Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det erinrade sig dervid det afgörande inflytande utskylderne medföra på Statens tilltagande eller aftynande tillstånd, och det fann sig ej kunna bereda det förra och förekomma det sednare , annorlunda 3 än genom åsyftad billighet i beskattningens fördelning, lätthet vid uppbörden deraf och redighet i redogörelseverket.
Huruvida BevillningsUtskottet uppnått sin önskan , att åt sitt arbete gifva ali möjlig fullkomlighet, lär framdeles, enär de uppgjorde Projecierne till Författningar rörande BevillningsVerket underställas Rikets Högloft.
Ständers rättvisa granskning , närmare utredas, emedlertid får Utskottet härmed, likmätigt den detsamma i 31 §. i Kongl.
Majrts och Riksens Ständers faststälde Riksdagsordning gifne föreskrift, vördsammeligen framställa de grunder, som det i sakernas närvarande belägenhet anser vara de lämpligaste till syftemålets vinnande.
Vid detta tillfälle tror Utskottet sig icke behöfva, att för Reprassentanterne af ett folk, som vetat att från urminnes tider bevara den vigtiga rättigheten, att beskatta sig sjelfve, vidlöftigt utreda grundvilkoret för all beskattning, nämligen; att då Statsinrättningen åt hvarje BevillningsUtsk.
Betänkanden. medborgare erbjuder säkerhet till person och egendom, bereder den sig derigenom rättighet att äska skäliga bidrag till bestridande af kostnaderne, till upprätthållande af den allmänna säkerheten och lugnet.
Denna fordran är lika beståndande och rättvis, sorn samfundsfördraget, på hvilket den är grundad, men den förnekar likväl ingalunda Samfundsmedlemmarne att begära, det deras biträde endast må påkallas till bestridande af nödvändiga behof, och deras bidrag bestämmas efter en billig och med förhållandeme enlig måttstock, som fördelar utskylderne i mån af de fördelar, hvar och en kan med fog vänta af denna Inrättning.
Efter denna grundsats har BevillningsUt- . skottet sökt att lämpa sin åtgärd, och det är, derföre, som föremålen för Samhällsinrättningen eller säkerhet till person och egendom blifvit lagde till grund för beräkningen och utgörandet af de directa utskylderne eller den egentliga Bevillningen.
Under öfverläggningarne härom har fråga uppstått om de i sednare tider använde tvenne särskildte methoder till vinnande af det egentliga syftemålet.
För den ena af dessa eller afgift af all behållen årlig afkastning af egendom, rörelse, lön eller arbetsförtjenst, efter förut gjorde afdrag för skuld och nödvändige omkostnader, med ett ord en inkomst-afgift af verklig förmögenhet, tala isynnerhet de omständigheter, att rättvis jemnhet i Taxeringen här skulle åtföljas af enkelhet i Räkenskaperne och skattskyldigheten i synnerhet träffa den verkliga förmå - % 'BevillningsVtsi, Betänkanden. gan att bara den.
Dessa skäl bar Bevillning*» Utskottet ej misskänt, men då det erinrat sig, att 1810 års EevillningsFöro driing, som utgick från samma synpunkt, hvarken inbragte åt Staten den påräknade Summan, eller kunde med lätthet sättas i verkställighet» utan tvärtom för» anie 'de flerfaldiga klagomål och förfrågningar, liar det ej kunnat till allmän efterlefnad föreslå detta Bevillningssätt.
Vissheten deraf, att de nödiga Summorn© till betäckande af Statsbehofven inbringas, är en alltför vigtig omständighet för att vid frågor af denna art kunna lemnäs ur sigte.
På så :ant sätt är säkerheten ådagalagd af beräkningsgrunderne i den BevillningsFörfaétning, som af Rikets Högl Ständer år 18 19 gillades och antogs samt 1815 jemkades , och en allmänt yttrad tillfredsställelse med beskattningssättet har visat, att om brister deruti, likasom i hvarje menskligt arbete än förefinnas 3 hafva desse likväl ej varit så vigtige att de förmått öfverväga fördelarne deraf.
De<ra förhållande tillika med en inhämtad erfarenhet, att hvarje ny beskattningsmethod mötes vid dess införande af betydliga svårigheter, har förmått BevillningsUtskottet, att, med särskildte rättelser och tillägg, till bibehållande vördsammeligen föreslå de grunder, på hvilka så val nyssomförrnäldte BevillningsFörordning af år 1812, som den af 1815 hvila, såsom kände till principer och vid verkställigheten under» lättade afen flerårig utöfning, särdeles som detta JBeskattningsSystem redan hunnit, att sälta SmllmngsTJlsJi.
Betänianden, 9 pig 1 ett slags jemnvigt i afseende på de inre förhållanderne i Samhället.
Grunderne för sistnämnde BevillningsFör-! ordningar äro dels den personliga säkerheten, dels egendoms säkerheten.
På den förra stödjer sig den Bevillning, som enligt lista Art. i nämnde Förordningar erlägges, utan afseende på stånd eller förmögenhet, af hvarje inom Sveriges Rike skaltskrifven person , ifrån den ålder, då han förmodas kunna genom eget arbete bidraga till sitt underhåll, intill den tid, då de aftagande krafterna minska hans arbetsförmåga.
Då den personliga säkerheten är lika för hvar och en Svensk Medborgare , hvilken ej genom brott gjort sig förlustig Lagarnes beskydd , har Bevillningsutskottet ansett detta förhållande tillräckligt, för att derpå g unda ett anspråk på lika utskylder för åtnjutandet deraf , dock med någon minskning under de yngre åren och innan det uppväxande slagtet vunnit den styrka och färdighet, som erfordras till drifvande! af hvarjehanda yrken.
Men Staten erbjuder ej endast vård om den personliga friheten , den beskyddar äfven hvars och ens rättighet att på för sig förmånligaste sätt använda förmögenhet, kunskaper, krafter och skicklighet, och dessa fördelar har Utskottet förmodat vara af den väsendtliga vigt, att hvarje medborgare både bör och vill i mån af dess Borgerliga förhållanden bidraga till det allmännas understöd.
Detta Beskattningssätt , beräkpadt dels efter de af en större eller mindre förmögenhet liärfly tande tillfällen till vinst, dels io BeviUningsVtsk.
Betänkanden. efter förtjenst å arbete, äger det företrädet, att mera än något annat närma sig rättvisan, då det bestämmer hvars och ens andel i bidraget till Statens underhåll efter de fördelar han der« af hämtar.
Det har ingalunda undfallit BevillningsUtskottets uppmärksamhet, att denna beskattning skulle ännu närmare uppfylla sitt ändamål , om den i allmänhet kunde lämpas efter hvarje medborgares behållna inkomst i förhållande till dess förmögenhet och rörelse, men då erfarenheten redan lärt , att ärlighet i uppgifter icke alltid kan påräknas, att forskningar och undersökningar härom merendels misslyckas och alltid blifva förhatlige , att den i sin uppgift sanne medborgaren måste vidkännas , u* tom egne bördor, äfven dem den bedräglige kastar af sig, och att mången ej förmår att med tillförlitlighet uppgifva afkastningen af dess förmögenhet , har Utskottet vid denna Bevillnings åläggande ansett betänkligt att afvika ifrån de beskattningssätt i dessa delar, som i atdra Art. af 18 12 och 1815 årens BevillningsFörordnin' gar äro antagne.
Vidare har Utskottet fästat sin uppmärksamhet på den i 1812 års BevillningsStadga ålagde, men i den af år 1815, uteslutne afgift för öfverflöd.
Utskottet har dervid väl å ena sidan, i öfverensstämmelse med de till sistnämnde åtgärd nyt jade skäl funnit , att en sådan utgift å den inhemska industrien möjligen skulle kunna leda till dess förminskande, och att utländska öfverflödsvaror egentligen böra träffas af en förhöjd SjöTull och sålunda äfven falla BevillningsUtsk.
