Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan PROFESSORN. Välkommen, välkommen!
GlömGERTRUD (smeksamt).
de mig verkligen.
Hos idealerna.
Möjligt, möjligt. glömma sig.
(Hilma kommer).
I ädlare sällskap kan man inte PROFESSORN (lätt förvånad).
Skulle jag ha gjort honom orätt!
(Ser på sin klocka). några ögonblick.
(Till Hilma:) Min vän, klockan tio går jag in till mig.
Tre timmar från mitt arbete är redan mer än nog. en dotter att gifva bort.
Sju.
Ja, då ha vi väl gästerna här inom
Visserligen inte, visserligen inte.
(Afsides:)
Men så ha vi heller inte alla dagar PROFESSORN.
Sant, sant.
Väl att barnet valt
De föräldrar, som tvinga sina barn, göra
visserligen en synd.
Men det förefaller mig, som
om jag höll på att glömma något --.
Jo, det var sant!
Kanske, kanske att Björnklo vill komma och se på mitt bibliotek, så kunna vi få
språka en stund?
Ännu hafva vi en qvart på oss. nöje.
(De gå till höger 2).
Det ska' för mig bli ett stort HILMA.
Är nu allting i ordning?
Nej, na-
turligtvis har Lisen glömt att sätta blommor i
vaserna.
Man kan då aldrig lita på någon annan Kort paus).
än sig sjelf.
(Tar ett par blomvaser, går till höger 1.
GERTRUD. (Blygt:)
Jag är så glad att du ämnar
fortsätta dina studier, Olof. Och nu äro vi vänner -- inte sant?
(Räcker Olof handen, som han dock icke fattar).
i din lycka.
Jag ska' som din kusin alltid delta'
GERTRUD (ser efter honom).
O, hvad det är svårt att veta hvad som är rätt! _________
Gertrud är inte så dålig som du tror, Olof.
LISEN (i dörren till höger 1,
med Dady på armen.
Gertrud, du!
Hviskar brådskande:)
Lisen springer in i sängkammaren, sticker fram hufvudet).
Det var väl ingen som såg mig?
Nej, ingen.
Det var väl, det.
Öppna sängkammardörren!
(Gertrud lyder.
(Hviskar:) Söta Gertrud lilla, låt dörren stå på glänt.
Här ska' inte tändas ljus, och då kan jag få se dom allesammans.
-- Jag tog Dady med
mig -- der ute höll dom på att skrämma ihjäl honom -- han skäller aldrig på fint folk, nej, det gör han inte, och -- -- Mamma kommer.
(Stänger igen dörren, öppnar den sedan försigtigt). _________
Tala inte om att vi ä' här!
Sedan IVAR.
PROFESSORN. HILMA (från höger 1, bärande
Se så der, ja.
Nu är då ändtligen allt i BJÖRNKLO.
ett par blomfylda vasar).
ordning.
Kom hit, får jag se på din toalett, liten.
Den är verkligen förtjusande.
så vacker kläd -- -- (hejdar sig, stampar i golfvet).
Det enda som fattas är ett par blommor i HILMA.
Jag tror att jag aldrig sett en
håret.
Men se der ligger ju din bukett!
I san-
ning praktfull.
Böj ned hufvudet litet.
(Tager
ett par törnrosknoppar ur buketten och fäster dem i att vika en råtta af sin näsduk).
Gertruds hår.
Ivar kommer från höger 2 sysselsatt med GERTRUD (till Hilma).
Fröken Valborg kommer naturligtvis med i HILMA (slutar ordnandet af blommorna).
du vet.
Så --.
Nu buketten i hand, och det fins ingenting att anmärka på min lilla flicka.
(Det ringer):
Tyst, nu äro de här!
IVAR (tittar i fonddörren).
Hon är illamående som
Det är tante Amalia och farbror Ludvig!
äro redan i tamburen.
Vill ni vara så goda och stiga ut.
Gästerna
HILMA (i dörren till höger 2).
