Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad Utskotten här ofvan föreslagit, varder till Rikets IJöglofl.
Ständers pröfning vördsamt öfverlemnadt.
Flere Ledamöters serskilde yttranden bifogas.
Stockholm den 10 Junii 1834» Bevilln.- och Occon.-TJlsk.
Bctäande N.o 3. it N:o i.
Pannerymtls Tariff.
För hemman, lägenhet eller stadsjord, som i värde dnderstiger, eller uppgår till 0«h med 500 B:dr, må begagnas en pannerymd af.
För ett värde öfver 500 750 1000 2000; 3000 4000 5000 6000 7000 8000 9000 ,40 000 11,000 12 000 13 000; 14 000, lill och med 750: — — — 1000 _ _ _ 2000 __ __ _ 3000:
_ — _ 4000; _ _ _ 5000; _ _ _ 6000 _ _ _ 7000. _ _ _ 8000: _ _ _ 9000 _ _ _ 10 000 _ _ —11000 _ _ —12 000 _ — —13 000 - — —14 000 —15,000 20 25 30 35 40 45 50 55 60 65 70 75 78 81 84 87 90 •jtdel.
Ka. Då mäskvärmare nyttjas, förminskas pannerymden med Den pannerymd, som för egendom öfver 15,000 R:drs varde får begagna*, jemt* mäskvärmare, utan förminskning i pannerymden, beräknas för ett värde öfver 15,000 till och med 16 000
B:dr till 65 kannor.
16000 17.000 18.000 18 900 19,800 20,700 21,600 17,000 18 000 18 900 19 800 20700 21.600 22,500 _ _ 70 — — 75 — — 78 — — 81 — — 84 — — 87 — 90 Beilin.- ocli Oecon.-UtsfL Betänkande; fä&S- * N:o 2«.
Tariff på Pannerymdsrafgijten r panna — -- - 2' R:dr' 13 «- . — 2: 8. 11 — —- — 2: 16. 15 —-- —- _ . — 2: 24. 16 , - — — 2: 32. 17 ..
V a & sk- 3: 9*- 18 •ås iö* - 3: 36. 19 —- _ a n- - 4: >7- 20 a 12. - 5: 21 .... —- a i3.. - 5: 33.. 22 . å 14. - 6: 20. 23 . —- å i5. - 7: 9* 24 å- 16. - 8: 25 å i j. - 8: 4r.
26- — — å: 18. - 9: 36. 27 — . a 19* - 10: 33. 28 —- a 2 o*. — 11: 32. 29 • —- å 21. - 12: 33. 30 å 22. - 13: 36. 31 -i k 24- “ 15: 24. 32 å 20. - 17: 16. 33 — å 28. - 19: 12. 34 , å 3o. - 21: 12. 35 ä 32. - 23: 16: 36 — ►å 34. - 25: 24. 37 a 36. - 27: 36.. 38 a 38. - 30: 4- 39 a 4o. - 32: 24. 40 — k 42. - 35: — 41 a 45. - 38: 21. 42 å i R:dr - 42: — 43 — a 1: 3. - 45: 38 44 h 1: 6. - 49: 24. 45 • a 1: 9* ~ 53: 21. 46 -r- a 1:. 12. ~ 57: 24,. 47 å 1: i5. - 61: 33. 48 a 1: 18. - 66: —. 49 a 1: 21. - 70: 21. 56 . å i: 24. - 75: — 51 * å 1: 281 - 80:: 36. 52 — ä 1; 32. - 86: 32. 8; sk., per kannerum. Bevillh.- och Oecon.-Utsk. Betänkande N'.o: 31 Fou 53 kannors panna . a- 1: 36. 92: 361 54 — ■ — å 1: 40. - 99: — 55 — — a 1: 44* 105: 20. 56 — — å 2: — - 112: — 57 — — å 2: 4.
_ 118: 36. 58 — — å 2: 8, _ 125: 32.. 59 — — å 2: 12. 132: 36. 60 — — a 2: 16: 140: — 61 — — k 2: 18; - 144: 42.. 62 — — å 2: 20. - 149: 4o. 63 — — a 2: 22. - 154: 4» 64 — — å 2: 24. - 160: 65 — — å 2: 26! - 165: ,0. 66 — —• å 2: 28. - 170: 24. 67 — — å 2: 3o. - 175: 42. 68 — — a 2: 32. — 181:
,6i 69 — — a. 2: 34. - 186: 42. 70 — —- a 2: 36. — 192: 24. 71 — — å 2: 38.
