Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
En motion om sådan grundlagsförändring, alt Rikets Ständer måtte öfverlemna dess pröfningsrätt åt ett förstärkt Lag-Utskott, anser jag utan ändamål, emedan det icke har ringaste sannolikhet för sig, att Ständerne dertill skulle samtycka, hvilket måhända också vore mindre lämpligt, enär i Grundlagarne icke torde böra införas stadganden, de der endast för ett serskildt fall, och för en viss tid, voro gällande.
På enahanda grund förmodar jag äfven fråga icke böra blifva om sådant tillägg i Grundlagarne, att Lag-Utskottet skulle vara permanent från en Riksdag till en annan.
Af hvad jag sålunda anfört kunde tilläfventyrs dragas den slutsats, att jag ansåge oöfvervinneliga hinder möta för Civil- och Criminal-Lagförslagens pröfning i elL sammanhang.
Så förhåller sig dock icke.
Jag antager såsom grundsatser 1:0 att förändring i Lagarne ej bör påtvingas folket, utan att förändringen skall grundas å folkets uttryckta önskan, att den må tillvägabririgas, så att, om en föreslagen lagförändring icke af representationen godkännes, jag gerna antager, att den föreslagna förändringen ej varit behöflig eller nyttig; 2:0 att förslag om förändring i CivilLagarne, serdeles dem som angå gifto-, arfs- och bördsrätt samt testaments-frihelen, böra utgå ifrån folket, icke ifrån Regeringen, hvilken det kan vara i det närmaste likgiltigt, ehvad Lagen i omförmälde hänseenden är af det ena eller andra innehållet, allenast uttrycken äro klara, så att tillämpningen blir lätt och säker; men 3:o att förslag om ändringar i Rättegångs-ordningen , jemte
Domstols-organisationen samt Brottmåls-lagarne böra emanera, icke från Representationen, utan ifrån-Regeringen, såsom bäst och ensam i tillfälle att med säkerhet få utredt huruvida de föreslagne förändringarne i Domstols-organisationen äro verkställbar, samt om utvägar och medel finnas att tillgå för att i verkställighet sätta Brottmåls-lagen, byggd på sådane strafftheorier, som de, hvilka hos Lag-Comitéen gjort sig gällande.
Utgående från dessa grundsatser, ville jag alltså föreslå, alt sedan folkets önskan och åsigter i fråga om de väsendtligaste ifrågaslällde förändringarne i Civil-lagen, blifvit utrönte i anledning af de derom väckte serskilde motioner, Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underd. anhålla, att, sedan förslaget Bihang till R.
Prot. i834• 7 Sami. 1 Afd. 3 ‘ 1 14. de Häftet.
Lag-Utskottets Utlåtande N. o Sr. till ny Criminal-lag undergått enahanda granskning i Hof-Rällerna, som i afseende å Civil-lagförslaget varit förordnad, och så väl berörde förslag till Criminal-lag, som förslaget till ny Rättegångs-ordning, derefter blifvit i Högsta Domstolen och Stats-Rådet, i grundlagsenlig fonn, granskade, och Kongl. Maj:t deröfver fattat Dess Höga Beslut, Kongl. Maj:t täcktes i god tid före näst derefter infallande Riksdag sammankalla en Comité, sammansatt af lika många så qvalificerade Ledamöter af hvarje Stånd, att desamme, om de med folkets förtroende dertill hedras, kunna till Riksdagsfullmägtige och Ledamöter i Lag-Utskottet väljas och utses.
Denna Comité, som egde undfå underrättelse om Kongl. Maj:ts Beslut rörande förslagen till ny Rättegångs-ordning och Criminal-lag, skulle då, med ledning af hvad emot Civil-lagförslaget, i de delar, dep detsamma icke redan vore antaget, blifvit å ena elter andra sidan anmärkt, besluta och författa Betänkande öfver Lagförslagen i deras helhet, samt hafva detta Betänkande färdigt så tidigt, alt straxt, vid derpåföljande Riksdags början, närande Comité, om dess Ledamöter eller pluraliteten deraf, blefve till Riksdagsmän och Ledamöter i Lag-Uiskottet utsedde, kunde, i egenskap af Lag-Utskott, berörde Betänkande lill Ständerne afgifva.