Jag har bedt slägtingarna
stiga hit in. (Professorn, Björnklo komma).
säger.
Sokrates namnet sanningsökaren -- men -- (Björnklo går fram till Gertrud, Professorn tittar naturligt.
Visserligen, visserligen förtjenar, som
häpen efter honom).
Jaha, jaså, naturligt, helt visst
BJÖRNKLO (med en blick på blomDe dömda ha kommit i nåd.
(Kysser _________ morna).
Gertruds hand).
FRU HILLNER (medelålders, mycket elegant).
lighet att tänka på de behöfvande med en liten fest.
Du kan inte föreställa dig en sådan sommar!
Sådant landtställe, sådana grannar, och ack! sådant regn!
Tack, söta Hilma, för din vän-
Björnklo, en bekantskap från Lysekil; kapten DIREKTÖR HILLNER.
Tillåt mig att för dig presentera kapten
Björnklo, min svåger direktör Hillner, fru Hillner.
Glad göra herr kaptens bekantskap.
Är kapten Björnklo stockholmsbo?
Inte numera.
Jag har tagit afsked, och äm-
nar nu skatta åt allas vår moder, jorden.
Det låter hemskt!
der sig till Gertrud).
Inte just.
(VänFRU HILLNER (harmset till Hilma).
Det är den rike Björnklo.. fideikommissarien.
Åh, är det han!
Så distinguerad, så origiFRU HILLNER.
nel! (Artigt:)
Regnade det mycket i Lysekil, herr kapten?
idel solljus.
För mig var der FRU HILLNER.
rosen?
Ack, de badorterna äro charmanta in-
Ah -- --!
Och för Gertrud!
Inte sant, lilla
rättningar!
Min man och jag blefvo förlofvade i DIREKTÖR HILLNER.
(Slår sin man på axeln med solfjädern).
Förlåt, hvad sa' du, min vän?
Jag sa', att badorterna äro charmanta inrättDIREKTÖR HILLNER.
FRU HILLXER.
deras bekantskap.
(Vänder sig ånyo till professorn, med hvilken han samtalat).
FRU HILLNER (hastigt). _________
Ja, isynnerhet för den, som slipper göra
Ivar, kom hit och gif tante en kyss. (Sätter sig).
Sedan FRÖKEN ASSESSOR HOLM.
BONN. OLOF.
fasligt så halt det är i förstugan.
Der måtte vara nyskuradt.
God afton, god afton, mitt herrskap.
Assessor Holm, min kusin, -- kapten Björnklo.
Mjuka tjenare.
Men jag undrar om det inte HILMA.
ASSESSORN.
Välkommen, bror, välkommen.
(Presenterar:)
är kallt i tamburen för ytterkläderna?
Jag ska' låta ta in dem sedan.
här spårvagnarna äro -- --
Det är fasligt så obehagliga de FRÖKEN BONN (enkelt klädd).
Jag kommer visst lite sent, men när man har pligter att uppfylla -- -- HILMA.
(Till Hilma:) God afton, snälla
klo. (Olof kommer från fonden.
Helsar).
Baron?
FRÖKEN BONN.
Min halfsyster, fröken Bonn, -- kapten Björn-
Nej, olyckligtvis, bara simpel adelsman.
Rang betyder föga; ett ödmjukt FRÖKEN BONN.
sinne gäller mer.
(Ropar Ivar, som kommer motnen).
sträfvigt, och kysser honom.
Ivar torkar sig om munHILMA (till Björnklo).
svärmisk, min kära Louise.
Men hvad tror du om farmor, Gertrud?
Litet läserska!
Har alltid varit en smula
henne i tamburen!
(Springer ut i fonden).
Jo, hon kommer, det är säkert.
Nu hör jag
näm öfverraskning.
Jag fruktade verkligen, att Gertrud skulle hänga fast vid den opraktiska ligtvis misstog jag mig.
Ja, lyckligtvis. gamla idén om »en koja och ett hjerta» -- men lyckOLOF.
