Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Riddaretorp för af samma boställe utgående roterings-afgift, (U. A.) Uli en hos Preste-Ståndet väckt motion har Doktor Sandberg anfört, hurusom, fastän det vore stadgadt, att komministers-boställen skulle befrias frän rotering och denna öfverfly tias på annan oroterad roter i ngs - skyldig jord, samt att, om sådan jord i orten icke funnes, boställs-innehafvaren då skulle för roteringen åtnjuta ersättning af allmänna medel, det likväl i afseende å komministers-bostället Riddaretorp i Madesjö socken och Södra Möre härad af Kalmar län inträffat, alt innehafvaren deraf måst, till fullgörande af roterings-skyldigheten för samma boställe, under benämningen tillgiftspenningar lill båtsmansrote!!
Jtä 271 vid Andra Södra Möre kompani, Förebo i Mortorps socken, under en längre tid årligen erlägga ett belopp af Elfva R:dr 16 sk. 6 runstycken Riksgäld, utan att boställs-innehafvaren. oaktadt fyrfaldiga försök, kunnat, i afseende å berörda rolerings-skyIdighet vinna någon eftergift eller för fullgörandet deraf erhålla någon godtgörelse; i anledning hvaraf motionären föreslagit, att innehafvaren af ifrågavarande boställe, i närheten hvaraf någon oroterad rolerings-skyldig jord icke funnes, måtte af Statens medel tilläggas ersättning, motsvarande den af bostället utgående roteringsafgift.
Stats—Utskottet, till hvars handläggning denna motion blifvit af Preste-Ståndet öfverlemnad, får i anledning deraf erinra, hurusom Rikets Ständer vid 1854 års riksmöte, jemlikt Kongl. Maj:ts derom gjorda framställning, beslutat (enligt underdånig skrifvelse den 10 November samma år JU 193) att de kapellans-boställen, som, i brist på närbelägna oroterade hemman, derå roterings-skyldigheten kunde öfverfly tias, måste i roteringen qvarstå, skulle, med förbindelse att roterings-skyldigheten då och framgent fullgöra, undfå en kostnaden derför motsvarande ersättning eller vederlag af vakans-afgiften för jord, som, ehuru ordinarie rotering underkastad, likväl icke presterade sådan in natura.
I öfverensstämmelse med detta beslut bar Kongl. Maj:t derefter genom nådigt Bref till Kammar-kollegium den 22 Sep - 12 Stats-U Iskottets Utlåtande M 44. tember 1836, kungjordt genom bemälde Kollegii kungörelse den 9 påföljande Oktober, förordnat, att den innehafvarne af roterade kapellans-boställen tillkommande godlgörelse för roterings-skyldighetens fullgörande borde dem tillhandahållas, i mån af det rotemantal eller andel i hel rote, hvartill hvarje sådant boställe ditintills varit och vidare förblefve till ordinarie rotering indeladt.
Vid nu upplysta förhållande anser Utskottet för sin del otvifvelaktig!, att det med förevarande motion åsyftade ändamål, såvida ej andra omständigheter än de nu uppgifna härvid förekomma, bordt kunna i administrativ väg vinnas; — men ehuru motionären antydt, alt försök härtill skulle vara gjorda, har han dock ej visat, att den ansökning eller framställning i ämnet, som hos myndigheterna i orten torde hafva egt rum, blifvit i vederbörande Embetsverk eller hos Kongl. Maj:t fullföljd.
Enligt Utskottets åsigt kan det likväl i mål af denna beskaffenhet ej förr, än ärendena blifvit, enligt den i förlättningarne stadgade ordning, handlagda, tillhöra Rikets Ständer att ingå i pröfning, om och i hvad män den lindring eller eftergift, som i administrativ väg funnits icke^böra beviljas, må, på grund af särskilda bevekande omständigheter, genom Rikets Ständers mellankomst kunna beredas.
