Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
R:dr banko årligen med derunder inbepripen spanmål; förekom ytterligare den 5 Maj 1837, i sammanhang med underdånig anmälan genom dödsfall om en å nyo inträffad ledighet ibland KammarRättens Ledamöter, frågan om Ledamöternas lönevilkor, hvarvid StatsSekreteraren och StatsRådets öfriga Ledamöter, med undantag af en, som ansåg aflöningen för yngsta KammarRättsRådet böra bibehållas vid 1200
R:dr på sätt Kongl. Maj:t förut i nåder stadgadt, förenade sig om det rådslag att, med afseende å den, genom Kongl. Maj:ts samma dag i annat mål fattade beslut, beredda minskning i utgift å Andra Hufvudtitelns besparingar, i underdånighet tillstyrka, det yngsta Ledamoten i KammarRätten äfven måtte erhålla full KammarRättsRåds aflöning, dock så att 1200
R:dr utginge såsom lön å stat, och 400 R:dr såsom arfvode å Aladia Hufvudtitelns besparingar; derjemte enhälligt i underdånighet hem - 24 ställdes, att den genom dödsfallet ledig blifna högre
Ledamotslönen måtte få tillträdas af det närmast i ordningen dertill varande KammarRättsRådet; hvilken sistnämnda hemställan Kongl. Maj:t äfven behagade gilla; likasom Kongl. Maj:t den 26 i sistnämnde månad i nåder biföll hvad StatsRådets flesta Ledamöter, på sätt nyss förmäldt är, i afseende å yngsta KammarRättsRådets aflöning dädanefter, tillstyrkt.
Hvad åter angår PresidentsEmbetet i KammarRätten, visar StatsRådsProtokollet för den 9 December 1836, att, sedan då varande vice Presidenten, som, enligt nådigt förordnande, förvaltat berörde lediga Embete, i underdånighet sökt afsked ifrån den af honom i Kongl. GeneralTullStyr elsen innehafde förste DepartementsChefsbeställning, och StatsSekreteraren, jemte underdånig anmälan af denna med bans tillstyrkande beledsagade ansökning, i underdånighet anhållit att få vid samma tillfälle jemväl hemställa, om icke Kongl.
Maj:t, derest sökanden, som ännu en längre tid syntes kunna, till gagn för Kongl. Maj:t och Riket, i Kammar-Rätten påräknas, vore villig att frånträda sitt derstädes innehafde vicePresidentsembete och dermed förenade lönförmåner, hvilka för Ändra Hufvudtiteln borde besparas, skulle täckas i nåder förordna honom att fortfara med förvaltningen af det lediga PresidentsEmbetet i nämnde Lerk, samt tillägga honom, för utöfningen af detta Embete, ett årligt arfvode af 3,500 R:dr banko, att utgå af Andra Hufvudtitelns besparingar; ansågo deremot StatsRådets öfriga Ledamöter, hvilka äfven tillstyrkte nådigt bifall till of vanberörde afskedsansökning, härvid anledning förekomma till den underdåniga hemställan, att Kongl. Maj:t måtte i nåder täckas vid detta tillfälle utnämna och förordna vicePresidenten att vara President i KammarRätten, med tillgodonjutande af den efter nya staten för samma Embete bestådda lön, jemte taffelpenningar, utgörande tillsammans 4,200 R:dr banko; och enär Författningarne icke medgåfvo, att en Embetsman, sorn vore i åtnjutande af ordinarie lön på stat, linge på annan stat uppbära pension, samt följaktligen, i fall sökanden till President i KammarRätten i nåder utnämndes, den honom på Tullverkets stat i annat fall tillkommande pension af 2,500 R:dr borde besparas, så länge han af Presidentslönen vore i åtnjutande, men härigenom en betydlig minskning på det hela skvdle uppstå i de sammanlagda lönförmåner, han hittills innehaft, och hvilka utgjort 6000 R:dr banko, trodde bemälde StatsRådsLedamöter sig böra underdånigst föreslå, det Kongl. Maj:t behagade i nåder tillägga honom ett fyllnadsanslag af 1,333 Ralr 16 sk. banko, att af extra utgiftsmedlen utbetalas, så änge, i följd af Presidentslönens innehafvande, den sökanden ifrån Tullverket - 25 ket tillkommande pension blefve besparad.
