Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
i månaden ar således fosterniodrens riiist ytterst obe- tydlig, naturligtvis under förutsättniïig att hon ständigt agnm bariiet en god skötsel; och för den som blott erhiller 10 ii 1 2 kr.
i manaden, kan helt säkert inyetz rinst berakiias, iltaii att inskrilnhiingar göras på barnets bekostnad.
Under skdniic förhkllanden torde väl ingen förviina sig öfver, att fostc- mödrarna söka på allt sätt draga i?
på de för barnet er- forderliga ntgifterna, dels genom nW köpa billigare, meli samtidigt också, sämre mjölk, dels genom inbespzriiigar p i andra poster, såsom för tvatt och renhhllniiig, för inköp; tf flasknappar, kläder m. m., för bostaden o. s. v. Kommer si härtill, att den bestiiidii, ersiittiiirigeii RGr.
fosterbarnet utfaller mycket ojämnt och ej siiliaii tidtals all- deles uteblifver till f öl j d af f ad rens f örsiidighet eller modrens fattigdom, sjukdom o. s. v., så ar ju tydligt, att fostemodreus intresse för fosterbarnet an mera slappas.
Ho11 ville ju gör2 sig en förtjänst på sin affar, och d i detta slir fel, har ho;: i de flesta fall ingen högre önskan an att p&amp; ett eller alinat satt bli kvitt barnet för att sedan h n n a skaffa sig ett niiirat.
Under tiden vårdslösar hon detsamma med eller u h i i berak- ning, antingen till dess att barnet i lyckligaste fall .diii., elle;.
modren beslutar sig för att taga det Sillbaka för att öfver- lämna det i en annan fostermoders hiinder.
P&amp; tal om ersiittningen för viirden af fosterimrli ka:; jag ej underlata att har afren namna iiagra ord om ett aiiiint slags betalningssätt än den nu omniimnda minatliga afgiften, nämligen erlaggmdet af en riss sizumm en gång för alla.
hvilket betalningssiitt synes mig för de sinii bnriieins skd: '
1.55.
vara synnerligen betänkligt.
Det hanr n ' mligen f örefallit mig, som om de kvinnor, hvillra ordnat sin affär på detta sätt med betalning i f örskott, äfven haft en aiimiiilrnin gsviird otur med sina fosterbarn.
Måhällda är jag ej berättigad att iittala någon bestaind canklagelse mot dem, då jag endast i 6 fall fått uppgift om dylik öfverenslcoinmelse och a11.talet sk ordnade affärer följaaktligeii är alldeles för litet för atst cliiraf drags någon alliniiiigiltig slutsats.
Men egendomligt synes mig dock vara., att uti 5 af dessa ofvan namnda fall lcvinnoriia under loppet af sin verksamhet haft en skdeles piffallaiide oinsiittiiiizg på fosterbarn och att, äfven om jag tager deras egna uppgifter for goda, dödligheten bland dessa varit oproportionerligt stor.
Om detta ej är en tillfällighet, vore åt~ninstoiie det sannolika skdet till.
ett s&amp; dåligt resultat af deras barnavhd tämligen lätt att angifva.
Ty betralctar.
f osterniodren siii industri emiust som af€ är, så förlorar vantur- ligtvis barnet allt intresse i hennes ögon, s&amp; snart den vinst, som inöjligen Eau skördas, redan till fullo influtit.
Snarare ligger det d&amp; i fosterniodrelis intresse att så snart som inöj- ligt bli fri från deiii7.a affiir för att sedan i stället kuiiiis iiig.6, en ny.
Nen att detta förhållande ej k m vara a g u d t att tillförsiikra bi.braet eu god och omsorgsfull omvirdiiad, torde väl ligga i öppen dag för hvar och en., utan .. amtt det-.
sammw hiix behöfver iner $n påpekas.
Hmd i hand med bristande intresse för fosterbarilets viil går emellertid enligt min ' erfarenhet.
ej].
gr of 07; zazn ?y7le / om riitta, behandliilgssiittet af spada barn samt en bedröflig eimish.et i fasthållaiidet af inrotade fördoinar.
Huru ofta h f v a ej niiiia rad i detta lI %iiseen.de af fostermödrarna mötts med ett misstroget leende eller rent af med motsägelser.
