Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
— Serafimer-Ordens-Gillet, som icke kunnat undgå att tidt och ofta erfara, hurusom vid de flesta hospitalen erforderliga platser saknats för emottagande af personer, som varit till hospitalsvård berättigade, samt tillika, i fråga om sättet för åstadkommande af en mera utsträckt sådan sjukvård, är af den mening, att detta, inom vissa i sakens egen natur liggande gränser, lämpligast och med minsta kostnad kan verkställas genom utvidgning eller ändamålsenligare inredning af redan befintliga hospitalslokaler, säger sig ock i enlighet härmed hafva, efter det vid 1861 års slut Stockholms hospital öppnats med platser för 150 si.messjuke, genom tillbyggnader och andra anordningar vid en del hospital beredt ökadt utrymme för 161 patienter, så att sjukplatsernas antal, som vid nämnde års slut var 1,074, vid slutet af år 1864 uppgick till 1,235.
Men om äfven härigenom och genom de ytterligare åtgärder i denna rigtning, som Ordens-Gillet är betänkt att i underdånighet föreslå, för den närmaste framtiden kan anses tillräckligen sörjdt för tillfälle att å hospitalen kunna inrymma dem, som der behöfva vård, måste dock, — yttrar vidare Ordens-Gillet —, för utöfvandet af denna vård, hospitalen derjemte utredas med erforderliga persedlar för ett sålunda förhöjdt patientantal, äfvensom i öfrigt beredas tillgång å medel till bestridande af den härigenom jemväl ökade årliga underhålls- eller sjukvårds-kostnaden.
Med afseende härå meddelar Serafimer-Ordens-Gillet, att antalet af de å samtlige hospitalen qvarliggande vid 1861 års slut öfversteg antalet qvarliggande den 31 December 1860 med 53 vid 1862 års slut öfversteg patientantalet den 31 December 1861 med 20 vid 1863 års slut öfversteg patientantalet den 31 December 1862 med 49 vid 1864 års slut öfversteg patientantalet den 31 December 1863 med 56 och att således under fyra år uppkommit en tillökning i antalet qvarliggande patienter af tillsammans ej mindre än 178, hvilket utvisar, att under samma år de sjukes antal å hospitalen i medeltal ökats med 44,5 årligen.
Ett progressivt stigande inom riket af sådana sinnessjuke, som böra blifva föremål för hospitalsvård, måste alltså antagas ega rum; och om äfven framdeles, sedan det icke ringa antalet fånar och eljest oskadliga, ehuru obotliga, sinnessjuke, som, med stöd af äldre föreskrifter, fått för lifstid å hospitalen inlösas och der ännu vistas, med döden afgått, en lifligare omsättning, såmedelst att ett större antal patienter utskrifvas och lemna rum för motsvarande antal sjukvårdbehöfvande sinnessvaga, är att emotse, finner sig dock Serafimer-Ordens-Gillet böra fästa Eders Kongl. Maj:ts nådiga uppmärksamhet å nödvändigheten deraf att
Hospitalsförvaltningen erhåller medel för behörigt vårdande af ett ökadt antal sinnessjuke, hvartill, på sätt i det följande kommer att utvecklas, platser anses kunna å nu be - Bil.
N-.o 7 till Kongl. Maj:ts Nåd.
Trop. N;o 1, omT Statsverket 1865. 57 fintliga hospitalsinrättningar beredas, likväl icke utan kostnader, ehuru dessa jemförelsevis blifva vida mindre, än om nya hospital skulle anläggas.
