Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Så är kavajen eller kapprocken för indelningen i Blekinge och Södra Möre härad af Calmar län ej en ovilkorligen bestämd beklädnadspersedel, utan heter det om densamma i roteboken, att, då den ”på olika sätt och icke alltid af rusthållaren presteras, vill Kongl. Majit låta bero vid hvad hvarje båtsman med sina ”rusthållare derom vid antagningen öfverenskomma,” hvadan äfven högst få båtsmän af kompagnierna i nämnda provins och härad äro med kavajer försedde.
Det händer icke så sällan, att, ehuru kläder af blå färg begagnas af nästan hela båtsmanshållet, en och annan rusthållare ej beqvämar sig till den obetydliga tillökning i kostnader, som genom färgningen till blått uppkommer, utan består båtsmannen grå kläder.
Kappsäcken är af många slag och olika beskaffenhet.
I Blekinge har den 8 Stats- samt Allm.
Besv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 12. ej blifvit bestådd förr än efter upphörande af den s. k. dubbla kojen, hvilken motsvarade både koj och kappsäck.
Halsdukens beskaffenhet är olika bestämd, och till hufvudbonad lemnäs stundom hatt, stundom mössa, äfvensom det företer sig det förhållande, att i Blekinge rusthållarne ej äro skyldige att i fredstid lemna sina båtsmän hufvudbonad, då de bestå dem blå kläder.
En annan omständighet, hvarå jemväl uppmärksamheten bör fästas, är skilnaden emellan utredningspersedlar, som bestås vid båtsmannens kommendering eller uppfordring, och beklädnads-persedlarne.
De förra äro kapprock samt kappsäck af segelduk, skinn eller väf; de sednare bestå deremot af tröja, väst med ärmar och långbyxor af vallmar, halsduk af lärft, hatt, läderskor, ullstrumpor och skjortor.
Efter att sålunda hafva redogjort för skillnaden uti sättet för utgörandet af båtsmans-beklädnaden på olika orter, öfvergå Utskotten till det yttrande i ämnet, som det tillhörer Utskotten att afgifva.
Att båtsmans-beklädnaden i sitt nuvarande skick icke är ändamålsenlig, och alt den svenska båtsmannen ej är beklädd på ett sätt, som tillfredsställer ens det minsta billiga anspråk i detta hänseende, torde vara så kändt, att Utskotten icke tro sig behöfva ingå i någon utförligare uppgift derom.
De anse sig likväl ej böra underlåta att fästa uppmärksamheten vid de väsendtligaste olägenheterna af båtsmännens vanliga beklädnad.
Om man äfven vill lemna å sido det mindre prydliga i samma beklädnad, och det förhållande, att ibland båtsmännen man stundom finnér en och annan klädd i grå kläder, då deremot de liesta begagna kläder af blått vallmar, så framställa sig dock andra vigtigare förhållanden, som ådagalägga den nuvarande beklädnadens oljenlighet.
Tröjan, byxorna, västen och kapprocken äro vanligen af vallmar.
De krympa af väta och blifva då icke tillräckligt stora, utan hindra båtsmannen att ledigt röra sig.
Vallmar motstår också mindre val regn och genomblötes snart deraf.
Under sommaren eller i ett varmare klimat har sjöfolket ock af nöden svalfire och mera tjenliga kläder än dem, som af vallmar tillverkas.
Dessa olägenheter hafva ock, efter hvad förenämnde kommitterade upplyst och Utskotten jemväl känna, föranledt ett förhållande, som tillfyllest ådagalägger behofvet af en förbättrad beklädnad för båtsmännen.
Under kommenderingar på fartyg, som besöka främmande länder, hafva nemligen båtsmännen nödgats använda en del af sin aflöning eller ock låta någon del af sin matportion innestå för att såmedelst förskaffa sig tillgång till inköpande af kläder, någorlunda motsvarande hvad behofvet kräfver och hvad andra natiiner bestå sitt sjöfolk.
Men äfven sättet för utgörandet af båtsmännens beklädnad är i flera delar olämpligt.