Äfvensom vidare i underdånighet tillstyrktes, att den ledig blifvande vicePresidentslönen måtte för Andra Hufvudtiteln besparas.
Maj:t, med gillande af detta underdåniga tillstyrkande, icke allenast bevilja sökanden afsked ifrån första DepartementsChefsEmbetet i GeneralTullStyrelsen, med rättighet till en årlig pension af 2,500 R:dr, utan äfven i nåder utnämna och förordna honom till President i KammarRätten, med åtnjutande i behörig ordning af Presidentslönen efter nya staten jemte dertill hörande taffelpenningar, samt derjemte tillägga honom ett fyllnadsanslag af 1,333 R:dr 16 sk. årligen, att af extra utgiftsmedlen utbetalas; hvaremot den honom tillerkända pension vid Tullverket borde besparas för den tid, han vore i verkligt åtnjutande af Presidentslönen i KammarRätten; och komme vicePresidentslönen derstädes att för Andra Hufvudtiteln besparas.
Deltagande, antingen såsom Konungens Rådgifvare eller såsom Ledamöter och Föredragande i Kongl.
Regeringen, uti de angående ofvannämnda ärenden meddelade beslut, hafva varit vid följande tillfällen, nemligen: H. E. Herr JustitieStatsMinistern Grefve Rosenblad, den 6 Maj, d. 11 September, d. 28 November, d. 5, 12 och 19 December 1835, d. 27 Februari, d. 19 Mars, d. 4 Juni, d. 13 Juli, d. 9 November och d. 9 December 1836, d. 10 Mars, d. 5 och 26 Maj samt d. 30 Juni 1837, d. 9 Mars, d. 23 Juni och d. 11 September 1838, d. 6 Februari, d. 3 April oell d. 8 Maj 1839 samt d. 11 Januari 1840; II. E. Herr StatsMinistern för Utrikes ärendena, Friherre Stjerneld, d. 23 Juni och d. 11 September 1838 samt d. 6 Februari och d. 3 April 1839; H. E. Herr StatsRådet Grefve Löwenhjelm, d. 6 Maj, d. 11 September, d. 28 November, d. 5, 12 och 19 December 1835, d. 27 Februari, d. 19 Mars, d. 4 Juni, d. 13 Juli, d. 10 Augusti, d. 7 September, d. 9 November och d. 9 December 1836, d. 5 och 26 Maj 1837, d. 9 Mars, d. 23 Juni och d. 11 September 1838, d. 6 Februari, d. 3 April och d. 8 Maj 1839; Herr StatsRådet Friherre Åkerhjelm, d. 6 Maj, d. 28 November, d. 5 och 12 December 1835, d. 27 Februari, d. 9 November och d.
