Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hela salen derute är full med folk ... och i sådan habit...
Det skulle väcka uppseende och förorsaka obehagligheter...
Vi måste undanrödja detta hinder...
Ah!... tyst, jag vet...
Majken!...
ADERTONDE SCENEN. DE FÖRRA, MAJKEN, OLOF.
Se här herr Sekter ... här är min fästman!
37 Nå hvad ser jag!...
Hvarifrån kom han?
Samma väg som nådig Löjtnanten...
De ha stått gömda i klädskåpet.
Klädskåpet!
Nu är mitt råd att Fröken och ni herr Löjtnant ta på er andra drägter och blanda et sedan med mängden derute...
Jag skall sjunga för dem, så att de äro sysselsatta; och sedan träffas vi här utanför.
Och jag och min Olof då?
MAJKEN. EVA.
BELLMAN (knäpper med fingrarne).
Vi skola sörja för eder...
Majken, du skall bli mitt testamente till en trogen vän här hemma.
Jag skall nog tala vid mor...
Skynda nu att hjelpa din Fröken med toiletten.
Finns der manskläder också?
Ja bevars, allt hvad salig far egde och hade.
Herr Löjtnanten får allt klä sig i salig fars qvarlåtenskap.
(Till Olof:)
Hjelp till du!
Se så Henrik, ingen nedslagenhet mera!
Nu skola vi vara glada och kläda oss med samma fröjd, som skulle vi på operamaskerad...
Lifvet är ej ändå så tungt, bara man sjelf ej fördystrar det.
FRÖKEN. BELLMAN. MAJKEN. BELLMAN (till Majken).
38 Välan, så kom då!
Härifrån måste vi i alla fall, och sker det i lust och glädje, är det så mycket bättre.
(Alla, utom Bellman, gå in i sidorummet.)
Ja, nu har jag ställt till det bra!...
Och till på köpet har jag lofvat
Lidner ett möte med den vackra fröken...
Han sitter derute, helt lycklig med sin första-Majafton...
Gud vet om inte äfven jag känner en viss liten lyftning...
Nej, det är bara min fantasi, som är uppeldad.
Kunde man få tala vid Sekter Bellman.
BELLMAN. VÄRDINNAN (i dörrn).
BELLMAN (ensam).
Hjertans gerna...
Stig på!
Mitt sällskap är derinne.
(Visar på sidodörren.)
NITTONDE SCENEN.
Jag har en liten tjenst att utbedja mig i all ödmjukhet.
Säg ut hvad det är ... om jag kan, så...
Ack, jo!
Var så god och läs den här biljetten.
Hela verldens förtroenden vända sig till mig i qväll.
(Läser:) "Min ljufvaste ros och blomma!
Min själ "är förstämd som en sprucken oboë, och längtan drifBELLMAN (för sig).
VÄRDINNAN. BELLMAN. VÄRDINNAN.
39 "ver mig till grönan lund, der jag vill träffa min ut"valda vän en stund allena.
Hur jag kommer, genom "fönstret eller dörrn, må ödet afgöra.
Jag gifver först "signal, uppstämmande ett stycke till din ära, och är "under alla lifvets tonarter, så väl i dur som moll, "din trogne vän Anonymus."
Nå hvad säger ni om det der?
Jo, det är påtagligen från en älskare, som vill träffa sin sköna.
Och om ni vore i mitt ställe, skulle ni vägra honom tillträde?
Ser ni, det är inte utan att jag inte har mina små aningar om hvem det är.
Biljetten är från musikanten till Majken.
(Högt) Så-å!
Nej, jag skulle ta emot honom, det är ju helt naturligt.
Så tycker jag också...
Jag skall säga att det är ingenting afgjordt ännu med Korporalen, så att jag kan ta emot hvem jag vill.
Och om detta är ett parti som mera anstår mig, så...
Nå katten!
Tar hon saken så!
