Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den hinna, som sitter kring svinets istersida, lossar jag alltid mycket försigtigt, ty den är ett ypperligt skinn till medwurst; eller syr jag den kring större köttroulader, som då förblifva särde- les saftiga och välsmakande.
Hartset, som under årets lopp borttages från de saftbuteljer man efterhand hemtar upp ur källaren, samlar jag i en särskild liten bleckpanna med skaft, som alltid tjenar till hartsning; jag behöfver då ej så snart köpa ny harts.
Alla snörstumpar komma i en särskild låda i köksskänken — till och med sådana, som begag- nats kring rullstekar och små roulader kokar jag sedan ur, och de få tjenstgöra flere gånger till samma ändamål.
Korkar låter jag så försigtigt som möjligt draga ut, så att de kunna användas ånyo.
Jag förvarar dem i en luftig (virkad eller knuten) påse och ren- gör dem, när det lönar mödan, i en lösning af öf-.
vermangansyrad kali och sedan genom kokning.
Den af många föraktade oxnjuren lemnar en mycket god buljong — äfven pikanta smörbords- rätter kunna lagas deraf. '
Om nyttan att bränna upp potatisskalen hafva vi läst förut i Idun; men nytt är kanske för som- liga, att det vattnet, hvari potatisen kokat, åter upphettadt är det bästa diskvatten för silfver.
Rifaebröcl går mycket åt hos mig, tv jag strör sådant äfven i alla kak- och puddingsformar, sedan de blifvit smorda med smör; då bränner massan C V s
ManusKript, som ej antages till Införande, återsändes, såvldaporto bi- f o g a s.
alldrig vid och formen blir ej svart.
Förekommande brödkanter, torkade o c h stötta, räcka ej länge; j a g bakar derför särskilda catiskovpov med tillsats af saffran o c h orleana, så att de blifva rödaktiga, hvilket tar sig bättre ut på hela skinkor, hel brynt potatis, finare kotletter o c h potatisbullar m. m.
Och nu ett par vinkar om att spara tid i köket.
Då man i hast vill laga någon rätt, hvartill man behöfver korinter eller russin, uppehälles man rätt mycket, när man då först skall rensa o c h tvätta dem.
Gör man detta genast, när man tar hem ett par kilogram, s o m man dock efter tvättningen får torka ordentligt, så kan arbetet gå undan.
Helpep- par o c h andra kryddor genomser jag äfven, innan de slås upp i sina små bleckburkar.
Vissa små köksredskap, s o m i sig sjelfva icke alls kosta så mycket, bespara ganska mycken tid.
Till dessa höra framför allt köttqvarnen, mandcl- qvarnen, pepparqvarnen, en korkmaskin, vidare en liten apparat, som man ställer i mjölkpannan för att hindra mjölken att koka öfver, så att man lugnt kan gå ifrån.
En apparat att taga ut kärnor ur körsbär, en särskild knif att skära bönor med, en gurkhyfvel, en spiralformig visp till äggskum, en » champignon » af trä att klämma potatis, äpp- len, ärter o.
d. genom hårsikt — alla dessa red- skap kan jag af erfarenhet rekommendera.
Annonser mottagas endast mot kontant llqvld I förskott af 2 5 öre pr 4 spalt, petitrad (
Ingen annons införes under I krona plågoandarne genom anblicken af sina afdöda blefve klokare och bringande rariteterna.
Knippor af friska mo- rotsblad, som föreskrefvos till upphängning i de flughemsökta rummen, visade sig ock utan egentlig verkan.
plantorna likgiltiga.
någon De af i och hade Min sin genom dem med heller fann en genom denna växt.
ännu unga af en till halfannan fot.
farmor jaga i de fönstret ej voro plantorna höjd salig fullständigt uppsökte bane fall en morgnarne gent emot Ricinus- flygfäen förkärlek, dem alla sig hvarken särskild enda Och Äfven förhöllo verlden plägade om besvärliga gästerna med en stor, yfvig ut löfruska.
