Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Nådiga ompröfvande bör öfverlemnas att, lika som hittills med mötes-passevolancen, använda mötes kostnads-anslaget för indeldta Arméens vapen-ofningar på det sätt, Kongl.
Majrt, för ändamålets vinnande, i Nåder pröfvar nyttigast, hvadan Utskottet för närvarande icke funnit skäl att någon fördelning af det nu ifrågaställde nya anslaget föreslå.
Genom de sålunda framställda förslag, anser Utskottet serskildt yttrande i anledning af Herr Reutersvcirds motion om möles-passevolancens fortfarande icke erfordras. 6 Siats-Utskottets Utlåtande, N.-o 52.
Om det beslut, som, i följd af Utskottets nu framställda förslag, kan varda fattadt, lära Rikets Ständer finna nödigt, att hos Kongl. Majit göra underdånig anmälan, med anhållan om Dess Nådiga sunclion.
Stockholm den g April 1840.
Af Herr Reutersvärd., P. A.: ”Emot det af Utskottet nu fattade beslut, får jag härmed anmäla min reservation, dock ej i hufvudsaken, ty jag gillar detta beslut fullkomligt, så vida man utgår från den synpunkt, att del grundar sig på billigheten alt den förut nog högt beskattade roterade jorden befi ias hån möteskostnaderne, som tid efter annan blifvit betydligen förhöjda, moL hvad de voro då knekte-contracten upprättades, utan mot den principen, såsom skulle
Rotehållarne icke anses ega någon i lag grundad förpligtelse att bidraga till ifrågavarande kostnader, hvilket dock Utskottet väl icke bestämdt påstått.
Likaså kan jag ej eller gilla det beslut, att den nu utgående passevolanceafgiflen vid innevarande års slut skall upphöra, då den genom Konungs och Ständers vid 1828—i83o årens Riksdag fattade sammanstämmande beslut blifvit fastställd att erläggas till och med i8/[4, och hvarigenom ett afvikande från det om denna afgift ingångna contract skall ega rum, som Rusloch Rotehållarne icke hafva någon laglig rätt alt yrka, och endast kan inträffa genom Stats-magternas härföre visade välvilja.
Hvad knekte-contracten beträffar, så ålägga de väl icke rotehållarne utan soldater'ne att bestå raötes-kosten; men detta återfaller nalui liglvis på Rotehållarne.
Och då man dessutom vet, under hvilken despotisk Regering desse contract uppgjordes, samt de stora förmoner, som soldaterne sedan den tiden tillskansat sig genom regements- och compagni-befalens mellankomst vid contiacters afslulande, Rotehållarne och soldaterne emellan, lärer ingen kunna neka, att billighet och rättvisa fordra, det den roterade jorden måtte befrias, om icke helt och hållet, åtminstone till större delen ifrån uiiderhålls-kostnaden vid möten m. m.
— Vid 1828—i83o årens Riksdag föreslog, oförväntadl nog, en af Riddarhusets Ledamöter, Herr Rosenblad, B., att denna afgift matte nedsättas till hälften mot det, enligt 1812 års conlracter, stadgade belopp, 8 R:dr per nummer; men af en stor del utaf Bonde-Ståndets Ledamöter yrkades nedsättning lill ännu lägre belopp, och af de fleste, all nämnde afgift måtte alldeles Stats-Ulskottets Utlåtande, N.o 52. 7 upphöra att vidare betunga den roterade jorden.
Friherre Liljehorn j G.j deremot hemställde, ”alt utgiften må utgå alla år, då läger eller mölen ”förordnas, men icke för de regementen, som äro commeiulerade på ”arbeten:” en åsigt, hvilken i vidsträcktare mening, jag an ty dt uti min motion i delta ämne.” Af Herr Doctor Björkman_, C. F.: ”Rikets Ständer afgjorde 182g, oagtadt Bonde-Ståndets protest, mötes-passevolance-frågan, enligt 80 §. och icke efter 71 § i Regeringsformen.
Delta har af många kallats, dels ett olyckligt missförstånd, dels en oformlighet och ett olagligt beslut.
