Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Minut-handeln här i staden, hafva de Handels-klasser, som idka densamma, allmänt klagat, att deras näringar under den ifrågavarande tiden aftagit och blifvit bragte i en vida sämre ställning, än tillförene; hvartill såsom orsaker hufvudsakligen anförts: penningebrist och menlig konjunktur för handel i allmänhet i saknad af ett Handels-Reglemente, som, läinpadt efter tidens behof och förhållanden, närmare och mera bestämdt utstakade hvarje Corporations rättigheter och satte en gräns för den ena Medborgaren att inkräkta på den andras område och således betaga honom den vinst, som af yrket må kunna vinnas: nuvarande intrång af personer, som dels icke äro till yrket berättigade, dels kunna, med anledning af författningarne, anses dertill berättigade, utan motsvarande utskylder: och slutligen ett för mycket utvidgadt antal Ledamöter af en och samma handelsgren; hvarjemte serskildt uppgifvits: att Jernkramhandelns aftagande, som ansetts kulina beräknas tili ungefärligen 25 procent under sistlidne sex år, härrört deraf, alt jernvarors afsättning härifrån till Finland årligen mer och mer förminskats, dels genom förhöjd tull på dessa Artiklar, dels genom inrättning af Gjuterier och Jern-manufaktur-verk i Finland, dels ock genom Finska Handlandes nu, mera än tillförene, vidtagna bruk att omedelbart från Eskilstuna samt andra Manufaetur-verk och Gjuterier här i Riket reqvirera sina behofver af jernvaror: att på Tobaks-fabriksrörelsen isynnerhet verkat menligt, ej mindre att Yirginii Tobaksblad, oaktadt gällande förbud, i södra och västra Småstäderne allmänt säljas Skålpundsvis, hvaraf följden blifvit, att största delen af ortens allmoge och andra begagna varan antingen i sitt råa tillstånd, eller med den obetydliga förädling de sjelfva förmå deråt bereda, än ock att Norrsk Rull-tobak af blott utländska blader, tvådubbelt drygare än de Svenska, inkommit i Vestra delen af Riket och säljes så lågt. att Fabrikanten här, i anseende till hög tull och andra umgälder å den utländska rudimaterien, ej kan med Norrmännen täfla i pris å lika beskaffad tillverkning, samt att Linkramhandeln aftagit så väl derigenom att utländskt lin, hvilket, såsom fint, varit för köpare begärligt, numera i anseende till förhöjd tull ej kan med förmån införskrifvas, och icke ersättes af inhemska linet, hvars production i sednare åren, ehuru betydligt ökad, i synnerhet i de Norra Länen, likväl skall vara mindre omsorgsfullt vårdad,
än tillförehe; sorn äfven genom utvidgning af lin-productionen i andra Rikets landskaper till den grad, att ett och annat års linskörd varit för ortens behof tillräcklig, och denna varas afsättning dit från Hufvudstaden således ej kunnat ,äga rum.
Commeree-Coilegium, sorn årligen erhållit uppgifter på Stockholms Handlande och deras Betjening, äfvensom, från och med 1829, på den bevillning, som i och för handels-rörelsen härstädes blifvit erlagd, har i dess afgifne utlåtande yttrat sig af dessa uppgifter ej finna anledning dertill, att handelsrörelsen i Stockholm under ifrågavarande period undergått någon anmärkningsvärd förändring; ty ehuru antalet af Handlande öfver hufvud varit nugot högre år 1827, än under de påföljande åren, har likväl deremot antalet af Ilandels-Betjening under de sednare åren varit icke obetydligt större, än år 1827; och har Kongl. Commerce-Collegium tillika anmärkt, hurusom berörde förhållande med antalet af de Handlande utvisar, att den af Borgerskapet yttrade klagan, att, i följd af friare åsigter vidhe - 52 handlingen af Burskapsfrågor, de Handlandes antal öfverdrifvet ökat sig, åtminstone för denna tidrymd är ogrundad, hvad Stockholm angår.
