Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då numera å ena sidan, till följd af dels stegrade anspråk på goda vägar och kommunikations-anstalter, dels den ökade trafik, dessa industriela verk och inrättningar, med deras nuvarande omfång, föranleda, och dels ökade arbetslöner samt bristande tillgång på väglagnings-ämnen, väghållningen blifver för den redan hardt beskattade jorden med hvarje år alltmera tryckande, under det alt å den andra sidan ifrågavarande verk och inrättningar blifvit af den betydenhet, att de icke allenast äro fullt jemförlige med hemmanen, utan inom många kommuner otvifvelaktig! de största och mest inbringande possessioner;1 samt deras egare således bäst i stånd att deltaga i de kommunens besvär, till hvilkas förökande de, på sätt antydt är, gifva anledning, tillkommer det lagstiftningen att, med afseende å sålunda förändrade förhållanden, bestämma om medlemmarnes inom kommunen deltagande i dessa besvär, helst då det sker i öfverensstämmelse med i öfrigt för utgörande af dylika besvär antagna grunder.
Genom tid efter annan utkomne författningar hafva ock sådana kommunala besvär, som utgöras efter gårda- eller hemmantal, blifvit ålagde dessa verk och inrättningar, t. ex. kyrko- och prestgårds-byggnad, hvaruti egare af bruk och qvarnar, genom Kongl. Resolutionen å allmogens besvär den 1 September 1741 §. 40, blifvit förpligtade att lika med hemmansbrukare taga del, med iakttagande deraf att bruksegare, med hvarje härd, svara för ett hemman, samt qvarnegare, med 30 å 40 daler silfvermynts ränta, efter Expeditions-Utskoltet» Förslag till underd. skrifvelse, N:o 69. lil hemmanens storlek i olika orter, likaledes för ett hemman.
Rikets Ständer hafva således häruti funnit ytterligare stöd för den redan uttalade åsigten om befogenheten att utsträcka deltagandet i kommunala besvär till ifrågavarande, derifrån icke genom lag Intagna verk och inrättningar; och få Rikets Ständer alltså, med afseende å billigheten och rättvisan deraf, att väghållnings-skvldigheten varder i möjligaste måtto jemnt fördelad emellan alla, som i samma ort af vägarne draga fördel, hos E. K. M:t i underdånighet anhålla, att E. K.
M:t täcktes låta undersöka, enligt hvilka grunder och på hvad sätt bruks- och bergverks-anläggningar, skaltlagde mjöl- och sågqvarnar och andra fabriks-inrättningar på landet må åläggas att lill vägarnes byggande och underhållande bidraga, samt, efter vederhörandes hörande, Nådig Proposition i ämnet lill Rikets näst sammanträdande Ständer aflåta.
Preste-Ståndct den 8 — — Borgare-Ståndet den 12 — — Bonde-Ståndet den 12 — — Rikets Stunders underdåniga Skrif reise, angående restitution af lönebevillning vid /Vestmanlands och Jönkopings Regementen samt Wermlands Fältj ägare-Regemente.
(Stats-Ulskottets Utlåtande, N:o 140.) S. A. K. Genom Nådiga remisser af den 13 sistlidne Februari har E. K. M:t behagat,, för det afseende, hvartill Rikets Ständer kunde finna härvid förekommande omständigheter föranleda, tiil Rikets Ständers Stats-Utskott öfverlemna handiingarne rörande i underdånighet gjorda ansökningar om restitution af oriktigt debiterad och erlagd lönebevillning vid nedannämnde regementen, nemligen: l:o af Regements-skrifvären vid Westmanlands regemente B. A. Schenström, som genom förbiseende af det i 145 §.
