Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Afven i afseende å erforderligheten af noggranna och fullständiga förteckningars upprättande öfver sådana minnesmärken, som böra från rubbning och åverkan fredas, sältet för anmälandet, besigtningen och hembjudningen af jordfynd, felande ansvar å olofligt köp deraf, tjenlighelen af ny inventering utaf kyrkornas antiqviteter, behofvet af författningens, om ock endast i lämpligt utdrag, oftare skeende kungörande å tjenlig;» årstider, med flere omständigheter, hvilka med della ärende ega sammanhang, hafva anmärkningar hos Rikets Ständer blifvit framställda, jemte förslag till vinnande af nödiga rättelser, så ock alt vid landtmäteri-skiften, när dervid fornlemningar förekomme af den vigt, att de borde bibehållas, den plats, der de stöde, skulle från skifte undantagas och såsom samfäld tillhörighet anses, hvartill skäl förefunnes i den uti Svenska lagstiftningen från äldre tider uttryckta grundsats, det den enskilde icke egde öfver fornlemningar förfoga, utan tillhörde de det allmänna; äfvensom det vid nu förestående jernvägs-arbeten syntes böra varda förbjudet, alt, annat än i högsta nödfall, rubba fornlemningar af värde.
Deremot finge jordegaren, sedan förteckning öfver dylika fasta fornlemningar upprättats och desamma blifvit för åverkan och rubbning allmänneligen fridlysta, åtnjuta fördelen af alt i ganska många fall, der de å bördig jord befintliga minnesmärken ansåges vara af mera vanlig och obetydlig art och sålunda med skäl kunna uteslutas ur antalet af de fredade, draga nytta af sin mark och en hvar vara i tryggad kunskap om gränsen för sin befogenhet i förevarande afseende»).
Rikets Ständer, som anse angeläget vara, att åt landels minnen måtte beredas det fullständigare skydd, hvaraf de, enligt ofvan uppgifna förhållanden, för närvarande befunnits vara i saknad, få alltså, jemväl i ändamål af fornforskningens befrämjande, men utan att för egen del något förslag till speciela, mera tillfvlleslgörande föreskrifter i detta grannlaga ämne underdånigsl framställa, härmed i underdånighet anhålla, det E. K.
M:t läcktes i Nåder utfärda ny författning till skyddande af landels fornlemningar, med stadgande af tjenliga ansvars- och vites-bestämmelser för förstöring af desamma, samt låta upprätta och sprida förteckningar å dessa minnesmärken, äfvensom i öfrigt vidtaga de åtgärder, som för deras bevarande kunna anses lämpliga, och der Rikets Ständers medverkan för sådant ändamål finnes nödig, i ämnet aflåta Nådig Proposition.
Rikets Ständer framhärda &c. Slockholm den 6 Juli 1857, 190 Expeditions-IJ/skoLids Förslag lill unden/.
\:n »o. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 20 Juli 1837.
Prcste-Ståndet den 20 — — Borgare-Ståndet den 22 — — Bonde-Slåndet den 22 — — Rikets Stunders underdåniga Skrifvelse, angående eli Grundlagsiindrings-Jörslag rörande Riks-slyre/scns förande i vissa Jall in. in. (Konst.-Ulsk:s Meni.
N:o 22). S. A. K.
Hos Rikets Ständer lior framställning blifvit gjord derom, alt, sedan Rikets Ständer såsom livilande till slutligt afgörande vid nästa Riksdag antagit det gruudlagsändrings-förslag, att, i stället för Slats-rädet, skall, då Konungen är sjuk eller vistas utrikes, Thronföljaren, om lian uppnått IS år, lora Riks-styrelsen, samt, då Tlironföljaren är omyndig ejler hindrad, eller då Thronföljare ej finnes, Inlerims-regering, så sammansatt, sorn i Riks-akten till bestämmande af de genom föreningen mellan Sverige oell Norrige uppkomna konstilutionela förhållanden är stadgadt, styra Riket vid de tillfällen, då mellantids-styrelse måste finnas; så borde, i sammanhang med detta grundlagsändrings-förslag, antagas en ändring uti 7 § af nämnde Riks-akt, så att sista inom. af denna § komme att erhålla följande lydelse: ”Vid alla de tillfällen då, efter Sveriges och Norriges Grundlagar, Rikets styrelse föres af Inlerims-regering, skola begge Rikenas Stals-råd, till lika antal och efter ofvan anförda grunder, sammanträda”, samt tillika i Norrige åt Thronföljaren tilldelas samma åliggande, sorn i Sverige.
