Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
- .krsafgiften iir 10 kr., nledlemsnntalet 1,100, bibliotelzet omlzring 16,000 band, tidningar och tidskrifter talrilza och till understod er- hklles i statsanslag 1,000 lir.
Brljgen.
Lokalen innehkller run1 for bok- utlBningen, IBsrum, studieruln och konversntionsrum.
I det sistnamnda f8r man sprklra och resonera, htilla samlcviim och foredrag, med ett ord ' vara lika pratsam, som man i de bBda mdra rnBste vsra stum.
PB grnnd af foretagets stora, frarnggng hyser man hopp om att framdeles Irnnne iaed detsarniix~ forella li.af6 och restauration till trefnnd och beliviimlighet for inknga foreni~lgensmedlemniar.
Man tror sig Bfven kunna oks aatalet nf friglatser for mindre be- lnedlude men vetgirigan lrvinnor.
For n$rveuaade finnas end&amp; 10 f~: iplatser, Inen vid j i b i l e u ~ s f e s t e skiinktes for detta iindamal om- kring 2,200 Irr.
Ifan hnr nnder .senare h e n pensionerat den, som hinge och nitiskt tjamt foreningen och under senaste hogtidigheten 11ar oclrsB pensionskassan okats med Btskilliga bidrag.
Foreningens styrelse ntgores ed 5 personer: froken S. Alberti,)) fqrmtind~; fru E. Gad, selireterare; froken)) Cand.
D Margrethe Thiele, knssor; frolren E. Icimboe och holcen Amette Vedel, litteriira bitrgden.
Vid styrelsens sida stBr soln inspelctris froken Miiller, s o n d1tifrBn foreningens borjan stodt den lned rkd och dBd.
Att i en stsd med ej storre antal innevBnare Bn IC6penhnn-1n en lzvinlig liiseforening med 1, ' 100 nledleminar kunnnt .bildas, vittnar on1 en ova11Lig torst efter vetando och en lilrn.
ovndig enighet, organisationsformBga O C i ~ l ~ r d i g h e t hos stadens lcvjnnor.
IC~~inde- lig L~seforening 81. en foreteehe, son1 soker sin like &amp; tminstone i g a d a viirlden.
Eva Fryxell.
laeliga historim ' Baraens Bi %desbc&amp; aE A lf retZ Bele1 * s7r elm, Teol. och Fil.
hin d,ldens sraprlse till lsraels utvandring u r Egypten.
HBft.
1: 50. nlt: ci l~t~iittel.
; cr for de s m i af HJ.
F e m t ~ b o k e ~ 11111.
75 ijre.
Dta t ' ijr~glieiidu biickerna 1-1 filuias iifvcw att tillgii.
Ur sjalarnes lif.
H B ~ f.
Stockholm, N:r 49 (312) F r e d a g e n don 8 december 1893.
Prenumerationspris pr ar: Byra: K l a r a v.
K y r k o g a t a 7, 2 t r Idun m e d Modetidning och (Aftonbladets h u s.)
9: — I d u n m.
» 7: 50 P r e n u m e r c i n s k e r å a l l a post- Idun ensam, 6: — anstalter i riket.
Redaktör FRITHIOF De vidgade kommu- nikationerna ha ock v i d g a t möjligheterna att i landsorten få se g o d dramatisk konst och verkligt goda konstnä- rer, och d e n s v e n s k a landsortsteatern räknar i våra dagar många n a m n, s o m icke stäl- las i s k u g g a n af huf- vudstadens berömdhe- ter.
I g a m l a dagar var det i m y c k e t annorlun- da.
Väl l y s a ä n n u i vår teaterhistoria rätt m å n g a n a m n på fram- stående landsortsskåde- spelare och skådespe- lerskor, s o m höllo kon- stens fana h ö g t i de u t h u s och på de vin- dar, s o m förr i världen s k ä n k t e rum åt Thalia utgifvare: HELLBERG.
Telef Therése våra dagar rullar Thespiskärran p å v i n g a d e snälltågs- hjul snabbt och lätt g e n o m land och rike.
D e t e n a teater- sällskapet i landsorten aflöser det andra, fa- rande från stad till s t a d p å kort tid, » tur- néer » ila blixtsnabbt fram och åter, och hvar- ken h n f v u d s t a d e n s e g n a artister eller ens utlan- d e t s stora stjärnor för- s m å att då och då he- dra äfven den s v e n s k a landsorten m e d ett besök.
oeh 61 47 Utgifningstid: hvarje helgfri fredag Iduns Tryckeri Aktiebolag 6:te årg.