Beräknas behofvet, tills vidare, efter blott 40 nya sjukplatser hvarje år och en dagkostnad i medeltal för hvarje sjuk af i rundt tal 90 öre, således för hvarje året om upptagen sjukplats till 328 R:dr, kommer, för utredning och underhåll af dessa ytterligare platser, att årligen erfordras 13,120 Rdr, eller, efter afdrag för årsafgifter af 40 patienter, hvilka afgifter icke kunna beräknas högre än till 3,120 Rdr, ett belopp af 10,000 Riksdaler; och om under en period af tre år, stigandet i patient-antalet på enahanda sätt som hittills fortgår, uppstår följaktligen behof af tillskott för hospitalsfonden, under första året af 10,000 Riksdaler, under andra året af 20,000 Riksdaler och under det tredje året af 30,000 Riksdaler, hvilka tillskott fördenskull SerafimerOrdensGillet hemställt måtte hos Rikets Ständer för nästa statsreglerings-period af Eders Kongl.
Maj:ts begäras.
Med föranledande deraf att, af de vid 1864 års slut å hospitalen tillgängliga 1,235 sjukplatser, 1,151 då voro upptagna, hvadan endast 84 platser återstodo att möta innevarande och tvifvelsutan älven följande års stigande behof af hospitalsvård, intilldess det beslutade nya hospitalet vid Göteborg kan blifva färdigt, hvarmed dock ännu några år kommer att dröja, förmäler SerafimerOrdensGillet sig vidare hafva tagit i öfvervägande, huruvida å nuvarande hospital skulle kunna för sjukvården beredas ytterligare utrymme, någorlunda tryggande mot närmaste framtidens kraf; — och af de förslag, som i sådant hänseende förekommit, har OrdensGillet godkänt följande, för hvilka OrdensGillet redogör sålunda: a) Hospitalsdirektionen i Wexiö har underställt öfverstyrelsen ett förslag till utvidgning af Wexiö hospital och fullständigt ordnande af sjukvården derstädes.
Detta förslag har väl, såsom alltför omfattande och till utförande kostbart, icke i dess helhet kunnat af Ordensgillet för närvarande biträdas.
Men samma förslag går jemväl derpå ut, att söka tillvinna den omedelbara sjukvården de lokaler inom stora hospitalshuset, som för närvarande äro upplåtna till boställe åt läkaren, och detta sålunda, att hospitals-läkaren skulle öfvertaga sysslomannens närbelägna bostadslägenheter, hvaremot denne sistnämnde komme att beredas nödig bostad uti en särskild, endast på 400 alnars afstånd från hospitalet befintlig manbyggnad, hvilken, jemte jorden hvarå den är uppförd, tillhör hospitalet och för närvarande är utarrenderad.
Härigenom skulle omkring 30 nya sjukplatser kunna anordnas; Och då kostnaderna för de härtill afsedda lokalernas inredning till sjukrum, samt för anskaffning af inventarier och beklädnad till nämnde antal patienter, äfvensom skälig ansedd ersättning till sysslomannen för flera å bostället af honom verkställda förbättringar m. m., enligt afgifna vederbörliga yttranden, icke äro beräknade högre än till 7,839 R:dr, har, i dessa delar, förslaget synts Ordensgillet böra utföras, derest medel dertill varda anvisade.
I afseende härå anmäler Ordensgillet, att af det anslag, 30,269 R:dr 10 öre, som vid sista riksdag för hvarjehanda byggnadsarbeten vid Wexiö hospital beviljades, ett belopp af omkring 7,400 R:dr, genom förändradt, mindre kostsamt sätt för åstadkommande af en del af de åsyftade arbetena, blifvit statsverket besparadt; i följd hvaraf, derest Eders Kongl. Maj:t finner skäl att, på sätt Ordensgillet äfven begär, hos nästsammanträdande
Ständer äska särskildt anslag för omförmälda utvidgning af sjukvården vid Wexiö hospital, komme, utöfver tillåtelsen att härtill få använda dessa besparade medel, att erfordras ett belopp af endast 439 Riksdaler; — Och då derjemte ifrågavarande hospital är i oundgängligt behof af en åskledare, ett badhus och en apparat för torkning af tvättade kläder, Bih. till B.
Prot. 1865. l:a Sami. l:a A/d. 8 58 Bil.
N:o 1 till Kongl, Majds Nåd.
