Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
— Huru skall man då kunna controllera att räntan, som blifvit besparad emellan f och kommer Contoiret till godo? g:o Rån det låta sig göra, att liqviderna ske med contant, och att Obligationerne af Vederbörande
Förvaltare dateras när de utgifvas?
— Då skulle en nästan obegränsad summa öfverlemnas till vederbörande Tjenstemäns förvaltning; och vid en contant ut- och invexling, sy - 380 Banc»-Vtshoitets
Betänkande^* nes någon controll på Ränte-bevakningen icke vara möjlig. 3:0 Af Herr Kammarjunkaren Morath.
Utskotten hafva beslutit tillstyrka, att ""för att kunna honorera de af Riksgälds-Contoiret efter Utskottens plan uppl a namie medel mot 3 procent, mot Obligationer ställde att betalas vid anfordran, hvilka Hån lomme att betacka bristen i anslagen för Cana Ibyggnader, Strömsränsningar m. m., Riksgälds-Contoiret skulle ega att af den under Banco-Biscontens administration ställde fond, för beläning å Publique papper, upptaga Rån, sorn Betänkandet I,it.
F. utvisar vara bestämd endast till belopp af 500,000 R:dr, Mot denna del af Utskottens beslut reserverar jag mig, och får såsom grund för reservationen i korthet upptaga hvad jag under öfverläggningen i ämnet inom Utskotten yttrat.
Ifrågavarande 3 procents Obligationer kun« na icke annorlunda, anses, än såsom Stats-Obli* gationer och möjligheten, att mot sådane få individers per Gassa liggande penningar i Riksgälds-Contoiret insatte, synes mig hvila ytterst derpå, att hvar och en tydligen inser, att Riksens Ständer vidtagit sådane åtgärder, hvarigenom betalningen af samma Obligationer ofelbart kan erhållas när som heldst.
Sedan genom Banquens Publicitet nu mera hvarje individue blifvit i tillfälle att bedöma halten af hvart och ett af Ständeme vidtagande financielt Beslut i den mån det grundats på Banquens tillgångar, och Utskotten i följd af samma Publicitet, kunna förkasta det hittills van» Banco'Utskotta$.
Betunkanieru ’j8l liga sätt vid Finance-regleringar, att för tysthets* eden skull förtiga Banquens ställning och -ej fullständigt framställa de Banquens tillgångar, som för Finance-Planens särskilda delar blifvit be* räknade, samt alltså Nationen lika så lätt som Utskotten kan bedöma de garantiers beskaffenhet mot hvilka nu ifrågavarande
Lån skola upptagas, sa gifves efter min tanka intet annat sätt, att förebygga vådorne af en möjlig stoppning eller ögonblick oförmåga hos Riksgälds-Contoiret, att inlösa alla sina ä vista utställande obligationer, än att, utom hvad i händelse af lilla Creditivets lyftande kan erfordras, gifva Riksgälds-Contoiret Creditiv på Banquen, fullt svarande mot beloppet af de Obligationer af förenämnd beskaffenhet, som af RiksgäldsContoiret komma att uigifvas.
Genom en sådan åtgärd, om den af Ständerne antoges skulle tydligen ådagaläggäs, att i ock med detsamma Banquens hemlighetsslöja aftäcktes, Ständerne. ansett det enda sättet, att åt sine financielte Beslut gifva -styrka, bestå i ärlighet, och Ständerne åt den enskilde, sorn insätter sina penningar mot 3 procents Obligationer, gifva all den garantie äfven den mest misstänksamme
Långifvare billigen kan önska, så vida nemligen han tror på Sveriges exisience såsom Stat, och ingen redlig medborgare lärer derom tvifla.