_ 198: 10. 72 — — a 2: 40, _ 204': — 73, — — as 2: 42. _ 209: 42. 74 — — å 2: 44. - 215: 40.
75. — — a 2: 46. - 221: 42. 76: — — å 3: — _ 228: 77 — — a 3* 2. - 234: I0. 78 — — å 3: 4. - 240: 24. 79 —- — a- 3: 6i _ 246: 4*. 80 -— — k 3: 81 . 253: ,6.. 81 — -— å 3: 10. _ 259: 42. 82 — — a 3: 12. - 266r 24. 83 — — å; 3: 14. . 273: 10. 84 — — a 3: 16. - 280: — 85 — — h 3r 18. - 286: 42. 86 — — åt 3: 20* - 293: 40. 87 — — a 3- 22- - 300:. 42. 88 — — å 3: 24. _ 308: — 89 — —. k 3: 26. - 315: 10.. 90 — — å 3: 28. - 322i 24.. »4 mäsk värmare nyttjas tiH den for egendom öfver r5,ooo R:ds värde tillätnepanneryrnd, beräknas afgiften, efter 5o proeents förhöjning; å pannerymden, med fortgående tillökning af » sk. p& kaonerummet,. utöfver hvad för em go> kannors panna, belöper, nemligen t
För 91 kannors- pantierymd ä 3ir 3o. - 329: 42.- 92 — — a 3: 3a;. - 337: 16. 93 — — a 3:. 34, - 344: 42. »4 B esvi Un.- och OeconJJlskotlets Betänkande JV.o 5.
För 94 kannors pannerymc k 36. - 352: 24. 95 — — ä 3 38. - 360: 10. 96 — — a 3 4°- 368: — 97 — — a 3 42. - 375: 42. 98 — —, a 3 44- _ 383: 40. 99 — — å 3 46. _ 391: 42.
100 — — ä 4 _ 400: — 101 .—. -— ä 4 2.
_ 408: 10. 102 — — å 4 4* _ 416: 2.4. 103 .— —. a 4 6. _ 424: 42. 104 — — å 4 8. _ 433: 16. 1C5 — — ä 4 IÖ. -- 441: 42. 106 —* — a 4 12. 450: 24- 107 —— — a 4 .4- _ 459: 10. 108 — — ä 4 16. - 468: — 109 — — k 4 18. - 476: 42.
110 — — å 4 20. - 485: 40. lil — —. k 4 22. . 494; 42. 112 — — å 4 24- _ 504: — 113 — — k 4 26.
_ 513: 10. 114 — — å 4 28. _ 522: 24.
115 — — k 4 3o. 531: 42. 116 — ,— å 4 32. 541: 16. 117 — .— å 4 34. _ 550: 42. 118 — — å 4 36. 560: 24. 119 — — å 4 38.
_ 570: 10. 120 —, k 4 4o. 580: _ 121 — a4 42.
_ 589: 42. 122 —. «— å 4 44. - 599: 40.
123 — *— a 4 46 - 609: 42. 124 >— — 1 a 5 _ 620: — 125 — — å 5 2. _ 630: io. 126 — — å 5 4- _ 640: 24. 127 — ä 5 6. - 650: 4^- 128 —1 — å 5 8. _ 661: 16. 129 —- — å 5 10.
_ 671: 4a. 130 — —. å 5 12. 682: 24. 131 — — å 5 i4* 693: io. 132 — (i å 5 16. 704: — 133 k 5 ■8. 714: 42. 134 —* — å 5 20. _ 725: 40. 135 — — ä 5 22. - 736: 42. Bevilln.- och Octon.-Ulsk.
Betänkande IV:o 3.
Reservationer. i:o af Herr Grefve Frölich, G.E.: ”1 egenskap af Ordförande uti de sammansatta Bevillnings- samt Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskotten, har jag icke varit i tillfälle tillkännagifva min åsigt i afseende å de fattade beslut rörande grunder för bränvins brännings-rältigheten, hvilka nu öfverlemnas till Rikets Höglofl.
