Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Gäldenär kunnat undvika det rättmätiga ansvar och straff honom bordt drabba, utan ock, att uti de frågor, hvilka uti Concurs-Författningarne dels aldeles icke, dels otillräckligen blifvit afhandlade, tydlige stadganden äro gifne, dem Utskottet ansett vara byggde på så fasta och säkre grundsatser, att de icke kunna motsägas.' att de ansvars-påföljder, som blifvit för Gäldenärer, hvilka till deras Borgenärers förnöjande afträda de - Lag-Utskottets Betänk anden.
431 ras tillgångar, utstakade, ehuru i betydlig moa strängare och svårare än de, hvilka nu äro föreskrifne, likväl hvarken i Civilt eller Criminelt afseende kunna anses obillige, utan vidhålla en rättvis medelväg emellan rriedlidsamheten för en olycklig och strängheten mot en brottslig Gäldenär: att Förslaget i hvad möjligt! är söker förebygga de utvägar, hvilka för Gäldenären nu äro nog öppne att för Borgenärerne undanhålla fullkomlig kännedom otn sine tillgångar och handlingssätt, samt att dölja och undansnilla hvad Borgenärerne rätteligen bordt tillkomma: att de föreskrifter, som uti 1798 års Concurs-Stadga äro intagne, hvarigenom ändringar blifvit gjorde uti Allmänna Lagens stadgan, den om Förord och Inteckningar, behörigen blifvit från Concurs-Fägen skiljde, och, jemte de öfrige nödige ansedde förbättringar i berörde delar af Lagstiftningen, intagne uti gifne Förslag till förändringar af de Lagställen, som innefatta berörde ämnen, öfver hvilka nyssnämnde särskildta Förslag, Utskottet, genom redan affattade och nu härvid medföljande Betänkanden sig yttrat; och att, då formulairet till den Ed, hvarigenom Borgenärer böra befästa riktig, heten af deras hos en afträdande Gäldenär ägande fordringar, redan flere gånger funnits tarfva förändringar, som jemväl hädanefter af tillfälliga anledningar, än vidare kan blifva nödigt, det synes vara mäst lämpiigt, att berörde formulair må bero af de förordnanden, hvilka derom kunna vidtagas.
Under den af Utskottet förehafde granskning, hafva likväl följande omständigheter väckt 43?
Lag-Utskottets Betänkande!!.
Utskottets uppmärksamhet, uti hvilka Utskottet ansett rättelser vara erforderliga, dem Utskottet alltså får, jemte redovisande af skälen dertill, nu uppgifva. 5 §. af i Capitlet är så lydande: ”Har Gäldenär idkat handel eller annan 'rörelse, hvaröfver bok hållas bör, läte Rätten, "enär Afträdes-Ansökningen upplagen är, ge"nom egne eller Krono-Betjente genast uppteckna och försegla Gäldenärens böcker och andra ”handlingar, som hans handelsrörelse angå.”
Då den åtgärd, att under sådant förvar sätta Gäldenärens, öfver dess handels- eller annan rörelse, förde böcker med dertill hörande handlingar, åsyftar att hastigt skilja honom från åtkomst till desamma för att förekomma, det han, efter att hafva om Afträdes-förtnon sig behörigen anmält, må äga tillfälle, att uti desse böcker och handlingar åstadkomma och tillgöra någon förändring, men detta ändamål icke synes vara tillräckligen vunnit, om icke Domhafvande å landet, då de emellan Tingen emottaga Cessioris-ansökningar, kunna, utan sammankallande af Härads-Rätternes öfrige Ledamöter, vidtaga beslut om den i §. förordnade förseglings förrättande, har Utskottet, enär denna rättighet icke synes vara nog tydligen bestämd, ansett nödigt att efter ordet Rätten tillägges eller Domhafvanden. 17 §. af 3 Capitlet lyder sålunda:
"Der Borgenärer något besluta om en Borgenärs betalnings-rätt, honom eller andre till .”förfång, som ej i beslutet deltagit, eller om an - Lag-Utskottets Betänkandeni 433 ”elve ämnen, som af Rätten pröfvas skola oth ”till Boets förvaltning ej höra, vare det ogildt.”.
I afseende härå har Utskottet funnit, att, då genom så beskaffade beslut, som i berörde §. aro nämnde, de borgenärer, hvilka dervid icke varit tillstädes och således i samma beslut icke deltagit, kunna blifva lidande, så synes tlet ock rättvist, att desse sistbemälte böra af de borgenärer, hvilka det olagliga beslutet fattat, erhålla ersättning för ali den skada deraf t imat; Men som hvarken en sådan skyldighet för desse, eller grunden för fördelningen af ersättnings-ansvaret, efter Utskottets tanka , kunna anses vara annorledes bestämde, än genom, analogie af det uti påföljande ig §. intagne stadgande, har Utskottet trott följande tillägg vid denna §. vara nödigt: ”Har skada timat, fylle ”den de borgenärer, som beslutet fattat, pä sätt ”i 19 §. sägs."
Vidare har ock Utskottet förmodat, att meningen af föreskriften uti 4 Gapitlet 10 §. blifver mera lätt att fatta, om i stället för orden: •—■—som till hands komma, hustrus och oförsörj* da barns underhäll tarf oas, lydelsen antages sådan: som till hans eget, hans hustrus och o** försörjda barns underhäll tarfvas. 5:te Capitlet 8 §. innefattar i början detta stadgande J 3’Har gäldenär ej genast kunnat fullständig ‘’uppteckning författa, gifve vid förhöret upp, ”hvad mera till Boet hörer; och skall gäldenär ”med Ed fästa Bouppteckningens riktighet .
Bihang till Riks.St-Prof. 454 Låg-Utskottets Betänk andttti Genom detta stadgande har Utslcottet an^ sett det vara nog tydligen bestämdt, huru vida gäldenären vid det tillfälle, då hans borgenärer blifva ofver hans Afträdes - Ansökning hörda, är ovillkorligen pligtig att dess afgifne Bouppteckning edligen fästa, eller om denna skyldighets fullgörande får uppskjutas; Och som Utskottet funnit, att ett sådant uppskof med Edgångens fullgörande af gäldenären, så vida han ej är af sjukdoms förfall hindrad, att vid förhöret sig inställa, icke bör tillåtas, har Utskottet trott, att sednare periodeq af ifrågavarande stadgande bör blifva så lydande: ”Oc/i skall gäl» ”denären dä, eller, om han af sjukdom är hindrad ”,genast derefter, der han vistas, med Ed fästa Bo”uppteckningens riktighet — — —. 39 §. af berörde Capltel är af den lydelsei ,’V’ädjar någon emot Rådstufvu-Rätts eller ”Härads-Rätts Dom, åligger Rätten eller Doin”hafvanden, att alla Handlingar, som saken rö*’ra, till Hof-Rätten insända.” Enär nu , uti 2 5 Capitlet 4 och 35 §. §.
Rättegångs - Balken den tid är föreskrifven, inom hvilken Härads-Rätt och Rådstufvu-Rätt skola till Hof - Rätten insända Handlingarne uti de vid bemälte
Domstolar afdömde och till HofRätten vädjade Concurs-tvister, har Utskottet trott sig finna det vara med ordning mäst öfverensstämmande, att berörde tid uti nämnde §. af Concurs-Eagen äfven bestämmes, och att således vid §. tillägges: ”tre veckor förr än Par”terne skola sig der inställa Slutligen med afseende på 3:dje §. af g'de Capitlet har Utskottet förment, att, då Bolag Lag-Utskottets BetänkUndmi 435
Funna upprättas om bedrifvande af sådane rö* .reiser och näringar, som egenteiigen icke grunda sig på Handel, men det uti berörde §. förekommande stadgande synes böra äfven för dylika Bolag vara gällande, såsom en följd deraf ldifver nödigt, att det uti §. begagnade ordalag -—■ — ”ellet upplöses Handels-Bolag'* förändras; och att i stället införes." — •— "eller ’’upplöses Bolag, som, enligt hvad särskildt stadgadt ’ ar, allmänt knngjordt varit” —— — hvarigenom ock blifver tydligt, att den förmon, som blifvit delägare i sådane Bolag, vid det gammas upplösning, genom berörde förordnande beredd, att erhålla kallelse å Bolagets borgenärer, ej kan sträcka sig till andre Bolagsmän, hvilkas öfverenskommelser om någon hamdteringsgemensamma bedrifvande ej blifvit till allmän kännedom lemnade. j?å grund af hvad således blifvit anfördt, och då Utskottet hyser den öfvertygelse, att uti det uppgifne, till dess granskning lemnadd Förslag till CJoncurs - Hagen, ej mindre allmän, och enskild säkerhet är fullkomligen bevarad» än äfven att en tillbörlig med enhet och fasthet uti principer, blifvit bibehållen, har Utskottet funnit sig icke böra t ver ka att tillstyrka, det Riksens Högloft.
Stander må bifalla och antaga nämnde Förslag med d« mindre betydlige ändringar, Utskottet Ilar ofvan föreslagit, såsom det Stadgande, hvilket hädanefter uti förekommande Afträdes- Boskillnadsoch Urarfva-tvister , bör till allmän rättelse tjena, och att det i sådan egenskap må af Kongl. Majit i Nåder utfärda*, hvarvid Kongl. Majit 436 Lag-Utskottets
Betcinkandenl ej lärer underläta att föreskrifva den tid, ifrån hvilken verkställigheten deraf skall taga sin början.
De särskildta meningar, hvaruti under öfverläggningen åtksillige af Utskottets Ledamöter i vissa delar af det föreslagna stadnat, innefattas uti härvid bilagde Protoeolls-Utdrag.
Ständers uplysta pröfning och bedömande varder alt detta vördsamt öfverlemnadt.
Stockholm den i7:de April 1818.
Transsumt af Protokollet, hållit hos Riksens Höglofl.
Lag -Utskott vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 16 och i7 Aprill 18I8.
C . , UJedan det af LagCommitteen utarbetade och till Kongl.
Majit i underdånighet ingifne Förslag till ny Concurs-Lag, hvilket Kongl. Majit genom Nådig Proposition den iy nästledne Februarii behagat till Riksens Ständers antagande öfverlemna, och Samtlige Riks - Ständen till Lag-Utskottets granskning hänskjutit, ibland Utskottets Ledamöter till genomläsning circulerat och ätskillige anmärkningar dervid blifvit gjorde; så företogs nu berörde anmärkningar till pröfning, hvarvid Utskottets Ledamöter förenade sig om det utlåtande, sorn -Betänkandet innehaller, utom i de här nedan omförmälte delar. 3 Cap 17 §.
Samtelige Ledamöterne af Eonde-Siåndet, tillika med Herr Borgmästaren Björkman, Herr Lagmannen von Stahl samt Herr Friherren och Ordföranden ansågs stadgandet i denna jemfördt med 19 §., vara nog tyd - I^ag-Utskottets Betänkanden.
437 ligt derom, att <le Borgenärer, som deltagit i ett ogiltigt beslut, böra ersätta den deraf upkornmande skada, oell att således det afUtskottets Pluralité föreslagne tillägg vid denna §. icke erfordrades.
Herr Lagmannen Palmborg yttradel med de Herrar Ledamöter, som ansett 17 §:s. förtydligande nödigt har jag väl förenat mig ; meri jag kan icke instämma i enahanda eller lika måtto med dein.
Då först fastställes, att sådane beslut, hvarom denne §. handlar, äro ogilde, som jag för rätt anser; anser jag ock Gode Männen eller Sysslomännen vara obehörige att verkställa dylika olagliga beslut.
I ena fallet är det annor man till förfång, som af Domaren, efter min tanka, kan, äfven utan sådan tydlig beskrifven Lag, ogillas, emedan för exempel.' af 10, de 9 Borgenärerne ej kunna afgöra något den Tionde till förfång! och i andra fallet, ämnen af den beskaffenhet, att de blott tillhöra
Domarens pröfning: hvarföre jig anser följande tillägg nödigt näst efter Orden: ’\are de‘> ogildt'’ och bör således icke af Gode Män eller Syssloman till verkställighet befordras. 20 och 21 -sta §. §.
Lagmannen Palmborg yrkade, att utskylder till Staden, hvilka, efter Herr Lagmannens tanka, borde utgå med förmonsrätt näst efter Itrono-utskylder, jemväl mätte under anslagstiden få lyftas utan borgen.
3 Capitlet 7 §.
Herr Förste ExpeditiorisSecreterareu
Stråle anförde!
Uti frågan, huruvida ansvaret för en vårdslös och med vingleri beträdd Gäldenär bör förfalla , om han visar, det JBorgenärerne erhållit deras fordrin - 43S Lag-Utskottet* Betänkanden. gar till fullo betalte, eller orri detta ansvar sädant oaktadt bör verkställas, kan jag för ruin del icke, lika med Högloft, Utskottets Pluralité, tillstyrka oförämlradt antagande af det utaf Kongl. Maj;t i Nåder framstäldte Lag-Förslag, Brottsliga handlingar kunna antigen vara af den beskaffenhet, att det allmänna derigenom är förfördeladt, eller ock endast vara riktade mot enskilte personer, utan att Samhället i allmänhet deraf erfar något lidande.
Om, hvad desse senare angår, det må bero af den enskilte förfördelade att eftergifva det ansvar Lagen stad gar, måste deremot en sådan rättighet ej kun* na äga rum med de förra, utan den allmänna säkerheten fordra, att straffet ovillkorligen verkställes.
Kunde man anse en genom vingleri och vårdslöshet yppad
Concurs ej vara förfördelande för andre än de, som till Gäldonären förtrott sin egendom , så borde det ensamt bero pvå Bor1» genärerne att fordra eller eftergifva ansvaret i Men, enligt min öfvertygelse, kan ej ett sådant gäldbundet tillstånd betraktas, utur denna lindriga synpunkt.
Förtroendet enskilta personer emellan och säkerheten att återfå sin egendom
,om den samma utlemna® till en annans begagnande, är onekligen en omständighet, som kraftigt verkar till Statens välstånd och förkofran.
Vingleri och vårdslöshet i synnerhet om det af Lagen lämnas obestraffadt, undergräfva deremot det all manna förtroendet, och man torde få svårt attneka, det icke genom inträffande af täta Concurser, uppkomne genom Gäldenärs oredlighet eller vingleri, genom lättheten att undgå ansvar föret - Lag-Utskottets Betänk anderd 439 sådant förfarande, egendoms - säkerheten i en ganska betydlig inan förminskas, och att det allmänna deraf är lidande.
Om en person utan ansvar kan genom vårdslöshet och vanvård förslösa sin egen egendom , inåste likväl hans förhål' lande blifva af en annan egenskap, då han jemväl förstör andras, som blifvit honom anförtrodd , och den skada, sorn för allmänna förtroendet derigenom upkommer, är ej till fullo utplånad , om än de enskilte fått sitt åter.
Med afseende derå, att de händelser sällan skola inträffa, att en Gäldenär inom så kort tid, som fordras till ansvars ådömande och verkställande, kan till fullo betala sina Borgenärer, kunde det likväl synas mindre betänkligt att antaga Lag-Förslaget, om icke erfarenheten hade visat, huru lätt vilkoret af full betalning kan illuderas och denna betalning ej vara lämnad i annat än Gäldenärens nya Skuldförbindelser.
Bland Borgenärerne finnes sällan någon, som, med afseende å det för Samhället förfördelande
Uti gäldenärens förhållande , fortfar att yrka straffets verkställande om han flror sig genom så kalladt accord äga något hopp att af Gäldenärén erhålla mera än hvad Goncurs-Massan synes lofva i utdelning. ■— I sådant fall har man ofta sett Borgenärer emot en högst obetydlig Contant utdelning och Gäldenärens förnyade Skuldsedlar förklara sig hafva blifvit till fullo betalte, och för Domaren torde det vara alldeles omöjligt att kunna undersöka, huruvida Borgenärerne varkeligen erhållit full betalning eller ieke, utan måste deras erkännande deraf alltid komma att utgöra tillräckligt hevi?.
Lag-ZJtsbottets Betänianden.
Man har framstäldt händelsen af en per* son, som, utan att vara verkeligen brottslig , kunde ådraga sig det ansvar, Lagen utsätter, och deraf hämtat stod för (len tanka, att det vöre orättvist, att ovilkorligen pålägga ansvaret å en sådan person.
— För min del tror jag likväl, att det fall, hvaruti Lagen skulle blifva orättvis, är af den sällsynta beskaffenhet, att det mäste räknas till undantagen och blifva föremål för Kongl. Maj:ts rättighet att göra
Nåd men ej utgöra grunden till den Lag, som antages.
Deremot skall man, vid verkställighet af den nu föreslagne Lagen, ofta få se en Gäldenär, hvilken genom vingleri bragt sine Borgenärer i lidande och hvilken det lyckas att vid Concursens inträffande undandölja en del af sin egendom, utan att sådant kan upptäckas och i bevis ledas, sedermera, då han finner sig hotad af Lagens straffande hand, genom erbjudande af högre fördelar, än den Borgenärerne i Concursxnassan äga hopp att erhålla, förmå dem att af» sluta ett Accord, hvilket ej i sig sjelf innebär annat än ett förnvadt vingleri, men hvarigenom han likväl undgår det hotande straffet, och dä inträffar en händelse, hvilken jag för min det anser af yttersta våda för Lagarnes helgd, den, att en brottslig och till ansvar derföre lagligen dömd person, kan genom förnyande af samma förbrytelse, undgå ansvaret.
— Af dessa skäl får, i likhet med hvad åtskillige af Högste Domstolens Ledamöter och Justitiaa-Gancelleren i underdånighet yttrat, jag för min del tillstyrka, att sista Momentet i denna 7 §. må blifva så lydande: Lag-Utskottets Betänkanden.
441 ”Styrker vårdslös Gäldenär inför Rätten, alt ”han sine Borgenärer till fullo förnöjt , dä makan ”i Medborgerligt anseende återställas , sedan hän ,,straffet undergått'’ Uti detta Herr Förste Expeditions-Secreterarens tillstyrkande instämde Herr Assessoren Danckvardt och Herr Advocat-Fiscalen Cramér. 8. §. af samma Cupitel: Herr Assessoren.
Danckvardt yttrade t
Ehuru den uti denna §. bestämda påföljd hufvudsakligen förutsätter hemligt förstånd nied Gäldenären ej allenast vid åtgärden att hjelpa honom fördölja eller undansticka fast eller löst gods, utan ock vid bevakandet och besvärjandet af falsk fordran , tror jag likväl, alt sådant ej är nog bestämdt uttryckt, hvarföre, och till förekommande af olika begrepp och tolkning , jag föreslår, att redactionen måtte förtydligas, och 8 §. erhålla en sådan lydelse:
Varder någon öfvertygad, att han i hemligt "förstånd med Gäldenären antingen hulpit honom ”att dölja eller undansticka fast eller löst gods , ’eller ock bevakat och besvurit falsk fordran, sträf*’fes, som örn bedräglig
Gäldenär stadgadt är, och ”återbäre hvad han således sökt undansnilla , eller ,’gälde fulla värdet Herr Förste Expeditions-Secreieraren Stråle och Herr Lagmannen Palmborg förklarade sig härutinnan vara ense med Herr Assessoren Dankvardt. 5-te Capitlet 8 §■ Herr Assessoren Dankvardt ansåg det af Utskottet beslutna tillägg vid denna §. ej vara läihpeligt, helst Herr Assesso. ren trodde, att sådana omständigheter utom Gäldenärs sjukdoms-förfall kunde inträffa, sorn skul - 44?
Bag-Utskottets
Bet ani and en, le göra föreskriften om Edens ovillkorliga af» läggande vid första Förhöret mindre tjenlig, samt att då §. i detta afseende icke något, bestämdt föreslagit, berörde omständigheter sannolikt blifvit beräknade, 32 §, af samma Capitel', Elärvid anmärkte Eferr Advocat-Fiscalen Cramér, Herr Assessoren.
Dankvardt och Herr Förste Evpeditions-Secreteraren Stråle, att såsom en följd af deras vid 3 Capitlet 7 §. afgifne yttrande, den uti 32 § 2 Momentet förekommande mening: ' men om vårds”lös Gäldenär visar sig hafva sina Borgenärer för”nöjt, upphör för allmän åklagare ali vidare be"fattning med makt" borde ur §• alldeles uteslutas, 6 Cepitlet 1 §.
Herr Borgmästaren Björkman oell Herr Borgmästaren Alin samt Herr Lagmannen von Stahl förklarade, att, då lika beskaffade mål böra på lika sätt behandlas, men det skulle kunna hända, att klander emot Sysslomans förvaltning anmältes, antingen genom Stämning eller endast skriftligen hos Batteri; så borde bär bestämmas, pä hvad sätt så beskaffadt klander må göras anhängigt. § Capitlet 1 §.
Herr Assessoren Danckvardt yttrade; Att, ehuru innehållet af hela detta Capitel syntes antaga den mening, att hvarje arfvinge, till följe af sin rättighet till arf å ena sidan, borde å den andra kunna förbindas till ilen skyldighet att ovillkorligen i föreskrifven ordning göra sig urarfva, så framt han ville från död mans gäld blifva fri; trodde Herr Assessoren likväl, att den ej vöre nog tydligt uttryckt, så att ju icke den tanka möjligen kunde Bag-Utskottets Betänkanden. 4 4-3 uppsta, det andra arfvingar än de, som lika roed Enka vid dödstimma suttit i Boet elier dermed befattning tagit, saint således icke hade något att afträda, ej vöre till urarfva - görelse förbundne.
Och dä delta villkor för urarfva görelse efter nu gällande
Lag varit hittils i ali' tnänhet ingttagit, särdeles sedan Kongl.
Majtts Nådiga Utslag af den 2 October 1777) sorn pä sädant sätt förklarade Lagens mening i slik fråga, blifvit genom Tryck kungjord i Ugglas Samling psg, 107, men samma vilkor icke efter förevarande
Lag borde gälla, utan skyldigheten till Urarfvagörelse vara ovillkorlig för alla arfvingar, fann Herr Assessoren för sin del det vara högst nödigt, att göra stadgandet härom sä tydligt sorn möjligt vöre, och tillstyrkte derföre, att i Momentet i denna 1 §. skulle få en sådan ordalydelse.'
,,villja arfvingar sig urarfva ”göra för tttt vinna befrielse fran gäld, då skola de, ,%ehvad de i Boet suttit, dermed befattning tagit el”ler icke, anmäla skriftligen såsom om Boskillnad, "i 7 Capitlet sägs, att de den dödes Egendom af•
Tträda dre.’* Herr Lagmannen Palmborg instämde i detj« Sta del med Herr Assessoren Danckvardt.
Och skulle dessa skiljaktiga yttranden genom Protocolls-Utdrag, som kommer att Betänkandet åtfölja, hos Riksens Höglofl.
Ständ?* Vördsamt anmälas.
N:r 94, Riksens Höglofl.
Be* tankande angåendet det af Riksdags< 444 Lag-Utskottets Betänkanderi.
Fullmäktigen för Götheborgs Stad Herr Eric M.
Leffler gjorde Förslag till ändring af nu gällande Formulair till Borgenärs Ed.
Cjenora ett, till Vällofl. Borgare - Ståndet inlämnadt och derifrån tili Lag-Utskottet remitteradt Memorial, har Riksdags - Fullmäktigen för Götheborgs Stad Herr Eric M.
Leffler sökt framställa de svårigheter , sorn skola uppstå vid edeligt befästande af fordringar hos personer, hvilka om Afträdes-Förmon sig anmält, då fordran grundar sig på betalning för varor, som blifvit den Afträdessökande på Credit lemnade, och den, som verkstält utlämnandet af varorne; ej sjelf till de samma varit ägare, utan dem i Commission till försäljning af utländsk, på längre afstånd vistande, man innehaft; I anledning hvaraf Herr Leffler föreslagit en sådan förändring uti nu gällande formulair för berörde Fdgång, och uti stadgandet om det sammas tillämpning, att det må vara den, som utgifvit penningar eller deras värde till den Afträdessökande, samt deröfver ined honom håller räkning, tillåtit att sjelf bevaka och beediga fordringen.
Utskottet, som i frågan, huruvida den, hvilken af annor inländsk eller å utrikes ort vistande
Man emottagit varor till försäljning eller fått sig de samma i sådant ändamål anförtrodde, må, enär Afträdes-Förmon sökes af den elier de personer, till hvilka varorne blifWit försålde och utlemnade, ilian att betalning Lag- Utskottets Eetcinkanden. för de samma är- vorden erlagd, äga att sjelf de deraf uppstående fordringar hos Cessionanterne bevaka och beediga, funnit sådant bero på det villkor, hvarå varorne blifvit af ägaren å honom öfverlåme, anser, att, då nu mera genom Kongl. Kungörelsen den 18 Februarii 1810 och Kongl. Förordningen den 6 Augusti 1815, det, uti Kongl. Stadgan om Afträdes- och Förmons- samt Boskillnads- och Urarfva-Mål den 28 Junii 1798, föreskrifne Formulair för Borgenars-Eden blifvit sålunda förändradt, att någon otydlighet icke bör uppstå, i hvad mer eller mindre mån Commissionairen kan och bör fordran sjelf bevaka och beediga, eller låta sådant af rätta ägaren till de på Credit till afträdessökanden utlemnade varorne verkställas, något behof sålede» utaf den anledning Herr Leffler framstält, icke är för handen att antaga en annan lydelse af berörde
Ed, än den sorni hvarje dertill lämpligt fall är genom omförmälte den 6 Augusti 1815 utfärdade Förordning faststäld, hvadan Utskottet ej heller kan tillstyrka bifall af Herr Lejflers väckte förenämnde motion.
Till Riksens Hög'ofl.
Ständers pröfning varder detta vördsamt understählt.
Stockholm den 17 April 1818- N:r 95.
Ständers Stats• och LagUtskotts
Betänkande öfver det af Herr Ambrosius Magnus Berghman väckte 446 Stats- och Log-Utskottens Betunkanden> förslag, att mindre brottslige perso* ner må, i stället för att intagas vid Arbets-, och Corrections - Inrättningar, blifva använde till Sjömän pä Rikets Handels-Flotta, ti ett till Högloft.
Ridderskapet och Adeln ingifvit Memorial har Herr Ambrosius Magnus Berghman, med afseende på de kostnader för Staie,n, som inrättandet af Arbets- och Correc* iions-Hus medför, föreslagit, att de personer, hvilka för hristande lagligt försvar och medel att sig försörja, eller för liderlighet, andrevan* arter eller mindre brott anses forfallne att användas till arbete vid nyssnämnde Inrättningar, må begagnas till Sjömän på Handels - Flottan ^ hvilket Herr Berghman trodt kunna på det sätt verkställas, om Skepps-Rederierne förmås, att ibland Besättningarne å fartygen emottaga en sådan person, emot hvar sjunde man af besättningen, Skepparen oberäknad, och att, i mohn af desse personers mer eller mindre elaka lynne, de nyttjades till sjöfarter, som fordra längre eller korrtare tid innan fartygen till Riket återkomma.
Till undvikande af rymning har Herr Berghman ansett lämpligt, att, -under det fartygen lage i hamn, dylike personor af Besättningen förvarades fastläste, samt att förlusten i arbetet vid lastningen och lossningen ersattes genom afdrag å deras månadshyror; Och i öfrigt är af Herr Berghman förmodadt, att, genom vidtagande af omförmälte anstalt, ett betydligt antal vilseförde persone* kunna blifva Stats- och Lag-Utskottens Betänkanden.