Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det tycktes v a r a ä n d a m å l s l ö s t, m e n h o n v i s s t e, att d e t f a n n s e n f ö r b o r g a d m e n i n g i a l l t i n g, o c h så var det n o g också m e d detta.
Äfven h o n h a d e nyligen gjort en resa — från d e t v a r m a k ä r l e k s r i k a h e m m e t o c h hit- b o r t till d e s s a f r ä m m a n d e m ä n n i s k o r, af h v i l k a i n g e n k u n d e k ä n n a d e t r i n g a s t e in- tresse för henne, den o b e t y d l i g a o c h okun- n i g a lilla flickan, s o m s t ä n d i g t b e h ö f d e rät-
1DUN 364 tas o c h undervisas o m, hur h o n skulle u p p - fylla sina åligganden.
O c h de v o r o e j få.
Å h, h o n v a r så t r ö t t, så t r ö t t efter d e n långa, ansträngande dagen!
Där h o n n u stod på den kalla vinden, b ö r j a d e h o n att s k a k a af k ö l d o c h åter- h å l l n a s n y f t n i n g a r, så att l j u s s t a k e n i h e n - nes hand darrade.
N e j, h o n måste in för att r i k t i g t få g r å t a u t — d e t är e n s å d a n l ä t t n a d, n ä r h j ä r t a t v i l l s p r ä n g a s af h e m - längtan och bedröfvelse.
H o n ö p p n a d e d ö r r e n till sitt v i n d s r u m, s t ä l l d e ifrån s i g l j u s e t s a m t k a s t a d e sig p å knä framför bädden m e d ansiktet nedlutadt mellan de öfver täcket utsträckta smala armarne.
N u k o m m o tårarne — hejdlöst, o c h hela hennes späda kropp skakade därvid.
Men d å h o n r i k t i g t g r å t i t ut, d o m n a d e h o n så s m å n i n g o m af, d ä r h o n ä n n u l å g k v a r p å g o l f v e t, o c h e r f o r n u b l o t t e n ljuflig k ä n s l a af b e f r i e l s e.
H o n d r ö m d e s i g t i l l b a k a till det h e m, h o n n ö d g a t s lämna, o c h t y c k t e sig åter sitta b l a n d s i n a k ä r a v i d a f t o n l a m p a n i d e t t r e n i g a h v a r d a g s r u m m e t.
M e n så s å g h o n sin fars b l e k a, b e k y m r a d e a n s i k t e o c h hörde honom säga: » Vi af äro flickorna för m å n g a här h e m m a.
e n h o n u p p f y l l t s i n a p l i k t e r, o c h allt a r b e t e, s o m går m e d olast, tröttar ovillkorligen.
N ä r allt k o m o m k r i n g, så v a r d e t k a n s k e e n d a s t h o s h e n n e själf, s o m felet l å g, o c h h o n i n s å g n u, att d e t f o r d r a t s m y c k e t tåla- m o d, f ö r att m a n s k u l l e k u n n a t h a f ö r d r a g m e d h e n n e s t u n g a l y n n e o c h s u r m u l n a an- sikte u n d e r de g å n g n a dagarne.
H o n k o m å t e r att t ä n k a p å m å n s t r å l e n och glasbitarne därute på vinden.
O m äf- v e n h o n g a f af sitt fulla r i k a h j ä r t a, d å skulle h o n säkert få det tillbaka i vänlig- het o c h tillgifvenhet.
Ja, h o n v i l l e f ö r s ö k a att l e f v a s i g in i d e t n y a h e m m e t, s å att dess intressen, dess fröjder o c h dess sorger b l e f v e ett m e d h e n n e s e g n a, o c h h o n s k u l l e d å ej l ä n g r e k ä n n a s i g så a l l d e l e s u t o m d e t h e l a, s o m n u v a r fallet.
T r ö t t h e t s k ä n s l a n h a d e n u till d e t m e s t a g å t t ö f v e r, o c h h o n b e s l ö t att s k r i f v a till sin m o r, i n n a n h o n g i c k till s ä n g s, o c h d å riktigt bikta sig för henne s a m t lofva b o t o c h bättring för framtiden.
