Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
B:co, samt ersätta Kongl. Maj:t och Kronan kostnaden för Björks fångförtäring under den tid af tolf dagar, han, utöfver hvad vederbordt, varit i fängelse hållen; men då Björk, enligt företedt skriftligt bevis af den 25 April i836, förklarat sig hafva, för det honom öfvergångna lidande blifvit fullt förnöjd, lät Kongl. HofRätten dervid bero.
Öfver detta Kongl. HofRättens Utslag äro hos Kongl. Maj:t underdåniga besvär af Häradshöfdingen anförda, hvilka ännu icke till Nådig pröfning förekommit.
Samma förhållanden, hvilka föranledt till åtal i sist afhandlade mål, hade af mig blifvit anmärkta emot Njurunda HäradsRälts den 14 April i835 afkunnade och i vanlig ordning till verkställighet befordrade Utslag, hvarmedelst Drängen Henric Carlsson, dömd att böta, för hustjufnad till ( 39 ) värde af 3 R:dr 28 sk., sexdubbla beloppet deraf, med 21 R:dr 24 sk.,, och för sabbatsbrott 3 R:dr 16 sk., är vordet ålagdt alt, vid bristande tillgång till böter, straffas med tjugu dagars fängelse vid vatten och bröd.
Och sedan, till följd af min den 3o November samma år härom aflåtnai skrifvelse, AdvocatFiscalsEmbetet i Kongl. Svea HofRätt anställt och utfört laga ansvars-och ersättningstalan emot Häradshöfdingen, under hvilkens ordförande HäradsRättens anmärkta Utslag blifvit meddeladt, samt Häradshöfdingen med förklaring deröfver inkommit, och ofvannämnde sakfällde person jemväl blifvit hörd, har Kongl. HofRätten i detta mål» genom Utslag den 1 Junii innevarande år, sig utlåtit, att som, vid betraktande af de i 1 och 4 §§ 3 Kap. StraffBalken, för förvandling al böter till spö eller ris samt fängelse vid vatten och bröd, bestämda olika grunder,, det vöre uppenbart, att, på sätt AdvocatFiscalsEmbetet omständligen utveckladt, någon tillänipning af det i Kongl. Brefvet den 20 December 1737 förekommande stadgande, att då för hustjufnad böterna äro dubbla, kroppsstraffet äfven bör fördubblas, icke, i fråga om böters förvandling till fängelse vid vatten och bröd, äger rum i annan måtto, än att antingen efter det stulnas dubbla värde, eller det deremot svarande fördubblade kroppsstraffet af spö eller ris bör bestämmas den bestraffning af fängelse vid vatten och bröd, hvartill den brottslige sig skyldig gjort; med iakttagande hvaraf Henric Carlsson, som begått hustjufnad till värde af 3 R:dr 28 sk.,, bordt straffas såsom den der stulit detta belopp dubbelt eller 7
R:dr 8 sk. samt således, i brist af böter, undergå åtta par spö, eller vid förvandling; deraf» åtta dagars fängelse vid vatten och bröd; men HäradsRätten deremot, med fördubbling af de efter stöldens enkla värde belöpande enahanda; straff, dömt Henric Carlsson att, för hustjufnaden,. undergå sexton dagars dylikt fängelse; hvarförutan, såsom AdvocatFiscalsEmbetet vidare-anmärkt, HäradsRätten, vid förvandling af de böter 3 R:dr 16 sk_ sorn blifvit Henric Carlsson, för sabbatsbrott, ådömda * oriktigt förfarit derutinnan, att dessa böter blifvit serskildt förvandlade till fyra dagars fängelse vid vatten och bröd» och detta straff sedermera tillagdt det, som å hustjufhaden ansetts böra följa; hvarigenom- handt, att Henric Carlsson, hvilken»derest i enlighet med grunderna i 11 punkten af Kongl. Förklaringen den.
