Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Att detta sista arbete må i allo lemna ett tillfreddsställande resultat, är min bästa husmoder- liga nyårsönskan.
Barnens julglädje.
^ i K ä e l t säkert finnes mer än en mamma, som jM^W offrar en stor del af sin tid och sina " •• tankar på att såväl före som under julen bereda de små sysselsättning och glädje.
Redan några veckor före helgen kunna de ju förfärdiga julklappar och julgransprydnader, och visst är att de3sa kära sysselsättningar bli för barnen en glädjekälla.
Men helgen närmar sig; hemmet skall iklä- das festskrud, och därför råder den störta flit därinom.
Särskildt de sista dagarne före jul- afton kännetecknas ju af stök och brådska.
Bäst är det då att först iordningställa det rum, i hvilket barnens julbord skall stå.
Men på många orter har man aldrig hört talas om » barnens julbord »; det torde därför vara lämp- ligt att gifva en liten skildring af, huru det skall anordnas, helst som det hör till de saker, som bereda såväl större som mindre barn sys- selsättning och glädje.
Ett stort och stadigt rektangulärt hord pla- ceras antingen midt för ett hörn eller vid ena långväggen i ett större rum.
Bakom bordet göres en fonddekoration af större och mindre granar, prydda blott med ljus samt möjligen glitter, kottar och flingor.
Öfver bordet bredes en hvit duk, och därpå förvandlas hela det snöhvita fältet till ett enda stort vinterlandskap.
Berg och backar anbringas lätt genom att stapla upp böcker eller dylikt under duken; särskildt bör man tillse, att midtpartiet höjer sig öfver det öfriga.
» Marken » klädes med fin och torr mossa, då och då afbruten af slingrande vägar och stigar af fin, hvit sand.
Större och mindre sjöar fås af speglar, hvars kanter döljas af mos- san, skogsdungar och alléer göras af 1 dm.
höga, ogrenade grantoppar.
För att på bästa sätt fästa dessa lägger man under mossan en brädbit, hvari man på något afstånd från hvar- andra borrat djupa hål.
I dessa nedstickas kvistarne, och man har då genast en tät liten granskog.
Här och där ställas små trähus af enklare eller finare beskaffenhet, några skogs- djur ordnas enstaka eller i vackra grupper, oeh högst upp på » backen » måste man ha en liten vacker kyrka.
Såväl en kyrka som några små nätta hyddor kan man lätt själf förfärdiga af stora kritstycken med blott en pennknif till redskap.
Om man så vill, kan man sedan måla dem med vattenfärg.
— Anordnadt med smak, tar sig bordet mycket bra ut, i synner- het då ljusen i granarna äro tända.
Naturligt- vis kan idéens utförande varieras i oändlighet.
Men äfven ett annat slags » julbord » före- kommer.
På många ställen är det vanligt, att på julaftonen ett långt bord dukas och förses med s. k. julhögar, bestående af limpor och bakverk af allehanda slag, en » hög » för hvarje familjemedlem.
Detta bruk medför dock van- ligen den olägenheten, att man får se alla dessa goda saker ligga framme hela helgen och torka, utan att någon bryr sig om att förtära dem.
Däremot torde det vara en god och efterföl- jansvärd sed att låta tjänarne få rikliga sådana gåfvor, om de nämligen ha ett fattigt hem i närheten.
Tjänarne!
Ja, godt vore det, om hvarje husmoder och moder tänkte på att icke blott Jakob Kulle ' s själf tillgodose d e m vid julhögtiden, utan äfven lära sina barn att göra det.
Får hvarje barn gifva en liten, obetydlig gåfva åt hvar o c h en af husets tjänare, så äro redan därigenom goda frön utsådda hos båda parterna.
F ö r b i säges den vara, den goda, gamla tiden, då husbond- folk o c h tjänare lefde ett gemensamhetslif, som sällan a f något kunde störas.
K a n s k e kunde de tiderna återkomma, o m våra barn finge lära sig vänlighet o c h omtänksamhet m o t den tjä- nande klassen.