9 December 1836, d. 10 Mars, d. 5 och 26
Maj 1837, d. 9 Mars och d. 23 Juni 1838, tl. 8 Maj 1839 och d. 11 Januari 1840; Herr StatsRådet Poppius, d. 6 Maj, d. 14 Juli, d. 28 November, d. 5, 12 och 19 December 1835 samt d. 19 Mars och d. 4 Juni 1836; Herr StatsRådet Friherre Lagerbjelke, d. 11 Januari 1840; Herr StatsRådet Friherre von Schulzenheim, d. 6 Maj, d. 14 Juli, d. 4 26 11 September, cl. 28 November, cl. 5, 12 och 19 December 1835, cl. 27 Februari, cl. 19 Mars, d. 13 Juli, d. 10 Augusti, d. 7 September, d. 9 November och cl. 9 December 1836, cl. 10 Mars, d. 5 och 26 Maj och cl. 28 Juli 1837, cl. 9 Mars, cl. 23 Juni och cl. 11 September 1838 samt cl. 11 Januari 1840; Herr StatsRådet Grefve Hård, cl. 10 Mars, cl. 5 och 26 Maj, d. 30 Juni och d. 28 Juli 1837, cl. 9 Mars och 11 September 1838 samt cl. 11 Januari 1840, dock uti beslutet af den 5 Maj 1837 endast i afseende å den lediga KammarRättsRådslönens öfverflyttande till en redan förordnad Ledamot; Herr StatsRådet Friherre Gyllenhaal, d. 30 Juni och d. 28 Juli 1837, d. 9 Mars och cl. 11 September 1838 samt d. 11 Januari 1840; Herr StatsRådet
Ihre, cl. 11 Januari 1840; StatsSekreteraren, Herr Presidenten Skogman, d. 6 Maj, cl. 11 September, cl. 28 November, cl. 5, 12 och 19 December 1835, cl. 27 Februari, cl. 19 Mars, cl. 4 Juni, cl. 13 Juli, cl. 10 Augusti, cl. 7 September, cl. 9 November och cl. 9 December 1836, sistnämnde dag endast hvad angår tillsättande af en Revisorsbeställning, cl. 10 Mars, cl. 5 och 26 Maj, cl. 30 Juni och cl. 28 Juli 1837 samt d. 9 Mars och cl. 23 Juni 1838; Tillförordnade StatsSekreteraren, Herr KansliRädet Bohm, d. 14 Juli 1835, och Tillförordnade StatsSekreteraren, Herr ExpeditionsChefen Munthe, cl. 11 September 1838, cl. 6 Februari, cl. 3 April och cl. 8 Maj 1839 samt cl. 11 Januari 1840.
Då alla ofvannämnda beslut om de åt Kongl.
KammarRättens sedan år 1835 befordrade eller utnämnde Embets- och tjenstemän beviljade lönförmåner, enligt den af Kongl.
Majrt år 1831 tills vidare, för detta Embetsverk, inrättade högre aflöningsstat, nu böra granskas, i afseende å Konungens Råclgifvares tillstyrkanden, eller Föredragandes och Ledamöters i Kongl.
Regeringen yttrade meningar, visar sig oemotsägligt, att dessa beslut äro stridande emot Rikets Ständers redan omförmälda, vid sistlidna Riksdag meddelade förordnanden, dels angående sjelfva allöningsstaten, hvilken Rikets Ständer, efter pröfning af Kongl. Majrts nådiga Proposition om tillökadt anslag derför, velat utan någon förändring eller tillökning bibehålla vid det tillförne fastställda beloppet, dels angående dispositionen af de å Riksstatens Hufvudtitlar uppkommande besparingar, hvilka dädanefter ej lingö användas till några bestämda lönanslag på stat, helst till sådana anslag måtte kunna hänföras icke blott anordnad aflöning för ett nytt embete, oaktadt anslag dertill blifvit af Rikets Ständer alldeles vägradt, utan äfven de för andra embeten och tjenster, ut - 27 99 99 99 99 öfver den af Rikets Ständer prof vade och fastställda staten, tillökade löninkomsters fortsatta anordnande, åtminstone så länge förmodade tillgångar dertill funnos.
Härvid förekommer dessutom, att icke ens detta vilkor blifvit åberopadt, så vidt Protokollet för den 9 December 1836 föranleder, i afseende å tillstyrkt aflöning efter nya staten för då utnämnde Presidenten i Ivammarllätten, och att för öfrigt alla utöfver fastställda staten ökade lönanslag blifvit anvisade till utgående af Andra Hufvudtitelns besparingar, ehuru ingen tillgång å denna hufvud titel befunnits, utan öfverassignering derå ägt rum, hvilken, eldigt Rikshufvudböckerna, utgjort: för år 1832 ---------- R:dr 18,246: 32. 6. „ „ 1833 ----- „ 40,181: 16. 9.
„ „ 1834 - „ 54,758: 1. 11. 1835 - - „ 3,715: 17. 8. 1836 ---------- „ 6,480: — 4. 1837 - - - „ 6,780: 41. 2. tillsammans R:dr 130,162: 14. 4.
Jemte en i Rikets Ständers år 1837 försam lade Revisorers berättelse omtalad summa af - - R:dr 4,696: 37. 2. 4).
