Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
På sätt Utskottet tillhandakomna protokollsutdrag utvisa, har dess hemställan i den förra af berörda punkter blifvit bifallen af öfriga tre Riks-Stånden, bland hvilka Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet jemväl godkänt Utskottets i sednare punkten framställda förslag, hvilket åter blifvit af Preste-Ståndet afslaget; och enär den i förra punkten afhandlade fråga sålunda redan blifvit med Rikets Ständers rätt afgjord, samt utgången af det i sista punkten framställda förslag är beroende på det beslut, Borgare-Ståndet deröfver kan fatta, har Utskottet icke att i anledning af återremissen vidtaga annan åtgärd, än att, med anmälan om detta förhållande, till Borgare-Ståndet hemställa att i fråga om sista punkten af Betänkandet fatta sitt heslut.
Memorial N:o 19. 5 *:o 19.
Ank. till Exp.-TJtsk. den 26 Maj 1866, kl. 12 midd.
Memorial, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga heslut vid förehafvande af Sammansatta Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Utlåtande N:o 5, öfver Kongl. Maj-.ts nådiga Proposition, angående förändring i grunderna för beväring s-inrättningen, samt om bildande af en landstorm.
Enligt protokollsutdrag, som till Utskottet ankommit, hafva, i anledning af ofvannämnda Utlåtande, hvilket icke vunnit något Riks-Stånds bifall, skiljaktiga beslut blifvit af Riks-Stånden fattade.
Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet hafva för deras del beslutat underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t af följande innehåll: “Då de uti Kongl. Maj:ts nådiga Proposition föreslagna förändrade grunder för beväringsinrättningen och för bildande af en landstorm ännu inom landet äro föga kända; då de derjemte icke väl torde kunna pröfvas och bedömas förr, än förslag till arméens och beväringens organisation i helhet och sammanhang blifvit framstäldt; då slutligen med skäl kan ifrågasättas, om den afgående representationen bör, genom sitt yttrande i en fråga af så genomgripande art som denna, i mer eller mindre mån binda en blifvande Riksdags beslut, få Rikets Ständer, till svar å Eders Maj:ts nådiga Proposition, i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj:t behagade till en kommande Riksdags pröfning i sin helhet framlägga denna fråga."
Borgare-Ståndet har för sin del beslutat enahanda skrifvelse, med den skilnad allenast, att i stället för orden: «få Rikets Ständer till svar å Eders Kongl.
Maj:ts nådiga Proposition", intagits orden: “anse Rikets Ständer sig icke böra godkänna Kongl. Maj:ts nu afgifna nådiga Proposition, men anhålla" etc. Bonde-Ståndet åter har, "med ogillande af hvad Utskottet uti ifrågavarande Utlåtande föreslagit och hemställt, förklarat sig icke kunna bifalla Kongl. Maj:ts nådiga framställning i ämnet". 6 Santmans.
Lag- samt Allm. Besv.- och Eicon.- Utsk.
Memorial N:o 19.
Vid detta förhållande och då, emellan Ridderskapet och Adelns samt PresteStåndets beslut, å ena, och Borgare-Ståndets, å andra sidan, någon väsendtlig skiljaktighet icke förefinnes, enär, jemväl enligt förstnämnda två Stånds beslut, Kongl.
Maj:ts Proposition icke blifvit godkänd, får Utskottet, till efterkommande af stadgandet i 73 § Riksdags-ordningen, inbjuda Borgare- och Bonde-Stånden att med Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet sig förena; men emedan, så vida icke hvarken Borgare- eller Bonde-Ståndet skulle finna sig kunna biträda Ridderskapet och Adelns samt Preste-Ståndets beslut, omröstning i förstärkt Lag-Utskott måste, jemlikt nämnda § i Riksdags-ordningen, ega rum, får Utskottet, för den händelse Bonde-Ståndet ej eller skulle vilja instämma i Borgare-Ståndets beslut, i hvilket fall votering om kontraproposition ej erfordras, vördsamt föreslå a) för bestämmande af kontraproposition följande Voteringsproposition N:o 1.
