Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det säger sig emedlertid sjelft, att en så beskaffad,, inför lagen uppdragen skillnad emellan bättre och sämre slag af fordringar, nödvändigt måst, isamma män den alltmera stigande mängden af sinsemellan täflande säljare lagt köpe-: vilkoren i köparnes händer, föranleda till det bättre slagets utträngande och begagnande i stället af de sämre, men för köparne mera fördelaktiga, bok-fordringarne, på samma sätt, som ett sämre mynt alltid ur rörelsen uttränger ett bättre.
Skulle något särskildt bevis härpå behöfvas, så igenfmnes det ock uti fruktlösheten af de hittills gjorda försöken att, med nämnde skilnads bibehållande, tillvägabringa ett annat förhållande..
Redan år 1798 förordnades att i ali partihandel på kredit köparen skulle vara skyldig att, i utbyte emot qvitterad räkning, lemna sin skriftliga förbindelse å det borgade beloppet; men då lagen fortfor att göra ett annat förfarande för köparne vida fördelaktigare, förblef föreskriften utan tillämpning och befanns slutligen så ändamålslös, att den genom Kongl, förordningen den G Oktober 1848 helt oeh hållet upphäfdes.
I denna sistnämnde författning sökte man åter, att genom inskränkningar i så väl handels-böckernas vitsord , som i allemnade handels-räkningars gällande kraft ännu ytterligare till sin beskaffenhet inför lagen nedsätta alla. bok-lbrdringar, emedan man hoppades på sådant sätt göra det egna intresset hos säljarne nog mägtigt, för att förmå dem att ej utlemna sina varor på en så äfventyrlig kredit, men att utgången icke motsvarat dessa förhoppningar, bevittnas tillräckligt af den dagliga erfarenheten.
De många öfverenskommelse^ hvilka kort efter utfärdandet af 1848 års förordning mellan de handlande inbördes ingingos oeh offentliggjordes i ändamål att framtvinga ett kreditväsende, grundadt på bestämda betalnings-terminer och förskrilven skuld, kunde, som bekant är, knappt i 24 timmar upprätthållas.
Den större handeln är i detta afseende beroende af den mindre, och denna åter af förbrukarne, hvaraf följer, att så länge lagen uppmuntrar dessa sistnämnda till oordentlighet i sina betalningar, kan minuthandlaren ej heller iakttaga noggranhet i sina affärsförhållanden till grosshandlaren, och en allmän oreda och osäkerhet blifva oundvikliga.
IUaj:ls K åd.
Proposition, N:o 07. 19 Skall en bättre ordning genom lagstiftning vinnas, vill det således synas, sorn enda utvägen vore att, med frångående af det hittills följda systemet, göra alia fordringar inför lagen lika goda och härtill erfordras i första rummet att de blifva lika räntebärande, hvadan oek den angelägnaste förändringen i våra kreditlagar enligt min tanke, är, att, i öfveresstämmelse med hvad lagberedningen föreslagit, lagen, jemte det den uttryckligen godkänner bruket att ä sådana försträckningar, som blifvit lemnade på öppen kredit och löpande räkning, beräkna ränta från den tid försträckningen erhölls, förklarar all annan skuld på obestämd tid böra,lika med den på bestämd tid satta döpa med den högsta i lag tillåtna ränta från fö Häll o dagen, d. v. s. från det fordringen, genom tillställd räkning eller annorledes, blifvit bos gäldenären bevisligen krafd.
Härigenom skulle icke allenast gäldenärerne betagas all vidare fördel af ett obehörigt dröjsmål med sina bok-skulders liqviderande och nödgas sjelive vidkännas den häraf uppkommande ränteförlusten, utan man skulle i samma män köparne i den mindre handeln, der den på bok och räkning grundade krediten med obestämd betalningstid icke kan undvaras, på sådant sätt finge i sitt egna intresse den kraftigaste uppmaningen till mera noggranhet i betalandet af sina räkningar så snart dessa blifvit dem tilLtällda, jemväl kunna påräkna i den större handeln en mera allmänt, på bestämd tid och förskrifning ställd kredit, enär det, under i öfrigt enahanda förhållanden, alltid i sådan handel, der fråga är om större summor, måste för köparen vara fördelaktigare att, genom ett på förhand ingånget aftal betinga sig räntefritt anstånd under den vissa tid han kan behöfva, än atf åtaga sig betalningsskyldighet af en när som helst efter anfordran räntebärande skuld.