Mars 1807» böterna för sabbatsbrott io daler silfvermynt blifvit sam - inänlagda med dubbla värdet af hustjufnaden 21^ daler, och dessa belopp, tillhopa utgörande 3i^- daler, gemensamt förvandlade, skolat, i brist af böter, undergå tolf dagars fängelse vid vatten och bröd, nu i stället är vorden dömd till sådant fängelse i tjugu dagar, eller åtta dagar mera än vederbordt; alltså och i förmågo af 1 Kap. 12 § RättegångsBalken och Kongl. Brefvet den ii December 1766, fann Kongl. HofRätten skäligt, det Häradshöfdingen, för HäradsRättens sålunda meddelade orätta dom, skulle böta femtio Daler Silfvermynt, med 16 R:dr 3a sk.
Banco, samt tillika godtgöra Kongl. Maj:t och Kronan, för Henric Carlssons fångförtäring under de åtta dagar han längre, >än honom lagligen bordt ådömas, sutit i fängelse; men då Henric Carlsson från anspråk på ersättning för sitt lidande afstått, komme all fråga i detta hänseende att förfalla.
Brefvet den 20 December 1737 på enahanda sätt, som i nästförestående t vänne mål anmärkt blifvit, hade Jerfsö HäradsRätt, genom Utslag den i5 Augusti i836, dömt drängen Olof Jansson från Jerfsö kyrkoby, att, för första resan hustjufnad till värde af 3 R:dr 33 sk. 7 r:st., vid bristande tillgång till stadgade dubbla tjufvaböter 22 R:dr g sk. 6 r:st., straffas med sexton dagars fängelse vid vatten och bröd., hvilken bestraffning han jemväl undergått.; hvarför och då., enligt de af mig redan anförda och här gällande grunder, kroppsplickten för den sakfällde, enligt
Lag, bordt bestämmas till åtta dagars dylikt fängelse, detta mål, medelst Remiss af den 28 Februari sistlidna år, likaledes blifvit öfverlemnadt till AdvoeatFiscalsEmbelet i Kongl. Svea HofRätt, för att emot tillförordnade domhafvanden i HäradsRätten anställa åtal; öfver hvilket åtal, i laga ordning utfördt, Kongl.
HofRätten, uti dess den 2r *nästderpåföljde Juli meddelade Utslag, sig yttrat, att, ehuru Kongl. HofRätten, i likhet med hvad AdvocatFiscalsEmbetet anmärkt, ansåge, det Olof Jansson rätteligen bordt, vid bristande tillgång till de böter, hvartill han, för ifrågakomna tjufnad, gjort sig förfallen, dömas att undergå endast åtta dagars fängelse vid vatten och bröd, Kongl.
HofRätten likväl, med af - ( 4« ) afseende så väl å ordalydelsen af Kongl. Brefvet den 20 December 1737, som å de skiljaktiga meningar, angående dess rätta förstånd , hvilka dels hos Lagstiftande Makten, dels vid serskilda Domstolar sig yppat, funne, det HäradsRättens anmärkta beslut icke må anses hafva tillkommit af uppenbar vårdslöshet eller oförstånd, än mindre vara att hänföra till öfriga i 1 Kap. 12 § RättegångsBalken omförmälda fall, och att HäradsRättens tillförordnade Ordförande alltså icke kunde något ansvar derför ådömas.
Då Kongl. HofRätten sålunda uti detta mål stannat i ett annat slut, än Kongl. HofRättens, i lika beskaffadt måL den 13 Mars sistlidna år gifna Utslag innefattade; då den nu tillika, såsom skäl för Domarens frikännelse ifrån allt ansvar, åberopade omständighet, att skiljaktiga meningar om Lagens rätta förstånd både hos Lagstiftande Makten och vid Domstolarne sig yppat, i så måtto saknade grund, som, under behandling af den, vid Riksdagen åren 1828 — i83o, rörande detta ämne väckta fråga, den mening, Kongl. HofRätten alltid följt och vid sednare tillfället äfven uttalat, blifvit utan motsägelse ansedd gällande, ehuru frågan icke i grundlagsenlig ordning till slutlig åtgärd förekommit; och då Kongl. HofRättens Utslag i förra målet blifvit hos Kongl. Maj:t i underdånighet öfverklagadt å svarandens sida; har jag funnit lämpligt, det Kongl. HofRättens ifrågavarande beslut jemväl må till Kongl.
