Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ijenstemanna-personal för deras bevakning är anställd, befrias från erläggande af andra afgifter, än ersättning till loisen, som ej må utgå Lill högre belopp, än det inhemska och privilegierade nationers fartyg vidkännas, samt den Tu ll-tjens temän nen efter sporlel-taxan tillkommande expeditions-lösen; äfvensom att stenkol får uti ifrågavarande hamnar läggas på nederlag, under vilkor af den i Nederlags-förordningen stadgade conti oll i afseende på magasinering och bevakning samt erläggande af behörig liederlags-recognition; hvarefter Collegium yttrat: hurusom, i betraktande af Slitös belägenhet i medelpunkten af Östersjön, på nära lika afstånd frän de begge continenler, hvilka omgifva denna sjö, och då vidare afsåges ställets ypperliga hamn, som förenar rymlighet, tillräckligt djup för större fartyg, lätt in- och utsegling, säkerhet för de fleste vindar, med egenskapen alt sent lägga sig, men tidigt gå upp, samt sålunda onekligen vore en af de bästa vid Östersjön, erkännas måste, alt denna hamn syntes vara af naturen ämnad lill en vigtig handelsplats, såsom i äldre tider Wisby varit, då dess gamla hamn ännu ej var uppgrundad och man begagnade mindre djupgående fartyg; erkännande Collegium visserligen, att ej ensamt fördelägligt läge eller beviljade privilegier förmå göra en ort till betydlig handelsplats, hvartill fordrades en förening af många gynnande förhållanden samt, bland annat, förmögne och driftige handlande, hvilka, enligt hvad erfarenheten visat, ej lätt gåfvo de vägar, hvaråt vanan ledt deras rörelse, en annan rigtning; men deiemot hade erfarenheten äfven lärt, att stundom sådane händelser inträffa, som tvinga handeln att ändra sin gång, hvarvid det vore vigligt, att för de orter, som deraf kunde draga fördel, inga reglementariska föreskrifter lägga hinder i vägen.
På dessa skäl, och i öfrigt instämmande uti E. K. M:ts Befallningshafvandes och General-Tull-Slyrelsens ofvan anmärkte yttranden, har Collegium underdånigst tillstyrkt, att, med bibehållande af de i Kongl. Brefvet den 6 September 1834 i Nåder medgifne förmoner och friheter för fartyg, som 168 Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse, N;0 fog. vilja besöka Slitö eller andra hamnar å Gottland, följande utvidgade handels* förmoner måtte för Slitö hamn i Nåder beviljas: l:o
Nederlags-rätt för alla utländska varor, utan afseende på, för hvars räkning de uppläggas, fritt från recognitions-afgift, men med de vilkor, att •dervid skall tjena till efterrättelse, hvad Kongl.
Nederlags-förordningen stadgar, i afseende på controlien, samt att styckegods, sorn på Nederlaget upplägges, skall till behörig vård inrymmas i magasinshus af sten, hvilket bör på tjenligt ställe utmed hamnen kostnadsfritt för Kronan af de trafikerande anskalFas; 2:o Allmän rättighet alt från Slitö till utrikes ort utföra så väl Gottländska, soin andra inhemska eller utländska, der upplagde, producter, under iagltagande af hvad Författningarne derom stadga; 3:o Tillåtelse att under de vilkor, som i General-Tull-Styrelsens Circulaire den 12 Maj 1832 äro föreskrifne, i afseende på inrättande af ett Finskt transito-upplag i Stockholm, få upplägga till annan ort destinerade utländska varor, som ej genom fortsatt sjö-transport eller direct omlastning till destinations-orten afgå; att afgifts-fritt, men under behöriga tull-conlroller, omlasta från ett fartyg i ett annat utländska producter, ämnade till utrikes ort, samt att, emot utgående tulls erläggande, likaledes för utförsel till utrikes ort omlasta inhemska producter; och 4:o Befrielse för fartyg, som endast omlasta varor, ämnade till utrikes ort, ifrån andra afgifter, än ersättning till lotsen och tulltjenstemännen, i likhet med hvad genom Kongl. Brefvet den 6 Sept. 1834 är medgifvet för fartyg, som lör reparationer eller proviantering anlöpa Slitö.
