Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta Beslut, som äfven å sjelfva Valdagen kungjordes de af Borgerskapet utsedde 50 Electorer, har en del ibland Grosshandlarne, efter deremot vid Valförrättningen anmäldt missnöje, genom besvär dragit under tillförordnade Öfver-Ståthållärens, General-Majorens och Commendeurens, Välborne Herr Anders Fredric Sköldebrands pröfning, likväl endast ur det skäl, att den Magistratsperson, hvilken förut varit Borgare och i denna egenskap Riksdagsmässig inkommit ibland Magistraten, efter Besväranderues förmenande, icke kunde eller borde anses hafva förlorat en förut ägd laglig rätt, derföre, att han blifvit Magistrats(person), men icke varit det 3:ne år.
Och som tillförordnade Herr Öfver-Ståthållaren och General-Majoren, med fästadt afseende å desse be - 116 Riksdagen 1810. svar, i så måtto upphäfvit Magistratens förrberörde Beslut, att Högbemälte Herre, genom Utslag af den 7 derpå följde Julii, som barbos bilägges, faststält rättighet för dem ibland Magistratens Ledamöter, hvilka, från Borgerskapet inkomne, varit o år Borgare, ehuru icke 3 år Magistratspersoner, att kunna till Riksdagsmän väljas; så har i anledning deraf Magistraten, till den 11 uti sistnämnde månad, låtit förekalla de af Borgerskapet, för det redan den 27 förutgångne Junii hällne Riksdagsmannaval utsedde Electorer att dels höra innehållet af Herr Öfver-Ståthållaren Sköldebrands förut omnämnde Utslag, dels ock förklara, om de, efter den i samma Utslag lagde grund, åstundade nytt val, så vida den händelse inträffat, att Herr Rådmannen Fredin, den ende af Magistratens Ledamöter på illiterata Classen från valet utesluten derföre, att han icke varit Rådman i 3 år, vore, efter Herr Öfver-Ståthållarens Utslag, som icke blifvit öfverklagadt, berättigad att komma under omröstning till Riksdagsman.
Då nu Electorerne, i sammanhang med deras inför Magistratens jemväl bilagde protocoll gjorde förklarande, att de icke äskade nytt
Val till Riksdags-Fullmägtige bland Magistratens Ledamöter, utan ägde fullt förtroende till de redan valde, tillika yttrat den önskan, att Hufvudstadens utsedde Riksdags-Fullmägtige måtte utverka det Välloflige Borgare-Ståndets sanction, till framtida rättelse, å det Utslag, tillförordnade Herr Öfver-Ståthållaren, General-Majoren Sköldebrand i omförmälte måtto meddelat, få Undertecknade Hufvudstadens samtlige Fullmägtige, detta dem uppdragne åliggande, jemte den dermed förbundna fråga, i förmågo af 83 § af Konungens och Riksens Ständers faststälde Regerings-Form, af den 6 Junii 1809, till Höglofl.
Gonstitutions-Utskottets pröfning ' och Utlåtande vördsamt anmäla, med hemställan tillika, om icke föreslås och stadgas kunde: att den Ledamot af Stochholms Magistrat, hvilken förut varit Borgare uti. 3 år, ehuru icke lika länge Magistratsperson, må anses berättigad att komma under omröstning, vid val af Riksdagsmän.
Örebro den 18 September 1810. F. Hallquist. J. II.
Hochschild. öhr.
Lovén. F. Lungren Joli:son.
Gust. D. Wilcke. John Fet.
Gladberg.
Engel. Johan Westin. G. Lychou.
N:o 8. 117 Utslag uppå de, af Brukspatronen Bengt Magn.
Björkman, Herr Commerce-Rådet och Riddaren af Kongl. Wasa-Orden, Fredr.
Morssing, Grosshandlaren Jos. Lundholm, Herr Commerce-Rådet och Riddaren af Kongl. Wasa-Orden, Johan Wegelin, samt Grosshandlarne C. Arfvedsson, Lor.
Görges, John Burgman, Louis Henr. Wretman, Thom.
