Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet har tagit dessa framställningar i öfvervägande; — och enär de förhållanden, hvarå de sig grunda, synts Utskottet förtjenta af Rikets Ständers behjertande, samt någon erinran i afseende å de af Kongl. Maj:t föreslagna pensionsbeloppen icke förekommit, får Utskottet tillstyrka, att de äskade pensionerna måtte af Rikets Ständer beviljas, att utgå på det sätt Kongl. Majit föreslagit, dock ej för längre tid, än pensionärerne förblifva ogifta. 26:o.
Uti en till Rikets Ständer särskildt afbiten nådig Proposition (N:o 70), angående pension för aflidne Öfversten och Chefen för Kongl. Wermlands regemente Olof Abraham Bruncronas efterlemnade enka, Christina Charlotta Lagerheim och ogifta döttrar, meddelas, att bemälda enka hos Kongl. Majit, i underdånighet anhållit, att nådig framställning måtte till Rikets nu församlade Ständer aflåtas, om något understöd af statsmedel för sökanden och hennes två ogifta och sjukliga döttrar, hvarvid medelst handlingar, som funnos ansökningen bifogade, och till stöd derför åberopades, blifvit ådagalagdt, att Öfverste Bruncrona i lifstiden, född år 1802, ingått i rikets tjenst år 1819 såsom Fänrik vid Svea Lif garde och derstädes blifvit, grad för grad, befordrad, slutligen år 1853 till Öfverstelöjtnant och Förste Major; att han derjemte vunnit anställning år 1830 såsom Ordonnans-officer hos dåvarande Kronprinsen och 1848 såsom Adjutant hos Hans Majit numera framlidne Konung Oscar I samt varit förordnad till ledamot i särskilda Kommittéer för att utarbeta och granska förslag till exercis-reglemente för regementena till fots; att Bruncrona år 1856 blifvit utnämnd till Öfverste och Chef för Wermlands regemente, men löga mer än två år derefter, den 21 Februari sistförflutne år, aflidit, efterlemnande ofvannämnda enka och med henne två oförsörjda döttrar, Eva Maria Chailotta, född år 1831, samt Ebba Elisabeth Lövåsa, född år 1848; samt att dessa, enligt vederbörande presterskaps intyg, föra en hedrande vandel, men lefva i behöfvande omständigheter, hvilket äfven bekräftades deraf, att behållningen af den aflidnes qvarlåtenskap vore i bouppteckningen upptagen till endast 117 Ridr 8 öre Runt; och ehuru, såsom sökanden tillika uppgifvit, hon, på grund dels af mannens i lifstiden gjorda inbetalningar och dels af sterbhusets medellösa ställning, kommit i åtnjutande af årliga pensioner och understöd till sammanlagdt belopp af 975 Ridr Runt, hvaraf likväl betydligaste delen syntes vara af mera tillfällig beskaffenhet, har dock Kongl.
Majit, enär dessa understöd i allt fall, såsom sökanden äfven anfört, icke lemuade medel till en någorlunda tillräcklig bergning för henne och hennes två ofvannämnda döttrar, vid sådant förhållande och med Stats-Utskottets Utlåtande N:o 152.
29 afseende jemväl på Öfverste Bruncronas städse ådagalagda utmärkta redbarhet och skicklighet i de åt honom uppdragna värf och befattningar, behagat i nåder föreslå, att Rikets Ständer måtte på allmänna Indragnings-staten anvisa för merbemälde
Öfverstes enka och tvänne döttrar en årlig pension af 200 R:dr för hvardera eller tillsammans Sexhundra R:dr R:mt, att utgå så länge de ogifta förblifva.
Afven genom enskild motionär är framställning gjord om understöd åt Öfversten Bruncronas enka och oförsörjda döttrar, i det nemligen Friherre A. G.
Leijonhufvud, uti en hos Ridderskapet och Adeln väckt motion, för dem föreslagit enahanda pension, som blifvit uti den Kongl.
