Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 22. med brefposten af tidningar, förordningar, kungörelser och andra allmänna och enskilda handlingar, de Postväskor, uti hvilka dessa, jemte brefven, inneslutas, och i synnerhet dem, sorn härifrän Stockholm afgä, numera innehålla en sadan vidd och tyngd, att dä pä de vagnar, hvarä väskorne läggas, medföljande Postilloner, jemte Skjutsaren, äfven skola inrymmas, nämnde vagnar mäste serskildt sä inrättas, att de ä10 säkra och ändamålsenliga, och endast för sådan skjuts måste af Postheinmans-innehafvaren underhållas; och att, enär vid ett Posthemman, som i hvarje vecka framför Posten tvänne gånger och äfven tvänne gånger återför densamma, det eller de åkdon, hvilka dervid nyttjas, med beräkning af fram- och återfärden, hvartdera begagnas en väglängd af omkring 700 mil, hvarefter åkdonets vidare brukbarhet ej synes vara att påräkna; så lärer det finnas nog klart, att kostnaden tor Postheinmans-innehafvaren vid dessa åkdons anskaffande och vidmagthållande är ganska betydlig, och att, fastän han icke möjligen kan derföre blifva fullkomligen godtgjord med den vagnslega, som blifvit föreslagen att honom tilldelas, både rättvisa och billighet synas kräfva, att Posthemmansinnehafvaren åtminstone såmedelst åtnjuter någon vedergällning för de utgifter, honom i omförrnälde afseende årligen tillskyndas.
Emot Högloflige Utskottens tillika skedde afstyrkandeaf min Motion, det de Postväskor, sorn Bil. till Bevilln.- och Oec.-Utsi.
N:o m. 27 från Post-Contoiren afsändas, ej må få innehålla större tyngd, än sorn, enligt Gästgifvare-Ordningen, får läggas elter detarital hästar, hvarmed Postskjutsen utgöres, anser jag mig äfven föranlåten att anmäla reservation, helst jag tror, att uti den underdåniga Skrifvelse, som blifvit af Utskotten föreslagen att af Rikets Ständer till Kongl.
Majit allatas, med anhållan om Nådig befallning till Ofver-Post-Directionen om uppgörande af lnstruction, till rättelse för så val Postilloner, som dem, hvilka skola emottaga dessa, jemte de Poster de medhafva, äfven kunde inflyta underdånig anhållan, det bemälde
Direction jemväl måtte anbefallas att låta tillse, det sådan tyngd ej varder i de afgående Postväskor inrymd, att den öfverskrider hvad Postskjuts^rne rätteligen böra framskaffa. STOCKHOLM, hos Cari.
Aa, Pihl, 1825. Bevilln.- och Oec -Utsk.
N:o 23. i N:o 23.
Ankom till Exp. Utsk. d, 20 Oct. 1829, Utlåtande, i anledning af anmärkningar vid Betänkandet N:o 12, om inrättandet af Porto-Franco på Gottland, m. m.
Högloflige Ridderskapet och Adeln samt Hög* vördige Preste-Ständet hafva återremitterat Utskottens ofvannämnde Betänkande, i grund af deremot gjorda anföranden utaf åtskillige Ledamöter inom ofvannämnde Riks-Stånd, hvilka sökt ådagalägga, dels att de farhågor och olägenheter, som föranledt Utskottens afstyrkande af Portofranco-inrättning på Gottland, skola vara mindre grundade, och dels att en sådan anstalt borde blifva ganska förmonlig för både nämnde Ö och Fäderneslandet; men sorn alla hithörande förhållanden blifvit så fullständigt utredde uti ifrågavarande Betänkande, att anmärkningarna deremot, i Utskottens tanka, der äro upptagne och på förhand vederlagde, så sakna Utskotten anledning att ingå i någon ytterligare bevisning öfver det onyttiga, om icke skadliga, uti inrättandet af Porto-Franco på Gottland; vid hvilket förhållande, och då ej mindre Välloflige Borgare- än Hedervärda Bonde-Ståndet under den 3:dje och 7:de sistlidne Bih, tillRiks-St.
