Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Att denna tillförsel, eller eu af omständigheterne påkallad förflyttning af ett spanmålsupplag från en ort Lill en annan, skulle med större skyndsamhet och mindre kostnad kunna till väga bringas, genom statens, än den enskilda spekulantens försorg, torde jäfvas af snart sagdt all erfarenhet.
Det enskilda intresset har nemligen, i fråga om förslag till beredande af vinst, eller undvikande af löriust, städse visat sig mest verksamt och nitiskt.
För öfrigt måste hvad sorn Stats-UtskoiteU Utlåtande, N:o 214.
15 allmänt gäller, i afseende på andra varor och förnödenheter, jemväl kunna antagas i fråga om spanmålen, eller att, derest handeln icke hämmas af serskilda orsaker, öfverskottel alltid söker sig väg till behofvet, då detta sednare erbjuder det förra en säker och förmånlig afsättning.
Utskottet sig böra erinra, att ett, å hela riket fördeladt, spanmålslager af allenast 100,000 tunnor sannolikt korinne alt föga motverka den häftiga pris-stegring, som vanligtvis utgör missväxternas mest öfverklagade följeslagare; hvaremot samma lagers oundvikliga omsättning, efter gynnsamma skördar, och under fallande sädespriser, otvifvelaktigt skulle komma att på dessa priser utöfva en mera märkbar inverkan.
Då alltså, enligt Utskottets öfvertygelse, samlandet och vidmagthållandet af ett staten tillhörigt reservlager för behöfvandes undsättande, vid sig yppande spanmålsbrist, ingalunda skulle uppfylla härmed åsyftade ändamål, och då detta lagers åstadkommande, vårdande och användande skulle medföra en högst skadlig inverkan på den enskilda spanmålshandel!!, samt ganska kännbara uppoffringar för stats-verket, finnér Utskottet sig icke kunna understödja det härom af Kongl. Maj:t i nåder framställda förslag; dock får Utskottet derjemte förklara, att, såvidt ett dylikt lager kan användas och bör finnas att tillgå för värfvade arméens och flottans samt fångvårdens behof, Utskottet anser anskaffandet deraf, under de tider, då spanmålsupphandlingen kan med det .allmännas största möjliga fördel verkställas, vara i alla hänseenden ändamålsenligt och önskvärdt.
I händelse Rikets Ständer godkänna Utskottets, angående högstberörde nådiga förslag, nu afgifna yttrande, torde statens alltid påräknade och anlitade mellankomst till behöfvandes undsättning efter inträffande missväxter, hädanefter likasom hittills/komma att inskränka sig till penningeunderstöd.
Under sådan förutsättning, anser sig Utskottet, i fråga om de för dessa understöd erforderliga tillgångar, endast behöfva yttra sig, angående beloppet af de medel, som härtill böra användas, samt sättet och villkoren för dylika understöds meddelande.
Vid sednasle riksdag anvisades till Kongl.
Maj:ts nådiga disposition för nu ifrågavarande ändamål, dels hvad som var återbetaldt eller kunde vid förestående liqvider ytterligare inflyta utaf 1830 års undsättnings-kreditiv, dels de sedan början af November månad 1841 erlagde, samt under en stadigvarande spanmålstull vidare ingående lullafgilter för importerad utländsk spanmål, och dels ett serskildt, å Riksgäldskontoret anvisadt, kreditiv af 100,000 r:dr , hvilket skulle få lyftas, när de för öfrigt anslagna 16 Stats-Utshottets Utlåtande, N:o 21. tillgångarne voro otillräckliga, och hvilket borde af först inflytande lullaf* gifter återbetalas.