Propositionen begärd; varande af motionären till stöd för denna framställning, utom annat, sorn redan är anfördt, i afseende å det understöd till belopp af 975 R:dr, hvaraf Öfverstinnan Bruncrona för närvarande vore i åtnjutande, meddelad den upplysning, att af samma belopp 75 R:dr utginge från Arméens Pensionskassa, 100 R:dr från Riddarhuset, 200 R:dr från Invalidfonden, efter ansökning som borde årligen förnyas, samt återstående 600 R:dr från enskild person, som utlofvat att dermed tillsvidare bistå.
Utskottet kan väl icke förneka, att Öfverste Bruncrona i lifstiden genom sin verksamhet i Statens tjenst förvärfvat billiga anspråk på ett sådant erkännande från det allmännas sida, att hans efterlemnade familj icke bör utan hjelp öfverlemnas åt nöd och fattigdom; men Utskottet har emellertid icke kunnat förbise, att, enligt hvad upplyst blifvit, Öfverste Bruncronas enka redan är i åtnjutande af ett årligt understöd, som, tillbeloppet utgörande 975
R:dr och sålunda större än hvad mången annan uti en med hennes jemförlig samhällsställning har att uppbära, synes vara tillräckligt för en nödtorftig bergning; — och om äfven detta understöd, såsom till en del af mera tillfällig beskaffenhet, icke kan vara för hennes återstående lifstid med säkerhet att påräkna, har Utskottet likväl under närvarande förhållanden ansett sig icke kunna för bemälda enka tillstyrka beviljandet af något särskildt bidrag af allmänna medel; — hemställande i följd häraf Utskottet, det Rikets Ständer måtte förklara sig icke finna skäl att till Kongl.
Maj:ts i omtörmälda hänseende gjorda nådiga framställning lemna bifall. 27:o.
Med förmälan, hurusom Fröken Sophia Pauli, dotter af framlidne General-löjtnanten m. m. Wilhelm Mauritz Pauli, vid en ålder af 71 år vore i den betryckta ställning, att hon för sitt lifsuppehälle nödgades anlita enskild välgörenhet, har, genom cn hos Ridderskapet och Adeln väckt motion, Grefve C. G. Kalling föreslagit, att Rikets Ständer, såsom en gärd af aktning åt minnet af General-löjtnanten Pauli, hvilken, en af de utmärktaste deltagarne i 1788 års krig, hufvudsakligen bidragit till Svenskarnes seger vid Walkiala och, i egenskap af Öfverbefälhafvare, slagit Ryssarne vid Keltis baracker, samt sålunda gjort sig af fäderneslandet väl förtjent, måtte bevilja hans bemälda dotter en årlig pension till belopp af 400 R:dr.
I betraktande af framlidne General-löjtnanten Paulis förtjenster såsom krigare samt den nödställda belägenhet, hvari, enligt motionen bilagde intyg af läkare och pastor, denne utmärkte officers åldriga dotter genom armod och sjukdom sig befinner, får Utskottet, med erinran att i andra dylika fall tillförene af Rikets Ständer beviljats understöd och pensioner vanligen till belopp af 300 R:dr, tillstyrka, 30 Stats- Utslcottets Utlåtande N:o 152. att General Paulis dotter, Sophia Pauli, måtte å allmänna Indragnings-staten uppföras till en årlig pension af 300 R:dr, att utgå så länge hon ogift förhlifver. 28:o.
Hos samma Höglofliga Riks-Stånd har genom en af Herr S. G. von Troil yäckt motion framställning skett om beviljande af ett årligt understöd åt aflidne Kommendanten i Malmö, Öfversten och Kommendören af Kongl. Maj:ts Svärdsorden m. m. Garl Johan Ströms enka; varande vid motionen bilagd bemälde Öfverstes tjenste- och merit-förteckning, deraf motionären i korthet meddelat följande: att Ström, som år 1783 vid en ålder af endast 8 år utnämndes till Kornett vid Bohusläns lätta dragoner och år 1789, såsom 14-årig yngling, crliöll sitt första blodsdop vid Elgöns intagande i Finland, deltagit i 33 mer eller mindre betydliga sammandrabbningar med fienden.
