Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
M:ts och Rikets Kammar-Rätts den 19 April 1841 gifna utslag, angående den af förvaltaren vid tull-uppbörds- och kassörskontoret i Stockholm M. F. Finér åsamkade och, efter hans den 20 Mars 1837 inträffade död, yppade balans, E. K. M., genom dess Högsta Domstol, medelst utslag den 6 Maj 1843, ibland annat, ålagt förre departements-chefen vid generaltull-styrelsen, Presidenten J. P. af Billbergh att, näst efter förre
Kontrollören vid samma styrelses uppbörds-kontor Paul Middendorff och förre Kamereraren vid sty - 14 i Expedilions-Utskollets Förslag till and.
Skrifvelse, N:o 79. relsens kammar-kontor, Kammarrätts-Rådet J.
Winroth, hålla kronan skadeslös lör största delen af ifrågavarande balans, hade E. K. M:t, uppå Presidenten uj Billberghs underdåniga ansökning att varda befriad från den honom ådömda ersättningsskyldighet, uti den 19 Aug. 1844 afbiten nådig proposition, fästat Rikets Ständers uppmärksamhet å den väsendtliga skiljaktighet, som företedde sig emellan beskaffenheten af de anmärkta tjensteförseelserna hos aflidne Tullförvaltaren Finérs närmaste kontrollanter, Kammarrättsrådet /Vinroth och Kontrollören Middendorff1 och den efterlåtenhet, som kunde läggas Presidenten af Billbergh lill last, helst de förre varit i tillfälle alt egna daglig uppmärksamhet ät Finérs tjensteutöfning och dervid bemärka hvarje till misstanka om underslef föranledande omständighet, under det alt Presidenten af Billbergh deremot hvarken kunnat eller varit pligtig att utsträcka sin embetsalgärd till en så beskaffad närmare tillsyn, hvarförutan han, till sitt urskuldande framför de förre, haft att åberopa tillvaron af en föregående speciel kontroll, som, vederbörligen iakttagen, för sig sjelf varit tillräcklig att förekomma eller leda till upptäckt af möjliga tillgrepp, vid hvilket förhållande och med afseende för öfrigt å del gagn, som fäderneslandet tillförene hemtal af Presidenten af Billberghs långvariga samt af nit och skicklighet utmärkta embetsmanna-verksamhet, E- K- M:t till Rikets Ständers pröfning och behjertande i nåder öfverlemnade, huruvida icke den ersättningsskyldighet, som i detta mål blifvit af Billbergh ålagd, kunde honom eftergifvas.
Efter att en sådan eftergift bevilja, beslölo dock Rikets Ständer, vid 1844 och 1847 årens riksdagar, och E. K.
M:t täcktes i nåder dertill lemna bifall, att verkställighet af E. K.
M:ts högsta domstols ofvanherörde utslag, i hvad detsamma angår Presidenten af Billbergh ådömd ersättningsskyldighet för den efter aflidne Tullförvaltaren Finér yppade balans, finge anslå, jemte det den af E. K.
M:t nådigst anbefallda qvarstad å Presidenten af Billberghs fasta och lösa egendom borde under tiden fortfara, med honom likväl iemnad rättighet att sin lön och pension, denna sednare för återstående lifstid, åtnjuta, varande det vid 1847 års riksmöte förlängda uppskofvet med executjva åtgärder till försäljning utaf Presidenten af Billberghs egendom beviljadt jemväl med hänseende till den omständighet att Kammarrättsrådet lVinroth och Kontrollören Middendorff mera afIrdit samt att det icke hunnit utredas i hvad mon deras uti konkurstillstånd eftcrlemnade sterbhus ägde tillgångar att balansen godtgöra.
Efter del sedermera Presidenten af Billbergh den 9 April sistlidet är genom döden afgått, hade hans enka, Elisa Catharina af Gillner tillika med mannens, af före - Expedilions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse, X:o 78.