Ja, men apropos den der Korporalen, så om jag vore i ert ställe, skulle jag vara glad att få Majken bortgift...
Ni behöfver henne inte här hemma att locka kunder med, ty det gör ni bäst sjelf...
Lyd ni mitt råd och låt henne få sin Oboist...
Må tro, det är ledsamt för en styffar att ha en så stor dotter hemma.
BELLMAN (för sig).
40 Åhja...
VÄRDINNAN. BELLMAN.
Nej, medan ni nu träffar er trånande Adonis här inne, så komma alla gästerna, och så dricka vi sedan deras skål och så er egen i morgon.
Låt det nu vara afgjordt...
Nå ja ... som ni vill då ... men det är väl inte brådskande heller?
Man skall aldrig skjuta upp någonting.
(För sig) Ah, jag fick en idé!
Lidner skall få sitt möte och Majken sin musikant, och Mutter ska bli lurad.
(Högt) Ni bör vara försigtig...
Min följeslagerska lade af sig saloppen och slöjan derinne hos jungfru Majken; tag på er den och se er före litet hvem herr Anonymus är...
(Han går in i siderummet.)
Jo, jo, min käre Korporal Svärd, jag är minsann inte nödbjuden... inbilla dig inte att du är den ende.
Skynda er nu!
Jag lemnar er...
Glöm inte att lyssna till hans förälskade toner.
(För sig) Hon skall min själ få höra musik, det vill jag lofva.
(Han går ut sjungånde:) "Lustigt plaisir, jag bara med dig skämtar."
TJUGONDE SCENEN.
Nu, sedan jag kommit mig upp i verlden, måtte jag ha föryngrats, ty på friare är ingen brist.
Nå-nå, jag är väl inte så gammal heller.
VÄRDINNAN (ensam).
BELLMAN. VÄRDINNAN. BELLMAN. VÄRDINNAN.
Ung jag känner mig som i den tiden, Då jag räknade blott sexton år; Mången dag se'n dess är dock förliden, Men jag mins det som det skett i går.
Tusen artigheter då mig sade Hviskande hvar eldig kurtisör, Ord, som jag uppå mitt hjerta lade; Ty ett sådant tal man gerna hör.
"Lik en fjäril, älskande det sköna".
Icke fullt så skön som jag har varit, Finns dock af min ungdom vackra spår.
Tiden mildt med kindens rosor farit Och jag lefver i min andra vår.
TJUGONDEFÖRSTA SCENEN. VÄRDINNAN, KORPORAL SVÄRD, som kommit in under sista orden.
Liksom jag: -- på mina kinder brinna Båd'
Pioner och Förgät-ej-mig
Som sitt regn, sin lifsluft skola finna I den nektar, som du skänker mig.
Hvem har skickat bud på honom, Korporal Svärd?
Man kan då inte vända sig förr än de äro i hälarne då en.
Ursäkta Petronella lilla, men jag går dit hjertat leder mig, och jag ville bara fråga om det var bestämdt afgjordt mellan oss nu.
Det är det visst inte...
Jag skall säga honom, VÄRDINNAN. SVÄRD. VÄRDINNAN. SVÄRD.
42 Svärd, att jag är just inte så angelägen...
Man kan jag nog få...
Låter det så, kära Madam...
Nå ja, hustru kan jag nog få...
Var så god och gå dit ut, jag skall träffa en god vän härinne.
Tjenare, så länge!
Det är väl en äldre kund, än jag, som vill ha sin räkning uppgjord.
Vi få väl talas vid sedan.
(Han går ut, sjungande:) Adjö och farvell, min utvalda ros och min vän!
Nu reser jag bort, kommer aldrig mer igen.
TJUGONDEANDRA SCENEN. VÄRDINNAN, sedan LINDER.
Det var för väl, att han gick sin väg...
Han står ju mig alltid åter, om det ej blir något af på annat håll...
Nu är jag i ordning...
Jag sätter mig här, det ser så hyggligt och förnämt ut.