Och h v w e liikere torde helt visst.
kunna styrka deiina inin erfarenhet.
De flesta fostermödrar tro sig gärna, aga biittre insikter, om hvacl soin bäst passar för barnet, &amp; n hvad 1 %- Icasen kan hafve.
» De hafva .i dia tider brukat göra sä och så, cleras, &amp; ldre siiförvandter hafva lart dem, huru maii bör sköta barii, de själfve iiga dock stijrre vana vid barim- v&amp;rd iiii l&amp;kare !i » o.
s. v. P&amp; detta satt liter det ofta, då 111ai1 påvisar nhgra felaktigheter, och slutet blir dltid, att kviniim framli5rdar i siii förviiiida metod.
HIir k m ej vara tillfrille att ingå ' i iikgra djupare de- '
i56 taljer rörande dessa beklagliga förhållanden.
De flesta af oss veta nog för öfrigt allt för vid af egen erfarenhet, hurudan den skötsel ar, som af de betalta fostermödrarna bestis, där tid, lust eller förmåga saknas dem att göra sig underrättade om de första vilkoren för barnens trefnad.
Smutsiga och osnygga ligga de spada, varelserna i det trånga och osunda kyffet; till tröst och tidsfördrif, eller för att fostermodrens besvär måtte i möjligaste mån minskas, ser- veras dem, natt som dag, frikostigt, ja tyvärr, a.llt för fri- kostigt suddeii eller ock annan, i manga fall lika usel föda och detta sifvenledes ofta p&amp; ett satt, som lämnar mycket öfrigt att öaska, i fïå,as om renlighet och snygghet.
Antingen barnet är vaket eller sofver, ligger bredvid det i sangen dess flaska, hvarur mjölken - och detta ofta för bekvämlighets slciill - bibriugas dem medelst en diiligt rengjord, illaluk- tande och sur slang.
Och hvilkeii mjölk!
1 basta fall omått- ligt utspädd med vatten eller åtminstone skummad blandas den andra gånger med mjöl, skorpor m. m. dylikt på en tid, d&amp; barnets ' matsmaltningsorganer ännu icke äro lämpade för dylik föda.
Gärna, medgifves, att dessa fel oftast begås i akt och ineniiig, att barnet måtte få stark,, föda och hastigt afosba sig, samt sålunda göra sin sköterska all heder.
Men följden blir ändock, att det späda, kansliga barnet, som trots.
den aomsorgsfulla vårda, det på, detta ' satt åtnjuter, snart ådrager sig en svir tarmkatarr, diarré och kräkningar m. m., iuom kort blir klent och sjukligt, faller af och slutligen dulcar under, dels af svalt, dels af den smygande sjukdom, som dag för dag slår djupare röLeer i dess svaga organisin.
En tredje orsak till att fosterbarnen i allmanhet erhalla en s i bristfällig vård får vidare sökas dari, att fostermödrarna hafva för ~ndnya Oam på en g i s g att sköta.
S&amp; vidt jag kunnat finna, hafva förhållandena i regel gestaltat sig bast: i de fall, där fostermodern sjailf varit barnlös eller åtminstone ej haft mer iin ett eget barn.
Kvinnans intresse blir då ej alltför mycket splittradt.
Bar hon däremot maiiga egna barn, kan hon svirligen finna tid att hilla god tillsyn öfvei.
dem alla, och i regel torde nog fosterbarnet blifva det, som då sattes tillbaka för de andra.
&amp; nnn betankligare blir emellertid saken, om foster-
' mödra-rim åtaga sig .flera fiii~nnzu~zde barn p i en.
gåïlg, syn- nerligast om dessa därtill allesammans eller till ofvervagande antalet äro i späd ålder och saledes krafva en standig till-, synb.
Hvar och en vet nog eller k m åtminstone lätt före- stalla sig, huru mycket besvär ett sådant.
litet spädt barn maste förorsaka.
Har nu fostermodern 5 h 6 sådana små att sköta, hvilket har i Stockholm.
icke är exempellöst, kan man nog första, huriidan denna skötsel skall bli.