1 mom. af 1845 års bevillnings-förordning meddelade stadgande, angående befrielse från bevillning för de af Officerares löner utgående ackords-, ränte- och amorterings-afdrag, såsom bevillning för år 1846 påfört åtskilliga löntagare vid berörda regemente och levererat till Westerås lans ränteri tillsammans 105 R:dr 28 sk. 6 rst. utöfver hvad af dem rätteligen bordt utgöras, hvilken debiterings-åtgärd ock vunnit laga kraft, hvarefter och sedan framstäldt anspråk att dessa medel ur Kronans 112 Expedilions-Vtskollels Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 60. kassa återbekomma blifvit af E. K. M:t lemnadt utan Nådigt afseende, Sehenström, hvilken ersatt vederbörande löntagare hvad dem sålunda är vordet för högt påfördt, i underdånighet anhållit, det E. K. M:t måtte till Rikets Ständer aflåta Nådig Proposition om ersättning eller restitution till sökanden af ofvanberörda belopp. 2:o af Regements-skrifvaren vid Jönköpings regemente J, U.
Dahlström, hvilken, såsom befullmäktigadt ombud för löntagarne vid samma regemente, hos E. K.
M:t i underdånighet anhållit, att, då, vid debiteringen af den bevillning och krigsrustnings-afgift, som enligt 1845 och 1848 årens bevillnings-förordningar bordt af detta regemente erläggas för åren 1846 till och med 1850, det misstag egt rum, alt så väl bevillningen som krigsrustnings-afgiften påförts och utgjorts af fulla löne-inkomsterna, utan att dessa blifvit, på sätt åberopade författningars 145 §. medgaf, minskade med den ränta, som af lönerna utgått till Arméens ackords-amorterings-fond, hvarigenom löntagarne kommit alt för de uppgifna åren erlägga 540 R:dr 26 sk. 6 rst. i bevillning och 44 R:dr 39 sk. i krigsrustnings-afgift, eller tillsammans 585 R:dr 17 sk. 6 rst. mer än vederbordt, E. K. M:t, enär tiden till sökande af delta belopps restituering redan hade, förflutit, täcktes till Rikets Ständer göra Nådig framställning derom, att hvad sålunda blifvit för högt erlagdt finge till vederbörande löntagare återställas; samt 3:o af Chefs-embetet vid Wermlands Fältjägare-regemente, som framfört enahanda underdåniga anhållan i afseende på den, utan afdrag för ackords-räntan, åtskillige Officerare vid detta regemente från och med år 1846 till och med år 1850 påförda lönebevilluing 460 R:dr 17 sk. 3 rst. jemte krigsrustnings-afgift 39 R:dr 28 sk. 5 rst., eller tillsammans 499 R:dr 45 sk. 8 rst.., uti hvilka derefter erlagda skattebidrags debitering någon ändring icke kunde af de skattskyldige sökas, enär debiteringen redan vunnit laga kraft, då dess oriktighet blef bekant; varande bifall till dessa särskilda ansökningar, uti deröfver af E.
M:ts och Rikets Kammar-rätt afgifna underdåniga Utlåtanden, tillstyrkt, helst Kronan, äfven om de ifrågasatta återbetainingarne beviljades, ändock i Iönebevillnings- och krigsruslnings-afgifter från förbemälda regementen för de anmärkta åren erhållit hvad från dessa regementen rätteligen bordt utgå, och dessutom i afseende på återbäringen till Regements-skrifvaren Schenström förekomme, att han, som redan godlgjort de skattskyldige hvad de, i följd af den oriktiga debiteringen, måst erlägga, skulle, i händelse han icke, återfinge de sålunda oriktigt debiterade medlen, komma att vidkännas en i förhållande till sitt vid debiteringen begångna misstag alltför betydlig och kännbar förlust.