A. Aspelin, L. A. Benedictsson och And. P. Söderberg, deröfver anförde besvär, att Stockholms Magistrat, efter att den 18 nästlidne Junii hafva afgjort och för Stadens Borgerskaps Femtio Äldste förkunnat, att de ibland bemälte Magistrats Ledamöter, hvilka icke varit det trenne år, emot föreskriften uti 14 § sista Momentet af den utaf Kongl. Maj:t och Riksens Ständer den 10 Februarii detta år faststälde Riksdagsordning, icke kunna för denna Staden till Riksdagsmän utses till den af Kongl. Majit i Nåder påbudne Urtima Riksdag, som kommer att taga sin början den 23 innevarande Julii Månad, uti Örebro Stad, den 27 nästlidne Junii, sedan Brukspatron Björkman, enär detta Beslut blifvit för det till Valet af Riksdagsmän församlade Borgerskapet kungjordt, framstäldt den af flere af Borgerskapet understödde Anmärkning, att denne från 14 § i Riksdags-Ordningen hemtade tillämpning, efter deras omdöme, vore i den mån felaktig, som den äfven ville sträckas till sådane Magistratspersoner, hvilka före deras inträde i Magistraten varit Borgare och i sådan egenskap qvalificerade att blifva Riksdagsmän, genom afsagd Resolution, förklarat det fattade Beslutet, såsom grundadt på bokstafveliga innehållet af Riksdags-Ordningen, icke kunna ändras; öfver hvilka besvär Magistraten hörd blifvit och nästlidne dag med förklaring inkommit.
Gifvet Stockholm den 7 Julii 1810.
Besvär och förklaring har jag genomläst samt hvad deruti, å ömse sidor anfördt blifvit, tagit uti noga öfvervägande:
Och alldenstund Riksdags-Ordningens 14 §, sorn i början fastställer, hvad iakttagas bör vid Riksdagsmäns väljande i Stockholm, ibland annat uttryckeligen bestämmer, det, för att blifva Elector eller Riksdagsmän för berörde Stad, fordras att hafva varit trenne år Borgare derstädes, och vidare utsätter, huru valen böra ske till Riksdagsmän för de öfrige Städerne, sluteligen i ett sammanhang, utan att göra någon skill - 118 Riksdagen 1810. nåd emellan Stockholm och andra Städer, med lika tydelige ord innehåller, att ingen må för Städerne till Riksdagsman utses, som ej minst Tre år varit Magistratsperson eller Borgare; fördenskull och som rättigheten för de af Stockholms Magistrat, hvilka tillförene längre tid än Tre år varit Borgare, att komma under omröstning till Riksdagsman, uti berörde, i Riksdags-Ordningen nyttjade uttryck: eller Borgare, är förvarad; alltså finner jag, i grund af en sådan Riksdags-Ordningens bokstafveliga lydelse, skäligt att Magistratens ofvanberörde öfverklagade Utslag, såvidt det rörer de af Magistratens Ledamöter, med hvilka en slik egenskap inträffar, att de före sitt inträde i Magistraten varit Trenne år Borgare i Stockholm, härigenom ändra och upphäfva samt förklara desse Magistratens Ledamöter, ehuru icke trenne år Rådmän, likväl berättigade att äfven komma under omröstning vid Val af Riksdagsmän för den af Kongl. Maj:t till den 23 instundande Julii beramade Urtima Riksdag.
Den med detta Utslag missnöjde äger att, likmätigt 19 § uti Riksdags-Ordningen af den 10 Februarii detta år, sine deröfver till Kongl. Majit stälde underdånige besvär, inom åtta dagar, till mig ingifva, och hvilka besvär, sedan vederbörandes underdåniga förklaringar deröfver blifvit infordrade, komma att dermed, jemte mitt eget underdåniga utlåtande, till Kongl.
Under Hans Excellences, Fält-Marskalkens, ÖfverStåthållarens m. m.
Herr Grefve Klingspors tjenstledighet.
Efter Nådigste förordnande A. Fr.
Isaac Dellvik.
Att förestående afskrift är med dess ibland Stockholms Stads Magistrats Handlingar förvarade Original lika lydande betygar Garl J.
Lalér.