Hon kan absolut i c h hinna med att hålla alla dessa barn snygga: och rens, gifva dem deras föda på lämpliga tider, lugna dem, när de äro oroliga, o. s. v. Följden blir en betänklig vm- vård och slutligen sjukdom, soni.
i sin ordning ännu ytter.
ligare ölcm fostermodrens besvär.
Och hvillreii tillsyn kan man väl begära, att kvinnan skall under natten kunna ägna dessa barn?
Uttröttad genom dagens mödor, fordrar kroppen ovilkorligen nattro; trots barnens skrik, vid hvilket vårdsariiinaii snart vänjer sig, sofver deniia nog i de flesta fall, men skulle oron blifvn för stor, finnas ju alltid konstlade medel att framkalla söliiii hos barnen, medel, hvilkas skadlighet för ba~rnaorgzaiiismen vi ju alla kaiina.
Mer ä11 under n&amp;gon annan åldersperiod visar sig bo- stuci !exs hesIcuGbfen7&amp; vam under bariiaalderii af inflytande p&amp; halsotillstindet.
I synnerhet måste de sp5da barnen, som sitllaii eller aldrig k o m m a utom rummets dörrar, vara i be- hof af en sund och luftig bostad.
Från utlandet har nlan ocksa ' tydliga bevis p&amp; den.
fijrdelaktiga verkan, goda bostäder iitöfva p&amp; barnens halsa.
I de utma,rkta arbetarebostiider, som mångenstiicles i de större stidehm uppförts af bostads- föreningar eller enskilda personer och bolag ställer sig nam- ligen bmnaclödligheten så betydligt mycket.
lägre än dödlig- ' heten bland arbetsklassens barn i alliriiinhet, att sldnacleii rent af iir f örvånaiisviircl.
$ andra sidm veta vi, att den orena luft, som alltid hiirskar i kvafva och smutsiga bostadsrum, icke blott i all- mänhet undergriifver hälsan, utan sarskildt hos barnen prze- disponerar för vissa akuta sjukdomar, som årligen anställa fruktansvärda härj&amp;gar bland denna ålderslrlass.
Dessutom är äildeles visst, att bristen på dager och solljus icke skadar någon så mycket so111 jiist barnen, och att skumma bostäder
i hög grad befordra uppkomsten af skrofler, blodbrist.
uii- handa afven tuberkulos och d ~ l i k a lidanden.
Bostadens beskaffenhet maste saledes alltid tagas med 5 rakningen vid bedömandet af orsakerna till den stors barm- dödligheten.
Vid mina undersökiiingar öfrer fosterbaras- väsendet har i Stockholm har jag ocksa fastat tillbörlig upp- märksamhet härvid.
Jag har siduiida under mina besök gjort detaljerade anteckningar öfver bostadens lage och storlek, de inneboendes antal, dagerförhillancien, renlighet o. s. r.
Resultatet d dessa anteckningm synes mig a-nra i hög grad nedslående.
Af de 160 fostermödrar, so
Iiafva endast 1 3 haft siddm bcstade:., som fiircfallit mig någorlunda tillfredsstidlande; alla de öfriga hafw i et+ elle- annat hänseende visat så betiinkliga sanitära brister.
att de utan tvekan borde utdömas stisom bostiider för spiida blin:.
Vanligaste felet har varit öfverbefolkaing oeh osnygghet.
Den ui.
miinge synpunkter s i fördgrfiiga oseden att i en redan förut alltför trimg bostad afren inhysa friimmande nattgäster tilliimpas naturligtvis med myckeii fö~kiirleic Z?
just den klassens folk, som företriiSlesns a g m t sig h t foster- barnsindustrien.
I ' i6 cif de besökta hemmen hafsa siiliiiidn från 1 till 3 inneboende befanniis i n h ~ s t n?
och detta rim- ligast i .de fall, dar liigenheten bestátt af endast ett endr-, rum och afven för öfrigt varit af den d r a siimta beskaffel: - het.
stank och den smuts, som G d t i dyslika hec;, trotsar all beshifiiing.
Och huru fosterbi~riieii p&amp; s i d a m s t a e n te sig, behiifver val ej omtalas.
ibiiilgeii gin$ ha- det vj~$~t rent af vämjeligt att ridröra de sniutsiga och af ohyra - plågade barnen.
