Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Men för den händelse att en närmare kännedom om förhållandet på stället skulle anses af vigt för Ständernes ombud och denna ingalunda kan vinnas på det sätt besöken der - 94 slädes sist skedde och förmodligen äfven förut skett, anser jag att Revisorerne eller Banco-Utskottet böra bland sig samfäldt välja fyra ledamöter, en af hvarje stånd, hvilka det åligger att, emot samma kostnadsersättning som för BancoFullmäglig föreslagen är, sedan de förut inhemlat alla möjliga upplysningar, på stället taga Inrättningen i ögnasigte och skaffa sig all kännedom derom, som står att vinna, samt aflemna till Revisorernes eller Utskottets protocoll en fullständig berättelse om sina iakttagelser. 5:o
Ätt en reorganisation af arbetspersonalen, lönevilkoren, betalningsättet, arbetstiden, sättet hvarpå lumpsamling sker, med allt öfrigt, som hörer till Brukets drift och underhåll, synes mig vara af behofvet påkallad, följer af det anförda. 6:0
För att göra åskådligt hvad Tumba kostat Banken eller det allmänna, bör af vederbörande sakkunniga personer afgifvas en redig framställning 0111 hvad som till inköp, nybyggnader, lösen, reparationer, i afseende på hus, vattenbyggnader, machiner, papperstillverkning m. rn. blifvit användt, med ett ord en fullständig historik författas öfver Tumba ifrån dess början intill närvarande tid.
1 förbigående må nämnas hvad jag af handlingarne tyckt mig tinna, att för den utbytta capellanstomten 73,075 R:dr 2 sk. 8 rst. blefvo afskrifne enligt Banco-Utskottets Resolution den 29 Juni 1840, för boningshus byggnadsconto 52,687 R:dr 16 sk. 10 rst. afskrifne enligt samma Banco-Ulskotts
Resolution af samma dag: samt ytterligare för öfra Pappersbrukets byggnad afskrifvas 10,292: 28.
2. enligt samma Ulskotts Resolution af samma dag.
Bankens förlust på papperstillverkningen vid Tumba uppgick vid 1833 års slut till en sammanräknad summa af 154,232 R:dr 25 sk. och vid 1834 —1835 årens Riksdag skänktes till Tumba af Bancovinsten 45,631 R:dr 31 sk 8 rst. m. m.
Det voro önskligt att erhålla en så utförlig berättelse och tableau öfver Tumba, som ofvan är antydd, för alt kunna göra sig en klar föreställning om förhållandet under den föregående tiden, hvilket ock måste tagas i betrak O O tande då ändamålsenliga förändringar skola föreslås. 7lo Genom vidtagandet af ändamålsenliga förändringar bör det ock blifva möjligt att
Tumba kan drifvas med vinst så väl som enskildes pappersbruk, som gifva betydlig behållning årligen.
Detta bör ske så mycket lättare som Tumba har stora förmoner framför andra.
Det behöfver icke betala eller beräkna ränta på sin fasta egendom och inventarier: det har Banken och Staten till en säker afnämare till en betydlig del af sina tillverkningar, för hvilka Bruket sjelf bestämmer priset och det får tillika räntefritt disponera ett rörelsecapital af 36 å 40,000 R:dr B:co årligen. 95 8:0
Men skulle Tumba ändå oaktadt allt detta icke kunna förvaltas utan förlust, så återstår att taga i öfvervägande om det ej kan bortarrenderas, med vilkor att arrendatorn, under behöriga conlroller och till bestämda priser, tillverkar alla de papperssorler, som Banken och Staten behöfver till Sedlar, Charta-Sigillata, Tullduksstämplar, Korlconvoluter m. m. samt åtager sig att på Tumba underhålla de ombud, som af vederbörande ditsändas, när sådan tillverkning skall försiggå.
