Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
H e n n e s y t t r e u p p t r ä d a n d e — m e d sitt l å n g a G-umman Kajsa ålades obrottslig tystnad och förkläde och svarade, att jag fått den af e v s n varta hår utslaget o c h m e d halflånga kjolar — är g o d v ä n.
efter tre dagar begaf jag mig med en liten ö r ö f r i g t b e h a g l i g t o c h ä l s k v ä r d t.
— Fröken Levat- » Din käresta menar du väl; du kan gerna f lois kappsäek till Dyminge, der jag gjorde, i all visade sig vara e n f r a m s t å e n d e violinist, h v i l k e n u n n a m i g e n a f d e kyssar, s o m d u skall g i f v a förstod att u r sitt i n s t r u m e n t f r a m l o c k a en s å n g b a r enkelhet, min entré genom köksdörren.
Meissners pianospel Jag mönstrades från topp till tå af mina honom, » och dermed försökte denna typen för o o c e h h a s k c k ö n o m t p o a n n.
j e — m • a n Hr g ä Hjalmar » medtjenare » ocb bemöttes af de flesta med en gentleman att rätta handlingen efter orden, k ä n d a.
— D e n a n d r e N r i k o i t f a ö k r o u n t s h e r ä t r e n k ä g n i d f v a e s o c i h m v o ä r l - - ovänliga blickar.
Jag bad att min ankomst men förekoms af min damvippa, som på ett g o n t o r s d a g.
måtte anmälas för hennes nåd, bvilket också rätt omildt sätt applicerades midt på hans an- När han återkom till besinning, hade L a d i s l a u s M i e r z w i n s k i g i f v e r s i n f ö r s t a k o n s e r t i skedde, och efter en stund hlef jag efterskickad sigte.
, musikaliska akademien härstädes n ä s t k o m m a n d e m å n - jag r e d a n skyndat ur rummet.
hvilket hud af mig hörsammades med temligen dag och den andra på torsdag s a m m a vecka.
Den (Forts.) f e n o m e n a l e h j e l t e t e n o r e n, s o m för ett p a r år s e d a n stark hjertklappning.
Det var ej utan, att mitt v ä c k t e s å d a n t u p p s e e n d e härstädes, åtföljes af p i a - mod redan började öfvergifva mig.
n i s t e n Georg Liebling från B e r l i n.
Mierzwinski har Om jag blefve igenkänd.
Men nej, det var u n d e r s o m m a r e n u p p t r ä d t å K r o l l s teater i B e r l i n.
omöjligt.
Hennes nåd hade blott en enda gång Fyra s o a r é e r för k a m m a r m u s i k k o m m a i l i k h e t m e d Teater och musik.
skymtat mig, under en half minut, och hvem föregående vinter att u n d e r d e n n a s ä s o n g a n o r d n a s skulle väl dessutom känna igen mig så här i härstädes.
I spetsen för det prisvärda företaget står Teatrarna.
h r Tor Aulin, vår u n g e talangfulle violinist.
Flere rutig bomullsklädning, reducerad hårlugg och Kungl.
Nästa m å n d a g uppföres A u b e r s n y a k a m m a r m u s i k v e r k l ä r a f ö r b e r e d a s till u p p f ö r a n d e, duk på hufvudet.
o p e r a » K r o n j u v e l e r n a » m e d så g o d t s o m f u l l s t ä n d i g t Jag blef införd till min » matmor » samt n y r o l l b e s ä t t n i n g s a m t d e l v i s n y ocb.
d y r b a r u t s t y r - b v i l o a l n i d n, d h e v m i l k e E n m r i l ö n S t e j ö g v r ä e l f n ö s r t n j e y n a t s e o r n k a ä t n n f ö a r n d p e i a v n i d o m o c u h - ihågkom just i rätt tid att i stället för den s e l.
O p e r a n h a r ej u p p f ö r t s s e d a n A r n o l d s o n s d a g a r, s i k f e s t e n i K j ö b e n h a v n s i s t l i d n e s o m m a r.
h v a d a n d e n torde k u n n a p å r ä k n a stort intresse från Den 26 sept.
korrekta helsningen endast göra en knis.