145 föregående gifte efterlemnade, åtta barn oell i senare gifte ägande tre barn, jemte deras förmyndare, uti en lill E. K. M:t inlemnad skrift, underdånigst anhållit att, då slutlig utredning af Kontrollören Middendorffs och Kammarrättsrådet fVinroths sterbhus numera blifvit verkställd, hvadan af Rikets
Ständers ofvan ömförmälda beslut hinder icke vidare skulle möta för verkställighet af förenämnda utslag i hvad det rörer den Presidenten af Billbergh ålagda ersättningsskyldighet, men utkräfvandet af denna ersättningsskyldighet skulle, utan att bereda staten någon väsendtlig godtgöreke för dess genom Tullförvaltaren Finérs balans uppkomna förlust, hardt drabba af Billberghs efterlefvande familj, och synnerligast beröfva de omyndiga barnen allt hvad hufvudsakligen kunde vara att för deras uppfostran och framtida bergning påräkna, E. Ii.
M:t måtte lill Rikets Ständer i nåder hemställa alt den af E. K.
M:t redan tillförene i ofvanberörda hänseende föreslagna befrielse för Presidenten af Billbergh nu måtte varda hans enka och barn beviljad, samt de sålunda förbjelpas ur det konkurstillstånd, hvartill endast ifrågavarande gäld tili Kongl. Maj:t och kronan deni bringade; uppgående efter bouppteckning sterbhusets tillgångar till 51,005 R:dr 24 sk. och skulder till 143,252 R:dr 28 sk., med inberäknande likväl af den Presidenten af Billbergh i ofvannämnda balansmal påförda ersättningssumma af 109,736
R:dr 36 sk. 9 r:st banko, I anledning häraf och då Rikets Ständer hvarken vid besvarandet af E. K.
Majrts under den 19 Aug. 1844 aflStna, ofva nom förmälda nådiga proposition, angående befrielse ej mindre för Presidenten af Billbergh än för förre Departementschefen vid Tullverket, Kanslirådet J. D. Valerius från dem ådömdt ersättningsansvar i målet rörande den efter Tullförvaltaren Finér yppade balans,- eller -sedermera, efter det frågan, med föranledande af Rikets Ständers beslut, blifvit vid sistförfluten riksdag till Rikets Ständer ånyo hänskjuten, meddelat hufvudsakiigt yttrande i afseende på ömförmälda af E. K.
M:t i nåder föreslagne eftergift, har E. K. M:t nu, med åberopande af de skäl och omständigheter, som föranled t högstberörda, den 19 Aug.
1844 aflatna nådiga proposition samt med afseende jemväl å det ömande förhållande att, genom utkräfvandet af den andel utaf ifrågavarande ersättning, hvartill Presidenten af Billberghs bo skulle kunna lemna tillgång, denne förtjeule embelsmans familj blefve alldeles utblottad, täckts lill Rikets Ständer göra nådig framställning derom att den i ofvannämnda hänseende för Presidenten af Billbergh af E. K.
M:t förut föreslagna befrielse måtte, sedan bemälde President numera aflidit, varda hans enka och barn beviljad, i sammanhang hvarmed E. K.
M:t i nåder behagat tillkännagifva att den efter Tullförvaltaren Finér år Bih. lill B.
Brot. 1850 & 1851, 10 Sami.
I Afd. 19 14G Expeditions- Utsko t teti Förslag till tind.
Skrifvelse, N:0 89.
1837 yppade balans å tillsammans 172,997 R:dr 3 sk. 5 r:st numera genom dera gjorda afbetalningar blifvit förminskad till 114,413 R:dr 21 sk.
