Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Stocken att öfvergå till den Utlandska handeln , hvilken såsom deles, under den Ud, då de fleste öfrige hamnar 1 Europa voro för Engelska flaggan tillslutne, uppmuntrade (til vidt usträckta Speculationer, <}ch fordrade större Capitäler till dess bedrifvande, än sorn utan förlust för de p;odu.ctiva näringarna kunde i den inre rörelsen umbäras, hvaraf foljt, att fenninge-reman blifvit mer och me; uppjagad, och gtt, då fråga varit emellan han-, delsföretag å ena sidan, som med betydlig vinst; förenat möjligheten att bgrg höga intressen, och emellan mindre lönande näiingar å elen andra, sorn ej tålt, att dermed b,esv axas, Egnetillgångari ne hastigt blifvit indragne i-ån de sednare , fötf att ingå i de förra, hvilka q ess Utom, i auseendG till rättigheten att till obestämd Summa i Dis-s Oont-verken beläna varor, funnit utvägar nebiträden, sorn för de produetiva näringarna i, allmänhet saknats, under det att be hofvet af ö;1 katia D«n to Juni, 809 hade Forlags-Capital tilltagit i samma man, som tillverknings - kostnaden genom Sedehriyntets fall» pa värde mer oph mer uppstgit, De höga pris, sam genom den ymniga penningetillgången ifrån 1807 till och med 1813 Uppkommo pä varutillverkningar och fastigheter, förmådde mångå äldre innehafvare åfjord alt den föryttra, och de flesta köpare deraf hafva otvifvel* aktigt varit af Ilandets Allmoge eller des.s mest driftiga, omtänksamma och industrieusa Jorbrukare.
Förledde till företag,, sorn endast tinder en så tillräcklig penninge - tillgång kunde påtänkas, hafva de i den sedermera inträffade penninge* bristen, i hämmandet af alla lånetillgSngar, iden uppjagade penningerentan och i följderna af den högst dryga beskattningen, hvilken varit för de producerande classerna isynnerhet betungande, inött flender, för hvilka redan många fallit oskyldiga offer, och dem de Öfrige, om ej snar och kraftig hjelp mellankornmer, lemnade åt sig sjelfva, icke skola forma att länge bekämpa.
Penningemännen hafva begagnat sig af dessa anledningar, för alt uti hvad de kalla Fastighetsvinglert upp» söka orsakerna till den nöd, hvars verklighet, ehuru länge bestridd, nu mera i de bedröfligaste exempel från Pikets fordom mest välmående provinser uppenbaras.
Om detta ord skulle äga någon betydelse, borde det utmärka, att köpaxen köpt endast i afsigt att åter sälja, sa snart det med fördel och vinning kunde ske.
Sådant har likyäl förhållandet j allmänhet icke vari,t, D«i I Dea so Juni!
De fieste hafva köpt under beräkning att genom ett klokt begagnande af den frigifna Bränvinsbrännings -rättigheten samt genom förbättringar och odling småningom aftvinga jorden en högre renta, än den de på Köpeskillingen nödgades utgifva; och sådana beräkningar förutsätta visserligen, att man i längre tid ämnar den köpta fastigheten behålla.
Betänker man härvid utan fördom det förhållande, som vid en hastigt tilltagand® Penninge tillgång och derigenom lika hastigt uppjagade fastighets pris, enligt sjelfva sakens natur, Oundvikligen måste uppkomma; så skall man finna. att å ena sidan Säljarens maklighet, sorn hoppas ar?
utan allt arbete och möda kunna i refitan å Köpeskillingen erhålla en större årlig inkomst, än den han förut med en för honom tung verksamhet mägtat förvärfva, samt å den andra Köparens förtröstan till det produetiva Capital han äger i sin flit , i sin drift och i förmågan att begagna alla jordens förut vårdslösade förm orter, skola mötas, för att väcka hos den ena lust att sälja, hos den andra lust att köpa, och föranleda dertill, att en stor del af Ilandets Fastigheter inom kört tid komma att byta ägare.
Men de "vilkor, hvarunder jord köpes och säljes, blifva äfven de, under hvilka den ärfves och löses; och då man vet huru länge verkningarne af prisen fortfara, äfven sedan orsakerne, som dem vållat, upphört, kan man utan öfverdrift taga för afgjordt, att mer än hälften af alla Rikets nu varande Jordägare, i de aflägsnare Provinser färre, i dem der lif vet af penn in ge-rörelsen varit störst, desto Den 2 0 Juni. desto flera, i detta ögonblick befinna sig stadde antingen i 'en iner eller mindre äfventyrlig strid Ined en nöd, hvars orsaker åro för dem fram.