Sedan ej mindre sistnämnde, i början af år 1846 lyftade kreditivsumma, än äfven det till undsättningar under samma år, utaf mindre kreditivet, jemväl anordnade belopp af 350,000 r:dr, dels under sistlidet och dels under innevarande år, till Riksgälds-kontoret återbetalts, så utgjorde, enligt Utskottet meddelad upplysning, den å Räntekammarns räkning N:o 5 i Rikets Ständers Bank, den 6 i denna månad innesLående och till ytterligare undsättningar disponibla summa r:dr 195,712: 17. 5. hvartill bör läggas del belopp, som ännu icke blifvit till Statskontoret inlevereradt af de undsättnings-medel, som vid detta års uppbördsstämma skulle af vederbörande menigheter återbetalas, och hvilket återstående belopp, väl icke kan bestämdt uppgifvas., men lärer förslagsvis kunna beräknas utgöra minst 30,000: — — samt tullafgifterne för den under nästlidet år till riket emot tulls erläggande införda spanmål 3,838: 11. — utaf de under sednaste åren, emot menigheternas gemensamma ansvarighet, utgifna undsättningslån skola återbetalas vid uppbördsslämmorna för innevarande års kronoutskylder 462,158: 6. 11. och för nästa års 22,866: 10. 4. 435024- 17 3 Efter afdrag af den i Kongl.
Maj:ts nådiga proposition uppgifna förlust, genom dels redan beviljade, dels på grund af hållna undersökningar förmodade, afskrifningar å lån utaf 1830 års kreditivmedel, skulle återstoden af dessa medel utgöra 392,151: 35. 5, hvaraf, under innevarande och nästkommande 2:ne år, torde kunna antagas inflyta åtminstone 40,000:
Enligt ofvanstående beräkning, skulle alltså, utom den spanmålstull, som under innevarande års lopp kan vara eller blifva erlagd , den utaf förut anvisade und sättningsmedel disponibla summa uppgå till 754,574 : 35. 8, af hvilken summa omkring 700,000 r:dr antingen löre eller vid medlet af nästa år kunna för härmed afsedt ändamål användas.
Jemte Stals-Utskoltcts Utlåtande, Nio 214. 17 Jemte det enahanda dispositionsrätt, som öfver nu uppgifna tillgångar blef Kongl. Maj:t, vid sistförflutna riksdag, tillerkänd, lärer för den stundande tiden komma aLl bibehållas, torde äfvenledes fortfarande åt Kongl. Maj:t öfverlemnas att, för behöfvandes undsättning, använda den uuder kommande åren inflytande spanmålstull, såvida de bestämmelser i afseende på spanmåls in- och utförsel, som efter denna riksdag varda kungjorda, komma att under en viss tiderymd blifva oföränderliga.
Men beträffande det, under Rikets Ständers sednaste sammanvaro, för ifrågavarande ändamål anvisade serskilda kreditiv, så, enär Kongl. Majit, oagtadl detta kreditivs anvisande och begagnande, varit nödsakad, att för derefter ifrågakomna och beviljade undsättningar, äfven anlita större delen af den, enligt Regeringsformens 63 §, för oförutsedda och oundvikliga utgifter anslagna, krediti vsumma, får Utskottet förklara, att Utskottet, med afseende jemväl å svårigheten att på förhand kunna bestämma eli visst lämpligt och tillräckligt belopp för de vid inträffande allmännare missväxter oundgängligen erforderliga undsättningar, anser vidare ändamålsenligare, äfvensom med grundlagens stadgande närmare öfverensstämmande, att, vid fastställandet af sistnämnda kredilivsummas belopp, taga i beräkning hvad, som för dylika undsättningar måste finnas att tillgå , derest andra, härför afsedde och disponible, medel icke motsvara hvad de oafvisliga behofven fordra.
Med tillämpning af denna åsigt, ernar nu Utskottet föreslå en, jemväl i andra hänseenden, af tidsförhållanden påkallad tillökning i den summa, hvartill det mindre kreditivet vid de 2:ne sist hållna riksdagarna bestämdes; hvaremot Utskottet, under förutsättning, att denna tillökning varder beviljad, anser något serskildt förskotts- eiler fyllnads-krediliv för nödlidandes undsättande i missväxtår icke behöfva af Rikets nu församlade Ständer anvisas.
