Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Skiftesstadgan må förändras äfven i afseende på skogs skiftande, så att redan lagligen skiftad skog ej må orodelas och skogs afbrukande på tio"ar såsom ersättning efter laga skifte icke medgifvas; 14:o att, till besparande af stängsel virke, i Stängsel-förordningen må föreskrifvas, att i orter, der skogsbrist förefinnes eller befaras, till hägnader böra företrädesvis användas stenmurar, häckar och stängselgrafvar; 15:o att svedjande å utskog må vid vite förbjudas, så framt ej så stor skogstillgång å egorne finnes, att icke allenast alla hemmanets behof af skog nu och i en framtid der med kunna fyllas, utan ock derjemte öfverskott deraf, då svedjande, efter vederbörlig anmälan och skedd undersökning af ortens jägeri-tjensteman, biträdd af tvänne nämndemän och gifvet tillstånd af Landshöfdinge-ernbetet, må varda tillåtet, dock under vilkor, att marken inom två års förlopp bör, antingen upptagas till åker eller äng, eller besås med barrfrön, samt derefter i femton år för plantornes fredande hållas inhägnad, vid vite, om sådant uraktlåtes, och med åliggande för vederbörande jägeri-tjenstemän att, derest skogsplantör icke inom Irenne år uppkommit, verkställa återsådd; 16:o att skärpta stadganden må utfärdas i fråga om skogseldar samt skogs fällande till löf-, näfver-, barr- och bark-tagning; 17:o att, på sätt redan blifvit påbegynt, lör alla de skogar, som äro kronan tillhörige, hushålls- och huggningsplaner må upprättas; att dessa skogar ställas uteslutande under jägeri-betjeningens inseende och vård samt att skogsplanterings-kassan må i man af tillgång inköpa alla de inom kronoparken lands- och härads-allmänningar-, rekognolionsskogar och kronomarkcr befintlige hemman och lägenheter, enär dessa i allmänhet äro till hinder för en rationell skogsvård; 18:o att, till förekommande af ekskogarnes utödande, det må vid vite åläggas hvarje jordegare att, i stället för hvarje fälld ek, plantera ett visst antal ek-telningar, hvilka böra hägnas och vårdas, tilldess de hunnit den höjd, att de icke kunna af kreatur afbitas. B.
I afseende på Läroanstalter. l:o att, utom de i hufvudstaden och vid Westsura befintlige, äfven eit Skogsinstitut må på statens bekostnad ardäggas i södra delen af riket, med afseende på dess olika naturförhållanden, och förses med fullt skickliga lärare; Bill. till B.
Brot. 1850 § 1851. 7 Samt. 2 Afd. 11 Iläft. 2 0 10 Lag- samt Allm.
Betänkande, N:u 36.
2:o att en uti skogshushållningen fullt skicklig och examinerad person, med lämplig lön af staten och arfvode för sina resor, tillsättes inom hvarje län för alt tillhandagå i undervisnings meddelande och praktisk handledning uti skogsvården på stället; hvilken befattning må, i män af nuvarande funktionärers afgång, der jägeri-tjenstemän finnas, ingå bland de sistnämndes.
C. I afseende på uppsigten öfver skogarne.
l:o att jägeristaten fullständigt ordnas i alla rikets län, samt äfven i sådane, der den förut ej funnits, och förses med tillräcklig aflöning både för sig och underbetjenirig; 2:o att härefter endast sådane personer befordras till tjenster inom jägeri-staten, som genomgått något af rikets skogsinstitut med godkända betyg; hvarjemte motionären, under ärendets handläggning inom Utskotten, i fråga om uppsigten öfver skogarne tillagt följande förslag:: 3:o att, enär hittills saknats en serskild styrelse öfver rikets skogs- och jägeri-tjenstemän, äfven en sådan må organiseras, bestående af en i hufvudstaden stationerad chef, jemte en sekreterare, hvilka böra på rikets stat uppföras och, så framt ej skogsplanterings-kassan •dertill förslår, med serskildt statsanslag aflönas.
