Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
s k a verksamheten • — j a g talar n u särskildt o m vårt l a n d — varit d e l v i s missriktad eller i Georg Nordensuan.
alla händelser f ö r m y c k e t förbisett ett o m - område, där hjälp i hög grad är a f nöden, om den också icke påkallats i så skriande ton s o m från a n d r a h å l l, d ä r l i d a n d e t k a n s k e varit m i n d r e.
M e d a n o f a n t l i g a s u m m o r off ras f ö r o m h ä n d e r t a g a n d e t a f b a r n, s o m a f o n a t u r l i g a f ö r ä l d r a r s a m v e t s l ö s t l ä m n a s å t sitt ö d e, m e d a n basarer hållas o c h storartade d o - nationer s k ä n k a s f ö r att g i f v a h e m o c h den omsorgsfnllaste v å r d å t idioter o c h missbil- — M o t i v från S k å n e.
— d a d e s t a c k a r e, s o m ä r o o f ö r m ö g n a att ens uppfatta de välgärningar man gör dem, medan Jfår palats u p p b y g g a s p å k o m m u n e r n a s o c h statens b e k o s t n a d å t d ö f s t u m m a, b l i n d a, sinnessjuka o c h f ö r arbete o d u g l i g a p a u v r e s h o n t e u x, me- d a n slutligen ofantligt m y c k e t g ö r e s f ö r a t t lindra n ö d e n i h e m, d ä r lättjan i förening med lasten drifvit välståndet p å dörren, h a r m a n ingen t a n k e p å d e m å n g a, m å n g a, s o m sträfsamt o c h ihärdigt arbetat p å sin u t k o m s t, till dess d e d u k a t under f ö r arbetets b ö r d a o c h ä r o f ä r d i g a att stupa.
D e t ä r visst i c k e cm U r lifvets tragedi.
Dagrar och skuggor.
mörka skyar på solklar himmel hvar andra jaga i rastlöst vimmel, hur dagrar växla, hur skuggor ila l För öga, sinne ej minsta hvila.
1 Ji, " ^P ", T01 * M.l&gt;©I * Sr II t » f n h r I V K » min m e n i n g a t t h ä r p å n å g o t sätt vilja för- r i n g a d e t v a c k r a arbetet i mänsklighetens tjänst, s o m uträttats g e n o m a l l a o f v a n n ä m n d a välgörenhetsanstalter.
J a g vill endast fram- hålla, att d e t i c k e ä r rättvist att l ä m n a d e nyttiga, flitiga o c h o r d n i n g s ä l s k a n d e hjälpbe- h ö f v a n d e å t sitt ö d e, d ä r f ö r att d e i d e t allra l ä n g s t a s ö k a hjälpa s i g själfva eller undergifvet l i d a i tysthet, o c h i c k e heller klokt att n e k a d e m e n liten hjälp, s o m k a n s k e k a n föra d e m i g e n o m k a m p e n, m e n hvars uteblif- v a n d e störtar d e m utför branten, o c h sedan, d å deras m o r a l i s k a o c h fysiska kraft är bruten, få helt o c h hållet t a g a d e m o m händer s o m dårhus- eller fattighjon.
N u i n v ä n d e r n å g o n, a t t detta fält för väl- görenheten ä r allt f ö r v i d s t r ä c k t, att d e t öf- verstiger s a m h ä l l e t s o c h den e n s k i l d a m ä n n i - s k o v ä n n e n s krafter att v e r k s a m t ingripa här- vidlag.
J a g v i l l härpå endast svara, a t t o m m a n i c k e k a n g ö r a allt, s å k a n m a n d o c k g ö r a mycket, eller i a l l a h ä n d e l s e r något.
M å det tillåtas m i g att h ä r framställa ett p r a k - tiskt f ö r s l a g, g e n o m hvars f ö r v e r k l i g a n d e i c k e så litet s k u l l e vinnas.
D e t afser hjälpbehöf- v a n d e kvinnor, o c h I d u n, s o m alltid så v a r m t tagit sig a n deras sak, s k a l l - — h o p p a s j a g — ej n e k a m i g u t r y m m e därför.
I d e n n a t i d a f rastlös v e r k s a m h e t o c h o h e j - dad k o n k u r r e n s tvingas m å n g a k v i n n o r att s ö k a sin u t k o m s t g e n o m att å t a g a sig arbete, s o m öfverstiger deras krafter.
D e öfveran- strängas, o c h förr eller senare k o m m e r den dag, d å d e måste u p p g i f v a g ä r d e t: l ä m n a det arbetsfält, d e hittills haft, o c h se sig o m efter ett a n n a t m i n d r e enerverande eller å t - minstone f ö r n å g o n t i d s ö k a h v i l a.
I många fall k a n e n tids a b s o l u t h v i l a återgifva den öfveransträugda krafter att återgå till sitt kall.
M e n d e t ä r j u s t d e n n a välbehöfliga h v i l a, h o n ej h a r r å d att u n n a sig.
H o n måste till hvarje pris b e h å l l a sin p l a t s; h o n har ej k u n n a t s a m l a n å g o n sparpenning, o c h har h o n e n s å d a n, är d e n k a n s k e i form a f en f ö r tillfället o f r u k t b a r lifförsäkring eller d y l i k t, eller v i l l h o n i c k e anlita den förr ä n i a l l r a yttersta n ö d f a l l.
J a g vet fall, d å g r y m t ö f v e r a n s t r ä n g d a k v i n n o r sålunda fort- satt m e d sitt arbete, » g å t t p å i ullstrumpor- n a », s o m d e t heter, tills d e en d a g för alltid lagts p å s j u k s ä n g e n eller sändts till n å g o n vårdanstalt f ö r sinnessjuka.
N u ä r d e t vis- serligen sant, att e n stor d e l a f våra m e d s. k.
iutellektuelt arbete sysslande k v i n n o r åtnjuter semester, s å s o m lärarinnor, v i d post- v e r k e t o c h a n d r a statens v e r k anställda, en del kontorister e t c, m e n d e t återstår i alla f a l l tillräckligt m å n g a, s o m s a k n a sådan, o c h d e s s u t o m k a n d e t äfven h ä n d a d e m, s o m ä g a semester, att d e g e n o m tillfälligt hårdt arbete bli svårt öfveransträgda.
J a g vill endast anföra n å g r a e x e m p e l.
H ä r är en u n g d a m a f g o d f a m i l j; faderlös v i d 1 9 å r s ålder o c h m e d flere s m å o f ö r s ö j d a s y s k o n, s ö k e r h o n m e d a l l m a k t b i d r a g a till familjens u p p e h ä l l e.
H o n l y c k a s slutligen k o m m a i n v i d telefonverket, o c h f ö r att f å en större förtjänst, åtager h o n sig nattarbete.
Efter fyra å r s träget arbete ä r o hennes ner- ver i l l a m e d t a g n a.
L ä k a r e n säger henne, att hon m å s t e s ö k a h v i l a.
T i l l en början lyssnar hon ej till hans ord, m e n slutligen inser h o n, att d e t i c k e g å r längre p å detta v i s.
S ö m n e n är förbi.
L y c k a s hon s o m n a, k o m m a d e för- s k r ä c k l i g a s t e d r ö m m a r, o c h hon v a k n a r m e r uttröttad ä n h o n l a g t sig.
Slutligen blir hon fri från nattarbete, m e n äfven d e t v a n l i g a arbetet öfverstiger n u hennes krafter.
K u n d e hon blott f å några månaders absolut hvila, julen rekommenderar till metoM-boetter för damer sitt stora o c h förstklassiga lager af alla sorlers F I C K - U R i guld-, sil / ecr- o c h herrar.
Guldkedjor.
Pläterade kediop n BBrlnnknt .. " U B och " " "
I DU N 384 s k u l l e hem börja p å n y r ä k n i n g, o c h k a n s k e s k u l l e h o n d å g å i l a n d m e d det.
M e n d e n n a h v i l a h a r h o n i c k e r å d till.
Familjen k a n i c k e u n d v a r a hennes arbete.
M o d e r n säger, att d e t n o g inte ä r s å farligt — det är n u en e g e n d o m l i g h e t h o s m å n g a m ä n n i s k o r, att d e a l d r i g k u n n a lära s i g förstå h v a d öfveran- s t r ä n g n i n g o c h nervositet vilja säga.
D e n stac- k a r s telefonisten g ö r ett nytt f ö r s ö k att h å l l a ut.
J o, efter ett h a l f år f ö r k l a r a r l ä k a r e n, att hon lider a f u t b i l d a d nevrasteni, en s j u k d o m s o m f ö r m å n g a å r urståndsätter henne att s k ö t a den e n k l a s t e plats.
F a m i l j e n är f ö r n ä r v a r a n d e s ä n k t i det djupaste a r m o d o c h f ö r sin existens helt o c h hållet b e r o e n d e af välgörande människor.
E t t annat e x e m p e l.
E t t trettio års frun- timmer, s o m arbetat i tolf år p å k o n t o r m o t g a n s k a liten l ö n, s o m i c k e tillåtit h e n n e att göra några besparingar, ådrager sig g e n o m det trägna skrifarbetet o c h k a n s k e genom oförstånd skrifvarsjuka.
L ä k a r e n ordinerar fyra månaders f u l l k o m l i g h v i l a från skrifar- betet o c h m a s s a g e b e h a n d l i n g.
M e n h v a r f å p e n n i n g a r till d e t t a?
Hennes principal är en hård o c h egoistisk man, s o m i c k e finner m e d sin fördel förenligt a t t » u n d e r h å l l a o d u g - lingar ».
H o n f å r p å n å d b e h å l l a platsen, o m h o n skaffar en v i k a r i e u n d e r sin h v i l o t i d.
I annat f a l l: a d j ö!
F ö r sig själf muttrar h a n n å g o t o m, a t t fruntimmer b o r d e sätta in p å b a n k e n i stället f ö r att k ö p a h a n d s k a r o c h spetsslöjor.
N å v ä l, h o n måste l ä m n a sin plats o c h s ö k a sin u t k o m s t bäst h o n k a n.
H e n n e s b e l ä g e n h e t ä r f ö r n ä r v a r a n d e s å sorg- lig, d e n möjligen k a n v a r a.
J a g skulle kunna framdraga många sådana e x e m p e l, m e n m å dessa v a r a n o g.
D e t t a ä r lifvets v e r k l i g a tragedi — en o u p p h ö r l i g t u p p - r e p a d tragedi, s o m f å röras af, m e n i själfva verket m e r sorglig, m e r hjärtslitande än n å g o n a f d e kärlekstragedier, s o m p å teatern o c h i lifvet f r a m k a l l a v å r a tårar.
H ä r ä r ett stort, f ö g a bearbetadt fält f ö r v ä l g ö r e n h e t e n, o c h ju förr v i taga i t u m e d det, dess bättre.
1894 " Du Fortsättning Cassel, Romanbilagan för veckan har i den nu rådande oerhörda julbrådskan å trycke- riet ej i rätt tid hunnit bli i ordning, men komma i stället två romanark att följa med nästa veckas num- mer.
Ju större mindre kretsar den Guds- egenkärlek; o c h mänskokärlek, dess j u snabbare e n planet Iduns stora romanpristäfling, Af A.
Som våra läsare helt visst erinra sig, utfäste denna tidnings redaktion för ett år tillbaka ett efter svenska förhållanden ganska betydande pris för en original- roman till Iduns romanbibliotek och in- bjöd författare till täflan om detsamma.
Redaktionens förhoppningar att genom denna åtgärd till sina talrika läsares för- mån lyckas göra något verkligt värde- fullt litterärt förvärf ha ej heller kom- mit på skam.
Täflingstiden utgick, som bekant, den 1 sistl. sept.,och hade då tio täflingsskrif- ter ingått.
Sedan denna tid ha prisnämn- dens ledamöter varit flitigt sysselsatta med desammas genomläsande och gransk- ning.
Efter denna gransknings fullbor- dan samlades nämnden den 23 dennes å Iduns redaktion till slutligt afgörande, och närvoro vid detta sammanträde samt- liga de utsedda prisdomarne: professor- skan fru Helena Nyblom, skriftställaren herr F r a n s Hedberg samt litteraturkriti- kerna herrar Hellen Lindgren och J.
Men ogifte läraren g å r att u p p s ö k a Fer- Vj) d i n a n d s fader, under d e t att m o d e r n, stödd m o t en a f verandans p e l a r e o c h m e d b l i c k e n irrande u t öfver d e i fjärran för- s v i n n a n d e b ö l j o r n a, tyst begrundar.
D å k o m - mer en m a n, s o m förut suttit som en s t u m åhörare, fram till henne.
» H v a d tänker n i p å?
» » Å h, p å s å m y c k e t!
F ö r s t o c h främst p å detta, huru v å r v ä n s lära, att m a n måste g ö r a en sak, e m e d a n d e t är rätt, o c h måste låta bli att g ö r a en a n n a n sak, e m e d a n d e t är orätt, o c h att detta s k a l l inskärpas allt ifrån b a r n d o m e n, j a g tänker p å, säger j a g, huru d e n n a lära s k a l l tillämpas i p r a k t i k e n o c h specielt i detta fall.
J a g hade själf för en stund sedan gett gossen l o f att g å n e d och l e k a en stund v i d sjöstranden, d å k u n d e j a g v ä l inte g ä r n a n u ställa mig o c h r o p a till h o n o m: F e r d i n a n d, k o m u p p, det är orätt att g å o c h l e k a d ä r nere.
I c k e heller k a n j a g t y c k a, att d e t h a d e varit k l o k t att ställa sig o c h hålla ett f ö r e d r a g i hälsolära till e n fyra års p y s.
D å h a n i c k e blir sjuk i s a m - m a ö g o n b l i c k, s o m hans fötter b l i våta, tror han säkert, att talet o m, att han kan bli sjuk, endast är ett t o m t s k r ä m s k o t t.
» R i m s t r ö m.
Efter en ganska långvarig debatt, hvar- vid de olika täfiiiigsskrifternas förtjänster noggrant vägdes mot hvarandra, enades prisnämnden om att tilldela det utfästa priset: 2,000 kronor och en uonnörsbokupplaga på 500 ex. Holmfrid " Mathilda Rönnberg, f. Stenhammar.
Munkebo, Linköping, hvilken för öfrigt redan förut inom litte- raturen gjort sig ett bekant och aktadt namn.
» Fru Holmfrid » är en i klara och fri- ska färger utförd skildring från Sveriges medeltid, en ypperlig tidsbild, där den om verklig sakkunskap vittnande histori- ska dräkten dock på intet vis bortskym- mer intrycket af personernas och hand- lingens lefvande lif.
Helt visst kommer den ovanliga och fängslande romanen att i hög grad intressera vår läsekrets, då den frän och med nyårets första num- mer begynner publiceras i Iduns roman- bibliotek.
kring s o l e n, d e s s l å n g s a m m a r e vrider s i g o m k r i n g s i g själf.
å » A l l d e l e s s a m m a t a n k e h a r j a g haft, o c h vet ni, j a g h a r k o m m i t till den slutsatsen, att b å d e edra föräldrar, n i BJälf o c h v å r v ä n, läraren, gått u t från en g e m e n s a m p u n k t.
» » Och det är? » » A t t barn, åtminstone så l ä n g e d e ä r o i F e r d i n a n d s ålder, b ö r a l y d a sina föräldrar, därför att ' m a m m a h a r sagt det ' o c h ' p a p p a har sagt d e t ', o c h a f inga andra s k ä l.
» » N e j, åtminstone läraren h a r p å s t å t t.
att ' n i i c k e b ö r v ä d j a till gossens kär- l e k till er, utan till hans v e t s k a p, att m a n alltid måste g ö r a d e t rätta '.
Men han kan o m ö j l i g e n m e n a, att v i s k o l a börja g ö r a för- s ö k m e d att k l a r g ö r a f ö r d e t fyraåriga bar- net, h v a r f ö r den e n a h a n d l i n g e n är g o d o c h den a n d r a o n d, h v a r f ö r d e t ena är rätt o c h det - andra orätt.
D e t orätta h ä r v i d l a g s k u l l e väl bestå däri, att gossen, o m h a n längre springer därnere v i d sjöstranden, k a n b l i v å t o m fötterna o c h d ä r i g e n o m möjligen å d r a g a sig en s j u k d o m o c h f ö r o r s a k a sig själf ska- da o c h a n d r a personer besvär.
N u frågas: År d e t l ä m p l i g t att f ö r en sådan ögon- blickets varelse s o m ett fyra års b a r n framföra s å d a n a fjärran liggande skäl f ö r dess handlingssätt?
S k u l l e i c k e barnet däri- g e n o m s m å n i n g o m drifvas till att v i d hvarje vår b e f a l l n i n g kritiskt f r å g a: H v a r f ö r är det rätt eller orätt att g ö r a eller underlåta detta?
Och o m skälen f ö r våra befallningar, s å s o m lätt k u n d e h ä n d a, v o r e ä n d å svårare att f å fram ä n h ä r, huru g å r d e t d å med barna- l y d n a d e n o c h v ö r d n a d e n f ö r fader o c h m o - d e r?
— N e j, om barnet s k u l l e fråga s i g: H v a r f ö r är d e t orätt att stanna k v a r här, d å m a m m a befallt m i g k o m m a u p p?
s å b o r d e dess svar b l i: därför att n ä r m a m m a befallt någonting, måste j a g l y d a, t y h o n är min m a m m a.
D e t t a h a r j a g alltid tänkt mig s o m mönstret f ö r en barnslig l y d n a d, o c h j a g kan i c k e förstå, att n å g o t slafviskt ligger däri. » » Men, med ^ M E s p n [«K * (•••Ml A \ I I upp- (Se Idun n:r 45).
" Fru Hj.
a f e n dialog o m fostran.
af M i t t f ö r s l a g är f ö l j a n d e.
E t t h e m inrättas, åt täflingsskriften helst p å n å g o n v a c k e r t o c h h ä l s o s a m t b e l ä g e n l a n d t e g e n d o m invid j ä r n v ä g s s t a t i o n o c h l ä k a r e, o c h i detta h e m m o t t a g a s under högst sex månader sådana bildade kvinnor, som inne- hvilken såväl till form som innehåll syn- hafva stadigvarande plats, men genom detta tes fullständigast motsvara de uppställda sitt arbete ådragit sig icke obotlig sjukdom.
I h e m m e t b ö r finnas allt e n patient k a n b e - krafven.
Vid namnsedelns brytande befanns h ö f v a: g o d m a t, tillfälle till m a s s a g e, b a d pristagarinnan, » Fru Holmfrids » författa- etc, o c h d e t b ö r ställas u n d e r d e n bästa rinna, vara ledning.
J a g tror, att ett s å d a n t h e m s k u l l e v a r a till u t o m o r d e n t l i g nytta o c h fylla ett m y c k e t kännbart tomrum i vår praktiska välgörenhet.
måste ".
Hvar och en, som före den 20 december från undertecknade rekvl- reraren Flossaapparat, erhåller gratis ett på tyg uppritadt, färglagdt hur skall m a n d å k o m m a därhän barnet? » I inrllinrrr 8 Q Q p 1 / fl ' I ' 0110 lin O i / i rldffci V Ll D U U Cl U öt Ddbl \ UlDllo IlluöMlld llfl I
IDUN 1894 » J a, d e t ä r j u s t m e d afseende p å m e d l e n för detta måls vinnande, s o m edra åsikter varit delade.
E d r a föräldrar h a vädjat till det k o n s e k v e n t t i l l ä m p a d e straffet f ö r hvarje o l y d n a d, n i dels till barnets k ä r l e k o c h dels äfven till straff, vår vän läraren åter till nå- g o n t i n g abstrakt, en lag, s o m står ö f v e r b å d e föräldrar och barn.
J a g k a n i c k e h j ä l p a, att detta sista k o m m i g a t t t ä n k a p å, b u r u för- äldrar bruka s k r ä m m a sina barn för b u s e n eller sotaren.
— N u ä r d e t visserligen så, att vi äro o f u l l k o m l i g a uppfostrare, o c h a t t vårt v e r k o c k s å alltid måste b l i o f u l l k o m l i g t, men j a g tror d o c k, att v i s k u l l e k o m m a m y c - ket längre, o m v i i tid b ö r j a d e m e d a l l v a r o c h k o n s e k v e n s att g ö r a o s s å t l y d d a.
Upp- fostran till l y d n a d b ö r börja, redan d å barnet är årsgammalt, j a, m å h ä n d a äfven förr, i a l l a händelser från den första stund barnet börjar visa tecken till egen vilja o c h företaga plan- l a g d a rörelser för att fora sin vilja i g e n o m.
O m d e t späda barnet vill k o m m a b o r t till ett f ö r e m å l o c h m ö t e r e n t u n g m ö b e l, s o m står i dess v ä g, så s k a l l det med g a n s k a stort l u g n s ö k a k o m m a o m k r i n g d e n n a m ö - bel, men o m er arm står hindrande i v ä g e n, så skall barnet snart lära, att denna a r m k a n föras bort, o c h det skall d å visa alla t e c k e n till otålighet, gråta o c h skrika.
H a r det d å vunnit sitt mål, s k a l l det sedermera aldrig spara p å medlet f ö r att skaffa sig m a k t öf- ver den armen o c h den h a n d e n.
M e n nu är det uppfostran till l y d n a d börjar.
K a n icke barnet f å k o m m a d i t det vill, b ö r m a m m a s arm stå i vägen s o m en m u r, s o m ingenting kan r u b b a; o m det åter kan f å sin vilja ige- n o m, d å 3k det återigen m a m m a s a r m, s o m hjälper barnet trots alla hinder.
O m denna b e h a n d l i n g börjar i rätt tid, tror j a g icke, att barnet skall fälla s å m å n g a tårar, d å det ser sina planer korsade; det skall finna sig i det nödvändiga.
I a l l a händelser m å m a n hellre d r a g a dess u p p m ä r k s a m h e t å t a n n a t h å l l g e - n o m f ö r e v i s a n d e a f a n d r a saker, s o m intres- sera barnet, än att g i f v a efter för dess gråt.
P å s a m m a sätt b ö r ni sedan fortsätta att visa barnet, a t t d å er egen o c h barnets vilja äro motsatta, er vilja och bli den rådande.
M e n en sak ä r d ä r v i d a f v i k t: m a n b ö r aldrig befalla eller f ö r b j u d a, utan att det v e r k l i g e n ä r till barnets bästa.
M å n g a befalla endast för nöjet a t t se sig åt- l y d d a.
F a r o c h m o r b ö r a för sig själfva all- tid h a f v a klart skälet till befallningen.
H ä r - igenom k u n d e säkerligen m y c k e t mera frihet oeh glädje tillskyndas barnet, ä n h v a d n u sker, o c h detta endast till barnets nytta.
— • B a r n e t b ö r visserligen läras, a t t det måste försaka egen frihet o c h egen b e k v ä m l i g h e t för att vara sina föräldrar till tjänst, men föräldrarne böra o c k s å a k t a sig att sträcka sina fordringar allt för l å n g t i detta afseende. » alltid e n visit i Borås Konstdamast- väfveri.
(Bref till I d u n).
å, o m ens n å g o t, slags alster a f konst- industri torde i allmänhet värderas s å högt s o m väfnadskonstens, o c h i intet h e m, som står under inflytande af h u s m o d e r n s ord- nande o c h p r y d a n d e h a n d, saknas väl a l l d e - les dessa.
J " " uv e 1 e r a r e E n art a f k o n s t v ä f n a d, s o m emellertid i alla tider särskildt h a r varit f ö r e m å l för h u s m o derns u p p m ä r k s a m h e t o c h o m s o r g, ä r den, s o m representeras a f hemmets förråd a f bords- linne.
M e d h v i l k e n belåtenhet visas i c k e i äldre hem ännu de präktiga linneduktyg, som » m i n m o r själf h a r spunnit o c h v ä f t, » o c h ofta u t g ö r a dessa dräll- o c h d a m a s t d u k a r verk- liga mästerprof p å e n s v e n s k husflit, hvars alster n u m e r a i d e flesta fall f å ersättas g e - n o m storindustriens försorg.
A l l t fortfarande torde d o c k ett välförsedt l i n n e s k å p tillhöra de mest eftersträfvade beståndsdelarne a f en b o - uppsättning, o c h v i h o p p a s derför få p å r ä k n a en del a f » I d u n s » läsarinnors intresse, d å vi anhålla f å t a g a deras u p p m ä r k a m h e t i an- s p r å k f ö r n å g r a o r d o m ett företag, h v i l k e t utan tvifvel a f vänner till i n h e m s k konstflit torde hälsas m e d glädje.
S o m b e k a n t d r ö j d e det i n o m vårt l a n d gan- s k a länge, innan m a n mera a l l m ä n t t i l l g o d o - gjorde sig århundradets största u p p f i n n i n g in- o m textilområdet — J a c q u a r d m a s k i n e n, hvil- ken l ö s e r v ä f v a r e n från d e stela o c h s y m e - triska figurernas b a n d — o c h en stor d e l a f linneindustrien arbetar j u fortfarande m e d red- s k a p, h v i l k a sedan flere mansåldrar undergått f ö g a eller ingen förändring.
k a m e d fina o r n a m e n t o c h slingor f y l l a väfnadens y t a.
hela A t t den t i l l v e r k a d e damasten u n d e r dessa f ö r h å l l a n d e n ä r g a n s k a d y r, torde ej f ö r v å n a o c h g ö r det ä n n u mindre, d å man tager i b e - traktande, a t t h ä r ej afses att framställa e n billighetsvara, utan en sådan, s o m enligt den g a m l a firmans traditioner k a n g å i a r f från en generation till en a n n a n.
H o s den utomstående befästes o c k s å g e n o m en o m ä n y t l i g b e k a n t s k a p m e d B o r å s K o n s t - damastväfveris v a c k r a alster o v i l k o r l i g e n den uppfattning, s o m v ä l äfven a f d e fleste h y l l a s, att m e d a n v i s v e n s k a r helt naturligt i m å n g a fall ä r o o f ö r m ö g n a att u p p t a g a striden m e d d e stora industriländernas m a s s p r o d u k t i o n, stå h o s o s s vissa grenar a f konstslöjd m y c k e t högt, o c h det o a k t a d t k a n m a n k a n s k e v å g a påstå, a t t d e t ofta j u s t ä r m e d afseende å dessa v i » g å ö f v e r å n efter v a t t e n ».
Fröken eller jungfru?
H ä r m e d ä n n u ett p a r tre inläg " g u r d e n m ä n g d, s o m ingått o c h ingår.
D e t för- sta ä r b e t y d l i g t e x k l u s i v t, men det har synts oss a t t äfven d e n n a utpräglads a d e uppfattning åtminstone fick k o m m a till tals, när så m å n g a g a n s k a skarpt kritiserat.
E m e l - lertid t ö r väl n u o r d a n d e t i saken k u n n a an- ses tillräckligt, o c h f å r » d i s k u s s i o n e n u t g ö r a s v a r p å f r å g a n, » s o m det heter.
V i vilja ej l ä n g r e u p p t a g a I d u n s u t r y m m e h ä r m e d, till förfång för rättvist, I början a f 1 8 5 0 - t a l e t u p p s t o d i J ö n k ö - p i n g ett j a c q u a r d v ä f v e r i för fina linnedamast- d u k t y g e r, h v i l k e t t a c k v a r e e n k v i n n a s, fru insikter o c h energi snart v a n n * ett a l l m ä n t o c h välförtjänt e r k ä n n a n d e, såväl Det har ej varit utan sitt stora intresse att för fabrikatets u t m ä r k t a k v a l i t é s o m s m a k - följa utvecklingen af den strid, som uppväckts af fulla mönster, så att G.
S t e n b e r g s änkas artikeln » Fröken eller jungfru » i n:r 41 af Idun, b o r d s d a m a s t b l e f en b e r ö m d o c h o a k t a d t sitt och de lärdomar den gifvit pss adliga, höra till dem, som ej böra falla i glömska.
g a n s k a h ö g a pris a l l m ä n t eftersökt v a r a för Må det tillåtas mig att framlägga mina iaktta- sådana h e m, h v i l k a satte v ä r d e p å ett gedi- gelser, samtidigt som jag angifver min ståndpunkt get o c h konstnärligt arbete.
i förevarande fråga!