Af dessa skäl får Utskottet alltså hemställa, att Doktor Sandbergs motion, i sakens närvarande outredda skick, ej må hos Rikets Ständer vinna afseende.
Alik. lill Exp.-Utsk. flen 20 Jan. 1860, kl. 1. e. m.
Utlåtande, i anledning af vackt fråga om förhöjd ersättning till nämndemän för extra förrättningar. (U. A.)
Uti en hos Bonde-Ståndet väckt motion har Riksdags-fullmägtigen Carl Ifvarsson från Hallands län anfört, hurusom utöfniugen af nämndemaus-befattningen vore forefläd med betydliga kostnader och besvär, ufau alt någon motsvarande ersättning Ståls-Utskottets Utlåtande M 44.
15 härför tillkomme innehafvare» af berörde befallning.
Sålanda måste nämndemännen under ordinarie tingen offra en tid af omkring sex veckor ärligen utan annan godtgörelse än de till några Riksdaler uppgående tingsgästnings-penningarne och saköresmedlen.
För enskilda förrättningar er höllö de blott En Riksdaler om dagen; hvarjemte dem ålåge att ulan ersättning biträda vid åtskilliga tillfällen, såsom vid vägsyner, besigtningar af stängsel omkring Kronans planteringar och llygsandsfält, med flera extra förrättningar.
Då nu en nämndeman åt utöfningeu af sin tjenstebefattning antagligen måste egna två månader af äret, men den honom härför tillkom mande godtgörelse vore så ringa, att den icke ens beläckte kostnaderne för skjuts under resorna, kunde lian icke undgå att i och för sin tjenst vidkännas ej obetydlig förlust, särdeles i anseende till den tid, som utan någon motsvarande fördel förspilldes, och detta olta just vid de tillfällen, då hans närvaro vid hemmet för jordbrukets skötande vore af högsta vigt.
Derföre ansåges äfven uppdraget att vara nämndemau numera i allmänhet ingalunda för en hedersbefuttning, utan snarare såsom ett tryckande onus, hvilket hvar och en sökte så vidt möjligt undandraga sig; r— men om ock denna börda ej kunde helt och hållet lyftas från jordbruket, borde den likväl kunna i någon mån lindras derigenom att, såsom billigheten äfven syntes påkalla, nämndemännen tillerkändes en tidsenlig skälig ersättning för alla extra förrättningar; — och har motionären i sådant hänseende framställt det förslag: att nämndeman för biträde vid alla extra förrättningar, af hvad namn och beskaffenhet som helst, måtte få tillgodonjuta Två R:dr R:mt om dagen, jemte skjuts efter en häst, samt att i de fall, då icke enskild person vore pligtig betalningen erlägga, ersättnings-beloppet måtte af Statens medel på det sätt utgå, att detsamma, efter räkning, som skulle af Härads-rätten i tingslaget upprättas och af
Domhafvande» underskrifvas, en gång om året från Laudt-ränlerierne lill vederbörande utbetalas.
I anledning af Bonde-Ståndets remiss å nu anförda motion, har Stats-Utskottet ansett sig böra erinra, hurusom frågan om förhöjning i den nämndemän tillkom - maude skjuts- och traktaments-ersättuing vid hvar och en af de trenne sednaste riksdagarue hos Rikets
Ständer förevarit samt jemväl föranledt lill åtgärder i enahanda syftning, som motionären med sin nu gjorda framställning alsett.
