Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
het moln, lyste fram, just s o m begaf och mig lilla D e t k a l l a s h ä r O r a n i e z o n • — d e t är O r a n i e - — denna vänder med och orangefärgade rosetter Det min o c h böljesvalet stänker u p p m o t m i g slag.
dock kulen himmel, just mera aptit alltsomoftast.
— lighet sol bogen, till j ä r n v ä g s - ceremoniösa nigningar för folket, klädd s o m i hela sin kröningsståt.
j a g stiger o c h litet hvila hon drottningen fara.
det festtåg, j a g sedan såg i N o o r d - men glömd.
strykande g i f v a o s s u t till h a f s.
m i g en västkustbild var sågo Blomsterodlingen se h e n n e från b a l k o n g e n hälsa sitt folk m e d viftningar förut flagg, med sin med S å b ä r d e t af n e d till b å t b r y g g o r n a, » B e l e » hissar där h o n anade D å h o n å t e r k o m - till s l o t t e t, v a r d e t v a c; var o c h förtär p l ö j e r » B e l e » v å g o r n a, s k u m m e t fräser k r i n g o c h stilla.
anteckna, Ett gifvit här se.
D å var tåg.
västerhafvet frukost.
vi d e t e j att luften o c h allting t y s t nen, ligga r a s s f o r m i g t l ä g r a d e u p p e f t e r s l u t t n i n g e n från Haarlem, måste fullrig- topparna, där r e d a n väl hundratals m ä n n i s k o r äro före mig, där sedan söka oss fram i v i r e d o att stationen.
Hur vimplar a n b l i c k e n af Smörkullen gripande på allt fingo blick nedåt båtbryggorna, den judekvar- konstnärsförening, i så k o m m e r skyndar in i den rymliga restauranten, med mycket Till mig, utkastades bland allmänheten.
o c h t y d l i g a uttal lära hafva v e r k a t lighet, ej ett försjunken men o c h d å sliter j a g m i g l ö s från d e f a g r a drömmar, i full g å n g, o c h o r a n g e f ä r g a d e t r y c k e r i a l s t e r stämma att den ringaste End drömmerier, med vandrade den unga drottningen holländska folket.
kert holländsk wijk kröningsdagen, man och Hvad hvilket lilla med g i n g o v i till » A r t i e t A m i c i t i s e », därefter det dock lifligt är njuta s k ö n s o m m a r m o r g o n er- L ä n g e står j a g k v a r, de stora präktiga kosterbåtarna, haf, — Därefter Dagen vägstycke dekoreradt, s o m drottningen hade att utan festtåget, v a r s m y c k a d till f e s t p å d e t m e s t full tusen- ganska s k i l l n a d e n, att öfverallt tung, säga.
en det äfven var London, hvilket v o r o ståt- j a g v ä l ej i väsentliga mycket o c h kuskar och Ghetton, Amster- påminde ter äfven så allt End gå sig gjorde o c h bara r e d o att f ö r a b a d g ä s t e r n a u t p å s k u m m a n d e allt d e t t a lif o c h s t i m p å g a - rätt, hvilket användas, där Vi V i s å g o alla d e s s a hvilket East kan hade värre.
A t t hästar, lakejer l i g a att Oranien.
torna, slingra J u d a r n a äro m y c k e t tillgifna D e s s u t o m är j u E a s t af e n g u l d v a g n, t i l l v e r k a d i v å r a da- den judekvarter, huset att rundtur g e n o m läck- e n v a g n af g u l d.
O c h d e s s u t o m lär d e n v a r a att ordentlig ganska vagn h a d e emellertid en be- förmåga konst- är l i k a m y c k e t s o m e n o c h e n h a l f m i l l i o n gar.
och hojtande.
folkmängden.
en k r o n o r, o c h lär v a r a ful — låtligt konstnärer igenom och det Denna sjungande oss om o m j a g minnes Amsterdam en något för undransvärd värdig s o m v i n u l e f v a uti.
fått m o t t a g a kostade Våra var Den af m o d e r n.
som present Den skulle en kasta en dams uti.
hafvet j a g att illumination.
ridande v a g n s k o r g af d e n allra gyllene änglabarn.
despel och andra stå h ä r a f l j u s o c h r y m d, af d e t o f ö r l i k n e l i g a skå- tankar göra den tals j u d e b a r n, skicklighetens tidehvarf, af värst.
att ordnad både den unga drottningen raste form, och pap- allra h v i l a att bjuder.
regementen och åkte framhålla.