Annonspris: 35 ö r e p r n o n p a r o i l l e r a d.
F ö r » P l a t s s ö k a n d e » o. » Lediga platser » 25 ö r e f ö r h v a r j e p å b ö r j a d t t i o t a l stafv.
L ö s n u m m e r s p r i s 15 ö r e (lösn:r e n d a s t för k o m p l e t t e r i n g a r) U t l ä n d s k a a n n o n s.
Elfforss.
i m å n g e n s v e n s k lands- ortsstad.
M e n » lands- ortsteatern » var likväl något helt annat då, själf v a i n s t i t u t i o n e n ha- de ett a n n a t k y n n e, e n a n n a n karaktär.
Man å k t e efter gästgifvare- skjuts och s p e l a d e i la- dor, det var skralt m e d b å d e dekorationer och » regie », men » blixt- turnéer » voro icke upp- funna och d e n möder- ne teatertapetseraren hade icke s k ä m t bort publiken.
Skådespelar- n e t o g o s e m o t hvart de k o m m o s o m efterläng- t a d e, sällsynta gäster, o c h var d e t ä n ofta k l e n t m e d b å d e kon- s t e n och recetterna, s å s p e l a d e de likväl in sig i p u b l i k e n s hjärta och v ä n s k a p, o c h de bästa af d e m v u n n o e n po- pularitet öfver landet, s o m få af d e m k u n n a skryta af, s o m n u l y s a och försvinna p å d e n svenska landsortsscenen.
D e b ä s t a af dem!
D e populäraste af d e m!
Ja, till d e m hörde i främsta rummet den kvinna, hvilkens bild Idun i d a g m e d d e l a r.
H v e m från Y s t a d till Haparanda, i Sveriges landsort s o m i broder- landet Finland, minnes icke T h e r é s e Elfforss — -
IDUN 3S6 D e n s i g å t b r ö d e t fröjda v i l l, Må d e g e n v ä l b e r e d a; D e n s i g å t f ä l t e t fröjda vill, 1893 Må d e t f ö r o g r ä s f r e d a; D e n s i g å t l i f v e t fröjda v i l l, Må a r b e t a o c h beda.
R. Reinick.
d e n fryntliga, säkra teaterdirektrisen, s o m i t j u g u år m e d aldrig s v i k t a n d e redbarhet, klokhet, s k i c k l i g h e t och e n e r g i l e d t e t t af våra största o c h b ä s t a l a n d s o r t s s ä l l s k a p, d e n y p p e r l i g a s k å d e s p e l e r s k a n, s o m i nära e t t hälft sekel tillhört d e n n a s a m m a landsorts- s c e n, d e n präktiga » g u m m a n Elfforss », s o m k a n se tillbaka på e n l y c k l i g t e a t e r b a n a — f e m t i o f e m år lång, o c h s o m, h v a r t h o n kom- m i t i landsorten, alltid h ä l s a t s m e d d e n uppriktiga g l ä d j e e n e f t e r l ä n g t a d kär g ä s t väcker.
Vi äro säkra om, att de f r y n t l i g a d r a g e n skola, när de n u m e d d e l a s i I d u n, i m å n g e t h e m v ä c k a g l a d a m i n n e n o c h framkalla m å n g a t a c k s a m m a h å g k o m s t e r, m i n n e n af kraftiga lifsbilder d e m T h e r é s e Elfforss fram- ställt från s c e n e n, ö m s o m h u m o r i s t i s k a, ö m s o m rörande, k o m i s k a ibland, tragiska äfven, m e n alltid skurna u t ur d e t verk- l i g a lifvet, träffande o c h karaktäristiska.
* F e m t i o f e m år v i d t e a t e r n!
Femtiofem år m e l l a n k u l i s s o c h r a m p, m e l l a n d i k t a d e o c h verkliga intriger, s t r ä f v a n d e n, b e k y m - m e r o c h arbete — o c h ä n d å h a k r o p p e n s p ä n s t i g o c h själ o c h s i n n e friska s o m i u n g d o m e n s år, se där e t t k o n s t s t y c k e, s o m i c k e m å n g a göra T h e r é s e Elfforss efter.
