Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
[LagUtskottets Betänkande N:ö 23. 55 Snirkning,’ att böters och vitens förvandling utgör en så väsendtlig beståndsdel af nu gällande strafflagar och är af sådant 3nflytan-<; de på serskilda straffbestämmelser för serskildta brott, att upphäfvande eller förändring a£ de flere både till art och grund olika förvandlingar, som ej mindre i allmänna Lagen än i åtskillige författningar äro utsatte, och antagande i stället af blott några vissa allmänna, bestämda samt i alla förekommande mål tillämplige förvandlingssätt, icke kan med annat vilkor ega rum , än att en stor del af strafflagarne på samma gang ändras och omi arbetas; hvarom Motionairen likväl nu ej vackt fråga, eller förslag afgifvit.
På dessa i korthet antydde skäl, hvilka Utskottet anser öfverflödigt att ytterligare sammanfatta, tillstyrker Utskottet: att Rikets Ständer måtte förklara , det någon förändring af de i allmänna Lagen och serskilde dermed sammanhang egande författningar föreskrifne olika sätt och grunder för böters och vitens förvandling , ej kan, i anledning af Herr Stah-i les ifrågavarande motion lämpligen ega rum.
Dock varder detta Utlåtande Rikets Höglo!!.
Stockholm den i6:de Januarii 1829.
Bihang till Rifa-St, Prat, r8l8 och 1819, 7'xSit Sami, 5. STOCKHOLM, Elméns och Granbergs Tryckeri, lSif; I-.agUts/tottets Betänkande Nio 24.
1 Ankom till Expert.
Utsk. <J. zt Febr, 1829, N;o 24.
Betänkande öfver Riksdags-Fullmägtigen från Westerås Län Eric Anderssons Motion, om en Lag, att ej någon må till
Domare-förrättning för ordnas,innan han fyllt tjugufem år m. m.
DomareEmbetets vigtiga inr flytande, ej allenast på enskilde medborgares, men äfven på hela samhällets välfärd , och då en pligtenlig utöfning af
Domarens magtpaliggande och ansvarsfulla kall förutsätter icke blott theoretisk kännedom af Dagarne, utan ock de pracliska kunskaper, den erfarenhet, den kraft och den stadga, som endast hos en mognare ålder äro att påräkna, harRiksdagsfullmägtigen från Westerås Dan Eric Andersson hos Hedervärda BondeStåndet, i afgifvet Memorial, föreslagit, det HofRätterne matte erhålla föreskrift, att hädanefter icke förordna någon till utö/vande af hvad
Domare-befattning som helst, innan han fyllt tjugufem år samt åtminstone på någre Häradsting åtföljt och biträdt en Bihang till R.
Prot. 1828 och 182g, y,de Sami, 1 7 :de Ht. * Lagutskottets Betänkande N:o 34." skicklig och erfaren Häradshofding; ofver hvilken, genom Utdrag af Hedervärda Bon— deStåndets Protocoll för den 17 sistlidne December, till Lagutskottet remitterade Motion, den Riksdagsfullmägtigen från nämnde Län Gåran Andersson biträdt, och hvari dessutom, efter hvad Protocollet vid handen gifver, hela Ståndet, vid Remissens beviljande, synts instämma, Utskottet nu får sitt yttrande afgifva.
Genom Kongl. Förordningen den ia November 1766 , angående befrämjande af Lagarnes verkställighet bland Rikets Embetsman och öfrige undersåtare, var stadgadt bland annat, att, ”pd det
DomareEmbetet i synnärhet, såsom får allmänheten af storsta vigt, icke matte af oforfarne händer skotas, derigenom håde sjelfva Emhetets anseende lider och mången Medborgare kan ställas 1 äfventyr, ingen Yngling finge tillåtas såsom extraordinarie bekläda
DomareEmbetet i någon Rätt, utan att han fyllt sina 2 5 dr, som är den ålder, Allmänna Lagen till Förmyndare fordrarhelst
,’det visserligen ej vöre mindre magtpåliggande, att mognad finnes hos den, som ett DomareEmbete, än den, en enda persons välfärd vårda skall," samt att, "dd någon öfningslid vid serskilda förrättningar äfven skäligen borde föregå > innan ett sä vigtigf LagUtskottett
Betdnkand* N:o 34. 3 kall kunde helt och hållet någonj anförtros, ingen borde till ordinarie Domare-Embete befordras, sorn icke uppfyllt 5 o år.”