Men det är ej nog dermed, att genom ett tillräckligt Greditivs afsättande den följd uppstår, att den påräknade Lånesumman otvifyelagiigt skall Riksgälds-Contoiret erbjudas och Banco~ZJtiiötltti BttBniandtn. långt mera om så erfordrades, det fullt betackande Créditivet skall just derföre, alt det år tillräckligt troligen icke behöfva arritas; ty klart är alt då individuerne veta att deras fordran kan när som lieidst betalas, af medel som dertill äro tillreds, finna de ingen anledning att äfven vid utomordentliga förhållanden tiiistörta, för att på en gång, ej för behof, men af misstroende, uttaga hvad insatt bifvit, ett fall det mart icke allenast kan tänka sig möjligt utan äfven är troligt, orja allmänheten såg, att Creditiv blott för en del af de utelöpande Assignationerne funnes, och man vore oviss om icke vid tillstörtande af en mängd fordringsegarfc, fonden kunde vara medtagen, och alltså tillgång för de öfrige saknas.
Man har under öfverläggningen i Utskotten i allmänhet synts vara förvissad, att misstroendet hos penninge-innehafvare ej skulle hafva nått den höjd, att ett sadant t i 11 - störtande vore att befara.
— Jag erkänner med bedröfvelse att jag till den grad är öfvertygad om motsatsen, att jag på det förmenade förtroendet ej vill för min de! bygga någon förhoppning, och det får ej nekas, att om man mis
Belånksndem $85 om äfven Länen erhöllos, det kunde inträffa att vid ett ögonblickligt, af oförutsedde händelser mera allmänt, återtagande af de insatte medlen, det af Utskotten föreslagne obetydliga Läne-biträdet från Banco-Disconten medtagits, så att Riksgälds-Contoirel måste vägra utbetalning, och då lärer väl ej kunna betviflas, att ju det ringa af allman och enskild Credit, som ännu återstår, ginge förlorad.
Det af mig föreslagne förökade Greditivet har man ansett såsom en tillökning i Sedel* stocken utan valuta, och stridande mot den af Utskotten gillade och högtidligen förklarade grundsats, att skilsmessa mellan Banquen och Stats Verket måste söka beredas.
Om desse anmärkningar i min tanka vore grundade, skulle jag visserligen icke hafva tillåtit mig den framställning jag gjordt, ty jag är ej okunnig derom, att utgifvande af Sedlar från Banquen utan valuta och Banquens sammanblandning med Statsverket till stor del vållat de financielle oredor hvaraf vi nu lida, rnen jag har alldeles icke kunnat finna inkasten sådane, att min öfvertygelse deraf borde förändras.
I det föregående har jag sökt visa, att ett Credifiv, sorn kunde fulit betacka de utelöpande Obligationerne, endast genom sin tillvarelse, skulle göra begagnandet deraf öfverflödigt, och om äfven antages, hvad icke troligt är, nemligen, att för någon kort tid erf det af Greditivet behöfde anlitas, kunde det snart ersättas af de penningar, sorn mot Obli* J8&
EaMo Uahotttei» Bstäniandtn. gationer successive insattes i Riksgäjds-Corvtoiret.
I allt fal! måste man ej förblanda idéen om tillskapande af Banco.
Sedlar utan valuta ined det förhållande, att Banque» egde att för hvad den sålunda kunde utgifva, i sinom tid sjelf göra sig betald genom den del af Banco. vinsten, sorn annars skulle för årliga anslagen och ränta ä 3 procents Lanea utgifvas tili Riksgälds-Contoicet, men Rom näa Riksgälds-Gontoiret erbjpdes mera penningar till låns än som svarade mot der belopp hvilket, utom hvad af Banquens vinst blifvit afsatt* årligen erfordrades, af Banquen kunde få afskrifvas på hvad af .CJroditlvet utöfver Banco-vinst sunaman af Riksgälds-Gontoiret lyftats; och 'hvad angar sammanblandningen sned Statsverket, så då Utskotten ej ansett möjligt att de Band sorn fasthålla Banquen vid Statsverket nu genast kunna upplösas, utan endast vissheten af denna skillsmässa i framliden beredas på ett sätt sorn skulle göra minnet af denna olyckliga föreningen så litet bitter sorn möjligt, kan jag icke finna, att hvad jag föreslagit bör betraktas annorlunda, än såsom en åtgärd ledande till möjligheten af en sidan skillnad, ty mitt förslag går endast uc derpå, att Banquen skulle med sin Credit göra det för Staten möjligt, att etablera ett Statsobligations System, hvarigenom Statsverket småningom kunde umbära Banquens Länebiträde.
