Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den med Konungens Befallningshafvandes utslag missnöjde eger att, sist inom åtta dagar efter deraf erhållen del, till Konungens Befallningshafvande inlemna sina besvär ställda till Konungen, hvarefter med målet vidare så förhålles, som ofvan i § 11 sägs. 3.
Till någon klaga öfver beslut, hvarigenom af honom gjord afsägelse af Riksdagsmanna-uppdrag ej blifvit godkänd, förfares i afseende derå, om afsägelsen egt rum vid valtillfälle, enligt mom.
1 i denna § och, om afsägelsen efteråt skett hos Konungens Befallningshafvande, enligt mom. 2. § 23.
Hvarje ledamot af andra Kammaren åtnjuter af statsmedel ersättning för resekostnad till och från Riksdagen samt arfvode af ett tusen två hundra Riksdaler för hvarje Lagtima Riksdag; dock att, när antingen Konungen upplöser Riksdag, innan den varit fyra månader tillsammans, eller ledamot af Kammaren eljest afgår från sin befattning under Riksdagen, innan så lång tid af dess sammanträde förflutit, så ock under Urtima Riksdag, Kammarens ledamot undfår, jemte resekostnadsersättning, i dagtraktamente tio Riksdaler, hvilket dock ej må öfverstiga sammanlagdt ett tusen tvåhundra Riksdaler.
Den ledamot af Kammaren, som icke i rätt tid vid Riksdagen sig inställer, skall för hvarje dag, han uteblifver, vara förlustig tio Riksdaler af arfvodet. 8 Kongl. Maj:ts Nåd.
Proposition N:o 61. c) Gemensamma bestämmelser. § 24.
Rösträtt må ej utöfvas af annan valberättigad än den, som vid valtillfälle personligen sig inställer. § 25.
Befinnes vid Riksdagsmannaval, hvilka böra med slutna sedlar förrättas, valsedel lyda å person, som ej är valbar, eller på flera eller färre, än som vid valtillfället böra väljas, eller innefattar valsedel någon tvetydighet i anseende till den eller de valdes namn, skall samma sedel anses ogild. § 26.
Riksdagsmannabefattning kan endast utöfvas af Svenska medborgare, som bekänna sig till Kristen-protestantisk lära.
Ej må såsom riksdagsman godkännas: a) den som står under förmynderskap; b) den som till borgenärer all sin egendom afträdt, och icke, på sätt lag förmår, gitter visa, att han från deras kraf befriad är; c) den som för vanfrejdande brott är under tilltal, eller blifvit för sådant brott till ansvar dömd eller under framtiden ställd; d) den som är förlustig medborgerligt förtroende eller förklarats ovärdig att inför rätta föra andras talan; e) den som blifvit förvunnen att hafva vid Riksdagsmannaval med penningar eller gåfvor sökt värfva röster, eller emot vedergällning afgifvit sin röst, eller genom våld eller hot stört valfriheten. § 27.
Derest någon varder för samma tid vald till ledamot af begge
Kamrarna eller till ledamot af endera för två eller flera valkretsar, må på honom ankomma att bestämma i hvilkendera Kammaren han vill inträda eller för hvilken valkrets han vill anses till Riksdagsman vald.
Dock åligger honom att hos Konungens Befallningshafvande i den ort, för hvilken han Riksdagsmanna-uppdrag ej mottager, derom göra skyndsam anmälan. § 28.
Hos Konungen göres af hvardera Kammaren anmälan om de ledigheter inom Kammaren, hvilka skola under samma eller innan nästa Riksdag genom val fyllas, hvarefter Konungen anbefaller Dess Befallningshafvande föranstalta, att nya val anställas.
Om emellan Riksdagar ledighet i någondera Kammaren genom ledamots afgång uppstår, åligger Konungens Befallningshafvande tillse och föranstalta, att nytt val anställes. § 29.
Proposition N:o 61. 9 § 29.