» V a r ej ä n g s l i g f ö r m i g, m a m m a, » — så s l u t a d e h o n sitt b r e f — » j a g skall n o g så s * måningoni slå r o t i d e n n y a j o r d m å n e n, o c h d å skall d u e j l ä n g r e b e h ö f v a att b l y - gas öfver din d u m m a o c h o t a c k s a m m a flicka. » måste ut i världen. » * M o d e r n såg p å d e m — först på den ena, så p å d e n a n d r a.
H v e m af d e m s k u l l e det bli?
H a n n a v a r e n d a s t s e x t o n år — M i a ett p a r år äldre, m e n s t a c k a r s M i a v a r h a l t o c h rörde sig blott m e d svårighet.
» D å blir d e t n a t u r l i g t v i s j a g, f a r », sva- rade Hanna.
H o n v a r m o d i g d å — o c h offervillig.
M e n h v a d h a d e d e t n u b l i f v i t af h e n n e?
E n f e g liten stackare, s o m d u k a d e under v i d första motgång.
H v a r f ö r l å g h o n n u här p å k n ä — v a r d e t f ö r att b e d j a?
A c k nej, det hade hon ej g j o r t u n d e r d e sista d a g a r n e, när h o n k ä n t s i g så b i t t e r till s i n n e s o c h så t r ö t t.
M e n n u k o m en b ö n e s u c k — en e n d a — m e d a n r o p a n d e o m hjälp o c h förlåtelse.
H o n steg u p p o c h t ä n d e sin l a m p a.
D e t lilla r u m m e t m e d s i n a l j u s a v ä g g a r l y s t e s d ä r v i d u p p s o m till e n fest, o c h H a n n a s å g sig o m k r i n g, s o m o m d e t v a r i t a l l d e l e s n y t t för h e n n e.
H o n h a d e ej f ö r r l a g t m ä r k e till, h u r u h e m t r e f l i g t d e t i s j ä l f v a v e r k e t v a r m e d sin e n k l a, m e n p r o p r a u t s t y r s e l.
De l u f t i g a g a r d i n e r n a, h ö r n s o f f a n, d e n lilla b o k - hyllan m e d hennes kära böcker och — h v a d v a r d e t t a?
— där f r a m m e p å b o r d e t v i d fönstret en b l o m m a n d e nejlika, s o m s p r i d d e sin doft i hela r u m m e t.
Allt det andra h a d e k a n s k e stått där f ö r u t, m e n d e n n a b l o m m a v a r s ä k e r t dit- s t ä l l d f ö r att g l ä d j a h e n n e.
M a n h a d e så- l e d e s t ä n k t p å att g ö r a d e t.
H a d e m a n också egentligen varit ovänlig m o t h e n n e i d e t n y a h e m m e t?
F r u n i hu- set, h v a r s h j ä l p h o n s k u l l e b l i f v a, h a d e m ö t t h e n n e m e d e t t v a r m t v ä l k o m m e n, o c h bar- n e n h a d e från f ö r s t a s t u n d e n h y l l a t s i g till henne.
M e n i ett s t o r t h u s h å l l k u n n a g ö - r o m å l e n e j alltid r e g l e r a s, så att e j a r b e t e t hopas en och annan gång, o c h det hade s ä r s k i l d t v a r i t fallet n u u n d e r d e s s a f ö r s t a d a g a r h o n v a r i t m e d l e m af f a m i l j e n.
H a n n a v a r ej v a n v i d s t r ä n g t k r o p p s a r - bete — hon hade helt nyligen lämnat pen- s i o n e n — o c h d e r ä t t e l s e r m a n n ö d g a t s att göra, hur finkänsligt de än blifvit framför- d a, h a d e irriterat h e n n e.
Motvilligt hade 1895.
Förflugna ord.
I L P F Ö R n å g r a år s e d a n träffade j a g d å o c h d å h o s g e m e n s a m m a b e k a n t a e n herr o c h fru B.
D e voro båda m y c k e t angenä- m a sällskapsmänniskor, o c h vi hade m å n g a trefliga s t u n d e r t i l l s a m m a n s.
h a d e e n s t o r f a m i l j att s k ö t a o m — b a r n e n v o r o ej m i n d r e ä n s j u —, o c h i b l a n d h ä n d e d e t n o g, att h o n k l a g a d e e n s m u l a ö f v e r all d e n o m t a n k e o c h allt d e t a r b e t e d e n f ö r s k a f f a d e h e n n e.