Nio 8. 119 Utdrag af Protocollet, hållet uppå Stockholms Rådhus den 11 Julii 1810.
S. D. Sedan i anledning af det beslut, som den 9 denna månad blifvit vidtagit, Magistraten låtit till i dag kalla de af Borgerskapet utsedde Electorer för det den 27 nästlidne Junii hållna val till Riksdagsmän för Hufvudstaden, för den till den 23 innevarande Julii månad beramade Urtima Riksdagen, för att icke allenast låta till deras kännedom komma innehållet af det Utslag, tillförordnade Öfver-Ståthållaren, General-Majoren och Commendeuren af Kongl. Svärds-Orden, Välborne Herr Anders Fredric Skjöldebrand låtit den 7 denna månad utfärda i en genom besvär af en del ibland Grosshandlarne under dess pröfning dragen fråga, angående rättigheten för dem ibland Magistratens Ledamöter hvilka inkomne från Borgerskapet icke varit Trenne år Magistratspersoner, att kunna till Riksdagsmän väljas, utan ock höra Electorerne om de, då detta Utslag, med ändring af hvad Magistraten derom förordnat, förklarar, att de Magistratens Ledamöter, hvilka varit 3 års borgare, ehuru icke 3 års Rådmän, likväl äro berättigade att komma under omröstning vid val af Riksdagsmän för den i förberörde måtto beramade Urtima Riksdag, nu åstunda nytt val, efter som det inträffar, att Herr Rådmannen Fredin, som är den enda af Magistratens Ledamöter på illiterate Classen, hvilken blifvit ifrån valet utesluten, för det han ej varit Rådman i 3 år, efter Herr Öfver-Ståthållarens Utslag hör kunna ställas under omröstning till Riksdagsmän, så instälde sig klockan Tolf Borgerskapets Electorer, utom Grosshandlaren, Herr Commerce-Rådet och Commendeuren af Kongl. Wasa-Orden Carl Arfvedsson, Bruks-Patronen Bengt Magnus Björkman, Louis Henric Wretman, Lor.
Fredric Görges och L. A. Benedictsson, Kryddkrämaren O. J. Michaelsson, Jernkrämaren Herr Captenen Fredric Widbom, Bryggaren Fredric Westman, Guldsmeds-Åldermannen Stefan Westerstråle samt Garfvaren Herr Captenen Jacob Westin, af hvilka, efter hvad de till kallelsens förrättande utsände Stadstjenare anmält, BruksPatronen Björkman rest åt Finland, Captenerne Wibom och Westin åt landet, samt de öfrige kallade blifvit.
Enär Utslaget blifvit uppläst, och ofvanomförmälde 120 Riksdagen 1810. fråga till Electorerne framstäld, yttrade sig Herr Commerce-Itådet och Riddaren Morsing, det Borgerskapets Electorer för denne gång icke åstunda nytt val till Riksdags-Fullmägtige bland Magistratens Ledamöter, utan äga fullt förtroende för dem, som redan valde blifvit; dock vore härvid Electorernes önskan, att Hufvudstadens till Riksdagen utsedde Fullmägtige måtte bos det Högtärade Vällofl. Borgare-Ståndet anhålla om dess sanktion till framtida rättelse å det Utslag, tillförordnade Herr Öfver-Ståthållaren, General-Majoren Skjöldebrand i ofvanomförmälde måtto meddelat:
Och som alle de tillstädes varande Electorerne enhälleligen samt äfven vid förnyad fråga instämde uti hvad Herr Commerce-Rådet Morsing anfört, så fingo Electorerne bortgå.
Magistraten fann, att vid sådant förhållande den under den 27 nästlidne Junii för Hufvudstadens Riksdagsmän utfärdade Fullmagten, utan all slags vidare åtgärd dervid, är för ändamålet tillräcklig och gällande, samt att Utdrag af detta Protocoll skall till Herr Borgmästaren Högädle Per Eric Hallquist, såsom Hufvudstadens förste Fullmägtig af Borgare-Ståndet, utskrifvas.
På Magistratens vägnar Carl J.