Jag bevärdigades med en nådig nick af d e n L ö m r d u a s g i k e ä n l s k d a e n n d e 6 a l l o m k t ä o n b h e e r t e n g s i f v s e i s d a d.
e n f ö r s t a s y m - Literatur.
hennes nåd, som naturligtvis derefter lät mig fonikonserten.
* undergå en examen angående mina dygder och K. d r a m a t i s k a t e a t e r n.
D e n n a t e a t e r s n y a p r o - V å r t L a n d, en skildring i ord o c h bild, ä r e t t a r b e t e, talanger och lika naturligt var, att jag på äkta g r a m l o c k a r h v a r j e a f t o n f u l l a e l l e r g o d a h u s.
D e t t a s o m ej b o r d e s a k n a s i n å g o t b i l d a d t h e m.
A d e t tjensteflicksmanér svarade, att jag allting kunde ä r ej h e l l e r a t t u n d r a p å.
U t o m d e t a t t h u f v u d - s y n n e r l i g e n v ä r d e f u l l a v e r k e t, s o m ä r f ö r f a t t a d t af framstående skriftställare och försedt m e d hundratals pjesen, Frans H e d b e r g s nya skådespel » F l i n t a och göra.
Plötsligen framträdde ur en föusterfördjup- s h t å å l l l » a, i ä n r t r e v s ä s l e t, e g ä n r a s d p t e l a e t t t s v å ä d c a k n a t, o a c t h t e a n l l d t a i s g t e d n e o t m t a u s n k d u e l r l e - o c r r a i g n i t n z a l &amp; i l l u C s t: r o a, t i n o u n e t r i l, l n i n y b s j u u b d s a k r f i ö p r t l i ä o g n g.
a r V n e i, r e h k r r o m F m a e h n l - - ning en ung herre, som började betrakta mig v a r a t i l l r ä c k l i g t a t t h å l l a h v i l k e t s t y c k e s o m h e l s t d e r a d e t p å d e t v a r m a s t e.
D e t f ö r s t a a f d e s e x häf- tena är r e d a n u t k o m m e t.
på ett högst impertinent sätt.
Jag kände blo- u p p e.
det koka i mina ådror och var färdig att till- » F l i n t a o c h s t å l » b e h a n d l a r s t r i d e n m e l l a n d e g a m l a kasta honörn en förkrossande blick, men detta o g c a h m l e d e h e n d y e a r s m i d a é e n r n n e a n, d j ä e g m f ö ä r s r t a a r r e p G r e e r s l e e n t (e h r r a d H e i l a l f b e d r e g n) passade ju ej för en tjenarinna!
o c h d e senare af h a n s s o n E r n s t, d e n från U p s a l a » Elle n ' est vraiment pas mal cette petite, » p å j u l b e s ö k h e m k o m n e k a n d i d a t e n (h r T ö r n q u i s t).
Hillberg är helt enkelt förträfflig i d e n u p p b r u - förklarade han med egenkär min, under det Hr sande, m e n varmhjertade jägmästarens roll.
A f E d m o n d o de Amicis.
han, med ojemförlig elegans, försökte vrida s p e l ä r a l l t i g e n o m k a r a k t ä r i s t i s k t o c h p r ä g l a s af H d e a t n t a s (Forts.) sina mikroskopiska mustascher.
l a g o m, s o m ä r s å s v å r t a t t träffa.
E r n s t G e r l e h a r i Hennes nåd rynkade på näsan och svarade hr Törnquist l i k a l e d e s f å t t e n g o d r e p r e s e n t a n t.
A f Éäljfter en stund talade Gabriello åter och r s k i l d t f r a m h å l l a fröken Klefberg s^S * &gt; hvarje andedrag vittnade o m ett inre upp- honom, mildt tillrättavisande: » Mais mon cher, d s o e m ö f f r r i u g a G v e i r l j l a e, v fru i s ä Dorsch-Bosin som den medlande ror, s o m h a n k n a p p a s t k u n d e b e mästra.
quel goiit, une domestique. » 82 - åriga k a p t e n s k a n (rösten o c h åtbörderna svarade » Du vet på långt när icke allt.