H e r r o c h fru B.
a n s å g o s e m e l l e r t i d v a r a m y c k e t rika, o c h e k o n o m i s k a b e k y m m e r h a d e aldrig förmör- kat deras dagar.
M a n fick h e l l e r i c k e alls d e t i n t r y c k e t, att d e n lilla f r u n s s m å k l a g o - v i s o r h a d e n å g o t v e r k l i g t m i s s n ö j e till g r u n d — de voro egentligen blott en » facon de parler » —, o c h m a n hade en bestämd k ä n s l a af att.
f a m i l j e n B.
v a r s ä l l s p o r d t lycklig.
Det v ä c k t e därför allmän bestörtning, när e n d a g u n d e r r ä t t e l s e k o m, att h e r r B.
själf f ö r k o r t a t sitt lif.
Och ännu mera häpen blef m a n, d å m a n erfor, att o r s a k e n till själfmordet varit d e n nära förestående upp- t ä c k t e n af b e t y d l i g a f ö r f a l s k n i n g a r o c h d e n därmed förenade ruinen och vanäran.
D e förut n ä m n d a vännerna t o g o sig m e d d e n ö m m a s t e o m s o r g af den förtviflade ä n k a n, s o m e j h a d e e n s d e n t r ö s t e n att k u n n a m e d a k t n i n g t ä n k a p å sin f ö r l o r a d e make.
D e n skam o c h det elände, s o m drab- bat henne och hennes kära små, gjorde h e n n e a l l d e l e s u t o m s i g af f ö r t v i f l a n.
O c h n ä r d e t e n d a g b e r ä t t a d e s f ö r h e n n e, att från h u s e t n ä r m a s t intill d e t h o n b e b o d d e ett s t y c k e af e n t a k g e s i m s fallit n e d i huf- v u d e t p å e n l i t e n flicka, så att d e n n a s t r a x d ä r p å aflidit, u t b r a s t h o n i sin g r ä n s l ö s a sorg: » Aek, om det varit en af mina i stället! » F r u B.
h a d e emellertid m å n g a g o d a vän- n e r, o c h g e n o m d e s s a fick h o n ett visserli- g e n tarfligt, m e n d o c k t i l l r ä c k l i g t b r ö d f ö r sig o c h d e s i n a.
S å g i c k u n g e f ä r ett half- år.
Jag hade varit bortrest nästan hela d e n n a t i d o c h e j h ö r t n å g o t o m fru B.
P l ö t s l i g t e n d a g fick j a g i e n t i d n i n g s e e n dödsannons, undertecknad m e d hennes namn.
Där s t o d: A t t m i n innerligt älskade son K a r l g e n o m o l y c k s h ä n d e l s e afled e t c.
» J a g fick s e d e r m e r a v e t a, att d e t v a r sitt k ä r a s t e, mest förhoppningsfulla barn hon mist.
Olycks- händelsen var drunkning.
— D e förflugna o r d e n h a d e p å ett f ö r f ä r l i g t s ä t t g å t t i g e n.
* E n d a g g i c k j a g p å b e s ö k till e n af m i n a v ä n n e r, e n u n g fru.
N ä r j a g k o m i n i sa- l e n, f a n n j a g h e n n e s y s s e l s a t t m e d att vattna sina växter; hennes femåriga dotter sprang o m k r i n g o c h kastade boll.
I s i n if- v e r att f å n g a b o l l e n s t ö t t e d e n lilla r ä t t s o m d e t v a r till m o d e r n, s å att d e n n a fick b l o m v a t t n e t öfver sig.
H o n blef otålig o c h utbrast: » J ä m t s p r i n g e r d u d å o c k s å i vä- g e n! » Ö f v e r d e n lillas a n s i k t e l a d e s i g ett u t t r y c k af stilla v e m o d, o c h h o n s l u t a d e g e n a s t att l e k a.
J a g v e t ej h u r d e t k o m sig, att m o d e r n s o r d b r ä n d e s i g i n i m i t t m i n n e; m a n h ö r j u t i d t o c h ofta, att b a r n få s å d a n a d ä r h ä f t i g a t i l l r ä t t a v i s n i n g a r.
O c h j a g v i s s t e j u, att m i n v ä n v a r e n i allo g o d m o r, s o m m-ed d e n i n n e r l i g a s t e k ä r l e k v a r fäst v i d s i n lilla r a r a t ö s.