Till något annat omdöme om handelns af- eller tilltagande i allmänhet inom Hufvudstaden under ifråga varande år, tror jag mig ieke eller hafva anledning.
Det kan viii icke nekas, att rörelsen för en och annan handelsklass, af de åberopade orsakerne, försämrats och aftagit; roen att man för bedömmandet häraf icke får fästa alltför mycket afseende på Idkarnes anförda allmänna klagan, synes till exempel deraf, att Tobaks-Fabriks-Societeten i denna klagan instämt, ehuru de årliga uppgifterna på Societetens tillverkningsvärde utvisa, att det ifrån och med år i83o fortfarande ökats, och sistlidet år med mera än 56,ooo R:dr B:o öfverstigit tillverkningsvärdet för år *827, hvarigenom det är faktiskt styrkt, att Tobaks-Fabriks-yrket i Hufvudstaden ansenligen förkofrat sig.
För öfrigt torde af den minskning, som kan hafva ägt ram i en del Handelsklassers rörelse och varu-afsättning, destomindre få dragas den slutsatts, alt i sjelfva verket Stadens handel på det hela aftagit, som berörde minskning, af Handelsklasserne sjelfva, hufvudsakligen tillskrifves det öfverklagade missbruk, att sådan handel, som tillhör deras yrken, i Staden idkas af ett stort och tilltagande antal personer, som de anse dertill vara oberättigade.
Ej eller gifver det ofvan framstäldte förhållandet med Stadens in- och export samt sjöfart skälig anledning att antaga, det Stockholms handels-rörelse förminskats i annat afseende, än hvad beträffar SkeppsRederiet och den utrikes Sjöfarten.
De fleste Handtverks-Embeten hafva anmält, att deras yrken i betydlig mon under sist förflutne sex år försämrats.
Skälen dertill har Magisti’aten ansett kunna i allmänhet hänföras till enahanda omständigheter, som i Öfver-Ståthållare-Embetets Berättelse af år 1828 äro framställde, nemligen utsträckt näringsfrihet samt deraf uppkomna missbruk och afvikelser ifrån de för handtverkerierne gifna och ännu oupphäfna Författningar; och närmare uttryckta, äro dessa skäl: förökad införsel af utländska tillverkningar, hvilka dels, ehuru stundom af sämre beskaffenhet, än de inhemska, likväl, i anseende till deras lägre pris, snarare finna afsättning, än de sednare, dels inbringas under benämningar, som föranleda missbruk: ett för stort antal af vissa Embetens Ledamöter och Manufakturisters berättigande till enahanda arbets-frihet för åtskilliga yrkens bedrifvande, som Handtverksmästare, efter föregångne läro-år, tillkommer; hvilket vållar, att arbetsförtjensten, sönderdelad på så många händer, icke kan lemna alla bergning: och slutligen enahanda, ännu mera på Borgares handtverks-rörelse menligt inverkande följder deraf, att tillåtelse till vissa handtverks bedrifvande meddelats personer, sorn ej äro skyldige att derföre erlägga borgerliga cnera och således kunna för bättre pris lemna arbetsbiträden.
Serskildt hafva nedannämnde Embeten, såsom skäl till deras yrkens försämring och aftynande, uppgifvit följande omständigheter: Bryggare-Embetet, hvars Spannmåls-afverkning ifrån slutet afår 1826 till innevarande års början skall förminskats med 10,273 Tunnor, att stark till fcii sel af Götheborgs Porter, högt uppdrifven bran vins-tillverkning öfver hela Riket, och i någon nion det i Hufvudstaden började bruket af Sockerdricka minskat afsättningen på de drickes-sorter, som af Embetet tillverkas; Guldsmeds-Embetet, som visat sig hafva låtit år 1827 kontrollera 8,562i Qvintin Guld och 128,880 lod Silfver, men år i83a endast 8,037!