Di denna Förordning, genom Kongl. Brefvet till samtlige HofRätterne den 30 Julii 1775, förklarades vara upphäfven och såsom kraftlös att anse, upphörde jemväl ofvan anförde föreskrifter om Domares ålder att vara gällande.
Ehuru bestämd lag i detta ämne sedermera saknades, (likasom den saknades före 1766 års Förordning) synes det dock hafva bordt anses såsom af sig sjeift gifvet, att
Domare-befattning äfven derefter ej kunde uppdragas åt någon, som ej uppnått åtminstone den i lag utsatta myndighetsåldern.
Icke dess mindre lärer afvikelse härifrån hafva egt rum; ty genom Nådigt Bref till samtlige HofRätterne den 3 December 1799 pröfvade Kongl. Majit skäligt, att , ”i anseende till de ^kunskaper samt den erfarenhet och stadga, Domare-Embelet krafver , förordna, det HofRätterne dädanefter icke egde till samma Embeies utöfning utse och constituera någon, som icke uppnått tjuguett dr; och detta Kongl.
Bref är den Lag, som härutinnan nu gäller.
Förändring af nyssnämnde åldere-be-j stämrnelse är ett lange kändt behof och har lika länge varit föremål för allmänhetens Önskan, Skalen dertill ligga sa i dagen, att de 4 LagUltkottets Betänkande N:o 84. knappt lära behöfva antydas, långt mindre med omständlighet utvecklas.
Om det ock, å em sidan, ej må nekasj att mången yngling vid tjuguett års ålder kan hafva hunnit ej blott att inhemta de theoretiska kunskaper, som erfordras, för att nöjaktigt aflägga de prof, hvilka äro föreskrifne för dem, Sorn söka inträde i Rikets Rättegång;, verk, utan ock att förvärfva kännedom om det allmännaste af den practiska lagfarenheten; så lärer det dock, å andra sidan, böra medgifva», att högst sällan någon yngling vid denna ålder har den menniskokännedom, den erfarenhet af allmänna lefvernet, den bekantskap med vedertagne förmer och bruk, den färdighet och säkerhet i omdömet, den fasthet i viljan och det alfvar i lynnet, hvarpå samhället eger obestridliga anspråk hos innehafvarne af den vådliga magten att döma öfver Medborgares lif, ära och gods.
Fastän nu Lagstiftaren antagit tjuguett 5r, såsom den ålder, vid hvilken manspersoner i allmänhet kunna anses skicklige att sig och sin egendom sjelfva förestå ; så må han likväl destomindre anses hafva derigenom tiller känt nämnde ålder förmåga att förestå Domare-Embete, som han förordnat , att ej någon må vara förmyndare, innan han fylle »jugufem år; hvaraf syne* följa, att ej elle» v LagUtskotUts Betänkande.
N:o 24. 5 någon bör kunna föra sistnämnde ålder utöfva den öfverförmyndare-vård, hvilken med de fleste Domare-tjenster är förenad.
Onekligt är det, att en rätt utöfning af Riksdagsmanna-kallet förutsätter en icke ringa grad af stadga och erfarenhet; men betviflas kan det ej eller, att ju Domare-Embetet kräfver dessa egenskaper i icke mindra grad — och likväl bjuder Riksdagsordningen, (§. 18^) att ”till
Riksdagsman ej må i något Stånd godkännas en person , som icke upphunnit 35 års ålder,” under det att på samma tid en allmän författning gäller, som berättigar att till
Domare på hvad plats som helst godkänna en person, sorn upphunnit en; dast a» år, Visserligen äro förenämnde egenskaper oeftergiflige vilkor för styrelsen och vården af en församlings kyrko-angelägenheter ; men åtminstone lika oeftergifliga måste de erkännas vara för uppfyllandet af Domarens kall.
Dock bjuda kylko-författningarne, att ej någon ma utnämnas till Kyrkoherde, som ej är oo eller minst 28 år gammal; då likväl ingen lag hindrar, att en tjuguett-årig yngling får bekläda det vigtigaste Domare, Embete.
Utskottet inherntat ] lära åtskilliga civiliserade Nationers Lagstiftningar Q %ogUtflottitt Btitinlandi
N:o *4* hafva antagit s$ år såsom den lägsta ålder j vid hvilken DomareEmbete må någon anförtros ; och Utskottet anser sig böra, icke såsom ett skäl , utan endast såsom en anledning till jemförelse och närmare begrundande , erinra, att Norriges Rikes Grund; Hg (§§• 9l och 9*) fastställer 30 år såsom lägsta åldern för Ledamot af Norriges Högsta Domstol samt för Öfver-Domare* och 35 år för Under-Domare.
Ehuru nu Utskottet, i betraktande af allt detta, finner sig böra med sitt tillstyrkande understödja det hufvudsakliga af Mo» tionairens förslag, nemligen ålders-bestämmelsen ; så kan dock Utskottet icke godkänna den del deraf, som åsyftar stadgande, att ej någon må förordnas till
Domare, innan lian någon tid åtfuljt och biträdt en skicklig och erfaren HäradsHöfding på Häradsting, Denna utväg är utan tvifvel en af de tjen; ligaste till förvärfvande af practisk lagkunskap samt skicklighet till
Domare-värf ; men den är likväl ingalunda den enda, hvarigenom kännedom om hvad till DomareErabetet hörer kan vinnas; och Utskottet håller före, att de speciela föreskrifterne, angående de serskildta läro- och kunskaps-prof , som skola föregå innan man får till Domare nyttjas, böra gifvas i ett sammanhang och således blifva ämne för en serskild författning.
LagXJtsketttts Betänkande N:o 25. y Utskottet får derföre na endast föreslå: att, med ändring af Kongl. Brefvet den 3 December 179g, stadgas ma, det ej någon hädanefter får DomareEmbete utöfva, innan han fyllt tjus gufetn år.
Hvilket förelag till Rikets Höglofl.
Ständers pröfning vördsamligen hemställes.
Stockholm den 16 Januarii 18?9. N:o 25;'
Betänkande öfver Riksdagsfullmägtigen från Carlstads Län Olof Olssons Motion om ändring i föreskrifterne angående Utmätnings-auctioner å landet.
H os Hedervärda BondeStåndet har Riksdagsfullmägtigen från Carlstads Dan Olof Olsson, i Memorial, som den 18 sistlidne December är till Lagtjtskottet remitteradt, anfört, att vid Utmätnings-auctioner å landet , serdeles i glest befolkade orter, det icke sällan skall hända, att boskapskreatur och 8 LagUlskottets Btldnhandt N:o g5. bohagsting, som för obetalde krono-utlagor och allmänna utgifter eller andra skulder blifvit i mät tagne , försäljas till vanpris och ofta till halfva värdet, derföre att, tillfälligtvis i orten elier grannskapet af försäljningsstället, inga andra köpare linnas, eller inga andra inställa sig , än de, sorn vilja draga fördel af den skuldsattes trångmål; hvaraf följden blifver, att, då det utmätta godset, utan afseende på dess rätta värde, försäljes till hvad pris som helst, den skuldsatte förlorar def öfverskott, sorn eljest skulle honom tillkomma ; och som denna olägenhet , efter Motionairens tanka, kunde förekommas derigenom , att Utmätnings-auctioner, i synnerhet å kreatur, blefve, så framt afståndet det möjligen medgifver, haline å örtens allmänna kreatursmarknader, der köpare, äfven från aflägsna orter, till stort antal samlas, hvilkas täflan borde hindra prisets fallande under rätta värdet; så har Motionaireri föreslagit, att skrif velse om denna förändring vid executiva auctioner matte till Kongl, Majit i underdånighet afgå.
