Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I de l y s e j u n i d a g e, v e d J o n s o k t i d, da bru- ser e l v e n e s o m a l d r i g eliers, d a k a n d e stun- d o m g å e n v i l d bersserkergang u d o v e r dalen, — m e n s t u n d o m k a n d u o g s å se d e n k o m m e m o d d i g, e l v e n, s t o r o g stille g j e n n e m m ö r k e s k o g e, d y b t d e r i n d e fra d e s t e d e r, s o m d u i k k e k j e n d e r, m e n e t d u k j e n d e r: d e n er e n m a g t, der ta ' r d i g fangen, s o m b e g a v e l s e n, d e n store * Från en norsk läsarinna ha vi — närmast m e d anledning af en i Idun nyligen förekommande upp- sats o m fotvandringar i Norge — mottagit följande varmhjärtade » välkomsthälsning till de svenska kvinnor, s o m möjligen vilja gästa Norge på en fot- tur i s o m m a r ».
Det är oss ett nöje att lämna plats för » vår norska systers » högstämda rader, o c h vi till- låta oss att meddela dem på originalspråket, då de endast skulle förlora på att öfversättas.
O g fra d e stille s k o g e k a n d u se, h v o r el- v e n s t y r t e r u d i l i v e t, s o m v e l k a n stsegge d e n i t r a n g e k l ö f t e r, m e d slid o g slaeb o m k v s e r n e - s t e n o g i så m a n g s l a g s y r k e, m e n s l i d e a d e l s - m ä r k e t af d e n får d e t a l d r i g g j o r t, o g a l d r i g lsegge d e n i lsenker, n e i, e l v e n b r y d e r alle b å n d, v i l laenger f r e m, m o d s t u p e t v i l d e n, v i s e v e r d e n v i l d e n sit k j s e m p e s p r a n g m o d dybet.
S å k a n d e t h s e n d e d i g p å v a n d r i n g e n i da- l e n, d u h ö r e r f o s s e d u r e n.
D e n l o k k e r d i g fra alfarveien g j e n n e m d u g v å d l y n g o g skogholt, over nedfaldskvist o g stämmer, over stub o g s t e n, h e l t u d p å b r i n k e n, h v o r trseerne står s v a i e n d e i f o s s e g u s s e n; o g der, i det d u sky- v e r g r e n e n e tilside o g böier dig u d o v e r d y b e t, d e r m o d e s d u af e l v e n s k j s e m p e s p r a n g i for- sens vilde kast.
Kanhaande s l i g t stsavne, majestseten.
at d u ansigt viger angst tilbage for til a n s i g t m e d urkrafts- IDUN DEN HUSLIGA HÄRDEN.
AF D SNORRE.
E T Ä R ledsamhet o c h gråt O c h små husliga stormar, Och herrn går o c h gormar, Att p e n g a r h a ' gått Det är Och M e n o v e r stupet, der lokker a n d r e syner d i g og vinker dig m o d höiden: K o m upp, kom upp, frå den tronge dal, upp å fjellet, her bles ein blåster so frisk og sval upp å fjellet.
Og lidi skin utaf blomar full, og soli drys alt sit fagre gull upp å fjellet.
Skulde e n d sneen v e d Jonsoktid sperre d e h ö i e s t e f j e l d o v e r g a n g e n e, så h a r v i n o k af l a v e r e fjeldtrakter, s o m ikke savner höifjeldets beta- gende eiendommelighed, hvor hundrede af blanke fjeldvands-öine blinker, h v o r bsekkenes g l i t r e n d e å r e - n e t er spsendt u d o v e r h e i o g m y r.
S o m f u g l e n fri k a n d i t ö i e flyve, s n a r t over nut o g tind, s o m » sitja der m e d skoddehatten på og k vita render uti kåpa blå.
» o g snart u d o v e r skogs-toppene, n e d i dalens trange revne — — J e g lseste n y l i g h e r i » I d u n s » s p a l t e r: » N o g l e v i n k a n g å e n d e fodturer, o g da i sserdeleshed fodturer i Norge. » D e t glsedede mit hjerte at v i d e svenske söstre lseggende planer for en s o m m e r f s e r d til v o r e s l a n d.
J a k o m, o g k o m r e t m a n g e, lser v o r t l a n d at k j e n d e, o g e n d a m e r e folket her!
V i kan n o k v e n d e u d de skarpe kanter m a n g e n g a n g o g vsere » s t r i e » a f o s, v i n o r d - msend her i Norge.
