Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Besvärs- och ansökningsmål, . dito . . 660. 617. 575. 638. 148.
Maj:ts bref och remisser, dito . . 57. 65. 70. 71. 23.
Andra Ärenden, dito . . 463. 688. 482. 447. 6.
Summa 1,714. 1,983. 1,709. 1,728. 266. 68 1841. 1842. 1843. 1844.
Underställda brottmål, inkomna under året 474. 554. 604. 593. 56.
Besvärs- och ansökningsmål, . dito . . 622. 553. 581. 525. 317.
Kongl. Maj:ts bref och remisser, dito . . ' 106. 74. 92. 115. 1.
Andra ärenden, dito . . 97. 86. 129. 78.
— Summa 1,299. 1,267. 1,406. 1,311. 374.
Underställda brottmål, inkomna under året 188. 209. 219. 207. 13.
Besvärs- och ansökningsmål, .dito . . 336. 381. 299. 289. 16.
Majus bref och remisser, dito . . 150. 152. 82. 48. 9.
Andra ärenden, dito . . 40. 48. 40. 22. 2.
Summa 714. 790. 640. 566. 40.
Konungens Högsta Domstol, uppå Justitie-Revisionens föredragning.
Besvärs- och ansökningsmål, beräknade ibland de civila målen.
Kammarrättsmål, hvarmed förstås kronobalansmål, samt dertill hörande redovisnings- och ersättningsfrågor, inkomna under året 8. 7. 12.
Ifrån Krigsdomslol eller eljest anmälda, Krigsmakten rörande Justitieärenden, dito 83. 78. 45.
Af Hof- och Öfverrätter hemställda brottmål, eller sådana, deri de brottslige blifvit dödsstraff ålagda, dito .... 43. 53. 68.
Hvad sistnämnda mål angar, hvilka, så vida Högsta
Domstolen äfven pröfvat de anklagade skyldige till dödsstralF, sedermera och slutligen, antin - 12. 20. 46. 33. 90. 5.
G9 gen de sali fällde sökt nåd eller icke, blifvit i underdånighet hos Konungen i Dess Statsråd anmälda, och hvarom för åren 1841—1843 i sednaste årsberättelsen en kort uppgift förekommer, hämtad ifrån meddelade underrättelser, hvilka dock befunnits ofullständiga och icke tillförlitliga; har jag ej underlåtit att nu, då den egentliga och närmare redogörelsen äfven för dessa mål bör gifvas, anställa den i sådant hänseende nödiga och noggranna undersökning ej mindre för nyssom för mälda år, än för året 1844, hvarigenom med full tillförlitlighet är utred t: beskaffenheten af de brott, för hvilka dödsstraff blifvit ådömda: antalet af de sak fälld a, understundom två eller flera för delaktighet i samma brott: skillnaden emellan sak Fällda af man-och af qvinnkön; samt ändtligen, huruvida de blifvit benådade eller icke, i hvilket sednare fall dösstraffet samma år eller ock det nästderpåföljda gått i fullbordan; visande förhållandet sålunda: 184 1. 1 8 4 2. 1 8 43. 18 44. | Summa. c/5 w — I~ w 69 n - B C3 re B 69 3 ¥ 3 | c. a cr rt i Cöo s- Cr re Jo 1 C- re O- (T) c!
C- cr a po cr re
Po 3 H Po a. pO i i. fUo c- T po 1 C- re Om 3 M. 1Q 1M. 1 Q. M.|Q.
M. Q.|M.
Q- M.|Q. \I. | Q. | M. | Q. re Efterapning eller förfalskning afse- 7 7 Mord, dråp, förgiftning eller för- sök till sådant brott 12 2 31 3 2 — 21 4 4 — 32 6 — — 42 9 20 148 168 — — — 9 — - — 8 — — — 5 — — — 15 — 37 37 1 2 2 — 5 5 6 1 — 10 10 Röfveri, rån — — 4 - — — 9 — i — 11 — — — 23 1 1 48 40 Embetsmans öfverfallande .... 3 3 Subordinalionsbrott, rymning ur 8 - — — 11 — — 27 27 Nidingstjufnad — — 1 1 — — 1 — — — 5 - — — — — — 8 8 |12| 2 |4l |13| 21 — j40j12j 51 — |591121 — | — 1881281 211 293| 314 14. ~54~'S~2~*j ~52~' ~j~V~71~ — J16. 314. ~6tb' _54." ' 76. "””lléT"
Efter hvad förra Embetsberättelserna, sednast den för åren 1840 och 1841, gifva vid handen, hade, ifrån och med år 1830 till och med år 1839 70 eller under loppet af tio år, blifvit till dödsstraff dömda 603 personer, ibland hvilka icke benådade 169, hvaraf 140 män och 29 qvinnor, undergått sådant straff, men de öfriga 434, hvaraf 314 män och 120 qvinnor erhållit nåd; visande ett medeltal, för år räknadt, af 60 dömde, 17 ej benådade och 43 benådade.