Rikets Ständer, som livad sålunda förekommit, med hvad mera handlingarne innehålla, lili öfvervägande tagit, hafva visserligen insett den synnerliga vigten deraf, att de, angående kontrollen å statsmedlens behöriga förvaltning gällande ansvarsbestämmelser med tillbörlig stränghet iakttagas och till verkställighet befordras, helst undantag i detta hänseende, utan giltiga skäl medgifna, skulle utgöra för framtiden vådliga prejudikater; hvaremot, å andra sidan, ej eller bordt lemnäs obemärkt att sådana förhållanden kunna inträffa, då en fullständig tillämpning af lagens föreskrift skulle tillskynda den felande ett vida mera känbart lidande, än som motsvarar den förseelse, hvartill han kunnat göra sig skyldig, -— i hvilka fall Rikets Ständer och tillförene på billiglietsgrunder beviljat fullständig eller partiel eftergift af det till ersättning lagligen ådömda belopp.
Sådana mildrande omständigheter anse Rikets Ständer företrädesvis hafva förekommit i nu förevarande fråga, såsom ock af E. K.
M:ts nådiga proposition inhemtas.
Med afseende ej mindre härå än ock å Presidenten af B illberg hs under en längre följd af år ådagalagda, för fäderneslandet gagnande embetsmannaverksamhet, samt de högst betydliga summor, som vid flera tillfällen och synnerligen vid 1815 års liqvidation med Preussiska och öfriga Tyska staterne genom hans omtanka och skicklighet för statsverket besparats, hafva Rikets Ständer funnit en sträng tillämpning af lagens kraf bär icke vara med billigheten fullt förenlig: hvadan och då härtill kommer att Rikets Ständer, genom sina i afseende å detta ärende vid nästförflutna 2:ne riksdagar fattade beslut omisskänneligen ådalagt, alt de funnit verkställigheten af den fällda domen icke öfverensstämma med ett billigt afseende å de i detta mål för Presidenten af Billbergh förekommande mildrande omständigheter, hvilka numera, sedan han aflidit, måste i ännu högre grad tala till förmån för hans efterlefvande familj , Rikets Ständer under sådana förhållanden, nu pröfvat skäligt att den af E. K. M:t uti Dess nådiga proposition foeslagna befrielse för Presidenten af Billherghs sterbhusdelägare från meranämnda ersättningsskyldighet bifalla.
Hvilket Rikets Ständer fä härigenom, till svar i detta ärende, hos E. K.
E:rp e di i io n s - V tuko t te ts Förslag till and.
Skrifve Isa, N:o 80. 147 N:o 80.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln dea 18 Juni 1851.
Preste-Slåudet den 18 — — Borgare-Ståndet den 18 — — Bonde-Ständet den 21 — — Rikets S/änders underdåniga skrifvelse, angående pension för JustitieRädet ni. m. N. IF.
(Stats-lJtsk:s Uti., N:o 159.) S. A. K. Sedan Justitierådet och Kommendören med stora korset af E. K. M:ts Nordstjerneorden Nils IVilhelm Stråle hos E. K.
M:t i underdånighet anhållit, att då han, som vore född den 16 April 1787 och den 22 Juni 1803 ingått i statens tjenst, samt den 27 April 1826 blifvit befordrad till ledamot af Konungens Högsta Domstol, numera, enligt hvad läkare intygat, i anseende till svår sjukdom vore urståndsatt att sin tjenstgöringsskyldighet i Högsta Domstolen fullgöra, men ej Porr än uti April månad nästkommande år blefve, efter uppnådd 65 års ålder, berättigad att till pension å allmänna indragningsstaten uppföras, E. K.