Ett par månader därefter insjuknade G ä r d a häftigt i skarlakansfeber.
Läkare o c h föräldrar uppbjödo alla krafter f ö r att r ä d d a h e n n e; m o d e r n v e k k n a p p t ett ö g o n - b l i c k från sin ä l s k l i n g s s i d a o c h v å r d a d e h e n n e m e d o u t t r ö t t l i g o m s o r g, m e n förgäf- ves.
S j u k d o m e n t o g en olycklig vändning, o c h — h e m m e t s lilla s o l s t r å l e v a r b o r t a f ö r alltid.
N ä r j a g ett p a r d a g a r efter d ö d s f a l l e t b e - s ö k t e m i n v ä n, b e r ä t t a d e h o n, u n d e r för- t v i f l a n s tårar, f ö l j a n d e: » M i n n s d u, h u r j a g d e n d ä r g å n g e n, n ä r h o n k n u f f a d e till m i g, så att j a g s p i l l d e u t b l o m v a t t n e t, s a d e, att hon j ä m t var i v ä g e n.
V e t du, en d a g i b ö r j a n af s i n s j u k d o m s a t t e h o n s i g u p p i sängen, slog a r m a r n a o m m i n hals o c h sade: ' Nu, m a m m a min, springer Gärda inte j ä m t i v ä g e n för dig.
Nu ligger h o n så stilla '.
— Å h, k a n d u f ö r s t å, h u r d e t t a känns n u!
D e där o r d e n m e d deras sorgsna tonfall ljuda i m i n a ö r o n d a g o c h natt; j a g får a l d r i g r o för d e m; d e t k ä n n s, s o m o m j a g till m i n lilla f ö r l o r a d e ä l s k l i n g h a d e e n s k u l d, s o m ej k a n u t p l å n a s.
» * I e n f a m i l j l ä s t e s e n a f t o n h ö g t ur e n b o k, s o m h a n d l a d e o m e n u n g s t y f m o r o c h alla d e l i d a n d e n h o n h a d e att g e n o m g å, i n n a n h o n l y c k a d e s v i n n a sina styfbarns ö m h e t o c h f ö r t r o e n d e.
S ä r s k i l d t n ä m n d e s, att bar- n e n l ä n g e n e k a d e att g é h e n n e m o d e r s - namn.
E f t e r s l u t a d l ä s n i n g r e s t e s i g h u s e t s äld- sta dotter o c h s a d e m e d b l i x t r a n d e ö g o n.
» A l d r i g, aldrig skulle j a g låta ordet m a m m a k o m m a ö f v e r m i n a l ä p p a r a n n a t ä n till m i n egen mor.
O c h aldrig skulle j a g skänka m i n k ä r l e k åt d e n, s o m t a g i t h e n n e s p l a t s.
» — N å g r a år d ä r e f t e r v a r h o n själf s t y f m o r f ö r tre b a r n.
Förhållandet mellan henne och d e m var det sämsta.
J a g tror, att d e betraktade s t y f m o d e r n s å s o m sin värsta fiende.
H e n n e s äktenskap blef i h ö g g r a d olyckligt; h o n och barnen förbittrade ömse- s i d i g t h v a r a n d r a s lif.
Många gånger hörde j a g h e n n e k l a g a b l.
a. ö f v e r att d e s s a al- drig gifvit h e n n e m o d e r s n a m n.
1 DU N 1895 d å alltid p å h e n n e s y t t r a n d e d e n d ä r k v ä l - len, o c h på hur förfärligt lifvet k a n ta oss människor på orden.
V — na.
• E t t kändt b e h o f.
P e t t af I d u n s s e n a s t e n u m m e r l y d e r e n b l a n d f r å g o r n a (n:r 1 0 4 1): » En ung flicka af m e d e l k l a s s e n, m e d g o d u p p f o s t r a n, som olyckligtvis ej har n å g o t s y m p a t i s k t u m g ä n g e, frågar, o m d e t b l a n d I d u n s läsare eller l ä s a r i n n o r finns n å g o n m e d l u s t o c h tillfälle att korrespondera med henne.
Svar etc. » U n d e r det j a g läste ofvanstående v ä d j a n, å t e r f ö r d e s i m i t t m i n n e, att j a g n å g o n g å n g läst o m att i E n g l a n d är till finnandes ett s ä l l s k a p eller e n f ö r e n i n g, h v a r s m e d l e m - m a r åtagit sig e n k o r r e s p o n d e n s sådan d e n vår u n g a V e s t a här ofvan utber sig förmå- n e n af.
