Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Lånen kunna erhålla, oagtadt de på en och samma dag anmälas till omsättning, icke för redigheten i Räkenskaperne medför något väsendtligt hinder, hafva Utskotten trott sig vid deras tillstyrkande i denna del böra förblifva. 3:o Har samma värde Ledamot funnit en motsägelse deruti, att då i 2:dra puncten af Betänkandet, Gäldenärerne är föreskrifvet, att inom den i Julii, jemte en femtedels afbetalning på Capitalet, erlägga 31 all till omsättningsdagen upplupen öfverRänta;” stadgas uti egde puncten: att öfver-Räntan komme fortfarande att beräknas till den dag då Rikets Högh Ständers beslut i afseende på Filial-Disconterne blefve expedieradt; men att derefter, och intill den 1 Juliij då första omsättningen sednast skall vara verkställd, endast 6 proCents ränta erlägges; hvarigenom, efter den värde Ledamotens förmenande,de Gäldskyldige befriades från en öfver-Ränta som dem i 2:dra puncten blifvit ålagd.
Utskotten hade väl icke förmodat en så beskaffad tillämpning af desse stadganden, enär uti 3'-dra puncten icke handlas om 3i4 Stats-Utskottets Betänkanden.
Öfver-Räntans belopp, utan endast stadgas, att all sådan Ränta, sora vid omsättningen kunde vara upplupen skulle, jemte Capitalafbetalningen, då erläggas; hvaremot uti g:de puncten bestämmes, till hvad belopp den uti a:dra puncten omförmälde
QfverRänta bör beräknas, för de olika tider, som i cpde puncten utmärkas.
— Men då likväl sig visat, att en annan tolkning af berörde stadganden, kunnat ega rum, hafva Utskotten icke tvekat att, till afhöjande för framtiden af en sådan olägenhet, föreslå den ändring uti Redactianen af 2tdra puncten, att slutmeningen derstädes: jemte all till om~ sättningsdagen upplupen öfver ~Ranta, kommer att lyda sålunda; Jemte all slags upp^ lupen Ränta. 4:o Vidare har den värde Ledamoten, anmärkt, att Utskotten skola rubbat den i Utskottens Betänkande stadgade grundsats af 6 Månaders omsättningstid, enär desse 6 Månader skola beräknas, från förfallodagen och icke från omsättningstiden, hvilken deremot kommer att förkortas, i samma moll som förfallodagen öfverskrides.
Härvid få Utskotten erinra, att den i 3:dje puncten af Betänkandet stadgade tid af 6 Månader, endast har afseende på första omsättningen, hvilken inom den i Julii skall vara verkställd och hvarvid någre Respitdagar icke få beräknas, derigenom den Stats-Utskottets Betänkanclen, 315 fÖreskrifne ersättnings tiden skulle komma att förkortas.
Och du i öfrigt, enligt Ude puncten i Betänkandet, de Gäldenärer, hvilka ordenteligen sine Lån omsätta, komma att åtnjuta 6 Månaders omsättningstid, men med det i nyssnämnde punct fores]agne Liqvidationssätt, hvilket Utskotten ej funnit skäl alt frångå, icke skulle vara förenligt, att äfven de Gäldenärer, hvilka icke å förfallodagarne deras
Lån omsätta, få beräkna en lika omsättningstid af 6 Månader, så vida den fastställda utredningstiden icke skall komma att öfverskridas; så få Utskotten nu endast åberopa, hvad såsom en följd häraf, uti 'jicle puncten af Betänkandet blifvit af Utskotten tillstyrkt, hvarigenom Utskotten äfven anse sig hafva besvarat, hvad af en värd Ledamot blifvit yrkad t, att nemligen rättigheten att omsätta Discont-Låu borde utsträckas till 6 Månader efter den dag, då sista omsättningen skett. 5:o
Äfven har blifvit föreslaget, att omsättningar i f. d. Filial-Disconterne må tillåtas på 3:ne Månader, i likhet med hvad uti Banco-Disconten sker, med derefter proportionerade mindre afbetalningar.