I sammanhang härmed har Collegium jemväl hemställt, att, i händelse E. K. IM. i Nåder skulle finna godt alt bevilja Slitö de sålunda föreslagne, utvidgade handelsförmoner, E. K. M:s Befallningshafvande på Gottland måtte erhålla Nådig befallning att, efter vederbörandes börande, uppgöra förslag så väl till föreskrifter om de vilkor, hvarunder handel och bandtverk må å Slitö utöfvas, som till Taxa för locala afgifter derstädes, äfvensom till Hamnordning och öfrige reglementariska stadganden, hvilka påkallas af den lifligare handelsrörelse, som der kan komma att idkas, och till reglerande af framtida förhållandet emellan denna handelsplats och Wisby stad; hvarförutan med vederbörande jordegare borde beredas öfverenskommelse om vilkoret! för upplåtelse af den jord, som skulle komma att utgöra området af Slitö handelsplats, hvaröfver borde upprättas ordentlig charta, innehållande plau Expeditions-Vlskollets Förslag till und.
Skrifvelse, N.o 110, plan för galor och torg, samt utvisande den plats, som till anstalter och byggnader för sjöfartens beqvämlighet erfordras.
Vid inhemtande af hvad sålunda och i öfrigt rörande detta ärende förekommit och hos E. K.
M. blifvit i underdånighet andraget, hafva Rikets Ständer ansett de af åtskillige städers Handels-Societeter framställde farhågor och betänkligheter i afseende på beviljandet af ifrågavarande transito- och nederlags-rätt visserligen icke sakna grundade skäl, men att dock, efter Rikets Ständers omdöme, desamma öfverväga^ af de här ofvan uppgifne för delar, hvilka måste tillskyndas handel och rörelse genom denna i alla afseenden ypperliga hamns upplåtande lill nederlagsplats; och få Rikets Ständer alltså härmed i underdånighet anhålla, det E. K. M. täcktes, på de af Commerce-Collegium utvecklade grunder och vilkor, Nådigst bevilja Slitö hamn transito- och nederlags-rätt.
Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 30 September 184-0.
Nso 110.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 3o Sept. i84o.
Preste-Ståndet den 3o — — Borgare-Ståndet den 3 Oct. — Bonde-Ståndet den 3 —•
— Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående Kronohemmanet Kar• lebys anslående till boställe för Kronofogden i Wadsbo Fögderi.
(Slals-Ulsk.
N:o 228.) S. A K.
Dess Befallningshafvande i Skaraborgs Län, jemlikt Kronofogdens i Wadsbo fögderi ansökning, på anförde skäl, i underdånighet hemställt, att, i stället för dennes innehafvande bohemman, | mantal Krono, N:o 7 Esbjörnstorp, i Fägreds socken, måtte till boställe för bemälde KronoBih. lill R.
Prot. 1840. 10 Sami. 1 Åfd. 22 Eocpeditions-Uts kottets Förslag till und.
Skrifvelse., N.o tio. fogde anslås det till Kronan indragne förra Löjlnants-bostället vid Lif-Regementets Hussar-Corps N:o 3 om i och N:o 6 om 1 mantal Kron», Karleby i Lexbergs socken af Wadsbo härad, har E. K. M., uti till Rikets Ständer ander den 27 sistlidne Januari aflåten Nådig Proposition, behagat föreslå, alt hemmanet Karleby, 1 i mantal, med inberäkning i Kronofogdens lönevilkor, efter hemmanets nuvarande arrende, 42 tunnor 24 kappar säd, och 166
R:dr 32 sk. i penningar, eller tillsammans, å 6 R:dr tunnan, penningar 422 R:dr 32 sk., må anslås till boställe för Kronofogden i Wadsbo fögderi, på det sätt, att han skulle, då nuvarande arrende derå, midfaslan 1847, upphörer, få hemmanet tillträda, emot en tillökning i sina öfriga lönevilkor, svarande emot den af hemmanet sedermera efter författningarne utgående rotefrihclsafgiften, men intill nämnde lidja uppbära af hemmanet nu utgående arrende, emot det att hemmanet Esbjörnstorp, från den tid han finge della arrende uppbära, lill Kronans diposition afstås.