Regeringsformen, som i 57 §. förbehåller Rikets Ständer allena vid allmän Riksdag utöfningen af Svenska folkets urgamla rätt att sig beskatta, och i följd deraf uti 62 §. tillerkänner Rikets Ständer rättigheten att pröfva Statsverkets behof och åtaga sig en deremot, utöfver Statens ordinarie inkomster, svarande bevillning, så ock att fastställa, huru serskilda summor deraf skola till serskilda ändamål användas, och dessa summor under bestämda hufvudtitlar uti Riksstaten anslå, samt vidare i 64 §. stadgar, att så väl Rikets ordinarie Statsmedel och inkomster, som hvad, under namn af extra ordinarie utlagor och bevillningar, till Statsverket af Rikets Ständer anslås, skola, under Konungens disposition ställda, till de af Rikets
Ständer pröfvade behof och efter den upprättade Staten anordnas, bjuder slutligen i 65 §., att dessa medel icke må användas annorlunda, än faststäldt blifvit, och att StatsRådets
Ledamöter äro ansvarige, om de lala afvikelse derifrån äga rum, utan att till Protokollet föreställning deremot göra samt anföra hvad Rikets Ständer i denna del förordnat.
Dessa Grundlagens bud, hvilka nogsamt utmärka Rikets Ständers rättighet, att ordna Statsverkets tillgångar och utgifter, måtte sålunda lika tyd - Rikets Ständers Revisorers öfver Statsverkets förvaltning afgifna Berättelser år 1835, p. 17, år 1837, P- '4 och år 183g, p. 19.
28 ligt ådagalägga Rikets Ständers behörighet, icke blott att bifalla eller, på sätt i förevarande fall skett, vägra de anslag, Konungen äskat, utan äfven att besluta, det Statens medel, vare sig de till vissa summor beräknade inkomster, om öfverskott deri skulle finnas, eller de till serskilda ändamål eller hufvudtitlar gjorda anslag, om besparingar deraf uppstå, icke må användas till fyllande af uppgifna behof, hvilka Rikets Ständer ägt tillfälle att pröfva och funnit icke vara för handen, följaktligen ej heller till bestämda lönanslag, angående hvilka en sådan pröfning vägrande utfallit; ett beslut, hvars grundlagliga begränsning synes obestridlig, helst dervid tillika blifvit urskiljd och uttryckligen erkänd Kongl.
Majlis höga rätt, att disponera om dessa öfverskott och besparingar för bestridande af oförutsedda kostnader eller tillfälliga utgifter, hvilka emellan Riksdagarna förekomma och kunna finnas nödvändiga.
Med tillämpning af hvad sålunda vördsamt är anfördt, och enär, vid de fyrfaldiga förut beskrifna tillfällen, då hos Kongl. Majit eller uti Kongl. Regeringen frågor förekommit om återbesättande af lediga embeten och tjenster i Kongl. KammarRätten, StatsRådets ofvanbemälde, vid hvarje tillfälle närvarande, Herrar Ledamöter, med de undantag, som äfvenledes äro utmärkta, uti deras, antingen med tillstyrkande eller med afgöranderätt, yttrade meningar, understödt de beslut, hvarigenom till dessa lediga embeten och tjenster befordrade, eller till deras förrättande förordnade personer blifvit tillagde löninkomster, enligt den af Kongl. Majit är 1831 för KammarRätten upprättade, men af Rikets Ständer vid derpåföljde Riksdagen icke fastställda, aflöningsstat; måste det äfven antagas, att Herrar StatsRådsLedamöter, genom så beskaffade yttranden, medverkat dertill, att Statens medel äro använda annorlunda, än faststäldt blifvit, i stället för att, sin pligt likmätigt, göra föreställning deremot samt anföra hvad Rikets Ständer härutinnan förordnat, ett förfarande desto mera eftertänklig!, sorn Andra Hufvudtiteln, uppå hvars föregifna besparingar dessa utöfver fastställda Staten ökade utgifter anvisats och utgått, redan år 1832 varit öfver dess behållna tillgångar anlitad och sedermera årligen blifvit, genom nyssberörda och andra derå anordnade utgifter, till större eller mindre belopp ytterligare skuldsatt; hvilket, efter hvad flera förekomma omständigheter ådagalägga, icke lärer hafva varit Konungens Rådgifvare i allmänhet och minst Herr StatsSekreteraren Skogman obekant.