Men då, med hänsigt tili den för Utredningstiden faststälde slut-termin, deraf blefve en följd, att för sådane Lån,hvilke på 3:ne Månader omsättas, en korrtare prasscriptionstid af en Månad måste komma att 3i6 Stat s~Ut skottets Betänkandcn* beräknas, hvilket, vid inträffande tätare omsättningar, onekeligen skulle medföra ökade olägenheter i afseende på Räkenskaperne och göra dem mera invecklade; så anse Utskotten sig ej eller kunna det gjorda förslaget tillstyrka. 6:0
I afseende på egde och io:de puncterne af Betänkandet rörande Öfver-Räntans beräknande å förfallne och härefter förfallande
Lån, är af någre värde Ledamöter inom Högh Ridderskapet och Adeln anmärkt: dels att Straffräntan för Filial— Disconternes Gäldenärer desto hällre måste afskaffas, som flere motioner redan äro gjorde om upphörande i allmänhet af sådan ränta i Baneo-Disconten, samt nedsättning af den vanliga Discont-Räntan, och det icke skulle vara billigt, att, genom något strängare stadgande för Filial-Disconternes Gäldenärer, på förhand betaga dem de fördelar, som genom ett framdeles blifvande allmänt beslut i denna del kunde dem beredas; dels ock,att den tid då Öfver-Räntans beräknande å förfallne
Lån i Fifial-Disconterne skall vidtaga, måtte i stället för den 1 Julii utsättas till 6 veckor efter Riksdagens slut; äfven som åtskillige Ledamöter af det Hederv.
Bonde-Ståndet yrkat, att, på sätt en Ledamot af Högh Banco-Utskottet, uti dess vid Stats- och Banco-Utskottens
Betänkande fogade särskilda yttrande, föreslagit Filial-Discont-Gäldenärerne åtmin - Stats-Utskottets Betänkanden.
317 stone kunde varda förskonade från ÖfverRäntans gäldande å deras
Lån ifrån början af detta år och till den 1 Julii.
Hvad således beträffar Öfver-Räntans afskaffande, så enär Discont-Reglementet uti 3 §.
5 Mom. deruti någon förändring icke blifvit af Utskotten föreslagen, stadgar att, med beräkningen så väl af lagliga Räntan, som af Straffräntan i Filial-Disconterne, skulle förhållas i enlighet med hvad som för Banco-Disconten kommer att fastställas, lärer den lättnad som för desse Gäldenärer kan i detta afseende vara att förvänta, helt och hållet bero af det beslut, som derom, i anledning af de väckte Motionerne, kan varda för Banco-Disconten fattadt; Och då Utskotten dessutom ansett det nu gällande Reglementet böra, i fråga om Öfver-Räntan, till sin kraft och verkan fortfara, intill dess Rikets Högl.
Ständer jfcommit i tillfälle att derom annorlunda förordna, samt några nja skäl nu icke blifvit anförde, som kunnat hos Utskotten verka till ett annat omdöme, hafva Utskotten icke trott sig böra föreslå Öfver-Räntans nedsättande till 6 proCent, från längre tid tillbaka, än den dag då Rikets Ständers beslut, rörande Filial-Disconterne blifver expedieradt; äfvensom Utskotten ej heller ansett lämpligt, att denna förmån skulle utsträckas utöfver den 1 Julii, då första anståndstiden är tilländalupen; i synnerhet 318 Stats-Utskottets Betlinkanclcn. som det icke berott p;"t Utskotten, att förekomma de binder, hvilka vållat, att Rikets HÖglofl.
Ständers beslut lm kommit att fördröjas och hvarigenom Gäldenärerne skulle en längre tid, än som af Utskotten blifvit beräknad, komma alt erlägga i2 proCents räntan; och hvilken i alla fall, enligt hvad närlagde Promemoria utvisar, för de 2:ne Månader af detta år, som Utskotten förmodat densamma kunna komma i fråga, fördelad lika på samtelige återstående Gäldenärerne, utgör ett ganska ringa belopp för hvarje Låntagare. 7:0 Beträffande sluteligen det förslag, att om uti Götheborg icke skulle komma att inrättas något särskildt Discont-Contoir, som kunde emottaga f. d.