N;o 1, om Statsverket 1865. för hvilket allt kostnaderna ansetts uppgå till 3,100 Riksdaler, utgör således den särskilda anslagssumma, som Ordensgillet finner vara för Wexiö hospitals bättre och fullständigare ordnande behöflig, i rundt tal tillsammans 3,500 Riksdaler, med rätt derjemte för Öfverstyrelsen att, på sätt berördt är, få öfver nyssnämnda besparade tillgång, vid pass 7,400 Riksdaler, förfoga. b) För patienter af första betalningsklassen finnas för närvarande endast 62 platser, nämligen, vid Wadstena hospital 26, vid Stockholms 24, vid Wexiö 8 och vid Hernösands 4.
Önskvärdt vore, att dessa sjukplatser kunde ökas; Och har, i detta hänseende, Hospitalsdirektionen i Upsala hemställt, att två våningar i stora boningshuset vid Upsala hospital, hvilka nu till större delen innehafvas af Sysslomannen, måtte erhålla förändrad inredning, så att den ena eller öfra våningen kunde upplåtas till sinnessjuke af första klassen och deremot till boställe åt
Sysslomannen användas blott den nedra våningen; i sammanhang hvarmed Direktionen äfven ansett erforderligt att, genom förändring äf en hospitalet tillhörig magasinsbyggnad, bereda utrymme för verkstäder och andra ekonomiska behof.
De härå tillika aflemnade kostnadsförslag jemte ritningar upptaga för inredning af förenämnde lokaler i boningshuset ett belopp af 3,617 R:dr 98 öre och för magasinsbyggnadens ändring 3,272 R:dr 50 öre, eller tillsammans 6,890 Riksdaler 48 öre; Och då dessa förslag synas i alla hänseenden ändamålsenliga, yttrar Serafimer-Ordens-Gillet sig föranlåtet hos Eders Kongl. Maj:t anhålla, det måtte för utförande af samma förslag hos Rikets Ständer begäras anslag af 6,900 Riksdaler. c) Vid Nyköpings hospital har den ena flygeln, afsedd för sjuke, som måste i celler förvaras, befunnits i väsendtliga delar icke vara emot sitt ändamål svarande.
Till hela sin längd genomskuren af en enda trång korridor, på ömse sidor om hvilken cellerna äro belägna, lemnar denna byggnad icke tillfälle att i korridoren låta mindre oroliga patienter af båda könen samtidigt uppehålla sig; och ännu svårare olägenheter uppstå derigenom att flera celler äro förenade inom en dörr och sins emellan skiljda endast genom spjälskrank, så att de sjukes isolering, som med deras hållande i cell afses, alldeles icke vinnes, hvartill kommer, att latrinerne derstädes, i anseende till det olämpliga sätt, hvarpå de finnas inrättade, äro i högsta måtto besvärande.
Sedan SerafimerOrdensGillet låtit genom en arkitekt undersöka förhållandet, har denne uti afgifvet utlåtande, hvilket Hospitalsdirektionen till alla delar biträdt, förklarat, att cellernas usla beskaffenhet gjorde en genomgående ombyggnad af cellflygeln nödvändig, såvida inrättningen skulle blifva för sitt ändamål användbar, och då dervid cellerna måste göras större, men deras antal icke finge förminskas, blefve en tillbyggnad af denna flygel jemväl oundgänglig.
Kostnaderna härför, äfvensom för apparater till ett badrum i nämnde flygel samt hägnad kring gårdarna för stormande patienter, äro af samma arkitekt uträknade till 14,000 R:dr, hvartill kommer fordrad ersättning med 450 R:dr för ett enskild person tillhörigt hus, hvars undanrödjande blir af cellflygelns utvidgning påkalladt; Och har ÖfverIntendents-embetet, enligt afgifvet yttrande, emot kostnadsförslaget och de till grund derför uppgjorda ritningar icke haft något att anmärka.