Under de sedermera förflutna fern åren, ifrån och med år 1840, hvarom sistnämnde berättelse äfven innehåller uppgift, samt till och med år 1844, hafva de sakfälldes antal utgjort 365, ibland hvilka blott 23, hvaraf 21 män och 2 qvinnor, ej blifvit benådade, utan undergått dödsstraffet, men de öfriga 342, hvaraf 262 män och 80 qvinnor, vunnit förskoning derifrån; således, för denna tid, ett årligt medeltal af 73 dömde, 5 ej benådade och 68 benådade.
Sammanläggas åter de femton åren, hvarunder de dömdes antal utgjort 968, de icke benådades 192 och de benådades 776, uppstår ett meddeltal, för år räknadt, af 64 dömde, 13 ej benådade och 51 benådade.
Högsta antalet icke benådade har förekommit år 1831, utgörande 21 af 68 dömde; hvaremot och sedan åren 1840 och 1842 visat det minsta antalet icke benådade, nemligen hvardera året endast 2, året 1844 slutligen företer det i dubbelt hänseende sällsynta resultat, att de dömdes antal varit utom jemförelse det största, uppgående till 116, och att alla blifvit ifrån dödsstraffet förskonade.
Börande likväl icke lemnäs obemäldt, att, efter hvad undersökningen, fortsatt äfven för en sednare tid, ådagalägger, åtskilliga brottmål af särdeles svår beskaffenhet, inkomna åren 1843 och 1844 samt till afgörande sistnämnda år beredda, förblifvit hvilande och först år 1845 under slutlig skärskådan kommit; de flesta redan före
Januari månads utgång med deri tilltalade och sakfällde till ett antal af 19 personer, ibland hvilka endast 10 erhållit nåd, men de öfriga 9 icke benådade undergått ådömda dödsstraff.
Det visar sig således, att här ofvan för år 1844 upptagna antal dömde kunnat vara ökadt till 135, men i sådant fall deribland icke benådade 9 och benådade 126; ett förhållande dessa bägge kathegorier emellan närmast jemnförligt med förutgångna året 1843: och hvaraf i öfrigt torde inhämtas, dels att 1844 års resultat egentligen är anmärkningsyärdt i hänseende till de sakfälldes vida större antal, än något år tillförne, dels ock att nödvändigheten af dödsstraff, åtminstone för vissa brott af den mest svåra art, fortfarande erkännes.
Då, i sednaste årsberättelsen, såsom äfven blef anmäldt, de i förutgångne berättelserna meddelade utförligare uppgifter, sist för år 1840, angående för 71 brott eller såsom vanartiga och försvarslösa å fästningarne och allmänna arbetsinrättningarne förvarade fångar, ej heller fortsattes, utan lemnades å sido, för att i sammanhang med Justitieförvaltningen i allmänhet förekomma, fordrar ordningen att låta den nu lemnade öfversigten af lagskipningens tillstånd efterföljas af likaledes för ifrågavarande åren, ifrån och med 1841 till och med 1844 fortgående uppgifter rörande förutnämnda ämne, hvilka, efter jemförelse emellan inkomna fångförteckningar och de, för samma år, till Kongl. Maj:t af Styrelsen öfver fängelserna och allmänna arbetsinrättningarne i riket afgifne underdåniga berättelser, kunna indelas på sätt här nedan visas, nemligen: l:o Uppgift å de brott, som af de i fästningarne och arbetsinrättningarne förvarade fångar, män och qvinnor, blifvit begångna: 1841. 1 8 4 2. 1 8 43. 18 44. af Lifstidsfångar: Mord, dråp, forgöring genom förgift . . m. 9' m. q- m. q- m. q- 67 13 72 19 73 23 101 23 Barnamord — 22 — 21 — 17 — 21 Mordbrand 4 5 4 4 3 6 5 5 Röfveri, rån 41 — 40 — 53 — 63 — Blodskam 4 — 2 — 1 — 1 — Våld emot föräldrar 3 — 3 — 3 — 3 — Domares öfverfallande ijembetet ....
