Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ett exempel att de ofta kunna bidraga till förut oväntade förbättringar har detta Län emedlertid att förete vid Gusum, der en sank, af bäckar genomskuren och under förbiflytande åns vattenhöjd belägen äng gjorts så torr alt artificiella grässlag der odlas. I \ 13 Uppodling af oländig mark lill aker och äng fortgår öfverallt i mera och mindre mån, men sammanlagt till en betydlig rymd af flere hundrade tunnland årligen.
Den största nyodling, som under de sednare 5 åren ägt rum på ett ställe, är den af Hofs-måsse 455 tunnland ypperlig jordmån, der vattnet får sitt aflopp efter genomgräfning af en smal ås, och der kringliggande byar och jordägare nu se bördiga åkerfält i stället för den magra starrängen.
Af åkerbruksredskap intager den gamla Svenska kroken, som uti olika landskap bär de olika namnen af trädstock, årder m. fl. alltjemt första rummet, hvilket den troligen får bibehålla såsom nära oundgänglig.
Plogen har emedlertid nu blifvit mera allmän och mera nödig än förr, och åtskilliga slag af harf, såsom exstirpator, myllharf, billharf m. fl. äro försökte, och dels antagne såsom gagneliga, dels förkastade såsom otjenlige, alltefter redskapens och jordmånens mera eller mindre lämplighet till hvarandras ömsesidiga hufvudegenskaper; men intet nytt åkerredskap har här uppfunnits, så vida man ej vill nämna ett högst enkelt, men derjemte högst ändamålsenligt, som begagnas att afskära plog tiller uti korta stycken.
Det består blott af en släpande rist med stock och handlag.
Flere uppfinningar hafva skett för inrättandet af enkla och för mindre jordbrukaren användbara tröskverk; och det har lyckats åstadkomma sådane, hvilka med fördel begagnas äfven af torparen.
De äro särdeles lätt flyltbare, fordra ej någon särskild tillbyggnad vid logen, föga kostsamme, lätt förfärdigade, aftröska så skyndsamt som de vanligen hittills brukliga verken för oxar, och lemna halmen oslympad.
Allmoge oell arrendatorer hafva ock begynt begagna dein neckel.
Boskapsskötseln slår på en ganska låg ståndpunkt, ehuru man på vissa trakter och enstaka ställen vet att draga temlig inkomst af ladugården, och ehuru ladugårdsprodukterne Öfverstiga Länets behof.
Största bristen är bestämda begrepp om krealurs-racernes särskilda egenskaper, samt om sättet alt använda fodertillgången så att största afkomsten vinnes.
Tid efter annan har med stor kostnad utländska kreaturs-slag införskrifvits, men ingenstädes hafva de utträngt de inhemska.
Ämnet är ännu dunkelt för landthushållaren i denna ort, och outredt är, huruvida ej inhemska slag, sorn genom sorgfällig vård och insigtsfull behandling förädlades, skulle vara de mest fördelaktiga uti vål t land, hvarest sträng och långvarig vinter påkallar någon frihet den varmaste sommartiden, och der ofantliga sträckor af stenbunden eller ofruktbar mark göra mulbetets begagnande till en, på annat sätt oåt - 14 komlig inkomstkälla, som uti vissa trakter är af stor betydenhet.
Sydligaste delen af Östergötland hemtar från betesmarkerne möjligheten att afyttra en ansenlig mängd smör och ost, och har derigenom grundlagt sitt tillstånd af välmåga.
Tanken har de sednare åren, dels genom föredömen af mera insigtsfull landthushållare, dels genom stigande upplysning och lättare afsättning, allmännare begynt fästa sig vid angelägenheten att draga inkomst af ladugården, och har derigenom på de större egendomarne föranledts osttryckerier, hvilkas produkter i temlig mängd afskeppas från Norrköping och Linköping.