Denna Nådiga Proposition, med hvad i anledning deraf blifvit an förd t och hvaribland jemväl förekommit ett af sökanden, nuvarande Kronofogden i Wadsbo härad, C. M. Hasselström, afgifvet förklarande, att i fall hemmanet Karleby icke funnes böra annorlunda än på de af E. K. M. i Nåder föreslagne vilkor till Kronofogde-boställe upplåtas, Hasselström vid sådant förhållande vore mera belåten att bibehållas vid sitt nu innehafvaride bohemman, och att frågan om utbyte deraf finge förfalla, hafva Rikets Ständer i behörigt öfvervägande tagit; och som upplyst blifvit, att bohemmanet Esbjörnstorp, såsom beläget i en aflägsen del af Wadsbo fögderi, ingalunda är tjenligt till boställe åt Kronofogden och icke eller kunnat af denne tjensteman bebos, hvaremot Kronohemmanet
Karleby är för berörde ändamål vida mera passande, hafva Rikets Ständer funnit godt bifalla sistnämde hemmans anslående till boställe åt bemälde Kronofogde; hvarvid likväl, enär det för hemmanet Karleby nu utgående arrende, enligt hvad tillförlitligen blifvit utredt, är i förhållande till den deraf härflytande afkastning öfverdrifvet högt, hvadan vid en förnyad auction arrende-beloppet sannolikt skulle komma alt nedsättas, samt då vid detta förhållande det icke synes rättvist eller billigt, att till måttstock för bestämmandet af det värde, hvartill meranämde hemman bör uti Kronofogdens lönevilkor inberäknas, antaga den nuvarande höga arrende-summan, Rikets
Ständer trott beräkningen lämpligare böra verkställas i öfverenslämmelse med de grunder, som tjenat till ledning vid den ifrågaställde regleringen af LandtStats-Tjenstemännens löneförmoner, eller efter viss procent af det värde, hvartill hemmanet kan, vid behörig värdering, varda uppskattadt.
Och hafva Rikets Ständer, till följd häraf, beslutat, att Kronohemmanet Karleby må, så Expcclitlons-TJtskoUels Förslag till und.
Skrifvelse j N:0 110•
X71 snart clet blifver ledigt, till boställe för Kronofogden i Wadsbo fögderi anslås, med inberäkning i hans lönevilkor, såsom boställsafkastning af 4 procent utaf det värde, som vid anställande behörig uppskattning kan varda bestämdt, och med iagtagande derjemte, att bemälde Kronofogde får hemmanet tillträda emot en tillökning i sina öfriga löneförmoner, motsvarande den af samma hemman sedermera, enligt författningar ne, utgående rotefrihets-afgift, men emedlertid af Stats-Verket, dit arrende-beloppet fortfarande bör ingå, uppbära en contant summa, motsvarande det värde, hvartill hemmanet vid den föreslagna undersökningen blifver uppskattadt, emot det alt hemmanet Esbjörnstorp, från den tid, Kronofogden får omförmälde contanta summa tillgodonjuta, till Kronans disposition afstås.
