Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Med anledning häraf och då, till hästafvelns förbättrande, Engelska fullblodshästar, som genom sin ömtålighet för kyla och en sämre fodring vore odug - Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottcm Utlåtande, N:o 4l - 9 odugliga för åkerbruket och bergsbruket samt för Cavalleriet, i ett så nordligt land som Sverige, blifvit vid Statens Stuterier hufvudsakligen använde, i stället för den Norrska hästracen, som, i anseende till motsatta egenskaper, öfverträffade öfrige utländska hästracer; då vidare man hade Svenska kor, som, på naturliga betesmarker i de vidsträckta skogstrakterne af norra, medlersta och till en del äfven södra Sverige, och med vinterfoder till omkring hälften af hvad de lättföddare biand utländska kreatur påkallade, gåfve en mjölkafkastning, som, i förhållande till foderqvanti teten, icke öfver träffades hos någon utländsk race; och då slutligen på Gottland funnes en får-race, hvilken för sitt kött och sin ull väckt uppseende i Tyskland, ehuru den i Sverige vore okänd, har motionären ansett, ”att öfverenskommelse borde träffas med för nit och kunskap i saken ”kända enskilda personer, som, under Kongl.
Stals-Utskottet, som ansett detta ärende jemväl tillhöra Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet, har, för frågans behandling, med sistnämnde Utskott sammanlrädt; och få Utskotten vördsamt tillkännagifva, att de, med erkännande deraf, att de inhemska hästracer, som egentligen äro afsedde för landtbruket och andra näringar, i allmänhet behöfva förbättras, likväl äro af den tanken, att de åtgärder, motionären uppgifvit så väl för ett sådant ändamål, som för fårafvelns upphjelpande, äro af den beskaffenhet, att deras vidtagande lämpligen bör ankomma på den enskildes omtanka, helst kostnaderne för dylika åtgärder ej torde öfverstiga den enskildes tillgångar, samt att således all inblandning af Staten, i den väg motionären antydt, bör undvikas, destohellre, som
I anseende härtill och då, hvad serskildt beträffar det af motionären antydda behofvet och nyttan af spridandet inom landet af bättre racer mjölkkor, Utskotten i sitt denna dag afgifna betänkande, i fråga om Stam-hol - Bih. lill R.
Prot. 184S, 4 Sami, 2 A/d. 12 HdJt. 2 10 Stals- samt Allni, Besv,- och Ekon,-Utskottens Utlåtande , N',o 4$- länderiers inrättande, föreslagit de åtgärder, som för den inhemska hornboskapens förbättrande, i Utskottens Lanke, äro de mest ändamålsenliga, få Utskotten, under åberopande af samma betänkande, vördsamt tillstyrka, att Herr Pajkulls förevarande motion icke må till någon serskild åtgärd å Rikets Ständers sida föranleda.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 31 Jan , kl. 5 e. ro. Utlåtande, i anledning af väckt motion, att Directionen öfver Danviks Hospital måtte upplösas, Hospitalet ställas under SerafimerOrdens-Gillets förvaltning och Hospitalets säker hets-handling ar fä af Rikets Ständers Revisorer granskas.
Directionens öfver Serafimer-Lazarettet upphörande, af honom anförde grunder, yrkat, att äfven Directionen öfver Danviks Hospital måtte upplösas, och detta, Stats- samt Allm, Besv.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande, !V;o jf.8. 11 lika med öfriga Hospitaler och Lazaretter i Riket, ställas under SerafimerOrdens-Gillets förvaltning, samt att Hospitalets säkerhets-handlingar måtte hädanefter af Rikets Ständers Revisorer granskas.
Efter det Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet med Stats-Utskottet sammanträdt, hafva Utskotten detta ärende till öfvervägande förehaft; och som, i anledning af Rikets Ständers Revisorers ofvanberörde anmälanden, Stats-Utskottet, i §. ya af sitt utlåtande N:o 54, tillstyrkt det Rikets Ständer ville hos Kongl. Maj:t i underdånighet begära, att ej mindre fullständiga räkenskaper för samtlige under Directionens för Danviks Hospital förvaltning ställda, genom Statsanslag eller enskilde donationer tillkomne, medel jemte säkerhets-handlingarne förde lån, hvilka al nämnde medel kunde vara utgifne, må, för så vidt sådant icke funnes stridande mot vederbörande Testatorers meddelte föreskrifter, hädanefter hållas Rikets Ständers Revisorer tillhanda, samt denna del af Stats-Ufskottets omförmälda utlåtande blifvit af Rikets Ständer gillad; alltså och då vederbörandes vägran att hålla Hospitals-Cassans lånehandlingar i granskningsändamål för Revisorerne tillgänglige synes utgöra egentliga skälet för den väckta motionen, samt, enligt hvad Stats-Utskottet i §.