Elfenbenshvit skreko s i n n e s, så l u g n o c h t r y g g, d e t A l l a r o a d e sig, m e n i n g e n t y c k t e s t ä n k a p å alldeles köpmannakår.
som dessa gade att h o n k ä n - b e s t å e n d e af b l o m m a n a f A m - Vagnen, och till en sådan i ett långt tåg, vid musikkårer sålde påfågelsfjädrar persremsor, lätt där o c h b u g a n d e o u p p h ö r l i g t - — f ö r e - dessutom pappers- ut i m ä n g d e n.
V o r o i c k e till o c h m e d f o l k s k o l e f l i c k o r n a, Senare åkande kastade k l ä d d a i lätt i g e n k ä n n l i g a hvita m ö s s o r, ute intryck.
Hon åter hade hoprullade de under af var Andra hvilka H o n f ö r e f ö l l d å ner- intrycket svårt.
ansiktet.
remsor, Andra intelligens g å n g e n j a g såg henne det detta — hennes i Amsterdam.
vös, och jag » Men t y c k e r j a g o m, » hör- 1898 dräkt den bohuslänska så rik p å skiftande färgspel, dystra där till du skär- naturscenerier din f ö r v å n i n g aflagt storslagenhet o c h i stället sin anlagt en helt leende o c h mild, m e d ljusa skogar, ock passagen löf- grönskande ängar, y p p i g a dalgångar och näpna s m å stugor, pittoreskt framskym- hafvet, västerhafvet i fullaste fägring.
R a s k t tande i halfskymning under de öfverhängande gör björkarna, jag min stranden, o c h i fulla kande toalett och skyndar d ä r j a g ställer drag andas hafsvindarna.
Jag ned till mig på en klippa i n d e friska känner stär- mig så bara som sånger för s o m lekfullt likt ett fram genom d e m susa o c h sagor.
sina under- O c h så s t r ö m m a r n e, silfverband landskapet.
Här slingra sig i närheten
1898 h a v i o c k D r a g s m a r k s lilla, v a c k e r t b e l ä g n a kyrka, och därinvid i den mest romantiska natur d r ö m d e f o r d o m t i m a u n d e r klosterhvalf- vens s k u g g a A x e l o c h V a l b o r g o m sin kärlek.
Men » Bele » styr kurs utåt.
N u är j a g u t e i d e t y t t e r s t a h a f s b a n d e t.
H v i l k e n stor- slagen anblick hafvet företer här!
Öfverallt ser j a g bränningar, längs k l i p p b a n d e t e n m u r af s k u m, o c h t r o t s i g a v å g o r k o m m a nu mäktigt brusande emot oss.
Vatten- hvirfveln sjuder o c h ö p p n a r sin f a m n för att f ö r g ö r a o s s, n e d i g r u n d e n b ä r d e t o c h så u p p igen.
Ja, s å vill j a g s e h a f v e t, skummande, stormande, majestätiskt, så gör d e t ett o u t p l å n l i g t g r i p a n d e i n t r y c k.
H e j, h v a d d e t tar i s e g e l n!
S k e p p a r g o s s e n Henrik, en ljuslockig pilt m e d p i g g a ö g o n, småler belåtet, så t y c k e r han o m hafvet; d e salta h a f s v i n d a r n e s t ä r k a o c h l i f v a, d e g ö r a s i n n e t friskt o c h l ä t t; j a g f ö r s t å r så väl, att e t t lif h ä r u t e p å h a f v e t m å s t e fostra härdade, dådkraftiga m ä n m e d p å en g å n g l j u s a s i n n e n o c h l u g n t a l l v a r, d e t all- var, s o m den hårda striden m e d naturens makter framkallar.
Vi äro v i d d e t yttersta skäret, här vill j a g l ä g g a till o c h n j u t a.
J a g h o p p a r i l a n d och s k y n d a r b o r t till d e n y t t e r s t a u d d e n, och där lägger j a g m i g raklång o c h låter h a f v e t s salta fläktar s t r y k a ö f v e r m i g.
O c h j a g ser o c h d r ö m m e r.
Ö f v e r m i g s t r å l a n d e s o m m a r h i m m e l o c h r u n d t o m k r i n g m i g, så l å n g t ö g a t f ö r m å r att s e, d e t o ä n d l i g a h a f v e t.