Om bemälde Comité till dess Secreterare anloge en person, så qvalificerad, att han sedermera Lunde förordnas att ärendet Ros Kongl. Maj;t i Dess Högsta Domstol och Stats-Rådet föredraga, skulle derigenom mycken tidsbesparing till vägabringas och en möjlighet ega rum att åt målet, i grundlagsenlig form, bereda önskadt slut.
Skulle deremot de personer, »f hvilka Comitéen varit sammansatt, icke blifva till Riksdagsfullmägtige eller Ledamöter i Lag-Utskottet utsedde, må sådant antagas såsom bevis derpå, att nationen ej önskar Lagförslagens antagande i deras helhet, i hvilket fall de ock må å sido läggas."
2:0 och 3:o. Herr von Sydow och Herr Prosten Mittag, hvilka förklarat, att de så vida skiljde sig ifrån Utskottets pluralitet och förenade sig med Herr Friherre Stael v.
Holstein, som de med bouoin ansågo nödigt, att vissa.
Comiterade af alla Riks-Stånden utsågos lill Lagförslagets slutliga förberedande granskning, innan detsamma underkastades samtlige Rikets Ständers afgörande pröfning, hemställande för öfrigt, om icke, i sådant fall, de respeclive Riks-Slånden borde, till denna Lagförslagens ytterligare behandling, sjelfve vid denna Riksdag utse Fullmägtige jemte Suppleanter. 4:o. Herr Holm: ”Jag vill hafva bestämdt uttryckt, dels att jag, lika tued Herr Friherre Stael v. Holstein, anser Grundlagen i 87 §.
Re - Lng-Utskollets Utlåtande IV10 St. gerings-Formen, lägga hinder i vägen för Sländernes granskning af förslaget till Civil-lag, i det skick, hvaruti den blifvit öfverlemnad, och dels, att jag anser codifiering af alla till Civil-Lagen hörande stadganden hafva bort föregå, eller gå i bredd med utarbetningen af förslag till ny Lag, och att, då sådant ej skett, det ifrågaslällde samlandet af de spridda Lagstadgandena, efter min öfvertygelse, bör ega rum, för alt tjena till vägledning vid granskningen af Lagförslaget.” 5:o. Herr Hessle:
"Då den af Lag-Utskottet föreslagne codifiering af 1734 års
Lag, med derefter utkomne förklaringar, kungörelser och författningar
x verkställigheten kommer att medföra betydliga redactionsförändringar, och i det hela blifver ett arbete, som, jemte det, alt detsamma säkert fordrar flere års tid, måste för granskningen af nya Lagförslagen antagas vara mindre nödigt, då man redan eger desse författningar samlade i flere, tid efter annan, utkomne verk, kan jag icke biträda hvad Utskottets Betänkande i denna del innehåller.” 6:0.
Herr Cederborg: "Sorn Kongl. Majrts Nådiga Skrifvelse lill Rikets Ständer, vid öfverlemnandet af Lag-Comitéens förslag till Civil-Lag, icke innefattar en i grundlagsenlig väg tillkommen proposition om detsammas antagande, så är Lag-Utskottet icke förbundet att, i afseende på detta förslag, lemna den behandling, sora för Lagförändring är bestämd; men samma skrifvelse gifver likväl
Utskottet tillräcklig anledning, att företaga den granskning, som anses lämplig och möjligen kan vid denna Riksdag medhinnas.”
"Så väl innehållet af ofvanberörde Nådiga Skrifvelse, som att densamma kommit Utskottet till handa, forst sedan den för Riksdagen i Grundlagen bestämda tid nära förlidit, gör det för Utskottet omöjligt, att vid denna Riksdag företaga granskning af Civil-Lagen i hela sin vidd, i synnerhet sora de, lill underlättande af en sådan granskning, af Rikets senast församlade
Ständer föreslagne förberedande åtgärder icke blifvit vidtagne; men jag föreställer mig, att egentliga syftemålet med öfverlemnandet af förslaget lill den nya Civil-Lagen varit, a^t lemna Svenska Folket tillfälle att, genom dess nn församlade Ombud, taga en hittills saknad närmare kännedom om de i närvarande rättsförhållanden djupt ingripande reformer, rörande gifto-, arfs-, testaments- och bördsrätt, angående arfvejord, myndighets-tillstånd och domstols-inrättning, hvilka blifvit föreslagne, och alt genom den fria yttrande-rätten inhemta, huruvida dessa nya grunder e-eh idéer för lagsystemet instämma med folkets behof och öfvertygelse, hvarutom man icke kan påräkna nytta 20 Lag-Utskoltets Utlåtande N.o 8t. oeh bestånd af de nya rätlstheorierna, hvilkas användbarhet ytterst beror af denna undersökning.