Vid 1840 och 1841 årens riksdag fastades uppmärksamheten af en ledamot inom hederv, Bonde-ståndet vid de ofta förekommande svårigheterna för rote^ intressenter Stats- samt Allm, Besv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 12. 9 intressenter uti hemman, klufna i många och små delar, att utreda och i förhållande till hemmantalens storlek fördela de till båtsmans-beklådnaden hörande serskilda persedlarne; hvadan samma ledamot föreslog, att, till undvikande af berörda svårigheter samt till beredande af mera öfverensstämmelse och likhet i båtsmännens drägt, kronan måtte öfvertaga bestyret att förse båtsmännen med klädespersedlar, emot betalning af rotehållarne efter det i markegångs-taxorna utsatta pris å samma persedlar; och var det just till följe af denna motion, som Rikets Ständer i underdånig skrifvelse den 13 Februari 1841 hos Kongl. Maj:t framställde den anhållan, hvarom här ofvan blifvit nämndt.
Då nu, såsom Utskotten ådagalagt, icke allenast den nuvarande beklädnaden är mindre tjenlig för båtsmannen, som, då han uppkallas till rikets tjenst, har skäliga anspråk på att blifva försedd med en ändamålsenlig klädsel, utan äfven sättet för beklädnadens utgörande är mindre väl ordnadt; så måste i begge dessa hänseenden sådana förändringar verkställas, som, utan att öka den börda, som rust- och rotehållare af roterings-besväret vidkännas, bereda rättelse uti de svårigheter och olägenheter, hvilka Utskotten här ofvan antydt.
Hvad sjelfva de egentliga beklädnads-persedlarne angar, så anse Utskotten det vara uppenbart, att, med förutsättande af en för båtsmännen ändamålsenlig beklädnad, denna skulle blifva betydligt dyrare, om rusthållarne sjelfve droge försorg om dess anskaffande, än om kronan för hela båtsmanshållet toge bestyr dermed; ty det är gifvet, att materialierna, uppköpta i större partier, skulle erhållas för bättre pris, än om de inhandlades styckevis.
Det är ock af sådan anledning, som Utskotten, lika med Kongl. Maj:t, anse kronan böra öfvertaga bestyret med anskaffningen af den egentliga båtsmans-beklädnaden, såsom ländande såväl det allmänna som båtsmannen och hans rust- och rotehållare till fördel.
Deremot torde rust- och rotehållarne sjelfve fortfarande in natura böra lemna skjortor, strumpor, skor och kappsäck.
Dessa persedlar kunna nemligen ofta tillverkas utaf dem eller deras husfolk, af materialier, som fås af hemmanens afkastning, och en lindring beredes derigenom i afseende å den kontanta utgiften.
Kronan undgår ock besväret med dessa persedlars anskaffande och omsorgen för deras förvarande, och dessutom behöfva båtsmännen begagna dem vid resan från deras hem till den station, der de skola samlas.
Utskotten kunna dock icke dela den åsigt, att för vinnande af ändamålet oinförmälda af Kongl. Maj:t föreslagna åtgärd i fråga om båtsmans-beklädnadens öfverI ägande, bör ovilkorligen bero på en allmän öfverenskommelse med hela båtsmanshället, och förfalla, derest en sådan allmän öfverenskommelse ej kan träffas.
Väl Bilt. till R.
Prot. 1817 § 1848. 4 Sami. 2 Afd. 2 Haft. 8 10 Stats- samt Allm. Besv.- och Elcon.-Utskottens Betänkande, N:o 12. skulle flera olägenheter blifva en följd af endast en partiel öfverenskommelse, och, utom andra sädana, jemväl den, att den ena båtsmannen blefve olika eller sämre beklädd än den andra, hvilket skulle alstra missnöje hos de i detta fall sämre lottade; men farhågan för dessa olägenheter bör icke, efter Utskottens tanka, föranleda för rotehållarne, emot deras vilja, ett åläggande, som icke är öfverensstämmande med knekte-kontraktens innehåll.
Utskotten kunna derföre icke tillstyrka bifall till Kongl. Maj:ts förslag, att öfverenskommelsen uti ifrågavarande hänseende skall vara allmän inom hela båtsmanshåll, eller frågan i annat fall förfalla, utan anse, att det må bero af rust- eller rote-hållarnes egen fria vilja att derpå ingå eller ej.
Enligt det af förenämnde kommitterade afgifna underdåniga utlåtande, hafva vid utlysta sammanträden med rust- och rote-hållarne inom båtsmanshållet, som utgör 5,694 rotar, 3,862 önskat, att kronan måtte, emot en viss ersättning, öfvertaga beklädnads-bestyret och 167 förklarat sig ej vilja frångå det för närvarande gällande beklädnadssättet, innan Kongl. Majit förelagt dem ett nådigt förslag i ämnet; hvaremot 443 icke uttalat någon önskan om förändring och 1,222 förklarat sig vilja vidblifva hvad i berörda hänseende nu är gällande.
