Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Af Herr Ramsay_, Otto Johan: att vitsord, till erhållande af laga skifte, efter nuvarande stadgande, tillagdt hvarje besuten hemmansegare samt boställsinnehafvare, vöre för vidsträckt och af menligt inflytande på allmogens välstånd, hvilken olägenhet icke skall fullständigt vara afhulpen genom det i Kongl. Kungörelsen den 9 Junii j332, uti en 16 §. vid 3 Cap. Skiftes-Stadgan gjorda tillägg, angående uppskof i vissa händelser med Skiftes-förrättningar, hvadan Motionairen föreslagit, att, då någon eller någre delegare inom ett skifteslag begära laga skifte, undersökning af gode män skulle verkställas, för att utröna, huruvida skifte vore öfverensstämmande med de flesta delegarnes Önskan och fördel, deröfver Konungens Befallningshafvande skulle meddela Utslag, mot hvilket besvär skulle få hos Egodelnings-Rätten anföras.
Lag- samt Allm. Eesp.- och Oecon.- Utsh:s Betänkande IV:o 2>.
5 Af Herr Ehrencrona., Eric Philip Gammal: att vid första sammankomsten till beredande af laga skifte delegare i skifteslaget borde höras, huruvida de anse förrättningen nödig eller icke, dervid, i händelse pluraliteten, beräknad efter egoandel, yrkade skiftets fortgång, vitsord densamma skulle tillerkännas, men, i motsatt fall, borde skälen för parternas ömsesidiga påståenden i Protocollet antecknas, tillika med Skiftesmännens utlåtande, samt en allmän plan för skiftesläggningen och utflyttningen, och borde uteLlifven delegare alltid anses hafva medgifvit skiftet.
Om Förrättningsmännen tillstyrkte skiftets fortgång, men pluraliteten vidhöll sin önskan om dess inställande, äfvensom om de förstnämnde afstyrkte fortsättningen, skulle förrättningen afstanna och den, som vöre missnöjd med beslutet, ega deröfver inom 60 dagar hos Egodelnings-Pvätten besvär anföra.
Af Nils Insulin från Stockholms Län: att ansökning om Laga Skifte icke borde upptagas och till verkställighet remitteras, derest icke två tre djedelar eller åtminstone hälften af delegare i Skifteslag om ansökningen sig förenat.
Af Lars Larsson från Skaraborgs
Län och Jan Peter Jansson från Stockholms
Län: att 3 §. i förevarande Cap. borde hafva följande lydelse:
"Vill någon, som hemman eller hemmansdel inom by eger, laga skifte erhålla, sammankalle då byemännen, hvilka hemman eller hemmansdel ega, att i gode mäns närvaro häröfver höras; och galle då de flestes röster, antingen för bifall eller afslag.” Af Olof Olsson från Östergöthland: att vitsord till skiftes erhållande icke må gifvas andra,j än den eller de, som ega en tredjedel i skifteslagets jord.
Af Anders Andersson från Östergöthland: att den eller de, som vilja tvinga delegare att ingå i laga skifte, böra ega minst ett mantal i den by, inom hvilken skiftet skulle ske, så vida vitsord dertill skulle gifvas.
Den grundsats, att delegare i oskiftad jord å landet skall, om han vill erhålla laga skifte, dertill ega vitsord, synes i allmänna tänkesättet numera hafva vunnit den stadga och förtroende, att rubbning deri skulle vara skadlig.
De omisskänneliga fördelar tillämpningen af denna grundsats, hvilken i äldre och senare tiders egodelnings-författningar blifvit följd, visat i afseende på landets uppodling, föranleda Utskotten att, utan vidare ordande derom, tillstyrka dess bibehållande, i féljd hvaraf a §. i förevarande Cap. skylle blifva oförändrad.
Bes v.- och Oecon - Utshs Betänkande N;o 0,1.
Ett i det närmaste härmed lika förhållande inträffar i afseende på egor, sora ligga i så kalladt tegskifte.
