Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Mig till Swea Rikes Kron Prins, att, efter Hans Kongl. M i ts den Skormägtigste Konungs och Herres, den XHl:deS, nu jemwäl min Allernädigste Konungs och Herres dödeliga afgänq, (hwarmed den Högste Guden Nådeligen länge fördröje- Swea Rikes Regering tillträda, till Swerige» Konung krönas och hyllas, samt Riket styra ester den af Riksens Ständer, den 6 Junii 1809 fastställde ftmt af Konung och Riksens Ständer antagna Regeringsform» bokstafliga föreskrift, Riker» öfriga gällande, sä wäl Grundlagar, som Allmänna Lag och Laga Stadgar; alitsa will och skall Jag Högbemälte Han» Kongl.
Majit för min rätte och Laglige Konung hälla, Honom med all lydnad och kärlek ära och »vörda, Hans och Rikets sannskyldiga gagn och bästa laglikmätigt befrämja, samt oryggeligen hälla och uppfylla allt der, hwartill Jag Mig uri Min till Hans Kongl.
Majit och Riksens Ständer, under den istiQ afgifne Försäkran ut fäst:
Sä sant Mig Gud hjelpe till Lif och Själ.
För - Den zr Aug. 124 Formulaire, hwarefter Hyllnings-Cden, den Högborne Furste och Herre, Prins Johan Baptist Julius, jSwea Rikes Kron-Prins, af Riksens Ständer swärjas stalt. (v
Lag N. N. lofwar och swär wid Gud och Hans Heliga Evangelium, att, alldenstund Swea Rikes Ständer, den -8 ro, genom fritt och enstämmigt Wal, Ulkorat den Högborne Furste, Prins Johan Baptist Julius, Swea Rike» KronPcias, att efter Hanö Kongl. Majit War «u Regerande Allernädigste Konung och Hene, ten Xlll .ve, Sweciges, Götheb och Wenoe^ Konung rc., enär Hans Kongl. Majit med döden afgår, thwarmev den Högste Gusen Nådeligen länge fördröje) Regeringen öfwer Swea Rike samr^ detsamma underlydande Länder tillträda, till EpwerigeS Konung kröna» och hyllas samt Riket styra; Riksens Ständer äfwen genom af dem upprättad och.
Under den i8>o, af Konung och Ständer fastställd Successions, ordning tillagt Hans Kongl. HöghelS manliga Bröstarfwingar rättighet art, pä sätt nämnde Successions, ordning sörmär och innehäller, Hans Kongl.
Höghet i Regeringen efterträda; allrsä will och stall Jag, enär ester den Högstcs skickelse wär nu Regerande Allernädigste Konung blifwer utur det timliga liswet kallad, samt Hans Kongl Höghet Prins Iohan Baptist Iulius afgiswit sin Konungsliga Försäkran att Riket styra ester den af Riksens Sänder fastställde samt Konung och Ständer amagna Regeringsforms af den b.
Junst 1809 bokstafliga föreskrift, Rikets öfriga 126 Den Zl Aug. gällande Grundlagar, Allmänna Lag och Laga Drak gar, Högstbemälte Hans Kongl. Höghet för min rätte och laglige Konung hafwa och hasta, Honom Tro och HulbhetS
Ev swära och rätt lydnad gifwa.
Jag skall ock emevlecrid Hatt» Kongl. Höghet är» och wörda, Honom huld wara och efter yttersta föcmäga, laglikmätig!