På den tiden måtte flugorna ha varit mindre illasinnadt efterhängsna sen i ro och trefnad än nu, ty vi kunde få spisa åtminstone vår frukost.
På en resa för några år sedan såg jag i schlesiska bondgårdar en sorts stora uppställda, två brädlappar, var tjockt bestruken flugfällor af hvilka den ena med sirap.
När den så var besatt med flugor till sista plats, så klap- pade man helt gesehwindt till med den andra.
De Iduns sjette Dä vi nu äter stå i begrepp läsarinnor anordna vi oss, uppriktigt huru och lämpligen ligger i bör att, att för vara en ng pristäfling, taladt, efter den föregående sig, pristäfling.
temligen hvilken ordnas.
Och erfarenhet tåflingar.
vi plan denna orsaken härtill oss från har af dessa visat då bestämdt preciserade ämnen upp- stälts, såsom t. ex. i vår tredje pristäfling, deltagandet större visserligen frihet dock synts skrifterna värde.
vid varit mindre, än dä tillåtits; det har oss, som om de insända tåflings- i ämnesval det förra De poetiska fallet stått tåflingar na högre i ha vidare hittills lemnat det svagaste resultatet, hvarför vi nu ock senast alldeles uteslöto denna afdel- ning.
Emellertid åtskilliga tyda med beklaganden pä, poetisk ha att åtminstone tåftan anledning ingått, med än der häraf hvilka tyckas ej intresset för en fällorna någon kunna väl ändå egentligen fördel flugorna användas förekomma besväret med att annorstädes, så en gros, Det var emellertid tvänne förenade medel, som till sist lemnade godt resultat — gast möjli- mörker i rummet, der flugorna hufvud- sakligen ver.
grasserade, och persiskt Till den ändan insektspulf- anbringade stugu- och trappfönstren vi skjutbara i för- förhängen af lätt mörkgrönt ylle och höllo äfven i bo- ningsrummen persienner och gardiner fälda så länge som möjligt.
Flugorna ledas i skum- rasket, kretsa lojt omkring, gifva sig helst ut i det en fria och slå girigt ned öfver det med gummibollspruta fönster, dörrar och väggar fördelade insektspulfvret.
Tyvärr må- ste man tålmodigt på hålla i med detta medel under hela flugtiden; äfven är af vigt att om våren sopa skenbart tillsammans liflösa och bränna upp de flugor, som befinna sig på vindar, kontor och mellan innanfönster.
För- sta solstråle skall annars väcka dem till mun- Efter åtskilligt Redaktionen täfling öfvervågancle beslutit för har derför I d u n s sjette uppställa förljande pris- tvänne äm- nen: tert lif.
äro Flugkoppar med strutar och punsch äfven ganska åtminstone hvar effektiva, annan men dag måste då förses med ny man anordna spiritus.
Om konsten i hemmet.
Uppsatsens omfång 2.
Ett högst 15 för fem högst Idun 5 spalter.)
lämpligt strofer (Pris 30 kr.
eller poem om (Pris verser.
kr.)
Täflingsskrifterna, hvilka dast en sida af papperet seglad namnsedel insända inom baksidan af och utgången konvolutet skrifvas och förses signatur, af juni bör pä en- med för- skola vara månad.
tecknas A ordet: Täflingsskrift.
På lämpliga ställen borde nästen för svalorna, som anställa framgångs- på allt, rik jagt Nu ser man ofta, att de i dess ställe ofredas och deras ned väggarne.
farligt, bon och Slå velspetsar och sig, nedslås, för är icke hellre för sina flyger att väl och far.
de smutsa dock ej så sen och klaga öfver under takskyggen, gaf- annorstädes, upp små brädlister, fäste der Dermed kom flugorna.
hvad der det lämpar som erbjuda svalorna åbyggnader.
Vi ha i år på vårt sommarnöje gjort vidlyftiga arrangement i den vägen, och allt tyder på, att vi åtmin- stone Redaktionen.
torde få gå för sjuka.
jswm / [id tillredandet af sjuksoppor har man åtskilliga KjjKp att iakttaga.