I många fall h f v a bostiiderua utgjorts af sina.
l&amp;.
giirdsrum, dit aldrig en solsträle kuiiiiat t r a l l g ~ in, eller af vindsrum, som under vintern rarit o i i i ö j l i ~ att ~ tillräckligt uppviirrna, under sommaren åter, da solen brant pii hustcike~, fordigex varit till den grad Irvafva cch varma, att plågats af att trads in i desamma.
Äfren silnnda besbaffac ?e bostiider måste ~mturliptris ur hygienisk sppuiil-e niises s p - nerligen oliimpliga, framför allt f6r spada FJnrii, som iiro su ytterst Iräns1i; a för yttre inflytelser.
Statistiken iämnar oss ju ocksi otretydigs bevis på den fara, som c1ylil-a BostiiUt~ medföra för barnens hiilsotillståiid, beris, hiimtnde friiii s i -
dana utlandets dödlighetstabelleï, där hansyrt äfveii tagits till de aflidnas bostadsf örhållmdeii.
Alla dessa har antydda orsaker sam.verks uppenbarligen hvar i s i i i m h i att .framkalla deii oerhörda; dödlighet, som vi sett karaktarisera fosterbariiens klass.
.Man behöfver ej gripa till hemska a,ntydn.iilgm om afsilrtlig vanvhd eller inisshxudel för att få en förklaring p&amp; de mångsil clödsfdleli.
Ty afven dessförutan äro de små varelsernas utsilder att geriornlriimpa sitt första lefnadsår ytterst små.
Sant är visser- ligen, att fall förekomma, dar man svårligen k m värja sig mot mingen om ett hemligt ~Engelmachereir, for att an- viinda ett all1n5iat antaget, mycket ' beteckmnde namn för samvetslösa f osterinöclrars afsiktliga f örsumrnelser eller brotts-.
liga handlingar mot fosterbarnen.
M m jag öiiskar tro, att sådana fall dock äro myckst sällsynta, itminstone h5r .hos oss.
Förhållaiiclena äro sannerligen, Sifven oafsedt dylika ohyggligheter, tillrackligt sorgliga för att med all.
inakt på- fordra m %nziiskov&amp;n1iens - ingripailde.
Den bild, jag har ofvaii, framlrslllat, %-r dyster och full, zf skuggor.
men hvar och en., som haft tillfiille att något cljupare blicka iu i dessa, hem, diir bsli.i.r,zvArd och bmiiupp- fostran drifves såsoin industri, skall siilcert nödgas medgifva., att lrontureriia, ty varr, ej iiro mörkare än verkligheten före; ter.
Dock afven dagrar finnas; i m d r a hem rada bättre förhiillaiiden afveil bland deii klass af folket, hvarmed vi här sysselsatt oss: en beprisailsviird renlighet, ordentlig föda, omsorgsfull vkrd af barnen och framför allt en.
kärleksfull behandling.
Men jag maste dock beklagligen uttala såsom min erfmenhet, att skdana hem äro synnerligen sällsynta undantag inom fosterbarn sindustrien.
Något maste följaktligen göras å.
de bättre lottades sida för att råda bot på det elande, jag här blottat.
Och mycket.
X: ci.~a i smiiiiig.
q e d god vilja, och genom allvarliga bemödanden haividlsg uträttas.
MihSinda skall det tillåtas mig ' tt en annan g h g återkomma till detta 5mne.
I S&amp; fall skall jag med ledning af den erfmenhet, som p&amp; anniit håll redaii vuiinits rörmde denna viktiga samhiillsfiåga, söka mgifva de medel och utvagar, som kunna tillgripas för vin- nande i %f ett s i eftersträfvnasvärdt resultat., B. TVcw~i12~7iy.
, - r .. e .. * -
Från landsbygden i Sverige.
J a g hade varit länge borta helnifrin.
Hvar jag varit, kan just vara detsamina, inen det var i ett land, dar man lefde mera an man drömde och lifvets maskineri gick vigt och lätt.
Jag lefde i ögon- blicket och var på vag att glömma hemmet.
Xeii hemlängtan sof endast p&amp; djupet - och jag var glad att blifva hemkallad.
Första intrycket - efter hterseendets första glädje - var emellertid en missräkning.