Vid firandet den 28 April 1858 af sitt 75-åriga tjenstejubileum såsom officer hade Öfverste Ström, redan långt förut hedrad med Kommendörsgraden af Kongl. Svärdsorden, blifvit af Hans Maj:t Konungen hugnad med en alldeles egen dekoration, att i Svärdsordens färger bäras kring halsen.
Denne utmärkte krigares enka befunne sig nu, vid en ålder af 76 år och sjuklig, i ganska knappa omständigheter; ty ehuru den efter honom förrättade bouppteckningen, deraf ett bestyrkt transsumt var motionen bilagdt, upptoge boets behållning till 7,513 R:dr 51 öre, vore dock dervid att märka, att uti berörda tillgång inginge åtskilligt bohag, som enkan måste bibehålla, och att återstoden utgjordes af en till betydligt belopp intecknad stadsfastighet, hvilken, enligt testamente, icke finge afyttras, så att Öfverstinnan Ström icke kunde anses deraf hemta annan inkomst än fri bostad och således hade föga eller intet öfrigt för lefnadskostnadens bestridande.
På grund af dessa förhållanden och med uttalande af den öfvertygelse, att Rikets Ständer, af skyldig erkänsla för Öfverste Ströms ådagalagda tapperhet och städse visade fosterlandskärlek samt jemväl i öfrigt för fäderneslandet hedrande vandel, skulle låta sig angeläget vara att tillse, det hans åldriga enka icke måtte komma att lida nöd, har motionären föreslagit, att en årlig pension å 500
R:dr måtte henne tillerkännas.
Stats-Utskottet finner äfven för sin del de anförda omständigheterna påkalla att — såsom ett uttryck af högaktning för det sätt, hvarpå Öfverste
Ström åt fäderneslandets tjenst offrat ej blott sin ungdoms och mannaålders, men äfven ålderdomens ännu mot slutet af den långa lefnadsbanan ovanligt verksamma krafter, — Rikets Ständer böra bereda hans efterlemnade enka, som jemväl är till framskriden ålder kommen, erforderlig lindring i näriugsomsorgerna för hennes återstående dagar; men, vid det förhållande att, såsom upplyst blifvit, Öfverstinnan Ström icke är alldeles utan egna tillgångar, samt hon dessutom från Arméens Pensionskassa och möjligen äfven från andra fonder torde hafva något understöd att påräkna, har Utskottet ansett, att det underhåll från allmänna Indragningsstaten, som må för henne ifrågakomma, skäligen kan, i öfverensstämmelse med hvad under liknande omständigheter förut egt rum, bestämmas något lägre, än motionären föreslagit; och hemställer af sådan anledning Utskottet, att en årlig pension å 400 R:dr måtte å allmänna Indragnings-staten uppföras för Öfversten m. m. C. J. Ströms enka, Johanna Sofia Damm. 29:o.
Vidare har hos Ridderskapet och Adeln Herr J. P. Lefrén anhållit om anvisandet af en årlig pension å 400 å 500 R:dr för nyligen aflidne Intendenten Stats-Utskottets Utlåtande N:o 152. 31 öfver Arméens utredningsförråd i Stockholm, Öfverste-löjtnanten och Riddaren at Kongl. Maj:ts Svärds-Orden Otto Magnus von Fieandts enka, Hodvig von Fieandt, född Aminoff, som, enligt hvad motionären förmält, jemte frenne oförsörjda barn, befunne sig i knappa, om icke torftiga omständigheter; varande af motionären i öfrigt, för att ådagalägga, det minnet af Öfverste-löjtnanten von Fieandt icke vore oförtjent af Rikets Ständers välvilja, i afseende å von Fieandts lefnadsomständigheter hufvudsakligen anfördt, hurusom han, till börden härstammande från Finland och alltifrån början af sin tjenstemannabana, don han vid 16 års ålder anträdde såsom Officer vid ett inhemskt regemente, alldeles utan egna medel, med den utmärkelse deltagit i 1813 och 1811 års tyska och norska fälttåg, att han blifvit hedrad med guldmedaljen för tapperhet i fält.