Konvalescenten med nedsatta krafter bör ha andra soppor än exempelvis den feber- eller magsjuke, och under det vi gifva den förstnämde kraftsoppor, ombestyr vi åt den se- nare simmig och mild föda, just ofta i form af soppor, hvilka på beqvämaste sätt kunna tillföra den utmattade kroppen nödig näring.
Låt oss alltså först tala om simmiga soppor och bland dem såsom den förnämsta soppa på hafregryn.
Enligt min åsigt kan aldrig det så högt prisade preparerade hafremjölet ersätta den på sjelfva grynen ordentligt tillredda soppan.
Man tager till en liter soppa sex ä åtta fulla matskedar hafregryn, hvilka först sköljas i kallt och så flere gånger sjudas öfver med kokande vatten, hvarpå de i ler- eller porslin- kärl (på intet vilkor i jerngryta, då soppan blir blå, hvilket är att iakttaga äfven för ris- och gröpesoppor),.
med minst två liter vatten ställas att koka i unge- fär en timme.
Vill man endast hafva den simmiga extrakten, slås denna nu af från grynen; men till vanlig soppa passeras ytterligare grynen genom hår- sikt, hvarpå den kryddas efter smak eller läkarens föreskrift.
Lider den sjuke af svaghet i matsmält- ningsorganen eller af diarhe, så må man i soppan koka en liten bit ingefära, tillsätta ett ägg, något färskt smör samt salt och socker efter behag, törhända äfven i den saltade soppan litet rifven muskotnöt.
At febersjuka, som lida af törst och bristande aptit är bättre ett ge den tunna, kalla extrakten, tillsatt med litet fruktsaft; äfven till soppan — i fall de fa sådan — blandas något fruktsaft.
att » klappa till » i rätta ögon- blicket kan löna sig.
tveksamma, samlat Det känna der ej S o p p o r aktade sig för de döds- På samma sätt som af hafregrynen tillredas soppor af ris och gröpe.
Man tar till den angifna qvanti- teten, 2 liter vatten, 170 5, 200 gram ris eller lika mycket gröpe, den senare måste emellertid koka något längre.
Dessa simmiga soppor låta genom tillsats af fraktsafter, vin, mjölk, kryddor, ägg, kött- extrakt o. s. v. så mångfaldigt lämpa sig efter skilda tillfällen och kraf, då de tillredas af en förståndig husmor, och utgöra ett så ypperligt material for sjukköket, att deras tillredande borde vara det första en ung flicka fick egna sig åt inom kokkonsten.
T y man kan knappast bereda en stackars sjukling större välgerning och vederqvickelse än genom en för hans tillstånd lämpad och för hans gom smaklig soppa.
Förutom dessa simmiga soppor använder man för sjuka, hvilka ej få förtära köttsoppor, vattensoppor af alla slag, tillredda exempelvis på rostadt hvete- bröd, tillsatta med salt, muskot, litet färskt smör, ett ägg eller något mjölk.
För sådana sjuka, hvilkas onda består af en öfvergående magkatarr, uppkommen genom dietfel, är en vattensoppa efter ofvannämda recept ypperlig, helst om äfven något hvitlök en half timme fått koka med vattnet.
Liksom vattensoppor bjuder man äfven den sjuke på mjölksoppor, såväl med simmiga tillsatser, som äfven med semlor och bröd, ofta ock i form af tunn eller tjockare välling, saltad eller sockrad, kryddad eller okryddad, med eller utan ägg, allt efter som den sjukes tillstånd fordrar.
Mjölksoppor användas vanligen under konvalescenstiden som öfvergång från magrara till kraftigare kost.
De så kallade kraftsopporna hvilka gifvas sådana sjuka, som försvagats genom långvarig sjukdom eller blodförlust och nu måste erhålla möjligast rikliga näring, utan att man vågar fresta deras svaga fysik med köttmat, höra i regel, hvad deras sammansätt- ning angår, under läkarens kontroll, så som de j u ock oftast af honom specielt ordineras.