Jag anser derföre Lag-Utskottet hafva bort för Rikets nu församlade
Ständer framlägga en jemförande framställning emellan de gamla och nya lagbestämmelserne i omförmälde hänseenden, eller i ett sammanhang, och icke, i serskilde Betänkanden, i grund af enskilde motioner, företaga bedömandet af omförmälde princip-frågor, och i öfrigt åberopas min, genom reservationen vid LagUtskottets Betänkande N:o 44» yttrade öfvertygelse derom, att, i afseende på behofvet af stadga i närvarande credit-förhållanden, Handelsoch Utsöknings-Balkarnes granskning borde företagas."
"Emot de af Högloft.
Utskottet föreslagne förberedande åtgärder, för att vid nästa Riksdag kunna företaga pröfningen af nya Lagverket i hela sin vidd, reserverar jag mig i allt hvad Betänkandet öfverskrider hvad som Rikets senast församlade
Ständer derom uttryckt i underdåniga skrifvelsen N:o i45." 6 STOCKHOLM, Ecksteinska TftvcESMST, i834.
Leg-JJukotteis Bet, No 82.
Antom till Exp.-Utsk. den 9 Julii.
Betänkande öfver väckta motioner, om upphäfvande af KämnersRntter, Lagmans-Rätter och Riddare- Syne- Rätter, samt ändring eller upphäfvande af åtskillige Lagens rum, rörande Rättegdngs-orclningen.
Ifrån Vällofl. Borgare-Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet hafva till Lag-Utskottet blifvit remitterade följande i delta ämne väckta motioner, nemligen: 1:0 af Herr Gustaf Holm, som, — under åberopande af Lag-Utskottets vid sistlidne Riksdag afgifne Betänkande N:o 89, samt hvad Rikets Ständer häröfver då beslutat, men hvarå, enär Rikets Ständers Skrifvelse till Kongl.
Majit inkommit först några dagar före Riksdagens upplösning, Kongl. Maj:ts Nådiga yttrande lill bifall eller afslag icke kunnat meddelas, — föreslagit: 1:0 upphäfvande af Lagmans-Rätt er ät landet.
Kämners-Rätter i städe me, utan undantag, och således äfven i hufvudstaden, samt Riddaresyne-Rätter; 2:0 i sammanhang härmed upphäfvande eller ändring af följande Capitel och i Rältegängs-Balken, 1 Cap. 1, 1, 3, 4* 8 och 10 3 Cap., 4 Cap. till öfverskriften och 2 5 Cap. 6 Cap. 1, 2, 3, 4 °^L 5 $$., g Cap. 1 och 3 10 Cap. 5 och 27 ,11 Cap. 40Ch 5 12 Cap. 2, 5 och 7 i3 Cap. 2, 3 och 4 SS-j 14 Cap. 1, 2, 6, 8 och 9 §§-j *5 Cap. i5 och 16 16 Cap. 1 rp Cap. 3 och 3i §§., 18 Cap. 3 §., 19 Cap. 1 20 Cap. 1 21 Cap. 4 22 Cap. 1 och 2$$., <2,1 Cap. 1 och 2 §§., 24 Cap. 5 och 11 §§., 25 Cap., med undantag af 8 26 Cap. 1 och 2 §§., 28 Cap. 1 och 2 §§., 29 Cap 1 och 2 §§. och 3o Cap. 5 i Utsöknings-Balken, 3 Cap. 5 §. och g Cap. 1 i JordaBalken 14 Cap.' 3 §._, och med detsamma af g och 10 §§. af Kongl. Reglementet den 22 Februarii ij5o och 3 §. i 1684 års Reglemente för Landsstaten, allt i öfverensstämmelse med de åsigter, som vid sistf örflutne Riksdag blifvit uttalade; och 3:o en så beskaffad förändrad organisation af Rådhus-Rätten i hufvudstaden, som med uppliäfvandet eller förändringen uti en del af nyssåberopade lagrum blifver förenlig.