Filial-Disconternes Låne-Liqvider, anstalt då måtte fogas, att sådane Liqvider kunde uppdragas åt något i Götheborg varande Ämbets-Verk , finna Utskotten detta vara ett ämne hvarmed Utskotten icke tillkommer att någon befattning taga.
Jemte tillkännagifvande, att Utskottens Betänkande är vordet bifallet afHögv.
Preste-Ståndet den 5 Martii och af Välofl.
Borgare-Ståndet den 6Martii, varder, hvad bos Utskotten nu förekommit, till svar å de gjorde anmärkningarne/, Rikets Högl.
Ständer vördsamligen meddeladt.
Särskild Reservation af någre Herrar Ledamöter bifogas.
Stockholm den 24 Martii 1823. Stats-Utskotlets Betänkandcn. 319 Bilagor.
Litt* j4* ö. P. M. Den Summa, som, enligt Högl.
Stats-TJtskottets Beräkning, kunde vid den foreslagne förlängde Utredningstiden af f. d. FilialDisconterne, aldrahögst komma i fråga till omsättning, utgör i rundt tal 820,000 R:dr och ett antal af 1748 lån.
Två Månaders Ränta å 12 proCent på den beräknade Omsättnings-Summan R:dr 820,000 gör . . .
R:dr 16,400: — — Om denna Ränta fördelas emellan 1748 lån, belöper på hvarje Lån Öfver hufvud 9: 18. 4'
Eller om Räntan beräknas a 6 proCent, gör den för hvarje Lån ..... 4: 33. 2.
Af denna
Ränta kommer visserligen ett högre belopp att gravera de större
Lånen, i förhållande till deras storlek: men som # 7 mängden af Lån-antalet består uti smärre Lån, kail man deremot med säkerhet antaga, att Räntegravationen för största delen 320 Stats-Utskottets Betänkanden. deraf blir ringare, än bär ofvan är beräknadt.
Stockholm den 21 Martii 1823, Vidimeras '/. W_almo.
Fr. Bergström.
Litt. B. Utdrag af Protocollet, hållet hos Rikets Högloft.
Stånders Stats- och BanCo-Utskott vid Lagtima Riksdagen i Stockholm den 20 Martii 1823. S. D. — — — — Herr Friherre Wirsen yttrade: f~)en. genom redan inträffadt uppehåll uti afgörandet af detta mål uppkommande, påföljd, af det obestämda i Utskottens Förslag, det Öfver-Räntan skulle upphöra från den dag Rikets Ständer uti ämnet fatta deras beslut och till den i Julii, gifver mig en ny anledning att yrka detta upphörande från en viss dag, af mig föreslagen från den 1 fÖrlidne Januarii.
Redan är målet afgjordt i 2.‘ne stånd; kanske en hel månad förr an det blir afgjordt i de 2.*ne öfrige.
Möjligen kan det ännu en gång blifva åter femit - Stcits-Ut skottets Betänkanden.
3ai remitteradt, eller om vid åfgörandet, 2:ne
Stånd stanna mot a, kunde i följd deraf det komma att utdraga nära nog till den i Julii, innan ett Beslut vöre faltadt, oclx hvarigenom all förmån af Utskottens förslag i denna del för Gäldenärerne komme att förfalla.” Häruti instämde Herrar Santesson, Norceus och Leffler — — — Ut supra.
Ex 1’rotocollo Fr.
Bergstrum.
N.-o 52.
Ankom den a5 Mars i8a3.
Utlåtande , i anledning af Herr C hr.
Beckmans Memorial, om foråndrad disposition af Räntan, å den så kallade Wermlands Landtvårns-Cassa.
Uti Memorial, som från Vällofl. Borgare-Ståndet blifvit till Stats-Utskottet remitteradt, har Riksdags-Fullmägtigen för Carlstads Stad, Herr Christ.
Beckmanj, anmält, huruledes Wermlands Läns Innevånare år 1788, sammanskjutit en fond under benämning af Laiidtvärns-Cassan, till beklädnad för dåvarande Landtvärn, men att, tgde Sami. 21 322 Stats-Utskottels Betankanden. sedan detta Landtvärn organiserats till en Jägare-Corps, på Värfvad fot, hade sammanskottet icke blifvit till sin bestämmelse användt, utan bibehålies ännu under en af Länets Innevånare vald Direction, fastän räntan å det i orten utlånte Capitalet till Kongl.
