Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hushållningen öfvervakas af en bland styrelsens kvinliga medlemmar såsom direktris.
Till föreståndarinna har antagits fröken Elisa- beth Holmgren, som själf genomgått elevkursen och därefter blifvit antagen till sjuksköterska i R ö d a korsets tjänst.
Såsom sköterskor äro för närvarande anställda fröknarna Ekström, Gustafs- son, Henrici, Macfie, Paulson, Zederström o c h Zettergren, af hvilka dock fröken Macfie inom kort kommer att lemna hemmet för att bosätta sig i Kristiania.
Elever äro fröknarna: Thérése Höglund, Olga Svensson o c h Göthilda Trägårdh; extra elev fröken Elisabeth Klingspor.
Kristliga föreningen af unga kvinnor hade i tisdags afton anordnat en enkel, men an- slående fest till invigning af sin nya lokal i huset n:r 2 Arsenalsgatan.
Utom föreningens medlem- mar märktes en mängd inbjudna, s o m med lifligt intresse åhörde fru Andersson-Meijerhelms utför- liga historik öfver föreningens tillkomst och ända- mål.
Föreningen, som endast en jämförelsevis kort tid existerat i Sverige efter förebilden af den redan 1855 i London bildade föreningen, räknar redan här 3,000 medlemmar, hvaraf omkring 500 i huf- vudstaden.
Sedan fru A. afslutat sitt lifliga före- drag med den önskan, att föreningen måtte mötas af allmän sympati och medverkan för att i stor skala kunna fylla sin uppgift, uppläste sekretera- ren föreningens omvexlande och tilltalande pro- gram för den stnndande vintern.
Den vackra festkantat, komponerad af Lago (professorskan Netzel), s o m därefter afsjöngs, fick ett förtjänstfullt utförande af föreningens kör.
Kantatens solo ut- fördes af Fru Edliug.
Sedan dr v o n Bergen uppläst ett par poem, af- slöts den officiella akten af festen med afsjun- gandet af en psalm.
Deltagarne intogo därpå te gemensamt, hvarpå de spredo sig i den rymliga, inbjudande lokalen, där det angenäma samkvämet fortgick en god stund.
operan gaf i tisdags för första gången Alphonse Daudets » Flickan från Arles » med musik af Bizet.
Stycket, som i Paris gifvits inemot 200 gånger, är synnerligen gripande samt eger flere moment af stor poetisk skönhet.
Handlingen rör sig kring en ung bonde (hr Södergren), hvars själ sönderslites af kärleken till » flickan från Arles », hvilken han fått veta ej vara värd hans kärlek.
Flickan från Arles uppträder för öfrigt själf ej alls på scenen.
Stycket slutar därmed, att den olyck- lige unge mannen störtar sig ut från en vinds- lucka o c h slår ihjäl sig.
» Där ser ni, att kärleken ändå kan döda », säger den gamle herden Balt- hazar (hr Engelbrekt) till kaptenen (hr Holmquist), då ridån efter sista akten faller.
Till det hela har Bizet komponerat en synnerligen anslående musik, som förträffligt sluter sig till styckets många fina och stämningsfulla bilder.
Bland de uppträ- dande torde särskildt böra nämnas fru Dorsch, hvilken som den unga bondens moder bade flere förträffliga pointer; vidare fröken Lindsén, hennes yngre son, » Stollen » kallad, och fröken Zetterberg samt hrr Holmquist, Engelbrecht och Södergren.
Hr Hjertsiedt gjorde äfven en god typ af den vilde hästvaktaren, älskaren till flickan från Arles.
Bi- fallet från den ganska talrika publiken, bland hvilken befann sig konungen, prinsarne Carl och Eugen, var synnerligen lifligt.
Stycket förtjänar att ses, o c h den vackra musiken slår alltid an.
Fru Arnoldson-Fischhojf har återkommit hit för att ytterligare uppträda s o m gäst å k. operan.
Början gjordes i onsdags med » Traviata ».
I morgon lördag gifves konsert å k. operan med biträde af den framstående violinisten fru Vilhel- mina Norman-Hallé.