F e m t i o f e m år!
D e t är j u e t t h e l t m ä n - niskolif.
Född den 30 november 1 8 2 3 — just i d a g a r n e 7 0 år — var T h e r é s e Öberg så- l e d e s i c k e stort m e r ä n 1 3 år, då h o n i februari m å n a d 1 8 3 7 t o g s i n a första s t e g p å tiljan.
D e t var p å k u n g l i g a t e a t e r n d e t t a s k e d d e, och d e t var s o m b a l e t t e l e v d e n lilla T h e r é s e först v i s a d e sig för pu- bliken.
För t j u g u f y r a skilling b a n k o pr spelkväll traskade d e n lilla T h e r é s e från T a n t o s höjder ä n d a ner till d e t g a m l a konst- t e m p l e t v i d Gustaf A d o l f s torg för a t t där ikläda s i g b a l e t t ä n g e l n s tarlatan o c h oklac- k a d e s m å sidenskor.
D e t s å g e n s t u n d u t s o m o m d e n lilla skulle blifvit e n stjärna i Terpsichores rike.
H e n n e s ungdom och fägring fäste strax u p p m ä r k s a m h e t e n v i d h e n n e, och h e n n e s a n l a g för d e n luftiga k o n s t e n i n g å f v o g a m l e Selinder, s o m då var k u n g l.
t e a t e r n s b a l e t t m ä s t a r e, de största förhoppningar.
H o n fick också, ehuru blott e l e v s e d a n kort tid, u p p t r ä d a i första l e d e t af corps de ballet v i d de tillfällen, d å d e t g ä l l d e a t t m e d u n g d o m och b e h a g fylla d e n b a k g r u n d; m o t h v i l k e n alla tiders b a l l e t t d r o t t n i n g, d e n strå- lande Taglioni, lyste.
M e n g u b b e n Selinder, s o m fick se så m å n g a af s i n a b ä s t a elever ö f v e r g i f v a Terp- sichore för Thalia, m i s t e o c k s å i n o m kort T h e r é s e Öberg.
K a p t e n L i n d e b e r g h a d e l y c k a t s få till s t å n d sin » N y a T e a t e r », d e n n u v a r a n d e D r a m a t i s k a t e a t e r n öfver h v a r s s c e n h a n s bild ä n n u hänger, m e n k n a p p a s t h a n s e n t u - s i a s t i s k a a n d a ä n n u sväfvar.
D e t v a r 1 8 4 2 k a p t e n L i n d e b e r g in- v i g d e s i n n y a teater, o c h d e n u n g a T h e r é s e Öberg erhöll e n g a g e m e n t s a m m a år.
Hon d e b u t e r a d e d ä r s t ä d e s d e n 1 3 februari 1 8 4 2 ^ Fotogénhöket .PRIMUS » Ö f v e r 15,000 sålda p å ett år.
L i k a a n v ä n d b a r t vinter som sommar.
B r i n n e r u t a n v e k e.
Os-, s o t - o c h r ö k f r i t t.
i e n liten e n a k t s p j e s af D u m a s k a l l a d » A n k a n s m a n » o c h gjorde g e n a s t l y c k a.
H o n s t a n n a d e dock ej l ä n g e v i d d e n n a scen.
E n af de m a n l i g a k a m r a t e r n a v i d L i n d e b e r g s trupp, L.
E. Elfforss, b i l d a d e e t t e g e t s ä l l s k a p för l a n d s o r t e n, o c h v i d d e t t a erhöll T h e r é s e Ö b e r g e n g a g e m e n t r e d a n 1845.
N u började ett n y t t o c h allvarligare s k e d e i h e n n e s lif både s o m k v i n n a o c h - k o n s t - närinna.
Snart g e n o m ä k t e n s k a p förenad m e d direktör Elfforss tillföll h e n n e att upp- bära de m e s t b e t y d a n d e rollerna i s ä l l s k a p e t s repertoar o c h att senare u n d e r m a n n e n s s j u k l i g h e t ä f v e n ö f v e r t a g a e n stor del af truppens ledning och ekonomi.
B å d e s o m u t ö f v a n d e konstnärinna, s o m teaterledare och s o m e n s k i l d person har fru Elfforss varit lika f r a m s t å e n d e och vun- n i t allas a k t n i n g och t i l l g i f v e n h e t.