Prat. 1S28 cch r8?g, 5 Sami, 2 A/d. louie Haft. t a Bevilln.- och Oec.-Utsh. Uti.
N:o 9.4, Augusti bifallit samma Betänkande, Utskotten, med åberopande af hvad deruti anföres, vidhålla sitt förra yttrande i frågan, under bifogande af de härvid äfven nu gjorda reservationer.
Mot detta beslut reserverade sig Herr Friherre Cederström, under åberopande af sin förut afgifna reservation, samt Herrar Grefve von bersen, Professor Gravander, Prostarne Dedekind och Lyth jemte Herr Donner.
N:o 0.4.
Ankom till Exp. Utsk. d. 20 Oct, 1829.
Utlåtande, 1 anledning af anmärkningar vid Betänkandet JN':o i3, angående yrkadt förbud mot införandet af Utländska varor,?
Vid återremiss af Betänkandet N:o 13, som blifvit af Högloflige Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda Bonde-Ståndet bifallet, hafva åtskillige Talare inom Högvördige Preste- och VällofligeBorgare-Ståndet utförligt upprepat hvad gom både tillförene och serdeles vid denna Riksdag så ofta blifvit anfördt tili försvarande af ett * Bevilln- och Oec,~Utsh. Uti.
N:o i\, 3 mer eller mindre utvidgadt Prohibitiv-Systern i afseende på handel och näringar, hvarvid man hufvudsakligen påstått och velat bevisa: att våra Fabriker skola vara i aftagande och slutligen alldeles undergräfvas genom den friare täflan rned Utlänningens Slöjde-alster, som dels redan vore tillåten, och dels så väl i Eevillnings-Utskottets Utlåtanden om Tullafgifterne, som i förevarande Betänkande blifvit föreslagen och understödd; att en sådan täflan i flera fall aldrig kunde uthållas och i andra icke borde tillåtas förr, än våra inhemska Fabriker och Slöjde-alster vunnit den förkofran oell godhet, att införande af dylika utländska Producter icke kunde göra Fabriksidkarne någon skada; att ett sådant förhållande endast kunde uppkomma under skyddet af införsel-förbud, då Skydds-Tull h varken vore ett lika verksamt värn emot utländska varors skadliga och olofliga införande, eller kunde ega rum utan en betydlig Tullförsnillning, som skulle inträfFa i långt högre grad, än det lurendrägeri, som nu torde ega rum; i anledning hvaraf yrkadt blifvit, det friheten att importera sådana Fabriksvaror, som kunna här i Landet idkas och förkofras, måtte dels upphöra, och dels betydligt inskränkas, samt att en underdånig Skrifvelse i sådant hänseende måtte från Rikets Högloflige Ständer till Kongl. Maj:t aflåtas.
Då dessa anmärkningar hufvudsakligen äro desamma,' som förut vid flera tillfällen blifvit upptagne och besvarade, inskränka Utskotten 4 Bevilln.~ och Oec.-TJtsk.
N:ö 24. sig till det förklarande, att då ej mindre af Kongl.
Comrnerce-Collegii Berättelse om Fabrikernas tillstånd, än af Ofver-Ståthållarens Femårsberättelse, i öfverensstämmelse med hvad framlagda Tableauer och facta utvisa, inherntas, att Fabrikerne och Näringarne sedan ar 1823 varit i till- men icke i aftagande; då ingenting kan vara menligare för inhemska industriens förkofran, än vacklande
Systemer för näringarnes beskyddande; då erfarenheten ådagalagt nyttan af täflan i näringarne; då skyddet genom Tull är bevisadt vara starkare och ändamålsenligare, samt mera öfverensstämmande med Nationens anspråk på frihet i egna lefnadsomständigheter, än ett strängt införsels-förbud, enär dermed icke kan förenas eller i controllen handhafvas förbud emot bruk och nyttjande af utländska tillverkningar; då sådana skärpta Författningar redan blifvit föreslagna, hvilkas alfvarsamma tillämpning böra gifva det starkaste stöd åt SkyddsTulls-Systemet; då af förhållandet sedan år 1823 sig visat, att Kongl. Maj:t med varsamhet, endast småningom öfvergått från Införselsförbudstill Skydds-Tulls-Systemet; och då Kongl. Maj:t, uti Nådig Skrifvelse till Rikets Ständer af den 13:de sistlidne Februarii, i detta ämne afgifvit ett i alla hänseenden tillfredsställande
Nådigt förklarande; så hade det varit lika otjenligt att tillstyrka öfvergående ifrån ett System, som redan visat goda, men icke skadliga följder, till det gamla Prohibitiv - Systemet, under hvars Bil. till Bevilln.- och Oec.-Uilk.
