Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Syn- nerligen käcka och lustiga äro fröken Ohlsson och fru Lambert som ett par tjufpojkar till skol- elever och medlemmarna af den kvinnliga pen- sionen » Oskuldens lustgård » äro samtliga inta- gande täcka.
Hr J. Hagman och fru M. Bergström bilda ett drastiskt par som de resp. skolornas ej alltför respektingivande ledare.
Några större vokala fordringar får man visserligen ej ställa K.
J uvelerare ANDERSON 1 Jakotostorgf 1.
331 på utförandet — samtliga de uppträdande kunna som sångare närmast betraktas som dilettanter — men genom det dramatiska utförandet blåser en fläkt af godt humör, som åtminstone på pre- mieren tog publiken med sig.
blå.
Det var så poetiskt att så där helt för- sjunka i naturens beskådande.
Guldglänsande bin flögo under söfvande surr fram och tillbaka, och syrendoften var väl stark.
Detta i förening gjorde, att lilla Elsa, trots både poesi och romantik, vardt tung i hufvudet.
Hen- Aulinska kvartetten gifver sin första soaré för nes nyktra natur var inte tillfredsställd med bara innevarande säsong instundande måndag den 18 drömmar — inte vakna drömmar åtminstone — dennes, hvarvid en stråkkvartett af Borodin och därför hände det att hon nickade till, så att (f. f.
), en pianokvintett af Brahms och en lenonhatten sjönk i pannan och den tjocka, ljusa stråkkvartett af Haydn komma att utföras.
De hårflätan tog ett litet hopp.
följande soaréernas program äro likaledes om- Matty såg förvånad på henne.
Var det hennes växlande och väl valda.
Tredje soarén varder en Beethoven-niton och den fjärde en svensk afton.
lilla Elsa, som kunde somna en sådan stund?
Stackars lilla yrvakna Elsa läste denna tanke allt för väl i sin väns mörkhyade, bleka ansikte.
* » Det var så grujligt hett i den här hiskliga värmen, » sade hon urskuldande, mera röd än vanligt.
Matty hade någonting hårdt » om prosaiska naturer utan sinne och känsla » på tungan, men finnas ännu att tillgå å Iduns expedition af så kom hon lyckligtvis ihåg sagan om prinsessan Törnros som sof, verkligen sof.
Därför log hon beskyddande och tryckte en lätt kyss på Elsas för innevarande år.
röda, mjuka läppar.
» Du är min lilla Törnros, och jag är prinsen i postanvisning erhållas alla de under året ut- komna numren, äfvensom de återstående till årets som väcker dig, » hviskade hon lågt, alldeles så som den riktige prinsen utan tvifvel hviskat till slut.
den riktiga Törnros.
Elsa blef förtjust.
* » Om du hade varit en herre, Matty, hade du då friat till mig, » frågade hon ifrigt.
Matty funderade ett ögonblick.
Dylika saker lämpa sig ej för ett hastigt åt- görande, som hvar och en bör inse.
Men inte heller var det fullödig poesi att vänta och besinna Skiss af Jenny Hallin.
sig länge, och därför fattade Matty tämligen raskt sitt beslut.
lsa och Matty voro vänner — hjärtevänner » O ja, visst, du min lilla skära rosenknopp, » för lifvet.
hviskade hon och lade ömt väninnans finhylta Matty var femton år och gick i sjätte klassen,.
hufvud mot sin späda axel.
» O, Matty, Matty — det kan du väl aldrig mena!
Elsa var fjorton och gick i femte.
Elsa var trind och rödblommig, praktiskt an- Jag som är så dum, » ropade Elsa förtjust och lagd och alldeles utan sinne för sådana teoretiska tog ett försvarligt tag om väninnans slanka midja.
oresonligheter som att konjugera verb och räkna Matty var fullkomligt inne i sin älskareroll.
regula de tri.
Men hederlig var hon — genom- » Hvad skall kvinnor med så mycket förstånd hederlig — det visste Matty, och därför höll hon till då, » sade hon därför med öfverlägsen be- af henne och kallade henne sin » trogna lilla skyddaremin.
gurka » och andra trefliga saker.
Elsa såg upp, och hennes runda ögon sågo så För att deras vänskap ej skulle bli allt för förvånade ut som möjligt.