Formarna till dylikt papper böra naturligtvis i Embets-Verken förvaras; och om den ymniga småsedelslillverkningen upphör, såsom Revisorerne föreslagit, blir derigenom
Alski 1 ligt af hvad här blifvit yttradt och föreslagit kan visserligen finnas mindre lämpligt och verkställbart, men det vissa synes mig dock vara, först och främst att om förvaltningen af dylik rörelse allestädes måste vara lika kostsam som den nu är på Tumba, skulle hvarken pappersbruk eller jordbruk kunna finnas i vårt land; och dernäst är jag lika öfvertygad, att om rörelsen kunde så bedrifvas, alt brukets vinst blefve förvaltarens vinst och brukets förlust förvaltarens förlust skulle helt andra resultater erhållas.
Jag har varit mycket villrådig huruvida jag skulle afgifva detta mitt serskilda anförande eller icke, kanske hade det varit klokast att undertrycka mina betraktelser både öfver detta och andra ämnen, för atl icke anses för kittslig och klandersjuk både i tid och otid.
Men å andra sidan synes mig en Revisors pligt vara, att anmärka allt som förekommer honom anmärkningsvärdt.
Att lian häruti kan gå för långt är ganska möjligt, och att mycket af hvad här blifvit yttradt genom förklaringar skall berigtigas och framställas uti en fördelaktigare dager, derom är jag på förhand förvissad.
Det är ock otvifvelakligt, att den anmärkning, som befinnes vara obefogad eller allt för småaktig, förfaller utan påföljd, och kan så mycket mindre blifva menlig för dem den rörer, som mången välgrundad och eftertänklig erinran icke alltid föranleder den åtgärd, som åsyftas och af behofvet påkallas.
Dessutom har jag den oförgripliga öfvertygelsen, att om Ständernes och deras ombud vilja med framgång och eftertryck yrka pä en noggrann hushållning med Statens medel i alla andra hänseenden j så måste de också i sina egna Verk och Inrättningar iakttaga all möjlig sparsamhet sä att dessa må kunna åberopas såsom mönster af ändamålsenlighet och hushållsaktighet.
Måhända delas denna hufvudåsigt af flere; men då åtskilliga detaljer och enskildta omdömen förekomma, hvaruti lill äfventyrs de fleste, kanske alla tänka annorlunda, har jag icke vågat föreslå att hvad jag här anfört skulle ingå i den tryckta berättelsen, utan 96 får det åtnöja sig med en anspråkslös plats i Protocollet, såsomen enskild ledamots mening och kanske i någon nion såsom ett ytterligare underlag för hvad Revisions-Berättelsen uti dessa ämnen kommer att innehålla.”
I anledning hvaraf Herr Baron och Ordföranden yttrade:
För min enskildta del kan jag ej annat än till Herr Prosten Sandberg hembära min tacksamhet för det förtjenstfull anförande vi nu hört uppläsas.
Jag anhåller derjemte att få instämma i de deruti uttalade särdeles vigtiga grundprinciper, ehuru jag ej lika obetingadt kan det i alla de serskildta puncterne af delLa anförande.
Skälet dertill är att, då de röra enskildta personer, jag, ehuru fullt öfvertygad att hvarje uppgift stöder sig på (acta, dock ej anser mig böra förena mig deruti utan att förut hafva ingått i en noggrann granskning af de uppgifne förhållanderne, den liden ej numera medgifver.
Jag förenar mig deremot helt och hållet i den åsigt, att det är en ovilkorlig och helig pligt för Rikets Ständer och deras ombud, att vid deras egna
Verk lemna en föresyn af den strängaste hushållning med medel, hvilka alla till större eller mindre del utgått från det förut nog tungt belastade folket och således åter böra komma detsamma lill godo.
Rikets Ständer fordra med fullt fog att den andra Statsmakten skall iakttaga ali möjlig noggrannhet i användandet af landets Skattebidrag, men böra de då älven sjelfva visa sig inse vigten af ett sådant handlingssätt, hvarföre jag måste beklaga, att så många och grundade anledningar skola förefinnas att vid Bankens förvaltning anmärka ett motsatt förhållande.