Maj:ts nådiga pröfning hemställas; i hvilket afseende underdåniga besvär öfver samma beslut äro af AdvocatFiscalsEmbetet anförda.
Sedan de, af förekommen anledning, ifrån vederbörande infordrade handlingar, angående ett vid Skytts och Torna HäradsRätter undersökt och af sistbemälda
Rätt slutligen afgjordt mål, vid handen gifvit, huruledes, efter det Skytts HäradsRätt, genom beslut den 6 Maj 18-35, förklarat Husmannen Nils Clemedsson från Drömme, som förut vetterligen icke lidit straff för tjufnad, saker till laga bestraffning för innehafvande af stulna varor till värde af tre R:dr 16 sk.
Banco, Torna HäradsRätt fortsatt ransakningen rörande samma person, såsom angifven för delaktighet i annan 6 C 4* ) stöld', och, medelst Utslag den 5 derpåföljde Juni, icke funnit honom förvunnen till brottslighet i berörde afseende, men, under åberopande deraf, att han af Skytts HäradsRätt vore ansedd saker till bestraffning såsom för första resan stöld, dömt honom att, enligt 4° Kap. i § och 41 Kap. 3 § MissgerningsBalken och Kongl. Förklaringen den a3 Mars 1807, böta de stulna varornas tredubbla värde,, med 10 R:dr, eller, i brist af tillgång dertill, straffas med fyra dagars fängelse vid vatten och bröd, samt dessutom undergå uppenbar kyrkoplickt en söndag i Fru Ahlstads sockenkyrka, derom kungörelse jemväl i Swedala kyrka borde ske; hvilket Utslag, då Nils Clemedsson icke förmått böterna gälda, i vanlig ordning kommit till verkställighet; så och enär härigenom uppenbart sig visat, att af Skytts HäradsRätts beslut icke rimligen kunnat dragas den mening, som skulle Nils Clemedsson, ehuru stulna godset ej öfverstigit tio daler silfverrnynt, straffas, såsom för stöld, men Torna HäradsRätt likväl, vid tillämpningen af samma beslut och utan anledning af dess innehåll, emot tj^dlig Lag, 47 Kap. förr åberopade Balk, sakfällt Nils Clemedsson för sådant brott i mål, der endast snattarebot bordt äga rum; hade jag, uti skrifvelse den 3i December ofvannämnde år, anmodat Ad vocatFiscalsEnibetet i Kongl.
IIofRätten öfver Skåne och Blekinge, att, för sålunda af Torna HäradsRätt fattad, olaga dom, anställa åtal emot den vid tillfället forordnade
Domliafvanden, och i sammanhang dermed bereda Nils Clemedsson ersättning och upprättelse för det honom öfvergångna lidande, örn lian åstundade en slik förmon tillgodonjuta.
Efter laga utförande af denna sak inför Kongl.
HofRätten, hvarvid, sedan Nils Clemedsson, i nyssnämnde afseende hörd, gjort sitt anspråk gällande, AdvocatFiscalsEmbetet fullföljt åtalet emot tillförordnade D0111- liafvanden i HäradsRälten,, med påstående, om botes- och ersättnings-ansvar, samt hemställan tillika, om vidtagande åtgärd till Nils Clemedssons upprättelse i afseende å undergångna kyrkoplickten; deremot bemälde Domhafvande, sorn erkänt anmärkta förseelsen, såsom af bristande uppmärksamhet tillkommen, underkastat sig det ansvar och den ersättnings-skyldiglret, hvartill han kunde anses förfallen; har Kongl. HofRätten, genom Utslag den 8 December i836, sig yttrat, att emedan det stulna gods, till uppskattadt värde af 3 R:dr 16 sk.
Banco, för inneliafvande hvaraf Nils 1 C 43 ) Clemedsson af Skytts HäradsRätt förklarats saker till laga bestraffning, sålunda icke uppgått till det belopp, att, emot stadganderna i 4° Kap. 1 § och 47 Kap. MissgerningsBalken, jemförda med 41 Kap. 3 § samma Balk, sådant inneliafvande bordt för Nils Clemedsson medföra ansvarspåföljd såsom för stöld, hvadan tillf.