Deras till- redning går ut på att i högsta möjliga grad urkoka det använda köttet, hvarför man — det må vara hvad slags kött som helst — rått skär sönder det i små tärningar, lägger dessa på en flaska, slår kallt vatten derpå och låter den lufttätt slutna flaskan så länge som möjligt, men minst i tre timmar koka i ett vattenbad.
Den värdefulla dekokt, som man genom detta tillvägagående vinner, innehåller köttets alla närande beståndsdelar, under det köttet sjelft blir torrt och saftlöst som halm.
D:r Maria.
temligen fredade för den af sommarens sju landsplågor, som heter flug- svärmarne.
Min gubbe och jag.
E t t storstadsbarn.
I flugtiden.
åIII vårt hem försökte vi i fjol &gt;cåU möjliga medel, som från Berättelse af Johan somras alla skilda håll re- Som ket ur boningsrummen, men kommo med de flesta nästa veckas nummer till 12-sidigt.
mycket klena resultat.
flugpapper, af flugmos o. äkta insektspulfver, Alla gifter, som dyl. (med undantag som flugorna alltjemt gerna uppsöka) hjelpte blott under den första tiden.
Det synes nästan; .spm om de små Idun plordling.
annonserna i ett par nummer v ä l myc- kommenderades oss.
för att fördrifva flugorna till för inkräktat, utvidga vi i ersättning (Forts.) let var vid Boulevard Italien — ett andra klassens ställe, och namnet frå- gade jag behållit lika sig i litet då efter, mitt minne.
som det sedan Men aldrig skall
tion ske å närmaste postanstalt. — Bidrag från alla områden f ö r qvinllg verksamhet mottagas med tacksamhet.
Endast en sida af papperet bör jag glömma den bild, som med ögonblicksfoto- gvafiens skärpa brändes in i min hjerna under de fa sekunder, jag vistades derinne.
Ni minnes den kanske sjelf.
I den bortre delen af matsalen befann sig en liten alkov, hälft afskild med tunga, pur- purfärgade portierer.
Den var tydligen afsedd för något lag gäster, som utan att stänga in sig i ett enskildt rum, dock ville vara mera för sig sjelft.
Ett nygift par, tänkte jag vid mig sjelf, då jag i första ögonblicket hörde dämpade röster derinifrån.
Men i detsamma slogs mitt öra af deras välbekanta klang — det var ju svenska, som talades!
En landsman på utländsk botten in- tresserar en naturligtvis alltid, och jag tog ännu ett par steg fram.
Ni satt hälft vänd ifrån mig, lutad öfver ert kuvert, — men jag kände er genast — och han, Kruse, stod i en sjelfs- våldig ställning vid er sida, studerande i vin- listan.
Ni märkte mig aldrig, så hastigt passerade allt detta.
Men hans och mina ögon möttes genast.
Jag såg, hur han studsade och blef flammande röd, men han fann sig genast, sträckte handen till portiéren och drog den med ett hastigt ryck för alkovöppningen.
» Oförskämd påträngenhet », hörde jag honom säga; » kan man ej ett ögonblick få ha ro för nyfikna glopar! » Och din stämma svarade: » Ja, man kunde verkligen vänta mera takt i detta stora Paris. » Hvad som under dessa första ögonblick arbe- tade inom mig skall jag icke söka beskrifva.
Denne usling, som stulit mitt förtroende, dragit vexlar på min vänskap och varit den ende, med hvilken jag talat om dig under dessa långa Pariserår — hade begagnat min blinda tro till att bedraga mig på det enda jag skattade i verlden!
Hade jag lydt det raseri, som till en början brusade inom mig, så hade jag trängt mig in, kastat mig öfver honom, strypt honom mellan dessa mina fingrar.
Han vågade att fräckt möta min blick, då han af blygsel hade bort sjunka till jorden.
Med knutna händer, med återhållen andedrägt stod jag tätt utanför den tunna gobelinen, som skilde oss åt — orörlig — länge.