Hans bemödanden efter fälttågens slut, att kunna utan skuldsättning lifnära sig, kunde lyckas endast genom umbäranden af alla slag, men blefvo dock sedermera i betydlig mån underlättade, dels genom den anställning han år 1821 erhöll såsom adjutant hos Presidenten i Kongl.
Krigs-kollegium med årligt arfvode af 240 R:dr B:ko, dels ock förnämligast genom de sommarkommenderingar till tjenstgöring vid topografiska kåren, i hvilka han under sammanlagdt 13 år deltagit.
År 1833 förordnad att bestrida de Intendenten öfver Arméens utredningsförråd tillhörande göromål, blef han påföljande år dertill utnämnd och konstituerad; och hade von Fieandt, som intill sin lefnads slut innehaft denna ansvarsfulla och mödosamma befattning, under utöfningen deraf, såsom Rikets Ständers Herrar Revisorer nogsamt haft tillfälle erfara, ådagalagt den sällsynta ordentlighet, redbarhet och nit, som under hela hans tjenstetid, utgörande sammanlagdt 47 år, städse utmärkt honom.
Ehuru Öfverste-löjtnanten von Fieandt tillbringat en lång tid i Statens tjenst, anser emellertid Utskottet att han, som alltifrån år 1833 till sin nyligen inträffade död innehaft
Intendents-befattningen vid Arméens utredningsförråd, genom de mod denna befattning förenade aflöningsförmåner torde hafva åtnjutit skälig vedergällning för de samma tjenst åliggande göromål; — och enär, enligt den efter von Fieandt förrättade bouppteckning, behållningen i boet belöpte sig till den icke obetydliga summan af 15,800 R:dr samt von Fieandts efterlemnade enka, som jemväl torde hafva något bidrag till sitt uppehälle från vederbörande Pensionskassor att påräkna, sålunda kan antagas vara för sin nödtorftiga bergning betryggad, har Utskottet icke funnit skäl att förevarande motion till bifall hos Rikets Ständer förorda. 30:o.
Uti en jemväl hos Ridderskapet och Adeln vackt motion, angående årligt understöd åt aflidne Öfverste-löjtnanten Nils Harald Alcersteins efterlemnade enka och barn, har Herr JR. G.
Gripenberg, med hvilken Herrar G. M.
Stjernsvärd, G. Printzensköld jemte andra ledamöter af det Ilöglofliga Ståndet sig förenat, i afseende å bemäldo Akersteins lefnadsomständigheter meddelat, att han, som började sin militäriska bana vid artilleriet, med detta vapen deltog i Pommerska kriget, derunder lian föll uti én flerårig fångenskap, efter hvars slut Åkerstein, i ändamål att på praktiskt sätt genomgå allt hvad till kavalleri-tjenstgöring hörde, i egenskap af indelt hussar flera år tjenade vid Smålands bussar-regemente samt någon tid äfven vid utländskt kavalleri.
Sedermera befordrad till Ryttmästare och slutligen till Öfverste-löjtnant i General-staben och Kommendant å Waxholms fästning, hade Åkerstein, för att så väl genom studier som militärisk sammanlefnad och praktisk handläggning bilda sig till skicklig krigare, med ringa tillgångar företagit 32 Stats-Utslcottets Utlåtande N:o 152. flera utländska resor.
Åt hvarjehanda nya uppfinningar, såsom för kanoners antändning, för gevärskonstruktion, för hästmundering, för packning, med flera till militäryrket hörande planer, hade Åkerstein sålunda egnat en verksamhet, som, om den än icke krönts med den framgång, hans rastlösa och oegennyttiga bemödanden så väl förtjenat, dock tvifvelsutan haft ett gagnande inflytande på militäryrkets utbildning i vårt land.
