Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I afseende på Utskottets ifrågavarande förslag har i öfrigt blifvit föreslaget, att orden »rörelsematerielens anskaffning» borde utbytas mot orden »all erforderlig rörelsemateriels anskaffning»; men då Utskottet i denna del ordagrannt följt kontraktets lydelse, samt någon tvetydighet om hvad som må förstås med orden »rörelsematerielens anskaffning» icke kan uppstå, enär omedelbart derefter följer, att arbetet skall vara i öfverensstämmelse med planen fullbordadt, lärer någon ändring af ordalagen härutinnan icke vara af behofvet påkallad Slutligen har inom Borgare-Ståndet blifvit yrkadt, att, i stället för det af Utskottet begagnade uttryck, att detta »lånebelopp, enligt del om arbetets utförande afslutade kontrakt icke får öfverstiga 1,436,666
R:dr 67 öre,» borde utbytas mot orden »lånebelopp, genom Kongl. Brefvet den 24 Januari 1862 blifvit bestämdt till 4,436,666 R dr 67 öre.»
Som likväl, enligt hvad ofvan blifvit nämndt, arbetskontraktet grundar sig på berörda Kongl. Bref, hvilket i kontraktet uttryckligen åberopas, Stats-Utskottets Utlåtande M 229. 7 har Utskottet haft fullt skäl att heldre åberopa kontraktet, såsom varande en ömsesidigt bindande handling, än det Kongl. Brefvet, hvilket blott legat lill grund för kontraktet.
Likaså lärer det vara gifvet, att då bolaget har skyldighet att återbetala hvad af lånebeloppet öfverstiger f.delar af den verkliga kostnaden, är lånet ännu icke till summan »bestämdt», utan blott så lill vida, att detsamma, såsom Utskottet i § uppgifvit, »icke får öfverstiga 1,436,666 R:dr 67 öre.» Utskottet, som anser sig fullständigt hafva vederlagt äfven de mot förslaget till § 76 gjorda anmärkningar, finner sig icke kunna i samma af två Stånd gillade § föreslå någon ändring.
Till följd af hvad sålunda förekommit, får Utskottet slutligen anmoda Biddersltapel och Adeln samt Borgare-Slåndet, alt för sin del fatta beslut om den ordalydelse ofvanberörda fyra reglements-paragrafer må erhålla.
STOCKHOLM, tryck t hos E. Westrell, 1863.
Stats-Utskottets Memoriat N:o 230.
1 N :o 230.
Ank. till Exp.-Ulsk. den 13 Nov. 1863, kl. 8 e. m Memorial, med förslag till stadganden i Riksgälds-kontorets reglemente, angående detta Verks inkomster samt uppbörden och redovisningen af dit ingående bevillnings- med flera medel, äfvensom rörande Riksgälds-kontorets Styrelse och den vid Kontoret anställda betjening. (R. A.)
Vid öfverlemnande! af förslag till ofvannämnda reglementariska föreskrifter, hvilka komma att afsluta det blifvande reglementet för Riksgälds-kontoret, får Utskottet här nedan angifva det beslut eller de förhållanden, till följd hvaraf ändringar uti eller tillägg till förut meddelade stadganden blifvit föreslagna. § 192 innehåller dels det i Regeringsformens 08 § förekommande stadgande, angående de till Riksgälds-kontoret anslagna medel oell dels förbud mot ackorders medgifvande samt har samma lydelse, som hittills gällande reglementes 203 §. § 193 innefattar hufvudsakligen enahanda stadgande i afseende på allmänna bevillningens ingående till Riksgälds-kontoret, sorn nyssnämnda reglementes 204 §: § 194, angående de för spelkort och tidningar stadgade stämpelafgifter; § 195, angående erlagda skatteköpeskillingar; § 196, angående genom försäljning af Kronans hus i städerna inflytande medel, och § 197, angående
Riksgälds-kontoret tillkommande observationsmedel; äro lika lydande med §§ 205, 200.