Jag tvekar ej att kalla della åtgörande lagligt, men anser det hårdt, måhända obilligt, emedan ett närmare afseende bordt fästas vid jordbrukets för tunga bördor.
Hårdheten låg dock egentligen uti afgiftens alltför höga beräkning.
Ty med denna afgift skulle ej endast beläckas den af gammalt i rote-conlraclen, dels soldaten ålagde, dels på rotarne öfverflyttade skyldigheten att under regementsmötena bestå kost och öfriga behof, utan äfven flera nutidens vid exercis-öfningarne m. m. ökade omkostnader.
Denna bårdin t skall nu, enligt Högloft.
Stats-Utskottets förslag, godtgöras med hela passevolancens öfverflyttande på Bevillningen, eller med en ny, af Konung och Riksens Ständer samfäldt tillväga bragd , ändring af berörde contract.
Detta anser jag dels för tidigt, dels mindre rätt.
För tidigt, enär helgden af 182c) års Ständers beslut bordt upprätthållas och all fråga om ändring uppskjutas till år 1845; mindre rätt, enär omförmälde onus, så länge Indelnings-verket eger bestånd, aldrig 1 ä
It visligen kan helt och hållet lyftas från de betalningsskyldige och fördelas på andra med båtsmanshåll och öfrige gärder redan proportionerligt tyngda medborgare.
Men, säger man, de betalningsskyldige äro soldaterne.
Detta har också 182g års Ständer afsett, då uti deras beslut heter: ”på de ställen, der roten i stöd af äldre eller senare contracler är förbun”den alt bestå soldaten kost och öfrige behof under möten, likasom i de ”orter, der rotehållare deras rätt till ersättning af soldaten sig redan af”sagt, eller framdeles kunna afsäga, blifver passevolancen rotehållarnes ”egen och odelade utgift, hvaremot inom de regementen, der soldaten å”ligger att vid slika tillfällen sig sjelf med matsäck förse, och han från den”na skyldighet icke är genom rotehållarnes frivilliga begifvande befriad, ”rotehållare!! eger rätt, alt genom innehållning af soldatens lön eller andira inkomster af roten, eller genom dagsverken af soldaten åt roten, de ”senare efter Länets markegångspris beräknade, göra sig ersatt för så stor ”del af de erlagde 7 R:dr, som återstår, sedan ersättning för den skjuts, 8 Stats-Utskollels Utlåtande, N.-o 5i. ■”hvartill soldalen förr af roten varit berättigad, efter ett af Kongl. Maj:ls ”Befallningshafvande faslstäldt medelpris, blifvit soldaten beräknad.”
All ändring, om en sådan före 1845 bör ifrågasättas, anser jag således, bör bestå uti en, med gällande contracter fullt öfverensstämmande, billig nedsättning af passevolancen.
Ty alt utbyta denna mot soldatens förnyade pligt att till mötet medföra matsäck, är väl ingens verkliga mening.
Denna billiga nedsättning -eller lindring var också, hvad egentligen vid förra Riksdagen af de fleste klagande äskades.
Jordbrukets verkligen tunga onera kunna i många allmänna afseenden lättas, utan att lätta dem parlielt och med andra lika onererade medborgares ytterligare belastande.” Af Herr Helsingius, D.\ ”Resultatet af Höglofl. Stats-Ulskottets Betänkande, om detsamma bi fa lies, kail, efter min öfvertygelse, icke blifva något annat, än ett allmänt deltagande, genom efter behofvet ökad bevillning, i ett onus, som nu endast drabbar Rust- och Rotehållare.
Jag kan nemligen icke hoppas, att Stats-regleringen slutligen utfaller så, att ingen beviljad Slats-bristsumma erfordras, ej eller att från den mägtiga bränvinsflod, som öfversvämmar landet, några betydligare canaler nu komma att till detta vigtiga ändamål afledas.
Då bör, efler min åsigt, örn närvarande fall fråga uppstå, hvad rättvisan fordrar eller billighet påkallar, eller i hvad mon välvilja bör lagas i anspråk.