Sålunda hafva Rikets Ständer uti särskilda underdåniga skrifvelser dels den 23 Augusti 1831 (JV2 203) hos Kongl. Majit anhållit att, med ändring af föreskrifterna i då gällande Expeditions-taxa och Rese-reglemente i fråga om dagtraktamente till nämndemän vid syner och andra förrättningar såväl lör enskildes räkning som för sådane, derför ersättning af allmänna medel bestås, berörda traktamente, hvilket, enligt Expeditionstaxan, utgjorde 26 sk., ine» enligt Rese-reglementet 30 sk., mätte bestämmas till 32 sk., allt Banko, dels ock den 22 Juni 1834 (JV2 39), med bifall till bvad Kongl. Maj:t derom föreslagit, medgilvit, att nämndemän finge vid sådane boställs— och torpsyner samt andra extra förrättningar, för hvilka de dittills ej varit berättigade till godtgörelse, åtnjuta dagtraktamente, euligt gällande Rese-reglemente, i all - Stats-Utskottets Utlåtande M 44. mänhet lika med hvad för magistrats-personer och borgare blifvit beviljadt, jemväl i det fall alt kortare tid än en hel dog till förrättningen åtginge, hvarjemte Rikets
Ständer för sin del ansett alt skjuts-ersättningen borde nämndemännen tillerkännas för den väglängd, som öfverskjuter en half mil, från nämndemannens hemvist räknadt.
Vid sednaste riksdag anhöllo vidare Rikets Ständer uti underdånig skrifvelse den 28 Februari 1857 (M 26), att det i vissa klasser af Rese-reglementet bestämda dagtraktamente mätte förhöjas med 50 öre R:mt, hvilken förhöjning jemväl afsåg nämndemännens ifrågavarande förrättningar.
Dessa af Rikets Ständer dels beslutade, dels i önskningsväg föreslagna åtgärder hafva ock genom särskilda Kongl. Kungörelser af den 31 Oktober 1851, 11 Augusti 1854 och 13 Mars 1857 blifvit till verkställighet befordrade.
Under sistförflutna riksmöte hade dessutom Rikets Ständer, i anledning deraf att vid tillämpningen af Kongl.
Kungörelsen den 11 Augusti 1854, hvarigenom, bland annat, nämndemän tillerkänts ersättning för boställs- och torpsyner jemte »andra extra förrättningar», villrådighet uppstått i fråga om hvilket slags förrättningar härmed rätteligen borde förstås, uti underdånig skrifvelse den 24 Oktober 1857 anhållit, att Kongl. Majrt måtte, efter ärendets behöriga utredning, till Rikets Ständer göra framställning, om och i hvilka fall rese- och traktaments-ersättning må tillerkännas nämndemän och fjerdingsmän för extra förrättningar i Kronans ärenden.
Enligt hvad Utskottet nu inhemtat, har Kongl.
Maj:t den 24 November samma år anbefallt Krigs-kollegium.
Förvaltningen af Sjö-ärendena och Kammar-kollegium att öfver denna underdåniga framställning afgifva underdånigt utlåtande; — och är frågan ännu beroende på dessa embetsverks handläggning.
Hvad af ofvannämnde
Riksdags-fuilmägtig blifvit såsom hufvudsakligt skäl för den väckta motionen anförd t, nemligen att nämndemännen för närvarande icke skulle vara berättigade till någon ersättning för de extra förrättningar, deruti dem åligger att deltaga, befmnes väl, vid nu upplysta förhållande, vara i så måtto mindre grundadt, som Kongl. Kungörelsen den 11 Maj 1854 uttryckligen tillerkänner nämndemännen dagtraktamente enligt Rese-reglementet för dylika förrättningar, och denna godtgörelse sedermera blifvit genom Kongl. Kungörelsen den 13 Mars 1857 förhöjd från 1 R:dr till 1 R:dr 50 öre; — men, detta oaktadt, har motionären dock ej saknat fog för sin framställning, enär, enligt hvad redan vid förra riksdagen blef hos Rikets Ständer anmäldt, nyssnämnde författningar hiltils ej medfört det dermed åsyftade ändamål, utan vid deras tillämpning, i brist af tydliga stadganden om beskaffenheten af berörda förrättningar, inträffat, att nämndemän för biträde vid Urtima Ting, indrifvande af krono-utskylder och hemmans-riinlor samt värderingar icke erhållit någon ersättning, ehuru dessa förrättningar, i likhet med boställs- och torpsyner, icke lämpligen kunde hänföras till annan benämning än extra förrättningar.