Mande, eller åtmindstone i en förlägenhet, hvars Möjlighet de ej anat, och örn hvars afhjelpande de snart börja förtvifla.
Genom denna med safina förhållandet enliga framställning har Utskottet velat visa, att de uppjagade fasiighets-priserna alldeles icke bidragit att mindska perininge-tiMgången, emedan hvad som utgifvits från en hand blifvit för låntagarna tillgärigeligt i en annan, samt att, om sådant icke inträffat, orsakerna dertill igenfinnas i den möjlighet säljaren ägt, att med sina penningar deltaga i någon båtande gren af den utländska handeln, att förvexla dem i 3 procent-sedlar, för ätt förvaras intill dess något lönande tillfälle för déras användande yppades, att i de större Handels Städerna placera dem på kort tid och emot en ända till 30 procent och må hända deröfver uppjagad renta, eller att använda dem till inköp af Äctier i sådana verk och inrättningar (f. ex.
Disconterna och Tullarrendet), sorn under allmän auctoritet blifvit priviligierade, att af Capitalisterxias der insätta penningar, på Statens, Banke ns eller enskildtas'bekostnad , njuta en årlig dividend, hviken vida öfverstigit det af allmänna lagen gödkända rente belopp af 6 procent.
Ibland orsakerna till den under dé sednare åren högt •uppdrifna importen både af-sådana varor, Sl9 Deri 20 Junil for, som här kunna produceras och af frammana de öfverflöds-artiklar, kan äfven räknas underlän senheten, att hoja Tull afgifterna för Utländska alster och tillverkningar, i den mån dessa inom iLandet genom Credit» Sedlarnas försämring till nominal värde stego, hvarigenom de Handland© funnit sin räkning vid, att införskrifva en mängd producter och fabrieaJeE, som bos oss icke mera bunde åstadkommas till samma pris som. förut, se» dan Sedelmassan höjt priserna på lifsmedel och dagsverken, äfvensom en mängd vällefnads.artiklaE kunnat säljas till ett emot nödvändighets-varornas pris och penningens nominala värde icke svaran* de förhållande, och hvaraf det blifvit eu följd,' att Nationen vant sig vid en mer och mer ökad consurntion af Utländska dels beklädnads delfi förtärings artiklar, att under ett sådant förhålland» Nederlags-friheten, amnad att genom främjandet af en väl inrättad och på reela föremål rigtad transito* rörelse, blifva en källa till enskild och allmän vinning, i stället blifvit ett befordrings, medel för Svenska och Utländska handlande att speculera på Svenska ypppigheten, samt att efl bidrag till fyllandet af Statsbehofven, sorn con* sumenterne af Utländska varor, under en rigtig beräkning af Tull-urogäIdema vid deras importerande frivilligt hade utgjort, nu måst genom po* sitiv bevillning af Närings-Classerna uppbäras.
Detta underlåtande har äfven medfört en för Riket skadlig verkan af våra, efter 1809 års Fredsfördrag med Ryssland, ännu fortfarande särskildta handelsrförbindelse.r med, Finland, hvarifrån, inför-.
Den 50 Juni', införsel af érl hiängd Vifcfualie-Varor blifvit till hinder för den inhemska productionen betydligen underlättad genom den iniridskning i fastställda Tull-afgiftet, sotn Sedelmyntets fallna värde be» redt och ännu mera genom den Finland medgifva förmon, att på lika sätt, som då detta land utgjorde en provins under Sverige, få emot erläggandet af endast den ännu lindrigare RandtTn-lls-afgiften påföra oss sina producter, en frihet, Sorn äfven derigenom varit af skadliga följder, att den gifvit anledning till de missbruk, att både förbudna och tillåtna Ryska varor och tillverkningar, under namn af Finska, blifvit till Riket införde emot den låga Tull, som endast för dessa sednare bort äga rum.