Hennes hufvudnummer blifva Mendelssohns konsert och Spohrs sångscen.
Med stort intresse motsåg man i hufvudstadens konstintresserade kretsar det nya program, som å Dramatiska teatern före- bådats till den 2 dennes.
Om Guy de Maupassants » Musotte », o m dess visserligen ömtåliga, men djupt gripande ämne, o m dess framgångar på pariserscenen hade genom pressen ryktet försports äfven här hemma.
Det var intet tvifvel o m, att här förelåg ett literärt verk af mindre vanligt intresse, något s o m vi ock tro ej kan förnekas ens af dem, som i tisdags gingo från premieren med betänkligheter gent emot ämnets lämplighet för scenen.
Till detta intresse sällade sig förväntningarna på den prestation, den unga skådespelerska, som uppbar titelrollen, komme att bjuda.
En rik talang, stadd just i perioden af den starkaste utveck- lingen, erbjuder en egen lockelse.
Och detta gäller om Lotten Seelig.
Endast i den andra akten spelar Musotte per- sonligen in; men till gengäld uppfyller hennes figur så helt denna akt, att man kan säga: den andra akten är hon.
Oss syntes Lotten Seelig i den långa, trots allt ej så litet pinsamma scenen på dödsbädden hålla en konstnärlig måtta, som förtjänar varmt erkännande, o c h som var egnad att sprida öfver detta martyrium, hvilket så lätt åt det ena eller andra hållet kan öfverdrifvas, den dager af sann mänsklighet, som bäst verkar mil- drande och försonande.
Ett öfverdrifvet marke- rande af antingen det andliga eller kroppsliga lidandet skulle så lätt kunna verka, här uppstyltad patos, där motbjudande naturalism.
Den » gyllene medelväg », s o m den unga skådespelerskan höll, är just den sanna konstens väg.
Den andäktiga dödstystnad, som vid ridåns fall efter denna akt under minuter tryckte öfver sa- Svenska Mönster för Konstaäfnade-r ocJt Broderier utkomma i färgtryck 1 6 häften med 6 planscher 1 hvarje häfte.
Första häftet i rnedlo af november.
(Omkring 2 0 0 mönstermotiv).
Pris 1: 5 0 för häfte.
För prenumeranter 7:50 för hela verket.
Prenumera- JAKOB KULLE, Postadress Stoekholm.
t l o n n o s
barnkammaren, där de små eljes brukade leka vid bordet framför det af vinrankan skyggade fönstret likaså; i köket fick han höra, att frun gåt ut m e d alla tre barnen, de båda minsta i vagnen.
Hastigt tog han sin hatt o c h gick ut.
Att söka henne i trädgården föll honom ej in.
Han ställde sina steg åt skogen till, viss o m, att det var dit hon gått.
Strax intill prestgården låg en h ö g sandbacke, öfvervuxen med stridt, torrt gräs; på dennas yt- tersta o c h högsta punkt var rest ett litet fyrtorn, hvilket jämte ett liknande midt emot på vikens andra strand o m aftnarne vägledde de få seglare, som styrde in i bukten.
Här hade man en vid- sträckt utsikt öfver viken, åsarna och den lilla vägen, som ledde till skogen.
Han gick först dit upp för att se, o m dem, han Berättelse för Idun sökte, syntes på vägen.
— Viken låg framför h o - af nom, nästan bläcksvart, åsarne voro tunga och grå, de tjocka molnen nästan lågo ända ned pä Cecilia Bååth-Holmberg.
de spetsiga topparne, den lilla staden var som ut- d ö d; en kort skarp susning hven genom luften, (Forts.) krusade ett ögonblick det mörka vattnet, så att Vasateatern, som nu tjugufem gånger å rad upp- det såg alldeles vattrigt ut, o c h försvann åter.
— ch så kom det sig, att hon mycket ofta van- fört » Sköna Helena », har nu tills vidare nedlagt Ovädret måste snart bryta ut, o c h hon syntes ej drade till skogen, från tidigt på våren, då denna operett o c h i stället upptagit Dellingers till; han kom plötsligt att länka på, att hon denna då den första ljusa vårgrönskan började 3-akts-operett » Saint-Cyr », som första gången gick dag varit mera orolig än eljes, att ögonen glänst, kläda de nakna grå grenarne till inpå sen- af stapeln i går.