Det är ett f ä r g s p e l så f ö r t r o l l a n d e, m e d så m å n g a s k i f t a n d e n y a n s e r, att ö g a t e j k a n uppfatta d e m, p e n n a n ej m å l a d e m alla.
Trotsigt lekfullt k o m m e r en våg och slår u p p m o t k l i p p a n, s e s å d a n b r ä n - n i n g, d e t s k u m m a r o c h fräser, d e t s j u d e r i h a f v e t, åter k o m m e r e n v å g o c h å t e r e n bränning, ännu grannare än d e n förra; ö f v e r m i t t h u f v u d flyga s k r i a n d e n å g r a m å - sar, p i l s n a b b t s k j u t a d e fart g e n o m r y m d e n, så d y k a d e n e d i hafsbrynet o c h k o m m a å t e r b l i x t s n a b b t u p p m e d sitt b y t e.
D e b i l d a d e t e n d a af b r o t t e t i s t i l l h e t e n o c h e n s a m - h e t e n o m k r i n g m i g, s t i l l h e t e n, s o m h ä r är så m y c k e t s t ö r r e, så m y c k e t m e r a g r i p a n d e g e n o m vågornas dofva slag m o t klipphällen.
L å n g t b o r t i fjärran ser j a g k o n t u r e r n a a f några fiskarbåtar, s m å hvita streck, s o m afteckna sig m o t d e n blåa h i m l a r y m d e n.
H v a d d e t t a s k å d e s p e l är o f ö r g ä t l i g t s k ö n t, h v a d j a g älskar detta haf m e d sina tusen- tals s k i f t a n d e s c e n e r i e r, m e d s i n r i k t v ä x - l a n d e djur- o c h v ä x t v ä r l d, s o m g ö r i n t r y c - k e t så lifligt o c h g l a d t.
H v a d j a g älskar d e t, a n t i n g e n j a g s o m n u ser d e t m e d storartade, m ä k t i g a bränningar, s o m tjusa skönhetssinnet o c h på samma gång k o m m a m ä n n i s k a n att h i s s n a a f r ä d s l a v i d t a n k e n p å e g e n l i t e n h e t, p å e g e n v a n m a k t, eller d å j a g ser d e t, i s t i l l h e t g l i t t r a n d e f ö r d e n dalande solen, sjunga sin melodiska, smäk- t a n d e v a g g s å n g.
O c h d e n n a härdade, trefna befolkning, utkastad p å kala klippor o c h skär m e d d e t o ä n d l i g a hafvet s o m e n d a s ä l l s k a p, h v a d m a n m å s t e v ä r d e r a o c h till- t a l a s af d e m.
Sträfva på y t a n o c h hårda som granithällarne, p å hvilka d e timrat sin s t u g a, m e n i n n e r s t, n ä r m a n lär k ä n n a dem, trofasta o c h redbara, b e g å f v a d e m e d d e n k a r a k t ä r e n s s k ö n h e t, s o m är b ä t t r e ä n allt g l i t t e r g u l d.
v H u r l ä n g e j a g l å g här, f ö r s j u n k e n i m i n a drömmar, v e t j a g ej, m e n länge var det, j a g k ä n d e e n a l d r i g f ö r u t a n a d s i n n e t s frid, p å s a m m a g å n g d e t s j ö d i n o m m i g af v e r k - IDUN s a m h e t s l u s t, af i f v e r att s t r i d a o c h s e g r a i den stora lifskampen.
F r a m å t skulle j a g gå, d e n n a d a g v i d v ä s t e r h a f v e t h a d e g i f v i t m i g kraft.
M e n n u måste j a g resa p å m i g och styra kosan hemåt, det var middags- tid.
E n sista a f s k e d s b l i c k p å h a f v e t, d o c k ej f ö r alltid, n e j, h i t u t s k u l l e j a g s t y r a färden m e r än e n gång, o c h så gick j a g åter ö f v e r b e r g h ä l l a r n e n e r till » Bele », som väntade mig.
Jag lutade m i g bekvämt b a k å t i b å t e n, s v e p t e o m m i g m i n resfilt för att s k y d d a m i g för saltstänket, o c h s å s t y r d e v i u t från land m e d Fiske- bäckskil s o m mål.
Så fort det g i c k, m e n h a f v e t har en u n d e r b a r tjusningskraft, s o m gör, att m a n a l d r i g t r ö t t n a r p å d e t.