Detta afgörande steg till förbättring af Ladugårdsskötsel!! torde medföra nu knappt anade följder för denna landsort; och det är att förmoda, att så väl Länets hushålls-sällskap som enskilde fortfara med de uppmuntringar till beredande af ädlare slag, samt till förbättringar uti kreaturens skötsel och utfodring, som äro påbegynte genom praemier och genom föredömen.
Ändamålsenligaste användandet af fodertillgångarne häfver varit föremål för åtskilliga försök under de sednare åren; och det är att hoppas, att de fortsättas af de kunnigaste landthushållare.
Ännu är man ej hunnen så långt i erfarenhet härutinnan, alt något vigtigare och allmännare resultat deraf liärflutit.
Uti nästan hela Länet är halmen ännu den drygaste delen af boskapens vinterföda; höet är den mindre delen, helst på vissa trakter af slättbygden hvarest ängarne äro högst inskränkte, och deras afkastning förbehålles hästar och får.
Vexelbrukets utbredande skall åstadkomma förbättring häruti genom klöfver och rotfrukter.
Men ett för Sverige eget problem att lösa, är bästa användandet af den mängd starr och annat sämre hö, som skördas på våra vidsträckta sanka ängar; och dertill hafva vi ännu knappt gjort första steget.
Dranken, som vid bränvins-bränning fås, har uti detta Län i allmänhet och hufvudsakligast begagnats på det sätt, som medför den egentligaste förmånen, nemligen för gödkreatur af hornboskap och svin.
Dess egenskap att göra halmen mera närande har gjort den till en dyrbar hjelp för landtmannen, och äfven föranledt att den på många ställen tagits till biträde vid kornas utfodring.
Likväl är det att hoppas, att rotfrukter skola uti sistnämde afseende uttränga dranken.
Man har redan på många trakter begynt använda dem i större mängd, och äfven metoden att genom fodrets jäsning göra det smakligare och mera närande, är ett sätt att göra dranken 15 mera umbärlig.
Deremot är elen såsom tillblandning nödvändig vid den af någre landthushållare inom Länet begagnade utvägen att föda dragoxarne med liästgödsel i stället för halm; och för svinens föda, samt de första veckorna af oxars stallning, är ännu intet medel utfunnet, som till samma låga pris och med lika nytta kan begagnas som dranken.
Stigande priser på bränsle, och de större tillgångar på saftigare och mera födande foder, som vexelbruket lemnar, torde i framtiden önskvärdt förändra dessa förhållanden; men för närvarande kan det ej nekas, att ett bränvinsbrännings-förbud medför ekonomisk förlust för detta Län vid alla tillfällen, då det ej föranledes af verklig brist på spanmål.
Stallning af gödoxar höst- och vintertid har under de sednare åren blifvit en mera och mera begagnad gren af ladugårds-skötseln, som inbringar penningar för året, i förening med ökad gödseltillgång, som förbättrar jorden på längden.
Sistlidne år försåldes från detta län till annor ort, emellan 2 och 3,000 slalloxar, hvaraf likväl de fleste, föregående sommar och höst, ogödde införts från Småland; och all anledning är att detta sätt att tillgodogöra fodertillgångarne år efter år blir allmännare begagnadt.
Fårskötseln eller ullkulturen, hvilkeu på sednare åren fästat så mycken uppmärksamhet och blifvit föremål för så många landthushållares spekulationer, bar äfven uti delta Län vunnit någon förbättring, dels derigenom att ett par tusende finulliga får inkommit från utrikes orter, dels derigenom att man begynt en bättre utfodring, än som förr ägt rum.
Högst få landthushållare hafva öfvergått till alt söka sin största ladugårds-afkastning utaf fårafvel)], och det är ej att förmoda att Östergötland blir någon hufvudort för finare ullproduktionen.
Naturliga, för finulliga får passande, betesmarker äro här högst sällsynte, och jorden är här uti allt för högt pris för att man deraf i allmänhet kan utlägga något betydligt till fårbeten.
Andre landsorter, hvilka äga motsatte förhållanden, t. ex.