Den som vill, att till kontraproposition vid den blifvande hufvudvoteringen antages följande af Borgare-Ståndet beslutade underdåniga skrifvelse: “Då de uti Kongl. Maj:ts nådiga Proposition föreslagna förändrade grunder för beväringsinrättningen och för bildande af en landstorm ännu inom landet äro föga kända; då derjemte de icke väl torde kunna pröfvas och bedömas förr, än förslag till arméens och beväringens organisation i helhet och sammanhang blifvit framstäldt; då slutligen med skäl kan ifrågasättas, om den afgående representationen bör, genom sitt yttrande i en fråga af så genomgripande art som denna, i mer eller mindre mån binda en blifvande Riksdags beslut, anse Rikets Ständer sig icke böra godkänna Kongl. Majcts nu afgifna nådiga Proposition, men anhålla i underdånighet, att Kongl. Maj:t behagade till en kommande
Riksdags pröfning i sin helhet framlägga denna fråga; “ röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer till kontraproposition att antagas Bonde-Ståndets beslut, i öfverensstämmelse hvarmed Rikets Ständer skulle i underdånig skrifvelse anmäla, “att Rikets Ständer ansett sig icke kunna bifalla Kongl. Majcts nådiga framställning i ämnet.* Voteringsproposition Nio 2.
Den som vill, att Rikets Ständer skola, i öfverensstämmelse med Ridderskapet och Adelns samt Preste-Ståndets beslut, antaga en underdånig skrifvelse, så lydande:
7 “Då de uti Kongl. Maj:ts nådiga Proposition föreslagna förändrade grunder för beväringsinrättningen och för bildande af en landstorm ännu inom landet äro föga kända; då de derjemte icke väl torde kunna pröfvas och bedömas förr, än förslag till arméens och beväringens organisation i helhet och sammanhang blifvit framstäldt; då slutligen med skäl kan ifrågasättas, om den afgående representationen bör, genom yttrande i en frhga af så genomgripande art som denna, i mer eller mindre mån binda en blifvande Riksdags beslut, få Rikets Ständer, till svar å Eders Maj:ts nådiga Proposition, i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj:t behagade till en kommande Riksdags pröfning i sin helhet framlägga denna fråga“; röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, anses Rikets Ständer hafva antagit l-.sta alternativet: Borgare-Ståndets beslut: 2:dra alternativet: Bonde-Ståndets beslut.
Atik. till Exp.-Utsk. den ae Maj 1866. kl. 12 midd.
Betänkande, i anledning af väckt motion om ändring af 1 mom. i 13 § Kongl.
Landtmäteri-Instruktionen den 6 Augusti 1864.
Inom Hedervärda Bonde-Ståndet har Anders Wilhelm Uhr från Nerikes län uti förenämnda ämne väckt motion (N:o 213), hvilken, efter remiss till Allmänna 8 Sammans.
Besvärs- och Ekonomi-Utskottet, blifvit, jemlikt 43 SRiksdags-ordningen, till Sammansatta Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets behandling öfverlemnad Sedan Rikets Ständer i underdånig skrifvelse den 2 December 1863 anhållit, bland annat, att Kongl. Maj:t måtte taga i nådigt öfvervägande, om icke ändamålsenligare och mera verkande åtgärder, än de dittills stadgade, kunde påbjudas för befordrande af tillsynen, huru de till Landtmäteristaten börande tjenstemän uppfylla dem i tjensten åliggande skyldigheter, utfärdades den 6 Augusti 1864 Kongl. Maj:ts förnyade nådiga Landtmäteri-Instruktion, i hvilken 13 § 1 mom. lyder sålunda: »Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande skall öfver landtmäteriverket i länet hafva allmän uppsigt, med rättighet och skyldighet att vidtaga alla de åtgärder, som i ett eller annat afseende tili landtmäteriförrättningars fortgång och behöriga verkställighet leda kunna och med gifna föreskrifter öfverensstämma, samt dervid tillse, icke allenast att de i ämnet gällande författningar varda efter deras rätta förstånd och mening tillämpade, utan ock att landtmätare sina skyldigheter med flit och noggrannhet fullgöra, samt dem uppdragna förrättningar med all skyndsamhet företaga och fullborda, i hvilket afseende Kongl. Maj:ts Befallningshafvande eger att, beträffande laga skiften, förfara i öfverensstämmelse med Skiftes-stadgans föreskrifter, samt i andra mål förelägga landtmätare vitén; men om de i tjensten begå fel, som till Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes kunskap komma, då bör Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, der han så lämpligt finner, sjelf foga anstalt om laga åtals anställande, eller ock, till beredande deraf, å behörig ort göra anmälan».
Motionären anmärker, hurusom detta stadgande mindre, än förut i ämnet gällande föreskrifter, verkade till uppnående af det mål, Rikets Ständer i sin ofvanberörda underdåniga skrifvelse åsyftat.