Detta delningssätt verkställdes efter allt för inskränkta åsigter, för att medföra ali den möjliga nytta, som för landets odling och egoskiften kan vinnas.
Delegarnes rättighet att fördela jorden i så många skiiten de helst önskade, jemte den allmänt rådande tankan, att ett egoslag icke borde lemnäs i vederlag för ett annat, åstadkom jordens fördelning i en mängd från hvarannan skiljda mindre lotter, hvaraf åter den följd uppkommit, att de spridda egolotterna icke utan svårighet kuuna inhägnas, och således att den ene grannen sättes i beroende af den andres brukningssätt, hvartill dessutom kommer att, i anseende till egornes obeqväma läge, mycken tid och arbete onödigtvis förspilles.
På dessa jemte flera skäl, hvilkas upprepande här torde vara öfverflödigt, anse Utskotten sig höra tillstyrka, att vitsord tili erhållande af laga skifte i egor, som i tegskifte ligga, må hädanefter som hittills ega rum.
Hvad åter beträffar den händelse, då laga skifte af en eller flera delägare sökes, der förut fastställt storskifte linnes, så, ehuru Utskotten, å ena sidan, gilla den grundsats, alt en jordegare bör ega rättighet att, så vidt utan andras förnärmande ske kan, komma i åtnjutande af en fri och obehindrad dispositionsrätt öfver den jord han eger, finna Utskotten likväl, å den andra sidan, behofvet af ett correctiv mot missbruk med en sådan rättighet.
Huruvida det likväl må vara lämpligt att öfverlemna åt pluraliteten af jordegare, ehvad den beräknas efter personer eller efter egoandel, att bestämma om skifte skall ske eller icke, anse Utskotten vara tvifvel underkastadt.
Enskiftes-författningarne hafva infört den sats, att föregången delning icke borde vara fri från rubbning, så vida möjlighet förefanns att, utan någon delegares förnärmande, sammandraga de spridda lotterna, och öfverlåtit pröfnirigen , om nytt skifte borde ske, då det å ena sidan yrkades och å den andra bestriddes, åt Konungens Befallningshafvande.
Orsaken, hvarföre bestämningen härom icke uppdrogs åt delegarne, synes hafva varit bristande förtroende lill deras oegennytta, jemte omsorgen att bevara den mindre jordegarens rätt, hvilken onekligen är lika helig som den störres.
Dessa skäl synas icke hafva förlorat sin kraft.
Den enes rätt bör icke ställas i beroende af den andres godtycke.
Pröfningen bör ske af ojäfviga män, och bifall eller afslag till den skiftes-sökandes begäran grunda sig på ett, efter tillförlitlig undersökning, gifvet omdöme om fördelarne eller olämpligheten af nytt skifte.
Om än denna grundsats icke vunnit behörigt afseende i 1827 års Lag- samt Allin. Besa.- och Oecon— Utsila Betänkande N\o Z1. 7 Skiftes-Stadga, hvarom åtskilliga bekanta missbruk af den obegränsade friheten, att söka och erhålla laga skifte, jemväl erinrat, har numera det enda efter Utskottets omdöme lämpliga correctiv, som kan utfinnas, å nyo blifvit satt i verksamhet.
Uli 12 Cap. 12 §. K. F. den g
Junii 1882 är en noggrann undersökning anbefalld, och nytt skifte icke tillåtet, så vida det icke är utrönt, att skifteslagets egor derigenom skulle erhålla en för egornas skötsel lämpligare indelning, och således samt genom beredde tillfällen till odling uppbringas till högre afkastning, deraf hemmanens värde i betydlig måtto ökades.