M:t mätte i nåder täckas alt, sa fort ske kunde, meddela sökanden afsked från Justitie-råds» emhetet, med tillgodonjutande af den pension, hvilken, enligt författningarne, skulle honom tillkomma, derest han fortfarit med embetets utöfning till fyllda 65 års ålder; så har E. K. M:t, under den 8 sisilidne April, till Rikets Ständers Statsutskott öfverlemnat den underdåniga ansökningen, jemte dervid fogade handlingar, samt, med afseende å det. nit och den utmärkelse, hvarmed Justitie-rådet Stråle, hvilken icke långt ifrån ett halft sekel varit i rikets tjenst anställd, derunder sina många och vigtiga emhetsåligganden fullgjort, sednast i 25 år såsom ledamot af Konungens Högsta Domstol, i nåder föreslagit Rikets Ständer alt, i likhet med hvad i dylikt fall tillförene blifvit mcdgifvet, bemälde Justitie-rad, såsom, efter 148 Exp edilia m- Uts/co t tets Förslug lill wiel Skrifvelse, N:o 81. läkares intygande, af sjukdom hindrad alt sin tjenstgöring i Högsta
Domstolen fortsätta intilldess, efter ett års förlopp, han, enligt förfatlningarne, klefve till pension berättigad, matie, så snart afsked blifvit honom beviljadt, för sin återstående lifstid å allmänna indragningsstaten åtnjuta ett emot Justitieråds-lönen svarande belopp, tretusen r:dr banko, med tillökning efter riksmarkegångs medelpris för derunder begripne 200 tunnor spanmäl; och hafva, på de anförda skälen, Rikels
Ständer bifallit hvad sålunda blifvit i nåder föreslaget.
Slockholm den 21 Juni 1851.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adelil den 18 Juni 1851.
Presle-ståndet den 18 — — Borgare-siandet den 18 — — Bonde-ståndet den 21 — — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående ändring för vissa orter af stadgandena om Uden, då damlucka skall vara öppnad.
(Lag-Utsk:s Bet. N:o 24.) S. A. K. Sedan Rikets Ständer, vid sistlorflutna riksmöte, hos E. K.
M:l i underdånighet anmält att, i anseende till de olägenheter, hvilka inom de norra orterna, såsom Norrbottens och Westerbottens län, der is qvarlåge i sjöar och åar till början af Juni månad, föranleddes deraf alt, jemlikt 20 kap. (i § Byggninga-balken samt Kongl. Förordningen den 3 September 1755, damlucka skall öppnas senast den 10 Maj hvarje år, förslag hos Rikets Ständer blifvit gjordt om det tillägg till åberopade lagens rum att, inom förenämnda län, damluckor icke höra öppnas före den 1 Juni hvarje år, hvarjemte Rikets Ständer i underdånighet anhållit, det E.
Expeditions-Utskottels Förslag till mul.
Skrifvelse, N.-o 8!. 149 K.
M:t täcktes, för utrönande deraf, huruvida den ändring uti nu gällande stadgande om tiden, då damlucka skall vara öppnad, hvilken för Norr- och Westerbottens län sålunda blifvit föreslagen, i allmänhet kunde anses vara af behofvet påkallad, låta i nåder föranstalta, att undersökning härom af vederbörande embetsmyndigheler anställdes, samt, derest förändrade föreskrifter härutinnan för ofvannämnda län skulle pröfvas lämplige, till rikets nu församlade Ständer nådigt förslag i ämnet aflåta; så har E. K.
M:t behagat, uti nådig proposition af den 31 förlidne Januari, gifva Rikets Ständer tillkänna, hurusom, medelst vederbörande Läns-styrelsers, på nådig befallning, afgifna och genom E. K.
M:ts och rikets Kammar-kollegium öfverlemnade underdåniga utlåtanden i delta ärende, upplyst blifvit, dels att för Norr- och Westerbottens län den föreslagna förändringen ansetts vara af stor fördel för så väl jordbrukare, som vattenverksägare, enär, thy förutan, den sena snösmältningen i Lappmarkerna hindrade tillgodogörande af flodvattnet för ängsvattning och vattenverksdrift, dels att, ehuru i Jemtlands län damluckor i allmänhet ej vore brukliga, den föreslagna förändringen likväl är vorden ansedd äfven för det länet tjenlig, oell dels att deremot utsträckning af samma förändring till Gefleborgs- och Westernorrlands län blifvit hufvudsakligen afstyrkt; dervid bemälda Kollegium, för egen del, underdånigst hemställt, att tiden för damluckors öppnande mätte för Norrbottens, Westerbottens och Jemtlands län bestämmas till den 1 Juni, der valten kan åker eller äng skada; och då E. Ii.
