Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Och smör med?
LUNDQVIST (går efter kaffet).
ARVID (till Per).
Han är kär i min kusin, den lymmeln; jag skall förstöra honom!
Han hatar och afundas oss, den token!
Och du hatar honom!
Du glömmer inte nattkappan!
Jag skall hämnas!
Var lugn!
LUNDQVIST (kommer in, Arvid äter och dricker under följande).
Se här, var så artig!
Du skall alltså hålla föredrag i bildningscirkeln för att få stå i tidningen!
Hvad heter ämnet?
"Arbetets ära!"
Ett dumt ämne; det är ingen ära att arbeta!
Gå till dig sjelf!
Nej, det har jag nog sett; magistern kallar mig för ARVID.
Det är i den högre stilen ser du!
Och nu skall jag skrifva åt dig om "Arbetets ära"?
Ja, naturligtvis mot betalning!
Jag skall skrifva, så att det blir bra!
Men säg mig, unge vän, har du noga betänkt följderna af att bli aktör, konstnär?
Vet du, att du aldrig får dricka kaffe om morgnarne?
Ja, men jag får heta "herrn"!
Tyst, när jag talar!
Vet du att du bara får middag en gång i veckan?
Åhja, men jag får sofva till kl. 10 ... och så får jag sitta i soffan när det är fremmande!
Vet du, att du bara får ren skjorta hvar söndag, att du inte får sätta något på sparbanken, inte åka bak till Stallmästargården, inte hålla mat åt kanariefoglar, inte röka Gefle vapen, inte ha kakelugn, inte klädskåp?
Ja, ja, men jag slipper arbeta!
Du sa' ordet!
Du slipper arbeta!
Du skall bli aktör, Lundqvist, stor aktör; men först hålla föredrag i bildningscirkeln!
Hur mycket tror du, att ett så ansträngande arbete som mitt blir värdt?
Jag förstår inte, men jag tror, att en 2:a banko! ARVID.
I förskott!
Låt gå! -- En sak till!
Du har pengar på sparbanken?
Ta ut dem; en sann konstnär får icke äga något; fattigdomen är hans skyddsgudinna som jagar honom mot sitt mål!
Men hvad skall jag göra med pengarne?
Dåre! -- Förstör dem; bränn upp dem!
Då kan man väl roa sig i stället!
Det menar jag också; och roa sig kan man göra på två sätt: antingen ensam, eller i andras sällskap; en konstnär roar sig aldrig ensam; du skall få mitt sällskap!
När behagar magistern?
När du sagt upp din plats!
LUNDQVIST (blir eftertänksam).
ARVID (äter).
PER (målar).
Scen 5. b.
PEL.
Muraren undersöker kakelugnen; Larsson går under tiden och snokar i rummet; får fatt i rolen.
LARSSON kommer in med en MURARE och en POLISKONSTA-
Ha! han har fått nya idéer i hufvudet, den lymmeln! det är väl det der artistpacket som satt det i honom, men ännu fins det medel! (stoppar rolen i fickan, drar upp byrålådor och gräfver i dem.)
"Och hafva en faderlig tillsyn öfver sina tjenares tillhörigheter, hafva omtanka om deras framtid"
... står det i hustaflan! (får fatt i guitarren) Han har varit i vindskontoret och fått tag i min gamla guitarr, som jag spelte för fästmön i verlden! (sätter sig och knäpper)
Åh, Herre Gud, så eget det låter!
Så galen man kunde vara ändå när man var ung och kär, gubevars, och skulle ta lifvet af sig -- det var modernt på 20-talet!
Jag undrar om jag har glömt bort den der (sjunger)
(Muraren stannar i arbetet och lyss; Poliskonstapeln ser andäktig ut)
"Du ger mig lifvet, (accompagnement) "Du ger mig döden ...
"Ja blott af dig mina öden bero!"
EN RÖST (i röret).
Hvad är det för oväsen deruppe; frun vill sofva!
LARSSON (för sig).
Hon vill sofva! -- Det sofs inte så mycket den tiden!
Scen 6. b.
LUNDQVIST (kommer in, stannar häpen i dörren).
LARSSON (stiger upp förlägen).
Lundqvist!
Lundqvist ska' inte ha så'na här dumheter för sig. (lemnar honom rolen)
Håll han sig på sin plats, och han skall bli en nyttig medlem i samhället och han skall bli lycklig!
POLISKONST.