Det hade visserligen varit önskvärdi, att i sammanhang härmed kunnat beredas en vidsträcktare förändring i Riks-akten, omfattande en förbättrad organisation af Interims-regeriogen; men Rikets Ständer hafva ansett denna sednare fråga icke böra med den förevarande sättas i oskiljaktigt samband, helst frågan om
Interims-regeringens organisation är af vida mera invecklad beskaffenhet och derföre underkastad äfveulyret alt genom uppkommande menings-skiljaktigbeter lätteligen förfalla.
Behofvet af Interimsregeringens verksamhet blifver ock genom denna hvilaude grundlags-ändringen mera Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse N.-o 90.
191 sällan förekommande; oell afhjelpandet af bristfälligheterne uli Inlerims-regeringens sammansättning upphör derigenom att vara af sä stor vigt som förut.
Vid sädant förhållande och då Riks-aklen, såsom en emellan begge Rikena ingån gen öfverenskommelse, icke kan af det ena Riket, utan det andras samtycke, ändras, men fråga om dylik ändring behandlas olika i begge Rikena, så att den i Sverige, enligt 3 § i 1815 års Riksdags-besiut, kan vid samma Riksdag väckas och afgöras, men i Norrige erfordras tvänne efter hvarannan följande Slorthings beslut, hvadan det för förändringens samtidiga införande i båda rikena är nödigt all, redan vid innevarande års
Stortliing ändringsförslaget till behandling förekommer, hvaremot det i Sverige först vid nästa Riksdag behöfver väckas, få Rikets Ständer, för ilen åtgärd E. K.
M:t i Nåder kan finna nödig för genomförandet af ofvan omförmälda, af Rikets Ständer till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag antagna grundlags-ändrings-förslag, underdånigst anmäla, att detta förslag är af följande lydelse, nemligen uti //egerings-Fonn en. § 39.
Vill Konungen utom Sverige och Norrige resa, meddele Han Stats-rådet in pleno denna sin föresats och inhemte dess tankar deröfver, på sätt 9 § omtalar.
Resluter Konungen derefter sådan resa och den verkställer, befatte Sig ej med Rikets styrelse eller utöfve den Konungsliga makten, så länge Han utom Sina Riken vistas, ulan föres Riks-styrelsen under Hans frånvaro af den till thronföljden närmast berättigade Prins, om Han uppnått den ålder, som i 41 § sägs.
Ilan styre såsom Regent med all Konungslig makt och myndighet, enligt denna Regerings-Form; dock må han ej Adeligt ständ och värdighet förläna, eller lill Grefligt och Friherrligt stånd upphöja, eller Riddarevärdighel utdela; äfvensom alla lediga förtroendesysslor endast tills vidare kunna förvaltas af dem, som Regenlen dertill förordnar.
Finnes ej Prins, som efter hvad nu bestämdt är, eger att Riks-styrelsen öfvertaga, eller är Han af sjukdom eller af vistande utom Sverige och Norrige derifrån hindrad, då skall en Inlerims-regering så sammansatt, sorn i liiks-akten lill bestämmande af de genom föreningen emellan Sverige och Norrige uppkomne konstitutionela förhållanden är stadgadt, tillträda Riks-styrelsen, hvilken den eger att föra med samma makt, som Regent.
Inlerims-regering afträde Styrelsen, då den af Regent kan öfverlagas.
Inträffar det fäll, att Styrelse skall af Regent eller Inlerims-regering öfvertagas, föres den, till dess sådant kan ske, af Stats-rådet med samma makt, som Regent.
Huru förhållas skall, derest Konungen längre lid än Tolf månader ur Riket blifver, derom varder i 91 § stadgadt. § 40.
Blifver Konungen så sjuk, att Hanjicke Regerings-ärendena vårdar, förhålles med Riks-styrelsen, som i föregående § bestämmes. § 41.
Lag samma vare för den till Thronföljden närmast berättigade Prins. Dör Konung innan Thronföljaren denna ålder uppnått, 192 Expeditions-Utskottets Förslag till anderd.
N:o 90. fores styrelsen af Interims-regering, enligt 39 §, i Konungens namn intill dess Riksens Stander sammankomma, och den Förmyndare-styrelse Riksens Ständer, jemte Norriges Slorlbing, i enlighet med Riks-akten, förordna, Riks-styrelsen tillträdt. § 42.
Skulle den olycka lima, att hela Konungahuset, inom hvilket Arfsrälten till Riket räknas, pä manliga sidan ulgingc, skall, intill dess nytt Konungahus blifvit utkoradl. och den valde Konungen Regeringen tillträdt, styrelsen föras af Regering, pä sätt i § 39 sägs. § 43.
Gär Konungen i Fält, eller till atlägsnarc inrikes orter eller till Konungariket Norrige reser, förordne Tre Ledamöter af Slats-rädet, under den ordförande, som Han, antingen ibland Prinsar af sitt Hus eller ibland Stats-rädets Ledamöter, särskildt nämner, att föra Regeringen i de mai, Konungen föreskrifver.
Med de mål, Konungen då Sjelf afgör, lorhålles på det sätt, som 8 § stadgar.
Hvad nu om Konung sagdt är, gälle ock i afseende på Regenten, då Riks-styrelsen af Honom ulöfvas. § 51.
I de fall, då Konungen, eller Regenten eller Regeringen sammankallar Riksens Ständer, iästslälles tiden lill Riksdagens begynnelse eller tretionde och inom femtionde dagen från den, då Kallelsen blifvit uti Hufvudstadens kyrkor kungjord. § 91.
I den händelse 39 § omtalar, all Konungen efter företagen resa utöfver Tolf månader ur Riket blifver, sammankalle Regenten eller Regeringen, genom öppet Påbud, Riksens Ständer till allmän Riksdag, och läte Kallelsen inom Femton dagar eiler berörde tids förlopp uti Hufudstadens Kyrkor samt skyndsamligen i de öfriga delar af Riket kungöra.
Sedan Konungen derom underrättad blifvit, men Han ändock icke till Riket återkommit, tage Riksens Ständer, jemte Norriges Storthing, i öfverensstämmelse med Riks-akten, den författning om Rikets styrelse, hvilken de nyttigast finna. § 93.
Då Konung dör och Thronföljaren ännu omyndig är, utfärde Regeringen Kallelse å Rikets Ständer, hvilken kallelse inom Femton dagar efter Konungens död skall i Hufvudstadens Kyrkor och vidare i Riket kungöras.
Riksens ,Ständer ege, gemensamt med Norriges Storthing, i den ordning Riks-akten bestämmer, att utan afseende på något den aflidne Konungens Testamente, angående Riks-stvrelsen, förordna en eller flere Förmyndare, som, intill dess Konungen myndig blifver, Regeringen i Dess namn, efter denna Grundlag, må utöfva. § 94.
Skulle den olyckliga händelse inträffa, alt den Konunga-Ält, hvilken Arfsrälten till
Riket uppdragen vore, på manliga sidan utginge, kalle Regeringen inom den i föregående - Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
193 gående § stadgade tid elter den siste Konungens död, Riksens Ständer till allmän Riksdag.
Ständer skola då, gemensamt med Norriges Stortbing, på sätt Riks-akten stadgar, eli nytt Konungahus utkora, med bibehållande af denna Regerings-Form. § 93.
Örn emot förmodan Regenten eller Regeringen underläte att i de fall, föregående 91, 93 och 94 §§ omförmäla, Riksens Ständer geuast sammankalla, då åligge det ovilkorligen Riddarbus-Dircktionen, Dom-Capillen i Riket, Magistraten i Hufvudstaden samt Landshöfdingarne i Länen, att, genom offentliga Kungörelser, underrättelse härom meddela, på det val af Riksdagsmän, der sådane val ega rum, genast må kunna anställas, och Riksens Ständer sammankomma, att deras och Rikets rätt iakttaga och skydda.
Sådan Riksdag öppnas å Femtionde dagen efter den, då Regenten eller Regeringen sist bordt kallelse dertill i Hufvudstadens Kyrkor låta kungöra. lliksdags- Ordningen. § 4.
I händelse Konungen, efter företagen resa, utöfver Tolf månader ur Riket hlifver, sammankalle Regenten eller Regeringen, genom öppet Påbud, Riksens Ständer till Allmän Riksdag, och läte kallelsen, inom Femton dagar efter berörde tids förlopp, uti Hufvudstadens Kyrkor, samt skyndsamligen i de öfriga delar af Riket, kungöra. § 6.
Då Konung dör och Thronföljaren ännu omyndig är, utförde Regeringen, i den omyndige Konungens namn, kallelse å Riksens Sländfer, hvilken kallelse, inom Femtou dagar efter Konungens död, skall i Hufvudstadens Kyrkor och sedan vidare i Riket kungöras. 5 7.
Skulle den olyckliga händelse inträffa, att den Konunga-Ätt, hvilken arfs-rätlen till Riket varit uppdragen, på manliga sidan utginge, kalle likaledes Regeringen, inom den här ofvan stadgade tid efter den siste Konungens död, Riksens Ständer lill allmän Riksdag. S 9.
I de fall, då Konungen eller Regenten eller Regeringen sammankallar Riksens Ständer, fastställes tiden till Riksdagens begynnelse efter Tretionde och inom Femtionde dagen från den, då kallelsen blifvit i Hufvudstadens Kyrkor kungjord.
Prot. 1856 & 1851. 10 Sami. 1 Afd. 25 194 Ewpeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse N:o 90. § 10.
Om, emot förmodan, i de fall föregående 4, 6 och 7 §§ utsätta, Riksens Ständer ej genast sammankallas, åligge del ovilkorligen Riddarhus-Direktionen, Dom-Capitlen i Riket, Magistraten i Hufvudsladen samt Landshöfdingarne i Länen, att, genom offentliga kungöranden ifrån Predikstolarne, underrättelse härom låta meddela, på det Riksens Ständer må sammankomma, att deras samt Rikets räll iakttaga och skydda.
Sådan Riksdag öppnas å Femtionde dagen efter den, då Regenten eller Regeringen sist bordt kallelse dertill i Hufvudstadens Kyrkor låta kungöra. § 11- l:o. — — — — — — — — — — — — — — — — 2:o.
Om liden för de Riksdagar, till hvilka Konungen Ständerna kallar, lärer Konungen i Nåder Hofrätlerna förständiga.
Om liden åter för sådane Riksdagar, till hvilka Regenten eller Regeringen, eller ock, enligt Regerings-Formens 95 §, de i densamma uämnde vederbörande kalla, åligge det dem att Hofrätterna underrätta. § 23. l:o.
Samma dag, då Riksdagens öppnande kungöres, utnämne Konungen Landtmarskalk för Ridderskapet och Adeln, samt till Talman för Preste-Slåndet Ärkebiskopen, eller, om han är sjuk eller frånvarande, eller hans Embete ledigt, någon annan af Biskoparne.
Sedan Borgare- och Bonde-Stånden, hvart för sig, på behörigt sätt blifvit constituerade, begäre de hos Konungen, medelst Deputalioner, deras Talmän, hvilka Konungen då förordne.
Enär Landtmarskalk eller Talmän under Riksdagen af sjuklighet eller andra anmälda laga förfall hindras att föra ordet, företrädes deras ställen, hos Ridderskapet och Adeln af den främste närvarande Ledamoten, enligt Riddarhus-Ordnin gen, och i de öfriga Stånden af vice Talmän, hvilka likaledes, vid Riksdagens början af Konungen utnämnes.
Under det Borgare- och Bonde-Stånden samlas. Och innan deras Talmän förordnade äro, föres tillsvidare ordet: hos Borgare-Ståndet af Hufvudstadens förste Fullmäktig, och i Bonde-Ståndet af den närvarande Ledamot, som de flesta Riksmöten bevistat.
Då, i händelse af underlåten kallelse af Regenten eller Regeringen, de i 10 § nämnde vederbörande till Riksdag kalla, ege Ridderskapet och Adeln att nämna Landtmarskalk, och Borgare- och Bonde-Stånden, hvart för sig, sina Talmän. 2:o. — — — — — — — — — — — — — — — — 3:o. — — — — — — — — — — — — — — — — § 26.
Konungen, eller, i de fall 4, 5, 6 och 7 §§ omförmäla, Regenten eller Regeringen låte genom en Härold, under hittills ölliga ceremonier, utlysa dagen, då Ständerna, efter förrättad Gudstjenst, må sammankomma på Rikssalen.
Gudsljensten, hvartill alla Stånden bör enhälligt infinna sig, förrättes af en Biskop i Stadens Storkyrka.
Efter dess slut, uppträde å Rikssalen först Bonde-Ståndet, vidare Borgare-Ståndet och sist PresteStandet, alla, livart för sig, anförde af deras Talmän.
Ridderskapet och Adeln, anförde af Landtmarskalken, vare Konungen följaktige, och intage samtlige Stånden de dem an - Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
195 vista ställen.
För Konungen skall längst fram i salen slå en Thron, omkring hvilken Kron-Prinsen och de öfrige Kongl. Prinsarne hafva sina platser.
Dernäst intage, framför alla andra, de tvänne Stats-Ministrarne deras rum, och förhålles i öfrigt enligt det Ceremoniel Konungen låter för tillfället utfärda.
Härefter före Konungen sjelf, elier, der Konungen är frånvarande, eller Han så för godt finner, Stats-Ministern för Utrikes ärendena ordet till Riksens Ständer, och låte dem afhöra berättelsen om hvad sedan sista Riksdag uti Rikets Styrelse sig tilldragit.
Landtmarskalken och Talmannen träde sedermera inför Konungen och framföre i Ståndens namn, deras underdåniga vördnad.
När Konungen lemnar Rikssalen, beledsagas Han af Ridderskapet och Adelil, hvarefter de öfriga Stånden i ofvan föreskrifna ordning afträda. § 41.
Siats-Rådets oell Högste Domstolens samtlige Ledamöter, äfvensom Juslitie-Canlzleren oell Justitie-Onibudsmaiinen kunna ej säle och stämma i sitt Stånds Plena förnekas, enär de, enligt hvad hvarje Stånds särskilda Ordningar stadga, dertill berättigade äro; dock för Stals-Råds-Ledamol det fall undanlaget, då honom enligt Regerings-Formen uppdraget är att vara medlem af Regering.
I Utskott eller val till Utskolts-ledaniöler må icke någon af förenämnda personer deltaga.
Ej må någon, af hvilken Riksens Ständer kunna fordra redo och ansvar, inväljas i Utskott, der redovisning för hans egna göromål och embets-åtgärder kan förekomma; börande för öfrigt och i allmänhet iakttagas, att i mål, som personligen röra eu Ledamot af något Riks-Ståud, må han väl i Plena eller Utskott öfverläggningarne, men ej besluten, öfvervara. § 61.
Då val till Konung eller Thronföljare skall förrättas, ege Riksens Ständer, att dagen före den, som, i enlighet med Riks-aktcn, blifvit till valdag bestämd, i Ståndens särskilda Plena, genom allmän omröstning, välja, till en Nämnd, Sexton personer för hvarje Stånd, med uppdrag alt, vid förefallande skiljaktigheter emellan Riks-Stånden, bestämma valet.
Å den utsatta valdagen skride hvarje Stånd särskildt till val af Konung eller Thronföljare.
Förena sig alla Stånden om en och samma Person, vare Han ansedd såsom af Sveriges Rikes Ständer utkorad.
Äro Ståndens röster delade emellan flere, afgöre Nämnden; dock må ej hos densamma komma under omröstning andre, än de, som flesta rösterna i hvarje Stånd erhållit; och må ej något Stånd flere än en Candidat framställa.
Ledamöter af Nämnden må ej uteslutas från utöfningen af deras Riksdagsmanna-rätt i Stånden, men träde tillsammans dagen efter den, då valet i Stånden för rätladt är, och skiljes ej åt förr, än de flesta rösterna om en person sig förenat.
Nämnden skall ske per Capita och med slutna sedlar.
Hvar och en af Nämnden uppgifve, ibland de af Stånden föreslagne, den han anser böra utköras.
Falla dervid rösterna, till mer än hälften af de röstandes antal, på En Man, vare han behörigen vald.
Äro åter rösterna så delade, att en sådan lull pluralitet icke eger rum, auställes, enligt det i 53 § beskrifna voterings-sätt, ny omröstning, till antagande af den, som flesta rösterna erhållit, och, om han ej antages, af den, om hvilken, näst efter honom, de fleste af Nämnden sig förenat.
Inträffar den händelse, att Två eller Tre Personer undfå de flesta och lika många röster, auställes först särskild votering, enligt sistnämnde §, öfver den ordning, hvarutinnan om dessa personer bör röstas; och skall sedan, vid hvarje ny omröstning, på enahanda sätt en voteringssedel afläggas, intill dess en bestämd pluralitet är gifven.
196 Expcditiona-Utskottets Förslag till underd.
Hafva Riksens Ständer och Norriges Storlhings val inträffat pä samma Person, vare Han lagligen uthorad till Konung eller Thronföljare.
Skulle åter hvartdera Riket hafva valt en olika Person, (örhäiles på sätt i Riks-akten stadgas. § 62.
Skola Riksens Ständer, gemensamt med Norriges Storthing, jemlikt Riks-akten, tillsätta Förmyndare för en omyndig Konung, sammanträde Riksens Ständer sist dagen efter den, då Riksdagen å Rikssalen öppnad blifvit, och utvälje, genom allmän omröstning, i deras särskilda Plena, till en Nämnd, Sexton personer för hvarje Ständ, hvilka röste per Capita om de af Plena till antalet bestämda Förmyndare, som skola vara antingen En, Tre eller Fem.
Hvarje Ledamot af Nämnden uppteckne å en sluten Vallista de Män, dem han anser förtroendet värdige, och så många, att de med en person öfverstiga det af Ständerna utsatta antal.
Af dem, som dervid kommit i åtanka, ställes, på sätt i 53 § stadgas, först den, som flesta rösterna erhållit, under ny omröstning, då Nämndens pluralitet gifve Utslaget.
På samma sätt fortfares med den, som näst honom af de flesta blifvit kallad, och så vidare, till dess det föreskrifna antalet af Förmyndare varder uppfvlldt; kunnande Nämnden ej åtskiljas förr, än valet gjordt och fulländadt är; och gälle detta val såsom Riksens Ständers beslut.
Nu händer, att Riks-stånden ej inom Tre dagar, sedan de å Rikssalen afhört den i 26 § omförmälda berättelse, åsämjas om Förmyndarnes antal; förordue då genast, genom sina Elektorer, till ett Utskott, Sexton af hvarje Stånd, att medelst votering per Capita, jemlikt 53 §, denna fråga, med samma kraft och verkan som Riksens Ständers beslut, inom Två dagar afgöra; skolande sedermera den utsedde
Nämnden likaledes inom Två dagar hafva Valet förrättat.
Aro Riksens Ständer och Norriges Storthing ense, vare då Förmyndare den eller de, som utsedde blilvit, och tillträde Styrelsen så fort ske kan.
Skulle åter valet i hvartdera Riket hafva utfallit olika, förhålles på sätt i Riks-akten stadgas.
Successions- Ordningen. § 2.