Vid sin den 24 Oktober 1853 inträffade död, hade Åkerstein, sorn icke varit i tillfälle att förvärfva någon förmögenhet, efterlemnat sin enka jemte fem barn, deraf 4 minderåriga döttrar, nästan utan alla tillgångar för sitt uppehälle; och då enkefru Åkerstein, hvilken af en elakartad gikt i händer och fötter samt ögon alldeles oförmögen att sig och sina behöfvande döttrar försörja, sålunda och med afseende å hennes aflidne mans förtjenster syntes vara ett värdigt föremål för Rikets Ständers välgörenhet, har motionären föreslagit, att henne och de oförsörjda barnen måtte beviljas en årlig pension å 600 R:dr.
Dessa uppgifter i afseende å enkefru Åkersteins genom medellöshet och ännu fortfarande sjukdom iråkade nödställda belägenhet äro genom motionen bilagde utdrag af bouppteckningen efter hennes man samt intyg af läkare och pastor vederbörligen bekräftade; — och har Utskottet i de särdeles ömmande omständigheter, som uti förevarande fall sålunda sig förete, ansett sig ega skälig anledning att tillstyrka, det en årlig pension till belopp af 400 R:dr måtte för Öfverstelöjtnanten Åkersteins enka, Johanna Christina Engström, på allmänna Indragnings-staten uppföras. 31:o.
Med förmälan, hurusom aflidne Kapitenen vid Kongl. Wermlands Fältjägare-regemente Göran Gustaf Ugglas efterlemnade enka Maria Antoinetta Uggla, född Friherrinna Hjerta, sedan längre tid tillbaka icke haft annan tillgång för sin och sina barns nödtorftiga utkomst att påräkna, än dels ett understöd å 54 R:dr, som från allmänna anslaget för fattiga militär-enkor henne tilldelats, dels 45 R:dr, som hon erhållit i gratifikation från det å Riks-statens 7:dc Hufvud-titel uppförda anslaget till extra utgifter, samt sålunda befunne sig uti en med afseende å sin bergning högst bekymmersam belägenhet, har hos Ridderskapet och Adeln Herr C.
Gyllenram föreslagit, att henne måtte beviljas en årlig pension å 600 R:dr; varande till stöd för denna framställning af motionären, angående Kapitenen Uggla’s verksamhet i Statens tjenst, meddeladt, att han, som föddes år 1784 och inträdde i krigstjenst 1804 samt den 8 Maj 1810 befordrades till Kapiten, bevistat fälttågen år 1807 i Pommern samt 1808 och 1809 i Norge, derunder han ådagalagt sådane prof på tapperhet, att han, efter att i affären vid Owerud år 1808 hafva erhållit kontusion, samma år hugnades med medaljen i guld samt påföljande år med Kongl. Maj:ts Svärds-orden, samt att Uggla den 7 Januari 1812 erhållit nådigt afsked och, efter att år 1815 åter hafva inträdt i krigstjensten, med döden afgått år 1818.
Ehuru Kapiten Uggla således icke varit i Statens tjenst längre tid, än omkring 10 år, har dock Utskottet, vid det förhållande, att han med erkänd utmärkelse deltagit i tvänne fälttåg, ansett hans i nödställd belägenhet varande åldriga enka böra komma i åtnjutande af något ytterligare bidrag för sitt uppehälle under återstående dagar; — hemställande derföre Utskottet, att Kapitenen Uggla’s enka, Maria Antoinetta Hjerta, måtte å allmänna Indragnings-staten erhålla en årlig pension af 200 R:dr. 32:o. Stats-Utskottets Utlåtande N:o 152. 33 32:o. Inom Preste-Ståndet har Prosten Ljunggren, genom derstädes väckt motion, anhållit om en årlig pension å 200 R:dr för enkan efter aflidne Kapitenen vid Kongl. Göta artilleri-regemente, Majoren i Arméen och Riddaren af Kongl. Svärds-Orden Arwid Lönnroth, hvilken, enligt hvad motionären anfördt, vid sin för kort tid sedan timade död vid en ålder af nära 90 år ännu qvarstod i krigstjenst vid det regemente han under icke mindre än 57 år tillhört och der han gjort sig lika känd för insigter, nit och förmåga, som han i allmänhet var för sin redbarhet och ett flärdfritt väsende högt aktad; och får, med afseende å Majoren Lönnroths ovanligt långa tjenstetid samt hans efterlemnade enka Helena Brita Lönnroths, född Bredelius, genom företedt boupptecknings-instrument bekräftade behof af understöd på ålderdomen, Utskottet tillstyrka, att Rikets Ständer måtte å allmänna Indragnings-staten bevilja bemälda enka en årlig pension af 200 R:dr. 33:o.
Uti en hos Borgare-Ståndet väckt motion, angående årligt understöd åt aflidne Brigad-läkaren Doktor Fredrik Christoffer Psilanders döttrar, har Herr A.
Grenander—jemte erinran, hurusom Psilander i lifstiden med nit och trohet tjenat Staten i 26 år, derunder han, bland annat, på ett verksamt sätt deltagit uti Norska och Tyska fälttågen samt bevistat drabbningarne vid Grossbeeren, Dennewitz, Rosslau och Leipzig, hvarförutom han äfven utmärkt sig såsom vetenskapsman, i det han utgifvit flera medicinska verk af icke ringa värde — vidare förmält, att Psilander, då han år 1834 under utöfvandet af sin tjenst med döden bortgick, efterlemnade i fullkomligt armod fyra barn, 2 söner och 2 döttrar, af hvilka de sednare, till följd af sjuklighet alldeles oförmögna att sig sjelfva försörja, ännu vore i stort behof af understöd, särdeles den ena, som saknade sina sinnens fulla bruk.
På grund häraf och då Psilanders bemälda döttrar, af hvilka Julia Fredrika vore född den 15 September 1828 och Emma Augusta den 30 September 1830, icke hade någon annan pension att uppbära, än ett understöd af 12 R:dr B:ko hvardera årligen, som från Arméens Pensionskassa dem tillkommer, har motionären föreslagit, att Rikets Ständer, såsom ett erkännande af deras aflidne faders förtjenster, måtte bevilja Doktor Psilanders begge döttrar ett årligt underhållsbidrag å 150 R:dr för hvardera.
I betraktande af de anförda förhållandena och då den belägenhet, hvaruti, enligt hvad motionen bilagde intyg af läkare, pastor m. fl. innehålla, aflidne Doktor Psilandei-s döttrar, Julia Fredrika och Emma Augusta, genom sin fattigdom och sjuklighet sig befinna, synts Utskottet särdeles behjertansvärd, har Ut* skottet ansett sig böra hemställa, att å allmänna Indragnings-staten måtte för dem hvardera uppföras en årlig pension till belopp af 150 R:dr, att utgå så långe do förblifva ogifta. 34:o.
Genom remiss från Ridderskapet och Adeln har Utskottet fått emottaga en af Friherre F. Wrede väckt motion, deruti förmäles, att Redogöraren och Kamereraren vid Carl Gustafs stads gevärsfaktori Anders Christoffer Nicolai, som i olika befattningar tjenat Kongl. Maj:t och Kronan under 32 år och sednast under 19 år med drift och skicklighet bestridt den honom anförtrodda tjensten vid nämnda gevärsfaktori, vid sitt under nästlidne
Mars månad timade frånfälle efterlemnat en till åren kommen sjuklig enka och en äfvenledes sjuklig dotter, nästan utan tillBih. till B.
Fröt. 1859 & 1860. 4 Sami. 1 A/d. 2 Band. 25 Haft. 5 34 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 152. gängar för bestridande a1 deras framtida underhåll, ty, enligt hvad motionen bilagdt utdrag af bouppteckningen utvisade, uppgick boets behållning till endast 181 R:dr 62 öre; — Och har, med anledning at dessa bevekande omständigheter, motionären hemställt, att Rikets Ständer måtte bevilja bemälde Nicolaus enka Charlotta Sophia Nicolai, född Neosander, en årlig pension, den motionären föreslagit till 450 R:dr.