Det är klart nu, patron!
"Nästa!
(De gå utom Lundqvist.)
Scen 7. a.
ARVID (har stängt dörren i lås).
LARSSON (rycker i dörren).
Brandsyn!
Här fins ingen kakelugn!
Öppna för värden!
Kors i Herrans namn, det är morbror!
Din, fattiga fan som inte har ett klädskåp!
(Han öppnar.)
Scen 8. a.
ARVID. LARSSON. LARSSON (ond).
Är du här, din odåga!
Under mitt tak! -- Ut! ARVID (fattar sig).
Vi ska' afsluta det här samtalet så fort som möjligt, för jag skall vara på byrån kl. 8!
Byrån!
Är det hittegodsbyrån kanske; ska' du höra efter om någon hittat 12 Upsalaterminer som du förlorat!
Nej, det är "Den Konservatives" redaktionsbyrå, der jag är medarbetare med 50 rdr i månaden!
Ja, Arvid har verkligen fått plats i "Den Konservative"!
Nåväl, min gosse; det gläder mig att du fått arbete, och ett så aktningsvärdt till; jag känner redaktören, han är min speciele vän! -- Apropos!
Har ni hört den förskräckliga nyheten som står i morgontidningen?
PER OCH ARVID.
Nej! LARSSON.
Det är revolution i Paris; packet har afsatt kungen; lagt sina smutsiga händer på hans krönta hjessa!
-- Man väntar att...
Att Stockholm skall göra revolution!
Säg inte mig det; jag har qväft en revolution förr!
Här måste hållas en reformbankett!
Ja, en reformbankett!
Skrif om det i tidningen; sätt mitt namn i spetsen -- eller hvar du vill!
Det skall jag göra!
Och nu ska' morbror ta fram sin gamla motion om tjenstfolkets klädsel!
Det vore oförsigtigt!
Packet måste gå i gråa kläder, så att militären vet hvem de ska' skjuta på, när det blir revolution!
Och du skrifver det der i tidningen alltihop!
Tack! -- Min konung, som alltid haft sitt säkraste stöd i det trogna borgerskapet, skall veta att belöna äfven en så ringa undersåte som du!
Adjö! -- Jag måste ner och mönstra drängarne; portarne skola stängas och alla folksamlingar undvikas!
ARVID. ARVID.
Borgarkungen har stupat på sina penningpåsar, tredje ståndets välde är slut; lefve intelligensen!
Nu är det vår tid, Per!
Hvad är en reformbankett för ting?
Det är en demonstration mot regeringen, men det begriper inte den dumma gubben!
Men kungen vill ju ha reform!
Om han får göra den sjelf, ja! -- Men nu skall jag nederslå mina fiender!
Först Lundqvist och så gubben! -- Jag går genast till "Den Konservative" och tar korrekturplatsen; får man bara ett finger i tidningen, så! -- Lefve revolutionen!
Är det bra när det är revolution?
Allting blir som nytt!
Köper man taflor också?
Nej, men man förstör gamla, så att det behöfs nya!
Lefve revolutionen!
På källaren Dufvan. och venstra sidan.
Disk i fonden; fönstersmygar till höger och venster; dörr på högra PER och ARVID vid ett bord till höger drickande toddy ; osynliga
för dem som senare sätta sig på venstra sidan.
Kyparen vid disken.
Scen 1.
Allting gick efter beräkningen?
Lundqvists föredrag väckte mycken munterhet i cirkeln, och refereras i qväll i tidningen.
(Till kyparen.)
Har aftontidningen kommit?
Inte än!
Nå! -- vidare står att läsa om Gubbens Reformbankett och motion med diverse hån!
Nu gå de båda fåren och njuta af sin inbillade berömdhet.
Scen 2.
LUNDQVIST. DE FÖRRE.
LUNDQVIST (söndagsklädd och något påstruken).
Får man lof att slå sig ner?
Nej, se Lundqvist!
Så fin hån är, och ledig så här dags på da'n!
Ledig?
Ja nu är jag ledig; jag har flyttat!
Har du flyttat?
Hvad sa' gubben?
Han vet inte af det ännu!
Jaså, man flyttar på det viset nu för tiden!
"Frihet är men'skans första rättighet" hade du sjelf skrifvit!
Hvad behaga herrarne dricka?
Toddy!
Nej, det är för simpelt! -- En liten bål, kypare.
Han är läraktig!