På sådana grunder åligger det mig att anmärka alla de ifrågavarande al förbemälde Herrar Ledamöter i StatsRådet samt Ledamöter och Föredragande i Kongl.
Regeringen afgifna yttranden, såsom öfverträdelse!’ af hvad Regeringsformens 65 §. till iakttagande stadgar. 29 2:ära och 3:eije Punkterna.
Dessa punkter, såsom bägge angående lönförmåner för Embetsman i Kongl. StatsRontoret, synas lämpligen kunna i sammanhang af handlas.
Sedan Kongl. Maj:t, i Dess ofvanomförmälda nådiga Proposition till Rikets Ständer vid sistlidna Piiksdag5), ibland utgifterna å Riksstatens Andra Hufvudtitel föreslagit, att, då mecl afseende å den betydliga tillökning i Kongl. StatsKonlorets göromål, som ägt rum efter den med detta embetsverk år 1825 skedda reglering, en tillökning i dess personal af en Ledamot, en Advokatfiskal och fyra andra tjenstemän vore nödvändig, för dessa tillökta tjenstemän löner, i likhet med hvad andre i samma grader bestodes, måtte på stat uppföras till ett sammanräknadt värde af 5,200 R:dr banko med 494 tunnor spanmål; hade Rikets Ständer, i Deras underdåniga skrifvelse den 30 Oktober 1834, angående regleringen af utgifterna under nyssnämnda Hufvudtitel 6), uti 4:de punkten på anförde skäl förklarat sig icke kunna bifalla de för ifrågavarande nya embets- och tjenstemän föreslagna löner vidare, än åt en Advokatfiskal, för hvilken blifvit anslagen och på stat uppförd en aflöning af 1200 R:dr, dock utan någon spanmåls beräkning derunder.
De inför II.
Konungen i StatsRådet förda Protokoll öfver Handels och finansärenden innehålla, att då, efter det Kongl. Maj:t under tiden den 12 April 1834, i anseende till uppgifna behofvet af tillökad ledamotspersonal i StatsKontoret, i nåder förordnat då varande
Sekreteraren att såsom ledamot tills vidare göra tjenst, den 1 Februari 1836 hos Kongl.
Maj:t anmältes Presidentens i StatsKontoret underdåniga hemställan, att nyssbemälde tillförordnade Ledamot derstädes måtte varda i nåder befordrad till ordinarie StatsKommissarie, ej mindre StatsSekreteraren, Herr Presidenten Skogman, än 11. E. Herr JustitieStatsMinistern Grefve Rosenblad, jemte en annan nu mera afliden StatsRådsLedamot, i underdånighet tillstyrkte denna föreslagna befordran, med vilkor, att den befordrade komme att tjena med dess förut innehafde Sekreterarelön till dess StatsKommissarielön kunde, vid blifvande ledighet, honom tillfalla; deremot förslaget afstyrktes af StatsRådets öfriga närvarande Ledamöter; Och behagade Kongl. Majit, sedan närmare upplysningar rörande behofvet af det ytterligare StatsKommissarieembetet blifvit inhämtade, den 5 nästderpåföljde Mars, enligt förstbemälde StatsRådsLedamöters underdåniga tillstyrkande till nyssnämnda Embete i nåder utse och förordna 5) Bihang till RiksStåndens Protokoll 1834 0<di 1835, osta Samlingen, irsta Afdelningen , pag. 5. 6) Samma bihang, io:de Samlingen, irsta Afdelningen, Nio 170. 30 Sekreteraren i StatsKontoret, med bibehållande af hans innehafde Sekreterarelön.