Qvintin <Guld, hvaremot 129,328 lod Silfver, att yrket lidit af hög
Cours och inskränkning i bruket af de tillverkningar, som utgöra yrkets föremål, men numera till stor del ersättas af Bronze- och Plaitre-arbeten; Gulddragare-Embetet likaledes, att afsättningen af dess tillverkningar minskats, serdeles i följd af militair-uniforms-förändringar; Tenngjutare-Embetet, af hvars tenn-tillverkningar år 1827 controllerats 3,463 under i83i års lopp 4>355 #, men år i832 blott 3,319 #, att bruket af tenn-käril allt mer och mer aftager, och följaktligen äfven afsättningen å de arbeten Embetet tillverkar; Slugtare-Embetet: tilltagande införsel till
Staden och obeskattad försäljning härstädes af färskt kött, ej mindre ifrån landet, än ifrån närbelägna Städer, samt utvidgad Saluslagt inom Staden af dertill obehörige personer; Sejlare-Embelet: minskad afsättning, föranledd af vissa Fabrikers förfall och utrikes Sjöfartens aftagande; Segelmakare-Embetet: ej mindre utrikes sjöfartens förminskning, än äfven förbud emot Segelduks införande till Riket, saknad af Segelduksfabiik inom Hufvudstaden, och det missbruk, som, efter hvad Embetet förmenar, öfvas, att utan förtullning årligen införas nya, på utrikes orter förfärdigade segel, som skola kosta Rederierne omkring 25 procent mindre, än de inom Riket tillverkade; och Carduansrnakare-Embetet: dyrhet på den råa varan; ett förhållande, som jemväl af Garfvare-Embetet öfverklagas, såsom menligt inverkande på vissa Läder-beredningar, hvartill detta Embete har behof af färska hudar, som måste härstädes köpas.
För öfrigt har sistnämnde Ejnbetes Ålderman, i dess afgifne yttran - _ 54 - de, lemnat en förmonlig skildring af Garfvare-Näringens ställning här i Staden.
Deri anföres nemligen: att Läder-beredningen, såsom en Näringsgren i stort, i sednare tider uppnått en förut här okänd höjd och godhet; att blott en Fabrikör drifver för närvarande Garfveri, men Gnrfvare-Embetets Ledamöter, nästan utan undanlag, idka Engelsk läder-beredning: att genom prisvärda Författningar, rudimaterier för Garfveri-Idkaren äro tillgänglige ifrån de afiägsnaste orter, emot en måttlig importtull, äfvensom hans tillverkningar äro genom en afpassad tull skyddade för en otidig utländsk medtäflan: alt Garfveri-Idkaren jemväl med tacksamhet erkänner fördelen för sig af den fria disposition af eketräd, sora lenniar honom en väsendtlig artikel för hans handtering: och att det numera synes bero till en betydlig del af Garveri-Idkaren sjelf, att bereda sig gynnande eller ofördelaktig konjunktur, helst hans tillverkningar, under vanliga förhållanden, ej äro konjunktursvaror, och det således icke kunde betviflas, att den Garveri-Idkare, sorn är i tillfälle att tillegna sig de fullkomnade ai betsmethoder och nya uppfinningar, sorn techniska vetenskapernas framsteg och den derigenom väckta industri öfverallt bereda, skall genom ihärdighet och sant nit för sitt yrke merendels kunna pål akna en motsvarande afsättning af sina stigande tillverkningar "Vid bedömandet af Stadens Handtverks-Embetens ställning och vilkor, finner jag det vara obestridligt, att försämring deri för en del af dessa Embeten afven tinder de sednare åren ägt rum, i följd af de mer eller mindre menligt inverkande orsaker och förhållanden, som nyss förut äro anförda.
Såvida minskning i arbetarnes antal
,kan anses vara bevis på yrkets aftagande, och någon annan säkrare faktisk grund för omdömet härutinnan finnes ej, enär upplysning -om tillverkningsbeiopp och värde saknas, har enligt föiutslående Förteckning på samlelige Handtverks-Embetens Ledamöter och Arbetare, förhållandet i synnerhet varit ofördelaktigt för Guldsmeder, Hofslagare, Bleckslagare, Svarfvare, Messingsslagare, Kammakare, -Hattmakare, Sadelmakare, Vagnmakare, Snickare, Segelmakare, Kakelugnsmakare och Repslagare, samt i mindre grad för några andra Handtverks-Embeten.