Herr Falkman anhöll om upplysning, huru den af Friherre Cederström väckta frågan blifvit behandlad, och sedan denna upplysning af Ordföranden var meddelad, upplästes på Herr Doctor Wijkmans begäran det nu tillhandenvarande Betänkandet ifrån det särskildta Utskottet rörande till nästa Riksdag hvilande frågor.
Secreteraren uppläste derefter följande förslag till ny Redaction af 38 § i Riksdags-Ordningen: »Alla omröstningar i Utskotten skola ske per Capita emellan Utskottets samtelige Ledamöter, utan afseende på Stånd.
Är de närvarande Ledamöternes antal jemnt, då Votering med slutna sedlar anställes, må en sedel uttagas och förseglas, hvilken öppnas endast i det fall, att rösterne vid uppsummerande skulle befinnas lika delade.
Är pluraliteten redan vunnen, bör den aflagde sedeln ouppbruten genast förstöras.» Bilaga G till Mern.
N:o 8. 121 Herr Doctor Wijkman trodde, att denna fråga borde aflemnas till Riks-Stånden in statu quo, sådan som den var vid förra Riksdagens slut.
Herr Grefven och Ordföranden anmärkte, att denna fråga genom misstag af Expeditions-Utskottet ej kommit att i Riksdags-Beslutet blifva införd, hvarföre han deri nu borde återställas i det skick, den var vid förra Riksdagens slut.
Herr Doctor Falk anförde: (se ofvan sid. 107).
Härmed förenade sig Herr Doctor Wijkman och Herr Biskoppen Doctor Nordin.
Derefter upplästes å nyo Jemknings-Utskottets vid förra Riksdagen afgifna Betänkande i den del, som rörde detta ämne.
Herr Falkman föreslog, att den af Secreteraren projecterade formen till 38 § måtte bifallas.
Biskoppen Doctor Tingstadius yttrade: (se ofvan sid. 106).
Herr Biskoppen Doctor Nordin yttrade, att Jemknings-Utskottets Betänkande innehölle, det denna fråga enligt 81 § Regerings-Formen borde behandlas, i följe hvaraf denna § på Herr Biskoppens begäran upplästes.
Riksdagsmannen Anders Andersson från Östergöthland anhöll, att, som stridighet i tankarne sig yppat, saken genom Votering måtte afgöras.
Herr Biskoppen Doctor Nordin yrkade å nyo, att saken ej kunde få någon annan form, än den hade vid sistlidne Riksdags slut, hvarvid så väl Herr Grefven och Ordföranden som Herr Assessor Gahn gjorde den anmärkning, att det just vore enligt med den 81 §, att en ny Redaction, åtföljd af Constitutions-Utskottets tillstyrkan, för Riksens Ständer föreslogs, emedan den ej kan komma till Riksens Ständer utan att vara tillstyrkt.
Derefter upplästes å nyo ofvananförde Redaction, då Herr von Brinkman anmärkte, att en sedel alltid bordo uttagas, antingen Ledamöternes antal vore udda eller jemnt, och Herr Falkman, att slutet af den gamla § rörande Voteringen inom Banco-Utskottet måtte bibehållas.
I följe af dessa anmärkningar gjordes följande nya Redaction: »Alla omröstningar i Utskotten skola sko per Capita, emellan Utskottets samteliga Ledamöter, utan af - 6 122 Riksdagen 1810. seende på Stånd.
Är pluraliteten redan vunnen, bör den aflagda sedeln genast förstöras.
Inom Banco-Utskottet böra i de mål, der Utskottet med Riksens Ständers rätt besluter, Två Tredjedelar af hvarje Stånds Ledamöter vara närvarande.»
Efter förnyad begäran om Votering öfver detta förslag uppgaf Herr Grefven och Ordföranden följande Voteringsproposition :
Den, som bifaller den af Secreteraren föreslagne Redaction angående omröstningar per Capita uti Utskotten, skrifver Ja, Den, det ej vill, skrifver Nej; Vinner Nej, afgår icke något förslag till förändring af Voteringssättet inom Utskotten.
Derefter anstäldes Votering, då rösterne utföllo, som följer: af Högloft Ridderskapet och Adeln 4 Ja.
Preste-Ståndet 5 Nej.