Men, detta sednare förhållande oaktadt, åro dock Utskotten fullkomligt öfvertvgade derom, att med afseende å den lättnad, som skulle uppkomma i utgörandet af beklädnaden, derest kronan, emot de af Kongl. Majit föreslagna vilkor, öfvertoge densamma, högst få, ja kanske ingen, fortfarande skulle hysa någon betänklighet vid att antaga förslaget; och om äfven en eller annan skulle till en början vägra sådant, så skulle han troligen snart derpå ingå, i anseende till den ökade svårigheten för honom att anskaffa båtsman.
Det förekommer härvid en omständighet, i afseende hvarå en bestämmelse är nödig.
Man kan nemligen föreställa sig, att egarne af en rote icke alla äro villiga att ingå öfverenskommelse uti förenämnda hänseende, utan att en eller annan intressent af roten sätter sig deremot.
Sådant bör dock, efter Utskottens tanka, icke föranleda något hinder för öfverenskommelsens träffande, derest pluralitcten af roteintressenterne, beräknadt efter hvarderas andel i roten, är benägen öfverenskommelsen antaga.
För att gifva rust- och rotehållarne upplysning om kostnaden för båtsmännens beklädande och en ledning för omdömet i frågan, anse
Utskotten rust- och rotehållarne böra meddelas uppgifter på de sednaste 10 årens markegångspris samt medelpriset deraf å de persedlar, som bestås båtsmännen i hvarje län, så att vederbörande rote-intressenter må vara i tillfälle att med sakkännedom sjelfve i ämnet fatta ett omdöme.
Att den beklädnad, som af kronan skulle komma att bestås, bör vara bättre än den nuvarande, torde, med afseende å hvad förut blifvit anfördt, vara ett oefter - Stats- saint Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, JY:o 12.
11 gifligt vilkor för den föreslagna förändringen; äfvensom Utskotten, i likhet med hvad Kongl. Majit antydt, anse beklädnaden böra utgå efter en bestämd stat.
Utskotten få vidare yttra, att de till alla delar tillstyrka, hvad Kongl. Majit föreslagit om beklädnadens begagnande viss tid såsom paradbeklädnad vid stationen och till sjöss, samt viss tid som släpbeklädnad, så väl under uppfordring som i landsorten, äfvensom att den derefter blir båtsmannens tillhörighet och får af honom nyttjas till arbetskläder, samt att rust- och rote-hållarne icke böra besväras med beklädnadens förvarande uti rotekista.
Beträffande frågan om den ersättning till kronan, som de rotehållare, hvilka antaga ofvanberörda öfverenskommelse, böra erlägga, så skulle väl ©tvifvelaktigt en minskning uti kostnaden för beklädnads-skyldighetens utgörande uppkomma för samma rotehållare derigenom, att de, på sätt Kongl. Majit föreslagit, endast erlade fyra femtedelar af beklädnads-kostnaden; men utom det, att rust- och rotehållarne, så mycket omständigheterna det medgifva, böra åtnjuta lindring uti roterings-bördan, torde den uppoffring, som å statens sida blefve en följd af båtsmans-beklädnadens öfvertagande, efter de föreslagna grunderna, väl förtjena att göras.
Utskotten, som dock anse, att, under krigstid, rotehållarne böra ersätta fulla värdet af båtsmännens beklädnad, få derföre tillstyrka Kongl.
Majits förslag, att kronan må öfvertaga båtsmans-beklädnaden, emot det att rust- och rotehållare erlägga i fredstid en kontant ersättning till kronan, svarande emot fyra femtedelar af kostnaden för de beklädnads-persedlar, hvilka kronan består, efter medium af sednaste tio års markegång i hvarje län, men i krigstid full ersättning efter enahanda grund.
