Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Inga arfvoden, rese-ersättningar eller andre betalningar kunna för Domarens och Revisorernes befattningar med denna granskning ifrågakomma. §• 9- Skulle sådan afgång i den utvalda Revisions-personalen inträffa, att alla Suppleanterne ingå, utses nya Suppleanter af Revisorerne sjelfva.” Och af Nils Månsson ifrån Malmöhus Län: det han trodde, att de Revisorer, som, lill de omyndiges förmon och bästa, kunde varda tillförordnade, jemväl borde sträcka deras uppmärksamhet till efterseende, huruvida Förmyndare så hushållade, alt Revisorerne egde anledning befara , det barnagodset lill större eller mindre del äfventyrades, i hvilken händelse det skulle åligga Revisorerne att inkalla Förmyndaren till Domstolen och affordra honom fullständig redogörelse-räkning, på det de omyndiges rätt måtte kunna göras gällande, medan någon tillgång ännu hos Förmyndaren funnes.
Sedan Betänkandet N:o 72 redan blifvit af Höglofl.
Ridderskapet och Adeln återremitteradt, har, hos bemälde Stånd, Herr IV. W. Stråle, i anledning af samma Betänkande, afgifvit ett anförande, hvilket Utskottet jemväl fått till sig hänvisadt, hufvudsakligen af det innehåll: att Förmyndares fasta egendom hitintills varit till obestämdt belopp graverad äfven för det obetydligaste förmynderskap, och att Herr Stråle trodde det böra^ undersökas, om det icke kunde blifva möjligt att, vid en förändring härutinnan, i stället utfinna ett medel, hvarigenom Förmyndarens fasta gods till bestämd summa graverades medelst inteckning.
Härtill fordrades allenast en Autoritet, som af Förmyndare-räkningen gjorde sig underlättad ora beloppet af det slående capital, Förmyndaren, såsom Låntagare, sjelf innehade, derpå tog hans förskrifning och besörjde inteckning i fastigheten.
Denna åtgärd syntes vara så enkel, att den af en skrifkunnig borde kunna besörjas; och det tycktes således ej böra blifva synnerligen svårt alt finna personer, hvilka, såsom Ledamöter i Förmyndare-Kammare, åtoge sig en sådan befattning.
De intecknade skuldsed larne borde likväl af Förmyndare-Kammaren förvaras och intecknings-förnyelser besörjas.
Således uppkomme behofvet af ett förvaringsrum och en anteckningsbok öfver de förvarade handlingarne.
Då kunde man, utan synnerlig utsträckning af besväret, äfven förvara öfrige de omyndige tillhörige skuldsedlar» hvar - 6 Llag-Utslotlets Utlåtande IV:o 108. igenom Förmyndare blefve urslåndsatt -att uppbära capitalet'ulan Förmyndare-Kammarens vetskap och samtycke.
För att kunna utöfva dessa controler, borde Förmyndare-Kammaren i sitt förvar ega Förmyndarens redogörelser.
På dessa grunder, att Förmyndare-Kammaren, ulan alt ingå uti några administrerande åtgärder, blott conserverade de omyndiges tillgångar uti fordringar, infordrade
Förmyndare-redogörelserne och förvarade de omyndiges reverser, bade Herr Stråle i sammanhang med deL af honom , såsom Ledamot af Högste Domstolen, afgifne yttrande, i anledning af Kongl. Majris Nådiga Proposition, att den förmonsrätt, barnaarfhitintills egt framför inteckning, måtte upphöra, utarbetat och aflemnat det i Högste Domstolens och SiatsRådets
Protocoll häröfver omförmälde förslag till Iristrnation för Förmyndare-Kammare å landet och i de städer , der sådane ej redan äro inrättade ; och då delta förslag ej kommit att åtfölja den Nådiga Propositionen, samt det icke kunde förutses, huruvida Kongl. Majrt funne lämpligt att i detta ämne ytterligare till Rikets Ständer göra någon framställning, trodde Herr Stråle sig böra samma förslag, till Utskottets kännedom, anförandet bifoga.