Utskottet, som fullgjort sitt åliggande att granska detta förslag , hvilket flere af Hedervärda BondeStåndets Ledamöter förklarat sig finna alldeles olämpligt , anser tillräckligt att a£ de många skäl , på hvilka, LagUtskotteti Betänkande N:o 25.
9 Utskottet instämmer i dessa Ledamöters omdöme, här anföra endast följande; s) Att, enär sa kallade kreatursmarknader vanligen hållas blott en gång om året i hvarje ort, utrnätningsauctioner skulle , om förslaget anfoges, endast sällan kunna för sig gå inom den tid , då Utmätningsmannen , enligt gällande författningar, är skyldig att för U.tmätningsförrättningen redovisa 5 b) A« , då dylika marknader vanligen räcka blott en dag, tiden mången gång blefve för knapp till bortauctionerande af ali den utmätta egendom , sorn till marknaden vöre transporterad ; c) Att hvarken Gäldenär, eller for dringsegare, eller Utmätningsman skäligen kan förpligtas att vidkännas den förlust , sorn sannolikt ofta skulle inträffa derigenom , att den utmätta egendomen , under forslandet till marknadsplatsen, blefve skadad eller alldeles förkommej och io LagUtskotttts Betänkande Nto s6J d) Att det högre pris, som å marknaden tilläfventyrs kunde, åtminstone för en del af varorne, erhållas, oftast torde åtgå, och kanske ej ens förslå , till bestridande af transportkostnaden , Oj s. v. Utskottet tillstyrker, att Motionen må alldeles ogillas; Hvilket dock till Rikets Högloflige Ständers pröfning vördsamligen öfverlemnas.
Stockholm den 16 Januarii 182 g. N:o 0,6.
Betänkande öfver Herr Grefve fohan Henning Gyllenborgs Motion om rättighet för hvar och en att, emellan Riksdagarne, till Kongl. Maj:t inkomma med förslag till ändring i Författningar, Till Lagutskottet har Högloflige Ridder^ skåpet och Adeln, den 29 sislljdne Decern - fcagTJisiottets Betänlandt N:o 3G.’ ii ber, remitterat ett a£ Herr Grefve Johan Henning Gyllenborg inlemnadt anförande , deruti Herr Grefven tillkännagifva sig förnya den af honom vid 1818 års Riksdag väckta Motion , "om rättighet för hvar och en att, emellan Riksdagarne, få inkomma med förslag till ändring i Författningar, hvaröfver Lag- och Allmänna Besvärs-Utskotten sig utlåtit, i Betänkande af den 14 Februarii nämnde år, upptaget i 7:de Bandet af Bihanget till samtlige RiksStåndens Protocoll vid nämnde Riksdag sid. 144.
I anledning deraf har Utskottet å det af Herr Grefven anvisade stallet i Handlingarne för 1818 års Riksdag sökt närmare underrättelse om detta ärende och dervid in* hemtat , huruledes Herr Grefven föreslagit, det Kongl. Maj:ts tillåtelse måtte i under-- dånighet sökas till erhållande af rättighet för en hvar af Rikets innevånare att till Kongl. Majit i underdånighet itigifva nyttiga förslag i alla styrelsegrenar, äfvensom liemstä.llanden angående ändring eller förklaring af utfärdade författningar; att Herr Grefven yttrat sig förmoda, att, då den_, som aflemnade ett sådant underdånigt förslag icke annorlunda egde att vänta svar derå , an uti åtgärden , örn förslaget funnes antagligt , Regeringens göromål ej skalle, genom bifall till omförxnälda rättighet, ytterligare förökas, utan en j 1 LagUtskottets Betänkande N:o s6. ryttig communication emellan Regeringen och Nationen, äfven emellan Riksdagarne, derigenom beredas, och Regeringen komma i tillfälle , att känna omdömet om de författningar, hvilka af densamma vidtagas och utfärdas ; och att Lag- samt Allmänna Besvärs- och Oeconomie Utskotten , till hvilkas gemensamma åtgäid förslaget blifvit remitteradt, deröfver afgifva följande Betänkande t ”Utskotten anse det nu icke vara någon betaget, utan tvärtom öppet , att städse , med iakttagande af de skyldigheter, som derifrån böra vara oskiljaktiga, samt inom en laglig gräns, hos Kongl. Maj:t uti underdåniga ansökningar och hemställanden anmäla så väl enskildte som allmänna ärenden ; men att berörde, för hvatje Rikets innevånare öppna förmon skulle utsträckas så vidt, som Herr Grefve Gyllenborg synes åsyfta , så att desse jemväl skulle oinskränkt ega , att, utan anledning af egne förhållanden och behof, samt utan att derom vara anbefallte eller påkallade, till Kongl. Majit inkomma med förslag till rubbning af redan meddelade allmänna föreskrifter uti de allmänna Rikshushållningen rörande ämnen , eller till vidtagande af nya åtgärder och förordnanden deruti, äfvensom med ansökningar om rättelse uti eller förklaringar öfver de författpingar, dem Kongl. Majit antingen i berör - LagVtskottets Betänkande N:o 26.