S o m teaterledare — e t t af de icke allra l ä t t a s t e y r k e n i v ä r l d e n — var h o n e t t mönster.
I n t e t sällskap var så a k t a d t och a n s e d t s o m h e n n e s — i alla a f s e e n d e n.
D e t var p å s i n t i d e n l i t e n m ö n s t e r t r u p p i landsorten.
O c k s å förde » g u m m a n Elf- forss » spiran m e d kraft, fast på s a m m a gång mildt.
D e t lär stå i e n g a m m a l proklamation till h ä r e n af salig Karl d e n tolfte att » fän- riken skall vara e n l å n g d r u m m e l, s o m i nöd- fall k a n slå p å t r u m m a, l ö j t n a n t e n skall M e n h o n var v ä r f v e t v u x e n, o c h m y c k e t vara e n s- - e, m e n k a p t e n e n s o m e n far g e n o m h e n n e förvärfvade d e t Elfforsska för sitt k o m p a n i.
» s ä l l s k a p e t d e t h ö g t a n s e d d a n a m n, s o m aldrig V i d d e n Elfforsska t r u p p e n f a n n s d e t för lämnade detsamma.
e t t f e m t o n t a l år tillbaka e n u n g fänrik, » som A r 1 8 6 9 afled direktör Elfforss, o c h ä n k a n i nödfall k u n d e skrifva roler eller öfver- sätta pjäser, » där f a n n s ock e n löjtnantp öfvertog n u e n s a m l e d n i n g e n af sällskapet, s o m h o n, m e d e t t kort af brott 1 8 8 2, bibe- m e n framförallt var k a p t e n e n s o m e n mor höll ä n d a till, år 1 8 8 9, då h o n öfvergick för sin trupp.
till A u g.
L i n d b e r g s s t å e n d e t e a t e r i Göte- S t r ä n g o c h barsk v i d första anblicken, borg.
aldrig att leka m e d, när d e t gällde arbete P å d e n n a s c e n u p p t r ä d d e h o n o c k s å för * o c h ansvar, voro där likväl v ä r m e i hjärtat och v ä n l i g h e t i s i n n e t m o t alla.
s i s t a g å n g e n d e n 27 febr.
1 8 9 2 — femtio- f e m år efter h e n n e s första s t e g på tiljan, Till d e n Elfforsska t r u p p e n sökte sig ock s o m h o n n u, m ä t t p å b å d e arbete o c h fram- d e n t i d e n gärna de u n g a konstadepter, s o m g å n g a r, för alltid l ä m n a t för att h v i l a u t i trodde sig i sitt hjärta ha e n g n i s t a af k o n s t e n s s k ö t e t af sin sons, v å g m ä s t a r e n s E. Elfforss h e l i g a eld.
D e t var h o s T h e r é s e Elfforss familj.
L i n d b e r g t o g s i n a första s t e g på d e n bana, där h a n s e d a n skördat s å vackra f r a m g å n g a r, och m å n g a, m å n g a af d e m, s o m * n u äro f r a m s t å e n d e i n o m vår o c h F i n l a n d s D e t är e t t oerhördt rikt galleri af m ä n - teatervärld, ha i g o d t m i n n e d e n allvarliga n i s k o f r a m s t ä l l n i n g a r, s o m fru Elfforss s k a p a t s k o l a n h o s g u m m a n Elfforss.
M å n g a t a c k a u n d e r d e n n a l å n g a t e a t e r b a n a, ett galleri h e n n e ock i sitt stilla s i n n e för h e n n e s af rikt s k i f t a n d e bilder i n o m d r a m a t s, d e n ärliga o c h m o d i g a kritik, s o m alltid s j ö n g S v e d det i början, gjorde d e t dock fina k a r a k t ä r s k o m e d i e n s, de historiska skåde- ut.
s p e l e n s, de m o d e r n a p r o b l e m p j ä s e r n a s o c h g o d t, och få äro de icke, s o m h o n på det l u s t s p e l e n s ram.
D e g a m l a t e a t e r v ä n n e r n a s ä t t e t l y c k a d e s v ä n d a åt andra banor.
skola ä n n u m i n n a s h e n n e s J o l a n t a, E s m e - D e t är en af d e s s a senare, s o m n u v i d ralda o c h h e n n e s A m a l i a i » Trettio år af g u m m a n Elfforss s j u t t i o n d e år v e l a t ge e n e n spelares l e f n a d ».