Dör Konung i Sverige, utan att lenina Manliga Bröstarfvingar, men Hans efterlemnade
Drottning sig i välsignadt lilslånd befinner, föres Regeringen på sätt och med vilkor, 41 och 93 §§ af Regerings-Formen föreskrifva, til des Riksens Ständer, å den tid Regerings-Formen utstakar, hunnit sammankomma, då dem tilhör, at, gemensamt med Norriges Storthing, i den ordning
Riks-akten till bestämmande af de genom föreningen emellan Sverige och Norrige upkomna konstitulionela förhållanden stadgar, om Regeringens förande förordna.
Biifver
Drottningens lifsfrugt af mankön, förordne då Riksens Ständer Förmyndare för den omyndige Konungen, på sätt i 93 § af RegeringsFormen stadgadt är.
Biifver Drottningens lifsfrugt af Qvinnokön, träde den af Allen, som efter förstfödslorält den aflidne Konungen i Arf-följden, på sätt 1 § utstakar, närmast är, såsom Konung till Regeringen.
Skrifvelse N:o 91. 197 § 9.
Skulle den olycka tima, at hela Konungahuset, inom hvilket arfsrätten til
Riket räknas, antingen på manliga sidan utginge, eller, genom uraktlåtande af hvad denna Successions-ordning uttryckligen föreskrifver, förlorat Successions-rätt, vare Thronell ledig till nytt val, och utkores da, på sätt i 61 § Riksdags-ordningen föreskrifves, ett nytt Konungahus.
I händelse E. K.
M:t skulle bifalla den af Rikets nu församlade
Ständer godkända ändring i 11 § Riksdags-ordningen, kommer det här ofvan intagne 2:dra momentet af nämnde § att ur förslaget utgå.
Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 22 Juli 1857. X:O 91.
IJppläst och godkämit hos Ridd. och Adeln den 18 Juli 1*57.
Preste-Ståndct den 18 — — Borgare-Ståndet den 18 — — Bonde-Ståndet den 22 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående förändrad lydelse af 4 § i 1 Kap. Gijlennåls-Balken.
(Lag-Utsk:s Bel:de N:o 8 och Utkdc N:o 39). S. A. K.
Då uti Giftermåls-Balkens 1 Kap., hvars 2 och 3 §§ angifva hvem, som giftoman vara skall, genom påföljande 4 § förklaras, att, derest tvist om giltomanna-rält uppstår, eller om rätt giftoman ej är dertill fallen eller välviljande, skall domaren förordna som han, efter bästa förstånd och samvete, skäligt pröfvar, h*r, enligt hvad Rikets Stän der inhemta!, sådan betydelse af detta sistnämnda lagrum ifrågakommit, att ordet »fallen» ansetts kunna tolkas så, att derunder ock vore att hänföra den händelse, då rätt gifto - 198 Expeditions-0Iskoliets Förslag till underd.
Skrifvelse N:o 92. man, genom vistelse å okänd ort, satt sig ur stånd alt giftomanna-rätten utöfva; äfvensom oell då, jemlikt 3 §:n, förmyndare är giftoman, då fränder ej finnas, samt domaren, vid anmälan af behof, åligger att tillsätta förmyndare, dessa föreskrifter skola föranledt lill den åsigt, att domaren alltid bör till giftomanna-rättens utöfning förordna förmyndare, då rätt giftoman ej är i tillfälle att begagna sin rätt, eller då qvinna, som ämnar ingå äktenskap, ej Ilar kända fränder.
Enär likväl ordet »fallen», i den ordning det förekommer, uppenbarligen eger en annan, mera inskränkt betydelse än den förenämnda, och förmyndare ej kan utöfva giftomanna-rätt, följaktligen icke eller af domaren förordnas för sådant ändamål, så länge fränder finnas, samt lagstiftningen i förevarande hänseende alltså saknar nödig fullständighet och tydlighet, hafva Rikets Ständer, som funnit denna brist kunna afhjelpas genom antagande af Lag-beredningens i enahanda syftning framställda förslag, hvari med bestämdhet urskiljas de olika förhållanden, för hvilkas lösning hittills måst sökas ledning i ofvannämnda 4:de §, alltså, för sin del, beslutat, det skall, i öfverensstämmelse med berörda förslag, 4 § i 1 Kap.