Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Under framställning af dessa med flera i afseende på markegångssältningen förekommande omständigheter, är af kommitterade för skatte - 16 Kongl. Maj-.ts Nåd.
Proposition, N:o 66. regleringen tillstyrkt: att de priser, hvilka, för den händelse förslaget om indelningarnes indragning samt tiondens och andra persedelskatters lösande efter medelpris vunne bifall, borde ligga till grund för beräkningen af denna lösen, måtte bestämmas efter försäljningspriserne under de frenne sista månaderne af skatte-åi’et och de Irenne första månaderne af det påföljande; men att tillsvidare serskild markegång i nu stadgad ordning borde sättas till rättelse för liqvider emellan räntegifvare och räntetagare, så länge sådane ifrågakomma, äfvensom för alla öfriga liqvider, hvilka, enligt nu gällande föreskrifter eller öfverenskommelse!’, skola på markegång grundas; att tiden för förstnämnda markegång måtte framdeles varda bestämd till April månad; men att, så länge den hittills vanliga markegångssättriingen måste bibehållas, vid denna sistnämnda äfven förstomförmälda prisbestämning må, till undvikande af dubbla förrättningar, för sig gå efter de rörande densamma stadgade grunder; hvarförutan kommitterade, jemte yttrande af den åsigt, att deputerade för markegångssättningen hädanefter borde blifva tvenne af hvarje riks-stånd, som rösta per capita i stället för ståndsvis, samt att pröfningen af anförde besvär öfver deputerades beslut borde, så länge det tillhör Kammar-kollegium att afgöra tvister om grundskatterna, fortfarande af detta embetsverk verkställas, i underdånighet öfverlemnat det, i öfverensstämmelse med dessa hufvudgrunder, utarbetade förslag till förnyad författning, angående markegångssättningen, som finnes deras underdåniga betänkande bilagdt, och deruti de i öfrigt intagit sådana serskilda bestämmelser i afseende på pris-uppgifters meddelande lill ledning för markegångssättningen samt besvärsrätt och verkan af förd klagan öfver fastställde markegångspris m. m., hvarigenom, i kommitterades tanke, så väl de skattskyldiges som räntetagarens rätt boi’de anses fullt betryggad.
Godkännande hvad kommitterade i omförmälda måtto yttrat och tillstyrkt i afseende på grunderna för markegångssättningen, utom i hvad som rörer förändring af markegångs-deputerades sammansättning och röstberäkning, hvarom Kongl. Majit, af skäl, som finnas uttryckta i närlagda protokoll för den 21 sistlidne Oktober, nu ej finner lämpligt att väcka fråga, anser Kongl. Majit kommitterades ofvan berörda förslag till förnyad markegångs-förordning, serdeles med hänsigt till deri meddelade stadganden om markegångs-sältningens grundande på prisuppgifter för tiden från och med Oktober månad det ena till och med Mars månad Kongl. Maj:ts Nåd.
17 månad det andra året, samt sättet för dessa prisuppgifters upprättande oclij granskning m. m., i hufvudsaklig måtto lemna säkerhet derför, att markegångspriserna varda salta i närmaste öfverensstämmelse med persedlarnes allmänna värden.
Så länge en del löntagare,, på grund af innehafvande fullmakter och konstitulorialer, fortfara att efter nu gällande stadganden uppbära indelta räntor och tionde, samt vissa stater, äfven efter uppsägningsrättens upphörande, bibehållas vid förmånen att för dylika räntor och tionde uppbära lösen efter medelmarkegång, tror Kongl. Majit lika väl skäl vara för handen att, till ytterligare betryggande mot förlust å ena eller andra sidan genom serskilda intressens inverkan på markegångssättningen, dels, i öfverensstämmelse med hvad nu är föreskrifvet, förordna, att deputerade för markegångssättningen böra, så vidt ske kan, utgöras till ena hälften af räntegifvare och till den andra af räntetagare eller sådane tjensteinnehafvare, på beloppet af hvilkas löner markegångssättningen eger inflytande, dels medgifva och stadga, att serskilda ombud så väl för de förra som för de sednare må vid markegångssättningarne tillkallas för att höras, med rättighet alt å egna och öfrigas vägnar emot förrättningen fullfölja klagan; öfverlemnande Kongl. Majit i följd häraf till Rikets Ständer, att kommitterades merberörde förslag till förnyad författning angående markegångssättningen må, med ofvan omförmälda förändringar och tillägg, varda i sammanhang med den i öfrigt nu föreslagna reglering, af dem gillad t och antaget.
Hvad kommitterade föröfrigt i underdånighet föreslagit och hemställt rörande de serskilda frågorna i om upprättande af ny jordebok; om mantals- och skattskrif ningen; om kronoutskyldernes debitering; om uppbörden och redogörelsen, samt om prcescripstionstid för skattskyldiges och redogörares ansvarighetj har Kongl Majit funnit i allmänhet både lämpligt och ändamålsenligt samt alltså böra bringas till verkställighet, i den inån sådant kan finnas förenligt med den plan för skatteväsendets ordnande i öfrigt, som, efter det Rikets Ständer varit i tillfälle att i hithörande ämnen sig yttra, varder fastställd; och Kongl. Majit vill, för sådant ändamål, nu till Rikets Ständers bifall ytterligare föreslå: att vid uppräl landet af ny jordebok må, i fråga om vidden och verkan af dervid förekommande granskningsåtgärder samt tiden för anrnärkJiih.
Sl. Prot. 1847 & 1848. 1 Sami. 1 Afd. 18 Haft. 3 18 Kongl. Maj:ts Nåd.
Proposition, iV:o Sfi. ningars framställande å de skattskyldiges sida, förfaras i enlighet med hvad kommitterade i underdånighet hemställt; att den så kallade bågskatten i Herjeådalen må för framtiden upphöra, emot det att mantalspenningarne af allmogen derstädes erläggas med 6 sk. af hvarje person; alt, sedan häradsskrifvarnes nuvarande befattningar upphört och debiteringen blifvit, i öfverensstämmelse med kommitterades förslag, öfverflyttad på serskilda vid landskontoren , under benämning häradsbokhållare, anställde tjenstemän, desse sednare må blifva lör debiteringen ansvarige och jemväl ega att besörja häradskrifvarnes nuvarande åligganden vid skattläggningar och bevillningstaxeringar; hvaremot kronofogdarne ensamt borde ansvara för afgiflernes uppbärande och redovisande; att taxering å fast egendom må verkställas endast hvart femte år, med uttryckligt stadgande, att uppskattningen bör ske efter taxeringsmännens, på grund af deras närmare kännedom om förhållandena och med ledning af allmänna försäljningspriserne inom orten, egande öfvertygelse om hvarje egendoms verkliga värde; att, till beredande af förenkling vid debiteringen och i räkenskaperna, hittills medgifna afkortningar i mantalspenningarne och bevillningen efter i:a art. för sådane lill arbetsklassen hörande personer, som hafva fyra minderåriga barn, må, så vida de icke efter numera skedd nedsättning i personella bevillningen anses kunna försvinna, framgent medelst afdrag vid debiteringen iakttagas, och nedsättningen utredas uti sammandragen öfver de personer, som enligt allmänna grunder böra nyssnämnda afgifter erlägga; att, till undvikaude af all kronouppbörds indrifvande vid samma tid och deraf för de skattskyldige uppkommande olägenheter, tvänne uppbördsstämmor må å landet hållas, nemligen: den första s för uppbärande af alla personella samt bevillningsafgifter, från medlet af September till medlet af Oktober månad, med rättighet likväl för Kongl. Maj:ts befallningshafvande att, elter sig företeende omständigheter, bestämma en sednare termin, dock sist inom medlet af November; och den andras emellan medlet af Februari och medlet af April månader påföljande år, för uppbärande af lösen för hemmansräntor och tionde, jemte öfrige af hemman utgående utskylder; alt upphörden i städerna må förrättas under loppet af September; börande likväl sistnämda förändring endast efter hand till vägabringas på Kongl. Maj:ts Nåd.
Proposition, N:o ti ti.
19 det sätt, att uppbördsterminen tillbakaflyttes en månad li va i je år, till dess den kan vid nyssnämnda tid utsättas; samt att nu gällande föreskrifter om afskrifning af bortflyttade personers kronoutskylder och om praescriptionstiden för skattskyldiges och redogörares ansvarighet må »ndergå de jemkningar och förändringar , som af kommitterade äro föreslagne.
De serskilda handlingar, som angå och närmare utreda de till Rikets Ständers pröfning nu hänskjutna frågor, skola vederbörande Utskott tillhandahållas; och Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen.
Datum utsupra.
Utdrag af Protokollet öfver Finans-Ärenden, hållet'infor Hans Majit Konungen i Stats-rädet ä Stockholms Slott den 21 Oktober 18 4j Närvarande: Hans Exc. Justitiae-Statsministern, Herr Grefve Posse, Hans Exc.
Statsministern för Utrikes Ärendena, Herr Friherre Ihre, Stats-råden:
Friherre Staél von Holstein, Munthe, Friherre Peyron, Silfver stolpe, Werrn, 20 Kongl. Maj:ts Nåd.
Friherre Gyllen granat, Faxe, och Fåhreeus.
Sedan, i öfverensstämmelse med Kongl.
Maj:ts under den a5 sistlidne
Maj meddelta nådiga beslut, det af särskildt i nåder utsedde kommitterade den 3o nästförutgångne April afgifna, härhos i tryckt exemplar bifogade, underdåniga betänkande angående beskattningsväsendets samt uppbörds- och redogörelse-verkets förenkling numera ibland
Statsrådets samtlige ledamöter cirkulerat; så anhöll Chefen för Finans-departementet, Statsrådet Munthe, i underdånighet att nu få detta ärende inför Kongl. Maj:t i Statsrådet till slutlig pröfning anmäla; hvarvid
Departements-chefen, efter att hafva så väl i allmänhet som punktvis i den af kommitterade följda ordning redogjort för betänkandets syftning och innehåll, i anledning deraf afgaf följande underdåniga yttrande:
Angående de olika jordnaturerna samt jemkning i jordegendomarnes skattebördor.
Departements-chefen, som, med afseende å hvad kommitterade härvid anfört och upplyst i fråga om jemkning af grundskatterne, äfvensom rörande den så kallade mantalsräntans tillkomst och beskaffenhet, ansåg något förslag, vare sig i förstnämnde hänseende eller om mantalsräntans upphäfvande, icke för det närvarande böra till Rikets Ständer framställas, fann sig ej eller böra tillstyrka någon framställning till Rikets
Ständer att nu fatta beslut i den af kommitterade väckta fråga om upphörande af den för vissa hemmansnaturer hittills åtnjutna befrielse från serskildta onera och besvär, dels emedan en slik förändring, åtminstone i de flesta fall, icke skäligen kunde ifrågasättas utan ersättning åt de hemman, som i följd af berörde jordprivilegiers upphörande finge vidkännas ökade onera , dels ock emedan, äfven om nämnde förändring sålunda kunde åstadkommas, de hufvudsakligaste skiljaktigheter, som i öfrigt förefinnas emellan de serskilde jordnaturerna, med hänsigt till sjelfva beskattningen, ändock komme att qvarstå.
Proposition, N:o 66. 21 Hvad åter beträffade kommitterades förslag, angående kronohemmans upplåtande under skatteraannarätt utan lösen, så vore, i Departementschefens tanka, den uppoffring af efterhand inflytande skatteköpeskillingar, staten i följd af ett dylikt medgifvande skulle komma att vidkännas, alltför ringa för att komma i betraktande vid sidan af de väsendtliga fördelar, i afseende på ej mindre förvaltningsbestyrets förenklande, än hemmansbrukarnes förbättrade ställning och jordens deraf beroende odling och ökade afkastning m. m., hvilkas skyndsammare uppnående skulle, på sätt kommitterade vid framställningen af berörde förslag fullständigt utvecklat, genom detsammas antagande beredas; och Departements-chefen förklarade sig på grund häraf destoliellre biträda omförmälda förslag, som den klagan öfver tillämpningen af författningarne om åborätt å kronohemman, hvarmed Kongl. Maj:t nu tid efter annan besvärades, oftast ådagalade såväl svårigheten af dessa författningars noggranna handhafvande, som obilligheten i många fall af deras strängare tillämpning, andra olägenheter af den härmed förenade serskilda arfslagstiftning att förtiga.
Angående förenkling af grundräntorne och tionden.
I fråga om sättet för grundräntornes förenkling hade kommitterade framställt a:ne alternativa förslag: det ena, att alla på skattläggning grundade räntor skulle för framtiden utgå i penningar till ett för hvarje i Jordeboken serskildt upptagen egendom sammanfördt oföränderligt belopp, med iakttagande, att den andel deraf, som beror af markegång, beräknas efter medium af det för kronoräntor gällande markegångspris för de 20 åren 1824—1843; och det andra, att, i händelse det icke ansåges lämpligt till bestämd penningeränta fastställa de räntor, som hittills varit i persedlar och tjenstbarheter utsatte samt efter markegångsvärdet blifvit utgjorde, alla sådana räntor skulle förvandlas i allenast s:ne persedlar, nemligen spanmål och smör, med erforderlig jemnkning af värdeskillnaderne genom tillägg af så kallade fyllnadspenningar; hvarjeinte en af kommitteens ledamöter, Sekreteraren C. G.
Stuart, i stället för det sednare alternativet, ansett de nuvarande hufvudsaldigaste räntepersedlarne böra till ett antal af 23 Kongl. SHaj-.ts Nåd.
Proposition, N:o 66. högst 3 eller 4 för hvarje län eller fögderi bibehållas, och alla öfrige under ordinarie räntan inbegripne persedlar förvandlas i penningar, samt derefter för all framtid med visst bestämdt belopp i kontant utgöras.
Vidkommande nu kommitterades i första rummet framställda förslag till ränteförenkling, så kunde det i Departements-chefens tanka icke nekas, att antagandet deraf skulle medföra väsendtliga fördelar och förnämligast de, att den största enkelhet i jordeböcker och kronoräkenskaper blefve beredd, hvilket åter skulle leda till möjligaste inskränkning uti tjenstemannapersonalen, äfvensom att den skattskyldige erhölle noga kännedom om sina utskylder och kunde med säkerhet dem beräkna; och hade
Departementschefen, med afseende å de fördelar, som ifrågavarande förslag sålunda medförer, alltså gerna önskat att kunna tillstyrka detsammas antagande.
Men å andra sidan förekomme äfven häremot vigtiga betänkligheter.
Det borde nemligen ej förbises, att det förslagsvis beräknade värdet af sådane hemmansräntor, som hittills utgått efter markegång, efter de af kommitterade rätteligen iakttagne afdrag uppginge till det nog betydliga beloppet af omkring i,5oo,ooo r:dr.
Nu vore ovedersägligt, att, om priserne å sådane i dessa räntor inbegripne persedlar, som äro för staten behöflige, eller hvilkas värde måste af statsverket till andra efter gällande priser godtgöras, framdeles stiga; men de skatlskyldige egde utgöra sine persedelskatter efter ett bestämdt oföränderligt värde, utan afseende derpå, att persedlarnes verkliga värde i en framtid eller åtminstone under vissa perioder kunde ökas i förhållande till penningens, samt en sådan ökning således icke hädanefter i någon mån komme staten tillgodo för ersättande af den derutaf föranledde högre utgift, derigenom alltså skulle uppkomma en brist i inkomster, som på annat sätt måste fyllas.
På grund af hvad sålunda anfördt blifvit, ansåg sig
Departementschefen för närvarande icke kunna i underdånighet tillstyrka ifrågavarande förslags antagande.
Hvad åter anginge det för öfrigt i afseende på hemmansräntornes förenkling af kommitterades pluralitet gjorda alternativa förslag, enligt hvilket de räntor, som hittills varit utsatta i persedlar och tjenstbarheter, skulle förvandlas till allenast 2:ne slag af persedlar, nemligen spanmål och smör; så hade väl deremot blifvit af kommilteens ofvanbemälde ledamot erinradt, att ett alla slags persedlar och räntor omfattande förvandlingssätt skulle medtöra en vida betydligare och kännbarare rubbning i förut varande beska Lini ngsförhå Handen, än ett blott till en ringa del af hvarje egendoms grundränta utsträckt persedelutbyte; att nästan inga räntepersedel- hade ett Kongl. Majlis Nåd.
23 så föränderligt värde, som spanmål och smör; och att, då priserne å dessa begge varor vanligen stiga och falla samtidigt, höjningen i den ena varans pris följaktligen icke komme att motsvaras af sänkning i den andras, hvilket förhållande dock understundom inträfFade med en del af de persedlar, hvaruti hemmansräntorna för det närvarande voro utsatte; att vidare följden af det utaf kommilterades pluralitet framställda ränteförenklingsförslag skulle åtminstone för de första åren blifva en bestämd skatteförhöjning, hvilket velat visas genom exempelvis uppgjorda uträkningar för tvänne hemman inom Stockholms och Upsala Län; samt att, under sådana förhållanden, vore lämpligare och ändamålsenligare att, såsom föremål för lösande efter markegång, bibehålla endast vissa i hemmansräntorna nu ingående persedlar, nemligen de hufvudsakligare, och förvandla de öfriga eller småpersedlarne till bestämd penningeränta, m. m. — Men
Deparlements-chefen kunde likväl, för sin del, icke erkänna de sålunda framkastade anmärkningarnes giltighet oell fördenskull ej heller dela den derå grundade åsigten angående kommilterades ifrågavarande förslag.
Ty hvad beträffade den gjorda anmärkningen, att nämnde förslag skulle leda till förhöjning i jordskatterna, enär sådant visat sig vid beräknandet af hvad åtskillige hemmans räntor efter samma förslag bordt utgöra enligt medelpriserna för de sista i o åren; så förfölle resultatet af denna anmärkning vid fästad uppmärksamhet derå, att, på sätt pluraliteten af kommitterade härvid jemväl genmält, vid hvarje medelberäkning för en viss tidrymd måste inträffa, att, om särskild beräkning göres för en annan och kortare tid, eller, såsom här skett för 10 år, i stället att förslaget hvilar på 20 års medeltal, resultatet måste blifva olika.
På hvilkendera sidan förlusten eller vinslen inträffade, berodde af tillfälligheten.
Efter de åberopade exemplen skulle dock, under den mindre tidrymd de afse, skatterna hafva blifvit högre, men detta vore en följd deraf, att priserne å spanmål, i anledning af flere under nämnde period inträffade missväxt-år, varit uppstegrade; — händelsen kunde likväl hafva fogat tvärtom, ulan att det ena resultatet mera än det andra bevisade, hvad framdeles i medeltal för någon längre tid kunde beräknas.
Man borde i detta afseende endast erinra sig, att omförmälde och många andra hemmans nu dragande räntor tillförene under ett och annat år, då markegångspriset varit serdeles högt, uppgått till ännu större belopp, än hädanefter med tilllämpning af ett medelpris ens kan inträffa.
För öfrigt utgjordes de hufvudsakligare räntepersedlarne äfven mestadels af råg, korn och smör, i följd hvaraf den befarade skatteförhöjningen vid detta särskildta förslags tillämp - 24 Kongl. Maj:ts Nåd.
Proposition, N:o 66. ning likaledes borde kunna inträffa.
— Då likväl dessa varupersedlar, som redan voro de hufvudsakligaste föremålen för produktionen i rikets alla orter, ännu mera skulle blifva det, i mån af åkerbrukets och ladugårdsskötselns obestridligen tilltagande förkofran, kunde
Departements-chefen, forsin del, ingalunda befara någon skatteförhöjning i följd af persedelräntans uteslutande bestämmande i sistnämnde persedlar, helst det visade sig, att flere bland öfrige i hemmansräntorne nu ingående persedlar, i vida större progression, än de nyss omförmälda, under tidernas lopp stigit i värde.
— Att, oaktadt således föreställningen om möjligheten af en sådan skatteförhöjning saknade all antaglig grund, vilja, med afvikande flan detta kommitterades förslag till räntereduktion, omfatta en annan utväg till vinnande af samma ändamål, sådant vore ett företag, som Departements-chefen, för sin del, icke ville biträda, med mindre det kunde ådagaläggas, att det åsyftade ändamålet på denna väg bättre, än på den af kommitterade begagnade, skulle ernås.
— Detta vore dock, enligt Departemenls-chefens tanka, ingalunda förhållandet med det framkastade förslaget att bibehålla hemmans-räntornes så kallade hufvudpersedlar.
Då nemligen allmän rättvisa borde utgöra den väsendtligaste grunden för hvarje lagstiftning, serdeles i fråga om beskattning, så att alla de beskattningsföremål, lagstiftningen omfattar, äfven må komma i fullt åtnjutande af alla de fördelar, sorn dermed åsyftas, men denna princip vid tillämpning af nyss omförmälda förslag i ej ringa måtto blefve åsidosatt, i följd deraf, att, enär de till benämningen af ^hufvudsakliga" hänförliga persedlar till högst olika proportion ingå i särskilde hemmans persedel-räntebelopp, den i allmänhet erkända fördelen för de skattskyldige att, till en gång för alla i penningar faststäldt belopp, få framgent utgöra persedelskatten, skulle, ej blott i serskilda provinser, utan lill och med för hemman inom samma ort, i betydligt olika grad tillgodokomma serskilde jordegare; så utgjorde ett sådant åsidosättande af allas anspråk på rättvisa härvid ensamt tillräckligt skäl för detta förslags underkännande.
Enär härjemte tages i betraktande, att bland anmärkte brister i nuvarande beskattningssystem, jordbeskattningens olikhet varit föremål för ofia återkommande klagan, samt vidare förekommer, att, i händelse de^ enligt merberörde förslag till penningar förvandlade persedlarne folie i pris, sådant skulle föranleda ingenting mindre än en skatteförhöjning å serskilde jordlägenheter, hvilket man just velat förekomma medelst detta förslag; likasom i motsatt fall, eller om de till penningar förvandlade varupersedlarne stiga Kongl.
Maj'.ts. Nåd.
Proposition, N:o 66. 25 stiga i pris, staten skulle, för ersättande af den derutaf föranledda högre utgift, komma i behof af motsvarande ersättning, hvars belopp, med hänsigt till hufvudräntornas ofvanomförmäldta förhållande, jemte flere skäl, svårligen kunde på förhand beräknas; — att enär icke utan serskild undersökning kunde bestämdt afgöras, till huru slör del värdet af vissa, till bibehållande föreslagne, hufvudpersedlar inginge uti hvarje jordlägenhets nuvarande persedleräntebelopp, eller hvilka persedlar i öfrigt vore de lämpligaste att bibehålla, sådane undersökningar skulle föranleda ej allenast ett långvarigt uppskof med ifrågavarande högt påkallade reform, ulan äfven möjligen de skattskyldiges hörande i serskilde orter, hvilket otvifvelaktjgt komme att framkalla mångfaldiga tvister, hvilkas slutliga resultat sannolikt blefve, att förslaget icke kunde, utan flerfaldiga partiela undantag, i åtskilliga orter tillämpas; — så ansåg sig
Depiartements-chefen på alla dessa skäl och under åberopande i öfrigt af den närmare utveckling af ämnet, som innefattas uti kommitterades underdåniga betänkande, böra i underdånighet tillstyrka, att det alternativa förslag, angående hemmansräntornas förenkling, kommitterades pluralitet i andra rummet framställt, jnå, såsom under nuva rande förhållanden det mest lämpliga och ändamålsenliga, af Kongl.
Majit gillas och till antagande af Rikets Ständer föreslås, dock under förutsättning, i öfverensstämmelse med hvad kommitterade härvid jemväl yttrat, och vidare, i fråga om sättet för persedelräntornas och tiondens utgörande, i underdånighet hemställt, alt all lefverenng in natura af dessa räntor tillika upphör, samt med iakttagande vid ränlereduktionen af de serskilde bestämmelser, som kunde blifva en följd af möjligen skeende förändringar i det vid sislförllulne riksdag antagne, men ännu icke till verkställighet befordrade nya myntsystem; och biträdde
Deparlements-chefen härjemte kommitterades underdåniga tillstyrkande ej mindre i afseende på krono- och kyrko-tionden, hvilken icke skulle undergå annan förenkling, än att den del deraf, som är utsatt i andra persedlar än spanmål eller uti andra sädesslag än sådane, hvaraf den i allmänhet inom hvarje ort utgöres, blefve till spanmål af sistnämnde slag reducerad, än ock rörande de i öfrigt, i sammanhang med ränteförenklings-förslaget förekommande serskilda frågor, nemligen om förenklingens utsträckning jemväl till de qvarnar, sågar och fisken åsatte persedelräntor; om bestämmande till visst belopp i penningar af den s. k.
Ostskatten i Herjeådalen; om förvandling lill ständig penningeränta af presternes bland ordinaire räntan upptagne utlagor; oin ränleförBih. till R.
Prot. 1847 & 1848. 1 Sami. 1 Åfd. 18 Baft. 4 26 Kongl. Maj:ts.