Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
9 I Hudiksvall år 1858 188 R:dr R:mt, » Söderala » 1859 108 » » » Hanebo » 1860 236 » Delsbo » » 92 » Ofvansjö » » 240 568 „ „. och uppgick prisutdelningen för det redan förflutna året af nu löpande berättelse-period till ännu högre belopp.
Sällskapet torde hafva skäl att af den täflan, som sålunda framkallats, vänta sig goda résultater, i det att uppmärksamheten sålunda fästats derpå, att landtbruket och dess binäringar böra söka sin styrka ej i myckenheten af alster, utan uti dessas goda och utmärkta egenskaper.» o »Ar 1859 användes uteslutande på Sällskapets bekostnad en Länsagronom, som hade i uppdrag att på reqvisition, efter af Sällskapets Förvaltnings-utskott uppgjord ordning, meddela undervisning i alla landthushållningens grenar, samt upprätta planer för omloppsbruk, för afdikning och odling af de vattendränkta men odlingsbara trakter, hvarpå länet äger ännu obegagnad rikedom, för ängsvattning, för en riktig afdikning af under gammal häfd varande jord, för dess omsorgsfullare behandling i allmänhet, för ändamålsenlig gödselberedning, för ladugårdsväsendets bättre ordnande och upphjelpande ifrån dess erkändt låga ståndpunkt, med ett ord för allt, som uti Sällskapets syften innefattas.
För åren 1860, 1861 och det nu innevarande, äfvensom för det påföljande har Sällskapet uti samma värf och på sin bekostnad, för de trenne sistnämnde åren Iflott med skyldighet för reqvirenterne till herberge och fri, tarflig husmanskost efter ortens sed, bekostat särskild Länsagronom.
Allmänhetens förtroende, ådagaläggande, hurusom ett varmt nit i förening med ett lyckligt och välvilligt framställningssätt förmår att vinna erkännande af de rationela grunderna och ett derpå bygdt förfaringssätt, har varit en synbar frukt deraf.
Om ock det senare ännu icke hunnit blifva allmänt antaget, skall omförmälde erkännande ofelbart förr eller senare arbeta sig fram till tillämpningen.» »Exempelvis må anföras ifrån Länsagronomens verksamhet för sista året af berättelse-perioden (1860), att anvisningar lemnades och planer uppgjordes för afdikning af åker, sval och äng 2,496 tunnland, omläggning 265 tunnland, nyodling (kärr och mossai') 634 tunnland, cirkulationsbruk 609 tunnland, ängsvattning 32 tunnland, sjösänkning till vunnen areal 294 tunnland, summa 4,330 tunnland.
Att detta och föregående arbeten af dessa arter under berättelse-perioden vunnit allmänhetens förtroende bör få slutas deraf, att 1861 års verksamhet derutinnan med ungefär lika inbördes förhållanden omfattade 4,640 tunnland.
Länsagronomens och ett biträdes oafbrutna verksamhet upptogs sålunda år 1860 i 75 sommardagar, oberäknade efterarbeten med planer och beskrifningar under påföljande vinter.» »Med någon uppoffring för Sällskapet har det äfven, efter att först af alla hafva erkänt förträffligheten af den s. k.
Gussanderska methoden för mjölkens behandling, haft förmånen att se dess upphofsman nitiskt och välvilligt meddela sin undervisning i nästan alla delar af länet.» »Ibland de egenskaper, som detta län delar med de öfriga nordliga i afseende å ladugårdsskötseln, förekommer kokreaturens redan oinförinälda vallning till ofta på långa afstånd (ända till 5 å 6 mil och derutöfver) belägna skogsbeten, benämnda fäbodar.
Att deruti ännu återfinnes en qvarlefva af det äldsta nomadlifvet är lika påtagligt, som det äfven inom länet, i anledning af de frågor, hvilka derom till öfverläggning framställts, af de fleste erkänts i hög grad hindra ladugårdarnes bringande till egentlig afkastningsförmåga.