Härförutan har samme motionär, under åberopande af enahanda grunder och ändamål, som föranledt hans ofvan omförmälda motion, framstalit följande (vänne förslag: l:o att, enär förbrukningen af ved för ångfartygens behof föranleder en större skogsafbruknirig omkring de af dem besökta farleder, ångfartygs-rederierne må varda ålagdt att, till förbrukning för ångfartygens behof, anskaffa stenkol i stället för ved; 2:o att, enär torfmossar, sorn lära finnas i flere rikets provinser, ej blifvit undersökte eller af invånarne kände eller begagnade, genom rikets hushållnings—sällskaper tjenliga åtgärder borde vidtagas lör att upptäcka och undersöka dylika mossar, jemte ett allmännare meddelande af sättet för bränntorfvens beredning, så att dess bruk till skogsbesparing måtte kunna införas, i synnerhet vid sådane anläggningar, der en större förbrukning af bränsle erfordras.
Ilos Vällofliga Borgareståndet: af herr Hesselgren, som, under åberopande deraf, att förbrukningen af ved för ångfartygens behof i betydlig mån bidroge till skogarnes utödande, till hvars förekommande -det dock vore statens både rätt och pligt att vidtaga nödige åtgärder, hemställt, huruvida Lag- samt Allm.
Besvärs- och Ekon.-Disk.
Betänkande, N:o 36. \ 1 icke, då till eldning under ångpannor stenkol vore lika tjenliga, som ved, och den tillök ning i kostnaden för eldningen, som uppkomme genom användandet af stenkol i stället för ved, vöre föga betydlig, egare af ångfartyg, som befara rikets kustvatten, sjöar och kanaler, må kunna förbjudas att från och med nästkommande års början till eldning under ångpannorna begagna ved, vidare fin till första uppeldningen vid hvarje resa, för hvilket behof en och en half famn hvarje gång borde få användas.
Hos Hedervärda Bondeståndet: af Riksdagsfull mäki igen A. W. Svartling från Östergöthlands län, som jemväl föreslagit* att, för skogarnes bevarande, förbud måtte utfärdas mot användande af ved till bränsle å ångfartygen i riket; och af Riksdagsfullmäktigen Petter Persson från Örebro län, hvilken yrkat, att till förekommande af de skadliga följderne af enskilde skogsegares obegränsade frihet att öfver skogen disponera, stadgas måtte r i:o att skogen på hvarje egendom, som genom köp öfvergått i ny egares hand, skall under de fem första åren, räknade från den nye egarens tillträde af egendomen, vara fredlyst, så att deraf ej må årligen fällas eller borttagas en större qvantitet ved, än som under samma tid kan efter skogens och markens beskaffenhet återväxa; 2:o att inom hvarje socken skola å sockenstämma utses tvänne gode män, som jemte länsmannen i häradet, vid öfverlåtelse af fast egendom på tillträdande egares bekostnad enligt skälig taxa, så snart sig göra låter, uppskatta egendomens skog till areal och växande vedmassa, samt uträkna hvad som, med skogens bestånd och gynnande af återväxten, kan derifrån årligen borttagas; 3:o att, under de första fem åren efter tillträdet af köpt egendom, egaren ej må af derå växande skog årligen afhugga eller afhugga låta större qvantitet ved, än som vid ofvanberörde uppskattning skogen ansetts kunna årligen återproducera, vid äfventyr, att hvad, som derutöfver borttages, anses förbrutet, och att egaren förpliktas utgifva värdet deraf, som fördelas emellan angifvaren och socknens fattige.
Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet har med Lag-Utskottet sammanträdt till öfverläggning angående dessa framställningar och förslag, hvilka Utskotten, med afseende å det betydliga inflytande, skogshandteringen utöfvar på rikets handel och näringar samt skogsprodukternes oumbärlighet för invånarnes behof, funnit förtjena synnerlig uppmärksamhet. 12 Lag- samt Allm.
Besvärs- och Ekon.-läsk.
Betänkande, N:o 36.
Utskotten, sorn derföre ansett sig böra, så vidt tillförlitlige upplysningar varit för Utskotten tillgänglige, oell Utskottens genom andra angelägna ärendens behandling inskränkta tid medgifvit, söka utreda och för Rikets Ständer framställa det nuvarande tillståndet med skogarne i riket och det hushållningssält, som i afseeende å desamma iakttages, hafva af sådan anledning tagit' kännedom om de uppgifter, som i detta ämne finnas meddelade, dels uti de af Kongl, Majrts Befallningshafvande i rikets samtlige län sednast eller för åren 1843, 1844, 1845, 1846 och 1847 afgifna bland Riks-ståndons ledamöter utdelade, femårsberättelser, dels ock, i Iråga om rikets norra län, uti en af öfrerdirektören vid landlmäteriet lil' Kongl. Maj:t ingifven underdånig berättelse orri en af bemälde öfverdirektör sistlidne år verkställd embetsresa genom nämnde län, hvilken berällelse blifvit från trycket utgifven.
