Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
När innehafvande af bränningsredskap eller brännvinstillverkning eller försäljning, såsom olofliga åtalas, ansvare mannen för hustruns åtgärd, änskönt hon förebära skulle, att förbrytelsen utan hans vilja och vetskap tillkommit; äfvensom husbonden för hvad eget husfolk och tjenstehjon, på stället, der han bor och vistas, kunnat företaga.
Begås sådana förseelser, under husbondens eller egarens vistande å annan ort, af hans tjenare eller legofolk, blifve de sjelfve derföre ansvarige, så framt de ej dertill bevisligen erhållit hans befallning, i hvil - i5o Bil. t.
Exped-Uts7;oCt<ls Memot-ial, N:o 3^4' ken händelse bestraffningen honom drabbe.
Är i slikt fall husbonde oskyldig, behålle han det honom tillhöriga redskap, hvars värde af förbrytaren utbetalas bör.
Om JBrännmnsfär säljning. 50 §•
Försäljning af brännvin vare i allmänhet icke lofgifven under en kannas belopp, å andra ställen å Landet, än Gästgifvaregårdarne, och, om
Gästgifverihållningen är emellan flera åboer fördelad, endast hos den åbo, hvilken efter tour densamma besörjer, samt i Städerne, än der minutering är lagligen tillåten; Jordbrukare må dock obehindradt kunna, till underhafvande och sådana personer, som hos dem förrätta arbete, försälja ett ringare qvantum, men icke under $ kanna åt en hvar.
K. Mits Befallningshafvande ega dessutom att sparsamt och efter noga ompröfvande tillåta försäljning af brännvin i minut, å ett eller annat ställe, vid segelled, samt vid sommaroch vintervägar, som, utan att vara landsvägar, allmänt begagnas, äfven ock, der behofvet för forslande det synnerligen fordrar vid allmänna lands- och farvägar.
A minuteringsställen bör godt och rensmakligt Svenskt brännvin hållas till salu, efter den taxa, som å Landet af K. Mits Befallningshafvande och i Städeyne af jyiagistratetne utsattes.
Bil. t.Exped.-Utsliottels Memorial, Nio 3y4- lö t 51 §•
Den, som i minut försäljer brännvin, utan att dertill vara berättigad, bote första gången loRdr, samt, om han oftare dermed beträdes, 20 Rdr hvarje gång. 52 §.
Då brännvin till salu föres, må utdelning eller mätning deraf icke ske på torg, i hamn, eller å öppen gata inom Stad, icke eller, under marknad å Landet, vid det ställe, der stånd eller bodar för sjelfva marknaden äro uppsatte, utan bör säljaren föra brännvinet i Stad till köparens hemvist eller eljest inom hus och gård, samt vid marknad å Landet på serskildt dertill af Kronobetjeningen anvisadt ställe, för att till köparen uppmäta, hvad han, till minstenkanna, åstundar.
Den häremot bryter, bote såsom i nästföregående $. stadgadt är, och blifve derjemte, vid hvarje slik händelse, förlustig det brännvin, han å sådant olofligt försäljningsställe medfört. 53 $• Källare- och Värdshusidkare, Marketentare och de, som i Städerne hålla egentliga Näringsställen, hvarest spisning gifves, vare, derest de sälja brännvin i minut vid andra tillfällen , än måltiden, förfallne till 10
Rdrs böter den första gången och till 20 Rdr den andra, samt tredje gången, jemte erläggande af sistberörde böter, näringsrätten för alltid förlustige, eller, om de såsom arrendatorer den utöfva, icke vidare berättigade att slik näring innehafva el - ]5a Bil. t. Exped.-UtsAottets Memorial, N:o 374. ler förestå.
Yid ansvar, såsom för oloflig bränn-* vinsförsäljning, må icke uti öppna salubodar och på apothek brännvin i minut utgifvas.
Den, som vid Bruk och Herregårdar, efter serskildt aftal med egaren, lemnar spisning åt hans husfolk eller åt resandes betjening, böter 20 Rdr, om han, vid andra tillfällen än måltiderna, eller till andra personer än ofvannämnda, egarens eller resandes enskilde tjenare, utminuterar brännvin.