Så kom en af ställets kypare fram: » Est-ce que vous etez målade monsieur? » Jag spratt till, vände mig om och mötte min egen bild i spegeln ofvan buffeten.
Det var ej under, att man började betrakta mig.
Ansigtet var hvitt, kring mun och ögon ryckte det nervöst, håret klibbade af svett öfver pan- nan.
Och i detsamma slog mig det tröstlösa, det vanmägtiga i min vrede, min smärta.
Hvad kunde jag väl nu göra!
Jag mumlade någonting oredigt om värmen, ett hastigt illamående m. m. och stapplade ut på gatan.
Min kusk, som slagit sig till ro i förhoppning om minst en halftimmes ostörd slummer, gjorde stora ögon.
Jag ryckte upp vagnsdörren och ropade: » kör! ».
Sedan återsåg jag er aldrig, Ruth, förr än — i går.
» Så länge Vrede talat, hade han haft blicken riktad rätt framför sig, nästan frånvarande, lik- som om han deklamerade denna passionerade kärleksdikt från bladet i sitt minnes album.
Men nu såg han upp på Ruth, som gick vid hans sida.
Hon hade blifvit mycket blek, hon andades häftigt och höll ögonen sänkta.
Ett stycke framåt vexlades ej ett ord dem emellan.
Men allt efter som den våldsamma upphets- ning, i hvilken upprifvandet af det förflutna försatt Karl Vrede, hann lägga sig, fylldes han i r- \ I LJ t i pv • U IN användas och marginal lemnas.
Namn och adress torde alltid noga anglfvas, och kan fullkomlig diskretion från redaktionens sida påräknas af en vek känsla af oändlig ömhet för denna unga, pröfvade qvinna, som blek, skälfvande stod inför honom.
Och han kunde ej längre betvinga sig, utan han fattade den ena af hen- nes, händer mellan båda sina, lutade sig in till hennes ansigte och hviskade: » Ruth, skall det då alltid förblifva så, att ej vår kärlek tar ut sin rätt.
Den måste taga den, hör du, den måste.
» Och när hon ej svarade, ej lyfte sina ögon, kastar han sig på knä framför henne: » Säg mig endast, att du ännu älskar mig, ännu, trots allt — • säg mig det ... » Men Ruth rycker hastigt sin hand ur hans, vänder sig från honom och brister i häftig gråt.
Han reser sig åter upp.
Så hade hon ock en gång stått gråtande inför hans unga kärlek, när den första gången tog sig uttryck i ord vid den glada vårutfiygten till Nacka.
Det var helt visst ljufvare tårar hon då grät.
Och de qvällde nog ur en finare kärlekens smärta.
Men med hägringens färgrikhet och tydlighet stod dock nu med ens hela den bilden, out- plånad af så många år, inför honom: I tystnad gingo de ned emot stran- den.
I Nacka kapell begynte klockorna ringa aftonsång.
Tvärs öfver viken sågo de värds- husets hvita fasad skymta mellan lindarnes grenverk; ett sorl af glada söndagsgästers röster nynnade på afstånd likt en frisk visa.
— — — Han fick henne om halsen och hennes panna ned till sin mun att öfverhöljas af heta, ungdomligt våldsamma kyssar.
Och han märkte först sent, att bestörta tårar föllo från hannes ögon och brände hans hand, och att hela hennes kropp skakades af häftig snyft- ning Det var då.
Han står redan färdig att taga henne i sin famn, att torka hennes tårar med sina kyssar, att med ljuft joller leka bort hennes sorg.
Men då lyfter hon sina sorgsna, bedjande ögon och ser på honom.
» Låt mig gå ensam hem », ber hon mellan snyftningarna; » jag behöfver det ».
Och han kan icke annat än lyda.
Långsamt, tvekande, hälft motvilligt går han derifrån, lem- nande henne åt sig sjelf.
Gång efter annan vänder han sig om.
Hon står ännu alltjemt orörlig qvar, lutande hufvudet i sina händer.