D.st hästa och förman befor, dra samt der som H ins Kongl. Höghet tilt skada och försäng lända kan, afvärja och t lid tillkännagifva, om jag sinner nägor sädank ä färve wara ; Sä sant iniz Gud hjelpe lill Lif och Själ» Uppläst hos Riddcrskaprt och Adeln den 7 Sept» igts ----- Preste-Ständet den 7 ----- - - - - Borgare» Ständet den 7 - - - - - - « Bonde-Ständet den 7 , - - - Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Riksens Ständer, angäende förwaltningen af Kungs- och Kungs-Ladltgärdarne; Giswett Orebro Slott, desi z Sept. i8to. ^^edan Riksens wld sista Riksdag församlade Ständer anmält, hwad dä af R-ksens Stäudör blifwit ansett nöoigt i afseende pä hushållningen med Kungsgärdarne i Riket, hwarwld Riksens Ständer, tvid bestämmandet af glUiiderne, hwilka borde följaS för anwändandet eller förvaltningen äf de ledige eller framdeles ledige blifwande Kungs- och Kungs-Ladugärdar, funnit dem böra till bett mestbjudande, pä offentlig aut ion till Skatte försäljas; Sä har Kongl Maj:l - Den z Sept. 127 Maj:t i afseende pä fastställelsen af denna anstalt, som Kongl. Majit tillkommer, tagit s,elfwa Hufwudfrägan i Nådigt öfwerwägande; Och emedan Kongl. Majit funnit med Rikets sanna fördel icke kunna förena- att för alltid fran Kronan afsöndra Kungs- och Kungs.
Ladugärdarne, hwilka lägenheter fran urminne» rider Kronan tillhört, och hwilka» wärdén och afkastning i framtiden ännu kunna blifva högre än som för vesta lägenheter Nu kan paräknas, men hwilka äler alldeles skulle gä förlorade, sm berörde lägenheter ifrän Kronan för alltid abaliensrades, ty har Kongl. Majit icke kunnat bifalla Riksens Ständers underdäniga Förslag, akt KungSvch Kungs-Ladugärvarne skulle, efter den tid nuwarande Arrende-Contratter till äNdagä, uppä Auiiion till Skatte försäljas, utan i Nldec förördnat, att äganderätten deraf alltid skall ät Kronan färwaras, hvilket Kongl» Mch-t yck i Räder ansett instämma med 77 §. uti Regeringsformen, som stadgat, att KuNgS» vch Kungs-Ladugärdar med siere
Kronan tillhörigs lägenheter skola förvalta- efter de grundet Riksens Ständer derom föreskrifva, mett hvilken förvaltning skulle upphöra, dm de pä Auction till full ägande rätt ät enstkildte skulle försäljas» Avid ett sädant förhällande och dä Riksens Ständer derwid sista Riksdag icke föreskrifwit nägon annan gtUud för framtida Hushällnittgen Med Kungsgärdarne, will Kongl. Majlt, till följe af ofwanberörbe y^ide Z. af Regeringsformen, och dä förwattl inqsgrunderNeS bestämmande ovilkorligen Riksens Ständer ensamme tillhöra, till Rikets nu församlade Ständer hafva öfwerlemnat huruwida några nya grunder för framtida hushållningen med Kungs, och Kungs-Ladugärdarne efter nu varande arrén - 128 Dell Z Sept. arrendens flut, böra mst kas, samt att i sadant fall desamma förcskrifwa ellet ock, om Kongl.
Majrs Nådiga Kungörelse af den 17 December 1799, angående hwad som tvid Kutigggäcdars bortarrenderande bör iakttagas, äfwen hädanefter mä fä tjena till efterrättelse.
Mast har äfwen wid detta tillfälle ansett lämpligt, att säsom ett ämne, hwilket äger oskiljaktigt sammanhang med hushållningen af Kungsgäcdarne, till Riksens Ständers pröfning öfweilemna den förfrågan, hwarwed Kongl. Majus och R^etS Kammar-Collegium till Kongs. Majit i underdånighet inkommit, i afseende pä färhällandet med de under Kungsgä-darne hörande samt ät Arrendatorerne af berörde KungSgärdar, emot tvist penningeafgift upplätne dagsverken, hwarwtd Kammar- Collegium i underdånighet hemställt, antingen om det oförändradt bör förblifwa wid hwad Arrende-Conrrorterne innchälla om stike dagswerkens nyttjande emot deN utsatte betalningen, eller om denna betalning bör reduceras till SpannemLl, ester lika grund som Riksens Ständer fastställt för Kungsgärdarne.
Kongll Maj.t förbliswer samkelige Riksens Ständer med all Kongl. Nåd och ynnest wälbewägen.
Orebro ben Z Sept. -8 ro. H. körtrsll.
Den 6 Sept.. 129 Protokoll Mit inför Kongl.
Maj:t uti StatS-Rädet ä Lugnet wid Orebro den 6 Sept. 1810.