Stats-Contoiret levereras; och som desse medel, efter Herr Beckmans tanka, ovillkorligen skola tillhöra Länet, såsom ett frivilligt sammanskott, har han hegardt den förändring för framtiden, att berörde ränta kunde af Läns-Directionen få uppbäras och redovisas, samt således icke vidare till Statsverket ingå.
I anledning häraf har Stats-Utskottet inhemtat, att ifrågavarande Cassa, under åren 1788, 1789 och 1790, tillkommit genom frivilliga gåfvor till Wermländske gränsens försvar; i hvilket afseende Kongl. Maj:t deremot, enligt Nådigt bref till Kongl.
StatsContoiret, af den 3o Junii 1792, förklarat sig ifrån 1793 års början ständigt villja underhålla en Jägare-Corps, som dock till en början endast komme att bestå af 3oo man.
År 1792 utgjorde denna Cassa 7,200 R:dr i Riksgäldssedel’; och utaf den årligen inflytande räntan skulle, jemlikt Högstberorde Nådiga bref, för året utbetalas 4t>8 R:dr, såsom Värfuings-passevolance till den då till Värfvad Trouppe, under namn af Wermlands Jägare-Bataillon, förändrade Laudt-Milicc; men sorn Kongl. Maj;t Stats-Utskottets Betänkandetu 323 tillika i Nåder försäkrat Compagnie-Cheferne vid nämde Bataillon, att, såsom recruterings och recapitulations passevolance, erhålla i R:dr 32 sk. per man om året, som för 3o6 man, dertill Bataillonen då utgick, utgjorde 5io R:dr och Räntan af Cassan, sedan den efter realisations-grunder blifvit förvandlad till 4800 R:dr B:co ej blef mera än 288 R:dr; så täcktes Kongl. Maj:t, uppå Bataillons-Chefens underdåniga ansökning, att tillgodonjuta denna ullofvade Passevolance-ersättning, samt efter det Länets Innevånare blifvit i ämnet hörde, uti Nådigt Bref, den 24 April 1810, förordnat, det fulla Passevolancen skulle å Stat uppföras, att af Stats-Verkets medel utgå, men att deremot räntan å Landtvärns-Cassan skulle till någon ersättning härföre till Statsverket inbetalas; dock borde fonden dedanefter, som dittills, förblifva inom Länet till förräntande, samt förvaltningen deraf, genom 2:ne valde Innevånare uti Länet, under Chefens inseende, besörjas; varande till följe häraf desse räntemedel, såsom en Stats-Verkets inkomst, vid Stats-regleringarne med 288 R:dr upptagne och beräknade.
Enär alltså grunden för Wermlands så kallade Landtvärns-Cassas tillkomst varit Länets Innevånares benägenhet, att med frivillige bidrag understödja Staten i de betydliga kostnader, den, vid då hastigt in - 324 Stats-Utskottets Betänkanclen. träffadt krigstillstånd, för Provincens gränseförsvar måste vidkännas, och Staten sin åtagne motsvarande förbindelse till alla delar fullgjort, då alltsedan år 1793 en särskild Jägare-Corps, till minst den uti 1792 års Kongl. Bref bestämde styrka, i Wermland blifvit underhållen; anser Stats-Utskottet den af Herr Beckman gjorde framställning/att nämnde Gassa skulle vara en Provincens tillhörighet, icke allenast stridande mot gifvarnes afsigt med Cassans sammaiiskjutande, utan äfven af den anledning mindre grundad, att ej något anspråk hvarken å Capitalet eller räntan blifvit väckt, då Länets Innevånare, såsom ofvan är anfördt, borries i frågan om räntans användande till Värfnings-ersättning åt Compagnie Cheferne vid Wermlands Jägare-Bataillon; och kan Utskottet, vid sådant förhållande, icke understödja Herr Beckmans förrberörde anhållan, utan bör denna ränta, såsom hittills skett, Stats-Verket tillhandahållas för det behof, hvartill den, jemte Capitalet, från början varit anslagen; finnande Utskottet för öfrigt, att Wermlands Innevånare icke hafva skälig anledning tili klagan i förevarande fall, heldst de tillgodonjuta den förmån, som med gjorde allmänna sammanskott vanligen icke förenas, att nemligen den tillskjutne summan qvarstadnar i orten, under förvaltning af en utaf Länets Innevånare sjelfve tillsatt Direction och blott Stats-Utskottets Betänkanden. 3a5 Räntan derifrån utgår lill det afsedde ändamålet.