Medan Riksdag samlad är, må ej Riksdagsman sin befattning sig afsäga, utan att han visar sådant hinder, som godkännes af den Kammare, till hvilken han hörer; dock att härigenom ingen ändring sker i hvad ofvan är sagdt om rätt att vid valtillfälle Riksdagsmanua-uppdrag sig afsåga. § 30.
Hvardera Kammaren eger att bestämma påföljd af böter för den Kammarens ledamot, som sig vid Riksdagen ej i rätt tid inställer och derför ej visar laga förfall, eller som eljest utan tillstånd af Kammaren från Riksdags-öfverläggningarna förfallolöst sig afhållen Desse böter tillfalla Statsverket.
Riksdags Mirjan oell upplösning. § 31.
Riksdagen skall sammanträda i Rikets hufvudstad utom i de fall, då fiendes framträngande eller pest eller andra lika vigtiga hinder göra det omöjligt eller för Riksdagens frihet och säkerhet vådligt.
Konungen tillkommer då, på sätt Regerings-Formen i § 50 stadgar, att annan Riksdagsort utsätta och kungöra. § 32. 1.
Den, som blifvit till Riksdagsman vald, skall, första gången han efter valet till Riksdag sig inställer, inför Justitie-Statsministern, eller den Konungen i hans ställe förordnar, sin fullmakt till granskning uppvisa å den dag Riksdagen sammanträder eller, om Riksdagsman sednare sig inställer, så snart derefter ske kan.
Denna granskning, som skall ske i närvaro af tre bland Fullmäktige i Rikets Bank och tre bland Fullmäktige i Riksgälds-Kontoret, har till föremål att undersöka, huruvida fullmakterne blifvit i föreskrilven form utfärdade, och skall vid den Riksdag, för hvilken nya val af begge Kamrarnes eller enderas samtlige ledamöter egt rum, vara inom tre dagar fulländad, men vid andra Riksdagar samma dag, då fullmakterne uppvisas. 2.
Hvardera Kammaren tillkommer dock sedan att pröfva behörigheten till Riksdagsmannakallets utöfvande, ej mindre för sådana dess medlemmar, hvilkas fullmakter ej blifvit godkända, än äfven för dem, emot hvilka eljest, till följd af denna Grundlag, anmärkning förekommer.
Den, om hvars Riksdagsmannarätt fråga är hos Kammare väckt, bibehåller emellertid sin befattning såsom ledamot i Kammaren, intilldess han blifvit dertill obehörig förklarad. § 33.
Så snart fullmakterne undergått den i mom.
1 af nästföregående § föreskrifna granskning samt berättelse om förloppet dervid blifvit af Justitic-StatsMinistern, eller den i hans ställe förordnad är, meddelad Kamrarne, hvar i hvad Bill. till B.
Fröt. 1862 / 1863. 1 Sami. 1 A/d. 2 Band. 7 Höft. 2 10 Kongl. Majda Nåd.
Proposition N:o 61. dess ledamöter angår, bcgäre hvardera Kammaren ofördröjligen hos Konungen, medelst deputation, Talman och vice Talman, dem Konungen då för hvardera Kammaren, bland dess ledamöter, utnämner.
Talman och vice Talman aflägga inför Konungen följande ed: ”Jag N. N., utnämnd och förordnad att vid denna riksdag vara Talman (vice Talman) i l:sta (2:dra) Kammaren, lofvar och svär, vid Gud och Hans heliga evangelium, att jagvill och skall med all min förmåga upprätthålla och försvara Konungamakten och Riksdagens rättigheter, i öfverensstämmelse med Rikets Regeringsform.
Jag skall ock ställa mig till ovilkorlig efterlefnad Rikets öfriga Grundlagar.
Detta lofvar jag allt troget hålla, så sannt mig Gud hjelpe till lif och själ.”
Då i något af de fall, som i 91, 93 och 94 §§ Regeringsformen omförmälas, Riksdagen på de i samma Grundlags 95 § nämnde vederbörandes kallelse sammanträder, eger hvardera Kammaren att, inom sig, välja Talman och vice Talman, hvilka inför Kammaren aflägga den föreskrifna eden.