M e d fjeldnaturen vor o g elvene, s o m fosser g j e n n e m vore dalströg, k a n v i i k k e g o d t fornsegte slsegtskab.
— F o r d e n, s o m v i l se d y b e r e i s ä g e n, er d o g h j e r t e - l a g e t s n a r t at flnde.
F o r d e n, s o m v i l se b o r t fra alt d e t t v i s t e n s stöv, som nu o m dagen hvirvles höit i veiret af de m a n g e p e n n e r y t t e r e p å politikkens lande- vei, vil v a n d r e u d o g ind i m e l l e m os o g k i g e i n d i v o r e h j e m, for den vil v e n n e s i n d o g s y m p a t i e n s å n d ei vsere v a n s k e l i g at f l n d e.
Ja, k o m, I s v e n s k e s ö s t r e, k o m m a n g e h i t til N o r g e!
L a d vore kvindehsender knytte b å n d i m e l l e m l a n d e n d e o g v o r e kvindehjserter enda mer.
V i er e n m a g t, v i k v i n d e r, m e n m e s t i b ö n n e n, i d e t stille.
O g n u i broder- f o l k e n e s d e v a n s k e l i g e t i d e r m å d e t ei r å b e s ud forgjseves dette s p ö r g s m å l: åt.
torgdag sorgdag, S å ni k a n nog förstå ' 1 Ej k a s s a n vill förslå, O c h snart är han Och ändå Ej m e r a Med är utan.
valutan än s o m så — — — gesten Sägs resten, Att frun Ja, v o g t d i g, v o g t d i g; n ö k k e n, v e d d u j o, fra g a m m e l t i d h a r h j e m n i e i f o s s e n s b r u - s e n d e vseld.
H a n e i e r m a g t at d r a g é d i g p å n y m o d s t u p e t s r a n d, h a n eier m a g t at h i l d e s i n d o g sans, o g — » L i v e t s t r ö y m e r p å d e g, so du knapt kan anda. » » O u e s t la VID m å klart Så d r a ' r h a n Ur förstå.
fram sin mor » minnenas tempel » T i l l nyttigt F ö r frun, Det är Och exempel s o m han tror.
roligt troligt, Att n y t t a n j u ä r Hur stor.
hon fick r ä k n a N u k o m m e r en ut; historia, O c h p r y d d m e d en gloria Försvinner Så s l ö t h o n till Sig s n ö t h a n En slut.
han, — — — saknadens tribut!
M e n ä r ej f ö r r m a n Så n o g k a n glad, man väl Att intet k a n så reta Som bravad.
slik en Frun veta, gråter, Att åter Se s v ä r m o r p å parad.
» M e n intet s p a r a r dit, * Det k o m i hastig » Blott o m min vän ' ning, usla pänning D e t så skall b r å k a s n u.
» Herrn Och vände spände M i l d t b l i c k e n i sin fru.
» T ä n k sist p å s p e l p a r t f t H o n börjar.
Kom Genast svaret, Ej r ö r Det h ö r färdigt stolt o c h » D e t d ä r h ö r inte — » värdigt: hit!
du, du, H v a d s o m ä r mitt gebiet! » femme »?
ELISA KIELLAND.
» Och dina Med vänner » glada dar » på hotellet F r å n k v ä l l n till » h a n e g ä l l e t », FÖR
— Ä r d e t v ä l d ä r du s p a r?
» H o n frågar.
Jag vågar Ej I d u n g e h a n s svar.
» P å allt i s m å t t s o m stort V i g n i d a få o c h p r u t a, Att ni i r o m å njuta Af dryckjom, r ö k o c h kort — » Sist fick han Då gick han Och » d ä n g d e » i sin port.
Med näsduk uti knä ' t Och pannan tryckt m o t rutan F r u n grubbla ' på » valutan » O c h såg, d ä r h o n Hur herrn Försvann, I såradt grät, han han, majestät.
* O c h får ett r å d jag Så ä r d e t b ä s t att O c h tacka ge, tiga o c h niga O c h stråla o c h le Och handla Och » vandia » Precis s o m förr för de '.
.SKÖLDMÖN ».
BILD D FRÅN EN SKÄRGÅRDS- I VÅR.
ET Ä E MORGON.
» K u n g e n k o m m e r i K u n g e n k o m m e r I » D e t gick s o m en löpeld g e n o m huset.