Nästan Jag bet mig i läpparne, för att ej utbrista v ä l d o c k e j a l l t i d m o t d e n h ö g a å l d e r n) o c h kr Back- i skratt; men lyckades beherska mig samt blef ström s o m p a s t o r s a d j u n k t e n.
D e ö f r i g a m e r a o b e - hvarje afton, då jag fann den arma varelsen Carmela.
M a n u s k r i p t, s o m e j a n t a g e s till i n f ö r a n d e, å t e r s ä n d e s, s å v i d a p o r t o fogas.
framför min port, har j a g tagit henne med mig upp, sprakat m e d henne o m allvarliga oeh muntra saker, som det för stunden fallit mig in, har sjungit visor till cittran, hvilka den der — andre äfven sjöng, o c h dervid spelat älskare, så godt j a g förmått, i ömhet, i förtviflan, i alla dårskaper, som blott en förälskad kan finna upp, o c h derpå fördragit hennes smek- ningar, såsom en herre fördrager sin trogne hunds smekningar.
O, låt mig slippa tala o m, huru det dervid är mig till m o d s!
Tusen gånger uppstiger i mig en gränslös motvilja, en p o c k a n d e fordran att stöta den olyckliga ifrån mig, emedan hon dock är blott en död lekamen, i hvilken ingen själ bor, i nästa ögon- blick känner j a g åter, alt intet offer är för stort för att åt lifvet vinna till baka så mycken älsklighet o c h att jag — jag allena är bestämd att uppnå detta m å l!
Kalla det förutbe- stämmelse, vilja, öde — j a g måste uppnå det!
H u r ofta flyr mig ej sömnen, när den arma varelsen kurar på min tröskel, emedan hennes svaga sinne fängslar henne vid denna fläck, o c h hvarje sekund tror j a g mig skåda hennes bleka anlete m o t fönsterrutorna eller höra hennes steg framför dörren; i drömmen hör j a g henne ropa mitt namn, eller o c k uppskrämmer mig hennes förvirrade skratt ur sömnen liksom vid- rörandet af en döds hand.
Huru skall det än- das?
Jag ryser för svaret o c h d o c k utmanar j a g det tusen gånger dagligen, emedan jag sjelf finner mig vansinnet nära — mitt hjerteblod röfvas ifrån mig droppvis, o c h j a g fördrager ej mycket längre qvalet — jag kan det i c k e.
» Hans röst hade vid de senaste orden blifvit alldeles ohörbar o c h med en stormande rörelse kastade han sig till vännens bröst, hvilken, djupt gripen, tryckte honom till sig.
Så för- blefvo de en stund utan att afgifva ett ljud, hvar o c h en kännande sig fullkomligt som ett med vännen, till dess Gabriello plötsligt rätade upp sig o c h m e d lysande ögon såg doktorn i ansigtet.
» Nå? » frågade denne i spänning.
» O e h om hon nu tilfrisknade?
O m — o, G u d!
— hennes ögon mistade den hemska, stela blicken, hennes läppar det vilsna leendet, om hon en dag talade till m i g: D u har varit min förlossare, j a g tackar dig, var välsignad tusenfaldt — j a g älskar dig!
o c h dervid rod- nade i tårar — o, att se henne gråta måste vara himmelsk vällust!
Om j a g sedan funne henne vacker o c h glädtig i moderns hus, hjel- pande denna med arbetet, det lilla husets sol- sken och välsignelse, o c h jag kunde säga mig sjelf: allt detta har jag gjort, j a g har räddat denna själ ur den lefvande grafven, inblåst som en gud i henne den nya lifsandan oeh, nu är hon min, mitt andra jag, från himmelen mig skänkt.
O c h sedan framträda med henne inför min moder, lägga henne såsom dotter vid dennas hjerta — o, lycka utan mått, jag skulle knapt kunna bära d e t!
» bi- i I r * v \ J i i R I L J IN Annonser mottagas spalt, petitrad (
E n namnlös längtan k o m vid denna förtrol- lande, fridfulla anblick Gabriellos bröst att svälla.
» S k a l l någonsin en sådan frid taga in hos m i g?
» sade han sakta för sig.