Nå Lundqvist, tycker du inte det är herrligt att vara fri?
Du har aldrig sutit på en källare så här dags på da'n förr!
LUNDQVIST. framsatt).
O, jag känner att jag börjar ett nytt lif.
(Bålen är ARVID (ironiskt).
Jag tror dig, Lundqvist!
LUNDQVIST
Skål för friheten!
Lefve republiken!
Lundqvist ska' inte skrika så högt!
Har jag inte rättighet att skrika!
Är jag inte en medborgare ? ARVID.
Jo, jo! -- Nu skall du kalla mig du, Lundqvist, efter du är artist!
Det behöfs inte, medborgare; titlarne ä' bortlagda!
Jo, du är skön du!
Hvad skulle du säga, om gubben trädde in nu och du har gått ifrån ditt arbete?
Tror du kanske jag skulle bli rädd?
"Medborgare!" skulle jag säga, "vet ni hvad frihet är; jag har upphört att ge er mitt ärliga arbete i utbyte mot era lumpna pengar; jag är artist, herre!"
Det är bra sagdt! -- Hör du, har du tagit ut dina pengar från sparbanken?
Ja, gu'bevars och förstört dem också, på en tia när.
Du skulle ha sagt till mig!
Tänk om du skulle misslyckas!
Jag kan inte misslyckas!
Jag skall tala om för er att jag redan profvat och -- om söndag debuterar jag på Ladugårdslandsteatern!
I Röfvarbandet ?
Med ditt utseende och din röst måste du lyckas!
Allvarsamt! -- Se här kommer bekanta!
Låt oss tala tyst!
Scen 3.
ADJUNKTEN och AKTÖREN från venster slå sig ned vid ett bord utan att se DE FÖRRE.
Två tutingar!
upp?
Nå, min kära bror, är det sant att din fästmö slagit ADJUNKTEN.
Ja, Gud ske lof men vi ska' inte tala om så'nt der nu!
AKTÖREN (tar upp en tidning).
Nu ska' vi läsa i aftontidningen; det lär stå något om Larssons dumma påhitt med reformbanketten och hans gamla välkända motion!
------------------------------------------------------------------ AKTÖREN (läser).
"Den politiska situationen!
Att vårt nådehungriga borgerskap skulle gå så långt i naiveté, att de ta' regeringens reformsträfvanden för rabulism och anordna reformbanketter, allt af pur rojalism, hade man dock icke väntat.
Så har t. ex. den konservative bryggaren Larsson i borgarståndet satt sitt namn under en inbjudningslista; på samma gång som han lär ha' för afsigt att än en gång framkomma med sin kända motion om en särskild drägt för tjenstefolket!"
Han är syperb, min kära Larsson, när han skall leka politik!
Nu kan man anse honom omöjlig för vasaorden!.
Och omöjlig att bli omvald.
Blir det något upplopp som. 38, så slår nog folket in fönsterna hos honom!
Scen 4. hos aktören och adjunkten utan att se PER, ARVID och LUNDQVIST. LARSSON. DE FÖRRE.
LARSSON kommer in (civil) från venster; slår sig ned
Har ni läst aftontidningen?
ADJUNKTEN (förlägen)
Ja, men det ska' bror inte fästa sig vid!
Ska' jag inte fästa mig vid!
Den lymmeln har ju uppviglat arbetsklassen, han har sagt att det är skam att arbeta!
Hvad menar bror?
Har ni inte hört referatet om Lundqvists föredrag i Bildningscirkeln ? AKTÖREN.
Det ha vi inte läst!
Hör på ska'
ni få höra; det är så att håren kunna resa sig på ens hjessa!
O! du min evige, en sådan vanära han hopat öfver mitt hus!
Mitt hus, som aldrig hyst andra åsigter än jag, trogen som jag är min konung och det bestående!
Jag skall anses som en rabulist och kanske drabbas af min konungs onåd!
Åh, det kan väl ingen misstänka den konservative, den lojale Larsson för revolutionära meningar!
Men det är revolution i luften; den skall qväfvas!
Låt höra hvad den lymmeln säger!
"Det klassiska föredraget hade följande innehåll ungefär:
Om arbetets ära!
Att arbeta har alltid varit en skam!
Om man kastar en blick tillbaka på Rom och Grekland, skall denna sats genast finna sin bekräftelse.
