Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
ocli liar nied sin stora förmåga fört dess talan i det inflytelserika organ, livars hela utrikespolitiska 1i %11- ning lion dirigerar, saintidigt ined a t t lion är dess pariserkorrespon- dent.
I följd af de stora tjänster lion gjort republiken erbjöd också
franska regeringen henne förlidet år liedesslegioneil, ett erbjudande som hon dock afböjde.
, Jag har icke skrifvit så som jag gjort för att fii nl ' qon be- löning, utan därför att jag gillat edra htgarder, därför att ni gatt fram pk den demokratislia väg jag ansett vara den riktiga.
Om ni afvikit fran densamma skulle jag, Iivilket jag jii också nagon g h g gjort, lika oförbehkllsanit klanhat ers, blef det svar hon gaf Con- stans.
~ X e i i &gt; tillade, hon, &gt;vill ni göra m i g ett nöje, kan ni ge den ht min sons.
, Då man vet, att afven i det deniokatiska Frankrike den bandstuinpen i knappliilet är en nyckel, som öppnar de flesta dörrar för en ung man, kan inan viil första att mrs Crawford hiirined hade ett rent praktiskt mal i sikte.
JIr Crawford, som för öfrigt uuder de senaste aren träget arbetat r i d sidan af sin Inor, fick ocksk myc- ket riktigt sin hederslegion.
Det var emellertid ej om detta hon talade.
Hon talade om politik, börsspekulationer, konst, litteratur, journalism och mjcket annat.
Om herr Rotschilds mhg, Eplisiissi, livilken genoin sitt oförsmrliga del- tagande i den ryktbara kopparringen var, sk egeiidomligt det an kan lalta, delvis orsaken till Boulangers stora fall, om Lesseps och pauamasvin- deln, om det häpnadsväckande mutningasystem gent emot pressen, som det sistnämnda affärsföretaget gaf uppskof till, om franska akademien och Zola, och har var öfvergåiigen till hans senaste bok: .L6 De bacle&gt;, till kriget 70-71, snart gjord och Iion inne p i ett ämne, där hon rörde sig med om möjligt ännu större ledigliet iin förut.
Hvad jag sarskildt bevarar i minnet bland allt det iiit.ressanta och lärorika hon berättade därom, ä r en iakttagelse som hon gjorde, det förvånansvärda liign och intresse för Iivardagliga angeliigenheter, man behöll iiiider dessa fasans dagar, d i olyckorna hopade sig p&amp; Iivarandra.
Man finner nhgot liknande i 2Ld debacle^, i skildringen af bonden, soni plöjer sin iker samtidigt med att blodbadet vid Sedan p k g h riindt omkring honom i all sin griislighet.
Mrs Crawford reste på, järnvägen in till Paris i samma knp6 som en fransyska, koinmen direkt frkn sitt hem damtaiiför just sköf- ladt af fienden, och hon, fransyskan, sitter lugn och virkar på en spets, under det hon talar därom såsom en annan skulle beriittat a t t köksan slagit sönder en tallrik.
Och sh den allt förslöande vanan, som gjorde att saker som först förefalla förfärliga och rysliga, smaningoin öfvergingo till att
bli nzattew of fact, så att det forclrades nigot ännu iilera rafflande för att iippröra ens öfverspanda nerver.
Bonlberna, som preussarne läto regna öfver Paris, förskräckte till en början, men Sfvergingo så småningom till att blifva ett in- tressant skådespel.
&amp; !an vandrade lit i Champs-Elysées för att titta på » Iinr bomberna slogo ned p % andra sidan triomfbågen~, precis som.
det varit fråga om ett fyrverkeri.
Och man var så angelageii att f&amp; se b %, att en vaktpost måste liålla de nyfikna på behörigt afstknd, på det att de ej mktte koniina för nara.
Men s % när allt var öf ver, belägringen och koininuiien, inträdde en ksnsla af obeskriflig tomhet.
Spänningen hade natt sin knlinen och ktergkngen till d e t vanliga va.r ofattlig.
Man hade hört kano- nernas dhi sk lange dag och natt, deras dofva bruinniande Iiade s5 ingått i det dagliga lifvet, att tystnaden verkade förbryllande, w ' ' Hvacl som iiat~irligtvis dock intresserade mig mest var mrs Crawfords tankar om journalismen, sarskildt framtidens joiirnalisin.
, Framtidens jo~irnalisin ' blir ej endast pennans, utan +£ven - och detta kan sk^ mest - ritstiftets och kodakens », sade hon.