Vällofl. Borgare-Ståndet 5 Ja.
Bonde-Ståndet 4 Ja. och, som Ja således vunnit, kommer den förnyade Redactionen af den 38 § Riksdags-Ordningen att till Respective Riks-Stånden anmälas för att vid nästa Riksdag sluteligen afgöras.
Herr Doctor Wijkman anhöll, att dess reservation, då denna fråga uti Constitutions-Utskottet förra Riksdagen förevar, måtte utur dess Handlingar utskrifvas och såsom Herr
Doctorns särskilda mening medfölja Utskottets Memorial rörande detta ämne till Respectivo Riks-Stånden.
Härmed förenade sig Herr Biskoppen Doctor Nordin och Herr Biskoppen Doctor Tingstadius, som förnyade sin anhållan, att dess särskildta mening måtte till RiksStånden medfölja.
Derefter framstälde Herr Grefven och Ordföranden i anledning af Herr Kammarherren Silverstolpes vid Bilaga G till Mern.
N:o 8. 123 förra sammankomsten väckta Motion, den frågan, huruvida antalet af Ledamöter uti Riksens Ständers Utskott kunde förminskas, eller om det nuvarande antalet oförändradt borde bibehållas, i anledning hvaraf, och sedan Utskottet efter genomläsning af Constitutions-Utskottets vid förra Riksdagen i detta ämne afgifne Betänkande stadnat i den mening, att det endast kunde vara fråga om någon förminskning af Ledamöter i Constitutions- och Lag-Utskotten, Herr Doctor Wijkman yttrade, det varit väl om, då Riksdags-Ordningen författades, antalet af Ledamöter i Constitutions-Utskottet blifvit utsatt till 12, som det förra Constitutions-Utskottet föreslagit, men då Herr
Doctorn ej ansåge nyttigt att utom behofvet förändra Grundlagar, trodde Herr
Doctorn för sin del sig böra tillstyrka, att det i Riksdags-Ordningen redan bestämda antalet af 24 Ledamöter borde bibehållas.
Riksdagsmannen Jon Jonsson, som anmälte sig alltid vara af den principe, att förändringar i Grundlagar så sparsamt, som möjeligt är, böra äga, rum, och som dessutom trodde sig hafva anledning förmoda ett starkt motstånd i det Hedervärda Bonde-Ståndet, om någon sådan förändring skulle af Utskottet föreslås, förenade sig med Herr Doctor Wijkman; äfvensom Riksdagsmannen Anders Jansson Hyckert.
Utskottet beslöt i anledning häraf, att all fråga om förändring af Ledamöternes antal i Utskott nu kommer att förfalla; äfvensom Utskottet biföll Herr Silverstolpes anhållan, att dess den 15 dennes väckta Motion om föreslående af former åt de vilkor, hvarunder Grundlagen blifvit antagen, nu mera, sedan Herr Kammarherren erhållit upplysning, att denna form redan vid sistförflutne
Riksdag finnes utförligen gifven i Respect. Riks-Ståndens Protocoller och Constitutions-Utskottets Handlingar, måtte förfalla. 124 Riksdagen 1810.
Bilaga H till Mern.
Ständers Constitutions-Utskott den 22 Sept. 1810.
I anledning af Utskottets, den 15 innevarande, tagne beslut att denna dagen till pröfning upptaga de anmärkningar, hvilka blifvit af Ledamöterne gjorde vid Regerings-Formen och öfrige gällande Grundlagar, på det önskade förändringar måtte af Constitutions-Utskottet till nästkommande Ständers sluteliga afgörande vid denna Riksdag föreslås, frågade Herr Grefven och Ordföranden, om någon af Ledamöterne nu hade någon anmärkning att anföra?
Föredrogs ett af Riksdagsmannen Fehr Oxelberg
Fehr sson till Utskottet ingifvet Memorial så lydande: Till Höglofl.
Constitutions-Utskottet ödmjukt och vördsamt Memorial.
Man äger ett vanligt ordspråk, att högsta rättvisa är den största orättvisa, men jag tror, att hvarje Samhällsmedlems och hela Samfundets väl beror derpå, att rättvisa utöfvas.