Han ansåg visserligen det ej kunna med säkerhet påräknas, att, genast i början, på alla örter personer skulle finnas, som ville åtaga sig ledamotskap i Förmyndare-Kammaren; men om således, på några ställen, desamma ej i första början blefve inrättade, komme de omyndige ej derföre i sämre ställning, än de nu, i saknad af nästan all ändamålsenlig anstalt till deras betryggande , befinna sig.
Snart skulle man dock af nästgränsande orters exempel finna, att hvarken mödan eller ansvaret borde afskräcka den, som ville befrämja de omyndiges bästa.
Så snart Förmyndare-Kammaren vore tvifvelaktig, huru den borde handla, egde den att hänskjuta frågan till Domaren , och denne komme då i tillfälle att, i egenskap af Öfver-Förmyndare, meddela nödige föreskrifter.
Iakttoges stadgandet om inventering hvarje år i Januarii månad, och vidtoges dervid åtgärder till inteckningars förnyande,, blefve ansvaret för detta åliggandes uppfyllande föga betydligt.
Reverserne borde vara ställde till den omyndige, eller anteckning om egande-rätten gjord å sjelfva handlingen, således kunde missbruk dermed ej gerna ega rum; och utan uppenbar vårdslöshet, i afseende på liandlingafnes förvarande eller svekfullt handlingssätt, visade det sig icke, huruledes Förmyndare-Kammarens Ledamöter skulle kunna råka i något ansvar.
Den enda fråga af kinkigare beskaffenhet, som kunde komma under Förmyndare-Kammarens handläggning, vore den, huru mycket af de hos Förmyndaren innestående medel borde anses utgöra ett stående capital, hvarå revers borde lemnäs, och huru mycket till löpande utgifter finge af Förmyndaren behållas, äfvensom om Lag-Utslottets Utlåtande N:o 108.
7 Förmyndaren hade giltigt skäl att utbekomma hos Förmyndare-Kammaren förvarad skuldsedel; men då i dessa frågor stridighet emellan Förmyndaren och Förmyndare-Kammaren uppstod, blefve Domaren skiljesman.
Till undvikande af stridigheter om mindre summor, skulle det kunna stadgas, att Förmyndare-Kammares åtgärd, att affordra Förmyndaren skuldsedel och derföre taga inteckning, ej erfordrades, då capitalet, som Förmyndaren innehar, ej uppgår till 100 R:dr B:co.
Det förulsättes, att Förmyndaren alltid hofde lyda under Förmyndare-Kammaren i den ort, der han vistades; ty skulle handlingarne å annan ort förvaras, torde stora olägenheter deraf lätt uppstå.
För det närvarande hände det väl, att den Domstol, som förordnat Förmyndare, ansåge sig vara Öfver-Förmyndare, ehuru både Förmyndaren och myndlingame flyttat under annan Rätts domvärjo.
Detta syntes dock ej vara rätt, utan den Domstol, derunder de eller, i händelse af olikhet, Förmyndaren bade sitt bo och hemvist, troddes vara rälta Öfver-Förmyndaren.
Vore Förmyndarne flere och å olika orter boende, då troddes, vid förordnandets utfärdande, eller då fråga uppstår, Domstolen böra bestämma, under hvilken Förmyndare-Kammare förvaltningen borde lyda.
Något undantag för de Förmyndare, som af fora privilegiata förordoas, troddes ej böra göras annorlunda, än att till desamma liänskjutas de frågor, hvilka det tillkommer Öfver-Förmyndaren att afgöra.
För omyndige af Ridderskapet och Adeln ansågs , åtminstone i Stockholms stad, serskild Förmyndare-Kammare både böra och kunna inrättas, hvarom Ridd. och Adeln framdeles serskildt kunde besluta.
Skulle Förmyndare afflytta ifrån en ort, der Förmyndare-Kammare funnes, till en annan, der sådan ännu éj blifvit inrättad, borde det få ankomma på Domstolen, sofia—är Öfver-Förmyndare, att förordna, huruvida Förmyndaren, i brist af,annan utväg, sjelf finge emottaga den otnyndiges handlingar.
För öfrigt troddes det, i händelse Kungörelse i detta ämne skulle utfärdas, blifva nödigt, att serskildt meddela underrättelser om hvad med FörmyndareKammare åsyftades , på det allmänheten ej måtte misstaga sig derom och, af onödiga farhågor för ansvaret, undandraga sig att till ändamålets vinnande bidraga.
För öfrigt har Herr Stråle, i afseende på Betänkandet N:o 72, framställt anmärkningar i likhet med de redan omförmälde; varande det af honom uppgjorde förslag till Instruction för Förmyndare-Kammare så lydande; §. 1.
"Genom å allmän Sockenstämma anställdt val utser hvarje socken och stad, der Förmyndare-Kammare ej redan finnes, inom sig trenne, högst fem 8 La g-Utskottets Utlåtande N:o 108. personer, hvilka åtaga sig att, såsom ortens Förmyndare-Kammare, de omyndigas rätt och bästa iakttaga och bevaka.
Vilja flera socknar eller hela häradet om en Förmyndare-Kammare sig förena, håfve dertill lof och valet verkställes då genom utsedda Electorer.
Förteckning på Förmyndare-Kammarens medlemmar aflemnas till Domstolen och intages i Förmynderskaps-Protocollet, likaså då Ledamot afgår iOch annan väljes. §. a.
Pastor x den Församling, der Förmyndare-Kammaren sammanträder, * eger rätt att, när han åstundar, i dess sammankomster och beslut deltaga, samt är i sådant fall för sin åtgärd ansvarig, på sätt i5 §. innehåller» §.3.
Domhafvande på landet och Borgmästare i stad, eller den ilians ställe förordnad är, håfve magt att, när han så finner nödigt, sammankalla Förmyndare-Kammare inom Domsaga eller stad och deruti såsom Ordförande deltaga. §• 4- Ledamot i Förmyndare-Kammare må sjelf innehafva förmynderskap; dock bör i frågor, som detsamma angå, annan ojäfvig person utses och tillkallas att Förmyndare-Kammaren biträda. > 5* •
Förmyndare-Kammaren förskaffe sig, medelst uppgift ifrån Domstolen och Utdrag af Mantalslängderne eller på annat lämpligt salt, en noga förteckning öfver alla inom Districtet boende Förmyndare och deras myndlingar.
En anteckningsbok upprättas, -der uppgift å hvarje förmynderskap införes å serskildt blad, med lemnadt rum för anteckning af allt hvad i afseende på samma förmynderskap af Förmyndare-Kammaren tillgöres.
Då 'Förmyndare hädanefter af Domstol förordnas, bör, genom Domhafvandens försorg, underrättelse derom meddelas till den FörmyndareKammare, under hvilken Förmyndaren har sitt bo och hemvist.
Flyttar Förmyndaren ifrån orten, varde alla handlingar, so.m till hans förmynderskap höra, öfverlemnade till den Förmyndare-Kammare, hvarunder hans nya hemvist hörer. §•
Af hvarje Förmyndare infordras, inom förelagd lämplig tid, sista årets redogörelse, som bör upptaga förteckning på all den egendom i löst och fast, sem tillhör den omyndige. §. 7. Lag- Utskottets Utlåtande N;o 108.
9 Häfver den omyndige penningar, som till annor man äro ullånte, bör till Förmyndare-Kammaren skuldsedeln i hufvudskrift aflemnas.
Förmyndaren företer deraf en afskrift, hvarå tecknas intygande derom, alt hufvudskriften hos Förmyndare-Kammaren förvaras, samt att Förmyndaren eger att räntan uppbära och qvittera; varande anteckning derom å afskriften lika gilld, som den å hufvudskriften vore gjord.
Der skuldsedel icke är till den omyndige ställd, bör derå antecknas, att densamma den omyndige tillhörer.
Skola penningarne af Förmyndaren sedermera lyftas, varde han genom påskrift å skuldsedeln dertill berättigad; och bor Förmyndare-Kammaren tillse, att medlen derefter å nyo blifva utlånte eller till den omyndiges bästa använde.
De omyndiges penningar må ej af Förmyndare-Kammaren till förvarande emottagas. .- §. 8. _ Innehafver Förimmdaren sjelf den omyndiges medel och vill desamma såsom försträckning behålla, åligge Förm}rndare-Kammaren att derå taga Förmyndarens skuldebref, samt, derest han inom Domsagan eger fast egendom, som för gälden intecknas kan, besörja, att sådan inteckning varder å nästa Ting beviljad.
Är fasigheten inom annan
Domsaga eller Län belägen, ege FörmyndareKammaren att i sådant afseende anlita Konungens Befallningshafvandes handräckning. §•9*
Då inteckning fornyas bör, åligge Förmyndare-Kammaren alt derom besörja, i hvilket afseende en serskild bok upprättas, uti hvilken, så snart inteckning meddelad är, för hvarje kommande år anteckning göres om de inteckningar, som då skola förnyas; och bör, till undvikande af osäkerhet, förnyelsen sökas å landet senast det Ting, som infaller näst före det, då tiden till förnyelsen tilländalöper, samt i stad en månad före förfallotiden.
Skall skuldsedel förnyas eller borgen tagas, fordran bevakas eller utsökas, eller annan åtgärd till bevarande af den omyndiges rätt och bästa ega rum, åligge Förmyndaren att sjelf derom besörja, samt inom tillräcklig tid hos Förmyndare-Kammaren anmäla sig till utbekommande af nödige handlingar.
Prot. 1834. 7-de Sami. ysta Afd. 2 20-de Häfte t. IO Lag-Utslollets Utlåtande N:o 108. §. 10.
Förmyndare-Kammaren eger att hvart tredje år affordra Förmyndaren redogörelse för hans förvaltning och densamma, jemte bilagor, till förvar emottaga. §•
lI*
För hvarje Förmynderskap inrättas ett serskildt convolut, hvaruti alla till detsamma hörande handlingar förvaras.
Förteckning derå bör finnas uti den i 5.
§. nämnde anteckningsbok.
Då myndlingen blifver behörig att sin egendom sjelf vårda och förestå eller aflider, varde handlingarne emot qvitto till vederbörande aflemnade. §. 12.
Till förvarande af alla under Förmyndare-Kammarens vård varande handlingar, anskaffas en säker kista, hvilken insattes uti Kyrkans Sacristia, derest ej annat pålitligt förvaringsrum finnes.
Kistan bör förses med två lås, hvartill en nyckel förvaras af Pastor, och den andra af någon ibland Förmyndare-Kammarens Ledamöter.
De utgifter, som för Förmyndare-Kammarens inrättande erfordras, bestridas af socknens eller häradets medel.
Omkostnaden, som för hvarje Förmynderskap serskildt eger rum, såsom till intecknings lagande eller förnyande m. m., bör Förmyndaren af de omyndiges medel godtgöra och, der så påfordras, förskjuta. §. 14.
Förmyndare att fullgöra hvad Förmyndare-Kammaren honom i ofvannämnde delar föreskrifvit, eller anser någon Förmyndare-Kammarens Ledamot osäkerhet för de omyndiges medel uppslå, ege att derom hos Domstolen göra anmälan.
Begär Förmyndaren att utbekomma skaldebref eller annan handling, som den omyndige tillhörer, och finner Förmyndare-Kammaren tvifvelaktigt, huruvida han dertill må vara berättigad, eller uppstår fråga, huru hög ränta Förmyndaren bör erlägga för innestående medel m. m.; hänskjute då i desse, som i andra dylika fall, pröfningen deraf lill Domstolen, och åligge Förmyndare-Kammaren att iakttaga hvad
Domstolen finner nödigt att föreskrifva. §• *5.
Beträdas Förmyndare-Kammares Ledamöter att hafva svikligen eller oredligensig förhållit, eller att hafva förskingrat hvad dem anförtrodt är, eller Uag-UtsLottets Utlåtande JV:o 108. försummat inteckning inom laga tid förnya, varén den eller de, som felat, utom ansvar efter Lag, Lill ersättning af all skada skyldige.
Hafva de uppenbarligen, utan uppgifvet giltigt skäl, utlemnat skuldebref och såmedelst låtit Förmyndaren få den omyndiges medel 0111 händer, varén skyldige atft ersätta den förlust för den omyndige, som i följd deraf kan uppstå och Förmyndaren ej gälda gitter.
I öfrigt varén Förmyndare-Kammarens Ledamöter ifrån åtal för deras förvaltning frie. §• 16.
Domhafvanden åligger att sjelf eller, der han hindrad är, genom annan dertill af honom förordnad lämplig person, hvarje år i Januarii månad anställa inventering uti alla inom Domsagan varande FörmyndareKammarens förvaringskistor, och derefter föranstalta om de åtgärders vidtagande, som tilläfventyrs kunna vara af omständigheterne påkallade.
I stad förrättas sådan inventering af Borgmästaren.
Vid inventeringen bör noga tillses, att inteckningar i rätt tid blifvit förnyade, samt anstalt fogas om förnyelse af de inteckningar, som under årets lopp förfalla.
Inventering må äfven å annan tid anställas, der Domaren så nödigt pröfvar.
Det skulle visserligen kunna gå an, att intecknings-förnyelser å sådane skuldsedlar, som äro utgifne af annan person än Förmyndaren, kunde af honom sjelf besörjas och Förmyndare-Kammaren fritagas ifrån ansvar derföre; men då Förmyndare-Kammaren alltid torde böra förnya de inteckningar, som tagas uti Förmyndares egendom, och anteckningsbok således för desse i alla fall måste hållas, synes det föga öka besväret, att Förmyndare-Kammaren har omsorgen, äfven om andra inteckningars förnyande.
Dessutom kunde svårigheter lätt uppstå i afseende på skuldsedlars utlemnande m. m., och, i fall försummelse egde rum, tvist uppstå, huruvida Förmyndare-Kammaren eller Förmyndaren dertill vöre vållande.
Lämpligaste utvägen synes vara den, alt, vid inventering' uti Januarii månad, alla de skuldsedlar, hvarå inteckningar under årets lopp böra förnyas, uttagas och emot qvitto aflemnus till
Domhafvanden, som besörjer förnyelsen.
Ehuru Förmyndare-redogörelserne böra till Förmyndare-Kamrarne aflemnas, är något åliggande att granska desamma ej föreslaget, emedan det skulle troligen föranleda till många, ofta onödiga, stridigheter och blifva illa uppfyldt.
Det är dock Förmyndare-Kammarens Ledamöter obetaget 12 Lag-Utskottets Utlåtande JV:o 108. alt af redogörelserne taga den kännedom, de åstunda och, i anledning deraf, på sätt 14 §. föreskrifter, hos Domstolen göra den anmälan, hvartill anledning kan finnas.
Till en början, och innan yttrande afges öfver hvad sålunda i sjelfva saken förekommit; får Utskottet, af den anledning, att Hedervärda BondeStåndet på en gång till afgörande företagit och öfverlagt om Utskottets Betänkanden ifrån och med N:o 70 till och med N:o 76, äfvensom att en och annan Ledamot af de öfrige Stånden förmenat flere eller färre af dessa Betänkanden hafva lämpligen kunnat och bort af Utskottet gemensamt behandlas, vördsamligen erinra, alt, ehuru de motioner, samma Betänkanden upptaga, ega det gemensamt, att de angå Förmyndarevården, hafva de likväl afseende på serskilda lagstadganden och synas
Utskottet föranleda till skiljaktiga beslut.
För öfrigt kan behandlingen af dessa frågor ej blifva svårare derföre, att de igenfinnas uti flere Betänkanden under olika numer, än om de förekommo i åtskiljda punkter uti samma Betänkande; och Utskottet tror sig destohellre böra fortsätta sin förra plan, och således urskilja, hvilka anmärkningar äro alt hänföra till hvartdera afofvanberörde Betänkanden, som Utskottet anser förhållandet derigenom visa sig mest redigt och åskådligt.
Men då Riksdagsfullmägtigen Anders Danielsson ifrån Elfsborgs
Län, 1 sammanhang med de gjorda anmärkningarne emot nämnde Betänkanden, Ufren framlagt nya Lagförslag, hvilka icke egentligen hafva sammanhang med någotdera Betänkandet, anser Utskottet dessa förslag lämpligen kunna på detta ställe upptagas och besvaras.
Anders Danielsson har yrkat; 1:0 att i §. i 22 Cap. Ärfda-Balken måtte erhålla följande förändrade lydelse:
Nu är Förmyndare lagligen nämnd, underrätte sig dä noga om den omyndiges gods i löst och fast, och ingifve till Rätten uppgift derå in dupplo, hvaraf ett exemplar med Rättens påskrift honom återställes.
Är gods ej upptecknadt, läte han det genast ske och värde han Oarnagodset såsom sitt eget, eller gälde skadan; och 2:0 att i 4 §• af samma Cap. måtte stadgas:
Lösören, som för omyndig finnas umbär lige eller icke såsom sällsamheter kunna för honom ega ett högre värde i framtiden läte Förmyndaren å öppen auction föryttra*, sedan derom blifvit kung jordt ifrån Predikstol arne i häradet eller staden, minst 10 dagar förut.
Läte ock den omyndiges närmast,§ frän - Lag-Utskottets Utlåtande N'.o 108. der, som när äro, det veta; (hvarjemte skulle tilläggas hvad Utskottet i Betänkandet N:o 74 föreslagit).
Något motiv är likväl icke anfördt för dessa lagförändringar, hvilka Utskottet, för sin del, ej funnit skäl att understödja.
Tillägget i 1 §. om skyldighet för Förmyndare alt, vid Förmynderskapets emottagande, till Rätten inlemna uppgift på myndlingens tillgångar, har hufvudsakligen det emot sig, att Förmyndaren ej synes böra åläggas börja sin förvaltning med att redovisa, för hvilket ändamål han i de fleste fall behöfver det anstånd Lagen nu medger; och hvad angår de till införande i 4 §• föreslagne stadganden, så tror Utskottet desamma omfatta frågor af sådan beskaffenhet, att någon mera omständlig föreskrift derföre ej bör gifvas, än som redan nu innehålles i nämnde §., alt nemligen: ”de lösören, som omyndig ej sjelf behöfver, böra till hans nytta föryttras och hans redbara penningar så förräntas och förkofras, som bäst och säkrast pröfvas.” Utskottet hemställer således: att nyssberörde förslag icke måtte till någon vidare åtgärd föranleda.
Hvad nu således vidkommer Betänkandet N:o 72, så finner Utskottet, i liufvudfrågan, eller angående inrättande af Förmyndare-Kammare, skäl ej vara anförde, som kunna verka rubbning af Utskottets härom yttrade Öfvertygelse.
De betänkligheter och de hinder för verkställigheten, som Utskottet ansett möta och i Betänkandet anfört, synas icke vara undanröjde genom det förslag till Författning i ämnet, som Utskottet numera fått emottaga.
Herr Stråles berörde förslag har, i följd af Kongl. Maj:ts Nådiga förordnande, undergått granskning i Högsta Domstolen, och, efter hvad Utskottet, som erhållit tillgång till Högsta Domstolens Protocoll häröfver, inhemtat, hafva Högsta Domstolens Ledamöter enhälligt förklarat sig icke kunna tillstyrka förslagets antagande.
Skälen härföre äro dels sådane allmänna anmärkningar, hvarmed Utskottets Betänkande instämmer, dels ock åtskilliga erinringar emot det ifrågavarande förslagets serskilda delar, såsom: att Förmyndare-Kammares deri föreslagna åligganden syntes i så betydlig mon innefatta hvad till Förmyndares skyldighet räknas kan, att Förmyndare-Kammare derigenom blefve.den hufvudsaklige Förmyndaren, och den af Domstolen tillsatte deremot egentligen icke annat, än en underordnad verkställare af Förmyndare-Kammarens åsigter och anordnanden; att nödig Lag- Utskottets Utlåtande N:o 108. ansvarighet för de omyndiges gods komme i vissa fall att alldeles saknas eller åtminstone äfventyras, allt i den mon Förmyndaren för sina fel förmådde hvälfva skulden på Förmyndare-Kammaren, och denna åter kunde ursagta sig genom anmärkningar vid Förmyndarens förfarande, eller genom förklaring af motiven för egne åtgärder; att motsägelse förefunnes uti föreskriften derom, att Förmyndare-Kammares tillfällige Ledamot, Pastorn, som icke vore i något fall pligtig att deltaga i Förmyndare-Kammarens sammanträden och beslutsamt deraf följande ansvar, ändock skulle hafva del i vården om förvaringskistan; att Förmyndare-Kammaren på en gång hade sig förbudet, att till förvarande emottaga de omyndiges penningar och ansvar ålagdt, om Förmyndare-Kammaren lät Förmyndaren få medlen om händer, när denne ej gitte dem återgälda; att då, enligt 5 §., Förmyndarens hemvist (icke myndlingens) bestämde, hvilken Förmyndare-Kammare egde taga befattning med förvaltningen af den omyndiges egendom, skulle, vid den ofta inträffande händelsen, att förmynderskapet innehades gemensamt, af flere personer, boende på serskildajorter collision uppstå Förmyndare-Kamrarne emellan, ledande antingen till stridiga åtgärder eller till ömsesidig underlåtenhet, äfvensom ej sällan skulle hända, att den Domstol, hvilken vore myndlingens Öfver-Förmyndare, befunnes på aflägsen ort ifrån FörmyndareKammaren, som derigenom icke utan svårighet kunde fullgöra de i 14 §• föreslagne åligganden; och skulle i flere fall Domhafvanden, enligt 16 §., komma att förrätta inventering och meddela föreskrifter, rörande egendom, tillhörig myndlingar, hvilkas Öfver-Förmyndare han icke vöre;, att vid stadgandet i 4 §■> att» när Ledamot i Förmyndare-Kammaren sjelf innehar förmynderskap, annan ojäfvig person borde utses och tillkallas, att i frågor derom biträda Kammaren, icke är utmärkt, om sådan tillkallad Ledamot bör väljas på enahanda sätt (med anmälan till Domstolens FörmynderskapsProtocoll) och ikläda sig enahanda ansvar, som 1 och i5 §§.
föreskrifva; att, jemte det stadgandena i 6 och 10 §§., om infordrande af Förmyndares redogörelser, lålte att jemföras och bringas till full öfverensstämmelse sig emellan, syntes dessa föreskiifter ej uppfylla deras ändamål, så vida Förmyndare-Kamrarne icke skulle vara pligtige att granska redogörelserne och tillse, att de voro behörigen styrkte; att i5 §. ej uttryckte, huruvida Förmyndare-Kammarens Ledamöter skulle vidkännas en för alla och alla för en, eller endast för hvar sin andel, den i samma §. omtalda ansvarighet, och i i6 §. ej heller, om, när Domhafvanden förordnar annan person ätit förrätta inventeringar, sådant skeddepå Domhafvandens ansvar; och slutligen att förslaget icke innehölle, huruvida det blott egde afseende på de Lag-Utskottets Utlåtande N:o 108. 1-5 Förmyndare, Stads-Domstolar och Härads-Rätter tillförordnat, eller äfven på dem, som af Hof-Rälter, Borg-Rätt eller Academiske Consistoriel' erhållit förordnanden; men, om meningen vöre att för en eller flere af sistnämnde Classer skulle inrättas serskild Förmyndare-Kammare, måste olika bestämmelser, lätteligen föranledande till misstag och oreda, ega rum, för de fall, då Förmyndaren var af annat stånd än den omyndige.