Denna undersökning, hvilken, i händelse af missnöje med Landtmätarens och gode mäns utlåtande, bör af EgodelningsRätten pröfvas, synes, så-vidt möjligt är, böra förebygga missbruk med rättigheten till skiftes erhållande, hvilken rättighet, efter Utskottens tanka, icke utan orättvisa kan jordegare fråntagas. Utskotten tillstyrka, att 3 §. i förevarande Cap. må oförändrad bibehållas. 2 Cap. 2 §. jemförd med Kongl. Förordningen den g Junii i832: af Jan Peter Jansson från Stockholms Län: att innehållet af denna §. vore ett intrång i egande-rätten, och således borde ur Författningen utgå, eller åtminstone på det sätt ändras, att skogen finge begagnas till försäljning för hemmansräntors och andra ulskylders betalande.
Balken, n5 Cap. 10 §.
Rättegångs-Balken samt 8 Cap. 6 §.
Utsöknings-Balken, är en nästan ordagrann afskrift af sista Mom. i 7g §. af 1783 års Storskiftes-Stadga.
Efter Utskottens tanka är ett sådant stadgande ovilkorligen nödvändigt för att förekomma, det icke någon delegare må kunna, under det skiftes-verkställigheten pågår, företaga sig att förstöra den gemensamma skogstillgången.
Delta stadgande har sålunda till föremål att freda, men ej att kränka eganderätten, hvadan Utskotten anse anmärkningarne deremot böra lemnäs utan afseende.” Nuvarande Utskott, som instämma i de här yttrade åsigter, anse sig således böra tillstyrka, att Jan Peter Janssons framställde förslag må nian afseende lemnäs. \ ; 8 Lag- samt Allm.
Beseoch Oecon.-Utsk'.s Betänkande JV'.o 21' 4 Cap. 2 §.
Af Herr Ehrencrona: alt det stadgande, som genom Kongl. Kungörelsen den 9 Junii i83a blifvit uti denna §. infördt, alt handtlar.gning vid egors mätning och andra göromål, som ute å marken verkställas, icke må under slotter- och skördetiderne utfordras, vöre ledande till uppehåll i Landtmäteri-förrättningarne och således borde upphäfvas.
Det skäl, som ligger till grund för ifrågavarande stadgande, nemligen att det för Allmogen faller sig ganska olägligt att under skörde- och andetiderne lemna handtlangning till egomätningar, bör i Utskottens tanka gälla till bibehållande af den klandrade föreskriften, hvadan Utskotten tillstyrka, att den deremot gjorda anmärkning må förfalla. 6 Cap. 3 §.
Af Peter Persson från Calmar Län: att gode män, i händelse de genom uppenbar mannamon, egennytta eller ‘vårdslöshet äro upphof till något origtigt beslut, måge i likhet med Egodelnings-Rätts Ledadamöter derföre ansvara.
Om det likväl skulle hända, alt gode män, med förgätande af sin ed, för nyssnämnde eller andra orena afsigter, tillskyndade delegare skada, synes, för bedömande af deras ansvars- och ersättnings-skyldighet, tillräckliga bestämmelser i allmänna Lagen redan förefinnas.
Alt utan någon dertill gifven anledning stifta en serskild ansvarighels-lag emot öfverlrädelser', som hittills icke veterligen inträffat, lemnar föga uppmuntran att emottaga ifrågavarande municipal-befattning.
Då vidare i betraktande lages, alt gode män icke äro
Domare, samt alt deras befattning både i omfång och vigt ganska mycket skiljer sig från Ledamöters i Egodelnings-Rält, helst de förstnämnde ega handlägga endast sådana ämnen, hvilkas bedömande nästan uteslutande beror af hvars och ens subjecliva öfvertygelse, anse Utskotten Peter Perssons motion i denna del icke böra bifallas.
Af samme Motionair: att en allmän delningsgrund bestämmes, åtminstone lika för hvarje Län; samt att delningsgrunden åboer emellan A hemman, sorn förut undergått storskifte, bör vara densamma, som varit Lag- samt Allm, Besv.- och Oecon.- Utsk:s Betänkande N:o sti. varit följd vid storskiftet, men der sådant icke föregått s borde hvars och ens mantalsbelopp utgöra grunden.