Betänkanden. - n förbrukaren till last; men å andra sidan bardet ådragit sig Utskottets uppmärksamhet, att en sådan afgift antingen helt och hållet skonar eller åtminstone i mindre betydlig man bör betunga den fattigare delen af Nationen , under det den drabbar personer, hvilka måste äga en tillräcklig förmåga att utgöra en billig afgift, då de äga nog att förskaffa sig njutning öfver medelmåttans och tarflighetens gränsor; och om än åtskilliga utvägar kunde uppfinnas till underslef, eller också bruket af sådane artiklar möjligen kunde inskränkas eller i vissa delar upphöra, så skulle likväl en sådan pålaga, lämpad till en vidsträcktare omfattning, sannolikt ej blifva så obetydlig eller till controllen så osäker, att den alldeles bör åsidosättas, aldraminst, då Nationens allmänna röst den påkallar, och då en sådan utväg , om ej tillräcklig till öfverflödets hämmande , likväl möjligen kunde verka till dess inskränkande och, med den inhämska näringsflitens uppmuntran , åt Rikets handel med främmande länder gifva en fördelaktigare rigtnirjg.
Af dessa sarnmanlagde skäl anser RevillningsUtskottet sig äga anledning att till Rikets Höglöfl.
Ständers otnpröfvande vördsam» ligen öfverlemna frågan om införandet af en efter vissa förhållanden lämpad öfverflöds-afgift, den Utskottet anser sig böra tillstyrka.
Men i händelse BevillningsUtskottet icke skulle vid framdeles blifvande fördelning af sjelfva Bevillnings beloppet se sig kunna med säkerhet påräkna den erforderliga summan efter ofvananförde Bevillningsgrunder och en billig 12 BevillningsUtsk.
Betärikanden. förhöjning af de i aldra Art. af sista BevillningsFörordningen bestämda afgif.er , torde det behöfva att upplaga den i samma Författnings 3 A’t. föreskrifna fyllnads-afgift, för ait såmedelst erhålla det överskjutande beloppet, ehuru det instämde med dess önskan, att om möjligheten sådant medgaf, kunna undgå en så beskaffad beskattning, som, utan att inbringa nå» gon betydlig inkomst i StatsCassan , blott med förer vidlyftighet i Debiteringssättet; och vill således hafva denna vilkorliga framställning till Rikets Höglofl Ständer öfverlemnad.
Med anledning af särskidite till Utskottet remitterade Mernorialer om återinförande af dea vid 1812 års
Riksdag faststälde och år 1815 upphörde progressiva afgiften af förmögenhet, hvarigenom den mera bemedlade delen af Nationen kom att vidkännas en högre beskattning , förorsakande någon lindring för de fattigare, då deremot den i dess ställe nu varande så kallade fy llnadsafgift dels drabbade alla lika, dels ej medförde åsyftad inkomst, har denna fråga till granskning förekommit, men då Utskottet erindrat sig de grunder, hvilka vid sista Riksdag föranledt det då varande JBevillningsUtskottet, att förkasta ofvanbemälte beskattningssätt, såsom hårdt tryckande för den gäldbundne, lätt underkastadt underslef, samt åtfoljdt af flerfalldiga svårigheter och dröjsmål vid dess verkställighet; och dertill kommer den hufvudsakliga omständighet, ait denna förhöjda afgift, sorn egentligen hvilar på verklig förmögenhet, a'r oferenlig med en bibehållen beskattning af syn-.
SevillningsUtsk.
BetUnkanden.
33 bar föfmögenhet, anser Utskottet sig- så mycket mindre äga fog att såsom Bevillningsgrund föreslå denna afgift, som det på sätt här ofvan för Rikets Höglofl.