Förbryter han sig oftare, bote 4°
Rdr och håfve icke vidare frihet, änskönt han derom med Gårdsegaren öfverenskommit, att mat eller dricka till förtäring på stället afyttra.
Om vid Grufvor, större Bruk och Manufacturier, Värdshus för resande erfordras, skall sådant hos K. M:ts Befallningshafvande anmälas och hans tillstånd för inrättandet af dylika Värdshus begäras. 54 $• Vid Kyrkor på Landet, och inom F mil deromkring, må ej, uppå Sön- och Helgdagar, hvarken å Gästgifvaregårdar, eller å andra minuteringsställen, eller af hvem det vara må, brännvin i större parti eller i minut försäljas, utom till resande och vägfarande eller vid måltider.
Bryter någon häremot, plikte första gången 20 Rdr; sker sådan förbrytelse andra gången, bote förbrytaren 4°
Rdr; återkommer han tredje gången eller oftare, bote enahanda belopp och vare näringsrätten för alltid förlustig. 55 §•
Mil. t. Exped.-Utsliottets Memorial, N:o 374- l33 55 §•
Försäljer någon, som rättighet till bränna vinsminutering icke innehafver, eller en dertill berättigad annorlunda, än vid måltider åt äpisande gäster, brännvin i minut till en ellet flera personer af den menighet, som å Landet är samlad vid Ting, Uppbördsstäuimor, Mantalsskrifning, Mönstringar, Husförhör, Auctioher, Kronoskjutsningar, Skallgångar och andra sådana till större folksammankomster ledande förrättningar och anstalter, bote han första gången 20 Rdr
Och sedan dubbelt; vid enahanda ansvar, må ej eller under marknader brännvin i minut, undantagande vid måltiderna, försäljas, och sådant alldeles icke hos andra, än dem, som antingen ega rättighet att på stället brännvin utminutera, eller ock fått K. M:ts Befallningshafvandes serskilda tillståndsbref att der under marknaden spisqvartersnäring idka, och hvilkas antal alltid bör blifva så inskränkt, som Aehofvet möjligen medgifver. 56 §.
Beträffande brännVinsförsäljninger. i Städerne, utom den i Stockholm, hvarom K.
M:É serskildt i Nåder förordnat, ege K.
M:ts Befallningshafvande att, efter Magistratens hörande, bestämma det antal af Värdshus, Källare och Näringsställen, som för hvarje Stad kan Annas behöfligt, hvilket antal bör vara så inskränkt, som skäligt är; skolande Magistraterl Stoga tillse, att endast ordentlige och välfrejBihaiig t> R.S:s Prot. io:de Samh i Bandi 3 Hlijti aö i54 Bil. t. Éxpecl.-UtsJiottets Memorial, N:o 37^. dadé personer få uti Städerne brännvin utminutera; och kommer i öfrigt att med brännvinnsförsäljningen i Stad förhållas, på sätt i 55 §. stadgas, vid der utsatta ansvar och böter. 57 §-.
A alla Näringsställen i Städerne skall, då ntminutering af brännvin der är tillåten, dörren lemnäs oläst; och må, vid ansvar, som för oloflig brännvinsförsäljning, utminuteringen icke annorstädes än i krogrummet företagas.
58 $.
Hvad till förekommande af oloflig brännvinsförsäljning är förordnadt, må icke lämpas på den, som under påstående tåg, med vederbörande Befälhafvares eller Kronobetjeningens vetskap och tillåtelse, ntgifver i minut brännvin åt dem af manskapet, hvilka blifvit hos honom inqvarterade. 59 5.
Ej må köpare till vittne åberopas eller för ojäfvig antagas i fråga om försäljning af det brännvin, han sjelf sig tillhandlat; hvaremot köpare, derest han i öfrigt finnes ojäfvig, må vittna derom, att brännvin blifvit till andra personer vid samma tillfälle försåldt. 60 §.