För min del är jag åtminstone öfvertygad att en lagförändring i omförmälde syftning, särdeles om dermed förenades det ifrån Lag-beredningen likaledes hemtade stadgandet, hvarom jag i anledning af kommitterades förslag till lag för invisningar får tillfälle att vidare yttra mig, angående skyldighet för gäldenär, sorn icke å sin skuld utgifvit förskrifning, att godkänna en för beloppet å honom ställd invisning, skulle, genom den lätthet, hvarmed alfa de hittills alldeles Ofruktbara bok-fordringarne dymedelst kunde förvandlas till fruktbärande och för rörelsen användbara kapitaler, medföra så helsosamma. verkningar till förbättring af hela vårt kreditväsende, att alla särskilda föreskrifter 0m viss tid för så väl säljare att tillställa sin köpare räkning å hvad han borgat, sorn för denne sednare att emot räkningen anmäla klander, sannolikt inom kort skulle blifva lika obehöfliga hos oss, som de befunnits i andra länder; hvarföre jag också, ehuru jag ej bestrider, att dessa särskilda föreskrifter under sakernas närvarande skick kunna vara af behofvet påkallade, ingalunda skulle vilja tillstyrka någon ytterligare skärpning deruti, pä sätt kommitterades förslag £0 Kongl. Miij:ts Nåd.
N:.i 97. innellållev, så framt de af raig ifrågasatte mera verksamma ätgärdernc blefve vidtagna.
Justitiffi-rådet
Engelhart utlät sig slutligen: att, ehuru det yttrande, han. i anledning af Kongl. Maj:ts remiss, hade att afgifva, kunde inskränkas til! de anmärkningar, som han emot det nu granskade förslaget framställt, ville han likväl, då åsigter af ämnet ur en mera allmän och omfattande synpunkt blifvit äf Justitie-rådet Gynther utvecklade, äfven för sin del hafva anmärkt, att han till alla delar gillade dessa åsigter.
In fidem C. P. A. Hallbäck.
Utdrag af Protokollet öfver Justitie-departemcnts-ärcnden, hållet inför Hans Maj:t Honungen i Siats-Rådet a Stochholms Slott, Fredagen den 11 Augusti 1854.
Hans Excellens, Justitie-Stats-ministern, Herr Grefve Sparre, Stats-Rådeift Herr Friherre Palmstjerna, Fåhraeus, Wallensteen, Gripenstedt, Grefve Mörner, Reuterdahl, Grefve Gyldenstolpe, Justitie-Råden: Quiding, Hoffstedt.
Hans Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition•, N:o 97. 21 Hans Excellens, Herr Justitie-Stats-ministern anmälde i underdånighet: l:o.
Att, till följd af Kongl. Maj:ts de» 25 Februari innevarande år, vid då skedd anmälan af ett i Justitie-stats-expeditionen upprättadt förslag till förordning om handels-böcker och handels-räkningar, meddelade Nådiga föreskrift
Domstolen öfver berörde förslag afgifvit underdånigt utlåtande, af innehålPJdess protokoll för den 17 sistlidne Mars utvisar.
Och sedan samma protokoll blifvit de personer, hvilka haft sig uppdraget utarbetandet af omförmälde förslag, delgifvet med anmodan att, vid ytterligare granskning af förslaget, tillse hvilka rättelser och ändringar till följd af de utaf Högste
Domstolen deremot gjorde anmärkningar eller eljest kunde anses nödige; hade bemälde personer uti ett till Hans Excellens afgifvet memorial, i anledning af Högste Domstolens anmärkningar, sig yttrat och dervid tillika aflemnat ett omarbetadt förslag i ämnet: hvilket nu föredrogs.