Sorn emellertid, föy afhjelpande af denna bristfällighet i förfall ningorne, Rikets sed - Stats-Utskottets Utlåtande JM 44.
15 hast församlade Ständer till Kongl. Maj:t aflålit här ofvan omförmälda underdåniga framställning, och då Utskottet ej finnér anledning att nu tillstyrka ytterligare förhöjning af det vid sista riksmöte till 1
R:dr 30 öre bestämda dagtraktamente för nämndemän, torde Rikets Ständer, under afvaktan af nådigt beslut i anledning af nyssberörda underdåniga hemställan, icke finna lämpligt att, med föranledande af Riksdags-fullmägtigen Ifvarssons motion, i denna fråga för närvarande vidtaga någon särskild åtgärd.
Stats-Utskottets Utlåtande N:o 45.
1 \:0 45.
Alik. till Exp.-Utsk. den 19 Jan. 1860, kl. 8 e. m.
Utlåtande, angående beräkningen af Stats-verkets inkomster.
(I. A.).
Bland Stats-Utskottets förnämsta åligganden är, jemlikt 53 § RcgcringsFormen oell 30 § Riksdags-Ordningen, att utreda och för Rikets Ständer uppgifva Statsoch Riksgäld;-;-verkens tillstånd, förvaltning och behof.
Detta åliggande, i hvad det afser beräkningen af Stats-verkets inkomster, går Utskottet nu att fullgöra, och får, efter tagen kännedom af Kongl.
Maj:ts nådiga Proposition om Stats-verkets tillstånd och behof jemte Kongl.
Stats-kontorets till Kongl. Majit i ämnet afgifna underdåniga berättelse, äfvensom inom Riks-Stånden väckta och till Utskottet remitterade motioner rörande vissa inkomst-titlar, härigenom till Rikets Ständers pröfning afgifva förslag till beräkning i Riks-statcn af Stats-verkets ordinarie inkomster för år 1861 och följande år intill dess den vid nästinstundande riksdag skeende statsreglering blifver gällande.
Vid uppgörande af detta förslag har Utskottet, på sätt tillförene varit öfligt, låtit utreda beloppen af hvad å de särskilda inkomst-titlarne till Stats-verket influtit under några föregående år till och med år 1857, det sednaste, för hvilket Rikshufvudboken hunnit afslutas.
Resultaten af denna utredning, omfattande åren 1855—1857, äro i allmänhet omförmälda under do särskilda inkomst-titlarne och dessutom, för lättare öfversigt, uti hosföljande tabell sammanfattade.
Under innevarande riksdag, likasom vid föregående, hafva hos Riks-Stånden blifvit väckta och till
Utskottet remitterade flere motioner af den beskaffenhet, att deras bifallande skulle medföra väsendtliga rubbningar i afseende å Statens ordinarie inkomster.
I sådant hänseende må exempelvis anföras motioner angående grundskatternas successiva kapitalisering, om försäljning af all kronans jord m. fl.; men då dessa förslag, äfven om de vinna afseende hos Rikets Ständer, likväl sannolikt icke kunna vid innevarande riksmöte erhålla en så fullständig utredning att verkställighet deraf i någon väsendtlig mån kan ifrågakomma under nu förestående Bih. till li.
Prot. 1859 & 1860. 4 Sami. 1 Afd. 14 Raft. 1 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 46. statsreglerings-period, finnér Utskottet sig oförhindradt att, före behandlingen af dessa motioner, afgifva förevarande förslag, vid hvars uppgörande Utskottet dock, i afseende å sådane motioner, som afse förändring i eller upphörande af vissa skatters eller afgifters utgörande, hvilka hänföras under de ordinarie inkomst-titlarne, hufvudsakligen sig yttrat dels under do särskilta inkomst-titlarne, dels ock, då saken varit vidlyftigare, uti detta betänkande åtföljande bilagor; — och har Utskottet, under förutsättning af Rikets Ständers bifall till hvad uti nämnda särskilda utlåtanden blifvit föreslaget, i öfverensstämmelse dermed uppgjort den uti förevarande betänkande upptagna beräkning af Stats-verkets inkomster.
