Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständers Nämnd, på hvars afgörande denna frågan beror, uppgöra alternativ förslag, såsom vidare skall omnämnas, till vinnande af ersättning, i händelse, jemte Städernas Bränningsrattighet, äfven de derpå grundade afgifter gå förlorade; Och år Utskottet- såmedelst i tillfälle att Resultaten af sina öfverläggningar nu nieddela.
Hvad dervid först beträffar .tiden till uppbörd af de ifrågavarande afgifterna, får Utskottet åberopa det förslag, som redan blifvit af detta gemensamt med StatsUtskottet uppgjordt och till Rikets Höglofl.
Ständer vördsamligen öfverlemnadt, af innehåll, att de för Bränvins-Bränningen ännu bibehållne afgifter må vid de vanliga Uppbördsmöten erläggas.
Dernäst får Utskottet, i afseende på fördelningen af den från Bränvms-Bränningen påraknade totala anslags Summa, anmäla den öfvertygelse Utskottet följt, att beskattningstyngden på tillverkningen af en vara, sådan sorn Bränvin, den man under egenskap af öfverflöds-vara ansett med rätta kunna vid. kännas en dylik pålaga, i samma mån afviker från denna ursprungliga grund och den lärnptliga bestämmelsen att hämma omåttlighet af tillverkning och förbrukning, som någon mer eller mindre betydlig del deraf antingen lägges på värdet af jord eller öfvergår till någon annan så beskaffad Taxa, hvilken snarare genom en mindre xigtig benämning, än i sin verk - Den 25 JulL 99 verkliga Natur äger gemenskap med TSränvins beskattningen.
Af sådan anledning skulle Utskottet heldst önskat, att afgifterna för hemmansvärde på Uandet och Personal i Städerna kunnat helt och hållet afskaffas; men då iden An slags-Summ a, Utskottet haft ätt från Rränvins-BeviMningen fylla, varit ungefärligen enahanda med den, soia vid sista Riksdag beräknades, eller 702,000
R;dr, samt efter Afdrag af Gonsumtions-afgiften, hvars belopp ansetts till 150,000 R:dr och de 100,000 R:dr, hvilka blifvit på Sjö-Tullen inflyttade, följakteligen 452,000 Ridt till betäckande återstått; sa har Utskottet icke funnit sig i tillfälle ätt förhöja Pannerymds-aigiften från dess hittills påräknade belopp af 402,000 R:dr, derhän, att den skulle ensam svara emot nyssnämnde behof, Utan hur Utskottets åtgärd måst stanna dervid att
Samma afgift blifvit till dess totalbelopp bibehållen, och den genom inflyttning på Sjö-Tullen vundna mindskning använd hel och hållen till afdrag på Hemmans- och Personal-afgifterna, hvilka nu tillsammans ej komma^ enligt Utskottets förslag,-ätt upptaga större belopp, än 50,000 R:dr; hvaraf föijer, att då de förut utgjort 150.000
R:dr, de nu kom. ma att nedsättas till tredjedelen, samt således Atta skillingaf utgöra afgiften för hvarje Tusende Riksdaler af värdet å deti egendom, för hvilken tillverkning är tillåten, dock att denna afgift aldrig understiger
Fyra skillingar, ehvad ringa värde en hemmansdel ock skulle äga, samt att ide orter af Dalarna, hvarest en ut - a oo Den 2 5 Juli. utsträckt hemmansklyfning är tillåten, i stället för den mindsta hemmanskatten af 4 sk. denna Bevillning utgöres efter Rotarnes delnings» ■värde; äfvensom personal - afgiften i Städerna beräknas af hvarje i Staden Mantalsskrifven person till Sex runstycken eller för Åttatio personer, som nyttja en Femtio kannors panna, till Fyratio skillingar; hvaremot, i händelse Städernas ännu ej afgjorde Branvins-Brännings rättighet icke skulle komma att vidare fortfara, samt följakteligen deras perSonal-afgift äfven försvinna, hemmans-afgiften då bör höjas till Tolf skillingar för hvarje Tusende
Riksdalers värde och den ofvan omtalte mindsta hemmans-skatten till Sex skillingar stadgas.