■Utskottet har redan anmärkt, att ifrån år 1S.08 till och med 1812 Rikets under-balance i handeln i mån af Nederlags-rörelsens tillvext förökats, hvarom äfven förr åberopade Utdrag af Tullräkenskaperna vittna, äfvensom Utskottet yttrat den öfvertygelse, att omstäridigheteme i den delen under de q:ne sistförflutna> åren, i stället för att hafva undergått någon förmonlig förändring, ■tvärtom blifvit betydligen försämrade, ehuru bestämda uppgifter derom saknas} och Utskottet bör tillägga, att denna öfvertygelse är grundad, dels på det förut omförmäldta förhållande i anseende •till VexeUCoursen under nämnde tid och dels på kännedomen deraf, att spannmåls-införseln, som •under de föregående åren per medium uppgått till omkring 233 i 234,000 tunnor årligen, genom - Den 20 Juni nom inträffade missväxter och krigs-behof uppjagats för år 1813 till 825,730 tunnor, sorn efter ett värde af 4 R:d 16 sk.
Råneo per tunna gifver en summa af 3,578,163 Rut Hamburger Banco och för 1S14 till 392,351 tunnor, eller efter 3 E:d 29 sk. per tunna till ett värde af 1,414,80g R:d Hamburger Banco; att införsel at främmande Brännvin, sorn blifvit i Bundet consumeradt area 1812, 1813 och 1814 uppgått till icke mindre erkändt belopp, än 2,8 10,417!: kannor, hvarförutan vid 1814 års slut fanns på Nederlag qvarliggande ett qvantum af 599,656— kannor; att inskeppningen af Finska och under detta namn inpractiserade Ryska varor, hvilka aldrig ingått i beräkningen af den allmänna importen under denna tid säkerligen varit i det hela lika liflig, som de föregående åren; att betydliga quantiteier af Utländska varor, särdeles Brännvin, enligt den högsta möjeliga sannolikhet, äfven utan förtull ning och således till sitt belopp okände, under samma tid i Riket inkommit; att genom de i vissa afseenden uteslutande friheter, som både under denna period och den näst föregående Varit Götheborg beviljad, införseln och consutntion af främmande Manufactur-tillverköfngar, samt mode- och luxe-artiklar blifvit på>>3StFrutmärkt sätt främjad, och att vanligen icke obetydliga varuqvantiteter, utan angifvande eller afgift till Staten, importerats, samt slutligen, att afsättningen af de få exporter vi ägt varit betydligen hämmad genom det nyligen slutade kriget emellan England och Amelica.
Rc« Den so Juni. 815 Resultatet af dessa undersökningar är visserligen ej tillfredsställande.
De lemna osvikeliga bevis om en tärande sjukdom i Rikskroppen, som hotar att medtaga dess återstående krafter, så. framt ej verksamma medel i tid påtänkas.
De framställa med en bedröflig visshet verkligheten af en förstörande handels-undervigt, förorsakad af en öfverdrifven importation af främmande varor, dels gynnad af Författningar och dels med fräckhet missbrukad undt- en bristande controll emot lagstridiga företag; och under det att vexel-coursen uppjagas till en förut nästan okänd höjd och Landets vigtigaste näringar försättas i vanmagt och förlägenhet, linner man smaken för främmande öfverflöds-artikiar och en förderflig luxe spridas till alla folk-classer.
Om verkningarne af denna vådliga belägenhet skola för en framtid förekomma®, så måste dertill nyttjas sådana kraftiga anstalter, hvarigenom det onda må till sin grund och anledning häfvas.
För ett lands inre hushållning måste det gifvas vissa bestämda, i alla tider och skiften oföränderliga grundsatser, hvilka, med ståndaktighet följde, skola ofelbart verka till ändamålet.
Ovanliga fyändelser kunna för någon tid hindra framgången af de bästa anstalter; men de böra aldrig kunna förändra de grunder, på hvilka, en till allmänt väl syftande Stats - hushållning hvilar.
Sverige, tryggadt genom sin Regerings vishet och insulaira läge från vådan af att inblandas i främmande
Mag ters strid, kan med större - §i6 Dm so Juni yte sjelfständighet, ari de flesta andra Europeiska Folkslag, bestämma rigtningen af sin Nationellå Industrie uti de många gagneliga näringsgrenar, hvartill dess naturliga fördelar lemna så gynnan* de anledningar.
Förenadt med Norrige och omjutVéf af 2:ne haf är det, sedan Finland och Pom. mern blifvit afträdde, i tillfälle att för beredandet af sitt inre Välstånd använda de krafter, soth under loppet af 2:ne secler med så mycken ära och. sså liten varaktig framgång blifvit förspillde till aflägsna provinsers försvar.
Verkningarna af denna lyckliga belägenhet, skola Under en Styrelse, som med faderlig omsorg vårdar sig om .Landets odling och näringarnas förkofran, icke länge dröja att visa sig.