D e t flög uppför trädgårdagången i pilande fart, for öfver verandan s o m en stormil o c h in i stugan, där Eva o c h jag eutto o c h pratade.
Det var barnen, s o m k o m m o uppstormande från ångbåtsbryggan m e d ropet på leende läppar.
Ut bar det igen, o c h vi följde med, vi o c h gamla morfar, ut öfver trappan o c h täppan o c h ner till sjön.
Där i kröken, s o m svänger in i Staket, glider Sköldmön fram, kungsslupen, hvit o c h fager, m e d hvirflande hjul o c h vattnet forsande kring stäfven.
K u n g s v i m p e l n svajar i masttoppen, tackel o c h tåg, däck o c h reling, skorsten o c h glasrutor, allt glindrar o c h glittrar i solljuset, putsadt o c h blankt.
På » Sköldmöns » däck står en grupp herrar.
» Där är k u n g e n!
» r o p a barnen, s o m sprungit fram till yttersta randen af bryggan.
Och i djupaste underdånighet o c h högsta för- tjusning b o c k a o c h niga vi, så våra arma knän nästan tangera de murkna gamla plankorna.
Bar- nen göra sammaledes, knixa o c h » tota till » så g o d t de kunna o c h svänga lustigt hattar o c h m ö s s o r, m e n ej e n rörelse, ej ett tecken till återhälsning synes.
Häpna o c h förkrossade stå vi där.
» A h, det var inte han!
* ropar Eva, o c h vi svänga oss raskt o m på klacken o c h gå ett steg tillbaka u p p för bryggan.
Jag ser på Eva.
H o n är m ö r k r ö d i ansiktet liksom jag, o c h ögonen stå nästan fulla af tårar.
Nu har » Sköldmön » just glidit förbi b r y g g a n; vi sända den en hastig afskedsblick.
» Men där är kungen!
* ropar Eva, o c h ett jubel ligger i hennes stämma.
En hög, ståtlig gestalt, s o m suttit litet längre in på däck, reser sig plötsligt, tar hastigt ett steg framåt — våra hjärtan stå stilla!
— o c h bugar sig två gånger för oss o c h svänger älskvärdt hälsande sin blå sjömansmössa.
Fulla af hänförelse besvara vi hans hälsning gång på gång, o c h vår förtjusning känner inga gränser efter det förödmjukande nederlag vi nyss lidit.
o IDUN 1899 — Barnen hurra o c h vifta, o c h gamle morfar bu- gar sig till jorden, o c h hans hvita hjässa lyser silf- verhvit i solljuset.
V å r upprättelse var lysande.
K u n g e n har sett o c h förstått oss.
Det är oss nog.
H a n kände, h v a d vi ledo af missräkningen nyss, o c h nu skyndar han, älskvärd o c h förstående s o m alltid, att göra oss lyckliga o c h glada.
På så sätt var det kungen vann mitt hjärta.
Och det är g e n o m dylika små hjärtedrag, fina o c h taktfulla, s o m vår drott förstår att fängsla sitt sven- ska folk.
Men m i n gosse är ändå inte nöjd.
» A t t jag då aldrig skall kunna få se kungen riktigt, riktigt nära i ansiktet! » klagar han, medan » Sköldmön » ilar åstad g e n o m sundet o c h ut i d e n vida Baggensfjärden, där kungen ämnar fiska.
Men E v a o c h jag äro fullkomligt nöjda o c h till bekräftelse därpå ta vi hvarandra i famn o c h krama hvarandra duktigt i skygd af syrenhäcken, s o m är full af svällande, löftesrika knoppar.
D E T Ä R M I D D A G.
Vi tåga g e n o m skogen från Staket fram till Neglinge o c h Saltsjöbaden.
D e t är ljufligt där inne i skogen.
Björkar, aspar o c h sälg stå o c h se i undran på hvarandra, luta hufvudena i h o p o c h fråga, b v e m s o m skall k o m m a först i vår m e d utslagna löf.
Under granarnas grenar stå hela klungor af hvita sippor o c h lysa likt snöflingor bland den friska grönskan.
— Där är så tyst i sko- gen; man h ö r ej, b u r det arbetar i naturens väldiga barm, m e n vi veta, att dess pulsslag just nu ha jättekrafter.
E n skogsbäck blott sjunger i yrande lek o c h tar vägen g e n o m mjuka, smaragdskiftande mossor.