Af det Betänkande, som till undvikande af vidlyftighet blifvit åberopadt, äfvensom af de upplysande discussioner, sorn nu föregått beslutet, har jag erhållit den öfvertygelse, att ingen olaglighet vid beslutet 1829 om mötes-passevolancen skedde derigenom, alt Hedervärda Bonde-Ståndet icke deri deltog; då ordet samfäldt i 80 §.
Regerings-formen efter mitt förstånd icke kan innebära samma stadgande, om ålla fyra Riks-Ståndens medverkan, som ordet enhälligt i 82 §. och ordet samte/iga i 1 14 §•» hvarföre jag icke eller kan erkänna någon rättvisa här vara alt fordra, då dessutom utgiften har sin grund i frivilliga öfverenskommelse!- emellan enskilda.
Billighet vore det visserligen att lätta Bonde-Ståndets lunga bördor, men då denna börda från äldre tider tillhört och ännu tillhör sjelfva jorden, icke personen, och fråga således nu icke är om Bonde-Ståndet ensamt, så loide det vara så mycket större anledning att äfven från annan synpunkt beli akta billigheten i öfverflyllningen ifrån jorden lill bevillning, äfven på andra Siats-Utskottets Utlåtande, N.-o Si. 9 andra samhällsmedlemmar än Rust- och Rotehållare, hvilket en stor del af Ronde-Ståndets medlemmar icke eller äro.
Återstår då endast fråga, huruvida välvilja här bör tagas i anspråk.
Jag medger, att denna är en pligt, äfven Rikets Ständer emellan, men under närvarande förhållande af osäkerhet om utgången af några synnerligen vigtiga, och för stadsmanna-näringarne djupt ingripande samhällsfrågor, anser jag det ännu vara för tidigt att utöfva densamma; anhållandes, att denna reservation får åtfölja Betänkandet.’'
Af Herr Carlberg_, J.:
''Emot Högloflige Stats Utskottets Betänkande i fråga om mötes-passevolancens förflyttande från Rust- och Rotehållare lill Riks-Stalen, får jag äran afgifva följande reservation.
I rak motsägelse med det af sammansatta Stats- och Ekonomi-Utskotten, under 1828—29 och 3o årens Riksdag, afgifne Betänkande ]V:o 72, och tvärt emot det af Riksens Högloflige Ständer derpå grundade, och af Kongl. Maj:t Nådigst sanctionerade beslut, att möles-passevolance-afgifteu skulle med 7 ll:dr B:co af hvarje Rust- och Rotehålls-nummer utgå i följande |5 år, eller till i8/(4 års slut, har nu Högloflige Stats-Utskottet velat tillintetgöra samma beslut, och på Bevillningen öfverflytta ett, jordbruket enskildt af ålder tillhörande onus.
Jag nödsakas derföre yrka, att meranämnde beslut må oförändradt fortfara till contracfs-tidens utgång, hvarefter det, efter min tanka, må på Rust- och Rotehållarne sjelfve ankomma, att antingen åtaga sig ny passevolance-afgift, eller, med stöd af knektecontracten, på annat för dem lämpligt sätt ombesörja denna deras enskilda angelägenhet, utan att dermed besvära de öfrige Rikets skatt-dragande invånare, som derförutan ingalunda äro i skatteväg lottlöse.
Under discussionerne i ämnet inom Högloflige Utskottet, har jag nogsamt gifvit tillkänna mina åsigter, att Rust- och Rotehållarne rättvisligen hvarken böra eller kunna betungas med större afgifter för ifrågavarande mötes-passevolance r än som för ändamålet oundgängeligen erfordras; men deremot kan jag icke medgifva, att nuvarande Rust- och Rotehållare skola, såsom en skänk, få emottaga eftergift af passevolancen, hvilken eftergift directe ökar värdet af deras nu innehafvancle egendomar, som till dem, i förening med nu vajande onera, öfvergålt, och hvilken vore desto obilligare, som några motsvarande förmoner icke i ringaste måtto skulle tillskyndas Rikets öfrige invånare, och deribland städernas drygt beskattade borgerskap, hvars privilegier blifvit, tid efter annan, och hufvudsakligen lill förmon för denjordbrnkande delen af Svenska Folket, på mångfaldigt sätt kringskurne.