Af Kongl. Marjts Befallningshafvandes omförmälde femårsberättelse!- inhemtas hufvudsakligen i fråga om skogarnas tillstånd och skogshushållningen i Stockholms län: att skogstillgångarna märkbart förminskats, i synnerhei i de vid hafskusten belägna trakter, och att der snart nog skogsbrist torde vara att befara; Upsala lån: att mogen skog är sällsynt; att allmogens skogshushållning är bristfällig och planlös, samt att inom flere härader skogsbrist är allmän; Westmanlands län: att de i sednare tider stegrade prisen å skogsefiekter och des sas ökade afsättlighet väl väckt invånarnes omtanka på hehofvet af en förbättrad skogshushållning, men att de åtgärder, sorn i sådant afseende hittills blifvit vidtagna, äro af föga betydenhet; Södermanlands län: att skogarne, ehuru de genom misshushållning i sednare tider blifvit betydligen förminskade, ännu kunna anses motsvara ortens behof, och att förbättringar i hushållningen börjat införas; örebro lån: att i allmänhet skogarne missvårdas och förödas; och att laga skiften ofta föranleda för stark afverkning, dels derigenom, att till följd af ståndskogsliqvider hygge måste inom kort tid verkställas, och dels derigenom, att en mängd nya hägnader erfordras; Wermlands län: att sedan äldre tider skogarne varit hardt anlitade, och i några trakter äro så medtagna, att flere-hemman sakna skog,till husbehof, dertdl svedjande hufvudsakligen varit orsaken; meri att likväl under den tid, berättelsen omfattar, stora partier trädvaror inom länet afverkats; Lag- samt Allmänna Hest urs- och Ekon.-(ilsk.
Betänkande, N:o 36. 13 Slöra Kopparbergs län: alt skogarne väl ännu äro tillräckliga för länets behof, men att de dock obetänksamt förödas, hufvudsakligast genom afsättning till sågverk å andra orter; Gottlands län: att skogstillgången är i aftagande; att orsakerne dertill äro brist på ordning och omtänksamhet i den enskilda skogshushållningen samt, i förening med en tilltagande folkmängds jemte kalkbruks och bränneriet behof af bränsle, en öfverdrifven afverkning för utskeppning af så kallade sleepers, äfvensom betydlig åtgång af giirdselvirke till hägnader omkring skogs- och utmark samt afsöndrade jordlotter; Östergötlands lån: att skogshandteringen i allmänhet inskränker sig till skogens gallring, hvilken dock understundom sträckes längre, än skogarnes framtida bestånd kan medgifva; att trakthuggning är införd å bosfällsskogar och allmänningar samt äfven af flere enskildo blifvit försökt, men att flere betänkligheter mött mot användandet af detta hushållningssätt; Kalmar län: att utskeppning af skogsprodukter betydligen tilltagit, och att derförp, då anledning förut varit att befara, att den alltför starka afverkningen skulle föranleda skogsbrist, farhågorna i detta afsende blifvit förökade; Jönköpings län: att Holaveden, — den enda allmänningen inom länet, — är, i anseende till bevakningens otillräckliga antal, nästan årligen utsatt för skogseldar till följd af svedjande eller uppsåtliga brandanläggningar, samt att kännbar brist på timmerskog förekommer i åtskilige trakter af länet; Kronobergs län: att mycken skog ödelägges genom svedjande å enskilda skogar, hvilka dock för tillfället vunnit tillväxt derigenom, att förut varande allmänningar blifvit till skatte försålde; Skaraborgs län: att skogstillgångarne årligen aftaga; att prisstegringen medlör frestelse till skogarnps alltför hårda anlitande; att man sällan påtänker att till återväxtens befrämjande freda afröjde skogstrakter, än mindre att derå så skogsfrön; att de, i följd af Kammar-kollegii cirkulär den 14 April 1824, till enskilde upplåtne delar af de förut högst betydliga kronoskogarne i allmänhet redan äro sköflade, hvartill anledningen egentligen är att söka uli det förhållande, alt skogslotterne äro belägne på långt afstånd från hemmanen och derföre svårligen kunnat fredas för åverkan; Elfsborgs län: att skogarne äro i aftagande; att trakthuggning på några ställen är införd, men att, i anseende till de dermed förenade kostnader, dess allmännare antagande ej forde 14 Lag- samt Altin.