Snart äro vi framme v i d järnvägsbron öfver Neglingeviken.
Där, just framför löjtnant M:s villa, ligger » Sköldmön » förankrad, några småbåtar synas däromkring.
K u n g e n fiskar.
» Undras, o m han får lika många aborrar s o m j a g?
» säger Gustaf, s o m har erkändt g o d fisketur.
Middagssolen strålar n e d öfver glittrande Neg- lingevik, den blågula flaggan fladdrar h ö g t u p p på villans tak, hälsande drotten v ä l k o m m e n o c h bju- dande stilla pingstfrid öfver land o c h sjö.
D E T Ä R AFTON.
Stilla, fager pingstafton.
Ej en vindfläkt höres, ej en krusning synes på sjön, s o m ligger spegelklar o c h d r ö m m e r.
G ö k e n har tystnat i skogen, björkarna stå i ljusaste vårgrön- ska på V ä r m d ö l a n d e t midt emot, månens bleka silfverskära seglar sakta öfver blank östersjövåg, o c h det minnesrika Stakets gamla vallar kasta en mörk skugga öfver dalen därnere.
Vi äro samlade ute på den lilla verandan o c h jag vänder mig just till Gustaf o c h ber den unge mannen tänka på, att det nu är tid för h o n o m att krypa till kojs.
M e n han h ö r mig inte.
H a n sitter i ett h ö r n därborta m e d pilbågen i ena h a n d e n o c h en knif i den ändra, m e n arbetet hvilar o c h han lyssnar spejande utåt sjön.
» Nu k o m m e r kungen! » ropar han plötsligt m e d ett högt jubelskri, kastar pil o c h båge o c h knif långt ifrån sig o c h rusar af s o m en blixt ner åt bryggan.
— H a n har ingenting sett, m e n han har hört bruset af skofvelhjulen samt af svallvågorna kring &gt;Sköldmöns » silfverhvita b o g.
H a n har redan på en gång lärt sig känna igen den framfarten, o c h först af oss alla står han väntande därnere.
Ljuset från lanternan blixtrar fram mellan de mjuka späda grenarne på stränderna.
Kungsvim- peln fladdrar ej mera, den faller tätt ned utefter den smärta masten, o c h ur alla hyttfönsterna glin- drar ljuset från salongen på » S k ö l d m ö n ».
&gt;Å, nu är n o g kungen därnere o c h vi få inte se h o n o m m e r!
» hviskar pysen vid min sida.
Stilla glider kungsslupen framåt i fager majnatt.
Östersjön, Oscar Fredriks vän sen ungdomsåren, bär den fram på villiga armar.
V i stå tysta i spänd väntan.
Där, där sitter kungen på mellandäck, något afskild från de andra.
Ljusskenet lyser på hans ädla, konungsliga drag.
K u n g e n drömmer.
Ingen vågar störa h o n o m.
Ingen vågar glamma, när drotten äskar frid o m b o r d.
H v a r äro hans tankar?
Hvar kasta de ankar?
Också vi stå tysta, och vi stirra på silfverfåran, » S k ö l d m ö n s » spår.
» V a r jag inte bra, s o m talte o m, att kungen k o m?
Tänk, annars hade vi inte fått se h o n o m!
» ropar Gustaf o c h bryter tystnaden, då vi tåga u p p för trädgårdsgången in i villan.
Men kungen drar fram g e n o m sitt rikes fagra nejder, hvilka stå i k n o p p a n d e vårlig skönhet.
Öfver glittrande vatten glider kungsslupen fram, hemåt bär det, efter fredlig idrott, hemåt mot kungaborgen i fager, d r ö m m a n d e majnatt.
SVEN LJUNG.
DANSANDE STUDENTER.
C. Jette foto.
» PHILOCHOROS » N DANSAR VINGÅKERSDANSEN.
Ä R S O M M A R K V Ä L L E N S dröjande ljus ligger s o m en d r ö m b l å t o n öfver hagarna o c h l u f t e n är m ä t t a d af d o f t e n från n y s l a g e t h ö, o c h p l o g o c h harf, l i e o c h r ä f s a h v i l a, d å g å r d a n s e n p å l o g e n till f i o l e n s r y t m i s k a p o l s k a - melodi.
D e t där var i » d e n g a m l a g o d a t i d e n », då f o l k e t s i n t r e s s e n ä n n u i c k e v o r o så s p l i t t r a d e af e k o n o m i s k a o c h sociala angelägenheter, o c h innan städernas attraktionskraft ännu hunnit u t ö f v a sitt i n f l y t a n d e p å v å r l a n d t b e f o l k n i n g d ä r h ä n, att b o n d e h e m m e t u t b y t t s m o t s t a d e n, den k l ä d s a m m a nationaldräkten m o t den nivel- l e r a n d e c h e v i o t k o s t y m e n från s k r ä d d a r e n p å m o d e t o c h dansen p å logen m o t muntrations- möten o c h föreningsföredrag.
Ja, d e t t e n d e r a d e e n t i d till, att d e v a c k r a - ste o c h e g e n d o m l i g a s t e y t t r i n g a r n a af v å r t s v e n s k a folklif skulle g å fullständigt förlorade i d e n m o d e r n a tidens strömningar; särskildt h o t a d e g l ö m s k a n våra karaktärsfulla folkdan- sar — d e s s a å t e r s p e g l i n g a r af v å r t f o l k l y n n e s intimaste skiftningar.
D å var det en u n g upsalastudent, medicine studerande af Norrlands nation, Gustaf Sund- ström, sedermera praktiserande läkare v u d s t a d e n o c h n u afliden, s o m, v a r m t i huf- intres- serad af våra fosterländska dansar o c h öfver- t y g a d o m deras kulturella betydelse, i Upsala stiftade stndentdansföreningen Philochoros, h v i l k e n s s y f t e, s o m b e k a n t, är, d e l s att u p p - lifva våra svenska folkdansar, dels att m e d e l s d e m reformera sällskapsdansen, som numera u r a r t a t till e t t s l a g s o s k ö n g y m n a s t i k u t a n n å g o t berättigande, vare sig s o m n ö j e eller kroppsöfning.
Föreningen Philochoros stiftades år 1880, o c h d e s s alla m e d l e m m a r ä r o s t u d e n t e r.
Ut- sikterna för dess verksamhet voro i början i c k e de ljusaste, t y en stark o p i n i o n reste sig m o t företaget.
A t t studenter dansade p å ba- lerna — å la b o n n e heure, det v a r j u endast s o m d e t s k u l l e v a r a; m e n a t t de i s i n o r d n i n g gåfvo danstillställningar, s o m hade karaktären af förevisningar, k u n d e e n d a s t m e d svårighet o c h efter m y c k e n b e a r b e t n i n g k e n intresserade tolereras.
från d e f ö r sa-
I DUN 1899.
I dessa dagar har sällskapet P h i l o e h o r o s s t a r t a t e n n y, s t o r t u r n é, h v i l k e n s f ö r s t a före- ställning g i c k af stapeln å Skansens dansbana lördagen den 27 dennes.
E f t e r b e s ö k i ett stort antal s v e n s k a städer styr f ö r e n i n g e n k o - s a n till D a n m a r k s o c h N o r g e s h u f v u d s t ä d e r, o c h d e t t o r d e i n g a l u n d a k u n n a b e t v i f l a s, att f r a m g å n g e n s l a g e r n u s o m hittills s k a l l g r ö n - ska för de u n g a dansörerna, hvar helst de visa sig i de måleriska nationaldräkterna.
H u r u m e d l e m m a r n e t a g a s i g u t i d e s s a dräk- ter v e t n o g r e d a n en stor del af våra läsare, m e n v i t r o l i k a fullt a t t e t t p a r a f b i l d n i n g a r af n a t i o n a i k l ä d d a p h i l o c h o r i s t e r skola intres- sera.
D e n m i n d r e illustrationen, s o m vi här m e d d e l a, återger tre philochorister, u t f ö r a n d e V i n g å k e r s d a n s e n, o c h d e n större framställer en tur i d a n s e n F r y k s d a l i n g e n.
t VÅRA T f R A N F R E D S K O N F E R E N S E N I H A A G bjuda v i * i vårt dagsnummer porträtten af samtliga de olika staternas delegerade vid den märkliga » freds- riksdagen », äfvensom en interiör af den praktfulla » Oraniensalen&gt; i » Skogsslottet », hvarest konferen- sen högtidligen ö p p n a d e s o c h där förhandlingarna äga rum.
Det synnerligen praktfulla gemaket är en ått- kantig kupol krönt sal, till hvars utsmyckning flere af den nederländska konstens mästare o c h främst Jordaens bidragit m e d utsökta målningar.