I afseende på tullbeslämmelserna för in- och utförseln af spanmål, samt dessa bestämmelsers oförändrade bibehållande under vissa år, hafva Rikets Ständer redan mottagit yttrande ifrån det Utskott, som det tillhör att behandla frågor om iullafgifternas belopp; hvadan Siats-utskottet numera icke behöfver afgifva förslag tili de i omförmälde hänseende erforderliga beslut.
Vidkommande sättet och vilkoren för ofta omförmälda undsättningars meddelande, så anser sig
Utskottet hufvudsakligen böra instämma uti de åsigter, som vid sednaste riksdag gjorde sig gällande, och hvilka finnas uttalade i Rikets Ständers då fattade beslut: alt för de behöfvande tillfälle m. till R. st.
Prat. 1847 4 1848, 4 Sami. 1 Afd. 2 Ud, 19 Häft. 3 18 Stats-Utskottets Utlåtande, X:o 214. lill arbetsförtjenst borde, så vidt möjligt, beredas; att allenast en mindre del af de anslagne undsättningsmedlen borde utlemnas utan återbetalningsskyldighet; saint att dessa medel för öfrigt borde, emot derför ställd säkerhet, användas till räntefria lån med bestämd återbetalningstid. — Enär det, enligt gällande författningar, åligger hvarje kornmun att draga försorg om sina utfattige och till arbete oförmögne medlemmar, och detta åliggande lika litet under missväxter, som eljest, kan, utan åsidosättande af de vid fa
It ig vårds-lagstiftningen antagna grundsatser, utaf slaten öfvertagas, finner Utskottet serdeles betänkligt att för understöd utan ålerbetalningsskyldighet tillstyrka en större anslagssumma, än den Rikets sednast församlade
Ständer för sådana understöd bestämde, eller 50,000 r:dr.
Att, på sätt Kongl. Maj;t i nåder föreslagit, till förlag åt kommuner eller enskilde för beredande af arbetsförtjenst anvisa en lika stor summa utan annat vilkor, än att återbetalningen deraf endast behöfde ske i den mån arbets-produklernas försäljning härtill lemnade tillgång, hvadan derå uppkommande förluster skulle efter pröfning få i räkenskaperne afskrifvas, komme ofelbart att medföra en alllför vidlyftig och besvärlig redovisning samt förorsaka en högst betydlig tillökning i göromålen för de embetsmyndigheter, sorn det skulle åligga att granska de afgifna redovisningarne, samt behandla och afgöra härvid förekommande afskrifningsfrågor.
Deremot föreställer sig Utskottet, att de med nyssberörde förslag afsedda fördelar skulle, utan sådana olägenheter, kunna vinnas, i fall del stadgande, i afseende på understöd utan återbetalningsskyldighet, meddelades, att dessa understöd i loista rummet böra tillgodakomma de kommuner, hvilka tillförbinda sig använda desamma på ett sätt, hvarigenom fattiga och arbetslösa personer kunna erhålla sysselsättning och tillfälle att, medelst eget arbete, förtjena sitt uppehälle.
För öfrigt anser Utskottet den vid sednaste riksdag beslutade bestämmelse, rörandesäkerheten för erhållna undsättningslån, böra undergå den förändring, här nedan förekommande Utskottets förslag lill Rikets Ständers beslut utvisar.
I anledning af de, inom Bonde-ståndet väckta motioner och afgifne yttranden angående distrikt- eller sockenmagasiners inrättande, får Utskottet erinra om de mångfaldiga åtgärder och beslut, Kongl. Maj:t och Rikets Ständer för dylika inrättningars befrämjande tillförene vidtagit.