Hans Excellens Justitie-Stats-ministern tillstyrkte att Kongl. Maj:t, med godkännande för sin del af förslaget, sådant det nu, med afseende å de i Högste Domstolen framställda anmärkningar, blifvit förändradt, täcktes om antagande deraf till Rikets Ständer aflåta Nådig Proposition.
I denna underdåniga tillstyrkan förenade sig
Stats-rådets öfrige ledamöter; och åberopade de närvarande Justitie-råden, hvar för sig, de af dem vid förelagets granskning i Högste Domstolen afgifna yttranden.
Hvad Hans Excellens Herr Justitie-stats-ministern och Statsrådets öfrige ledamöter på sätt ofvan förmäles, tillstyrkt, behagade Kongl. Majit i Nåder gilla; Och skulle i öfverensstämmelse dermed Nådig Proposition, sådan den finnes •Jetta Protokoll bilagd. till Rikets Ständer afgå.
Ex Protocollo G. V. österdahl. Hih. lill II 47.
Prat. 1833 8 1834.
1 Sorni 1 Afd. 28 Haft. 4 STOCKHOLM, f. d. Schultze^ Boktryckeri, 1854.
Majli» Aå.liga Proposition, JV.-o 98. 1 i\:o
Ank. till Exp.-Utsk. den 26 Aug. 1854, kl. 10 f. m. I\ovgl.
Majlis Nådiga Proposition lill Pikets Ständer, angående skatte - försäljning af åtskilliga lagenheter under Elfsborgs kungsladugård i Götheborgs och Bohus län; Gifven Stockholms Slott den 11 Augusti 1854.
Då Kongl. Majit, i öfverensstämmelse med Regerings-Formens 77 §, nu till Rikets Ständers pröfning hänskjuter den fråga om skatte-försäljning af åtskilliga lägenheter under Elfsborgs kungsladugård, ett mantal i Örgryte socken och Säfvedahls härad inom Götheborgs och Bolms län, hvilken, år 1844 väckt, un der den sedermera förflutna tiden utgjort föremål för vederbörande Embetsmyndigheters utlåtanden och öfriga förberedande åtgärder, anser Kongl. Majit, enär detta ärendes särskilda beskaffenhet fullständigt inhemtas af de handlingar, hvilka Kongl.
Majit låter tillhandahålla det Rikets Ständers Utskott, till hvars behandling ärendet af Rikets Ständer öfverlemnas, sig böra till möjligaste korthet inskränka framställningen af de förhållanden, hvilka föranleda Kongl. Majit, att till Rikets Ständer nu afgifva denna Nådiga Proposition.
Genom Nådigt Bref af den 24 Februari 1837, angående reglering af Iönevilkoren vid Landshöfdinge-tjenstcrne i Riket, stadgade Kongl. Majit, beträffande Götheborgs och Bohus län, att frän Landshöfdinge-tjensten, med hvilken såsom indelning åtföljer Elfsborgs kungsladugård, skulle, vid dåvarande Landshöfdings afgång, skiljas den del af samma kungsladugårds utmark, som under framfarna /lill. lill II.
Pral. ISSI! A t hi;.',.
I Ajd. 29 Ilag.
1 It onyl.
Maj:ts Nådiga Proposition, N:r> 33. tidor blifvit upplåten uti omkring 400 små lägenheter, hvilka utgöra förstäder till staden Götheborg samt äro bebyggda och till en del odlade till trädgårdar med åsatt grundskatt, af dels kontanta penningar, dels mans- och qvinno-dagsverken, att efter årlig markegång i penningar utgå; varande i ofvannämnde Kongl. Bref beräknadt, att för berörda lägenheter, af hvilka nä g fa redan förut blifvit till skatte försålda, men de öfriga under ständig besittningsrätt upplåtna, grundräntan skulle belöpa i kontant till 206: 45. — 3,664 mans-dagsverken å 24 sk. . 1,832: — — 285 qvinno- dito . 71: 12. — 2,110: 9. — hvarifrån borde afdragas afkortningar för öfvergifna lägenheter m. m. förslagsvis 260: 9. — så att derefter återstod B:ko R:dr 1,850: — — 1 följd häraf och på grund af vidare i Kongl. Brefvet den 10 Juli 1843 meddelade föreskrifter, hade Kongl. Maj:ts och Rikets Stats-kontor, sedan Kongl. Maji den 19 Juni samma år beviljat General-Majoren m. m. G. Edenhjelm afs. ked från Landshöfdinge-befattningen och till Landshöfding" i stället utnämnt General-Majoren m. m.