D e h a f v a heller i c k e l i t e n b l o m m a till f ö d e l s e d a g s f e s t e n.
glömt hennes tjusande Adrienne Lecouvreur, A u g.
B l a n c h e, h v a r s d ö d s d a g vi firade h e n n e s stolta P o m p a d o u r, A d é l e Miiller i n y s s, p å s a m m a g å n g s o m T h e r é s e Elfforss » D e n farliga t a n t e n, » Gabrielle i » S m ä d e - f ö d e l s e d a g, skref e n g å n g e n l i t e n skiss skrifvåren » o c h h e n n e s m a r k i s i n n a i » Mar- m e d titel » T a l a n g och hjärta ».
D e n lilla kisinnans ungdomsminnen ».
s k i s s e n handlar j u s t o m T h e r é s e Öberg, då D e, s o m s e t t h e n n e i d e s s a roller, tala ä n d e n lofvande d a n s ö s e n.
ä n n u m e d v ä r m e o m d e t spirituella i h e n n e s T a l a n g o c h hjärta — d e t säger allt.
D e t f r a m s t ä l l n i n g, d e n f u l l ä n d a d e finheten i är h v a d h o n äger i h ö g grad och som detaljarbetet o c h d e n s p ä n s t i g a liflighet, s o m gjort — d e t senare ej m i n d r e än det förra p r ä g l a d e allt h v a d h o n gjorde.
— h e n n e s lif ljust och l y c k l i g t!
Gustaf Gul / berg.
Och rollerna från e t t senare s k e d e!
H u r lifligt s t å i c k e ä n för m i t t m i n n e h e n n e s p r ä k t i g a Margareta L e j o n h u f v u d i » K u n g Märta », h e n n e s Celeste i » Från A m e r i k a », h e n n e s rikt h u m o r i s t i s k a » Mutter p å t u p p e n » N ä r j a g n a l k a s d i m m a n på a f s t å n d, före- i » F r e d m a n o c h U l l a V i n b l a d », h e n n e s faller d e n n ä s t a n så o g e n o m t r ä n g l i g, s o m » Ä n k a n Sillery », och k a n s k e framförallt o m d e n m å s t e u t e s t ä n g a hvarje solstråle h e n n e s friska, hurtiga, p å kornet t a g n a L o n a o c h fullkomligt i n n e s l u t a m i g i mörker.
Hessel i » Samfundets stötter ».
M e n när j a g k o m m e r in i d e n, finner j a g, A l l t h v a d h o n rörde v i d fick u n d e r hen- till m i n a n g e n ä m a öfverraskning, att j a g n e s h ä n d e r lif.
H o n h a d e g n i s t a n, o c h ä n d a m i s s t a g i t m i g, o c h att d i m m a n var m y c k e t S å är äfven för- in i s l u t e t af sin l å n g a t e a t e r b a n a f ö r m å d d e lättare, än d e n s y n t e s.
h o n att g e eld o c h lif, saft o c h m u s t åt h å l l a n d e t m e d l i d a n d e n a här i v ä r l d e n; de äro i v e r k l i g h e t e n icke så förskräckliga att s i n a framställningar.
g e n o m t r ä n g a s o m e n ä n g s l i g fantasi in- billat s i g.
* Fotogénktiket » PRIMUS » os B.
H j o r t h &amp; C:0, 6 Klara Norra Kyrkogata 6.
Lätt att sköta.
Ingenifotogénutsvettnlng.
IDUN 1893 387 blund under själfva predikan, och hans granne vågar knappast röra sig för att låta pilten samla krafter till de sista psalmerna.
N o g är O l l e lika god som så mången ann ', som ' tan3 - lutnet, » o m aj?
tw) en atu » a », sofver från början till kungörelserna.
uanDti,noj » mannen » » inne o ^ t a t j.
u - Se, där uppe på soldatläktaren sitter gamla farfar.
H a n har nog haft drygt under veckans » a » lopp, ty de gamla äro allt bra, så länge » dom a |?
Sen 3oj ?t, » o m | a a i a t o » o t an3a » orkar dona lite smått. » Gamlingen sitter så slö och hopsjunken, men sonsonen, som hela • t o A o t j nuiffia » SEat) pu / tpufc tanDa ».
tiden fått l o f att stå bredvid, har oafvändt tittat på prästen, om för att följa hans ord eller hans rörelser, veta vi icke.