Dock som nuvarande innehafvaren af Kronofogde-beställningen i Wadsbo fögderi, enligt hvad ofvan närandt är, förklarat sig icke åstunda att, under de af E. K. M. i Nåder föreslagna vilkor, såsom boställe emottaga hemmanet Karleby, och sådant icke kan honom, emot dess bestridande, åläggas, hafva Rikets Ständer jemväl godtfunnit förordna, att med verkställighet af detta beslut må anstå, intilldess nuvarande
Kronofogden i nämnde fögderi antingen från sin befattning afgår eller ock förklarar sig villig att antaga de af Rikets Ständer bestämda vilkor för hemmanet Karlebyå anslående till Kronofogdeboställe.
Hvilket, till svar å E. K. M:s Ilögstberörde Nådiga Proposition, Rikets Ständer få härigenom i underdånighet meddela.
Rikets Ständer fremhärda <Src.
Stockholm den 3 October 1840.
Expeditions-Ulskottets Förslag lill und.
Skrifvelse , N.o 11/.
Preste-Ståndet den 3o — — Borgare-Ståndet den 3 Oct. — Bonde-Ståndet den 3 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående beloppet af den behaglig tids förlänings-spanmälj som vid ledigblifvande Pastorat bär bibehållas, och om återstodens användande.
Ull. ]N:ris 186 och 296.) S. A. K.
Sedan, i följd af Rikets Ständers vid 1809 och 1810 årens Riksmöten gjorda underdåniga anhållan om en allmän undersökning af Presterskapets så kallade vederlag, E, K. M., uti Nådigt
Bref af den 29 April 1812, förordnat, att den på behaglig tid förlänade spanmålen skulle föreslås till indragning vid det lediga Pastorat, der Kyrkoherdens inkomster öfverstiga 100 tunnor, samt Rikets åren 1815 och 1818 församlade Ständer medgifvit, att de härigenom uppkommande tillgångar finge anslås till understöd för Rikets allmänna läro- och uppfostrings-verk; så, och efter det Preste-Ståndet, uti underdånig Skrifvelse af den 7 April 1834, ined afseende å det minskade värdet af spanmålen och andra förekommande skäl, anhållit, att det inkomstbelopp af Pastoraten i Riket, hvilket blifvit faststäldt såsom gräns för den beslutade indragningen af behaglig tids förlän i ngs-span målen, måtte varda bestämdt till 150 tunnor årligen, har E. K. M., uti en till Rikets Ständer den 15 sistlidne Februari aflåten Nådig Proposition, behagat framställa, huruvida icke, uti hvad genom Kongl. Brefvet den 29 April 1812 blifvit förordnadt, rörande indragning af behaglig tids förlänings-spanmål vid lediga Pastorat, när en Kyrkoherdes inkomster öfverstiga värdet af 100 tunnor span mål, den förändring må ega rum, att en högre löne-inkomst vid eLt Pastorat må bestämmas såsom vilkor, hvarförutan indragning af så beskaffad spanmål icke må ifrågakomma; i afseende hvarå E. K. M. i Nåder föreslagit, att de minimi-belopp af behållen inkomst, hvilka, vid förekommande frågor om indragning af behaglig tids förläningar, hädanefter borde tagas till grund, måtte utsättas för Pastorat af 3:dje classen till 150 tunnor, för Pastorat af 2:dra classen till 250 tunnor och för första classens Pastorat till 350 tunnor; och har E.
Expeclitions-Utskotlets Förslag till anel.
SkrifvelseIV.-o Ut. 175 K. M. derjemte, för
Dess del, ansett den behaglig tids forlänifigs-spanroål, hvilken med tillämpning af dessa grunder möjligen kunde komma ali indragas, lämpligast böra användas till förbättring af de Kyrkoherde-löner, hvilka för närvarande understiga 100 tunnor, hälften råg och hälften korn.