ConstitutiousUtskottets granskning och pröfning ödmjukeligen öfverlemna ett ämne, som i afseende på mig sjelf väckt i Bondeståndet skiljaktiga tankar och ett tvetydigt begrepp, om förfarandet i de ämnen, som 110 § Regerings-Formen och 78 § Riksdags-Ordningen omtala och hvars förhållande korteligen är detta:
Den 12 och 13 i denna månad förekom i Bondeståndet den af Kongl. Majit i Nåder anbefalte pröfningen af mitt Memorial under den 30 sistlidne Augusti, vid uppläsandet hvaraf jag straxt, eller den 12, uti inlemnadt dictamen äskade votering.
Den 13 blef mig ålagdt att inkomma med min förklaring, det jag, ehuru kort tiden var, hörsammade, och till följe af Kongl. Maj:ts, då till min kunskap komne Nådige Bref, som uttryckeligen säger, att 110 § Reger in gs-For men borde tjena till grund, hvarefter Ståndet ägde förfara, begärte jag äfven vote - Bilaga H till Mein. N:o 8. 125 Den 18, då Protocollet justerades, begärte jag, innan justeringen företogs, få göra de tillägg, som den mig förelagda korta tiden den 13 hindrat, men det vägrades.
Riksdagsmannen och vice Talemannen Hyckert begärte och erhöll Herr Häradshöfdingen Welins betyg, att iian den 12 äskat votering, och att han protesterat emot och intet kunde godkänna sättet, hvarpå denna sak blifvit behandlad, hvaruti äfven, jemte yrkandet af votering, samma dag, eller den 13, instämde Riksdagsmännen Bengt Niclasson, Anders Jönsson och Ahlqvist från Bohus Län, Eric Andersson från Svartsjö Län och Eric Ludvigsson och Anders Ludvigsson från Upsala Län, som i Protocollet läto sig anteckna, utom flere, som jag vet visst härmed sig förenat, så vida ej den föreställningen mellankommit om faran att bestrida Protocollets riktighet.
Jag får om förhållandet häraf och meningarnes skiljaktighet ödmjukeligen åberopa Häradshöfdingarne Herrar Welin och Ekström, Auditeuren Wadström och Secreteraren Bagge, såsom vid Justeringen den 18 närvarande, och jag öfverlemnar till Höglofl.
ConstitutionsUtskottets mogna pröfning, om i följe af dessa stridigheter tillämpningen af 53 § och den 78 § Riksdagsordningen och 110 § Regerings-Formen varit rätt fattad.
Då mitt Memorial, af den 30 Augusti, till
Ståndet inlemnades och blef, efter hvad jag förstår, med bifall remitteradt, trodde jag mig intet äga något att befara, då jag efter 50 § Riksdags-Ordningen derom ej fick någon erindran, och detta, jemte egna medvetandet af obrottsligheten i min afsigt, styrkte min tanka.
Ålla dessa §§ och deraf till min förmon ledande skäl ägde jag anförde i det Memorial, jag före ProtocollsJusteringen önskade få uppläsa, men som mig vägrades emot 50 § Riksdags-Ordningens klara innehåll.
Derefter fick jag med möda föredraga dessa ämnen, men fick till svar, att derpå intet afseende kunde göras, emedan Justeringen vore förbi, då likväl Riksdagsmannen Hyckerts före Justeringen gjorde uttryckeliga reservation, att Protocollet ej skulle anses vara justeradt, innan dervid alla nödiga erindringar fått göras, som bifölls, och i hvilket bifall jag, som det egenteligen rörde, trodde mig äga del.
Om den anklagades öde, efter så olika grunder och 126 Riksdagen 1810. meningar, som tolka en ock samma Lag, skall afgöras, blir öfvertygelsen om rättvisan mindre tydelig; och om den anklagade redan i högsta Instantien ser sig dömd eller förklarad brottslig, känner han redan med smärta, hvad som förestår, och hoppet, enda trösten, är ock i förtid betaget; och hvad jag således har att befara, har Konung Gustaf III, Glorvördigst i åminnelse, sagt i Sitt oförgäteliga tal,hållit inför Råds-Protocollet den 2 Februarii 1774, det jag ödmjukast vågar åberopa.