I betraktande af hvad härvid blifvit anfördt, samt enär de orätt debiterade och erlagda afgifterua ovilkorligen måst till vederbörande återbetalas, derest debitérings-åtgärderna blifvit inom föreskrilven tid och i stadgad ordning öfverklagade, hafva, i öfverensstämmelse med Rikets Ständers angående dylika restitutioner vid sist förflutna Riksdag fattade beslut, Rikets Ständer funnit skäligt medgifva, att nu ifrågavarande, för högt debiterade samt vederbörligen inbetalda bevillnings- och krigsruslnings-afgifter må, i likhet med andra restitutioner af sådana afgifter, få utaf Riksgälds-kontorets medel till nedannämnda personer eller deras rätts innehafvare med följande belopp återbetalas, nemligen : till Regements-skrifvaren vid Westmanlands regemente B. A. Schenström med Ett Hundrafem Riksdaler 28 sk. 6^rst., samt till vederbörande löntagare, vid Jönköpings regemente, med Fem Hundra Åltatiofem Riksdaler 17 sk. 6 rst., och, vid Wermlands Fältjägare-regemente, med Fyra Hundra Nittionie Riksdaler 45 sk. 8 rst.
Skrifvelse, N:o 70. 113 N:o 70.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 8 Juli 18S4.
Preslc-Slåridet den 8 — — Börgare-Slåndet den 12 — — Bonde-Ståndet den 12 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående pensionsrätt å Allmänna In draga ings-Slaten fur Guvernören å ön S:l Barthelemy, Öfversten J. H. Haasum.
(Stats-Ulskoltets Utlåtande, N:o 143.) S. A. K.
Med auledning af en utaf Guvernören öfver Svenska kolonien, ön S:t Barthelemy « West-lndien, Öfversten James Harlef Haasum, hos E. K.
M:l framställd samt af E. K.
M:ts och Rikets Stats-kontor förordad underdånig begäran, att, vid afskedstagande från berörda Guvernörs-embele, under stadgade allmänna vilkor och efter jemförelse med Latidshöfdingar, kunna komma i åtnjutande af pension å Rikets Allmänna Indragnings-Stat, har E. R. M:t, genom aflåten Nådig Proposition af den 21 näsllidne Mars, meddelat Rikets Ständer, att Öfverste Haasum, i följd af den beställning, han såsom Guvernör å kolonien S:t Barthelemy för närvarande innehade, icke tillhörde någon på Riks-Staten uppförd adönings-stat, under det att de medel, af hvilka ön S:t Barthelemys förvallnings-koslnader bestridas, icke lernnade tillgångar för pensionerande af å ön anställda tjenstemän; med hänseende hvartill och som det åt Öfverste Haasum anförtrodda Guvernörs-embele i sig förenade både mililiir-befäl, civil administration och diplomatiska göromål, samt aflöningen numera utgjorde 2,500 dollars eller Spanska daler, motsvarande 6,066 R:dr 32 sk.
Svenskt banko, i följd hvaraf samma embete kunde anses jemförlig! med E. K.
M:ts inom Riket varande Belällningsbalvandes embeten, E. Ii. M:t, helst härlörutan förekomme, att Öfverste Haasum under sin långvariga tjenstetid i särskilda befattningar å ön S:t Barthelemy, i ett för helsan menligt klimat, sednast mer än tio år förvaltat Guvernörs-Embetet, med hvilket för öfrigt dryga representations-kostnader voro förenade, behagat i Nåder föreslå, det Rikets Ständer måtte förklara Öfverste Haasum berättigad att, under de för tillgodonjulande af pension å Rikets Allmänna IndragningsSlal i allmänhet stadgade vilkor, vid afskedstagande! från Guvernörs-Embetet uppföras Bilt. till P..
Prot. 1353 & 4834. 10 Sami. 1 Afd. 15 114 Expedilions-Viskollets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 71. lill dylik pension för sin återstående lifstid till enahanda belopp, sorn, jemlikt Rikets Ständers vid 1834 års Riksdag meddelta beslut, vore för Landshöfdingar bestämdt, eller Tre Tusen Riksdaler årligen.
Och hafva Rikets Ständer lemnat bifall lill hvad E. K.
M:t sålunda i Nåder föreslagit; hvilket Rikets Ständer få bos E. K.
Presle-Ståndet den 8 — — Borgare-Ståndet den 12 — — Bonde-Ståndet den 12 — — Rikets Stunders underdåniga Skrifvelse, i fråga om Calmar läns Jördelning uti 2:nc län.
(Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 145.) S. A. K. Sedan Rikets vid 1847 och 1848 årens Riksdag församlade Ständer, i anledning af ånyo väckt fråga om Calmar läns fördelning i två Landshöfdingedömen, uti skrifvelse den 29 Juli sistnämnde år, jemte anmälan, att de funnit de skäl, på grund hvaraf Rikets Ständer vid 1840 och 1841 årens Riksdag ansett sig icke kunna bifalla E. K.
M:ts då afgifna Nådiga Proposition i samma ämne, till största delen vederlagda eller åtminstone lill sin vigt förringade genom den närmare utredning af ärendet, hvilken innefattades uli en af E. K. M:ts Befallninghafvande i berörde Ilin den 30 Mars 1847 till E. H.
M:t aflåten underdånig skrifvelse, med hemställan om förnyad Nådig Propositions afgifvande, angående anslag till de med den ifrågasatta förändringens utförande förenade utgifter, i underdånighet anhållit, att, då, enligt Rikets Ständers åsigt, innan definitivt beslut om samma förändring kunde fattas, undersökning och utredning af ärendet borde ånyo ega rum, så väl i afseende å sättet för afhjelpandet af de olägenheter, som genom Calmar läns oformliga och otjenliga indelning tillskyndades en stor del af dess invånare, som ock för beräknandet af de kostnader, förändringen komme att medföra, E. K.
M:t mätte under förnyad
Nådig pröfning taga frågan om afhjelpandet af dessa olägenheter, samt, efter det nödig utredning deraf föregått, till Rikets Ständer aflåta Nådigt förslag i ämnet, till förändring af de anmärkta förhållandena på ett sätt, som motsvarade länets Expedit ions-Ut skot tets Förslag till anderd.
Skrifvelse, N:o 71. 115 invånares billiga förväntan och derjemte Liefve i minsta möjliga män för Statsverket betungande; så bar E. K. M:l, efter det ej mindre E. K.
M:ts oell Rikets Kammar-kollegium oell Stats-kontor i frågan sig utlåtit oell föreslagit residensets i Calmar län förflyttning till midten af länet eller ock förläggandet af en del utaf samma län till Östergöthlands län, men ansett, i händelse ändamålet härigenom ej vunnes, blott den utväg återslå, att dela Calmar län i Iva delar, ulan afseende å dermed förenade betydliga kostnader, än äfven, med föranledande af berörde förslag, så väl E. K. M:ts Befallningshafvande i Calmar län, sorn Landshöfdinge-embetet i Linköpings län, enligt Nådig befallning, med underdåniga yttranden inkommit, hvarjemte Öfver-lntendents-embetet och Styrelsen öfver fängelser och arbels-inrättningar i riket, jemlikt Nådig föreskrift, sig yttrat angående det ulgifts-belopp, som kunde förslagsvis beräknas såsom erforderligt för anskaffande genom köp eller nybyggnad af Landshöfdinge-residcns och einbelshus samt langelse-byggnad i Westervik, derest delning af länet, med Westervik till residensstad, komme att ske, uti en den 29 November nästlidet år aflåten Nådig Skrifvelse behagat meddela Rikets Ständer den ytterligare utredning af förevarande ämne, som sålunda egt rum, samt derjemte gifvit Rikets Ständer tillkänna, att,' som af de tvänne alternativa förslag, hvilka Kammar-kollegium och Stats-kontoret lill de öfverklagadc olägenheternas afhjelpande framställt, det ena, åsyftande residensets i Calmar län förflyttning lill något i midten af länet beläget ställe, blifvit af E. K. M:ts Befallningshafvande i nämnde län bemött med så vigtiga inkast, alf del skäligen måste förfalla, och jemväl det andra, som afsåge förläggningen till Östergöthlands län af Norra och Södra Tjusts härader jemte Westerviks stad, icke kunde linnas antagligt, vid betraktande af deremot förekommande betänkligheter, E. K.