, Ser ni,, fortsatte hon, ~ d e.
l å n g a beskrifvande artiklarnes dagar iiro räk- nade, åtminstone i de stora världsstaderna, där det nervösa hastiga Iifvet ' ej ger läsaren tid till iiier än att ögna igenom det allra vik- tigaste.
När nian inalste läsa sin tidning på taket af en oinnibus eller i en jäniva&amp;knp8 p&amp; vägen till eller från sitt arbete, kan man ej lasa spaltlånga artiklar.
Och dock måste nutidsinaniiiskan följa med och veta allt livad .soni hander i världen.
Det gick val an förr, då man egentligen endast hade nyheter från de största kontinentala staderna, men nu då liela varlden drar sitt strå till stackensblir saken en annan.
Londonbon får i dag ej endast veta ' hvad soin Iiander i Paris, Berlin och Wien, atan han måste också läsa nyheter från Nelbourne, Buenos Ayres och Valparaiso.
Och det vaxer ständigt.
Redan nu a r ' det svårt för tidningarne att f&amp; plats för alla de vik- tigaste nyheterna.
Artiklarne måste bli kortare och inera koncen- trerade.
Det tenderar ju redan ditåt.
Man maste söka att i så få ord soin inöjligt ge en så liflig bild som inöjligt af det man vill.
skildra.
Men Boncentrntion kan ej drifvas öfver en viss grans on1 läsa- ren skall få en klar bild af det man skildrar.
Då .nödvändigtvis ny- heternas sig .ständigt ökande mängd miste fordra ytterligare kortfatt- '
lighet, måste pennritningen eller ännu bättre fotografien, åtföljd af korta faktiska uppgifter, taga beskrifningens plats ..
Man liar ju.
del- vis redan slagit in på den vägen ocli man koniiner säkerligen att fortsätta p&amp; densamma.
Fotografien bär ju inom sig möjligheter till.
en utveckling i e n.
nu knappast anad utsträCkniiig.
E t t blad nied många bilder och nästan ingen text, se där franitidens tidning., och kanske äfven den i sin tur blir så öfverfylld,, tillade hon, &gt;att bilderna i sin ordning få forininskas # å, att man inåste läsa eller rättare se framtidens tidning genom förstoringsglas. » ' Litteratur.
Iiidirstrien och kvinnofr5gm.
Uppfinningarries och indiistriens be- tydelse för kvinnans likställighet med mannen) f S.
A. AnB,de, öfveringeniör i Irongl.
patentbyrån.
RIeiiingen med denna lilla skrift, so111 utgör n: r 40 af Student- - föreiiingeii Verdandis småskrifter, %r att visa det nära saniinanhang, livari iiidiistiien s t h till kviiinofr %gaii, och i livilkeii hög grad dess utveckling bidragit till åstadkoininande af större likställighet inellan könen.
Författaren resonuerar på följande satt: Tack vare den inoderm indiistriens framsteg och de industriella uppfiniiingariie har kvinnans verksamhet inom lieinmet betydligt inskränkts: Hpsliållssysslornas an- tal liafva ininslcats, dk en nåiigfalcl artiklar, soin fordom maste till- verkas i hemmen, nu finnas att köpa, andra sysslor hafva förenklats i följd af de praktiska redskap, soin nu finnas att tillgi.
För att nu endast anföra några fh exempel, förrättades förr alltid bakning, brygd ocli mältning i lieininen, vidare bereddes diis s %viii bBrnviii som iittilca, tvål och såpa, vidare förekommo, utom natiirligtvis matlagning och sömnad, bland Iiemsysslorna ljusstöpning, färgning, liäckliiig, kard- ning, spinning, väfnad, byk, slakt och mycket annat, som ej kan så noga specificeras.
Sysslorn,z måste dessutom förrättas utan alla de hjalpinedel, som nu för tiden finnas och i så hög grad underlätta ar- betet.
Man beliöfver blott tänka på, att inan för icke så särdeles länge sedan hvarken kande till tändstickor eller järiispislar, livarken vattenledning.
eller strykugnar, för att nu icke tala om sy- och stick- maskiner.
I sainina inån soin kvinnornas arbete inom lieininen minskats,.
lia de inåst söka andra oniiiiden f ör sin verksainliet, områden, soin ' förr ansågos uteslutande tillliöra mannen.
Men i följd liaraf liar också den iippfostran cicli undervisning, so111 nu gifvas flickor, blifvit olika ined deiii de förr htnjöto.