Rikets Ständer hafva tagit detta ämne i behörigt öfvervägande, och ehuru, enligt en af Kongl. Kammar-Collegium upprättad och uti E. K. ’M:s Nådiga Proposition omförmäld beräkning, medelvärdet å spamnål, hälften råg och hälften korn, grundadt på samtlige Länens markegångs-pris, under åren från och med 1808 till och med 1817, understigit med 7 sk. 2 r:st. per tunna det värde, hvartill omförmälde spanmålsslag, efter enahanda beräkningsgrunder, uppgått under åren 1825—1834, hvadan följagtligen från någon minskning i sädesprisen anledning icke kan bernias till den af Preslerskapet ifrågaställa förändring af stadgandet i Kongl. Brefvet den 29 April 1812, rörande minimi-beloppet af löne-inkomster vid de Pastorat, hvarvid indragning af behaglig tids förläningar borde ifrågakomma; likväl, och då dels 0- slridigt är, att lefnads-kostnaderne i allmänhet förökats, i jemförelse med hvad förhållandet varit vid den tidpunkt, då llögstherörde Nådiga föreskrift meddelades, dels härvid bör i betragtande tagas, att de vid Rikets Gymnasier och andra Läroverk anställde tjenstemän, med hvilkas befattningar Kyrkoherde-beställningar närmast äro att jemföra, i senare Lider fått sig tillagde förökade löne-förmoner, hafva Rikets Ständer ansett skäl förekomma, alt vid de Pastorat, hvarest behållna inkomsten icke öfverstiger 150 tunnor spanmål årligen, den såsom behaglig tids förläning anslagne kronolionde-spanmål må, der indragning deraf ej redan är definitivt verkställd , för framtiden oförändradt bibehållas; men hvad deremot beträffar det af E. K.
M. tillika i Nåder framställda förslag, att vid Pastorat af 2:dra och l:sta classen en högre löne-inkomst malte bestämmas såsom vilkor, hvarförutan indragning af behaglig
Lids förläning icke finge ega rum, nemligen vid 2:dra dassens Pastorat 250 tunnor och vid Pastorat af Esta chss-n 350 tunnor; så, och då ett dylikt stadgande till förmon för innehafvarne af Pastorat af de högre classerne icke öfverensslämmer med de uti ofvannämnde Kongl. Bref af år 1812 för indragningen af ifrågavarande slags spanmal föreskrifne grunder, kunna Rikets Ständer desto mindre instämma i berörde förslag, sorn, i anseende till de med Pastorat af Esta och 2:dra classerne förenade betydligare löne-inkomsler, saknaden af föilänings-spanmålen derstädes måste vara mindre kännbar, än vid 3:dje classens Pastorat.
På grund häraf hafva Rikets Ständer pröfvat skäligt, för deras del, medgifva, att, med ändring af hvad genom Kongl. Brefvet den 29 April 1812 uti ifrågavarande hänseende är vordet stadgadt, T 74 Expeditions-Ut skot tels Förslag lill und.
Skrifvelse , A'.-o tit. indragning lill Stats-Verket af behaglig tids förlänings-spanmål hädanefter endast må ega rum vid sådana lediga Pastorat, utan afseende å den class de tillhöra, der Kyrkoherdarnes behållna löne-inkomster, beräknade efter medlet af de tio sista årens markegång, öfverstiga värdet af 150 tunnor spanmål.
Då Rikets Ständer af den Nådiga Propositionen jemväl inhemtat, det E. K. M., under den 2 Februari 1838, enär Stats-Verket af redan indragna behaglig tids förläningar vid nämnde lid återbekommit de 1,000 tunnor säd, hvilkas godtgörande af denna tillgång Rikets Ständer vid 1818 års Riksdag påräknat, i Nåder förordnat, att de indragningar, som, jemlikt de i Kongl. Brefvet den 29 April 1812 lagde grunder, dädanefter och intilldess den fråga, som utgör föremål för Högstberörde Nådiga Proposition, slutligen afgjordes, blefve beslutade, skulle verkställas endast tills vidare, på det att Kyrkoherdarne måtte, om en annan gräns än 100 tunnor utsattes för indragningarne, kunna genast derefter, utan rubbning af gamla anslags-förhållanden, återträda i den högre inkomstens åtnjutande, hafva Rikets Ständer, i öfverensstämmelse med E. K.