Härigenom har, såsom Kongl. Maj:t i Dess nådiga proposition uppgifvit, åsyftats alt så allmänt tillvägabringa dessa inrättningar, att statens mellankomst till behöfvandes undsättning, då missväxter inträffa, skulle kunna helt och hål - Slats Utskottets Utlåtande, i\:o 214.
19 let upphöra eller åtminstone mera sällan behöfva anlilas; men della ändamål har dock allt hittills endast i obetydlig mån vunnits och uppnåendet deraf synes ej heller förr än i en aflägsen framlid vara att emotse.
Ehuruväl kommunernas uppmärksamhet, genom ofta förnyade uppmaningar, blifvit fästad å viglen och angelägenheten af serskilda, gemensamma spanmålsupplag, derifrån den obemedlade jordbrukaren, efter felslagna skördar, utan kännbar uppoffring eller skuldsättning, kunde erhålla åtminstone en del af sitt behof till brödföda samt utsäde; och oansedt erfarenheten vid inträffade missväxter mångenstädes, der sådana upplag funnits, samt med nödig omtanka vårdals och underhållits, bekräftat nyttan deraf, synnerligen med hänsigt till den, under missväxtår vanligtvis öfver höfvan tryckande, fattigvården, har dock i allmänhet benägenheten för dessa upplags bildande, vidmaglhållande och förökande under sednare lider föga tilltagit.
Alt för närvarande, och innan öfvertygelscn oui dylika behållningars fördelaktighet och nödvändighet blifvit mera spridd bland den större allmänheten, och denna visat sig mera benägen, än hittills, att underkasta sig härmed förenade åligganden, föreskrifva distrikt- eller sockenmagasiners inrättande öfver hela riket, på sätt riksdagsfullmäktigen Sahlström föreslagit, skulle inom de flesta orter ofelbart komma att väcka en allmän missbelåtenhet; och Utskottet anser dessutom rättmätigheten af en sådan tvångsåtgärd med skäl kunna ifrågasättas.
Härvid torde ej heller böra förbises, att ett, hela riket omfattande, påbud, angående magasinsinrättningars tillvägabringande skulle, med hänsigt till byggnadskostnaderna, komma att blifva mest betungande för menigheterna, just inom den del af landet, hvarest minsta behofvet af dylika inrättningar hittills sig visat.
Derjemte och utom det att det framtida förvaltnings- och användningssättet af de magasins-behållningar, som på ett och annat ställe tillkommit medelst enskilda donationer, derigenom blifvit ovilkorligen bestämdt, förekommer, på sätt inom Bonde-ståndet allmänt blifvit anmärkt, emot de af motionären föreslagna reglementariska stadgandens tillämpande för alla i sockenmagasinerna befintliga spanmålsupplag, att de kommuner, som erhållit serskilda, efter lokala förhållanden lämpade och behörigen fastställda, reglementen försina, på grund häraf samlade, behållningar, svårligen kunna åläggas att, emot sin önskan, i afseende på dessas framtida förvaltande och begagnande, underkasta sig förändrade vilkor och bestämmelser.
Utskottet finner sig således föranlåtet afstyrka det framställda förslaget, angående lillvägabringandet af en, efter likartade grunder bildad och förvaltad, distrikt - 20 Stats-Utskoltets Utlåtande, N:o 214. eller socken-magasinsinrättning, oansedt Utskottet erkänner både den stora vigten och den tvingande nödvändigheten deraf, att hvarje hemmansegare, genom inrättandet af sådana magasiner, som motionären föreslagit, eller andra ändamålsenliga anstalter, söker alt i tid förekomma den nöd och förlägenhet, som missväxterna under nuvarande förhållanden måste medföra, helst statens mellankomst samt allmänna medels fortsatta tillhandahållande och uppoffrande, för att godtgöra följderna af den enskildes bristande omtanka och sparsamhet, omöjligen kan allt framgent påräknas.