Hans Excellence Stats-Ministern för Utrikes Ärenderne Herr Friherre von Engeström.
Hans Excellens Justitiä-Stats Ministern Herr Grefwe Gyllenborg. Stats Räden Friherre Rosenblad.
Friherre von Platen.
Hof-Cancelleren Friherre af Wetterstedt.
Stats-Secreterare» Börtzell.
Börtzell uppläste i underdänighet till Justering det af honom pä Kongl. Maj:tS Nädiga befallning uppsatte Project till Kongl. Majus Nädiga Proposition till Rik. sens Ständer, angäende Förwaltningen af Kongs, och Kongs Ladugärdarne; Och täckteS Kongl. Maj.t i anledning af samtelige de nu närwarande Stats-RädetS Ledamöters underdäniga tillstyrkande, samma Project i Räder gilla och till Expedition anbefalla. lll stclsm ?rotc>coIIl U. 6.
OLvclcvcsrät.
Nw 17, !8 Upp - Den 17 Aug. lior kidd. ock ^dela den z 8epr. rZicr, »- - I^reke-8rZnder den z - - Lorgsre-Ztänder den >7 - ^ Londe-Hräirdst den z- - Kongl. Maj:tS Nädiga Proposition till Riksens Ständer, om en serskildt Författning i wiste omständigheter, angäcnde Intetning i fast egendom. ^)os Kongl. Majit hafwa Riksens Ständer ivid sist öfwerständne Riksdag, uti underdänig skrifwelse tillkännagifwit, huruledes wid granskning af Lagens stadgande i 1. §.
7 Cap.
Rättegängs-Balken fräga hos Riksens Ständer uppstätt, om hwad so nr för en Jnteknings gilltighet erfodras och huruwida Domarens, före inträffad Cestion meddelade utlätande är sä wäsendtligt, att derest Cestionen detsamma förutgätt, Jntekningen ingen förmonsrätt kunde medföra; och hafwa Riksens Ständer, uppä anförde skal ansett följande förklaring af ofwannämnde Lagens rum nödig och derä anhällit om Kongl. Majus Nädiga 8snötion, nemligen: att fastän efter sökt Intekning och sedan Domaren utsatt dag till Gäldenärens HLrande deröfwer, denne skulle innan samma dag jnträffat, söka Afträdes förmon, sädant icke mä betaga en i alla andra afseenden fullgilltig Inteknins den werkan, att medföra förmonsrätt.
Den 17 Aug. izi Sedan Kongl.
Mast härom hört Dest Högste
Domstol och i anledning af de serskildta tankar derstädes yppats om LagenS rälta förständ i detta ämne, samt hwad i öfrigt af den Högste Domstolens Ledamöter blifwit anfördt, angäende omständigheter, hwilka skulle kunna leda till hwarjehanda mistbruk, fräga hoS Kongl.
Mast uti Stats.
Rädet uppkommit, om wiste tillägg i Lagens stadgande om Intekning, hwaröfwer Kongl. Mast äfwen infordrat Hög. ste Domstolens under-däniga utlätande; sä will Kongl. Mast med afseende ä hwad ä alla sidor angäende detta ämne blifwit anfördt, och i ändamäl att befordra en säker och stadgad Lagskipning härutinnan, till Riksens nu församlade Ständer öfwerlemna, att genom en serskildt författning stadgas mä: 1:0
Att derest Gäldenär, i hwars fasta egendom Intekning blifwit sökt, skulle innan Wederbörande Domare öfwer Jnteknings.
An. sökningen sig slutligen utlätit, antingen med döden afgä, fasta egendomen till annor person öswerläta eller till Bocgenäreene «ll sin egendom genom Coneours afstä, mä Jnteknings-Ansökningen derigenom icke anses förfalla, utan fökandcns rätt, efter hwad Allmänna Lagen och denne författning i öfrigt bjuder, pröfwas och bestämmas. 2:0
Att den Borgenär, som Intekning sökt, men icke inom 90 dagar derefter af Domarens deröfwer meddelte Domboks - Utdrag, lemnat Gäldenären del eller inför Domaren, wiv 52 Den 17 Aug. »vid det Domstolen sammanträder, som infaller näst efter sedan Tretio dagar förflut-t frän be. rörde lid af nitio dagar, bestyrker, att ä det ställe Gäldenären är mantals-skrifwen, han icke träffat kunnas eller om desi wistelse.ort ingen anwismng kunnat erbällas, bär nägon förmon af Jnteknings.