— På grund häraf och då Nyköpings hospital derjemte är i stort behof icke allenast af en portvaktarestuga, hvaraf hospitalet hittills är i saknad, utan äfven af likaledes för närvarande saknadt jordutrymme till patienternas sysselsättande med arbeten utom hus, samt kostnaden för vaktstugan blifvit af sakkunnig person uppskattad till närmare 2,400 R:dr, och anledning jemväl är att, mot en ersättning af omkring 3,150 R:dr, hospitalet skulle kunna förvärfva en till hospitalets område gränsande jordlott af vid pass 221 qvadratrefvar, anhåller Ordensgillet, det Eders Kongl. Maj:t nådigst måtte behjerta äf - Bil.
N:o 7 till Kongl. Majtts Nåd.
PrOp. N:o 1, om Statsverket 1865.
59 ven de sålunda för Nyköpings hospital förefunna behof medelst framställning om statsanslag för deras afhjelpande till sammanlagdt belopp af 20,000 Riksdaler. d) I öfrigt och alldenstund vid utförandet af de sistlidne riksdag beslutade byggnader vid Wisby hospital, hvartill då anslogs ett belopp af 13,221 R:dr 85 öre, det visat sig nödvändigt, såsom väsendtligen bidragande till ordningens upprätthållande inom inrättningen, att jemväl för detta hospital erhålla en portvaktarestuga, finner, vid sådant förhållande och enär berörda anslag synas kunna, till följd af billiga entreprenadanbud, lemna ett öfverskott af omkring 2,700 Riksdaler, SerafimerOrdens-Cillet sig föranlåtet i underdånighet hemställa, att hos Rikets Ständer måtte utverkas bemyndigande för Öfverstyrelsen att för en vaktstuga vid Wisby hospital få använda detta öfverskott.
Uti särskildt infordradt och den 24 nästlidne Juli afgifvet utlåtande öfver Rikets Ständers ofvanomförmälda begäran om undersökning, huruvida för det växande antalet sinnessjuke ytterligare ett nytt hospital eller endast utvidgning af de redan befintliga vore af nöden, har derjemte SerafimerOrdensGillet, — med åberopande af den öfvertygelse Ordensgillet i dess nyss anmälda underdåniga skrifvelse rörande hospitalsväsendets lörhandenvarande behof uttalat i fråga om sättet för åstadkommande af en mera utsträckt hospitalsvård, eller att, så länge det växande behofvet af dylik sjukvård kunde någorlunda tillgodoses genom utvidgning, inom vissa i sakens egen natur liggande gränser, af nuvarande hospital, sådant vore både lämpligare och isynnerhet vida mindre kostsamt, än att bygga och underhålla nya sådana inrättningar, i enlighet hvarmed ock
Ordensgillet sett sig föranlåtet göra framställning om utvidgning af Wexiö och Upsala hospital, — underdånigst yttrat, att, om sistberörda framställning vinner bifall, skola, med inberäkning af de 40 nya platser, som derigenom vinnas, äfvensom af 25 nya sjukplatser, som äro under inredning å Stockholms hospital, vid rikets nu befintliga hospitalsinrättningar inom ganska kort tid kunna emottagas omkring 1,315 sinnessjuke, och derefter ytterligare vid pass 90, så snart det beslutade nya hospitalet vid Göteborg hinner fullbordas och inredas, hvarförutom, förmedelst efterhand inträdande afgång af det icke ringa antal oskadliga sinnessjuke, som, ehuru obotliga, likväl på grund af äldre föreskrifter fått för lifstid å hospitalen inlösas, en lifligare omsättning af hospitalspatienter, efter hvad Ordensgillet äfven antydt, tillika skall blifva att emotse; vid hvilket förhållande och enär, beträffande särskildt de, såsom framför andra i afseende på tillfälle till hospitalsvård för sina sjuke vanlottade, i Rikets Ständers skrifvelse omförmälda provinserna Wermland, Dalarne och Nerike, förekomme, att den alltjemt fortgående förbättringen i kommunikationsanstalter gör förflyttning af sjuke från dessa provinser till någotdera af de närmast belägna hospitalen vid Göteborg, Stockholm, Upsala eller Hernösand icke synnerligen svårare eller kostsammare än om deras förflyttning verkställes från en till annan af samma provinser, Ordensgillet ock finner grundade skäl för närvarande saknas att på allmän bekostnad uppföra ännu ett nytt centralhospital, eller att, för beredande af ökade tillfällen till sjukvård för sinnessvaga, vidtaga andra åtgärder än dem Ordensgillet i sin underdåniga skrifvelse angående hospitalsvårdens förhandenvarande behof föreslagit.