Det k a n a l d r i g b l i f v a e n f o r m i g t h ä r v i d väster- hafvet för den, s o m förstår naturens skön- het.
R e d a n fara v i förbi L y s e k i l o c h få när- m a r e t a g a i s k ä r s k å d a n d e alla d e v a c k r a villorna u t m e d stranden v i d K y r k v i k e n o c h på berget.
Från ' m u s i k p a v i l j o n g e n l j u d a de h ä r l i g a, m e n s m ä r t f y l l d a t o n e r n a a f in- t e r m e z z o t ur » C a v a l l e r i a ».
Så ljuder n o g här v i d västkusten mången g å n g en under- ström af smärtfyllda molltoner, när hafvet, det giriga, mäktiga, o m b y t l i g a hafvet söker offer o c h s l u t e r i s i n r a s a n d e f a m n m a k e eller s ö n e r, s o m p å s j ö n l e f v a sitt h ä r l i g a, fria, m e n s t r ä f s a m m a lif.
I dur, m e d e n u n d e r k l a n g af m o l l, g å t o n e r n a från m a k a och käresta, när - m a k e n o c h f ä s t m a n n e n d r a g a u t att s ö k a f å n g a d e n o s t a d i g a l y c - kan p å hafvet, i moll vibrera d e ångest- fullt, n ä r i h ö s t l i g t i m m e v ä s t a n s t o r m e n r a s a r o c h d e v i l d a v å g o r n a, m i l s v i d t då- nande, bryta m o t klipporna och nedstörta.
Men när våren k o m m e r o c h m e d d e m de älskade, då klinga j u b l a n d e durtoner dem till m ö t e s från h u s t r u o c h b a r n eller från d e n ä l s k a n d e u n g m ö n, s o m n u d r ö m - mer o m e n e g e n h y d d a v i d sin k ä r a s t e s sida.
S å d a n t är l i f v e t, d u r o c h m o l l i stän- dig växling.
M e n därpå tänkte ej nu de brokiga människoskarorna på stranden, s o m h ä r l e f v a sitt g l a d a, l y s a n d e s o m m a r l i f.
O c h snart h ö r d e j a g på afstånd en b l ä n d a n d e, liffu.ll S t r a u s s m e l o d i.
Ä f v e n j a g g l ö m d e m o l l - t o n e r n a, d e s t ä m d e illa ö f v e r e n s m e d d e n n a solklara, fagra s o m m a r d a g.
Nu seglade v i förbi bassängholmen, på d e t lilla u t s i k t s t o r n e t d ä r u p p e f l a g g a d e d e t, och vid bryggan landade just badbåten, fullsatt m e d g l a d a, h u r t i g a u n g d o m a r, s o m lockats af hafvets trolska sånger o c h n u v i l l e k a s t a s i g i d e s s f a m n f ö r att s ö k a h ä l s a o c h s t y r k a till k r o p p o c h s j ä l.
Foc- ken h a l a d e s ner, » B e l e » l å g f ö r t ö j d v i d b r y g g a n, o c h m i n s e g l a t s v a r slut, m i n för- sta m i n n e s r i k a färd p å västerhafvet.
Vid strålande lynne o c h m e d g o d aptit trädde jag till m i d d a g s b o r d e t.
H ä r v a r d e t ett surr o c h e t t s t i m af m ä n n i s k o r, m e n d e t v e r k a d e p å m i g s o m ett b e h a g l i g t a f b r o t t mot stillheten förut.
Efter m i d d a g e n g i c k j a g ut p å strand- p r o m e n a d e n o c h satte m i g p å en k l i p p - h ä l l t ä t t u t m e d h a f v e t f ö r att a n t e c k n a f ö r m i d d a g e n s färd.
H ä r v a r n u så m i l d t och skönt, det hade lugnat på betydligt, och m a n s p å d d e stiltje f r a m e m o t a f t o n e n.
Snart såg j a g emellertid den ena koster- b å t e n efter d e n a n d r a s e g l a u t från b r y g - gan o c h styra kurs än utåt hafvet, än inåt G u l l m a r s f j o r d e n, litet s e n a r e f o r o fiskebå- tar ut o c h l ä g r a d e s i g ett s t y c k e från stränderna, det hela bildade en stämnings- full o c h v a c k e r tafla, f ö r h ö j d s o m d e n v a r 301 af de omgifvande klippornas guldgula o c h röda färgtoner.