Jaså, kändes det icke större och inärkvardigare att komma hem, när man varit sh långt, IAngt bort93 J a g vandrade kring som i en vaken dröm, klarbelyst och oredig på en gång, och fann mig med uudran helt förtrolig med mycket, som jag alldeles glömt bort, och ater ohjälpligt främmande för annat, som jag dock så innerligt val.
kände igen!
S % kom jag till staden, dar man just inom min närinaste van- krets höll p&amp; med ett par möten, med ty htföljaiide festligheter - och aldrig skall jag glömma, livilket intryck det gjorde att koinina Iiiifviidstupa tillbaka in i det svenska stadslifvet med dess jäktande kretsghng af middagar, supder, konvenans och tvang!
J a g var ju ovan vid den vikt, som fastes vid atande och drickande, ovan också vid de former och ceremonier, hva.rined dessa lifvets enkla akter kring- g&amp;rd.nt sig och allrainest ovan vid det tyranniska tryck, soin sam- hällena annu tycktes öfva p&amp; individen.
Mig föreföll det till slut som om icke ens den niest stillsamma och ansprikslösa individ, soni aldrig drömt om att resa bort i fraininande land och koinina hem med besynnerliga iddera, icke skulle lia lof att göra som han sjiial tycker i det, som icke kominer andras ratt för nar.
Nej, alla tvingas att göra (och tanka) som andra människor, tills hela sainlifvet ocksh förefaller nngefar som ett upptriidande af lika klädda, lika gjorda, stela, autoinatiska docka-, rörda ined sainina trlular, och sarskildt in- rättade för att iitföra eii hel serie rörelser, nar det galler att iita smör&amp;isbord och t a supen, skKiila, hhlla tal och tacka för inaten.
Det var ock ined förtjusning, soin jag mottog en bjudning till landet, iit till den svenska landsbygden, d ä r ' naturen liar en sk oförliknelig fagring - det hade min längtan nogsamt lart mig -
.och där människorna icke bruka tycka att det lönar niödan att Iiålla på dessa ceremonier, som blifvit de svenska stadsborna s i kara.
- Glid vete livarföre.
Det f,örst&amp;s, piinscli och skåltal finnas p&amp; landet ocksh, och en jiillielgsniiddag Bar en stiiud, af högtidligt allvar nie1la; n kaffet ocli dansen, soni icke är att leka ined.
Men cereinoiiieriia iiro icke soin i städerna.
en tvångströja, som inan inkste bara - endera lilan har lust eller icke.
, De äro snarare en ~ainin ' alinodig högtidsblasa, som.
bara tas på ibland, ocli som nian därföre kan tilliita sig att skämta litet med, ' meil so111 för det mesta livilar i fred ocb ro i sin kainferts- ' kista.
Blott iiagon gång gör den sig pkniind i en och annan oskyl- digt nöjsam liten formalitet, i synnerhet liar soininaren koininer och bringar frisk luft, rörelse och onwaxling i sanilifvet.
Somin; wlifvet pk en stor ganiin,zldags, gästfri svensk lierrgkrd liar ocksa inycket, soin paininner oni - idealet.
E n asvunnen lifs- fornu blir nog snart: iifven det, soin liela den värld af iiitressen och Bskkdningar, denna lifsforin representerade.
E n del ställen finnas nog alili~i, so111 li2lla de gainla traditionerna uppe, nien ' det ar icke langre detsainina.
sedan, var allt sig Och dock för icke mera än ett ' tiotal oriibbadt likt; en lie1 rad * med de inest karakteristiska t j r p et: sani- lades kl. sex i salolongen p&amp; lierrgårdei för att .dricka svagt te ur tunna kinesiska koppsir.
Varden, briikspatronen, af gaininal friherrlig ätt, som tilll~ïingade sin dag med att läsa - mest, antikviteters - ocli som också betraktade viirldeii, när han koin .ur sitt tobaksiiipyrda ide, med de mest alskligt opraktiska ögon under den isgrå luggen.
Men ingen gick siiker för.
hans skämt, ibland otvetydigt skarpt under dat hiimoristiska hölj et.