Innan Talmän äro förordnade eller valde, efter thy ofvan sägs, föres i hvardera Kammaren ordet af den derstädes närvarande ledamot, som de flesta Riksdagar bevistat, och, der två eller flere ledamöter i lika många Riksdagar deltagit, den af dem, som är till lefnadsåren äldst. § 34.
Konungen låter offentligen kungöra den af Honom för Riksdags öppnande bestämda tid, som ej må utsättas sednare än å femte söckendagen efter Riksdags början.
På den tid skola Riksdagsmännen, sedan Gudstjenst med dem hållen är, sammankomma på Rikssalen, der Konungen eller, då Han så för godt finner, någon af Stats-Ministrarna förer ordet.
Yid detta tillfälle låter Konungen meddela Lagtima Riksdag berättelse om hvad i Rikets Styrelse sedan nästföregående Lagtima Riksdagssammanträde sig tilldragit, äfvensom till Riksdagen i två exemplar, deraf ett tillställes hvardera Kammaren, öfverlemna Propositionen angående Statsverkets tillstånd och behof, innefattande äfven förslag rörande sättet att genom bevillningar fylla hvad Staten utöfver de ordinarie inkomsterna erfordrar; men om Riksdagen Urtima är, kungöres för densamma anledningen till dess sammankallande och aflemnas de förslag och framställningar, hvilka skola blifva föremål för Kamrarnas öfverläggningar; Konungen dock obetaget att sedermera äfven andra förslag framställa.
Då Konungen, på sätt nu är sagdt, Riksdag öppnat, framföre, vid samma tillfälle, Kamrarnas Talmän till Konungen, i Kamrarnas namn, deras undersåtliga vördnad. § 35.
Hvardera Kammaren eger utse och förordna sin Sekreterare.
Den betjening, som hvardera Kammaren i öfrigt för sig under Riksdagen anser nödig, tillsättes af Talmannen och några utaf Kammaren dertill utsedda ledamöter, efter samråd med Sekreteraren.
Proposition Nio 61. 11 § 36.
Vill Konungen, med upplösande af Riksdag, förordna om nya val i licia Riket till båda Kamrarna eller den ena af dem, skall Konungens beslut derom, sedan Han låtit till Rikssalen kalla Riksdagen, densamma derstädes meddelas.
Då Riksdag skall afslutas, infinna sig, på Konungens kallelse ocb efter förrättad Gudstjenst, Riksdagsmännen på Rikssalen ocb iramföra genom Talmännen sina välönskningar.
Derefter uppläses riksdagsbeslutet, hvaruppå Konungen, Sjelf eller genom någon af Statsministrarna, förklarar Riksdagen vara afslutad.
Ärendenas beredning. § 37. 1.
A hvarje lagtima riksdag skola, inom åtta dagar efter dess öppnande, tillsättas: ett Konstitutions-Utskott, ett Stats-Utskott, ett Be vil lnings-Utskott, ett Banko-Utskott samt ett Lag-Utskott.
Dessa Riksdagens ständiga Utskott skola bestå: Konstitutions-Utskottet af tjugo, Stats-Utskottet af tjugofyra, Bevillnings-Utskortet af tjugo, Banko-Utskottet af sexton och Lag-Utskottet af sexton ledamöter, hvilka hvardera Kammaren till halfva antalet inom sig väljer antingen omedelbart eller, om Kammaren så beslutar, genom Elektorer; ankommande på Kamrarnas sammanstämmande beslut att, när sådant fiunes vara af nöden, tillsätta särskildt Utskott för upptagande af fråga, som tillhör ständigt Utskotts behandling, så ock att, derest Utskott anmäler behof af förstärkning i ledamöternas antal, sådant bevilja. 2.
Hvardera Kammaren eger ock inom sig utse Suppleanter, att, vid inträffadt förfall för utskottsledamöter, i deras ställe inträda. 3.
Derest i någondera Kammaren fråga väckes, som icke tillhör förenämnda Utskotts behandling, men är af beskaffenhet, att Utskotts yttrande deröfver erfordras, skall för frågans beredande ett tillfälligt'
Utskott, bestående af så många ledamöter, som Kammaren nödigt aktar, inom Kammaren tillsättas. 4.