Vi kunna därför ej nämna något som o m h o n haft feber; h o n hade också klagat hösten, då löfven skiftade från bjärt högrödt till vidare o m den förrän i nästa nummer.
öfver hufvudvärk, som h o n dock haft flere dagar svagare ljusgult och vidare i brungult, gulgrönt, förut, men i sin brådska hade han ej vidare tänkt alla möjliga färger, till de längst vissna bokbla- Folkteatern gifver för närvarande under lifligt den, som förblefvo enfärgadt tungt bruna, där de på det då.
Men nu gjorde han det, och en kry- bifall » Hvem var det », fars i 3 akter af Blum och pande ångest förlamade nästan hans fötter, så att sutto på grenarne hela vintern om, liksom för att Toché, samt det kända gamla sånglustspelet » Herr han stapplade, då han nu nästan sprang, backen skydda den sega groende knoppen och för att Hummers 73 öre ».
utför, vägen fram till skogen.
först nästa vår falla till marken, då de fyllt denna sm uppgift och det nya lifvet var starkt nog att Redan föllo stora, tunga droppar, nästan ljum- ma, allt stridare, regnet öste ner; framåt skynda- Förslå kammarmusiksoatén egde rum i tisdags utvecklas på egen hand.
de han, genomvåt o c h bäfvande.
Ett ögonblick- under synnerligen lyckliga auspicier — ett ut- Ännu hade aldrig några menliga följder visat stannade han o c h lyssnade: hörde han ej hennes märkt program o c h en fulltalig intresserad publik.
sig efter dessa hennes utflykter.
röst där längre inne i skogen, där den stora bo- Också hafva dessa musiktillställningar, i år liksom Men den sommar, då hennes äldsta lilla flicka ken stod?
Han gick ditåt.
förut anordnade af hrr Aulin, Sjöberg, Bergström var sex år gammal, hade en epidemiartad skar- och Carlson, redan blifvit en af de viktigaste fak- lakansfeber utbrustit i staden.
Regnet smattrade emot löfven — här inne hade Många familjer torna i hufvudstadens musikaliska lif.
De unga miste sina barn, och skolorna stängdes.
det ännu ej hunnit tränga igenom, endast ett och anordnarne förtjäna ock allt understöd o c h allt annat blad, s o m blef för tungt af vattnet, gaf I prestgården var man visserligen lugn, man beröm.
De hafva tagit saken på fullt allvar o c h lefde så afsöndradt, och barnen kommo ej i b e - efter för tyngden, vände den blanka mörkgröna verkligen fyllt en mycket betänklig brist i vårt sidan neråt och lät ett valtenstänk pärla ned.
röring med de delar af staden, där sjukdomen musiklif.
Goda o c h omvexlande program med härjade starkast.
Och det såg nästan en tid ut, Här inne under skogens största träd, i skydd tonverk af både äldre och nyare mästare samt ett som o m denna ej vågat sig så långt i utkanten af dess täta, mörka löfhvalf fann han henne.
godt utförande äro utmärkande egenskaper för som till prestgården.
Fru Törne var inom sig öf- Hon låg på knä o c h läste med hög röst en dessa musiksoaréer.
Dessa egenskaper framträdde vertygad o m, att det dels var kyrkans närhet, som salmvers, med det äldsta barnet i sina armar och ock å den första kammarmusiksoarén för inne- skyddade dem, dels hennes dagliga böner.
Men de båda andra lugnt sittande i den lilla vagnen; varande säsong.
Programmet upptog Beethovens sina skogspromenader hade h o n på sin mans all- både hon och barnen voro visserligen oskadda af välkända och här förut flere gånger hörda stråk- varliga föreställning nu uppgifvit.
Hon saknade regnet, men h o n hade ett uttryck i ögonen, s o m kvartett i f-moll samt en pianokvartett i c-moll af dem mycket; i trädgården kunde hon ej finna till- kom h o n o m att rycka till; ljudet af hans röst Jon.
