Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti Acten bifogadt Utlåtandet af d. 19 Januarii 1821, har Stockholms Stads 11io Stats~Utskottets Betänkandeiu Magistrat, under åberopande af hvad Stadens Dråtsel-Commission i November månad förut gangne året sig yttrat, i fråga om Bruks-Interessenternes gjorde ansökning, att af Staden få friköpa Rörstrand, förklarat, att ehuru i stallet för den, i sammanhang med upplåtelsen af Rörstrand åt Porcellains - Manufactur-Societeten år 1731, Staden deraf förbehållne årliga hy» ra, 350 Daler K:mt, aflidne Öfver-Directeuren Geyer frivilligt förbundit sig, att under sin och sin Frus lifstid, till Staden årligen erlägga 100 R:dr Banco, kunde likväl icke från en sådan af Staden begagnad rättighet ledas den slutföljd, som skulle i afseende på sjelfva grunden till Rörstrands-Godset och de der varande åbyggnader, Staden ega någon enskild närmare eller fjermare rått, så vida sjelfva Institutions-Brefvet bestämdt förklarar, att Rörstrand, med alla dess hus, underliggande egor och appertinentier , vore upplåtet till en anläggning derstädes af tjenlige Manufacturer, utan annan rättighet dervid för Staden, ån att dess Styrelse egde efter öfverläggning dels derom, hvilka Manufacturier beqvåmligast borde der inråttas, dels om sättet att dem anlägga, deröfver uppfatta och afgifva förslag: vid hvilket förhållande, som klart Stats- Utskottets Betänkanden.
11 a * ådagalade, dels att Rörstrand till sin grund och ego-område år en Kronans Lågenhet, dels ock att den, såsom sådan med hus och underliggande egor, blifvit endast upplåten till anläggning af Manufacturer, Dråtsel-Commissionen, så vål sorn Magistraten trott den våckte frågan om friköp af Rörstrand, så mycket mindre kunna blifva ett föremål för någon slags dejudication af Municipal-Styrelsen, sorn Kongl, Maj:t, i afseende på Saltpettergårds utgörande för Rörstrand, uti Nådigt Bref d. 4 Febr. 1817 förklarat, att å denne Lågenhet, hvilken, ehuru belägen inom Stadens-Staquet och såsom andre Stads-Tomter nummererad, likväl icke står under Stads-Styrelsens förvaltning, utan såsom enskild Egendom, gått i köp private personer emellan, något Mantals sättande till Saltpetters-skatts utgörande ej kunde ega rum; i följd hvaraf Dråtsel-Commissionen och Magistraten, beträffande Geyerske Arfvingarnes sedermera gjorde ansökning, att då Stockholms Stad icke egde någon så beskaffad rått, på grund hvaraf friköp af Egendomen kunde dem af Staden beviljas, Rörstrand måtte förklaras vara en deras lagliga tillhörighet, sig ock yttrade, det Magistraten och Dråtsel-Commissionen icke kunde ens 1123 Stats-Utskottets Betänkandcn. tänka annat, ån att fada detta årende beror af Kongl.
Maj:ts Nådiga pröfning; men om Kongl. Maj:t, med afseende på harvid förekommande skål, skulle i Nåder täckas lemna Rörstrands Innehafvare en friare besittnings-rått, till grunden och dess tillhörigheter, så och enår, enligt ett d. 30 October 1731 uppråttadt Inventarium å Rörstrand, Staden derstädes då egt åtskillige åbyggnader, hvilkas i ståndsåttande uppgått till 777 R:dr 29 sk. 4 r:st., samt Staden sedan nämnde år, då Contract derom med Interessenterne af Porcellains-Manufactur-Societeten slutades , haft sig förbehållen och jemväl uppburit en årlig hyra af 19 R:dr 21 sk. 4 r:st.
Banco för de Staden då tillhörande Hus- och Jord-egor, funne Magistraten och Drätsel-Commissionen sig böra hemställa, att en sådan friare besittnings-rått
Icke måtte Geyerskc Arfvingarne tilldelas, utan mot skyldighet, att till Staden ärlige^ erlägga berörde afgift 19 R:dr 21 sk. 4 r:st. efter lika grunder, som Riksens Ständer vid 1809 års Riksdag antagit, i afseende på Kungsgårds-Arrenden, och det vilkor för öfrigt att vidmagt hålla och drifva Porcellains - Fabriken. Ståts-Utskottets Betänkandeti. ua3 Hvad nu angår den härutaf föranledde frågan om berörde vilkors upphörande, hvaröfver Riksens Stander i anledning af Kongl. Majus Nådiga Proposition, hafva att sig egentligen utlåta, så vidt frågan rörer upplåtelse af Kronans egande ratt, till den jord och grund, som Porcellains-Bruket nu tillhörer; så emedan med ändamålet af Donationen utaf Rörstrand till Manufacturs-anlåggning instämmer, att
Egarne såttas i tillfälle fortfarande underhålla den, till betydlig nytta för Riket, der uppdrifne inhemske tillverkning af Porcellain, och hvartill fordras den fullständigare egande-rått, att Interessenterne kunna på Egendomen upptaga Förlags-Lån; samt Lågenheten, efter den derutaf skedde förläning af nyttjande-råtten icke mer ån all annan, Ståderne i allmänhet, i och för deras Näringar, donerad jord, synes kunna till Kronans disposition återgå; ty och då jemväl förekommer, att Stockholms Stad, efter hvad Magistraten och Dråtsel-Commissionen sammanstämmande sig yttrat, funnit sig icke hafva någon så beskaffad rått till Rörstrand, på grund hvaraf innehafvarne kunna få Egendomen af Staden friköpa, utan ansett frågan, om den sökte friare dispositionen deraf bero, på Kgl. 11 a4 Stats-Utskottets Beiänkanden.
Maj:ts Nådiga profning, finner val StatsUtskottet vid den, i anledning deraf, gjorde Nådiga framställning hårom, något hinder ej bora låggas för en Laglikmätig upplåtelse af Kronans, ännu återstående egande rått till Rörstrand; men då likväl Kronans Jord icke må afhåndas utan låsen och någon mot fördelen af dess nyttjande svarande afkastning, hvilket skulle möjligen blifva prsejudicat för flere dylike ansökningar, har Utskottet, enär Rörstrand, enligt handlingarne, bifogadt utdrag af *624 och 1625 arens Jorde-Böcker, då var Skatte-Hemman med 49 Daler 3 öre S:mts ränta, ansett Författningarne om Skatte-köp härvid böra tillämpas, med den förändring, som åren följd af Egendomens donerande till omförmåidte ändamål, hvarigenom den blifvit förlagd under Stadens område och iklådt sig naturen af Stads-Egendom, derå följaktligen icke vidare kan läggas den tillförene derutaf utgångne, men nuijorde-Böckerne afkortade Hemmans-Skatten; äfvensom Utskottet finner de vilkor härvid böra fästas, att innehafvarne af Rörstrand skola förut med Staden öfverenskomma om nyttjande rätten, så vidt de icke deraf åro, genom ofvannåmnde 173* års Contract, uti fullständig besittning Stats-Utskottets Betänkanden.
1135 och annat lagligt hinder för en sådan afhandling ej heller möter, samt att för öfrigt, i följd håraf, något ersättningsanspråk mot Kronan nu eller i framtiden icke må ega rum.
Enligt Kongl, Förordningarne om Skatte-köp af d. 19 September 1723 och d. 21 Februarii 1789, erlägges i allmänhet såsom Skatte-löse-skilling
Tio års Ränta i penningar; hvarförutan, vid ofvanberorde förhållande med Rörstrand, en summa, hvaruppå Sex proCent årligt interesse svarar mot den å dess fordna Hemmantal stadgade räntan af 49 Daler 3 öre S:mt förvandlad efter innevarande års Markegång, bör till Stats-Verket inbetalas; och blifver, efter desse grunder, köpeskillingen för denne Egendom, sådan den nu befinnes, enligt infordrad uträkning af Kongl. Kammar-Collegii Första Province-Contoir, följande belopp nemi.; Skatte-köpe-summan af Tio års ränta, jemte Wadstena Krigsmans-hus afgifter 176: 35. 9.
Och det mot den årliga räntan svarande Capitalet 2160: 15.10. Tillsammans R:dr 2337: 3. 7. 11 :>6 Stats-Utskottets Betänk anden.
Skulle åter Brukets Intercssentet icke ingå på nu föreslagne vilkor för upplåtelsen af Kronans egande rått, anser Utskottet det böra förblifva vid de, om dispositionen af ifrågavarande Lågenhet, nugållande förordnanden; hvilket allt vördsamt understålles Riksens Höglofl.
Stånders bepröfvande; Och lårer underdånig skrifvelse till svar å Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition i åmnet afiåtas; Och varda 2:ne
Ledamoters särskildta yttranden härjemte bilagde.
Stånders Stats-Utskott d. 26 Maji 1825. S. D. Vid justeringen af Utskottets Beslut , i fråga om besvarandet af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående sökt friare dispositions-rått af den Lågenhet, hvarå Rörstrands Porcellains-Bruk år anlagdt, inlemnade Her Bergs-Mechanicus af Uhr, som härutinnan varit af skiljaktig tanka, följande anförande; ”Då fråga våckes för Kronan, att antingen köpa eller sålja Egendom, eller Stats-Utskottets Betänkanden.
I io.j egande ratt, bör man alltid erinra sig, att Kronan kan icke sjelf bruka sin rått och sitt interesse, utan måste alltid, såsom myndling låta det bevakas genom Ombud , då deremot den andre Contrahenten ej behöfver lita på Ombud, utan kan sjelf profva sitt båsta; och lika sorn en Förmyndare ej bor sålja Myndlingens fastigheter, så anser jag äfven Stånderne ej utan högst giltige anledningar bora köpa eller sålja för Kronans räkning.
Om Kronan eger Lågenheter, som hon ej behöfver, eller sannolikt kan komma att behöfva, såsom t. ex. Recognitionsskogar o. s. v. då må Stånderne öfverlägga och besluta, huru desse Lågenheter må fordelagtigast anvåndas. Äfvenså, om Kronan för något synnerligt ändamål eller något förut icke kändt behof, skulle behöfva inköpa en Lågenhet, så må sådant ske efter förutgången noggrann pröfning; men att Kronan skall köpa, inlösa och så vidare af sSdan anledning att den eller den anmåler sig såsom Säljare och handeln synes vara förmånlig för Kronan, eller tvärtom, att Kronan skall sålja af sådan anledning, att den eller den anmåler sig såsom Köpare och visar handeln vara förmånlig för Kronan — det anser jag för iiaS Stats-Utskottets Betänkanden. min del vara så vanskeligt och leda till så många och stora förluster för Kronan, att man såsom princip borde antaga, att aldrig låna örat till sådane forslager, Nåringars och nyttiga Inrättningars upphjelpande år ofta det skål, som åberopas vid sådane frågor och ännu oftare år detta skål en blott förevändning.
Att sådant år fallet med Rörstrands-Egendom, vill jag alldeles icke såga, men att så möjligen skulle kunna vara, finner jag för min del icke omöjligt, Nyttjande rätten dertill år förenad med skyldigheten att der hålla FabriksInråttning, och man tager för afgjordt, dels att den der inrättade Porcellains-Fabriken, sedan den uppnått dess närvarande fullkomlighet, ej kan komma att förfalla—■ dels att om ån emot förmodan, Fabriken ej skulle komma att bära sig, så skall Innehafvaren ändå alltid kunna försäkra sig om besittnings-råtten, derigenom att han bibehåller blott så mycket af Fabriks-rörelsen, att man icke kan såga att densamma fullkomligen upphört.
— Jag åter kan för min del icke godkänna någotdera af desse antaganden, utan anser Stats-Utskottets Betänkanden. 1129 Rörstrands
Fabrik sådan den nu år (vare sig att dess fullkomlighet, såsom Fabrik må anses större eller mindre) vara ett resultat af följande gynnande omständigheter. 1:0
En råntefri besittning af en KronoEgendom. 2:0
Én industriös och bemedlad mans bemödanden. 3:0 Prohibitiva Författningar, eller som år nästan det samma till påföljden brist på medtäflare.
Att en Fabriks-inråttning under så gynnande omständigheter kunnat uppkomma och löna sig, bevisar visst icke att localen år tjenlig för den bandteringen, eller att näringen år naturlig för det stället, utan det bevisar blott, att under så gynnande omständigheter år nästan allt möjligt.
Rörstrand saknar i min tanka alla de locala förmåner, under hvilka en Porcelains-tillverkning kau vinna sin råtta trefnad och fullkoninad.
Det saknar nemligen tjenligt Råämne, Lera.
Det sankar bränsle för godt pris, såsom en följd af granskapet till Stockholm. n3o Stats-Utskottets Betänkanden.
Det saknar vattenfall till Mechanisk kraft, hvilken således måste ersåttas genom Ång-Machin, som åter okar åtgången af det dyra bränslet.
Deremot år det blottståldt för alla de olågenheter, som granskapet af Stockholm kan medföra i afseende på arbetarnes sedlighet.
I Skåne åter år ymnig tillgång på den förträffligaste lera vid Höganäs.
På samma ställe finnes afven Stenkol till bränsle, och om ånteligen Vattenfall till den Mechaniska kraften saknas, så år deremot tillgången på Stenkol för Ång-Machins kraften desto vigare.
Der synes således vara den tjenligaste localen för en Porcelains-tillverkning inom Sverige, och för mig synes det alldeles otvifvelaktigt, att antingen skall denna tillverkning komma att upphora hos oss, eller ock skall den i tidens längd uppsöka
Skåne och der finna sitt råtta ställe.
Likväl kan tillvarelsen af Rörstrands Fabrik långe hindra en sådan näringens naturliga öfvergång till en tjenligare local; ty den Person, som för öfrigt kunde kånna sig hugad för en sådan anläggning, men som Stuts-Utskottets
Tint änkai) Jen. ii3t för det ändamålet icke lärer erhålla någon Kronans Egendom, befarar, att når han arbetat sig fram till den stund , att hans försäljning skulle begynnas, så torde hans ende aldre och gynnade medtäflare på en gång nedsätta sitt pris till hälften.
Derigenom ruineras den nya Fabriken och den gamla kan sedan höja sitt pris utöfver det förra når den nya medtåflaren försvunnit.
Det andra skälet åter, att Rörstrands Innehafvare kan försäkra sig om besittnings-råtten derigenom, att han icke underhåller blott så mycket af Fabriken, att den icke fullkomligen upphör, förutsätter ett missbruk af Kronans uppoffringar, som under nuvarande aktningsvärde Innehafvare af Rörstrands Kronolägenhet visserligen - icke kan komma i fråga; men skulle ett sådant missbruk någonsin försökas, så hyser åtminstone jag den förhoppning, att de som då hafva sig det ansvarsfulla och hedrande kallet uppdraget, att bevaka Kronans rått, låra icke underlåta att vederbörligen skilja bruket från missbruket.
Principen anser jag i alla fall oantaglig, emedan af dess antagande skulle följa just så beskaffade misshushållningar med Kronans Lågen 4 Sami. s fi. 73 r 13a Stats- Utskottets 13 et änkan elen. heter, som dem Stats-Utskottet haft så manga tillfållen att erfara i afseende på Löfås, Ådelforss och många andra ställen.
Då jag på desse grunder icke kan förena mig i Utskottets beslut, men likväl finner det vara nyttigt för det Allmänna, att egande rätten till Rörstrands Lågenhet, likasom till all annan Egendom, blir ovilkorlig, så år det min mening, att värdet af denna Egendom, utan afseende på dess närvarande vilkorliga förläning, må till nästa Riksdag så nära som möjligt utrönas.
Når värdet år kändt, så bör det lemnäs Innehafvaren öppet, att antingen lösa sig till den ovilkorliga egande rätten, emot en viss betydlig del af Egendomens hela värde; eller ock till Kronan afstå sin vilkorliga nyttjande rått, emot erhållande af den andre återstående delen af Egendomens hela värde, hvarigenom både han och Kronan blifva båttre belåtne, och billigheten på båda sidor iagttagen.” Herr Grosshandlaren Ekhoff åberopade sin förut anmälde reservation i denna fråga och yttrade: att Herr Grosshandlaren, i stället för den nu till utgående på en gång af Utskottet föreslagne Löse - Stats-Utskottets Betänkanden. u33 Skilling för egande rattens fullkomliga afträdande, för sin del, ansåg det vara vida förmånligare för Stats-Verket, om en årlig afgift åsattes Rörstrands Lågenhet, och denna afgift allt framgent, efter den årligen bestämmande Markegången, komme Staten till godo.
Och beslöts, det skulle berörde särskilda meningar, uppå begäran, bifogas Utskottets afgående Utlåtande, till de Respective Riks-Stånden.
Ex Protocollo J. Q. Lorich.
NtO 211- Ankom den 6 Junii 1823. ’ Betänkande, i anledning af Kgl. Maj:ts Nådiga Proposition, om reglering af Remisslaget för Kgl- RåntmåstarneochLandtRåntmåstarne. jTill Riksens Ständers Stats-Utskott har Kongl.
Maj:t d. 25 sisth Januarii, i Nåder allåtit följande Proposition, rörande reglering af Remisslaget:
''Sedan Kongl. Majit, under d. 18 Martil 1818 i Nåder bifallit hvad Rik* i 134 Stats-Utskottets Betänkanden. sens Stander uti Skrifvelse af d. 2 i samma månad underdånigst anmält, rörande Landt-Råntmåstares rättighet, att å hela uppbörden i Landt-Rånteriet, med undantag af de, efter Stat, till ständiga aflöningar i orten utgående medel, till godo njuta det bestämda Remisslaget, förklarade Kongl.
Majit tillika, att Dess i ämnet fattade Nådiga beslut, borde från och med följande året 18IQ träda i kraft och verkställighet, hvarjemte Kammar-Collegium och Stats-Contoiret i Nåder anbefalldes, att, så framt de ansåge några särskilda föreskrifter till Landt-Råntmåstarnes efterrättelse, vid medlens remittering och Remisslagets beräknande, för framtiden nödiga, med underdånigt yttrande och förslag i dessa delar inkomma. gjf.
Derefter och på Collegiernes hemställan , förständigade Kongl. Majit, under d. 9 Sept. i8i9>Dess Befallningshafvande, att inom nämnde års utgång, från Landt-Råntmåstarne infordra och i underdånighet insända specifica uppgifter på allt Remisslage, som dem, under olika Tittlar och af särskildta Verk för året tillkom , hvilka uppgifter skulle sammanfattas i tvånne columner, innehållande, den ena Remisslaget, efter dittills gällande Stats-Utskotlets Betänkanden.
1t35 grrtnder, och den andra det tillökta Remisslage , sorn under tillämpning af nya Regleringen borde uppbäras, men hvarå emedlertid ingen anordning finge utfärdas, utan blott reqvisitionen aflemnas.” ”1 anledning af dessa sålunda samlade uppgifter, inhemtade Kongl. Maj:t Kammar-Collegii och Stats-Contoirets ytterligare Utlåtande.
Det afgafs, beledsagadt med ett, för öfversigten af Resultaten, upprättadt sammandrag, och Kgl. Maj:t tog åter, d. 8 Junii 1821, frågan under Nådig pröfning.
Majit fann då godt hufvudsakligen förordna, att det bestämde Remissla^et skulle bestås å hela den , inom hvarje Län, genom allmänna utskylder och onera af de skattdragande, jemte andra StatsRevenuer, i orten inflytande uppbörd, utan annat undantag, än de för Länets Stat å 2:dra och 4:de Hufvud-Tittlarne till ständiga aflöningar, samt under 6:te och 8:de Hufvud-Tittlarne till Hospitals underhåll och Tullfrihets ersättningar utgående medel, dock med rättighet för Landt-Räntmästarne i Malmö och Götheborg, att å Stats-Verkets medel tills vidare uppbära Remisslaget enligt förra grunderna; att, enär Riksens ii 36 Stats-Ut skottets Betänkauden.
Ständers af Kongl.
Majit gillade beslut egentligen afser Stats - Verkets medel, Remisslaget å andra Verks Medel borde, utan någon förändring, beräknas på sätt tillförene varit öfligt, samt ändtligen att Remisslaget för Landt-Räntmästarne, efter den nya Regleringen, komme att utgå från 1819 års början, endast intill nästa Riksdag, då Kongl. Majit ville hos Riksens Ständer härom göra Nådig framställning. ’' ”För öfrigt har, uppå Räntmästarnes vid Kongl. Ränte-Kammaren A. E. Mullers och J. L. Rörströms, afStats-Contoiret tillstyrkta underdåniga ansökning, om någon förbättring i deras, mot Tjensternas vigt och grannlagenhet ej svarande lönings-vilkor, Kongl.
Majit, under d. 17 April 1822, i Nåder bifallit, att bemälde Räntmästare må tills vidare uppbära en åttondedels proCent, af alla de Medel, hvilka från Kongl.
Ränte-Kammaren till Landt-Ränteri-Cassornas förstärkande eller andra behof remitteras, räknadt från samma tid, den nya provisionella Regleringen af Landt-Räntmästarnes Remisslage vidtog, och äfven, likasom denna, intills först blifvande Riksmöte.” Stats-Utskottets Betänkanden. liZj ”Dessa underrättelser, åtföljde af samtliga till ämnet hörande handlingar, vill Kongl. Maj:t härigenom hafva meddelat Riksens Ständers Stats-Utskott, på det dymedelst Utskottet måtte sättas i tillfälle, att hos Riksens Ständer ej allenast framlägga de åtgärder, som egt rum i anledning af deras underdåniga önskan, om tillökning i Ränteri-Uppbördsmannens löne-inkomster, utan ock föreslå de ytterligare anstalter och iagttagelser för framtiden, hvilka ändamålet och omständigheterna kunna påkalla.” Kongl.
Maj:t förblifver Riksens Ständers Stats-Utskott med Kongl. Nåd och Ynnest välbevågen.
Datum Ut Supra. CARL JOHAN. C. D. Skogman."
Utaf de, Stats-Utskottet derjemte tillställde handlingarne, har Utskottet inliemtat: att Remisslaget, hvilket allt sedan 1600-talet varit bestådt, under vilkor, att Landt-Räntmästarne, på egen bekostnad, skulle från Ränterierne till ii 38 Siats-Utskottets lie Länkan ilen.
Slockholm eller andre orter, fortskaffa de penninge-poster, som för Kronans räkning disponerades, sedermera tid efter annan undergått förändringar, samt vid 1743 års Riksdag blifvit indraget, emot det att penninge-transporten skedde på Statens bekostnad; Men vid 1747 års
Riksdag blef det samma återstäldt, och bestämdes genom Reglering år 1766 , till lägre belopp, af den anledning, att, penningerörelsen i Landet till det mesta verkstäldes med Bankens Sedlar; — hvarefter Remisslaget å Stats-Medlen åter af Kongl. Maj:t under d. 10 Maji 1781 Reglerades, på sätt Kongl.
Kammar-Collegii och Kongl. Stats-Contoirets Circulaire-Bref af d. i3 Augusti samma O år innehåller, dervid, i stället, att de förut egentligen utgjorde blott ersättning för de med penninge-remitteringen förbundne kostnader och äfventyr, laget ansågs böra ingå i beräkningen af Räntmästarnes Löner; och blef Regleringen alltså grundad på undersökning, om hvarje Räntmästares inkomster, samt Remisslaget, under den förutsättning, att Räntmästarne borde kunna påräkna 2Öo ä 3oo R:dr Specie i Lön, lämpadt och faststäldt till olika belopp allt efter särskildte förhållanden
Länen emellan, Stats-Utskotlets Betänkanden.
113f) ifrån -|:dels till och med i proCent, på hvad som till Stockholm remitterades.
Dock som Stats-medlen i någre Län till större delen disponerades för ärlige utgifter i orten, hade för Landt-Räntmästarne i sådane
Län särskildte undantag från vilkoret af remittering, såsom beräknings-grund för laget, förut blifvit gjordt i så måtto, att Räntmästarne i Blekinge Län och på Gothland egde, likmätigt Kongl. Brefvet d. 5 Januarii 1747, uppbära laget för remisser till Amiralitetet och utbetalningar till Artilleri- samt Garnizons-Manskap i Länen; äfvensom Landt-Räntmästaren i Götheborg, enligt Kongl. Brefven d. ig Junii 1749 och d. 11 November 1756, samt Landt-Käntmästaren i Malmöhus Län, i förmågo af Kongl. Brefvet d. 10 Julii 1760, voro berättigade, att likaledes beräkna Remisslage å de Medel, som till Garnizons Regementernes och FästningsStaternes aflöning och underhåll inom orterne afsändes och utbetaldtes; vid hvilken rättighet desse Räntmästare äfven efter 1781 års reglering blefvo bibchållne.
Hvad sålunda om Remisslaget å de egentliga Stats-Medlen varit stadgadt, har under tidens lopp blifvit utsträckt och i 140 Stat s-XJtskol tets Betunkanden. lämpadt äfven till sådane publike Medel och Uppbörder, hvilka ansetts vara af enahanda egenskap med Stats-Medlen, ehuru tillhörande andre "Verks förvaltning och föremål, såsom Allmänna Magazins-Inrättningens, Krigs-Collegii, Seraphimer-Ordens-Gillets med flere; men uppå Bevillnmgs-Medlen, som till Riksgälds-Contoiret ingå, hafva Riksens Ständer reglerat oell bestämdt Remisslaget till lika belopp i alla Län, samt sednast under d. 2 Augusti 1815 ökadt detsamma till -j^dels proCent, Vid sista Riksdagen gjordes hos 2:ne Stånd framställning derom, att Landt-Räntmästarne i någre Län, under de förflutne Krigs-åren, då Medlen till betj-dlig del blifvit för Krigs-utgifter använde i orten eller disponerade och afsände tili andre ställen, hade kommit i saknad af Remisslaget å desse Summor; hvarföre rättelse häruti föreslogs, äfvensom att proCenten å Stats-Medlen borde höjas eller annan förbättring i deras Löne-vilkor beviljas; i anledning hvaraf Riksens Ständer likmätigt deras underdåniga skrifvelse d. 2 Martii 1818, funno skäligt, att Landt-Räntmästarne borde å hela Uppbörden i Landt-Rän - Stats-Utskottets Betänkanilen. i (41 tcriet, med det undantag likväl, sorn, i de fleste Län, tillförene egt rum för de eftér Stat till ständige aflöningar i orten utgående Medel, få till godo njuta det bestämda Remisslaget, ehvad penningarne efter särskilde förordnanden för inLräffade tillfällige utgifter i orterne utlevereras eller till afsändande annorstädes anordnas, eller i vanlig ordning till Ambels-Verken i Stockholm remitteras; oell täcktes Kongl. Maj:t, underd. 18 Martii berörde år 1818 bifalla Riksens Ständers underdåniga anmälan härom.