Men till sist skymmes hon bort för honom af trädens löfverk, och han går sänkt i djupa tankar den samma vägen hem.
bli orolig och yrkade på, att man skulle ge sig ut att söka henne.
» Märkvärdigt.
Trädgårds-Johan sade dock, att han sett dig, Karl, och Ruth gå bort till- aammans.
Du måste väl ovilkorligen veta, åt hvilket håll hon gick. » » Ack ja, vi skildes en bit bort efter strand- vägen, och hon gick vidare; jag kan inte säga mera », svarade Karl nervöst.
Han började sjelf känna sig litet räddhågad till mods: hon hade väl dock inte, i sitt öfver- spända tillstånd, begått någon dårskap?
Men ögonblicket derpå slog han bort denna tanke som cn orimlighet.
Hon hade ju dock varit jemförelsevis sansad, när han senast såg henne.
Mannen lugnade Klara: » Hon har ju sitt hufvud för sig, din vän, och kan mycket väl ha gripits af någon plöts- lig vandringslust.
Det är ingenting att för- våna sig öfver, än mindre oroa sig.
Hvad skulle väl ha kunnat händt henne.
Det gras- serar inga blodtörstiga tigrar här i våra fred- liga Rindöskogar.
Vi kunna ju för öfrigt inte svälta oss ihjäl, för att hon dröjer.
Alltså: till frukosten alle man! » Trots Fritz Ritters bemödanden att hålla det glada humöret uppe, hvilka äfven de dessutom blefvo allt mer och mer ansträngda, hvilade en viss beklämning öfver hela måltiden.
Klara spejade oupphörligen ned åt trädgården, om icke Ruth plötsligt skulle dyka upp.
Till sist sköt hon emellertid talricken ifrån sig och reste sig upp från bordet.
» Nej, detta är förfärligt; jag kan inte äta, har ingen ro!
Stanna du hemma, Fritz, ifall Ruth skulle komma åter på några andra vägar.
Och så följas vi åt, du och jag, Karl, efter strandvägen, der du ju såg henne. » » Jag är riktigt orolig för Ruth, jag kan inte hjelpa det », sade Klara åt brodern, när de följ- des åt ned för terassen; » hon är så sjuklig och nervös till lynnet, stackars Ruth, och inte tror jag, att mötet med dig har varit egnadt att lugna henne.
Hvad talades ni egentligen vid om i morgse? » (Forts.) Barnet och b l o m m a n.
(Nedanstående lilla nätta poem eger till författarinna en al ' Iduns yngsta vänner, en dfvaårirj flicka, hvilken ju obestrid- ligen eger poetiska anlag att taga vara på.
Eller hvad sägen I sjelfva, ärade läsarinnor?)
Q,n liten blomma ^ ' IjS ' ett barn går oåxer i skogens gömda vrå, der och leker och önskar blomman få.
y&gt;0, hör du fagra blomma, såg vill da bli hos mig?
Det är för mig så sorgligt att lefea idan dig. » Mannen.
När Karl Vrede kom åter fram till villan, mötte han genast svågern, som stod, spejande ut efter strandvägen, på yttersta kanten af ter- rassen.
» God morgon, storrymmare », helsade han på långt håll; » hvar i all verlden har du hållit hus så länge; frukosten väntar, och Klara och jag förgås af hunger. » » Jag har endast tagit mig en herrlig mor- gonpromenad, som råkade bli något längre än jag från början ämnat.
Man lockas så lätt för långt efter den vackra stranden. » » Och din följeslagarinna, hvar har du henne?
Fru Kruse och du gjorde ju sällskap bort, efter hvad ryktet förmäler. » » Vi skildes snart », svarade Vrede, något förlägen, » jag vet inte hvilka vägar, hon har tagit.
Men hon kommer väl snart till rätta ».
De väntade ännu en stund med frukosten, men ingen Ruth hördes utaf.
Klara började Men når hon stod blef det så mörkt » Ack, så trogen vid lilla blomman kär, i skogen, och natten syntes når.
kom du blomma kära, 1 jag skall dig varsamt bära och lägg dig c min famn, och ge dig kårleks- namn.