Ja, kära Olof, det var i sanning en ange-
FRU HILLNER (till Olof).
FARMOR.
Sedan MANTELL. of Gertrud).
FARMOR (från fonden, åtföljd
en äldre tjenarinna synes).
Kom och hämta mig, precis klockan nio, Karin.
God afton, allesammans!
(Utåt tamburen, der
(Professorn för henne till en soffa, der båda taga plats).
Behagar mamma en kudde bakom ryggen?
Nej, tack, min vän.
Vi gamla ha rygg att FARMOR.
Det var visserligen en kär syn.
bära allting, till och med ålderdomen.
God dag, kapten!
Liten ser ut som en prinsessa -- gör
hon inte?
Drottning blir hon, den dag hon får krona i sitt hår.
Nåå, Ivar?
(Kysser Ivar).
THURE MANTELL (i fonddörren).
Fracken lider af utslag, af utslagen punsch, menar jag, och ligger hos skräddaren under behandling.
Är det mycket främmande, vänder jag tvärt.
(Halft urskuldande till Björnklo:) En familjeolycka.
Jag tycker om familjeolyckor; de äro vanHILMA.
Stig du in.
Idel gamla vänner och bekanta.
ligen trefliga.
(Mantell kommer).
Konglig sekter Mantell -- kapten Björnklo.
Björnklo?
Sida 25: slägten adlad år 1695 MANTELL.
och uppkallad efter den björn, ur hvars ramar dåvarande förste lifjägaren hade nåden rädda rikets kronprins, sedermera konung Carl XII.
Ni tycks vara väl underrättad.
MANTELL.
mina fem fingrar, tack vare adelskalendern och
Ja, jag har hela Stockholms slägtregister på
Anreps slägtbok -- den bästa lektyr, som fins att somna vid -- och jag läser aldrig för något annat ändamål.
VALRORG.
VALBORG (obemärkt från venster.
Sakta till Ivar:)
Gå in i barnkammaren och lek, Ivar.
Det ska' jag göra.
Här bara pussar dom ihjäl BJÖRNKLO (till Valborg).
VALBORG (tonlöst). MANTELL.
Gå, här är inte er plats.
vi träffades.
Inte sedan ditt sista omvändelseförsök i täckvagn.
Nej, se kusin Louise!
Det var inte i går
Jag hoppas du --
Åh, der sitter minsann farmor!
God dag, din pratmakare.
Tiger?
Ja, naturligtvis tiger jag!
Det hörs
Här tycks vara riktigt slägtmöte!
välbekant -- --.
Slägtmöte?
Det ordet tangerar mitt öra som (Björnklo och Gertrud i fonden; Valborg, asses-
PROFESSORN (stiger upp).
sor Holm, direktör Hillner till venster; professorn, Hilma, farmor till höger; bakom dem de öfriga).
Delgif inte förlofningen ännu.
HILMA (får se Valborg).
-- Mina vänner, min kära hustru och jag
Förlofningen?
Ja ha, ja ha, mycket riktigt.
hafva bedit.
Er församlas här i dag, på det vi skulle komma i tillfälle att, att för eder delning med -- -- Håll!
Hva' falls? gifva vår kära dotter Gertruds tillämnade förlofVALBORG. PROFESSORN.
Jag förbjuder denna qvinna att yttra sig!
Dertill eger ni ingen rätt.
Hade ni velat VALBORG.
höra mig, hade jag inte tvingats till ett hyckleri, pit ta ett steg, som ingen qvinna tar, utan att
som är mig motbjudande, och hade jag nu slupdertill vara drifven af förtviflan -- steget att blotta sin egen vanära och den mans hon älskat som sin make.
Hvad vill detta säga!
Man har sagt mig, att verlden är hård och VALBORG.
orättvis, när det gäller att bedöma en qvinnas mig för att få rättvisa och dom.
felsteg; och dock är det till verlden jag vänder PROFESSORN.