O c h må de få lära sig känna o c h visa kärlek mot alla nödställda, som k o m m a i deras väg.
— D e t fanns för ett par tiotal af år sedan en prestgård, hvarest den regeln troget följdes.
H e m m e t var det lyckligaste, o c h aldrig sakna- des glädje, framför allt julglädje, i den stora familjekretsen.
H u s m o d e r n var en af dessa varmhjärtade o c h rikt utrustade kvinnor, som egde förmåga att tänka på allt o c h alla.
O c h när julen k o m, då delades ut frän det ingalunda rika hemmet matvaror o c h julljus till alla s o c k - nens nödställda.
A l d r i g behöfde någon vänta förgäfves; ingen b l e f g l ö m d.
— M e n, kanske någon tänker, hvad har detta att göra m e d ämnet, barnens julglädje?
— J o, det var bar- nen, som sändes ut i fattigdomens boningar för att bringa understöd o c h lindring, det var barnen, s o m fingo frambära gåfvan, gå in i de olika hemmen o c h se, huru välkommen hjälpen var.
V a r viss, att de barnen lärde sig finna det naturligt, att den ena människan delar med sig åt den andra, o c h att de kände, ehuru omedvetet, den rika o c h varaktiga julglädje, som gifvandet skänker.
En barnavän.
Steriliserad mjölk.
ar herrskapet sett, huru det går till att sterili- sera mjölk?
Jaså, icke.
Men ni ha väl smakat sådan mjölk?
Inte det heller o c h icke ens hört talas o m saken.
Ja, då skall j a g bedja fä tala o m, att i huset n:r 15 Vallingatan har Steriliseringsaktiebolaget sin lokal, och där kan man hvarje dag få se, huru sa- ken tillgår, och afprofva den förädlade varan; men skulle ni b o för långt bort eller icke hafva tid att gå dit, så sänd bara ett telefonbud, o c h dagen därpå så har ni ett prof i edert hem, ty bolaget sänder det gärna, på samma gång som det skic- kar ut sina förseglade mjölkflaskor till kunderna.
Hvad s o m menas med att sterilisera mjölk?
Jo det är att underkasta mjölken en sådan behandling, att alla däri varande baciller dödas, så att den blir fullkomligt helsosam o c h icke innehåller nå- gra frön till sjukdomar.
Bacillerna äro väl kända?
Det är högst obe- hagliga små organismer, s o m till milliontal äro spridda öfverallt o c h söka på många sätt verka förstörande o c h ödeläggande.
I mjölk trifvas de synnerligen väl o c h utveckla sig i den i otalig mängd o c h hastighet.
Sedan fortares mjölken och med den bacillerna, hvilka sedan utveckla sig i människokroppen.
På så sätt uppkomma en mängd sjukdomar, bland hvilka lungsoten är en af de allmännaste o c h farligaste.
Hos våra nötkreatur är nämligen en sjukdom, som benämnes tuberkulos, mycket allmänt spridd, och då denna sjukdoms baciller öfverföras med mjölken till människan, så finnas frön till nämnda farliga sjukdom, s o m utveckla sig, o m förhål- landena äro gynsamma.
Genom att i den så kallade steriliseringsappa- raten först uppvärma mjölken till öfver 80° o c h sedan genast afkyla den till 5°, så förstöras så- väl tuberkulosbacillerna som äfven en mängdan- dra, o c h har detta blifvit konstateradt af flere af vår tids förnämsta bakteriologer, hvarför ock mjölk, behandlad i nämnda apparat, rekommen- deras af många läkare, i främsta rummet till barn och sjuklingar, men äfven till bruk i hushållen.
När man betänker, huru många barn årligen dö, YJLFl ^ blifva sjuklingar för hela sitt lif eller ock krymp- lingar genom förtärandet af mjölk, hvilken inne- håller sjukdomsfrön, så bör man vara tacksam, att nu fullkomligt helsosam mjölk kan fås i huf- vudstaden.
Meningen är, att apparater skola spri- das till öfriga städer o c h större mejerier.
Själfva apparaten är enkel.
Två cylinderformiga kärl af trä, i hvilka finnas bleckcylindrar, mellan hvilka mjölken rinner, i den första uppvärmd medels ånga och i den andra afkyld medels is och rinnande vatten, s o m cirkulerar i cylindrarne.
Genom på olika ställen placerade termometrar observeras temperaturen.
Då luften är uppfylld af baciller, s o m lätt kunna komma i mjölken under o c b efter afkyl- ningen, sker hela förloppet, äfvensom tappningen på kärlen, hvilka levereras förseglade till förbra- karne, med minsta möjliga lufttillträde.
Bolaget låter hvarannan dag undersöka den le- vererade mjölken på teknisk-kemiska byrån för att vara förvissadt om, att mjölken innehåller fö- reskrifven fetthalt.
Sålunda hoppas jag, att herrskapet finner, att saken är god o c h förtjänar framgång, det tyckte åtminstone jag, när jag härom dagen var inne på lokalen, o c h därför har j a g velat tala o m den.
V. Nauckhoff.
Sista föreställningen i det gamla operahuset egde rum i måndags.
Hela salongen var naturligtvis till sista plats fylld med den ele- gantaste publik, herrarne mestadels i frack o c h hvit halsduk, damerna likaledes i festdräkt.
På hvarje plats å parkett o c h första raden var fästad en törnros med vidhängande band med inskription — en present från den alltid påpasslige blomster- handlaren Karl Sachs — och notställaren framför direktör Conrad Nordquist, s o m denna afton själf skötte taktpinnen, var omvirad med blommor och lager.
På slaget halfåtta anlände konungen, kronprin- sen samt prinsarne Carl o c h Eugen med talrik svit.
Vid deras inträde reste sig hela publiken och förblef stående, medan folksången spelades.
Här- efter framträdde premieraktören Emil Hillberg och framsade med klangfull stämma en synnerligen anslående prolog, författad af prof. C.
E. Nyblom.
Så vidtog den egentliga föreställningen, vid hvil- ken uppfördes de 4 första akterna af prof. loar Hallströms » Den Bergtagna », i hvilken titelrollen på ett glänsande sätt återgafs af grefvinnan Ma- thilda Taube, f. Grabow.
Den ärade gästen för aftonen hyllades med oräkneliga inropningar samt blommor o c h lager i mängd.
En annan gäst, som också fick sin välförtjänta del af hyllningen, var fru Charlotte Strandberg, hvilken för aftonen åter- tagit sin gamla roll s o m fru Ragnhild.
För öfrigt fingo äfven hrr Ödmann o c h Lundqeist samt frö- ken Almati sin rikliga lott af blommor o c h hyll- ning.
Till sist gafs Frans Hedbergs efterspel » Sång- gudinnornas afsked » med däri inlagda tablåer ur » Gustaf Wasa », » Kronfogdarne », » Norma » (Jenny Lind), » Erik XIV », » Lohengrin » o c h » Värmlän- dingarne » samt en sluttablå, framställande det n y a operahuset efter ritning af arkitekten Anderberg.
Sedan ridån till sist gått ned, uppspelades på begäran åter folksången, hvarefter publiken tyst och förstämd aflägsnade sig.
Ett par svaga försök till nya applåder o c h ovationer nedtystades.
Och ett sista tyst farväl till den för mången så kära operasalongen stämde ock på sistone bättre öfver- ens med stundens betydelse.
Emellertid gick direktör Nordquist härigenom miste o m en välför- tjänt hyllning, s o m säkerligen hela publiken eljes skulle hafva varit villig att egna honom.
Den kom h o n o m emellertid senare på aftonen till del vid den fest, som konungen anordnat för operans och dramatiska teaterns hela personal, hvilken fest hölls i foyervåningen och på scenen och hvar- vid medaljen Uteris et artibus af k. rmt tilldelades fru Carolina Östberg och fröken Tekla Anländer samt premieraktören Emil Hillberg o c h balettmästaren Sigurd Lund.
Och nu äro k. operans portar stängda för alltid, och Gustaf den tredjes härliga skapelse skall jäm- nas med jorden.
Minnet af densamma skall dock lefva bredvid hoppet om att inom en ej allt för aflägsen framtid få se ett ännu härligare konst- tempel resa sig, där det gamla stått.
Dramatiska teatern har återupptagit Chr.
Mol- bechs förträffliga skådespel » Ambrosius » med delvis ny rollbesättning.
S o m vi emellertid ännu ej haft tillfälle taga denna repris i betraktande, Svenska Monster for IConstmlfnader och Broderier (Omkring 200 mönstermotiv) i färgtryck.
6 häften med 6 planscher i hvarje häfte.
Första häftet utkommet.
Andra häftet i medio af december.
Hela verket fullständigt i april n. ä.
Pris 1:50 för häfte För subskribenter 7:50 for hela verket (Postanvisning).
Subskription hos JAKOB KULLE, Postadress Stockholm.
kunna vi ej vidare yttra oss därom.
I afton gifves » Lilla professorskan » och i morgon » Ambrosius ».
Om söndag middag kl. 1 gifves den första gratis- matinén för hufvudstadens arbetarebefolkning, hvavid skådespelet » Ära » uppföres.
På aftonen samma dag gifvas skådespelet » Stulen lycka » o c h komedien » Kapten Puff ».
Denna teaters nästa nya program upptager tvänne svenska originalpjäser, nämligen » En ny roll », proverb i en akt af Vilma Lindhé samt » Två valspråk » af Anna Vahlenberg-Kjerrman — båda författarinnorna välkända för Iduns läsekrets.
Hon mindes en dag — då var hon lycklig!
Den dagen därborta pä dårhuset, då mörkret vikit un- dan o c h hon s o m befriad trycktes i sin mans ar- mar.
Hur kär var han henne ej — hur tålig o c h fördragsam!
Och hon mindes en annan dag — då hon s o m ung flicka första gången hörde ho- nom tala kärlekens språk till henne.
L y c k a!
Ja, då var hon lycklig.
Och all denna lycka — den var j u ännu hennes — den kunde hon ej lemna.
Nej — men hennes konst skulle foga sig in i hennes lycka, sådan denna nu en gång blifvit henne beskärd.
Hemmet var nu en gång hennes värld; i den måste hon stanna, det Mozarts-fesi.
Hundrade årsdagen af Mozarts död kände h o n; hon kände, att om hon nu gick, o m kommer att högtidlighållas af k. hofkapellet med hon följde målaren, skulle hon för alltid krossa en konsert i Musikaliska akademien i morgon ej blott de sina, utan ock sig själf, ty hennes lördag.
Programmet upptager bland annat Mozartz hjärta var fastvuxet här, och sin konst kunde hon g-moll-symfoni.
dock ej skänka mera än, o m o c k en stor del, af sitt väsens djupaste känslor.
Konsten var dock Å musikaliska akademiens konsertsal hade förli- i hennes tanke för stor och för hög, för att h o n den söndag ett antal af hufvudstadens läkare skulle kunna endast skänka den ett hälft hjärta föranstaltat en kvartettsångsmatiné i det vackra och därtill fläckadt af brutna plikter.
— Men, då syftet att samla medel till förmån för den tilläm- nade Arbetsskolan för lytta o c h vanföra.
E n hon ej kunde gå till konsten, kunde ej denna då komma till henne?
Kunde hon ej arbeta som ganska betydande kör af forna o c h varande stu- förr?
Visa världen — och h o n o m med — att dentsångare hade hopbringats o c h föredrog under hon på egen hand kunde tillkämpa sig, hvad han lifligaste bifall för en publik, s o m till sista plats lofvat henne fjärran från detta hennes undangöm- fyllde lokalen, bortåt ett tjugutal bland vår stu- da, solfattiga h e m!
dentsångs mest skattade pärlor: kvartetter af Wennerberg, Söderman, Lindblad, Kjerulf m. fl.
Hon lefde upp i denna tanke, och hennes man, Af den förstnämnde förekommo ej mindre än fyra som med sorg o c h ängslan tyst gifvit akt på och kompositioner på programmet, och den vördnads- följt hennes strid, såg med djup glädje, hur hon värde tondiktaren, s o m själf närvar bland publi- åter blef sig själf, hur hennes ansikte åter blef ken, tycktes — om än i tysthet — dela densam- klart, hur det nervösa draget kring munnen för- mas lifliga gillande öfver det friska utförandet, svann för hennes gamla barnsliga leende.
när de sista väldiga tonmassorna af » Hör oss Han aktade sig väl att med ett ord af tvifvel Svea » eller de pikanta rytmerna i » Sie contigit nerstämma hennes förhoppningar; han trodde dess- in L e n o m » likt den elektriska gnistan tände app- utom på hennes begåfning; han insåg, att o m lådernas åska.
han kännt henne, för hvad h o n verkligen var, då En konsertturné till landsorten har företagits af fru Östberg och fröken Alniati samt hrr Öcbnann och Rundberg.
Resan företogs i tisdags, o c h samma dag gafs.
konsert i Bollnäs.
Resprogram- met är för öfrigt så uppgjordt: den 2 dennes konsert i Sundsvall, den 4 i Gefle, den 6 i Lin- köping, den 7 i Jönköping, den 8 i Vexjö, den 9 i Karlskrona, den 10 i Kristianstad och den 11 i Köbenhavn.
Tills vidare är fortsättningen ännu ej alldeles bestämd, men antagligen går färden tillbaka öfver Malmö o c h Helsingborg upp till Göteborg.
Att de framstående sångkonstnärerna öfverallt, hvar de komma att uppträda, skola mötas af en fulltalig o c h tacksam publik, taga vi för alldeles gifvet.
Programmet upptager bland annat duetter ur » Gioronda », » R o m e o och Julia » m. fl.
operor, en ny visa af prof. Ivar Hall- ström m. m.
I en vrå af världen.
Berättelse för Idun af Cecilia B å å t h - H o l m b e r g.
f (Forts.) an hade rest, o c h h o n var kvar.
Men nästan s o m en sömngångerska gick hon omkring, frånvarande och utan att gifva akt på något omkring sig, ännu mindre än förr befattan- de sig med sitt hus, upptagen af det e n d a: den stora kampen i hennes inre.
Stockholm, N:r 9 (480) Fredagen den 5 mars 1897.
Prenumerationspris pr år: Idun ensam „ I d u n s M o d e t.
, fjorton d a g s u p p l.
Iduns Modet., månadsuppl.
Barn^arderoben B y r å: kr.
5: » 5: » 3: » 3: Redaktör och utgifvare: FRITH lOF Klara södra kyrkog.
R i k s f e l e f.
Ö p p e n kl. 10 — 5.
: J. NordZing.
Ifl.uns Tryc / crri Aktiebt- ' ag 10:de årg.
Utgifningstid: Annonspris: 35 ö r e p r n o n p a r e i l l e r a d.
F ö r » P l a t s s ö k a n d e » o. » L e d i g a p l a t s e r » 25 ö r e f ö r h v a r j e p å b ö r j a d t t i o t a l s t a f v.
L ö s n u m m e r p r i s 15 ö r e flösnrr e n d a s t för k o m p l e t t e r i n g a r.)
Emily Nonnen.
I fter den vackra sommaren hade hösten kommit med sina kalla snart åttiofemåriga konstnärinnans sista arbete.
Det var ett litet kort, stormar och tunga, tunga regndroppar.
Blommorna hade böjt på hvilket hon i de finaste färger återgifvit ett par i oktoberdagen ut- kalkar, deras stänglar lutade mot jorden, och träden hade bytt slagna nyponblommor.
En förtjusande liten kvist med blommor, knop- ut sin gröna skrud mot en som skiftade i rödt, gult och brunt, men par, mogna frukter och gulnade blad.
Det var en blommas historia äfven så bjödo i solskenet och i skymningen, när solen sjönk, parken och jag behöll den framför mig, medan jag lyssnade till den gamla damens berättelse.
och trädgården en fager syn.
Ja, jag tjustes af denna fäg- Deras historia går ända bort ring, när jag en oktoberefter- till århundradets början, till middag 1896 vandrade ut till Napoleons herravälde på konti- Jjiseberg, och mitt öga sökte nenten.
1 sina samlingar för- girigt fasthålla det i solnedgån- vara de taflor, köpta under en gen så vackra landskapet, då italiensk resa 1803, då Napole- min blick fängslades af ett li- ons härar genomströfvade Eu- tet feslott.
Uppe på ett af ber- ropa och med sina bajonetter gen låg ett lusthus, mot hvars till- och afsatte konungar.
Frök- många fönsterrutor aftonsolen narna Nonnens far, John Non- återkastade sin strålglans med nen, var vid den tiden köpman en styrka, så att det såg ut, i Hamburg och kunde endast som om det lilla huset stått i genom tillmötesgående af en brand.
svensk sjöofficer med sin familj få återvända till sitt fädernes- Jag skulle velat dröja där- ' land, England.
ute, tills elden slocknade, men Där, i London, föddes den där låg det gamla huset, målet 22 februari 1812 min och mina för min vandring, och snart jämnårigas julfé, Emily Non- befann jag mig i ett vackert nen, och 7 år därefter, 1819, förmak och mellan två älsk- flyttade hon med föräldrar och värda gamla systrar.
fem syskon öfver till Sverige, Äfven här var höst, men där fadern samma år inköpte också en höst i färger, och me- den ännu i döttrarnas ego va- dan min blick vandrade från rande egendomen J^iseberg.
Den porträttet af den fagra ungmön låg då en half timmes väg från (måladt af den syster, hvars Göteborg, men har nu genom bild i dag pryder Idun) till den stadens utvidgning kommit i dess 88-åriga gumman bredvid mig, o medelbara närhet.
Bland de önskade jag att, när lifvets höst nonnenska syskonen var den i kommer till litet hvar af oss, svenska jordbrukets historia be- den må komma så som den kante Edward Nonnen, en man, komm.ii i detta hem.
s om med sin stora begåfning Från ungmöns vackra porträtt blef sitt nya fädernesland till gick min blick till de andra rik välsignelse.
Lika väl utru- taflorna på väggarna, de flesta stade som brodern voro ock af samma hand, och medan jag systorna.
Det var en sällspordt beundrade dem, fick jag se den
IDUN 66 G l ä d d i g d u u n g a lif, T y det går I det n y a år E m o t ljus och kraft, E m o t sol och v å r!
Och o m i drifvan E n vårdröm du sänkt, E n l ä n g t a n du t ä n k t, S o m du i b l o m Vill ha återskänkt — 1897 K a n s k e en v å r d a g Skall fruktblommors snö Ö f v e r dig s t r ö D e n l y c k a du d r ö m t, Och s o m ej kunde dö.
Ellen Lundberg.
intelligent och konstnärligt begåfvad familj.
beten från det ena språket till det andra lika- När den boken var utläst, utbyttes den mot Vid ankomsten hit, alltså vid sju års ålder, som bidragen till svenska kalendrar och tid- en af de andra, som någon af lekkamraterna voro Emily Nonnens skolstudier afslutadc, men skrifter äro så många och af så växlande in- fått, och så ändtligen, när berättelserna gått på den första grund, som genom dem blifvit nehåll att de ej här kunna uppräknas.
Vi laget om, hamnade hvad som möjligen återstod lagd, b} ggde hon sedan med tillhjälp af för- skola därför endast hålla oss till originalarbe- af boken i en vrå af bokskåpet, medan inne- äldrar, syskon och broderns lärare ett kunska- tena för de svenska barnen.
hållet, gömdt i vaxmjuka barnahjärtan, bar pens tempel.
Genom fadern infördes hon i den År 1859 hade fröken Nonnen skrifvit en mer eller mindre rika frukter, hos några blef engelska litteraturen, och af broderns lärare fabel, » De båda skyarne », hvilken hon visade första väckelsen till evighetslif.
Men var icke fick hon en inblick i naturvetenskaperna, me- för redaktör S.
På hans råd läm- öfverallt välsignelsen så stor, på oss alla ver- dan hon tillsammans med sina systrar stude- nades den till bokhandlaren C.
J. Arwidsson, kade den dock så godt, att bara åsynen af de rade språk och historia.
Grammatik kom den som genast intog den i sin julkalender och sedan gamla utnötta böckerna framkallar de ljusaste tiden ej så mycket i fråga som nu.
Det väckte skickade författarinnan några planscher, hvar- barndomsminnen.
Dessa minnen fylla oss ännu, de unga damernas förvåning, när Fiyxell ut- om hon skref » De tvänne guldhjärtana eller när våra hjässor börjat gråna, med den inner- gaf sin svenska grammatik, att också moders- Guds öga vakar » och » Lorenzo och Roshilda ligaste tacksamhet mot författarinnan, som gaf målet skulle studeras som andra språk.
I sven- eller Marmorgruppen », båda utkomna 1859. oss dem, men också med den önskan, att dc skan invigdes ej heller Emily Nonnen genom Sedan följde I860 » Rubinringen eller Sannin- barn, som växa upp kring oss, må få de djupa läxor om språkets genus, numerus och kasus, gen segrar », 1863 » Familjen på Örnaholm el- sanningar, som i dem innehållas, med på deras utan genom läsningen af Atterboms Lycksalig- ler Lifcets skiften », 1864 » Granatkorset eller lefnadsväg, och därför äro vi nog dristiga att hetens ö, hvilken hon fann så intressant, att Ros och Lilja », 1865 » Flyktingarne eller Val- bedja den åldriga författarinnan att i sin lef- hon studerade den med tillhjälp af ordboken.
språket öfver dörren », 1866 » Taltrasten, tid- nads höst återgifva de unga sin sommars fagra Hon var då 13 år gammal.
skrift för barn och ungdom » samt 1868 » Lif- blommor.
Hur sällsynta sådana böcker då voro i Gö- vets skola eller Ädel säd och rika kärfvar »,.
Denna vår önskan blir också snart uppfylld, teborg, kan man ana, när man hör omtalas, att alla dessa utkomna på C.
J. Arwidssons förlag.
i det att en förläggare, som länge sökt efter vid början af 1820-talet fanns ett tryckt exem- Få böcker ha i vårt land af ung och gam- de i bokhandeln utgångna böckerna, anhållit plar af Tegnérs Axel, hvilket ägdes af lands- mal mottagits med sådan tacksamhet som dessa.
om att få utgifva dem i ny upplaga.
höfdingen och gick i lån inom societeten.
Föräldrarne uttalade sin glädje öfver att de Men, torde någon invända, i en tid då allt Fröken Nonnens artistiska anlag förbisågos fått en litteratur, som så lugnt kunde lämnas går med snälltågsfart, kan väl icke det, som icke.
Det var hennes afsikt att blifva målar- åt barnen, och beklagade endast att författarin- skrefs för öfver 30 år sedan, ännu vara njut- inna, och hon uppehöll sig därför i Köpen- nan vore hindrad att fortsätta.
bart?
hamn, där hon under ledning af prof. Rörbye Orsaken härtill var en sjuk syster, som hon Vi svara, att hvarje gång vi omläst dessa målade bra porträtt i olja.
På den » älskvärde uteslutande ägnade sin vård, och då denna 1866 våra kära barnböcker, ha vi alltid funnit dem Thorwaldsens » atelier ritades flitigt.
Mellan- afled, kornmo öfveransträngning samt resor och lärorika och tilltalande, oeh när vi berättat stunderna ägnades åt ett rätt intressant konst - bestyr emellan.