88 af förenämnde utlåtande upplyst, fråga uppstått derom, att Kongl. Serafimer-Ordens-GilleLs inseende öfver Sjukvårds-anstalterne i Riket skulle komma att upphöra, finna Utskotten sig ej kunna tillstyrka, att någon åtgärd i anledning af von Zweigbergks ifrågavarande motion må af Rikets Ständer för närvarande vidtagas.
Berg, i845.
Ilesv.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N.o 49- N:o. 49.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 31 Jan. kl. 5. e. ra.
Ilos Heder v. Bonde-Ståndet hafva i detta ämne motioner blifvit väckta: 1:0 af Riksdagsfullmägtigen Tobias länd från Götheborgs och Bohus Län, hvilken, jemte förmälan, att inom nämnde Län ’’många i ett och samma numer varande rusthåll vore så vidt från hvarandra åtskiljda, att de, oaktadt all använd möda, icke behörigen kunde sköta och underhålla hus oell jord på soldat-torpen,” föreslagit, att ’’vederbörande embetmyndighet ”inom länet utsatte sammanträde med rusthållarne uli hvarje Compagni och ”i möjligaste måtto upprättade ny fördelning rusthålls-numren emellan”, samt att, om, vid denna fördelning, någon rusthålls-interessent skulle finna sig lidande genom utbytet af ett Lill åbyggnad och häfd bättre soldattorp mot ett sämre, efterträdaren borde vara skyldig att, efter gode mäns bestämmande, en sådan förlust godtgöra; och 3:0 af Riksdags-fullmägtigen Lars Rasmusson från Götheborgs och Bo* lius Län, hvilken anhållit, att då, vid Båtsmans-indelningens upprättande inom Bohus Län, skall inträffat, att stam- och utrotar blifvit spridda uti flere socknar och härader, Rikets Ständer måtte besluta, att hvarje rotenumer efter läge sammandrages så nära, locala förhållanden sådant medgifva, hvarigenom rolhållarne vunne lättnad vid torpens bebyggande och skötsel, då karlen vore commenderad, och denne med mindre svårighet kunde uppbörden af sinn löneförmöner besörja.
Med Lars Rasmusson hafva sig förenat Tobias Lind, Olaus Ericsson, Eric Christensson, M. Hjort och Carl Gustaf Bruhn, hvilken sistnämnde yrkat, att den föreslagna sammandragningen af spridda strö-rolar inom Bohus
Län äfven måtte få verkställas med utrotar af enahanda belägenhet i Halland; och har derjemte Hederv.
Ståndet såsom sin gemensamma tanka Bill. till R.
4 Sand. 2 Afd. 13 Haft. * Stats- samt Allm.
Utskottens UtlåtandeiVlo 49- förklarat, att det af Lars Rasmusson, med afseende på förstnämnde
Län, framställde förslag skulle anses utsträckt lill alla Län , der båtsmansrotering funnes.
Allmänna Besvärs och Ekonomi-Utskottet, som erhållit remiss å berörde motioner, med hvad i anledning deraf ahfördt blifvit, har, för handläggning af delta ärende, sammanträdt med Stats-Utskottet; och få Utskotten vördsamt anmäla, dels att Kongl. Majit redan under den 6 Februari 1816 i Nåder förklarat, att det må vara öppet lemnadt för interessenler i spridda rotedelar att hos Landshöfdingen uppgifva sättet för dem emellan öfverenskommande närmare sammansättning af rotarne, hvarefter Kongl.
Majits Befallningshafvande skall ega att ett sådant förslag, med eget och vederbörandes deröfver meddelde yttrande, till Kammar-Collegium insända; dels att, till följd af Rikets Ständers hos Kongl.
Majit i underdånighet gjorda framställning om åtgärders vidtagande till befrämjande af hjelprotars utbyten, der behof deraf förefunnes, Kongl. Majit, enligt Nådig skrifvelse af den 3o Maj 1826, allmängjordt genom Krigs- och Kammar-Collegiernes samt Förvaltningens af Sjö-Ärendena Circulair-Bref af den 19 Juli samma år, funnit godt förordna, ”att alla ansökningar om utbyten af från stamroten ”aflägsna hjelprotar, samt om alla roteflyttningar i allmänhet, höra ske hos ”Kongl.