De långa vandringarne till beten, hvilka enligt faktiska uppgifter understundom måste understödjas med ditförd halm från hemgårdarne, är ett bevis, framför alla andra, på behofvet af en annan ordning, och anvisningar dertill hafva ej saknats.» »Såsom ett försök, hvad genom praktiskt föredöme kan åstadkommas, har Kongl. Sällskapet anslagit 500 R:dr
R:mt för hvartdera af åren 1860 till och med 1864, till understöd för en rationelt ordnad, mindre mönLandsh. -Emb. uli Gefleborgs län und. ber. för åren 1856—1860. 2 10 Gefleborgs län.
Mönstergård.
.stergärd i Ljusdals socken.
Företaget, beslutadt under perioden, men till sitt utförande liggande utom densamma, är ännu för nytt, att medgifva ett yttrande örn dess framgång.
Hela dikessystemet är emellertid vid gården ändradt från det gamla, högst ofullkomliga, och grunddikning till stor del redan verkställd.» »Fruktträdgårdars anläggning och trädplantering i allmänhet hafva varit ett stadigt föremål för Kongl. Sällskapets nitälskan och uppoffring.
Premier hafva utdelats såväl i förra som senare afseendet.» »Såväl med de krafter, hvilka stått Sällskapet omedelbarligen till hands, som medelst inköp och kostnadsfritt tillhandahållande inom länet af de fleste tillgänglige alster inom den periodiska landtbrukslitteraturen, har Sällskapet i öfrigt sökt sprida kännedom om nya åsigter och bepröfvade erfarenhetsrön.» »På Kongl.
Sällskapets bekostnad hafva åtskilliga agrikidtur-kemiska undersökningar under sommaren 1858 blifvit företagne inom länet af Professor Alexander Muller.
Iakttagelserna dervid hafva blifvit spridda genom berättelsens tryckning uti 5:te häftet af Kongl. Sällskapets tidskrift.» »Jordbrukets behof af arbetare är kännbart i detta län, i anseende till de binäringar, som derinom förekomma.
Ej mindre bergsbruket, än äfven skogsvaruförädlingen, den senare under berättelse-perioden i hög grad utvecklad, fordra en mängd arbetskrafter, som väl i någon mån understödjas, men ingalunda motsvaras af en ej obetydlig mängd arbetssökande från andra län, egentligen från Wermland och Dalarne.
Samma behof blir då i lika mån kännbart äfven i afseende på de uppoffringar, hvarmed de för jordägaren äro förbundne.
Hvarken jord- eller stat-torpare höra till det allmänna förhållandet i detta län, och det bör följaktligen äfven anmärkas, att då i Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes Tabell N:o 10 till fem årsberättelsen jordtorp upptagas till icke mindre än 6,484 stycken, deruti uppenbarligen måste vara inberäknade soldattorp och jordafsöndringar, hvilka senare i så måtto skilja sig från jordtorp, att stamhemmanet väl från dem har att påräkna tjenstbarheter eller annan afgäld, och att afsöndringarne äro förenade med äganderätt för alltid eller besittningsrätt på viss tid, hvaremot rätta begreppet af jordtorp ligger uti ömsesidig öfverenskommelse om legostämma jemte enskildt aftal om endast deraf beroende tjenstbarhet, förnämligast i dagsverken, såsom er sättning för den jord, som på lön upplåtes.» »De i samma tabell upptagne 3,703 backstugorne torde häntyda dels på handtverkare, dels och isynnerhet på den frie arbetaren, som i allmänhet här i länet stadd i välbergade omständigheter söker arbete än för binäringarne, än för jordbruket.
Att det senare uti binäringarne har starka medtäflare om arbetare är uppenbart.
Det under rubriken andre lägenheter upptagne talet 3,257 torde vara af ungefärligen samma beskaffenhet och häntyda på ungefärligen samma förhållande.» »Allmännaste biträdet för jordbruket och ladugårdsskötseln, förutom det som jordägaren, hans hustru, söner och döttrar lemna, är onekligen den lagstadde tjenarens, och att äfven dennes lott, under den tid denna berättelse afser, i allmänhet varit ganska god, dertill kan slutas både af den mer än rättsenliga frihet, tjenstefolket hos de mindre jordbrukarne, efter hvad kändt är, lärer njuta eller kunna utan påföljd taga sig, dels ock af de löneförmåner, hvilka i allmänhet betingas.
En dränglön vid jordbruket kan anses hafva under perioden utgjort 150 R:dr, och en piglön 50 R:dr, jemte allt hvad till herbergerande och föda hörer.
Ett dags verke på arbetarens egen kost under sommararbetet har kostat 1 R:dr 50 öre å 2 R:dr för man och 65 öre ä 1 R:dr för qvinna; under vintern respektive 75 öre k 1 R:dr och 50 öre.» »Det torde slutligen icke sakna intresse att här sammanföra de uppgifter, som för hvart och ett af berättelse-periodens fem år blifvit vederbörande för hvart och ett af dem meddelade uti Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes för hvarje år afgifne, sista årsväxt-berättelse.
Dessa berättelser, afgifna efter slutad skörd, innehålla framställning om dess belopp och beskaffenhet; och de efter dem bär nedan anförde korntalen för hvarje säde m. m. synas erbjuda en så pålitlig och sammanträngd öfversigt, som i nämnde hänseende möjligen kan önskas.» Gefleborgs län.
Årsväxt. 11 Hvete.
KSg. Korn.
Blandsäd och Hafre.
S torde b e 1 o p p i k o r n t a 1. 0 Ar 1856.
Stark frost natten till den 12 Au- \ gusti, förnyad flere nätter i Augusti och 1 September månader.
Vårsäd och potates mer och mindre skadade.
Öfverflödigt regn på sommaren.
Rotfrukter under medelmåttan.
Lin medelmåttig skörd, fröet deraf odugligt 2:a å 3:e 4:e å 5:e 3:e å 4:e ^ Fullkomlig } l missväxt 3 2:a å 3:e 2:a å 3:e till utsäde.
Höfångsten god.
Undsättning r åt Öjungs kapell-lag.
Svårigheter för utsäde.
| Hufvudomdömet, ej uttryckt, torde kunna ] blifva: Missväxt. l 0 Ar 1851.
Den frodiga grödan af eftersomma- \
\ rens starka värme skyndsamt framdrifven till mognad, kärnfull, inbergad före nattfrosterna i September månad.
Rotfrukter under me- delmåttan.
Lin: god afkastning, fröet deraf \ 10:e 8:e å 10:e 8:e 6:e k 8:e 6:e å 8:e 6:e å 7:e dugligt till utsäde.
Höfångsten medelmåt- 1 tig.
Hufvudomdöme:
Skörden öfver medel- måttan. 1 0 Ar 1858.
På sensommaren värme med om- \ vexlande regn; grödan tidigt mogen.
Vid 1 slutet af September skörden temligen all- 1 mänt fulländad.
Rotfrukter: angripne af mask, under medelmåttan.
Lin: medelmåt- ) 6:e å 7:e 8:e 7:e å 8:e 6:e å 7:e 7:e å 8:e 10:e tig, frö dugligt till utsäde.
Höfångsten me- j delmåttig.
Potates angripen af torr-röta.
] Hufvudomdöme:
Skörden fullt medelmåttig. / 0 Ar 1859.
Sensommarens ymniga regn hinder i för skörden.
Rotfrukter: medelmåttig afkast- I ning.
Potates angripen af torr-röta på sprid- / da ställen.
Lin under medelmåttan, frö tem- ligen dugligt.
Hö: öfre norra Helsingland 5:e å 8:e 7:e å 8:e 5:e å 6:e 5:e å 6:e 6:e 8:eå 12:e fullt medelmåttig, i öfrige delarne af länet i under medelmåttan.
Skör- 1 den medelmåttig. 0 Ar 1860.
Sensommarens väderlek ostadig, reg- nig och kylig; sen mognad, hindrad berg- ning; grödan delvis skadad, isynnerhet po- 1 tates, som hemsöktes af torr-röta.
Hvetet mindre välmoget.
Rågen mindre strid.
Rot- ) 5:e å 8:e 6:e å 10:e 5:e å 6:e 4:e å 7:e 4:e å 7:e 4:e frukter: medelmåttig.
Höskörden fullt medel- i måttig.
Hufvudomdömet, ej uttryckt, torde I rätteligen vara:
Ej fullt medelmåttig. 12 Gefleborgs län.
»Det ligger nära för hand, att på grund af ofvan angiftie korntal arithmetiskt utsätta årsväxten af säd i följande, deraf uppkommande points af medel-beräknadt korntal, 1856: 15^, 1857: 48, 1858: 46, 1859: 41, 1860: 35.» Gefle i Juni 1862.
På Gefleborgs läns Kongl. Hushållnings-Sällskaps vägnar:
Dess Förvaltnings-Utskott. L. WiERN. N. G. WALLDÉN. O. von OTTER. B. J. WIXNER. WILH.
FOGELMARK. J. A. Södermark.
Tab. N:o 4. C) Skogshushållning jemte IJ) Rofdjurs utödande.
De å Tab. N:o 4 upptagne 67,052 tunnland, tillhörige Kongl. Maj:t och Kronan, bestå af öfverloppsmarker, uppkomna efter den inom provinsen Helsingland slutade afvittringen.
Någon afverkning härå har icke skett under den tid, berättelsen omfattar, af anledning att på Eders Kongl.
Maj:ts nådiga pröfning ännu är beroende, huruvida dessa öfverloppsmarker skola för Kronans räkning bibehållas eller emot skatt till enskilda öfverlåtas.
Öfrige å samma tabell upptagne 62,000 tunnland tillhöra boställen, men afverkningsbeloppet derå kan hvarken i virke eller penningar uppgifvas.
Kyrkor, läroverk och fromma stiftelser hafva icke några skogar inom länet.
Jägeribetjening har icke funnits inom länet förr än kort före periodens slut, och blefvo då anställde en Jägmästare med 1,200
R:drs aflöning samt tre extra Öfverjägare utan lön.
Härads- och sockneallmänningar, särskilda undervisningsanstalter för skogsskötseln, skogsplanteringar eller flygsandsfält finnas icke inom länet.
Ehuru såväl Gestrikland som Helsingland, med hänsyn till den betydliga del, som skogsmarken upptager af hvardera provinsens hela areal, borde för all framtid kunna derifrån påräkna ej endast fyllandet af egna behof af skogseffekter, utan ock ett öfverskott till export af dylika, derest nemligen skogarnes värde alltid tillbörligt uppskattats, samt hushållningen med desamma på derför ändamålsenligt sätt bedrifvits, är det nuvarande förhållandet så långt härifrån aflägsnadt, att, såvidt andra åsigter om en reglerad skogshushållnings värde ej snart göra sig gällande, brist på virke, tjenligt för export samt nödiga husbyggnader, är att förutse, inom en ej så aflägsen framtid för en större del af Gestrikland, samt för Helsingland åtminstone ett afsinande af den rika inkomstkälla, som, genom utskeppning af skogsprodukter, på senare tider tillfört denna provins så ofantliga kapitaler.
Ett förebud till detta resultat visar sig redan uti de ofantligt stegrade trädvarupriser, som nu gälla inom de flesta delar af Gestrikland, der bergsbruk idkas eller derifrån till följd af belägenheten, bjelkar, plankor och sparrar redan längre tid tillbaka kunnat exporteras.
Inom de sistnämnde trakterna, eller kustsocknarna Walbo, Hille och Hamrånge, äfvensom Hedesunda, torde, oaktadt trädvaruexport tilldels ännu derifrån pågår, numera föga dertill samt till husbyggnad tjenlig skog återstå; och då inom Ofvansjö och Thorsåkers socknar, der från uråldriga tider bergsbruk bedrifvits, skogstillgångarne i allmänhet mycket förminskats, åter o stå inom provinsen endast Fernebo, Arsunda och Ugglebo socknar, hvilka ännu kunna anses äga goda skogstillgångar.
Ehuru visserligen undantag gifvas ifrån hvad här ofvan blifvit i allmänhet yttradt, i det ett och annat bruk med något större omsorg vårdat sina skogstillgångar, framgår dock deraf, att af hela provinsens skogsareal, utgörande tillsammans något öfver 600,000 tunnland, ungefär j, eller omkring 400,000 tunnland, belöpa sig på de socknar, som kunna för närvarande anses äga skogstillgångar föga öfverskjutande egna behof, Gefleborgs län.
13 samt endast en tredjedel, eller omkring 200,000 tunnland, på dem, hvilkas skogstillgångar kunna anses ännu vara så tillräckliga, att de äfven medgifva någon export.
Oaktadt de sistnämnde skogarnes aflägsna lägen hittills bevarat dem från den öfverafverkning, som i allmänhet ägt rum inom de förstnämnda socknarne, är dock att befara, det de skola dela samma öde, såsnart inom kustlandet bristen på skogseffekter uppjagat priserna derå så högt, att skälig ersättning äfven kan beräknas för den förlängda och försvårade transporten.
Till det dåliga skick, hvaruti skogarne inom denna provins befinna sig, har, utom förr bedrifna afverkningar utöfver skogarnes årliga tillväxt, äfven den omständigheten i väsentlig mån bidragit, att granskogen, som inom provinsen åtminstone ställvis ymnigt förekommer, under de sistförflutne tio åren nästan öfverallt inom hela länet aftorkat och kullblåst, der densamma före den tiden hunnit medelåldern eller derutöfver.
Nästan ingenstädes hafva några åtgärder blifvit vidtagna, för att i dess ställe bereda någon återväxt; mångenstädes hafva ej ens vindfällena och den ståndtorra skogen blifvit borttagna, och då, detta oaktadt, anspråk på afkastning från den återstående växande skogen sällan blifvit förminskade, men ofta nog ökade, hafva skogarnes grundmassor i allmänhet blifvit på ett högst betänkligt sätt angripna.
Inom provinsen Gestrikland finnas inga Kronan behållna allmänningar eller öfverloppsmarker.
Boställsskogarne kunna i allmänhet anses lemna en afkastning öfverstigande boställenas behof af skogseffekter.
Inom provinsen Helsingland, hvars hela skogsareal utgör något öfver 2,300,000 tunnland, är förhållandet motsatt det, som härutinnan äger rum i Gestrikland, i thy att icke fullt | af skogsarealen, eller omkring 690,000 tunnland, belöper sig på socknar, som hafva skogsprodukter endast till egna behofs fyllande, hvaremot de öfriga socknarne, som ännu äro i tillfälle att årligen försälja ganska betydliga qvant.iteter skogseffekter, innehafva öfver §, eller omkring 1,610,000 tunnland af provinsens hela skogsareal.
Samtliga kustsocknarne, med undantag af Skog och Gnarp, höra till den förra kategorien, så ock de nästintill kustsocknarne belägna Mo, Regnsjö, Arbrå, Delsbo, Forssa, Hög och Hassela socknar, samt af de inre Woxna socken, hvilken, helt och hållet lydande under bruket af samma namn, måste anses till detsammas uppehållande använda sina öfverflödiga skogsprodukter, samt Ofvanåkers socken, der skogarne visserligen förr blifvit till afsalu obetydligt anlitade, men dock genom svedjning, som till en del ännu derstädes begagnas, äro mycket försämrade och på sina ställen nästan förstörda.
Nästan enahanda, som för Ofvanåker är omnämndt, är äfven förhållandet med Alfta socken, men, då ifrån vissa delar af dessa båda socknars skogar ganska betydliga qvantiteter skogseffekter kunna årligen försäljas, under det andra delar af socknarne ej kunna anses äga tillgång derå till mera, än husbehof, torde man komma rätta förhållandet närmast genom att hänföra den förra socknen till dem, som hafva skog endast för eget behof, samt den senare till dem, som derutöfver hafva tillgång äfven till afsalu.
Alla här ej uppräknade socknar inom provinsen hafva goda skogstillgångar.
I allmänhet är skogsmax’ken inom provinsen Helsingland mycket steril samt skogen till följd deraf sakta växande.
Anda till senaste tider ofta öfvergången af skogseldar samt på större sträckor förstörd af upprepade svedjningar, som thyvärr ännu icke äro alldeles bortlagda, är skogen numera, der den består af tall, för det mesta särdeles gles, samt dess årliga tillväxt mycket obetydlig.
Det är följaktligen endast de jemfö o relsevis stora arealerna, som göra att denna provins ännu kan anses äga goda skogstillgångar.
Åtskilliga omständigheter göra det dock tvifvelaktigt, om detta förhållande för någon lång tid skall komma att fortfara; deribland det sätt, hvarpå skogsafverkningarne mestadels bedrifvas på de, åt de härstädes bildade sågverksbolagen under viss tid upplåtna, ofantliga skogssträckorna, enär detta afverkningssätt alldeles icke kan anses försäkra skogens återväxt.
Afverkningarne bedrifvas nemligen på det sätt, att hvarest å en trakt endast gammal skog förekommer, der utfälles alltsammans, hvarigenom ock trakten helt och hållet blottas på fröträd; på trakter åter, der skog af blandade åldrar förekommer, fällas visserligen endast de träd, som innehålla större dimensioner och följaktligen hunnit tillbörlig mognad, men de träd, som qvarlemnas för att dels sjelfva vid ett återkommande hygge afverkas och för att dels under tiden befröa marken, hafva förut oftast varit 14 Gefleborgs län.
Skada af Getter och Svin. undertryckta, hvarförutom man ofta nog finner, att de blifvit skadade vid fällandet af de större träden.
Då dertill kommer, att de afverkade trakterna oftast äro alldeles öfvertäckta af skatar, grenar och ris från de fällda träden, så är det naturligt, att dels de qvarlemnade träden skola, när tiden för deras afverkning en gång inträffar, lemna en produkt af ganska ringa värde, och att dels de afverkade trakternas besåning genom de qvarlemnade fröträden skall blifva, om ej mycket ofullständig, åtminstone ganska långsam.
Lägges härtill, att tillväxtberäkningarne i allmänhet torde vara nog sangviniska, blifver troligen resultatet, att provinsens skogar svårligen lära lemna den beräknade afkastningen under hela den tid, hvarunder afverkningsrätten derå blifvit till sågverksbolagen öfverlåten.
Naturligtvis utöfva samma orsaker ett ännu större inflytande i afseende på dessa skogars afkastning, när de en gång till jordägarne återgått; derom kan man dock ej göra sig någon bestämd föreställning, innan sig visat, huru noggrant de särskilda Bolagen efterlefva uti öfverlåtelsekontrakterna stadgade föreskrifter om de träds dimensioner, som få från skogarne afhemtas.
Så mycket synes dock visst, att samma afkastning då måste, under en längre följd af år, blifva ganska ringa, om ej skogarne skola totalt ruineras.
Till icke obetydlig förstöring af skogarne länder, utom den i provinsen Helsingland nog vanliga svedjningen, det inom hela länet allmänna begagnandet af getter, hvilka ej endast sjelfve åstadkomma en oberäknelig skada å ungskogen, under de tider af året, då de i skogarne skola söka sitt uppehälle, utan äfven gifva anledning till åstadkommande af föga mindre skada genom det sätt, hvarpå de under vintrarne underhållas.
1 de allra flesta fall sker denna utfodring med späda talltoppar, som afhuggas i de vackraste ungskogsbestånden, hvarigenom dessa till stor del förvandlas till en samling krymplingar, som, utbredande vidlyftiga qvistar åt alla håll, hindra någon ny återväxt att i den förstördas ställe uppkomma.
Ett annat, inom provinsen Helsingland i allmänhet mindre vanligt, sätt att föröda tallskogen begagnas inom aflägsnare delar af åtminstone Ofvanåkers, Loos och Färila socknar och består deruti, att den vackraste medelålders tallskog, som anträffas, kullfälles, hvarefter barken afskalas, för att till mjöl, som användes vid svinkreaturs uppfödande, förvandlas.
Ehuru, såsom nyss nämndt är, detta förstöringssätt mindre allmänt användes, torde det dock på sådane ställen, der handel med dylikt mjöl till någon mängd bedrifves, förorsaka stor skada å skogen, emedan endast de längsta, vackraste och qvistfriaste tallarne, såsom med minsta arbete lemnande den mesta och bästa barken, dertill användas.
Då den härvid fällda skogen begagnas lika litet, som den skog, hvilken fälles i och för svedjningar; då i öfrigt såväl inom denna provins, som inom Gestrikland, ofantliga qvantiteter virke årligen förslösas på gärdesgårdar, vedbrand och husbyggnader; så är det naturligt, att, med tilltagande odling af landet och i jemnbredd dermed växande behof samt med gynnande konjunkturer för afsättning af alla slags skogsprodukter, skogarne inom länet, om de ock numera äro förskonade från de fordom dem förhärjande skogseldarne, dock med stora steg skola fortskynda sin undergång till mötes, derest icke snart å dem införes en hushållning, lämpad efter deras förmåga af återväxt samt beräknad för densarnmas höjande.
Berömliga undantag från den allmänna skogsförödelsen gifvas visserligen, men de äro få, och så länge en ordnad skogshushållnings fördelar äro så allmänt förbisedda, gifves ingen garanti emot ett annat hushållningssätts användande vid egendomens möjliga öfvergång i annan ägares händer.
Inom provinsen Helsingland befintliga kronoöfverloppsmarker innehålla i areal inom yttre gränserna 67,052 tunnland; större delen af dem är beväxt med vacker, men något gles, skog, samt har i allmänhet varit ganska fredad för åverkningar.
De flesta öfverloppsmarkernas aflägsna läge samt den i deras grannskap ännu varande rikliga tillgången på fullmogen skog göra dock, att deras värde för närvarande måste anses ganska ringa.
Härstädes befintliga krononybyggen, som innehafva i skogsmark en areal af omkring 183,000 tunnland, äro samtlige försedde med skog, fullt svarande mot deras behof, på flere ställen till och med tillräcklig till Gefleborgs län.
Bergs- och bruksrörelse.
15 afsalu, oaktadt skäl finnas att antaga, det afverkningar till afsalu, utöfver erhållna tillstånd, på åtskilliga ställen förr torde hafva ägt rum.
Boställsskogarne äro i allmänhet ej endast tillräckliga för fyllande af egna behof, utan kunna äfven, såsom temligen sparade, anses lemna något öfverskott till afsalu.
Under perioden hafva exporterats 124,159 st. bjelkar, 679,623 tolfter plank och bräder, 6,718 st. sparrar, 2,331 st. spiror, 6,597 par årämnen, jemte ett obetydligt parti ved, brandstakar, berlingar, taksticksämnen, lathwood och splitved.
Såsom ofvan är antydt, hafva slcogseldarne på senare tider betydligt aftagit.
Sådane hafva likväl icke uteblifvit under ifrågavarande femårsperiod, men antalet och omfånget af desamma kan icke uppgifvas.
Understundom hafva de förorsakats af vallhjon och vägfarande, som icke utsläckt af dem upptända eldar, understundom genom svedjande oell afbränning af affall efter skogsafverkning och någon gång genom åskeld.
Priset å skogsprodukter under perioden kan anses hafva varit i medeltal 1 R:dr 50 öre för ett sågtimmer, 1 R:dr 85 öre för ett byggnadstimmer, 6 R:dr för en famn ved, 27,5 öre för en tunna kol, 2 R:dr 21 öre för 100 st. gärdsel och 1 R:dr 63 öre för 100 st. stör.