N:o a4- 5 länga tillvaro vära inhemska Näringar icke vunnit en den utländska industrien motsvarande tillväxt, som det vill synas alldeles olämpligt att i underdånig Skrifvelse till Kongl. Maj:t begära hvad sora dels skulle sta i strid med Utskottens förut framställda öfvertygelse, dels innefatta en erinran om det, sorn Kongl. Maj.-t sjelf tillkännagifva
Sig vilja iakttaga; hvarföre ock Utskotten förblifva vid deras förra yttrande i ämnet, under bifogande af härvid gjorda reservationer.
Stockholm den 17 October 18i9.
Reservationer: af Herr Grefve Joh. Gabr.
Oxenstjerna: ”Sorn jag var frånvarande dä det återremitterade Betänkandet afgafs, begagnar jag detta tillfälle att reservera mig både emot det förra och det nu beslutade yttrandet i ämnet, hvarvid jag får åberopa den Herr Arosenii Reservation, som åtföljde Betänkandet N:o 13, emedan densamma är öfverensstämmande med den af mig biträdda mening, hvilken gjort sig gällande inom Högloflige Oeconomie-Utskottet före sammanträdet ined Bevillnings-Utskottet.” Herr Prosten Astrand förenade sig härmed, och Herr Lundman åberopade äfven Herr Aressenii ofvannämnde Reservation.
Herr Lejf ler: ”Emot det af Högloflige Utskotten nu godkända Betänkande får jag mig ödmjukligen reservera.
’ 6 Bil. till Bevilln.- och Oec.-Utsh. Uti- N:o a4- ”Da de Högloflige Utsko-tten icke ansett nödigt att upprepa och besvara de anmärkningar, som inom a:ne af de Respective Riks-Stånden blifvit gjorda emot Utskottens förra Betänkande, af det skäl, att desamma endast skola innefatta ett återupprepande af hvad sä flerfaldigt under denna Riksdag blifvit anfördt och besvaradt, tror jag, att det ock hade varit mera passande, att Utskotten icke vidare utbredt sig öfver ämnet, utan endast bordt kortligen, såsom svar å återremissen, tillkännagifva, att Utskotten af de gjorda anrnärkningarne icke funnit anledning att frångå sin öfvertygelse eller förändra det redan gjorda tillstyrkandet för Rikets Högloflige Ständer.
Jag anser, att, då Högloflige Utskotten icke funnit för godt att egentligen besvara de gjorda anrnärkningarne, är all ytterligare vidlyftighet ändamålslös, enär den fråga, hvarom Betänkandet handlar, förmodligen redan inom Riks-Stånden är afgjord, innan detsamma hinner dit ankomma.
Sedan denna min öfvertygelse icke blifvit godkänd och antagen, får jag derjemte emot de af Utskotten å nyo anförda skäl, hvilka skola ådagalägga TullSysternets företräde framför det Prohibitiva, anmärka:
Då Utskotten yttra, att de inhemska Näringarnes skyddande genom Tull är bevisadt vara starkare och ändamåisenligare, än införselförbudet; då skärpta Tullförfattningar blifvit föreslagne, är denna satts aldeles stridande emot erfarenheten, som bevisat, ooh hvilket äfven allt Bil. lill Bevilln. och Oec.-Vtsl. Till.
N:o il\. 7 mer sk-all af allmänheten blifva insedt, att Tullförsnillning är svårare att förekomma än Lurendrägeri.
Jag behöfver härvid blott åberopa Kongl.
Commerce-Collegii yttrande häröfver, hvilken autoritet utan tvifvel förstår att bedöma den förevarande frågan lika väl som Högloflige Utskotten.