Hvarefter den 7
Maj samma år, i anledning af Stats Kontorets underdåniga hemställan om nådigt förordnande för en af tjenstemännen derstädes, att den lediga Sekreteraretjensten tills vidare förrätta, emot ett årligt arfvode, som StatsKontoret, i anseende till de utgifters betydlighet, som redan voro anvisade att utgå af Andra Hufvudtitelns besparingar, föreslagit till 800 R:dr, StatsSekreteraren och StatsRådets öfriga Ledamöter, jemte underdånigt tillstyrkande till förra delen af berörde hemställan, förklarade, att de, i betraktande å ena sidan af det erkända behofvet utaf något serskildt lönanslag för Sekreteraresysslans förrättande, så länge densamma åtföljande lönen innehades af sist utnämnde StatsKommissarien, samt å andra sidan, af den knappa tillgången på Andra Hufvudtitelns besparingar, hvarå ett sådant anslag lämpligast borde anvisas, underdånigst hemställde, att Kongl. Maj:t täcktes i nåder anslå en summa af 400
R:dr årligen, att af dessa besparingar tills vidare utgå såsom serskildt arfvode för tjenstförrättande Sekreteraren, som derförutan skulle äga att sin redan innehafda Kanslistlön bibehålla; hvilket underdåniga förslag Kongl. Maj:t äfven fann godt i nåder gilla.
Vidare inhämtas, att sedan.
Kongl. Maj:t, under den 16 Februari 1833, beviljat StatsKontorets
Ledamöter en löntillökning af 400 ll:dr årligen samt, genom nådig skrifvelse den 22 Januari 1834, anvisat sådan löntillökning för år 1833 att utgå af RiksStatens åttonde Hufvudtitels anslag till extra utgifter och derjemte förklarat
Sig vilja serskildt i nåder förordna, huru dermed för år 1834 och påföljande år skulle lörhållas, hade Kongl. Maj:t, den 6
Maj 1835, i anledning af Presidentens i StatsKontoret underdåniga anhållan, det Kongl. Maj:t måtte täckas ett sådant förordnande för nästförflutna året meddela och dervid tillåta, att lönetillökningen finge, likasom år 1833, i anseende till bristande tillgång å Andra Hufvudtiteln, utgå af extra utgiftsfonden, behagat icke allenast tillägga en hvar af StatsKontorets ordinarie Ledamöter och Föredraganden derstädes för Magazinsärendena en för år 1834 beräknad lönfyiluad al 400 R:dr, att förskottsvis af extra utgiftsmedlen utgå emot ersättning af Andra Hufvudtitelns besparingar, utan äfven förklara, att enahanda lönförmån linge tillgodokomma den då mera tillförordnade
Ledamoten i StatsKontoret för den tid af året han tjenstgjort, eller för åtta månader, med 266 R:dr 32 sk.
När detta ärende i samma ordning sedermera de efterföljda åren i underdånighet anmältes, nemligen 1836 den 23 Januari, 1837 den 13 Januari och 1838 den 2 Februari i StatsRådet, 1839 den 25 J anuari i då varande Kongl. Regering och 1840 den 1 Februari i StatsRådet, blef äfvenledes vid hvarje tilllällc förordnad^, att, för det då förflutna året, ett, i likhet med år 1835 31 till utgörande anvisadt, arfvode af 4-00 R:dr, som hvardera af de äldre Stats-.
Komraissarierne och Föredraganden för Magazinsärendena korame att fortfarande åtnjuta, jemväl skulle utgå till ofvanbemälde StatsKontoret biträdande Ledamot, hvilken emedlertid år 1836, såsom redan är nämndt, befordrades till ordinarie Stats Kommissarie, med bibehållande af sin förut innehafda lön såsom Sekreterare.
Närvarande StatsRådsLedamöter, då dessa beslut fattades, voro: H. E. Herr JustitieStatsMinistern Grefve Rosenblad, vid alla tillfällen ifrån och med år 1836; II. E. Herr StatsMinistern för Utrikes ärendena, Friherre Sterneld, år 1840; H. E.