Når hem vi äro komna, du lilla vännen min, så har du hunnit somna mal lått och roligt sinn '.
Och når du åter vaknar i hemmets ljusa eerld, du icke skogen saknar och ångiar ej din färd. » Gerda N — n.
Med Iduns expeditlon är förenad Iduns uträttnlngsbyrå, hvilken gratis verkställer alla uppköp åt Iduns abonnenter I landsorten samt för öfrigt Handarbeten.
När du går ut och plockar blom- mor bör du ha en liten vacker korg att sätta dem i.
Du kan virka dig en sådan af groft bomullsgarn, fläta igenom den med fin ståltråd, så att den får vacker fason, doppa den i lim eller stearin och strö öfver den med bronspulver, då den är halftorr.
Sedan sättes ett litet fat med vatten i den och blommorna ordnas deri.
Medel mot mal.
Ett säkert sådant är att bestänka kläderna med terpentin- sprit och sedan sy in pelsverket i linne.
Blomsterextrakl.
Kronblad af dof- tande blommor, såsom rosor, jasminer, nejlikor, löfkojor m. fl.
afplockas, be- strös med fint salt och nedlägges hvarf- tals mellan bomullskardor, doppade i fin matolja, i en glasburk.
Ofverbin- des sedan med oxblåsa och ställes i solen tre veckor, hvarefter oljan pres- sas ur bomullen.
Pomada, som är särdeles bra för den, hvars hår faller af eller börjar gråna.
Omkring | liter väl skirad färsk märg röres, tills den kallnar.
När den bör- jar stelna, iröres för 10 öre kinabark samt några droppar Perubalsam.
Denna pomada håller sig flere år utan att härskna.
Teff.
Ett lika välgörande som enkelt medel mot en del hudutslag är att alltid tvätta sig med kokt, kallt vatten.
Oxstek blifver särdeles mör och saf- tig om, sedan den blifvit brynt, hela grytan med lock på ställes i en varm ugn, der den får stå tills steken blir färdig.
Kalflefver, stekt som biff.
Lefvern skares i lagom tjocka skifvor, som be- strös med salt och peppar och läggas på ett fat.
Sedan de legat en stund, stekas de som biff med lök.
Tarflig risgrynskaka.
Då äggen äro dyra, kan man ändock, utan ' sådana, tillaga en god kaka på följande sätt.
\ kanna oskummad mjölk, 1 kaffekopp med risgryn och en matsked sirup samt, om man så vill, litet hackad mandel.
Formen smörjes med smör, hvarefter mjölken, grynen och sirupen ihällas och väl omröras och derpå in- sattes formen i ugnen.
Innehållet om- röres en gång under gräddningen, att ej grynen må stanna på bottnen.
Si- rupen gör kakan lös och ger smak af ägg.
En billig rätt för den, som ej alltid har godt om pengar.
lalage.
Att koka god grönsoppa hvilken tid som helst under vintern.
Halfmogna spritärter utspritas, späda morötter, röda, hvita och gula, palsternackor, persiljerötter, små blomkålsklyftor sön- derskäras så små som ärterna; slå allt samman i kokande vatten samt 3 1 4 ort smör, uppkokas hastigt, uppöses sedan i små burkar (hummerburkar), påhälles litet spad med socker uti.
Lödas sedan igen och kokas i en vat- tengryta en half timma eller mera efter burkarnes storlek.
Förvaras se- dan så länge som helst, blott burkarne äro täta.
Vid behof användes sedan en burk i sänder och persilja tillsättes.
Har man då litet buljong får man en mycket god grönsoppa.
Jemtländska.
Strömming på olika sätt.
1) Grafvad strömming.
Den fläkes varsamt samt skinn och ryggben borttagas.
Sedan lägges den uti litet ättika och vatten, tills den är lös och hvit uti köttet, då den upptages utan att tvättas.
En lag i i — \ i i K i I U l_J IN göres af ättika och socker samt litet dill, som hälles öfver strömmingen.