O e h ångest- fullt " slog hans betryckta hjerta, då han nu böjde sig ut genom fönstret.
Carmela satt på sin vanliga plats.
» Oarmela! » » J a, min älskling!
» J a g skall öppna för d i g.
» Carmela sprang upp o c h klappade händerna af fröjd.
Gabriello grep lyktan, steg ned för trappan o c h öppnade porten.
Carmela smög in, tog i sin venstra hand ljuset ur Gabriellos, o c h steg, i det hon med den högra höll hans omsluten, skyndsamt uppför trappstegen och sade dervid sakta och skötsam: » K o m, k o m, min stackars lilla älskling!
K o m, g i f diu lilla Carmela handen, hon skall nog föra dig rätt.
U p p k o m m e n tog Gabriello åter från henne lyktan, sköt hastigt en hvilstol till rätta för Carmela, så att det fulla ljusskenet måste falla på hennes ausigte, och satte sig gent emot henne.
Derpå begynte han med ett helgons tålamod ånyo sina sorgliga försök att väcka en förståndets, en minnets ljusstråle i det stackars lilla hufvudet.
Hvad han tusen gånger försökt, upprepade han på nytt, uppfann annat dertill med bjertats aldrig felande finkänsla, lät alla sin själs djup i kärlekslust, i smärta, i förtvif- lan uppstiga inför henne — allt förgäfves.
H o n stirrade blott på honom, liksom lyssnade hon väl till hans o r d; men då han slutat skrattade hon på det gamla sättet och sade: » H v a d är åt d i g?
Stackars älskling!
Huru ondt du g ö r m i g!
» Dervid grep hon hans hand, smekte och kysste den med alla tecken till det djupaste medlidande.
Plötsligt smög hon sig till hans bröst, o c h när han drog henne närmare till sig, hviskade hon sakta kärleksord till honom o c h låg som ett trött barn på hans arm.
Han strök med handen öfver hennes orediga hår, vände hennes ansigte m o t fönstret, genom hvilket månen göt sitt fulla ljus, o c h tryckte en varm kyss på hennes rena, klara panna.
D å rätade hon på sig, stod upp från sin sittplats o c h sade, i det hon trädde ett steg till b a k a: torget Carmelas stämma: Gabriello lösgjorde sin hand ur vännens.
» L e m n a mig ensam! » bad han.
» I morgon! » Gabriellos hjerta klappade, som o m det varit färdigt att sprängas.
K u n d e detta vara ljus?
» A u revoir!
Ä n n u ett ögonblick väntade han i förhopp- ning, bäfvan; ack, o c h detta enda ögonblick var tillräckligt att åter slunga honom till baka från målet.
I stället för ljusstrålen, som han hoppades fä se, var allt åter djup natt; han trodde sig famnad af en virrig dröm, då plöts- ligt den vansinniga flickan dansade omkring i D å ljöd bort ifrån » M i n käraste! » » Ä r o vi då fästfolk, vi t v å?
» M o d, min vän! » D e vexlade ännu en handtryckning, lemnade doktorn gemaket.
derpå Gabriello trädde fram till fönstret, öppnade det på vid gafvel o c h tog ovilkorligt ett steg till baka, öfverväldigad af den förtrollande bild, som framstälde sig för hans blickar.
En stilla rummet vid ljusets fladdrande sken, med en manshatt på hufvudet, under skratt o c h vild sång flygande från hörn till hörn.
» Carmela! ».
ropade han, full af het smärta.
Men hon aktade ej hans r o p, fortfor att skratta och hoppa och slet sig lös, då Gabriello ville hålla henne, störtade ned för trappan öfver torget, o c h från fjärran klingade ännu de vilda ljuden i hans öra.
» C a r m e l a!
» skrek han till än en gång o c h böjde sig långt utom fönstret, som om han skulle kunna kalla henne t i l l b a k a; men hon hade länge sedan försvunnit för hans blickar, och han sjönk öfverväldigad till golfvet, döljande ansigtet i händerna.
* Jag är h ä r!
» » H v a d väntar du här p å?
» » H v a r f ö r j a g väntar?
Å h, att du hemtar mig upp till d i g!
Eller vill du ej i qväll ha mig hos d i g?