Stä Bih. till R- St.
Brot. 1840. 4 Sami. 1 A/d. ty.-de Häftet- 2 10 Siats-Utskottets Utlåtande, 1V.-o So. derna äro dessutom icke eller frikände från Indelnings-verkels bördor i så måtto, att, till exempel, Stockholm ensamt är, om mitt minne icke bedrager, skyldigt att hålla mellan 4 ocb ^00 båtsmän.
Icke destomindre skulle nu, i öfverensstämmelse med Högloflige Utskottets förslag, både bufyudstaden och de öfrige städerne, samt en stor del af den jordbrukande allmänheten, sorn är till båtsmanshåll indeld, blifva, utan någon lättnad i deras i och för Indelnings-verket åtagne förbindelser, skyldige att dessutom deltaga i den, efter min tanka, Rust- och Rolehållarne ensamt åliggande mötes-passevolaneen.
På alla dessa skäl, afstyrker jag bifall till Höglofliga Utskottets Betänkande i frågan, och anhåller, att denna min reservation måtte till RiksStånden få affölja.” Härmed förenade sig Herr Mobergs G. Af Riksdags-fullmägtigen Strindlund: ”Emot det beslut, Högloflige Utskottet fattat, rörande passevolancens öfverflyttande på bevillningen, och således åstadkommer en ökad utgift på båtsmans-hållet, som utan lindring får fullgöra sina skyldigheter, enligt båtsmams-rote-contraoten med Kongl. Maj:t och Kronan, och dessutom i sin nion, med deltagande i bevillningen, hjelpa Rust- och Rotehållare med passevolancens utgörande.
Dock vill jag medgifva och yrka, att icke passevolancen högre bestämmes, än till hvad, som motsvarar det verkeliga behofvet, som svarar emot knekle-conlractens innehåll, hvilken nedsättning torde kunna till någon, del blifva nedsatt, som med bevillning bör fyllas.” åcocimon#*, TRYCK. T HOS J. A. WALLDÉ N,. 18 4©.
Stats-Utskottets Utlåtande, N',o 53. 1 N:o 53.
Ank. till Exp. Utsi;, den 15 April, kl. 9 f. m.
Utlåtande, angående Regleringen af utgifterne under RiksStatens Fjerde Hufvud- Titel. (U. A.)
För denna Hufvud-Titel, innefattande Mililaire- och Försvarsverket till sjös, upptager den vid sista Riksdagen fastställda Statsreglering i,242>18o R:dr, hvaruti innefattas indeldte räntor med 35,3^5 R:dr och 9,4^3 tunnor spanmål in natura, med ett utfördt värde af 47>1 15
R:dr, och voro under lönerne beräknade 14.778 tunnor spanmål.
Uti Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition är derutöfver äskadt: 1:0 att då, till ändamålsenligt ordnande af Flottans exercis, erfordras 100,000 R:dr årligen, och således, utöfver dertill redan anslagne 45,000 R:dr, en tillökning af 55,000 R:dr, dertill måtte ytterligare anvisas ett ett nedsatt belopp till 4^.000. — — 2:0 att, enär Fyr- och Råk-väsendets utvidgning och förbättring har till omedelbar följd ökade utgifter för Fyrpersonalens aflöning och Eåkarnes underhållande med lysnings-materialier och andra effecter, samt förefallande smärre reparationer, en oundgängelig förhöjning af årliga anslaget för Lots- och Fyrings-Staten erfordrades af . . 14,000. — —■ eller en sammanlagd tillökning af 59,000.
— — I sammanhang härmed, har Utskottet jemväl förehaft följande motioner : a) af Hr Th.