Domhafvanden i Torna HäradsRätt till last läge, att, genom bemälde Rätts, under hans ordförande, beslutade Utslag, Nils Clemedsson blifvit ansedd skyldig att stå tjufsrätt och alltså ådömd svårare bestraffning, än hvartill hans förbrytelse, hvilken rätteligen varit att hänföra till egenskapen af snatteri, lagligen kunnat föranleda; ty och då Nils Clemedsson jemväl, genom inträffad verkställighet af nämnda Utslag, denna bestraffning undergått, pröfvade, jemlikt 1 Kap. 12 § RättegångsBalken, Kongl.
HofRätten rättvist på det sätt bifalla AdvocatFiscalens och Nils Clemedssons påståenden, att tillf.
Domhafvanden, för dess omförmälda felaktiga förfarande under
DomareEmbetets utöfning, fälldes att böta 8 R:dr 16 sk., och att till Nils Clemedsson, för det honom obehörigen tillskyndade lidande, utgifva ersättning med skäligen bestämda Sexton R:dr 3a sk., allt Banco; Skolande derjemte från predikostolarne uti Fru Ahlstads och Swedala kyrkor kungöras, att den uppenbara kyrkoplickt, hvilken Nils Clemedsson, för inneliafvande af ofvannämnda stulna gods, undergått i Fru Ahlstads kyrka och hvarom kungörelse blifvit uppläst i Swedala kyrka, varit honom emot Lag ådömd, i stället för enskild skrift, sorn han bordt undergå.
Emot KämnersRätten i Götheborg, sorn, genom Utslag den 13 Julii i835, dömt gossen Anders Petersson att, för andra resan stöld, böta det stulnas fyradubbla värde, med 4 Kdr 8 sk. och undergå uppenbar kyrkoplickt, eller, i brist af böter, straffas med sju pär spö, samt vidare den 3i i samma månad, då med företedt Läkarebetyg styrktes, att Petersson icke kunde uthärda spöstraff, sig yttrat, det lian, vid saknad tillgång till böternas gäldande, skulle, i stället för spöstraffet, undergå tolf dagars fän 6* - / ( 44 ) geise vid vatten och bröd, hvilken bestraffning jemväl kommit till verkställighet; hade jag, uti skrifvelse den 27 Februari i836, anmärkt, dels att, sedan, genom KämnersRättens Utslag den i3 Julii, omförmälda mål var i laga ordning pröfvadt och afgjordt, den derefter väckta frågan om förvandling af Anders Petersson ådömda spöstraffet, laglikmätigt icke tillhört KämnersRätten, utan berott af ÖfverDomarens pröfning, dels att, genom beslutet den 3i Julii, Anders Petersson, i stället för spöstraffet, blifvit ålaggd svårare bestraffning af fängelse vid valten och bröd, än för hans brott, enligt den i 5 Kap. 4 § StraffBalken stadgade förvandlingsgrund, bordt ådömas.
Till bemötande af hvilka anmärkningar KämnersRätten, uti dess inkomna förklaring, angående den förra åberopat Kongl. Götha HofRätts bilaggda skrifvelse till RådstufvuRätten i Götheborg af den 5 Mars 1800, och i afseende å den sednare anfört, det KämnersRätten ansett sig icke kunna förfara annorlunda, än som skulle hafva skett, om Läkarebetyget blifvit ingifvet innan något hufvudsakligt beslut var meddeladt, i hvilket fall, efter KämnersRättens tanke, Anders Petersson, enligt 4° Kap. 3 § MissgerningsBalken, slidan den lyder i Kongl. Förordningen den 20 Januari 1779, jemförd med 5 Kap. 4 § StraffBalken, bordt, vid bristande bötestillgång, straffas för sjelfva tillgreppet med fyra och för iterationen med åtta, eller tillsammans med tolf dagars fängelse vid vatten och bröd, helst, om annan förvandlingsgrund blifvit följd, Anders Petersson icke kommit att undergå bestraffning för tillgreppet, utan endast för itereradt brott; om hvilket beslut KämnersRättens Ordförande samt tvänne af Kämnärerne sig förenat, hvaremot en Kämnär, för sin del, ålaggt Anders Petersson straff af endast åtta dagars fängelse vid vatten och bröd.