Grefve C. Löwenhjelm, den 1 påföljde Augusti anmodat Landshöfdinge-embetet tillse, det skillnaden emellan Landshöfdingens löne-inkomster efter förut gällande stat och dem, som, enligt 1837 års reglering, skulle sysslan åtfölja, hädanefter blefve under titel: »Besparingar af Landshöfdingen lönerne» i räkenskaperne debiterad och levererad; men sedan, med anledning af föreskriften i Kongl. Brefvet den 24 Februari 1837, att grundlegorna, 1,850 R:dr banko, för lägenheterne under Elfsborgs kungsladugård, skulle frånskiljas lönen och ingå till Statsverket, Landshöfdingen Grefve Löwenhjelm, af anförda skäl, uti underdånigt Memorial den 25 September 1843, erbjudit sig att låta denna så kallade kungsladugärds-skatt i den ordning, sorn från äldre tider varit vanlig, uppbära samt att, mot vissa uppgifna vilkor, till Löne-reglerings-fonden årligen inbetala de för dessa upplåtelser påräknade 1.850 R:dr, fann Kongl. Majit, under den 2 Februari 1841, godt i Nåder bifalla, att med upplåtande af lägenheter å ifrågavarande, till Elfsborgs kungsladugård hörande utmark samt uppbörden af den för samma lägenheter belöpande afgäld finge, under Grefve Löwenhjelms tjenstetid såsom Landshöfding, fortfarande tillgå på sätt dittills varit öflig!; i följd hvaraf bemiilde
Landshöfding skulle derunder öga att sagda afgäld disponera från den tid, då förre Landshöfdingens rätt dertiil upphörde, emot förpligtelse, att inom Mars månads slut hvart år till Stats-kontoret inbetala den summa af 1,850 R:dr, sorn af nämnde lägenheter beräknats bland tillgångarne till de i Kongl. Brefvet den 24 Februari 1837 bestämda lönefyllnader för vissa Landshöfdingar.
Kongl. Maj.-ls Nådiga Proposition, N:o OS. •»
Dessförinnan hade likväl, sedan, enligt Indelningshafvare!! af Elfsborgs kungsladugård, Landshöfdingen Edenhjelms yrkande, årliga grundlegan för de af staden Götheborg innehafda lägenheterna Stora och Lilla Klippan å ladugårdens utmark, blifvit, jemlikt stadens Äldstes medgifvande och Magistratens den (> Maj 1842 fattade beslut, tili' vidare förhöjd från 4 R:dr 16 sk. banko till 122 dagsverken, Magistraten samina dag uppdragit åt Götheborgs stads
Drätsel-kommission, att ombesörja underdånig ansökning, det Kongl. Majit, efter inhemtande af Rikets Ständers samtycke, måtte förunna staden rättighet att, emot erläggande af lämplig skatte-köpeskilling och de afgifter, som för Öfrigt äro vanliga vid skatteköp, få till skatte inlösa ofvannämnde lägenheter, tillsammans utgörande G tunne- och 4 kappland jord.
Detta uppdrag har bemähia
Drätsel-kommission fullgjort i en den 16 Juli 1844 till Kongl. Majit ställd, af Landshöfdinge-einbetet i Götheborgs och Bohus län jemte underdånigt Memorial den 26 i samma månad insänd skrift, deruti blifvit upplyst, att Götheborgs stad genom år 1813 utfärdade köpe-kontrakt, blifvit, emot en summa af 33,334 Ridr banko, innehafvare af den besittningsoch nyttjande-rätt, hvilken numera upplösta Svenska Ostindiska kompaniet, medelst upplåtelse-bref af den 10 Maj 1774, erhållit å de Ländshöfdinge-bostället Elfsborgs kungsladugård tillhörige lägenheterne Stora och Lilla Klippan med sjöviken intill varfvet Kustens område, och hvilken besittnings- och nyttjande-rätt kompaniet genom Kongl. Resolution den 27 Januari 1775, blifvit försäkrad t att ostörd få behålla; att genom den så kallade sjövikens fyllning, planering och omgifvande med stenkajcr samt bryggors anläggande, lägenheterne väl numera blifvit sä förbättrade, att de utgöra beqvämliga platser, ej allenast för upplag af trävaror, utan ock för lossning och lastning samt skepps utredande, men att dessa fördelar icke vunnits utan högst betydliga kostnaders användande, hvarföre ock
Drätselkommissionen destolieldre gjort sig förhoppning om bifall till dess anhållan om lägenheternes inlösande till skatte, som redan förut flere lägenheter å ifrågavarande kungsladugårds område blifvit till enskilde personer försålde och deribland, enligt Kongl. Brefvet den 22 April 1823, åtskilliga tomter med en areal af 8 tunnland 5§J kappland, emot en köpeskilling af 333 R:dr 16 sk. banko.
Derefter har uti underdånigt Memorial den 24 Augusti 1844, Landshöfdinge-embetet i Götheborgs och Bohus län till Kongl. Maj:t öfverlemnat en. jemlikt beslut å sockenstämma i Carl Johans kyrka den 26 November 1843, af dervid utsedde
Deputerade till Kongl. Maj:t ställd underdånig ansökning örn lösningsrätt eller tillåtelse till skatteköp af de i nämnde församling belägna å Elfsborgs kungsladugårds utmark med ständig besittningsrätt försedda tomtplatser till ett antal af omkring 400. hvilka Indeimngshafvarne från långt 4 Iionpl. Maj:U Kådiga Proposition, N:u US, aflägsna tider tillbaka emot grundlega upplåtit åt enskilde till uppförande af boningshus, behöfliga för den till Götheborgs stad hörande befolkning, som nu utgör nyssberörde församling, hvari för närvarande äro bosatta omkring 7,000 personer, bestående af ståndspersoner, burskapsegande skeppare, viktualiehandlande, handtverkare, sjömän och arbetare vid fabriker och skeppsvarf; anförande
Deputerade till stöd för sin ansökning, att, till följd af ofvanbemälda upplåtelse, en mängd större och mindre, till en del kostsamma och prydliga byggnader blifvit ä ifrågavarande tomtplatser uppförda, hvilka byggnadsföretag varit möjliga äfven för de mindre bemedlade, då före år 1818 inteckning i hus var tillåten jemväl om ständig rätt till tomten saknades, så att lån emot intecknings-säkerhet varit åtkomliga, hvadan ock de liesta der befintliga husen häftade för betydliga intecknade belopp; men att 1818 års bestämdare inteckningslagstiftning och domares olika begrepp om upplåtelsernes beskaffenhet gjort icke blott den vunna intecknings-säkerheten tvetydig, utan äfven vidare inteckning omöjlig; hvaraf följden blefvo, enär uppsägningar af lån måste inträffa, utan att nya kunde anskaffas, att husens värde nedsattes, en stor del af de använda byggnads-kapitalen eller köpe-skillingarne ginge förlorade och förlägenhet uppstode för många, hvilka, oberäknadt denna olycka, befunno sig i torftiga omständigheter inom ett distrikt, der, med afseende ä folkmängden och beskaffenheten af dess yrken, betydliga summor måste årligen användas för upprätthållande af dess kommunal-inrättningar; på grund hvaraf sökanderne underdånigst anhållit, det Kongl.
Majit mätte medgifva eganderätt till den jord, hvarå dessa hus äro belägna; i hvilket hänseende sökanderne såsom köpeskilling erbjudit det kapital, som af grundlego-beloppet uppkommer efter sex för hundrade, så att, derest grundlegorne, beräknade till omkring 4,000 dagsverken, motsvarade 1,850 Ridr eller något derutöfver,-kapitalet blefve ungefärligen 31,000 R:dr banko eller något mera.
Sedan Kongl. Majits och Rikets Kammar-kollegium, enligt Nådig remiss och efter det vederbörande blifvit hörde, den 21 Oktober 1845 afgifvit underdånigt betänkande i anledning af ofvan omförmälda tvänne ansökningar, och dervid bifogat jordebok öfver torp och lägenheter å landshöfdinge-bostället Elfsborgs kungsladugårds egor, jemte öfrige till frågans utredande erforderlige handlingar och Kollegium härvid framställt förslag i afseende på sättet och vilkoren för de ifrågavarande lägenheternes skatte-försäljning, innefattande, ibland annat, att egendomarnes rätta värde borde genom offentligt utrop utrönas, har Kongl.
Majit, under den 20 April 1847, förständigat Dess Befallningshafvande i Götheborgs och Bohus län att, i anledning af berörda förslag, höra så väl Götheborgs
Drätsel-kommission, som de öfriga sökanderne samt att med dessas och kommissionens yttrande, jemte eget utlåtande, rörande förslagets antaglighet, till Kongl. Majit inkomma.
Maj:ls Nådiga Proposition, N:o 98.
Till fullgörande af denna Nådiga befallning, har Landshöfdinge-embetet i Götheborgs och Bohus län den 13 Oktober 1847 till Kongl.
Majit insändt
Drätsel-kommissionens samt
Deputerades för Carl Johans församling underdåniga yttrande, deruti de förklarat att, om tomternas bort-auktionering skulle, på sätt Kammar-kollegium föreslagit, komma att utgöra vilkor för egande-rättens afhändande från Staten, de hellre återkallade sina ansökningar om dessa tomters skaf te-försäljning; hvarförutan Landshöfdinge-embetet för egen del anfort, att den af Kammar-kollegium föreslagna bort-auktioneringen af lägenheterne till den högstbjudande icke syntes kunna, emot sökandernes bestridande, ega rum, samt att Landshöfdinge-embetet ansåg den löse-skilling, sökanderne erbjudit, icke vara för ringa, så att genom dess antagande, hvarvid omgången med den värdering, Kammar-kollegium föreslagit, undveks, något förfång icke blefve Staten tillskyndadt.
Då denna skatteköps-fråga i sådant skick den 25 Februari 1848 hos Kongl. Maj:t förekom, fann Kongl. Maj:t, som ansåg billigt, ej mindre att de enskilde sökanderne, lika med hvad Götheborgs stad erbjudit, såsom vilkor för skatteköp af deras innehafvande lägenheter, derest sådant dem beviljas, blefvo tillförbundna att, jemte erläggande af en emot tio års grundlega svarande löseskilling, framgent utgöra viss årlig ränta, än äfven att, i sammanhang med skatte-köpet, nu befintlig ojemnhet i skatte-beloppen för särskilda lägenheter i möjligaste måtto undanrödjes, godt i Nåder anbefalla dess Befallningshafvande i Götheborgs och Bohus län att, efter skedda undersökningar med hänsigt till skatteköps-frågans vidare behandling, afgifva förslag till sådan jemkning i den af merberörda lägenheter nu utgående jordskyld, att hela det nuvarande skatte-beloppet fördelades på alla lägenheterna i förhållande till hvarje lägenhets area, godhet samt mer eller mindre fördelaktiga läge, dock så, att för ingen lägenhet finge föreslås lägre skatt än den, som beräknats enligt Kongl. Brefvet af den 24 Februari 1837, allt i ändamål, att den skatt, som sålunda blefve åsatt, måtte kunna tagas till grund för en emot tio års skatte-belopp svarande löse-skilling och jemväl sedermera årligen , utgöras under iakttagande, att de, hvilka ej ville åtaga sig den förhöjning i skatten, som sålunda kunde för vissa lägenheter uppstå, väl tills vidare finge utgöra enahanda belopp som dittills, men deremot icke voro berättigade att lägenheten till skatte lösa.
Efter det att, i följd häraf, till upplysning om tomtplatsernas area och läge, afmätningar och karteläggning egt rum samt tillförlitliga upplysningar i ämnet hunnit inhemtas, har Kongl. Maj:ts Befallningshafvande den 28 April 1852 med nyssomförmälda yttrande och förslag till Kongl. Majit inkommit, och dervid bifogat förteckning å ifrågavarande jordlotter, utvisande, att deras antal c Kontjl. Maj:ls Nådiga Proposition, JV.-o 98. uppginge till 410, utom åtskilliga under samma nummer hänförda så kallade tillökningar; att likväl ibland dessa tomter numera voro öfvergifna oell öde N:ris 121, 122, 144, 145, 16G, 195, en del af N:ris 196, 198, 211, 215, 226, 272, 282, 322, 382, 384 och 409 samt till allmän plats utlagda N:ris 376 och 377; — att N:ris 9, 10, 11, 242, 365, 375, 393 och 394 blifvit den 5 Augusti 1823 köpta till skatte, emot utgörande af 80 mansdagsverken årligen; — att N:ris 23 och 24 blifvit utlagde till allmänt torg; — att N:ris 127 och 128 gamla Reparebanan blifvit genom Kongl. Brefvet den 7 Oktober 1718 donerade till Kommendören Gathenhjelin och hans efterkommande; att för N:o 234, Annedal, åsatte 160 mansdagsverken upphört att utgå, sedan uti anhänggjord, ännu icke afslutad, tvist, vederbörande Härads-Rätt förklarat lägenheten icke hafva någon jord af kungsladugårdens egor; att N:o 236, Vädersågen, blifvit den 20 Januari 1724 köpt till skatte; — att tomten N:o 296, Skottlandia, icke kunnat tillrättafås; — att tomten N:o 300, som år 1848 varit öde, numera blifvit bebvgd utan åsatt ränta; — att N:o 373, Skogsledet vid Stubbens, N:o 374, Lerbräckan eller Ekelund, 383, Lilla Oxhagen, 387, Stora Oxhagen, 388, Sandbacken, 392, Löfängen, 396, La belle alliance, 398, Lerbräckan i Oxhagen och 399, Djurgårdsslätten, utgjorde stattorp till kungsladugården; — att N:o 391, Boulevarden, vore allmän plats; — att N:o 408, Mariebergs kyrkogård, vrore friplats och att N:o 410, Andrews gata, utgjorde allmän väg; — att samtlige tomternas area uppgingo till 462 tunnland 17.A kappland, samt att nuvarande grundräntorna belöpte sig till 155 R:dr 21 sk. och 3,942 manssamt 130 qvinnodagsverken,
hvilka sammanlagda penningar och dagsverken Kongl. Maj:ts Befallningshafvande ansett kunna, i följd af lämpliga befunna rättelser, utföras till 4,275$ mansdagsverken; hemställande Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande, beträffande grunden för beräknandet af. omförmälda utskyld i kontanta penningar, att, ehuru, efter den för ränteförvandling i allmänhet vedertagna beräkning af sednaste 10 års medeltal af markegängen, ett inansdagsverke skulle komma att motsvara endast 29-J skillingar, likväl och enär dagsverks-lönerne i orten under en följd af år visat fortsatt benägenhet att stiga, så att för fem af de sex sista åren och deribland åren 1850 och 1851 markegångspriset varit till 32 sk. fastställdt, någon lägre förvandlingsgrund, än efter sistnämnda pris, icke måtte antagas, helst skäl icke syntes vara för handen att, till enskildes fördel, förringa de för en Embetsmannakorps’s aflöning beräkneiiga tillgångar.
Öfver nyssberÖrde förslag blef den 20 Juli 1852 Kammar-kollegii underdåniga utlåtande infordradt.