Brahms och en stråkkvartett i c-dur af Dvorak.
räcklig ersättning, och ej heller satt hon numera nådde ej hennes öra, och först då han förtviflad De båda sista kompositionerna kommo nu för på tröskeln under vinrankan.
sprang bort o c h tog henne i sina armar, kallade första gången till utförande härstädes och visade På hennes lifliga sinne, så emottagligt för in- henne vid Ijufva namn, som på många tider ej sig vara ett par synnerligen intressanta bekant- tryck, verkade det starkt att nästan dagligen höra varit på hans tunga, vände h o n sitt ansikte emot skaper, väl värda att göras.
De olika satserna kyrkklockornas själaringning öfver dem, som sjuk- honom o c h l o g m e d ett fullkomligt frånvarande erhöllo ett alltigenom synnerligen godt utförande uttryck i ögonen, hvilka glänste ännu mera feber- domen bortryckt; det dofva ljudet fyllde liksom och framkallaae det lifligaste bifall från den tal- hela huset, tyckte h o n; hon tyckte sig höra det aktigt än förr.
Hennes läppar voro torra o c h rika och synbarligen mycket intresserade publiken.
dåna o c h brusa därinne, långt sedan klockorna hennes händer brännheta.
Pianostämman i programmets andra nummer stannat — dessas klang och salmsången öfver de » Tyst, h ö r du klockorna • — klockorna ringa, » sköttes förtjänstfullt af fru Ida Aqvist.
ShriJiulm, Fredagen den 2 februari 1894.
N:r 5 (320) Byrå: Prenumerationspris pr å r / Klara v. K y r k o g a t a 7, 2 tr. Idun ensam kr.
5: — Allm.
Iduns Modetidning jämte ko- lorerade planscher • 4: 50 Prenumeration sker å, alla post- [duns Modet, utan kol.
... » 3: — anstalter i riket.
: J, Vilhelmina Då I d u n satt så- s o m sitt mål att framställa d e n sven- ska kvinnan icke blott där h o n framträder i det mera offentliga lif vet, på konstens o c h litteraturens o m r å d e n, utan o c k där h o n ut- för sin stilla, välsig- nelsebringande verk- samhet i n o m h e m m e t eller såsom den hjäl- pande o c h tröstande deltagarinnan i andras n ö d — måste vi m e d v ö r d n a d se u p p till den åldriga kvinna, hvars bild m ö t e r oss i dag.
Bakom henne ligger ett l å n g t lif af frivilligt o c h uthålligt, arbete i människokär- lekens tjänst, o c h j u mer de glesna, leden af dessa t r o g n a arbe- terskor, s o m hålla lam- pan så h ö g t, att lju- set måste s t r å l a ' ut, men p å samma g å n g så lågt, att handen, som håller den, icke synes, dess angeläg- nare må det vara f ö r oss att g ö m m a bilden af d e m o c h g ö r a oss till g o d o den f o n d af erfarenhet de samlat.
; Aurora Vilhelmina Schöne var f ö d d i Fa- lun den 17 april 1813 och dotter af den be- römde juristen, lag- utglfvare: Nordling.
Utgifningstid: hvarje helgfri fredag Lösnummerspris 15 öre (lösn:r endast för komplotteringar) Idutia Tryckeri Akt&amp;tbtiJéf.
\ im » iiN|iris: 35 öre pr nonparelllerad.
mannen o c h härads- h ö f d i n g e n N i l s Caller- h o l m o c h hans maka, Fredrika G ö t h e.
För- äldrarne flyttade sedan till H e d e m o r a, där fa- dern j ä m v ä l blef b o r g mästare.
D e n unga dottern erhöll en om- sorgsfull uppfostran o c h utmärkte sig ti- digt f ö r snabb upp- fattning o c h klar tan- k e g å n g, n å g o t som lif- vet i g e n o m var be- t e c k n a n d e f ö r henne.