Westergötland, komma troligen att producera fin ull för bättre pris, än hvartill den här kan lemnäs, och derföre skall förmodligen blott vid en och annan dertill mera lämplig egendom, de finulliga fåren bär komma alt bibehålla sig, såsom inkomstgifvande.
I allmänhet skall det ullrika slag, som tillika ger god slakt, blifva för denna landsort fördelaktigast och bäst passande, i de föga talrika fårhjordar som hvar och en underhåller på sin inskränkta jordvidd.
Häst-afveln bibehåller sig ungefärligen vid hvad den en längre tid här i orten varit, och de anstalter, som till dess förbättrande vidtagits genom 16 stationerande af 12 a 15 Stuteri-hingstar hvarje år, samt genom anskaffande af enskilte, hafva visat sig medföra denna nytta.
Inträffande förbättring eller förädling af hästslaget är ej att förmoda annorlunda än småningom, och genom långsamt fortskridande på den bana som blifvit beträdd i sådant ändamål, med mindre än att remontpriserne så skulle höja sig, att större hästars uppfödande blefve en lönande spekulation.
Nu åstundar bonden ej att uppföda större hästar, emedan hans hushållning och belägenhet gör det fördelaktigare och nödvändigare att äga flera små hästar än ett inskränktare antal stora.
Våra backiga vägar, våra ojemna åkrar och ängar, våra bergiga betesmarker, utstaka ock vägen för vår landthushållnings gång uti della afseende.
Afveln af svinkrealur och fjäderfä står på en ganska lag ståndpunkt, hvarföre ock deras produkter äro af mindre god beskaffenhet, lnsigterna uti sådane djurs skötsel och begagnande äro särdeles inskränkta; men då varorna det oaktadt äro jemngode med dem från andre orter i riket, och begärliga till höga priser, så utgör afsättningen derutaf en ej obetydlig inkomst för invånarne i detta Län.
Skogarne hafva under de sednasle 5 åren märkbart minskats uppå de trakter som angränsat slättbygden; och förhöjde priser vitna derstädes härom.
Många sammanträffande orsaker hafva härtill bidragit.
Behofvet af byggnadsvirke har ökats genom ökad folkmängd och stegrade anspråk på rymligare boningar; behofvet af stängsel virke har ökats genom fortgången af laga skiften; behofvet af bränsle har ökats genom ökadt antal af bostäder, och på en och annan trakt ökad bran vins-bränning.
Hvaremot, sedan de närmast boende skogsägare, sorn vanligt utan riktig beräkning, för en hastigare inkomst skull, afsålt sine skogstillgångar, så att de sjelfva lida brist; sedan laga-skiften af skogsmarker föraniédt deras brådstörtade afverkning och förstöring utan motsvarande gagn; sedan åtskilliga allmänningar blifvit försålde och på en gång af köparne afhuggne och använde, så har på många ställen skogs-gränsen blifvit med ens aflägsnad en mil eller mera från delden förut varit.
När härtill lägges att Ångfartygen långs Kanallinien medtaga betydligt bränsle, att ökadt manufaktur-smide och gjutning i stor skala på ställen utan egne skogstillgångar öka åtgången, och bruksägare, som äga skogar, nu mera derpå sätta fördubbladt värde, så inses lätt orsakerne till prisernes allmänna stegring uppå denna nödvändighetsvara.
Skogsbrist emotses - 1'7 ses emedlertid ännu ej; men väl nalkas den tid, då slättbygdens invånare Jjöra vara betänkte uppå sättet alt förminska deras skogsbehofver, och egarne af Ångfartygen att till dem begagna annat bränsle än ved.
Återplantering af skog bär hittills varit nästan uteslutande endast naturens verk, det är likväl att hoppas alt Länets upplyftare invånare snart skola begagna de kala, men blott till skogsväxt tjenliga, höjder, hvilka nu på många ställen blifvit allmännare, till besåning med fiö af tjeulige trädslag.