Ständer är fiamlagdt, hoppas att kunna undgå fyllnadsafgiften , hvilken egentligen tycks hafva föranledt dessa anmärkningar*.
I afseende på de öfrige Bevillningen tillhörande afgifter för Bränvins-tillverkningen i Riket, Stora SjöTullen, Postrntdlen och ChartaeSigillatas-Medlen anser Utskottet sig icke kunna föreslå andra grunder, än de hittills vanlige; och afvagtar för öfrigt Rikets Höglofl.
Ständers föreskrifter i anledning af allt hvad nu blifvit anfördt, likasom meddelande af den erforderliga BevillningsSumman och de förändringar, sorn i afseende på Bränvins-tillverkningen möjligen kunna äga rum, för att deraf göra den tillämpning behofvet påkallar och omständigheterna medgifva, samt derefter fullständigt project så öfver Bevillningens fördelning, som de Regiementariska föreskrifterne dervid , jemte särskildte yttranden rörande Bränvins- och de öfriga Bevillnings-afgifterne, så skyndsamt, som möjligheten tillåter, till Rikets Höglofl.
Ständer öfverlemna.
Allt detta underställes vördsamligen Rikets Höglofl.
Ständers vidare bepröfvande, åtföljdt af någre Herrar Redamöters till Protocollet särskildt yttrade tankar.
Stockholm den 23 Januarii 1818- Tvansumt af Ftotocollet hållit infor Riksens Högl.
Ständers Bevill - 14 BevillningsUtsi.
Betänkanden. ningsUtskott vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 23 Jan.
I g 1.8* S.
D. fter uppläsandet af de vid Afdelningen för Allmänna Bevillningen förde Protocol' ler, i afseende på bestämmandet af grunderne för en blifvande BevillningsStadga, yttrade sig skrifteligen: l:o Herr Leffler, É. M. Ehuru kanske det vöre rättast , att Embets- och TjenstemänsLöner varit från början så beräknade att ingen afgift af dem ägde rum j emedan det på sitt sätt är, att gifva med ena, och. taga med andra handen, men förhållandet synes nu vara annorlunda, och dessa Eoner på sitt sätt , kommit i jemförelse medHJehållen Inkomst, så synes mig ock att den förminskning, som vid 1815 års Riksdag ägde rum, uti afgiften på Eön, var nog dryg, hälst som de mesta Embetsman vid samma tid fingo förhöjning pä deras Eoner, då deremot andre skattdragande med lika inkomst, icke allenast firigö behålla sin förra afgift, utan genom fyllnadsafgiften någon påökning, så mycket kännbarare för dem sorn conjuncturen sedan mycket försämrats.
Jag underställer derföre Högloft.
Utskottets pröfning , om icke en förhöjning på förenämnde afgift kunde äga rum och voro med billigheten öfverensstämmande, isynnerhet för de Embets- och Tjenstemän som fått sina löner förhöjde.
BevillningsUtsfi.
Betiinkanden. 35 3:dje Art.
Om FyllnadsAfgift.
Att denna afgift är mindre rättvis uti fördelningen, men mera lätt uti tillämpningen, än den förut brukliga progressiva, lärer hvar och en finna.
Denne sednare drabbade i den man man hade förtjenst och i följe deraf förmågan att bära den.
Den förre deremot drabbar alla lika.
Det matte varit behofvet af skyndsamhet uti åtgärderne som gjort, att man anta* git den.
Jag för min del tror, att om behofvet påkallar högre Bevillning, den då bör utgå enligt denna Artikel, men Progressivt — äfven om ingen förökning af Bevillningen behöfs, lärer dock rättvisan fordra en grannlagare fördelning af denna afgift.
Att enligt 2:dra Art. betala
Fem proCent, så väl för loo som för 1000 Kiksdalers inkomst, är redan högst känbart för den med mindre förmåga , men att dertill få lika fyllnads-afgift om ock denna blefve än så hög, är för mången fattig omöjligt att bära.