Detta allt underställes Riksens Ilögl.
Ständers bepröfvande vördsamligen.
Stockholm den 21 Martii 1823.
Utlåtande, i anledning af Herr J.
Hegardts Memorial, om anslag af Spannmål till aflöning för sårskild Kyrkoherde i Strömstad.
Ståts-Utskottet har erhållit remiss, från Yällofl.
Borgare-Ståndet; på ett afRiksdagsFullmägtigen för Strömstads Stad, Herr J.
Hegardt, afgifVet Memorial, innehållande huruledes Kongl. Maj:t uppå underdånig ansökning af framledne Kyrkoherden i Strömstad, Prosten Ekman, uti Nådig Resolution af den 3o April 1789 bifallit, att Strömstads och Skee Pastorater skulle, efter Pastors i Skee död, till ett Pastorat sammanslås, emot att
Ekman afsade sig de 5o tunnor Vederlags-Spannmål, som varit Pastor i Strömstad anslagne ; och ehuru Staden öfver denna Ekmans ansökning ej blifvit hörd 3a6 Stats-Vtskottets Betänkanden. och sålunda ansett detta sammanslående icke böra räcka längre än för Ekmans lifstid, hade likväl, sedan han år 1816 afgått med döden, Kongl. Maj:t, uti Nådig Resolution den 3 Maji 1820, uppå Strömstads Församlings underdåniga besvär deröfver, att Stiftets Consistorium annoncerat begge Pastoraternes ledighet och att val borde förrättas i Skee Moderkyrka, förklarat ej allenast förberörde redan disponerade 5o tunnor Spannmål icke kunna återgifvas, utan ock att Skee skulle anses för Moder-Församling och Strömstad såsom Annex derinunder; men då det vore angeläget för Staden att hafva sin egen Kyrkoherde, som der egde sin bostad och Staden likväl icke förmådde att utan allmänt understöd förse sin Själasörjare med sådane inkomster, sorn för hans anständiga bärgning erfordrades, har Riksdags-Fullmägtigen anhållit, att på det Strömstads Församling må sättas i tillfälle att aflöna egen Pastor för framtiden, dertill de då ville utbedja sig Nådigt tillstånd, Riksens Högh Ständer, med fästad uppmärksamhet derå, att förutnämnde 5o Tunnor Spannmål Strömstad frångått och blifvit till Statens bästa disponerade, ville bevilja ett deremot svarande anslag Spannmål, dertill tillgång skulle finnas uti Kronans behållna Tionde inom Bohus Län och Sunnervikens Fögderi.
Stats-Utskottet har trott sig i anledning häraf endast böra yttra, att sedan Stats-Vtskottets B et änkan elen. 027 Kongl. Maj:t i Nåder förordnat, att Strömstads och Skee Pastorater skulle sig-om en Pastor förena, i följd hvaraf de, såsom vederlag åt Pastor i Strömstad, anslagne 5o Tunnor Spannmål blifvit indragne och tillslagne Stats- Verkets öfrige Inkomster, synes det blifva Stadens åliggande, om den vill åter skilja sig från Skee Församling och erhålla särskild Pastor, hvilket, enligt hvad Riksdags-Fullmägtigen anmält, Kongl. Majit likväl en gång afslagit, att för hans anständiga bärgning bereda nödig tillgång, utan något bidrag dertill af Stats-Verket, som tilt sådane utgifter saknar medel och måste påräkna sina tillgångar för oundvikliga utgifter, dem Staten har bestämd förbindelse att besörja.