» » O, nej d å!
» Derefter lade sig öfver hennes drag ett eftertänksamt uttryck, hvilket Gabriello ännu aldrig hade iakttagit deri o c h hvilket tvang honom att dröja stum, andlös.
Han stod orör- lig, ett halfhögt skri undslapp hans läppar, då hon vidt spärrade upp ögonen o c h med sträng- het uttalade o r d e n: H a n var såsom utom sig o c h höll doktorna händer fast i sina, som o m han inför de bil- der, som bestormade hans fantasi, måste känna en hållpunkt för att ej förlora marken under fötterna.
e n d a s t m o t k o n t a n t liqvid i f ö r s k o t t a f 25 ö r e p r 4 - 10 stafvelser).
Ingen a n n o n s införes under I krona.
Blek och utvakad inträdde han följande mor- gon i doktorns rum.
Denne tog, när han såg vännen så förstörd, en ansats för att en gång rätt tillbörligt predika förnuft för honom, på det han ej helt och hållet skulle klämmas i hjäl af de band, hans kärleksverk pålade honom.
Men Gabriello skakade blott hufvudet o c h af- bröt honom genast i hans välmenande tal, i det han drog fram ett bref och räckte det ät vännen med de orden: » D e r, läs o c h ha än en gång tålamod!
Detta skall bli mitt sista försök, slår det fel, så låter jag genom en kamrat aflösa mig från min post o c h lemnar ön för att aldrig mer återvända.
Brefvet var stäldt till Carmelas förre älskare och hade följande lydelse: » H e r r kamrat!
Jag beder er kort o c h godt, såsom det är brukligt mellan soldater, att åhöra följande.
Sedan omkring sex veckor befinner jag mig på denna ö med de soldater, som äro hitkommenderade för fångarnes bevakning.
F ö r tre år sedan var ni här i mitt ställe och torde erinra er en flicka vid namn Carmela.
Strax efter er afresa b l e f hon vansinnig o c h har se ' n dess fort en mer än jämmerfull tillvaro.
Ett djupt medlidande för den stackars varelsen har föranledt mig att anställa försök till hennes botande.
Tyvärr ha mina bemödanden dock hittills ej varit åtföljda af ringaste resultat.
Nu återstår blott ett att försöka, oeh dervid behöfver j a g ert bistånd, herr kamrat, hvilket ni vid detta kärleksverk ej skall vägra mig.
» Man säger, o c h vetenskapen vederlägger ingenting deraf, att en genom yttre slag af ödet plötsligt förstörd själsverksamhet vore möjlig att åter frammana, om alla förhållanden, som för kortare eller längre tid sedan föregått denna olycka, åter kunde framföras för den sjuka möjligast fullständigt.
Ni skall ej förneka, att er afresa från ön måste vara det moment, hvar- till den stackars flickans sjukdom är att mer eller mindre återföra.
» J a g har erfarit, att ni samma afton, ni afreste, arraugerat en liten fest, vid hvilken borgmästaren och några andra herrar på platsen voro närvarande.
Ingen af de inbjudna erinrar sig dock festens enskildheter så noga, som det för mina ändamål synes nödvändigt.
Nu beder jag er i den eviga barmhertighetens namn, att ni så fort som möjligt oeh rigtigt noggrant behagar meddela mig allting så, som det vid denna fest passerat, hvad förut, hvad derefter skedde; hvarenda omständighet, äfven den ringaste, skall j a g med ifver begagna och visa er evig tacksamhet, o m ni villfar min b ö n.
I förtroende till ert hjertas ädelmod trycker jag er hand som god kamrat och förblir eder Gabriello Monaldi. » » N å, hvad säger d u?
» frågade Gabriello, då doktorn återlemnade brefvet i hans » Att händer.
du är en fullklappad k a r l!
» utropade denne o c h gnuggade händerna i full förtjusning.
I D U N Mot dig står sig ingen skada, att deraf!
blott dårhusläkare.
denna enda M e n allvarsamt kommer att ej d e r p å!
» namn — » Bravo!
ord känner Och svaret som skedda G-abriello eller sorgliga ö d e.
varen Den utbedt att denna och afton han ön.
Intet för flickans hvarmed skrif- slutade, » Klockan Jag helsar Sedan snart hans hela varit som det började, klart o c h redda genom- — det klara m e d, hvarför ingen dig Detta var rörelsen der Och vid bägarnes ifriga Saken af mäktar qvalfull börja på skildring han måste allra senast ännu en gång tjugofyra jag ej se dig i detta ovisshet.
» Nå, U p p, vän, till arrangeras än deraf.
efterhärmade tömmande.
det ej fattas!
i m o r g o n, ty längre timmar noggrann orsaken! » vid lag skall verket!
bjudna till gästabudet, kunde en riktigt Kom, förberedelserna!
Hvar låtom är tillstånd oss genast förteckningen Bohaget.
Att rengöra karafiner.
D e r t i l l b e g a g - nar j a g e n l a m p g l a s b o r s t e af tagel o c h d e r i g e n o m blifva d e (karaflnerna) rena o c h klara, s o m o m d e v o r e n y a.
M a n kan äfven få d e m v a c k r a, o m m a n ta- g e r s m å potatisbitar samt litet såpa o c h vatten o c h skakar o m d u k t i g t samt sedan sköljer d e m v ä l.
Fin och god saft af smultron, h a l l o n eller a n d r a bär erhålles, o m m a n förfar p å följande sätt: 6 16 bär u p p v ä g a s; till dessa mätes ett s t o p vatten, h v a r i 4 l o d v i n s y r a u p p l ö s a s.
S e d a n hällas bären i vattnet o c h få d e r qvarstå ett dygn.
Härefter låter m a n saften af- rinna g e n o m en linneduk, hvarvid man b ö r n o g a tillse att bären i c k e krossas, ty då b l i r saften ej klar.
D å allt v ä j afrunnit, iröres 6 &amp; fint s o c k e r.
Saften buteljeras derefter o c h flaskorna hartsas.
D e n n a saft, s o m blir s y n n e r l i g e n klar o c h perlande, är särdeles v ä l s m a k l i g o c h delikat o c h kan, blandad m e d vat- ten, njutas s o m en y p p e r l i g l ä s k d r y c k.
V i d enklare s a m q v ä m k a n d e n n a d r y c k, synnerligast o m saften är b e r e d d af s m u l t r o n, ersätta v i n.
Bröd-soppa.
L i m p b r ö d skares i skif- v o r o c h l ä g g e s i k o k a n d e vatten att k o k a, tills d e t blir s i m m i g t, då d e t u p p - silas.
E n kaffekopp saft islås o c h u p p - kokas, sedan slås d e n u p p i skålen.
G r ä d d e n vispas till hårdt s k u m o c h slås deri, hvarefter s o p p a n serveras.
E n k a n n a sötmjölk sät- tes p å elden att k o k a u p p.
U n d e r ti- den v i s p a s 2 ä 3 ä g g i e n kanna fil- m j ö l k, h v i l k e n härefter u n d e r sakta o m - r ö r i n g hälles i d e n k o k a n d e m j ö l k e n, o c h d e n n a får n u k o k a sä länge att vasslan blir klar.
S e d a n detta ernåtts, Här äro vi med honom uppsöka återgaf de gjorde gemen- honoratiores o c h in- vid domaren, sergeant den förklarade infinna a f hennes många o m ett arma barn, tårar än med för- sista medel och Gabriellos, än kysste doktorns händer.
vi Gabriello andra herrar, hvilka der och lika- afskeds- sig m e d glädje be- s i g; emellertid var hvar att och säga — Doktorn förde vetenskapliga fält, Gabriello den varmhjertade till buds, och en hade flere skrifvelser, gelser till införda det Ave nästa första nummer, redaktionen oss böra förra som är tacksä- nummer idéer ».
omnämna gång meddela, föredrag mottagit d e bjertligaste » Fru Haraldsons ansett vi på s a m m a raldsons har för den i Iduns uppsatsen vi härmed vilja håll innehållande kommer I detta, att fru H a - att det fjerde första.
inflyta i qvartalets Med.
det ej så en hvar och understödde stånd saken likaledes och de båda vägen till underrätta på åter klar på alla klara vännerna Carmelas äfven artilleri med s o m stod all honom ersattes af Så b l e f då ur tal o c h ändtligen håll, alla m e d festens andades ut, för- inbjudna ändamål, då de togo moders lilla hus, för henne morgondagen.
hälles massan u p p i en inuti m e d h v i t trådtyll b e k l ä d d o s t f o r m, hvari osten m e d e n slef pressas, så att massan blir fast o c h formens h ö r n väl fylda, hvar- efter osten, tills d e n kallnat, får stå i f o r m e n, d å d e n är färdig att serveras.