M:t, om något för .det omhandlade syftemålet borde lillgöras, fann någon annan ändamålsenlig åtgärd icke vara att vidtaga, än sådan iänsfördelning, som redan uti Nådig Proposition den 15 Januari 1840 blifvit af E. K. M:t föreslagen.
Elter inhemtad kännedom om den åt förevarande fråga vid åtskilliga Riksdagar egnade behandling samt de af Westerviks stads Magistrat och Borgerskap den 9 Februari detta är i ämnet gjorda underdåniga framställningar, hafva Rikets Ständer tagit i behörigt öfvervägande hvad högstberörda Nådiga Skrifvelse innehåller; och då, hvad först angår de af Kammar-kollegium och Stats-kontoret framställda alternativa förslag, åsyftande residensets i Calmar förflyttning till något i midten af länet beläget ställe eller förläggandet af en del utaf samma län till Östergöthlands län, E. K. M:t funnit dessa förslag icke antagliga, utan böra förfalla, anse Rikets Ständer, vid sådant förhållande, något Rikets Ständers yttrande i dessa delar icke erfordras.
Beträffande åter frågan om Calmar läns fördelning i tvänne Landshöfdingedöme!), medgifva väl Rikets Ständer nu, likasom vid 1847 och 1848 årens Riksdag, vigten af en del utaf de anmärkningar, som E. K. M:ls Befallningshafvande i nämnde län, uti dess underdåniga skrifvelse dea 30 Mars 1847, framställt till förringande af de skäl, på hvilka Rikets Ständer derförut grundat deras afslag i frågan, men liera af dessa skäl qvarstå dock, på grund hvaraf Rikets
Ständer ansett en sådan fördelning icke böra ega rum; hvarvid i första rummet förekommer den betydliga kostnad, Stals-verket genom delningen linge vidkännas, i hvilket afseende nemligen Kammar-kollegium och Stats-kontoret anfört, att den uti E. K. M:ts Nådiga Proposition af den 15 Januari 1840 upptagna aflönings-stat för det ifrågasatta nya länet, slutande sig på en summa af 11,209 R:dr 16 sk., svntes, i betraktande af sedermera förekomna förändrade förhållanden, bora förhöjas med eit belopp af 1,780 R:dr 32 sk., äfvensom att Kollegierne ansåge nuvarande Landssekreterare, Lands-Kamcrerare och Landt-Räntmästare i Calmar län vara berättigade till ersättning för den minskning i sportel-inkomster, som genom länets delning för dem kan uppstå, hvartill komma de dryga utgifterna för anskaffande af Landshöfdinge-residcns 116 Expedilions-Utskottels Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 72. och embetshus, fängelsebyggnad m. m.
Och då för öfrigt invånarne i Aspelands härad, hvilket skulle tillhöra det nya länet, ansett sig, i anseende till de olägenheter, som de, efter sitt förmenande, komma att vidkännas genom den föreslagna länsfördelningen, böra densamma afstyrka, och dylika förändringar, erforderliga äfven inom andra delar af Riket, synas böra icke partielt, utan i ett sammanhang verkställas, hvarigenom ökade kostnader för Stats-verkct måhända ock kunna undvikas, samt den, i Rikets Ständers tanke, största olägenheten af nuvarande läns-indelning, nemligen kostnaden för fångtransporter från de norra delarne af länet till länshäktet, i väsendtlig inån blifver afhulpen, när den af Styrelsen för fängelser och arbets-inrättningar i Riket redan år 1845 tillstyrkta byggnad af ett kronohäkte i Wimmerby kommer till stånd, hafva, på dessa skäl, och i betraktande jemväl deraf, att E. K.
M:t nu icke fraihställt bestämdt förslag i ämnet, utan allenast ifrågasatt om något i förevarande hänseende borde tillgöras, Rikets Ständer funnit sig icke böra vidtaga någon åtgärd till förändrad reglering af Calmar län.
Hvilket Rikets Ständer få i underdånighet anmäla.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adelri den 8 Juli 18S1.