Svenskt brännvin må inrikes orter emellan fritt föras; tili förekommande likväl af utländskt brännvins insmygande, bör å brännvin, då det sändes från Stad, med fartyg, som passerat saltsjö, tagas förpassning, hvilken icke skall kunna af Tull-kammaren utfärdas, innan försända - Bil> t. Exped.-TJ(.slottets Memorial, N:o 374.
155 ren aflemnat tillverkarens, under edelig förpligtelse, utgifna tillverkningsbevis; äfvensom, när brännvin föres ifrån Skärgård sjöledes, slikt tillverkningsbevis bör varan åtfölja.
Uraktlåter någon hvad sålunda föreskrifvet är, hvarunder dock skepps-besättningens förråd, räknadt till 2 kannor på man, ej inbegripes, vare det utan bevis förda brännvinet förbrutet, derest egaren ej gitter med tillförlitliga bevis styrka, att detsamma är af inhemsk tillverkning.
Finnes detsamma vara å utländsk ort tillverkadt och förthy till införsel i Riket förbjudet, straffas förbrytaren såsom för oloflig införsel.
Till utrikes ort må Svenskt brännvin utföras emot den i Tulltaxan bestämda afgift. 61 §.
Jemte det K. Msts Befallningshafvande böra öfver efterlefnaden af allt hvad här, angående brännvinsförsäljningen, stadgadt blifvit, hålla alfvarsam hand, skall det ovilkorligen åligga Krono- Stads- och Policebetjente samt andra vederbörligen förordnade personer, hvar inom sitt district, att på Gästgifvaregårdar, Källare, Värdshus och öfriga Näringsställen, deröfver hafva en noggrann uppsigt.
Föreskrifter i afseende på Författningens >.verkställighet. G2 §.
Alle och en hvar ege rättighet att förbry - v56 Bil. t. Exped,-Utskottets Memorial, N:o 074, telser emot denna Författning angifva, undan® tagande barn emot föräldrar, samt tjenstehjon, under den tid de i tjensten äro, emot husbondefolk, men endast allmänna åklagare ega att anställa visitationer och göra beslag, som likväl alltid böra verkställas i två tillkallade vittnens närvaro, samt åtal utföra, hvilket, då förbrytelser hos dessa publike betjente af andra angitvas, bör ske på angifvarens äfventyr och ansvar, om angifvelsen saknar grund, eller anledning, eller diktad är, De fall undantagne, då brännvinsredskap finnas antingen ostämplade, eller ock stämplade till större innehåll, än hvartill egaren får dem bruka, må, vid skeende beslag hos någon till brännvinsbränning berättigad och i behör rig ordning antecknad, hvarken pannan utbrytas och jemte tillhörande redskap egaren fråntagas, eller rättigheten till brännvinstillverkning honom förmenas, innan, efter föregånget laga åtal, första domstol i målet förklarat redskapen förbrulna, utan eger åklagaren blott, vid af honom gjorda beslag, att, till förekommande af förblandning eller förbytning, märka så beskaffad panna och öfriga redskap medelst påslående af en tjenlig stämpel; åliggande det beslagaren att, vid slika confiscationstillfällen, låta i ojäfvige vittnens närvaro verkställa pan-, nans uppmätning och beslagsstämplingen af en till brännvinspannors justering behörig person, likväl ej af den Justerare, som tillförene paulian uppmätit och stämplat.
Bil, t.
Exped,-Utskottets Memorial, N:o 374- 1^7 63 §.
Undersökning eller visitation, i afseende på oloflig brännvinstillverkning samt missbruken ined otillåten pannerymd och öfverflödiga redskap, eller deni, som af oberättigade personer innehafvas, må ifrån kl. 5 om morgonen till kl. g om aftonen anställas uti kök, brygg- och bageristugor och andra dertill nyttjade rum eller byggnader, hvilka för brännvinstillverkning kunna vara inrättade.