Å Urtima Riksdag skola ej flera Utskott tillsättas, än som erfordras för beredning af de dervid, enligt § 2, förekommande ärenden. § 38. 1.
Konstitutions-Utskottet tillkommer att granska Rikets Grundlagar samt att hos Riksdagen föreslå de ändringar deruti, dem
Utskottet anser högst nödiga eller nyttiga och möjliga att verkställa, så ock att meddela utlåtande öfver de från Kamrarna till Utskottet hänvisade grundlagsfrågor. 2.
Utskottet åligger ock att äska de i Sfats-Rådet förda protokoll, med undantag af dem, som angå ministeriela ärenden och kommandomål, hvilka endast, i hvad som rörer kända och af Utskottet uppgifna händelser, må kunna fordras.
Om Utskottets rätt och pligt att, efter granskning af dessa protokoll, hos Riksdagen anmäla de anmärkningar, hvartill denna granskning funnits för - 12 Kongl. May.ts Nåd.
Proposition N.o 61. anleda, eller eljest vidtaga den med anledning af gjord anmärkning erforderliga åtgärd, så ock att, när af Riksdagsman eller af annat Utskott än Konstitutionsutskottet fråga blifvit väckt, att Stats-Rådet eller någon dess ledamot eller föredragande sitt embete på obehörigt sätt utöfvat, deröfver, före frågans afgörande af Riksdagen, afgifva yttrande, derom är i Regeringsformen stadgadt. 3.
Utskottet tillkommer jemväl att, då olika meningar mellan Kamrarna uppstå, till hvilket Utskott uppkomna frågor och ämnen böra hänvisas, derom besluta, så ock att skilja mellan Kammare och dess Talman, då den sednare vägrar proposition. § 39. 1. Stats-Utskottet, sorn skall undfå del af Konungens angående Statsverkets tillstånd och behof till Riksdagen aflåtna Proposition och ega tillgång till alla Statsverkets räkenskaper och handlingar, åligger att granska, utreda och uppgifva Stats- och Riksgäldsverkens tillstånd och förvaltning samt föreslå ej mindre hvad till fyllandet af deras behof erfordras, sedan nödiga indragningar och besparingar blifvit iakttagna, än äfven beloppet at de summor, hvilka, jemlikt 63 § Regeringsformen, skola för särskilda händelser afsättas, så ock att uppgifva, huru mycket bör genom bevillningar utgöras. 2.
Utskottet tillkommer ock att efterse och granska, huruvida gjorda eller förordnade utbetalningar af statsmedlen icke öfverstigit beloppet af de hufvudtitlar, hvilka af Riksdag uti uppgjord statsreglering blifvit fastställda, och huruvida utbetalningarne- äro grundade på behörigen.; upprättade stater, eller Konungens med vederbörlig kontrasignation utfärdade anordningar, samt styrkta med behöriga qvittenser af dem, som medlen emottagit.
Skulle, mot Riksdagens beslut, de till någon kufvudtitel anslagna summor befinnas dragna till andra ändamål än dem, som under samma hufvudtitel höra, eller något af Riksdagen faststäldt anslag befinnas öfverskridet, skall Utskottet bos Kamrarna göra anmälan emot den embetsman, som en sådan anordning kontrasignerat, hvarefter förfares enligt 106 och 107 §§ i Regeringsformen.
Ej må dock, emot föreskriften i 90 § Regeringsformen, Utskottet i något klander af Konungens gjorda anordningar ingå; ej heller de för statsutgifterna redovisande tjenstemän personligen för Utskottet eller Riksdagen till ansvar ställas, utan må, der så nödigt finnes, hos Konungen af Riksdagen anmälas de anledningar, som förekommit att emot någon sådan tjensteman i laglig ordning ansvar yrka. § 40.