Utskotten förklara vidare, att, under Prohibitiv-Systemets långa till varö, våra inhemska Näringar icke vunnit en med utländsk industri motsvarande tillväxt.
Jag tror likväl, att grundad anledning till klagomål i denna del icke linnes, och att den deröfver hörda klagan ofta liar helt andra afsigter till grund, än den inhemska Industriens förkofran.
Det är ganska säkert, att våra Fabriker, i mon af deras längre eller kortare till varö, kunna tillverka fullt ut nog goda varor för vårt behof, om vi mindre gjorde afseende på att likna Utlänningen, men deremot mera sökte att rätta våra behof efter de i allmänhet inskränktare tillgångarne.
Det som emedlertid ligger industriens uppkomst mest i vägen inom vårt land, är utom tvifvel det vacklande System densamma är underkastad, enär befaras kan, att vid hvarje ny .Riksdag föreslås vidtagandet a£ sådana åtgärder, hvilka, i verket satta, motarbeta dess tillväxt och förkofran, men deremot bereda dess undergång.
Man har, under de senare åren, hört och läst åtskilligt derom, huru vår Jerntillverkning uti sjelfva sättet skall vara vida efter det utländska, hvaraf skall följa, att vår goda malm icke blifver sa bearbetad och 8 Bevilln. och Oec.-Utsh. Bet.
N:o o5. betald, som ilen borde och kunde vara, hvilket länder till en stor skada för Riket.
Hvem som härtill är orsaken, lemnäs derhän, men af vigt ar det, att vara egna natur-alster icke aflemnas till Utlänningen, i någon mon vårdslösade, och således för ett ringare värde, än för dem kunde erhällas.
Likväl förmodar jag, att icke någon annan, än de Högloflige
Qttkotten, är sinnad att på jerntillverkningen tillämpa det nu ifrågavarande Tullsystemet, och jag skall, för min del, lika litet i detta afseende, som uti något annat, erkänna dess rigtighet.” Härmed förena sig Herrar Abr. I.
Hiesileiter, G. L Alund, jfoh. ffac.
Kleman, A. Zethelius, Carl Arosenius, P.
Peterson, Pehr Löfvenius, P. Winbladh, P. /.
Mattsson och I, G. Kohler, N:o 2 5.
Ankom till Exp, Utsk, d. 20 Oct, 1829, Belänkande, angående Motioner om prasmier för Brännvins exporterande samt beredande af utvägar för utförande deraf till Norrige.
Till Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskottet hafva blifvit remitterade följande motioner, nemligen: frå n Hevilla, och Oec.-Utsh. lit t. N:0 2 5.
Q fran Höglo fl. Ridderskapet och A del ni I:o af H eiT Friherre E. F. von Sulza-, med förslag, att, sedan Brännvinstillverkningen i Fäderneslandet stigit till sa betydlig höjd , att utskeppningen af denna urnbäriiga vara borde på allt sätt befordras, de möjligen högsta prasmier måtte bestämmas för den eller dem, sorn en slik Utskeppning tillvägabringa; och från Välloflige Borgare-Ståndet: 2ro af Herr Rydström, att, sedan Kongl. Majit i Nåder tillåtit fri utförsel åf Spannmål till Norrige, och det tvifvelaktigt vore med Sveriges sannskyldiga bästa förenadt, orri en sådan tillåtelse finge utsträckas till uti Sverige til 1- verkadt Brännvin, hvaraf Landet eger större öfverflöd an af Spannmål, Rikets ■ Ständer ville hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla orri undanrödjande af hindren för en sådan tillåtelse, samt 3:0 af Herr P. Petersson, med förslag af enahanda syftning, eller att underdånig anhållan måtte hos Kongl. Majit göras, om utverkande af tillåtelse för Svenska Medborgare att i Norrige införa Bränvin.
Sedan Oeconomie-Utskottet inbjudit Bevillnings-Utskottet att i behandlingen af ofvannämnde, dess upptagande äfven tillhörande frågor Bih. till Pi.
Prat. rSaö och 1829, 5 Sami. 2 Afcl. i o:de Haft. 2 io Bevill/is- och Oec.-TJtsh.