Af Nils Persson från Stockholms Län och Olof Olsson från östergöthland: att då erfarenheten skall visat, alt, oaktadt med noggrannhet verkställd gradering, vissa hemman blifvit vid förrättade storskiften i betydlig mon lidande, på det sätt att de icke fått sig tilldelad så mycken jord, som till godhet och vidd, i förhållande till hela byens ego-område, bort efter mantalet dem tillkomma, ansågo sig Motionairerne ega anledning yrka, att sista Mom. i förevarande §. måtte upphäfvas, och att egor vid förefallande skiften inom byar borde fördelas efter stång och stångfall j öre och örtug , efter hvad i hvarje landsort är brukligt j sä att hemmantalet toges till grund för fördelningen.
Hvad först angår Peter Perssons yrkande, att en allmän delningsgrund måtte bestämmas för hvarje Län, få Utskotten yttra, dels att en allmän grund för deltagningsrätt i skog och utmark redan är vorden för hela Riket stadgad uti Kongl. Brefvet den 2 September 168g och Kongl. Förordningen den i3 Julii 1742, i enlighet hvarmed den rättighet ett hemman anses innehafva i dylika samfälligheler skall mätas efter dess oförmedlade hemmantal, och dels att delningsgrund uti inegor jemväl finnes bestämd genom allmänna föreskrifter, meddelade uti 1 Cap. 1 och 3 §§, Byggn.
Balken och i5 Cap. 2 §.
Författningar bestämde serskilde delningsgrunder, men der annorledes icke är stadgadt, gäller allmänna Lagen ännu till efterrättelse.
Det torde emedlertid vara öfverflödigt att här upprepa berörde serskilda Författningar, sedan Lag-Comitéen derföre redovisat uti motiven tili 4 Cap.
Balken nya Civil-Lag-förslaget, hvilka Utskotten i detta hänseende få åberojaa, endast med det tillägg, att delningsgrund vid skiften inom ett och samma hemman i Halland är vorden utstakad uti Kongl. Brefvet den 6 Junii 1821, samt att om rätter delningsgrund vid egoskiften 1 Herjeådalen är förordnadt uti liongl.
Brefvet till Kammar-Collegium den 2 Maji 1826.
Yid granskning af dessa Författningar hafva Utskotten icke funnit stöd för den mening, som synes hafva föranledt motionen, nemligen att olika delningsgrunder inom ett och samma Län följas.
Prot. 1834. 7-.de Sami. %\dra Afd. 2 7-de Häftet. io Lag- samt Allm. Bcsv.- och Oecon.~
Ut sils Betänkande JY:o 21. meddelade att gälla serskildt för hvarje Län, men icke ensamt för vissa delar deraf.
Det af Mojionairen åsyftade ändamål, att tillvägabringa enhet i detta iagstiftningsämne inom hvarje Län, är således redan vunnet, vid hvilket förhållande och då Utskotten af den, utan alla motiv, gjorde framställningen icke ansett sig kunna hemta anledning att för hela Riket föreslå någon allmän delniogsgrund vid skiften uti inegor, tillstyrka Utskotten, att Peter Perssons motion i denna del må förfalla.
Hvad beträffar yrkandet om upphäfvande af 2 Mom. uti denna §., hvari stadgas, att, der laga kraftvunnet storskifte finnes, hör hvarje delegare vid nytt skifte tillgodonjuta hvad efter uppskattningsvärde mot de egor svarar, som han enligt storskiftet innehaft, få Utskotten tillkännagifva, att Utskotten för ingen del kunna deruti instämma.
Han må kunna tvingas att ingå i nytt skifte och utbyta sin jord emot annan, örn skäl dertill förekomma, men intrång i egande-rätten hör aldrig kunna sättas i fråga.
Det torde få anses som en ovedersägligt rigtig sats, att skifte bör betraktas, icke såsom ett sätt att förvärfva, ulan blott såsom ett sätt att genom utbyte till förmonligare bruk ordna och sammandraga egor, och på grund häraf lärer med säkerhet kunna antagas, att ifrågavarande stadgande är fullkomligt rältsenligt och således bör oförändradt bibehållas. 10 Gap. 1 §.