Å r 1835 i n g i c k h o n äktenskap m e d dåva- rande fiskalen i Svea hofrä / tt, sedermera hof- rättsrådet o c h sekre- teraren i n ä m n d a h o f rätt, Gustaf Schöne, en h ö g t aktad ämbets- man.
Deras äkten- skap var i h ö g grad lyckligt, m e n upplöstes genom mannens död, efter en k o r t s j u k d o m, år 1866.
F ö r u t h a d e modershjärtat träffats af svåra s o r g e r g e n o m tvänne förhoppnings- fulla söners d ö d, af hvilka d e n äldste re- d a n var student samt särdeles b e g å f v a d o c h lof vande.
B l o t t en d o t - ter återstod nu i hem- met.
M e d r ö r a n d e un- dergifvenhet bar d o c k modern o c h makan dessa hårda slag.
IDUN 34 F ö r v ä r f v a Med sorg aldrig för din ä r a o c h en enda Ett annat sätt f ö r hennes verksamhet var » Sällskapet till arbetsamhetens upp- m u n t r a n ', hvars syfte var att b e r e d a ar- betsförtjänst åt fattiga kvinnor, hvilka iigde att en viss d a g i v e c k a n infinna sig å b e s t ä m d l o k a l f ö r erhållande af tillklippta arbeten.
Fru S c h ö n e var från början kassaförvaltare i d e n n a f ö r e n i n g o c h hade d e s s u t o m sin d r y g a del af » klipp- ningen » o c h arbetet i dess helhet I an- ledning häraf k o m h o n ofta i b e r ö r i n g m e d d r o t t n i n g Josefina, s o m gärna lyss- nade till hennes upplysta o m d ö m e i frå- g o r, rörande d e fattiga o c h sättet att hjälpa dem.
D r o t t n i n g e n p l ä g a d e äfven af f ö r e n i n g e n i n k ö p a förråder af tinne o c h kläder f ö r u t d e l n i n g åt fattiga m ö - drar, hvilka af sällskapet f ö r » ö m o c h sed- lig m o d e r s v å r d » utsagos därtill.
N ä r år 1873 ä n k e d r o t t n i n g e n på f e m t i o n d e års- d a g e n af sin a n k o m s t till S v e r i g e upp- vaktades af åtskilliga välgörenhetsförenin- gar, anfördes d e p u t a t i o n e n från » Arbet- samhetens u p p m u n t r a n » af fru S c h ö n e, livarvid d r o t t n i n g e n såsom minnesgåfva öfverlämnade åt h e n n e en m e d a l j o n g m e d sitt porträtt.
D e n u p p g i f t o f v a n n ä m n d a sällskap före- satt sig i n g i c k efterhand i de arbetsför- eningar, s o m bildades i de särskilda för- samlingarna i hufvudstaden, o c h fru S c h ö n e blef då, så att säga, själen i Klara arbets- förening.
D ä r j ä m t e var h o n m e d l e m af direktionen i sällskapet » D e n ö d l i d a n d e s v ä n n e r », ä f v e n s o m af » Sällskapet f ö r ö m o c h sedlig m o d e r s v å r d ».
A l l t ifrån all- m ä n n a s k y d d s f ö r e n i n g e n s b e g y n n e l s e var h o n intill år 1884 en synnerligen verk- sam m e d l e m af K l a r a församlings skydds- k o m i t é o c h l ä n g e dess representant i cen- tra lkomitén.
M a n skulle nästan vara f ä r d i g att före- ställa sig, det så m y c k e n b e r ö r i n g m e d det m ä n s k l i g a eländet skulle kunna verka en viss kyla i sinnet o c h härda hjärta o c h nerver m o t i n t r y c k e n af d e n m å n g e n g å n g själfförvållade n ö d e n, m e n detta var fröjd din ringaste W. ansedd upsalaläkare, s o m skötte den äld- ste s o n e n u n d e r hans s j u k d o m o c h där- vid g j o r d e fru S c h ö n e s bekantskap, fällde o m henne det karaktäristiska yttrandet: » Hufvtid utan skryt o c h hjärta utan pip. » I stället f ö r att själfviskt rufva öfver sin e g e n s o r g o c h ö f v e r l ä m n a sig åt en dåd- lös overksamhet, sökte d e n p r ö f v a d e kvin- nan ännu m e r a än förut att ä g n a sig åt arbetet f ö r andra o c h i b ä r a n d e t af deras b ö r d o r finna lättnad f ö r sin e g e n.