Vidkommande härefter det förslags-anslag, som Kongl. Majit för ändamålet äskat, eller tjugoåtta tusen ridr biko, så få Utskotten först upplysa-, alt indelningsbåtsmännen utgöra 2,301 och roterings-båtsmännen 3,393 man; att för denna styrka, tillsammans 5,694 man, en fullständig beklädnad skulle, efter ett pris af trettiotvå riksdaler per man, uppgå till en kostnad af 182,208 ridr banko; att likvist en sådan summa icke skulle vara för närvarande behöflig, enär endast omkring en tredjedel af båtsmanshållet i fredstid uppfordras, så att blott en tredjedel af hela kostnaden behöfver årligen anskaffas eller för 1,898 man ett belopp af 60,736 ridr banko, att, enligt hvad förenämnde komiterades utlåtande vid handen gifver, för åvägabringandet af den föreslagna förändringen skulle, utom rust- och rotehållares årliga bidrag med fyra femtedelar af den egentliga beklädnads-kostnaden, hvilka bidrag, beräknadt efter markegångsprisen för åren 1834 till och med 1843, utgöra tillsammans 32,558 ridr 6 sk., erfordras en summa af omkring 28,000 ridr banko.
Då det likväl icke ännu kan förutses, till huru stor del rust- och rotehållare vilja på förslaget ingå, kunna Utskotten endast så till vida tillstyrka beviljandet af 12 Stats- samt Allm. Bese.- och Elcon.-Utskottcns Betänkande, iV.-o 12. berörda anslag, som detsamma må erfordras för beklädnaden af det antal båtsmän, hvilkas rust- och rotehållare antaga det förslag, som här ofvan är omnämndt.
I enlighet med hvad Ulskotten sålunda yttrat, fö Utskotten alltså tillstyrka: att Rikets Ständer, för sin del, medgifva, att staten öfvertager bestyret med anskaffningen af den egentliga båtsmans-beklädnaden, men alt rustoch rotehållare hädanefter som hittills lemna sina båtsmän skjortor, strumpor och skor samt kappsäck 5 att kontrakter i sådant afseende må ingås med rust- och rotehållarne, med iakttagande dervid, att pluraliteten af hvarje rotes delegare, beräknadt efter hvar och ens andel i roten, eger härutinnan bestämma; dock att dessa kontrakter gälla endast så länge det för båtsmans-beklädnaden erforderliga anslag af staten fortfar, men att om detsamma upphörer, rust- och rotehållare inträda i sin närvarande skyldighet i afseende å båtsmans-beklädnadens utgörande; att Rikets Ständer likväl uttala det anspråk, att den beklädnad, som af kronan kommer att bestås, bör vara bättre och mera ändamålsenlig än den nuvarande, samt utgå efter en bestämd stat, äfvensom att beklädnaden bör begagnas viss tid såsom parad-beklädnad vid stationen och till sjöss samt viss tid såsom släpbeklädnad såväl under uppfordring som i landsorten, hvarefter den blir båtsmannens tillhörighet och får af honom nyttjas till arbetskläder, äfvensom att rust- och rotehållarne icke besväras med beklädnadens förvarande i rotekistan; att vidare Rikets Ständer bifalla, att de rust- och rotehållare, som på ofvanberörda förslag ingå, må erlägga, i fredstid en kontant ersättning till kronan, svarande mot lyra femtedelar af kostnaden, efter medium af nästföregående tio års markegång i hvarje län, för de beklädnads-persedlar, hvilka kronan öfvertager, men i krigstid full ersättning efter markegång; samt slutligen, att Rikets Ständer, i och för ofvannämnda ändamål, anvisa ett förslagsanslag af högst 28,000 r:dr banko årligen, för att i mån af behof användas, allt efter som rust- och rotehållarne på omförmälda öfverenskommelse ingå.
Härvid för Utskottet likväl erinra: att, enligt hvad förut är nämndt, de roteringsbåtsmän, som till årstjenst uppfordras, utom de beklädnads-persedlar, hvilka dem af rotarna tilldelas, af kronan erhålla en fullständig beklädnad vid stationen, äfvensom att indelnings-båtsmännen efter fyra månaders tjenstetid undfå den bestämda beklädnadshjglpen af 1 r:dr 16 sk. banko; att kostnaden derför, som nu utgår af 5:te hufvud-titelns materiel-anslag med omkring 6,000 r:dr, i händelse kronan öfvertager beklädnads - Stats- samt Allm. Bese.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N:o 13.
13 beklädnads-bestyret, på sått Utskotten tillstyrkt, kommer att försvinna, i anseende hvartill stats-bidraget för båtsmännens beklädande skulle kunna med nämnde summa minskas, efter förloppet af tre år, derunder det likväl erfordras, för anskaffande af fullt förråd.
Utskotten sig hafva genom detta utlåtande äfven besvarat ofvannämnde till Utskotten remitterade motioner i ämnet.