Det a r nii öfvervägande i bokliga studier de undervisas, och deras iiiidervisiiing, liar allt nier konmit a t t likna gossarlies, Iiaiidarbetsiindervisiiingen liar allt mer fatt maka i t sig och upptar nu iingefär lika niånga tilliinar i veckan so111 förr om dagen.
Herr Andrdes lilla skrift erbj@er Btskilligt af kiilturliistoriskt intresse ocli det är ett ganska rikt inaterial liaii samlat till belysande af kvinnans livardagslif i lieininet i forna tider.
Bokens största betydelse torde dock vara, att den klart visar, att den s. k. kviniiofrkgan i.
v å r a dagar icke a r n&amp;gon artificiell rörelse, väckt till lif af iiagra fantaster af det ena eller andra könet, utan att den ar ett ~fullkoinligt konsekvent resiiltat af utvecliliiigens gkiig; t y d&amp; kvinnoarbetet, i följd af iiidiist.riens frainsteg, imkriilikts i lieni- met, liar ett stort antal kvinnor iniist söka sig on1 efter nya arbets-.
och så sininiiigoin upptr#da so111 konkurrenter åt inannen.
Jii iner rustade kvinnorna genoni uppfostran blifva för denna konkurrens och ju mer det arbete de prestera blir jainngodt ined i$niiens, desto ifrigare bli ock deras fordringar på lika arbetslön.
I saniina, inån.
soin dessa fordringar förklinga ohörda, i följd af att de salrna ilasta9 allt inflytande p&amp; lagstiftiiingeii, i sainina inhi börja de arbeta f ö r.
a t t skaffa sig ett dylikt inflytande.
torde darför liafva i viss inån ratt, dii lian i slutet af sin skrift yttrar, att ingen samliallslrlass gjort s % iiiycket för kvinnans frigörelse soin indiistriens niiiil och isynnerliet iiljpfiiiiiar ' ne, siirskildt vill Iien Iiäfda, att de i denila sak gjort minst lika mycket oni icke nier an skriftstallarne.
Och inot de tre man, - soin anses i litteraturen kraftigast kiiinpat för kvinnans likställighet ined inannen, Foiirier, Condorcet ocli Mill, ställer lian Srk \ vriglit, spinnniaskinens uppfiiinare,.
Cartwriglit, iippfiniinreii af inaskinviifstolen, ocli Howe, soin uppfann syinaskinen.
Och » livad Sverige anghr siitter Imii inot den biiste sheiiske litteriire kampen i iiai&amp;la afseende, liaii ni&amp; nu heta livad lian vill, en svensk iippfinuare, Gustaf de Laval, so111 genoiii iipp- finningen af inasltiiiseparatorn ined ens förflyttat en ofantlig inassa arbete från Iiiishålleii till inejerieriia och diirigenoin gjort ett utoin- ordentligt viktigt inlagg till förinkii för kviniians frigörelse och Ben- lies likstiillighet ined maiineiia.
fat ' nK c.
Handledning i iiletodisk undervisiiing i kviiilig slöjd af Hulda I / 1~ncZin, ined SO teckningar af Ebba Carlin.
Fritzes förlag.
Yris ' 1: 50.
Sedan flera år tillbaka liar ett duktigt reforinarbete pigått inom den kvinliga slöjdundervisiiingen i Stocklioli~ls folkskolor.
Arbetet -
har krönts med ovanlig frarngiing.
X a n liar nämligen kommit diishan, att undervisningen icke blott ä r inös stergill, ii taii liimna~ de biista möjliga resultat.
Själen i detta reformarbete a r slöjdinspektrisen vid näniiida skolor, fröken Hzdt7n Lundin.
Genoni statsanslag och bidrag af enskilda personer har hon kunnat studera slöjdundervisningen i de stora kulturländerna, sarskildt Tyskland, England och Frankrike.
Begåfvad med öppen blick för det rent praktiska liar Iion förstått att endast upptaga det basta af dessa Wnders undervisningssätt och sedan s&amp; a t t säga försvenskat det liela samt dymedelst åstadkoiiiiiiit en metod (&gt;folkskolans iiietad~), som visat sig fiillt lämplig för vhra svenska förhillanden.
Natiirligtvis liar detta icke skett p&amp; en gång, utan s5 smhningom, dela genom för- sök i skolorna, dels i de kurser .hon anordnat för utbildande af larar- innor i kviiilig slöjd samt framför allt i san&amp;d ined sina slöjdläraï- inno?
i de olika skolorna.