Ständers bepröfvande, och då jag icke för enskild del kan biträda de principer, sorn, genom pluralitetens beslut, blifvit uttalade, så begagnar jag den utväg, mig blifvit lemnad, att deremot anmäla min reservation, och inskränker densamma dertill, att jag ansett såsom fördelaktigt, det så väl husbehof?- sorn fabriks-bränvins-bränning hade blifvit tillåten, med inskränkt pannerymd och lindrig skatt för den förstnämnde, samt för den senare med all slags tillverknings-apparat inom 90 kannor* pannerymd, men med dryg skatt, lämpad efter productions-förmågan.” ”Till vinnande af den moraliska syftning, hvartill allmänna rösten gifvit anledning, att förminska tillgången på bränvin och fördyra varan, har jag trott säkraste medlet vara, inskränkning inom viss tid för ulöfningen af bran vins-bränningen samt hög skatt på tillverkningen, men att lägga strängare band på industriens förkofran i detta, som allt annat afseende, tror jag icke lända till allmänt och enskildt gagn.” Med Herr Grefve Frölich förenade sig Herr M. von Wahrendorff och Herr Hallgren. 2:0 af Herr Grefve Horn, C. F.: ”Emot de förenade
Utskottens förslag lill grunder för en blifvande bränvins-brännings-rättighet, får jag till alla delar mig reservera.” ”Jag skulle, äfven med antagandet af den paradox, alt brån vinsbränningen är för jordbruket en uteslutande rättighet, dock bestrida, att den är för jordbruket förmonlig så som denna näring allmänneligen bcdrifves i Sverige; men vill gerna medgifva, att den kan vara för jordbrukaren vinstgifvande såsom binäring.
Regering och Ständer hafva under ett halft sekels förlopp oaflåtligt arbetat på dess häfdvunna bestånd, och den hårdt beskattade jordbrukaren, i ett land utan mynt och med ett ytterst inskränkt rörelse-capital i papper, kan rättvisligen ej förebrås ätt hafva tillgripit det sätt som erbjöds, att, genom producerandet af en begärlig
Vara, skapa sig en inkomst utan serdeles förlag.
Jag skulle derföre anse det lika oklokt som 01 ättvist, att nu söka motverka husbehofs-bränningen på annat sätt än genom vidtagande af den naturliga utväg, att jordbrukaren, med minskade skatter och ulan förlägenhet för bytesmedel eller bri - Sevilla, och Oecon.- Ulsh. Betänkande 2\T.o B. stumle förlag lill en förbättrad landthushållning, insåg sin fördel vid frånträdaudet af bränvins-bränningen åt den fria tällan emellan dem, som förmoniigast för landet kunde bedrifva denna näring.” ”Man borde derföre, med afseende på närvarande missförhållande, lemna den egentliga busbehofs-bränningen fullkomligt ostörd, måhända alldeles obeskattad, men beskatta den större bränvins-iillverkningen såsom en näring, hvilken väl icke borde undertryckas, men icke heller i bogsta måtto uppmuntras, förr än landets financieia ställning och deraf beroende oeconomiska tillstånd sådant medgåfve.” ”Jag respeeterar den mägtiga opinion, som fordrar nationens emanciperande utur brän vins-oket, ehuru jag ej kan godkänna den väg, hvarpå man söker vinna målet.
Det torde nu mera vara förgäfves att vilja bestrida bränvinets bruk i Norden såsom en nödvändighetsvara; naturen uttalar deröfver sin ojäfaktiga dom, och fdantropen bör ej vilja mer än hämmandet af en öfverflödig bränvins-consumtxon inom landet.
Produclionens storlek må sedan rätta sig derefter och till exporten af sprit, sorni verldshandel lätteligen kan utgå ifrån Sverige, så väl sorn från Preussen och Ryssland, hvilka länder i mer än ett afseende torde speculera på undertryckande af Svenska industrien.
Den med skäl öfverklagade så vederstyggliga fylleri-lasten torde, lika med allt annat ondt som Försynen tillstädjer, omsider medföra sitt eget correctiv, det enda verksamma, nemi. tankan på nödvändigheten af folkbildningens riglande till sedlighet och sann religiositet.