Härads-allmänningarne hafva undergått den reglering, sorn genom Edeis Kongl. Majestäts och Rikets Kammar-Collegii Circulär af den 14 April 1824 blifvit anbefalld, med undantag af någre mindre, hvilka dels blifvit, dels skola blifva försålde, samt af Bråbo Härads betydliga allmännings-marker, hvilka på hemmanen fördelats, och Kinda Härads, som är obegagnad i anseende till sitt läge.
Trakthuggning blir härigenom i allmänhet införd, med beräknad återväxt till 100 å 120 år; och såvida bland häradsboarne finnas personer med drift och omtanka, som vilja åtaga sig bestyret och omsorgen med desse Skogars vård, så böra de kunna bibehållas i godt skick för häraclshoernes gagn och bästa.
Största svårigheten ligger emedlertid uti närvarande generations benägenhet att gripa framför sig inpå de efterkommandes rätt.
Af Kronoparker finnas numera uti detta Län endast 3:ne: nemligen Omberg, Ycke och V. Malmskogen, samt dessutom en liten planteringshage nära Linköping österut.
Omberg är af vigt för kringliggande slättland, som derstädes får köpa något ved, samt afhämta vidjor Lill deras stängsel, äfvensom begagna mulbete.
Ycke är för närvarande ej af särdeles vigt, men blir det med hvarje dag mera, alltsom skogsgränsen närmar sig den trakt der denna, med gammal och stor skog beväxta, park, är belägen.
Vestra Malmskogen är af ringa vidd, och gagnas nästan blott för Regementernas behof vid mötesplatsen, samt till mulbete för kringliggande hemmansegares kreatur.
Alla större skogar i Länet bestå af tall och gran, fastän vissa trakter, helst uti skärgården, kunna ega temligt betydlig tillgång af ek och björk.
Björkskogen torde i allmänhet bibehålla sig oförminskad, emedan den snart uppväxer der barrskogen blifvit afsvedd; men lillgångarne på ek hafva under de sednare 5 åren särdeles med tagits.
När ekförsäljningen först frigafs, nfyttrades mångenstädes ekbjelkar till ungefärligen samma pris som furubjelkar af lika storlek, och vackra och dyrbara ekar försåldes mot en ringa Femars-Berättelse fr.
Östergötlands Län. 3 18 penning.
Nu finnes ej mera möjligheten att få köpa sådane, och spekulationen finner ej sin räkning uti att uppdraga nya.
Den vid Bisp-Motala lillämnade ekplantering har upphört, och den inskränkta på Omberg verkställda, har ej frambringat något önskligt resultat.
Stenkol och brandskiffer äro ej att tillgå inom Länet; men bräntorfhar på några få ställen blifvit begagnad.
Betydligare bräntorfsmåssar äro sällsynte, ehuru det låter förmoda sig att de förefinnas på flere ställen, än dem man nu känner, och alt mera vaua och vidgade kunskaper skola medföra upptäckten deraf, och begagnandet när behofvet blir större och priserne på veden ännu högre.
Bruksrörelsen, som uti detta Läns norra del, och uti någre trakter af den östra, af ålder varit betydlig, är väl numera inskränkt, men har dock på sednaste 5 åren utvidgats.
Kopparverk äro vid Åtvidaberg och Gottenvik, med grufvorne: Mormors, Bergsbo, Haggrufvan, belägne inuti landet och tillhörige egaren af det förstnämda; samt Arvidsbergs, belägen vid hafsstranden och tillhörig egaren af det sednare.
Dessutom finnes en först uti sednaste åren bearbetad grufva på en holme ytterst i södra skärgården kallad Fängågrufva, hvarest 8 till 1200 SkU malm årligen hafva brutits och begagnats vid ett litet kopparverk i Calmar Län.
Äfvenväl äro uti Länets nordvestra trakt, Godegård socken, någre mindre betydliga grufvor, kallade Båtsbergs- eller Svenskhullls-grufvorne, tillhörige Isåsa Kopparverk i Örebro Län.