Den lilla finiiylta värdinnan, soin beliiillit sin ungdoiiis nätta vaxt ocli poetiska sinne; prydlig i sinå &gt;koaffyrer » ofvanpå de kvittenglättade zrgardinerna~; fin och älsklig soin hennes egna tekoppar.
Förvaltaren, långliäiidt; knarrig och kvick, med en sällspord förniiga att lägga sin fysionomi i ' skrattretande vinklar; släkting i huset och allsinäktig på.
godset, ' sh att efter årslång fajd friliei: i.innan ärinu icke lyckats f&amp; slasktunna utaiiför kökstrappan.
Studenten, baronens proteg6 i Upsala, .soin o111 sonirarna egentligen Ir uppvaktade damerna ocli spelade.
duetter nied friherrinnan,: Kaplanen, h a r s breda inål och ogenerade later tåldes, både darföre att hiii.
rbdde den mes$ vidstriickt.i tolleriins, och outtröttliga hjärtegodhet, och,
162 darföre, att baron gariia tog sitt lilla parti oni kvällarna.
Tv&amp; foster- rlijttrni: af olika familj, som baronen, utan a t t f16ga sin friherrinna till rids, iilottagit i arf efter aflidna iingdoiiisviinner.
Den elia eii snäll ocli fräknig flicka, alltid tjänstvillig och glad; ilen andra en qenuin laudtlolla, frilieriiuiians fasa genoiii sina ~brusqiia., fasoner och ohajdade gapskratt, meii i stallet föremil för kaplaiieris ifsigaste bond- kurtis.
Gamla fröken, friherrinnans syster, benig och stor, utlåtig och kvick; bniksbokhallarnes buse, förvaltarens till tiindesna viipnade ineii reserverade fiende, den mörka piinkten i de unga fickornas glada tillvaro; en af dem, soiii i siii ungrloiu skrifvit da.gbok f r i n deit stora resan genom Europa, f r i n Stocklioluisriksdagarna ocli fastiiigs- balerna ocli nli gaf sin energi luft i ~ i ~ i l s l i n g trtpisseri; irbeteii a iiied lieniinafärgade inattganier, i rastlös vHlgörenhet och i spriikstudiei ..
Pk egen liaiid hade hon lart sig engelska och liist alla Ricliardsoiis och Currer ~ e l l s roinaner, samt p&amp; originalsprkket stnfvat igenon: Xlfiens w Maria Stuarclaw och - JIacchiavellis &gt;3Iandragolm, hvilken blifvit henne anvisad soin i klassiker^ af baronen, den spjufvern, soii1 iiogsamt visste, att hon i sin indignerade kritik öfver de slipprigheter, hon lyckades begripa, icke skulle sky de ampraste ordalag.
S&amp; de stadiga soininargästerna, släktingarna f r h Stockliolin, glada a t t f % vara p&amp; landet, tanterna nied sin stickning och kanske en fnllruxen son eller dotter; de nnga fruzrne med sin barnskara.
Och i ba.kg~unden alltid åtmiiistoiie en löshäst, lärd cllei.
land- skapsm %lare eller nat~irsviirmare, som f i r gcl för sig sjiilf och efter eget godtfin~iande ströfva i skogarna och sainla insekter eller studier, ligga hela dagen p i sjön i bat eller sitta med sin bok p % nzgon udde och läsa, med vagskvalpets friska ocli rika rytmer till ackompagneinang.
Helst samlas inan dock mangraniit kring tebordet i salongen - ilen heiiitrefliga l i g a salongen på gafveln, d * triiden titta helt vänligt iii på blonimande hiikväxter, hemmagjorda björkniöbler, blirosiga tapeter och garnla konstskatter f r h olika tidsperioder.
Siiii madonna- hiifvuden .i olja, högbenta skap inlagda ined sköldpadd och ebenholts, bägare och mynt från trettiokriga, lzriget; väldiga krukor och billar friiii ostindiska kompaniets dagar, ståtliga planschverk och stålgravyrer från baronens idealistiska ungdomsresor.
Efter teet spelar friherrinnan gärna Hertz och Lafonts duetter för fiol och piano eiler någon lättare sonat af Xozart med studenten.