N:o 25 deltaga, sä lä förenade Utskotten häröfver nu afgifva gemensamt Utlåtande.
Beträffande förslaget att genom höga premier uppmuntra till export af brännvin, sä anse Utskotten; att en förmonlig export endast kan i längden bibehålla sig genom den vinst, sjelfva varans föryttring bereder; att Premier för utförande af Bränn vin, då detta är belagdt med den möjligast lindriga utförselstull, eller endast 3 runstycken på kannan, -—en afgift, hvilken står i ett lämpligt förhållande till den, som vid export träffar Spannmål, vore så mycket mer öfverflödige och olämplige, som de troligen skulle uppmuntra till en ännu högre och för Landet icke önsklig bränvins-produetion, samt att, om nödiga tönder till belöning för export af förädlade varor vore att tillgå, dessa vida lämpligare Jtunde användas till upphjelpande af andra magtpåliggande och nu mindre försigkomne näringsgrenar inom Landet; i grund af hvilka åsigter Utskotten icke kunna understödja hvad härom blifvit framStälldt, utan tillstyrka, att frågan härom må förfalla.
Hvad dernäst angår Herrar Rydströmr och Peterssons ofvannämnde förslag, att Rikets Ständer måtte till Kongl. Majit aflåta en underdånig Skrifvelse i afseende på Brännvins utförande till Norrige, så, enär Utskotten hysa den öfvertygelse;), att Kg 1.
Majit, vid reglerandet afSveriges handelsförhållanden med Norrige, icke un - Bevilln.- och Oec,-Utsh.
Mern, N:o 26. n derlåtit att tillvägabringa deras ordnande ined allt möjligt afseende på de förenade liikenas ömsesidiga fördelar, ej eller för framtiden lärer förbise befordandet af Sveriges sannskyldiga väl och bästa, äfven i fråga om brännvins-export till Norrige, tro Utskotten, att en underdånig Skrifvelse i detta hänseende torde icke vara af någon nödvändighet påkallad, och hemställa alltså, att de derom gjorda förslag måtte lemnäs utan vidare afseende.
Stockholm den 17 October 1829.
Ankom till Exp, Utsk. d. aa Oct. 1829, Memorial, i anledning af anmärkningar vid Betänkandet N:o i5, angående yrkad högre Tull å vissa från Ryssland och Finland inkommande varor.
Sedan förenade Utskotten, uti Betänkandet N:o 15, uppå anförda skäl, tillstyrkt, att åtskilliga Motionairers yrkanden om en underdånig Skrifvelse, i afseende på handeln med Finland och Tull å derifrån kommande varor m. m., måtte förfalla, så har nämnde Betänkande, i följd af dervid gjorda anmärkningar, blifvit från Hedervärda Bonde-Ståndet återremitteradt; men som 12 Bevilln.- och Oec. ZJtsh.
N:o 26. detsamma af de 3:ne öfriga Riks-Stånden, under den io:de, i4:de och I7lde September, blifvit bifallet, och denna fråga således genom 3 Stånds beslut är afgjord, alltså måste nu Utskottets åtgärd inskränka sig till att hatmed vördsamt underrätta Hedervärda Bonde-Ståndet oin ett sådant förhållande.
Stockholm den 13 October 182 9- STOCKHOLM, hos Carl Ab. Pihl, 1829.
Bevilln.-j Lag- och Occ.-Vtsk.
N.o 27. t N:o 27.
Ankom till Exp.-Utsk. den i^JNotb 181;}; Memorial, med förslag till samman jemkning af Riks-Ståndens Beslut> i fråga om Brännvins-biannings-råttigheten, samt till
V ote ringsPropositioner i afseende på gnmderne för nämnde rät* iighets beskattning.
Sedan Förenade Utskotten, under N;o 16, iafgifvit ytterligare Utlåtande, angående Brännvins-bränningen och dermed gemenskap egande ämnen, så hafva Respeclivé Riks-Slånden deröfver fattat sina, Utskotten genom ProtoColls^Uldrag meddelade Beslut; och sorn dessa dels i allmänhet och dels i vissa delar äro Trän hvarahnatt skil jäktige * få Utskotten härmed, enligt iBih. till R.