När solen började dala, g å f v o, v i o s s o c k s å u t ett h e l t s ä l l s k a p m e d flskedon och oljekläder, sakta styrde vi kurs inåt Gullmarsfjorden o c h lägrade oss helt nära en tvärbrant bergsklippa.
D ä r fälldes ankaret, fiskedonen togos fram, oljekläderna sattes p å o c h n u f ö r b i d a d e vi otåligt d e t första n a p p e t.
D e t l ä t e j h e l l e r så l ä n g e v ä n t a p å s i g, t y s n a r t d r o g e n af o s s u p p en fet, treflig r ö d s p o t t a, s o m s e d a n efter- f ö l j d e s af s k ä d d o r, s m å s p r a t t l a n d e, g l ä n s a n - de h v i t l i n g a r, j a till o c h m e d af ett p a r torskar, b l å s t r å l a r o c h n å g r a l ö j l i g t fula ulkar.
Men timmarne gå, solen har gått ned o c h k a s t a r n u ett b l ä n d a n d e s k i m m e r ö f v e r klippor o c h holmar, skären därute i hafs- b a n d e t g l ä n s a af g u l d.
A n k a r e t d r a g é s u p p, v i n d e n h a r m o j n a t af, o c h s a k t a, n ä s t a n ljudlöst glida vi fram, u n d e r det fiskar- p o j k e n m e d klar röst fram i fören sjunger en g a m m a l, s t ä m n i n g s f u l l f o l k v i s a f ö r o s s.
Så stilla o c h fridfullt d e t är, m e l o d i s k t söf- v a n d e s k v a l p a r v a t t n e t m o t d e n lilla b å t e n s sidor, v å g o r n a krusas nästan omärkligt, vi sitta d r ö m m a n d e o c h stirra i v a t t n e t, d ä r n å g r a r ö d a m a n e t e r v ä r d i g t s i m m a af o c h an.
D å m e d e n s s p r i t t a v i till, e n l i t e n nä- pen t ä r n a h a r s l a g i t n e d i s j ö n t ä t t intill oss o c h s v ä f v a r n u g r a c i ö s t b o r t m e d sitt byte.
När vi k o m m i t i land o c h superat, satte vi o s s p å b a d h u s v e r a n d a n.
H v a d d e t är h ä n - f ö r a n d e v a c k e r t i k v ä l l, e t t haf, s o m g å t t till h v i l a, o m k r a n s a d t af bisarra, hårda k l i p p f o r m a t i o n e r i dystra, b l e k g r å a färger, h v i l k a afteckna sig m o t en praktfull, röd- violett aftonhimmel.
D e t är s v å r t att slita sig h ä r i f r å n, m e n n u falla s k u g g o r n a m ö r k a, hemlighetsfulla, e n e n d a sista glänsande stråle f ö r g y l l e r h i m l a f ä s t e t, så b l i r allt lik- som f ä r g l ö s t, k l i p p b a n d e n h a b l i f v i t kol- svarta, h a f v e t har mist sin trolska afton- b e l y s n i n g, d e t s k i m r a n d e f ä r g s p e l e t är s l u t.
Skådespelet börjar blifva hemskt.
Öfver- allt r å d e r l u g n, t y s t n a d, tillitsfull frid b å d e hos, m ä n n i s k o r o c h ting, m e n d e n n a tyst- n a d verkar tryckande ödslig.
Nu börjar nattvinden susa öfver hafvet.
D å först reser j a g p å m i g o c h vandrar tankfull h e m i den sena natten.
Min f ö r s t a d a g v i d v ä s t e r h a f v e t är slut, men d e n står o u t p l å n l i g t i n r i s t a d i m i n n e t.
Alla de växlande stämningar och intryck, j a g haft i dag, dallra ä n n u i m i t t inre, toner- n a från h a f v e t, s o m så f ö r s t å t t att t j u s a och gripa m i g, ljuda än likt s m ä l t a n d e eolstoner för mitt öra.
H v a d d e t är här- ligt v i d västerhafvet!
Ä r d u trött, b e - höfver d u h v i l a eller v e d e r k v i c k e l s e f ö r k r o p p eller själ, r e s d å hit, o c h d u skall e j å n g r a d e t, n e j, d u skall h e l t v i s s t l i k s o m j a g m e d o e m o t s t å n d l i g m a k t g r i p a s af v ä s t e r - hafvets underbara, trollska tjusningskraft!
* Kvartalsprenumeranter å / dun och / duns Modetidning erinras om nödvändigheten att nu Oj ÖIdröj lig en förnya prenumerationen för det stundande oktoberkvar- talet, på det intet afbrott i expeditionen må be- höfva förekomma.
IDUN 302 Stockholmska bostäder.
flågra reflexioner i För flyttningstiden.
Idun af Bell.
J a g b ö r j a d e m e d att s ä g a, d e t u p p f y l l a n - d e t af m i n a ö n s k n i n g a r: v ä l k o n d i t i o n e r a d e s m å v å n i n g a r m e d l ä m p l i g a u t r y m m e n, skulle k o m m a att m i n s k a d e t u t r y m m e, s o m till- mätes mindre hyreslägenheter.
Jag har sökt framställa, hvilka tillägg o c h hvilka r e f o r m e r ä r o af n ö d e n.
Otvifvelaktigt har jag d ä r v i d f ö r b i s e t t o c h l ä m n a t u t a n an- märkning mycket, som andra husmödrar t y c k a v o r e fullt l i k a v i k t i g t, m e n j a g h a r dock sökt nämna de allmännast förekom- m a n d e m i s s f ö r h å l l a n d e n a, f a s t, j a g erkän- n e r d e t, j a g g j o r t d e t m e d f ö g a h o p p att n å g o t skall v i n n a s d ä r i g e n o m.
Ifall h y r e s - g ä s t e r allmänt b ö r j a d e framställa kraf på ökadt u t r y m m e, skulle d o c k k a n h ä n d a b y g g - herrarne slutligen lyssna därpå.
Hygienen talas n u o m sent o c h bittida öfverallt o c h vid alla t i l l f ä l l e n; bakterier o c h baciller l ä r a v i o s s f r u k t a i allt v i r ö r a v i d.
Om vi f ö r a t t s k y d d a o s s, s å v i d t v i k u n n a d e t, äfven på de våningar, i n o m hvilka vi reda v å r a h e m, s k u l l e u p p s t ä l l a f o r d r i n g a r, att de innehölle nödtorftiga u t r y m m e n, kan väl d å ej d e t t a s ä g a s v a r a ö f v e r d r i f n a p r e t e n - tioner.
U t a n att v i h a d e t r e n t, d a m f r i t t och luftigt i n o m h e m m e n, hjälpa i n g a yttre s k y d d s m e d e l, v i m å t a g a o s s till v a r a h u r u vi vilja.
B y g g n a d s v e r k s a m h e t e n i S t o c k h o l m är n u liflig o c h r u m b r i s t (t r e å f y r a - r u m s - v å n i n - gar) r å d e r, a l l t s å k o m m a m å n g a f o r t a s t gör- l i g t att flytta i n i n y s s f ä r d i g b l i f n a h u s.
Så- d a n a b o s t ä d e r ä r o n o g e j så f a r l i g a s o m m å n g a tro.
Flyttar m a n in vid flyttnings- tiden, b ö r fukten v a r a b o r t a i b ö r j a n af d e c e m b e r, d.
s. u n d e r f ö r u t s ä t t n i n g af ett oaflåtligt a k t g i f v a n d e alltifrån d e t ö g o n b l i c k i n f l y t t n i n g s k e r.
D a g e n s l ö s e n i ett h e m i e n sådan våning v a r e: elda o c h vädra, elda o c h v ä d r a!
G ö r m a n d e t t a, är f u k t e n s n a r t uttorkad.
U n d e r n a t t e n skall h v a r j e s k å p - och g a r d e r o b s d ö r r s t ä l l a s u p p, alla s p j ä l l och kakelugnsluckor lämnas öppna.
Ingen s a k får l ä g g a s eller ställas tätt intill en m u r v ä g g, i n g e n tafla slås u p p p å e n s å d a n.
Stål- o c h j ä r n s a k e r s ä r s k i l d t b ö r a l ä g g a s p å d e t m e s t t o r r a stället, d ä r o c k salt, s o c k e r o c h d e t t o r r a b r ö d e t b ö r a h a sin p l a t s.
Är m a n sålunda oförtrutet på sin v a k t under de första sex v e c k o r n a o c h under s a m m a t i d r y m d ej s n å l a r p å b r ä n s l e t, k a n m a n s e d a n m e d t ä m l i g t l u g n se t i d e n a n, m e n får d o c k v i s s t i c k e ett ö g o n b l i c k g l ö m - m a, att m a n b o r i e t t n y t t h u s.
E n eller an- n a n s k a r p f r o s t n a t t g ö r g o d nj^tta, t y g e - n o m frosten förgår fukten i murarnes yttre.
Slår m a n s i g d ä r e m o t till r o, s t ä n g e r i g e n r u m o c h s k å p, i c k e p a s s a r p å att ö p p n a f ö n s t r e n i k ö k o c h d o m e s t i k r u m, d å tjä- n a r n e ej ä r o i n n e, ej ställer u p p f ö n s t e r och ventiler m å n g a gånger o m dagen o c h därtill är r ä d d o m v e d e n o c h ifrig att s k j u t a s p j ä l l e t, d å är m a n o h j ä l p l i g e n h e m f a l l e n åt allt o n d t, s o m k a n u p p k o m m a g e n o m fukt i murarne.
J a g g å r så l å n g t, att j a g h e l l r e g e n a s t flyttar i n, d å h u s e t är f ä r d i g t, o c h s k ö t e r o m m i n b o s t a d så g o d t j a g f ö r m å r, ä n flyt- tar efter h y r e s g ä s t e r, s o m ej f ö r s t å t t att m o t a faran.
D e n s o m d i s p o n e r a r flere r u m och k a n v ä d r a o c h d ä r u n d e r a f s t ä n g a ett r u m o m s ä n d e r, k a n g ä r n a v å g a s i g p å att b o s o m f ö r s t e h y r e s g ä s t i ett n y t t h u s, d e åter, s o m e n d a s t h a ett r u m o c h i d e t t a lindebarn o c h små barn och i detta enda r u m skola tvätta, koka, torka barnkläder o. a., f ö r d e m är fara af o h ä l s a f ö r l i f v e t s t o r, o m ej k l o k o m t a n k e o c h s t o r o r d n i n g p å allt s ä t t s ö k a afvärja f u k t e n s ö k a n d e och härjning.
S k u l l e d e t m å n t r o d u g a att l ö s a p r o b l e - met o m de ljudförande trossbottnarne på d e t sätt, att i stället f ö r att e n f a m i l j n u h a r t. e x.
s a m m a n h ä n g a n d e s e x r u m o c h k ö k, v å n i n g e n s k u r e s m i d t itu o c h d e n e n a h ä l f t e n så att s ä g a s t ä l l d e s på d e n a n d r a.
S t ö r r e o m s o r g s k u l l e i s å d a n t fall e n d a s t behöfva ägnas hvarannan trossbotten, ty enligt d e n n a anordning skulle m a n ha sina egna sofrum och kök ofvanpå dagrummen och u n d e r sig en annan familjs sofrum och kök.
D e t m o t k ö k e t i öfre v å n i n g e n sva- rande rummet blefve tambur, trapprum, hall eller h v a d h e l s t m a n v i l l e n ä m n a d e t, och r u m m e n f ö r b u n d e s g e n o m e n spiral- trappa.
Ett fyravåningshus med tvänne hushåll i hvar förstuga bebos sålunda nu af å t t a f a m i l j e r.
F ö r att f å s a m m a i n k o m s t u t a n v ä s e n t l i g t h ö j d a h y r o r, s k u l l e ett så- d a n t h u s i stället f å l o f att o r d n a s f ö r tre eller f y r a h u s h å l l i h v a r a n n a n förstuga, h v a r t o c h ett h u s h å l l d i s p o n e r a n d e r u m i de två öfver hvarandra l i g g a n d e våningarna och dessa i k o m m u n i k a t i o n m e d hvarann, inom våningarna exempelvis medels det s l a g s t r a p p o r, s o m m a n ser i e n d e l b u t i - ker.
D e båda sidovåningarnas kök k o m m e att p å öfligt s ä t t l i g g a m o t g å r d e n, u n d e r d e t att k ö k e n i d e m e l l a n l i g g a n d e v å n i n - g a r n a, f ö r att erhålla d a g e r, m å s t e förläg- gas m o t gatan.
Är det m å n n e förenligt m e d svenska v a n o r att b o p å s å d a n t s ä t t, o c h är p r o - j e k t e t s å d a n t att d e t k a n r e a l i s e r a s?