» Nej, Elsa-lill, jag är säker på att du blefve enformig och lugn, anförtrodde Matty sin vän allt emellanåt den vilda sorg, hon kände i sitt den raraste lilla hustru, som finnes i hela vida bröst, därför att de icke lefde under riddartiden.
världen, » fortsatte Matty allvarligt, » de lärda, Då kunde hon ju åtminstone ha hläclt ut sig till docerande damerna bara skrämma bort en, bru- trubadur — och hvems ödmjuka beundrare hon kar fabror Matte säga. » sedan skulle ha varit, det var solklart!
Nu var Nu hejdade hon sig plötsligt, och en mörk det inte lönt att försöka.
Till yttermera visso blodvåg for för ett ögonblick öfver hennes an- låg Elsas rum inåt gården, en på alla sidor kring- sikte och kvarlämnade en varm, rödaktig skift- byggd gård till på köpet, så att en trubadur hade ning.
aldrig den ringaste utsikt att göra sig hörd, om Då hon anförde farbror Mattes yttrande, erin- han begynte sina smäktande sånger.
Af rosen- rade hon sig också plötsligt, hvem detta gällde.
häcken och de mystiska nischerna och sådant, Hon hade, ända sen hon var liten, varit en som oundgängligen hör till trubaduridyllerna, riktig läsvurm Hennes mor beskärmade sig där- syntes inte ens en rök på Elsas gård.
öfver, men hon var på samma gång litet stolt Elsa insåg också på andra goda grunder, att öfver dotterns vetgirighet och fattningsgåfva.
en sådan dröm aldrig kunde genomföras i verk- Men farbror Matte, han hade ett annat kvinno- ligheten.
Matty kunde inte gå uppför linorna i ideal han.
När nu flickan i alla fall hette efter gymnastiken, ty då hissnade hon och bleknade honom, så skulle hon väl inte heller bara likna honom till namnet, tyckte han, och därför läste och allt möjligt.
Huru i all världen skulle hon då kunna klättra han flitigt upp för både mor och dotter, hurudan öfver hustaken, då det nu inte ens var nog med » en verklig kvinna » bör vara.
ett plank?
Matty spjärnade emot hans ideal med båda Elsas beundran för Matty hade för öfrigt inga händer och fötter.
gränser.
Hon hade ju själf med egna ögon sett, Äsch — det var nu någonting det att se blyg att Matty utan den ringaste ansträngning skrif- ut och stå i spiseln och laga mat!
vit vers i hennes minnesbok — en riktigt stilig Nej, läkare skulle hon bli, och hon skulle visst vers t. o. m.l inte svimma, när hon fick se blod.
Nu var det i alla fall lustigt — det insåg hon » Förgät ej mig, själf — att hon suttit och pratat så där tokigt jag älskar dig! » om kvinnans förstånd till Elsa.
Hon kände sig alldeles vimmelkantig, men det löjliga i situatio- stod det där i sneda rader.
Elsa förklarade också med öfvertygelsens hela nen slog henne och hon brast i skratt.
värmg, att » om hon bråkat sin fattiga hjärna till Elsa hade ej kunnat följa Mattys tankegång, domedags otta, så hade hon ändå aldrig fått ihop men instämde hjärtligt i munterheten.
Hon be- något — åtminstone inte något så där romantiskt. » gärde inte bättre än att få skratta riktigt friskt och ohäjdadt åt något eller intet, den lilla Elsa.
Och romantiskt skulle det vara!
Inte bråkade hon heller sin hjärna med att fun- Hvad vore lifvet utan romantik?
För romantiken svärmade de bägge — öfver- dera ut orsaken till Mattys löje.
dådigt, dödligt!
Det var för dem något ofattligt, Matty kände sig likväl skyidig att gifva skäl hemlighetsfullt, sammanfattningen af allt det därför.
tjusningsfulla i lifvets dunkla öden.
Matty höjde » Här sitter jag och talar om hurudan hustru sina stora mörka ögon svärmiskt mot himla- du skall bli, och så har jag aldrig frågat dig en hvalfvet och Elsa lät sina lugna, nyktra, grå gång, om du ville ha mig, ifall du förstår, » ögon vandra samma väg.
och så tänkte och sade hon och gjorde en liten komisk grimas, drömde de — men hvad de tänkte och drömde, i det hon sköt sin bredbrättiga halmhatt åt visste de inte så noga själfva.
nacken till.