-- Nu tar någon i dörren...
Mitt hjerta bultar...
Aj, aj!...
Jag tror jag svimmar!...
VÄRDINNAN (tar på sig Frökens kläder).
LIDNER (insvept i en kappa och med
Jag ... har ... suttit ... derute ... så... länge ... med ... ett ... par ... hedersgubbar, som drucko merg i benen...
Jag har ... kanske för mycket dyrkat Bacchus, för att vara Venus behaglig...
Ah!... der har jag henne...
Var helsad!...
Tillåt, att jag ... nedlägger för ... edra sköna ... fötter ... skaldens ... varmaste ... hyllning!...
hatten nedtryckt i pannan).
43 God afton ... jag vet inte, men rösten är mig så bekant.
Jag ... begriper ... inte ... om ... min ... syn ... är förvirrad ... men jag tycker, att min skönas proportioner ha ... tilltagit liten smula, på en stund...
Tänk om Bellman ... den skälmen ... har ... narrat mig...
Nej ... det vågar han ej... (Högt) Kanske att vi träffats någon gång...
Lyft på slöjan ... så att jag får se ert blida anlete...
Jag tror bestämdt att vi sett hvarann förr!
Jag är den första, som ger mig tillkänna.
(Han tar af hatten och kastar af sig kappan.)
Var nu lika oförbehållsam.
Ni kan dömma mig af mina sånger, ty jag är...
Herr Lidner... ja, jag ser det...
Är det herrn, som skrifvit biljetten?
(För sig) Det här är ett spektakel, som han skall få betala mig.
Det är nedrigt!
(Hon slår tillbaka slöjan.)
Det är ett misstag ... nå jag hörde inte heller signalen.
(Man hör blåsas i valdthorn utanför fönstret.)
Der har jag honom.
(Hon går till fönstret -- valdthornsstöten höres vid sidodörren, och då hon går dit, flyttas den till fonddörren, som är riglad utifrån.)
Hvad är det här för upptåg?...
Hjelp mig då herre!...
Det var sjelfva hin!...
Vi äro ju inlästa.
VÄRDINNAN. LIDNER.
VÄRDINNAN (med vanlig ton).
VÄRDINNAN (afsides).
LIDNER (afsides). VÄRDINNAN (med förställd röst).
44 Ja, jag tror verkligen, att de läst in oss; men det gör ingenting ... jag sitter mycket bra här... (Valdthornen höras från alla håll; menuetten börjas i salen.
-- Man hör sång och rop, som alldeles förtaga ljudet af värdinnans bullningar.)
LIDNER (som kastat sig i en stol).
En sådan sammansvärjning...
(Hon försöker blicka ut genom rutan.)
Och gardinen sitter på andra hållet!
Se der ställer Svärden sig upp till dans...
Det var då sjelfva hin.
(Lidner försjunker i betraktelser och somnar.
Dansen och musiken äro i full gång uti salen.)
Theatern föreställer krogsalen på Gröna Lund.
Till höger vid Avantscenen utgång till en balkong, vid venstra Avantscenen dörren med glasrutan; i fonden tvenne dörrar.
Källardisk med glas och bålar, bakom den en hylla med porslin i granna färger.
Gästerna äro dels sittande vid mindre bord, drickande eller spelande kort, dels stående i grupper.
Musikanterna stämma sina instrumenter och klinga med hvarann.
Skratt och skämt höres från de talande.
FÖRSTA SCENEN. BELLMAN, KORPORAL SVÄRD, GÄSTER OCH MUSIKANTER.
BELLMAN (vid ett bord nära avantscenen,
Nej, hvad var det för allvarliga tankar på första Maj...
Det följer ofta allvar på den glada yran...
Jag skall väl sjunga bort all mulenhet...
Jag har ju lofvat dem en epistel i afton!...
Klöfver är trumf, gubbar!...