Hasmirs- och Eicon.-Lisli. Betänkande, i\r:o 36. kunna snart förväntas, samt att ansvaret för åverkan och ohägn synes icke vara nog afskräcka nde; Götheborgs oell Bolms län: att skogshushållningen är ytterligt vanvårdad; att skogarne äro betydligt medtagna, i synnerhet till byggnader vid salteriverk i skärgården och till bränsle vid trankokning och vid ångfarten samt genom afverkning för trädvaru-utförseln, och alt byggnadstimmer och bränsle numera ej finnes, motsvarande länets behof; Hallands län: att skogslillgångarne märkbart förminskats; alt hela slrandbvgden är nästan skoglös och att allmogens skogar vittna om ohejdad förstöring och bristande omtanka för framtiden ; Malmöhus och Christanstads län: att skogarne inom dessa län äro i märkbart aftagande och för närvarande knappt tillräcklige lill bränsle, än mindre till byggnadstimmer för länens behof; att i följd deraf priset å trädvaror är högt uppdrifvet, samt att på flere ställen stenkol måste arn ändas lill bränsle i stället för ved; Blekinge län: att skogshushållningen i allmänhet vanvårdas; att dock några egare aff större gods börjat införa ett mera rationelt hushållssält; att i skogstrakterne skogen betydligen medtages genom svedjande, men att någon besparing af skos i sednare åren vunnits genom användande af stenmurar i stället för hägnad af gärdsel, samt, sedan lorfmossar nyligen blifvit upptäckte, genom begagnande af torf lill bränsle; Gefleborgs län: att i länet finnas betydliga skogar, hvilka dock liårdt anlitas, till följd af en stark trädvaruhandel, och att ordnad skogshushållning saknas; Westernorrlands län: att skogarne anlitas utöfver hvad, som är förenligt med deras framtida bestånd; att mycken åverkan å krono-skogarne föröfvas; att krono-beljeningen är för låtalig för att kunna åt desamma egna tillräcklig eftersyn, samt att derföre serskild skogs- och jägeri-betjening i länet är af nöden; Jemtlands län: att skötseln af enskildes skogar är i hög grad vanvårdad; att den del af skogen å kronans öfverloppsmarker, som är upplåten till åtskilige sågverk mot stubböreafgift, är betydligt medtagen och i sitt närvarande skick icke med beräkning på framtida bestånd tillåter den årliga afverkning, som vid upplåtelsen varit beräknad, samt att kronobeljeningen är för fåtalig att kunna utöfva tillsyn öfver kronans skogar, på hvilka derföre betydliga åverkningar ske; Lag- samt Allm.
Betänkande, N:o 30. 15 Westerbottens län: att i kustlandet skogen är så medtagen, att inånga byar sakna ej allenast byggnadstimmer, utan äfven nödigt bränsle, hvilket förhållande måste till största delen tillskrifvas vanvård och misshushållning; att de längre uppåt landet belägna byar ännu hafva sa tillräcklig skog, att de, med användande af ändamålsenlig hushållning, kunna utan våda för skogens bestånd afyttra skogs-efTektei*; att å kronans skogar, hvilka äro upplåtna, dels till nybyggen och dels för stockfångst åt sågverken, betydliga åverkningar ske, samt att krono-betjeningen är för fåtalig att kunna utöfva tilli äcklig tillsyn öfver dessa skogar; Norrbottens län: att de enskildes skogar äro ytterligt medtagna; att å kronans skogar mycken åverkan föröfvas och att derföre, till dessas'skyddande, jägeri-betjening är behöflig.