Bevillnings-Utskottet åligger att bereda alla dit från Kamrarna hänvisade frågor, som angå förändring uti föreskrifterna om bevillnings utgörande, att förslagsvis beräkna inkomsterna af de särskilda bevillningarna, och att, sedan Statsverkets behof blifvit utredda och bestämda, opåmint föreslå sättet för bevillningens ökande, om det erfordras, eller dess minskande, om sådant kan ega rum, och i sammanhang dermed till Riksdagen afgifva förslag till bevillnings-stadgar.
Utskottet må derjemte uti bevillningsfrågor föreslå hvad det anser billigt och nyttigt.
Ma.y.ts Nåd.
Proposition N:o 61. 13 § 41.
Banko-Utskottet tillhörer att undersöka Riksbankens styrelse och tillstånd samt att hos Kamrarna föreslå och i mål, för hvilka Utskottet fått sig sådan makt af Riksdagen uppdragen, gifva föreskrifter om Bankens förvaltning. § 42. 1.
Lag-Utskottet skall meddela utlåtande öfver de från Kamrarna dit hänvisade förslag till stiftande, ändring, förklaring eller upphäfvande af allmän civil-, kriminal- och kyrkolag; börande under civil- och kriminallag äfven förstås de delar af krigslagar och författningar rörande krigsväsendet, som ega tillämpning till medborgare utom krigsstaten. 2.
Utskottet skall ock granska Justitie-Ombudsmannens afgifna redogörelse, äfvensom hans embetsdiarier och registratur, samt med utlåtande deröfver till Riksdagen inkomma. § 43.
Ej må Stats-Råds-ledamot eller Justitie-Råd i Utskott eller val till Utskott deltaga; ej heller någon, af hvilken Riksdagen kan fordra redo och ansvar, inväljas i Utskott, der redovisning för hans egna embetsåtgärder kan förekomma. § 44.
Utskotten välja, hvart inom sig, Ordförande och vice Ordförande.
Intilldess sådant val försiggått, föres ordet af den ledamot, som de flesta Riksdagar bevistat och, der två eller flere i lika många Riksdagar deltagit, den af dem, som är till lefnadsåren äldst.
De ständiga Utskotten utse, hvart för sig, Sekreterare och, efter samråd med honom, den öfriga betjening, som nödig finnes.
I tillfälligt
Utskott välja ledamöterne, inom sig, för hvarje särskildt mål en föredragande, hvilken det derjemte åligger att uppsätta Utskottets yttrande i ämnet. § 45.
Alla Utskott skola inom fyra dagar från den, då de blifvit utsedda, sammanträda, De böra, så fort sig göra låter, afgifva de yttranden, som på dem ankomma.
Har ledamot af Utskott tre gånger å rad, utan laga förfall, från Utskottets sammanträden sig afhållit, bör ordföranden hos vederbörande Kammare sådant anmäla, på det annan ledamot i Utskottet må, i föreskrifven ordning, inväljas. § 46.
Finner Utskott sig behöfva af någon Konungens embetsman eller af allmänt verk inhemta muntliga eller skriftliga upplysningar, eger Utskottet att, genom sin ordförande, hos den Stats-Rådets ledamot, som Konungen dertill vid hvarje Riksdag förordnar, begära Konungens befallning till vederbörande att de 14 Kongl. Maj:ts Nåd.
Proposition N:o 61. äskade upplysningarna meddela; dock böra Stats-Kontoret samt Banko- och Riksgäldsverken, i frågor om redovisning af medel, alla äskade upplysningar omedelbarligen afgifva. § 47.
Derest ständigt Utskott anser nödigt att, till öfverläggning om något ärende, med annat ständigt Utskott sammanträda, skall sådant ske genom deputerade, på sätt Utskotten derom öfverenskomma.
Sålunda sammansatt Utskott eger att i frågor, som det handlagt, utlåtande afgifva, utan att
Utskottens öfrige ledamöter deruti taga del. § 48.
Då inom Utskott omröstning med slutna sedlar anställes, bör en sedel alltid uttagas och förseglas, hvilken öppnas endast i det fall, att rösterne vid sammanräknandet befinnas lika delade.