Det är visst icke konst att säga, det skall du betala, men att med ock bästa vilja kunna det , och alt indrifva de Contributioner som åläggas, det är ofta ganska svårt. 3:0 Herr Uggla, Göran Gustaf.- Vid 1815 års Biksdag yttrade jag mitt bifall till det af Herr von Törne författade förslag till Bevillnings utgörande efter behållen Inkomst; och jag hyser ännu den öfvertygelse att detta Förslag, om det, efter föregången noga granskning, hade erhållit kraft af Dag, skulle hafva ledt till det mål vi alla, ehuru på olika 36 BevillningsUtsb.
Bet'dn}andent vägar, söka: rättvisa och billighet i Statsbördornas fördelning , förenade med säkerhet för Staten att fullt ethalia hvad folket, genom dess ombud , till Statsbehofvens fyllande beviljar.
Jag bör här ej ingå i en detaillerad utveckling af alla de skäl, som tala för detta förslag, öm den rättsgrund, hvarpå det hvilar och om dess användbarhet i tillämpningen.
Högi Jofl. BevillningsUtskottets Protocoll för sistförtflutne
Riksdag innehålla én fullständig framställning af dessa skäl.
Jag har derföre ansett mig nu böra hufvudsakligen åberopa mitt då i ämnét afgifne Yttrande, och isynnerhet hvad Herr von Törne med en sanning och sak- kännedom , som hittills icke kunnat vederläggas, vid samma tillfälle yttrat.
Jag vill visst éj bestrida, att det gifves händelser, i hvilka erfarenheten ger det säkraste domslut, och att man icke bör halsstarrigt förfäkta dogmer, sorn af denna Domstol ogillas, men jag har också trott, att sanningar, byggda på erkända och goda theoretiska grunder , skola leda till resultat , dem erfarenheten skall kröna med framgång, om man gör sig den tnödan , att med noggrann urskiljning söka orsaken till vissa ofördelaktiga verkningar, som kunna leda frän maler, att med allvar och ihärdighet rätta fel och brister och derigenom komma i tillfälle, att på den säkra grundvalen uppföra en byggnad, sorn står och icke faller.
Sådane verkningar voro hvadiBIO års RevillningsStadga angar, dels oförutsedda, såsom att ReviUningen ökades med \
Million ut - BevillningsZJtsk.
17 utöfver det belopp, hvarefter BevilIningsTabellerne voro uträknade, utan att desse blefvo förhöjde , dels ock en följd af åtgärder som lago i strid med hufvudprincipen och således måste motarbeta dem , såsom bland annat, amagandet af den felaktiga och olärnpeliga Minimi tariffen, i förening med det obestämda , invecklade och vidlyftiga i Författningens Reglementarisk» föreskrifter.
Deremot då Herr vort Törnes förslag
I möjligaste måtto blifvit rensadt från dessa fel och brister, då detta förslag hvilar på den sanna och rättvisa grund för beskattning, behållen inkomst att lefva af, då Capitationsafgiften blifvit deruti oförändrad bibehållen , så tyckes man ock derigenom hafva bort komma ett steg närmare till öfvertygelsen om Systemets användbarhet.
Beträffande åter 1812 års Bevillningsgrunder efter synbar förmögenhet, så har en upplyst och för allmänt väl städse nitälskande Författare uti dess yttrande till serskilta Utskottets Protocoll sistledne Riksdag, med sanna och träffana de drag , skillrat de olägenheter , som för näringarne i allmänhet och i synnerhet för Jordbruket varit en följd af detta BeskattningsSysteme, och hvilka olägenheter samma Författare uppå grunder, som af mig alltid skola erkännas, ansett utgöra en integrerande del i Taflan af de orsaker, som vållat den allmänna nöden.
Det ofanteliga öfverskottet för år 1813 är dessutom ett nog talande bevis äfven emot säkerheten af Calculer uppgjorde efter 18x2 års Be» Bihang till Riks-St.