M:t, på grund af hvad i ofvanberörda måtto förekommit, nu jemväl i nåder föreslagit Rikets Ständer, att hvad i 20 kap. 6 § Byggninga-balken, jemförd med Kongl. Förordningen den 3 September 1755, stadgas derom att damlucka skall öppnas den 10 Maj, der vatten kan åker eller äng skada, måtte, beträffande Norrbottens, Westerbottens och Jemtlands län, så ändras, att tiden för damluckas öppnande i omförmälda fall utsträckes till den 1 Juni; hafva Rikets Ständer, med afseende pä de af E. 11.
M:t i nåder anförda skäl, bifallit E. K.
M:ls ifrågavarande nådiga proposition.
Hvilket Rikets Ständer fä härigenom i underdånighet anmäla.
Stockholm den 21 Juni 1851. 150 Expeditions-UtslsoUets Förslag till lind.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adelil den 21 Juni 1851.
Preste-Ståndet. den 21 — — Borgare-Ståndet den 21 — — Bonde-Ståndel den 26 — — Rikets Sländers underdåniga' skri.frelse, angående lindring i rolehållarcs på Gottland skyldighet att anlägga båtsmanstorp.
(Stals- samt Allm. Besv.- och Ekon.
N:o 2.) S. A. K.
Enär det först i sednare tider utfärdade nådiga påbud, att kronobåtsmän nen å Gottland böra af rotarne förses med torp, skall vid verkställandet medfört betydliga olägenheter i anseende'till, bland annat, de roterade hemmanens inskränkta ägo-områden samt roteodlarnes spridda läge, bar, af sådan anledning, hos Rikets Ständer blifvit föreslaget, att anläggande och bebyggande af båtsmanstorp hädanefter icke måtte utgöra någon rotarnes ovilkorliga skyldighet, utan blifva beroende på öfverenskommelse- emellan båtsmän och rotehållare.
Sedan Rikets Ständer i afseende härå, inhemtat hurusom, vid det förhållande att båtsmännen å Gottland i allmänhet icke bade torp, K. M:t, efter att under den 10 September 1816 hafva i berörda hänseende meddeladt nådigt stadgande, sedermera i nådigt bref af den 30 Januari 1822 förklarat sig linna så väl gällande författningar som nödig ordning fordra, att de då ej anskaffade båtsmanstorp måtte vid hvarje rote för båtsmännen anläggas, hvarjemte K. M:t i nåder förordnade, alt Gottlands båtsmän skulle, i mohn af de dåvarandes afgång, af rotarne förses med inom rotelaget belägna torp, att genast vid ingåendet i tjenst af båtsmännen tillträdas, med skyldighet derefter att desamma bebo, hvilka föreskrifter jemväl, af förekomnc anledningar, vid serskilda tillfällen blifvit förnyade, hafva Rikets Ständer väl funnit att de rörande anläggning af torp åt båtsmännen på Gottland meddelade nyare stadganden äro öfverensstämmande med Kongl.
Förordningen den Expeditions- Utskottats Förslag till und.
Skrifvelse, N:o 83. 15 f 23 Maj 1090, angående rotehållares och båtsmäns ömsesidiga rättigheter; men då samma nådiga Förordning ända till år 1816 blifvit i denna del blott undantagsvis på Gottland tillämpad, hvarföre rotehållarne kunna anses icke hafva saknat anledning till den förmodan att förordningens strängare tolkning i detta afseende ej vidare skulle ifrågakomma; då dessutom anskaffandet af den större rymd af åker och ängsmark, som för fullständiga båtsmanstorp erfordras, ofta skulle medföra stora svårigheter, och då Rikets Ständer ansett vigtigt alt, vid öfvergången från ett länge iakttaget till ett förändradt förhållande, äfven om det sednare är på författningar grundadt, sådan försigtighet äger rum, alt betydligare förluster för nuvarande hemmansinnehafvare i möjligaste måtto undvikas, få Rikets Ständer, under förutsättande att båtsmännen fortfarande blifva med torp till bostäder af rotehållarne försedde, till E. K.