Jag vill derföre endast i förbigående hafva antydt, hvarest den rätta roten till det onda skall uppsökas och att moralens bud icke bör förvexlas med industriens godkände theorier.” ”Det torde icke kunna nekas, att den allmänt spridda bränvins-bränningen i smått mäste uppmuntra en fullkomligt ocontrolerad consumtion, emedan det naturliga behofvet, att afsätta en ringa och dyrt tillverkad vara till liögsta pris, identifierar producentens fördel med consumentens förderf; men att den egentliga bränvinsfabrikanten eger ett annat interesse än krögarens, då dess produet ingår uti den större handeln, och då krognäringen är derpå grundad, kan densamma både controleras och beskattas så, att consumtionen derigenom inskränkes.” ”De förenade Utskottens pluralitet har, 1 motsats med verkliga förhållandet, antagit, att mängden af det bränvin, som i Sverige öfverflödigt consumeras, är en produet af de större bran vinsverken i Riket, eller som de benämna konstbrännerier; hvarföre desamma, till fylleriets hämmande, borde Bevilln. och Oecon.-Vt.ik Betänkande T.-o 3. »7 borde utrotas, och bränvinet sålunda, genom försvårad tillverkning, hög skatt på tillverkningen och bränningstidens inskränkning, fördyras.
Med någorlunda visshet kan man beräkna, alt de större brännerien för närvarande lemna i handeln högst 6,000,000 kannor bränvin, hvaremot de i3o,ooo små pannor, som finnas i Riket, säkerligen tillverka fyra gånger så mycket och ega ostridigt en förmåga att mångdubbla detta qvantum.
Skulle derföre brän vins-priset, tillföljd af lagde hinder mot fabricationcn, stegras, skall färdigheten att begagna små brän vinspannor snart utveckla sig under täflan att begagna den gynsainma conjuncturen, men denna orsak skall hastigt framkalla sina verkningar, nemi. ökad produetion med både gamla och nya tusendetals småpannor, samt fällda pris, och allra säkrast skall ett ohämmadt bränyins-supande följa den fullkomnade små bränningen i spåren.
Om Utskotten conseqvent velat följa sin ide, hade åtminstone bränningstiden bort inskränkas till högst 3 månader af året på samma gång man genom hög beskattning velat göra husbehofs-bränningen vigtig.” ”De såkallade konstapparalernes aflysande, eller, med andra ord, brän vins-bränningens nedtvingande lill ett spanmåls-, tids- och skogsförödande hushålls-bestyr, är deremot en conseqvent följd af Utskottens lagstiftnings-princip, som genom denna utveckling tillräckligt ådagalägger sitt värde i statsoeconomiskt afseende.
I motsats härmed skulle jag önska, att en ärligt af både Regering och Ständer uttalad öfvertygelse om denna riksangelägenhet icke måtte uteblifva, enär en ren lagstiftnings-grundsats, i detta fidi stadgad, skall otvifvelakligt medföra helsosamma verkningar för framtiden.” ”Jag föreslår, att bränvins-bränningen förklaras vara en fri och loflig näring att, under nödige controler, utöfvas af hvarje Svensk man, som, enligt serskilde stadganden, ställer borgen för skattens utgörande, men att för närvarande en nödig skillnad göres emellan den så kallade husbehofsoch fabriks-bränningen.
Den förra må, enligt nu gällande författningar, utöfvas, under 6 månader af året, med enkla pannor ända till 3o kannors rymd, utan tillsats af mäskvärmare eller reclificalions-apparat.
Fabriksbränningen deremot lemnäs en obegränsad frihet, så till tid som sättet, och beskattas, på grund af högsta tillverknings-beloppet, sålunda, att för hvarje brän vins-verk, deri enkla pannor öfverstiga 3o kannors rymd, eller der mäskvärmare och rectifications-apparater, samt andra kände eller uppBih. till R.
Prot■ 1834.
S Sami. 2 Afd. 3 3:dje Häftet.
Sevilla. och Oecon.-TJtsk. Betänkande N.-o 3. funné nya tillverknings-methoder begagnas, af hvad form och beskaffenhets som helst, uträkning skall ske af högsta möjliga tillverknings-formåga i månaden, då hvarje sålunda till afverkning caleulerad kanna bränvin af 6 gradera styrka, belägges med 2 sk.