Petre'j som, framställande den åsigt, att Rikets sjöförsvar företrädesvis hvilar på Skärgårds-Flottan och att Rikets financer ej medgifva underhåll af en Större Flotta, yrkat, att, vid reglering af anslagen å ifrågavarande Hufvud-Titel, följande borde iagttagas: att Stats-Utskottet, efter sakkunnige, ojäfvige personers hörande och efter inhemtande af planen för Norriges sjöförsvar, måtte meddela utlåtande öfver den tillökning, Skärgårds-Flottan uti Fartyg, materiel eller bemanning ,erfordrar för Bih, till R, St, Fröt, 1840, 4 Sami, 1 Afd, 18 Haft, 1 2 Stats-Utskottets Utlåtande, JY',o 53. att bilda ett ändamålsenligt kustförsvar, utgående från synpunkten af likstämmighet med det Norrska; att upplysning blefve förskaffad, huruvida fartygs byggnadskostnad vid Fiollans Station i Carlskrona är mindre, än kronan annorstädes får vidkännas; att det utredes, huru många af de i Carlskrona befintlige linieskepp äro oanvändbara och kostnaden för dylikas stöpning, samt om icke sådana fartygs ombyggnad till fregatter innebär ekonomisk missräkning; att likaledes uppgifves antalet af brukbara linieskepp och huru de, utan förnärmande af Kronans värdighet, på det för Staten minst förlustgifvande sätt, må kunna realiseras; att Utskottet borde föreslå det ringa antal örlogsfartyg, bestående i en eller annan fregatt, korvett och kutter, sorn för Svenska sjöförsvaret anses böra bibehållas uti ett till Norriges Flotta proportioneradt förhållande; att Utskottet må uppgifva Statens uti ekevirke nu egande capital och den årliga besparing, som blott å nämnde artikel skulle uppkomma genom antagande af Norriges system för sjöförsvaret; att så noga, som möjligt, måtte beräknas alla öfriga besparingar, hvilka, i följd af sjöförsvars-systemets förändring, möjligen kunna vid Stationen i Carlskrona ega runi; att Utskottet måtte utreda arten och beskaffenheten af den ifrån Carlskrona förde klagan öfver bristande medel, dels till Flottans materiel, dels till nödige arbetens fulländande, äfvensom föreslå den förändrade förvaltning, som, i det fall att Carlskrona bestämmes till Skärgårds-Flottans hufvud-station, måste, såsom en följd af linieskeppens försvinnande, der införas; att Utskottet, med hänsigt till förhållandet i Norrige, må uppgifva både den inskränkning i det Svenska Amiralitetet, som skäligen kan ega rum, och den tillökning uti Underbefälets antal och aflöning, som af behof och omständigheter påkallas; att Utskottet måtte afgifva förslag till verkställande,
åtminstone i fredstid, af Båtsmännens transporterande sjöledes; samt slutligen att, sedan alla förenämnde frågor och hvad dermed egde gemenskap blifvit utredde, Utskottet måtte för hvarje serskildt föremål föreslå bestämda Stals-anslag, hvarvid likväl någon tillökning så mycket mindre borde ifrågakomma, som det nya systemet icke förutsatte Skärgårds-Flottans alltför hastiga tillväxt, utan borde densamma efterhand erhålla den fulländning, som kustförsvaret påkallar; b') af Hr Christierson, som, i strid med den af Hr Petré, uti dess nyssnämnde motion, yttrade mening om Linieflottans olämplighet för Sveriges sjöförsvar, ansett äfven denna del af Flottan böra bibehållas, och, i öfverensstämmelse härmed, på grund af i motionen närmare utvecklade skäl, hemställt; att Stats-Utskottet, efter sakkunnige och ojäfvige personers hö - Stals-Ulskoltets Utlåtande> JV\o 53, 3 rande, måtte meddela utlåtande öfver den tillökning af skärgårds- och ång-fartyg, Flottan behöfver för att, i sammanhang med Linieflottan, bilda ett ändamålsenligt sjöförsvar; alt upplysning införskaffas om kostnaderne för färlygsbyggnad äro lägre uti Carlskrona än annorstädes, för att kunna bestämma, hvarest dylik byggnad bör verkställas; att