Vid Mormors-grufvan, som har 160 famnars djup, uppfordras nu årligen genom en vacker konst, vid pass 5,000 SkU. malm; vid Bergsbo-grufvan från 107 famnars djup genom ångmachin årligen vid pass 30,000 SkU, samt vid Haggrufvan, 50 famnars djup, 3 å 4,000 dito.
Deraf tillverkas årligen 1,300 SkU garkoppar, eller något derutöfver.
Åtvidabergs kopparhammare förarbetar häraf vanligen utöfver 300 SkU.', och det öfriga afyltras dels till inrike* messingsbruk, dels exporteras det från Norrköping.
Vid Arvidsbergs grufva har sednare åren öfverhufvud uppfordrats 1000 k 1,100 SkU. malm, hvaraf 80 till 100 SkU garkoppar vid Gottenvik blifvit tillverkad. 19 Mässingsbruk är ett, vid Gusum, der tillverkningen de sednare åren ökats från 70 å 80 SkM. råmässing till 110 å 120 SM.k trådband och trådverksmässing, hvaraf största delen på stället förarbetats till mässingstråd och till knappnålar.
Af mässingstråd har försäljningen sednare åren ökats från 30 å 40 SkM till 80 å 90, och hvaraf största delen afyttrats på utrikes ort.
Emellan 30 å 40 SkM tråd har dessutom årligen på stället användts till knappnålar, krok, häktor, och ett par tusende qvadratfot väfnad.
Knappnålar tillverkas årligen ungefär 18,000 hundtar, 15 bref i hvardera; och af mässingsväf hafva många vackra arbeten förfärdigats, till en del målade; allt till inrikes försäljning.
Jern verken äro: 1 kanongjuteri, 1 annat gjuteri i liten skala, 2 masugnar för tackjerns-blåsning, 32 stångjernsbruk med 73 härdar och 44 ham mare, hvaraf dock 2 stycken bergsmanshammare de sednare åren intetsmidl; manufakturverk dels förknippade med stångjernsverken, dels till ett antal af 10 särskildte mindre, med 20 hammare; 1 större mekanisk verkstad samt 2 mindre.
Jerngrufvor finnas till stort antal, men de äro små och många af dem bearbetas ej mera.
De betydligaste, som nu bearbetas, äro belägne i skärgårdstrakterne, och lemna årligen vid pass 15 å 16,000 SkM malm, deraf äro Petängs eller Ormslorps-grufvorne mest gifvande.
Malmen håller omkring 40 procent, samt utföres till stor del åt Calmar Läns bruk.
Kanongjuteriet på Finspång hemtar sin malm för det mesta från Söder manland med lätt transport; eger tillräcklig koltillgång och har de sednast förflutna 5 åren öfverhufvud årligen lemnat kanoner och ammunition till 2,750 SkM årligen, förutan annat gjutgods lill 350 SkM.
Arbetet är, förträffligt och jernets styrka öfverträffar ofta all förmodan.
Finaregjulgodset haren fulländning som sätter det framför allt annat sådant af inrikes tillverkning.
Masugnarne för tackjernstillverkning äro:
Finspång med verkställd blåsning lill 2,250 SkM. årligen öfverhufvud; och Borkhult, som hemtar någon del af sin malm från Utö grufvor i Södermanland.
Der uppgår blåsningen till 1,230 SkM årligen öfvei hufvud beräknadt.
Stångjerns- och ämnesjernsrsmidet har, från vid pass 22,000 SkM årligen, ökat sig lill 25 å 26,000 SkM årligen, dels genom de i sednare åren vidtagne anstalter som fortskynda utsmidningen, dels ock genom någre till - 20 ökningar i privilegier.
Manufaktursmidet bedrifves med 32 kniphammare, 43 spikhammare, 6 räckhammare, 2 skär- och valsverk, hvarjemte finnas 2 plåthammare.
Stålugnar äro 6 stycken.
Manufaktursmidet har från vid pass 4,200 SkM årligen öfverhufvud ökat sig till 4,500 Skti..