Då nemligen Kongl. Maj:ts Befallningshafvande kunde, enligt 22 § i Landtmäteri-Instruktionen den 4 Maj 1827, tillhålla landtmätare vid vite att skyndsamt företaga och fullborda alla slags landtmäteriförrättningar, så hade, genom ofvan intagna stadgande, denna Kongl.
Maj:ts Befallningshafvandes rätt blifvit inskränkt till allenast sådana förrättningar, som icke angå laga skifte, hvaraf följde, att landtmätare kunde fördröja fortsättandet och afslutandet af laga skifte, som dock vore den vigtigaste af alla slags landtmäteriförrättningar, huru länge han behagade, utan att Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande egde magt att, genom vite eller annan påföljd, förhjelpa klagande jordegare till sin rätt att få skiftet skyndsamt behandladt.
Denna olägenhet afhjelptes ingalunda genom det uti ifrågavarande nya författningsrum meddelade stadgande, att Kongl. Maj:ts Befallningshafvände »eger att, beträffande laga skiften, förfara i öfverensstämmelse med Skiftesstadgans föreskrifter»; ty dessa innehölle i förevarande hänseende icke något annat, än att, om landtmätare icke företager laga skifte inom fyra månader efter den dag, han dertill erhållit förordnande, så må Kongl. Majtts Befallningshafvande kunna, om någon delegare i skifteslaget sådant begär, utse annan landtmätare att samma skifte verkställa.
Exempel saknades, att landtmätare blottställde sig för tillämpningen af denna föreskrift.
De underläte nemligen icke att börja skifte inom fyra månader, sedan de dertill erhållit förordnande, men derefter gjorde många, som hade flera andra uppdrag, sig skyldiga till oförsvarlig långsamhet, hvarigenom skiftesdelegarne ofta tillskyndades oersättliga förluster.
Motionären föreslår derföre, »att Rikets Ständer ville i underdånighet anhålla, att, med upphäfvande af det nya stadgandet i 13 § 1 mom.
Landtmäteri-Instruktionen den 6 Augusti 1864, den gamla föreskriften i 22 § Landtmäteri-Instruktionen den 4 Maj 1827 måtte blifva satt i stället».
Besv- och Ekon.-Uisk.
9 På sätt motionären antydt, består skilnaden mellan de i omförmälda författningar uti ifrågavarande hänseende meddelade stadganden deruti, att, då Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande, enligt den äldre Landtmäteri Instruktionen, egde rätt att vid vite förelägga landtmätare att med nödig skyndsamhet fullborda landtmäteriförrättningar af hvad slag som helst, denna rättighet genom Landtmäteri-lnstruktionen den 6 Augusti 1864 blifvit inskränkt till endast sådana förrättningar, som icke angå laga skifte.
I fråga om fortsättning och afslutaude af sistnämnda slags förrättningar gäller nu mera endast föreskriften i 3 Kap. 15 § Skiftes-stadgan, att landtmätare, som utan skäl uppskjuter börjad förrättning, skall derför „ansvara som för tjenstefel särskildt stadgadt är. samt ersätta den kostnad och skada, delegare derigenom tillskyndas».
Skiftesdelegare, som anser, att laga skiite af landtmätare onödigt uppehälles, har sålunda icke annan utväg, än att i domstolsväg söka rättelse, hvars vinnande kan af landtmätaren, genom tvistens uttänjande, i åratal fördröjas.
Då emellertid ändamålet med lagstiftningen i förevarande hänseende måste vara att, så vidt ske kan, söka förebygga obehörigt dröjsmål med skiftesförrättningars afslutande, såsom i de flesta fall ledande till ganska kännbara förluster och kostnader för skiftesdelegarne, samt detta ändamål utan tvifvel skulle vida bättre, än på ofvan angifna sätt, främjas, derest Kongl. Maj-.ts Befallningshafvande egde att, der skäl förefunnes, genom vitén tillhålla vederbörande att sin pligt härutinnan fullgöra, får Utskottet, på de skäl motionären i öfrigt andragit, vördsamt hemställa, att Likets Ständer, i underdånig skrifvelse till Kongl. Maji, måtte anhålla, det Kongl. Maji täcktes, med ändring af 13 § 1 mom.
Landtmäteri-Instruktionen den 6 Augusti 1864, förordna, att Kongl. Majis Befallningshafvande må, jemväl i fråga om laga skifte, genom vitén tillhålla landtmätare att förrättningen utan obehörigt dröjsmål fullborda.