Af Peter Persson från Calmar Län: att bestämmandet, hvilken mark skall såsom inrösnings- eller afrösningsjord i skiftet ingå, borde uppskjutas, intilldess egograderingen blifvit verkställd, hvilken förändring, efter Molionairens tanka, skulle medföra mera enkelhet och redighet vid uträkningen och de liqvider emellan in- och afrösningsjord, som stundom icke kunna undvikas.
Härtill kommer derjemte, att graderingen icke ensamt kan utgöra grunden för urskiljande af den mark, hvilken bör som inrösningseller afrösningsjord beräknas.
Ett hufvudsakligt afseende måste jemväl fästas på markens belägenhet, hvarom förevarande §. äfven leinnar bestämd Lag- samt Allm. Besv.- och Oecon.- Vtsk:s Betänkande N:o st. i r föreskrift.
Skillnaden emellan dessa egoslag bör således, i Utskottens tanka, lätt kunna, efter redan gifne sladganden, uppgöras, hvadan motionen afstyrkes. 11 Cap. i §.
Af samma Motionair: alt alla skifteslagets egor , bättre eller sämrej de må bestå af hustomter , åker, äng, beteshagar, skog eller annan utmark, vid graderingen, hvar för sig, genom anställd gräfning, böra noga undersökas, jern förås, urskiljas och värderas efter läget och jordens naturliga beståndsdelar, i ett rigtigt förhållande till hvarannan, utan att deras odling och bättre häfd dervid bör komma i beräkning.
Af Nils Insulin från Stockholms Län: att jordegarne, hvilka häst känna sin jords beskaffenhet och således bättre än andra veta bedöma dess värde, måtte tillåtas sjelfva verkställa egograderingen.
Af Olof Olsson från östergöthland: att Landtmätaren, så vidt möjligt är, bör förelägga jordegarne en provisionel planläggning förr än taxeringen företages.
Vid jemförelse emellan Peter Perssons förslag till föreskrifter om gtaderingen, samt innehållet af denna §. hafva Utskotten icke funnit annan skillnad dem emellan, än att den senare med större redighet och fullständighet angifver grunden och sättet för ego-taxeringens verkställande.
Någon ändring i stadgandet härom synes Motionairen icke egentligen hafva åsyftat, och således torde Utskottens yttrande kunna inskränkas lill det omdöme, som Utskotten nu uttalat.
Hvad angår Nils Insulins yrkande, att jordegare måtte berättigas att sjelfva verkställa egograderingen, få Utskotten upplysa, att en -sådan rättighet, enligt 1757, 1766 och 1788 års Storskiftes-Författningar, varit delegarne tillerkänd, men derefter uti senare tiders Skiftes-Författningar blifvit till Landtmätaren och gode män öfverflyttad, på så sätt, alt desse, efter rådplägning med jordegarne, uti ämnet ega beslutande rätt.
Ändamålet med denna förändring synes hafva varit att förekomma de stridigheter, som vid dylika förrättningar delegarne emellan uppstodo, äfvensom alfe betaga en mera förutseende delegare tillfälle att, medelst otillbörligt inflytande vid egornes uppskattning, bereda sig fördel på de öfriges bekostnad.
I betrak - 12 Lag- samt Allm. Besa.- och Oecon.- Utsk:s Betänkande IV:o 2f. tande häraf, anse Utskotten sig böra tillstyrka afslag å motionen samt, i följd deraf, att så väl i §. i detta Cap. som 2 §. i 6 Cap. må oförändrade bibehållas.
I afseende på Olof Olssons framställning, att en provisionel skiftesläggning borde föregå egograderingen, hafva Utskotten förgäfves sökt besvara sig den frågan, hvad ändamål en dylik åtgärd egentligen skulle åsyfta?
Då den väckta motionen äfven med tystnad förbigått denna omständighet, torde densamma i sig sjelf innefatta tillräckligt skäl för afslag, hvilket Utskotten alltså tillstyrka. 12 Cap. 1 §.
Om det åt jordegare öfverlemnas, att från skifte undantaga viss jord för gemensamt behof, skulle denna rättighet ganska ofta begagnas, och utan tvifvel skulle enahanda orsaker, som vållat Storskiftes-Förordningens upphörande, irman kort åstadkomma samma verkan i afseende på Skiftes-Stadgan.
I Rikets sex Norra Län, der ett sådant förhållande oftast inträffar och der odlingen i allmänhet icke hunnit så långt som i öfrige delar af Riket, synes en sådan rättighet både behöflig och lämplig, men att utsträcka den till de sistnämnde, skulle, efter Utskottens tanka, vara skadligt och motverka det nyttiga ändamål Skiftes-Stadgans ifrågavarande stadgande åsyftar, nemligen att förekomma ytterligare delning af jorden, der laga skifte en gång skett, samt att för delegarne bereda så formliga skiften som belägenheten medgifver.
Af Herr Gyllenhaal L. H.: att, i likhet med hvad Lag- samt Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskotten vid sistlidne Riksdag, uti Betänkande N:o 8, öfver framställda anmärkningar mot Skiftes-Stadgan, föreslagit, denna §. måtte förändras till följande lydelse:
Enär laga skifte på en eller Jlera delegares begäran verkställes, der storskiftes fördelning j som vunnit laga kraft j föregått sådant skifte Lag- samt Allm. Eesv.- och Oecon.- Utsh:s Betänkande N:o 21.
13 icke skall öfvergå flere delegareän som det begärt eller dem , som derom sig jörena.
De öfrige må vid det laga kraftvunna storskiftet bibehållas j utan annan ändring deruti, än som för skiftets verkställande för de sökande delegarne oundvikligen erfordras.
Efter erhållen återremiss hafva Utskotten, uti ett senare Utlåtande N:o 41, på dessa skäl, a) att den utaf Utskotten i förra Betänkandet föreslagna ändring i 12 Cap. <8 , på sätt anmärkt blifvit , torde finnas mindre till lämplig sedan numera endast ett skiftessätt lagligen eger rum , och således j enär genom en delegares erhållna utbrytning_, förra storskiftet blifvit rubbadt, öfrige delegare icke kunna få sina egor i. nytt storskifte lagde; b) att all till hela skifteslaget hörande mark ovilkorligen måste afmäta? j på Charta affattas och gradering derå verkställas, om än skifte sker endast å en delegares lott och att följaktligen kostnaderna dervid äro i det närmaste enahanda, som om skiftet öfver gått hela skifteslaget; c) att j om utbrytning serskildt lemnäs en delegare, måste ej sällan inträffa, att derigenom beredas hinder och svårighet för öfrige delegare att sedermera erhålla så fördelaktigt, formligt och redigt skifte, sorn localen i annat fall möjligen kunnat medgifva; frånträdt sitt förut afgifna förslag och tillstyrkt, att föreskriften uti denna : att, när laga skifte på en eller flere delegares begäran verkställas , sådant skifte bör hela skifteslaget öfvergå, måtte oförändrad bibehållas.
Nuvarande Utskott, som, medelst föreslagen ändring i 3 §. af 1 Cap., sökt bereda correctiv mot obehörig rubbning i redan laga kraftvunna storskiften, inse fullkomligt vigten af förenämnde skäl och få, med åberopande deraf, vördsamt tillstyrka, att den af Herr Gyllenhaal väckta motion icke må bifallas. 10 §.
Den omgång, som nu erfordras, medelst hemställan till Egodelnings-Rätten, der skifte på nämnde sätt måste verkställas, torde såsom ledande till kostnader och tidsutdrägt, utan rnotsvaran - i4 Lag- semit Allm, Besa.- och Oecon,- Utshs Betänkande N:o 2:'. de fördelar, kunna undvikas.
Då bestämd föreskrift är gifven, att egorna ovilkorligen skola fördelas i så l'å skiften som möjligt, torde skiftesmännens pröfningsrätt i detta hänseende utan våda kunna utsträckas lika långt i Rikets öfrige delar som i de sex norra Länen, och i öfverensstämmelse härmed anse Utskotten sig böra föreslå, att sista mörn. af förevarande §. mätte utgå, samt ardra punkten i första mom. sålunda ändras: — — — — Skulle belägenheten pä något ställe härifrån oundgängligen fordra undantag, och kan icke sådant genom en eller flere delegares utflyttning, pä sätt i i3 Cap. 1 sägs, afhjelpas; då må tre eller högst fyra skiften hvarje delegare på enahanda sätt tilldelas. i3 Cap. a §.
Af Herr Gyllenhaal, Lars Herman: att vid denna §. följande tillägg mätte införas:
Nu har icke hela by elaget, utan en eller flere af grannarne skifte begärt, och kan det ej utan utflyttning verkställas; då skola den eller de, som skifte sökt, vara till utflyttning förbundne, så framt icke annorlunda frivilligt åsämjes.
Af Olof Olsson från Östergöthland: att utflyttning förträdesvis borde åläggas den, som skifte sökt, så vida åbyggnaderne å bans hemman icke voro i bättre stånd än någons bland de öfrige delegarne.
Vid pröfning af dessa motioner hafva Utskotten inhemlat, att det af Herr Gyllenhaal framställda förslag, hvarmed Olof Olssons yttrande hufvudsakligen öfverensstämmer, åsyftar återupplifvande af sista Mom. i 11 §. af Kongl. Förordningen angående enskiftes-delningar i Skåne och Skaraborgs Län den 24 Julii 1812, samt alt de skäl, som förmenas ådagalägga lämpligheten och ändamålsenligheten af ett dylikt stadgande, finnas upptagne i Lag- samt Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskottens vid sistförflutne Riksdag under N:s 8 och fi afgifne Belänkanden, hvari tillstyrkes bibehållande af hvad nämnde Förordning i 11 §. uti ifrågavarande ämne innehåller.
Då det nemligen tages i betraktande, a) att utflyttning måste anses lika fördelaktig för den qvarboende som för den utflyttande, oeh att följaktligen skyldigheten dertill icke bör utsättas såsom ett vite, hvartill den sorn söker skifte skulle göra sig förfallen, utan måste bestämmas med afseende på det Lag- samt Allni. Besv.- och Oecon.- Ut sils Betarikancle Nio 2f. r5 sökta liufvud-änd amålet, att för alla bereda så formligt skifte som Jocalen medgifver; b) att detta ändamål skulle, om förslaget antoges, ganska ofta förfelas, helst det icke kan förutsättas, att den skiftes-sökande alltid förorsakar mesta trängseln inom en by; c) att betydliga hinder för skiftesverkets befordrande deraf skulle uppkomma, äfvensom ökade kostnader hela skifteslaget tillskyndas; anse Utskotten sig ega skäl tillstyrka, att Herr Gyllenhaals och Olof Olssons motioner icke må bifallas. 3 §.
Af Johan Jacob Butberg från Norrbottens
Det torde med säkerhet kunna antagas, att, då laga skifte verkställes inom skifteslag, der delning förut ej skett, fördelen af utflyttning måste blifva allmän för delegarne, samt att, der storskifte föregått, enahanda förhållande inträffar, helst delegare, hvars egor hafva så fördelaktigt läge, att nytt skifte icke erfordras, enligt 12 Cap. 8 §. kan undvika att deruti ingå.
Då härtill kommer, att förevarande §. innehåller bestämd föreskrift, att, vid fördelning af utflyttningskoslnad, afseende bör fästas å den nytta delegarne af utflyttningen vinna, synes något vidare stadgande härom icke behöfvas. 6 §.
Af Peter Persson från Calmar Län: att den, som vid laga skifte icke återfår så stor rymd eller så väl odlad jord som han afträder, måtte njuta full odlingsersättning.