Prcste-Ståndet den 8 — — Borgare-Ståndet den 12 — — Bonde-Ståndet den 12 — — Rikels Stunders underdåniga Skrifvelse, angående förhöjning af de Länsmännen tillkommande pensioner å Allmänna Indragnings-Staten.
N:o 146.) S. A. K, Sedan, jemte förmälan, hurusom Länsmännen, hvilkas aflöning vid 1840 och 1841 årens Riksdag blifvit bestämd till 200 R:dr, likväl icke ega att å Allmänna Indragnings-Stalen åtnjuta pension till högre belopp än 100
R:dr årligen, hos E. K.
M:t blifvit i underdånighet framsläldt, att, då sättet för pensioneringen å Allmänna IndragningsStaten utöfvade inflytande på Civil-slatens Pensions-inrättning, samt i sednare lider väsendtligen förändrade förhållanden med Länsmännen inträdt, derigenom att, enligt K.
Bref af den 22 December 1841, desse tjenstemän skola hafva undergått vederbörlig Expeditions-Ulskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 73. 117 universitels-examen, eller ock aflagt särskilda kunskapsprof inför E. K. M:ts Befallningshafvande, billigheten fordrade, att Länsmännen, hvilkas befattningar voro ganska besvärliga, mätte kunna, i likhet nied Statens öfrige tjenare, vid högre ålder taga afsked nied pension, motsvarande deras innehalda lön, så har, efter det vederbörande Embetsmyndighet, häröfver hörd, den antydda pensions-förhöjningen tillstyrkt, E. K. M:I, i betraktande al hvad sålunda förekommit och med afseende på behofvet att tillöka pensionens nuvarande ringa belopp, uti en lill Rikets Ständer den 13 näsllidne Januari allåten Nåd.
Proposition föreslagit, det bemälde tjenstemän måtte förklaras berättigade att, under iakttagande af de vilkor, Författningarne i afseende på ålder och tjenstetid m. m. innehålla, å Allmänna Indragnings-slaten uppföras med pensioner, motsvarande deras nu innehafvande aflöning, eller af 200 R:dr banko årligen.
Eller öfvervägande af detta ärende, hafva, på de i den Nådiga Propositionen upptagna skäl, Rikets Ständer bifallit, alt Länsmännen må berättigas att, under iakttagande af de för pensionsrätt å Indragnings-stalen i allmänhet stadgade vilkor, vid afskedstagande! erhålla årlig pension till det af E. K.
M:t i Nåder föreslagna belopp af Två Hundra R:dr; hvilket Rikets Ständer få, till svar i ämnet, hos E. K.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 8 Juli 1851.
Presle-Ståndet den 8 — — Borgare-Ståndet den 12 — — Bondc-Slåndet den 12 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående anslag till uppbyggande uj ett Kapell inom Ofver-Torneå socken, m. m. (Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 147.) S. A. K. Sedan invånarne uti 22 till Olver-Torneå, Pajala och Ofver-Calix socknar hörande byar, belägna uti den trakt, der dessa socknar gränsade intill hvarandra, bos E. K. M:l i underdånighet anhållit, att, med afseende derå, att de, boende på ett afstånd af 5 till 8 mil från nämnde socknars kyrkor och i saknad af farbar väg, svårligen kunde å annan årstid, än då slädföre inträffade, besöka kyrkorna eller träffa sitt presterskap, samt endast uti de 2:ne förstnämnde socknarne funnos prester, som vore kunnige i Finska språket, det enda sökanderne förstodo, hvaraf följde, att de af sökanderne, som hörde till Ofver-Calix pastorat, saknade all undervisning af eget presterskap, E. K. M:t måtte, 118 Expedilions-Utskottels Förslag till anderd.
Skrifvelse, N:o 73. för afhjelpande af de mångfaldiga olägenheter, som a( dessa förhållanden härflöte, i Nåder tillåta att en Kapell-kvrka finge uti den i medelpunkten af omförmälda trakt belägna Korpilombola by uppbyggas och en särskild predikant för ifrågavarande byar anställas, äfvensom att, i anseende lill sökandernes oförmåga alt af egna tillgångar bestrida kostnaderna, E. Ii.