Hvad åter angår Olaus Erikssons och Lars Wenanders motioner, angående ränlefria låns beviljande till understöd vid uppbyggande af soekenmagasiner i de orter, der härtill erforderliga byggnadsmaterialier saknas, så torde Utskottet endast behöfva erinra, att då kommunerna i stadgad ordning besluta att gå i författning om ifrågavarande byggnaders uppförande, de äfven äro ovilkorligen förbundna att sjelfva utgöra de tillskotter, som härtill erfordras; att derest staten för sådant ändamål skulle åt en eller annan landsort meddela äskade understöd, enahanda bidrag otvifvelaktig! komme att jemväl för andra orter, påyrkas; samt att för närvarande, hvarken den af motionärerne uppgifna bankovinst eller andra härtill disponibla medel lemna tillgång till de lånesummor, som för besagde byggnaders uppförande blifvit föreslagna; hvadan Utskottet ej heller anser sig kunna tillstyrka Rikets Ständer att dessa motioner bifalla.
Under åberopande af hvad Ulskoltet här ofvan anfört, yttrat och erinrat, får Utskottet, i öfverensstämmelse dermed, alltså hemställa: l:o att Kongl. Maj:ts förevarande nådiga proposition, så vidt deri afser bildandet af ett, staten tillhörigt, reservlager för spanmålsundsältningar i missväxtår, samt anvisandet af de för detta lagers åstadkommande erforderliga tillgångar, icke må af Rikets Ständer bifallas; 2:0 att de undsättningar utaf allmänna medel, som vid eller efter inträffade missväxter eller eljest felslagna skördar kunna oundgängligen erfordras och af Kongl. Maj:t varda i nåder beviljade, i allmänhet endast må utgå i penningar; Stats-Utskottels Utlåtande, N:o 214. 21 3:o att Rikets Ständer må till Kongl. Maj:ts nådiga disposition för behöfvandes undsättning vid dyl:ka tillfällen anvisa: a) det för närvarande i Rikets Ständers Bank innestående belopp af 1830 års krediti v-medel, jemte hvad som af dessa medel kan ytterligare inflyta genom återbetalningar å deraf meddelade låneunderstöd eller försäljning af den till sådane understöds godtgörande levererade spanmål; b) öfriga i banken nu innestående undsättningsmedel och hvad som framdeles kan varda inlevereradt, i afbetalning å de undsättningslån, hvilka utgått af tullafgifterna för den, sedan början af November månad år 1841, till riket införda utländska spanmål samt de år 1846 i Riksgälds-kontoret lyftade och sedermera godtgjorda kreditiv-summor; c) den ännu odisponerade återstoden af förenämnde tullafgifter samt enahanda, för tiden till och med detta års slut ytterligare ingående afgifter; (I) de medel, som från och med början af nästkommande år och så länge de i sådant hänseende då gällande tullbestämmelser blifva oförändrade, såsom importtull för utländsk spanmål inflyta.
4:o att hvad härutöfver, under liden lill Rikets Ständers nästa sammankomst, möjligen kan för ofvanberörde ändamål erfordras, må tagas i beräkning vid fastställandet af det så kallade mindre kreditivets belopp, samt att följaktligen något serskildt undsättnings-krediliv icke må vid innevarande riksdag anvisas. 3:0
Att vid meddelandet af understöd åt behöfvande, i anledning af missväxter eller felslagna skördar, följande vilkor och bestämmelser må iakttagas, nemligen: «) utaf de till Kongl. Maj:ts nådiga disposition för ifrågavarande understöd ställda medel får en summa af högst 50,000 r:dr, under mellantiden intill nästa riksdag, användas för 22 Stats-Utskotlct Utlåtande, Ar:o 214. undsättningar utan återbetalningsskyldighet ål sådane behöfva lide, som icke äro i tillfälle att sjelfve förskaffa sig arbete eller i stånd att af egna tillgångar återbetala de undsältningsmedel, dem tilldelas; börande dylika understöd företrädesvis tillgodokomma de kommuner, som tillförbinda sig så använda desamma, att dithörande fattiga oell arbetslösa personer derigenom beredas sysselsättning och tillfälle att medelst eget arbete förtjena sitt uppehälle; b) för öfrigt få ofvan omförmälda tillgångar endast begagnas till räntefria låneunderstöd med bestämda betalningsterminer och mot vederbörande större elier mindre menigheters gemensamma ansvarighet eller annan af Kongl. Majit i nåder godkänd säkerhet; c) så vidt omständigheterna medgifva, böra tillfällen för de behöfvande beredas att erhålla sysselsättning och förtjenst vid allmänna arbetsföretag. 6:0
Att den af riksdagsfullmäktigen Sahlström, väckta motion, angående en öfver bela riket utsträckt distrikt- eller sockenmagasius-inrättning icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. 7:o
Alt de låneunderstöd, riksdagsfullmäktigen IVenander och Olaus Eriksson för uppförande af soekenmagasins-byggnader föreslagit, ej heller må beviljas.