Reservation är anmäld af Herr Waldenström.
Brot. 1865 & 1866. 7 Sami. 2 Afd. 11 Häft. "2 Stockholm, tryckt hos H. Nisbeth, 186t>.
Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Memorial N:o 21. 1 V:o 23.
Ank. till Exp.-Utsk. den 28 Maj 1866, kl. 2 e. m. •
Memorial, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut vid förehafvande af Sammansatta Lag- samt Allmänna Besvärs- och Elconomi-Utskottets Betänkande N:o 7, öfver väckta motioner om rättighet för röstegande i konsistoriela pastorat och sacellänier att begära fjerde prof-predikant.
Uti ofvanberörda Betänkande hade Utskottet hemställt, »att Rikets Ständer måtte, i underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t, anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes utfärda en författning, hvarigenom förklaras, dels, att den rätt och pligt, som, enligt Kongl.
Maj:ts nådiga Cirkulärbref den 21 Augusti 1786, tillkommer konsistorierna i riket, att, vid upprättande af förslag till kyrkoherde-lägenheter, ej allenast taga i betraktande de sökandes lärdom och tjensteålder, utan äfven göra afseende å den kännedom, försigtighet och nit, hvarmed de skött sina anförtrodda kall, ej blifvit inskränkt genom hvad sedermera i detta ämne utkomna författningar innehålla, — dels ock att, med ändring af hvad berörda nådiga
Bref stadgar i fråga om upprättande af förslag till kapellans- och andra sådana beställningar, enahanda rätt och pligt skall konsistorierna vid upprättande af dylikt förslag tillkomma.»
Enligt hvad särskilda från Riks-Stånden till Utskottet aflåtna protokollsutdrag utvisa, har denna Utskottets hemställan blifvit allenast af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet bifallen; hvaremot Borgare- och Bonde-Stånden, med afslag å densamma, för deras del beslutat, »det skola Rikets Ständer, i underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t, anhålla om utfärdande af en förordning, hvarigenom, i afseende på tillsättandet af presterliga sysslor i konsistoriela pastorat och sacellanier, stadgas: att, sedan Domkapitlet, enligt gällande befordringslagar, uppfört tre prestmän å förslag, och desse sina prof aflagt, valförrättaren skall å frågodagen tillspörja församlingen, om hon, änskönt ingenting vore att mot de föreslagnes lära och lefBifu till R.
Brot. 1865 & 1866. 7 Sami 2 Afd. 12 Häft. 2 Sammans.
Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Memorial N:o 21. verne anmärka, ändock vill hafva ännu en profpredikant, för utrönande hvaraf bör iakttagas hvad 30:de § i Kongl.
Yid sådant förhållande och då Utskottets förslag blifvit gilladt af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet, får Utskottet, till efterkommande af stadgandet i 73:dje § Riksdags-ordningen, dels inbjuda Borgare- och Bonde-Stånden att med Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet sig förena, dels ock, för den händelse icke hvarken Borgare- eller Bonde-Ståndet skulle finna sig kunna biträda Ridderskapet och Adelns samt Preste-Ståndets beslut, utan omröstning i Förstärkt Lag-Utskott måste ega rum, för Rikets Ständer vördsamt framlägga följande Y oteringsproposition:
Den, som vill, att Rikets Ständer skola, i öfverensstämmelse med Utskottets, af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet gillade förslag, »i underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t anhålla, det Kongl. Majit täcktes utfärda en författning, hvarigenom förklaras, dels att den rätt och pligt, som, enligt Kongl.
Majlis nådiga Cirkulärbref den 21 Augusti .1786, tillkommer konsistorierna i riket, att, vid upprättande af förslag till kyrkoherde-lägenheter, ej allenast taga i betraktande de sökandes lärdom oell tjensteålder, utan äfven göra afseende å den kännedom, försigtighet och nit, hvarmed de skött sina anförtrodda kall, ej blifvit inskränkt genom hvad sedermera i detta ämne utkomna författningar innehålla, — dels ock att, med ändring af hvad berörda nådiga
Bref stadgar i fråga om upprättande af förslag till kapellans- och andra sådana beställningar, enahanda rått och pligt skall konsistorierna vid upprättande af dylikt förslag tillkomma;» röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner »Nej», anses Rikets Ständer hafva, i enlighet med Borgare-och Bondea Ståndens mening, beslutat, »det skola Rikets Ständer, i underdånig skrifvelse till Kongl. Majit, anhålla om utfärdande af en förordning, hvarigenom, i afseende på tillsättande af presterliga sysslor i konsistoriela pastorat och sacellanier, stadgast att, sedan Domkapitlet, enligt gällande befordringslagar, uppfört tre prestman å förslag, och desse sina prof aflagt, valförrättaren skall å frågodagen tillspörja församlingen, om hon, änskönt ingenting vore att mot de föreslagnes lära och lefverne anmärka, ändock vill hafva ännu en profpredikant t för utrönande hvaraf bör iakttagas hvad 30:de § i Kongl.