Ansökningen, icke till godo njuta. z:o Att en Intekning, som blifwit sökt, under de, före Gäldenärens Ccsiions Ansöknings rngifwande, föregängne Tretio dagar, men af Domaren icke blifwit fastställd, icke mä i Con« coursen nägon förmånsrätt medföra. 4:0
Att dä i fast egendom Intekning blif. wit fokt, men Domaren ej öfwer den ffedde JntekningenS beständ sig utlätit och Gäldenä. ren emedlertid sökt Cesiions förmon, det dä Concours.
Domaren ffulle tillhöra, att frägan om Intekningens beständ, upptaga och pröfwa.
De i Kongl. Maj.tS Högste
Domstol och inför Kongl. Maj.t i Stats.
Rädet, uti detta ämne förde Protocoller bifogas härjemte; och Kongl. Maj.t förblifwer, samtelige Riksens Stän. der, med all Kongl, näd och ynnest städse wäl. bewägen.
Örebro Slott den 17 Aug. isio, 82m.
Utdraz
Den 21 April. izz Utdrag af Protokollet öfwer JustitläÄrendcr, hållit i Konungens Högste Domstol, Lördagm dm 21 April i8tv.
Iustitiä Räderne Lagerheim.
Grefwe Gyllenborg. von Strokirck.
Grefwe Hamilton, liljewalch. Ziervogel.
Poppius och Toren. v-^edan, uvpä derom af Iustitiä.
Canzleren meddelad underrättelse, att Kongl. Magt äskade Högste
Domstolens skyndsamma utlätande öfwer ätstillige frän Riksens Ständer inkomne ffrif. welker, Högste
Domstolen i dag sammanträtt, föredrog Constituerade Revisions.
Secreterare» Asiesior Turdfjäll i underdänighet: Riksens Ställders pä anförde skäl i un. derdänighet gjorde hemställan om en sädan för. klaring af 1. Z. 7. Cap. Rättegängs.Balken, att fastän efter sökt Intekning och sedan Domaren utsatt dag till Gäldenärs hörande deröfwer, denne skulle, innan samma inträffat, söka afträdeS förmon, sädant icke mä betaga en i alla andra afseenden fullgilltig Intekning dea werkan, att medföra förmonsrätt.
Efter 1Z4 Den Si April. Efter öfwerwägande bwaraf Högste Domstolens Ledamöter yttrade sig:
Justitiä.
Rädet Toren pä sätt följande sedermera tilt
Protocollet aflemnade strifttliga votum innehäller:
Dä det äliggec mig, att med. dela underdänigt yttrande i afseende pä den förklaring Riksens Ständer i underdänighct föreslagit öfwer 7- Cap. 1. §.
RättegängsBalken, har jag trott mig böra jemnföra den föreflagne förklaringen med berörde Lagrum samt med hivad författningarne i detta ämne i öfrigt innehälla och förmä
Uti nyss äberopade Lagrum har Lagen uttryckeligen bestämt bäde bestaffenheten af de an. spräk, som kunna blifrva föremäl för den säkerhet, som medelst Intekning winnes, och ds händelser, dä begärd Intekning blir faststän, dande.
I förra hänseendet har lagen älaat Borgenären att mid sin ansökning foga bestyrkt afskrift af skuldebref eller afhandling, eller riktiga bewis att hans fordran eljest godkänd eller lagligen faststäld är; och i sednare fallet bär lagen tydligen utsatt det förhällande, dä begärd Intekning är fastständande, ett förhällande, som inträffar när Gäldenären antingen wid. kännes skulden eller sedan wist dag blifwit honom förelagd att smara, han icke inkommer med sivar, ehuru Borgenärens ansökning bewisligen blifwit honom kungjord; i hwilka bägge händelser Intekning warder fast, och gäller frän Len dag, dest i Rätten söktes; äfwensom In. teknivg warder bewiljad, dä Gäldenär ej gtt ter - Den 21 April. 135 ter wisa, att skulden är gulden eller för. swunnen.