Slutligen och på det att ej allenast de å serskild räkning i banken nu innestående uudsältningsmedlen, utan äfven dylika framdeles inflytande medel må kunna, för andra statsutgifter, eller lill minskande af Riksgäldskontorets upplåningsbehof, användas under tiden, intilldess samma medel behöfva begagnas till sådana utbetalningar, hvarföre de äro anslagne, får Utskottet, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med den af Rikets sednast församlade
Ständer i underdånighet gjorda och af Kongl. Majit, jemnlikt
Dess nådiga bref den 17 Juni 1845, bifallna framställning, föreslå, att Rikets Ständer må hos Kongl. Majit i underdånighet an - Stats-Usliotlett Utlåtande, N:o 214. 23 hålla, att ej mindre de å förenämnde bankoräkning nu innestående odisponerade medel., än den ytterligare behållning, sorn, utöfver derå anvisade utbetalningar, kan^ genom erlagda lullafgifter eller liqviderade undsätlningsskolder, å samma räkning uppkomma, må, på sätt, angående 1830 års kredilivniedel tillförene varit stadgadt, till Riksgälds-kontoret öfverlemuas, emot skyldighet för detta verk att det sålunda mottagna beloppet, vid skeende req visi tioner, Kongl. Maj:t för dermed afsedda ändamål tillhandahålla.
Reservation af Herr Montgomery, 2V. G., emot Utskottets yttrande i fråga om befrämjandet af distrikt- och sockenmagasiners inrättande. I STOCKHOLM, Elmcn &
Slait-UlskolteU Memorial, N:o 215.
1 N:o 215.
Ank. till Exp. Utsk. den 21 Juni, kl. 3 e. in. Memorial, angående de i Reyerinys formens 63 § föreskrifna kreditiv summor.
Aid.)
Till följd af det i förenämnde grundlags-paragraf meddelade stadgande, att tvenne serskilda, tillräckliga summor böra för oförutsedda händelser anslås och till utbetalning från riksgälds-kontoret anvisas, får Stafs-ut.skottet härmedelst afgifva sitt yttrande och förslag angående dessa summors belopp och de för utbetalandet deraf erforderliga tillgångars anskaffande.
Den ina af ifrågavarande tvenne summor, eller den, som Kongl. Majit eger lyfta vid inträffande krig och sedan Stats-rådet in Rikets Ständer sammankallade, och hvilken summa i allmänhet benämnes Stora kreditivet, har, a Itsedan 1812 års riksdag, då den ökades från en til! två millioner riksdaler banko, varit fastställd till sistnämnde belopp.
Och sorn detta belopp vid de många riksmöten, då omförmäldte kreditiv bibehållits oförändradt, följaktligen måste anses hafva motsvarat det härmed af grundlagsstiflarne afsedda ändamål, så synes ej heller vid innevarande riksdag någon förändring, vare sig till ökning eller minskning, i samma kreditivs hittills fastställda belopp böra af Rikets Ständer beslutas, hvadan Utskottet hemställer, att det Stora kreditivet jemväl af Rikets nu församlade
Ständer må bestämmas till två millioner riksdaler banko.