1 — 1 — 1 — 1 — Subordinationsbrott 14 — 13 — 16 — 21 — Förfalskning af bankosedlar 21 — 16 — 10 — 10 — Stöld 595 78 610 93 659 89 717 101 af de till straffängelse på viss tid dömde:
Mord, dråp, forgöring genom förgift .
. 64 5 74 6 84 9 lil 8 Barnamord, vållande till fosters död . . — 78 — 79 — 83 — 90 Mordbrand • 2 2 2 2 3 1 6 2 Röfveri, rån 32 — 28 — 27 1 44 2 Tidelag 8 — 9 — 6 — 6 — Blodskam, tvägifte 2 1 2 1 1 1 3 3 Våld emot föräldrar eller husbönder . . 1 1 — 2 — — 1 — Edsöres- eller andra fredsbrott .... 50 3 49 2 71 1 60 1 Förfalskningsbrott 36 4 19 3 22 3 25 3 72 1841. 18 4 2. 18 4 3. 18 44. m. <!■ m. q- m. 1- m. q- Stöld, inbrott i afsigt att stjäla ....
708 148 737 157 742 169 757 161 Förskingring af allmänna medel .... 4 — 5 — — — Bedrägligt eller vårdslöst förfarande under konkurs, eller annat bedrägeri .... 14 — 15 — 17 20 Subordinationsbrott 18 — 19 — 11 16 Rymning ur krigstjenst, kronopersedlars förskingring, myteri om bord .... 24 — 34 — 26 — 20 Brott emot tull- eller seglations-författ- ningarne 23 — 33 — 26 — 11 Tryckfrihetsbrott 1 — — — — — — Fylleri 57 35 25 18 — 1 — -1 2:o Uppgift å antalet fångai under hela året ; 184 1. 18 4 2. 1 8 4 3. 184 4. a) A rikets samtlige fästningar och straff-fängelser, samt all- m. 9- m. q- m. q- ru. q- manna arbets- och korrektions- inrättningar, äfvensom vid Pio- nier- eller arbets-korpserne : Lifstidsfångar 784 117 823 136 820 135 923 148 Till straffängelse på bestämd tid dömde 1,028 279 1,028 273 1,036 269 1,081 270 I brist af laga försvar till allmänt arbete dömde 2,156 409 2,160 379 2,626 403 2,822 451 Jiapitulanter, eller för opålitligt uppförande från värfvade regementena utstrukne soldater . *) — *) — 479 — 427 — Bekännelsefångar 17 — 16 — 15 — ie| — Summa . 3,985 805 4,027 788 4,976 807 5,2691 869 *) Antaljgj; ej uppgifvet särskilt. i 73 b) Uti länshäktena och stöi're stä- ders häkten:
För undergående af ransakning eller fän- 184 1. 1842. 18 4 3. 1844. in. P- m. 9- m. q- m. q- gelse vid vatten och bröd 7,763 1,540 8,363 1,682 9,503 1,799 9,671 1,791
För undergående af fängelse i brist af vites- och ensaksböter 311 1,529 313 1,477 357 1,529 334 I afvaktan på anställning vid f. d. Pionuier- korpsen eller nuvarande arbets-korpsen 354 — 237 — 527 — 460 — Såsotn tilltalade för försvarslöshet eller olofligt kringstrykande 4,002 875 4,087 1,029 4,428 1,206 4,525 1,195
För undexgående af bysättning 527 13 327 12 331 8 355 11 Summa 14,120 2,739 14,543 3,036 16,266 3,370 16,540 3,331 Summa Summarum . . 18,105 3,544 .18,570 3.824 21,242 4,177 21,809 4,200 21,649 22,394 25,419 26,009 Barn, sorn åtföljt föräldrarne 329 322 340 302 I afseende å denna uppgift bör dock anmärkas, dels att fångantalet här synes större, än det i sjelfva verket varit, enär ej kunnat undvikas, att samma person blifvit mer än en gång beräknad, i händelse af dess, under året, ifrån en till annan ort skedda förflyttning, hvilket, särdeles hvad angår straff- och ransakningsfångar, icke sällan inträffar; dels ock att större delen af de i länsoch stadshäktena upptagna fångar, hvarunder äfven begripas de lill fängelsestraff, vid bristande böter, dömda samt de såsom försvarslösa anhållna, derifrån åter utgått efter längre eller kortare tids, ofta blott några dagars förlopp.
En säkrare grund för beräkning af fångarnes till- eller aftagande antal kail deremot hämtas af 3:o
Uppgift å fångars antal vid hvartdera årets slut: 184 1. 1 8 42. 184 3 1 8 44.
Lifstidsfångar å fästningarne eller arbets- och korrektionsinrättningarne ....
Till straffängelse på bestämd tid dömde å d:o m. q- m. q- m. q- m. q 658 689 lil 185 706 705 121 186 767 731 125 192 858 709 126 197 Summa . . . 1,347 296 1,411 307 1,498 317 1,567 323 Bekunnclsefångar 16 - 13 — 14 — 12 — Just.-Ombudsmans Emb.-Berätl för åren 7844 784$- 74 Till allmänt arbete i brist af 1841. 18 4 2. 1 843. 184 4. laga Jörsvar du nide, eller fur opålitligt uppförande frän värf- vade regementena utstrukna: m. q- m. q- m. q- m. q- Å korrektions-inrättningarne 1,063 304 1,019 304 905 310 677 336 Vid f. d. pionnier- eller nuvarande arbets- korpsen:
Försvarslöse eller fästningsklasseu . . 479 — 432 — 940 — 1,397 — Kapitulanter eller soldatklassen . . . 234 — 216 — 227 — 198 — 1 länshäktena förvarade, till allmänt ar- bete dömde 327 — 382 — 272 — 205 — Summa 2,103 304 2,099 304 2,344 310 2,477 336 Summa Summarum 3,466 600 3,523 611 3,856 627 4.056 659 4,066 4,134 4,483 4, '15
Vid samina tidpunkter furin os i läns- och större stads/ängelser häk- tade :
Tilltalade eller dömda för brott ....
1,066 1,240 1,222 1,225 Undergående fängelsestraff för bristande tillgång till vites- och ensaksböter . 51 65 34 64 Anhållne såsom kringstrykande eller för- svarslöse 205 213 370 319 Transportfångar 48 70 Bysatte för gäld 50 31 47 43 Summa . . 1,372 1,549 1,721 1,721 Hela fångantalet 5,438 5,683 6,204 6,436 Barn, som åtföljt föräldrarne i fängelse . 16 34 45 20 Med hänvisning för öfrigt till hvad äldre berättelserna härom innehålla, meddelas äfven, i sammandrag derutur och ur det nu anförda, 4:o
Upgift å antalet af de till fästningarne och korrektionsinrättningarne dömde fångar, såsom det vid slutet af hvarje år befunnits: 1825. 1827. 1830. 1831. 1832 : 1833. 1834 1835. 1836. dömda för brott ,, för vanart el ler försvarslöshet 938 1,332 1,019 1,467 1,036 1,797 1,023 1,831 1,128 2,305 1,111 2,231 1,102 2,262 1,169 2,104 1,295 2,092 Summa . . 2,270 2,486 2,833 2,854 3,433 3,342 3,364 3,272 3,387 75 1837. 1838. 183!) 1840. 1841. (1842. 1843.
1844. dömda för brott „ för vanart eller försvarslösbet.
. 1,327 2,204 1,399 2,257 1,457 2,374 1,620 2,283 1,659 2,407 1,731 2,403 1,829 72,654 1,902 2,813 Summa . . . 3,531 3,656 3,831 3,903 4,066 4,134 4,483 4,715 Hiiiaf inhämtas, att under loppet af tjugu år, eller ifrån och nied år 1825, då (ängarne voro 2,270, till och med år 1844, då de upgått till 4,715, fångantalet, genom den årligen, med tvänne tillfälliga undantag, skedda tillökningen, mer än fördubblats; hvilket gäller i afseende å ej mindre de för brott dömda, eller så kallade straff-fångar, än äfven de för vanart eller försvarslöshet till allmänna arbetsinrältningarne förfallna; likväl öfvervägande ibland fångar af mankön, under det, alt deremot antalet fångar af qvinnkön ökats föga mer än till hälften öfver hvad det förstnämnde år utgjorde.
Al hela fångantalet äro ungefärligen sex sjundedelar af mankön och blott en sjundedel af qvinnkön.
Hvad straff-fångarne angår, bestå de flesta, omkring tre fjerdedelar, af sådane, som för itererade tjufnadsbrott blifvit straffarbete för lifstiden eller vissa år ålagdt; så att den återstående fjerdedelen inbegriper alla dem, som för andra och, till det mesta, gröfre brott blifvit sakfällda.
Beträffande åter de för vanart eller försvarslöshet till allmänt arbete dömda, så bar, sedan, enligt hvad i sednaste årsberättelseir, äfvensom i den derefter vid Riksdagen afgifna berättelse, är omförmäldt, Kongl. Maj:ts under den 8 Augusti 1842 i nåder meddelade beslut, om inrättande af en ”krono-arbetskorps i fyra särskilda klasser”, gått i verkställighet, det förändrade förhållande i afseende å fångar af mankön inträdt, att, när år 1841 ibland 2,103 fångar befunnits å Carlsborgs fästning förlagde 479 pionnierer, jemte 234 kapitulanter, utgörande soldatklassen, tillsammans 715, men de öfriga 1,390 förvarade dels å korrektionsinrättningarne, och dels, i anseende till bristande utrymme derstädes, uti länshäktena, arbet,skorpsens under de påföljda åren bildade särskilda klasser uptogo vid 1844 års slut, då fångantalet uppstigit till 2,477, icke mindre än 1,397 tillhörande fästningsklasserna och 198 kapitulanter, tillsammans 1585, sysselsatte med allmänna arbeten å fästningarne eller å andra ställen; hvaremot antalet af de å korrektionsinrättningarne och i länshäktena qvarvarande nedgått till 882.
Dessutom kan anmärkas, att ifrån arbetskorpsen, särdeles af soldatklassen, flera blifvit frigifna och i tjenst hos enskilde antagna, så ock att de vid arbeten utom fästningarne anställda i allmänhet ådagalagt lydnad, ordning och ett i öfrigt förbättradt uppförande; hvaraf otvifvelaktigt vill synas, att denna stiftelse skall motsvara sitt ändamål, att, genom en sålunda förändrad behandling af fångarne, i den mån de göra sig förtjente deraf, bereda dem 76 förhoppning och utsigt, att varda i samhället åter upptagna; en fördel ytterligare befästad medelst Kongl. Maj:ts nådiga stadga af den 29 Maj innevarande år, ”angående försvarslöse och till allmänt arbete förfallne personer”, h vilken i flera och vigtiga afseenden för framtiden tryggar den försvarslöses rätt och frihet.
Af denna lagstiftning och hufvudsakligast af det lämpligare straffsystem, som genom en ny, snart förväntad, Brottmålslag varder infordt, torde således med någon säkerhet, om icke genast, åtminstone småningom en högeligen önskvärd minskning i fångantalet kunna påräknas.
Likmätigt 59 § Riksdagsordningen har del ålegat Rikets Ständers Kommitterade lill tryckfrihetens vård att, efter sislförlidne Riksdags slut, hafva uppsigt öfver behörig fortgång af tryckningen utaf de Bihanget lill Riks-Ståndens protokoll tillhörande handlingar, jemte Rikets Ständers förafskedade Riksdagsbeslut; hvarförutan Rikets Ständer vid samma Riksdag, genom särskildt förordnande af den 15 Maj 1845, åt Kommitterade uppdragit att vaka deröfver, det så väl Grundlagarne, med de deruti vid Riksdagen antagna förändringar, vid skeende omtryckning af samina Lagar, som ock Riksdagsbeslutet biel vo felfritt tryckta.
I följd häraf äro, under Kommitterades tillsyn, alla de vid Riksdagens slut icke af trycket utkomna handlingar, sorn i ofvannämnda Bihang till RiksStåndens protokoll bort inflyta, redan inom 1845 års utgång färdigtryckta, jemte det öfver handlingarne upprättade register; äfvensom, och efter det Konimitterade åt deras åliggande i öfriga delar egnat synnerlig omsorg, Riksdagsbeslutet och Grundlagarne blifvit af trycket utgifna och i samma års Författningssamling intagna, Riksdagsbeslutet under N:o 19, Regeringsformen under N:o 23, Riksdagsordningen under N:o 25 och Tryckfrihetsförordningen under N:o 28.
Stockholm den 30 September 1846. C. L.
Landin. J. JV. Söllscher.
TILL RIKETS HÖG LOFLIG i:
STÄ ND ER erättelse AF DERAS JUSTITIE-OMBUDSMAN, AFGIFVEN ArID LAGTIMA RIKSDAGEN I STOCKHOLM AR 1847.
STOCKHOLM, 1847. P. A. Norsteilt &
Söner, Kong1.
B oktryckare.
Sedan Rikets Högloll.
Sländer, vid den är 1844 började urtima Riksdag, å nyo täckts lemna mig det utmärkta förtroende att vara Deras Juslitie-ombudsman, får jag härmedelst, vid nu förestående lagtima Riksdagen, inför Rikets Högloll.
Ständer vördsamt framlägga den allmänna redogörelse angående Embetels förvaltning, som i Grundlagen och särskildt fastställda Instruktionen anbefalles.
Då, tillförne vid tvänne Riksmöten, Rikets Högloll.
Ständer, efter föregången granskning, behagat gilla de af mig angifna åsigler och grunder, i öfverensstämmelse med hvilka Embelet under förflutna tidskiftena blifvit 4 B.
Just. Omludsm. Emi.-Bercittclsc deri 15 Nov. 1847. ulöfvadt, har det varit min pligt och utgjort mitt fortsatta bemödande att dervid bibehålla samma åsigter och grunder äfven under sednaste tidskiftet, hvilket, kortare än hvartdera af de förra, dels derföre och dels i följd af andra omständigheter, företer ett jemförelsevis mindre antal redovisningsämnen.
Regeringsformen och ofvannämnda Instruktion, som bestämma föremål och gränsor för-Justitie-ombudsmannens embetsverksamhet, lemna i allmänhet åt hans egen urskiljning alt densamma tillbörligen iakttaga och fullgöra; men de utmärka tillika, den förra i 106 § och den sednare i 5 och 12 §§, de fall, då särskilda förordnanden eller uppdrag dertill erfordras eller kunna förväntas.
Det ena och utan tvifvel vigtigaste, hvarom i Regeringsformens 106 § och Instruktionens 5 § förmäles, det nemligen, då Rikets Ständers Konstitutions-ulskott beslutar anställande af åtal emot Konungens Rådgifvare, hade, efter hvad bekant är, vid hvartdera af de begge förutgångna Riksmötena inträffat, men deremot vid det sistförflutna icke ägt rum.
Det andra, uti Instruktionens 12 § antydt, rörer tilltal emot Rikets Ständers Fullmäktige i Banken och Riksgäldskontoret, af Rikets Ständer sjelfve, Deras Banko - utskott eller Revisorer beslutadt; men ett sådant beslut har under sednare liden lika litet som tillförne utgått; äfvensom ej heller annan laga orsak till embetsåtgärd i detta hänseende ännu förekommit.
Ordningen, ej mindre än frågans vigt, fordrar vidare att särskildt nämna, det hvarken de vid tvänne tillfällen anmälda klagomål eller andra förhållanden visat anledningar dertill, att den i Regeringsformens 101 § beskrifna oförmodade händelse inträffat, som skulle hafva förplig La t Embetets innehafvare att emot Konungens Högsta Domstol eller någon af Dess Ledamöter med anmärkning och åtal uppträda.
Ater angår lagskipningen i öfiigt samt andra offentliga myndigheters förhandlingar, hafva väl angifvelse!- och klagomål ofta af enskilda personer blifvit anförda, men merendels, såsom obefogade eller obestjukta, eller ock genom infordrade utlåtanden vederlagda och förklarade, bort utan vidare afseende lemnäs, så att blott några få föranledt tilltal emot de anklagade.
Härförutan och hufvudsakligast under utöfningen af den mig åliggande allmänna tillsyn öfver lagarnes efterlefnad af Domare och Embetsman, äro anmärkningar väckta och, sedan nödiga upplysningar eller vederbörandes förklaringar inhämtats, slutligen pröfvade; hvarvid många ibland dessa anmärk - n. St.
Ömbudsm. Emb.-Berättelse den 15 Nov. 1847. 5 ningar, efter en sådan föregången utredning, kunnat förfalla; äfvensom vid tillfällen, da anledning varit till anmärkningarnes fullföljd, men underrättelse ingått, att Konungens Justitiekansler likaledes anmärkt och beifrat samma förhållanden, min vidare embetsåtgärd icke varit af nöden; hvaremot, vid öfriga tillfällen, vederbörandes lagstridiga befunna domslut eller förfaranden blifvit i laga ordning åtalade.
De sålunda lill åtal förvisade antnärkningsoch klagomål, ibland hvilka icke något af särdeles svår beskaffenhet förekommit, hafva ådagalagt dels olaga domslut, dels annat fel och dels försummelse i embete eller tjenst, hvarigenom i de liesta fall enskildes lidande eller skada orsakats; omständigheter, hvilka, ej mindre än understundom vederbörandes vidhållande af lagstridiga åsigter eller bemödande att försvara oriktiga förfaranden, påkallat ansvar och rättelse.
Men, likasom uti min vördsamma berättelse vid sistförl idna Riksdag anmäl tes, att under då förflutna tiden antalet af fullföljda anmärknings- och klagomål betydligen förminskats emot tillförne, kan äfven nu vördsamt lillkännagifvas, att detta förhållande under sed naste tiden fortfarit; dertill orsakerna synas hafva varit desamma, som då angåfvos, nemligen: vederbörandes större uppmärksamhet å sig sjelfva, föranledd af förr gjorda och ofta återkommande anmärkningar, hvarom de af trycket utgångna Embelsbcrättelserna meddelat allmännare kännedom:
Hr Jusliliekanslerens likaledes åt lagskipningen egnade tillsyn, som boredt möjligheten alt utan omgång iakttaga den i Instruktionen för Justilie-ombudsmannen antydda ordning, att allmänligen och i vanliga fall Hr Justitiekansleren först må skärskåda Domares och Embetsmäns åtgärder; samt ändtligen de af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer beslutade Författningar, angående icke blott i allmänhet förändrade, utan äfven för vissa fall tydligen förklarade grunder för beräkning af den i 5 Kap. 4 § Slraffbalkeu stadgade kroppsplikt, hvarigenom alla tvifvelsmål i sådana hänseenden bort vara undanröjda.
Öfvergående nu till en omständligare redovisning för embetsförvaltningen, så vidt de af mig inledda ärenden och frågor blifvit af domaremaklen pröfvade och afgjorda, har jag derom att vördsamt åberopa hilagda, redan genom trycket allmänheten meddelade Berättelse för åren 1844 och 1845 samt här nedan vidare afhandla de mål, hvilka sedermera likaledes blifvit lill slut b ra g te.
De ännu återstående, så ock hvad för öfrigt under embelsförvaltningen förekommit, inhämtas af de vid Expeditionen förda Diarier och Registratur, hvilka, jemte dertill hörande handlingar, skola lill Rikets Högloft.
Ständers Lag-utskott inlernnas. 6 R.
Ornbudsm. Emb.-Bcrättelse den 15 Nov. 1847.
Enligt hvad nyss åberopade Embetsberättelse, pag. 29 och följande, utvisar, hade Kongl. Göta Hofrätt, uppå advokatfiskals-embetcts derstädes anställda åtal emot Landshöfdinge-embelet i Östergötlands Jan, dels för underlåtenhet alt i Konungens befallningshafvandes den 30
Juni 1840 fattade utslag uti ett mål rörande ny vägdelning inom Göstrings härad meddela laglig och fullständig föreskrift, huru med utslagets kungörande och delgifvande borde tillgå, dels ock för dröjsmål och försummelse att utslaget behörigen expediera, genom utslag den 9 Juli 184-5, med tillämpning af 1 Kap. 12 § Rättegångsbalken, dömt landssekreteraren och landskamereraren, hvilka begge ansågos hafva i förra afseendet emot deras embetspligt brutit, att derför hvar för sig böta tretiotre riksdaler sexton skillingar, samt, jemlikt Kongl. Expeditionstaxan och 24 Kap. 5 § nyssnämnda balk, fällt landssekreteraren särskildt att, för den sednare honom lill last räknade förseelsen, plikta tjugufem daler med åtta riksdaler sexton skillingar; hvaröfver hos Kongl.
Maj:t underdåniga besvär af svaranderne blifvit anförda.
Af Konungens Högsta