Uti ofvannämnda underdåniga berättelse har Ofver-direktören vid landtmäteriet förmält, att så stor misshushållning eger rum med skogarne i de noira länen, att desse skogars bestånd derigenom äfventyras; oell har Ofver-direktören i sådant afseende anfört, bland annat, alt i norra dejen af Dalarne, i Helsingland och i Jemtland mycken skog förödes genom så kallad barkning eller alskalning af den gulbruna barken å tallträd, hvilken hark torkas och males till mjöl, som användes dels till bröd och dels till utfodring af fäkreatur; att denna barkning, hvartill fällas företrädesvis unga tallträd, är serdeles skogsödande, enär till en fjerding dylikt mjöl fordras 15 till 20, tio till femton alnar höga talltråd; att på några ställen, der folket sysselsätter sig med förfärdigande af laggkärl, dertill fällas de största och vackraste träd, af hvilka dock endast nedersta ändan till en längd af 4, till 6 alnar begagnas, och alt såväl återstoden af dessa träd, som de till barkning fällda, lemnäs att ruttna i skogen och icke användas ens till vedbrand; att, isynnerhet i de trakter, der nybyggen äro anlagda, vidsträckta skogssträckor ödeläggas genom skogseldar; att den unga skogen äfven skötlas för anskaffande af så kallad takved, hvartill användas de vackraste 20 u 30 år gamla oklyfda träd, d< raf tolf stycken åtgå till betäckning af en alns vidd å båda sidor af ett tak; att den något äldre skogen föiödes, utom för barkens eller näfverns skull, äfven för beredande af belydliga qvantiteter sparrar lill utskeppning, samt att den mogna skogen öfver höf.van anlitas för fyllande af de inhemska behofven af byggnadsvirke eller en export af den utsträckning, att, för dess beredande, somliga år all tillgänglig arbetskraft sättes i rörelse, men att emedlertid icke något görts för befordrande af skogens återväxt, hvilken i dessa orter erfordrar lång tid.
I IG Lag- samt Allm.
Besvärs- och Elion-Ilsk Betänkande, N:o 30'.
Hvad de utaf
Utskotten sålunda korteligen anförda upplysningar innehålla tiar varit tillräckligt för att hos Utskotten stadga det omdöme, att skogarne på de liesta orter i riket, till följd af misshushållning eller uppenbar vanvård, befinna sig i det medtagna skick, att, om icke kraftiga åtgärder, till förekommande af deras ytterligare förödande, och till införande af ett lämpligare hushållningssätt snart varda vidlagne, det är att befara, att i en icke allägsen framtid allmän skogsbrist skall Inträffa.
De bedrölliga följder, ett sådant förhållande skulle medföra, äro lätt insedda och behöfva således icke af Utskotten omordas; de hafva ock redan till någon del låtit känna sig på flera orter, der skogarnes uthuggande föranledt en stegring af priset på skogs-effekter, som förorsakat svårighet för den mindre bemedlade befolkningen att kunna förskaffa sig det till skydd mot kölden nödiga bränsle.
Innan Utskotten tillstyrka vidtagande af åtgärder, för att i allmänhet i riket införa ett mera lämpligt och med skogarnes framtida bestånd förenligt hushållningssätt, än som nu eger rum, anse Utskotten sig böra taga i betraktande, huruvida lagstiftningen må ega befogenhet att meddela föreskrifter, hvilka inskränka den enskilde jordegarens dispositionsrätt öfver den å hans egor växande skog.
1 sådant afseende förekommer, att, på sätt Herr Kontraktsprosten Söderberg uti sin motion anmärkt, 1734 års lag uti 10 kap. 8 § Bvggninga-balken innehåller bestämmelse derom, att skattebonde skall nyttja sin enskilda skog så sparsamt, att skogen ej utödes och hemmanet förderfvas; hvarjemte såväl föreskrifter angående sättet för skogens användande, som stadgande om böter för missbruk deri finnas i samma § meddelade.
Genom 2 § i Kongl. Förordningen den 21 Februari 1789 erhöllo väl skattemännen öfver sina skattehemman lika fri dispositionsrätt, som frälsemännen öfver frälsehemman, derifrån endast undantagne de för kronans behof tjenlige eke- och masteträd; men denna fria dispositionsrätt inskränktes dock åter genom Kongl. Förordningarne om skogarne i riket den 10 December 1793 och den 1 Augusti 1805, uti hvilka Förordningar 18:de § innehåller förbud för såväl krono- som frälseskatte-hemmansegare att sin rätt till skogens begagnande så missbruka, att fara för hemmanets bestånd och förmåga att skatten utgöra deraf kunde uppkomma.
Dessa stadganden, huru ringa inskränkningar uti skattemännens dispositionsrätt öfver sina hemmans skogar de än innefatta, utgöra dock, enligt Utskottens åsigt, obestridliga bevis derom, att lagstiftningen, fastän den åt den enskilda omtankan öfverlemnat hushållningen med och: vården af skattehemmanens skogar, likväl - Lag- samt Allm.