Prot. 1828 och 1823/5 S.j 2 A/d. i 'inte Haft et * i Bevilln.-j La g- och Oec.-Utsk. Meni.
Nvo 27. rj3 §.
Riksdags-Ordningen och 71 §.
Re gerings-Formen, inkomma med förslag ej mindre till meningarnes sammanjemkning än till Voterings-pröpositioner, i fråga om grunderne för Brännvins-skatten samt deras tillämpning; och Utskotten få härvid, till vinnande af redighet och en lättare öfversigt, uti en serskild Hufvud-afdelning yttra sig öfver sådana oeconomiska frågor, uti hvilka 3:ne
Stånds sammanstämmande mening utgöra beslut, och i en annar» Hufvud-afdelning upptaga och behandla de af Bevillnings-natur varande ämnen, hvilka, i händelse af fortfarande skiljaktighet, ovilkorligen höra genom votering af förstärkt Stats-Utskott, afgöras.
Då för* öfrigt vid de fleste beslut inom Stånden den ordning blifvit följd, hvaruti hithörande ämnen i 1S24 års Kongl.
Kungörelse om Brännvins-bränningen förekomma, hafva Utskotten anseLt mest lämpligt att följa nämnde Författnings uppställning.
Härvid få Utskotten först anmäla, dels ätt Högloft.
Ridderskapet och Adeln endast i 2:ne omständigheter, nemligen i afseende på den vid 4 Art. 1. §.
N:o 6. (^p. föreslagna förändring, samt hvad angick tionde-frågan i Betänkandet N:o 6 pag. a3 antagit hvad Utskotten föreslagit; men i öfrigt afslagit Utlåtandet N:o 16 ) Bcvilln.-j Lag- och Oec.-Uisk.
N.o 27. 3 och beslutat, att den hittills gällande 182f års Författning må bibehållas med några bär redan anförda modificationer, hvaraf således följer, att Högbemälde Riks-Stånds bifall i allmänhet saknas till de föreslagna förändringarne ; och dels att Högvördige Preste-Ståndet bifallit samma Utlåtande, N:o 16, med några förändringar, hvarföre serskildt skall redogöras; men att de öfriga bägge Riks-Ståndens beslut i allmänhet äro så parti ela, att ds icke kunna hänföras hvarken till egentligt bifall eller af slag af Utskottens Betänkande i, sin helhet. I. 1 Jrt. 1 ff.
Enligt Ridderskapets och Adelns beslut om antagande af 1824 års Författning, samt dels Preste - Ståndets bifall till Utskottens hemställan i denna del, och dels Bonde-Ståndets uttryckliga godkännande af denna §.
, sådan den i ofvannämnde Författning förekommer, skulle densamma ordagrannt intagas i nya Brann» vins-förordningen.
Borgare-Ståndet har väl härvid varit skiljaktigt i 2:ne omständigheter, nemligen dels i fråga om tiden då Brännvins-branning må tillåtas_, hvilken blifvit inskränkt genom Ståndets beslut att, i stället fo'r orden : ”hela året igenom,” borde inflyta ”från 4 Bcvilln.-, Lag- och Oec.-Utsk.
N.o 27. den 1 October det ena till den i5:de Junii det andra åretj’ och dels deruti, att Ståndet efter ordet: ”Brännvins-destillering” tillagt ”med 6 kannors panna” men då 3:ne
Stånd på ofvannämnde sätt godkänt och antagit den förra redaCtionen ordagrannt efter 1824 års Författning lärer ett sådant beslut destohellre tjena till efterrättelse, som Utskotten anse tillägget om rymden af pannor, hvarmed desti 11 erin g skulle få ske, öfver hvilket Utskotten nu först fått tillfälle att yttra sig, vara mindre lämpligt, då här endast ar fråga om destillerings-rättighet i allmänhet , samt dessutom kanne-rymden på annat ställe förekommer, och af den ordställning BorgareStåndet beslutat, skulle följa ett förmodli* gen icke åsyftadt förbud för den till brännvins-bränning berättigade, att vid destillering begagna annan panna, än en öm 6 kannors rymd, och således äfven att, på sätt hittills skett, till sådan förädling använda sin vanliga brännviiis-redskap, 1 Art. 2 §.
Benna §. är af alla Riks-Stånden godkänd , med endast den förändring af Borgare-Ståndet, att, i stället för orden vid slutet af §:en: "de till hvarje stads område hörande jordlotter,” borde intagas: ”den till hvarje stads område hörande jord;” och som denna förändring är med beslutet Bevilln.-j Lag- och Oec.-Utsk. Mern.
JY.o 27.
S i hufvudsaken fullkomligt förenligt, och det senare uttrycket synes mera egentligt, tillstyrka Utskotten , att öfrige respeetive Riks-Stånden behagade dertill lemna bifall. / Art. 3 och 4 <§§•
Den af Utskott ten för 3:dje till och med orden ”nedanstående fördelning,” föreslagna förändrade redaction är af Preste-Slåndet bifallen; men Borgaren-Ståndet har beslutat, dels att i stället för orden: ”intill nästa Riksdag," bör stå ; ",intill och med nästa Riksdagoch dels att 1827 års Taxeringsvärde bör tagas till grund i stället fördel af Utskotten föreslagna i83o års värde, hvarjemte Bonde-Ståndet äfven bifallit den nya redactionen, med antagande af endast ofvannämnde förändrade uttryck : "intill och med."
Yid sådant förhållande få Utskotten föreslå; att, då uttrycket "intill och med’’ innebär ett icke öfverflödigt förtydligande » detsamma måtte af samtlige Riks-Ständen antagas; äfvensom att, enär beräknandet af det egendoms-värde, för hvilket finge brännas Brännvin, antingen i enlighet med Ridderskap 6 Bevillu.-J Lag- och Oec.-Utsk. Meni.
N.o 27. pets och Adelns godkännande af 1824 års stadgande efter 1822 års taxering, eller, jemlikt BorgareStåndets Beslut, efter uppskattningen för ur 1827 , synes vida mindre tjenligt, än Inskottens af 2:ne Riks-Slånd bifallne Förslag, att i83o års taxerings-värde härvid måtte tagas till grund, Hoglaft.
Ridderskapet och Adeln saint Hällöf. Borgare-Ståndet alltså äfven måtte antaga sistnämnde grund; hvarjemte Utsi otten få anmäla, att,: enär Irenne, af Riks-Stånden på ofvannämnda sätt godkänt den i sammanhang härmed gjorda framställning, att i taxation, såsom grund för brännings-rättigheten, ej får ingå värdet för byggnader till större belopp, än högst en fjerdedel af-jördens värde, Rikets Ständers Beslut i denna fråga sålunda är i öfverensstämmelse dermed fattadtj samt alt Utskotten endast, till förekommande af all tvetydighet i sistnämnde hänseende, anse $ig härvid böra hemställa, att näst efter orden i nya Redactions-förslaget: ”högsten fjerdedel af jordens värde må intagas följande mening: ”hvilket stad - Beviiln-j Lag- och Occ.-Utsk.
N.a 27. 7 gande galle för åbyggnader så. väl å landet, sorn. å stadsjord utom städernas staket.”
Den härefter föreslagna Tariff öfver beräkningsgrunden för pannerymden är, genom Ridderskapets och Adelns beslut att antaga 1824 års Författning, hvaruti en i liufvudsaken alldeles lika Tariff förekommer, af Högbemälde Stånd godkänd, äfvensom den är vorden gillad af Preste- och BorgareStånden, Bonde-Ståndet har väl deremot, i förening med siLL beslut om 5 §. af förevarande artikel, ansett den förändring uti Glass-fördelningen i 1824 års Kungörelse skola ske, alt usta Classen fördelas uti tvänne Glassér, på det sätt, att den, som efter Hemmans-värdet egt nyttja 20 och. n5 kannors panna, må begagna 3o kannors panna, och den, som efter Hemmans-värdet haft rätt att begagna 3o, 35, 4° oc^ 4^ kannors, må nyttja 5o kannors panna; men som ifrågavarande Tariff på ofvannämnde sätt är af trenne Stånd gillad; alltså bör, i Utskottens tanka, densamma, sådan den i Förslaget förekommer, lända till efterrättelse.