Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Lag- och Besvärs-TJtsXottehs Petänianden. nemåls-Direction underhålla jemnvigten mellan Rikets provincers Spannemåls-tillgång, så att den enås öfverflöd transporteras till den andra, der brist är, har han ej insett någon, för upfyllandet af detta ändamål, lämplig3ie utväg för Rikets södra provincer, än då Skåne, som producerar spannemål utöfver sitt eget behof, xnen deremot har brist på ved och skogsförnödenheter, samt Blekinge, som åter årligen hehöfver Spannemål , men har ved och skogseffecter att aflåta, tillåtas att sjöledes ömsesidigt utbyta deras öfverflöd mot bristande förnödenheter; Med hvilket anförande Riksdags-Fullmägtige Assar Kirstensson och Jon Jönsson från Malmö-* Rus llän samt Sven Pahlsson från Christianstads län sig förenat.
Och 3:0 Af Riksdags-Full:m ägt igen Mans Pehrsson, genom hvilket han, i anledning af Jon Jonssons väckte förenämnde motion, om en mera utvidgad
Seg-ationsrättighet för invånarne i Bräkne Härad, anhållit, att samma rättighet må tilläggas Listers Härrad, såsom ägande inom sig högst betydliga .skogar; Och har han i sådant afseende uplyst, att det väl är Listers Härad tillåtit att från dess Lastageplats Pukavik till Baskemölla i Skåne afsända ved, men att Baskemölla är mindre lämptigt till Undsättning, samt att dessutom skyldigheten att på ett enda ställe uplägga all den ved, sorn fran Pukavik utföre*, endast bereder tillfälle till en skadlig landthandel, till förfång för Blekingska Allmogen, och äfven för en del af dem, som bebo Skånska slättbygden, enar desse, i anseende till deras aflägsnare hemvist från stranden, icke kunna påpassa, när vedsku* Lag- och Besviirs-Utsiottens Betan&anden.
363 torne anlända och då få inköpa sine behof, ritan i stället måste vända sig till utprånglare, sorn af Blekingska Allmogen för billigt pris inköpa den ved, hvilken de sedermera ganska dyrt utsälja.
Detta allt hafva Utskotten tagit i öfvervägande; Och som Utskotten erfarit, att Riksens Ständer vid sistförflutne Riksdag hos Kongl, Maj:t i underdånighet hemstält, det tillåtelse må bevijas invånarne i Blekinge och Skåne att från alla inlastningsplatser i förstnämnde Province, obehindrat få, de förre utföra och de sednare afhämta åtskilige då uppgifne trävaror, samt dem till alla utlastnings-plafser i Skåne transportera, på det sätt och under de villkor, som dervid blifvit i underdånighet föresiagne, afven som att enahanda Seglations-frihet må utsträckas till utförseln af spannemål från Skåne; Altså anse Utskotten sig nu endast böra föreslå, att Riksens Höglofl.
Ständer må hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit i Nåder täckes befordra, att berörde mål må skyndsamt försättas i det skick, att det fean Kongl. Majit i underdånighet föredragas, och att Kongl.
Majit derefter ville det samma till Nådig pröfning företaga.
Till de af Riksens
Ständer i ofvan omförmälte afseende förut anförde skäl hafva dock Utskotten funnit sig böra tillstyrka den ytterligare tilläggning, att då det, enligt den tanka Utskotten hysa, är ostridigt, att i alla Länder förnämsta medlet till odlingens, industriens och deraf uppkommande producters förökande, är en snar och förmonlig afsättning af de sistnämrir ?6^.