Häftet m e d dess r e d o g ö r e l s e för det kor- r e s p o n d e r a n d e s ä l l s k a p e t är m i g e j m ö j l i g t att återfinna, m e n j a g är ö f v e r t y g a d att n ö - d i g a u p p l y s n i n g a r l ä t t e l i g e n stå att få från L o n d o n, o m i S v e r i g e ett d y l i k t s ä l l s k a p s k u l l e a n s e s ö n s k v ä r d t o c h f o r d r a s f ö r att f y l l a ett l ä n g e n ä r d t b e h o f.
P e r s o n e r finnas nog ä f v e n här, s o m k u n n a k ä n n a s i g m a - n a d e att f ö l j a d e t g i f n a e x e m p l e t o c h k o m - m a till h j ä l p m e d o l i k a s p ö r s m å l s l ö s a n d e, i händelse härstädes existerar n å g o t b e t y d - l i g a r e flertal u n g a flickor, s o m e j b l a n d s i n a närstående anse sig i stånd att f å.
n å g o n ledtråd i sina funderingars trasslade gångar.
G e n o m att f å f r a m l ä g g a d u n k e l t t ä n k t a och outvecklade idéer kunna unga sinnen danas och vinna i helgjutenhet under det skriftliga u m g ä n g e t m e d d e m, s o m hafva en rikare tankevärld, b o k l i g a insikter såväl s o m h j ä r t a t s b i l d n i n g.
F ö r k o f r a s s å v ä l till k a r a k - t ä r s o m till h j ä r t a o c h s i n n e l a g.
Bildas o c h u p p m j u k a s g e n o m i n h ä m t a n d e af an- d r a s e r f a r e n h e t i f ö r d r a g s a m h e t e n s o c h sakt- m o d e t s skola.
I deltagandet o c h intresset, s o m d e v e t a s i g k u n n a p å r ä k n a, finna s t y r k a o c h ö d m j u k u t h å l l i g h e t i e n o f t a o j ä m n strid, d ä r m o t g å n g a r o c h v i d r i g h e t e r s y n a s allt f ö r ö f v e r m ä k t i g a g e n t e m o t e n i s t r i d e n e j säl- lan e n s a m k ä m p a n d e.
Det engelska sällskapets styrande andar länkade samman korrespondenter, s o m de ansågo m e s t l ä m p a d e för hvarandras skap- l y n n e n, o m s t ä n d i g h e t e r eller f ö r h å l l a n d e n i öfrigt.
Manliga m e d l e m m a r, s o m brefväx- l a d e m e d u n g a o f ö r s t å d d a flickor, k a n j a g ej p å m i n n a m i g o m n ä m n d e s.
Det o m t a l a d e sällskapet h a d e satt sig f ö r e att u n d e r e n b r e f v ä x l i n g s m å n g a skif- tande uppslag och tankeutbyten komma y n g r e, i o k l a r h e t f a m l a n d e m e d s y s t r a r till nytta, stöd, uppmuntran, m e n äfven attblifva d e m ett m e d e l till u p p f o s t r a n d e b i l d n i n g.
D e brefväxlande hade aldrig sammanträffat.
D e v o r o s p r i d d a i m o d e r l a n d e t, k o l o n i e r n a, ut- l a n d e t!
I c k e d e s s m i n d r e h a d e g e n o m bref- ven v a r m tillgifvenhet grundlagts, samman- b i n d a n d e d e n ä r m a r e eller f j ä r m a r e skrifte- b a r n e n o c h d e r a s r e s p e k t i v e råd- o c h h j ä l p a - rinnor.
I den redogörelse, j a g såg, fram- hölls, huru s o m de y n g r e s karaktärer vun- nit i fasthet o c h utvecklats i det t r y g g a n d e m e d v e t a n d e t af e n ä l d r e s l e d n i n g o c h v a k a n - d e i n t r e s s e; sjäftilliten h a d e ö k a t s, d ä r d e n fanns, eller skapats, där d e n tillförene ej förekommit.