Förordningen Sammans.
Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 22. 3 om prestval den 1 April 1843 foreskrifver; att, om denna fråga med ja hesvaras, valförrättaren skall uppskjuta förrättningen och anmäla församlingens önskan hos Domkapitlet, hvilket då eger att, oberoende af andra lagar än dem, sorn bestämma kompetens, å förslaget uppföra den prestman, som, med afseende å under tjenstgöring en ådagalagd skicklighet och nit, anses bäst kunna motsvara församlingens behof; samt att emot
Domkapitlets åtgärd dervid, besvär ej få anföras.» Stockholm den 28 Maj 1866.
Ank. till Exp.-Utsk. den 28 Maj 1866, kl. 2 e. m.
Betänkande, i anledning af väckta motioner angående dels utfärdande af ny Skiftesstadga, dels ändringar i den nu gällande.
I förberörda hänseenden hafva motioner blifvit väckta: hos Höglojliga Ridderslcapet och Adeln: af Grefve von Schiverin, C. G. Ph., (motionen N:o 29) och af Herr Tref enberg, C., (motionen N:o 85), hos Vällofliga Borgare-Ståndet: af Herr Bergman (motionen N;o 173); samt hos Hedervärda B onde-Ståndet: af Anders Wilhelm Uhr från Nerikes län (motionen N:o 214), och af Gustaf Ohlsson från Westmanlands län (motionen N:o 143).
Dessa motioner, hvilka blifvit remitterade dels till Lag-Utskottet samt dels till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet, hafva, jemlikt 43:dje § Riksdagsordningen, behandlats af Sammansatta Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottet, som nu går att i anledning af desamma afgifva yttrande.
Bland motionerna afse de utaf Herr Treffenberg, Herr Bergman och Anders Wilhelm
Uhr väckta utfärdandet af en ny skiftesstadga; och har i detta afseende blifvit anfördt och föreslaget: af Herr Treffenberg: att, som skiftesstadgans föreskrifter numera icke, såsom ursprungligen var förhållandet, funnes i en enda författning, utan måste uppsökas i nära tjugu särskilda Kongl. Kungörelser och Bref, samt härtill komme, att de gäl - 4 Sammans.
Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Vtskottets Betänkande N:o 22. lande skiftesstadgarne på icke få ställen skulle vara otydliga och ofullständiga, Rikets Ständer ville »hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla om utfärdande af en förnyad skiftesstadga, i hvilken alla nu gällande lämpliga och tidsenliga föreskrifter om skiftesverket skulle sammanföras och nu varande föreskrifter af annan beskaffenhet ersättas med sådana, som må anses vara nyttiga och nödvändiga;» af Herr Bergman: att skiftesverket på Gotland, som börjades under de lifligaste förhoppningar om allmänt och enskildt gagn, nära nog afstadnat och utgjorde föremål för svåra bekymmer hos en stor del af länets innevånare; att anledningarne härtill vore, dels att jordegare, som söka skifte, erhålla förordnande för den landtmätare, som de begära, hvilket väl öfverensstämde med lista § i 2:dra kap. skiftesstadgan, men tvifvelsutan vore skadligt, emedan ofta, till följd deraf, icke de bäste och skickligaste landtmätare blifva förordnade; dels att jordegare på Gotland, hvilka tillsammans eller hvar för sig ega en åttondedel af skifteslagets jord, hafva vitsord att söka och erhålla laga skifte, hvartill dock minst borde erfordras en fjerdedel af skifteslaget, beräknad efter förmedladt hemmantal, hvilket sednare vitsord skulle utgöra ett sannare uttryck, än nu är möjligt, af jordegarnes i skifteslaget behof och önskningar; dels att gällande föreskrifter om behandlingen vid laga skifte af skog och bränntorfsmossar, oaktadt deras särskildt för Gotland, med hänsyn till dess insulära natur, omätliga vigt och värde, visat sig vara otillräckliga, till följd hvaraf skogarne förstördes och bränntorfsmossarne icke med erforderlig omsorg fördelades; dels ock att 1827 års skiftesstadga blifvit ändrad genom en så stor mängd Kongl. Kungörelser och Bref, icke långt från tjugu stycken, att, helst dessa författningar numera till en del icke kunde få köpas och någon säker kodifikation af dem ej funnes, kanske understundom mången vederbörande, men i synnerhet folket misstoge sig om eller rent af icke kände till somliga ännu gällande föreskrifter om det för hela riket vigtiga skiftes verket; i följd hvaraf och då det ostridigt skulle innefatta en stor fördel för allmänheten, och omöjligen kunde vara skadligt för någon, om alla de föreskrifter, som nu linnas i så väl Kongl.