Nu är ditt vif spräckt!...
tankfullt lutande hufvudet mot handen).
SVÄRD (vid ett bord, spelande kort).
EN AF GÄSTERNA. EN ANNAN.
Du spelar som en stackare i qväll.
Hvar har du gjort af din käresta, det är väl henne du sitter och kikar efter?...
Hit med Pontac, Cajsa Lisa!...
46 Kors, jag kommer ... jag kommer!
Det skall f-n spela mariage längre ... jag ger er katten...
Spela bäst ni vill.
Då spela vi trisett... (slår ut korten.) FÖRSTA GÄSTEN. EN SJÖMAN(till Svärd).
SVÄRD. CAJSA LISA.
Jag undrar om han skall sjunga för oss?
Åhjo, han gör väl det...
Låtsa bara inte som du ser honom...
Stick inte öfver du, bror...
Se hur knektarne damma!...
Här blir kalad!
Putsa ljusen, Cajsa Lisa!
Nå, hvarför ropar du inte?...
Att dn inte strammar.
(Bellman reser sig upp från stolen.)
Nu! tyst nu! EN GÄST. EN ANNAN. FÖRSTA GÄSTEN. TREDJE GÄSTEN. ANDRA GÄSTEN.
Det är en karlakarl ... han gör inte anseende till personen, han...
Nej, han sjunger för hvem som helst här ute på Djurgården, men förnäma -- säga de -- få be honom mycket, och få ändå inte höra en ton... EN TREDJE.
47 ANDRA SCENEN. DE FÖRRA, GUSTAF III, SCHRÖDERHEIM, båda med hattarne på sig och uppdragna kappkragar.
(Bellman fattar mandolinen och går ut på balkongen.
Man hör lefverop nedifrån.
Konungen och Schröderheim sätta sig vid det bord, Bellman nyss lemnat.)
KONUNGEN (hviskande).
SCHRÖDERHEIM.
Just han, som gick ut der.
Han börjar snart...
Jag tror, att vi sitta bra här?
Nu börjar han!
(Rop i salen:)
BELLMAN (slår några förelöpande accorKONUNGEN.
"De dyrbaraste gåfvor utösas ofta af den lekande "naturen under den mildaste himmel, då de dödlige "med bleknade anleten ej mägta pryda sina kinder med "den purpur, som de lysande blommor vid morgon"slunden sprida.
Man ser uti frusande floder en skön"het kasta sina perlor. -- Hvad! kasta säger jag?
-- "Jo, med snöhvita finger, som täfla i glans med de "Orientaliska perlor.
De gyldene fiskar i China upp"stiga i svafvelgul ånga utur berlinerblå katsor, fä"stade med rosenröda bandvippor. -- Hvad säger jag?
"Skördemännen på åkrarne i det rika Indien kunna "knappt i sina små glimmande jackor förliknas med "de violetta silfverax, som skördas af deras Agat-liar.
"Dryckeskärlen vid de sorlande bäckar finnas uti Ca"stanieträn högt uppsatta med konstigt virkade förlå-
der på instrumentet och börjar).
48 "ter.
Herdinnor i Nopkin och Gingang med solhattar "af Perlemo gunga i Pomeransträn och uppfylla luften "med förtjusande röster.
Der kostar ett glas af Stora.
"Mogols aftonfinkel, älskelige bröder, circa fem tolfte"dels Svenskt halföre; och af det kejserliga Myrbrän"vinet, som de främmande Gesandter undfå vid af"skedstagandet, älskelige bröder, för en vitten får man "så mycket, så att"
(Han gör några löpningar på instrumentet och börjar sjunga:) "Glasen darra mellan knogen.
"Håll i Glaset, du är mogen.
"Kejsarn sitter der på krogen "Hela dagen trogen.
"Huile de Venus och Persico "Växa der vildt uti skogen. _____ "Det är ju sjelfva fan, mine älskelige! _____
"I en röd scharlakans tröja "Sitter han och har en blöja; "Folket sig till jorden böja, "Sina glas upphöja.