Beslagarne, så framt de vilja tillgodonjuta det beskydd dem lagligen tillkommer, höra, vid dylika tillfällen, synbart på sig bära deras brickor eller andra för dem påbjudna tecken, eller, i brist deraf, deras fullmagter eller förordnanden, hvilka alltid, innan visitation eller beslag göras, skola på stället uppvisas; vare likväl'ordinarie, i orten kände och boende, Krono- och Stadsbetjente frikallade från skyldigheten att deras behörighet till sådana förrättningar styrka.
Ingen må, vid 33 Rdr 16 sk. bot, vägra beslagare att på ofvanberörde ställen visitation företaga: desse vare icke eller något ansvar för densamma underkastade, oansedt någon förbrytelse ej upptäckes.
Våldföras, vid dessa och dylika tillfällen, Krono- eller Stadsbetjente eller andre tillförordnade beslagare, eller sker våld i anledning af redan gjordt beslag, eller föröfva beslagare sjelf— ve våld i oträngdt mål, gånge dermed såsom Allmänna Lagen 18 Cap. 8 och g §§.
Missgernings-Balken, jemförda med Kongl. Förorduin - 358 Bil. t.
Exped,-UttTiottets Memorial, N:o 374. gen den 20 Januarii 1779» för slika fall ut stakar.
Skulle, under den tid brännvinsbränning äi tillåten, beslagare vilja anställa undersökning om pannerymden, vare lian skyldig, om pannan nyttjas, när lian sig i detta ändamål infinner, att afbida tiden, då den afrunnit, så att undersökningen icke må för panncegaren medföra 0- lägenhet eller skada. 64 §.
Om någon af de betjente, som böra vaka öfver efterlefnaden af denna Författning, sjelf bryter deremot, förmedelst olofligt innehafvande af bränningsredskap, brännvinstillverkning eller försäljning, vare lian förfallen lill dubbla böter och miste tjensten; begår* lian sedermera sådan förseelse, varde lian, hvad böterna beträffar, ansedd som annan enskild man. 65 §.
Beträdes de i 61 §. omförmälde betjente, eller de, som förordnas att brännvinsredskap under försegling ställa, med vårdslöshet och försummelse i deras skyldigheter och i den tillsyn dem åligger öfver hörsammandet af livad här föreskrifves, må de, efter omständigheterna, alldeles eller på viss tid, af vederbörande från tjensten skiljas, eller ock varda belagde med i 1 Cap. 7 §.
Utsöknings-Balken utsatta ansvar. 66 § Alla i denna Förordning utsatta böter fördelas sålunda, att Kronan tillfaller en tredjedel, och Målseganden, der han saken vid Domstol sjelf utförer, två tredjedelar.
Varda förbrytel - Sil. t, Exped.-VLskottets Memorial, N:o 374- *§9 serna hos Fiscaler eller Kronobetjente eller andra för tillsynen behörigen tillförordnade personer angifna samt målen af dem, på sätt 62 §, innehåller, instämda och utförda, då skall målseganderätten eller två tredjedelar af böterne, till hälften emellan angifvaren och åklagaren fördelas.
Bränningsredskap eller brännvin, som lörbrutits, skola fördelas på enahanda sätt; böran-j de så väl redskapen sorn brännvinet på offentlig
Auction försäljas och beloppet i Saköres-Längden redovisas; hvadan ock vigten af kopparen, eller den metall, deraf annars redskapen består, skall med Auctions-Protocoll bestyrkas.
Till redskap, som förbrutna anses, räknas brännvinspanna eller kittel, pannebröst, balt, pipor, slang och annan afkylningsredskap, eller det som deraf vid oloflig bränning nyttjas, eller otillåtligen innehafves. 67 §.
Böterne skola gäldas af den pliktfälldes egendom i löst och fast, så långt den räcker, med förvandling endast af bristen; börande K, M:ls och Kronans rätt icke förr utgå, än Målseganden sin andel njutit.
Vid böternas förvandling, som till fängelse vid vatten och bröd må ske, skola emot böter af ro Rdr belopp svara 8 dagar, derutöfver till och med 20 Rdr 12 dagar, derutöfver till och med 5o Rdr 16 dagar, samt emot böter öfverstigande sistnämde belopp 20 dagar, såsom det högsta, hvartill någon för ifrågavarande förbrytelser dömas må: våldsmål och annat ofredande härunder ej inbegripne. i6o Exp. TJtsls.