Genom detta, vid sluteliga regleringen af Brätivins - Bevillningen, vidtagne Beslut, bar Utskottet i så måtto jemkat det vid uppsättandet af dess sednast till Rikets Höglofl.
Ständer itigifna beräkning öfver hela Bevillningen för 1816 och följande åren uppgjorda förslag, som,de deruti till afdrag fran Pannerymdsafgiften upptagne Tjugufem Tusende Riksdag ler blifvit i stället aiförde från hemmans-och personal-afgifterna, hvilka äro i ofvannämnde beräkning ansedde till 75,000
R:dr, Utskottet har stödt denna förändring dels på den redan uppgifna grundsatsen om beskattningens fäktande, så vidt möjligt är, endast vid tillverkningen, dels också på tillförlitligheten af de beräkningan, hvarigenom Utskottet nu mera fått utröndt, att under en jemt tillåten Bränvins-Bränning och deraf följande oafkortad Pan - Den 2 5 Juli. 101 pannerymds-afgift, den på denna afgift anslag™ ne Samman 40-2,000 R:dr skall,till sitt fulla belopp inflyta.
För att vidare bestämma fördelningen, af denna på Fränvins Pannerymds-afgiften beraknade Summa, har Utskottet haft under öfver™ läggning tvänne särskilta utvägar, dem Ut™ skottet förnämligast ansett förtjena uppmärk»; samhet, och hvilka bägge varit grundade på, förutsättning deraf att Kongl. Maj:t skulle i Nåder täckas göra afseende på Rikets Högloft.
Ständers yttrade underdåniga önskan att Frän vins-Fränningen hela året må vara tillåten, derest ej särdeles nödfall, af sammanträffande missväxt och krig infaller.
Den ena bland dessa utvägar har till hufvudsakeligt ändamål att bringa afgifterna för Fränvins-Pannor af olika storlek till ett sådant förhållande, att en progressift stigande beskattning för ökad Pannerymd väl må fortfara, men ställas icke såsom år 1812 skett * föga regelbundna afbrott, vid gränsen mellarf de största tillåtliga och de meddelmåttiga pannorna, utan i en Scala som, från de mindsta möjliga till de största lofgifna tillverkningsredskap, innehåller en och samma gradation, ehvad den, efter behofvet, kan komma att stanna på högre eller lägre belopp.
Såsom skäl för ett dylikt förslag, har i synnerhet blifvit åberopad den billighet, hvilken synes fordra att en ägare af större fastighet, der behofvet af Fränvins-tillverkning alltid är större än att det med små pannor kan fyllas, 10^ Den 2 5 Juli. fyllas, heldst tlä flera på en och samma egen-, dorn ej äro tillåtna, må, utan att tryckas af en, jemförelsevis mot andra, öfverdrifven beskattning', kunna gagna sådan Bränvins-redskap, som på en gång är tillräcklig för hans behof, och äfven medförer besparing af tillverknings-kostnaden, oberäknadt att, åtmindstorte efter hittills gångbart förfarande med de mindre Bränvinspantiorna, en öfverlägsen vinst uppkommer i det ymnigare Bränvin, som af lika mycket säd erhålles med en större an med en mindre panna; hvarförutan det blifvit anmärkt, att om än den, genom Herrar
Bandsliöfdingarnes för de sista åren inkomna förteckningar, bestyrkta händelsen, att efter införandet af 1812 års Bränvins-beskattning, antalet af de största tillåtna pannor öfver hela Riket ganska ansenligen mindskats, skulle under sådana kortare tillåtelse-tider, sorn de sist förflutna åren ägt rum, kunna anses medföra den vigtiga fördel, att tillverkning i stort, med beräkning på afsalu, betydligen hämmades, så vore likväl detta förhållande, under en sådan jemn tillåtelse, som man hädanefter bör förvänta, ej mera enahanda, utan borde det, i sådant skick, tvärtom a«ses för afgjordt, att handels-speculationer med Bränvin af sig sjelfva försvinna, då hvar och. en har rådrum, att tillverka sitt eget behof, och begagnandet af stora Bränvins-pannor följakteligen ej lärer påtänkas af. andra än dem, som för verkligt ' husbehof hafva dem af nöden.