Långt ifrån att härmed hafva velat uttala ett klander emot nuvarande Bank-styrelse mera än emot dess företrädare, anser jag mig dock för min del böra söka den rätta orsaken till denna mindre noggranna hushållning i Bankens felaktiga organisation i allmänhet samt i dess collegiala styrelsesätt med thy åtföljande tunga former, erfordrande en vida större tjenstemannapersonal än den som vid en enklare organisation, sådan denar införd vid andra StatsBanker, skulle behöfvas.
Om den grundsats derjemte varit nog mycket hyllad att Rikets Ständers värdighet kräfde en större frikostighet, en mindre noggrann hushållning vid ett Verk, som egde så stora inkomster som Banken , så synes rätta grundorsaken till de öfverklagade förhållanderne i första rummet böra sökas hos Rikets../''
Ständer sjelfva, som måhända allt för länge medgifvit tillämpningen afeiVsådan åsigt, den der i sig sjelf är felaktig.
Det är derföre med full öfvertygelse jag förenar mig äfven i den uttalande tanka, att det är ett vigtigt och o vilkorligt åliggande för kommande Ständer 97 Ständer och deras Banco-Utskott, alt med allvar påtänka en ny och förenklad organisation af så väl Banken i sin helhet, som af dess förvaltning, hvarigenom en så högst nödig inskränkning i de alltför stora utgifterne för detta Verk må kunna blifva möjlig.
Jag anhåller att äfven detta mitt anförande må i Protocollet få inflyta.
Uti Herr Barons och Ordförandens yttrande förenade sig Herr Öfversten af Forssell, Herr Grosshandlaren Berg, Herr Fabrikören Norin, Herr Handlanden Krakau, Herr Häradshöfdingen Fristedt och Riksdagsmannen Anders Nilson.
Herr Rådmannen Walleij instämde till alla delar uti Herr Prosten Sandbergs anförande samt ansåg att detsamma borde i Berättelsen intagas, hvilken åsigt äfven delades af Herr Brukspatron Celsing.
Herr Prosten Berlin förklarade, alt sedan Räkenskaps-Afdelningen, efter verkställd granskning af Tumba Bruks räkenskaper, till plenum inkommit med yttrande deröfver, och detsamma blifvit af Herrar Revisorer ne gilladt till införande i Revisions-Berältelsen, kunde, enligt anlagen ordning, Herr Prosten Sandbergs berörde anförande icke uti Berättelsen intagas, såsom uttryckande Herrar Revisorernes omdöme öfver Bankens och Brukets förvaltningskostnader, ulan borde det betraktas såsom Herr Prostens enskildta tanke och sålunda ingå i dagens Protocoll, helst Herr Prosten Sandberg sjelf varit Ledamot af nämnde Afdelning och således bäst varit i tillfälle att der, till sine Med-Revisorers pröfning, framställa sina erinringar i förrberörde hänseende; hvad den anmärkta stora förvaltningskostnaden vid Tumba Bruk angick, fann Herr Pro . . .
O 7 slen det icke vara möjligt att tillvägabringa en lika ekonomisk sparsamhet vid ett Staten tillhörigt, som vid ett enskildt pappersbruk ; och serskildt i afseende å Tumba vore del fabricationen af sedelpapperel, synnerligast det lamelierade, hvilket fordrar en mångsidig behandling, som förorsakar de drygare omkostnaderne derstädes.
Häruti instämde Herr Biskop Agardlh, Herr Prosten Billingdahl och Herr Prosten Klintberg.
Herr Expeditions-Secreteraren af Zellen tiilkännagaf sig äfven dela den tanke, att berörde anförande numera icke kunde ingå i Berättelsen, sedan alla de frågor, som i densamma borde upptagas, redan blifvit godkände och justerade, men trodde att Herr Prostens yttrande, såsom en ytterligare utveckling af hvad Revisions-Berättelsen, rörande Tumba innehåller, kunde intagas i dagens Protocoll och i sådan form tryckas såsom en bilaga till Berättelsen.