Varande Kongl. HofRättens ofvanåberopade, till RådstufvuRätten i Götheborg ställda skrifvelse af det innehåll, att, vid pröfning af KämnersRättens då gjorda hemställan, att en person för stöld ådömdt spöstraff, som han ej kunde uthärda, måtte förvandlas, hvilket KämnersRätten, med ändring af dess utslag, icke ansett sig tillständigt bifalla, Kongl.
HofRätten funnit, det förvandling af spöstraffet till motsvarande fängelse vid vatten och. bröd icke egentligen utgjorde någon ändring i KämnersRättens Utslag, och att bemälde Ratt således ägde, att sjelf meddela utlåtande, om den sakfällde finge sitt brott med annat straff, än KämnersRätten utsatt,, uiu - ( 45 ) gälla; hvilket RådstufvuRätten hade att KämnersRätten till svar förständiga.
I anseende till de sålunda angående förrberörda mål upplysta förhållanden, fann jag mig böra detsamma, på sätt derom den 14 nästderpåföljde April aflåten skrifvelse visar, hos Kongl. Götha HofRätt anmäla; hvarvid först erinrades, att det, genom Kongl. HofRättens ofvannämnda skrifvelse, redan för trettiosex år tillbaka, uti ett serskildt mål, meddelade beslut ej syntes vara förenligt med Lag, emot hvilken, utom i vissa specielt uppgifna fall, UnderRätt icke må åter företaga och handlägga ett afgjordt mål, eller med Kongl. Brefven den 9 Aug. 1781 och den 24 Januari 1794» utmärkande, att frågor om förvandling eller mildring af ådömda straff tillhöra Hof- och ÖfverRätters pröfning, deruti sedermera, genom 11 punkten i Kongl. Förklaringen den 23 Mars 1807 och Kongl. Brefvet den 26
Maj 1827, kungjordt genom HofRätternas Universal, någon ändring deslomindre vore gjord eller afsedd, som dessa författningar, af hvilka den förra anginge behandlingen af mål, medan de äro af UnderRälts pröfning beroende, och den sednare rörde de fall, dä flera Utslag angående samma person på en gång förekommo till verkställighet, endast åsyftade, att den sakfällde, för flera brott, under en lagsökning eller serskildt pröfvade, men på en gång till bestraffning anmälda, ej måtte anses eller straffas svårare, än med Lagens mening öfverensstämde, hvarom i förevarande mål ej varit fråga; — på hvilka grunder, och då Kongl. HofRätten, om icke tillförene, åtminstone i sednare tider torde hafva, i likhet med Rikets öfriga Hof Rätter, till pröfning upptagit mål, om förvandling af ådömda spö- eller risstraff, eller mildring i sådana eller andra bestraffningar, ehvad dessa ärenden blifvit anmälda af den sakfällde, eller af Domstolen eller Konungens Befallningshafvande, samt det ej kunde anses tillbörligt eller med laga ordning enligt, att en UnderRätt skulle, såsom nu skett, förfara annorlunda, än som i allmänhet rätteligen iakltoges, min hemställan vore, det Kongl. HofRätten måtte, utan afseende å dess, i förrberörda skrifvelse, för serskildt tillfälle, KämnersRätten i Götheborg meddelade beslut, förständiga bemälde
Rätt, att hädanefter med frågor af beskaffenhet, som den nu anmärkta, icke taga befattning.
Och hvad åter angick KämnersRättens sednare Utslag, eller det af den 3i Julii; så, enär KämnersRätten * ( 46 ) derigenom, i stället att, på sätt en af dess Ledamöter rätteligen yttrat, förvandla det Anders Petersson ådömda straff af sju par spö till deremot svarande åtta dagars fängelse vid vatten och bröd, ålaggt honom bestraffning af tolf dagars så heskaffadt fängelse; och detta beslut, likasom KämnersRättens deröfver afgifna förklaring, stöde i uppenbar strid emot de i 5 Kap. i och 4 §§ StrafFJBalken och 11 punkten af Kongl..