Äldre, utan närmare anhöriga, J u v e l e r a r e K. A N D E R S O N 1 1 J A K O O S T O R G 1 365 eller ä l d r e p e r s o n e r, s o m till f ö l j d af e n eller a n n a n o r s a k ä r o e n s l i n g a r, k u n n a i e n d y l i k s k r i f t v ä x l i n g få ett t o m r u m f y l l d t, ett m å l f ö r sitt i n t r e s s e, n å g o n att h y s a delta- g a n d e f ö r, d. v.
s. e n a n n a n m ä n s k l i g v a - r e l s e o c h i n t e — e n h u n d eller k a t t.
E n d y l i k skriftväxling lägger stora kraf p å d e n m o g n a r e o c h i lifvets erfarenhet bevandrade.
D e n fordrar klok taktfullhet o c h f ö r m å g a att se s a k e r i s i n r ä t t a d a g e r, att v e t a s k i l j a m e l l a n k ä n s l o p j u n k o c h ett s i n n e i v e r k l i g t b e h o f af k ä r l e k s f u l l l e d n i n g.
D e n fordrar takt o c h hjärta.
D e n fordrar förstånd, h v a r d e t är b a r m h ä r t i g a r e att n e d r i f v a ä n att b y g g a i l l u s i o n e r.
S å d a n a bref- skrifvare m å v a r a b å d e allvarliga o c h glada, fromma och bestämda.
D e s k o l a f ö r s t å att s ä g a ifrån, n ä r g l ä d l i g h e t v i l l ö f v e r g å i y r a u t a n s a n s, n ä r g o d h e t e n h o t a r att b l i efter- låtenhet o c h b l y g h e t e n sipphet.
D e r a s lära b ö r v a r a g l a d f ö r d r a g s a m h e t, t a p p e r t tåla- m o d, saktmod, själfaktning.
" Skönhetsmedel ".
Ö nskan att bibehålla flyende u n g d o m o c h skön- het är så gammal som världen; konsten, eller rättare försöket att göra det har först efter hand bragts till allt högre fulländning.
I gamla tider följde man m e d barnslig naivitet och blind tro charlataners lika oskadliga som, till sina följder, värdelösa kurer.
I vår tid sätter man m e d rätta endast tillit till sådana försköningsmedel, vid hvilkas sammansättning vetenskapen gjort sina nyaste rön gällande.
Då så m y c k e t i dessa da- gar ordas o m hyns vård o c h om dessa » ansikts- konstnärer », hvilka g e n o m massage, ångbad o c h annan behandling utlofva föryngring åt h v e m som vill anförtro sig i deras händer, torde må- hända några utdrag ur en tysk författares upp- sats o m äldre tiders skönhetsmedel vara af in- tresse för Iduns läsarinnor.
Se här till exempel hvad den store örtblanda- ren o c h mästaren, Iiieronimus Brunswyg, berät- tas haf va förordnat angående den för dåtidens skönhetsvatten — » till att göra ansiktet hvitt, rent, klart o c h skönt » — så oumbärliga maj- daggens insamlande: » Majdagg skall sålunda beredas o c h insamlas.
Bästa tiden o c h sättet därtill är, att man midt i maj månad, när s o m månen är full, tager o c h går ut en ljus, klar morgonstund, före solens upp- gång o c h då det icke haf ver regnat aftonen förut, ej heller o m natten; man tage så en vacker hvit duk, eller slöja, o c h dragé den öfver en äng eller gräsmatta, på hvilken många ädla b l o m m o r växa, därefter man vrider ur den öfver ett glas.
Detta göre man så ofta, till dess man nog hafver, o c h sile det sedan g e n o m en yllen duk, sådan som brukas till att klara drycker m e d; så skall det stå uti solen uppå X X X dagar. » Detta återfinnes i en diger b o k på 680 sidor kallad: » Konsten att destillera », tryckt redan » i thet året » 1507, hvilken därjämte äfven innehål- ler recept på den tidens alla brukliga läkemedel.
Majdagg o c h mars snövatten äro emellertid re- dan för längesedan ej mera tillfinnandes på apo- teken, ehuruväl gammalt folk ännu tror på deras hemliga förmåga att försköna ansiktet.
Båda göra de huden hvit o c h gifva ren, klar färg.
Om nu någon skrattar ut dem, hvilka s o m en klenod förvara upptöad snö på flaskor, o c h frå- gar, huru kan dagg eller snövatten vara bättre än vanligt vatten, så kunna vi svara, att det i dagg o c h snö verkligen förefinnes ett visst något, som är istånd att göra huden bländande hvit.