En dag sutto de med armarna om hvarandra » Ja visst, ja visst, » tyckte Elsa och log bredt, i en syrenberså.
så att nästan alla hennes jämna hvita tänder Under tystnad skådade de oafbrutet mellan de blefvo synliga, » det är nog som moster Ebba tunga, doftande blomklasarna efter himmelens säger, att alla karlar äro inbilska och utan vidare Några öfverblifna exemplar BARNGÅRDEROBEfl f lickvänskap.
E Kingar, Broscher, Armband, Kedjearmband, I3ref besvaras Kedjor, Nålar, omgående.
IDUN 332 tro, att alla flickor — hvarenda en — hux flux bli betagna i dem.
iVten jag, jag är betagen i dig, jag, antingen du nu är herre eller flicka. » Matty fick ett helt regn af kyssar.
» Du Elsa, du, vi ska hålla ihop hela lifvet igenom, du, och aldrig i tidernas tid tycka om någon annan.
Inte om någon friar till oss en gång — du förstår! » Jo, Elsa förstod godt.
Aldrig i tidernas tid tycka om någon annan, var det ja — hvem skulle väl också kunna gå upp emot Matty?
Solen sken på syrenblommor och flickdrömmar.
Dofterna från lavendel, isop, löfkoja och syren blandade sig med hvarandra till något obestäm- bart, söfvande, alldeles likt ungt folks olikartade, ljufva, outredda känslor.
Elsa och Matty sutto en lång stund tysta och högtidliga kvar i bersån, och när de med en öm omfamning skildes åt, låg ännu stundens allvar öfver dem.
Veckan därpå kom en släkting till Mattys mor dit för att någon tid vara tillsammans med sina släktingar.
Han hade med sig en femton- årig son och en sjuttonårig dotter.
Den unga fröken skulle bo tillsammans med Matty, under det att hennes far och bror höllo hus hos allas farbror Matte.
Inez var ett » vådligt stiligt » namn i Mattys tycke, och » stilig » fann hon också sin unga an- förvant, som bar det.
Det dröjde inte många dagar, förrän Inez var den personifierade full- komligheten själf i hennes ögon.
Intressantare samtal än det hon förde, hade Matty aldrig hört.
Och så ofantligt lärorikt sedan!
Inez hade den sisla vintern varit med ganska mycket, och som tion såg bra ut och var en förmögen pappas dotter, hade hon blifvit firad och eftersökt.
Därför rörde sig hennes samtal mest omkring baltoaletter och kavaljerer.
Sådant var helt och hållet nytt för lilla Matty.
Därför lyssnade hon i andlös spänning, och hennes ögon tindrade klarare än balsalarnas ljus.
Inez njöt af denna uppmärksamhet, som var större och allvarligare än någon, som förr kommit henne till del, och berättade oförtrutet om sig själf, sina vänner och sina vänners vänner.
Och Mattys bleka kinder glödde.
Inte därför att hon själf ville ha varit med på festerna eller att hon ens trodde sig hafva fått något nöje där, nej, det var berättelserna i och för sig, som fängslade henne.
Härunder blef lilla Elsa bortglömd.
Matty höll af henne som förr — naturligtvis!
— men hade ingen tid öfrig för henne.
En vacker eftermiddag kom Elsa för att hämta sin vän ut till en promenad.
Matty bad Inez följa med, men denna försäk- rade på sitt godmodiga sätt, att hon aldrig pro- menerade numera med småflickor.
Inez var så vänlig och gladlynt, att Matty alls inte kunde bli stött på henne, men hennes ögon öppnades, så att hon såg, att Elsa var bra liten och hade riktigt kort kjol.
Detta hade aldrig Matty reflek- terat öfver förut.
Följden häraf blef, att Elsa efter vänliga in- bjudningar att stanna kvar fick gå ensam, då hon alltjämt hade lust för promenaden.
Men Elsa hade ingen lust därför, hon ville bara, bara träffa Matty ensam.
Stilla och undergifvet smög hon med sänkt hufvud och nedfällda ögonlock nedför gatan, som ledde ut ur staden och ut på den dam- miga landsvägen.
Nej, ingen syntes, som hon kände.
Hon gick ett stycke ut på den kala, brända slätten, kastade sig ner bland de solstekta backtimjamstufvorna och lät de länge återhållna tårarna få fritt lopp.
» Det kan aldrig, aldrig bli som förr — nej, aldrig, aldrig mer, » snyftade hon högt.