I Grekland arbetade endast det sämre folket (hyssningar) och de som icke arbetade, anstälde ibland små jagtpartier, då man sköt slaf för rapphönshund och pilbåge.
I våra dagar är det likadant; de som arbeta mest äro sämst klädda, äta sämst, sofva sämst!
Arbete är likaledes skadligt för moralen, efter som sta-
tistiken lär att de flesta brotten begås af arbetsklassen eller packet, som det kallas...
Här af bröts talaren af hyssningar så att han måste sluta!
Reflexion!
Det är ett sorgligt tidens tecken att icke våra borgare hålla efter sitt folk bättre, utan att de till och med uppmuntra dem att besöka folksamlingar, der upproriskt och samhällsvådligt prat föres!"
Det var åt mig det der!
Men herre min Gud! kungen uppmuntrar ju bildningscirklarne, då är det väl inte farligt!
Ja visst, men, det der att du inte håller reda på ditt folk, tycker jag är värre!
Håller jag inte reda på mitt folk!
Gå upp på spanmålsvinden skall du se den flitige Lundqvist arbeta i sitt anletes svett; de hålla just på att ta upp korn! -- Jag förstår inte Lundqvist, som alltid varit en så utmärkt ordentlig yngling, som jag sjelf uppfostrat -- och jag kan uppfostra folk jag...
Scen 5.
LUNDQVIST (höjer sitt glas).
Skål, medborgare!
LARSSON (upp).
Evige förbarmare! -- Lundqvist! -- (Rusar fram).
Lymmel!
LUNDQVIST (drucken).
Det rör dig inte, jag är en fri man!
Du är i mitt bröd, skälm! .
Nej, jag har flyttat!
Har du flyttat!
Jag skall bli konstnär!
Är du från dina sinnen ?
Vet du inte att bönderna stå och vänta med sina lass på gården?
Opp med dig genast!
Tyst! LARSSON.
Jag tror att karlen är bindgalen!
Och sådant sällskap, artistpack!
Galgfåglar! (till Per)
Du din lilla beskedliga sudder, som jag dragit upp ur dyn; har jag inte födt dig och klädt dig kanske, och nu narrar du mitt folk ifrån mig; en så ung gosse, sitta på krogen, fy!
Genier, gubevars!
Nej svin, lättingar, som inte vilja arbeta!
Och, du din stora drummel; du har ljugit för mig; du har inte mer än 10 Bco, du, fast du sa' att du hade 50 rdr och du är inte medarbetare!
Du är för gammal att få stryk, men den der lymmeln, Lundqvist!
Se så, upp, drummel, så ska' det bli annat af!
Scen 6.
DE FÖRRE, FRU LARSSON kommer in.
Joho, alldeles som jag tänkte!
På krogen skall man söka sin man; han sitter och rumlar, då folket står i långa rader och väntar; och så tar han bokhållaren med sig, du min Gud!
Det hade jag ändå aldrig trott!
Du gamle man, förleder ungdomen!
Men det är inte ditt fel!
Du har dåligt sällskap, Abraham!
Du ska' umgås med så'nt der aktörsfolk, som är det sämsta som fins, och presten -- der,
jo det är en skön prest, -- fy!
Han är inte en bit bättre än aktörn.
Och så narra de dig att gå och skrifva på borgen, det är tacken det!
Men det går väl an; du vet väl hvad som står i bladet i afton?
O, jag vet! -- Ser du, det bränner i mina händer!
(Buller utanför på gatan.)
DE FÖRRE, PIGAN 1. PIGAN 1.
Frun, patron, det är revolution!
Ha, revolution!
Ser du, Lundqvist!
Hvi gjorde du mig detta?
Drängarne kasta sten på patrons fönster och säga att han...
De säga att patron bedt riksda'n att tjenstefolket ska' få gå i kläder som korrektionister.
Det har jag inte gjort!
Ah! så, du har inte läst bladet!
------------------------------------------------------------------ FRUN.
Nå, så läs då, eländige!
Kom, Marie! (De gå hastigt.)
DE FÖRRE (utom FRUN och PIGAN 1).
LARSSON (läser i tidningen).
Jag har gjort revolution!
Du har gjort revolution!
Lundqvist har gjort revolution!
Men jag skall qväfva den!
PER, ARVID OCH LUNDQVIST (rusa upp).
Revolution! det ska' vi se på!
(De gå.) LARSSON.
Lundqvist, säg till att man sadlar och sitter upp!
Jag är en fri man, medborgare!