» PHILOCHOROS » DANSAR F ö r e n i n g e n sträfvade emellertid m e d kraft m o t sitt e n g å n g u p p s t ä l l d a m å l, o c h e t t s t o r t s t e g f r a m å t t o g s s o m m a r e n 1 8 8 3, d å e n s. k.
f o l k l i f s e x p e d i t i o n, 6 m a n s t a r k o c h u n d e r an- f ö r a n d e af o f v a n n ä m n d e G u s t a f S u n d s t r ö m, besökte ej m i n d r e än 3 5 platser i n o m landet, h v a r u n d e r gåfvos inalles 57 föreställningar, u p p t a g a n d e d a n s a r j ä m t e f ö r e d r a g ö f v e r de- s a m m a, visor, berättelser på landsmål etc. I n t r e s s e t f ö r f ö r e n i n g e n, h v i l k e t dittills en- d a s t så s m å n i n g o m l å t i t s i g r y c k a s m e d, v a r d t n u m e d ens befäst.
V i d a r e blef vederhäftig- h e t e n af s ä l l s k a p e t s f o s t e r l ä n d s k a s t r ä f v a n d e n till full e v i d e n s b e k r ä f t a d, d å p r o f e s s o r F.
Holmgren, den varmhjärtade patrioten, åtog s i g att b l i f v a s ä l l s k a p e t s o r d f ö r a n d e.
Hans nobla personlighet var just den idealitetens b o r g e n s m a n, s o m f ö r e n i n g e n b e h ö f d e för att stå fullständigt välkrediterad inför publiken.
FRYKSDALINGEN.
» l e k s t u g a », h v a r v i d r e p r e s e n t a n t e r från d o t t e r - f ö r e n i n g a r n a i S t o c k h o l m o c h Gefle o c h ä f v e n från a n d r a s t ä d e r i n f i n n a s i g.
F ö r n ä r v a r a n d e e x i s t e r a d y l i k a större o c h m i n d r e d o t t e r f ö r e n i n g a r i å t s k i l l i g a af S v e r i g e s s t ä d e r, o c h flere ä r o u n d e r b i l d n i n g.
F ö r e n i n g e n s n u v a r a n d e o r d f ö r a n d e är p r o - fessor K.
Geijer, s o m m e d v a r m t intresse, l i k s o m t i l l f ö r e n e a f l i d n e p r o f.
H o l m g r e n, arbe- ta^ p å f ö r e n i n g e n s u t v e c k l i n g i s a n t f o s t e r - ländsk riktning.
T T U F V U D S T A D E N I K L O N D Y K E, D a w s o n City, •M- har i dessa dagar ödelagts af en eldsvåda.
V i meddela därför en v y af det ryktbara guldsökar- samhället, hvars arkitektur, egendomligt nog, före- ter en viss frändskap m e d ett nyanlagdt o c h ej så litet äfventyrligt stadssamhälle i n o m våra e g n a l a n - damären, nämligen den s. k.
» kåkstaden » i Gelli- vara.
D e n våldsamma eldsvådan har förorsakat en eko- n o m i s k förlust, uppgående till flere millioner dollars.
S e d a n 1 8 8 3 har sällskapet gjort en m ä n g d turnéer i Sverige o c h städse m e d v ä x a n d e f r a m g å n g o c h e n t u s i a s m från allmänhetens sida.
P h i l o e h o r o s v e r k s a m h e t har v i d a r e blifvit en integrerande del i familjelifvets n ö j e n, hvilket j u ä f v e n från b ö r j a n å s y f t a t s, o c h d e e n g å n g i m å n a d e n a r r a n g e r a d e » l e k s t u g o r n a » ä r o så- l u n d a besökta af en stor m ä n g d familjemed- l e m m a r ur d e fashionablaste upsalakretsarne, l i k s o m o c k p å tillfälliga b e s ö k i U p s a l a v a r a n d e notabiliteter från h u f v u d s t a d e n p l ä g a infinna sig v i d dessa tillställningar.
S t ä m n i n g e n är d å d e n allra b ä s t a o c h e n - kelhetens princip, s o m b l a n d annat i fråga o m m a t o c h d r y c k n o g a tillämpas, ger åt sam- k v ä m e n en prägel af hemtrefnad och okonst- l a d g l ä d j e, h v a r t i l l k o m m e r d e t a n g e n ä m a in- t r y c k e t af d e v a c k r a n a t i o n a l d r ä k t e r n a h v a r i de dansande uppträda.