R e d a n långt förut h a d e h o n p å m å n g f a l d i g t sätt i h a n d l i n g ådagalagt sitt d e l t a g a n d e f ö r n ö d e n s barn.
var h o n en af de verksammaste v i d bildandet af den förening, som efter k o l e r a e p i d e m i e n i bör- j a n af 1850-talet t o g till u p p g i f t att vårda sig om o c h hjälpa barn, hvilka ge- n o m epidemien blifvit hem- o c h föräldra- lösa.
D e t t a gal ' h e n n e ganska m y c k e t att g ö r a, då h o n icke var den, s o m åt- n ö j d e sig m e d att b l o t t gifva sitt pen- n i n g e b i d r a g eller att sätta andra i rö- relse, utan g a f sig själf m e d hela sitt varma intresse åt arbetet.
1894 like.
Wordsicorth.
i n g a l u n d a fallet m e d fru S c h ö n e.
Vis- serligen f ö r d u n k l a d e s aldrig hennes klara b l i c k o c h sunda o m d ö m e af en p j u n k i g sentimentalitet, l i k s o m h o n i allmänhet var m e r a förstånds- än k ä n s l o m ä n n i s k a; d o c k r ö r d e sig alltjämt p å djupet af hen- nes hjärta ett v a r m t d e l t a g a n d e f ö r den verkliga n ö d e n, l i k s o m ett allvarligt b e g ä r att kunna lindra den.
E n personf s o m under en l å n g f ö l j d af år stått henne nära, skrifver: » H u f v u d d r a g e n i hennes karaktär o c h väsen voro en innerlig g o d h e t, f ö r e n a d m e d mildt allvar, upp- riktighet, rättvisa o c h sanning, klarhet o c h reda i allt, en lätt o c h snabb upp- fattning o c h ett praktiskt förstånd.
Där- till k o m ett o v a n l i g t ordningssinne o c h en arbetsamhet o c h flit, s o m aldrig tilläto n å g o n öfverflödig hvila.
H e n n e s flitiga hand väckte beundran, såväl när ilen skötte synålen, som när den f ö r d e p e n n a n v i d u p p g ö r a n d e af räkenskaper i föreningarna eller v i d brefskrifning till kära vänner. » A t t dessa egenskaper skulle g ö r a h e n n e värderad af alla, m e d hvilka h o n korn i beröring, var en gifven sak.
I sitt h e m var h o n d e n outtröttligt verk- samma h u s m o d e r n, s o m i n g a l u n d a lät de närmaste plikterna.
stå tillbaka f ö r de utomstående.
Enkel, b l y g s a m o c h flärd- fri i hela sitt uppträdande, d r o g h o n sig gärna u n d a n det, s o m på n å g o t sätt k u n d e v ä c k a uppseende, l i k s o m h o n hade svårt att förlika sig ined allt, s o m k u n d e hänföras till den nyare tidens kvinno- emancipation.
Ä f v e n den längsta dag har emellertid sin afton, o c h sålunda n ö d g a d e aftynande krafter fru S c h ö n e att v i d sjuttioett års ålder lämna det f ö r h e n n e sä kära arbe- tet i n o m K l a r a församling.
För att på ett varaktigt sätt hugfästa detta bety- delsefulla arbete, stiftades vid detta till- fälle af f ö r s a m l i n g s m e d l e m m a r en sär- skild f o n d, b e n ä m n d Mimmi Schönes fond, hvars afkastning användes till u n d e r s t ö d åt fattiga, sjuka fruntimmer, o c h hvars u t d e l n i n g ä g e r rum p å Vilhelininadagen.
D e n i sin krafts dagar så ' v e r k s a m m a kvinnan måste till slut finna sig v i d full- k o m l i g overksamhet.
