Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Kyrka inålte återfå 124 tunnor spanmål af Upsala verflöd årligen, det jag också ansåg rättvist; jag förmodade af samma skäl, att Utskottet skulle finna billigt, alt för en framtid bereda någon hjelp för den fattiga delen af allmogens barn till sin första christendomskunskaj), genom indragning till en del af de öfver flod iga Biskopslö» lierne.
Förut åberopade Kyrko-ordning säger, att Biskoparne skola vårda sig om scholor och ungdomens upptuktelse; huru sker det? — och att de äfven böra årligen hålla Prestmöte; huru sker det?
— När detta till en stor del åsidosättes, hade jag väntat ett mera grundligt svar på Motionairens billiga önskan, att få veta hvilka deras göromål hufvudsakligen äro; och ännu mer om hela allmogens barnaunÖervisning, hvar» om motionäirerne ej fått det ringaste svar.
Huru ofta får man icke se ynglingar af okunnighet störta sig i olyckor och begå brott, som förstöra hela deras framtid, och hvarigenom de blifva samhället till last.
I afseende på Utskottets skäl, att Biskoparne äro omnämnde i Grundlagarne, så förekommer det uti Riksdagsordningen blott, alt Biskoparne af Konungen till Riksdagen kallas; men ej föreskrifter Riksdagsordningen-, hqru mänga de böra vara, 3, 6 eller r2.
Af Grundlagen ser jag icke något hinder, att Rikets Ständer kunna i önskningsväg framställa deras anhållan, att hälften af Biskoparne indrages efter de nu varandes afgång, eller alt Kongl. Majit eger att derom förordna i samråd med Rikets Ständer, i annan väg och ordning, än som finnas föreskrifne i afseende på Grundlagsfrågors behandling.
Uti Regeringsformen är 2Q §. det enda stället, som innehåller något rörande Biskoparne, och denna §. föreskrifter blott, bland hvilka, personer Kongl. Majit bör utvälja dem, men alldeles icke, att dessa personers embeten skola nu och i ali framtid bibehållas, ulan nytta eller behof för Staten, mea till dryg tunga för det dessutom nog bård t beskattade folket.
I alla fall måtte reglering och nedsättning af lönerne icke kunna hänföras till egenskap af grundlagsfrågor, med mera skäl, än reglering och förbättring af andra Tjenstemän^ löner, som ganska ofta sker.
„ 9 Allm. Bcsv.- och Octon.-Utsk.
Utlåtande N.o 35. 5 2:0 Åf Lars Larsson ifrån Elfsborgs
Län: Emol Utskottets Utlå tande uti väckt fråga, ej mindre om Biskopsembelerias, än så kallade
Domprost-ljensternes indragning, för att af det öfverflödiga i dessa löncvilkor öppna tillgångar för folkscholois bildande, får jag fullfölja min reservation.
Hvad först beträffar Biskopsembelena, så, om man också ville antaga, att dessa beställningar kunde indragas, utan våda för religionens ocb Svenska Kyrkans behöriga vård och upprätthållande, så förekommer likväl, att
Chefer torde vara lika oumbärliga vid andliga eller clericie-styrelsen, sorn de fleste verldsliga embetsverk, såsom Landshöfdinge-embeten, Collegier m. m., och således lärer väl indragningen af sjelfva Biskopsembetena i närvarande tidsförhållanden ej skäligen komma ifråga; mert deremot borde, enligt lidens kraf, intet hinder möta, i vår conslitutionela oeconomiska lagstiftning, alt reglera och jemka ej mindre Iönevilkoren än personalen vid Rikets befintliga embetsverk, hvarigenom något öfverskott kunde vinnas lill understöd för ändamålsenliga inrättningar, jag menar folkundervisningen; och månne man ej skulle finna religionens och upplysningens nitiske tjenare benägne, att taga första steget på uppoffringens och billighetens hana?
Hvad Domprostarne beträffar, har Utskottet fästat sitt Betänkande hufvudsakligen dervid, att
Domprostarne dels hafva rätt att deltaga uti Dom-Capftlens göromål, dels ock att de alltid hafva egna pastorat att vårda och således ej till sina embeten kunna upplösas. Härvid hade Utskottet ej bort förbise: alt Consistorierne, Domprostarne förutan, hafva öfverflödig embetspersonal och det till den grad, att till ocb med Chefen anses öfverflödig; att motionerne ingalunda borde tolkas derhän, att Domprostarne skulle skiljas ifrån vården och befattningen af det pastorat de innehade, utan blott beställningen såsom Domprost skulle upphöra, och således de från Kronan bortskänkta tiondetunnor måtte till nödigare ändamål i synnerhet användas.
Man vet och känner bestämdt, att förhör, visitationer m. m., som Högvärdige
Biskoparue ej sjelf ve kunna förrätta, verkställas af Contracisprostarne inom hvarje contract, och jag kan ej finna anslagen lill så kallade Domprostarne,. annat än på e» gång, både öfverflödiga och onödiga.
$ Allm.
Be sv.- och Oecon.-Utsk.
Betänkande N.o 36.
Ro 36.
Ankom till Exp.-Utsl.
.den 1q April kl. .6 e. ta.
Betänkandej i anledning af vackt motionj angående rättighet för de närmast landsvägen boende hemmansegare, att af de derifrån mera aflägse njuta ersättning för oftare påkommande inqvartering af tågande trupper.
Under den i5 sisth Mars, har Hedervärda Bonde-Ståndet lill Utskottets handläggning remitterat ett memorial af Gustaf Gustafsson från Södermanlands Län, hvilken anfört, att, då de hemmansegare, som bo närmast stora landsvägen, ofta måste emottaga inqvartefingar af tågande trupper, hvarmed de mera aflägsne åboerne deremot icke besväras, ehuru rätteligen den ene icke skulle af dylika bördor mera betungas, än den andre, borde, efter motionairens tanka, de senare hemmansegarne lemna något bidrag till ersättning af den förlust, sorn de förre, i berörde afseende, tillskyndas.
Dfet är Utskottet nogsamt bekant att ibland de onera, sorn vidhäfta den oprivilegierade jorden, få drabba ojemnare och .äro i sin natur mera tryckande, än inkvarteringsskyldigheten för tågande trupper, och deras förseende med husmanskost:: att den ersättning, som för provianteringen och fourrage ringen får uppbäras, ingalunda motsvarar de olägenheter och kostnader, sorn med inqvarteringsbesväret äro förenade, helst vid bestämmandet af portionsvärdet af matell, enligt Kongl. Kungörelsen den 27 Aug. 1S16, endast portionens beståndsdelar, men icke dess verkliga värde,sedan den blifvit tillagad, tages i beräkning; och att klagan häröfver jemväl tillförene blifvit vid flera Riksdagar förd samt föranled,t Rikets Ständer att i ämnet aflåta underdåniga skrifvelser, hvarå dock allenast följt den åtgärd, ätt desamma blifvit till Comiterade för utarbetande af en ny Tågordning öfverlemnade.
Men, ehuru Utskottet alltså, lika med Motionairen, finner både billigt och rättvist varn, att någon utväg vidtages, till betäckande eiler åtminstone lindring af de förluster, sorn de af inqvarteringen betungade hemmansegare måste vidkännas; anser likväl Utskottet, att det i motionen uppgifne sätt, att till ersättningsbidrag i detta afseende förhjelpa inqvarteringsgifvarne, icke kan tillvägabringas, enär ett dylikt bidrag icke lärer kunna de ifrån inqvarteringsbesväret fri» hemmansåboerne lagligen åläggas, och de försök, sorn, efter hvad Utskottet känner, långt för detta blifvit i Allm. Besv.- och Oecon.-V tsk.
Betänkande iV.-o 36. y flere landsorter anstälde, att, genom vänliga öfverenskommelsers uppgörande, vinna samma ändamål, utan framgång aflupit.
Vid delta förhållande och på det inqvarteringsvärdarne, för den förplägning och det fourrage, sorn lemnäs, måtte af de för ändamålet anvisade medel beredas full ersättning, hvartill de synas så mycket mer berättigade, som passevolance-medlen, hvarigenom indelte Soldatens underhåll, vid tåg till mötesplatser m. m., bekostas, icke äro Statens, utan, enligt Kongl.
Kungörelsen den 27 Mars i83o, tillhöra Rust- och Rotehållarne, hvilka of tast sjelf ve äro' inqvarteringsgifvare; får Utskottet vördsamt föreslå , det Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla: att högstberörde Kungörelse af den 27 Augusti 1816, så vidt den angar bestämmandet af omförmälde ersättning, måtte sålunda ändras, att Rikets Ständers
Deputerade vid de årliga Markegångs-Taxornes upprättande må å Taxan uppföra värdet i rund summa, af så väl dagportionen, inberäknadt brödet, sorn rationen för tågande trupper och hästar, på det sätt, att i dag-portionens värde ingår, ej allenast hvad beståndsdelarne af portionen verkligen kosta, utan äfven kostnaden för vedålgången, kärfens begagnande med mera, samt alt det portions- och rationsvärde, sorn sålunda bestämmes, mätte, i likhet med hvad Rikets Ständer vid de 2:ne sistförflutne
Riksdagarne 1 underdånighet begärt, vara oberoende af den, enligt Kongl. Kungörelsen den 20'
September 1815, Kongl. Majus och Rikets Kammar-Collegium tillkommande gransknings- och pröfnings-rätt af Markegångs-taxorne, i hvad Kongl. Maj:ts och Kronans rätt rörer, samt följaktligen ej kunna af Kammar-Collegium' jemkas och nedsättas.
Dock varder delta till Rikets Höglofl.
Ständers egen pröfning vördsamt öfvevlemnadt.
Stockholm den 17 April i83^. STOCKHOLM, Ecksteinska.
Tryckeriet, i834- Allm.
Besv. och Öccon.
Betänkande A~.o 3j, i IS :o 87.
Utsk. tf. 17 April kl. 6 eft. m. Betänkande, i anledning af väckta motioner ej mindre om bestämde föreskrifter för befordringar inom Postverket, än ock om behof vet af ny Postordning och Instrzcction för Post-Inspector er och Postförvaltare samt af nytt löningssätt för desse Tjenstemän, Till Utskottets handläggning hafva i detta ämne blifvit remitterade:
Från llög lo fl.
Uidderskapet och Adeln, Herr Gustaf Ludvig Nordenadlers Memorial, hvaruti blifvit anmärkt, att till lediga Post-Inspectors- och Postförvaltaretjensler numera sällan befordras andre än afskedade militaire-personer; och har Motionairen, till undanrödjande af den våda för det allmänna, sorn han ansett häraf uppkomma, äfvensom på det de vid Hufvudstadens Post-Contor Tjenstgörande extra ordinarie embetsman icke mätte sakna utsigt till befordran, föreslagit: att hvar och en sökande till Postinspeetors- eller Postjnästare-tjenst hör hafva, en bestämd tid, varit inskrifven såsom extra ordinarie vid Postverket, samt minst tvenne år oafbrutet tjenstgjort vid nå got af de större PoslContoren i Rikets att hefordringarne matte ske efter tour och anciennete inom Postverket, samt att befordringar från de smärre Postinspeetors- och Postmästaretjensterne till de indrägtigare måtte efter vissa classificationer iakttagas; och Från Vä llofl. Borgare-Ståndet , En motion af Herr S, Cederborg, som framställt nyttan och behofvet deraf, dels att Postförvaltares och Correspondenters ömsesidiga rättigheter och åligganden, närmare än i de nu derföre gällande, nära 200 år gamla författningarne , bestämmas samt i enlighet med tidens fordringar jemkas, dels ock att Poslförvaltares aflöning, nu hufvudsakligen beroende på öfverenskommelse med Corresponclenter, biifver fastställd på ett sätt, Bikt. till R.
Prot. i834. $'<de Samt. i g: de Häftet, Allm.
Utsk, Betänkande
IV.-o 37» som bättre uppfyller desse Tjenstemänsj anspråk på tarflig utkomst samt i jemförlig likhet med hvad som bestås Tullförvaltare, hvilka af Staten åtnjuta lämpliga löner och boställen; varande af Moliohairen i anledning häraf hemställdt, att förslag till förnyad Instruction för Postinspectorer och Postförvaltare samt till ny Postordning och lönereglering måtte utarbetas; hvarjemte Herr Cederborg ansett, att en mera rättsenlig grund vid befordringar till sysslor inom Postverket bör eg» rum, än den som nu, genom militairers utnämnande till sådane tjenster, följes, samt att afseende bör fästas a bepröfvad skicklighet i förening med pålitlighet och nit, nöjaktigt vitsordade genom en längre tjenstgöring inom den embets- och tjenstekrets; der befordran sökes; till befrämjande af hvilket ändamål Motionairen föreslagit att, i likhet med hvad för LandtSlaten och flere Embetsmyndigheter är stadgadt, äfven hvarje ordinarie tjenst vid Kongl. Postverket måtte genast uti officiel» Tidningen med viss utsatt ansökningstid kungöras samt behörigt förslag, upprättadt af ÖfvevPosldirecteursEmbetet, till Kongl, Maj:t öfvérlemnas.
De till Utskottets yttrande sålunda remitterade motioner innefatta hufvudsakligen följande 3 frågor, nemligen r 1:0 om vilkor för rättigheten till befordran inom Kongl. Postverket; 2:0 om vissa föreskrifters iakttagande, dä lediga tjenster vid samma Verk skola tillsättas, och , 3:o om behöfvet af ny Postordning och Instruction för Postinspectorer och Postförvaltare samt ny lönereglering för desse Tjenstemän, Innan Utskottet går att häröfver sig utlåta, får Utskottet vördsamt upplysa, alt, sedan Rikets Ständer, vid sislfövffufene Riksdag, uti underdånig skrifvelse anhållit, att Kongl, Maj:t läcktes anbefalla vederbörande Autoriteter, att, såsom incompetente till lediga sysslor inom och under Postverket, anse alla sådane sökande, sorn icke förut tjensfgjort såsom extra ordinarier eller vicarierande Postmästare, har Kongl, Majit under den 18 Julii 1829 i Nåder förklarat sig icke kunna denria Rikets Ständers underdåniga hemställan bifalla.
Hvad nu först beträffar frågan om vilkoren för competence till lediga Posllnspectors- och Postförvaltaresysslor, så anser Utskottet, att desse Befattningar äro af den beskaffenhet, att lärotider för desamma icke fordras, och alt förnämsta vilkoret för de vid Postverket anställde Tjenstemäns duglighet består uti ordentlighet och pålitlighet vid penningars förvaltande.
Vid detta förhållande och då nyssnämnde egen - Ailm.
Besv. och Ocion Viik.
Betänka.:, de Ar.o 37.
S kaper finnas äfven hos sådane personer, sorn erhållit deras tjensteman na-, bildning annorstädes än inora Postverket; då för inträde vid detta Verk ej erfordras någon Acadgmisk examen Och de vid Postverket varande så kallade extra ordioarier följaktligen icke kunna betraktas annorledes än såsom renskrifvare i allmänhet, eller anses mer eller mindre än livar och .en annan sådan lill befordran berättigade; så och om afven, på ena sidan, inedgifves, att inora Postverket, likasom andre Embetsverk, en längre tids nöjaktig tjenstgöring förtjenar uppmärksamhet och belöning, lärer dock, efter Utskottets öfvertygelse, å andra sidan, böra för fast antagas, att hvarken någon våda för det allmänna, eller skälig anledning till klagan öfver vtderfaren orättvisa för Postverkets exlra-ordinarie tjenstemän uppkommer, derigenom att sådane Statens tjenare, hvilkas verksamhfetsförmåga väl icke upphört, men sora, i anseende till sjuklighet eller andra dylika orsaker, icke längre kunna fortfara roed de militaire och civila tjenstebefatlningar, de förut innehaft, varda, utan att förut hafva vid Postverket tjenstgjort, till Poslsysslor befordrade, hvilket jemväl eger ruin i andre länder, der Posllnrättningarne äro vida bättre och fullkomligare än i Sverige.
På desse skäl har Utskottet ansett motionerne i denna del icke- föranleda till annan åtgärd än tillstyrkande af den underdåniga anhållan, att Kongl. Majit, vid återbesättande af ledige tjeusler inom och under Post-verket,"täcktes fästa Nådigt afseende å långvarig, nitisk och pålitlig tjenstgöring vid samma Verk.
I afseende å andra frågan, får Utskottet vördsamt meddela den upplysning, att Kongl.
Postverket står under samma befordrings-lagar, som Rikets öfrige Verk och Collegier, i så måtto, att vid yppade ledigheter en viss ansökningstid är fastställd, inora hvilken hugade sökande ega att hos Öfver-Post-Dir.ecteurs-Embeiet sig anmäla och sine merit-förteckningar ingifva, hvarefter underdånigt förslag af samma Embete upprättas och öfver-, lemnäs till Kongl. Majit, sorn i Stats-Rådet utnämner, inom eller utom förslaget, den
Han till beställningen tjenligast finner; men då Utskottet har sig bekant, att dylika ledigheter icke .tillkännagifvas i officiela Tidningarne, hvilket dock, efter Utskottets tanka, bör ske, i likhet med hvad vid de Reste öfrige Embetsverk eger rum ; får Utskottet vördsamt föreslå Rikets Höglofl.
Ständer att hos Kongl. Majit anmäla deras underdåniga önskan, att Kongl.
Majit täcktes au - 4 Allm. Besv.- och befalla Öfver-Post-Directeurs-Embetet att låta sådane ledige tjenster inom eller under Post-verket, som af Kongl. Maj: t tillsättas, i allmänna Tidningarne kungöras. Slutligen och sorn Utskottet, angående sista punkten, delar Herr Cederborgs tanka om behofvet deraf, att nu gällande författningar rörande Postverket bringas i öfverensstämmelse med närvarande tids fordringar, och att ett nytt tjenligare löningssält för Postförvaltare bestämmes; så lillstyrkes vördsamt den underdåniga anhållan af Rikets Ständer, det Kongl.
Maj:t täcktes i Nåder förordna, att, efter verkställd granskning af den nu varande Post-ordning och Instruction för Post-Inspectorer och Post-förvaltare, desse, författningar skola omarbetas, samt ett nytt och meraändamålsenligt löningssätt för nämnde Tjenstemän i sammanhang dermed till vägabringas; och torde, i händelse dessa förslag vinna Rikets Ständers bifall, underdånig skrifvelse derom komma att aflåtas.
Hvilket allt till R.
Stockholm den 17 April 1834* N:o 3g.
Ånkom till Exped, Utsk. den 17 April kl, 6 e. mi Betänkande, i anledning af vackt motion, om Upphörande af Kronofisket vid Elfkarleby, Ifrån Högvördige Preste-Ståndet har Utskottet fått emottaga ett af Herr Prosten Doctor Hvasser ingifvet memorial, hvaruti Herr Doctorn andragit, att då fiskrikheten i en flod hufvudsakligen beror på en fri communieation emellan densamma och det större valten, hvaruti den utfaller, har väl tillbörligt afseende blifvit fästadt å della förhållande, uti de Svenska fiskeriförfattningarne, der vidmaglhållandet af en så kallad Kungsådra blifvit föreskrifven; men att, hvad Kungsådran i Dalelfven vid Elfkarleby beträflar, densamma fått sin plats uti ett af de derstädes befintliga större fallen, der omöjligen någon lax kan uppgå, samt att det enda ställe af floden, 'Allm.
Uvsh Betänkande N-.o 38o 5 sorn kunde lemna tillfälle för fiskens obehindrade uppstigande, genom inrättningar för laxfanget, blifvit belt och hållet spärrad; att följden häraf varit, att, då ingen fisklek kan ega ram k de ställen naturen dertill synes hafva beredt, eller uti fjerdarne högre upp i elfven, utan måste ske i strömmen nedanföre fallen och under så missgynnande omständigheter, att propagationen mycket förhindras, laxfisket år ifrån år betydligen aftagit; att, om Kronofisket vid Elfkarleby och de dermed gemenskap egande inrättningar upphäfdes, så att laxen kunde uppstiga till de större fjerdarne uti nämnde eif, det med säkerhet kunde väntas, att sådant fördelaktigt skulle inverka på laxfisket, samt att, då alla de personer, som bo vid Dalelfven, af en sådan förändring skulle hemta fördel, de jemväl villigt skulle underkasta sig någon billig afgift för rättigheten till det derigenom uppkommande bättre fiske, hvilken afgift Motionairen ansett betydligen komma att öfverstiga den summa, sorn i arrende för Elfkarleby laxfiske nu erlägges.
På dessa grunder har Herr Doctor Hvasser föreslagit, att Kronofisket vid Elfkarleby måtte, vid arrendetidens slut’, 184o, alldeles upphäfvas, samt att de personer, sorn hafva egor gränsande lill Dalelfven, må få begagna sitt fiskvatten jemväl till laxfånget, emot erläggande af en viss bestämd afgift tili Staten. - ..
Till upplysning i detta ämne får Utskottet vördsamt anföra, att, sedan Rikets Höglofl.
Ständer vid sistförflutne Riksdag hos Kongl. Maj:t framställt deras underdåniga önskan, det Kongl. Maj:t täcktes vidtaga de åtgärder, sora, för ett ändamålsenligt bedrifvande af fiskerien i Riket, kunde i Nåder pröfvas erforderlige, har Kongl.
Maj:t, sorn jemväl täckts egna en synnerlig uppmärksamhet ät denna vigtiga gren af Rikets Statshushållning, hvad serskildt laxfiskena beträffar, under den g, Februarii sistlidet år, behagat i Nåder förständiga samtlige Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, dels att, med ledning af föreskriften i 3 Cap. 14 §• af iy66 års fiskeri-stadga, söka förmå vederbörande att antaga sådane methoder för fiskes bedrifvande, hvilka kunna befordra fiskynglets fredande eller förekomma dess förtidiga utödande, hvarjemte KongL Maj:ts Befallningshafvande blifvit anbefallde, att hålla tillsyn öfver iakttagandet af hvad samma capitels i 5 §. i enahanda afseende innehåller, dels att, till lax- eller strömfiskets befordrande, vidtaga sådane åtgärder, hvarigenom för fisket menliga uppgrund ni a gar uti vattendragens utlopp må blifva upprensade, och der i jemte i underdånighet anmäla, huruvida detta kunde ske på enskildes be - 6 Allm.
Be sv. och Oecon, Ulsh Betänkande No 39, kostnad, eller om bidrag af allmänna medel voro af behof vet påkallade, samt slutligen ali, i ilen ordning lag och författningar förmå, med noggrannhet tillse, det K ungsådra, på säll redan finnes stadgadt, och der serskilda undantag icke voro af ålder medgifna, hålles fri och öppen och ej genom stängningar ifrån motsatta stränder inskränkes eller hindras i sitt rätta lopp.
Ehuru, af hvad sålunda blifvit anfeldt, det synes, alt Kongl. Maj;t redan i Nåder vidtagit alla de åtgärder, sorn, för det så kallade staömiiskets befordrande samt Kungsådrors yidmagthullande, i allmänhet kunna anses vara af nöden, likväl och med afseende å det serskilda förhållande, alt Kungsådran i Dalelfven vid Elfkarleby blifvit bestämd å ett ställe af floden, der fisken är förhindrad att uppstiga, samt att den del af elfven, der. detta annars kunde ega ruin, genom inrättningar i och för Kronofiske!} »hallavara spärrad, finnér sig Utskottet . böra tillstyrka Rikets Högloft.
Ständer, att hos Kgl. Maj:t i underdånighet anhålla, det en undersökning, inom den tid arrendet om berörde fiske tilländalöper, måtte anställas till utrönande af ofvanberörde förhållande, samt att Kongl.
Mäj:t derefter täcktes vidtaga det beslut, söm i Nåder- pröfvas vara af omständighelerne påkalladt.
Hyilket lili Rikets Högloft.
Ständers eget bepröfvande öfver lemnäs.
Stockholm den 1 n April i834.
Ankom till Exped.-Utsk, d. 17 April il. 6 eft. m. Utlåtande, i anledning af vackt fråga om Jemtlands åter förlä g gande under Ve st er Norrlands Län.
Riksdagsfullmägtigen Johan Jacob Rutberg har uti ett till Hedervärdä Bonde-Ståndet ingifvet memorial föreslagit, att Jemtland måtte med i835 års ingång återförenas med VeslerNorrlands Län, och den serskilda Läns-Styrelsen i Jemtland, tillika med det dertill lemnade Stals-anslag, indragas.
Såsom skäl för denna framställning har Rutberg andragit, att inrättandet af en serskild Läns-Styvelse uti Jemtland för proviaceu varit Alm, Besv.- och Ocean - Vt sk.
Betänkande ST,-o- 3g - 7 skadlig, dels dei igenom, atf nämnde Styrelse skall hafva uppmuntra}, invånarne till odling?-före tåg, hvilka icke varit afpassa de efter landets elimat och derföre misslyckats, dels derigenom, att processer, lagsökningar samt allmänna och enskilda tvister skolat i allmänhet, såsom en följd af Läns-inrättningen, mvcket tilltagit och förtroendet enskilde emellan försvunnit ; hvarjemte Rutberg förmenat, att så viii den ringa folkmängd Jemtland eger, knappast ötverstigande den uti en af södra Länens Fögderier, sorn den omständighet, att
Jemtland icke kan lemna utväg för bergning af ett större antal invånare, talade emot det nu varande förhållandet, att nämnde Province utgör ett serskildt
Län, Uti Rzetbcrgs mening hafva Nils Strindlund och Johan Bengtsson ifrån Vesler-Norrlands
Län instämt; hvarjemte IIiksda.sfiIlinägtige ifrån Jemtlands Län, uti ett lill Ståndet serskildt ingifvet anförande, förklarat, att de väl icke dela Rutbergs åsigt, att Läns-Styi elsen i Jemtland varit menlig för landets välstånd, enär denna Styrelse tvärtom , så vidt på densamma kunnat bero, sökt i oeconomiskt afseende upphjelpa landet, hvarföre dock stora hinder uti clirnatets. beskaffenhet skolat mött; men att, då betydlig besparing i utgifter för Stats-Verket skulle vinnas, om Läns-Styreisen i.Jemtland indroges, samt någon vada eller olägenhet icke vore att befara, om Jemtland förenades, med Vesternorrlands
Län, enär i Jemtland hålles ting 2:nc gånger om året, der Allmogen kan få sina tvistemål afgjorda, och de executiva målen kunde behandlas af Kongl, Majrts Befallningshafvande i Hernösand; så tillstyrkte
Riksdagsfullmägtige för sin del den af Rutberg yrkade förändringen, dock med dervid fästade vilkor: att Herjeådalen måtte läggas under Gefleborgs Län, men att
Herjeådalens bevärings-manskap finge mönstras ibland Jemtlands beväring och exerceras å Frösötis läger, dit de hafva, närmare väg än lill Helsinge Regementes exereice-pfats; att Landshöfdingen i VesterNoi Hands
Län årligen i Mars månad mätte hålla Landsting i 'Östersund, der Allmogen kunde få andraga och afgöra sina gemensamma angelägenheter, samt slutligen att Länsmännen må tillåtas utgifva resepass, för alt spara Allm ogen besväret att ifrån aflägse ort sådana sig förskaffa.