N:o ijfåi Har någon del af böterna i penningar utgått* så att allenast återstoden kommer att förvandt las, bör kroppsplikten minskas, allt efter afbetalningens förhållande till hela bötessumman* intill det i 5 Cap. 4 §.
Straff-B:n utsatta ringaste straff af fyra dagars fängelse vid vatten och bröd. 68 §.
Besvär* röraöde debitering eller taxering af de för tillverkning eller försäljning af brännvin bestämda afgifter* fullföljas i den ordning, sont förbehandling af frågor ota debitering eller taxering af allmänna Bevillningen är föreskrifven.
Förbrytelser emot delina Författning böra så i Stad som å Landet vid Allmänna Domstolarne åtalas och afdÖmas, med undantag af frågor om oloflig brännviiisförsaljniug i de Städer, der serskild Police-inrättning finnes, hvilka af densamma i hittills vanlig ordning behandlaSi N:o 3j4\.
Uppl. o, godk. hos Ridd. och Adeln d. 19 Febr. i83d. Preite-Ståndet d. 22 — — *) Borgare-Ståndet d. .32 — — Bonde-Ståndet d. 22 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse , med Förslag till ny Förordning, angående Brännvinsbrännings-rättigheten. S. A. K.
I anseende till det af erfarenheten ådagalagda behof - *) Se vidare Borg.-St.
Utdr. för den 22 Februarii.
N:o 374#» ^7^ töt behofvet utaf åtskilliga förändringar i nu gällande Författningar, angående rättigheten och vilkoren för Brännvinstillverkning, försäljning och consumtion, hafva R.
St., för deras del, öfverenskomtnit om närlagde underdåniga Förslag till Författning om grund erne för Brännvinsbrännings-rättighetenj, afgif terne derföre samt om hvad vid tillverkning och försäljning af Brännvin iakttagas bör; med öfverlemnande af hvilken föreslagna Författning, R.
St. i underdånighet anhålla, det E. K. M., med gillande deraf, täcktes densamma till underdånig efterrättelse i Nåder låta utfärda.
Uppl. 0. godk, hos Ridd. och Adeln d. 8 Febr, i83o, Preste-Ståndet d. 10 — —•
Borgare-Ståndet d. 10 — — Bonde-Ståndet d> 11 — •— Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående ändring uti 2.5 Cap., 1 Rätteg.
B. och i sammanhang dermed, äfven i 12 Cap. 2^.2 mom. samma *) Se Memorial N:o 3y4‘ Bihang t. R.
S:s Prot. io:de Sami. 2 Band.
; Tläft, ii lös Exp. Utsi.
Färsing till and.
Balk, sådant det lyder uti Kongl. Kärkiq, ringen den 10 September 1823. S. A. K. Uti till R.
St. aflåten Nådig Proposition, af den 5 Febr. sistl. år, har E. K.
M-, under förklarande, alt den, som emot Ilärads-Rätts Utslag vädjat, i allmänhet icke saknar nödigt rådrum, att bereda sig till sakens fullföljande vid LagmansTing, helst sådant icke, utan hans eget begifvande, kommer i fråga förr, än minst tre veckor förflutit från det Härads-Bättens Utslag loll, och merendels ännu längre tid, ända till hela året, dertill medgifves, men att deremot dels en ovilkorlig föreskrift för vädjande part, att sitt Käremål å första Rätlegångsdagen af Tinget framställa, skulle vid Lagmans-Rätt, der många mål fullföljas, möjligtvis medföra svårighet, och dels på Lagmannen syntes ankomma, att, sedan parterne blifvit uppropade, med afseende på de hinder, som kunna uppgifvas, samt på Rätlegångsärendenas mängd, bestämma tid för Kävomålets fullföljd, föreslagit R.
St. en sådan ändring uti 20 Cap. 1 §.