Majits Befallningshafvande i Länet, som, sedan den rothållare, med ”hvilken utbytet eller roteflyttningen ifrågakommer, äfvensom ömsesidigt afdela tillträdande Soldaten eller Båtsmannen, då någondera numern icke är ”vacant, blifvit hörde, samt vederbörande Regements- eller Corps-Chef jem”väl i ämnet yttrande afgifvit, eger att, efter förekommande omständigheter ”och gällande Författningar, utslag i anledning deraf meddela; böi’ande likväl ”dessa utslag Kongl. Kammar-Collegii pröfning underställas.”
Nådiga förordnanden, tydlig anvisning för den formella behandlingen af de i förevarande motioner omförmälde frågor, så vidt någon rubbning af indelningsverkets grunder med desamma icke åsyftats, blifvit meddelad, anse sig Utskotten ej kunna tillstyrka, att samma motioner, eller hvad i anledning deraf inom Iiederv.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 3i Jan. kl. 5 e. na.
Ilederv. Bonde-Ståndet har till Utskottens handläggning remitterat ett af Riksdagsfullmägtigen Carl Ersson från Westmanlands
Län ingifvet memorial, deruti han anfört: att, på sätt 4 §■ 1 det med allmogen i Kongsöhrs
Län den 20 November i685 upprättade kneckte-contraet visade, hvarje rote blifvit tillagd två tunnor spanmål årligen, eller lösen derför, af hvilken spanmål den ena tunnan skulle inlevereras i häradskistan, till bildande af en fond för knecktelegan, och den andra, med afdrag af 5 daler kopparmynt, som skulle, enligt 10 §. af nämnde contract, innehållas för knecktens livrée-beklädnad, direct komma roten till godo; att, sådant oaktadt, Kongl.
Resolutionen på allmogens besvär den 29 November i^56 §. 83 stadgade, att af de anslagne kronotionde- eller kneckte-tunnorne elen ena skulle anses såsom understöd för knecktehållningen och den andra innefatta ersättning för de dagsverken, som allmogen till Kongsöhrs och Strömsholms Kongsladugårdar och stallstats-ängar årligen måste utgöra; att, då rotarne numera fullgjorde sina skyldigheter i berörde hänseende, dymedelst att de dels legde karlar och dels betalade beklädnads-penningar, motionären funne de rotarne anslagne tvänne tunnor kronotionde böra oförryckt dem tillgodokomma, antingen in natura eller efter ortens markegångspris; att likväl så icke tillgått, enär ena tunnan helt och hållet blifvit indragen och den andra löst med tre daler silfvermynt; att indragningen af ena tunnan skett till följd af Kongl. Brefvet den 26 October i833, hvarigenom hjelpedagsverkena kommit att upphöra, ehuru desse dagsverken, enligt Kongl. Stadgan den 26 Augusti 1651 och 7' §. i 1682 års Riksdagsbeslut, vore såsom ordinarie att anses; samt att någon orsak, hvarföre den andra tunnan nu betalades endast med 3 daler silfvermynt ej blifvit uppgifven.
Anhållande motionären, med anledning af delta allt, att rotehållarne inom 4 Stats- samt Allm.
Besv. och Ekon,-Utskottens Utlåtande, IV.o 5o.
Län måtte återställas i sin, enligt kneckte-contractet, egande rätt att antingen in natura eller efter markegång bekomma de dem tillagde tvänne tunner kronotionde, emot det att rotehållarne fortfarande utgåfve soldatlega och beklädnadsbidrag.
Till upplysning om förhållandet med ifrågavarande en del rothållare vid Westmanlands Regemente, till understöd vid knecktehåliningen, anslagne kronotionde-spanmål, få Utskotten anmäla, att 4 §• af Kongl. Förordningen och Reglementet mellan allmogen och soldaterne uti Kongsöhrs
Län af den 20 November i685 är af följande innehåll: ”Såsom Hans ”Kongl. Maj:t har i Nåder förärat och gifvit till hvar rote uti Länet två ”tunnor spanmål årligen eller i stället 6 daler silfvermynt, som allmogen ”med underdånigste vördnad erkänner och upptager, alltså är således af”handladt, att en tunna spanmål, eller 3 daler silfvermynt, inlevereras uti Häradskistan årligen, hvaraf ofvanbemälde lega (knecktelegan, utgörande, ”enligt 2 §. af denna Förordning, högst 100 daler kopparmynt) tages; ”men den andra tunnan, eller 3 daler silfvermynt, kommer roten till godo ”och hjelp.” Åf Kongl. Brefvet den 17 Juni 1690 inhemtas, att, i anseende till de dagsverken, allmogen uti Kongsöhrs
Län till Kungsgården årligen utgjorde, utom de vanliga Jordeboks- och Mantals-dagsverkena, Kongl.