Min tanka är alltså den, att i de fall då den af Utskotten föreslague länsrätt, sorn i Banta Utfltöilein SetHniänim.
387 stället bordt heta och varda Creditiv-rätt, a£ circa 500,000 kunde för tiil betalning presenterade , icke af Riksgälds.Contoiret uppsagde 3 procents
Obligationer eller för lulla Creditivet, sedan dertill användis hvad soia influtit af Öfverskotten på Statens Ordinarie och Extra-Qrdinarie inkomster, vore fullt begagnade, Riksgälds-Contoiret ina ega, att lyfta så mycket som för betäckande af återstoden af Obligationer och lulla Creditivet kan erfordras, dock mot skyldighet för Riksgälds-Contoiret till återbetalning på sätt och i den ordning Utskotten föreslagit.
Denna reservationsskrift anhåller jag må få åtfölja Utskottens Betänkande tiil Riks* Stånden. 4:0 Af Herr Brofessoren Doctor Lund~ blad.
Jag har ej kunnat dela de förenade Utskottens åsigter, då de tillstyrkt införandet af Stats-Obligations-Systemet, såsom varande enligt min mening, ett ondt, möjligtvis vida äfventyr 1 igare för Statskroppen, än sjelfva det onda, hvilket man genom nämnda Obligationers utgifvande önskat förekomma.
Ty, utom det, att flera slags mynt .representativer aldrig kunna vara och i längden blifva nyttiga för Staten, sko'a ifi ågavarande Obligationer, då de, för att vinna nödigt förtroende, mäste löpa »ned Ränta, samt vid anfordran inlösas af Eiksgälds-Contoiret, mer eller mindre diteet gravera Banquen och Staten, heldst RiksgäldsContoirets
Credit ytterst hvilar på dess Gre - 388 Bane* Ultiottets B/tänkandts, diliv i Banquen , och Bår.quen åter garanteras af Rikstens Högloft.
Afven jag medgifver, att3 enligt ordspråket, nöden icke liar någon lag, men jag anser dock högst betänkligt, att, under djupaste frid vidtaga en utväg, som åtminstone bordt sparas till nödens, — man må hoppas och önska — vida aflägsna stund.
Har snan en gång kastat sig in i ett dylikt, man kan val säga, ti.lkonstladt Bane System, så är ej lätt att säga, när eller hvarest man slutar.
Det säkra är, att hvad närvarande Generation under en — jag medgifver det — visserligen icke inbillad, dock tili eri viss grad från jorde- lifvet oskiljaktig, ofta nog högt öfverklagad förlägenhet och till samma förlägenhets afhjelpande i konslad väg lånar, det måste ett kommande S ägte, på ett eller annat sätt, sannolikt under en ännu verkligare, ännu mer tryckande, förlägenhet, betala. 5:0 Af Herr Grosshandlaren Eckhoff.
Af ganska vådelig beskaffenhet för det allmänna förtroendet, anser jag det af de förenade Utskotten fattade beslut vara, att tillstyrka det må Riksgälds Comoiret, för att betacka de utgifter till Canaiera fullbordande ro. rn., sorn ej genom Banquens inkomster kunna fyllas, utfärda Obligationer med 3 procent ränta, att infrias vid anfordran.
StatsObligationer med 5 procents ränta, och bestämd afbetalning på arnortissernent sig grundande, skulle jag anse tjenligare, och mera öfverensstämmande med den af de förenad#
Bancu Utilotteti Bttäniandtn. 389 Utskotten i Betänkandet yttrade fasta föresats att skilja Banquen från Statsverket, da deremot det synes vara en uppenbar motsägelse, att ett nytt Creditiv pä Banquen skall lemnäs Riksgälds-Gontoiret för det möjliga hehofvet af Mynt till infriandet af desse sä kallade Stats Obligationer.
En half million är ansedd tillräcklig och föreslagen till detta behof, men som dock är vida för knapt mot de efter calculer sig visande brister; och jag kan och bur ej dö'ja den öfvertygelsen, att örn Betänkandet i förenämnde delar vinner Rikets Höglofl.
Siände's bifall, det allmänna skall hysa denna billiga farhäga, att äfven kommande Ständer kunna förminska Banquens tillgängar, genom afskrifningar, och hvaraf bluen följd, att Gäldenärernes belägenhet blifver vida vädeligare, än örn Rikets Ständer, genotn helgd för Företrädares beslut, gäfva fordringsegare hopp otn att, i en ehuru» aflägsen framtid, återfå sina fordringar, om ej förbättrade, åtminstone ej försämrade.
Uti detta yttrande förklarade Herr Brukspatronen Bjuhr sig instämma. 6:0 Af Herr Borgmästaren Montan.
Under en tid då Riket njuter fred och lugn, samt har öfverflöd af egne producerade förnödenhetsvaror, och då ingen Rämeskuld belastar Statsverket, har jag ansett högst betänkligt att genom Stats Obligationer upptaga Lån, hvilka af efterkommande skola betalas.
Dessa åtgärder att lana borde val undvikas så länga man kan, otn ej ändamålet vöre au det ige - ■ go BanccmUtskottets Betä/ikandin, norn samla fonder för oförutsedda behof vid missväxter, krig eller andra olyckor; men att skuldsätta Statsverket au i förhand, för utgifter, hvilka kunna besparas eller inskränkas, är hvad jag icke kan undgå att bestrida.
— Jag har icke något deremot att Banquens behallna vinst gutå användas till Strömrensningar och Canalbyggnader, men om denne ej förslår, och Riksens Ständer anse anslag derutöfver böra göras, yrkar jag att de matte fyllas genom Bevillning, så att ingen ny skuldsättning derföre sker och alie medborgare ni å af Debet - Sedel n veta, att det äro de, och icke Canal -ISolagen, hvilka byggt och fullbordat desse enskildes, åtminstone i afseende på kostnaden, dåligt beräknade företag- —
Detta sätt att bestrida vissa kostnader tror jag skulle medföra den lyckliga påföljd, att anslagen för dessa behof blifva mindre och lämpade efter Nationens närvarande förmåga, da deremot lättheten att emot Stats* Ob igationer få låna penningar med Creditiv för Statsverket att få anlita Banquen om försköt ter, föranleder till beviljande af anslag utöfver den närvarande förmågan, och med beräkning att derigenom hvälfva hela betalningsskyldigheten på efterkommande eller framtiden: — hvaraf den påföljd blifver ganska naturlig att desse
Efterkommande neka betala våra dem ålagde skulder, och dervid följa exemplet af 1823 års Ständer, hvilka, då de nu icke vilja betala Banquen de RiksgäldsSedlar, hvilka förre Riksens Ständer till be - Banco- Vtiiottets Bettini nnden.
391 tackande af sin skuld utgifvit, besluta sif med ett penndrag denne Eanqueris fordan skail afskrifvas och Riksgälds.Sediame utan ail betalning tiil Banquen sorn dem inlöst, försvinna.
— På samma sätt föreställer jag mig böra inträffa med Stats-Obligationerne, att då de omkring år 1833 skola betalas, så sker det äfven genom afskrifning af de förskorter Banquen dertill lemnat och vidare ålägges göra, hvarigenom mäste förorsakas en ny BancoSedlarnes försämring, hvilken under riden blifvit förberedd af ett utöfver behofvet ökadt Rörelse - Capital utan fond.
Utskotten förut bestämdt Rörelse-Gapitalet till 30 millioner, iriberäknadt Riksgälds.
Sedlarne, tyckes det mig vara tvert emot detta beslut stridande, att genom utfärdandet af Stats-Obligationer återsätta i omlopp ett circulerande mynt äfven stäldt på Banco-sedlar och till en del på Banquens Credit, uppgående säkert, innan Ganalerne blifvit färdige, till lika belopp sorn den nu utelöpande Riksgälds.
— Om det förra beslutet således antages, måste Obligations.
Systemet, såsom ökande Sedelstocken, och således i sine verkningar emot detta beslut stridande, förkastas.
Och skulle dessa skiljaktiga tankar uti det Utlåtandet åtföljande Protocolls Utdraget intagas.
Ex Protocollo J. M.
Spens. 391 •
Banco Utskcttett Betänkandtn.
Utdrag af Protocollet, hållet uti Högh Stats" och Banco Utskottens sammanträde den 2!
Junii 18*3.
S. D. Vid justeringen af Utlåtandet N:o a 6, bilagdt Utskottens Betänkande N:o 20, under Lit. F., anfördes af nedannämnde Ledamöter följande skiljaktige meningar, hvilka skulle Utlåtandet till Riksens Ständer å t fö ja; nemligen: i;o Af Herr Revisions Secreteraren Stråle:
Då penningen eger ett bestämdt värde, vilja manga ega capitaler och deraf, som man tror, utan omsorg draga afkastning.
Utlånte penningar återfordras icke, men få vilja sätta sig i skuld, och snart finnas flere långifvare än låntagare.
Räntan faller.
Personer med omtanka och arbetsdrift' finna lätta förlagstill* gängar mot lindrig ränta och productionen tilltager.
Detta är sakens naturliga gång; meri att genom konst vilja frambringa samma verkningar under ett osäkert penninge-värde, detta tror jag öfverstiger menniskoförmågan- Naturen af en Discont-Inrättning fordrar, att räntan der är högre, än den i allmänhet i landet gängse, och då man nu vill tvertom sätta densamma lägre, än den ränta enskilde emellan Vanligen erlägges, fruktar jag, att följderne af denna, likasom andra onaturliga anstalter, blifva motsattsen af hvad man väntar.
Om äfven de sednare tidernes varnande exempel skulle, oaktadt nedsättning af räntan, kunna afhålla från skuldsättning utan nödtvång, (hvartill Banco •
Utskottets Betänk anden. 3g 3 Svensken i allmänhet är lätt höjd), och de farhågor, som i detta afseende framställa sig, således anses mindre grundade, synes det lik. val med säkerhet kunna antagas, att manga, som hitintills icke anlitat
Disconten, emedan de hos enskilde kunnat läna penningar emot 6 procent, nu mera skulle heldre taga dem i Disconten emot 5 procent, hvilket alltid skall blifva en stor fördel för personer, som vistas i Stockholm eller pä de orter, der utlåning sker.
Den tillökning, Clrediti verne möjligen kunna fä, förslår icke långt för dessa ökade behof, och , inom några månader från det ut* låningen mot nedsatt ränta Vidtagit, äro sannolikt alla tillgångar utlånade.
Sedermera återstår icke till utlåning andra mede! än de, som uti omsättningar ingå : de lånsökande få Vänta på sine låns beviljande eller erhålla afprutning å den begärde summan: ingen, äfven med den största credit, kan påräkna, att i Banco ■ Disconten, vid påkommande behof, genast ega en säker tillgång, och detta, Hanco-Discon» teris hufvudsakliga ändamål, år således förfeladt- Deremot skall mången, som räknat på denna tillgång, men finner sig bedragen, råka i trångmål och, genom uppoffringar af högre räntor) provisioner och omkostnader, förlora vida mera än skilnaden emellan 5 och 6 pro* cent, som man trott sig vinna.
I stället att hjelpa har man stjelpt, och endast procentaren och speculanten få tillfälle, att fortsätta sina plundringar.
— För min del anser jag således högst bftänkjigt, att i närvarande förhållande, 394 Banea-Utsboltets Betänkanden. och innan det visat sig, att ordningen i penningeväsendef i den män återkommit, att penninge-räntan i allmänhet är fallande, tillstyrka räntans nedsättande i Bar.co-Disconten till 5 procent; hvaremot jag håller före, att ränta till 6 procent bör, enligt lag, erläggas vid lånets inbetalande och öfver-räntan nedsättas till g procent ; ehuru kan hända äfven denna anstalt skall verka dertill, att större summor uti öfver räntor komma att ingå än hittills vanligt varit.
Att en öfver-ränta af ,8 procent icke förslår att vidmakthålla ordning i ornsättningarne, derom är jag ganska öfvertygad, och efterf alla anledningar skall följden blifva, att ganska få personer omsätta sina lån vid för.fal!otiden, utan heldre betala 8 procents ranta i aine månader, sa mycket mer, som denna öfver-ränta sammanlagd med 5 procents ränta under 6 månader, icke utgör mera än 5! procent för hela lånings-tiden af 6 måmader.
Emedlertid verkar äfven detta till en trögare omsättning och minskade
Eåne tillgångar för de nya sökande, som anmäla sig. 2:0 Af Herr Ofverste-Lieut.
Hjerta; Hvad Banco-Discont räntans nedsättande angar, anser jag det vara af ett ganska skadligt inflytande.
Utgående från den grundsanning, att hvarje allmänt Credit-systém, som icke är byggt på de förhållanden, som enskilda Credit-systémet i landet utbildat, nödvändigt måste skaka och förstöra detta sednare, samt, aldrig tillräckligt för näringarne, endast skall reta Baneo-Uttkottets Betilnianden.
395 reta deras törst, utan att förmå släcka den, kan jag icke gifva min röst till nedsättning af en ränta för Lån på namn-credit: en Creditrörelse, som, enligt sin natur, är den, som af samhället, sist af all Credit, bör skyddas genom försträckningar, under det att den mest, af ali Credit, bör i lagar och seder finna sin styrka.
Följden af denna räntas nedsättande skall otvifvelaktig! blifva: tillopp af lane - ansökan de, brist på låne-tillgång, deraf följande omöjlighet, att beräkna Lånens bestämda och snara erhållande; deraf åter tjenstemännens frestelser, att gynna och hjelpa; slutligen en betydlig Cautions- och Namn-Credits overk» samhet, som på andra håll skall saknas; siriane skola symptomerne blifva till Baneo-Discont-Contoirernes i orterne fall, om räntan nedsättes under den i landet vanliga; och min röst för dessas inrättande är ovilkorligen förenad med lagliga räntans bibehållande för Banco» Discont-Lånen.
Med Herr Öfverste-Lieutenanten Hjerta förklarade sig uti detta afseende ense Herr Öfverste-Kammarjunkaren m. m., Frih.
Adelsvärd, Herr Cancellie-Rådet Bruncrona, Herr Majoren Gyllenkrook, Herr Professoren, Doctor Lundblad, Herr Prosten Anjou, Herr Öfver-Hofpredikanten Doctor Hedrén, Herr Prosten Doctor Stenhammar, Herr Prosten Fröberg, Herr Grosshandlaren Göransson och Herr Grosshandlaren Winberg.
Herr Borgmästaren Montan instämde äfBihang lill Rihs. C>t.