Lag- och Eesvärs-Utskottens Betänk anden. de: dl denne afsättning först bör sökas och erhållas hos egne Landsmän genom utbyte af hvarandras öfverflödiga varor till fyllande af hvarandra* brister och behof: då detta utbyte svårligen kan verkställas utan en fri communi* cation emellan Provinceme i samma Land, samt denna fria communication i alla policerade Stater utgjort en ibland de största omsorger för hvarjenpplyst Legering, samt uti sednare tider i Sverige ett föremål för betydligare uppoffringar af Nationen, än något annat allmänt Ekonomiskt företag; Så synes det medel till inre communicationers utvidgande, som en fri kustfart sjelfmant erbjuder, böra destomera vidtagas, som dertill hvarken nya bevillningar eller Stats-anslag erfordras, utan blott ett åt enskifta fliten och industrien lemnadt tillstånd att obehindrat begagna de förmoner Naturen frivilligt lämnar, bestående i förevarande fall uti en vid hafskusten varande local, hälst en friare Seglations- rättighet fot Blekinge och Skåne, samt deraf uppkommande större gemenskap, ej allenast skall tillskynda desse Provincer lika stora som billiga fördelar genom producternes utbyte och afsättning, utan ock bör befordra en mera vårdad skogshushållning genom effecternes ökade värde, Till Riksens Högloflige
Ständers vidare pröfning varder detta alt, tillika med den sär. skildta mening, en af Utskottens Ledamöter yttrat, vördsamt öfverlemnadt.
Stockholm den 16 Martil 1818.
Lag- och Besvärs-Utalottens Betänianden. 5265 Tranmmt af Protocollet, hållit i Riksens Högloft.
Ständers Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskotts Plenum, Måndagen den 16 Martil i818.
Herr Borgmästaren Hök förnyade hvad han till Ekonomi-Utskottets Tredje Beredning, anfört:
Att lika så billigt och rättvist han ansåg det vara, att band ej böra läggas på rörelse och Näringar, då ej synbara olägenheter möta, lika så vådelig och till missbruk ledande fann han denna Seglations-frihet vara derigenom, att ej allenast en i flere afseenden skadelig export af Ved och Skogs-effecter till midtöfver liggande Danska Eandet blefve att befara, utan äfven förbudne varor i retour lika lätt kunde återföras; Hvarföre Herr Borgmästaren trodde, att på Memorialet härom ej borde hafvas afseende, men om i alla fall den sökta Seglations - friheten blefve villfaren, och ansågs kunna utan verklig förlust för Kongl. Maj:t och Kronan beviljas, fann han högst nödigt blifva, att de Farkoster med Hö - läster eller andre varor, som från de projecterade Lastage-Platser skulle afgå, borde vid närmaste Sjötulls-Kapimare, sedan främmande kust måste passeras, sig angifva, för att derå erhålla behörige förpassningar, och att, i följe deraf, dem ålåge å Eastnings-orten taga så Laggiltige bevis deröfver, att varan ditländt och blifvit lossad, hvilka bevis inom viss föreskrifven tid till Tullkammaren, som Passet utgifvit, aflemnas borde. 266 Jueg- och EesvärsUtslotte.ns Betua!:anden; N:r 60.
Ständers Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi - Utskottens Betänkande öfver Herr fan Daniel von Enge ströms gjorde förslag till förändring uti nu gällande stadgande, rörande or dä g ares rätt hus Landtbo, och angående Rättegångs - sättet vid utsökning deraf.
U,i ett till Huglofl. T?iddemkapet neli Adeln inlämnadt Memorial, har Herr Jan Daniel von Engeström andragit, alt den förändring af Allmänna Hagens stadgande uti 16 Cap itpde §.
Jorda-Balken, sorn blifvit antagen genom Kongl. Förordningen den ljtdm Junit 1800, rörantle sättet, huru med städsel och Hego af jord pä Handet derefter borde förhällas, väl medfört den deraf väntade nytta, att bidraga til Jordbrukets uppkomst , dä såmedelst Arrendatorns eller Handt bondens säkevhet till besittning af en pä viss tid honom till bruk upplåten jord blifvit betryggad, och han altså kan till den tammas förbättrande och skötsel nedlägga stör» xe kostnad och Arbete, enär han icke befarar att varda i förtid från berörde Jordbruk skiljd, men att dock ett sådant ändamål icke skall blifvit tlllräckeligen vunnit, då jordägarens säkerhet till utfående af hvad han utaf Arrendatorn elier Handtbonden sig betingat, icke tillika blifvit annorledes tillsedd och bestämd, än genom stadgandet uti 17 Cap. 3 §. förenämnde Balk.