Då detta ämne blifvit både vid och utom Riksdagarne afhandladt och nästan uttömdt, ansåge Bihang till R, St.
Pm, i834» 7 Sami. 1 Afdd. 1 l5:de Häftet.
S Lag-TJ;skottets E t.
Nio 8j.
Motionairen det vara öfverflödigt och utan ändamål, att orda om den temligen allmänt insedda och erkända nyttan och nödvändigheten af den föreslagna
Domstols-organisationen, medelst vinnande af enhet och enkelhet i lagskipningen samt besparing i utgifter; och har Herr Holm tillagt, att han, i afseende på upphörandet af Kämners-Rätterne i Stockholm, vore betänkt, att hos Constitutions-Utskoltet i grundlagsenlig ordning anmäla motion om den häraf påkallade förändring uti nu gällande Tryckfrihetsförordning; hvilket ock sedermera skett, enligt hvad Herr Holm, såsom Ledamot af LagUtskottet, härstädes upplyst; 2:0 af Herr C. L.
Hessle, som likaledes yrkat antagande af det lagförslag, som uti Rikets Ständers ofvanberörde underdåniga Skrifvelse innefattas; 3:o af Riksdagsfullmägtigen ifrån Jönköpings Län.
Anders Pålsson, hvilken anfört: att han ansåge Lagmans-Rätterne vara onödiga, samt till och med skadliga, och att, genom deras indragning, skulle beredas ökad skyndsamhet och enkelhet i lagskipningen, tillika med en icke obetydlig minskning i Embetsmanna-personalen.
Man kunde icke utan harm och ovilja betrakta denna utväg att, emot erläggande af en högst obetydlig penning, hela år uppehålla en tvist, ja ofta ett enkelt skuldfoidringsmål, deri den vädjande redan vid Härads-Rätten erkänt sin gäld, och på hvars betalande en familjs välfärd möjligen berodde.
Den klaraste sak droges ofta till Lagmans-Rätten endast af bitterhet emot vederparten, emedan kostnaderne dervid voro för ringa att afskräcka den trätlyslne, i synnerhet om lian icke vore aflägse boende.
Lagmans-Rätternes organisation vore ock i hög grad olämplig.
Det syntes böra falla något hvar i ögonen, att man hos en Domstol, sammansatt på enahanda sätt som första instantien, icke kunde vänta eller fordra visare beslut, än hos den sistnämnda, destomindre som andre Domstolens Ordförande, mången gång endast en tillförordnad yngre
Domare, icke sällan saknade den kunskap och erfarenhet, som åtföljde ett långvarigt utöfvande af Häradshöfdinge-Embetet.
Lagmans-Rätternes minskade förtroende bestyrkte denna sats.
De vigtigare frågorne gingo oftast derifrån till Hof-Rätterne.
Motionairen trodde alltså icke, alt desse senare* göromål skulle serdeles ökas genom Lagmans-Rätternes indragning; och om än en sådan åtgärd skulle medföra tillökning af några få Ledamöter i dessa Verk, trodde Motionairen, vid betraktande jemväl deraf, att Lagmanslönerne försvunno, den båtnad, som härigenom tillskyndades landet, icke vara för dyrköpt.
Han yrkade fördenskull Lagmans-Rätternes skyndsamma upphäfvande j men tillika alt , om det ej kunde ske, vad icke må ega rum Log-Utskottets
N:o 8a. 3 i skuldford ringsmål, der gulden är erkänd, eller åtminstone att HäradsRätternes Utslag i sådane mål, oaktadt vad erlägges, måga gå i verkställighet och beloppet få emot borgen lyftas, —■ och har en större del af Bonde-Ståndets Ledamöter i deuna motion instämt; 4-o af Riksdagsfullmägtigen ifrån samma län Peter Persson, med hvilken JSils Magnusson från Calmar län sig förenat.