Brco afgift, och må hvar och en, som fabriksbränning utöfvar efter denna beräkning, för hvarje serskildt fall, skatta för så lång tid af året han bränna vill.” ”Controlen öfver bränvins-författningens efterlefnad bör ej uteslutande lemnäs åt kronobetjeningen, utan äfven och hufvudsakligen utöfvas af de Socken-ombud, hvilka hafva sig församlingens enskilde angelägenheter anförtrodde, och bör Staten aflemna till dessa Communers enskilda gagn en viss procent af deras bränvins-skatt, som till folkskolornes befrämjande skulle användas.” Med Herr Grefve Horn. förenade sig Herr Grefve Hermansson. 3:o af Herr Grefve von Fersen, H.:
”Då jag ej inser något giltigt skäl hvarför bran vins-bränningen, mer än ali annan loflig industri och näring,, skall tillbakahållas ifrån förnuftsenlig utveckling, får jag vördsammast reservera mig emot den hämmande princip, som legat till grund för förenade Utskottens utlåtande i denna fråga, huru vackra de skäl ärr äro, som phifantropien härvid kan lemna till stöd.
Mig synes nemligen, som måhända det egentliga och rätta skälet för ett slikt beslut bäst skulle återfinnas uti den enkla sats: att hvar och en önskar i sin mon, så mycket man kan, söka begagna en vinstgifvande rättighet, mera lönande ju in skränktare den får begagnas.
Enrot ett sådant obesmyckadt och rent utta la dt skäl hade jag visserligen ej haft något att invända, sanningen hade varit dess stöd, och klandervärdt kan aldrig vara, att en hvar söker på loflig väg bereda sig den största förkofran.
— Utskottens antagna utgångspunkt kan jag lika litet, sorn de derför anförde skälen, gilla, och i tillämpningen har jag således äfven varit af stridig åsigt med pluraliteten.
Jag hade trott, att för landet äodarnålsenligasE och nyttigast skulle hafva varit, att en gäng antaga och följa ett system, som vöre ledande till bränvins-bränningens, såsom näringsgren betraktad, fullkomnande.
Den är redan på den ståndpunkt i allmänhet, att den kan betraktas såsom en näringsgren, men nti ett halfutbildadt skick, och halfutvecklingen 1 denna del, liksom i mycket annat, medför måhända mera skada än gagn, då vägen till vidare utveckling och fullkomnande tillstå 11 ges.” ”Utskotten hafva, genom i Betänkandet framlagde grunderne, sökt ytterligare och kraftigt befästa detta halfutvecklings-tillstånd, som jag för ingen del kan gilla, och det är af denna anledning, som jag reservationsvis B evilla'. och Oecon.-TJtsk. Betänkande N.-o 3. *9 liär vågar bifoga några få korta grunder, åsyftande att, utan förnärmande af billiga fordringar, inleda på den väg, som, enligt min öfvertygelse, skulle leda till bränvins-bränneri-handteringens mera systematiska ordnande till utveckling och fullkomnande. 1:0
Beskattning af bränvins-till verkning synes mig böra delas i a:ne slag: a) för Husbehofs-bränvins-bränning.
F) för Fabriks-bränvins-bränning. 2:0
Husbehofs-bränvins-bränning vare jorden åtföljande, fabriksbränvins-bränning tillåten en hvar som sig dertill anmäler och skatt derför på förhand för året erlägger. 3;o Med husbehofs-bränvins-bränning
Förstås den bränvins-bränning, som eger rum med panna af t. ex. 10 å i5 kannors rymd ulan tillsats af mäskvärmare eller något apparat af hvad beskaffenhet det vara må; med fabriks-bränvins-bränning, när bränvin med högre pannery'md, eller med tillsats af något apparat till pannan, tillverkas. 4:o Husbehofs-bränvins-bränning, med den redskap ofvanstående 3:dje punkt bestämmer, vare fri ifrån skatt, t. ex. 2:ne månader om året.
Vili jordegare begagna längre lid till husbehofs-bränvins-bränning, anmäle lian sig hos Konungens Befallninghafvnnde, som dertill meddela lillstånds-bevis, emot det att skatt för den begärda tiden, hvilken ej må understiga en månad eller 3o dagar, af den sökande på förhand erlägges.
Skatten härföre må beräknas lågt, t. ex. 1 sk. för hvarje kanna, som under den begärda tiden kan afverkas med den panna, för hvilken brännings-tillåtelse begäres. 5:o
För fabriks-bränvins-bränning betalas skatt, t. ex. fyra eller sex gånger af hvad för husbehofsbränning erlägges, afgiften beräknad per kanna efter årsproductionen med det hittills kända största och bästa apparat.