Beträffande åter den andra kreditivsumman, eller det s. k.
Mindre kreditivet. hvilken summa skall „vara tillgänglig, då Konungen till Rikets försvar eller andra högst vigtiga och angelägna ändamål, sedan hela Stats-rådets tankar deröfver blifvit inhemtade, linner den oundgängligen nödig,„ så bestämdes detta kreditiv till 500,000 r:dr vid de riksdagar, som höllos under åren 1809, 1810 och 1812, till 1.500,000 rtdr vid 1815, 1817 och 1818 samt 182.8 års riksdagar, till 1,000,000 rtdr vid riksdagarna åren 1828, 1829 och 1830 samt 1834 och 1835, och slutligen till 500,000 rtdr vid de tvenne sednast förflutna riksdagarna.
I afseende på besagde kreditivs användande Bih. lill R.
Fröt. 1847 och 1848. 4 Sami., 1 Åfd., 2 B and., 20 Haft. 1 2 Slals-Ulskollets Memorial, N.o 215. stadgades vid ej mindre 1815 års riksdag, än de tvenne näst derefter Inträffade riksdagarna, att tvåtredjedelar, eller 1,000,000 i :dr, utaf kreditiv— summan skulle få begagnas för oundgängliga försvars-anstalter och en tredjedel, eller 500,000 r:dr, för andra högst vigliga och angelägna behof.
Utaf det åren 1830 och 1835 till 1,000,000 r:dr fastställda kreditiv skulle hälften vara att tillgå för rikets försvar och hälften för andra ändamål.
Men efter den vid 1840 och 1841 års riksdag beslutade nedsättning af kreditivets belopp, har någon dylik fördelning, i afseende på föremålen för delsammas begagnande, icke varit stadgad.
Enligt hvad redan förut är för Rikets nu församlade Ständer anmäldt, har, sedan sistförflutna riksdag, utaf det då anvisade mindre krediti vet ett belopp af 400,000 r:dr blifvit i föreskrifven ordning från riksgälds-kontoret utbelaldt, nemligen till undsättningar efter 1845 års missväxt 350,000 r:dr, till förlags- och byggnads-lån åt staden Åmål 45,000 r:dr samt till understöd för en ny tomtreglering i Kongsbacka 5000 r:dr; varande dock af dessa kreditiv-summor den förstnämnde eller den till undsätta ings-lån lyftade summan numera till riksgälds kontoret återbetald.
Uti det utlåtande, Utskottet under denna dag afgifvit, angående åtgärder för behöfvandes undsättande vid inträffade missväxter, har Utskottet tillstyrkt Rikets Ständer att, i stället för anvisandet af det för detta ändamål af Kongl. Maj:t nu äskade serskildta kreditiv, vid bestämmandet af (len kreditiv-summa, hvarom nu är fråga, taga i beräkning hvad som, utöfver andra härtill anslagna tillgångar, under tiden intill Rikets Ständers nästa sammankomst kan för besagde ändamål erfordras.
I öfverensstämmelse med denna tillstyrkan, får Utskottet, under åberopande af de till stöd derför uti samma utlåtande anförda åsigler, hemställa, att det mindre kreditivet måtte höjas utöfver dess vid de tvenne sednaste riksdagarna fastställda belopp; hvilken förhöjning dessutom, så vidt utgifter för ifrågakommande utomordentliga försvars-anstalter vid detta kredilivs bestämmande jemväl böra a (ses, onekligen påkallas af den nuvarande ställningen inom flera främmande länder och deri snart sagdt dagligen mer och mer invecklade beskaffenheten af de politiska förhållandena, ej mindre mellan dessa länder inbördes, än mellan dem och töfriga stater uti samma verldsdel.