Herr von Engeström har velat ådagalägga att en Lag- och Besvär s-Utskottens Betänk and en'.
267 större jordrymd, upplåten till bruk, endast åt en person, icke kan lika noggrant skötas, som då samma jordrymd skötes af flere Brukare, äfvensom att jordägaren skall afskräckas, att på sistnämnde sätt utlemna sin egendom, i afseende på den omgång och kostnad han måste vidkännas vid utbekommandet af' sin rätt då bruka ren brister i uppfyllandet af de skyldigheter han sig åtagit; i sammanhang hvarmed är an märkt, att då Arrendet eller afraden äro bestämde i varor, jordägaren vid skeende utsökning deraf anses skyldig att för desamma emottaga betalning i penningar efter markegångs-pris, att någon ränta derå från förfallotiden Jordägaren icke tillägges, och att sådan ersättning för kostnaderne vid utsökningen honom icke tillägges, som svarar emot de utgifter han dervid måst vidkännas.
Till förekommande af desse olägenheter för jordägaren har Herr von Engeström föreslagit: att Contracter emellan Jordägare och Brukare borde anses af lika egenskap med löpande skuldebref, och följaktligen brukaren med sin person blifva ansvarig för all den brist, som uppstår uti Ariendets eller afradens fulla gäldande: att ett vite af visse Procent utaf Arrende-Summans belopp måtte utsättas lör hvarje
Dag som jordbrukaren underlåter att Arrendet erlägga: att betalningen af ett i varor bestämdt Arrende, då det uti sadane icke utgifves, borde utgå efter det å desse varor i Orten varande gängse pris: att Jordägaren skall å ArrendeSumman njuta Laga ränta från den dag, den bort gäldas, och, vid skeende utsökning af Arrendet 5 68 Lag- och Besvärs-Ulskottens Betänkan/len, efter afgifvande rakning få sirie kostnader dervid ärsatte : att, då Lagsökning för obetalt Arrende hos Executorn anstäiles, qvarstad för beloppet deraf a Brukarens egendom genast bör beviljas och denne vid talans förlust föreläggas att öfver ansökningen sig förklara: att, om någon sådan invändning mot det fordrade af_ brukaren icke göres, att deraf blefve en ound vikelig följd det samma fordran måtte anses tvi stig, utmätning derföre borde utan alt uppskof hos brukaren för sig gå emot ställande borgen af jordägaren ; och att, örn Executoren funné nödigt, det vittnen borde höras, samma förhör måtte i närvaro af tvenne Gode Män, af hvilka, hvardera af Parterne ägde att välja en, inför Presten i Församlingen anställas sist inom åttonde dagen efter det Executorens beslut derom blifvit för Presten uppvist, saint att Protocollet Öfver vittnesförhöret skulle genom sökandens försorg till Executorn aflemnas.
Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet, som fått berörde Memorial till sig remitteradt, har, i afseende å de deruti föreslagne Lagförändringar, ansedt det samma böra i förening med Lag-Utskottet behandlas, i följd hvaraf det hos Utskotten till öfvervägande förekommit , som förenat sig uti följande yttrande:
För hvar och en, som upplåter sin jord till brukande af annan person, blifver det alltid öppet, att uti det Gontract, hvilket derom upprättas, bestämma alla de Laglige vilkor och förbindelser för brukaren, hvarigenom jordägaren kan bevara sin säkerhet för utbekommandet af hvad han deruti sig betingat.
Han äger så - Lag- och Besvärs-UtsXottens Betankanden. t 6g ledes att äfven ibland annat sjelf föreskrifva, huru utstakade beloppet af Arrendet eller Afraden, om desse äro öfverenskomne att i varor utgå, skola af Brukaren, då han antingen icke kan anskaffa sådane varor, eller underlåter att dem å utsatt tid utgifva, på annat sätt gäldas, hvad Lagligt äfventyr Brukaren sig ådrager, om han försummar att i rätter tid utgöra Arrendet eller afraden, med mera dylikt.