"Torkar han glaset med blöjan ?
Jo, "Det plär hans Höghet förnöja. - - _____ "Älskelige bröder, de dyrbaraste gåfvor utösas "ofta af den lekande naturen ännu.
Sup mig till!
(Han fåttar sitt glas.)
Rop ifrån salen oah utifrån:
Lefve Bellman!
(Alla höja glasen.)
Är det alltid på thronernas bekostnad, han muntrar sin allmänhet?
KONUNGEN (till Schröderheim).
49 Bevare Gud! visst inte.
Stycket var mindre väl valdt för att ingifva Ers Majestät välvilliga tankar om min mans loyauté.
Nåväl, jag vill då uppskjuta min dom om den saken.
Vågar jag fråga hur Ers Majestät annars fann sången och sångaren?
Det är, foi de gentil'homme något att göra af den der...
Jag måste göra hans bekantskap.
Jag tackar å hans vägnar med lifligaste glädje och djupaste erkänsla!
(Bellman stannar i dörren till balkongen.)
Det ligger något i hans målningar -- huru vidunderliga de än äro -- som träffar hjertat.
Vi måste tänka på att göra något för honom, någon lämplig uppmuntran...
Han är ju fattig?
Ja, Gud nås!
Det är skaldens vanliga lott.
Vi skola tänka på något bröd för honom, något som likväl icke drager honom från hans poesi...
Man skall ej spänna Pegasus för plogen...
Låt skalden sjunga, och så, endast så, gagnar han bäst sitt fosterland.
KONUNGEN. SCHRÖDERHEIM.
50 Hvad Sveriges skalder äro lycklige...
De äro lyckligare än Roms, de behöfde en Mecænas till förespråkare, vår Augustus ser allting sjelf med egna ögon, känner med eget hjerta och beslutar med opåmindt ädelmod.
Rop från Folket:
En visa till!
Käre herr Bellman, en visa till!
Nå, får gå då!
Hit med ett glas vin!
Vill ni dansa gubbar?
Dansa nu, så skall jag spela för er.
Bjud opp nu.
(Till Svärd) Hvar har du Mutter?
Stå inte och häng läpp, du!
Åh, hon roar sig derinne, hon...
Men inte sörjer jag...
Jag tar väl mig en ann', nog finns här flickor...
Hör hit Cajsa Lisa!
Vill hon trå' dansen med mig, lilla Lisa?
"Ack sköna herdinna, räck mig nu din hand, Och låtom oss knyta förtrolighets band."
Tackar ödmjukast herr Korporal...
(Bellman bultar sakta på ena fonddörren, tar sin mandolin och knäpper förslagen till Fredmans Epistel 69.
Gästerna ordna sig till dans.
Man hör då och då Värdinnans försök att få upp dörren.)
Se så!...
Nu skall här gå muntert till...
Rör på violerna ... dra' stråkarne friskt!
Undan med bord, kort och tärningar! EN AF GÄSTERNA.
BELLMAN. CAJSA LISA.
BELLMAN. SCHRÖDERHEIM.
51 Bort med stop och glas så länge. EN ANNAN.
Tyst, tyst i ledet!
Nu skall man svänga om, så att det står herrliga till!
"Allting är rigtigt klareradt och gjordt."
(Musiken börjar accompagnera till Bellmans sång.)
Se Dansmästarn Mollberg, bröder, I vår krögar-stuga, Hur mot väggen han sig stöder, Med en röd fiol.
Konstigt har han lärt sig buga, Och med foten skrapa, Aldrig såg man större apa I en Capriol.
Hjelp Himmel nå!
Nu sprang han öfver disken, Bums i en så, Der Krögarmor har fisken.
Himmel, ack! se på hur luten Dryper af surtouten.
Näsan, tätt med blommor gjuten, Skiner som en sol.