Landtmäteriinstruktionen, utan hvilken skiftesstadgan icke kunde rätt förstås, sammanfördes i en enda landtmäteri-förordning, motionären hemställde, »det Rikets Ständer behagade hos Kongl.
Majit i underdånighet anhålla om skyndsamt utfärdande af en dylik förordning, och att dervid de jemkningar och förbättringar i gällande föreskrifter måtte vidtagas, som kunde finnas nödiga och nyttiga, deribland de, sorn här ofvan blifvit antydda, beträffande sättet och vilkoren för skiftesvitsord å Gotland och landtmätares förordnande till verkställande af laga skiften, samt skogars och bränntorfsmossars delning på sådant sätt, att skogarnes förstöring förebyggdes och att bränntorfsmossarnes verkliga värde med all erforderlig omsorg iakttoges;» — och af Anders Wilhelm Uhr: att, då de nu gällande Kongl, författningarne, genom hvilka ändringar blifvit gjorda i skiftesstadgan, utgjorde ett antal af sjutton, Sammans.
Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 22. 5 och af samma stadgas 139 §§ fyratiosex, eller en tredjedel, numera hade annan lydelse än den ursprungliga; och då detta förhållande ostridigt vore menligt för alla egodelningsdomare, landtmätare och jordbrukare, samt det sålunda syntes vara af högsta vigt att erhålla en ny kodifikation af förenämnda skiftesstadga, Rikets Ständer ville, »i skrifvelse till Kongl. Maj:t, underdånigst anhålla, det behagade Kongl. Maj:t i nåder utfärda en förnyad skiftesstadga, innehållande alla nu gällande föreskrifter i detta vigtiga ämne samt de, som kunna blifva en följd af Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den 2 December 1863 och af motioner, som vid innevarande riksdag göras om ändring' af merberörda stadga.»
Enligt de upplysningar Utskottet förskaffat sig, har Ofverdirektören vid landtmäteriet med underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t den 29 Mars 1864, under anförande hufvudsakligen af de utaf motionärerne andragna skäl för behofvet af ny skiftesstadga, öfverlemnat ett af honom utarbetadt underdånigt förslag till en sådan; och lärer detta förslag, hvilket vid föredragning i Kongl. Maj:ts Högsta
Domstol föranledt åtskilliga anmärkningar, för närvarande bero på Statsråds-beredningen, som med anledning af nyssnämnda anmärkningar föranstaltat förslagets omarbetning och förändring.
Vid sådant förhållande och då Utskottet i öfrigt har svårt att föreställa sig att, på sätt Herr Bergman anfört, just de föreskrifter i skiftesstadgan, hvilka afsett och äfven visat sig uppfylla afsigten att befordra och tillvägabringa laga skiften, nemligen föreskrifterna att de sökande skulle erhålla den landtmätare de begärde, och att så ringa andel i skifteslaget som möjligt skulle berättiga att söka och erhålla laga skifte, på Gotland skulle visat en motsatt verkan, anser Utskottet sig hafva anledning hemställa, att Herrar Treffenbergs och Bergmans samt Anders 11 ilhelm Uhrs ifrågavarande motioner icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
De utaf Grefve von Schwerin och Gustaf Ohlsson väckta motioner afse åter att, med ändring af gällande skiftesstadgas föreskrifter, bereda möjlighet att, utan lunder af redan fastställda enskiften och laga skiften, erhålla nya och förmånligare sådana.
För detta ändamål föreslår Grefve von Schwerin, att sista punkten i 3:djc § af 1 kap. Kongl.