Deremot vill det också, efter enahanda grund, synas, som flera Handtverks-Embetens tillstånd snarare förbättrats, än lidit, hvaribland Skomakares, Gördelmakares, Stenhuggares, Perukmakares, Bokbindares, Klensmeders, Carduansmakares, Tapelserares och särdeles Garfvares; samt att största delen ej undergått någon märklig förändring.
Äfven Fabriks-Idkarne och Man ufakturi sterne hafva i deras utlåtanden, med få undantag, sökt ådagalägga, att deras näringar och rörelse min - skats och försämrats under den tid, som är i fråga.
Förhållandet härutinnan torde någorlunda tillförligt kunna bedömas med ledning af den förut meddelade Förteckningen på hvarje Societets årliga tillverkningsvärde och dess arbetares antal; hvarvid dock icke får lemnäs utan afseende den af Kongl.
Commerce-Collegium gjorde anmärkning, att, oaktadt det uppgifna värdet af åtskilliga Fabrikers tillverkningar utvisar för de sista åren ett mindre belopp, än för de föregående, orsaken dertill likväl i allmänhet icke torde böra sökas i en minskad produktion, hvilken Kongl.
Collegium ansett icke hafva ägt rum, utan deri, att lägre priser blifvit tillverk— ningarne åsatte.
Klädesfabriks-Näringen i Hufvudstaden har utan tvifvel aftagit.
Dess tillverkningsvärde har nemligen ifrån år 1827, då del uppgick till 486,3^5 R:dr, nästan årligen successift förminskats, så att det år iSöa utgjorde 4{).285
R:dr mindre än 1827; äfvensom Fabriks-Idkarnes antal minskats ifrån 38 till 25, Stolarnes ifrån 106 till 83 samt Arbetarnes med io3, jemförelsevis till förhållandet sistnämnde år.
Orsakerna dertill har FabriksSocieteten uppgifvit och Hall-Rätten vitsordat vara, dels ett utvidgadt bruk af bombasin och utländska tyger, dels uppstegring å utländska orter af ullpriserna, hvilka haft till följd Klädesprisernas förhöjning och bidragit att minska afsätlningen.
Deremot hafva de skärpta Tullbevakningsanstalterna, närmast föranledda af föreskrifterna om åtgärder till Cholerasjukdomens afvärjande ifrån Riket, de tvänne sednare åren ansetts hafva på Klädeshandteringen fördelaktigt inverkat; hvarvid äfven, enligt hvad Magistraten erinrat, bör tilläggas å ena sidan de omsorger, sora vidtagits för ullproduktionens förbättrande inom landet, och å den andra, den utväg till afsättning, synnerligen af gröfre Kläden, hvilken är beredd derigenom, att sådana af Svensk tillverkning för Arméens behof årligen upphandlas.
Enär härtill kommer, att Klädes-Fabriks-yrket är skyddadt och gynnadt genom förbud af utländskt Kläde, tror raan sig hafva skäl förvänta, att detta yrke skall framdeles vinna betydligare framgång och tillvext, äfven inora Hufvudstaden, ehuru här saknas en fördel, sorn uti Norrköping i så hög grad gynnar Fabrikerne, nemligen tillfälle att med vatten drifva machinerierne.
För att ersätta denna brist, begagnar Fabrikören Öberg numera en ångmachine vid sin härvarande Klädes-Fabrik; hvarjemte flera andra förbättrade Machinerier och Inrättningar äro b sednare åren vid Klädes-Fabrikerne i Hufvudstaden införde.
Siden-Fabriks-Societetens tillverkningsbelopp synes hafva varit i fallande, åren 1827, 1828, 1829 och i83o, hvilket tillskrifves den genom 1824 årS Tull-Taxa meddelade frihet till införsel af utländska Sidentyger, helst Hall-Rättens Specialer skola utvisa, att år 1823 tillverkades 164,917 alnar diverse tyger af Siden, men år i83o endast ij5,852 alnar, och således det sednare året 49>o65 alnar mindre, än år 1823, då den friare utländska importen ännu ej tagit sin början.