Bancoverket. 1 1 98 Efter någon stunds ytterligare discussion, samt med gillande af hvad Herr Expeditions-Secreteraren af Zellen föreslagit, beslöto Herrar Revisorerne, att Herr Prosten Sandbergs förenämnde anförande, jemte hvad deröfver blifvit yttradt, skulle uti dagens Protocoll införas och elt utdrag deraf tryckas oclx såsom bilaga åtfölja Revisions-Berättelsen.
Emot detta beslut reserverade sig Herr Baron och Ordföranden, Herr Öfversten af Forssell, Herr Capitenen Stjerngranat, Herr Prosten Beilin, Herr Prosten Billingdahl, Herr Prosten Klintberg och Häradshöfdingen Fristedt.
Herr Biskopen Agardh anförde: ”Jag får reservera mig emot Herrar Revisorers beslut att låta trycka, och såsom bihang låta deras Berättelse åtfölja Herr Prosten Sandbergs anförande, angående förvaltningen af Tumba.
Jag finnér denna tryckning olämplig dels derför, alt tryckningen af enskilde anföranden och deras åtföljande med Berättelsen är en nyhet, hvilken, i fall den kommer att fortsättas, skall göra de dryga Revisionskostnaderne och liandlingarne ännu drygare, och framdeles genom denna nya utgift kasta pä Revisionen sjelf förebråelse för misshushållning.
Jag finner beslutet om en sådan tryckning inconsequent, då Revisionen vid samma tid, som den besluter tryckningen af enskildta anföranden, har afgjort att icke ens reservationer få tryckas och dess berättelse bifogas; b varigenom en rättighet minoriteten betages, som densamma öfverallt annars åtnjuter, och hvarigenom den tvingas att inför allmänheten, i så vigtiga frågor, som de hvilka Revisionen handlägger, dela ansvarigheten för beslut, hvaruti den ej deltagit; Jag finner denna tryckning icke bereda något fördelaktigt omdöme för Revisionen sjelf, som förbisett de anmärkningar Prosten Sandberg framställt, och i stället för att granska dem eller öfverlemna dem till näslblifvande Revisorer, utkastar dem handlöst bland Allmänheten.
Jag finner denna tryckning sluteligen ändamålslös, då Revisionen, som icke kan fordra att Herrar Banco-Fullmägtige skola bes vara anmärkningar gjorde af en enskild Revisor, meddelar dem i stället åt Allmänheten, hvilken saknar nödiga acter att kunna bedömma dem.”
In fidem S. TV. Grapengiesser'. 99 Till llikets Högloft.
Ständers näsllidet år församlade Herrar Revisorer hafva, utideras den 14 December 1843 afgilne Berättelse, angående förrättad granskning af Bankens räkenskaper och förvaltning för åren 1841 och 1842, dels fästat Banco-Fullmägtiges uppmärksamhet å angelägenheten, att afhjelpa åtskillige förmente bristfälligheter i Bankens Brandanstalter, och dels, af anledning, att uti 1841 års Räkenskaper upptagas 4999 R:dr 28 sk. 3 rst., utgörande återstoden af kostnaderne, 41,258 R:dr 3i sk. 4 rst., för en år 1837 påbörjad större reparation af bägge Bankohusen, förmält sig instämma uti den af Rikets Höglofl.