Hufvudsakligen på enahanda skäl sorn Anders Pålsson andragit, har Peter Persson yrkat den lagförändring: 1:0 att Lagmans-Rätterne måtte helt och laillet afskaffas_, liva 1 igenom rättegångarnes antal förmentes komma att minskas, och en betydlig besparing, i följd af indragning af Lagmännens löner, tillskyndas Staten, 2:0 att således alla de, som äro missnöjde med Härads Rätt emes Utslag i tviste- och skuldf or drings mål, måtte erhålla besvär sanvisning till Hoj-Rätterne, och 3:o, i fall della icke skulle bifallas, att åtminstone alla skuldfordringsmål måtte skiljas ifrån Lagmans-Rätterne och vid Hof-Rätterne handläggas; och 5:o af Riksdagsfullmägtigen ifrån Stockholms Län Nils Insulin, som förmält sig hafva vid de tvänne sistförflutne Riksdagarne yrkat LagmansRätternes upphörande, och, då man icke borde tröttna i sina bemödanden för ett godt ändamål, nu åter ansåge sig föranlåten att samma yrkande förnya.
Uti Rikets Ständers vid sistlidne Riksdag till Kongl Maj:t aflåtne underdåniga Skrifvelse i ämnet, hafva Ständerne yttrat sig på sätt bär nedan förmäles: ”1 anledning af derom väckta frågor har Rikets Ständers uppmärksamhet blifvit fästad å medlen att förekomma de mångfalldiga öfvei klagade olägenheter, hvilka för rättssökande parter härflyta af nödvändigheten att genomgå de flere instantier, nu gällande Rättegångs-ordning bestämmer.
Vid granskning af det förhållande, som härutinnan tillförene ege tura, hafva Rikets Ständer funnit, att den äldre
Domslols-inrättningen i Svei ige endast hade 3:ne instantier.
Lag synes hafva åsyftat bibehållandet af samma antal, enär den benämner såsom allmänna Rätter och Domstolar blott Härads-Rätt och Lagmans-Rätt på landet samt Kämners-Rält och Rådstufvu-Rält i staden, och öfver dessa Hof-Ratt, som var Konungens högsta Nämnd, emot hvars dom ingen egde att vädja.
Men den revision, hvilken, i följd af tillåtelsen att anhålla om Konungens pröfning af Hof-Rättens Dom 4 Lng-Utikottets Bet.
N’.o 8a, och Utslag, blef inrättad och, tid efter annan, på olika sätt organiserad, iklädde sig likväl efter hand egenskapen af en allmän Domstol, och var i sjelfva verket att anse såsom en fjerde instantie, redan innan den, såsom sådan, i nu gällande Grundlag lönnligen erkändes och stadgades, under namn af Konungens Högsta Domstol.
Alt den tillökning i instantiernes antal, som sålunda tillkommit, långt ifrån att i och för sig sjelf gagna de rättssökande, fastmer endast åstadkommit långsamhet i lagskipningens gång, utan att öka dess säkerhet, derom är allmänna öfverlygeisen så befästad, att Rikets Ständer, som dela denna öfvertygelse, anse några skäl för dess vigtighet ej behöfva framläggas.
Frågan vore derföre blotti huru en instantie lämpligast må kunna åter boi ttagas och skyndsamhet i lagskipningen, utan säkerhetens förnärmande, derigenom befordras.
Och jemväl härutinnan har allmänna meningen uttalat sig i den nästan enhälliga önskan, att Lagmans-Rätterne och Kämners-Rätterne, såsom bägge öfverflödiga, och derjemte, i synnerhet de förra, för lagskipningen hinderlige, måtte afskaffas.
Grunden till denna mening hafva Rikets Ständer trott sig finna vara den, hvad Lagmans-Rätlerna angår, dels att, då i Lagmans-Rätt, likasom i Ilärads-Rält, endast Ordföranden är lagfaren, och hos Lagmans-Rättens Ordförande ej i allmänhet praesumeras en större grad af kunskap, skicklighet, erfarenhet eller oväld, än hos Härads-Rättens, parterna sakna anledning att sälta större förtroende tili Lagmans-Rättens Domslut än tili HäradsRäLtens, och dels samt förnämligast, att, enär Lagtima Lagmansting hålles endast en gång om året, ett helt år ifrån den dag, då Härads-Rättens beslut meddelas, stundom förbigår, innan målet kan, utan bekostande af Urtima Ting hos Lagmans-Rätten fullföljas, och, i fall målet då måste uppskjutas till nästa Lagtima Ting, åter ett helt år, innan Lagmans-Rättens Dom eller Utslag erbålles.