Majit ”förärat” till hvarje rote i Kongsöhrs
Län ”2 tunnor spanmål årligen, ”eller, i stället, 6 daler silfvermynt., af hvilken spanmål eller penningar ”hälften inlevereras uti Häradskistan, som hlifver ett understöd vid solda”ternes leg an de, den andra hälften kommer roten annars till hjelp och kallas drängspann.”
Den af motionären åberopade 83 §. af Kongl. Resolutionen den 39 November 1^56 innehåller, alt två tunnor spanmål blifvit hvarje rote förunnade till hjelp, af hvilka den ena vore förlänad rotarne till deras kneckteliålls understöd, och den andra, i anseende till de dagsverken, som allmogen till Kungsöhrs och Strömsholms Kungsladugårdar årligen måste utgöra och hvilka två tunnor spanmål borde lösas med 3 daler silfvermynt tunnan, ”så framt öfverskotlet af kronobonden i socknarne ej skulle tillräcka,” samt att Kongl. Majit, af anförde skäl, icke kunnat bifalla allmogens underdåniga ansökning att blifva befriad från skyldigheten att utgöra förenämnde dagsverken, men deremot funnit allmogen böra få åtnjuta ”den förundta årliga ”spanmålen in natura, både den, som till roteringens understöd och hjelp, ”sorn ock den, hvilken för ofvanberörde dagsverken är dem tillslagen, så Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Ulskotlens Utlåtande, lV:o So. ”långt ilen tillräcker, hvarvid en ordentlig jemkning allmogen emellan bör ”lagttagas, så att ingen dervid sker förnär.” Enligt Kongl. Resolutionen på allmogens besvär den 17 Augusti 1762 § 82, har ,Kongl.
Maj:t, i afseende på den rotehållare vid Westmanlands Regemente tillagde kronotionde-spanmål, af hvilken r)3.2 rotar, dels med 1 dels med 2 tunnor hvardera, var i åtnjutande, förklarat, att, då samma kronotionde, vid indelningens fastställande, antagits hafva varit 458 tunnor, Kongl. Majit funne att, hvad deraf icke kunde in natura till rotarne utgifvas, borde, enligt hvarje års markegång, betalas; men det, som sedan bruste öfver 458 tunnor, det borde endast med 3 daler silfvermynt erläggas.
Beträffande den förstnämnde af omförmälde kronotionde-tunnor, eller den så kallade kneckte-tunnan, som Kronan till understöd åt rotarne vid soldatlegningen, antingen in natura eller efter markegång, eller ock med 3 daler silfvermynt, erlagt, så har detta Kronans bidrag, som ursprungligen inlevererats till häradskislorne, utur hvilka tagits den utlofvacle legan, men derefter blifvit insatt i vissa dertill inrättade och på Westerås slott stående kislor, sedermera, enligt hvad Kongl. Brefvet den 12 December 1766 utvisar, ingått till Landti änteriet och tillfallit den hufvudsakligen af berörde bidrag bildade Westmanlands Regementes Kneckte-legomedels-cassa.
Majit under den 18 Maj 1833 utlärdad Nådig Instruction, erhålla <)32 Regementets rotar, som äro delegare i cassan, numera Femtio Riksdaler Banco, såsom bidrag till legan vid hvarje recruts anskaffande.