Reservationer anmäldes, af herr Schartau, som ansåg sig icke kunna biträda Utskottens betänkande, enär statens tillgångar lör närvarande ej medgåfve permanenta utgifter för andra ändamål, än sådana, som antingen ådagalades vara af stor vigt eller i afseende å hvilka något uppskof ej kunde ega rum, men dertill det ifrågavarande anslaget ej vore hänförligt; samt af herr E. G. Lindström och herr Koch.
Anie. till Exp.-Utsh. den 3 Maj, kl. 11 f. m.
Uttalande, * anledning af väckt fråga om anslag till inrättande af ett folk skolelärare-seminarium i Piteå.
Borgare-ståndet har till Stats-utskottet remitterat en af herr Carl TU.
Bjuhr väckt motion, deruti anföres: att uti nordliga delen af Hernösands stift, hvilket i areal utgör mera än en tredjedel af hela Sverige, ett tillräckligt antal folkskole-lärare saknades; att brist på medel mången gång utgjorde hinder för dem, som dertill ville egna sig, alt nedresa till den aflägsna stiftsstaden Hernösand; att resan dit från Norrbottens län till större delen medtoge det stipendium af Ett Hundrade riksdaler, som konsistorium vore berättigadt att lemna folkskolelärare-elever, samt att således dessa stipendier icke voro för ändamålet af serdeles betydenhet; och har motionären, på grund häraf, löreslagit, att Rikets Ständer måtte anslå medel för inrättandet af ett folkskolelärare-seminarium i staden Piteå, som egde ett dertill med hänseende för Vester- och Norrbottens län serdeles passande läge.
Prot. 1S47 $ 1S4S. 4 Sami. 2 Afd. 2 Haft. 3 14 Stats- samt Allm. Bese.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N:o 13.
Sedan Stats-utskottet för frågans behandling sammanträdt med Allmänna Besvärs- och Ekonomi-utskottet, hafva Utskotten gemensamt tagit densamma i öfvervägande ; men då motionären icke närmare utredt eller ådagalagt, att inrättandet af folkskolelärare-seminarium i Piteå är för folkundervisningens ändamålsenliga gång inom norra delen af Hernösands stift af behofvet påkalladt, och Utskotten icke ega tillräcklig kännedom om alla de förhållanden, hvarå frågan är beroende, för att deri afgifva ett tillförlitligt omdöme; få Utskotten, med afseende jemväl derå, att i sednare tider kommunikationen emellan de nordliga delarna af stiftet och Hernösand blifvit genom ångfarten betydligt lättad, tillstyrka, att herr Bjuhrs förevarande motion icke må föranleda till någon Rikets Ständers åtgärd.
Reservationer anmäldes af herr biskopen Bergman samt af herr Norin. STOCKHOLM 1848, hos J. A. Walldén.
Snus- och R c k ilin ings-Ulskottens Utlåtande, N:o 14.
\ &:o 11.
Auk. lill Exp.-Utsk. d. 19 Maj, kl. 10 f. m.
Utlåtande, angående ersättning åt de personer, sorn förordnas att, i egenskap af Krono-ornbiul, öfvervara bevillningsstämplingen af spelkort.
Sofian, i anledning af en utaf magasinsförvaltare!! G. Röding i underdånighet gjord ansökning om ersättning för det uppdrag, han under 17 års tid innehaft, att vara närvarande vid den inför magistraten i Carlshamn verkställda kortstämpling, Kongl. Maj:t, under förklarande, det Kongl. Maj.t ansäge billigheten fordra, att de personer, hvilka af vederbörande Länsstyrelser förordnas att, i egenskap af krono-ombud kortstämplingen i orterna öfvervara, för detta besvär erhölle lämplig ersättning, medelst nådig skrifvelse af den 7 nästlidne December, till Rikets nu församlade Ständer öfverlemna!, ej allenast att så beskaffad ersättning i allmänhet för framtiden bestämma samt nödiga medel dertill anvisa, utan ock att äfven för den förflutna tiden åt magasinsförvaltaren Röding bevilja skälig godtgörelse; så har Siats-Utskottet, uppå erhållen remiss af högstberörde nådiga skrifvelse, i utlåtande (N:o 28) af den 20 Januari innevarande år, på anförda skäl, afstyrkt bifall till Rödings i berörda afseende framställda anhållan; hvaremot, vidkommande den af Kongl. Maj.t tillika i nåder gjorda framställning, angående bestämmande för framtiden af lämplig ersättning för det besvär, som de till krono-ombud vid kortstämplingen förordnade personer, i följd af sådana uppdrag, måste vidkännas, betnälda Utskott ansett denna del af Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse bora af Statsoch Bevillnings-utskotten gemensamt behandlas.