I alla tre dctza händelser, dä Intekning warder fastständande eller bewiljad, bär säledes Lagen sörulsatt den wigtiga omständighet, att Gäldenären antingen stall bafwa förklarat sig öfwer ansökningen, eller ock försuttit den tid, som till förklarings afgiswande blifwit honom förelagd; men med detta förhällande instämmer icke den begärda förklaringen, att Intekning skulle medföra förmånsrätt, ehuru Gäldenären sig icke förklarat, innan han sökt afträdes för. mon.
Stadgan om Concourser af den 28 Junii 1798, förringar ej eller werkan af hwad Lagen l förenämnde mätto förordnat.
Högstberörde Stadga innehäller i 20. §. bland »nnat, att Längifwarcn är pliktig att ä landet wid nästa Ting, och i Staden inom en mänad sedan Intekning begärdes, Gäldenärens stulde. bref till pästrift uppwisa:
Domaren a^tid bör, dä begärd Intekning fastställes, efter La. gens lydelrga stadgande strifwa det pä Origi. nal.Skuldebrefwet och sikt namn utsätta: och i 21.
H. att, enär med Intekning sa förfarit blifwit, densamma njuter kraft och färmonorätt efter Lag.
Säledes förutsätter Coneours.
Stadgan, att, innan Intekning kan medföra förmonörätt, densamma stall hafira blifwit af Domaren fastställd; hwilket äter, ewigt hwad förut är i underdånighet anfördt, icke lagligen iz6
Den 21 April. kan ske, innan Gäldenären afgifwit förklaring etter för utlit tiden titt detz afgifvande.
Utem det att Kongl.
Förordningen af den 14 November 17Z0, som Ständcrne äberopat, utkom, innan Allmänna Lagen antogs, och den förre säledes icke kan förminska werka» af den sednare, finnes högstbcrörde Förordning wid uogaste granskning icke hafma stadgat en annan ordning för Jnteknings-rättens minnande och werkan, än den Attmänna Lagen, ehuru med mera noggranhet, i förenämnde mätto bestämt.
Med attmänna Crediten och förtroendet Medborgare emettan, med Gäldenärs rätt att höras och fä sig förklara öfwer en sä wigtig angelägenhet, som desi egendoms förpantning, och med hwarje egendoms Innehafwares säkerbet. torde det wara öfverensstämmande, att hwad Lagen, som i det närmaste föresett bäse Gäldenärs och Borgenärs rätt, härutinnan stad, §at, mätte hällas i oförkränkt helgd.
Om den föreslagna förklaringen blefwe antagen, skutte den individuella säkerheten fä ett ökadt utrymme pä- bekostnad af den allmänna, skulle en egendoms innehafware aldrig wada säker för Intekningar, som han ej kände, och dörren öppnas för collisioner och oredor.
Ett eller annat epempel pä desia oredor torde i underdänighet fä anföras:
En skuldfri ägare af en stor egendom behöfwer ett betydligt län för att förbättra egendomen.
Han underhandlar om ett sädant län och fär löfte derom emot försäkran om första Jntekningen uti fastigheten.
Den 21 April. iz?
För att fullborda underhandlingen wänder han sig till Domaren i orten med begäran om delvis, att egendomen icke förut blifvit inteknad.
Dä befinnes, att en annan Person förut gjort ansökning om Inkokning, utan att hafwa lagligen styrkt sitt anspräk.
Ansökningen har blif. wit utställd titt communioalion; men dä Jntek. mngSrätten medelst ansökningen redan blifwit försäkrad, hade den föregifne fordringsägaren funnit mera förenlrgt med sin fördel, att dölja än att fortskaffa commumcationen, hwarom egendoms innehafware» således warit i fullkonstig okunnighet- Emellertid är denne bragt i nödwändighet att stämma den förmente Borgenären, att, såsom kärande Part, inweckla sig i en, kanhända längsam, Rättegäng, för alt blifwa qwitt Jntekningen och att se det aftalte länet gä sig utur händerne, sin credit winstad, sin egendom oförbättrad, titt ej mindre hans enskildt» förlust, än det allmännas, hwars fördel med en tilltagande Landscultur är förenad.