Åren i83l och i83a hav tillverkningen åter stigit; och denna förkofran anser Societeten vara en följd af dels vidtagne strängare kustbevakningsanstalter, dels den på Eder Kongl. Majrts
Kådiga befallning i Kongl. General-Tullstyrelsens Circulair den 20 Jnlii l83i gjorda tydligare bestämning af till införsel i Riket tillåtna och förbudna Sidentyger; hvilka åtgärder skola verkat minskning i importen, och för de inhemske
Fabrikanterne gjort det möjligt att, i mohn af ökad och under loppet af år i83a jemväl till de Södra orterna i Riket utsträckt afsättning, öka qvantiteten af sina tillverkningar.
Bomulls- och Linne-Fabriks-rörelsen, hvilken, äfvensom Cattunstryckeri-handteringen, uppgifvits hafva varit i aftagande ifrån och med år 1827 till och med år 1829, till följd af tillåten vidsträcktare import af utländska Bomullstyger, har år i83o stigit genom tillverkning och förbrukning af åtskilliga slags nya tyger af bomull; och under åren i83r och i83a hafva dessa handteringar, enligt hvad Societeterne genom deras
Deputerade sjelfva vitsordat, gjort betydliga framsteg och lemuat tillfredsställande resultater, hvartill anledningarne anses vara den genom sednast förnyade Tull-Taxa inskränkta frihet till Bomullstygers införsel från utrikes orter, jemte ofvanberörde strängare kustbevaknings-anstalter. Siikes-Rederiernas, Stoft-Fabrikernas och Slrump-Fabrikernas uppgifna tillverknings minskning, som förutstående speeificationer utvisa, tillskrifva Idkarne införandet af utländska varor.
Färgerierna förmälas hafva lidit i följd af den tili antal minskade Klädes-tillverkningen vid Stadens Fabriker, och skola icke eller hafva någon fördel af Bomullstygs-fabrikationens utvidgande, emedan Fabrikanterna sjelfva färga sitt gods; men yrket förmenas dock vara fortgående, i afseende på dess chemiskt vetenskapliga grunder.
Engelska Läder-Garfveriernas bär i Staden stora framsteg, som tillverkningarnes betydliga tilltagande ådagalägger, hafva Idkarne sjelfva erkänt.
Bland de förbättrade aniäggningarne för denna näringsgren utmärker sig Åldermannen, Kapiten Johan Weslin Jacobssons, ej mindre för flere machinerier, drifne med ångkraft, hvarigenom arbetarnes antal kunnat ansenligen förminskas, än för anläggningarnes stora omfång och ändamålsenlighet - damålsenlighet i öfrigt, samt tillverkningens betydlighet.
Engelsmannen Lewin har äfven, med Nådigt tillstånd, nyligen anlagt ett Garfveri af betydenhet, vid hvilket han begagnar Ångmachineri.
Jern-Gjuteriernas fabrikations-belopp hafva omvexlat: varit betydliga år 1827, förminskats 1828 och 1829, ökats åter i83o och 1831, hvilket sednare år de varit störst, och aftagit år i832; hvarvid bör anmärkas, att tillverkning de tvänne sisla åren egt rum endast vid ett Jern- Gjuteri, nemligen Bruks-Idkaren och Riddaren af Eder Kongl.
Muj:ts Wasa Orden Sam. Owens, hvars fabrication varit ansenlig och som fortfar att utmärka sig genom nyttiga arbeten af större art, såsom Ångmachiner och dylikt, samt nu har under arbete den Hängbro af jern, som skall anläggas emellan Rosenbad och Mynt-Gränden.
Porcellaines-tillverkningen vid Rörstrands Fabrik, den enda af detta slag, sorn finnes här i Staden, var sistlidet år betydligt större, än något af de fem föregående åren, och har i följd af täflan med det nyligen anlagda Porcellaines-Bruket vid Gustafsbergs Egendom på Wermdön, vunnit mycket i godhet.