Hvilket till Riksens Högh Ständers bepröfvande vördsamligcn hcmställes.
Åukom d. 25 Mars 1823.
Utlåtande, i anledning af Herr E.
Lagerstrands
Memorial, om anslag af allmänna medel till kostnadernes bestridande vid uppmuddring af Upsala Å.
Tiu Stats-Utskottet har Vällofl. Borgare Ståndet remitterat ett af Riksdags-Fullmäg - 3a8 Stats-Utskoltets Betänkanden. tigen för Upsala Stad, Herr Erik Lagerstrand, afgifvet Memorial, hvaruti är anfördt, att sedan Riksens Ständer anslagit medel lill befordrande af Strömrensningar och Kongl. Maj:t, genom en förordnad Strömrensnings-Committee, låtit undersöka den ifrån sjön Mälaren till Upsala ledande Å, deraf funnits, att uppmuddring af samma Å är nyttig och verkställbar samt att kostnaden skulle uppgå till 20,000 R:dr B:co, så har Riksdags-Fullmägtigen blifvit af sine Committenter uppdragen begära, att Riksens Ilögl.
Ständer ville förordna, det desse af dem sjelfve anslagne medel varda till deras bestämda föremål använde, och att förenämnde Summa desto heldre disponeras till uppmuddring af Upsala Å, som bemälde Committee, i afseende på verkställigheten af företaget, tillstyrkt sådane Mesurer, sorn icke brådstörta Summans utbetalande på en gång och nyttan af utförandet vöre både för det allmänna och enskilda ganska betydlig.
Då Stats-Utskottet icke är i tillfälle att pröfva, huruvida uppmuddringen af Upsala Å företrädesvis framför andra sådane företag är af behofvet påkallad och icke erhållit uppgift, om och till huru stor andel Upsala Stad , som af arbetets verkställande utan tvifvel skulle draga största fördel, kan vilja i kostnaden deltaga, samt derförutan, såsom i flere dylike fall är yttradt, ser sig Stats-Utskottets Betänkanden. 3 29 af Statens inskränkta tillgångar satt i nödvändighet att afstyrka beviljande af alla sådana utgifter, dem Staten icke har en ovilkorlig pligt att bekosta, kan Utskottet ej eller för ifrågavarande muddringsarbete tillstyrka Riksens Högl.
Ständer, att något anslag af Stats-medlen bevilja, utan synes Staden böra med ansökning örn bidrag härtill i underdånighet vända sig till Kongl. Maj:t, som i händelse behofvet finnes påkallande, lärer i Nåder meddela lämpligt bidrag dertill af de för Strömrensningen m. m. anslagne medel.
Detta varder till Riksens Högloft Ständers bepröfvande vördsamt öfverlemnadt.
Stockholm den 21 Martii i8a3.
N:0 55.
Ankom den 25 Mars i823.
Utlåtande, i anledning af Riksdags - Fullmågtigens Anders Petter Pe/z/jjo/zj Memorial, om indragning af Taffelpenningarne för Rikets Högsta Ämbeten m. fl. Uti ett, inom Hederv.
Bonde-Ståndet uppläst och till Stats-Utskottet remilteradt Me - 33o Stats-Utskottets Betänlcanden. morial, har Riksdags-Fullmägtigen Anders Petter Pehrssonfrån Östergöthlands
Län andragit, att då llu, mera än någonsin, fordras omtanka och eftersinnande, att uppfinna medel till minskning i de Skattdragandes tunga bördor och sådant svårligen kunde ske, utan indragning af mindre nödige utgifter, Riksdags-Fullmägtigen ansett för en pligt, att uppgifva ett i dess tanka dertill bidragande sätt, det nemi. att indraga Taffelpenningar för Presidenter, Stats-Råd med flere, som på en, Memorialet bilagd Tariff-, blifvit upptagne, såsom i hans tanka utgörande en lön-tillökning, sorn vore öfverflödig och kunde återtagas.