Hvad åter Kämners-Rätterna beträffar, så har deras umbärlighet tillräckligen ansetts bestyrkt af det förhållande, att ibland de städer, cfer Kämners-Rätt ej är, några hafva dubbelt större folkmängd, än en del af dem, i hvilka Kämners-Rätter finnas, utan att rättvisans skipande eftersattes mera i de förra än i de senare.
Om man med ledning af erfarenheten, söker orsaken till det förhållande, alt af den stora mängd tvistemål, som ifrån Härads- och KämnersRätter genom vad fullföljas i Lagmans- och Rådstufvu-Rätter, ett jemförelsevis ganska ringa antal fastslalles i Hof-Rätterna, lärer man ej kunna undgå att finna den förnämligast deruti, att, utom i Vexel- och Sjö-Rättssaker, samt de mål, som tillhöra Rådstufvu-Rätt i de städer, der Kämners-Rätt Log-Utskottets
Nio 8a.
* Sr, eller Hof-Rätt, såsom första Domstol, den tappande parten ej ar skyldig, alt, då saken drages under en högre instantie, utgifva hvad honom blifvit ådömdt, innan han genom tvänne
Domstolars sammanstämmande beslut är dertill förpliglad.
Om denna orsak undanrödjes, och, lill deri ändan, Doms fullgörande stadgas såsom vilkor iör vads fullföljande i rån Härads-Rätt och Rådstufvu-Rätt lill Hof-Rätt; så synes anledningen till den förutsättning, att Hof-Rätterne skola, om Lagmans- och Kämners-Rätterne »fskaffas, blifva besvärade nied flere vädjade tvistemål än nu dit inkomma, i och med detsamma vara undanröjd, helst om vadeskillingen i HäradsRätt derjemte K-stämmes till lika belopp med den, som nu i LagmansRätt erlägges, och Domstolarne för öfrigt använda de medel till obefogade Rättegångars hämmande, som Lagen gifvit dem i händer.
I betraktande häraf, och då Rikets Ständer, utan afseende derå, huruvida det af Lag-Comiteen författade förslag till ny allmän Civillag en gåug må varda till större eller mindre del antaget eller ycke, hysa den ölvertygelse, att den ifrågaställa indragningen af Lagmans-Rätter och Kämners-Rälter, med undantag likväl af Kämners-Rätterne i Stockholm, hvilka, såsom i Tryckfrihetsförordningen omförmälde, för närvarande ej kunna alskaffas, både börj utan uppskof för sig gå, och jemväl kangenom några mindre betydliga ändringar i nu gällande Lag, tillvägabriugas, hafva Rikets Ständer, som anse Lagmans-Rättens upphörande af sig sjelft leda till den följd, alt den serskilda Öfver-Rätt, för vissa ego- och rågångstvister, hvilken i Lagen benämnes Riddaresyne-Rälty bör, i sammanhang dermed, afskaffas, enligt här ofvan antydda åsigter, uppgjort och få härmed till Eder Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning och stadfästelse öfverlemna följande förslag &c.”
Då Lag-Utskottet hufvudsakligen iustämmer i berörde Utlåtande, oe!\ finner samma hinder vid denna, som vid förra Riksdagen möta förden ifrågavarande lagförändringens utsträckande till Kämners-Rätt i Stockholm, ehuru Utskottet till principen gillar Herr Holms om en sådan utsträckning ?jorda yrkande, får Utskottet, i nära öfverensstämmelse med det vid föridne Riksdag upprättade lagförslag, men med uteslutande af den punkt deruti, som innehåller, ”alt den befattning, vid syn å Landshöfdinge-Residencehus, som, enligt 9 och 10 §§. af Kongl. Reglementet den 22 Februarii jemförd med 3 §. af 1684 års Reglemente för Landstaten, tillhört Lagmannen i Länet, skall hädanefter utöfvas af Häradshöfdingen i det Härad,inom hvars gräns Residence-huset är beläget”, emedan, efter hvad ock vid förra Riksdagen blifvit anmärkt och af dåvarande Lag-Utskott i dess senare 6 Lag-Ut i kottets Bet.