Hvad, hvad betyder detta?
nade delge inte kan bli af, derför att kapten Sixten Björnklo är min trolofvade brudgum, och inte er dotters.
Det betyder, att den förlofning ni nyss äm-
VALBORG. BJÖRNKLO (med en axelryckning).
varit hennes »trolofvade brudgum».
Man kan ha älskat en qvinna, utan att ha
GERTRUD (Häftigt gripande kring Hilmas arm.)
Jag svär det!
Jag svär, att han lofvat att bli min make!
ASSESSORN. VALBORG.
Tro honom inte, tro honom inte!
Han lju-
Har ni bevis?
mitt ord, mitt förflutna lif, som är utan fläck, bevis nog?
Se här hans bref, och se här -- se här det skamliga kontrakt han velat uppgöra med min heder.
(Lemnar papperet åt assessorn).
Tror ni då, att när en qvinna älskar, aktar en tänker på att ta intyg på hans löften, på hans eder?
Hon bara tror, tror, tror!
Är det ett fel att tro, då har jag i sanning felat mycket!
Bevis?
Hvad menas med bevis?
Äro inte
man, så som jag älskat, aktat honom, att hon då
känd motsvarighet.
Hilma, förklara då -- --
Detta är i sanning ett uppträde utan hvarje
vudet i hennes knä, men reser sig snart ånyo upp, deltagande).
(Gertrud går till farmor, gömmer huf-
och visar under det följande ett varmt och innerligt ASSESSORN. VALBORG.
Hvad begär ni?
len tvinga honom att uppfylla sina pligter.
Hvad jag begär?
Jo, jag begär att I sko-
begär skydd för det oskyldiga barn, vid hvilket
han ämnar sammanknyta sitt fläckade lif; jag begär skydd för min gamla blinda mor; och jag benamn för min son. gär, nej, jag fordrar, som min oafvisliga rätt, hans FRU HILLNER.
Hvilken fräckhet!
Ha' ni varit ringförlofvade?
Ringen gör inte förlofningen.
som sin?
Har han i vitnens närvaro erkänt er son VALBORG.
Tror ni att man tar vitnen på sådant?
Dessutom -- hans ord gälde för mig mer än tusende vitnen.
och hvad det här papperet angår, visar det bara att nämde kapten, på ett för honom särdeles Ni kan gå.
Ni har inga rättigheter.
VALBORG. hedrande vis, velat uppgöra en lös förbindelse.
Jaså, jaså.
De här brefven bevisa ingenting,
har visst uttryckt mig illa -- --.
Jag vill tala mycket kort och tydligt.
Han har svurit, att jag skulle bli hans maka, han är far till mitt barn -- och jag skulle inga rättigheter ega!
Hvad säger ni!
Har jag inga rättigheter?
ni anklagar att frivilligt upprätta er, genom att skänka er sitt namn.
Såvida ni inte kan förmå den man
len?
Det är inte upprättelse jag begär, utan rättvisa!
(Vänd till de andra:) Svara mig då för Guds skull!
GERTRUD (ifrigt).
FARMOR (reser sig upp).
Upprätta!
Kan då en fallen upprätta en fal-
Svara, farmor!
klo, lofvat att gifta er med det der fruntimret?
Ni tiger!
Ja, jag ska' svara er.
Har ni, kapten Björn-
Nåväl då -- nej!
Nu sprang den sista strängen, kapten Björnklo.
I så fall -- lemna min sons hus på ögonblicket!
Är det mig ni jagar bort, mig!
Det är inte första gången en hederlig man FARMOR.
VALBORG. FARMOR (till Valborg).
råkat illa ut för en fräck och hänsynslös qvinna.
(Återtar sin plats.
Gertrud vänder sig sviken bart).
Fräck?
Hederlig?
Är han hederlig?
Ah, jag
förstår.
Ni tror att jag ljuger.
Gälla då inte
mina ord lika mycket som hans?
Är hans nej ett bevis mot mitt ja?
Älskat och trott.