I anledning häraf har Stats-Utskottet skolat upplysa, att då Herrar Stats-Ministrars, Stats-Råds och J ustitiaj-Råds
Ämbeten år 1809 inrättades, blef den aflöning, som dermed skulle åtfölja, vid derefter förrättad Stats-reglering, uppförd, dels såsom lön, dels under benämning af Taffelpenningar, hvarjemte Riksens Ständer, vid följande Riksdagar, på Stat anslagit Taffelpenningar för Presidenterne i Kongl.
Svea HofRätt och någre af Rikets Collegier, på den grund, att lönerne ansetts otillräcklige jemväl till den representation, som dessa Ämbeten åtföljer och dervid måste iagttagas; och som dessa Taffelpenningar följagtligen utgöra en, ehuru under. särskild benämning anslagen, nödig ansedd löne-inkomst, samt Stats-Utskottets Betänkanden.
331 således icke kunna vara indragning underkastade, finner Utskottet ingen åtgärd af motionen föranledas.
Detta underställes Riksens Ilögl.
N:0 56.
Ankom d. 25 Mars 1823.
Utlåtande, i anledning af Riksdags - Fullmågtigen Gustaf Larssons från Stockholms Län Memorial, om Boställes anslående åt Kronofogden i Sollentuna , Wallentuna och Danderyds Skeppslag.
Sotats-Utskottet har från Hederv.
BondeStåndet erhållit remiss på ett af RiksdagsFullmägtigen från Stockholms Län, Gustaf Larssonj afgifvet Memoidal af innehåll, att Boställe saknas till Kronofogde-tjensten uti.
Sollentuna och Wallentuna Häraders samt Danderyds-Skeppslags Fögderi af nämnde Län, utan att anledning dertill funnes, enär denna tjenst ej har större indeld
Lön, än de andre Kronofogde-tjensterne i Länet, hvarmed, så väl som med de öfrige dylike Beställningar i Riket, Boställen alltid 332 Stats-Utskottets Betänkanclen. skola åtfölja, men deremot Fögderiets vidsträckta och Hufvudstaden på 3:ne sidor omgifvande läge, förorsakade tjenstelös innehafvare större kostnad och möda, än som åtföljer någon annan Kronofogde-syssla; och då billigheten således syntes fordra, att Boställe Liefve berörde Kronofogde-tjenst tillslagit, har Gustaf Larsson dertill trott kunna anvisas a:ne Kungsgårdshemman, Öhr f mantal och Långlöth J- mantal, begge belägne i Sollentuna Härad och med egor hvarandra angränsande, hvilka Hemman, hvarå arrendet upphörde den i4 Mardi i8a5, skulle ega det fördelaktigaste läge för Kronofogden i Orten, samt de olägenheter undanrödjas, som allmogen hittills måst vidkännas derigenom, att Kronofogdarne nödgats söka sin bostad på åtskilliga ställen i FÖgderiet, alltid mycket aflägse och derigenom förorsakande omkostnader och tidsspillan för dem, som med Kronofogden haft något att skaffa.
Vid förehafvande af denna fråga har Stats-TJtskottet inhemtat, att förhållandet icke är alldeles sådant, som Riksdags-Fullmägtigen Gustaf Larsson uppgifvit, att Boställe skall åtfölja aila Kronofogde-Beställningar i Riket, utom den af honom omförmälde i Sollentuna och Wallentuna Häraders samt Danderyds Skeppslags Fögderi, utan saknas sådan förmån vid flere Kronofogde-tjenster i åtskilliga orter af Riket.
Stats-Vt skottets Betänkanden. 333 Orsaken, hvarföre Boställe icke blifvit anslaget Kronofogden i nämnde Fögderi, är väl icke af Utskottet känd, men det synes likväl troligt, alt Fögderiets läge dertill varit orsaken, emedan det på 3:ne sidor närmast omgifver Stockholms Stad, och det således må hafva ansetts lämpligast, att Kronofogden hodde i Stockholm, som ligger nästan i medelpuncten af Fögderiet; men hvilket som än kan hafva verkat till detta förhållande, och om än hehofvet af Boställe för Kronofogden vore lika stort i detta, som i öfriga Fögderier, anser likväl Stats-Utskottet frågan härom, i den ordning den nu blifvit väckt, icke höra föranleda Riksens Ilöglofl.