Innan Utskottet öfvergår till denna beräkning, har Utskottet ansett sig böra företaga frågan om förslagspriset å Kronans behållna spanmål, hvilket vid sednaste riksdag bestämdes till 2 R:dr R:mt för kubikfoten, motsvarande 12 R:dr 60 öre för tunnan.
För utredning af denna fråga, har Utskottet förskaffat sig upplysning om medelvärdet af hvarje tunna spanmål utaf Stats-verkets samtliga spanmålsintrader, nemligen afrads- och tionde-spanmål, arrendemedel, kavalleri-regementenas hästvakans-spanmål äfvensom ständiga rotevakans-afgifter vid Skånska infanteri-regementena; och befinnes nämnde värde under de år, som ingå uti de tio-åriga medelmarkegångsprisen för nästkommande statsreglerings-period, å berörde spanmål s-intrader, bestående af omkring 41| procent råg och 58j procent korn, uppgå till följande belopp för tunna: år 1852 12 R:dr 6 öre „ 1853 14 „ 37 ,, „ 1854 12 ,, 87 ,, » 1855 14 ,, 63 „ „ 1856 18 ,, 18 „ » 1857 . . . 17 „ 86 ,, » 1858 14 ,, 8 „ ,, 1859 12 ,, 24 „ Tagas dessa förhållanden i betraktande, så symes väl att spanmålsprisen för de 2:ne sista åren varit i fallande; men enär uti de tio-åriga medelmarkegångs-prisen jemväl ingå de jemförelsevis höga årsprisen för 1856 och 1857, visar dock beräkningen af berörde spanmåls-intrader under nästa statsreglerings-period det fördelaktiga resultat, att det vid sista statsregleringcn antagna förslagspris, 2 R:dr för kubikfoten, kan bibehållas, utan att brist uppstår, såvida årsprisen å nämnde spanmåls-slag för år 1860, det sista af nuvarande statsreglerings-period, samt de följande 3:ne åren, innefattande tiden för nästa statsreglering, icke understiga 9 R:dr 3,j öre för tunnan, ett förhållande, som dock måste anses toga sannolikt.
Då Utskottet ej heller funnit sig kunna med säkerhet antaga ett väsendtligt högre pris å berörde spanmål för sistnämnde 4 år, har Utskottet, jemväl med hänsym till den fördel af lättnad och enkelhet i Statens räkenskaper, som bestämmandet i berörda hänseende af en jemn summa medför, ansett sig böra tillstyrka Rikets Ständer, att, vid beräkningen af Stats-verkets inkomster för nästa statsreglerings-period, förslagsvärdet i spanmål må, i öfverensstämmelse med hvad Kongl. Maj:t behagat i nåder föreslå, bibehållas till Två Riksdaler Riksmynt för kubikfoten.
Stats- Utskottets Utlåtande N:o 45.
3 Utskottet får härefter öfvergå till beräkningen af de Ordinarie eller Ständiga Inlwmstérne. l:o.
Ordinarie räntan, eller den grundränta, som tillförene under mångfaldiga benämningar ålegat hemman oell lägenheter, verk och inrättningar m. m., men, enligt Kongl. Kungörelsen den 11 Maj 1855, förvandlats dels till penningar dels ock "till ett inskränkt antal persedlar, olika för (särskilda orter, innefattar numera jemväl den så kallade afrads-spanmålen, eller den Kronan behållna delen af den uti ordinarie räntan ingående spanmål, hvilken före sist hällne riksdag upptogs under särskild rubrik.