Sedan spelas krocket och bedrifs litet kurtis på ghdeii, eller g i r inaii ut .och g i r kring den vackra sjön; och efter kvällsinaten afslutas sa dagen enligt gammal god sed ined lekar pA g2rdfiplaiien, niedan.
det gamla paret, Stockliolinstaiiteriia och förvaltaren sitta soiii iiskidare p&amp; giiiigbriidet bredvid trappan.
Tills soniiiiar~iatteii koininer och lockar en och ' aiiiiaii att smyga sig iiiidaii - viss att Iiär f k inan .göm som inaii vill, blott inan visas, att man trifs ocli ger stiillets skönhet sin tribiit af beiiiiclran för att svärma till liiigt efter inidiiatt i de gamla björlrliagariia~ liöghviilfcla iiim, fulla af liviskiiingai *, silfverskyiniiing ocli frid; ströfvk iipp till trastshgeii i deii doftande barrskogen och ut pLt, nigon bergshiill, diir ulan ser sjön ligga stilla, som biindeii af förtrollning, djiipt nedanför; eller vandra längs sj ö- stranden, dar fol.kvisor och vemod clallra genoin liifteii, medan näcken ocli a.1fvoriia - dessa väsenden livars tillvaro inaa glömt därute i det mystik-fiendtliga klljnset - tyckas fullt s5 troviirdiga företeelser soin trots nkpra andra.
Visst fhr inar1 sedan vid frukostbordet tippbara litet skiiiiit för si iiix nattliga sv#rinerier frin f örvaltaren ocli gamla frökeii, weii det 21: eiidast studenten eller lraplaneii ocli hans Iijärtas dain, soni kanna sig traihde ocli söka dölja sin förlägenhet iiiider öfverlSgsenliet eller kliinipigt fö~: iieIaiide.
De sina roande skiirnlytslingar, soin häraf följa,, bli dock aldrig sk allvarliga, att de föriiii varrtl&lt;tj.gt stör ' s liarinoriien.
Evem kali ocksa bli annat iiii iniinniskoviiiiligt ocli sk&amp;riitsaiiit stiiuid.
af sonimmkiinslaii i Iiiften, af den rbdande lijiirtliglieteii, ' af hemgards- vii11niig: sii ocli det röi: l.iga Iieïrgiirclslifvet?
r l l y nilgcloineii kan ju icke i liiiigcleii vara nöjd nied de dagliga siiiP~~~~~orneiiacleriia, ïoclderna, ridtiirei.iia, krocketp,zrtieriia och visiterna i bä.rlaiidet. '
Iiigeii veclca förgir iitnii en eller aiinaii inidsoiiiiiiarvaka,.
större .utfiyI; t, be~~gbestigiiiiig eller ki.äftf&amp;ngst ined medförd inatsäck - ocli nöjet iniiiskm iclre daraf, att man far lof att iitveclrln litet - eller kusken skols diplomati för att icke förvaltaren, l~nsh~lierskan lagga hinder i viigeil.
värdfolket s; j3fva begara ej biittre än att.
deras giister skola, 11 % roligt.
Sb gick det till i mellersta Sverige för ett tiotal af %s sedan.
af de ganila Iiiiiii sitta kvar på staingodset.
Meii de blifva, allt färre, dessa dyrbara kvcwlefvor, dessa oaser i ökiieii af iiiodeiiiitet ocli praktiska li3iisyn.
De gaiiile g5 bort, briiket förvancllas till pappersinassefabriker - och fabriken eller vedupplaget läg,ges ofta 11 % de11 inest ' idylliska holinen i hela forsen 2; egeiidoinen stalles pk aktier.
Herrgården SR.
km de$ iiniin g i till i mycket afiiigsnn bygder, dar &amp; on '.
f %r tjänstgöra som soininarnöje.
at någon af liiisets söner, som blifvit ambetsinan eller grosshandlare, och koininer iiied fru frhn staden, son: livarken kan eller vill upprätthklla de gamla traditionerna.
Många somrar koinina de icke alls, utan ligga pk ledsainina badorter eller.
utländska hotell, och det vackra &amp; iiiiet star öfvergifret.
I basta fall blir det bostiille &amp; t disponenten, soin dock Blott bebor en del .af liiiset, inedan det öfriga står inöbleradt för bolagets rakning.