Betänkande, Åo 36. \*f vä! icke helt och hållet eftergifvit rättigheten att i afseende å desammas förvaltning meddela sådana föreskrifter, som å statens sida kunna pröfvas erforderiige; och då det således Endast skulle vara frälse-jordegare såsom privilegium förunnadt att obehindradt föröda sin skog, tveka Utskotten icke att tillstyrka upphäfvandet af ett för samhället så vådligt privilegium.
Utskotten äro nemligen af den öfvertygelse, att, då den i sednare tider enskilde mera allmänt medgifna friare dispositionsrätt
Öfver deras skogar, i stället att befordra en mera omsorgsfull skogshushållning, föranledt ett hushållningssätt, som ger anledning att befara skogarnes fullkomliga utödande, staten är befogad att vidtaga sådana åtgärder, som äro nödige för att förhindra nämnde hushållningssätt och de för staten vådliga följder, detsamma kan medföra; ty ehuru eganderätten i allmänhet antages innefatta oinskränkt rätt för egaren att disponera hvad han eger, måste likväl, enligt Utskottens åsigt, staten, som skyddar den enskildes eganderätt, vara, med afseende å den staten åliggande omsorg om det helas bestånd och det allmänt nyttiga, fullt berättigad och äfven pligtig att för egande1 ättens utöfning stadga sådana vilkor, som förhindra den enskilde att vidtaga sådana åtgärder, som icke äro förenliga med det allmännas väl.
Men då Utskotten finna bedömandet deraf, hvilka föreskrifter må vara för ändamålet behöfliga och i tillämpningen mest användbara, erfordra mera noggrann insigt och kännedom om de till skogshushållningen hörande ämnen, än Utskotten varit i tillfälle att sig förskaffa, anse Utskotten sig icke böra för Ri kets Ständer framlägga något förslag till stadgande!) i omförmälde afseenden.
Då likväl, enligt hvad här ofvan blifvit ådagalagdt, åtgärder till förekommande af skogarnes förödande äro af behofvet högt påkallade, och Utskotten anse betydliga fördelar i afseende i bevarandet af samt hushållningen med desamma kunna finnas, ej mindre derigenom, att
Hiidervisningsanstalter inrättas för spridande af en allmännare kunskap uti samt kännedom em nyttan af en bättre skogshushållning, än äfven genom en ändamålseiiligare lagstiftning angående skogarne i riket, få Utskotten vördsamt tillstyrka, att Rikets Ständer, med tillkännagifvande, att de med be kymmer emotse de för samhället vådliga följder, som äro alt befara, derest det bland enskilde nog allmänt rådande bruk att nedhugga deras skogar utan allt afseende å dessas framBin. till II.
Prat. 1850 $ 1851. 7 Sami. 2 Afd. 11 Käft. 3 <8 Lag- sanct Allm.
Besvärs- och Ekon.-Ut sk.
Betänkande, N:o 30. tida återväxt, skulle ohejdadt fortfara, hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, all Kongl. Majit täcktes låta undersöka, hvilka åtgärder må kunna, dels getrom inrättande af undervisningsanstalter och spridande af allmännare kännedom i skogshushållningen, dels och genom en mera ändamålsenlig lagstiftning i ämnet, vidtagas för införande af en lämpligare och för samhället mera tryggande skogshushållning, hvarigenom med de enskildes bibehållande vid rättigheten all nyttja sina skogar, de befarade vådorna af denna rättighets missbrukande kunna afvärjas; och all Kongl.
Maj. t mätte uti nådig proposition förslag lill sladganden i dessa ämnen lill Rikets näst sammanträdande Ständer öfverlemna.
Reservationer: *f Herr Prosten Arrhenius: “Jag reserverar mig i afseende på det beslut, till hvilket da sammansatta Utsketten i denna vigtiga fråga kommit, så vida, att jag anser, att den föreslagna underdåniga skrifvelsen äfven borde innehålla en Rikets Ständers anhållan derem, att Kongl. Maj:t täcktes, utan att afvakta utgången af den begärda undersökningen, låta vidtaga de åtgärder, som kunna pröfvas nödiga, i afseende på en bättre vård af och bät-. re hushållning med Kronans skogar, i synnerhet boställsskogarne.
En vigtig åtgärd i det hänseendet vore utan tvifvel, att alla boställsskogar, åtminstone de betydligare, ofördröjligen (ty saken tål sannerligen icke något uppskof) blefvo indelta till trakthuggning.