Rätteg. B., att samma Lagrum erhölle följande lydelse: ”Nöjes rnan ej åt then dom eller utslag, som Härads-Rätt i hufvudsaken, å Tinget, eller vid laga syn i jordalvist, eller husesyn å prestebol, frälse- eller skattehemman, fällt häfver; tå må han vädja med tre mark under Lagman, antingen genast, eller sist innan åttonde dagen gått till ända, then inräknad tå domen föll: och Exp.
Furslag till lind.
Shrifv, N:o 3?5. i63 Häradshöfding skrifve strsxt å domen, att han lagliga vädjat, och bär saken fullfölja å nästa Lagmans-Tmg: vare ock then, som vunnit, skyldig att underrätta sig af Domaren om vädjadt är: och ther så skedt, läte ock han thel teckna, till sin rättelse, å Dombref sitt: ther må ej fordras serskild betalning före.
Vädja the båda; gånge dermed sammaledes.
Parterne skola sedan tili Lagmans-Ting komma, utan stämning eller serskild kungörelse, "vid upprop, som af Lagmannen hålles; och utsatte Lagmannen, då första uppropet slutas, genom anslag å Rättens dörr, viss dag therefter, innan klockan sju eftermiddagen, såsom then sista tid, hvarå kärande parter måge theras käromål fullfölja och svarande parter till svaromåls af gifvande sig anmäla.
Khen som tå sig icke infunnit, håfve sin talan vid Lagmans-Rätten förlorat.” Hålles Lagmans-Ting närmare, än treveckor efter HäradsTing, och säger then, som vädjat, att han ej kan saken så brådt fullfölja; tå skall then å Lggmans-Ting året ther efter fortsättas: skrifve ock Häradshöfding thet, å Dombref theras.
Vädja the ej, som nu är föreskrifvet: ståiule Häradsdom fast.”
Och som E. K.
M. derjemte ansett serskilda böter för uleblifvande till Lagmans-Tings slut icke böra ega runi, då talans förlust för uteblifvande å annan tid, under Tinget, utstakas, har E. K. M., i sammanhang härmed i Nåder föreslagit äfven den ändring i 12 Cap. i §. 2 mora.
Rälleg. B., sådant det lyder i Kongl. Förklarin - 164 Exp. Utsk.
N:o 3^5. gen den io Sept. i8a3, alt i stället för orden; “kommer hvarken kärande eller svarande å landet innan Tingets slut, eller i stad innan rättegingslimman ute är, bote hvarthera dubhell;“ må sättas: “kommer hvarken kärande eller svarande å landet innan Ilärads-Tingets slut, eller i stad innan Rällegåugstimman ute är, höte Lvarlhera dubbelt.15
Vid öfvervägande af denna Nådiga Proposition hafva R.
St., med afseende jemväl derå, alt saknaden af föreskrift i Lagen, inom hvad lid kärande parter böra under Lagnians-Ting sin talan i lagvadda saker fullfölja, medförer flerehanda olägenheter, så väl för svarande parter som för Domare och Nämnd samt förorsakar långsamhet och oordning i ärendenas behandling, funnit skål antaga de här ofvaninförda, af E, K, M:t i Nåder föreslagna förändrade redaclioner af 25 Cap. i §. samt i a Cap. a §. a mom.
R:g.
B:n; dock få R.
St derjemte i underdånighet anmäla, att, deTest E. K.
M:t skulle i Nåder bifalla den under R.
St:s pröfning varande fråga om Laginaus-Rätlerues och flera andra Domstolars indragning, torde i sammanhang dermed ofvannämnda Lagrum erfordra en förändrad lydelse, lill hvilken jemte flera andra Lagrums förändring R.
St. skola underdånigt förslag afgifva.
N:o 376. it>5 JV.-o 3y6.
Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adeln d, 11 Febr. i83o.
Preste-Ståndet d. 12 — — Borgare-Ståndet d. ta — — Boude-Ståndet d. i5 — •— Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående Förklaring öfver Kongl. Maj:ts Nådiga Förordning den 18 December 18 n3, S. A. K. Rikets Ständers uppmärksamhet har blifvit fästad å den olika tydning, hvilken gifvits åt E. K.