13 de ämnen eller uti Lagens stadganden täckts i Nåder utfärda, finna Utskotten blifva be» tänkligt.
Den som förmenar sig icke kunna fatta rätta begreppet af otnförmälde utfärdade författningar, kan, vid den tillämpning deraf, hvilken af dem, sorn skola desamma handhafva, antages, derom vinna upplysning, och i händelse någon tror en sådan tillämpning icke vara behörig , är honom öpnet, att deröfver i vederbörlig ordning framföra klagan.
Deremot skulle följden af ett annat så beskaffadt förfarande härvid, sorn förenämndt är, otvifvelaktig! blifva, att de Statens Embetsmän, hvilka det åligger, att de till Kongl. Majit inkommande ärenden, bereda och i underdånighet föredraga, med så flerfalldiga göromål öfverhopades, att derigenom tillfälle desse betoges för behandlingen af dera, hvilka i öfrigt skyndsamt fordra deras åtgärd , äfvensom att Kongl. Majit skulle; troligen ofta utan verkligt behof, besväras med Nådig pröfning al utan urskiljning framställde underdåniga förfrågningar och förslag , samt att Regeringsbördan än .•» era deraf blefve ökad och försvårad.
På dessa skäl tro
Utskotten sig icke böra med tillstyrkande beledsaga ofvan ornförmälda hemställan.” Detta allt har Utskottet i öfvervägande tagit; och som Utskottet funnit de i nu a 4 LagUtskoitets Utlåtande N;o 27. ’ upprepade Betänkande framställde åsigter öf»; verensstämmande ined Utskottets eget! omdöme ofver Motiunairens förslag , så anser Utskottet sig endast böra åberopa hvad i samma Betänkande blifvit anfördt , såsom grund för sitt tillstyrkande , att Rikets Ständer måtte förklara förslaget ej vara antagligt.
Dock hemställes detta vördsamligen till Rikets Högloflige Ständers närmare pröfning.
Stockholm den 17 Januarii 1829* N;o Q.7. Utlåtande, i anledning af Herr Gu - staf Grönhagens Motion om ändring i Instructionen för Rikets Ständers Justitice-Ombudsman.
"Under den 30 sistlidne December har Högr loflige Ridderskapet och Adeln till .Lagutskottet remitterat ett af Herr Gustaf Grönhagen afgifvet, den 13 i denna månad lill Utskottet ankommet Memorial, rörande ändring i Instructionen får Rikets Ständers 'LagUtskoltets Utlåtande Nto 07. 15 Justitice-Ombudsman.
Och sorn Utskottet, på de skal, hvilka i Utskottets den 2 dennes under N:o 8 , i anledning af Herr Domprosten Holmströms, Herr Prosten Dedekinds och Herr J. J.
Klemans i enahanda ämne väckte Motioner, till samtlige RiksStånden aflåtne yttranden finnas anförde, anser sig ej vara behörigt att detta ärende behandla ; så ehuru , efter hvad Utskottet inhemtat r endast tvänne RiksStånd 0 nemligen Väl-; loflige BorgareStåndet och Hedervärda Bon-’ deSlåndet’, skola gillat denna Utskottets åsigt; hvaremot frågan lärer vara af Högloflige Ridderskapet och Adeln samt Högvördige PresteStåndet till Utskottet återremitterad , finner likväl Utskottet ordningen fordra, att jemväl Herr Grönhagens ofvanberörde Memorial varder inom den i 44 §• af Riksdagsordningen stadgade tid återlemnadt till Högloflige Ridderskapet och Adeln , samt förhållandet hos samtlige RiksStånden vördsam-; ligen anmäldt.
Stockholm den 17 Januarii i8«9> 16 LaglJtskoitets Betänkande Nio a8.
N:o 28- Betänkande öfver Herr Carl vört Qyantens samtRiksdagsFulImägtigen från Wermlands Län Olof Olssons Motioner, angående oinskränkt rättighet till flottning och färdande i edla flott- och farbare sjöar och floder samt förhöjning af de i Allmänna Lagen stadgade böter för den, som stänger Kongsådra eller farled, m. nu H os Högloft.
Rldderskapet och Adeln hap Herr Carl von Qvanten samt hos Hedervärda BondeStåndet Riksdags-Fullmägtigen fjrån Wermlands Län Olof Olsson i afgifne Memorial anfort, Herr von Qvanten: att, ehuru allmänna Lagen ej förböde att flotta och färdas i hvad flod som helst, stor eller liten, eller att landa vid, samt i sådant fall begagna hvad strand som helst; så skall likväl, genom så kallade förbudsdomar, rättighet blifvit tillerkänd än egare af vattenverk att taga afgift för hvarje stock och för hvarje LagUtskott*ts Belänftundt N:o 58. 17 hvarje famn ved, som gär förbi eller genom deras flodluckor, och ärr jordegare att, hvilken årstid sorn helst, och ehvad skada förorsakas eller ej, neka allt gående på deras egor; hvilket haft den följd, att en i lag gifven rättighet till obehindradt flottande och färdande på sjöar och strömmar upphört att vara en rättighet, enär den endast vilkorligen, eller emot erläggande af en godtycklig afgift och under en ofta obillig behandling , får utöfvas; hvarföre Motionairen, som ansåge desse af enskildca interesse! till andras förfång lagde ensidige och olämplige hinder kunna, utan eganderättens förnärmande, upphäfvas och undanrödjas, föresloge , att allt •flottanda och jäv dande på alla Jlott- och fårhare flöder och sjöar md vara alla tillåtet, utan någon afgift, antingen såsom landlega eller såsom clamrnlega; citt likväl, der inegor mota, landgång må vara förhuden emellan den i5 Maji och 15 Julli, sd vida marken deraf lider skada; äfvensom att flottande och färdande ej må ega rum, der skattlagde fisken finnas ; —- att hvar och en, med undanlag af Städernes invånare, md ega rätt att 'å stränder, der utmark möter, urlasta, upplägga och åter inlasta varor, utan afgift och utan att jordegare, då han deraf icke lider skada, Bihang lill Riks-St.