Till följd häraf hafva Utskotten sammanträdt och tagit i samfäldt öfvervägande sistnämnda fråga; och som Utskotten, i likhet med hvad Kongl. Maj:t behagat i Nåder förklara, funnit någon lämplig ersättning skäligen böra bestämmas för de personer, hvilka, jemlikt Kongl, förordningen den 23 Februari 18i2, böra af vederbörande Länsstyrelser förordnas att, i egenskap af krono-ombud, kortstämplingen i orterna öfvervara, helst ett sådant uppdrag i allmänhet torde kunna anses främmande för desse personers egentliga tjenste - Rih. till R.
Prat. 1817 och 184S.
4 Sami. 2 Afd. 3 Höft. 1 s Stain- och Bevillnings-l tskoltens Utlåtande, TV.-o /4. befattning; så, och jemte det Utskotten härvid bordt fästa Rikets Ständers uppmärksamhet dera, att, sedan Beviilnings-utskottet i dess betänkande, N:o 10, angående stämpling af spelkort och afgiften derför, hemstäilt, att, med bibehållande (ill oförändrad! belopp af bevillningen af spelkort, anhållan måtte hos Kongl. Maj:t göras, att förenämnda Kongl, förordning af den 23 Februari 1842 finge fortfarande tjena till efterrättelse, tre Stånd, nemligen Ridderskapet och Adeln samt Preste- och Bonde-stånden, väl till denna hemställan lemnat bifall, men Borgare-ståndet, hvarest anmärkt blifvit, att det vore olämpligt att med någon sådan hemställan till Kongl.
Maj:t inga, innan förevarande fråga om ersättning åt krono-oiribuden blifvit af Stats- och Bevillnings-utskolten behandlad, återremitterat sagde betänkande, i anledning hvaraf Beviilnings-utskottet kommer att serskildt utlåtande afgifva — hafva Utskotten, som, i afseende å beloppet af den ifrågaställda ersättningen, funnit den af magasinsförvaltare!)
Röding i hans underdåniga ansökning föreslagna beräkningsgrund af ett runstycke för hvarje stämplad kortlek ingalunda vara för högt tilltagen, enär det derigenom uppkommande belopp obetydligt öfverstiger en procent af hvad genom den till 8 sk. för hvarje kortlek bestämda stämplings-afgiften inflyter, ansett sig, med hemtadt stöd jemväl deraf, att Fullmäktige i Rikets Ständers Riksgäldskontor uti deras, med anledning af Rödings merberörda ansökning, afgifna underdåniga utlåtande för sin del funnit nyssnämnda beräkning vara på billighet grundad, böra vördsamt tillstyrka, att de personer, hvilka, jemlikt 7 mom. af Kongl. Majlis nådiga förordning den 23 Februari 1842, böra af Kongl. Majäs befallningshafvande serskildt förordnas att i landsorterna öfvervara bevillnings-stämplingen af spelkort, må från den tid, då den af Rikets Ständer fastställande nya bevillning kommer att vidtaga, ega att, i och för nämnda befattning, utaf de till Riksgälds-kontoret ingående medel för verkställd kortstämpling, tillgodonjuta ett runstycke banko för hvarje kortlek, hvarå dylik stämpling blifvit under deras uppsigt verkstäld; och torde Rikets Ständer, med öfverlemnande till Kongl. Maj:t att bestämma de närmare föreskrifterna härvid, i underdånig skrifvelse anhålla, det Kongl. Maj:t måtte täckas nådig kungörelse i ämnet utfärda.
Stafs- och Bevillnings-Utskottens Utlåtande, N;o 15. 3 H>:o 13.
Ank. till Exp.-Utsk. flen 19 Maj, k t. 10 P. m.
Utlåtande, i anledning af ifrågaställd ersättning åt skeppsombudsmannen vid Stockholms Sjömanshus, J. S. Freese, för uppbörden och redovisningen af det under berörda Sjömanshus hörande sjöfolks kronoutskylder.
Sedan skeppsomhudsmannen vid Stockholms sjömanshus J. S. Fréese hos Kongl. Majit i underdånighet anhållit, att, med afseende å den tid och möda, som erfordrades för uppböiden och redovisningen af det under nämnda sjömanshus hörande sjöfolks kronoutskylder, Kongl.