Ständers år 1841 församlade Revisorer uttalade åsigt, att
Fullmägtige icke bordt under hand låta verkställa ett så vidsträckt arbetsföretag, hvilket, enligt Herrar Revisorers förmenande, sannolikt aflupit med mindre kostnad om verkställandet deraf blifvit upplåtet på öppen entreprenad-auction, äfvensom Herrar Revisorer ansett, att framdeles blifvande reparationer samt lefverencer af consumtions-artiklar och andra förnödenheter för Banken böra, så vidt sig göra låter, efter anställande entreprenad-auction, upplåtas åt fri täflan. 100 Banco-Fullmägtige få, i anledning häraf, beträffande först de anmärkte brislfälligheterue vid Bankens Brandanstalter, tillkännagifva, alt nödige åtgärder blifvit, genom Bankens Brandstyrelse, vidtagne för desammas afhjelpande; Och hvad dernäst angår Herrar Revisorers anmäi kning, rörande den verkställde reparationen å Bancohusen, jemte den i samband dermed yttrade åsigt, angående sättet för reparationers verkställande och upphandling af consumtionsartikJar, hafva Fullmäglige, som deröfver infordrat utlåtande från ej mindre Chefen för Bankens Ekonomiärender, än äfven IJnderstyreisen, skolat, i öfverensstämmelse med innehållet af berörde utlåtanden, anföra följande: Uti Memorial af den 1 Februari 1837 begärde Chefen för Ekonomiärenderne Fullmägtiges föreskrift, huruvida den då ifrågakomne reparationen finge förrättas efter rakning under närmaste tillsyn af Bankens Conducteur eller om densamma skulle å entreprenad till den minstbjudande öfverlåtas; i anledning hvaraf Fullmägtige, med gillande af Chefens för Ekonomiärenderne dervid afgifne förslag, under den 2 i nyssnämnde månad och år, förordnade, att omförmälde reparation borde verkställas efter räkning , under tillsyn af Bankens Conducteur, som vid föregående
Byggnadsföretag gjort sig fördelaktigt känd för skicklighet och noggrannhet i sitt yrke, enär arbetet derigenom, om äfven med något större kostnad, blefve pålitligare och omsorgsfullare utfördt.
För ifi ågavarande reparation aflemnades sedermera utaf bemälde Chef slutlig redovisning den 28 April 1841 till Banco-Fullmägtige och den 2 September samma år uti Berättelsen, angående Bankens ekonomiska ärenden, lill Rikets Höglofl.
Ständers merberörde år församlade Herrar Revisorer, af hvilken redovisning inhemtas, att kostnaden på det hela, enligt 5 serskilta, tid efter annan, upprättade förslag, deraf de hufvudsakligare blifvit af t. f.
Öfverlnlendenten, Herr öfversten och Riddaren Blom granskade, beräknats till contant R:dr 36,015: 7. 4., samt värdet af förut befintligt förråd af Byggnadsmaterialier R:dr 2,369: 24 sk., hvartill ytterligare kommit R:dr 4,072: 30 sk., i och för nödig ansedd nattpatrullering kring reparationsslällningarne, pålning, gräfning och uppmurning af en så kallad conlrefort vid gamla Bancohusets östra facade, månadsaflöning till Bankens Conducteur, nye åskledares anbringande å stora Bancohuset samt arfvode till bemälde Hr t. f.
Öfverlnlendent, eller tillhopa 42,457 R:dr 13 sk. 4 rst., hvaremot den verkliga kostnaden utgjort 41,258 R:dr 31 sk. 4 rst., så att en besparing uppkommil af 1,198 R:dr 30 sk. allt Banco, oansedt flere bristfälligheter å bägge husen blifvit afhulpne, hvilka vid kostnadsförslagens upprättande icke kunde skönjas och sålunda icke eller uti dem beräknas.
101 Eli flerårig erfarenhet har visat nödvändigheten deraf, att, så framt icke hela huset, under tiden kan ställas till entreprenörens disposition, alla reparationsarbeten ovilkorligen måste, äfven med förbiseende af en drygare kostnad, ordnas af Chefen för Bankens Ekonomiärender eller någon annan person, .med noggrann kännedom om så väl belägenheten och beskaffenheten af de serskildta förvaringsrummen i Banken, som göromålen inom Verkets Afdelningar, på det att någon våda för Banken eller afbrott i dess mångfaldiga functioner och Allmänhetens obehindrade tillträde icke må uppslå.