M:t i underdånighet hemställa, att, der svårigheter möta för större jordtorps utbrytande åt båtsmännen på Gottland, den lindring i verkställigheten af Kongl.
Brefvet den 30 Januari 1822 mätte medgifvas rotehållarne, att få, i stället för den större jordrymden, lemna båtsmannen motsvarande natura-pefsedlar, der han och rotehållaren så kunna åsämjas.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 21 Juni 1851.
Preste-slåndet den 21 — — Borgare-ståndet den 21 — — Bonde-ståndet den 26 — — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående befrielse för åtskilliga pastors- och komministers-boställen från utgörande af rotering, eller om åtnjutande af ersättning derför.
(Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Uti.
N:o 4.) S. A. K. Hos Rikets Ständer hafva framställningar förekommit derom, att, då pastorsbostället i Mo, Bjärnå och Gideå församlingar af Wester-norrlands län, äfvensom 152 Expcditions-Utskottets Förslag till vnd.
Skrifvelse, N:o 83. nedannämnda komministers-boställen, nemi.:
Grönhult \ mantal i Misterhults församling' af Linköpings stift och Calmar län, Riddaretorp mantal i Madesjö församling, södra Möre härad af samma län, samt Torp i liee socken af Gölheborgsoeh Bohus län icke vore i åtnjutande af den presteboställen i riket tillerkända rotefrihet, berörda boställen alltså måtte från dem påförd rotering befrias, medelst roterings-skyldighetens öfverllyttandc på annat oroteradt eller underroteradt hemman, eller ock tilläggas en roterings-kostnaderne motsvarande ersättning af statsmedel; vid öfvervägande hvaraf Rikets Ständer, i afseende på nyssåberopade allmännare rotefrihet, inbemtat: att, enligt presterskapets privilegier af år 1723, preste- och klockare-bobl äfvensom prabende-hemman och stommar äro fritagna från ordinarie rotering: att E. K.
M:t uti nådigt bref den 2 November 1833 fastställt den tillämpning af författningarne angående denna fråga, att, med befrielse för kyrkoherde-boställen från ordinarie rotering, desamma skulle påföras extra rotering; att, med anledning af Rikets Ständers den 27 Oktober 1810 till R.
M:t alldina underdåniga skrifvelse, K.
M:t under den 0 Oktober 1841 i nåder förordnat alt kyrkoherde-bostället Torp å Dalsland, som vore indeldt till ordinarie rotering, väl skulle, såsom stamrote, framgent i ordinarie roteringcn qvarstå, men deremot, från 1841 års början, af ingående rotefrihets- eller vakans-medel njuta ersättning i kontant för roteringsbesvärets fortsatta utgörande; samt att, hvad angår kapeilans-boställen, K. M:t, enligt Dess och rikets Krigs- och Kammar-kollegiers kungörelse den 25 Februari 1835, uppå Rikets Ständers underdåniga framställning, i nåder förklarat, alt alla de kappellans-boslällen i riket, som antingen i brist på närbelägna oroterade hemman måste qvarstå i roteringen eller som fått densamma år 1826 orätt förflyttad på hemman, hvilka redan af ålder voro roterade till fullo, skulle, med förbindelse att roteringsskyldigheten framgent fullgöra, undfå en roteringskostnaden motsvarande ersättning eller vederlag af vakans-afgiften för jord, som, ehuru ordinarie rotering underkastad, likväl icke pmstcrade rotering in natura.
Rikets Ständer, som icke äro i tillfälle alt i alla delar pröfva befogenheten af de nu ifrågavarande väckta förslagen, få likväl, pä grund af do i förevarande ämne sålunda vunna upplysningar, bos E. K.
M:t i underdånighet anhålla, alt E. K.
M:t täcktes i nåder låta granska de framställda anspråken och, derest desamma linnas vara grundade och nied lag och författningar öfverensstämmande, vidtaga de åtgärder, hvilka förhållandena kunna påkalla.