D e n n a osträtt, s o m ej får stå länge o c h i c k e hårdna, är särdeles o m t y c k t.
4 ä g g u l o r vispas m e d 8 strukna matskedar fint s o c k e r o c h några d r o p p a r v a n i l j o l j a; ä g g h v i t o r n a, slagna till h å r d t skum, iröras n u, hvar- p å 3 strukna matskedar potatismjöl irö- ras o c h massan slås i e n s m o r d o c h m e d b r ö d b e s t r ö d d f o r m o c h insattes i ordinär u g n s v ä r m e.
I Stället f ö r beskrifningar p å bak- v e r k — sådana sända v i j u ofta hvar- andra g e n o m » I d u n » — t o r d e d e t till- låtas att påvisa d e n b e s p a r i n g v i k u n n a göra g e n o m att sjelfva baka våra » små- b r ö d » samt h v e t e b r ö d.
Erfarenheten har visat o s s, så framt v i räknat efter, h u r dyrbart d e t blifvit att taga sådant h o s bagaren o c h då n u mjöltull så v ä l s o m h e l a d e n e k o n o m i s k a ställningen i vårt land bjuder sparsamhet äfven i d e t lilla, b ö r j u intet förbises.
D e s s u t o m, h u r lätt o c h trefligt är d e t ej att, m e - dan köttet k o k a r till m i d d a g e n, v i d s a m m a e l d i k o k s p i s u g n e n g r ä d d a kaffe- o c h t e b r ö d; o c h h u r v ä l smakar ej sedan detta; k r y d d a d t af medvetandet, att m a n varit e n riktigt hushållsaktig, beräknande o c h oförtröttad h u s m o r.
Sallad af pumpa.
sig stackars flickan, hvar- tal på det tunga ännu fattades tillgänglig.
missförstånd, han efter honom talförmåga, hvad var spela m e d m y c k e n skicklighet det medlidande m e d den för den roll, som att erfarenhetens Sockerkaka.
Mjuk sötost.
i ske gästerna? » öfriga karabinierernas närvarande tilldela den road: de spänstighet; Alla att så sjelf.
utropade botandet moderlig instinkt än vore fråga alldeles lätt göra sammankomstens ändamål klart och behörigen börja tillförsigt eller sju måltiden.
vännerna att h o s stadens ledes ångbåten » denna modlös- det du tålt o c h fördragit hvarandra borgmästaren, alldeles så likgiltig, M e n doktorn d e m, s o m voro efter sex sinnande.
af ronden bjödo studerat brefvet, försjönk G-abriello i djupt efter- gifva glada ännu var för med att Från Vännens samt mer ståndet, under sin r o l l?
hus; billigt, uppbördsmannen, er. » » O, j a g är på än att 1 på natten lemnade de båda mer sig ej en ej grep sedan. » dock ganska ditt b i - N å, h v e m skall bjudas först förberedd på väl erinrade han tillät för- sökte ställa sig.
Brefvet kort: vara borgmästarns är och sade: på som om min döds- doktorn, sedan — och med afskedsmålet biomständigheter, genomskåda, som noggranhet, en martyr.
vid ut- brefvet o c h hållet bäfvar, genmälte dura sig det.
medlidande alla Mitt hjerta priset! » Chi vinner ord af beklagande öfver af uppräknade bundna ut, helt anstår dig illa, som k o m omgående, klart, kort, för m y c k e t, ej ett det på resan!
D e n, som håller honom mig berodde på m o r g o n d a g e n.
» » Asch », noga a l l t!
» lycka räckte förlitar stånd.