Till bestyrkande af detta sednare förhållande, har Disponenten öfver Porcellaines-Fabriken vid Rörstrand företett ett utdrag af Kongl.
Commerce-Collegii Protocoll den 2 Martii i832, vitsordande, att, hvad beträffade tillverkningen af Svenskt Sten-Porcellaine, denna inhemska industrigren nu mera med allt skäl kan ställas i bredd med den af samma slag i främmande länder.
Sockerbruks-rörelsens utvidgande i afseende på tillverkningens mängd de sednare åren, hvilket synes deraf, att tillverkningsvärdet år i832 med icke mindre än ro3,6o3 R:dr öfversteg det för år 1827, har väl blifvit i Societetens Utlåtande medgifvet, men under förmenande, att rörelsen ej varit gynnad af en motsvarande afsättning, samt att detta missförhållande jemte nedsatta priser å tillverkningarne och derigenom minskad arbetsförtjenst, medfört svårighet att med framgång drifva rörelsen och ansågs snart föranleda lill inskränkning uti Idkarnes antal och vidden af deras handtering; hvaremot Hall- och Manufactur-Rätten förklarat sig icke äga anledning att besanna dessa uppgifter om Sockerbruks-rörelsens försämring.
Handskmakare-Societetens mångdubblade tillverkning utgörande år iS32 ända till 20,429 R:dr mera i värde, än år 1827, härleder sig hufvudsakligen derifrån, alt en af Ledamöterne, genom begagnande af ett inrältadt Mechaniskt Verk för så kallade Sämsk- och Castor-Skinns bered - ÖJvcrslälJiullarens Femårsberättelse. 8 ning, lyckats så förbättra tillverkningen, att varorne kunna täfla med de utländska i godhet och afsättning.
Jemför man vidare de öfriga Fabrikerues och Manufacturisternes uppgifne tillverkningsvärden för hvarje år, ifrån och med 1827 till och med i832, så befinnes det, att betydlig tillökning deri ägt rum, äfven för större delen af desse Fabriker och Ma nufactui ister; t. ex. sistnämnde år, jemförelsevis till år 1827, för Vaxljus-Fabrikerne 18,120 Rrdr, Vaxduks-Fabiikerne i2,o63 Rrdr, Iiort-Fabrikerne 2,oÖ2 Rrdr och Gas-Apparat-lillverkningen 8,600 Rrdr; för Hatt-tillverkare, Musikaliske och Meteorologiske Instrumentmakare, Tillverkare af Mechaniske Sprutor, Plaitre-Fabrikanter oell Korg-arbetare till flerdubbelt högre belopp, än 1827 års hela tillverkningsvärde; samt för öfrigt i synnerhet för Tobaks-Fabriker, Såp-Sjudare, Talgljus- och Tvål-tillverkare, Hvit-Garfvare, Chemiska Blekerier, Stenkärls-Fabriker, Tapet-Målare, finare Trädarbetare, Fabriksredskaps-Tillverkare, Chirurgiska Instrumentmakare, Nipper- och Galanteri-Arbetare, Bensvärt-Tillverkare, Stenslipare, Metall- och Bronz-Arbetare, Chocolade-Fabrikanter, med flera; och att de flesta öfriges lillverknings-värden bibehållits vid någorlunda jemn böjd, saint endast ett mindre antal af de ringare Manufacturierne, möjligen lidit någon, ehuru icke eller betydlig, minskning i deras tillverkningar.
Hvad sålunda rörande Hufvudstadens Fabriker och Manufacturer i underdånighet blifvit anfört, ådagalägger, att de fleste Fabriks-Idkares och Manufacturislers uppgifter om deras yrkens aftagande och förfall under ifråga* varande tid, äro mindre väl grundade, och att tvärtom deras tillverkningar, såsom Kongl.