Att génötfi kioka hushålls-lagär iimdaafödjäs de hinder, som motarbeta den enskildta industriens bemödanden; att genom den inhemska productionens och konstflitens främjande söka urich vika att tillita andra Nationer om hvad inom vårt eget Land kan ästadkommag; att genom förbud ellet betungande
Tull afgifter motverka ali sådan medtäflan , sorn man äger anledning att befara » att genom lämpliga och med allvarsamhet verkställda Författningar gora defi skadliga handeln med förbudna varor så äfventyrlig, att hågen vändes ifrån detta vanhedrande yrke till lofliga och för Landet nyttiga specuiationer, och att genöni hushållning och sparsamhet förmindska våra oundvikliga utgifter till Utlänningen , dessa ärö de sanskyldiga medel, som leda till det inål mari än* ben .19 Juni.
Biy (inskar uppnå, men hvarifrån man länge mer och mer aflägsnat sig — Rikets sjelfbestånd, allman beli enskild treFnad och välmåga; och det är endast genom dessa grundsatsers varaktiga och oföränderliga tillämpning man kan hoppas, att småningom och med påräknad säker verkan för framtiden afhjelpa det onda, sorn nu öfverklagast
Om åkerbruk och hpskäps-sköfsel med skäl kunna räknas bland Rikets mest vigtiga näringar, på hvilkas trefnad den allmänna välfärden väsendtligen beror; så bör, vid frågor örn oeconömiskä Rörfattningar, den princip alltid vära rådande, ait ej vidtaga något, sorn strider emot dessa näringars verkliga fördel.
Genom den rnedgifna fria hpanumålshändein är det stora ändamål åsyftadt,- att främja en jemn och säker tillgång på dennä nödvändighetsvara i alla orter af Riket, att genom en större coneurrence af köpare stadga jem11 k lie t i Spanmåls-piiserna och bereda Landtmannen en vig och förmon)ig afsättning på den afkastning hans åkerbruk lerrinar.
Det kan ej nea lcäs, att denna Författning medfört eh välgörande verkan till landtbrukets förkofran.
N:o 4 utvisar, att vårt behof af Utländsk Spannmål blifvit tid efter annan rniridskadt; men den upplyser tillika, att icke desto mindre stora penninge-sutnmor för denna vara gått utur Riket; och det är ej obekant, att under det att brist på afsättning i vissa landsorter stundom yppats, hvarigenom spannmåls-priserne blifvit under varans rätta värde nedtvingade, tillgången i andra landskap 4;Je JS.
N:o 103, 104. tit Den 20 Juni. skap blifvit befordrad genom införsel fran frami mande orter.
Svenske jordbrukaren har alt strida med dryga utlagor, hög penninge-renta och ett hardt luftstrek.
Han katt derföre icke producera sin spannmål till samma pris, sorn d-enna artikel vanligen har i Länderna pä södra och östra sidorna orri Östersjön, der possessionerne äro större och avancen således ligger egentligen i försäljningens quantitet, der antalet af Städer och fabriks-inrättningar icke står i rigtigt förhållande till jordbruks-näringens vidd, och der Spannmålen utgör Landets nästan enda export, samt det enda jordägaren har att vända i penningar. £ andra Länder, der den inte Spannmåls-consumtionen är stark, der äro ock Spannmålspriserna icke lägre än hos oss, oaktadt deras jordbrukare, i jemförelse med våra, äro gynnade af ett blidare luftstrek, längre arbetstid, mindre produetions-kostfiad, lättare afsättning, ymnig penningetillgång till lägre renta och ändtligen genom lindrigare utlagor.
Dessa omständigheter ådagalägga nogsamt angelägenheten ej allenast att använda den yttersta uppmärksamhet-och sorgfällighet för att, genom lämpeliga Tullafgifter på främmande Spannmål, motverka en för den inhemska productionen menlig medtäflan af Utlänningen, ulan ock att genom allmänna Magazins - inrättningar öppna beqväma tillfällen både för Landets jordbrukare, alt med förmon få afyttra sina Spannmålsförråd, och för de behöfvande, att dermed blifva försedde utan att i nödens stund nödgas tillita den ofta osäkra och äfventyrliga, samt mer* Den 2 8 Juni. merendels alltid mera kostsamma utväg, att till hvad pris sorn heldst hämta denna oumbärliga vara från utrikes hamnar.