I n g a d a m e r tillhöra s å s o m m e d l e m m a r före- n i n g e n, m e n alldenstund m å n g a u n g a flickor af r e n t i n t r e s s e l ä r t s i g å t s k i l l i g a f o l k d a n s a r, är n a t u r l i g t v i s d e t k v i n n l i g a e l e m e n t e t s å s o m aktivt deltagande talrikt representeradt på » l e k s t u g o r n a », d ä r d e r a s n ä r v a r o p å allt s ä t t b i d r a g e r till d e n h j ä r t l i g a o c h h u r t i g a s t ä m - ningen.
M e d l e m m a r n e s a n t a l u p p g å r n u till c i r k a 1 5 0.
E n g å n g o m året anordnas i Upsala stor ORANIENSALEN, I HVILKEN FREDSKONFERENSEN ÖPPNADES.
- BELGIEN: A.
G R E K L A N D: PERSIEN SPANIEN: BEERNAERT.
DELYANI.
MIRZA-RIZA-KHAN.
HERTIGEN AF TETUAN.
D A N M A R K: H O L L A N D: PORTUGAL: SVERIGE DE STRIDIGA VILJOR.
ERNST HÖGMAN.
FORTS. FÖREG.
K FRÅN FR. V O N E. BILLE.
E N G L A N D: CARNEBEEK.
GREFVE MACEDO.
OCH NORGE: FRIH.
BILDT.
5 JULIAN ITALIEN: IDUN 1899.
PAUNCEFORTE.
GEEFVE K U M Ä N I E N: TURKIET: - AL.
NIGRA.
BELDIMAN.
T U R K H A N PACHA.
F R A N K R I K E: JAPAN: LEON BOURGEOIS.
FRIHERRE R Y S S L A N D: T Y S K L A N D: HAYASCHI.
FRIHERRE GREFVE MUNSTER.
OLIKA S T A T E R N A S R E P R E S E N T A N T E R PÅ F R E D S K O N F E R E N S E N I SKILDRING AF N:R.
L Ä D E S H A N D L A R E N gick i diagonal fram o c h åter öfver s a l s g o l f v e t.
» Det måste bli slut på det här springet, » han knäppte ihop hän- derna så hårdt, att det smällde i knogarne.
Styf- vare sinnen än Mårtens hade fått böja sig för den faderliga viljan.
» Genstörtigheten har han från sin mor, d u.
H o n afgudade pojken m e r än nyttigt var, o c h när han hunnit den åldern, att hans tankar kunde ar- beta på egen hand, tutade h o n i hans öron sina fraser o m viljans frihet o c h karaktärens själf ständiga u t v e c k l i n g.
Sådant sätter sig fast, ser du, o c h gror o c h växer, tills rötterna trängt så djupt ned, att de inie kunna ryckas u p p.
M e n det säger jag dig, Justus, att o m du släpper efter o c h låter Mår- ten gifta sig med inspektor Nordströms dotter, så reser jag ögonblickligen härifrån.
Få en så ' n där vippig ung fru i huset, s o m skulle styra o c h ställa o c h mästra hvad jag g ö r.
det fogar jag mig al- drig i. » &gt;Är du galen, L o t t a!
Tror du jag släpper efter?
Inte en tumsbredd ger jag vika.
nu- mera.
N e e j 1.
Förut, innan han greps at den här olycksaliga passionen för flickan, hade jag tänkt att snart n o g öfverlåta m i n affär på Mårten o c h lefva i lugn o c h ro s o m privatman.
M e n nu gör jag det inte.
o c h jag vill väl se, hur han ska kunna gifta sig under så ' na förhållanden.
Nord- ström är en fattiglapp.
f. d. i n s p e k t o r.
så att hemgiften — den kan m i n herr s o n blåsa efter.
Po-ah.
ha ha h a!
&gt; Dörren till kontoret smällde igen o m hans torra skratt; — han hördes plaska i tvättfatet o c h slå i pulpetklaffen, tills systern k o m m e d matbud.
Mårten gick m e d halmhatten i handen för att låta brisen från hafsbukten svalka sig.
Landsvägen låg gråhvit i solen, dammet hvirflade u p p vid min- sta pust.
På ö m s e sidor o m vägen stod rågen mans- h ö g m e d tunga, vaggande a s o c h väntade på lien.
STAAL.
F Ö R E N T A S T A T E R N A: A.