Är det sämre att älska och tro, än att älska och bedraga!
DIREKTÖR HILLNER (sakta till Valborg).
Tig, stackars barn!
Ni bara skadar er sjelf.
Nej, jag kan inte tiga!
Det är ju för mina VALBORG.
käraste jag kämpar!
De få inte gå under.
(Kämpar
en kort strid med sig sjelf).
Nåväl, fråga honom, om han kan neka, att mitt barn äfven är hans.
han lofvat bli min make.
(Förtviflad:).
Förstå ni då inte, att det inte är en heder för mig att bli ni förstå inte ens det! O, Gud, o, Gud!
Pappa, säg då något! hans hustru, utan den tyngsta vanheder!
Nej, GERTRUD (ifrigt till professorn).
Ni hör, ni hör!
Således förstå ni väl, att
men detta i sanning exempellösa uppträde har i vissa fall, icke bedömas som ett individuum.
Visserligen, visserligen skall jag säga något,
fullkomligt förlamat min tunga.
En qvinna kan, Hon är en social combination, ett embryoniskt,
till möjligheten existerande samhälle.
Sålunda: sviker qvinnan sig sjelf, sviker hon menskligheten, och blir, blir ur både estetisk och vetenskaplig synpunkt förkastlig.
Men mannen då, pappa?
Hvad är mannen?
Mannen!
Mannen?
Ja, det vet jag inte.
(Drager PROFESSORN (förvirrad).
sig uppåt och visar under det följande att han är försänkt i oroliga grubblerier).
Jag ska' försöka att skaffa er plats i hemmet för fallna qvinnor.
VALBORG (höjer upp armen som ett slag).
Religionen bjuder oss att vara milda och
för att skydda sig för
sådan som ni.
Aflägsna er genast!
Här är inte plats för en FARMOR (skakar på hvfvudet).
Den sortens qvinnor förpesta verlden.
visste aldrig, att jag var så brottslig -- -- men jag inser det nu.
Kanske eger jag ingen rätt till det aktade hustru-namnet.
Nåväl då, jag ska' gå, men inte ensam.
erkänner ödmjukt, att jag har felat -- -- men jag har ju inte felat ensam.
Ni ha' fördömt mig ska.
Låt ert förakt lika tungt drabba båda de skyldiga.
PROFESSORN (för sig).
Jag har felat, jag
som qvinna, skänk mig nu rättvisa som menni-
måste undersökas.
(Går hastigt till höger 2).
En brist i systemet, en verklig brist; det
göra slut på det här högst obehagliga uppträdet.
Hören mig!
Varen barmhertiga!
Det är ju VALBORG.
Det förefaller mig som om det vore tid att
inte ett frikännande jag begär -- nej, nej -- enliga medsystrars namn, rättvisa!
Döm oss för
dast samma dom för oss båda.
I alla mina olyckdet brott, som vi begått, men stöt oss inte ut i
verlden, nedtyngda under bördan af tvännes skam -- det är mer än vi förmå att bära.
Fins det då ingen, som hyser medlidande!
Jo, jag!
GERTRUD (springer fram).
HILMA (hejdar henne).
allt jag erfar, men det är mig omöjligt.
Jag önskar, att jag kunde säga er
min själ är ett enda kaos af störtade afgudabilder och krossade ideal.
Men ett vet jag, ett står mig klart: menniskorna bryta stafven öfver pessihögt, heter det.
Den som söker sanning, söker alltid högt, det förstår jag nu.
misterna -- och skapa dem.
Sanning måste sökas
är inte den färdigslipade, strålande diamanten,
som behöfver arbetare, utan den, som dold i
mörker och tystnad, dock eger samma värde och samma rättighet till uppmärksamhet och ljus.
Jag önskar, fröken Valborg, att jag kunde göra något för er, men det kan jag inte -- annat än jag lofva er, att strid hädanefter ska' bli' min tro på er -- och det är mycket, nu.
Men ett kan lösen.