I afseende åter på den andra af omförmälde spanmålstunnor, af hvilken kneckterotarne i Kongsöhrs, Strömsholms och Salbergs Län samt i Fellingsbro, Näsby, Ervalla och Fernebo socknar varit tillika med den s. k. knecktetunnan i åtnjutande, förekommer, att, i anledning af Rikets åren 1828 —i83o församlade Ständers samt Kongl. Majits och Rikets Kammar-Collegii i underdånighet gjorde framställningar örn befrielse för hemmansegarne i Snefringe och Åkerbo Härader inom Westmanlands och Fellingsbro, Näsby och Ervalla socknar, hörande till Fellingsbro
Härad i Örebro Län,, från de hjelpedagsverken, de, enligt åberopade författningar, vore ålagde utgöra till Strömsholms och Kongsöhrs kungsgårdar, samt om indragning deremot till kronan af den såsom understöd vid utgörandet af detta onus anslagne dagsverkstunnan, Kongl. Majit, som, efter vederhörandes hörande, inhemtat, bland annat, att ifrågavarande hjelpedagsverken utöfver de dagsverken, som, 6 Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens UtlåtandeIV'.o
So. enligt skattläggning, ingått i jordeboks- och mantals-räntorne, blifvit kronooch kronoskattehemraanen påförde och in natura utgjorts, intill dess deras lösande enligt markegång blifvit efter 1810 års Riksdag anbefalldt, och att en tunna kronotionde spanmål till hvarje soldat-rotes ersättning för desse lijelpedagsverken blifvit bestämd, hvilken spanmål, enär dertill anvisad tillgång af kronotionde icke varit fullt tillräcklig, blifvit till den bristande delen betald med Tre daler Silfvermynt, eller 24 sk.
B:co tunnan, i Nådigt Bref den 26 October 1833 förklarat, att den krono- och kronoskatte-bemmansegare i Snefringe, Åkerbo och Fellingsbro
Härader åliggande skyldighet att årligen betala lösen för ifrågavarande lijelpedagsverken skulle från och med år i834 och allt framgent upphöra, emot det att den, såsom vederlag, för hvarje soldat-rote anslagne så kallade dagsverkstunna, eller derför utgående lösen i penningar, icke vidare må af hemmansegarne åtnjutas, utan från och med sistnämnde år till Stats-Verket indragas.
Af hvad sålunda upplyst blifvit anse Utskotten det vara utredt, att af de arne tunnor kronotionde-spanmål, på hvar rote, hvilka till understöd i kneckthållningen vid indelningstiden anslagits åt rotehållarne inom Åkerbo Härad (utgörande en del af det fordom så kallade Kungsöhrs Län) den ena tunnan, om än densamma af ofvananförde orsaker icke in natura eller efter markegång utan allenast med 3 Dalers Silfvermynt blifvit af kronan erlagd, kommer, genom det från kneckte-legomedels-cassan utgående bidrag] till legan, medelbart rothållarne till godo, med ett den ursprungliga knecktelegan vida öfverstigände belopp; samt den andra tunnan, som utgjort vederlag för de hemmansegarne åliggande lijelpedagsverken, blifvit, i anseende härtill, enligt Kongl. Maj ris och Rikets Ständers gemensamma beslut, indragen vid samma tillfälle, som hemmansegarne från berörde dagsverks-skyldighet befriades; och som Utskotten på grund häraf icke kunnat finna ifrågavarande rothållare vara, på sätt motionären anser, berättigade att meranämnde tiondetunnor in natura eller efter markegång utbekomma, samt det skäl för en sådan rättighet, motionären velat hemta derifrån, att rothållarne erlägga beklädsnadsbidrag, destomindre synes grundadt, som utgörandet af detta rotehållarnes till en åttondedel af soldatmunderingens värde utgående årliga bidrag, i följd af det år 1819 införde nya beklädnadssättet för indeldta roterade Infanteriet, i allmänhet är en skyldighet, sorn tillkommit i stället för rothållarnes fordna åliggande enligt kneckte-contracten att förse manskapet med släpkläder; alltså och då det för öfrigt är vederbörande obetaget alt söka göra sin för - Stats- samt Allm. Besv.- och Ekonomi-Utskottens Utlåtande, N:o 5/. -j menta rättighet uti förrberörde hänseende i laga ordning gällande, få Utskotten hemställa, att motionen icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Utlåtandej i anledning af väckt fråga om förändring i Beväringsmanskapets beklädnad.
Ridderskapet och Adeln väckt samt till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet remitterad motion, har Herr Friherre Raabj Ad.
I betraktande af dessa olägenheter och då de bevärings-skyldige under vapenöfningarne redan begagnade egna skjortor, strumpor och skor, emot en ersättning af 1 R:dr B:co per man, samt en del beväringsynglingar nyttjade äfven egna linnebyxor och mössor, till och med frackar, dock ulan ersättning af kronan, har motionären ansett lämpligt, att kronans uniformsjacka borde ändras till collett med enkel blå krage, hvartill skörten på jackan kunde användas; genom hvilken ändring denna munderingspersedel blefve lill formen lik den af allmogen i flere landsorter begagnade tröja, den der således, utan betydlig kostnad, kunde förvandlas till uniforms-collett.