Då nu Kongl.
Maj:t i Dess Nådiga Bref hänvist målet att efter 110 § Regerings-Formen behandlas och om förhållandet så olika tankar uppkommit, fordra de lmrförut åberopade §§ en nödig förklaring, och det är den, jag ödmjukeligen vågar till Höglofi.
Utskottet öfverlemna.
Jag väntar mig häraf kan hända föga båtnad, men jag skall äga den tillfredsställelsen att icke hafva åsidosatt något, som tjenat till mitt försvar och andras varning efter kommande Ständers visa pröfning.
Örobro den 20 September 1810. P. Oxelberg P:son. hvilket efter någon stunds öfverläggning lades på Bordet.
Herr Assessoren Gahn anmälde skrifteligen ett så lydande anförande:
I Regerings-Formens 81 § stadgas:
Ej må frågor derom (om Grundlagars ändrande eller upphäfvande) 1 uti Ståndens Plena väcluas, utan anmälas de hos Riksens Ständers vid hvarje Riksdag valda ConstitutionsUtslcott.
Och uti 83 §:
Ej må någon för framtiden gällande förklaring af Grundlagarne stadgas, utan på det sätt, som enligt föregående tvänne §§ vid ändringar i dem iakttagas bör.
Efter deras ordalydelse skola de i hvarje särskildt fall tillämpas.
Meningen och ändamålet af desse stadganden kan ej vara annat än att fullkomligen och ovilkorligt förhindra, det några frågor eller förslag, icke allenast rörande Grundlagars ändrande och upphäfvande utan äfven öfver deras förklarande, må i Ståndens Plena kunna föras under någon slags ventilation, innan desamme, i föreskrifven ordning, först undergått Constitutions-Utskottets granskning och sedan, om de af detta Utskott blifvit gillade och till - Bilaga II till Mern.
N:o 8. 127 styrkte, hvilat till näst påföljande Riksdag.
Det är äfven utan tvifvel af högsta angelägenhet, att ett sådant stadgande af Grundlagen bestämdt föreskrifves.
Men också, då det skedt, och då derigenom nödig säkerhet för denna ordnings iakttagande är vunnen, så måste det till allsintet tjäna att derutöfver utsträcka föreskrifterne till sådane ytterligare observantier, som på intet sätt mera bidraga till ändamålet.
Af denna grund skulle det efter min tanka vara en öfverflödig tilläggning till förenämnde stadgande att förbjuda, det Grundlagsfrågor måtte kunna hos Constitutions-Utskottet anmälas lika så väl af Ståndens Plena som af en enskild Person.
Jag kan ock således icke tro sådant vara Grundlagens mening på de anförde ställen.
Om det ock skulle kunna yrkas och böra medgifvas, att frågor rörande Grundlagars ändrande eller upphäfvande, för en ytterligare säkerhet och för att undvika det inflytande, som man kunde föreställa sig ett helt Riks-Stånds önskan möjeligen hafva på Constitutions-Utskottets beslut, aldrig borde hos Utskottet utan af en enskild Person anmälas, så kan dock sådant af intet skäl gälla för frågor rörande Grundlagarnes rätta förstånd och mening, deras tillbörliga tillämpning eller nya stadgars vidtagande för de händelser, som fordra det och för hvilka intet förut finnes förordnadt.
Frågor af denna art kunna uti Ståndens Plena ofta uppstå, och för ärendernas vederbörliga fortgång är det ofta oundvikeligt, att de slitas och afgöras.
Jag underställer, om det vid sådane tillfällen kan vara passande och anses värdigt ärendernas behandling i ett Riksstånd och Grundlagarne, att Ståndet, för att få frågan upplöst, skulle nödgas utom Protocollet, och i tysthet, anmoda någon af sine Ledamöter att hos Constitutions-Utskottet anmäla ärendet, under det att i Ståndets Protocoll, der man ej kan undgå att redeligen upptaga frågan, tillika måste såsom svar anföras, att
Ståndet kan sig dermed alls icke befatta samt till upplysnings och decisions vinnande alls intet vidgöra?