T förra afseendet tror Utskottet det blifva af stor nödvändighet, att Tullen på Utländsk SpannU mål alltid beräknas efter värans inhemska prisf hvars minimum torde kunna bestämmas till 3 R:d, och maximum till 5 Rul i Silfver för Rågen och i proportion derefter för Kornet, så att då prisernc inom Riket höjde sig' till maximum, eller närmades till minimum, importen i förra fallet lättades och i det sednare försvårades genom Tullafgitter, afpässade efter Spannmålens pris i för» säljnings-orten och efter förhållandet med fraktoch öfriga ömkostnader vid inskeppningen.
Utskottet hat föresétt, att detta förslag skall mötas med deri anmärkning, att flera af våra inhemska näringar och isynnerhet deri* hvarpå vår export hufvudsakligen är grundad, Jern tillverkningen, icke skola kunna bestå vid höga Spannmålspris.
Men verkan af detta skäl torde lätt förfalla, dåinan eftersinnar, att det föreslagne medelpriset, 4 R:d i Silfver, icke är högre, än det, öfverhufvud räknadt, redan i närä 2 ö år varit, hvarom närlagde Tabell N:o 2 lemnar upplysning; att Jorc*‘ brukarens producter ovilkorligen måste hållas * högre pris, sedan häri sjelf blifvit betungad med högre bevillning; att den Arbetande Clässéns dag"* löner väl stiga i högre, men icke i lägre förhål* lande, än Spannmålspriset: att alla Fabrikante^ «ek Slöjde-idhftre, sam arbeta för dan inhemska Gon-» Consumtionen, bade. beräkna och ]att kunr.a beräkna priset på sin vara efter det förhöjda priset på Spannmål och arbete; att en förhöjning i det förra afven för penninge löntagaren och dem; sora lefva af reman på sitt Capital, ar af föga- betydenhet: att Bändtbrukarens,trefnad bet-eder de öfriga Folk-Ciassernas välstånd, och att dessutom ingen anstalt, som befordrar- Bandtmanna-naringen, kan i något afseende sägas vara af menlig påföljd för det allmänna, saint slutligen, att om Bruks rörelsens bestånd icke kan förenäs med de pris å Spannmål, som för Bandtbrukets trefnad öro oundgängligen nödvändiga, fram till den förres understöd måste använda andra och tjenligare medel, såsom lindring i Hummarskatten, i Tionde-afgiften pä Tackjern och Koppar, i BeViMningen samt i Tullen på utgående Bruks-effe eter och genom upphäfvandet af de föreskrifter, som till vissa qvantiteter bestämma gränsen för tillverkningarnas mängd, den hvar och en Bruksidkare sjelf säkrast bör kunna bedömma efter de utsigter, han ager till afsättning på sina . producter; och slutligen derigenom att en fullkomlig frihet uti handeln inom .Riket med dylika tillverkningar medgifves.
Hvad vidare angår frågan om deri föreslagna Magazins - inrättningen, derom får Utskottet framdeles gemensamt med Riksens Ständers Allmänna Besvärs- och Oeconömie-Utskött yttra sina tankar, för öfrigt är Utkottet af den öfvertygelse, att införseln af utländsk
Råg bör inskränkas en» Den 2 0 Juni. 821 dast till Ritorr Råg, och att vissa sorter Spannmål, såsom Hvete, Arter och Hafre, samt äfven alia Spannmäls-Fabiikater, såsom Malt, Mjöl, Gryn, Öl och Bränvin tili införsel alldeles förbjudas..
För Ländtbrukets framgång år Bränvinsbranningen af den största vigt och nödvändighet.
Deni befordrar och uppmuntrar -Landtmannens omtanka och bemödanden för productionen af Säd- och Jord frukter, genom hvilkas användande till Bräavins bränning densamma återskänker fördubblade Capital, i det att, den, med bibehållande af ett redan gifvet, åstadkommer ett nytt af lika värde, om ej derutöfver.
Denna handtering äger ett så alldeles afgjordt bifall för sin nytta, att något tvifvelsmål derom ej kan äga rum.