Det kan icke tillhöra Lagstiftaren att i sådane ämnen meddela något annat allmänt stadgande, än det, hvilket i frågan, huru det som försträckt är skall gäldas , redan är gifvit, samt äfven är tillämpligt, enär obetalt Arrrende eller afrad utsökes; Och då i öfrigt Allmänna Lagens föreskrift uti a Cap. 2 §.
Utsöknings-Balken är genom Kongl. Förordningen den 31 Julii 1815 i så måtto ändrad, det Gäldenären nu är pligtig att, inom dertill utsatt tid, vid förlust af talan svara å en honom tillstäld hos Konungens Befallningshafvande gjord ansökning uti skuldfordringsmål , 8 Cap. 1 §. af samma Balk, medgifver Konungens Befallningshafvande rättighet att, då sådant begäres och skäl dertill äro, bevilja qvarstad hos gäldenär för den skuld som hos honom utsökes, äfvensom 5 Cap. 10 §. förordnar att den gäldenär, som ej äger tillgång till godtgörande af Domfäst Skuld, må bysättas, der Borgenär det askar, och Kongl. Brefvet den 27 Maji 1807 föreskrifver ett noga i* agttagande af hvad Lagen uti 21 Cap. Rättegångs-Balken om
Kostnads-ärsättninga meddelande åt den vinnande Parten stadgar; Men deremot lem nåd rättighet för en fordringsägare 270 Lag' och Besvars-Utskottens
Betänkändehl att erhålla verkställighet genom utmätning pt ett af Konungens Befallningshafvande uti fråga om obetalt Arrende eller Afrad, gifvit Utslag, Innan det samma vunnit
Unga krait, skulle, om icke helt och hållit betaga den tappande parten tillfälle att deruti hos Öfver-Executorn. söka rättelse, åtmindstone oftast gora hans klagan, om den på Laga skäl är grundad, för ho^ norn onyttig, tillåtelge för Konungens Befallningshafvande att i sa beskaffade frågor låta af-! höra vittnen skulle hänföra till en olämplig rubbning af 1 Cap. 2 §. förenämnde Balk, och. den deruti för, Konungens Befallningshafvande utstakade gräns af dess befattning, samt änteligen ett sådant vittnes-förhörs anställande inför Prest i Gode Mäns närvaro innefattar en uppenbar och vådelig afvikelse från den i Lagen stadgade Rättegångs-Ordning; Så anse Utskotten någre skäl icke förekomma, som böra föranleda till ett vidtagande af så beskaffad!
Förordnande, som Herr von Engeström velat åstadkomma; Hvarföre1 och Utskotten finna sig icke kunna detsamma sillstyrka.
Dock varder detta till Riksens HöglofL Ständers vidare pröfning vördsamt undersräldt.
Stockholm den i6:de Martil 1818.
N:r 61.
Ständers Lag- samt Allmänna Besvärs-och Ekonomi-Utskottens Betänkande öfver Riksdags - Fullmäktigens frän Blekinge Län Olof Mäns - Lag- och Besvärs-Utskottens Betänkanden, 271 sotis, förslag angående rätta delnings» grunden vid Enskiften af Hemman i berörde Län. -/Vf Riksdags-Fu'lmäktigen Olof Mansson från Blekinge Län är uti ett till Hedervärda Bonde-Ståndet ingifvit Memorial förmäldt, att som Kongl.