En annan följd af ifrägawarande förklaring skulle blifwa, att Borgenär, som rosstades uti Gäldenärens granskap och ägde till. fälle att närmare känna hans tittständ, skutte korrt förrän Gäldenär begärde afträdes förnion, söka Intekning och winna förmonsrätt, hwilket wore stridande icke allenast emot hwad Lagen i 12. §. 17. Cap.
Handels Balken stadgar vch emot ve grunder, dem Concours Stadgan i 4- §- Z- Momentet följt, utan ock andra Borgenärers rätt, som derigenom minskades eller förswunne.
Dä 1Z3 Den 21 April.
Dä säledes den föreflagne förklaringen, ef. ter min öfwertygelse, hwarken rnstämmer med Lagens mening eller med den allmänna bätnad, som dermed äsyftas, anser jag mig icke kunna i underdäniqbet tillstyrka dest antagande.
Justitiä-Rädet Poppius: 7. Cap 1. §> RättegängS Balken ar det ruin i Lagen, som stadgar, pä hwad sätt Jntckning för fordran kan erbällas, Deri söreskrifwes, att sädant stall sökas hos Rätten: att wid ansökningen stall bifogas afskrift af skuldsedeln, eller den handling, hwarigenom skulden blifwit godkänd: att enär bifall till Jntekuingen icke redan är af Gäldenären gifmet, Domaren stall lägga ho> nom witz dag före att derä smara: att sedan denna tid förflutit och styrkt blifwit, alt Gäl. denären af ansökningen sätt del, Domaren mä, om han med sivar uteblifwer, förklara intek. ningen fast, men att om Gäldenären sig in> ställer, och wisar att skulden är betald eller förswunnen han mä wara frän intekningen fri: deremot dä Gäldenären det ej gitter, Intek. ningen förklaras fri; hwarforutan sevan In. tekningen är bewiljad eller förklarad fast, det stall ä stuldebrefwet af Domaren teknas.
Enär uti ett sammanbang granskas och öfwerwäges, hwad uti detta Lagens rum är förordnadt, ansäg Justitiä - Rädet all twekan om betz mening och ändamäl förswinna.
Att af andre rum i Lagen, hwilka äsysta andra ämnen och föremäl, söka gifwa ljus och styrka ät en motsatt mening, syntes ej wara förenligt med en säker Lag.
Den 21 April. izg Lag.tslkning.
Om säledes Lagen för Jntckning af Ägtenstaps förord och Coniracter ej fordra, de annan artus, än blotta uppwisandet och t», förandet i Rättens Protokoll, sä borde detta ej tydas till förändring af de formaliteter, som för Jntckning af fordran äro pä annat ställe stadgade.
Äktenstaps förordet och Contractet wörö fullbordade handlingar, godkände af bäg. ge Contrahentcrne.
Införandet i Rättens Protokoll ffer der blott för att gifwa handlingen publicitet.
Lagen talar här ej om att söka in. tekning, den säger blott att de stola inteknas.
Dä Borgenär will hafwa intekning för sin fordran, utan att Gäldenär gifwit bifall der. till, är det en begäran utöfwer Contractet: han mäste söka det hos Rätten; och andra Contra, henten, Gäldenären, underrättas derom och fättas i tillfälle att förklara sig.
Om äler pä ett ställe i Lagen erhällen Jnteknings-säkerhet uttryckes med de orden: ben som lätit stn fordran inteknas; Och pä ett annat ställe: att Jntckning skett, hwilket sistnämnde talesätt pä tredje stället utmärker intekningar sorn blifwit sökte, bewiljade, Magne eller dödade, sä lära detza uttryck ej böra dragas frän deras rätta sammanhang, hwarest de medföra allt det ljus, der fordras, ty fräga har der ej warit att gifwa en Lag om intekningars erhällande, utan att blott korteligen utmärka en fullbordad intekning , och om sädant stett med de orden lätit intekna: j,»teckning skett, bör det lika li tet anses innefatta ändring eller inskränkning i -— 140 Den 21 April. blc!»'- hwad 7> Cap. i. §.
