April 1821 anbefalda underdåniga Berättelse, angående Länets tillstånd i Ekonomiskt och Statistiskt hänseende; Och det är af sådan anledning, som Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande nu, efter att ifrån underlydande Embetsmyndiglieler och Tjenstemän i Orten hafva infordrat de upplysningar, hvaraf Eders Kongl. Majrts
Befallningshafvande ansett sig i behof, för att, så fullständigt som möjligt, kunna fullgöra detta sitt vigliga åliggande, underdånigst utbedjer sig, att få fästa Eders Kongl.
Majrts Nådiga uppmärksamhet på den ställning, deruti Jord- och Bergsbruket, jemte Öfrige Näringar i Länet, under senast förflutne
Fem år sig befunnit, samt de omständigheter, sora, i ett eller annat afseende, härtill må anses hafva bidragit.
— 4 Utaf de ämnen, som, jemlikt högstberörde, samt Eders Kongl. Majlis Nådiga Circulaire af den 14 November 1827 och den 17 April 1828, skola i Berättelsen upptagas, förekommer: iso Länets Allmänna beskaffenhet: