Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Anseendet af detta Embete i Staten, som dertill anslagit ett betydligt underhäll, och ännu mycket mer sträsmandet ester det allmänna förtroende, som Lör blifma den säkraste borgen för bibehällandet mid den höga »värdighet, hmartill Grundlagen uppsatt detta Embete, hället i sin tillbörliga helgd, mäste, dä man dömer med kännedom af hmad mcnniskor i allmänhet äro, och ej efter nägra fä högt tänkande, för hmilka Lagar äro öfmerflödiga, det mäste, säger jag, ingifma en högre anda, ett listigare Lnteresie för den goda saken, än som troligen stär att förmänta af personer, hmilka likasom för nöds skull employeras i Stats-Nädet, kunna utan ringaste uppseende skiljas ifrän sin befattning, och till äfmcntyrs hafma dcrmid i intet afseende något att förlora.
Att ingä uti en närmare detail af de misibruk, hmartill en sädan aftvikelse frän Grundlagens esprit och bokstaf kunde föranleda, är här öftverflödigt och More minst behöfligt uti en tid - Bilaga till Mem.
N:o 8. 195 punct, dä Ulan har dem sä litet att befara; mcu man får likwäl i denna fraga ef fästa sig endast tvid närwarande period, dä Landets wäl lyckligtvis är Negentens förnämsta syftemål; utan när Lagar skola bestämmas, gällande för en längre framtid, och hwilka skola tjena till skyddsvärn emot mitzbruk, som alla tiders erfarenhet wisat sä gerna hastva welett sig insmyga, mäste framför allt hafwas afseende pa de kraftigaste medel att dem förebygga; och det är detta som Riksens Ständer jemwäl tydligen haft till ögonmärke, dä de stiftat en Corps, sammansatt dels af wipa Konungens högre Embetsmän, hwilka i denna egenskap äro Honom answarige för deras befattning, dels af särskilda NädsPcrsoner, dem Konungen äfwen äger att ester behag wälja och entlediga, men hwilka samtliga i egenskap af Stats-Räd för deras förhällande Riksens Ständer answara, ester den författning, som kommer att derom särskildt utfärdas: hwilket allt klarligen wisar, huru denna Corps' integritet och helgd nödwändigt böra bewaras samt anses stä i närmaste samband med Lagstiftande och Lagskipande Magiernas inbördes sörhällande.
Hwad willerwalla den händelsen skulle kunna förorsaka, om man supponerade möjligheten, att tvid tillfälle af en Thronledighct eller FörmyndareRegcring, constituerade Ledamöter funnes i StatsNadct, som i sädane och flere andra fall ensamt förer Riksstyrelsen; de olägenheter, som dä wid ombyte frän Extra till Ordinarie Ledamöter lätteligen kunde inträffa; den kollision, som emellan de dä Magtegande kunde wara att befara; allt detta behöfwer wäl icke widlyftigt deduceras, meri mä slutligen nämnas, för att sa mycket tydligare wisa, huru litet
Grundlagens mening bör kunna tydas derhän, att constituerade Ledamöter skulle fä näm - 196 Expeditioner till RikS-StLnden. uaS till Stats-Rädct, och äfwen huru litet en sadan förändring i konstitutionen för framtiden more lämplig att föreslå.
Min tanka i detta mål är fäledes icke allenast, att Extra Ledamöters insättande i Stats-Nädct är helt och hållet stridande emot Negcrings-Formcns föreskrift för det närmarande, utan ock att det för framtiden more sa mycket wädligare att göra en sadan ändring, som en af frihetens och allmänna säkerhetens förnämsta grundpelare nödwändigt skall stä eller falla med bibehållandet eller upphäfwandet af den princip, hwilkcn, pä sätt ofmanberördt är, efter min öfmertygelse ligger till grund för Stats-Rädets inrättning."
Derefter ingas Herr Assessoren Gahn följande:
"Efter min föreställning hwilar den säkerhet, som nya konstitutionen lemnar otz om en önskad och lycklig Riksstyrelse, i anseende till bade Konungs och Embctsmäns åtgärd, egentligen pä följande lagda grunder och deraf ledda följder, nemligen:
Pä Konungens förbindelse att intet besluta utan efter inhämtade upplysningar och betänkande» af ett Näd:
Pä de Nädgifwandcs ansmarighet för stna räd eller sin tystnad:
Pä nödmändighctcn af behörig contrastgnation till alla Konungens beslut och befallningar:
Pä Konungens och Nädcts behof af Nationens bifall och mälmilja, och nödmändighctcn för dem att hafma aktning för Allmänna Opinionen och för kraften af den Allmänna National-Wiljan:
Pä det allmänna tänkesättets patriotiska rigtning igenom Tryckfriheten och igenom sjelfma Konstitutionen:
Pä Ständernes rättighet att öfwerse Statsmedlens förMaltning, att pröfwa Stats-Werkets behof, och att beskatta sig sjelfme:
N:o 8. 197 Pä Domarc-Magtens oberoende af Styrande Magtcn, men beroende af Allmänna Omdömet och af laglig controle:
Pä StändcrncS (den allmänna »viljans organcrs) sammankomst ä »vissa bestämda tider.
Om nu desse äro de rätta grunderna för »värt hopp, sä blir »vid förcwarande fräga att öftveriväga, huruwida alla dessa »verkande krafter skulle förlora af sin styrka eller alldeles till intet göras, och säledes det genom Constitntionen sökta ändamälet förfelaS derigenom, att Konungen ansäges berättigad att till wipa extra ordinarie förrättningar nyttja Ledamöter af Stats-Nädet och att, under dcsses bortowaro, om ärendernas obchindrade gäng i enlighet med Constitntionen skulle fordra det, constituera andra personer att, i deras ställe och med lika angvar, deltaga i Stats-Nädets öfwerläggningar och rädslag.
Det förstäs, att här ej fräga kan wara om Stats-Rädcns nyttjande till andra ärenden och förrättningar, än dem, der Rikets bästa nytta fordrar det, och der en annan tillgänglig person ej kan lika wäl till allmänt gagn uträtta detsamma, samt endast till förrättningar af inskränktare tid, och icke till »varaktiga sysslor; äfwen alltid efter StatsNädets hörande, saint Stats-Nädets hörande öswer den personens godkända skicklighet, som constitueras L den fränwarandeö ställe.
Med dessa »vilkor, hwilka uti den AnswarighetsLag, som för Stats-Rädct kommer att upprättas, kunna intagas och föreskriftvas, kan jag för min del icke inse nägon betänklighet derwid, att Konungen mä wara tillätet constituera vicaricrande StatsNäd.
Jag anser sädant icke »vara stridande mot Constitntionen, ofta kunna blifwa för Rikets tjenst 198 Expeditioner till Riks-StLnden. bäde nyttigt och nödigt, samt icke leda till »agra wadliga följder.
För alla öfriga Embeten i Riket, säger sjelfwa sakens natur, att Konungen mäste hafwa magt att conftituera Vicaricr wid mängfaldiga tillfällen af laga förfall, wid andra alagda förrättningar m. ni., ehuru intet derom särskildt nämncs i RegeringsFormen, som omöjligtwis kan innefatta föreskrifter för alla till Styrelsens jemna gang nödiga åtgärder.
Dä nu i anseende till Stats-Räden samma händelser af förfall och hinder kunna hafwa runi, mäste ock Konungens rättighet i anseende till dem blifwa den samma.
Det mäste wara NationcnS önskan och glädje, att Konungen till sitt
Nåd alltid kallar de kunnigaste och erfarnaste män i Landet.
Men da kan det ock hända, att Han wid critiska tillfällen, till exempel till wigtiga brydsamma fredsunderhandlingar eller, wid ett päkommet krig, till ett angeläget och swärt Ofwer-befäl as Armeen eller af nägon dest afdelning, icke finner utom Stats-Nädet nägon annan lika skicklig person att anwända.
Skulle det da wara wäl anstaltadt, att hafwa stängt en om Rikets wälgäng nitälskande
Konung ifrän de tjenligaste medlen att befrämja den?
Huru ofta har man sett en lycklig utgäng endast bero af en enda persons förmäga, talang och passande egenskaper?
Om Konungen aldrig utan för sädana Niksnyttiga wärf och werkliga behof aflägsnade Stats-Nädets Ledamöter och constitucrade Vicarier, sä mäste man åtminstone medgifwa, att denna Konungens rättighet ej wore att afstyrkas, utan twärtom.
Om man således häröfwer hyser nägon twekan, mäste det wara af fruktan för missbruk.
Men huru skulle utgängen blifwa, om en Konung oftare och mindre nödigt, särdeles medelst Bilaga till Meni.
1S9 constitucrande af personer eif mindre allmän aktning och godkändt förtroende, började nyttja denna rättighet, sä att det möjligen kunde leda till wädliga följder?
Utan twifwcl skulle detta wäcka Nationens uppmärksamhet.
Och om Nationen och Ständernc blifwa det, som man päräknat att de skola blifwa (och hwarförutan allt är misslyckadt), sä skola utan twifwel wid Riksdagen underdäniga föreställningar emot ett sädant Konungens handlingssätt och önskningar om framtida rättelse deraf göras. En Konung af god besinning skall cj blottställa sig för sädana anmärkningar, dem Han lätt inser wara oundwikliga.
En Konung, som utan uppsåtlig afsigt anmärkningswärdt nyttjat constitucrings-rättigheten, skall antingen wid erindran äter haswa afstätt derifrän sä tidigt, att Ständernc ingen rättelse haswa att söka, eller, med all sannolikhet, icke andra gängen ädraga sig anmärkningar dcröfwcr af sina undersätcr.
Skulle Landet äter straffas med en Konung, som alls ingen aktning hyste för Nationen, och ingen uppmärksamhet länade till Ständernes föreställningar, som trotsade den allmänna wiljan, som oförsynt och oanständigt missbrukade constitueringsrättcn, pä uppgjorda oantagliga skäl aflägsnade Stats-Räden och satte i deras ställen oskicklige personer utan anseende och utan nägot Samhallswärde att förlora, sä skedde allt sädant wisserligen icke för att i alla öfriga mäl och hänseenden handla efter Constitutioncns föreskrift och till Rikets sanna nytta.
Ständernc, om de blifwa hwad de böra wara, ägde dä ofelbart mänga medel att twinga allt till rättelse.
Dessutom om man skulle föreställa sig ett sädant widunder af Konung i närwarande Constitution möjligt, (ty man skall wäl hämta sina före - 200 Expeditioner till NikS-Ständen. ställningar ej endast ifrån tänkbara spekulativa möjligheter, utan i practiska ämnen ifrån praktiskt troliga möjligheter), skulle man wäl alfwarsamt kunna föreställa sig en sadan wara i äreudernas egensinniga afgörande något tillbakahällen af den lilla restriktionen att ej kunna konstituera vikarierande Stats-Räd?
En Konung, som will uppsåtligen misibruka denna rättighet, skall wäl dermed hafwa något ändamål, och förmodligen intet annat, än att i Rådet wara mindre beswärad och uppehälle» af motsägelser.
Han har wäl dä genare, emedan allt beror pä Hans fria wal, att ifrän början omgifwa sig med tillgifna bejakare, eller att efter hand ombyta deni, pä hwilka Han misiräknat sig, till desi att alla äro till nöjes.
Dä man i förcwarande sräga föreställer sig -faror och misibruk, synes mig, att man alltid börsar med att föreställa sig en Konung, pä hwilken alla de krafter owcrksamt studsa, som Constitutionen päräknat; i hwilken händelse äter likafullt inga smä moyenger hjelpa fåken.
En casus af behof att konstituera Stats-Räd, som ej beror af Konungens ätgärd, är den, dä igenom laga förfall af sjukdom m. m. antalet af Stats-Nädets tillstädcswarande Ledamöter minskas under det, som af Constitutionen för ärendernes afgörande föreskrifwcs.
Huru bör dä tillgä?
Och om alla möjliga händelser böra upptänka s, skulle man ej kunna föreställa sig sädane tillstapade laga förfall af de Ordinarie Stats-Räden, att Konungen wid en brydsam casus blefwe utan Räd, och alla answarsfrie?
Jag kan ej tro detta wara bättre och nyttigare.
Man torde inwända, att en konstituerad StatsRäd icke har, i anseende till 106 och 107 HZ af Bilaga till Mein. N:o 8. 201 Regcrings-Formcn, lika mycket att äfventyra och förlora, som en Ordinarie Stats-Räd.
Jag skulle dock tro, att Answarighets-Lagen kan göras lika werkande för alla.
Den Constitnerade, sorn innehar en annan systla, kan lika wäl dömas ifrän den, som den Ordinarie ifrån sin, och derjemte, dä sä fordras, förklaras owärdig att nägonsin nyttjas i Rikets tjenst.
Jag kan dessutom ej annat än hoppas, att sä länge
Constitutionen har beställd och är af någon werksamhet, det ej skall wara afseendet pä systlans och lönens möjliga förlust, som förnämligast skall determinera de Ordinarie och de konstituerade Stats-Nädcns rädslag.
Man skulle äfmcn stundom kunna anse de Constitnerade StatsRädcn hafwa mera behof af Nationens bifall, än de Ordinarie.
I allmänhet torde man böra ihågkomma, att det more lika oförsigtigt, som onyttigt, att igenom smärre och ändä kraftlösa controler hindra den Styrande Magten i dest lediga gäng, nödig för ärendernes besörjande, och nödga den att, för denna lediga gäng, som ändä ej kan tillbakahällas, taga de utwägar, som man heldre önskade wara onyttjade."
Uti hwad Herr Assessorcn Gahn salunda anfört instämde till alla delar Herr Biskopen Doctor von Rosenstein.
Herr Baron och Ordföranden yttrade sig som följer: "Herr Niddarhus-Sccreteraren Silverstolpes anförande till Protokollet, hwaruti jag till alla delar instämmer, synes winna ytterligare styrka af de Negerings-Formens ZZ, uti hwilka förekommer om Ledamöter, som äro ensamme om deras Embctsbefattningar. 5:te 8:de och 9:de W innehalla uttryckligen, 202 Expeditioner till RikS-Ständen. att Stats-Sccreterares Embeten kunna af andre förestas.
„l l:te Z förmär, att Stats-Ministern för Utrikes Arendcrne kan snpplecras af Hof-Cantzleren, och denne af någon annan Stats-Rädets Ledamot.
Men af ingen 8, deruti Stats-Nädet collective omtalas, kan dragas den slutföljd, att Stats-Nädets Ordinarie Ledamöter skulle kunna, antingen för tillfället eller för längre och kortare tid, af tillförordnade Vicaricr företrädas.
Wid stadgandet af 12 Ledamöter i Högsta Domstolen, der likwäl 7 utgöra Domfört antal, synes Negerings-Formen hafwa haft för afsigt att förekomma brist pä Ledamöter.
Enahanda förhållande synes inträffa med Stats-Nädet, dä 8 8 innehaller att, de fall undantagnc da ämnen af wigt förekomma, 3 Stats-Rads närwaro är tillräcklig, ehuru de äro till antalet 9.
Uti de fall, 39, 40, 41 och 42 88 Rcgcrings-Formcn utstaka, förer Stats-Nädet Regeringen med Kongl, magt och myndighet.
Det wore att befara, att wid sädana tillfällen Styrelsens anseende kunde lida, om den fördes af andra personer än af dem, hwilkaS högt uppsatta och wigtkga Embete, hwilkas längre handläggning wid och kännedom af Negerings-ärcnderne förwärfwat dem aktning och förtroende.
Den befattning, hwilkcn tillkom de fordna Riksens Näd, är nu fördelad emellan Stats- och Justiticr-Näden.
Swärligcn skulle man kunna hafwa fästat ett tillfredsställande begrepp wid constituerade Riksens Näd, och ett förändra dt namn lärer ej förändra fåken."
Discusfionerne fortsattes, och som frägan redan wid öswerläggningenS början delat sig i flera, delades äfwcn propositionen i samma förhällande, och proponcrades först: "Tillstyrker Utskottet, det Konungen mä äga rätt att förordna Extra Stats-Näd i allmänhet och wid hwilka tillfällen som helst, dä de Ordinarie Bilaga till Mem.
N:o 8. 203 Stats-Nädcn äro i Rikets ärender bortsände eller annars äga kaga förfall?
Winner Nej, yttrar sig Utskottet, huruwida nägra wisa högst migtiga fall kunna lemna runi ät berörde constituerandc".
Propositionen befwaradcs enhälligt med Nej; hwadan följande framställdes: "Bifaller Utskottet, det hos Riksens Ständer tillstyrkes, att i de händelser, da ett eller flere StatsNäd nyttjas wid freds-negociationer eller andra underhandlingar med Utrikes Magter, eller da Krigsbefäl till Lands eller Sjösi dem uppdragas.
Konungen mä under deras fränwaro Extra Stats-Räd konstituera?"
Som Utskottets Ledamöter härom moro af skiljaktiga meningar, anställdes votering till Protokollet, hwilken sä utföll, att af Bonde-Ständct gäsmo Riksdagsmannen Jon Jonsson Ja, likmäl med inskränkning af constituerandet blott till det enda fall, da fred skall bemedlas, de öfrige tmänne Ledamöterne Nej; af Borgare-Standet, Herr Assessoren Gahn Ja, med utsträckning af rättigheten att constitnera till alla de fall, dä Rikets wäl kräfwer de Ordinarie Stats-Nädens fränwaro, öfrige Herrar Deputerade Nej; Preste-Ständct enhälligt Ja; Nidderskapets och Adelns närwarandc Herrar Ledamöter, jemte Herr Ordföranden, Nej.
Och som Nej munttit, sä skulle enligt Pluralitetens tanka beslutet expedieras.
Herr Baron och Ordföranden erindradc att, efter hwad nu blifmit i dctza ämnen beslutet, äterstod för Utskottet att, i enlighet med hwad Herr Riddarhus-Secrcterarcn Silverstolpe uti desi Memorial föreslagit, söka, genom Militaira Stats-Nädens dispensation frän deras befattning i Högsta Domstolen, för framtiden afhjelpa olägenheten af de der - 204 Expeditioner till Riks-StLnden. siades förekommande Krigs-mäls möjligen afbrutna gang, äfwcnsom att yttra sig öfwer bemälde Herr Riddarhus-Secreterares Project till framdeles förstärkning af Stats-Nädet, i händelse erfarenheten besannade behofwet af dep större talrikhet.
Herr Baron och Ordföranden gjorde alltsä följande proposition : "Bifaller Utskottet projecterandet af sadan förändring uti Regerings-Formens 20 8, att i stället för twänne Militaire Ledamöter af Stats-Rädet, twänne Militaire Personer af högre grad ma förordnas att med Domare-jäf och answar, och utan särskildt arfwode, i Högsta Domstolen östverwara de mål, som frän Krigs-Domstolarne dragas under Konungens pröfning?" Hwilkct mangrannt med Ja bcswaradcs.
Slutligen proponerade Herr Baron och Ordföranden : "Bifaller Utskottet, att hos Riksens Ständer föreslås, det, efter inhämtad erfarenhet under den till nästa Riksdag framflytande tidrymd om werkliga behofwet af Stats-Nadcts större talrikhet.
Ständer dä, sa wida erfarenheten detta behof besannat, mä förstärka Stats-Radet med en eller twänne werkliga Ledamöter, med wilkor dock, att denna fräga alldeles mätte förfalla, i händelse Riksens Högloft.
Ständer skulle, emot Utskottets afstyrkande, bifalla Extra Stats-Räds constituerande?"
Propositionen bejakades enhälligt.
Och skulle öfwer hwad jatunda i desa ämnen finnes beslutet, wördsamt Betänkande jemte detta Protocolls-Utdrag till Riksens Högloft.
Ständer afgifwas.
Iu öusni D.
Ua/sr-rris.
205 N:o 9.
Med hemställan om twänne tillägg i 28 Z Regerings-Formen. Wördsamt Memorial.
I anledning af Regerings-Formens 28 Z, som föreskrifwer, att alla Embeten inom Riket, med något undantag i afseende pä de militaira, skola ät infödde Swenske Män uppdragas, har Rector Scholce Herr Magister G. A.
Silverstolpe uti ingifwet Memorial yrkat nödwändigheten af ännu ett undantag frän detta allmänna stadgande och föreslagit, det Konungen kunde lemnäs öppet att till Embeten wid Underwisningswerken befordra Utländske Lärde och Konstnärer.
Constitutions-Utskottet har för sin del funnit denna anmärkning ef sakna behörig grund; och oansedt de fall endast sparsamt torde inträffa, hwaruti den profecterade ytterligare dispensen kan tillämpas, lärer dock en tydlig och bestämd föreskrift härutinnan Åtminstone ef wara öfwerflödig.
Utan att orättwist förneka Nationens rigtning till en högre culture, utan att nedsätta Sweriges framsteg i konster och wettenskaper under andra Europeiska Länders i allmänhet, mäste dock medgifwas, att en
Stat nägon gäng kan utom sig söka medlen till en fullkomligare odling, till en mera hastigt fortskridande upplysning.
National-stoltheten säras aldrig häraf, sä wida dest grundsatser ef äro för mycket illibcrala.
Det gifwes detzntom werkligen nägra folkslag, ehuru fä, hwilkas öfwerlägsenhet i wissa delar mäste er - 206 Expeditioner till Riks-StLnden. kännås.
Att frän sädane länder öfwerflytta pä fosterjorden män af utmärkt skicklighet, synes blifwa fosterjordens winning: hon sättes derigenom i tillfälle att framdeles mindre behöfwa dcraS inkallande.
En nyttig täflan uppkommer sämedelst och lärdomens och snillets skatter ökas.
Den inhemska förtjensten skall »visserligen ej löpa sara att utträngas, dä det i alla händelser icke
Lör förmodas att Utländske Lärde och Konsiidkare kunde till ett större antal finna sin räkning att öfwergifwa säkra fördelar i deras eget Land för den oftast owissa lyckan i ett annat, hwarest, utom flera mötande stvärigheter, de nödgas underkasta sig den att, sä framt de skola till Lärare antagas, förwärfwa sig tillräcklig kännedom af spräket.
Utskottet, som således tror sig äga fullkomlig anledning att tillstyrka Utländske mäns nyttjande tvid UnderwisningSwerken, anser äfwen, jemnlikt hwad Herr Silverstolpe erindrat, deras antvändande kunna inskränkas blott till högre Läro-Embeten, de enda som ester all sannolikhet Utländske
Lärde torde härstädes önska att erhälla.
Sä tväl för desses som Konstnärers antagande i Rikets tjenst lärer dock wilkoret af utmärkt skicklighet böra fordras.
Hwad deras Religion beträffar, synes det billigt och nödtvändigt, att Wettcuskaps-Jdkarne, hwilkas grundsatser ej sällan inflyta pa sjelfwa underwisningen och med densamma af ungdomen upphämtas, bekänna sig till den rena Evangeliska Läran; hwaremot för Konstnärer af alla slag, Spräk- och Exercitke-mästare tvid Academierne äfwen deribland inbegripne, nägot förbchäll uti uämnde hänseende ej torde behöfwas.
Säsom resultat af hwad i detta ämne nu är andraget, sär Utskottet förestä sädan tilläggning i Negerings-Formens 28 Z att af Kongl. Maj:t och Memorial N:o 9. 207 Riksens Ständer wid nästa Riksdag pröfwas och afgöras, att efter orden: men icke till Comniendanter i Fästningarne, mä införas följande:
Att till Sysslor wid Academierne befordra Utländske Lärde af utmärkta kunskaper och förtjenster, at,t likaledes af Utländningar i tjenst antaga Spräk- och Exercitiemästare samt idkare af de fria konsterne; samt i slutet af § efter orden: af den rena Evangeliska Läran, tilläggas:
Spräk- och Exercitiemästare samt Idkare af de fria konsterne allena fran detta stadgande undantagne.
D. Nannorlioim. ck. 8iltvor8parro.
D. Lilverstolpo. D. Nornor.
Darl von Uo8on8toin.
Darl D. ^orllin.
Lvon N^ijleman 6:son.
Danlöt Dborstoin. ck. 6.
Dalin. iVnäerZ ck:son Il^olrort.
Nat8 Delir880n. 208 Expeditioner till Niks-Ständcn.
Med öfwcrlenmande till Riks-Ständen af rvederbörande Committecs förflag till Tryckfrihets-Förordning.
Constitntions-Utskottet har trott sig härmed böra gifwa Riksens Högloft.
Ständer tillkänna, att detsamma, enligt Hans Kongl.
Nådiga tillåtelse, erhållit del af det förslag till en Tryckfrihets-Förordning, som af den redan söre denna Riksdag tillförordnade och af Utskottet, L desi Förslaget till Negerings-Formen ätföljande Betänkande, omnämnde särskilde Committee blifwit ntarbetadt.
Utskottet, svin uti den L hosföljande Förslag i allmänhet radande anda funnit fullkomligen förenad den liberalite, som sörwarar hwarje Medborgares förnuftiga yttrande-rätt, med det afseende pä laglighet, som förekommer yttrande-rättens misibrnk, har ansett detsamma wara af ett ypperligt wärde, betraktadt såsom en grundläggning för utöfningen af den kanhända dyrbaraste bland ett folks rättigheter.
Om detta förslag i omständigheterne af desi utförande och tillämpning äger all den fullkomlighet, ett fritt men bestämdt bruk af Tryckfriheten synes fordra, wägar likiväl Utskottet, under erkännande af ämnets utomordentliga fwärighcter, hysa nägok twifwelsmal.
I följd af de olika intryck Utskottek allisa wid pröfningen af detsamma erfarit, har Utskottet ansett sin pligt likmätigast och mest förenligt med sakens wigt, att härmed berörde förslag Memorial N:o 10.
209 icke såsom sitt, utan sädant det är, TryckfriheisCommittecns, Riksens Högloft.
Ständer sjelfwe underställa och dermed förena den wördsamma anhållan, att, i händelse Riksens Ständer ej skulle detsamma antaga, Utskottet mätte benäget lemnäs del af de anmärkningar derwid inom Riks-Ständen kunna göras; hwarcfter Utskottet under den widsträcktare tankeledning, och med den större lätthet att närmare instämma uti Riksens Ständers afsigter, hwartill kännedom i förhand af deras tankesätt kunde föranleda, skulle otwistvelaktigt finna sig i tillstånd att pä säkrare grunder och med mera mogenhet uppfatta det yttrande och den till äfiventyrs egna utarbetning Riksens Ständer kunde behaga af detsamma äska, och derjemte en större skvndsamhet genom redan kände erindringars undanrödjande befordras, under det Utskottet är sysselsatt med andre till desi ätgärd hörande wigtige ämnen.
Stockholm den 21 September 1809. U. X. Nannorlioini. N .1.
Lllkvorsparro. 6l. 8i1v6r8to1po. 6l. Nornor. 8. v. 8toolr6N8tröm. 6ar1 6l. l^oräin. 8vsn N^ijlrman 0:8on.
Oaniol Ll>6r8toin. ck. 6l.
Oalin.
Ourl 6n8t.
Uronia ^Ncloi'8 ck:80N llpvllort. ckvN ckoN880N. 14 210 Expeditioner till Riks-Ztändcn.
N:o >0.
De af Kongl. Maj:t i näder tillförordnade Committerades Förflag till Tryckfrihets-Förordmng. i 8- En allmän, laglig och »varaktig
Tryckfrihet skall »vara ät Nationen försäkrad, med upphörande af alla förut gällande Lagar och Stadgar derom, utom h»vad af dem i detta Förordnande uttryckligen upplifwas.