Är pluralitet redan vunnen, bör den aflagda sedeln genast ouppbruten förstöras.
Ledamot, som i Utskotts beslut ej instämt, är obetaget att jemte Utskottets yttrande lemna Kamrarna del af sin skiljaktiga mening, som i sådant fall bör till Utskottet skriftligen afgifvas.
Dock må Utskottets betänkande derigenom icke uppehållas. § 49.
Expeditioner från Utskott underskrifvas af ordföranden. § 50.
Äskar Konuugen af Riksdagen särskilde
Deputerade att med Honom öfverlägga om ärenden, dem
Han pröfvar böra hemliga hållas, utväljas dertill tolf ledamöter, deraf hvardera Kammaren iuom sig utser sex.
Deputerade ega dock ej makt att fatta beslut, utan endast att till Konungeu afgifva yttranden öfver de mål, Konungen dom meddelar.
Sekreterare och öfrige tjenstemän hos dessa Deputerade förordnas af Konungen.
Ärendenas hehantlliu^ i S&amrstrna. § 51.
Talmännen eller, i händelse af förfall för dem, vice Talmännen åligger, hvar för sin Kammare, att utfärda kallelse till sammanträden, att ärendena dervid föredraga, att upptaga, reda och framställa de yttrade meningarna, att göra propositioner för besluts fattande och vidmakthålla målning vid sammanträdena, allt efter de föreskrifter denna Grundlag innehåller.
Dock må den, som Talmansbefattningeu utöfvar, ej deltaga i öfverläggning eller omröstning och ej eller något annat föreslå, än som erfordras till verkställighet af Grundlagarna, af Riksdagens Kongl. Maj:ts Nåd.
Proposition N:o 61. 15 eller Kamrarnas särskilda beslut eller i öfrigt af de reglementariska stadganden, som för riksdagsärendenas behandling blifvit antagna.
Talman eger ej makt att, utan Kammarens samtycke, något dess sammanträde afsluta. § 52.
Yid Kammares sammanträde eger hvarje dess ledamot rätt att till protokollet fritt tala och utlåta sig i alla frågor, som under öfverläggning komma, och om lagligheten af allt, som inom Kammaren sig tilldrager.
En hvar yttrar sig i den ordning, han dertill sig anmält och uppropad blifver, och må ej någon vara berättigad att tala utom protokollet.
Ingen må tillåta sig personligen förolämpande uttryck; sker det, eger Kammaren pröfva, huruvida deri ledamot, som sålunda sig förgått, må af Talmannen erhålla tjenlig föreställning och varning, eller om saken bör till laga domstols behandling öfverlemnas, eller ock alldeles förfalla. § 53.
Ej må Riksdagen eller Kamrarne i Konungens närvaro öfver något ämne rådpläga eller besluta.
Uti hvardera Kammaren ega Stats-Rådets ledamöter tillträde, med rättighet att deltaga i öfverläggningarna, men ej i besluten, der de ej äro ledamöter af Kammaren.
Dock må ej Stats-Rådets ledamöter i de tall, då dem enligt Regeringsformen uppdraget är att Riks-styrelsen föra, cj eller omyndig Konungs Förmyndare, öfvervara Kamrarnas öfverläggningar eller beslut.
I mål, som personligen rörer någon ledamot i Kammare, må han väl öfverläggningarna, men ej beslutet öfvervara. § 54.
Konungens skrifvelser och propositioner med det undantag, som i § 34 förmäles, tillställas båda Kamrarna genom en Stats-Rådets ledamot samt böra alltid vara åtföljda af Stats-Rådets och i frågor om stiftande, ändring, förklaring eller upphäfvando af allmän civil-, kriminal- och kyrkolag, jemväl af Högsta Domstolens yttrande. § 55.
Motion i ämne, som tillhör ständigt Utskotts behandling, må af Riksdagsman i den Kammare, han tillhör, göras inom tio dagar från Riksdags öppnande.
Sedermera må sådan fråga, med undantag af Grundlagsförslag, icke kunna af Riksdagsman väckas, utan såvida den af redan inom någondera Kammaren fattadt beslut eller upptaget ärende eller annan under Riksdagen inträffad händelse omedelbarligen föranledes.