Expeditions-Utskottets Förslag till and.
Skrifvelse, N:o 84. 153 N:o 84.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adela den 21 Juni 1851.
Presle-Ståndet den 21 — — Borgare-Ståndet den 21 — — Bonde-Ståndet den 26 — — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående stämpling af spelkort och afgiften derför.
(Bevil!.-Utsk.
N:o 7.) S. A. K.
Vid behandling' af frågan om den bevillnings-afgift, som bör erläggas för spelkort, äfvensom, i sammanhang dermed, hvilka kontroller öfver afgiftens behöriga utgörande må anses erforderliga, hafva Rikets Ständer inhemtat, att beloppet af de medel, som för kortstämplingen influtit år 1841, eller året näst före tilllämpningen af den förhöjning i stämplingsafgiften från 6 till 8 skillingar, som vid dåvarande riksmöte beslutades, samt af de förändrade bestämmelser, som då tillika föreslogos och genom Kongl. Förordningen den 23 Februari 1842 föreskrefvos, utgjort endast 6,781 r:dr 15 sk. 6 r:st, men redan påföljda år, eller då högstberörda nådiga Förordning trädde i kraft, uppgått till 15,179 r:dr 23 sk. 6 rst, samt derefter så betydligt tilltagit, att det under de sistförflutna åren utgjort: 1848, 31,392 r:dr 1849, 29,878 r:dr 32 sk., samt år 1850, 31,334 r:drj och då utaf den betydliga inkomst, som sålunda genom kortstämplingen influtit under dessa sistberörda år, jemförd med den, som före år 1842 kunde påräknas, ändamålsenligheten af de nu härom gällande föreskrifter synes vara öfvertyganile ådagalagd, hafva Rikets Ständer beslutat, att bevillningen af spelkort hör intill nästa statsreglering utgå till oförändradt belopp, nemligen åtta skillingar banko för hvarje kortlek 3 och fä, med underdånig anmälan härom, Rikets Ständer tillika Bih. till B.
Prot. 1850 & 1851, 10 Sami. 1 Afd, 20 154 Expeditions-Ulskotlets
Förslag till tind. skrifvelse, N:0 85. hos E. K.
M:t, i underdånighet anhålla, att ofvanberörda nådiga Förordning af den 23 Februari 1842 må fortfarande få tjena till efterrättelse.
Rikets Ständer framhärda etc. Slockholm den 26 Juni 1851.
Preste-Slandet den 21 — — Borgare-Ståndet den 21 — — Bonde-Ståndet den 26 — — I Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående poslbevillningen.
N:o 9.) S. A. K. Rikets Ständer hafva, för postbevillningens reglerande, förehaft granskning af gällande posttaxor och dervid inhemtat, bland annat, att postporto för Wisby, till följd af de drygare omkostnader, som med postgången emellan Gottland och fasta landet öfver Öland äro förenade, blifvit, i förhållande till väglängden, beräknadt i allmänhet 20 procent högre, än för andra poststationer inom riket; men då numera under en betydlig del af året posten fores sjövägen med ångfartyg emellan Wisby och Stockholm, och billigheten fordrar, att, till följd häraf och på sätt hos Rikets Ständer jemväl blifvit yrkadt, någon lindring i det från Gottland till Öland och vidare öfver fasta landet för Wisby beräknade postporto får af vederbörande korrespondenter tillgodonjutas, hafva Rikets Ständer pröfvat postporto för Wisby böra nedsättas med 20 procent sålunda, att för bref om ett lods vigt emellan Wisby och Stockholm portot nedsältes från 10 till 8 skillingar banko och i förhållande derefter för bref emellan Wisby och andra orter inom riket, likväl alltid, der runstycken skulle förekomma, lill närmast fulla skillingtal; och få Rikets Earpeditions-Uls/iottets Förslag till und.
Skrifvelse, N:o 86. 155 Ständer följaktligen hos E. K.