På grund af de i motionen åberopade, genom dervid bifogade intyg vederbörligen styrkta uppgifter, har Utskottet ansett, att äfven aflidne Kamereraren Nicolaus enka bör komma i åtnjutande af något understöd, men att detta dock skäligen kan bestämmas något lägre, än motionären äskat; — och får, i anledning häraf, Utskottet föreslå, att Kamereraren Nicolaus enka, Charlotta Sophia Neosander, å allmänna Indragnings-staten tilldelas en årlig pension af 300 R:dr. 35:o.
Med afseende på den långa tid framlidne Stats-rådet och Chefen för Sjöförsvars-departementct Carl Hans
Ulner tillbragt i Statens tjenst, hvilken ett genom dermed förknippade ansträngningar förstördt helsotillstånd nödgat honom att lemna, de många förtroende-uppdrag, som under tjenstetiden blifvit honom gifna, samt hans på flerfaldigt sätt vitsordade förtjenster och värde såsom embetsman, har Kongl. Majk föreslagit att bemälde
Stats-råds i högst bekymmersamma ekonomiska omständigheter efterlemnade enka, Sofia Charlotta Holm, hvilken, med ännu oförsörjda söner, efter sin man endast egde att från Amiralitets-Krigsmanskassan uppbära ett årligt gratial af 480 R:dr R:mt, måtte på allmänna Indragnings-staten erhålla årlig pension af 1,000 R:dr; — och får Utskottet, i betraktande af hvad Kongl.
Majk till stöd för den nådiga framställningen anfört, tillstyrka, att den för Stats-rådet Ulners enka begärda pension må af Rikets Ständer beviljas. 36:o.
Uti en till Rikets Ständer den 30 sistlidne Mars aflåten nådig Proposition (N:o 106) har Kongl. Majk behagat meddela, hurusom, sedan Kapiten-löjtnanten vid Kongl. Majks flotta med Usta klassens lön Johan Henrik Stålhammar, i följd af iråkad sinnessjukdom, under nära tvänne år varit till tjenstgöring alldeles oförmögen, hans lagligen tillförordnade förmyndare, uti ingifven skrift, hos Kongl. Majk för Stålhammar i underdånighet sökt nådigt afsked från innehafvande Kapiten-löjtnants-beställning, under förbehåll, bland annat, att bemälde hans myndling blefve för sin återstående lifstid försäkrad om tillgodonjutande af ett hans nu egande löneförmåner, efter afdrag af inqvarterings-penningarne motsvarande pensionsbelopp; i hvilket afseende vid den underdåniga ansökningen blifvit, jemte andra erforderliga handlingar, bilagde vederbörliga prest- och läkarebetyg, deraf inhemtades, att Stålhammar, född 1808, med hustru och trenne sjukliga barn, befunnes stadd i ytterst torftiga lefnadsvilkor, samt att han för sin sinnesrubbning allt sedan den 22 Juli 1858 utan framgång vårdats å Wexiö hospital, äfvensom genom Direktionens för Amiralitets-Krigsmanskassan öfver ansökningen infordrade underdåniga utlåtande blifvit utredt, att Stålhammar, som tjent med lön från och med den 1 October 1830 och sedermera till kassan erlagt stadgade afgifter, således med ingången af nästkommande Oktober månad blefve berättigad att derifrån undfå pension, hvilken dock, enär han då ännu icke uppnått 55 års lefnadsålder, till en början icke kunde, om tillgång i kassan funnes, utgå med mera än tre Stats- Utskottets Utlåtande N:o 152. 35 fjcrdedelar, elior 810 R:dr R:mt, af den för hans lönegrad, enligt nu gällande stadganden, till 1,080 R:dr samina mynt bestämda pensionssumma.