M:s sålunda yttrade åsigt, godtfunnit alt, såsom följd af den föreslagna förändringen i stadgandet, rörande minimi-beloppet af inkomster vid Pastorat, der indragning af behaglig tids förlänings-spanmål hädanefter bör ega rum, förklara, att den spanmål af omförmälde beskaffenhet, som efter kungörandet af E. K. M:s förenämnde Nådiga beslut af den 2 Februari 1838 blifvit provisoriskt till Stats-Verket indragen vid Pastorat , hvarest Kyrkoherdens behållne löneförmoner, på ofvanberörde sätt beräknade, icke uppgå till värdet af 150 tunnor spanmål, skall till innehafvare af dessa Pastorat ifrån och med nästkommande år återgå och Kyrkoherde-beställningarne framdeles åtfölja, under iagtagande likväl, alt så beskaffad restitution icke må ega rum till högre belopp, än alt pastoralierne derigenom i värde uppå ett maximum af 150 tunnor spanmål, hvaremot, i händelse dylik indragning blifvit verkställd vid Pastorat, hvaraf Kyrkoherden uppbär högre löne-inkomst än 150 tunnor, den indragna förläningsspanmålen bör Stats-Verket oförryckt tillgodokomma.
Beträffande dernäst E. K. M:s Nådiga framställning, rörande den indragna behaglig tids förlänings-spanmålens användande till förbättring af de Ky rkoherde-löner, hvilka för närvarande understiga värdet af 100 tunnor spanmål; så och då erfai’enheten vitsordar, att det allt för ringa beloppet af de med vissa Kyrkoherde-beställningar förenade löneförmoner ofta medfört menliga följder, i det att dels svårighet förefunnits att till dylika tjenster erhålla lämplige sökande, dels innehafvarne af sådane svagt lönade Pastors-befattningar af närings-omsorger förhindrats att åt embetsgöromålen uteslutande Expediilons-Utskoltels Förslag till und.
Skrifvelse > IV.
o 111. ij5 egna sin tiel och förmåga, hafva Rikets Ständer, som emedlertid icke ansett lämpligt på förhand i allmänhet medgifva den till Stats-Verket inflytande behaglig tids förlänings-spanmålens disposition till det af E. K. M. i Nåder föreslagna ändamål, skolat härmed till E. K. M. i underdånighet öfverlemna, att, uppå underdånig ansökning! af vederbörande Kyrkoherdar, hvilka med behörigt betyg, utfärda dt vid sockenstämma under ordförandeskap af en utaf Consistorium förordnad Prestman, styrka, det de vid deras Pastorat inflytande löne-inkomsler icke uppgå till ett belopp af 100 tnnnor spanmåls värde, och efter
Nådig pröfning af dervid förekommande omständigheter, använda den behaglig tids förlänings-spanmål, som, med tillämpning af de här ofvan uppgifne grunder, till Stats-Verket hädanefter kan varda indragen, till förbättring af bemälde Pastorers lönevilkor; dock att dylika anslag ej må beviljas till högre belopp, än för åstadkommande af fyllnad i 100 tunnor spanmåls-löneförinoner, och ej heller medgifvas för längre tid än intill nästpåföljande Riksdag, då hvarje fråga af omförmälde beskaffenhet komme att Rikets Ständers pröfning underställas, äfvensom att indragen behaglig tids förläningsspanmål må företrädesvis användas till Iöne-förbältringar vid Pastorat inom det stift, hvarifrån densamma till Stats-Verket influtit, men, sedan Stiftets behof i detta afseende blifvit uppfyldt, jemväl tiligodokomma utom Stiftet varande Pastorat.
Hvilket Rikets Ständer få, till svar å E. K. M:s i ämnet aflåtna Nådiga Proposition, härmed i underdånighet anmäla.
Rikets Ständer framhärda &.