207 och 208 i det vid sednast förflutna riksdag utfärdade reglemente.
Sorn det till Riksgälds-kontorets utgifter vid sednaste riksdags statsreglering anvisade årliga belopp af Statsverkets medel år 1801 blifvit till liiksgälds-kontoBih. till St.
Fröt. 1862 & 1863. 4 Sami. 1 Afd. 4 Band. 27 Haft. 1 2 Stats- Utskottets Memorial N:o 23&. ret till fullo inbetaldt, hafva de i § 109 af nu gällande reglemente intagna föreskrifter blifvit ur det nu afgifna förslaget uteslutna. § 198, angående det bidrag, sorn, efter afslutandet af den ordinarie statsregleringen, bör tillkomma Riksgälds-koutoret utaf de till Stats-kontoret ingående statsinkomsterna, motsvarar § 210 i nu gällande reglemente.
Som likväl Rikets Ständer ännu icke fastställt detta bidrags belopp, har någon bestämd summa icke blifvit uti förslaget utsatt; hemställande Utskottet, att, sedan sådant egt rum, Utskottet må ega vid utskrifningen af original-exemplaret till det nya reglementet låta införa det belopp, som, enligt Riks-staten, varder för detta ändamål anvisadt. § 199, angående
Riksgälds-kontoret tillkommande behållna öfverskott å 1862 och följande års statsinkomster, är lika lydande med § 214 i det vid 1856—1858 års riksdag utfärdade reglemente och innehåller hufvudsakligen samma föreskrifter, som i detta ämne från längre tid tillbaka varit i Riksgälds-kontorets reglementen intagna.
Som återstående beloppet utaf det vid 1856—1858 års riksdag till befästnings-arbetena vid Carlsten beviljade anslag redan år 1860 blifvit från Kongl.
Krigs-kollegium utbetaldt samt någon besparing å detta anslag icke uppkommit, hafva de i § 212 af nu gällande reglemente intagna föreskrifter blifvit utur det nu afgifna förslaget uteslutna. § 200, angående återstoden af anslaget till aflöning åt de på indragningsstat qvarstående civile tjenstemännen vid Flottan, innefattar samma föreskrift som Usta mom. i § 213 af 1860 års reglemente; varande de uti morn.
2:o af samma § äfvensom de i § 214 af nämnda reglemente intagna stadganden uteslutna, sedan de deri omförmälda poster numera kommit Riksgäldskontoret tillgodo. § 201, angående ersättning för en del utaf det under Riks-statens sjette Hufvudtitel uppförda anslag till Teknologiska institutet; § 202, angående de från Landtränterierna till Kongl. Stats-kontoret inlemnade äldre depositionsmedel; § 203, angående köpeskillingen för den af Kronan försålda s. k.
Hofbageriegendomen vid Regeringsgatan i hufvudstaden, och § 204, angående återbetalda undsättningsmedels aflemnande till Riksgäldskontoret ; äro lika lydande med 215, 216, 217 och 218 §§ i 1860 års reglemente. § 205, angående bokföringen af de med hänsigt till resultatet af rörelsen å stambanorna till Riksgälds-kontoret inbetalda eller derifrån utbekomna medel, öfverensstämmer hufvudsakligen med sednare delen af § 219 i nu gällande reglemente. § 206, angående det för Statens utgifter anvisade belopp utaf Rikets Stan - Stafs- Utskottets Memorial N:o 330. 3 ders Banks upplupna, behållna vinst, innehåller Rikets Ständers beslut i an ledning af 45:te punkten i Banko-Utskottets Betänkande N:o 35. § 207, angående utlåningen och förräntandet af Riksgälds-kontorets kontanta behållning, grundar sig på föreskrifterna i 221 § af 1860 års reglemente, hvilka Utskottet ansett böra erhålla den utsträckning, att Fullmägtige jemväl må ega genom uppköp af obligationer förränta härtill disponibla medel, på sätt i 225 § åf åberopade reglemente hittills varit medgifvet i afseende på de genom 1860 års jernvägslån influtna medel. § 208, angående det åt Riksgälds-kontoret anvisade särskilda kreditiv å Rikets Ständers Bank, grundar sig på 29:dc och 37:de punkterna i Banko-Utskottets Betänkande N:o 35. § 209, angående rättighet för Riksgälds-kontoret att, i händelse af behof, upplåna erforderliga medel, är lika lydande med hittills gällande reglementes 223 §.
De uti §§ 224 och 225 af nu gällande reglemente intagna stadganden hafva hufvudsakligen ingått uti 5:te och 206 §§ af Utskottetsjförsläg till det nya reglementet, § 210, angående öfverlemnande! af räntevinsten å statslånefonden, öfver ensstämmer med Rikets Ständers beslut i anledning af Banko-Utskottets i 10:de punkten af Memorialet N:o 47 gjorda hemställan.
Öfriga i denna afdelning af nu gällande reglemente intagna stadganden hafva dels upphört att ega vidare tillämplighet, dels blifvit införda på sina behöriga ställen i Utskottets förslag till det nya reglementet. § 211 och § 212, angående öfverlemnande till Riksgälds-kontoret af Lappmarks Ecklesiastikverks fond och f. d.
Kansli-styrelsens handkassa, grunda sig på Kongl. Maj:ts nådiga framställningar i Dess Proposition om Statsverkets tillstånd och behof, pag. 60 och 64. § 213, angående öfverlemnande till Riksgälds-kontoret af åtskilliga å första Hufvudtiteln uppkomna besparingar, grundar sig på samma Kongl.
Proposition, pag. 10. § 214, angående öfverlemnande till Riksgälds-kontoret af det oanvända reservationsanslaget till Postverket såsom ersättning för ökad kostnad i följd af postskjutslegans höjande, är enlig med Rikets Ständers, i anledning af nämnda Kongl. Proposition fattade beslut, i öfverensstämmelse med 26:te punkten af Ståts-Utskottets
Utlåtande N-o 100, jemförd med Utlåtandet N:o 211. § 215, angående uppbörden och redovisningen af allmänna bevillningen; § 216, angående uppbörden af kort- och tidningsstämpelafgifterna samt kostnaderna för tidningsstämplingens verkställande: § 217, angående summariska räkningarne öfver Riksgälds-kontorets medel; t? 218,. angående Landtränteriernas inånadsförslag rörande samma medel; 4 Stats-Utslcottets Memorial N:o 230. § 219, angående dessa medels leverering, till Riksgälds-kontoret, äfvensom landtränteriernas remisslage, samt § 220. angående vederbörande tjenstemän tillerkända observations- och indrifnings-arfvoden; äro lika lydande med 231, 232,233,234, 235 och 236 §§ af nu gällande reglemente. § 221, angående
Riksgälds-kontorets hufvudbok samt den särskilda redovisningen för de till jernvägs-anläggningarne upplånta medel, grundar sig dels på innehållet af § 237 i nu gällande reglemente, dels på det hittills iakttagna sättet för bokföringen af sistnämnda medel, hvilket bokföringssätt Utskottet, för sin del, funnit redigt och ändamålsenligt.
Ehuru de vid innevarande riksdag till enskilda jernvägsbyggnader beviljade län skola utbetalas af de medel, som för sådant ändamål komma att upplånas, torde dock de i följd af sådan utbetalning uppkommande fordringar böra från den särskilda räkenskapen öfverföras till
Riksgälds-kontorets hufvudbok samt derstädes bokföras intilldess lånen varda tillfullo betalde, helst- Riksgälds-kontoret har åliggandet att bestrida utgiften för de annuiteter, som äro erforderliga till ränta och amortering af det eller de lån, som för jern vägsbyggnaderna skola upptagas samt, i följd deraf, bör ega att disponera hvad som genom inbetalning å de utlånta medlen inflyter. § 222, angående utgifning från trycket af utdrag ur Riksgälds-kontorets räkenskaper, och 8 223, angående upprättandet af årliga liqvider mellan Riksgälds-och Statskontoren; äro lika lydande med §§ 238 och 239 af sednast utfärdade reglemente.
$ 224, angående antalet af de Fullmägtige, åt hvilka Styrelsen öfver Riksgälds-kontoret är uppdragen; § 225, angående uppkomna ledigheter bland Fullmägtige, och § 226, angående Suppleanters inkallande; äro lika lydande med §§ 240, 241 och 242 i 1860 års reglemente.
Som Rikets Ständer, med bifall till Usta punkten i Banko-Utskottets Memorial N:o 47, beslutat, att ed icke vidare skall utaf Fullmägtige i Rikets Ständers Bank afläggas, utan i stället meddelat ett i Banko-reglementet intaget stadgande om Banko fullmägtiges förpligtelse, att iakttaga gällande föreskrifter samt dol dt och förtegadt hålla hvad vid förvaltningen tyst vara bör, har Statsutskottet ansett, att den i § 243 af Riksgälds-kontorets nu gällande reglemente omförmälda edgång äfven bör upphöra, samt i stället gifvit den motsvarande §:n i det nya reglementet den ordalydelse, förslaget utvisar. § 228, angående upphörandet af Fullmägtiges befattning; S 229, angående Fullmägtiges åligganden i allmänhet; . $ 230, angående Fullmägtiges redovisnings- och ansvars-skyldighet, samt § 231, angående inhemtande af Revisorernes råd och yttranden; Stats-Utskottets Memorial N:o 230. 5 öfverensstämma med §§ 244, 245, 246 och 247 af nu gällande reglemente. § 232, angående målens föredragning och afgörande; § 233, angående den ort, der Fullmägtiges sammankomster böra hållas; ii 234, angående tiden för sammankomsterna och protokolls förande dervid; äro lika lydande med §§ 249, 250 och 251 i sistnämnda reglemente. § 235, angående särskilda sammanträden, öfverensstämmer med § 252 i samma reglemente, endast med uteslutande af stadgandet för Fullmägtige att, i händelse af eldsvåda, infinna sig i Kontoret, hvilket stadgande ansetts kunna utgå. enär enahanda för Fullmägtige i Banken hittills gällande föreskrift vid innevarande riksdag utur Banko-reglementet uteslutits; § 236, angående tjenstledighet för Fullmägtige; $ 237, angående anmälandet af inträffadt förfall; § 238, angående det antal Fullmägtige, som vid besluts fattande bör vara tillstädes; § 239, angående rösternas afgifvande och beräknande vid skiljaktighet i meningar; § 240, angående infordrandet af Kommissariatets yttranden, m. m; § 241, angående föreskrifters meddelande, och § 242, angående sättet för öfverklagande af Fullmägtiges beslut; äro hufvudsakligen lika lydande med hittills gällande reglementes 253. 254, 255, 256, 257, 258 och 259 § 243, angående granskning af Kommissariatets anteckningsböcker och Ombudsmannens diarium samt inventering af de under Kommissariatets vård befintliga låne- och säkerhetshandlingar, är af samma lydelse som 260 $ i sednast utfärdade reglemente. § 244, angående årliga besigtningar å Piikets Ständers och Riksgälds-kontorets hus,
är af hufvudsakligen samma innehåll, som början af 261 § uti nyssnämnda reglemente, men med uteslutande af föreskriften om uppgörande af förslag tiil reparation och förändring af östra flygeln utaf Rikets Ständers hus; varande stadgandet om utgifterna för egendomarnes underhåll m. m. införda under den afdelning, som handlar om förvaltningskostnader, m. m. § 245, angående upplåtande af rum inom Rikets Ständers hus mellan riks dagarne, är lika lydande med samma reglementes 262 §. § 246, angående inköpande för Statens räkning af Hebbeska egendomen å Riddarholmen, innefattar Rikets Ständers beslut i anledning af Ståts-Utskottets Utlåtande N:o 197. § 247. angående berättelsers afgifvande till Rikets Ständer och deras Revisorer; § 248, angående tryckning och utdelning af Rikets Ständers Revisorers be rättelser, och 6 Stats-Utskottets Memorial N:o 230. § 249, angående upphandling af papper och skrifmaterialier till begagnande under nästa riksdag; äro lika lydande med 263, 264 och 265 i 1860 års reglemente. § 250, angående utseende af ombud vid revisionerna af Strömsholms kanalbolags förvaltning och räkenskaper, har föranledts af Fullmägtiges i Riksgälds-kontorct framställning i deras vid riksdagens början afgifna och vid Statsutskottets Memorial N:o 3 fogade Berättelse, sid. 8: ■ § 251, angående val af en Ledamot i allmänna Hypotheksbankens Styrelse, samt en Revisor och ett Ombud vid nämnda bank. är öfverensstämmande med 230 8 4 mom. i 1860 års reglemente; § 252, angående Fullmägtiges i Banken och Riksgälds-kontoret gemensamma åligganden; § 253, angående granskningen af fullmagtcrna för Riksdagsmän af Preste-, Borgare- och Bonde-Stånden; samt § 254, angående val af Direktörer eller deras Suppleanter vid Iåne-kontofen; äro lika lydande med §§ 266, 267 och 268 i oftaberörda reglemente. § 255, angående Fullmägtige medgifven rättighet att besluta ändamålsenliga anordningar i afseende på tjenstegöromålens besörjande, grundar sig på 269 § i nu gällande reglemente, dervid Utskottet dock ansett sig böra utesluta den i början af samma § intagna mening om uppskof med slutliga afgörandet af en under 1850 och 1851 års riksdag väckt fråga angående ny eller förändrad organisation af Riksgälds-kontoret m. m., enär denna fråga icke blifvit Rikets nu församlade Ständers pröfning underställd, samt det, i allt fall, står kommande Ständer öppet att, i afseende på en i framtiden möjligen erforderlig sådan förändring,
meddela de beslut, som af omständigheterna kunna påkallas. § 256, angående Fullmägtiges Kansli motsvarar § 270 i nu gällande reglemente, sedan stadgandet om notarie- och registrators-tjenstens tillsättande numera blifvit fullgjordt samt följaktligen utur det nva förslaget uteslutits. § 257, angående Kommissarierne samt dem underlydande tjenstemän; § 258, angående Ombudsmannen: § 259, angående vaktbetjeningen; § 260, angående instruktionen för Riksgälds-kontorets tjenstemannapersona! och vaktbetjening; äro lika lydande med §§ 271, 272. 273 och 274 uti 1860 års reglemente; varande de uti §§ 275—278 af sistnämnda reglemente meddelade stadgaoden upptagna i den afdelning af det nya reglementet, som angår från Riksgälskontoret utgående aflöningar och förvaltningskostnader, m. m. § 261, angående tjensters bestridande vid inträffad ledighet eller laga för fall samt Enke- och Pupill-kassans rätt till lönebesparingar. är lika lydande med Stafs- Utskottets Memorial N:o 230. 7 § 279 uti nu gällande reglemente, endast med den förändring att Fullmägtige må, derest ordinarie tjensteman varit förordnad att under minst tre månader förrätta annan tjenst, derför tillerkänna honom arfvode, hvaremot nu gällande stadgande föreskrifver att sådant arfvode må utgå endast då förordnandet fort farit utöfver tre månader. § 262, angående kostnaden för tjensternas bestridande, dä innehafvarne erhållit tjenstledighet för besörjandet af enskilda angelägenheter; § 263, angående anslags utfärdande för återbesättande af lediga tjenster; § 264, angående upprättande af förslag i sådant afseende: § 265, angående hvad som fordras för att till tjensteman vid Riksgäldskontoret varda antagen, och § 266, angående befordringsgrunderna vid Riksgälds-kontoret; upptaga de i §§ 279, 280, 281, 282, 283 och 284 af 1860 års reglemente förekommande stadganden. § 267, angående varning och suspension för tjensteförsuminelse; §§ 268 och 269. angående tjenstemans afsättande eller skiljande från verket; § 270, angående vaktbetjents entledigande; § 271. angående behandlingen af mål, rörande tjenstemans eller vaktbetjents suspension eller afsättande, och § 272, angående upphörandet af extra-ordinarie tjenstemans eller extra vaktbetjents tjenstgö ringsrätt; äro lika lydande med 285, 286, 287. 288, 289 och 290 §§ af nu gällande reglemente.
% 273, angående grunden för de vid Riksgälds-kontoret anställde tjenstemans och vaktbetjentes pensionering, och § 274, angående vilkoren för hela lönens åtnjutande såsom pension; äro lika lydande med §§ 291 och 292 uti 1860 års reglemente. § 275, angående beräkningsgrunden för pensioner, som icke uppgå till fulla lönen, öfverensstämmer hufvudsakligen med innehållet af § 293, i sistnämnda reglemente; dock har, enär l:sta punkten i § 290 af nu gällande reglemente innehåller att tjensteman, som uppnått 60 års ålder och varit i allmän tjenst omkring 40 år, kan erhålla pension till belopp af fidela c utaf lönen, Utskottet ansett sig böra föreslå att tjensteman eller vaktbetjent, som uppnått 60 lefnadsår och omkring 40 tjensteår, må kunna, i händelse af bevislig oförmåga till vi dare tjenstgöring, pensioneras.
I öfverensstämmelse härmed har ordet "omkring" blifvit i 2:dra punkten tillagdt framför orden ”fyratio tjensteår”.
Derjemte har Utskottet funnit denna § böra erhålla det förtydligande, att uti sista punkten, som innehåller att för den, som fyllt fyratio tjensteår och sextio lefnadsår, pensionsbeloppet ökas med en fyrationdedel för hvarje öfverskjutande tjensteår, eller 8 Stats- Utskottets Memorial N:o 230. med en Sextiondedel för hvarje lefnadsår, efter orden ”lyrationdedel” och ”sextiondedel", blifvit tillagda orden: "af lönen"; § 276, angående pensionsberättigad tjensteman» eller vaktbetjent» öfverflyttande på pensions-stat, utan derom gjord anhållan, och vaktbetjeningen tiller känd särskild pensionsrätt; § 277, angående riksdalers-benämningen, samt 278, angående upphörande af tillförene meddelade stadganden i afseende pä Riksgälds-kontorets förvaltning; hafva alldeles samma lydelse, som §§ 294.
295 och 296 i oftanämnda reglemente.
Reservation: vid § 240. af Herr L. J. Hierta : ”Ända från år 1810, och möjligen äfven förut, fanns i Riksgälds-kontorets reglemente intaget ett så lydande stadgande: ”Uti alla mål, hvilka tarfva någon utredning, inhemte Fullmägtige Kommissariernes utlåtanden.”
Vid 1840 års riksdag fick detta stadgande följande förändrade lydelse: ”Innan Fullmägtiges pröfning underställda ärenden till slutligt afgörande, företagas, böra Riksgälds-kontorets Kommissariats utlåtanden deröfver inhemtas, såvida sådant, för utredningen af härvid förekommande förhållanden, kan erfordras eller af någon utaf Fullmägtige äskås; skolande hufvudsakliga innehållet af dessa utlåtanden i Fullmägtiges protokoll antecknas.”
Vid 1853 års riksdag undergick samma stadgande ytterligare följande förändring : ”Innan Fullmägtiges pröfning underställda ärenden till slutligt afgörande företagas, böra Riksgälds-kontorets Kommissariats utlåtanden deröfver inhemtas, så vida sådant för utredningen af härvid förekommande förhållanden erfordras eller af Fullmägtige eljest anses nödigt; skolande hufvudsakliga innehållet af dessa utlåtanden i Fullmägtiges protokoll antecknas.”
I följd af sistnämnda förändring är klart, att tillfällen kunna inträffa, då majoriteten af Fullmägtige vid behandlingen af något magtpåliggande ärende omfattar en mening, som möjligen ej hade blifvit den rådande, i händelse alla tillgängliga upplysningar förut blifvit inhemtade.
Med afseende på den i sednare tider tilltagande vigten och omfattningen af Herrar Fullmägtiges i Riksgälds-kontoret uppdrag, synes derföre ingen anledning förefinnas att här alltför mycket Stats- Utskottets Memorial N:o 330. 9 mycket frångå den regel, som grundlagen stadgat i afseende på de mål, som förekomma hos Regeringen, att intet sådant af vigtigare beskatfenhet må afgöras innan ”vederbörande” blifvit hörde; och för att gå en medelväg emellan de båda ytterligheterna att infordra ”vederbörandes”, sorn här är Kommissariatet, utlåtande i alla mål eller endast när Fullmägtiges pluralitet är ense derom, föreslår jag således, för min del, att det ifrågavarande stadgandet må erhålla följande lydelse: Innan Fullmägtiges pröfning underställda mål till slutligt af görande företagas, böra Riksgälds-kontorets Kommissariats utlåtanden deröfver infordras, såvida sådant för utredningen af härvid förekommande förhållanden erfordras eller eljest af någon ledamot äskas, och ärendet icke är af så brådskande natur, att det genast måste afgöras eller icke utan våda kan uppskjutas Bih. till It.
Prot. 1863 é 1863.
4 Sami 1 Åfd. 4 Band. 37 Häft. 3 ' i ... . r.: : ■■ ■ . ... ■ v'V ; : - ''•; r ' ji vAVi ii»ioVi ) ii«fCåxtti-i nir i&d ;»$ iWJuU ■' Vi - • • • n .* ;A ‘J '. ■ - 1 \
Stafs- Utskottets Memorial R:o 230. 11 Förslag till Reglemente för Rifiels Ständers Riksf/älds-kontor.
(Fortsättning.)- Angående Riksgälds-kontorets inkomster och de till detta Verk särskildt anslagna tillgångar.
% 192.
De till Riksgälds-kontoret hörande och dit anslagna medel må icke, under någon' förevändning eller med hvad vilkor som helst, derifrån ryckas eller an vändas till andra behof, än dem Rikets Ständer bestämt.
Öch må, vid liqviderandet af Riksgälds-kontorets fordringar, ackord, utah Rikets Ständers särskilda samtycke, icke medgifvas. § 193.
Återstoden af den bevillning, som, enligt Rikets Ständers, genom Kongl Maj:ts nådiga Kungörelse af den 17 Maj 1861, till allmän efterrättelse utfärdade Bevillnings-stadga, skall utgöras, bör, likasom den allmänna bevillning, hvilken Rikets Ständer vid innevarande riksdag sig åtagit, till Riksgälds-kontoret levereras i den ordning och på det sätt, författningarne föreskrifva; hvarjemte ännu utestående restantier fi de förflutna årens bevillningsmedel böra, i den mån de varda indrifna, komma detta Verk till godo. 12 Stats-Utskottets Memorial N:o 230. § 194.
De för stämpling af spelkort och tidningm stadgade afgifter ingå likaledes till Riksgälds-kontoret, genom hvars försorg för spelkorten föreskrifna konvoluter och manufaktur-stämpelpapper anskaffas samt i stadgad ordning tillhandahållas, och hvarest stamp] in gen af papperet för de här i hufvudstaden utkommande tidningar jemte andra, stämpelafgift underkastade, skrifter verkställes; börande Riksgälds-kontoret till allmänna Barnhuset i Stockholm samt öfriga fromma stiftelser utbetala dera tillerkända andelar utaf kortstämpel-afgiften. § 195.
Till Riksgälds-kontoret aflemnas hädanefter, likasom hittills, de iköpeskillingar, hvilka vid Kronan behållna hemmans samt rekognitions- och Kronans öfriga disponibla skogars försäljande till skatte varda erlagda. § 196.