Förklaringen den a3 Mars 1807, för beräkning af kroppsstraff, i allmänhet stadgade förvandlingsgrunder, hvilka, med hvarannan jemförda, tydligen anvisade, att bestraffningen för flera brott, af en person begångna, skulle icke serskildt för bvartdera, ulan i ena bot bestämmas; hvaraf tillämpning i förevarande mål, der allenast ett brott blifvit åtaladl, desto hellre bordt äga rum, som 4° Kap. 3 § MissgerningsBalken, angående kroppsstraff för andra resan stöld, ovillkorligen stadgade det af spö eller ris, och följaktligen i dessa mål endast förvandling eller mildring af sådana straff komme i fråga, dervid, enär ansvarigheten i mån af det stulnas värde vore oskiljaktig ifrån den förhöjda för brottets iteration, densamma icke kunde, utan förvillelse i begreppet derom, serskildt för hvardera beräknas; borde jag, till vinnande af framtida rättelse i den felaktiga lagskipning, KämnersRätlens beslut och deröfver afgifna förklaring utmärkte, likaledes till Kongl. HofRättens bepröfvande öfverlemna denna fråga, med påstående, det KämnersRätten måtte anses hafva, vid bestämmande af det fängelsestraff, Anders Petersson redan undergått, orätt förfarit, samt Rättens Ordförande och Ledamöter, hvilka fattat detta oriktiga beslut, derom behörigen erinras.
Efter det KämnersRätten häröfver blifvit ytterligare hörd, har Kongl.
HofRätten, genom Utslag den a5 Augusti i836, sig utlåtit och funnit, det KämnersRätten icke saknat all anledning, att med den sökta förvandlingsåtgärden sig befatta, ehuru, enligt hvad i sednare tider och allt hittills varit öfligt vid frågor om förvandling eller mildring af straff, ådömda så väl vid KämnersRätten i Götheborg, som vid andra Under-Domstolar, en- 1 dast ÖfverRätt meddelat utlåtande i dylika ärenden, sedan UnderRätt för hvarje serskildt fall målet hufvudsakligen pröfvat; hvarjemte, angående sjelfva förvandlingsbeslutet, Kongl. HofRätten, med godkännande af min yttrade åsigt och det i anledning deraf framställda påstående, erinrat ( 47 ) KämnersRättens Ordförande och de Ledamöter, hvilka om anmärkta beslutet sig förenat, att de för slikt beslut saknat laglig grund; ägande alltså KämnersRätten, att framdeles, i frågor af dylik beskaffenhet, så väl i ena som andra afseendet, ställa sig Lag och gällande Rättegångs-ordning till noggrann efterrättelse.
Öfver detta Kongl.
HofRättens Utslag hafva KämnersRättens Ordförande och Ledamöter, icke nöjda med den tillrättavisning, de sålunda erhållit, i underdånighet besvärat sig hos Kongl, Maj:t, som, med Dess Högsta Domstol, pröfvat målet och den p
Augusti innevarande år meddeladt det Beslut, att Kongl. Maj:t funnit skäl icke vara anfordt, som kunde föranleda ändring i öfverklagade Utslaget, samt likaledes; ansett hvad klaganderne anfört, rörande dem affordrad lösen för berörda Utslag, icke förtjena afseende.
I anledning af Gudhems HäradsRätts Utslag den \t\ November 1835, hvarigenom, under åberopande af f\o Kap. 6 § och 47 Kap.
MissgerningsBalken, 5 Kap. StraffBalken och Kongl. Förklaringen den a3 Mars 1807, HäradsRätten dömt Torparen Sven Svensson från Stora Wekan, såsom den der skolat, för andra gången snatteri, till värde af 2 R:dr 36 sk.