TEN och AKTÖREN har dragit sig ut.
TVÅ POLISER, en genom hvar dörr.
DE FÖRRE utom PER, ARVID och LUNDQVIST, ADJUNK-
POLIS 1 (tar Lundqvist i kragen).
Jag arresterar dig som upprorsmakare!
POLIS 2. dörrarne och gå.
Tjut och oväsen utanför).
Här slipper ingen in!
Källaren skall stängas!
(Stänger
LARSSON ensam, instängd söker sig ut, men förgäfves.
LARSSON (rasar).
Instängd!
Nu, då min konung behöfver mig! -- Jag har gjort revolution jag, jag, Jöns Abraham Larsson, och
kan inte qväfva den; jag, den laglydige, den trogne undersåten, har gjort revolution! -- O, min sabel, min häst, -- min häst! i fallet.)
(Ett skott utanför.
Han nedfaller bakom disken och slår sönder glas
Fjerde Akten.
FRU LARSSON
(Hos LARSSON.
Samma rum som i första akten men allt i oordning ;
ett klädningsmönster på skrifbordet; GOSSARNE spela Fortuna; LINDA står och stryker vid det runda bordet; stolar och soffor belamrade med fruntimmersplagg.)
sitter och vaggar; Adjunktens FÄSTMÖ står och klipper till
Scen 1. lar med sabeln.
LARSSON i uniform från höger, går på tå till Chiffonieren ; skram-
Tyst, när barnet ska' sofva!
Herre Gud, har du barnet här också!
Hvarför har du inte skickat efter glasmästarn förr, så att man fått i fönsterna i sängkammaren?
-- Gå inte och skramla med den der gamla harvärjan!
Det är order!
Revolutionen är ännu icke qväfd; den glimmar som aska under elden!
Du qväfver visst någon revolution!
Du som sprang och gömde dig när drängarne gjorde myteri och lät din hustru tas med dem; men jag fick håll på dem till sist och det med bara käppen; stora Anders ligger allt stilla på Serafimen vid det här laget!
------------------------------------------------------------------ LARSSON (till gossarne).
Hur understår ni er att röra pappas spelbord!
GOSSEN 1.
Vi ha fått lof af mamma!
Låt barnen leka med det der skräpet; det är inte för gammalt folk, tycker jag, eller hvad säger du, Dina?
Det förvånar mig att du inte bränt upp det der förut!
LARSSON (observerar sitt skrifbord).
Men min bästa mamsell; jag tror ni klipper sönder mina papper!
Hon bar fått lof af mig!
Det var inga farliga papper för öfrigt!
Åh, det var min reservation till protokollet som jag arbetat på i fyra månader!
Nå det var då för väl att man slipper höra dig komma fram med flera dumheter på riksda'n!
Men det är inte beskedligt...
Beskedligt!
Hvem har retat folket så att de slå in rutorna ?
Hva'! så man skall vara husvill!
Har han ingenting att göra nu, så sätt sig på en stol och var tyst; eller också kom hit och vagga medan jag ser på Linda!
------------------------------------------------------------------ LARSSON (sätter sig ledsen på en stol och vaggar med undergifven min.
Linda, stoppa mig en pipa!
Linda har annat att göra!
För öfrigt är det onödigt att röka på barnet!
Scen 2. DE FÖRRA, PIGAN 1 med bref till Larsson.
LARSSON (läser).
Order från tjenstgörande majoren: kungen skall uppvaktas och gratuleras; borgerskapet skall anhålla om att få öfverta bevakningen!
Ett så'nt onödigt fjesk; gamla karlarne gå och spöka ut sig i koltar och bevaka!
Hvad ska' du bevaka för slag?
Tyst, hustru!
Ska' du ta din stångbataljon med dig?
LARSSON (svarar icke utan öppnar det andra brefvrt).
Ha, jag kunde tro det; Arvid är arresterad!
Hur kunde du tro det?
Han satt och berusade sig nere på krogen då revolutionen bröt ut!
------------------------------------------------------------------ FRU LARSSON.
Det var fler än han som gjorde det! -- Emellertid -- så är du så god och löser ut honom till en början -- LARSSON.
På ett vilkor, ja, att han lemnar sin usla bana och intar Lundqvists plats!
Du har då en passion att göra alla menniskor till bryggare; antar han ditt anbud -- så var han inte bättre värd!