Genom den framställning om hospitalsvårdens förhandenvarande behof, jag i det föregående med ledning af SerafimerOrdensGillets underdåniga skrifvelse i ämnet lemnat, synes nödvändigheten af de för Hospitalsväsendet samt en förbättrad och utvidgad Hospitalsvård begärda anslagen vara tillfyllest ådagalagd, och finner jag mig deri ega giltig anledning att i underdånighet hemställa, det Eders Kongl. 60 Bil.
N:o 1, om Statsverket 1865. jemte särskildt förklarande att Eders Kongl. Maj:t, i betraktande af de utaf OrdensGillet med afseende på utrymmet vid Statens anstalter för sinnessjuka anförda förhållanden, finner uppförande af ytterligare ett nytt hospital för beredande af ökade tillfällen till sjukvård för sinnessvaga för närvarande icke vara af nöden, i nåder täcktes af Rikets Ständer, till Hospitals-fondens förstärkning, för ett år äska: dels ett förhöjdt kreditiv af R:dr 90,000 dels ock, för utredning och underhåll af det stigande antalet sjukplatser, ett tillskott af 10,000; äfvensom att Eders Kongl. Majit i nåder täcktes föreslå Rikets Ständer att, till betäckande af en i Hospitals-fonden uppkommen brist,;bevilja ett anslag af R:dr 50,000; samt att för Hospitalerna i Wexiö, Upsala och Nyköping, till ofvanuppgifna mål, anvisa följande belopp: för Wexiö Hospital R:dr 3,500; med rättighet för HospitalsÖfverstyrelsen att derjemte för Hospitalet, på sätt hegardt blifvit, få använda öfverskottet, omkring 7,400 R: dr, å det vid nästlidne riksdag för ifrågavarande Hospital beviljade byggnadsanslag; för Upsala Hospital R:dr 6,900; för Nyköpings Hospital, efter det begärda beloppets fördelning på två år. för första året R:dr 10,000; och att tillika, enligt gjord begäran, medgifva HospitalsÖfverstyrelsen att, för uppförande af en portvakts-stuga vid Hospitalet i Wisby, få förfoga öfver besparingen, omkring 2,700 R:dr, å ett vid sistförflutna riksmöte för samma Hospital beviljadt anslag. 18:o Medelst underdånig skrifvelse den 25 nästlidne Juli har Witterhets- Historie och Antiquitets-Akademien redogjort för användandet af de medel, som vid närmast föregående riksdag blifvit åt Akademien anvisade, och på samma gång underdånigst framställt behofvet dels af fortfarande anslag för fullföljandet af redan började vetenskapliga företag, dels af medel för anordningar, som blifva en nödvändig följd af de under Akademiens vård ställda samlingarnes flyttning till det nya museet.
Anslag till af- Beträffande det anslag af 2,000 R:dr till aflöning åt en Antiquitetsintendent isning och re- och 1,000 R:dr till hans resekostnader och expenser hvilket Rikets Ständer vid 1860 sekostnader för års riksdag anvisade att årligen utgå under då instundande statsregleringsperiod, ^Intendent tS~ oc^ h^ket anslag vid sistförflutna riksdag förnyades för åren 1864—1866 med den ändring att beloppet till expenser höjdes till 1,500 R:dr R:mt, har Akademien förmält, att sedan hon, på grund af Eders Kongl.