TREDJE SCENEN. DE FÖRRA, FRÖKEN RIDDERKORS, LÖJTNANT GYLLENSTORM, MAJKEN, OLOF.
(De båda förstnämnda förklädda.)
Men det här är ju ett vågspel, dyraste Eva.
EN TREDJE.
52 Den som vågar, han vinner.
Oaktadt all min ängslan, kan jag ej låta bli att vara road deraf...
Se så, nu måste du dansa!...
Vi vilja börja vårt nya lif med sång, musik och dans.
Nej, låt oss heldre begagna oss af deras munterhet, för att slippa ut oigenkände.
Nådig Fröken, herr Löjtnant!
Hvad är nu att göra -- gamla Baronen sitter dernere med några herrar, just vid porten.
Min förmyndare!
Den sista villan blir värre än den första.
Det gifves ingen annan utväg, än att stanna qvar så länge.
Hvem kunde ana att farbror skulle finnas här.
Min hätske fiende ... han upptäcker mig under den djupaste förklädnad.
Några af de dansande till Gyllenstorm och Eva:
Se så, dansa med!
Ska' man inte dansa då Bellman spelar.
Kom nu bara!
Krusa inte!
(De tvingas att deltaga i dansen.)
(Menuetten fortfar en stund.) GYLLENSTORM.
FRÖKEN. OLOF.
MAJKEN (sedan hon sett ut genom fönstret).
53 FJERDE SCENEN. DE FÖRRA, VÄRDINNAN, LIDNER. (Dansen af stannar plötsligen vid skrället af fönstret på dörren, hvilket slås ut af Värdinnan.)
Hvad är det här för satans spektakel?...
Hör hit någon och läs upp min egen dörr.
(En af gästerna öppnar dörren och Värdinnan rusar ut.
-- Lidner följer henne lugnt.)
Det var väl, att man slapp ut...
Jo, här är vackert hus!...
(Får se Majken) Jaså du!
Jo, när katten är borta, dansa råttorna på bordet...
Och du, min käre Anders... oppe i dansen!...
Gå till din plats vid disken, Cajsa Lisa...
Hvem är det, som har ställt till det här åt mig?
Som har fört ett sådant nojs med mig?
Det är jag, Mutter lilla, af lutter välmening förstås...
Jag ville bevisa er, att man skall vara trogen på gamla da'r...
Ser hon, Korporalen här, han har börjat dansen af baraste jalousi...
Ja Gu', är det sannt, Petronella.
Så han pratar, Svärd ... han vet nog, han, hur ... han har mig.
Nå, bror Lidner, hvad säger du om det här upptåget?
BELLMAN. VÄRDINNAN. SVÄRD. BELLMAN.
VÄRDINNAN. VÄRDINNAN.
54 Jo ... tack ... ska' ... du ... ha!...
Jag skall betala ... dig ... nästa första Maj!
Och det är den der, som du vill anbefalla i min ynnest och bevågenhet?
Jag ber om nåd för honom nu.
Värdes ej dömma honom, då han hemtat sina inspirationer från Majbålen...
Hvem är den der med långa näsan.
Det är Lidner.
LIDNER (vändande sig om). EN BORGARE (till en annan).
SCHRÖDERHEIM (lika).
KONUNGEN LIDNER.
(sakta till Schröderheim).
Var det ... ni ... som frå - ga - de om jag var Lidner?...
Jo, det eger sin rigtighet...
Jag ... är .. skalden ...
Lidner ... och jag kan ... på stående fot göra ... in - promptu ... öfver ... det bästa ... Gud ... har ... skapat...
Vill ni höra?
Ja, låt höra då!
BORGAREN. LIDNER.
Tag hit ett glas då.
Dricka måste man!
(Med stadig röst:) "Fåglarne, födde att älska och sjunga, "Hasta till källan att läska sin tunga:
"Vattnas ej trädet, man fruktar dess lott.
"Allt i naturen förgås utan vått!