Strid på lif och död mot det tomma och
ytliga, mot fördomarna och orättvisorna!
Ännu först genom att lida sjelf, får man blicken öppen för andras nöd.
i går tviflade jag på lidandet -- i dag vet jag: att
har alltid misstrott Olofs principer.
Sådan dam, sådan riddare.
de öfriga:)
Jag ber ännu en gång!
Beröfva mig
Men hvad hjelper det mig nu.
inte mitt sista stöd -- min sjelfaktning.
Om tvänne stjäla, drabbas de af samma dom; om två förfalska, lika så.
Är jag då sämre än en tjuf, än en lagar, återstår det ju för mig endast att ställa rättvisa!
förfalskare?
Ställer menskligheten mig utom sina mig utom menskligheten.
Rättvisa, ännu en gång, DIREKTÖR HILLNER.
VALBORG (ser sig omkring).
Förödmjuka er inte längre.
gå till venster, möter Lisen).
Dömd således, oåterkalleligen dömd!
(Ämnar _________
Folkungasagan
FolkungaSagan Skådespel i fem akter
C. & E.
Gernandts förlags Aktiebolag, Stockholm Pris 2 Kronor
FOLKUNGA-SAGAN SKÅDESPEL I FEM AKTER AF
C. & E. GERNANDTS FÖRLAGS AKTIEBOLAG
KÔERSNERS BOKTRYCKERI-AKTIEBOLAG 1899
PERSONER: KONUNG MAGNUS.
DROTTNING BLANCHE.
KNUT PORSE.
ENKEHERTIGINNAN INGEBORG, KONUNGENS MODER.
BENGT ALGOTSON. DROTTNING BLANCHE'S FAVORIT. BRIGITTA, HOFMÄSTARINNA.
GOSSES UTSEENDE).
SEENDE).
MEDKONUNG ERIK.
(EN 17-ÅRIG YNGLING MED EN BEATRIX, HANS GEMÅL (15 ÅR MED BARNSLIGT UTBISKOP STYRBJÖRN. HOFBARBERAREN. MUNSKÄNKEN.
BAGAREN. BÖDELN. HENNES FAVORIT, SEDAN MAN.
DEN BESATTA (ALGOTSONS FRÅNSKILDA HUSTRU).
DOKTOR LAMPADIUS. TÄRNAN I.
TÄRNAN II.
SOLDATEN.
TALMÄNNEN FÖR DEPUTATIONERNA.
MUNKAR, FLAGELLANTER, BÅGSKYTTAR, FOLK O.
SCENERIET: AKT I.
Rakstugan.
Torget.
Brigittas kammare.
Slottssal.
Torget (från 1:a akten).
AKT V. Slottssalen (från 3:e akten).
Hofbarberarens Rakstuga.
I fonden stor öppen dörr utåt Slottsplatsen; två stora rundbågsfönster.
Vid dörren en hängande vask af koppar med handduk på rullar.
Stolar framför fönstren. skärsbestick på ett stort bord midt i salen. hvalfven.
Till höger: en liten järnbeslagen port, som leder in i slottsMessingsbäcken, koppsnäppor, rakdon, friserdon, handdukar, fält-
BARBERAREN vid vasken.
LÄRLINGEN ordnar vid bordet.
MUNSKÄNKEN in från fonden.
God morgon, Barberare!
BARBERAREN.
ligt majväder på Faraos födelsedag! sätter sig.
Ha, Munskänken! redan ute och klifver!
Här-
MUNSKÄNKEN
FOLKUNGA-SAGAN. Välsignadt väder!
Men vår konung är också
född i solskenet och allt hvad han företar lyckas.
BARBERAREN börjar frisera.
Allt, allt, allt, det vill säga... jaja...
MUNSKÄNKEN.
triumfbåge, kortège, ovationer och slutligen tornering...
Hm!... jaja!
Emellertid, intåget blir lysande;
dukadt på bordet där för att lappa armar och ben.
Men hvad är det för kämpar det hviskas om...