Commerce-Collegium i afseende på Fabrikerna äfven antagit, till större delen kunna anses hafva varit i stigande och förkofrats, ehuru Näringarna visserligen för Idkarne sjelfva varit mindre förmonliga och vinstgifvande, än om den så allmänt af dem öfverklagade tillåtna införsel af utländska tillverkningar icke ägt rum.
Detta sednare förhållande torde dock mindre vara orsaken till det armod hvari många Manufacturister och Handtverks-Ledamöter onekeligen sig befinna, än dels den omständighet, att vissa yrken oell handtverk äro af sådan egenskap, att Idkarne sällan kunna deraf hafva sin bergning, dels ock stundom personernes eget uppförande och förvållande.
I afseende på Idkarnes och Arbetarnes skicklighet och konstfärdighet samt tillverkningarnes beskaffenhet, hafva tvifvelsutan stora framsteg i allmänhet skett, i följd af den täflan, som en utsträckt näringsfrihet och införsel af tillverkningar från utrikes orter föranledt.
Den af Fabriks-Idkare här i Staden sistlidet år stiftade Svenska Industri - — 5g Föreningen vittnar för öfrigt om ett tilltagande medborgerligt nit för Slö}- dernes och Näringarnes förkofran.
Såsom likaledes åsyftande dylika ändamål eller andra nyttiga förbättringar inom Samhället, torde jag dessutom på detta ställe till förtjent uppmärksamhet få i underdånighet nämna, Sällskapet för Silkesodlings befrämjande, Konst-Föreningen, Jägare-Förbundet och Trädgårds-Föreningen, hvilka alla i sednare åren härstädes blifvit stiftade. 4-0 Politie.
Bland Allmänna anstalter till sedlighetens och ordningens bibehållande i Hufvudstaden må, utom de vanliga Domstolarne samt Ecclesiastika Autoriteterne och Kyrko-Råden, särskilt omförmälas Police-Kammaren med dess Betjening, samt i sednare hänseendet, jemte Garnizonen, äfven Stadens Militär-Compagnie och Brandvakts-Corps.
Utom tre Stads-Fiscaler, utgöres Police-betjeningen af tolf Gevaldiger samt 4° ^ 45 Uppsyningsman, fördelade till tjenstgöring i tolf särskilde districter af Staden.
I förhållande till Stadens vidd och betydlighet är detta antal allt för otillräckligt; men bristande anslag till aflöning medgifver icke personalens tillökning.
De löner, som bestås, äro äfven så ringa, nemligen i5o R:dr för en Gevaldiger och 100 R:dr för en Uppsyningsman, att det visat sig svårt erhålla skickliga och pålitliga personer till dessa besvärliga och obehagliga befattningar, och att erforderlig drift och verksamhet i Police-beljeningeus tjenstgöring icke alltid kan påräknas.
Årliga anslaget till Policeris underhåll i Hufvudstaden är, utom hyresmedel, endast i5,ooo Rdr af Stats-Verket, enligt Kongl.
Brefvet den 25 November 1812, samt i,45o R:dr af Stads-Gassan jemlikt Kongl. Brefvet den 20 November 1816; hvarjemte Eder Kongl.
Maj':t hittills serskilt i Nåder tillagt i,5oo R:dr hvarje år, att användas till löneförbättring för Poliee-Kammarens Tjenstemän.
Stockholms Stads Militair-Compagnie, underhållet af Borgerskapet, utgjorde ännu vid i832 års slut, enligt den Stat, som genom Kongl.
Brefvet den 3 October 1809 blifvit faststäld, t36 man jemte Befäl, till bestridande af Fångföring inora Staden, åtskillige vaktposteringar, bevakning vid Executioner, handräckningar vid arresteringar m. m. d., men befanns sedan längre tid, i följd af lönevilkorens otillräcklighet, sorn uteslöt möjligheten att vid Truppen få dugligt folk anstäldt, i så föga tjenstbart skick, och äfven till utseendet så litet motsvarande måttliga anspråk, att jag vid" slutet af nyssnämnde år änsåg mig föranlåten till Eder Kongl.
Maj:t i underdånighet afgifva Förslag till förändrad organisation af denna Corps.