Utskottet må föreslå det antal fartyg af alla slag, hvaraf Svenska Flottan bör utgöras; saint att förslag infordras å kostnaden för dockbyggnadens fullbordande under vissa år, å den summa, som är behöflig för att sätta så väl den nuvarande Flottan, som den föreslagna tillökningen deraf, i effectivt skick, och öfver årliga kostnaden för en ändamålsenlig exercis, efter hvilka omständigheters utredande, motionären ansett det först blifva möjligt, att bestämma hvad Flottans anslag rätteligen bör utgöra, i enlighet med det försvars-system, som för framtiden bör följas; hvarförutan motionären serskildt begärt; det afseende måtte fästas derå, alt Flottans ekonomiska Öfverstyrelse borde enklare, ändamålsenligare och med mindre kostnader organiseras; att alla varor böra upphandlas å den station, der de skola begagnas; att Flottans bandtverks-personal indrages och alla arbeten utbjudas å entreprenad-auctioner; att Sjö-Artiileri-Regernentet förminskas och deraf bildas några Canonier-Compagnier; att en del af Båtsmanshållet sättes på vaeance-foL; alt ankartåg af jern anskaffas; samt att pumpverk, der sådant ej redan sker, böra drifvas med machineri; c) af Ilr Sabelfelt: att Flottans Under-Officerare, men i synnerhet de, som äro i Stockholm förlagde, måtte komma i åtnjutande af inqvartering och beklädnadshjelp lill enahanda belopp, med hvad för deras vederlikar vid Garnisons-llegementerne är bestämdt; d') af Ilr Dalman, W. F., om indragning och försäljning af Kongl.
Ilofjagtvarfvet; e~) af Lars Pettersson ifrån Blekinge Län, om nödige åtgärder för beredande af ökade tillgångar för Örlogsflottans underhåll samt nödige exercis-expeditioner.
Jemte det Utskottet, i öfrigt vid ärendets handläggning, lemnat nödig uppmärksamhet åt de af vederbörande Auctoriteter atgifne Förslag och utredningar, hvilka åtföljt Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, bar Utskottet tillika, i stadgad ordning, begärt och erhållit del af det år 1826 aflemnade Betänkande af de Committerade, som af Kongl. Majit varit i Nåder förordnade att uppgöra förslag lill Sjöförsvarets ordnande, och hvilket Betän - 4 Stats-Utskoltets JJ tl Utandej N\o 53 kande bland hemliga handlingar, rörande försvarsverket, förvaras, äfvensom, med anledning af enskilde motionärers framställningar, tagit kännedom om organisationen af Norriges Flotta; och anser Utskottet sig, innan det öfvergår till yttrande i fråga om anslagens bestämmande, först böra framställa de åsigler, som derför ligga till grund.
Genom Sveriges läge påkallar dess Sjöförsvar onekligen nationens odelade uppmärksamhet och dess ordnande på ett sådant sätt, att detsamma, utan att förmycket anlita landets krafter, ändock uppfyller sin bestämmelse, måste således blifva en af de vigtigaste omsorgerne.
Den olika beskaffenheten af Sveriges kuster påkallar tydligen serskilda, derefter lämpade försvarssätt.
Sveriges Konungar och Ständer hafva länge insett detta, och ingen har bestridt att en Skärgårdsflotta utgör rätta försvaret för den med skär omgifna delen af vår kust.
Det är blott i fråga om de för handelns skyddande och försvaret af den öppna Östersjökusten nödige åtgärder, som det hos alla lika allvarliga nitet för det allmänna bästa icke lyckats förena de olika åsigterne.