Prof. i8i?-i8i8' 5-^ Sami, N:r3, 18 BevillningsUtsk, Betänkanden. villningsprinciper och, oaktadt all den vackra framställning, hvarmed 1815 års BeviliningsFörslag blifvit till Riksens Höglofl.
Ständer iribeledsagadt, att icke förtiga den outtrötteliga omsorg och möda , som af kunniga Medlemmar i då varande Bevillningsutskott , blifvit derpå använde, har likväl cn icke obetydelig brist uppkommit för första året , eller år 1816.
Jag frågar, hvaruti ligger nu den så mycket omtalta säkerheten af dessa Bevillningsgrunder, hvar. med deras företräde och öfvervägande förtjenst i synnerhet velat förfäcktas och vitsordas?
Vinnes väl derigenom ett kraftigare stöd för öfvertygelsen om rättvisan och billigheten deraf, att, på sätt en upplyst aktningsvärd Medborgare yttrat: ’’Man betalar icke allenast för hvad man ’’icke äger, utan äfven för hvad en annan äger? ”att den gäldskyldige skall vara Statens Uppbördsman hos den fordrande, med en kraftlös ”rättighet till ersättning för gifvit förskott?
Att ’’den idoge betalar för den som i maklighet och ”utan bidrag till det allmänna omsorgsfritt nju”ter fördelarne af SamhällsOrdningen ?”
Och hafva väl , genom en sådan beskattningsMethod, Jordbruket och Näringarne eller de arbetande FolkClasserne njutit den lindring i tryckande bördor som deras nödställda belägenhet så rättvist påkallar?
Faller deremot icke Statsbördan tyngst på Jordbrukaren , hvars E* gendom är synbarust af alla, och aldrig kan gömmas bakom origtiga uppgifter.
Med en sådan åsigt af ämnet, hade jag för min del trott mig böra tillstyrka , att ofvanförmälte af Herr von Törne författade Förslag till BevillningiUlsk, BeiilnkamUn. jg Bfevii!ningsgrunderne, matie (agas under noga öfvervägande och efter fullständig granskning deraf till Riksens Höglofl.
Ständers vidare pröfning öfverlämnäs; till hvilken hemställan jag ansett mig äga så mycket större anledning , sorn , utorh det bifall ifrågavarande Förslag af flere Nationens Representanter inom Höglofl.
Ridderskapet och Adeln , samt HögVördige PresteStåndet vid i 815 ®rs Riksdag Vunnit, det Hedervärda BondeSiåndet , som i anseende till samma Riksdags annalkande slut , ej fann möjligt att ingå i deiaillerad pröfning af förslagets användbarhet, likväl, Under erkännande af Författarens förtjenster i denna del, åt kommande Ständer öfverlämnat detta Project till det afseende det kunde förtjena.
Men, då Höglofl.
Beredning tillstyrkt bibehållandet af de nu gällande BevilR ningsgrunder, och den rådande Opinionen inom Höglofl.
Utskottet synes deruti instämma, anser jag mig med oförändrad öfvertygelse böra för det närvarande inskränka min åtgärd dervid , att mig till Prolocollet reservera , under anhållan derjemte, att detta mitt anförande mätte till Riksens Höglofl.
Ständer få åtfölja Utskottets Betänkande i ämnen Med Herr Ugglai anförande, förenade sig till alla delar , Herrar Silfverstolpe, ./. D. och af Darelli , Isac , med tillägg att äfven de instämma deri, att Herr Ugglas anförande matte till RiksStånden få åtfölja Utskotiéts blifvande Betänkande rörande grUnderne för Bevill* ningen. — — — — — — — 30 BevillningsTJtslt.