I c k e blott kropps- krafterna v o r o f ö r s v a g a d e o c h ö g o n e n s ljus släckt, äfven minnet n e k a d e sin tjänst, j ä m t e det att det förr så klara förståndet m e r o c h mer o m t ö c k n a d e s.
D e n v ä n t a d e befriaren k o m m e d nyårs- dagens m o r g o n innevarande är, då den åttioåriga gamla, saknad af barn o c h barn- barn o c h välsignad af m å n g a, s o m h o n varit till hjälp o c h stöd, fick l ä g g a sitt trötta h u f v u d till r o i f ö r b i d a n af en d a g utan svaghet o c h brist.
Det gifves inga obevekligare och hårdare människor Un de, som alltid äro sysselsatta med att betrakta sin egen olycka.
(' hr.
Kleist.
loies » JM i o be Några synpunkter.
fuiHien märkliga nutidsskildring, som den store norske författaren senast skänkt oss, har allestädes uppväckt en osed- vanlig uppmärksamhet och mer än hans före- gående arbeten blifvit satt under debatt.
Den talar också till oss så mäktigt verklighetens eget lefvande språk, att vi måste lyssna till detsamma.
Det är den gamla sagan om henne, som af vredgade gudamakter straffas genom den blomstrande barnaskarans undergång, som Lie flyttat till vår tid.
Vi föras in i doktor Baarvigs, distriktläka- rens hem.
Han är en man af gamla stammen, outtröttlig och plikttrogen, men häftig och kan- hända ensidig i sina domar.
Han står allde- les oförstående inför de moderna åsikter, hvil- ka hans barn hänsynslöst förfäkta.
Hans hustru, fru Bente, däremot söker sätta sig in i de nya tankeströmningarna.
Hon är en af dessa uppoff- rande naturer, som lifvet igenom ägna hela sin sträfvan åt man och barn, åt hemmet, hvars goda genius och sammanhållande kraft hon blir genom sin ständiga själfuppoffring.
Emel- lan henne och mannen råder en stark och tro- fast kärlek, som aldrig rubbas, äfven när de ej kunna bli ense.
Barnen äga i henne stöd och hjälp, när helst de vilja vända sig till henne; hon begär intet bättre än att få ägna dem all sin omsorg och bibehålla deras oin- skränkta förtroende.
Det är därför, som hon söker i allt följa med deras utvekling och lära förstå den nya lifsäskådning, som de hylla Endast den näst äldste sonen, Kjel, affärs- mannen, står till henne i ett mera kyligt för- hållande än de andra.
Dessa glida dock äfven de allt mer undan henne, hon är för » gam- malmodig » — emedan hon ej i allt kan gilla deras nya åsikter, hvilka i deras ögon äro ofelbara evangelier.
Men hon söker allvarligt att förstå dem, och ofta då hon ej lyckas häri, ger hon likväl oftast efter — hennes kärlek gör henne svag.
Har Lie i de båda äldre tecknat typer från » den gamla, goda tiden », hvilka trots sina fel och svagheter dock äro sympatiska genom den offrande hängifvenhet, som de lägga i dagen, den redliga vilja och den handlingskraft, som utmärka dem, sä har han däremot i barnen framställt föga tilltalande representanter för ett uppväxande släkte, som karaktäriseras genom sitt pockande på jagets rättigheter, sin oför- måga af plikttroget arbete, sin brist på djup och sin otacksamhet mot föräldrarne.
Äldste sonen, Endre, skall vara en anhän- gare af de moderna idéerna, men han begag- nar dem endast som täckmantel för egoism och dådlöshet.
Han slår ikring sig med fra- ser, talar om talangens rätt att få följa sin böjelse, men är i själfva verket endast böjd för att göra ingenting.
Han vacklar mellan än en, än en annan lifsuppgift, men finner jämt, att han misstagit sig om sitt kall.
Han är en förslappad, bekväm lätting, utan tillstymmelse till sena eller kraft.
Fru Bente tror på ho- nom och uppoffrar för hans skull hela sitt arf, tills hon slutligen inser hela grundlösheten af sina förhoppningar.
IDUN 1894 Kjel är faderns älskling.