Maj:ts den 29 December 1860 nå digst lemnade uppdrag, den 4 Juni 1861 till Antiquitets-Intendent under tre år antagit och förordnat Adjunkten vid Wisby högre Elementar-Läröverk P. A.
Säve, hvilket förordnande förnyats den 12 Januari 1864, hade Säve årligen företagit resor, hufvudsakligen i Östergötland, Westergötland och på Gotland samt om sina iakttagelser och åtgöranden under dessa resor afgifvit utförliga, med talrika teckningar upplysta årsberättelser, hvilkas utmärkta värde Akademien haft tillfälle uti afgifna underdåniga skrifvelser inför Eders Kongl. Majit vitsorda, ej mindre än det nit Antiquitetsintendenten derjemte under sina resor ådagalagt, att genom framställnin - Bil.
N:o 1, om Statsverket 1865. 61 gar hos vederbörande tjenstemän, presterskap och folkskolelärare samt upplysningar, råd och varningar, meddelade åt jordegarne, väcka uppmärksamhet på fornlemningarnes värde, lifva omsorgen att dem vårda och sålunda på öfvertygelsens väg motarbeta det förstöringsbegär, som ensamt genom lagbud icke kan hämmas.
Ännu återstode dock vidsträckta delar af fäderneslandet att för samma ändamål genomforska, och nödigt vore dessutom, att redan undersökta orter tidtals finge emottaga förnyade besök af Antiquitetsintendenten, så framt det önskade målet skall vinnas.
Härtill hade
Akademien i förut gjorda underdåniga framställningar ansett minst tvenne personer vara behöflige.
Men då Eders Kongl. Majit och Rikets Ständer vid de två sistförflutna riksdagarne icke funnit skäl att anvisa medel för mera än en sådan tjensteman, har Akademien trott sig vid detta tillfälle böra inskränka sig till underdånig hemställan om nådig proposition till Rikets Ständer att förnya det vid sista riksmötet beviljade anslaget för en Antiquitets-Intendent, nemligen till årligt arvode 2,000 R:dr och till expenser 1,500 R:dr R:mt.
Efter det ett anslag af 1,500 R:dr R:mt blifvit vid de tre sednast förflutna
Anslag för riksdagarna anvisadt för uppsökande och aftecknande af runstenar samt dessa teck- uppsökande ningars utgifvande, och Eders Kongl. Majit, i öfverensstämmelse med Akademiens °ch aftecknanunderdåniga tillstyrkande, behagat lemna dessa medel åt fornforskaren Richard
Dybeck, lumT^essa’’ jemte ett årligt understöd af statsanslaget till resestipendier samt läroböckers och ttck„ingars utlärda verks utgifvande, hade denne flitige forskare derigenom blifvit satt i tillfälle gifvande. att, företrädesvis inom provinserna kring Mälaren, uppsöka och beskrifva fornlemningar, bland hvilka åtskilliga, när sådant varit behöfligt och möjligt, af honom blifvit iståndsatte mot särskildt beviljad kostnadsersättning af Akademiens medel.
Främst hade han egnat sin uppmärksamhet åt de besökta orternas runmonumenter, bland hvilka många förut oanmärkta blifvit af honom uppsökta och aftecknade, andra af äldre forskare beskrifna och afritade blifvit underkastade ny, behöflig granskning; och hade Dybeck om dessa resor och undersökningar årligen afgifvit berättelse till Akademien, hvarjemte han hvarje år till Akademien inlemnat förteckningar öfver fornlemningarna i 10—12 socknar, samt från trycket utgifvit ett häfte »Runurkunder“, innehållande omkring femtio runstensteckningar jemte text, af hvilket arbete 50 exemplar lemnats till Eders Kongl.
Då emedlertid hvad sålunda af Dybeck blifvit närmare undersökt och i tryck allmängjordt omfattade blott en jemnförelsevis ringa del af landets talrika, i mer än ett hänseende värdefulla runminnesmärken, har, på det dessa forskningar måtte kunna oafbrutet fortsättas, Akademien underdånigst anhållit, att nådig proposition om fortfarande anslag) af 1,500 R:dr årligen för ifrågavarande ändamål måtte af Eders Kongl.