N u klifver £Eå uiiffiani.4ti cjptunS, Dafc lauati ^Eutit gossen sakta upp på gubbens knä, så att denne ryckes ur dvalan och hör till fullo: ocfi, ^a » t » tefnaD nu, t cjCoD » i j cjfj-utit, » Kommen till mig I alle, som arbeten och ocrl Sä * ä n i Sj-upet A-anéde » j-uSet, ären betungade. » Spögubben, som fordom väckte de i kyrkan slumrande, har nedlagt tanfian o^ta fiä » ta Stu^uan fij-uSet.
sin härskarestaf, men där finns n o g mången liten spögubbe ändå, som omedveten har sin kärleksuppgift i G u d s h u s.
2) iilten » to » ofc » om aj; Hä / tfefl Doj ?ta, H v i l k e n tilltalande grupp där borta v i d pelaren!
E n mor med sin minsta i skötet och ut tutnet » pita oclt » å o^ta; en något äldre bredvid, som, pekande med Si&amp;ten » 3tuj; i) ot, » å » om It^ättfiCoD töDa fingret i psalmboken, följer sången och bjuder oj ?ta — o^ta » t på owtflanefc cj.töDa.
till att stämma in.
Mor hade n o g ej fått gå till kyrkan i dag, om hon ej vant sig att fri- modigt taga småttingarne med.
K a n s k e hon helt enkelt tänker: » D e äro skrifna i kyrk- boken, de äro döpta däruppe vid altaret, de hafva j u hemortsrätt i denna boning. » Också lär j u stiftets biskop själf en gång hafva yttrat: » Med de små få vi ock mödrarna till kyrkan. » A t t så är fallet, fick j a g en gång på när- mare håll erfara, på samma gång j a g erhöll » N o g h i t t a r j a g till k y r k a n, en liten tillrättavisning.
s å visst s o m j a g det tror, &lt;3fta.
(; Små församlingsmedlemmar.
f ö r s ä k r a d e s i n s y s t e r e n liten t v i l l i n g b r o r.
» L å n g är kyrkvägen för så mången.
I otta är man uppe, ty det är så mycket att ställa med, och iklädningen af helgdagsskruden för hela familjen tager ej ringa t i d.
D ä r kunna härska en oro och en brådska i dalstugan på söndagsmorgonen, hvarom den ej har en fore- ställning, som ännu i mjuka bädden hör kyrk- klockornas första b u d.
finns, och huru många forsamlingar, där ännu endast sällan en barngudstjänst hålles!
Som flerårig hjälpreda vid ordnad barn- gudstjänst i en nordtysk stad hade j a g till- fälle att s e, huru ifriga barnen kommo till kyrkan.
H ä r var » Gruppensystem » rådande i motsats till » Einzelnsystem », hvilket mera begagnas i E n g l a n d, hvarifrån barngudstjän- sterna hafva sitt ursprung.
Flere unga flickor voro kyrkoherden behjälpliga med barnen, som, fördelade i grupper, förbereddes i dagens evan- gelium, innan prästen samlade dem omkring sig till frågor och svar.
V i kalla dessa flickor för hjälpredor, då namnen lärarinna och sön- dagsskola ej fingo användas, för att barnen måtte känna något alldeles otvunget i sin gudstjänst.
Man har j u hört personer hela lifvet ige- nom känna leda vid allmänna gudstjänster, emedan de som barn tvungits öfvervara långa predikningar.
M e n vi känna också hem, där största belöningen för ett godt uppförande under veckans lopp är att få följa med till kyrkan.
N o g af, en hjälpreda fick alltid l o f att ti- digt infinna sig för att hålla ordning med den lilla flock, som vanligtvis samlade sig for stängda portar långt före den utsatta tiden.
Tåligt väntades, till dess kyrkvaktaren brum- mande l ä t se sig för att öppna.
Aldrig låt- sades han höra utkikspostens glada rop: » N u kommer han, n u kommer han med stora nyc- keln! » M e n — det finns n o g mången, som det är gifvet att öppna med stora nycklar för ljuflig glädje, utan att gifvaren eller tagaren förstå hvarandra eller hafva gemensam glädje däraf.