Jag går; farväl, mina damer, kanske jag genast inträder i tjenstgöring och då -- ligger jag på slottet i natt!
GOSSARNE.
(Går med stolt min.)
Nu gick pappa bort!
Tyst, barn, man ska' inte säga så!
Scen 3. DE FÖRRE utom LARSSON och PIGAN 1.
PIGAN 2 (kommer in).
Nu äro fönsterna isatta, Frun!
Det är bra; låt elda i alla rummen!
(Pigan går.)
Hör du, Amalia lilla; efter din man är borta och barnet sofver, så tycker jag att vi gerna kan gå i Engelskan en stund och höra Rosenius!
Ja, vet du, det skulle allt vara godt att få höra ett Guds ord efter allt det här bråket! -- Men tror du inte din fästman kommer upp något i qväll!
Hvad bryr jag mig om det; han får gå på källarn när han vill, så må jag väl få gå i kyrkan!
Ja, men i Engelskan . . .
Hör du, är det sant, att du brutit med adjunkten?
Nej visst inte; det var bara för att skrämma honom; det har jag gjort så många gånger förr!
Ja, ja, men akta dig du; han är opålitlig! -- Se så der!
Linda ha ett öga på barnen medan vi gå bort på en stund!
Ja, mamma lilla!
Var snäll nu, gossar små, så ska'
ni få något godt när jag kommer hem!
Hvart ska' mamma gå?
I kyrkan, min vän! GOSSEN 2.
Är det söndag i dag?
Nej, mitt barn!
Seså, adjö med er!
(Fru Larsson och Mamsell Dina gå.)
Nu gick mamma bort!
Scen 4.
Nej, vet någon, det här blir tråkigt; jag tror jag går midt öfver gatan till kusin och spelar quatremains!
(Gar till dörren) Marie!
Marie! (Pigan 1 kommer in).
Ha ett öga på barnen, medan jag går bort på en stund!
Jaha, mamsell, det ska' jag visst!
Och om gossen vaknar, så ge honom -- hvad Marie har!
Scen 5. PIGAN 1.
Nu ska' man vara barnpiga också, det har jag verkligen inte åtagit mig; sina skyldigheter får man nog veta, men man har också rättigheter!
Nu ska' gossarne ha ett öga på lilla bror, medan jag går ner i kryddboden och läser bladet! -- Hör gossarne det?
-- GOSSARNE.
Scen 6. GOSSARNE. GOSSEN 1.
Nu ä' pappa och mamma borta! nu ska' vi leka revolution !
GOSSEN 2.
Hur ska' det vara?
Du tar stora käppen som pappa kallar "aflönaren", så tar jag sabeln; så ska' du ropa reform, och då slår jag dig!
Ja, men man ska' kasta sten också, sa' mamma!
Nej då är det roligare att röka!
Ja, det ska' vi göra!
(De stoppa och tända pipor.) GOSSEN 2.
Nu tar jag pappas nattrock och rökmössa på mig, så föreställer du farbror Ernst som kommer och går i borgen för pappa!.
Det var en rysligt stark tobak!...
Oj! oj! jag får knip i magen!
Skrik inte, du väcker lilla bror!
------------------------------------------------------------------ GOSSEN 1.
Oj! oj! oj! jag dör!
GOSSEN 2 (tar honom i handen.)
Kom ska' jag hjelpa dig ut...
Jag tror att jag med blir sjuk!
Oj! oj! oj! (De ragla ut hand i hand.)
DE FÖRRE. K.
SEKTERN. K.
Hvad är det med er, små medborgare!
Jag dör! jag dör! K.
Jaså, ni har känt på tobaken! Ä' ni ensamma hemma, småttingar?
Mari är ner i bo'n! K.
Och de andra?
Borta! K. SEKTERN.
Revolutionens verkningar äro förfärliga! (tar begge gossarne på armen och bär dem ut till venster)
Jo, jo, ni, så är det att göra revolution, när pappa och mamma ä' borta! (ropar i dörren) Christina, Marie, Sofi!
Lovis, Adolfine, Margret, Josefin, King Charles, Revolution! (skriker) Elden är lös!
Scen 8. EN DRÄNG kommer in. K.
Hvar äro pigorna?
DRÄNGEN.
Flickorna äro borta! K.
Borta! -- Ta och bär in den der vaggan; klä sen af gossarne som äro sjuka!
Inte förstår jag mig på barn, inte! K. SEKTERN.