Efter en sådan förändring, skulle, enligt motionärens åsigt, ett erbjudande till beväringsynglingarne att, emot ersättning, svarande emot den kostnad, kronan för den nu brukliga munderingens underhållande får vidkännas, sjelfve förse sig med collett, hvita linnebyxor, mössa och halsduk, efter hand med 8 Stats- samt Allm. Bcsv.- och Ekonomi-Utskottens Ullatande_, JV.-o St, belåtenhet emollagas, hvarigenom ej allenast beväringsmanskapet blefve bättre beklädt, utan ock täflan i yttre hållning framkallades.
Sedan Allmänna Besvärs och Ekonomi-Utskottet sammanträdt med Stats-Ulskottet, för att gemensamt behandla denna motion, hafva Utskotten tagit densamma, jemte hvad i anledning deraf hos Högloft.
Ridderskapet och Adeln anfördt blifvit, under öfvervägande och få Utskotten till en början upplysa, att Kongl. Maj:t, i anledning af Rikets åren i834 och 1835 församlade
Ständers underdåniga framställning, huruvida icke till de beväringsskyldiges fria val kunde öfverlemnas att, emot en afpassad lämplig vedergällning i penningar, sjelfve förse sig med rockar och byxor, i Nådigt Bref af den 2.4 Januari iS35, förklarat, all, enär en slik förändring i sältet för beväringsmanskapets förseende med beklädnad vore stridande mot beväringsstadgan, som bjöde, att beväringsmanskapet skulle beklädas lika med kronans manskap, Kongl.
Majit funne berörde förslag icke kunna i Nåder bifallas.
Utskotten hafva icke funnit de af motionären, till stöd för ilen föreslagne uniforms-förändringen, anförde skäl vara af den beskaffenhet, alt.
Om iin anledning stundom kan förekomma
Lill anmärkning mot bristande snygghet bos en del af de till beväringsmunderingen hörande persedlar, så synes en sådan olägenhet, som merändels loide härröra deraf, alt samma mundering begagnas år efter annat af flere ynglingar, som kunna vara mer eller mindre omsorgsfulla i persedlarnes vårdande, icke böra vara af någon serdeles betydenhet, då, efter hvad kändt är, beväringsmanskapet under vapenöfningarna icke nyttjar byxor af kläde, utan sådana plagg af tältduk, lärft eller huldar, samt då, elter slutadt möte, linnepersedlarne tvättas och öfriga munderingspersedlar vädras och rengöras, innan de i förrådet inläggas.
Likaledes och hvad angår motionärens anmärkning derom, att munderingarne ofta äro vanprydande och ej passande till ynglingens växt, anse Utskotten dessa omständigheter, hvilka hafva sin grund deri, alt beväringsmunderingarne förfärdigas efter 3:ne serskilda förut bestämda storleksmått, och sålunda icke kunna slädse passa lika val som recrulens eller soldalens mundering, h vartill serskildt mått tages efter personen, som skall bära den, vara af alltför ringa vigt, om munderingen eljest är hel och brukbar samt icke hindrar karlen i sina rörelser.
Deremot skulle, med antagande af motionärens förslag, vida större olägenheter vara alt befara, än som af det närvarande beklädnadssältet för Be - Stats- sa/tit Allm Besuoch Ekon.- Utskottens Utlåtande, N.o St.
Beväringen kunn;i blifva en följd.
Det är nemligen af erfarenheten besannad t, att, i flere orter af Riket, den del af allmogen, som dertill eger tillgång, ofta, medelst andras legande, befriar sig från beväringspligtens fullgörande.
De mindre bemedlade åter — och dessa utgöra största delen — fullgöra sjelfve sin beväringsskyldighet, men ibland dem inställa sig vid beväringsmötena manga, hvars egna medförda beklädnad är sådan, alt i afseende på snygghet och brukbarhet, skillnaden mellan desses och de öfriga bevärings-ynglingarnes egna kläder är långt större, än den motionären förment finnas mellan beväringsmanskapets och recruternas kronomunderingar, och skulle således väcka mera grundad anledning till obelåtenhet hos den sämre klädde, än som för närvarande, enligt motionärens påstående, kan finnas.