"Och jag, som är menska, Jag skulle ej dricka?
"Drar sjelfva solen ej vätskor till sig?...
"Lefve Kung Gustaf, jag sjelf och min flicka, "Kung Gustaf för alla, min flicka för -- mig!"
55 Bravo!
Lefve Kungen!
Ett glas för skalden!
Du har rätt, han är verkligen något att göra af.
Tag honom med dig ... men i bättre toilette.
Det skall bli mig serdeles kärt att lyda.
Vänner, sätten icke bort glasen...
Låtom oss tömma en skål för värdinnan och värden, en skål för mor Petronella och hennes vän, Korporal Svärd.
Stor tack och heder...
Ja då en sådan herre proponerar, så får man väl lof att dricka med.
Herre min tid ...
Petronella lilla, vill du besluta dig för det, så ...
Nå i Guds namn, Anders, eftersom du är så dan i mig, så tag mig då.
(Hon kastar sig i hans armar.
Gästerna klinga med henne och Svärd.)
Tjenarinna, tackar så mycket å mina och Anders's vägnar.
Och nu skulle man kanske hålla en liten oration, som det heter, men si, jag har inga utförsgåfvor just -- om jag får förete mina omständigheter.
(Hostar; börjar med darrande röst:) Mina vänner! hm... hm.
Det gifves dagar ... det gifves tillfällen ... hm...
Nej,... inte så.
(Hostar) Herran sade:
"det är inte godt att mannen blifver allena ... ja ... jag menar.,. att äktenskapet är stiftadt i himlen ... hm ... äktenSVÄRD. VÄRDINNAN. SVÄRD. VÄRDINNAN.
FLERE BLAND GÄSTERNA.
56 skapet är en förening ... ett giftermål ... ja, jag måste ha mig en hjelp, till hvilken jag mig hålla må...
Mannen skall ... nej, qvinnan skall vara mannen underdånig.
Skål mitt herrskap!
(Knuffar till Svärd.)
Stå inte och tala hufvudet af dig, min käre Anders.
Han sitter qvar ännu nådig Fröken.
Jag blir allt mer och mer orolig.
Och nu en skål för dygderika jungfru Majken och hennes fästman ...
Far och mor ha visat dem vägen till Paphos ö...
Skål för the Nybyggare! på Gröna Lund!
Tack, tack! käre herr Bellman.
MAJKEN OCH
MAJKEN (återkommande från fönstret, till Eva).
Olle du!
Håll nu du ett sirligt tal eller sjung för din sköna.
Ah, jag vet inte om det går för sig, far ... men låt gå då.
Min lilla vän, jag älskar dej, Så båda öronen runkar, Och hjertat hoppar opp och ner i mej Som ett par gistnade bunkar.
För röda rosor och de hvita, De fattiga fanken ger de rika, OLOF.
57 Och jag är din, Och du är min, Så länge sockertoppen varar.
Och frid i himmela och frid på jola Och lite roligt i hvarje vrå Och farfars farfar han hette Ola Och lika roligt va' de ändå
För röda rosor etc.
(De dricka med gästerna).
En glad första Maj...
Annars är vår
Anakreon endast en stum åskådare af dessa gillen, men när hans hjerta kan uträtta något, då är han alltid verksam.
Vi måste lemna detta glada samqväm.
Jag är förtjust öfver bekantskapen.
Du för honom upp till mig på samma gång -- som Lidner (han ämnar gå, men sätter sig ånyo).
Den i stora peruken?
KONUNGEN. KONUNGEN.
Just han!
Parole d'honneur, hvilken artig maskerad ... jag tror ej jag tar felt...
Är det inte Löjtnant Gyllenstorm?
Jo, sannerligen!
Och den unga damen?
Är upphofvet till hans olycka: den sköna Fröken Eva Ridderkors.
58 Det här är en roman, som måste ses slut på.
Hur skall detta slutas?