Brefvet den t Junii 1809. till Landshöfdingarne i Blekinge, Christianstads, Malmöhus och SkaraborgsLän, angående rätter delnings-! grund vid Enskifien emellan åboer å ett Hemmans nummer, hvars ägor förut blifvit storskifta-- de, ej skall, vid skedde Enskiften i förstnämde
Län, blifvit så tillämpad!, sorn Olof Mänsson för mente vara med Lagens esprit enligt, nemligen att vid slik delning hvarje åbos innehafvande ägor, och ej Hemmantalet, borde till grund gälla; så funne han nödigt yrka, att en sådan föreskrift i berörde ämne måtte meddelas, som med hvad nyss är omförmält öfverensstämmer; Och har Olof Mänsson, till stöd för detta sitt förs ag, uppgifvit möjligheten af den händelse, att en Hemmansdel af ringa mantal blifvit inhandlads och att köparen dervid bestämt beloppet af dea Summa, han derföre ville gifva, i mon af vidden och godheten af de ägor, som till Hemmansdelen innehades, men att, vid ett sedermera skeende Enskifte, om delningen efter Hemmantalet förrättas, en betydlig del af berörde ägor Hem. mansdelen frångå och tillfalla de öfrige Hemmansdelarne inom samma nummer, som icke äga lika ägovidd i förhållande till deras Hem-; marstal. *7 i Lag- och Bcsvärs-Utskottcns Betänkan/len.
Detta till Lag-Utskottet remitterade Memorial har Utskottet funnit innefatta ett ämne af den Ekonomiska beskaifenhet, att det i förening med Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet borde till pröfning företagas, i anledning hvaraf det ock uti desse sammansatte Utskott förekommit.
Utaf ofvan oinförmälte Kongl- Bref, hvilket af Olof Mänsson är vordet åberopadt, hafva Utskotten inhämtat det sammas innehåll vara, att sorn hos Kongl. Majslt i underdånighet blifvit anmäldt, att vid Enskiftes delningarne olika begrepp uppstått om delnings-grundens bestämmande i Byalag, hvilka förut blifvit i Storskifte fördelte, huruvida Hemmanens derigenom erhållne inägolotter skola efter deras innehåll och godhet till Enskifte förby tas, eller em, utan afseende derå, man borde återgå till de före Storskiftet innehafde tegar, oaktadt de blifvit förändrade, och genom den ägorna sedermera gifne förbättrade häfd, på marken så utplånade, att de nästan omöjeligen, åtminstone icke utan vidlöftiga Rättegångar, kunna bestämmas; Så har Kongl. Majs:t, till förekommande af Rättegångar, alltid medförande hinder uti uppodlingarne och kostnad för jordägarne, funnit godt i Nåder förklara, att så väl i Blekinge, som Skåne och Skaraborgs Län, hvaräst gamla häfden utgör inägornes delningsgrund, beloppet af Storskiftes lotterne, der sådan delning skett, men Teg-skiftes-summan, der storskifte ännu ej varit, borde tjena till grund vid förefallande enskiftesdelningar, hvaremot den granne i Byalaget, gom redan förut fått alla aina ägor i Enskifte Lag- och Bepvärs-Utskattens Bttänianden.
273 utbrutne, borde i båda händelserne med någon rubbning eller vidare deltagande deruti icke besväras; Och som, vid öfvervägande häraf, Utskotten funnit, att Högstberörde Kongl. Bref innefattar allt hvad Olof Mänsson genom sin framstäldte motion åsyftat, samt att, i den inträffande händelse, att det deruti meddelte stadgande icke blifver vid skedde Enskiften iaktta O git, det är öppet, att rättelse deruti i .Laglig ordning söka; Alltså hafva Utskotten ansett, att den af Olof Mänsson sökte förklaring icke erfordras, den Utskotten således icke kunna tillstyrka.
Ständers vidare ompröfning varder dock detta vördsamt heinstäldt.
Stockholm den 1G Martil 1818.
N:r 62.
Ständers Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi -Utskottens Betänkande öfver Riksdags -Fullmägtigen Pehr Jonssons från Kronobergs
Län väckte fråga om husbehofsmjölqvarnars bejrielse från skattläggning.
C L^edan Lag-Utskottet ansett den af RiksdagsFullrnägtigen Pehr Jonsson från Kronobergs
Län, uti ett till Hedervärda Bonde-Ståndet ingifvit och till nämnde Utskott remitteradt memorial, väckte fråga om husbehofs-mjölqvarnars befriB ihan g till Riks-St.