Vid behandlingen af denna inkomst-titel har Utskottet föreliaft följande inom Riks-Ståndcn väckta och till Utskottet remitterade motioner, nemligen: a) af Riksdagsfullmäktigen Per Nilsson från Malmöhus län, sorn anfört, hurusom från äldre tider uti Malmöhus och Christianstads län utgått med olika belopp i fögderierna
,en särskild efter tionden lämpad afgift, kallad Halmstädja, hvilken visserligen icke vore för landtbruket särdeles betungande, enär den utgjorde endast 352 R:dr 50 öre riksmynt för de båda länen, men deremot vid debitering och redovisning medförde mycket besvär och borttoge tjenstemännens af andra göromål nog upptagna tid, utan att tillskynda det allmänna motsvarande gagn.
Väl vöre det numera föreskrifvet,. att berörde afgift borde uträknas för hvarje hemman och lägenhet, samt läggas till densammas ordinarie ränta och mod denna gemensamt uppbäras, nion verkställigheten deraf mötte, enligt motionärens uppgift, mångå hinder och olägenheter, dels i anseende till afgiftens ringa belopp, utgörande blott ett eller några öre på hvarje helt mantal, hvilket belopp, enär den minsta enheten, sorn finge i Kronans räkenskaper upptagas, vore ett öre, ej kundo på de smärre hcmmansdclarnc fördelas, dels deraf att lägenheter funnes, hvilkas halmstädja till en del voro Kronan behållen och till en annan del indelt, af hvilket förhållande uppkomme ökade svårigKetér vid fördelningen af beloppet, som icke kunde ske annorledes, än ätt,."enligt motionärens uppgift, berörde afgift, den skattskyklige till mehn, fördubblades; och har motionären af dessa orsaker föreslagit, att ifrågavarande skatt måtte upphöra.
I anledning af ett vid sista riksdagen af motionären Aräckt förslag i enahanda syfte, erinrade dåvarande Stats-Utskott, hurusom Rikets Ständer redan vid 1850—1851 års riksdag för sin del beslutat, att sedan i sammanhang med öfriga undersökningar utrönt blifvit, huru mycket hvarje homman i medeltal under 21 år erlagt i halmstädja, eller den efter tionden lämpade afgift, sorn uti Skåne hvart sjunde år utgjorts, denna särskilda skatt skulle upphöra, emot det att hvad i medeltal för ett år sig belöpte tillädes penningeräntan; och enär, efter det Kongl. Maj:t under den 11 Maj 1855 meddelat Kongl. Kammar-kollegium nådig befallning om berörde förändrings verkställande, denna föreskrift jemväl belunnits uti 1855 års landsböcker vara behörigen iakttagen, hemställde Utskottet att omförmälda framställning finge förfalla, hvilken hemställan Rikets Ständer bifallit.
Då motionären icke nu visat att andra förhållanden härvid förekommit än de, som vid frågans bedömande nästlidne riksdag, redan tagits i betraktande, samt de svårigheter, debiteringen och uppbörden af ifrågavarande skatt uppgifvits skola medföra, icke numera, då densamma blifvit penningräntan tillagd, kunna anses vara af beskaffenhet, att föranleda sjelfva skattens upphörande, destomindre som någon kla - 4 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 45. gan i berörda hänseende från vederbörande tjenstemän, Utskottet veterligen, icke försports, torde motionärens förnyade framställning i ämnet lemnäs utan afseende. b) af Riksdagsfullmäktigen Måns Månsson från Kalmar län, angående den såkallade Landtågsgärdens upphörande, öfver hvilken motion Utskottet uti bilagan Litt.