H v a d det är, därtill skola vi senare återkomma, nu först det gamla o c h sedan det förklarande nya.
Majdagg, den o m våren ur de beskurna vin- stockarne drypande saften o c h det vatten, s o m samlar sig i kardborrplantans bägarlika blad, vo- ro i gamla tider hufvudbeståndsdelar i skönhets- vatten.
Visserligen behöfde de d o c k äfven andra kraftigare tillsatser af på den tiden mestadels dyrbara ämnen, svåra att anskaffa, emedan den billiga järnvägsfrakten då icke existerade.
A f dessa vill jag endast nämna några, hvilkas verk- Ringar, Armband, Kedjor, Broscher, Kedjearmband, Nålar, Bref besvaras omgående.
ningar icke kunna bestridas, o c h hvilka ännu i dag äro oersättliga för toalettkemien.
För det första namnes borax, » s o m af guld- smeder brukas ».
B o r a x hämtades från Italien; den renaste k o m från Venedig, senare från Hol- land, där det från Asien härstammande råmate- rialet rafinerades.
B o r a x har samma egenskaper, som en mild tvål.
Den gör vattnet mjukt, o c h häraf k o m m e r det sig, att tvål skummar krafti- gare i m e d b o r a x uppblandadt vatten än i hårdt vatten.
Detta skönhetsmedels verkningar förkla- ras sålunda m y c k e t lätt.
Det renar huden, eme- dan det själft likt tvålen upplöser orenligheten, och vidare underhjälper det tvålens funktioner.
Den, som endast har hårdt tvättvatten att tillgå, finner i b o r a x ett förträffligt toalettmedel o c h skall i n o m kort k o m m a till den åsikten, att de gamle hade g o d iakttagelseförmåga, då de valde detta milda, giftfria salt vid hudens vård.
För det andra satte man kamfer till skönhets- vattnen.
Det fanns en » furstinna o c h hertiginna af Österrike », s o m begagnade ett vatten till att försköna ansiktet, fördrifva rynkor o c h gifva frisk hy, hvilket u t o m majdagg, b ö n b l o m m o r o c h hvitt liljevatten, äfven innehöll kamfer o c h ägghvita, o c h hvilket skulle torka in på ansiktet.
Det var äfven föreskrifvet att v i d begagnandet af detta skönhetsmedel undvika luft o c h solsken.
Alla eteriska oljor verka mer eller mindre anti- septiskt, o c h i utspädd form utöfva de på huden en svag retning, s o m höjer dess lifsverksamhet.
Ju verksammare huden är, j u normalare den af- söndras o c h åter tillväxer, desto friskare o c h vackrare är den.
Huden, hvilken liksom hela människan, har m y c k e t att lida af det s. k. kul- turlifvet, utestängd från fria luften o c h utsatt för gasljusets fördärfliga utdunstningar behöfver upplifvas, o c h därför äro de många starkt par- fymerade toalettessencerna ett af behofvet på- kalladt, nödvändigt ondt.
Till sina verkningar öfverträffasl de emellertid alla af kamfern, ett äkta nervmedel, o m den också icke äger den ljuf- vaste doft!
Det finnes numera intet land, s o m icke måste gifva sin tribut af vällukter till toalettbordet.
Öfverallt förstår man att uppspåra o c h begagna sig af blommor, kådor o c h balsamer.
Till o c h med illaluktande sådana användas för att höja parfymernas angenäma doft.
Så är t. e x.
den vidriga mysken oumbärlig, emedan den harmo- niskt binder o c h förenar vällukterna.
Kamfer är billigare än orkidéernas o c h de an- dra växternas dyrbara oljor.
Den kostar omkring 5 kronor pr kilo.
Ylang-ylang-oljan betingar där- emot ett pris af 450, den bästa turkiska rosen- oljan 540 o c h tysk rosenolja, emedan den är ännu finare, öfver 1,100 kronor pr kilo.
Lika dyrbar är violrotoljan; oljan af inhemska kamo- millen, s o m märkligt nog är mörkblå, kostar om- kring 270, arnikaoljan ända till 1,800 kronor kilo ' t.
Arnikablomman gifver nämligen helt obetydligt olja, häraf k o m m e r det sig att den är dyrare än själfva rosenoljan.