I fall man ej vill bestrida den allmänt vitsordade och på uråldrig erfarenhet grundade sanning, att dranken efter vanlig Bränvins-bränning, använd till utfordring för Boskap och isynnerhet för Svinkreatur, nära motsvarar den föda, som hämtas af sjelfva rå ämnet, Säd eller rotväxter, så mäste man medgifva, att, så framt den förädlade varan ellef Bränvinet i pris icke går under tillverkningskostnaden, någon förlust dervid icke uppkommer, samt att följakteligen all den behållning derutöfver, som Bränvinets försäljningsvärde lemnar, utgör en verklig vinst; och då det ej lärer kunna med rättvisa betagas ägaren, att på sätt han för sig förmonligast finnér, använda den product, sorn han genom egen möda och med egna tillgångar fråmbivgt, likasom honom ej heller kan med ÉS2 " De.' so Juni. ined skäl förmenas ett måtteligt bruk af en genom hans egen försorg förädlad eller af honom inköpt vara, den vanan till äfventyrs mindre än elimat, arbetshåg och en tarflig men trefven lefnad gjort nödvändig; så synes häraf följa, att de anledningar, som möjligen skulle kunna yppas att Inställa en så beskaffad tillverkning, som denna, hvilken dessutom i mängd erfordras vid mångfalldiga andra varors beredning
Samt vid åtskilliga handtverk och slöjder, måste vara högst utomordentliga och må hända alltid af den art, att de endast genom sin egen natur dertill föranleda, utan att något särskildt förbud är af nöden Efter säkra beräkningar åtgår mindst omkring 550,000 Tunnor Spannmål eller ett motsvarande qvantum jordfrukter årligen till sådana behof för Ladugårdarna, som utan afseende på mindre eller större skörd af säd, måste användas, såsom vid kors kalfning, för kreaturs gödning, vid fårskötseln och i synnerhet at svin.— Dessa 350,000 Tunnor mäste af sämre och bättre-säd nyttjas, om ej val underhållne Ladugårdar skola försämras; och det kan i alla fall tagas för afgjordt, att om ock å ena sidan detta qvantum bespares, mer för mindre å den andra förloras, Till Lränvinsbränning användt lemnar samma qvantum Spannmål ä endast 12 kannor efter Tunnan, 4,200,000 kannor, sorn efter r E;d. kannan gör en suparna af lika manga Riksdaler, och med draiiken har man för Ladugårdarna vunnit i det närmaste samina förmon, som af sjelfva Spannemålen varit att förvän - Den 50 Junti - 823 förvänta, viii, hvilket förhållande tillverkningens inställande hämmar en production af 4,200,000 R:ds värde; Och man kan deraf sluta, hvilka förmoner skola uppkomma i den man tillgången af Säd medgifver en utvidgad Bränvins-bränning, sorn förökar Ladugårdens producter och isynnerhet bidrager att fortskynda inhemska tillgångenaf fläsk, oberäknad all den vinst Jordbruket hämtar af den spillning, sona härigenom erhålles-
Man torde häraf finna, att i hvad ställning som heldst; endast för Ladugårds-skötselns tillbörliga underhållande en Eränvins tillverkning af mindst 3 50,000 Tunnor Spannemål eller ett dubbelt qvantum rotvextet bör så mycket heldre ‘alltid vara tillåten, sorn det med mycken sannolikhet kan antagas, att hvad Spannmåleri angar, en hvar Jordbrukare merendels erhåller ett parti slö säd, hvilken, da rättigheten att bränna är gifven, alltid dertill begagnas.
Att genom en friare Bränvins-bränning sådana missbruk skulle uppstå, att den, Spannmål eller Rötter, som tilt menniskors. förtäring behöfdes, komma att medtagas, är äfven en, mera inbillad än grundad farhåga- Hvar och en enskildt bedömmer säkrast i sådan väg tillgångar och behof, och man kan deremot vara förvissad, att 0- säkerheten, huruvida tillstånd till Bränvin»,bränning erhålles eller icke, alltid skall hafva den skadliga verkan, alt ingen vigar sträcka sin odling af andra Bränvins-ämnen, såsom af rotter med mera dylikt, utöfver behofvet för egen direct consumtioi,.
Öfverdrift i tillverkning bör ej heller vara att befara, då tillfället till afsatt »ing - Den 2 o Juni, ning pl varan utöfver egen måttlig förtäring alltid närmast bestämmer tillverkntrgs-mängden , hvilken, om ilen blifvit för stor den ena tiden, mptväges afenmindskad den andra- Någon inskränkning i afseende p årstiden till Bränvins bränningens verkställande synes ej heller höra aga rum.
Såsom skäl för undantag af sommar-månaderna anfö»es väl, att dpnna årstid ar för till* verkningen otjenlig.
Sådant torde likväl ofta bero af särskildta omständigheter, hvilka säkrast bedömmas af tillverkaren sjelf, som visserligen ej ingår i ett företag, det han finner för sig skari, ligt, meri deremot ej bör kunna förmenas, att efter eget fritt val dertill begagna sig af den Srsrid och de särskildta tillfällen, som han finner med sin egen förmon instämma.