Prat, 1S17 . xgrg. 2 74 Lag- och Besvärs- Utskottens Bctänhonden - else från skattläggning, innefatta ett ekonomiskt ämne, sorn i förening med Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet borde till pröfning företagas; Sä har denna fråga uti bemälte Utskott förekommit.
Den 16 Maj. 395 Taxas upprättande och kungörandet af de rätteligen gällande Markegångspris , hvilket nödvändigt mäste inträffa, enär åtminstone för de flesta
Fän en kortare tid än tvenne månader svårligen torde kunna vara tillräcklig för Markegångs-Taxornas insändande till Justitioe-Ombudsmannen, författandet och expedierandet af hans anmärkningar, deras utställande till corn. munication med vederbörande som Taxorne upprättat, insändandet af dessa personers förklaringar, tuålens föredragning i Kongl. Kamrnar-Col. legitim samt utfärdandet och kungörandet af berna I te Kongl. Collegii beslut; och hvilket dröjsmål åstadkommer icke allenast den högsta osäkerhet för alla de Rentegifvare och Reptetagare, hvilka med hvarandra uppgöra liqvid om Ren? tepersedfarne, emellan terminerna för MarkegångsTaxans upprättande och för dess slutliga pröfning i Kongl. Kammar-Collegium, under hvil. ken tid, å alla ställen Thomaedag, eller den dag, då tillsägelse om Rentepersedlarnes Jeyerering in natura eller utlösen efter Markegång, samt å många orter jemväl den 25 Februari eller levereringsdagen nu infaller; utan äfven en särdeles oreda för uppbördsverket , helst antingen debiterings-längderne måste uti de delar,som blifvit af Kongl.
Kammar-Collegium ändrade , rättas och omskrifvas, eller ock, i fall med debiteringen skulle uppskjutas intill dess Kongl, Kammar» Collegii beslut blefvo kungjorde, uti vidlyftiga fögderier svårligen torde kunna medhinnas, att, inom uppbördsårets slut , upprätta behöriga uppbördsböcker, efter dem indrifva utskylderna och för Den I G
Maj. för lie samma redovisa ; alltså och då ej mindre alla dessa olägenheter torde vara vida större, jin den nytta Riksens Högloft.
Ständer-’(ansett af deras Justitiae-Ombudsmans granskningsrätt öfver Markegångs-Taxorna kunna uppkomma, än ock samma nytta , hvilken Riksens Ständer förklarat böra bestå uti en billig jemnhet af varuprisen atti alla Rikets Provinser , icke någonsin torde kunna vinnas, och destornindre hitintills blifvit ■vunnen, som, enligt hvad det vid Herr Justitias-Ombudsmannens senaste Embetsberättelse bifogade utdrag utur Markegångs-Taxorna för år 18 i 5 utvisar, Rentepersedlarnes värde varit och äfven efter den verkställda granskningen förblifvit högst skiljaktige inom olika Eän , såsom exempel hvarå må nämnas, att för de bägge hufvudsakligaste persedlarne,-Råg och Korn, värdet i de öfriga Eänen, utprn Gottlands och Jemtlands, hvarest särskildta förhållanden inträffa, nyssnämnde år utgjort ifrån 7 R:dr intill J 2 R:dr 1 3 sk. för en tunna Råg, samt från 5 R:dr intill 9 R:dr för en tunna Korn t och enär härtill kommer, att de pris, sorn uti Markegångs-Taxorna utstakas, synas endast angå Rentetagare och ■Räntegifvare, samt följakteligen, efter Utskottets omdöme, icke torde böra öfverklagas af någon annan än den, hvars rätt derunder beror; tillstyrker Utskottet Vördsamligen, att Riksens Ständers Justitjse-Ombudsmän måtte från den åt honom uppdragna befattning, att göra erinringar vid Markegångs-Taxorna, helt och hållet befrias. ^ 2:0
På det ali möjlig skyndsamhet mått* kunna Den 16 Maj. 397 Jeunna iakttagas meri rälta Markegångsprisets bestämmande, vid de tillfällen, då klagan öfver Markegångssättningen kunde komma att förås, får Utskottet vördsämligen hemställa, att, så snart Markegånga-Taxan blifvit upprättad, borde kungörelse derom ske ,uti alla Kyrkor inom.