Barngudstjänsten började kl. nio på mor- gonen, högmässan k l.
H u r u ofta hände det ej då, att m a n s å g ett litet bekant anlete från morgonstunden titta fram med nyfiken och belåten min.
K a n s k e barnet bläddrade i psalmboken, räknade fönsterrutorna, och ögo- nen voro på upptäcktsresa än här än där — V i hade gått långt, min vän och j a g, och men hvad gjorde det?
Sedan fick jag veta, kommo en lördagskväll sent omsider i ett att den lilla tyckte, det v a r så roligt att hyggligt kvarter, räknande p å att riktigt få stanna kvar.
Ä r det ej redan mycket och skönt tillika hvila ut för att i lagom tid hinna fram till att tycka det är roligt att dröja i Herrens gudstjänsten.
M e n lägret var något ovanligt, sömnen uteblef länge, och klockan fyra på boning?
morgonen voro lif och rörelse i stugan.
U p p A t t Herrans kraft fullkomnas i svaghet, måste j a g för att iakttaga, hvad som försig- att den är stor i menlösa barnasjälar, har nog V i hafva öfvervarit gudstjänsten i en af gick därnere hos vårt rörliga värdfolk.
Man- så mången moder erfarit, fast det varit som öfre Dalarnes kyrkor och medtagit månget ' nen och hustrun stodo redo att g å till kyrkan, en gåta, den ingen löser, som en kraft ver- kande på djupet, en kraft som buren på ängla- ljufligt minne därifrån.
K u n d e jag endast och midt på bordet satt deras tvååriga kulla, föra pensel och palett för att på duken fästa lugnt underkastande sig mors sträfvan att få vingar någon gång besöker människors boning de många små täcka interiörerna som här lillan fin.
P å min fråga, om det ej skulle och flyende lämnar efter sig ett mäktigt ma- blifva drygt för barnet den långa vägen, fick nande: mött mitt ö g a!
Porten öppnas och fjorton par små fötter j a g moderns motfråga: » Vill hon då, att j a g Christel.
k o m m a: klipp klapp tripp trapp öfver kyrk- skall bli ' hemma också ?. » D e t händer nog stundom under gudstjänsten, golfvet till den bestämda bänken.
D e t är barnhemsbarnen i söndagsskrud.
N u hafva att d e allra minsta gifva sin missbelåtenhet de skaffat sig upp på sätet, flickorna dragit luft i kvidande klagoljud, men det tycks vara Vi litet på förklädet, och så handen för ögonen, en helt naturlig sak för församlingen.
hufvudet sänkt till sakta bön.
D e se så frågade en gång själasörjaren efter ett dylikt för nöjda ut här, så hemmastadda titta de på tillfälle, om det ej var störande under hans predikan att höra de små oroliga församlings- de många främlingar, som under sommaren passa på att se den högtidsklädda allmogen, medlemraarne.
» Nej, icke dessa små, som lätt oftast uppgående till några tusenden.
J a, aflägsnas, o m de skrika, värre^är det med Idun har, som kändt torde vara, gjort barnaögat tycks mig fråga: » kommer ni som många, som längesedan trampat ut barnskorna, till en af sina uppgifter att bland sin stora vi för att höra något om Jesus och för att de vilja ofta icke hålla sig stilla. » publik inom de skandinaviska ländernas bil- känna de små » nattvardsbarnen », vi veta, huru de hittade samma v ä g som mor och far.
V i känna ock med dem » sve- dan i små beklämda bröst », då de fördes bort från den bild, som tycktes kalla dem till sig med omotetåndlig mildhet och be- skärmande ömhet.
D e t svider ofta i s m å hjärtan, då de ej få vara m e d; men helt naturligt skall det kännas svårast, då d e ej få se u p p till bilden af deras bäste v ä n, så vida de redan lärt känna honom i hemmet, ej få höra om hans stora kärlek till d e små och ej få intaga den rättighet, som tillkom- mer dem i Herrens tempel.
Stor literär pristäfling Iduns romanbibliotek.
sjunga sen? » T y sjunga kunna de a f hjärtans grund.
V i se på dem med fägnad och min- nas: » af barns och spenabarns mun har d u fullkomnat ditt lof. » D e t är trångt på bänken, så att en och annan får sitta litet snedt, men blir han trött, så lutar han sig mot den, som sitter bättre.