Inte anklagade hon Matty, inte.
Det var ju helt naturligt, att hon skulle tycka mera om den främmande flickan, som var stor och såg bra ut.
Men det var så tungt, så tungt. '!
Gråtande borrade hon ansiktet ned i den dof- tande mullen, som endast obetydligt täcktes af de blekröda timjamsblommorna.
Stackars lilla Elsa, hon kände väl instinktlikt, att den enda trogna vännen i världen är den jord, ur hvars sköte människobarnen utgått, och till hvars famn de till sist återvända!
4, 5, 6, 7
2, 1
1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9
En familjetidninff sådan som Idun, spridd och läst i de vidaste kretsar öfver hela lan- det, måste ovillkorligen vara det allra lämpligaste och närmast till hands liggande organet för alla tillkännagifvanden om födde, förlofvade, vigde och döde.
Under rubriken » Familj ' emeddelanäen * ha vi där- för anslagit en bestämd plats på andra sidan i vår annonsbilaga för dylika annonser och för dem fast- ställt ett pris, som rätt mycket understiger vårt annars beräknade annonspris eller för födelse- annons kr.
2: — och för dödsannons in orn ram kr.
Anna H e d i n; upptäcktsresanden d:r Sven Hedins m o - d e r; a f L.
&lt;-Med p o r t r ä t t.)
— I r j ä n a r i n n e f r å g a n: D å t j ä n a r i n n e s t r e j k e n k o m m e r; a f E K.
— M a r t y r e r; h u m o - r e s k af Nonny Lundberg.
— D u!
eller n å g o t att f u n d e r a p å; af Mari Mihi.
— V i s o r; a f Albert Eriksson.
Inbjudningen till ny pristman dk omslagets 3: dje sida.
1.a haft.
DAGNY l TIDSKRIFT FOR SOCIALA OCH LITTERARA INTRESSEN dmalui EirRl8tecEt, Amalia Liudegieli j- Lotten Dnlilgien, En blick inom %S~: I helii for s~ukskoterskor Anna Knutson, N,u Ella stal en bloiiim~ Wdiy U~~pshmli, En kviulig advokat Litteratur A D, Veioliic; ~ och diglo nnclin diktei af Charlotte Lindholm - L D-n, Min hustius dagbok, ntgifven af Elis - L D-n Med soidm Shssei och norellettei af Rnst Roest M C, ILbi iiksdagen, Meddelanden fran Fredrika-Bremer-Forbundet Hrai jehanda i Kvinuofilgnn
JOHN HOLAII: BIiOE#, Nodenffi för Damkappor, Peisverk för Pelska ppor med dai till paswide oj rertpm Till Fredrika-Brenier-Förbundet insanl periodisk litteratur, Sordisk tadskrift, 1891, n r ' i, 8 - Svensk tid~hift, 1891, ii 1 14-17 - Tid&amp; .. ift ior kr~stlig tio o ~ l i ~rlldrim2, l: +L n i b.
- Teosofisk tidskrift, 1891, u r H - f;, # * ~tiiic Im htwiilct, istit, 11 r (1 - Orii och blld, 1892, ii r 1 - i ' ednptqisk tid~Iiiiit.
l H c) l, zt I 11, 12 - Svensk lararetidmnq, l W i, ii i 47 -- 5-2.
It492 is-r 1 - 3 - Ve2 dandi, 1891, n I 1-6 - Slo~ciiind~rvisninqsblartet, I NI., n i 10-12 -- ffelsovcmiieii, 1891, n i 29, 14 - Jordrmoderit, 1891, n r 12 - &amp; edlighetsaauaen, 1891, u 1; I - b - T I ~ H ior I.
~ frid- ~ ghdsodlare, 1892, n r 1 - Xya bohhaiidelst~diungen, 1891, ii r 47 - 52, 1892, u r 1, 2.
- Svensk l~okli; iiidt.lsticlnii~q, 1891, n r 47-52; 1892, n r 1-4 - Svensk iniisiktii1i; ing.
lrJ91, n r It#, 20, 1892, n r 1, 2 - Mun, 1891, iir 44-52, I %Ci2, it r 1-i - Tmuea.
2892, n r 1 - Pinsk t~dskilft, l W l.
u r .i 6,, l.H %?, n,i l -- Hemmet och samhallet, 1891, ii r I l, l.)
- Koti ja Yht&amp;sknnta, 1892, n r I - Xylmae, 1891, n i 13-18 - Kvad vi d, lW1, ii P 47-42, 1898, n r 1-4 - Kviudaii og Sanifuudct, 18t) l, ii s 12 - The englislinroman ' s review, 1892, ii r l - Xhc wnmm ' s juni- nal, 1891, lir 45-52, 1892, II r 1, 5 ' -- Dentsche Hansfrauenzer- tung, 1891, n r 47-52, 1892, n I 1 1 23, 24, 1892, n r l, 2 - FraneiibeLuf, Lehrenn, 1891, n r 5, 6, 8 - Le clioit -- Till Fredrika-Bremer-Förbundel insanda bö6kéi; Akdefniska bokhmiielii, Upsidit: J A Zundell, St!
k i s t a - dom odi kultmr i srd ined hvarandia dm R. Bladel &amp; C: o: E I; ptr~q7 /, S \, &gt;tt prt Iivitt.
-- .T~I~I~JO, stora elefanten - Sommardngai ho5 minior - ililder iir c h l+ ' rd- saiBes lif - Ldla Rudhattdii blb.
Bonnier: Stiidentfo~eirinc~ii Terd,iiidts sii18ukt iitei1, 3.3 - 37 - C Bzsfedt, P i fnmkuingsfaid - A KlzttcXuulstrot~~, Tie mina- deis dag - Carl Bladr, (lustaf l v a w och haiii ~rirntiil,i - - - 7i G ' '
Leijolzsköld Oxe~zsf ' ie~na, Konungens kapare.
C: v. Ifofsten, Hos Tant Klara.
Z. Topelhs, Läsning för barn, 7: de boken.
M. Alcott, Di jag var liten.
- !E.
Wahldlz, Guld och gröna skogar.
- Onkel Adams Linnea.
- Lekkainrateii, .7: de och 8: de boken.
- Snö- flingan.
- M. Roos, Genom skiigg~or.
- Min Iiiistrus dagbok, iitgif- ven af Elis.
J. Ekström: Lärokurs i linearritning för folkiindervisnings- anstalter.
Eiiwall &amp; Kull,.
Malinö: A. Taube, Var holländska färd.
E ' ritzes k. Iiofboklintidel: G.
A. Hmty, E n duk.tig pojke.
- S. Coolidge, Katy i lieinmet.
T. Meade, Bråkigt herrskap.
H. Geber: J.
R. HzctcAihson!
Harry HuiigerFord.
- S. Hzctz- ler, Unga hjertaii.
- S. Tytler, Farfars testamente.
- Glimtar ur sagouerlden.
Z. Hteggströin: Nornan 1892.
- En siddaresaga.
Fr. Hellberg: S. Lagerlöf, Gösta Berlings saga.
- .4ve, Solsken.
Hiertas bokförlag: E.
Fries, Märkvärdiga ltvinnor, ser.
2, 11.
- Ella, Den kunniga ldkkainraten.
A. Huldbergs bokförlags-nktiebolug ': L. Hting7zof, I löf- sprickiiingeii.
J. Rosenius, Ur svenska folkets häfder.
AL, Jolinson: Från Serbieii och Montenegro.
- G. A.imard, o Stenlijertr~.
- M. Lartglet, Bilder ur djurens verld.
- Tre sin&amp; oc2Jrgds- niönster och deras öden.
H. Kiiiberg: IL.
J. Forssell, Kortfattad lärobok i botanik.
A. V. Lundliolin: A.
O. E., Sineden i Bonifaciegränd.
- Pawsy, Ester Ried ' sofvande och vaken.
- 2 %.
Saldem, Mar- garetaboken.
A. Moiithi: ~vart ' erintistarns beriittelse.
A. Nordstedt 62; Söner: T. Code, Klöfverbladet.
Me- ' l a d e r, ~ H h r d t bidevind s, 2: dra uppl. '
- Srn~gglarne.
- Stanley och Emiii.
- A. Ilerfstedt, Glädjens blomster in.
berättelser.
- H..
Andersolz, Rolfs sommarferier.
- L. Budde; Dödens gudson.
Fr. Skoglund: E. Wenström och 0.
Jeurling, Svenska sprakets ordförråd eller 80,000 inhemska och främmande ord och namn.
- Odygd om igen.
- Sveiiskarnes deltagande i trettiokriga kriget.
Svensk Liharetidnings redaktion: Jiiltomten.
Fredrika-Bremer-Förbundets hemstudier, Ledning för hemstudier inom olika ämnen lämnas af Fre- drika-Bremeflörbundet.
Ledningen innefattar: 1) AlZ91zGn11za r å d eller a n v i s n i ~ g a r rörande litteratur, afgift 1 kr.
2) StudiepZa~~z ......................................................... 5 D 3) R å d oeh fortsatt Zechziny, hvarvid lärjungen liar rätt a t t hvar fjortonde dag insända en skriftlig iipp- sats och förfrågningar.
Afgift för halfhr för hvarje amne ................. 15 r Närmare upplysningar meddelas genom FredriI~a~B~emer- Förbundets byrh.
Stockholms Plymfabrik rekommenderar sitt vii1 sorterade lager af garnityr i alla fiirger och bredder, från 15 till 4 kr.
meterii.
Bigretter och si~i&amp;plyiier till likret.
Ainazoiier, svarta och kulörta, af biista kvalitéer och till bil- ligaste priser.
Gamla plymer och garnityr renoveras, färgas och krii- sils efter fransk metod.
Rha plymer beredas.
G. Ahnfelt, Allm telef.
50 11. i4 SmblancZsgata9~ 14.
Hygieniska Skodon tillverkas för Herrar, Damer och Barn, OBS.
Prisbelönta af Drgkt-Keforinföreningen.
Normalskor tillverkas efter Prof. Jagers system.
Allt arbete utföres noggrannt och af basta materiel.
Reparationer verkst3llns vii1 och p5 bestiiiiul utlofvad tid.
PETTERSSON, 62 Drott.,~imggnfam 6,2.
- - Elin Spross2 Trikåhandel, Vesterlilnggatan 36 l / 2.
36 Lager af alla sorters Trikåvaror fllr Herrar, Damer och Barn.
Annonser för DAGHY upptagas af fröken K.
C. SANDBERG, 20 P~e&amp;g&amp;ud8gntn; rz.
Äldsta aseptinfabrikat.
Rekominendemr sig sjiilf.
Siujes öfrecillt.
Henrik Gahns Tvålar.
Specialité: Antiseptiska toilettvlilar, siirdcles ~iilgöraiide för känslig och ömtilig hiid, sisolii: Henrik Galilis Yictoriutvll in.
A. Partilager i Stockholm Iios Eliiil Freariksoii, Telegrcvgriintl P.
Bouppteckningar samt uppgifter till bouppteckningar uppsäth~s för billigt pris af ett fruntimmer, som däri eger rningiirig mm.
Niirrnaa-e underrättelse erhiilles O Fredrika-Bremer-Förbundets byrå, 5 Malmtorgsgatan.
e UTGIFVEN AF STOCKHOLM 1892, AFTONBLADETS AKTIEHOl,AGS TRYCKERI.
Amalia Lindegren.
NAgra intryck. '
E n vinteraftofton satto jag och en min väninna, hvars ung- clomsväninna Amalia Lindegren var, vid den tända lampan.
Sliimpen hade fogat så, a t t jag ännu icke sett ' den berömda Iionstnärinnan, ehuru vi bhda, ofta besökte v&amp;r gemensamma vän.
Emellertid afbröts samtalet af en knackning p&amp; dsrren;.
den öppnades för en gammal dam, med lätt haltande gång, iklädd en tjock slängkappa och en mörk, bredskyggig hatt, Iivars svarta haliband bildade yain kring ett blekt, alldag- ligt ansikte.
Sedan den inträdande med några glädtign ord och e n hjärtlig omfamning hälsat väninna~i, hälsade hon mig p&amp; ett för den okonstlade människan och framdende porträtt- niålaxinnan Amalia ~ i n d e ~ r karakteristiskt &amp; satt.
Hon erfor näniiigeil knappt mitt namn, - ho11 hade förut hört min väninna t,aln om mig -, förrän hon gick rakt fram till mig, drogmig fram i lampskenet och skärsk&amp;dade ett ögonblick med ett godhjar- tadt leende mitt ansikte, Imarefter hon med en bekräftande nick klappade mig p&amp; axeln, som om hon velat säga: anu kanna vi hvarann !B.
J a g bekänner dock, a t t jag i början af vår bekantskap var en smula föriiiidrad.
Denna gamla dam ined sitt så obe- tydliga, utseende,, hos hvilken flärdfriheten och fr&amp;nvaron af hvarje skymt till rartisteris nästan stötte på det prosaiska, och Iivilkens hela företeelse var sk öfvervägande jovialisk, var allts&amp; den populära konstnärinnan och banbrytersgan för de kvinliga artisterna till konstens tempel?
Nen ju mer jag lärde känna henne, desto fullare motsvarade ho11 mitt förutfattade begrepp om de tilltalande genrebildernas skaparinna.
Vi kommo nu ofta tillsamma~is.
An visade hon sig som en trött gammal iiam, livilken lanmat ungclomliglieten långt bakom sig, än bröt ett '.
skälmalitigt leende öfver hennes drag, åtföljdt af ett putslustigt infall, lwarmed 11011 b o g vår väninna ned till hvardagslif~~ets små, förliålla~den, som denna gärna lämnade utom samtalet, än talade hon på ett allvarligt, ' distingeradt sätt, än lät hon höra e11 låg, munter llvissling, än gled ett ömt medlidsamt ut- tryck öfver hennes drag, d&amp; den lidande vä.ninnan lät iiiidslippa sig e11 suck eller lätt jämmer.
Det var dock först under det sista hrtiondet af hennes lif jag lärde käi~na Ainnlia Lindegren; då hon, undangöind i en tyst tillbakadragenhet, som hennes blygsamhet gjorde ä n n ~ ~ mer exklusiv, lämnat ungdomsmodets, det forcerade arbetets, trii-mfeimas ocli den kraftfulla medelålderns skede lhigt bakoni sig.
J a g har dock af vänner från denna period (sj älf talade hon ogärna om sig och sina arbeten) samlat några drag L I ~ hennes] if, för att därmed komplettera mina intryck.
Amalia Lindegren föddes den 22 maj 1814 i Stockholm, där hon tillbragte sin inesta tid.
Modern var dnllrulla och fadern en hög ämbetsman.
Hon bar ej sin faders namn, men uppfostrades i skötet af hans aristokratiska, fint.
bildade familj.
~Amelie (så kallades Amalia Lindegren af sina vänner) var my cket Iiändig D, berättar en lronstiiäriium, barndomsbekant till henne.
Då jag var fyra år, af~~ndades jag henne hennes talang a t t göra, små dragkort, som bakom en rörlig ridå dolde en nätt mål- nings.
E n m m väninna berättar, a t t Amelie gama äfven vid mognare, å r lekte med saxen ocli klippte harjehanda f i g ~ ~ r e i r papper.
Den förstnämnda och flera andra intyga, a t t hon var skicklig i att spela flöjt (, spotta på flöjt,, som hon skämtsamt kallade det).
Hon hvisslade äfven utmärkt, an låi~ga operaarier, än härmande olika fåglars sång.
Hon hade en stare, Petter, som i sin tur förträffligt efterhärmade sin matmors drillar.
J a g minns t. ex. en gång, då hon hvisslade den lilla arian ur Trollflöj ten, J a g heter Papageno jag)).
Som bekant slutar den med några] .åga toner, hvilka Amalia Lindegren, trots sina aiistriingningar, icke gick ut med.
Staren f ' oljde ordentligt med hela tiden och efterhärmade slutligen afveii med de lustigaste vridningar på liufvudet och en del liväsande s t r i p ljud sin matmors försök a t t komma lit med melodien.
Ron,.
sjöng äfven en srniila i yngre dar ocli spelade slitet kliiikelink p&amp; piano », som Iion sade.
Under sina gladare, yngre år var hon i synnerhet roacd af att anordna i~tkläclningar, tablåer och sällskapsspektakel.
Sjalf spelade hon vid s %dana tillfiillen sin roll iitmarkt och roade alla med sina upptåg och sitt oför- argliga skämt.
Eli väninna och elev till A n d i a Lindegren berättar, att det var ett stort nöje att resa med henne.
Hon drog en med sig öf~leraU.t, från museet till den tyska ~kneipens, clär hoa p % ett lustigt, iinderliållancle sätt fick e11 att smaka p&amp; äkta ölbrygd.
Hon var icke livad men kallar blixtrande kvick, nien naivt gladtig ocli verliligt rolig.
Det var dock endast inom det förtroliga kotteriets gränser hennes skämtlynne musse~ade.
I stora sällskap var lion tyst ocli tillbalracdragen.