A sig särskildt utlåtit. c) af Herr Berger, A. A., som förmält, hurusom, oaktadt Rikets Ständer redan vid 1854 års riksdag beslutat, att såg- och tullmjölqvarnar skulle befrias från grundränta samt endast genom bevillning beskattas, nämnde beslut ej ännu ledt till något resultat; men, enär det vore i sin ordning att Rikets Ständers ifrågavarande beslut bringades till verkställighet, så att såg- och tullmjölqvarnar icke längre måtte nödgas draga den tunga beskattning, deni nu ålåge, utan komma i åtnjutande af den befrielse härifrån, som dem blifvit tillförsäkrad, har motionären föreslagit, att Rikets nu församlade
Ständer måtte dels vid inkomsternas beräkning afdraga det belopp, som af såg- och tullmjölqvarnar såsom grundränta hittills utgått, dels anslå nödiga medel såsom vederlag för den del af nämnde ränta, som vore indelt, på det att ordinarie räntan af såg- och tullmjölqvarnar kunde under nästinstundande statsreglerings-period upphöra, eller ock, för den händelse bristande utredning skulle göra den af motionären föreslagna åtgärd omöjlig, att Rikets Ständer ville vidtaga andra nödiga åtgärder för det åsyftade ändamålets vinnande.
I afseende å denna fråga får Utskottet erinra att Rikets Ständer uti underdånig skrifvelse den 19 Juli 1854 anhållit, att, sedan genom vederbörande embetsverk ärendet blifvit fullständigt utredt, Kongl. Majit täcktes vid en kommande riksdag i nåder aflåta proposition, dels om skattlagda eller skattläggning underkastade såg- och tullmjölqvarnars befriande från grundräntor och deras utbytande mot bevillning, dels om vederlag af Stats-verket för de till åtskilliga ändamål nu anvisade dylika räntor, samt att Kongl. Maj:t uti Sin under nästlidne riksmöte till Rikets Ständer aflåtna nådiga Proposition, angående godtgörelse för indelningshafvare af sådane grundräntor, som till följd af qvarnars nedläggande afskrefvos, i nåder meddelat Rikets Ständer, att frågan om grundräntornas afskaffande för qvarnar i allmänhet föranledde till vidlyftiga, på Kongl. Kammar-kollegii handläggning beroende förberedande åtgärder, hvilka då ännu icke hunnit fullbordas.
Med anledning häraf förbehåller sig Utskottet att, efter tagen kännedom om hvad derefter i ärendet blifvit tillgjordt, få, i anledning af förevarande motion framdeles afgifva särskildt yttrande.
Den del af ordinarie räntan, som blifvit åtskilliga Stater, Yerk, Inrättningar och Tjenstemän anvisad och indelt, beräknades af Rikets sednast församlade Ständer till 2,685,000 R:dr Runt, men kommer nu att minskas till följd deraf, att de indelta löner, hvilka tillförene åtföljde Förste landtmätare-befattningar, blifvit, enligt Rikets Ständers beslut i underdånig skrifvelse den 6 Februari 1858 angående reglering af utgifterna under Riks-statens sjette Hufvudtitel, med ett enda Stats-Utskottets Utlåtande N:o 45. undantag, indragna mot ersättning i penninge-anslag och de indelta lönernas värde sälunda kronan belnlllet med 16,082 R:dr 10 öre.
Med iakttagande af detta afdrag, i rundt tal upptaget till endast 16,000 11:dr, finner Utskottet det vid förra riksdagen beräknade belopp af indelta ordinarie räntan icke för öfrigt påkalla någon förändring, hvadan detsamma bär utföres med R:dr 2,669,000: — Den Kronan behållna delen af ordinarie räntan blef vid förra statsregleringen upptagen till R:dr 1,912,000: — och har uppgått år 1855 till « 1,915,996: - „ 1856 „ * 1,982,516: — ,, 1857 „ „ 2,029,591: - eller i medeltal för dessa tre år till .... ,, 1,976,041: — Härtill komma: dels restantierna, som från 1858 års början blifvit sammanslagne med de inkomst-titlar, på hvilka de uppkommit, och för denna titel förslagsvis upptagas till „ 12,000: — dels Förste Landtmätarnes ofvan omförmälda löneräntor, som numera äro kronan behållna . , 16,000: — dels ock, i öfverensstämmelse med hvad 1857 års Statsrevisorer uti sin afgifna berättelse pag. 104 samt Kongl. Majk genom