Utlåtande i ämnet, N:o 154» erkändt, ehuru sådant vid den slutliga expeditionen icke kommit att iakttagas, Lagmännens fordom egande omförmälde befattning redan är upphäfven genom Kongl. Förordningen den \n April 1828, angående upphörande af Styrelse-Verkens domsrätt i vissa inål, härmedelst vördsammeligen tillstyrka: att Rikets Högloft.
Ständer, för deras del, besluta, det en Förordning må utfärdas, hvari stadgas sorn följer: .1:0 Alla Kämners-Rätter, med undantag af Kämners-Rätterna i Stockholm, skola ifrån och med den 1 Januarii i836 upphöra, och såidane mål och ärenden, som, enligt Lag och serskilda Författningar , nu höra till Kämners-Rätt, derefter omedelbarligen upptagas äf Rådstufva-Rätt, på sätt för närvarande sker i de städer, der Kämners-Rätt ej är; börande jemväl de mål, hvilka intill förstnämnde dag blifvit lios Kämners-Rätt anhängige gjorda, men då ännu icke är o af slutade, öfverlennäs till vederbörande Rådstufvu-Rätt, att der vidare handläggas. 2:0 Likaledes skola alla Lagmans-Rätter upphöra, på det sätt, att vad, sorn emot Härads-Rätts beslut erlägges eller anmälesfrån och med den 1 Januarii 1$36, bör fullföljas i vederbörande HofRätt, samt de saker, hvilka före sistnämnde dag vädjas utider Lägnums-Rätt och ej ä nästkommande års Lagtima Lagmansting blifva afgjorde, skola till vederbörande Hof-Rätts handläggning öfverlennäs, 3:o Riddaresjne-Rätter varda ock sålunda afskaffade, att vad, som mot Häradssjne-Rätts beslut i jordatvister erlägges eller anmäles ifrån och med den 1 Januarii i836, skall fullföljas i vederbörande Hof-Rätt; egande den, som med Hof-Rätts beslut ej nöjes, att i vanlig ordning draga saken under Konungen i Dess Högsta Domstol. f:o 1 sammanhang härmed varda nedannämnde Lagrum dels upphäfne och dels ändrade på sätt som följer; dock att de bland dessa Lagrum, som angå Kämners-Rätter och Rådstuf vu-Rätter, skola, i afseende på Kämners-Rätterna i Stockholm och RådstufvuRätten derstädes, oförändrade bibehållas.
Lag-Utskottets Bet.
No 82. rättegångs-balken. 7 I.
CiP. I. §..
Denna skall lyda sålunda: Under-Rätt å landet är Härads-Rätt.
Der döme Häradshöfding, med tolf Bönder, som i häradet bo, och dertill valde äro.
De tolf kallas Härads-nämnd. 2 och 3 §§.
Dessa §§. varda till all kraft och verkan upphäfna.
Följande §§. i detta Cap. ändras till denna lydelse: 4- §•
Der ege stadens Borgmästare och Rådmän döma. 5. $. Öfver dessa äro Hof-Rätter, dit rätte gångssaker ifrån UrulerRätterne komma måge, som framdeles i denna Balk sägs. 8. §.
Häradshöf dinge skall denna ed svärja inför Hof-Rätten.
År han fjerran derifrån stadd, eller kan han sig der ej infinna, förrän Ting skall hållas; förordne Hof-Rätten hvar det ske må.
Borgmästare och Rådman gore ed sin å Rådstuf vu, i närvaro af Konungens Befallningshafvande, eller den han i sitt ställe förordnar. to. §.
Nu häfver Häradshöfding förfall, att han sitt Embete ej förrätta kan; kungöre det Hof-Rätten.
Prof vas det lagligt, förordne Hof-Rätten en skicklig man, som Embetet i hans ställe förestår.
Lag vare om Borgmästare, der Rådstuf vu-Rätten utom honom ej domför är.
Lag-\]tshottets Bet, N:n 8a, Tredje Capitletj om Lagmansting, upphäfves.
~ IV.
Öfverskriften af detta Cap. ändras sålunda:
Häradsting skall hållas, sorn kallas urtima Ting. 2. §.