Du ska' öfva dig; det är godt att kunna!
Men om han skriker?
Då ska' du ge honom mat, och se'n är det bara att vagga så länge han skriker!
DRÄNGEN (bär ut vaggan).
FRU LARSSON. K.
SEKTERN. DINA.
Joo, det är ljusa tider!
Kan ni tänka er att när vi kom till kyrkan, så gick vi in i förstugan och då hörde vi skrål och stim, och när jag öppnar dörr'n så var hela kyrkan full med gardeskarlar!
------------------------------------------------------------------ DINA.
Hela Uplands regemente låg inqvarteradt der, kan man tänka sig!
Och de rökte tobak och spotta på golfvet!
Och hade vi inte träffat på herr Hörning, så vet jag aldrig om vi kommit derifrån med lifvet!
Fy sådana menniskor! K. SEKTERN.
Ack, att jag inte fått den äran följa damerna!
DINA (hviskar åt fru Larsson; denna pekar åt venstra fonddörren; de gå).
Scen 10. kommer in nedslagen.
DE FÖRRE, utom MLL DINA och FRU LARSSON. LARSSON
LARSSON (tar af sig sabeln och kastar den i en vrå).
Min rol är slut; min konung behöfver mig icke; hvem ingaf mig dessa satans idéer -- jag som aldrig haft några idéer utan lefvat efter principen -- Kunglig sektern som läst; hvad är principen till skilnad från idéen?
Principen är en långvarig idé!
Det är alltså en idé? K. SEKTERN.
På visst sätt; men genom sin utsträckning i tiden är han farligare än idéen!
Det der förstod jag inte!...
Vet ni hvad som blifvit af Lundqvist?
------------------------------------------------------------------ K. SEKTERN.
Jo, hans gamla fosterfar blef skjuten i Storkyrkobrinken; Lundqvist ärfver honom och reser till Californien för att gräfva guld! K.
Men han öfverger då sin konst?
Hans näsa blef krossad af en gatsten, så att han inte kan uppträda på scenen! K.
Hans kallelse var då inte starkare än hans näsa! -- Men jag kan tala om en annan nyhet! -- Per har sålt sin tafla och blifvit utnämnd till agréé vid akademien!
Sa' jag inte det, att det skulle bli något af den pojken; han kommer väl hit i qväll!
Scen 11. kommer in häftigt.
DE FÖRRE, FRU LARSSON (halfklädd), MLL DINA.
Hjelp, mördare, Jakobiner!
De ha förgiftat mina gossar!
Det är en karl i barnkammarn!
En jakobin!
Han har tagit min lilla Abraham!
Lycko-Pers resa
LYCKO-PERS RESA SAGOSPEL I FEM AKTER AUGUST STRINDBERG AF
KONOL.
HOF- OCH UNIVERSITETS-BOKHANDLARE.
ROLLER
DEN GAMLE I TORNET. PER.
FÉEN. TOMTEN RÅTTORNA.
SKATTSKRIFVAREN. ADVOKATEN. RÄTTSTJENAREN.
SUPPLIKANTEN. VÄNNEN I.
VÄNNEN II VÄNINNAN.
SKAMPÅLEN. STATYEN.
VAGNMAKAREN. SKOMAKAREN.
LIKTORNSOPERATÖREN. FÖRSTA AKTEN. ANDRA AKTEN. TREDJE AKTEN. FJERDE AKTEN. FEMTE AKTEN.
GATLÄGGAREN.
SLÄGTINGEN.
BORGMÄSTAREN. EN AF FOLKET.
HOFMARSKALKEN.
RIKSHERALDIKERN. RIKSHISTORIEGRAFEN.
HOFPREDIKANTEN. VEZIREN. HOFPOETEN. BRUDEN.
SÅNGERSKAN. DÖDEN.
DEN VISE. S.
BARTOLOMEUS. S. LAURENTIUS.
SOPQVASTEN.
LIKBÅREN.
Tornkammaren. A.
Skogen.
Den rikes sal.
Torget med rådstugan.
Kalifens palats.
Hafsstranden.
Landskyrkan.
Spelar under medeltiden.
F ö r s t a akten.
I TORNKAMMAREN. man ser en gnistrande stjernhimmel, hustak med snö; de fönster, som fat, ett bord; en Mariebild med ljus framför. så tjocka, att de rymma en person Kyrkans tornkammare; luckorna i fonden uppslagna, hvarigenom