Vid den sed naste ofvanomnämnde reparationen äfvensom vid sedermera verkstälde arbeten dels inom Cassalocalen och dels uti tryckeriet, hafva tidt och ofta förekommit göromål, hvilka måst afpassas allt eftersom bevakning kunnat vara att af vaklhetjeningen påräkna eller expeditionen inom AVrket medgifvit, såsom exempel hvarpå må anföras, uppbuggning och lagning af en del sprickor i åtskillige rum, hvilka icke kunna utrödjas, inläggandet af nya trossbottnar uti SedelContoret, utan att det derunder belägna Archi vet fick rubbas, omläggning af trappor, samt ommurning af flere hvalf i den del af gamla Bancohuset, som af Allmänheten mest besökes och hvarest arbetet således hvarje morgon måste afbrylas och spåren derefter i möjligaste måtto bortskaffas samt hindel lige ställningar nedtagas; hvarförutan åtskilligt blott kunnat verkställas å helgedagar efter serskilde beting med arbetarne och mot drygare dagspenning.
Då dylika inskränkningar i så väl arbetet, som tiden icke alltid kunna på förhand inses och uti upprättande contract med Entreprenören bestämmas, men naturligtvis ganska ofördelaktigt inverka på hans beräkningar, hvarigenom ock tvister och rättegångar otvifvelaktigt skulle uppstå samt dertill kommer, att Entreprenörens påräknade vinst sannolikt öfverslege den Bankens Conducteur, för större reparationer tillkommande extra aflöning af 40
R:dr i månaden, hvadan besparing för Verket icke kan antagas att uppkomma; anse Fullmägtige, äfven under förutsättning att arbetet på bägge sätten blefve lika väl utfördt, att blifvande reparationer å Bancohusen icke böra upplåtas åt den minstbjudande.
För öfrigt och enär hufvudsakligare consumtionsartiklar och andra förnödenheter för Banken, med undantag af ved, som vanligen erhålles för lägsta pris då inköp deraf sker i Maj och Juni månader samt hela laster tagas, redan ifrån äldre tider blifvit, så vidt möjligt varit, anskaffade genom anbudsauctioner, samt den vid sednaste Riksdag fastställde Redovisnings och Tjenstgöringsordning för Bankens Boksluts- och EkonomiAfdelning i punkten B, 1 mom. stadgar, att sådane förnödenheter deraf åtgången kan på förhand beräk - 102 nas, böra genom anbudsauclion utbjudas till lefverering, lärer någon vidare föreskrift i detta hänseende icke vara af behof påkallad.
Uti ett Herrar Revisorers Berättelse vidfogadt ProtocollsUtdrag, finnes, enligt Herrar Revisorers beslut, intaget ett anförande af Herr Prosten Sandberg, angående den misshushållning han förmenat, vid Bancoförvaltningen ega rum.
I afseende på de speciella anmärkningar, som vidröra utgifter, hvilkas belopp icke grunda sig på bestämda föreskrifter i BancoReglementet, hafva Fullmäktige öfver den del af Bancoförvaltningen, hvilken är åt Understjielsen uppdragen, infordrat dess förklaring, som här bifogas.
Men då en af dessa anmärkningar vidrör en utgift, som både lill föremål och belopp blifvit af Fullmäglige omedelbart bestämd, få de sig deröfver utlåta.
Den rörer deras vidtagna åtgärd att afsluta öfverenskommelse om 740 stycken trädlårar med jernband och läs, hvilka, efter Herr Prosten Sandbergs förmodan, skulle komma att kosta 9 å 10,000 R:dr.
Nuvarande BaneoReglemente, i likhet med de äldre, öfverlemnar åt Fullmägtiges omtanka, ”alt i händelse af inträffande krigsoroligheter vara beredde ”på anstalter, hvarigenom Bankens redbarheter samt angelägna handlingar ”och documenlör måtte, om så påfordras, kunna utan tidsutdrägt till säker ”ort inom Riket förflyttas,” (§. 29 sid. 16).
Då denna föreskrift fordrade verkställighet och då det blefve för sent att först i hehofvels stund anskaffa den mängd af lårar och skåp, som för inpackning af Bankens redbarheter och angelägne handlingar behöfdes, hafva Fullmägtige icke ansett sig kunna lill obestämd tid uppskjuta dithörande åtgärder.