Förutan desse uppgifne tillverkningar har mycket förfärdigats till ortens förbrukning, men hvaraf ingen tillförlitlig beräkning kan ega rum.
Stångjernet, och äfven något inanufaktureradt, utskeppas numera mycket på Götheborg, sedan kanalfarlen ger tillfälle att välja den ort, der afsätlningen är lättast och fördelaktigast.
Mekaniska verkstaden vid Motala fortfar alt lemna utmärkt goda arbeten, som synnerligast för mindre machinerier äro jetnngode med bäste utländske.
Dess ångmachiner, som tillvunnit sig allmänt och rättvist förtroende, hafva gjort verkstaden fördelaktigt känd äfven på främmande botten, och ingångne beställningar föranleda nu utvidgade byggnader på stället.
Tillverkningsvärdet har sednaste åren uppgått till 170 ä 200,000 R:dr Banko årligen.
Från år 1829 äro der tillverkade 45 stycken ångmachiner från 6 till 50 hästars kraft.
De två mindre mekaniska verkstäderna äro uti Norrköping och skola med stadens öfriga inrättningar omnämnas.
På Kolmoren invid Bråvikens strand brytes marmor, af flere serskildte slag, och uppgår tillverkningsvärdet årligen till 8 ä 10,000 Riksdaler.
Som marmorn är af gröfre art, användes den mera sällan till finare arbeten; de fleste bestäliningarne äro kolonner, grafvårdar och större pieser.
Modet bjuder likväl ej ännu, att den rikes byggnader mera allmänt häraf skola prydas uti vårt land; och få hafva dessutom lägligt att uti sådant nedlägga större kostnad; derföre begagnas denna tillgång på vackra malerialier mycket litet, och uti den närbelägna Norrköpings stad, finnes intet sorn påminner om det två timmars väg sjöledes derifrån belägna marmorbruket.
En annan bergsprodukt är kalksten, hvaraf stora tillgångar finnas inom Dånet uti en sträckning från Roxens strand vesterut; uti Omberg och uti Kolmorens berg utmed Blåviken, med flere ställen.
Dessa tillgångar begagnas likväl ej såsom deras rikedom medgifver.
Största kalkbrottet, med ut märkt vacker sten, är Borghamn vid Ombergs norra ända, hvarest bernias allt hvad som erfordras för Carlsborgs fästningsbyggnad, och mycket i öfrigt försäljes såsom förarbetad slät kalksten eller såsom bränd kalk.
Roxens vestra strand, vid Berg, är ett dylikt kalkbrott, som likaså begagnas, ehuru 21 i mindre skala.
Vid marmorbruket på Kol moren, brytas äfven årligen några tusende SkiM. kalksten.
Fabrikerne uti detta
Län äro hufvudsakligen anlagde i staden Norrkö-*- ping, och skola i sammanhang med stadens tillstånd i öfrigt närmare vidröras, likasom de uti öfriga städerna befintlige näringsföt etag, skola omnämnas uli berättelsen om dessa städer.
Klädesfabriker: vid Åtvidaberg, hvarest blott gröfre och mellansorts kläden tillverkas för ett sammanlagdi värde af 20 å 25,000 R:dr årligen; och vid Råby, hvarest dylika kläden t il 1 vei kas sammanlagdt till omkring 10 å 12,000 R:dr årligen; vid Kisa är nyligen anlagd en fabrik.
Segelduksfabrik vid Rodga, der spinningen i allmänhet förrättas af kringboende allmoge, och tillverkningen i värde nu uppgår till blott omkring 3.000
Fabrikens tillverkningar hafva minskats.
Glasbruk: vid Reijmyra med 1 ugn, der tillverkningsvärdet uppgår till 35 å 40,000 R:dr årligen; och Cedersberg med 1 ugn, der detsamma nu blott uppgår lill omkring 5,000 R:dr.