Resultat om, dessa grunder antagas: a) Ingen är förnekad att begagna denna, lika litet som hvad annan näringsgren, till sin förkofran och fördel; men skillnad i beskattningen är gjord för den, som använder denna näring blott för sitt behof, och för den, som vill bedrifva den såsom en vinstgifvande handtering eller rörelse. b) Bränvins-fabriker uppkomma i bredd med skälig och billig husbehofs-bränvins-bränning, liksom fabriker af alla slag nu finnas i bredd med hus-slöjden, utan att den senare röner menligt inverkande af den förra. c) Stals-intraden å bränyins-fabrikation kunde, i följd häraf, göra circa 20 Bevilln. och Oecon.-tJtsk.
Betänkande N.-o 3. t million R:dr; ty om jag antager, att årliga bränvins-bebofvet, som skall fyllas, är circa 16,000,000 kannor, hvilket gör omkring 2:ne supar per dag för hvarje mansperson; och vidare alt en fjerdedel deraf brändes skattfritt genom husbehofs-bränning, afverkades genom fabriks-bränning 12 millioner kannor, hvilket, a 4 sk- Per kanna, gör ofvanstående inkomst-summa.”
Med Herr Grefve Fersen förenade sig, i afseende på gruriderne för bran vins-bränningen, Herr Friherre Wrede och Herr Friherre Hermelin, /lugus t. 4:o af Herr Friherre Hamilton, TI.: ”Emot de af de Höglofl. förenade Utskotten, rörande grunderne för en ny bräll vins-förordning, fattade beslut, som nu framställas till Rikets Höglofl.
Ständers bepröfvande, får jag i alla delar vördsamt anmäla min reservation.
Jag gör det emot Betänkandet i sin helhet, emedan alt jag anser de förenade Utskotten dervid hafva utgått ifrån en i min öfvertygelse origtig grund."
”De hafva nemligen ej betraktat saken uren statsoeconomisk synpunkt, utan blott ifrån en moralisk, då de såsom grund för sina beslut antagit, alt, lill fylleriets hämmande, åtgärder borde vidtagas till bränvinets fördyrande och minskning i tillgången.” ”Härvid har jag trott, att detta visserligen ädla och i många provincer, ty i mängden är det ej, af behofvet högt påkallade mål hade bort på en annan väg eftersträfvas.
För ögonblickets behof trodde jag man borde söka det genom bränvinets fördyrande genom hög skatt, och genom bränvinsminuteringens försvårande och inskränkande, samt för framliden genom att på allt sätt befordra folkets upplysning och förädling genom en ändamålsenligare och mera allmänt kringspridd god barna-uppfostran.
Ett hufvudsakligt medel Jill delta ändamåls vinnande, trodde jag vore en förändring i vårt skjutsväsende, och serdeles hållskjutsens afskaffande, ty i ungdomens lif i hållstugan tror jag att den förderfligaste plantskolan och källan lill denna last, äfvensom till lättja och oduglighet, bör sökas.” ”Då således det vackra moraliska ändamålet, efter min öfvertygelse, hade bort eftersträfvas på en. annan väg, kan jag ej annat än tro, att en fråga, som så ingriper i hela Sveriges hushållning, som denna, hade bort af Representationen endast betraktas ur den slatsoeconomiska synpunkten.” ”Dervid framställer sig för mig endast tvänne synpunkter, hvarur den bör betraktas.” ”Antingen är bran vins-bränningen, såsom näring och till sina följder, så skadlig för landet, alt det onda den medför öfverväger det goda.
Då anser jag det vara Styrelsens och Representationens gemensamma pligt, att Bfvillu. och Oecon.-Vtsh.
Betänkande N.-o 3. gå till roten af delta onda, och förbjuda det, om också verkställigheten af förbudet måste ske småningom.