Sedan Höglofl, Utskottets Pluralitet antagit sist ameknade Proposition örn beskattning af Synbar förmögenhet, i enlighet med de i ?:dra Art. af i 8 i 5 års BevillningsStadga antagne grunder , anförde Herr von Törne, M. följande :
Under lifligt förklarande af den högaktning, jag hyser för BevillningsUtskottets Ordförande , äfvensom för dess öfrige medlemmar, och den öfvertygelse jag har, att redlighet och Fosterlandskänsla vägledt Besluten, fortfar jag, alt anse de förslagne
Bevillningsgrunderne icke allenast mindre rättvisa utan ock i längden osäkra.
Mina tankar derom har jag vid förra Riksdagen i flera anförande , som blifvit till trycket befordrade , tillkännagifvit , äfvensom jag nu inom Höglofl.
Utsko tet sökt ådagalägga alla de skäl hvilka ytterligare stadgat min öfvertygelse i detta ämne.
Men som sanningen icke bör påtrugas någon, och allmänna Opinionen inom Utskottet bestämdt yttrat sig för 1815 års Bevillningsgrunder, vore det nu utan ändamål att ytterligare yrka en annan princips antagande.
Det torde här, som vid de flesta tillfällen i menskligheten, behöfvas en dyrköpt erfarenhet, innan det goda kan utföras, men då jag vill fritaga mig ifrån att till samma uppoffring hafva medverkat , får jag nu emot Utskottets fattade Beslut endast^Tlll Protocollet reservera mig och anhålla att detta mittt Utlåtande må få åtfölja Utskotttets Betänkande rörande Bevillningsgrunderne, till Riksens Höglofl.
Ständers Plena. Herrar Uggla , Silfverstolpe och af Darelli åberopade, deras redan gifne yttranden.
BevillningsUtsk.
Betänkanden. 31 Herr
Leffler förklarade sig väl vara i hufvudsaken ense, med de Herrar Ledamö er sorn antagit beskattning af synbar förmögenhet, men åberopade likväl sin redan till Protocollet intagna tanka, den han anhöll måtte åtfölja Utskottets- Betänkande.
Utskottets ofvan anteknade beslut angående FyllnadsAfgift, förklarade Herr von Törne:
Vid Riksdagen år 1815 infördes en Bevillning under namn af FyllnadsAfgift, att utgöras med 4 sk, af hvarje Riksdalers bevillning , som efter g:dra Art. erlägges, hvarföre en särskild Artikel i Förordningen tillädes.
Samma ändamål hade kunnat på ett mycket enklare sätt vinnas , om Bevillningen blifvit ökad i a:dra Art.
Att betala en ny bevillning af sjelfva bevillningen, synes mig så öfverflödigt och inveckladt , att jag för min del icke kan instämma deri , utan yrkar, i öfverensstämmelse med hvad jag vid ofvannämde Riksdag gjorde , det denna FyllnadsArtikel måtte helt och hållit utgå, och, om så skulle behöfvas, Afgifterne efter 2:dra Art. i stället ökas , sa att BevillningsSumman erhålles.
Detta mitt yttrande anhåller jag måtte få åtfölja Utskottets Betänkande till Riksens Höglofl.
Ständers Plena. Hvarjemte Herr Fogelmark utlät sig dictando:
Vid frågan om bibehållande af 3 Art. i 1815 års BevillningsFörordnings grunder, rörande FyllnadsAfgift, yrkar jag att, i deri händelse denna Afgift kdmrner att i en blifvande 51 BevillningsUtsÅ.
Retdnkandeu.
BevillningsStadga bibehållas, den bör utgå Progressivt ; Hvilken min tanka jag förbehåller måtte med Högloft.
Utskottets Betänkande till, Biksens Högloft.
Ständer åtfölja.
Ofvanriämde yttranden komma att åtfölja Högloft, Utskottets afgående Betänkande till Bi kets Högloft, Ständer.
Ex Protocollo P. Rainhold, Palm.
N;r 4, Rikets Högloft.
Ständers Bevillningsutskotts Utlåtande, angående anslag af Bevillnigs-medien till understöd för KronoUppbördsverket i Stockholm.
Sedan Kongl. Maj:t täckts i Nåder bifalla Bikets Högloft.