Dessa betraktelser föranledde också BancoFullmägtige, att, på sätt deras Lill Banco-Utskottet vid sednaste Riksdagen afgifna Berättelse öfver deras förvaltning tillkännagifver, (Bihang till Rik.
Prol. 6:te Sami. 2:dra Häftet, sid. 9), uti ett serskildt utlåtande underställa Utskottets pröfning en fullständig plan för verkställande af förutnämnda uppdrag, i hvilken föreslogs förfärdigande af ifrågavarande skåp och lårar, och som i det hufvudsakliga vann Utskottets bifall.
Detta Utskottets beslut omnämnes i de tryckta bilagorne till 1841 års Banco-Reglemenle (sith 24).
Fullmägtiges af Herrar Revisorer gr anskade Prolocoll upplysa hvad Fullmägtige åtgjort för att bringa detta Utskottets beslut till verkställighet, hvarvid de väl i första rummet åsyftat ändamålsenlighet i flyttningsanstallterne, men derjemte och så vidt det utan minskning i 105 denna kunde äga rum, jemväl afselt möjlig sparsamhet.
Fullmäktige få äfven fästa uppmärksamheten derå, att de ifråga varande lårarne icke endast vid flyttning af Bankens redbarheter m. m., kunna begagnas utan behof af ompackning eller våda vid forslingen, men att de äfven lemna en ökad säkerhet i de vanliga förvaringsrummen.
Kostnaden för deras anskaffande kommer att uppgå till omkring 10,700 R:dr eller något mer än hvad Herr Prosten Sandberg uppgifvit.
Denna summa kan visserligen för sig sjelf anses betydlig, men då man dermed jemförer ändamålets vigt, samt den fasthet och varaktighet man åt ifrågavarande förvaringsredskap gifvit, så lärer kostnaden icke befinnas öfverdrifven.
Uti Herr Prosten Sandbergs ifrågavarande anförande förekommer äfvenledes följande omdöme: ”Jag förbigår alldeles hvad som genast förekom vid ett noggrannare betraktande af Reglementet och Banco-UIskottets Betänkanden, att nemligen ”Bankens många stater, såsom dess ÖfverSlyrelseStat, dess LöneStat, hvari ”äfven ingå artvoden till 2,800 R:dr, dess Egentliga SuplementarStat, dess Be” stämda Sup/emen lar Stat, dess Obestämda SuplementarStat, dess ser skilta lö”ner, anslag och arfvoden, dess anordningar utom stat, dess tillfälliga och ’föränderliga anslag, dess Fullmägtiges dispositionsräkningar etc. etc. syntes ”mig alla rundligen tilltagna.
Jag förbigår dock allt detta, emedan detgrun”dar sig på Sländernes och deras Banco-Utskotts egna åtgärder, ehuru jag icke ”kail undertrycka den enskilta lankan, alt en så mångtitllad, så rymlig och ”expensiv lönereglering svårligen skulle undgå klander vid ett annat Statens ”veik.
Att Banken dessutom har sin IndragningsStat, sin PensionsStat, ”hvilken sistnämnde år uppgick till 19,221 R:dr 12 sk. m. m. lika sorn andra ”EmbetsVerk, förstås af sig sjelf. — Jag skulle vilja fästa min uppmärksamhet vid personalens antal, som enligt Reglementet utgör 94 ordinarie Tjenstemän och 12 Extra, samt 29 personers betjening, hvaribland 26 kammarAlrängar, äfvenså vid förvaltningskostnadens belopp för 1841, uppgående till ”297,177 R:dr 22 sk., samt för 1842 till 213,648 R:dr 42 sk. 8 rst, utom väl”görenhetsbidrag 7,333 R:dr 16 sk. årligen, hvartill komma betydliga afskrif”ningar och förluster, som äro mycket olika hvarje år.
Men jag tilltror mig ”icke kunna bedömma hvarken det ena eller det andra, ehuru jag långt för detta ”hört, att större och rikare Banker i andra länder förvaltas väl med fåtali— ”gare personal.”