Prol. tS2i. f:lt Sami. a6 39 6 Sane&»ZJiilctttts T e! aniand en. ven, i frågan o® nedsättning af räntan vid Banco- Discontens utlåningar, med hvad Herr Öfverste-Xiieutnanten Hjerta yttrat, dock förklarade Herr Borgmästaren sig vilja medgifva, att straff-räntan, såsom drabbande endast de fattigare medborgare-classerne och förledde Cautionister, matte blifva nedsatt till 3 procent; och Herr Borgmästaren Ekstrand yttrade för sin tiel den tankan, att ränte-beräknifigen vid D iseont-Lån] borde till alla delar lämpas efter •deri, som vore enlig med de för försträckningar' enskilde emellan gällande författningar. 3:0 Af Herr Grosshandlaren Eckhoff.- Jag får reservera mig, så emot den före» slagne nedsättningen af nu gällande Discont." ränta, som emot ufgreningen af Disconter till Götheborg och Skåne, med särskild för hvardera anslsgne Fonder.
— I förra fallet fruk* ta.r jag,, att den lägre räntan af 5 procent skulle föranleda till specuiatiqner och agiotage; och i det sednare ser jag icke annat än ett försök, att åter införa de fallne Filial-Discon* terne i verksamhet under annan benämning; jemte ett. nytt frö till oreda i penninge-väsendet; och det förundrar mig verkligen, att, medan de åstadkomne otedorne och de för Ban» quen kännbara, förliisterne ännu äro 1 friskt minne, man icke dess mindre framkommer med dylika förslag, sorn, utom det att de möjligen grundlägga nya förluster, minska Ban» quen* inkomster och erfordra minst 24,000 Jhdr årlig aflöning till de blifvande Dueci tionerns.
Jiancd‘Utsftottets Betänkanden. 397 4:0 Af Iierr .Radmannen Lundgren:
Jag bar, så val i Hög!. sammansatte Statsecb Banco-Utskottens Finance-Beredning, soia i Banco-Utskottets Finance-Afdelning, eler fragan om utgrening af Banco Disconteij äfvert förevarit, yttrat min tanka vara, att en sådan ej vöre så nyttig eller nödvändig, och liar, af hvad söm blifvit anförd t för så beskaffad utvidning i Discont - rörelsen, icke fått anledning förändra min öfvertygelse.
Hvad jag muntligt der yttrat, får jag nu åberopa, oell således anföra, det jag tror, att Egnco-Discontens utlåning borde verkställas ensamt på det ställe dea för närvarande är och på det sätt hittills skett, emedan hvar och en person, som för Låns erhållande företer behörige Bocurnenter, så inrättade som Discont Författningarne föreskrifva, och till styrka för egen och löftesmäns vederhäftighet bilägger sådane personers edler authoriteters betyg, som det i allmänhet tillhörer att sådane utfärda, icke bl ifver af Directionen vägrad understöd.
Inrättningen af särskilde Låne Contoir, och ailöningen åt den personal tjenstemän, sorn i . desse Contoir b 1 i fver nödvändig, jemte öfrige dermed oskiljaktige utgifter, skulle, efter min tanke, föranleda till betydliga kostnader årligen, och desse kostnader, i förening med den af Beredningen tillstyrkte nedsättning af räntan till 5 procent och straff-räntans minskning ifrån 12 till 8 procent, otvifvelaktigt ganska mycket minska den påräknade vinsten af Discont - rörelsenDiscont-Directionen är sällan ur tillfälle, alt 398 Banco-Utskottets Betilnkandtn. erhålla äfven enskilde tillräcklige upplysningar om Lånsökandes och Löftesmäns vederhäftighet, jemväl från aflägsnare orter, enär innevånarne derstädes nästan alltid hafva relationer i hufvudstaden, som desse deras angelägenheter besörja, och derförutan blifva Discont-Lånen, om räntornes nedsättning bifalles, hädanefter vida fördelaktigare än förut, och kunna derföre begagnas med mera förmån af allaj, som anskaffa säkra handlingar, i synnerhet som porto-afgiften och commissions-arfvodet sammanlagdt icke uppgår till hela den procent, hvarmed den ordinarie bör minskas, och ordentlige Låntagare komma derföre ändock i det hela att för mindre än 6 procent begagna Banco-Disconten.