I ämne, som icke tillhör ständigt Utskotts behandling, kan motion, så länge Riksdagen är samlad, framställas.
Ej må i en skrift flera mål af olika beskaffenhet sammanföras. 16 Kongl. Majlis Nåd.
Proposition N:o 61. § 56.
Konungens propositioner, så ock motioner i ämnen, som tillhöra ständigt Utskotts behandling, kunna icke till afgörande i Kammare företagas, innan Utskott deröfver afgifvit yttrande.
Angår motion annat ämne, och rörer det ej Kammaren enskildt, kan motionen ej utan remiss till Utskott bifallas.
Frågor, som röra någondera Kammaren enskildt, må genast afgöras. § 57.
Derest af Riksdagsman, eller af annat Utskott, än Konstitutions-Utskottet, fråga hos Kamrarna väches, att Stats-Rådet eller någon dess ledamot eller föredragande sitt embete på obehörigt sätt utöfvat, böra dervid endast följande ordalag nyttjas: “det är anledning till anmärkning mot Stats-Rådet, eller den eller den ledamoten eller föredraganden, hvarom remiss begäres till Konstitutions-Utskottet, inför hvilket anledningen skall uppgifvas."
Sådan remiss skall då genast ovägerligen verkställas.
Yid Kammares öfverläggning om sådan fråga gälle i afseende på Konungens beslut uti mål, som röra enskilda personers eller korporationers rättigheter och angelägenheter, hvad uti 107 § Regeringsformen stadgadt är. § 58.
När proposition eller motion första gången i Kammare förekommer, skall den, så framt ej Kammaren enhälligt densamma genast till Utskott förvisar, ligga på bordet till nästa sammanträde, då sådan hänvisning bör ske, derest frågan ej nedlägges eller, om den rörer Kammaren enskildt, eljest blifver afgjord.
Hvarje ledamot eger i målet afgifva yttrande, hvilket jemväl till Utskottet öfverlemnas; men ej må deraf remissen till Utskottet uppehållas.
Uppstår fråga till hvilket Utskott ett mål bör hänvisas, skall denna fråga blott för det sammanträde, då den väckt blifvit, kunna läggas på bordet, men vid det nästföljande ovilkorligen afgöras. § 59.
Betänkande, som af ständigt eller i dess ställe särskildt tillsatt Utskott afgifvits, skall i begge Kamrarna för ärendets afgörande, såvidt ske kan, samtidigt föredragas.
Efter betänkandets första föredragning skall detsamma hvila på bordet.
Yid nästa föredragning, ehvad öfverläggning då eger rum eller ej, må det, på flera ledamöters förenade begäran, åter göras hvilande.
Men då saken tredje gången förekommer, skall deu till afgörande företagas.
Betänkande, som afgifvits af tillfälligt Utskott, föredrages i den Kammare, som Utskottet tillsatt, och förfares derefter vidare med målet, såsom nyss är sagd t.
Utskotts förberedande hemställanden och förfrågningar må genast afgöras, derest icke någon Kammarens ledamot bordläggning begär. § 60 Kongl. Majlis Nåd.
Proposition Nio 61. i? § 60.
När ärende skall slutligen afgöras, böra dertill hörande handlingar uppläsas, så framt någon Kammarens ledamot sådant äskar.
Ej må något mål, deri öfverläggning egt rum, till slutligt afgörande företagas förr än Kammaren på Talmannens hemställan förklarat öfverläggningen slutad; börande derefter proposition framställas.
Kan fråga blifva föremål för bifall eller afslag, bör Talmans första proposition lyda på bifall.
Om denna besvaras med nej, och anmärkningar i saken blifvit under öfverläggningen gjorda, bör den följande propositionen i enlighet med dem uppställas.
Innefattar ett förslag flera delar, som ej lämpligen kunna i ett sammanhang afgöras, bör särskild proposition å hvardera delen framställas i enahanda ordning, som nu är töreskrifven.