Banco, böta lika belopp, och för dervid föröfvadt inbrott första resan, straffas med nio par spö, att, med de serskilda straffens förvandling till det svåraste, i ena bot afslraffas med tolf par spö och derjemte undergå enskild skrift, hvilket Utslag äfven blifvit till verkställighet befordradt; är af mig, uti skrifvelse till AdvocatFiscalsEmbetet i Kongl. Götha HofRätt den 6 November i836, anmärkt, att då, enligt 47 Kap.
MissgerningsBalken, jemfördt med Kongl.
Brefvet den 24 Mars 1825 och Kongl.
HofRätternas i följd deraf utfärdade Universal, böter för första och andra resan snatteri skola förvandlas till fängelse; och uti Kongl. Brefvet den 3 Decemb. 1813, likaledes kungjordt genom Kongl.
HofRätternas Circulär, funnes stadgadt, att enär någon begått snatteri, hvarför böterna förvandlas på sätt nyss nämndt är, och derjemte föröfvat inbrott eller annan förbrytelse, med bestraffningen bör så tillgå, som i ii:te punkten af Kongl.
Förklaringen den 23 Mars 1807 förordnas, i händelse den brottslige är, jemte annat straff, ( 48 ) till vi tes- och ensaks-böter förfallen, att nemligen sådana böter böra serskildt utgå eller förvandlas till fängelse, utan afseende derå, att den sakfällde tillika är för begånget brott dömd till serskildt straff; hade ofvanbemälde Sven Svensson, såsom förvunnen till andra resan snatteri och förstå resan inbrott, rätteligen skolat dömas, att för sistnämnda brott straffas med nio par spö, och, för snatteriet, vid bristande tillgång till böterna, undergå sex dagars fängelse.
Och som HäradsRätten, med förbiseende af hvad dessa tydliga Lagstadganden förmå, ålaggt Sven Svensson den svårare, af honom jemväl undergångna bestraffning af tolf par spö, hvarmedelst ett olagligt lidande blifvit honom tillskyndad t; skulle AdvocatFiscalsEmbetet äga, att inför Kongl.
HofRätten, emot tillförordnade Domhaf, vanden vid HäradsRätten, utföra den ansvars- och ersättnings-talan, hvartill
Uppå det af AdvocatFiscalsEmbetet, i följd häraf, emot tillf.
Domhafvanden anställda åtal, liar, sedan han erkänt origtigheten af HäradsRättens förfarande, som skulle hafva af förhastande tillkommit, samt Sven Svensson, uti infordr.adt yttrande, förklarat, det han icke äskade någon upprättelse, utan ansåge sig mera belåten med den bestraffning, han undergått, än om han först straffats med nio par spö och derefter hållits sex dagar i fängelse, Kongl.
HofRätten den 3i Mars sistlidna år meddelat det Utslag, att då, såsom ofvan finnes upptagep, den af HäradsRätten för Sven Svensson stadgade straffbestämmelse varit lagstridig, Kongl. HofRätten, i förmågo af i Kap. 12 § RättegångsBalken, dömde tillf.
Domhafvanden, att derföre böta Tio Riksdaler.
Sedan jag, vid granskning af fånglistorna ifrån Örebro Läns häckte, erfarit, hurusom förre FortificationsCasseuren J. D. Greiffe, hvilken blifvit från Götheborg till Örebro förpassad och den 6 Juni i834 i häcktet emottagen, derefter Konungens Befallningshafvande i sistnämnda Län angående Greiffe, såsom obehörigen kringstrykande, den 10 Juni hållit Canzliförhör, och den 27 i samma månad skall expedierat skrifvelse till Kongl.
Kammar Collegium, ( 49 ) Collegium, med hemställan, att Kongl. Collegium mätte bestämma, till hvilket Län Greiffe, som vore sjuklig samt i behof af vård och understöd, borde anses höra, ännu till och med April månad i835 i häcktet qvarhållits, i anseende dertill, att frågan rörande honom skulle bero på Kongl. KammarCollegii förordnande; hade jag, efter derom under den 6 Juni sistnämnda år inhämtad upplysning, att till bemälda Kongl.