M:ts Nådiga Förordning, den 18 December 1823, deri stadgas, att åverkan å allmänning eller å andras enskilda egor skall beläggas med lika böter, som 6a §. i i8o5 års Skogs Ordning utsätter för åverkan å Kronopark, Gehäg och Djurgård, i thy att åtskilliga Domare ansett denna Förordning tillämplig till de fall, då Skatteman öfverträdt dispositionsrätten af skogen å egna egor, en åtgärd, som, hvad Ekeskogen angår, varit, enligt 38 §. i ofvanåberopade i8oö års Förordning, belagd med lika ansvar, som slik åverkan å andras enskilda egor, hvaremot andre Domare ansett sistnämnde
Författning vara en för serskilda fall stiftad
Lag, deraf någon utsträckning utöfver dess ordalydelse ej borde ega rum; och emedan i8o5 års Förordning, på sätt förut nämndt är, stadgar, alt den, som olofligen fäller
Ek å egna egor, derföre skall vara underkastad enahanda ansvar, som om dylik iver - l6G Exp. Uuh.
Ian skett å andras, eller hälften af de böter, sorn lör åverkan å Kronopark eger runi, samt då sedermera, (»enoui Kongl. Förordningen den 18 December 1823, bestämmes, att åverkan å allmänning eller andras enskilda egor skall beläggas med lika ansvar, som örn förbrytelsen egt rum å Kronopark, anledning ej torde saknas till den olika tolkning af berörde lagstadgande, sorn vid Domstolarne eger rum, och hvarigenom dubbla böter emot de af Lagstiftaren åsyftäde kunnat ådömas.
Enär härtill kommer, att villrådigheten än mera blifvit ökad genom den Förklaring, som öfver 1823 års Författning den j 3 December 182- utkommit, eftersom deruti föreskrifves, att 1823 års Förordning ej eger tillämplighet till de fall, då åverkan å Kronohemman eller Boställe blifvit af Åboen eller Boställshafvaren föröfvad, hvaraf skulle rättvisligen kunna dragas den slutföljd, att Lagstiftarens mening vore, det stadgandet borde tillämpas, då Skatteman öfverträdt dispositionsrätten af sin skog, helst undantag i berörde
Förklaring ej till detta fall blifvit utsträckte, men R.
St., på de här ofvananförda grunder, ej kunna, för sia del, en sådan tolkning godkänna, få R.
St. hos E K. M. i underdånighet anhålla, det täcktes E K. M. öfver berörde Förordning af den 18 December 1823 i Nåder meddela den Förklaring, att den endast må anses tillämplig till de bestämda fall, då åverkan sker å allmänning eiler å andras enskilda egor.
Rikets Ständer framhärda etc. Exp. Utsi:.
N:o 377. 167 N:o 377.
Uppl. o. godin hos Ridd. och Adeln d, 11 Febr. t83o.
Preste-Ståndet d, 12 — — Borgare-Ståndet d. 12 — — Bonde-Ståndet d. i5 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse. angående förändrad redactiön af ost <$'. i Kongl.
Förordningen om Sliogarne i Riket j den 1 Augusti i8o5. S. A. K. Sorn hos R.
St. förekommit, atf, ■—enar 62 §„ af Kongl. Förordningen om Skogarne i Riket, ~d< n 1 Augusti j8o5, bestämdt förklalar: att den, som på ett eller annat sätt skadar växande Ek, derföre skall böta, som för åverkan, eller 20 Rdr, — Domare, med stöd af Lagens ordalydelse, kunna lämpa detta höga ansvar till de fali, då Växande
Ek blifvit skadad genom, af oförsigtigt svedjande, uppkommen skogseld, samt bos C
St, jemväl blifvit anmäldt, att berörde §. sålunda skall af en del Domare förstås och eflerlefvas, men obilligheten af en sådan tillämpning lärer vara synbar, få hos E. K. M., R.