Fänet, hvarest Gudstjenst då hålles, åden förstå eller andra Söndagen efter den dag Markegången sattes, och, i afseende på de Socknar, der Guds* tjenst icke förrättas hvarje Söndag, borde sålun.. da förhållas, att Konungens Befallninghafvande skulle, uti den af honom utfärdande Kungötelse , angående dagen för de till Markegångssättningen utsedde .Deputerades sammanträde, utsätta å hvilken Söndag Mai kegångs-Taxan kom ine att publiceras inom den Pastoratets Kyrka, hvarest Gudstjenst först hirf ve hållen ; hvarefter de besvär någon räntegifvare eller Bentetagare öfver Markegangs-Taxeringen skulle vilja anföra, mäste; inom femton dagar efter,kungörandet i den Socken eller inom någondera af Kyrkorna i det Pastorat der klaganden är boende, vara ingifna å Ugnds Cpntoiret, saint derifrån med först afgående Post, åtföljde af Konungens Befallningshafvandes utlåtande, insändas till Kongl. Kammar Collegium, inom hvilken tid äfven de anmärkningar borde vara afgifne till Fandshöfdinge-Embetet, sorn i afseende på Kongl. Majits och Kronans samt vederbörande Fromma Stiftelsers talan möjligen kunde behöfva anmälas, och hädanefter torde böra endast af Fands-Contoiret få göras; hvarefter Kongl. Kammar-Collegium skulle åligga att, inom fjorton dagar efter det besvuren - 39S Dm 16 Maj. svaren dit inkommit, dem afgöra oell expediér* till Konungens Befallningshafvande, sorn borde, å den första eller andra Söndagen efter det Kongl. (Collega beslut ankommit, låta detsamma uti alla Xiänets Kyrkor, hvarest Gudstjenst då föträttas, oeh uti de öfriga Kyrkorna vid första Gudstjenst derefter publicera; hörandes, efter Utskot. tets tanka; all annan gransknings- och pröfning», rätt af Markegångs-Taxorna än den här föreslag, ne, alldeles försvinna. 3:0 Emedan Utskottet är fullkomligen öfvertygadt, att det med flyttningen af tiden för Markegångssättrjingarne åsyftade ändamål, nemli. gen att de i orten under året allmänt gångbara pris kunna hinna vara stadgade innan denna förrättning skedde, särdeles i anseende till Spannmålen, icke mera säkert kan vinnas nu, dä Markegången sättes i December månad, än tillförene då den sattes uti November, helst erfa. yenheten utvisar, att uti någondera af dessa månader årets rätta varupris icke pläga hafva fullkomligen stadgat sig; men det häremot, enligt Utskottets tanka, är högst angeläget, att en så lång tid bestämmes emellan dagén för Markegångssättningen och för den, då Rentetagare och Rentegifvare böra lemna hvarandra tillsägelse,
om Tienden, Afraden och öfriga Rentan skall antingen in natura eller med penningar utgöras, att, äfven i dé fall då besvär blifva öfver Markegångssättningen anförde, ej allenast de samma kunna hinna vara af Kongl.
Kammar-Collegium pröfvade, utan ock bernalt e Kongl. Collegii beslut - Den \ 6 Maj, glut Jilnna, till vederbörandes efterrättelse, allmänneligen kungöras, innan terminen för till» sägelsen om sättet att utgöra Rentorna infaller; finner Utskottet sig böra, till vinnande af denna gagneliga ordning, föreslå, sa väl att, med ändring af Kongl. Förordningen den i October 4810, tiden för Markegångssättning måtte, i likhet med hvad 6 §. i Kongl.