Stockholm den 3 October 1840, 176 Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse, IV: 0 112, it 3.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 3o Sept. 1840, Preste-Ståndet den 3o — — och återremitt. af Borgare-Ståndet den 4 Dec.
— (Se Expedilions-Utskottels Memorial N:o 24, samt här nedanföre upp tagne förslag till underdånig Skrifvelse, N:o 185.)
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 7 Oct. 1840.
Preste-Ståndet den 7 — — Borgare-Ståndet den 10 — — Bonde-Ståndet den 10 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse3 angående ändring i vissa delar af nuvarande lagstadganden om giftorätt och arfsrätt m. m. (Lag-Utski Bet. N.o 99.) S. K. K.
Hos Rikets Ständer har framställning blifvit gjord, att de lagrum, hvarigenom olika giftorätt stadgas för man och hustru, samt olika arfsrätt för broder och syster, måtte ändras eller upphäfvas och jemnlikhet i dessa hänhänseenden båda könen emellan införas.
Rikets Ständer hafva denna vigtiga fråga i behörigt öfvervägande tagit och fä nu inför E. K. M, i underdånighet framlägga de skäl, som rörande densamma bestämt Rikets Ständers öfvertygelse, och hvilka hufvudsakligen öfverensstämma med de af Lag-Comiléen uti dess förslag till nya Giftermålsoch Ärfda-Balken yttrade åsigter.
ULi det genom äktenskapet uppkomna bolag förena begge makarne sina krafter, i ändamål alt med gemensam omsorg arbeta för gemensamt väl.
De dela Expeditions-Utskottets Förslag till und, Skrifvelse } IV.-o n3.
177 dela med hvarandra ljuft och ledt, och då förbindelserna äro lika och bördorna bäras gemensamt, sjnes en fördelning af inbördes rättigheter, hvilande på en annan grund, icke stå atl förena med äktenskapets väsende och med de vilkor, som deruti innefattas.
Det är mannens pligt att anskaffa hvad, som fordras för makarnes och barnens underhåll och hustruns att med sparsamhet och klokhet detsamma använda.
Hos den jordbrukande klassen hafva vanan och behofvet gifvit hennes skyldigheter en ännu större vidd.
Icke nog, att hon ensam måste sörja för barnens skötsel och uppfostran i deras spädare år och ensam besörja den inre hushållningen; hon mäste äfven deltaga i den yttre och med sitt arbete bidraga att förvärfva det nödvändiga.
När uti samhällsklasser, der denna senare pligt förutsattes sällan eller alldrig inträffa, hustrun eger lika giftorätt med mannen, synes det föga förenligt med den ömsesidighet, som för äktenskapet ligger till grund och med rättvisans kraf,.att neka henne denna rätt uti ett stånd, der ännu större förbindelser åligga henne.
Yid äktenskapets ingående uppdrager hustrun åt mannen att förvalta all den egendom, hon har, och afkomsten af hennes ärfda och förvärfda jord ingår odelad i boet.
I detta hänseende synes lagen hafva afvikit från billighet, då den icke tillerkänt henne annan rätt vid boets upplösning, än den att återfå en tredjedel af de penningar och andra lösören, hon i hoet infört, och lika det af mannens lösa egendom samt af den förkofran, boet under makarnes gemensamma vård vunnit, men deremot tillagt mannen, eller hans arfvingar dubbel lott; och då morgongåfvan sällan förmått gifva hustrun en tillräcklig ersättning för hvad hon härvid lider, har lagen, medelst en så ojemn delning, ställt mannen i ett slags nödvändighet att, genom serskild gåfva eller testamente, eller ock genom tidigt bemedlade öfverenskommelse!' med sina egna arfvingar, söka att sådant godtgöra; hvilka förordnanden emedlertid, då han icke alltid förstått att inrätta dem efter lagens fordringar, merendels föranledt missämja i slägten och obehagliga rättegångar.
Att man likväl vid stiftandet af vår nu gällande