Rattegängs-Balken till ^ tekningars ernäende föreskrifwer, som man bö> tro en föreskrift wara ändrad eller instränh derföre, att den hwarje gäng resultatet dera nämnes, till hela samhället ej upprepas; o» dä pä det sista af de Äberopade Lagställena Iiteknmg ftrtt: bemärker allt hwad som rörei en Intekning till och „ ed dest dödande; tycke ej skäl wara att inskränka detta talesätt ble till rnstrifwandet af första ansökningen.
Atta 7.
Cap 1. §.
Rättegängs-Balken stadgade före. skrifter synes deremot för en intekning af fen bran wara nödige.
Lagen fordrar bär ick blott uppwisandet af skuldsedeln och desi instrif wande i Rättens Protocoll, utan cn ansöknmg och Domarens utlätande.
Det strider emot be greppet om ansökning., att swar eller utlätaodr derä stall wara öfwerflödigt.
Man har förr» ej förmodat, att ansökningens införande i Di arlum eller Prolocollet hos den, till hwilkeir man wändt sig, dermed skulle innefatta sivar och innebära bifall derä; och ehuru alla utslag i sin natur, när de äro fullt goda, mäste mara blotta uttryck af hwad som dem förutan är rätt, kunde Justitiä.
Rädet med Riksens Ständer ej finna att desie utlätanden eller Utslag derföre borde anse^ wara öfwerflödige.
Men om till styrkande af öfwertygelsen, huru ett Lagrum bör tolkas, skäl nödwändigt stola hemtas utom detsamma, stola de rättare sökas i senare författningar, gifne för att upp' lysa detta Lagrum, än i obestämda uttryck, som
141 ^ andra ställen i Lagen kunna förekomma.
Dan syneS hafwa lemnat utan all uppmärk, samhet 20. §. af Kongl.
Stadgan om Concour. „^'rr, hwilken, enligt desi lydelse, till förekom.
Anande af twister om intekningar-, förklarar a»ka med Lagen, att wid sjelfwa inteknings eWnsökninqen stuldebrefwet eller den handling, ^warä skulden sig grundar ej behöfwer företes, insn att det inom wist
Lid derefter, och innan intekningcn får bewiljas, ofelbart stall upp. ^rvisas och iutekningen derä strifwas, hwarefger, när med inteckning fit förfarit är, -en äger kraft och sörmonsrätt.
Dm nu med det. ta allt menas, akt icke mera än den först förestrrfne artus, eller ansökningen fordras, för att gifwa intckningen kraft eller att den owillkor. ligt förcstrefne pästriften ä stuldsedekn stall ste ivid ett tillfälle, dä den ej behöfwer uppmilas, sa lärer ingen neka, att meningen är rakt siri. eiDdande mot ordalydelsen.
Detta torde wara tillräckeligt upplysa, hurnwida den tolkning af Lagen som blifwit i underdänighet anförd mä instämma med desi mening.
Det äterstär att undersöka om en Lag, sädan Riksens Ständer i underdänighet förestå, git, mä anses förenlig med naturlig billighet och belgden af ägande rättens fordringar.
Län eller försträckning innefattar ett bila. teralt Contract, uppgjordt pä wilkor, betingade af begge Cvntrahenterne.
Den som utlänar Penningar, betingar sig derwid stundom pant eller annan säkerhet, stundom ätnöjes han med Gäl. 140 Den Li April. hivad 7. Cap. i. §.
Rättegängs-Balken till In. tekningars ernäende föreskriswer, som man bör tro en föreskrift wara ändrad eller inskränkt derföre, att den hwarje gäng resultatet deraf nämnes, till hela innehället ej upprepas; och dä pä det sista af de äberopade Lagställena:
Irtekning skctt: b.märker allt hwad som rörer en Intckning till och n ed desi dödande; tyckes ej skäl wara att inskränka detta talesätt blott tell instrifwandet af första ansökningen.
Alla i 7 Cap 1. §.
Rättegängs-Balken stadgade förestrikker synes deremot för en intckning af fördean wara nödige.
Lagen fordrar bär icke blott uppwisandet af skuldsedeln och desi instrif. wande i Rättens Hrvtoooll, utan cn ansökmng, och Domarens utläsande.
Det strider emot greppet om ansökning, att swar eller utlätaode derä stall wara öfverflödigt.