Det sistnämd» brukets grannskap till numera skogslösa nejder föranleda troligen dess upphörande, hvaremot det förslnärndas belägenhet uti en större skogstrakt med egna, för behofvet af 3.000 famnar ved årligen fullt tillräckliga, skogar är förmånligare, och medgifver de förbättringar uli finare glastillverkningen, med hvilkas införande egaren är s3rsselsatt.
För närvarande blåses blott små glas och buteljer, förutan en början med arbetande uti prässadt glas.
Sliperi drifves oafbrutet och afsättningen är god.
Knappnåls-fabrik vid Gusum är omnämd i sammanhang med dervarande mässingsbruk.
Pappersbruk: på landet, 6 stycken privilegierade, hvaraf blott 5 arbeta; men alla äro mindre, och uppgår sammanräknade tillverkningsvärdet knappt till 20,000 R:dr årligen, ehuru afsättningen är god.
Oljeslagerier: 5 stycken mindre betydliga med 1 å 2 arbetare hvardera.
Största tillverkningen är vid Orremåla, uppgående till 2,000 å 2,500 R:dr årligen. 22 Kimröks-bruk: 2 stycken mindre betydliga.
Pollaske-bruk äro 2:ne, hvaraf ett helt obetydligt.
Det andra vid Reijmyra lemnar årligen omkring 2000 LM., Snusfabriker: 1 stycke obetydlig.
Såpsjuderi: 1 stycke, hvarest vid pass 4000 fjerdingar årligen tillverkas.
Garfverier: 21 stycken, alla mindre betydliga, med mindre utmärkt läder beredning.
Färgerier; 3 stycken, hvaraf intet är af någon större betydenhet.
Stampar: till valkning af vadmal m, m. 9. Bresilje-qvarn: 1 obetydlig.
Tegelbruk; 45 stycken, hvilka för närvarande icke fullt medhinna alt förse
Länet med det tak- och mur-tegel som årligen åtgår.
Binäringa r.
Deribland inlager husslöjd och vinterslöjd första rummet.
Qvinnornas väfnad uti hvarje hushåll uppgår, sammanlagdt för Länet, till en ganska betydlig produktion, hvars värde kan bedömas deraf, att blott en mindre del af allmogen köper kläde till deras behof, eller lärft och vadmal från andra håll.
Vadmalet väfyes hemma af egna fårens ull hemmaspunnen, och färgas i städernes eller vid landsbygdens många färgerier.
Linneväfnaden sker mycket af eget lin, och annars af sådant som köpes från Småland, merendels hemmaspunnit.
Dessutom sker numera mycken bomullsväfnad, hvilket förnämligast visar sig deraf, att försäljningen af bomullsgarn i städerne ökar sig hvarje år betydligt.
Endast uti Linköping, kan nu årligen försäljas 100,000 M. bomullsgarn och derutöfver till kringliggande landsort, som härutaf väfver tyger m. m.
De fleste väfva dock endast till eget behof, och ringa qvanlileter utbjudas till salu, om ej något lärft från södra delen af Länet.
Uti några socknar, en å två mil söder om Linköping, utgör väfnaden af hästtäcken och mattor till afsalu en vinstgifvande binäring.
Karlarnes vinterslöjd är på slättbygden mestadels ingen till afsalu, enär utkörning af spannmål, afhemtning af ved och andre skogsförnödenheler bort - 23 taga så mycken tid; men uti södra och östra skogsbygderna deremot, är den betydlig.
Laggkärl, förnämligast uti den södra, stolar och simplare möbler förnämligast uti den östligare, och äfvenväl i socknartie närmast Linköping uti vester; åker- och körredskap mångenstädes.
Norra skogsbygdens invånare sysselsätta sig mera med sådant som äger sammanhang med bruksrörelsen.
Uti Tjellmo och Godegårds socknar idkas handsmide af spik, nubb, liar, binslen, hästskor och sömm, med flere mindre jernarbeten, såsom en lönande binäring, den der förser en stor del af Länet med sine behof härutaf, och äfven medgifver någon afsalu utom Länet.