En sådan åsigt har hvarken hos Utskotten eller hos allmänna opinionen förmått göra sig gällande, utan hafva tvärtom de förenade Utskotten förklarat bränvins-bränningen för en jordbrukets förmonliga tillhörighet.” ”Är den det, så måste den ock få fortfarande utöfvas, och då uppstår för Stalsoeconornen den andra frågan, huru skall den ändamålsenligast bedrifvas, så att den på en gång ger den enskilde den största nytta, relativt till det dertill använda råämne, och att den lemnar
Staten den största inkomst.” ”Detta hade jag trott vara det mål, som i en bränvins-förordning borde efterslräfvas, för alt bygga den på sunda och orubbliga grunder, hvarigenom denna rörelse en gång kunde upphöra att vara ett experimentalfält för hvarje ny Ständernas sammankomst.” ”Efter min öfvertygelse, som mäste vara felaktig, då den ej i det ringaste förmått göra sig gällande inom de förenade Utskotten, kan detta mål blott vinnas genom den grundprincips antagande, att bränvins-bränningen må behandlas i likhet med all annan laglig rörelse, och njuta lika skydd inför lagen med den, det vill säga jriliet emot skatt.” ”Såsom princip derföre tror jag således, att den bör vara fri för hvarje Svensk man, så i stad som å land, att utöfvas med hvad apparat, huru stor pannerymd och på huru lång tid af året han sjelf uppgifver sig för, blott han vid uppgiften dertill erlägger den derföre fastställda skatten.” ”Hvad denna beskattning beträffar, har jag trott, att bränvins-bränning ined mindre än 20 kannors enkel panna, utan mäskvärmare, samt för en inskränkt tid af högst 6 månader, borde beskattas efter pannerymdj såsom lindrigare, och som ett emot fabriks-bränningen nödigt skydd, som är behöfligt för husbehofs-brännaren, åtminstone till dess allmogen, genom ett förändradt hushålluings-sätt, småningom hinner göra sig oberoende af denna näring.” ”Ali annan bränvins-bränning borde skatta efter hvad det till bränvins-bränning uppgifne apparatet anses möjligen kunna tillverka på den uppgifna tiden, med en viss afgift per tillverkad kanna.” ”Härtill skulle en tariff upprättas af Kongl.
Vetenskaps-Academien, i förening med någre tillkallade erfarne bränvins-brännare.” ”Sjelfva beloppet för beskattningen med flere andra mindre bufvudsakliga punkter tror jag mig ej här böra vidröra, såsom mera börande till det reglementariska.” 22 Bevilln. och Oecön.-Ulsk.
Betänkande JT.-O 5.'
”Genom dessa liufvudgrunders antagande hade jag hoppats, att Både’ en vida högre och lättare controlerad Statsintrad hade kunnat uppstå, och äfven att det af allmänna opinionen önskade målet, fyllerilastens hämmande genom bränvinets fördyrande, härigenom skulle hafva med större säkerhet vunnits, än genom det af de förenade Utskotten föreslagna sätt."
"Äfven med antagande af den synpunkt, som ligger till grund för Utskottens Betänkande, tror jag nemligen, att ändamålet ej kan vinnas på den väg de gått.
•— Bran vinet kan ej fördyras, då tillgången af egen tillverkning utsträckes till mängden af consumenter.
Genom en inskränkning af den större bran vins-bränningen, till förmon för den mindre, kan möjligen en mindre försäljning deraf på torgen åstadkommas, men deremot skall fylleriet i de enskildes boningar med säkerhet tilltaga, genom det att Utskotten satt husbehofs-bränningen utöfver all medtäflan af de större brännerierne.” ”Allmänna erfarenheten visar, hvar fylleriet är störst, om i de provincer, der husbehofs-bränningen är mindre allmän och der allmogen köper sitt behof deraf, eller i de, der husbehofs-bränningen idkas snart sagdt fabriksmessig! i hvarje koja.
De af Jostitiae-Slatsrninistern årligen utgifne brottmåls-längder tala emot de senare, och upphäfva således, genom allt för beklagansvärda facta, allt hvad som talats till förmon för de små, emot de stora brännerierne.” ”Jag kan derföre slutligen ej annat än öppet uttala min öfvertygelse, att den väg, de förenade Utskotten vandrat i moraliskt afseende, leder lika rakt till motsatsen af det mål de eftersträfvat som den i statsoeconomiskt hänseende är grundfalsk.” Med Herr Friherre Hamilton förenade sig, i afseende på grunderne för bran vins-bränningen, Herr Friherre Wrede. 5:o af Herr Friherre Kantzow: