Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Å ängsodlingen och dess fördelar har väl uppmärksamheten tid efter annan varit fästad och åtskillige arbeten till silängsanläggningar äro äfven af possessionaler företagne, särdeles i följd af de undersökningar, som Löjtnanten O. V. Edman 1848 års sommar i Länet för ändamålet verkställt, men det får antagas att denna del af landtbruket är den minst bearbetade inom pro vinsen, och orsakerne härtill torde få sökas i de för orten egne omständigheter, att naturliga ängar äro ganska fåtaliga, om icke såsom sådane må anses de sidlända gräsbärande trakter, sorn förekomma i närheten af sjön Wenern och af denna sjö ofta öfversvämmas, att ängar, der de finnas, vanligen utan gödning lemna ringa afkastning, i anseende till jordmånens svaghet, hvarföre man, hellre än att bibehålla dessa i deras naturliga skick, upptager dem till gödslad åker och gräsvall, samt ändtligen att allmogen gemenligen låter sina kreatur söka sommarfödan uti de vidsträckta skogsmarkerne, och anser sig således kunna umbära ängar till bete.
Länets Hushållnings-Sällskap har de ifrågavarande åren, likasom under många föregående, tid efter annan till vägabragt täflingsplöjningar å särskilda orter; och allmänt erkännes att de tillfällen, som derigenom blifvit lemnade arbetarne vid jordbruket till praktisk undervisning i detta göromål, och de bemödanden alt fullkomna sig deri, hvilka en täflan framkallat, varit särdeles gagnande.
Uti den lägre Landtbruks-Skola, som, enligt Hushållnings-Sällskapets med Possessionaten A. E. Fahlbeck år 1845 slutade kontrakt, blifvit inrättad å hans i Ölme härad och socken belägne egendom Trefors, och till understöd för hvil ken skola Eders Kongl.
Maj:t den 18 Februari samma år nådigst beviljat ett årligt anslag af 1,000 R:dr Banko, att från och med April månad 1847 af allmänna medel under fem år utbetalas, har sedan den 24 April sistberörde år undervisningen fortgått och varit begagnad af ett talrikt antal elever.
Då det redan under andra året efter skolans öppnande visade sig att den genom förenämnde kontrakt bestämda inlrädes-afgift af 100 R:dr Banko för 9 hvarje elev, sorn der emoltogs, utgjorde ett väsendtligt hinder för obemedlade ynglingar att begagna undervisnings-anstalten och för erhållande af fullt antal sökande till ledigvarande elev-platser, har Hushållnings-Sällskapet träffat öfverenskommelse med Possessionaten Fahlbeck om denna afgifts nedsättande till 20 R:dr Banko, hvilken ändring i första bestämmelserne för skolan ock haft till följd, att alla der lediga elev-platser innan kort blifvit upptagne, och alt vid lärjungarnes afgång vanligen större antal andra sökt inträde än som kunnat emottagas.
Den minskning i inkomsterne för skolan, hvilken genom berörde ålgärd uppstod, föranledde Hushållnings-Sällskapet att underdånigst söka ett högre allmänt bidrag till skolinrättningen än det först i nåder beviljade, och har Eders Kongl. Majit nådigst täckts tilldela densamma ett extra anslag af 1,000 R:dr Banko för hvardera af åren 1849 och 1850.
Vid de examina, som årligen ägt ruin med skolans elever, hafva de med särdeles få undantag ådagalagt goda framsteg i de ämnen som utgjort föremål för undervisningen derstädes, och de lärlingar, hvilka efter fulländad kurs från skolan utgått, hafva äfven, alla som så åstundat, erhållit förmånliga rättaretjenster.
Denna undervisnings-anstalt har dock ej endast varit begagnad af så beskaffade tjenstsökande, utan jemväl af flere allmogens söner, som hade att sedermera tillträda eget jordbruk.
Det allvarliga bemödande, som många possessionater en längre tid ådagalagt, att genom anskaffandet af ädlare afvelsdjur förbättra
Länets småväxta och ringa afkomst-gifvande hornboskapsrace, samt att både dymedelst och genom boskapens starkare utfodring och bättre ans uppbringa ladugårdarnes afkastning, har under sednare åren fortgått och jemväl flerestädes blifvit af allmogen eflerföljdt; men ännu råder allt för mycket den gamla vanan att hålla flere kreatur än som motsvarar fodertillgången, en vana som medför att boskapen födes svagt och vårdas illa, samt att större delen af allmogens ladugårdar icke afkasta hvad de borde.
Från de vid Norska gränsbandet belägne orter afyltras likväl till Norrige årligen kreatur och ladugårdsprodukter, äfvensom utförsel af dylika produkter understundom sker till andra rikets provinser, men icke i betydliga qvantiteter, enär dessa produkter föga öfverstiga Länets invånares egna behof.
Den förening till hornboskapens förädling, som för omkring 10 år sedan genom aktieteckning ocb med låneunderstöd af Hushållnings-Sällskapet bildades, liar baft några tjurar af korthornsrace stationerade på särskilda ställen i södra delen af Länet, men uppgift saknas om de varit mer eller mindre begagnade.
Berättelse öfver Wermlands
Län för åren 1848—1850. 2 10 I södra delen af Länet begagna åtskillige af allmogen, lika med possessionaterna, både hästar och oxar såsom dragare, men allmännast nyttjas endast de förra eller hästarne vid jordbruket, emedan de jemväl äro beböflige för arbeten vid andre ortens näringar, nemligen till körslor för bergverken och vid timmerrörelsen; och då en stor del af allmogen beräknar och måste afse att genom dylika körslor förvärfva bidrag till lefnadsbehofven, är hasten alltid mycket bältre underhållen än hornboskapen.
Föreningen för hästkulturens befordrande i Wermland, om hvars tillkomst uppgift är lemnad i den förra underdåniga berättelsen, har under åren 1848, 1849 och 1850 baft 10 hingstar eller beskällare stationerade på särskilda orter inom provinsen, af hvilka beskällare 3 varit af Clevelands och en af Bessarabisk race, samt de öfrige 6 af Norska hästslaget, hemtade från Norriges nordliga trakter.
Dessa hingstar hafva berörde trenne är betäckt 692 ston eller i medeltal 200 ston om året; och äro de Norska hingstarnes afkomlingar mycket eftersökte af Länets invånare.
De föl, som fallit efter de från England införskrifue Clevelands-hingstarne, äro större än de af Norska hästslaget och synas mera passande till vagns- än arbetshästar.
Föreningen bar således baft tillfredsställelse se dess nära tolfåriga bemödande för hästkulturens befrämjande hafva lemnat goda resultater.
Uti Länet hafva funnits 2:ne schäferier sedall 1844, från hvilka landtmännen kunnat förskaffa sig afvelsdjur af konstanta racer till en behöflig förbättring af fårafveln, nemligen det ena på Malma egendom i Grums härad, hvilket inrättades med en Kronan tillhörig stam af 3 gumsar och 6 tackor utaf Southdowns-race, samt utgjorde i medeltal de nu ifrågavarande trenne åren 20 djur, men indrogs och upphörde år 1850; samt det andra hos Kornetten Geijer på Krokstad egendom i Näs härad med en 1844 från England införd stam af 1 gumse och 10 tackor utaf
Dishleij- eller ny Leicester-race, lill inköp hvaraf Hushållnings-Sällskapet lemnat låneunderstöd, och hvilket sistomförmälda schäferi årligen förökats, så att det år 1849 utgjorde 59 djur.
Från bägge schäferierna hafva tid efter annan springbaggar och tackor för raceförbätlringar blifvit till landthushållare i Länet försålde, dock af Southdowns ganska få, eller vida färre än af Dishleij-slaget; och äro djuren af den förra racen betalta med 10 till 15 R:dr, men de af den sednare åter med 30 till 33 R:dr för stycket.
Då Southdownsfåren tarfva bättre och ymnigare föda än något annat i orten allmännare kändt fårslug, och äro likväl icke ullrika, samt den finare ull, som de lemna, här ej heller är så afsättlig, som de gröfre för allmogens behof 11 mera tjenlige ullslagen, så har man ansett Southdowns-fåren icke passande för provinsen och veterligen icke någon landthushållare funnit lönande alt af denna race uppdraga en hjord, utan äro de från schäferiet försålda fåren vanligen begagnade till croisering med andra slag.
Dessa omständigheter hafva ock va rit orsakerna till Soulhdowns-schäfei iets upphörande.
Genom enskild försorg har äfven en och annan possessionat förskaffat sig afvelsdjur af andra fårslag än de omnämnde, hvaraf schäferierna bestått, rnen några större framsteg i förädlingen af denna kreatursafvel kunna dock ännu icke anses vara inom Länet gjorda.
Den i förra underdåniga berättelsen anmärkte misshushållning med skogarna fortfar ännu ganska allmänt.
Att på alla sätt tillita sin skog, utan beräkning af tillgången för framtiden och utan någon åtgärd lill åter växtens befordrande, eller att bruka skogen, såsom borde den utrotas, är en gammal vana hos allmogen, som mängden envist vidhållit, oaktadt den menliga följden deraf, skogens betydliga aftagande, länge varit insedd och erkänd.
Isynnerhet har det ständiga svedjandet, gemenligen på svag och bergig mark, för alt vinna en enda liten rågskörd, och fällandet hvarje år af massor unga träd till stör, såsom stängselämne, verkat skogsödande.
De flesta bruks- och bergverks-ägare samt possessionater iakttaga dock en bättre hushållning med sina skogar; och äro äfven vid åtski 1 lige större bruksegendomar systematisk skogshushållning genom Forstman, med hänsigt till skogarnes bestånd för verkens framtida bebof, införd.
Uti trädvarurörelsen, som under de lern åren näst före 1848 med oafbrutet stigande priser å alla skogseffekter lifligare än någonsin tillförene i Wermland bedrifvits, inträffade berörde år ett oförväntadt afbrott.
Det stillastående i handel, som samma års politiska hvälfningar i Frankrike och flere andra Europeiska Länder medförde, hade lill följd, att de till export ämnade och beredde trädvaror icke kunde under de tvänne åren 1848 och 1849 föryttras, och blefvo först 1850 i någon mån samt till nedsatta priser afsättlige.
Oaktadt således konjunkturen för rörelsen var den tiden långt ifrån gynsam, skeppades dock sistnämnde år från Länets hamnar 11,523 tolfter sågblockar, 6,223 stycken bjelkar och sparrar samt 121,856 tolfter plank och bräder; ett förhållande, som åtminstone visar svårigheten att beräkna Lillgångarne i Wermlands vidsträckta skogar, hvilka man långt derförinnan ansett ytterligt medtagne.
Sannolikt är emellertid alt en någorlunda allmän, om äfven ringa förbättring i skogsbushå 11 ningen, eller endast återväxlens befrämjande genom att ungskogen skyddas, skulle inom få tiotal af år betydligt öka dessa tillgångar och aflägsna farhågorna för skogsbrisl. 12 Bergsrörelsen.
Under de ifrågavarande 3:ne åren har jer nr» alrnsbry lii ingen varit verkställd i det antal grufvor, alla belägne inom Philipstads bergslag, samt med den arbetsstyrka och den malmfångst, som här nedan upptagas:
Ar 1848 Antal grufvor.
Gri arbt 3 3' d oq -c "O i " 3 1 lfve- tare. > cr CD Qi p Brutne,’ ,malm- tunnor.
Plock- och vask- malm- tunnor. 79 74 81 63 63 65 819 738 667 66,775 71,666 82,883 40.516 49,355 53,364 „ I849 » 1850 Summa eller i årligt medeltal 234 78 191 63 2,224 741 221,324 73,774 143,235 47,745 Malmbrytningen har således varit i ett ganska starkt stigande, då den under dessa Irenne åren ökat sig med omkring 16,100 tunnor bruten och 12,800 tunnor plock- och vaskmalm.
Nordmarks, Persbergs och Nykroppa grufvor hafva lemnat de största qvantileterne; och har malmfångsten från Långbans grufvor varit i tilltagande, men i Tabergs ofta hindrad af ras.
Någon annan förbättring vid grufvebrytningen och hvad dertill hörer har under tiden icke blifvit införd, än begagnandet af gutta-percha i stället för läder uti pumparne till vattenuppfordringsverken.
Varaktigheten af delta nya ämne finnes hafva öfverstigit all förväntan, och utbytet torde tvifvelsutan medföra en ekonomisk vinst.
Tackjernstillverkningen bar drifvits vid 33 inom Philipstads bergslag och Uddeholms bruksdistrikt varande hyttor eller masugnar, hvilka alla likväl icke hvarje år varit i gång, utvisande nedanstående tabell förhållandet härmed:
Blåsande hyttor.
BlAsnings- tid med fridygnen.
Kall- och fridygn.
Tackjernstill- verkning enligt ägarnes uppgifter.
Tionde tack- jern.
Gjutgods in- beräknadt i förestående tillverkning.
Dygn. tim.
Sk® L® ® Sk® L® ® Sk® L® ® Ar 1848 » 1849 » 1850 27 25 26 3,837 3,630 4,039 22 18 3 215 268 217 6 20 17 98,628 97,702 110,670 17 3 12 17 17 4 1,216 1,694 1,934 9 21 15 1 4 1,593 1,290 1,520 23 11 15 3 Summa eller årligt medeltal 78 26 11,507 3,835 19 701 233 19 307,001 102,333 7 18 4,845 1,615 19 5 4,404 1,468 8 18 13 Med nära 10,000 SkU. öfverstiger berörde medeltal af lackjerns- och gjutgodstill verkningen det af samina tillverkning under näst före 1848 förflutne fern åren.
Då en tunna malm erfordras för hvarje skeppund tackjern och de 102,000 Sk&„ som enligt förestående tabell i årligt medeltal blifvit 1848, 1849 och 1850 tillverkade, således medtagit ett lika tunnlal malm, visar sig för denna tid ett årligt öfverskott i malmfångsten af cirka 19,000 tunnor, hvilket öfverskott dels och till största delen algått till hyttorna i Carlskoga bergslag och dels utgör inventarium.
De mekaniska förbättringar, som under tle sednare åren blifvit vid hyttorne införde, såsom goda biåsverk, varmluft-apparater, krossverk och vattenformer, hafva fortfarande ansetts ändamålsenlige samt kommit i allmännare bruk; och denna gren af jernhandteringen kan sägas hafva fortfarande, ehuru småningom, skridit framåt, särdeles hos de lackjernstillverkare som tillhöra ståndspersonsklassen, hvaremot tidens förbättringar nu, såsom tillförene, af bergsmännen trögt emottagits.
Enligt de speciella uppgifterne till bergmästare-embetet kan tillverkningen för dygn beräknas vid ståndspersonernes hyttor till 21f å 38 SkU. saint vid bergsmansbyttorne lill 15 å 23 Sfcft'; och hafva malmerne lemnat (rån 47 till 51 procent jern öfverhufvud samt blott på ett enda ställe 33 procent.
Det tillverkade gjutgodset har utgjorts af gröfre stöpen för hammarverkens behof, kokkärl och kakelugnar.
Endast vid den Uddeholms bolag tillhörige Sunnernohytlan och vid det lill Gustafsfors bolag lydande Lennartsfors bruk tillverkas machinerier och svårare gjutgods.
Med stång- och ämnes- samt manufaklurjerns-tillverkningarne har sig så förhållit som följande tabellariska uppställning visar:
Stång- och ämnesjcrns- tillverkningen Frälse- smide. vid härdar med oin- skränkt smidesrätt. vid härdar med bestämd smidesrätt. belopp privile- gieradt smide.
Hammar skatten Manufaktur- tillverkning. ken eller blooms.
Liar. st.
Sk® L® ® Sk® L® ® Sk® L® ® Sk® L® ® SktC l® ® Sk® L® ® Sk® L® ® Tolfter.
År 1848 . . » 1849 . . » 1850 . . 243 244 241 2.568 2.568 2.568 15 15 15 — 34,282 51,957 64,787 2 11 10 10 15 82,084 61,319 55,500 11 18 1 11 4 91,486 73,019 61,806 5 15 1 10 1,253 1,245 1,260 ii 3 1 9 6 9 15,082 15,014 18,651 11 8 16 15 4 9 737 250 1 3 10 5 500 237* Summa 728 7,706 5 — 151,026 14 15 198,904 9 16 226,312 1 10 3,758 16 4 48,748 16 8 987 4 15 737* i årligt ine-) deltat j 242 2,568 15 — 50,342 4 18 66,301 9 19 75,437 7 3 1,252 18 15 16,249 12 2 493 12 7 368 14 Häraf inhemtas, att, under det härdantalet varit nära oföräudradt, har s m i d esq v a n ti te
Le n vid härdarne med oinskränkt smidesrätt stigit på, förenämnde 3:ne år till nära dubbelt belopp eller från 34,000 till 64,000 skeppund, men åter minskats med 26,500 skeppund vid härdar med bestämd smidesrätt; och är det sannolikt att man öfvergår inom kurt till begagnandet af den oinskränkta tillverkningsrätten för alla härdar.
Lancashire smides-methoden har oafbrutet vunnit ett större antal idkare, och om det äfven torde blifva svårt för dem, att alltjemt bibehålla ett för sådant smide passande tackjern, samt att med fördel kunna afsätta denna sin kostbarare fabrikation, röjer dock förhållandet ett alfvailigt bemödande hos handteringens idkare att förbättra sine tillverkningar, hvilket genom ett allmännare införande af bättre biåsverk jemväl blifvit ådagalagdt.
Den största delen af manufakturen utgöres af spik och stål, hvarförutan endast svartsmide! vid Stjernfors bruk, ett af Uddeholms bolags verk, hörer till detta slags tillverkning.
Enär Fagerbergs grufva, Elfsjöfors masugn och Gustafsströms bruk äro belägna i Wermlands
Län, så har malmfångsten af grufvan, äfvensom tillverkningarne vid masugnen och bruket, intagits uti förestående tabeller, ehuru denna grufva och dessa verk tillhöra Nya Kopparbergs och Lindes, men icke Wermlands bergmästaredöiue.
För ädlare metallers beredande äro endast Wermskogs silfververk och Jans O brohults kopparverk under de ifrågavarande åren drifne.
Vid det förra eller Wermskogs silfververk hafva blifvit uppbrulne:
Ar 1848 ur Gerdsjö och Wegebohls grufvor 5,945 centner malm » 1849 ur d:o d:o d:o 3,764 » » » 1850 ur d:o d:o d:o 2,940 » » Tillsammans 12,649 centner malm, eller i årligt medeltal 4,216J centner blyglans.
Häraf, äfvensom af den så väl förut befintlige som under åren fallne skorsten, äro med nödige tillsatser tillverkade:
År 1848 ....
2,088 lödige marker 4 lod bergfint silfver » 1849 ....
688 » »11 » » » »1850....
563 » » 10» » » Tillsammans 3,340 lödige marker 5| lod bergfint silfver, eller i årligt medeltal 1,113 lödige marker 7| lod bergfint silfver. 15 Malmfångsten vid berörde grufvor har således, efter hvad det förestående visar, varit i starkt aftagande; och för verkets framlida fortgång lår för det närvarande några goda utsigter ej förefinnas.
Jansbrohults kopparverk, som är grundadt på de malmer, hvilka kunna erhållas ur grulvor, belägne i Gunnarskogs socken, har sålunda blifvit bedrifvet, att År 1848 uppbrötos 564 SkU. malm, som gåfvo 5 SkU. — LU. 15 U.
» 1849 » 150 » » hvilka dock ej genom smältning samma år tillgodogjordes.
» 1850 bar någon grufbrytning ej skett, men deremot blifvit tillverkade 6 » 7 » 1 » Tillsammans 11 Ski%. 7 LU. 16 U. bergsvigt garkoppar.
Och fönnäles alt detta kopparverk snart kommer att alldeles nedläggas.
Fabriker, bruk och öfrige näringar, hvilka icke höra till bergsrörelsen.
De fleste så beskaffade inrättningar i Länet äro salu- och lego-sågar, hvilka 1850 utgjorde 175 stycken.
Den år 1848 alldeles hämmade afsättningen af de till utförsel ämnade trädvaror och svårigheten att under de nästföljande åren återbringa denna afsättning i gång, förorsakade väl någon minskning i tillverkningarne desse år; men de flesta sågverksägare bade timmer i förråd samt arbetare att sysselsätta, och fortsatte derföre planktillverkningen, i förhoppning om en blifvande bättre konjunktur för deras rörelse, en förhoppning, sorn numera äfven synes förvandla sig till verklighet.
De Irenne i Länet befintlige glasbruk, nemligen Liljedahls i Grums härad, Sölje i Gillbergs härad och Eda eller Emterud i Jösse härad, hafva fortfarande varit drifne med ett antal arbetare af 32 till 39 vid det första, 20 till 24 vid det andra och 57 till 81 vid det tredje; och uppgingo glastillverkningarnes vid dessa bruk sammanräknade värden, år 1848 lill 108,542 R:dr, 1849 till 123,754 R:dr och 1850 lill 130,688 R:dr.
Vid Eda glasbruk bar tillverkningen alla åren varit störst, och är den för det sistnämnde eller 1850 uppgifven till ett värde af 68,973 R:dr.
Ett i Nyeds härad år 1847 anlagdt pappersbruk, Blombacka benämndt, har likasom det äldre Gullsby pappersbruk under de följande 3:ne åren varit i gång, med begagnande af 8 arbetare vid det förra och 11 till 21 arbetare 16 vid det sednare.
Tillverkningarne vid bägge dessa bruk äro i värde beräknade, år 1848 till 11,899 R:dr, 1849 till 12,826 R:dr och 1850 till 13,328 R:dr.
Vid det repslageri, som blifvit inrätladt i Arvika socken af Jösse härad, har tillverkningen bestigit sig i värde, år 1848 till 5,765 R:dr, 1849 till 4,405 i i /-» R:dr och 1850 till 2,455 R:dr; och voro derstädes sysselsatta (örsta året 6, andra året 4 och tredje året 3 arbetare.
På landet i gång varande garfverier voro år 1848: sex med 14 arbetare, 1849: åtta med 15 arbetare samt 1850: tretton med 36 arbetare; och är värdet af deras tillverkningar under sisla året uppgifvet till 13,808 R:dr.
Färgerierne å landet drifvas egentligen endast för allmogens behof.
De ännu allmännast begagnade och mest lönande binäringar äro kolning samt körslor för bergverken och bruken; och ehuru trädvarurörelsen i det hela anses vara en af provinsens hufvudnäringar, utgöra likväl i de orter, der den mest bedrifves, vissa arbeten dervid, såsom timmerutdrifnine och flottning, hvika arbeten timmer-ägare icke kunna med eget tjenstefolk verkställa, en binäring för en del af allmogen och arbetsklassen.
Allmogen i Fryksdahls härads nedre tingslag och en del af Kils härad fortfar alt på andra orter, både inom och utom Länet, hemta fortfarande be tydliga biförtjenster genom dess skicklighet i timring, snickring, byggnaders uppförande och odlingsarbeten; och sysselsätter sjöfarten på Wenern och båtfarten på Länets många vattendrag med dertill hörande lastnings- och lossningsarbeten ett ej ringa antal arbetsfolk.
Tjärubränningen har under de år, hvarom fråga nu är, varit såsom tillförene flerestädes idkad, men icke i tilltagande mån, eller så att den tor någon ort blifvit en väsendtlig binäring.
Jagt och fiske hafva väl ock förblifvit näringsgrenar, men sällan eller för få idkare af särdeles lönande beskaffenhet.
Handel har varit idkad å landet med allehanda förnödenhelsvaror och Länets produkter, hvaribland spanmål till betydliga qvantiteter, enär denna artikel kunnat från de södra delarne af provinsen afsättas och i andra åter såsom bergslagen, Elfvedahls och Fryksdahls härader samt till bruken måste köpas alla år huru än skörden utfallit.
Landthandlande eller de som, enligt den i nåder fastställde Handelsordningen af den 22 December 1846, erhållit tillstånd till handel på landet i öppna salubodar utgjorde 1850 ett antal af nittioåtta.
Att från dessa salubodar en större mängd öfverflödsvaror och en större tillgång på bränvin blifvit bland 17 bland allmogen spridd, än hvad hos densamma förut funnits, är ostridigt; men det återstår för landlboen alt vänja sig se försäljningsbodarne utan att köpa hvad han ej behöfver, eller all lära sig öfvervinna tillfällets lockelse.
Eldigt inkomne uppgifter funnos 1850 på landsbygden 301 handtverkare och gerningsmän i allehanda handteringar med 169 arbetare.
Af desse handtverkare voro 74 skräddare samt 167 skomakare. § 4.
Till förbättrande af land- och vatten-kommunikationerne i Länet hafva, under de 3:ne år som denna underdåniga berättelse omfattar, nedannämnde arbeten blifvit, dels såsom förut började, fortsatte, och dels företag ne, nemligen; а) Det vägbyggnadsarbete, hvilket till omläggning af nära 2 mil utaf landsvägen emelian Högboda och Lerhols gästgifvaregårdar i Jösse härad år 1845 företogs samt de Irenne derpå följande åren fortsattes, har sedan Eders Kongl. Maj:l under den 14 Augusti 1848 i nåder tillåtit ändring i den för arbetet först fastställde plan, blifvit 1849 fullbordad.
Det härtill nådigst beviljade statsanslaget utgjorde 10,750 R.dr, motsvarande f af kostnadssumman enligt upprältadt förslag, men vid arbetets utförande har kostnaden betydligt öfverstigit förslaget.
O O б) Den omläggning af landsvägen emellan Brattfors gästgifvaregård och Philipstad, som med ett nådigst lemnad t statsbidrag af 8,614 R:dr börjades år 1846, är, sedan Eders Kongl.
Majrt den 13 April 1850 dertill i nåder beviljat ett ytterligare anslag af 1,160
R:dr, fulländad; och har, till särdeles lättnad för trafiken och för forslingen af de tunga bergslagseffekter och varor sorn der föras, genom denna omläggning vunnits en ganska jemn, endast en mil lång väg, i stället för den ganda fem fjerdingsväg långa samt, i anseende till derå varande många och branta backar, särdeles svåra vägen emellan nämnde orter. c) Efter del Eders Kongl. Maj:t den 29
Maj 1848 nådigst bifallit 2:ne sökta ändringar i arbetsplanen för de med ett i nåder beviljadt statsanslag af 2,127 R:dr 30 sk. 10 rst., år 1847 företagne backomläggningar å allmänna vägen inom Svanskogs socken, hafva äfven dessa arbeten blifvit fortsatte och till slut bringade. d) Det arbete med försänkningars och floltverks anbringande vid Clarelfvens strand inom Carlstads socken, för atl förekomma skadan å der löpande landsväg genom elfvens flöden, och till hvilket arbete jemte en redan år 1847 Berättelse öfver Wermlands Län för åren 1848—1850. 3 18 fullbordad backomläggning inom Grafva socken, etl statsbidrag af 1,750 R:dr varit i nåder beviljadt, bar likaledes blifvit fortsatt och af vederbörande distrikt-chef afsynadt. e) Anläggning af en jernväg för hästkraft af en mils och 2,000 alnars längd emellan Sjöändans lastageplats vid Bergsjön inom Warnums socken och staden Christinehamn.