Prot. 1818 ock igip, 7 Sami, % 7\de Haft. 1 g Lagutskottet*} Uttänka nå i N:o a 8. «c/i sd framt väg till platsen finnes, md hiima sådant förhindra ; — samt att deremot sjöfolk och alle, som vid dylika tillfällen, af hvad orsak som helst, begå åverkan, må beläggas med vida högre ansvar och böter, än som lagen i allmänhet derå utsätter j samt Olof Olsson, att, fastän Kongl. Brefvet den 23 Apri 1 1781’ (rätteligen 1782J tillerkänner invånarna i Dahl och Wermland, likasom i Rikets öfrige provincer, fri och oinskränkt timmerhandel, samt medgifver, att Städer och Sågverksidkare, som i sädan handel vilja deltaga, må, utan något hinder eller tvång, af landels inväna. re köpa timmer och sågblockar samt dem sedermera till sina hamnar eller sågverk nedflotta och använda bäst de kunna 5 så skola dock många binder för friheten af denna handel återstå att undanrödjas, innan dess ändamål, köpares och säljares ömsesidiga båtnad, kan vinnas; i hvilket afseende, och då lättheten eller svårigheten af trädvarors transport i betydlig rnon bestämmer deras värde, samt flottning genom strömmar vore, snart sagdt, enda transportmedlet, det förhållanda syntes Motionairen påkalla uppmärksamhet,’ att, efter hvaden lång erfarenhet,åtminstone inom Wermland, vittsordade, innehafvare af &agUttioiuis ^»fShfäTiifé
Sf>B »Si ig enskilde eller af Kronan arrenderade fisken, dels af afund och dels af egennytta motarbeta och försvåra sådane transporter, dymedelst, att do vid HäradsRätterne utverka sig ansenliga vitesförbud mot hvad de kalla ofredande af deras fisken, och sålunda bereda sjg tillfälle att genom accord godtyckligt och drygt beskatta den trafiquerande, för tillåtelsen att t?ädvaror frainflotta; och som derföre bestämda föreskrifter härutinnan erfordrades, samt da i 17 Cap. 4 §. och 20 Cap. a §.
ByggningsBalken stadgade böter, tio daler, för den, sota Kongsådra stänger, vore alltför ringa att förekomma snikenheten hos egennyttige och ogene egare af fisken eller vattenverk; så yr. kade Motionairen/ att de i Lagen stadgade böter mätte i detta afseende ansenligen förhöjas, och en bestämd Författning, sä väl härom, som i hvad för Öfrigt med ämnei »ger sammanhang, utarbetas. DesseJ genom eerskilde remisser,' frini Höglofl.
Ridderskapet och Adeln af den 30 och från Hedervärda BondeStåtidet af dera «! i sistlidne December månad, till Lagutskottet öfverlemnade Memorial, har Utskottet tagit i öfvervägande och^får j_nu derför® afgifva det yttrande, att,' *) då de i 17 Cap. 4 §. samt Jo Cap.? esh 1 §§.
Byggning*Balken gift»® Las U.iko.UU Betänkande N:o *8. föreskrifter, hvar och huru Kongsådra, samt flott- och farled skola öppne hållas, finnas närmare och, efter Utskottets tanka, tydligt och fullständigt förklarade och bestämde i a Cap. 14 §. och 3 Cap. 5, 6, 7, 8, g och 11 §§. af Kongl. Stadgaa för Rikets Hafs-, Skärs-, Strom- och Insjö-fiske den ii November 1766 samt 3 §. 1 Mom. af Kongl.
Förklaringen den 24 Januarii 1771, bj då de i allmänna Lagen utsatte böter för Kongsådras eller farleds olagliga stängande redan äro, genom nyssberörde Kongl. Stadga, förhöjde, c) då den, som anser Kongsådra eller farled vara obehörigen tillsluten , eller sin rätt genom förbudsdom förnärmad, har sig öppet att hos Domaren eller Konungens Befallningshafvande i laga ordning söka rättelse , d) då lagstiftande magien lika litet sorn den lagskipande eller den verkställande eger att, till det allmännas eller enskildes förmon, upphäfva eller inskränka enskildes lagligen fötvärfvade eganderätt, LagUlskottets Betänkande N:o sS. 21 e) då lagstiftande magten således ej kan betaga egare af privilegierade vattenverk eller fisken de serskilda rättigheter, som, pl grund af privilegierne, dem tillkomma, eller förpligta dem att öppna farled, der den förut ej varit, eller ålägga strand, egare skyldighet att å sine egor tåla den last och tunga, som den yrkade rättigheten till landgång, uroch inlastning samt uppläggning skulle medföra, och 1) då vid detta förhållande, någon skärp! ning i straffbestämmelserne för åverkan, som i thy fall kunde föröfvas, ej är af nöden. f Utskottet anser de i ofvanberörde måtto föreslagne