Herr StatsRådet Grefve Löwenhjelm, åren 1836, 1837, 1838 och 1839; Herr StatsRådet Friherre Åkerhjelm, åren 1837, 1838 och 1840; Herr StatsRådet Poppius, år 1836; Herr StatsRådet Friherre Lagerbjelke, år 1840; Herr StatsRådet Friherre von Schulzenheim, åren 1836, 1837, 1838 och 1840; Herr StatsRådet Grefve Hård, åren 1838 oell 1840; Herr StatsRådet Friherre Gyllenhaal, år 1838; Herr StatsRådet
Ihre, åren 1839 och 1840; StatsSekreteraren, Herr Presidenten Skogman, åren 1836, 1837 och 1838, samt tillförordnade StatsSekreteraren, Herr ExpeditionsChefen Munthe, åren 1839 och 1840.
Hvad nu först angår frågan om utnämning af en ordinarie StatsKommissarie, med denna emhetsmans bibehållande vid sin förut innehafda Sekreterarelön, föranlå tes jag framställa den anmärkning, att ofvan för stbem alde tvänne Herrar StatsRådsLedamöter, hvilka den 1 Februari 1836 tillstyrkt detta beslut, dervid handlat emot 65 §.
Regeringsformen i så måtto, som deras tillstyrkande afsåg, att den af Rikets Ständer åt Sekreteraren i Sta tsKontoret anvisade lön tills vidare skulle användas till aflöning för en StatsKommissarie, oaktadt Rikets Ständer, sorn vid Statens reglerande pröfvat behof vet af en sådan aflöning, densamma afslagit.
Dernäst och i afseende å det af Herr StatsSekreteraren och StatsRådets öfriga Herrar Ledamöter den 7
Maj samma år tillstyrkta beslut, om anslag af 400 R:dr årligen ifrån Andra Hufvudtitelns besparingar åt xlen i StatsKontoret tjenstförrättande Sekreteraren, bör jag emot Herr StatsSekreteraren serskildt anmärka, att, ehuru det vid berörde tillfälle åtminstone för honom icke kunnat vara obekant, att på Andra Hufvudtitelns besparingar ingen tillgång för nya utgifter fanns, enär bristen på dessa besparingar redan vid 1833 års slut öfversteg 58,000 lhdr, Herr StatsSekreteraren likväl inför.
Maj:t omtalat 32 en sådan tillgång såsom befintlig, ehuru knapp, och således äfven genom detta uppsåtliga döljande af en upplysning, som han, i kraft af sitt embete, var skyldig att meddela, i sin mån vållat, att bristen å dessa besparingar, på sätt i första punkten är anfördt, årligen blifvit ökad.
Beträffande sedermera de, år efter annat, ifrån och med. 1836 till och med 1840, beslutade anordningar af 400 R:dr årligen, så kallad lönfyllnad för yngste StatsKommissarien, synes det först påkalla uppmärksamhet, att, vid denna frågas förehafvande den 23 Januari 1836, likasom nästförutgångna tillfället den 6 Maj 1835, något yttrande af Konungens Rådgifvare icke är till Protokollet afgifvet: att icke destomindre i Protokollet för den 13 Januari 1837 förefinnes den tili syftningen obestämda mening, att Konungens då närvarande Rådgifvare åberopade hvad de i afseende å denna lönfyllnad skola förut i underdånighet yttrat; och att Protokollet för den 2 Februari 1838 förmäler, hurusom Konungens Rådgifvare, lika med hvad de skola yttrat vid de förutgångna tillfällen, då samma fråga förevarit, i underdånighet afstyrkte beviljande af det ytterligare anslaget; att deremot uti Kongl.
Regeringens Protokoll för den 25 Januari 1839 annat anförande icke förekommer, än att, i likhet med hvad Kongl. Majit för de förflutna åren i nåder medgifvit, den ifrågakomma lönfyllnaden beviljades; och slutligen att i StatsRådsProtokollet för den 1 Februari 1840 utlåtande i frågan å Konungens Rådgifvares sida alldeles saknas.
Om och huruledes detta förhållande må kunna förklaras, torde bero af de vid hvarje tillfälle närvarande Herrar StatsRådsLedamöter, synnerligast af dem, hvilka, vid tillfället år 1838 tillstädes, antingen vid förutgångna eller vid efterföljande tillfällen, dels stillatigande öfvervarit och dels hiträdt de öfriga angående denna fråga fattade beslut.