Majit till Rikets Ständer aflåtas.
Vidkommande anslag till upprättande af förteckningar och beskrifningar öfver ^m\ag till Fäderneslandets fornlemningar, har Akakademien anfört, hurusom vid flera tillfällen upprättande a) såväl Rikets Ständer som Akademien uttalat behofvet att erhålla, såvidt möjligt, förteckningar fullständiga sådana förteckningar och beskrifningar, på det derigenom måtte blifva möj- ocfl beskrifmnligt att särskilja, hvilka biana dessa fornlemningar egde den märkvärdighet, att de 'Jälrne. ilandets ovilkorligen borde åt kommande tider bevaras, och, å andra sidan, hvilka vore af fornlemningar. den beskaffenhet att deras undanrödjande på gällande skäl kunde medgifvas; att dessutom uppenbart vore, det dylika med noggrannhet och sakkunskap upprättade förteckningar skulle åt häfdeforskaren lemna högst vigtiga upplysningar rörande de olika folkstammar, sorn i äldre tid bebott vårt land, och deras utbredning inom detsamma; att det anslag af 2,000 R:dr årligen, som Rikets Ständer vid sistlidne Riksdag för detta ändamål beviljat, utgått först från och med 1864, under hvilket år 62 Bil.
Akademien häraf utbetalt 1,750 R:dr åt dels i landsorterna bildade fornminnesföreningar, dels enskilda forskare, som af Akademien blifvit utsända; att värdefulla förteckningar och beskrifningar redan inkommit från Nerike, Gestrikland, Skåne och Halland, hvaremellertid andra, som under året ej..hunnit fullbordas, vore att förvänta från Helsingland äfvensom från vissa trakter i Östergötland och Westergötland; samt att under innevarande år nästan hela anslaget blifvit utbetaldt eller anvisadt till fortsättande af dylika förteckningar inom de ofvannämnda landskapen och i östra delen af Södermanland.
Ehuru den korta tid, hvarunder detta anslag utgått, icke ännu medgåfve att framlägga mera omfattande resultat, har likväl, då saken vore af fullt erkänd vigt, Akademien underdånigst hemställt, det Eders Kongl. Majit täcktes föreslå Rikets Ständer, att ifrågavarande årliga anslag jemväl för instundande statsregleringsperiod förlänga.
Anslag till tit- Genom det anslag af 6,000 R:dr R:mt, som Rikets Ständer vid 1858 års ^lan‘% % Resdag, för en gång, anvisade till utgifvande af planschverk öfver fornsaker och öfverfornm- an(lra historiska märkvärdigheter i Statens Historiska Museum samt Svenska Sigill ber och andra från Medeltiden blef Akademien satt i tillfälle att bekosta utgifvandet af det år historiska 1862 utkomna planschverket “Svenska Sigiller från Medeltiden a lista häftet, 26 plan»tärkvdrdig- 0}ier med text in folio, upptagande teckningar och beskrifningar af de Svenska Sigill, som finnas i behåll från äldsta tider intill slutet af 1200-talet.
Samma anslagsbelopp beviljades, äfvenledes för en gång, vid sistförflutna Riksdag; och med användande deraf och en liten behållning från det föregående anslaget fortsättes ifrågavarande
Sigillarbete efter samma plan som förut, men i konstnärligt hänseende mera tillfredsställande.
Sexton planscher vore redan graverade, och Akademien hade anledning förmoda, att de anslagna medlen skulle blifva tillräckliga att låta arbetet fortgå till midten af 14:de århundradet, således lika långt som handlingarne blifvit ryckta i Svenskt Diplomatarium, hvilken urkundsamling först då kunde anses lemna forskaren fullständiga upplysningar, när honom bereddes tillfälle att vid sidan af handlingarna granska de Sigill, som varit originaldokumenterna underhängda och utgjorde en borgen lör deras trovärdighet.