Torneringen hade jag reda på, och det är redan
dare gamle Knut Porse ska bryta lans med drottningens Bengt Algotsson, den unge.
Två bjässar, Barberare!
Enkedrottningens rid-
amurer träda fram och pråla med den lycka som eljes söker gömslen?
Det har gått så långt att förmälda damers
endast ett ord lika oskyldigt som hjärtas dam i all tukt och ära.
Tidens sed, Barberare, och för öfrigt, amur är
FÖRSTA AKTEN BARBERAREN.
Förstås, förstås!
BAGAREN från fonden.
om han skulle ha drömt något, om en oväntad upphöjelse till foglarnes rike...
Nej se hofbagaren; han ser minsann ut som
BAGAREN.
brunnit hela natten.
Åh, jag har sett två tusen en lucka...
Det skulle ha drömts vaket då, för ugnarne ha
småbröd och tre tusen klenätter gå ut och in genom
och sex åmar Franskt, så här blir nog vilda lifvet, var säker på det.
Och jag har stuckit upp tio oxhufven Rhenskt
ras af så många regenter och regentinnor som det finns herrar och fruar.
Här är då aldrig annat sedan riket började rege-
Ingeborg med sin amur Knut Porse som tyckes bära
Först är det Enkehertiginnan, konungamodren
FOLKUNGA-SAGAN.
sin kappa på en kejsares axlar; Så är det den riknet Erik... har Ni nånsin hört talas om en bikonung?
tiga konungen Magnus med sin bikonung, gossebar-
Nej, men om en bidronning!
ha vi den riktiga dronningen Blanche som regerar
Mycket roligt sagdt! mycket roligt!
Nåväl, så
med sin amur, Bengt Algotsson.
Och sen kommer den lilla bidronningen Beatrix, ett flickebarn vigdt med gossebarnet.
Men öfver alla dessa regenter
regerar den stora fränkan Brigitta, som väl en gång blir kallad den Heliga! hon regerar visst ända ner till påfven i Rom...
Avignon, heter det nu!
lertid, aldrig har Sveriges rike varit så mycket regeradt som nu!
Avignon eller Rom, det är frågan, Bagare.
Emel-
garn bli sanndrömmad på hans vägnar.
Håll tand för tunga, barberarn, annars kan ba-
FÖRSTA AKTEN BARBERARN.
aldrig höra talas om galge eller bila, ännu mindre om torn eller stock och allt det där har sina goda grunder, si!
Han är själf son af en ihjälsvulten tornhermåste gå under bilan; så han vill aldrig röra vid den strängen. tig, och hans syskonsbarn, som skulle haft tronen,
Åh bevars!
Farao är så beskedlig och han vill
Jaja! men lille bikonungen han har gadd i rumpan!
BARBERARN lyss utåt.
låter som när ulfvar hålla burspråk: hör bara! -- Det är Knut Porse som växlar ord med någon!
Nu är det jag som säger: schy!
För der ute
Enkehertiginnans färger gult och svart!
Maka nu
Och der kommer han, röd i anletet, och bär
på Er, gubbar, för han skrymmer fasligt hvar han far var kungamördare.
kommer! -- Som om han ville skryta med att hans
och så oförbehållsam han är!
Kors hvad den barberaren har reda på allting;
BARBERARN.
Tyst nu bara!
Schy! -- Vi få nog kalla ho-
nom hans Härlighet annars slår han sönder hela butiken för mig!
gen och venstra armskenan, hvarvid hans armbindel i gult och svart blir lös; han är åtföljd af två väpnare i svart och gult med hundkoppel hvilka stanna utanför dörren.
in i full rustning; röd i ansiktet af vrede; knäpper upp halskra-
PORSE
så jag vill spricka!
Kom här och hjelp mig, barberare!
Jag är vred
Han stöter svärdet i golfvet så det blir stående; kastar sig i en stol och räcker fram venstra armen.
der bassarne först.