M:l läcktes hos Rikets
Ständer äska nödiga anslag för kyrkobyggnad, anskaffande af prestboställe och nödtorftig aflöning åt predikanten, lill hvilken aflöning, utom beräknade bidrag af tillsammans 144 tunnor korn från de 3:ne pastoralens presterskap jemte sökanderne, kontant lön af Staten med 400 R:dr af desse sednare ansetts erforderlig; så och efter det vederbörande Stills- och Läns-styrelscr, förbemälda presterskap, äfvensom Krono-fogdarne i Torneå och Calix fögderier, uti frågan hörde, samtlige, med intygande af de utaf sökanderne uppgifna förhållanden, förordat den nya Kapell-fÖrsamlingens bildande, hvarvid jemväl blifvit upplyst, att ett i närheten af den för Kyrkan tillämnade platsen beläget och till Kapellpredikantsboställe lämpligt skattehemman, sorn ansåges värdt omkring 2,000 R:dr, förmodades kunna få för ändamålet inköpas, samt slutligen E. Ii.
M:ts och Rikets Kammar-kollegium i ämnet afgifvit underdånigt utlåtande, har E. K.
M:t, i öfverensstämmelse med samma Kollegii underdåniga tillstyrkande, uti en till Rikets Ständer allåten Nådig Proposition af den 25 nästlidne Februari behagat föreslå, att Rikets Ständer måtte anvisa dels för en gång 3,000 R:,dr till bidrag för uppförande af Kapellbyggnad i Korpilombola by och 2,000 R:dr till inköp af boställe åt en Kapell-predikant derstädes, dels ock tills vidare, och intilldess Kapell-boerna förmådde att sin predikant sjelfve underhålla, 400 R:dr årligen till hans aflöning.
Vid öfvervägande häraf, och då vederbörande myndigheter samt öfrige, hvilka sig i ämnet yttrat, samtlige vitsordat behofvet att af ifrågavarande delar utaf Ofver-Torneå, Öfver-Calix och Pajala församlingar, som, enligt, hvad Kammar-kollegium upplyst, utgöras, oskattlagda nybyggen oberäknade, af hemman till ett skaltetal af tillsammans 5j}ff:dels mantal samt hafva en folkmängd af 750 personer, en särskild Kapell-församling bildas, till beredande af en lättad religionsvård åt nämnde befolkning, af hvilken de lill OfverCalix hörande personer, till antalet 223, för närvarande sakna allt tillfälle att af sin församlings presterskap erhålla religions-undervisning på deras modersmål, Finska språket, samt tillika utredt är, att invånarne å omförmälda trakter, i anseende till deras medellöshet, icke magta alt bekosta Kapell-bvggnadens uppförande eller inköp af Kapellpredikants—boställe, ej eller till predikantens aflöning bidraga med mera än 10|- tunnor korn, hafva Rikets Ständer, helst tillförene, i likartade fall, understöd af allmänna medel blifvit utaf Rikets Ständer lemnade, funnit skäligt att, med bifall till den Nådiga Propositionen, dels å Riksgälds-kontoret anvisa, för en gång, Tre Tusen Riksdaler lill uppförande af Kapell-byggnad i Korpilombola by och Två Tusen Riksdaler till inköp af boställe åt en Kapell-predikant derstädes, dels ock tills vidare, och intilldess Kapell-boerna förmå att sin predikant sjelfve underhålla, till dennes aflöning å Stat uppföra ett årligt anslag af Fyra Hundra Riksdaler, under förbehåll, att medlen endast må reqvireras i mån af behof att dem använda, samt att de besparingar, som å anslagen för hvarje särskildt föremål tilläfventyrs uppkomma, icke må kunna för annat behof disponeras.
Hvilket, med anledning af högstberörda Nådiga framställning, Rikets Ständer få hos E. K. M:t underdånigst anmäla.
Expedit ions-Vtskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 74. lii) N:o 74.