Min Eva...
Jag bäfvar för hvarje ögonblick allt mera.
Se ej så ängslig ut, Henrik, du kommer mitt mod att svigta.
Tror du att jag fruktar för mig?
Nej, jag bäfvar för det öde, som väntar dig.
Låt oss tala med den ädle sångaren...
Der står han!
(De närma sig det bord, vid hvilket Konungen och Schröderheim sitta).
Min Gud, Henrik!
FRÖKEN (bestört fattar sin älskares arm).
Hvad fattas dig, min Eva?
Ännu är tid att vända om.
FRÖKEN (hviskande).
Du irrar dig (han ser dit och ryggar tillbaka vid igenkännandet).
Var lugn, min brud!
Jag skall försvara dig mot en verld.
Hvad vill det här heta, min Herre?
Och ni, min sköna Fröken?...
Ers Maje ...
GYLLENSTORM KONUNGEN (vinkar honom till sig).
(djupt bugande).
59 Tyst, tyst!
Förråd inte mitt incognito...
Hvad för er hit, min Herre?
Min olycka...
Jag skulle här, hos en trogen tjenarinna, säga sista farväl åt min älskade.
Det var åtminstone icke något sorgligt farväl, då man kommer dansande derifrån.
Man kan dansa med sorgen i sitt hjerta.
Det finnes ögonblick i lifvet, då själen är söndersliten och då man gapskrattar med tårar i ögonen.
BELLMAN (som närmat sig, lägger hanGYLLENSTORM.
KONUNGEN. GYLLENSTORM.
Schröderheim ... du här ... du kommer som sänd från skyn...
Jag har ämnat söka dig, min vän och beskyddare.
Och hvarmed kan jag vara dig till tjenst?
Räddad
OSCAR HJERNE, banktjensteman, VIOLA, hans hustru, MILDE, kamrer, EN LÄKARE, SELMA CARIN IDA REKTORSKAN, hans mor, NILS, barndomsvän till Viola,
tjenarinnor hos Hjerne,
EN SPRINGPOJKE.
En vacker salong med flera utgångar.
En soffa der en brasa brinner. med ett bord framför står bredvid kakelugnen,
VIOLA.
(Viola sitter på en låg stol och blickar in i eld ett.)
OSCAR (i rummet till venster, 1).
Har Dagbladet kommit?
VIOLA (spritter till och stiger upp).
OSCAR (träder ut klädd i elegant morgonkostym).
min lilla vän -- klockan är öfver nio.
Kanske att pressen är sönder.
Ett sådant fördömdt slarf! -- God morgon,
med sönder menar att den aldrig håller ihop.
Fy tusan hvad jag känner mig ruskig!
Pressen?
Ja, den är alltid sönder, om du
hvitt broderi.)
Du kom kanske sent hem?
(börjar brodera, OSCAR.
Apropos, vill du vara snäll och säga åt portvakten, att han låter gasen brinna tills jag kommer hem att trefva sig fram i mörkret.
Det blir dyrt. om nätterna.
Det känns så fördömdt obehagligt VIOLA.
Nej tvärtom -- det var mycket tidigt. --
blir dyrare om jag bryter armar och ben af mig.
Men du har just aldrig varit så särdeles stark i
Det är möjligt; men jag antar det
OSCAR (sätter sig i ett soffhörn).
beräkningskonsten, du lilla (hvisslar en känd melodie).
Fördömda champagne!
Jag önskar champagne blef så billig, att ingen ville dricka den. säg då något, Viola!
(Lägger upp fötterna.
Färdig att somna).
Men så VIOLA.
osagdt.
På dig åtminstone har äktenskapet inverkat lugnande.
Nå, så särdeles talträngd har du då aldrig varit, men jag vet inte hur det var
Ja, visste jag det, kunde det gerna få vara
-- man tyckte att du talade, fast du teg, och
dina utbrott af yster munterhet voro verkligen
förtjusande.