Den iDen 25 Juli.
Den andra hos Utskottet ifrågakomne utvägen till pannerymds afgiftens fördelning, är bibehållandet af hvad Kongl. Maj:ts Nådiga Kungörelse den 9 Octoher 1812 härom stadgar.
Utskottet har vidtagit denna utväg, och får i korrthet framställa skälén dertill.
Örn för den Oeconomiska' styrelsen, i afseende på Krän vins-bränning, det är en afgjord grundsafts, att, så långt utan förbud och tvångsmedel ske kan, denna handtering bör inskränkas till verkligt husbehof, och såmedelst svara emot den benämning, hvarunder densamma hittills endast varit och än ytterligare lärer fortfara att blifva tilläten; så har Utskottet ansett det häraf vara en följd, att ali beräkning på handel och vinst af Bränvin bör, genom enahanda medel, motverkas; Och Utskottet har trott det vara sin pligt, att vid beskattningens'uppgörande för denna vara, så vidt ske kan, bidraga till samma ändamål.
Att de största hittills lofgifna Bränvinspannor, från 70 till 90 kannors innehåll, högst sällan användas endast för husbehof och att de för ett sådant ändamål ännu mera sällan behöfvas eller kunna vara i jemt och oafbrutet bruk under en längre tillåtelsetid på året, det har Utskottet för en afgjord sanning antagit.
När åter dessa ovanliga händelser skulle inträffa, och exempelvis en ägare af mycket vidsträckt jordbruk, förenadt med betydlig Bergshandtering eller annan Manufactur-inrättning, skulle finna sig i verkligt behof af så stor Bran vins-till verkning att dertill erfordrades en Den 25 Juli. en panna af den största nu tillåtna rymd; så lärer det, enligt Utskottets tanka, vara ofelbart, att en ganska stor vinst af ea dylik Bränvinstillverkning icke uteblifver, änskönt intet afsalu till personer, söm ej tillhöra egendomen, måtte komma i fråga.
Hvad åter den Possessionat beträffar, sorn utan verkligt behof af en lika stor Brän vins-till verkning, skulle vilja nyttja en lika stor panna, endast på kortare tid af året och för besparad afverknings-kostnad; så har Utskottet ej kunnat finna att befrämjandet af ett sådant godtycko borde leda till afvikelse från den för ändamålet i förevarande fråga högst vigtiga. och i alla händelser utan undantag giltiga regeln, att man med rättvisa skattar för de fördelar man i samhället njuter, icke efter det bruk man deraf gör, utan efter det man deraf kan göra.
Utskottets omdöme hvilar således vid den regeln, att den större Bränvins-bränning, sorn Jean verkställas med pannor af mer än 70 kannors rymlighet, bör i frågan om beskattning betraktas såsom syftande på afsalu eller också medförande en icke mindre vinst, än den sorn genom salu erhålles.
Och på denna öfvertygelse bygger Utskottet det förslag, som redan är nämndt, att för Bränvins-pannerymdsafgiften af alla slags pannor, ej mindre då de nyttjas ensamme, än då tvänue gagnas i ett Verk eller på ett Hemmans bolstad, samma Tariff må bibehållas, som enligt 1812 års Kongl.
Kungörelse vid då varande Riksdagen blifvit stadgad.
När genom denna Tariff en sådan afgift T)en q 5 Juli. 105 afgift för ile storsta pannerymder är införd, som, medelst afbrott frän deh för lägre grader gällande progressionen, förenar med Bränvinstili verkningen i stort en omkostnad, hvars lyckligaste verkan skulle vara, att borttaga hela den öfverlägsna fördelen af denna handtering och återföra den endast till verkligt husbehof; så har Utskottet ej kunnat uttänka någon ting med dess afsigt mera öfverensstämmande.
I sammanhang härmed har Utskottet trott sig icke olämpeligen kunna till Bikets Höglofl.
Ständer framföra dess mening i ett ämne, hvilket, ehuru icke omedelbarligen hörande till U tskottets befattning, likväl ej' kunnat vara främmande för dess nit om allt som kan befrämja de goda ändamål Utskottet inom sin verkningskrets bordt afse.
Då nemligen Utskottet nu föreslagit bibehållandet af en Pannerymds-beskattning, som har för afsigt att mindska vinsten af all Bränvinshandel; sä skulle Utskottet icke kunna se denna afsigt mera motverkad än genom en tillåten Bränvins-inföisel från utrikes ort; och Utskottet tillstyrker härmedelst den underdåniga hemställan hos Kongl. Maj:f, att allt införande och försäljning af Utländskt Bränvin må hädanefter ovilkorligen förbjudas.
De uti 3 §. 11.
Mom. af meranäpinde Kongl. Kungörelse den g October 1812, bestämda afgifter för Bränvins-Minuterings-rattighet hafva siuteligen äfven varit föremål för Utskottets granskning; dervid Utskottet trott sig Den 25 Juli. sig icke kunna lemna utan uppmärksamhet (len skillnad som finnes dels i afseende på allmänna olägenheter och dels på enskilt vinst, imellan Gästgifvaregardar och andra så kallade Krogar eller Näringsställen, heldst desse sednare icke äga någon mot närings rättigheten svarande annan skyldighet, än den sorn dem genom Bevillning pålägges, samt de dessutom medföra en desto skadligare verkan, som delas innehafvare mäste känna sig af egennyttan starkt uppmanade,’ att öka sin vinst genom förledande till osedlighet, enär dylika krögares enda yrke mestadels består uti gagnande af Närings-rättigheten; hvaremot
Gäst* gifvaregårdarne å ena sidan äga ett ändamål af allmän nytta och oumbärlighet samt å den andra ej sällan med ganska ringa tillfälle till förtjenst på sin Närings-rättighet, mäste vidkännas besvär och tyngder, sorn till och med öfverstiga deras fördelar.
Utskottet anser denna olikhet böra motsvaras af en olika beskattning, och föreslår således: 1:0 Att Gästgifverierna särskildt må, för Bränvins-Minuterings-rättigheten , utom Allmänna Bevillningen, sättas till ert afgift, Ilvars belopp blifver mindst Tre
R:dr, men kan i män af de större fördelar dem härigenom anses tillflyta, ökas till Fern, Tio, Femton, Tjugu, Tjugufem och Trettio Riksdaler, allt efter Taxeringsmännens pröfning, och under rättighet för dessa, att der de skäligt finna, än ytterligare denna afgift förhöja, (Sto Den 2 5 Juli. 2:0
Att å krogar och näringsställen, som ej äro ined Gästgifveri förenade, på Landet oell i Städerna, Bränv ns-M inuterings-1 a t tigheten, utom den Allmänna Beviilningen, beskattas med en afgift, sorrrrnindst utgör Tio Riksdaler, rrien kan höjas efter omständigheterna och en förmånligare handtering, till Bernton, Tjugu, Tjugufem och Trettio Riksdaler, samt efter Taxeringsmännens pröfning ännu högre uppsättas, orri de dertill skäl finna.
Genom en sådan beskattning tror Utskot, tet först den rättvisan vata befrämjad, att när, i stället för mindsknirtg i afgiften för de Gästgifveriet, hvilkas utvidgade rörelse tål en stark beskattning, ert förhöjd utskyld blifvit med deras minutering förenad, så hafva deremot endast de meri obetydliga eller alldeles inga fördelar försedde fått njuta skälig nedsättning; och dernäst torde, i afseende på krogar och Näringsställen, den anmärkningen kunna tilläggas, att en högre beskattning för dem rättvisas ej blott af de ofvannämnde större fördelarna, utan äfven af friheten att från hela handteringen afstå, då den ej finnes lönande, och oskadligheten för det allmänna delaf, att dylika inrättningar upphöra.
Dock blifver allt detta till Rikets Högloft.
Ständers egen pröfning och afgörande vördsammeligen öfverlemnadt; och bifogas tvänne af Utskottets Ledamöters, Herr öfversten och Riddaren Drufvas samt Herr Landshöfdingen och Riddaren af Kdintebergs i ämnet afgifne skiljaktiga yttranden.
På Ven 25 Jnti.
Riddersk. och Adelns Ledam. vagnar Carl Stellan Mörner.
På Vnilof], PorgareStåndets Ledain. vägnar Nils Limnelius, På HSgvÖrd.
PrestStåndets Ledam. vägnar M. Stenhammar.
På Hedprvärda BondeStåndets Ledatn. vägnar Jo/t.
Olsson Langberg.
Hthr.
S, Utdrag af Protocollet, hållet uti Riksens Högloft.
Beri lini ngs- Utskott vid Ur t iwa Riksdagen i Stockholm den 24 fjäli i 816.
I1 D. I- •' err Ofverste TXrufva uppläste följande: ”
För nain del kan jag ingalunda, sorn Ledamot af Högloft, Bevillnings- Utskottet, förena mig med Utskottet angående Betänkandet om Brännvins-Bevillningen, hvilket är grundadt efter 3 Stånds Beslut inom Utskottet, och hvad Parme-afgiften angår synes mig innefatta en uppenbar orättvisa.
Ingen kan neka att med 2:ne
Go kans eller tvänne 50 kans Pannor om de rätt begagnas, med dem skall tillverkas meia Brännvin än med en go kans Panna; för de förra eller 60 kans pannorna betalas samfäldt 30 R:dr, för de sednare eller 50 kans pannorna 35 R:dr, då för en 90 kans erlägges 90 R;dr i panne-afgift, ehuru med den sednare, när en sådan panna brukas på en större Egendom, äga - Den % 5 Juli. ägaren ändå är i betydlig mån lidande hvad kannerumrnet beträffar, men hvaröfver ingea anmärkning af rnig göres, utan bara uppå det oproportionerliga i Pavme-afgiften; hvarföre jag i Utskottet föreslagit 2 :ne alternati ver till afhjelpande deraf 1:1110 Att Pannor öfver 60 till och Ined 90 kannor skola nedsättas i sant förhållande ined alla inmurade pannor under 60 kannors ry nid.
a:do Att alla inmurade pannor under 60 kan-; ror eller från 40 kannerum, skola erhålla en proportionerad höjning i afgiften, som sätter dem i förhållande med 70, 80 och 90 kans pan. ror.
Endast Höglorl. Ridderskapets och Adelns ^Ledamöter i Utskottet hafva antagit dessa alternativer, ehuru genom sednare alternativet hemmans-afgiften för bränning^-rättigheten i det närmaste örn ej helt och hållet skulle kunna upphöra, och afgiften således endast åläggas tillverkaren, men intet jordägaren, som ej begagnar sig af rättigheten.
Hvaremot så kallade lvftpannor, som gifva mindre Brännevin, men äro efter allmänhetens tillgångar lämpade, ej må efter min tanka undergå någon förändring i afgiftens erläggande.
Huru obilligt förhållandet är skall af nedananförde exempel skönjas, i händelse att Siäderna erhålla Brännings-rättigheten.
En Stad, som har rättighet att bränna med 540 kannors pannerymd betalar om den begagnar G Pannor a 90 kannor hvardera B:dr 540—t
Men om den deremot nyttjar 9 Pannor ä 60 kannor, då betalas - B:dr 135— således uppkommer för Staten en förlust af - - - - * - - R:dr 405—> En Ilo Den 35 Juli.
En Stad med 450 fannors pannerättighet, om den nyttjar 5 Pannor å 90 kannor, Sa betalas 4 50__ mtn ptn g st.
50 kans pannor deremot begagnas betalas - 7 5—— Hvarigenom Staten förlorar ■ -R:dr 375 — Dylik förmon kan ingen jordbrukare med 35,000 Ktdrs Egendom, sorn är berättigad nyttja en 90 kans panna, påräkna, emedan högst sällan lärer inträffa att en Egendom af det värdet ager flera hemman med åtskilitia Bol« städer; hvartill den förmon för Städerna till. kommer, att de äga genom närbelägenheten tillfälle inrätta sina verk så, i händelse de begagna qo kans pannor, att de kunna anses sorn i ett verk belägna, utan att vidkännas den fördubblade afgiften sorn Landtman ej kan undgå, i händelse han inom samma verk har två pannor sorn tillsammans
Utgöra öfver 9 kannor.
X Utskottet har jag anmält att det beslut tyckés mig likna oförtjent afvurid mot större egendoms - ägare, hvaruti jag intet kan förena mig, och får således vördsamt anhålla att detta mitt yttrande fnå få följa Utskottets Betänkande till Riksens Höglofl.
Med Herr Öfversten Drufva förenade sig Herr Kammarherren Uggla.
Herr Justitia Cancellaireri af Klinteberg
Uppläste <^t så lydande Anförande t ill Protoco! let:
Då hos Höglofl.
Bevillnings-Utsköttet å sistlidne Sessiohsdag förevar örn Bevillning å Brännevins pannerymden, hade jag äran gifva - Ben 2 5 Juli. m va tillkänna, att jag för egen del begagnar Brännevinspänna af 60 kannor, och att jag ic* ke dess mindre ansåg den derå af Beredningen tillstyrkte afgiften vara för ringa i jemförelse till största pannervmden af tjo kannor.
Detta ådagalägger åtmindstone, att jag må vara fri från den tanka att hafva afsett egen fördel, och att min öfvertygelse om nödvändigheten af en mera jemn fördelning följakteligen endast och allenast föranledt till min berörde hemställan.
Jag hade trott det ligga i öppen dag, att då en 50 å 60 kannors panna och derunder kunnat anses för husbehof å en mindre -egendom, å ett boställe, sorn sällan stigeröfverett helt mantal, så kan en enda 90 kannors panna icke anses annorlunda an såsom husbehof å en större Egendoin eller Hufvudgård, utgörande 5 å 6 hemman och derutöfver, hvarest ett i lika förhållande befintligt antal Kreatur fordra föda, och hvarest en i lika förhållande befintlig production af Spannernål ärattanvända (ill förädling,dåejannan utväg finnes för productens afsättning.
Jag hade trott, det en livar skolat finna rättvisan i beskattningens fördelning så, att den ej ofver höfvan och billigheten hvälfver å en enda Class skattdragare till en disproportionerlig lindring för andra.
Jag hade trott disproportionen vara tydelig oell klar då en 50 kannors panna beskattas med 8 sk. och en 90 kannors panna med 1 R:dr pannerymden, och hade ej kunnat tvifla om en billig jemkning imellan alla inmurade pannor ofver 40 kannors rymd, förr än genom pluralitetens beslut, ett resultat med afslag utestängde all Vidare utväg till öfverläggning.
Då Den 2 5 Juli.''
Då jag alltså mot detta Beslut får gifva min Reservation tillkanna, förenar jag dermed, laggift till den proportion, genom hvilken jag hade trott rättvisan i beskattningen skolat traffas närmare än sorn skedt, nemi. från 40 till 50 — 12 sk; 60 — 1 6 ■—- 70 — 20 —- 80 “ 28 — 90 — 3b — Och jag anhåller att jemte det förlidné gårdag ferde Protocollet, äfven denna mia reservation må genom Profocolls-Utdrag få åtfölja Höglofl.
Utskottets Betänkande, för att hos Riksens Höglofl.
Ständer komma under granskning , och för att ådagalägga mitt satt att se och tänka i denna sak, dervid jag äfven bör gifva tillkänna, att den särskildt förhöjda beskattningen å andra 90 kannors pannan väl må äga bestånd, såsom utmärkande en veritabel .fabrik, der den finnes.
Herr Auditeur König instämde uti allt hvad Herr Justitias-Cancellairen af Klinteberg anfört, och beslöt Utskottet att hvad sålunda förekommit skulle genom Protocolls - Utdrag åtfölja Utskottets till Respectiva Stånden afgående Betänkande rörande Bränvins - brännings-och Consumtions-afgifterna.
Ex Profocollo Matths Weibull, Upp - Den 2 5 Juli - ”3 Uppläst hos Högh Kidd. och Adeln d. 25 Juli, Högvörd. Prest-Ståndet d. 25 -—1 Vällofl, Borgare-Ståndet d. 2C —* Hederv. Bonde-Ståndet d. 25 — Vördsami Memorial!
I anledning af Högvördiga Prest - St-ån» dets genom Protocolls-Utdrag, den 21 i denna mänad, gjorda erinran, att svar saknas från Bevillning»-Utskottet å tvanne Ståndets anmärkningar vid Beviilnings-förslaget; får Sevill nings-Utskottet deröfver följande Utlåtan* de afgifva: ito Vid 4 Art. 3 24 Mom,, hvaresi ansvar ej finnes utsatt för Kronofogde och Häd tads-Skrifvare, som försummar,"att vid TaXe* ring sig infinna, föreslår Utskottet att samma böter eller 20 B:dr, sorn i 2 §. 28 Morn. äro stadgade för Härads-Skrifväre, som uteblifver från Berednings-Comitée, skall äfven lärn» pas i anseende till de förra, då de vid Taxe» lings-Cornittée sig ej infinna» 2;o Vid 5 §. yrkas atf Taxerings-Co« mitéerna sjelfva böra berättigas välja Leda* tnöter till Pröfnings-Comitéen; Och får Utskottet vördsamt gifva tillkänna, att de skäl Herr Doctor Eklund i Högvördiga PrestStåndet anfört, hafva vid första öfverläggningen härom grundlagt Utskottets Beslut, utan att
Utskottet ännu finner skäl att detsamma frånträda.
Stockholm den 25 Juli i815.
Femte Dand.
Fjerde Åfdtl. 15, 16.
På H4
Den 2 5 Juli.
Riddersk. och Adelns Ledam. vägnar Carl Stellan Mörner, På Vallöf].
EorgareStåndets Ledam. vägnar Nils Limnelius, På Hogvördiga Prest* Ståndets Ledam. vägnar M. Stenhammar, På Hedervärda BondsStåndets Ledam. vägnar Joh. Olsson Longberg.
Hinr.
Uppläst hos HogL Ridd. och Ådeln d. 2 5 — Högvörd. Prest-Ståndet d. 25 — Vällofl. Borgare-Ståndet d. 26 — Hederv. Bonde-Ståndet d. 25 — Vördsamt Memorial!
Bevillnings-Utskottet har erhållit del af Herr Grefve Henning Gyllenborgs Memorial angående den Bevillning, sorn rörer Bränvinstillverkningen och consumtionen i Riket, och får, i anledning af Högloft.
Ridderskapets och Adelns Remiss den 22 dennes, deröfver afgifva det utlåtande, att sorn Utskottet genom dess författade förslag till nämnde Bevillning, hvilket ej kunnat vara af Herr Grefven till dess innehåll kändt, då Anmärkningen derom författades, tillstyrkt sådan lindring i Hemmans-afgiften å landet som synes vara åsyftad, derigenom att' den blifvit nedsatt till tredjedelen af dess förra belopp, på sätt Förslaget närmare utvisar, så förmodar Utskottet Herr Gref - Den ä5 Juli. lij Grefvens anmärkning följaktligen ej fordra •vidare åtgärd.
Riddersk. och Adelns Redarn. vägnät Cart Stellan Mörner, Pä Vällofl.
På Högvördiga PrestStåndets Ledam. vägnar M. Stenhammar, På Hedervärda Bonde* Ståndets Ledam. vägnar Joli.
Olsson Longberg'.
Henr, Christ. Zaar.
Ridd. och Adeln d. 2 5 Juli Högv. Prest-Ståndet d, 25 •—- Vällofl. Borgare-Ståndet d. 26 — Hederv. Bonde-Ståndet d. 25 —•
Ständers Stats‘Utskotts Betänkande, avgående aftoningen vid General- Assistance-Contoiret.