Den här förut omförmälda Comitcen hade emedlertid uppgjort ett förslag, ej mindre å det antal Fartyg af hvarje olika art, hvaraf Coinitteen ansåg Svenska Flottan böra vara sammansatt, än, i öfverensstämmelse dermed, Lill arbetsplan för påföljande ro år, efter hvilken tids förlopp det ansågs, att Flottan borde vara bragt uti det af Committerade föreslagna skick, och yttrade Committerade jemväl den öfvertygelse, att, om till Flottans dåvarande anslag erhölles de inflytande Lots- och Båk-afgifterne jemte Båtsmans-vacance-afgifterne, medförande en förhöjning, som icke öfverstiger hvad sedermera blifvit beviljadt, ”borde Flottan, utan ytterligare bidrag, ganska märkligen kunna framskrida i tjenstbarhet och utveckling ”både i ett tilltagande antal af skepp och fartyg väl underhållne, samt ”det, som angelägnare är, uti en till instruction, förmåga och duglighet ”växande personal att denna Flotta bemanna.”
Detta Förslag blef väl af Kongl. Maj:t i Nåder gilladt, och Rikets Ständer hafva sedermera, uti anslagen för försvarsverket lill sjös, anvisat tillökningar, fullt motsvarande hvad Committerade ansågo af nöden för Flottans med dess tillhörigheters ordnande och underhållande, enligt af dem uppgjord plan; men då Styrelsen, äfven derutöfver, vid hvarje Riksdag, funnit sig föranlåten äska ytterligare anslag, samt olika åtgärder, tid efter annan, blifvit vidtagne, till förmon, än för Örlogs- och än för Skärgårds-Flottan, vill det synas, som ännu icke vore tillförlitligen utredt och bestämdt, hvilket system bör ligga till grund för ordnandet af Sveriges Stats-Utskottcts Utlåtande j JY',o 53. a sjöförsvar.
Den utveckling, ångfartygs användande till krigsbruk numera erhållit, samt uppfinningen af bombkanoner, hvilkas fördelar först i senare tider blifvit närmare utredde, torde afven verka till förändrade åsigter vid denna frågas afgörande; men emedlertid lärer det vara ostridigt, alt Sveriges Flotta icke ännu befinnes i det skick, som ett ändamålsenligt försvar påkallar; och finnes i afseende härå uti Kongl. Förvaltningen af SjöÄrendena den 29 October sisth år i underdånighet afgifne, med Kongl. Majrts Nådiga Proposition till Stats-Ulskottet öfverlemnade Berättelse upplyst, alt då, enligt Kongl. Majlis, i anledning af den här förut omförmälde Comitéens år 1826 gjorde förslag, fattade Nådiga beslut, Flottan nu borde utgöra 10 linieskepp, io fregatter, 4 corvelter, 4 kutterbriggar, 4 skonertar och 25a armerade skärgårds-fartyg, felades häruti 2 fregatter, 2 briggar och 9 skärgårds-fartyg, jemte det att åtskillige effecter ytterligare erfordrades till de befintlige fartygens complettering, samt materialier, som tillika bordt vara anskaffade för sammansättning af 5o öppna kanonslupar, äfvenledes saknades.
Derjemte uppgifver Förvaltningen: att, till iståndsätlande af redan befintlige skepp och fartyg, samt deras förseende med inventarier, skulle, utom de dagsverken, som i vanliga Underhålls-Slalerne äro inbegripne, erfordras 733,400 R:dr, hvaraf 3i3,4oo R:dr äro för linieskepp beräknade; att kostnaden för nybyggnad af åtskillige fartyg, hvaribland 6 ångfartyg, skulle, efter enahanda beräkningssätt, uppgå till 1,827,000 R:dr, hvaraf 315,000 R:dr för 1 linieskepps complettering-, att, för
Flottans byggnaders försättande i användbart stånd och fullbordande af vattenledningen lill Carlskrona, kostnaden uppginge till 228,3oo R:dr, samt att till
Förrådets complelterande med nödige projectiler erfordras 41,24° R:dr.
Yid betragtande af de betydliga summor, hvilka sålunda blifvit såsom erforderlige uppgifne, ehuru icke till bela beloppet af Kongl.
Majit äskade, visar sig uppenbart angelägenheten deraf, att en viss plan bestämmes och sedermera consequent följes, enär det derförutan lätt inträffar, att åtgärder vidtagas, som sedermera befinnas icke vara ändamålsenliga.