Utgjut blodet skäggskrapare, men sparka ut de Bagarn och Munskänken draga sig åt dörren.
Ers Härlighet skall bli betjänad efter befallning!
Sparkar åt Bagarn och Munskänken;
Ut hundar!
Till Lärlingen.
Fram med snäppan och bäckenet, fort.
PORSE.
ser gulgrönt!
Väpnare, om någon nalkas, så mörda, hetsa hundarne, tag en rakknif och skär halsen af honom, tänd eld på hans kläder...
Jag är så vred så gallan stiger i blodet och jag
FÖRSTA AKTEN BARBERARN
till Lärlingen; under det han opererar med snäppan, dock så att publiken ej ser själfva åderlåtningen.
märksamhet.
Eins, Zwei, ... drei! -- Det är gjordt.
Consumatum est! -- Finis!
Pass opp, Lärling! Ers Härlighet, lite upp-
det är åt en människa som icke äter sina regelbundna måltider?
Håff!
Jag andas! -- Barberare; vet Ni hvad
niskan intet att äta.
I vanligaste fall, Ers Härlighet, har den män-
börja grönska när man huggit den till roten?
Åsna! -- Har ni någonsin sett en gammal al
Ja, Ers Härlighet?
berare, hvem tror Ni är regent här i landet?
Dra åt förbandet lite hårdare! -- Säg mig, bar-
Jag vet det nog, men jag törs inte säga't
FOLKUNGA-SAGAN. PORSE.
borde vara regent?
Mycket bra svaradt! -- Men, vet ni hvem som
Ivar Blå!
Hvarför det då? tar åt svärdet som sitter i golfvet.
BARBERARN
litet längre bort, först?
Tillåter Ers Härlighet att jag ställer svärdet
skulle vara Ivar Blå?
Nej, låt vara! -- Men säg mig nu hvarför det
der hvilken kappa han kunde skaka fram en konung.
Jo därför att han ensam hade courage säga un-
asa utföre?
Din Satans räf! -- Vet Du när ett land börjar
Jo! när Stenen ligger i Grönan Dal.
FÖRSTA AKTEN PORSE.
Det är en visa som vi sjunger här uppåt landet.
pojkar och få folk med Er.
Tag den då!
Ska det vara chorus, så kom in
i dörren med folk som de kalla på.
VÄPNARNE
för att vara Ers Härlighet till behag!
Eins, zwei -- drei!
Jag sjunger inte, men jag skall framsäga den Pass opp nu chorus, och skrik inte så hårdt!
Framsäger.
När Svenske anamma Ryske seder
Och landet mister sin gamla heder:
Än står stenen i Grönan Dal.
Och landet mister sin gamla heder!
Danska seder,
När skalkar och bofvar trifvas, Och ärlige män fördrifvas
FOLKUNGA-SAGAN. CHORUS.
Och ärlige män fördrifvas!
bofvar trifvas
När presterna varda bönder
Och bönderna varda vidunder
Och bönderna varda vidunder.
bönder
När riket styres af kvinnohänder
Och kungabarn som jollra för tänder
Då ligger stenen i Grönan Dal! CHORUS.
Och kungabarn som jollra för tänder.
af kvinnohänder
Då ligger stenen i Grönan Dal! PORSE till Chorus.
nars kommer stål i leken!
Ut! CHORUS flyr.
Ut, nidingar! bakdantare och calumnianter, an-
FÖRSTA AKTEN PORSE
till Barberarn.
BARBERARN tveksam.
Ers Härlighet, det är inte jag som gjort visan!
Dig att öfverlämna dessa guldmynt till den okände rimsmeden?
Nej jag förstår det, men vill Du i alla fall åtaga
att finna honom.
Ja Ers Härlighet, men jag får nog lite möda
Men hälsa honom från -- inte mig -- men från någon annan: att han aktar sin hals! ty vi ha just fått in en last Rysk hampa.
Vill du säga honom det?
Åh Du som är så hittuger spanar honom nog!
Ja, Ers Härlighet!