Allt liar s&amp;lunda noga pröfvats innan det upptagits i läroplanen rid slöjdundervisningen.
Ifrågavarande metod, grmdad således pi % erfarenhet.
samt b ~ g d på pedagogiska principer, liar ocksi s % småningom runnit stort erkännande s b ä l i vårt eget land soin i grannlanden.
Den tillämpas redail iiii r i d v %ra kvinliga seminarier samt en lie1 del andra undes~isningsanstalter.
Naturligtvis kan icke Iivilken slöjdkmnig; person som helst un- dervisa efter denna metod.
Ty utom teknisk fiirdigliet fordras äfven a t t slöjdlararinnan iiger pedagogisk skicklighet.
Fiir a t t utbilda dug- liga slöjdlarariunor Iiåller därför fröken Luiidin arligen tienne slöjd- k u ~ e r, i ' livilka hon saral föreläser som findervisar eleverna.
Dessa f i dessutom p&amp; lämplig tid hospitera rid Stockholms folkskolos.
Det har emellertid ' visat sig, a t t dessa kurser, trots en tid af tre månader soin till deiii anslagits, varit ganska anstriingande för eleverna.
För a t t förekoinina anstraugning för eleverna samt till under~liittiiad såväl fös dessa sam för de sedaii utexaminerade slöjdlarariiinorna i deras arbete, har fröken Lundin utgifvit en Hmdle (7) ting i metodisk m d e r - visning i kcinlig slöjd.
Detta arbete, utgifvet p % C.
E. Fsitzes förlag, iitinärker sig genom enkel och redig framstiillning.
I inledningen betonar författarinnan vikten af ksk %dlighet.
vid undervisningen samt progressiv.
orcbing med afseende pk öfningarna, d. v. s. öfverghgen från det enklare till det svarare, undvikandet af uppgifter, som ligga öfves barnets krafter.
Vidare framhikller för- fattafinnan klassiiiidervisningen s %som ett uieclel fös en lättfattlig och intressant undervisning.
Klassunderrisiring kan dock icke tillämpas allt för strängt, emedan barnen i samma afdelning alltid iiro olika beghfvade.
E t t klenare .beg %fvadt barn behöfres naturligtvis langse tid för a t t tillägna sig undervisningen och p % egen hand reda sig, ett niera begåfvadt barn åter kortare tid.
Inseende detta har fröken.
Lundin upptagit s. k. fyllnadsarbeten för de mera begåfvade eleverna.
Härigenom komma de i tillfälle a t t p i egen Iiand utan lararinnans ledning tillämpa en öfning, som förut med hela klassen bIifvit qenom- gången.
Härefter följer en &amp; skadlig och intressant undervisning i stick-, *, -
.iiiiig, lagning (liar taget i betydelsen af lappning och stoppiiing), söiriiiad och tillklippiiiilg, knappsöirinad ia111t olika slag af iilärkning.
TTid denna sin franistiillniiig liar författariiinan konsekvent till- lämpat de af lieniie ' i inledningen fraiiistallda fordringarna.
&amp; .en god slöjd~indervisniiig.
Har a r siledes icke blott fråga om a t t ara barnet a t t iiiekaniskt bilda niaskor.
och styiig, iitan iii det iipimått denna fardigliet, skall det sedan .lära sig förstå och til1,ämpa sin kiiiiskap så a t t det p&amp; egen hand kan rita sitt möoster, @ ppa till och sam- niansätta sitt linqe sani t öfriga Idadesplagg.
På det sättet blir också slöjdundervisningen &amp; väl ett forinellt bildiiingsmedel som den friimjar .en praktisk uppgift.
Hiiri ' ligger inetodens största förtjaiist.
Janiför nmn cle iitlaiidska Iiandböcker, soiii författarinnan i för: .ordet oinuiimiit soni sina lijälpkällor vid utarbetandet af sin bok, finner niaii Iiiir väl hon förstatt a t t sofri.
Hennes bok ' tar onekligen priset, då det.
gäller klarhet och reda vid framshlliiingen.
Vi ha hittills saknat.
en systeniatisk framställning af den livinliga slojdiindervisnin-.
gen, livarför .,nian i saining kan säga, a t t boken fyller ett lange ' käiidt behof.
Säkerligen skall arbetet i fi$ga blifva ett godt niedel ' i och för .den kviiiliga slojdiiiidervisliiiigens ordnande och höjande i vhrt land.
.t30 goda t.eckningar af Ebba Carlin bidrager i nijrcket till detta arbetes kskhlligliet.
Utstyrseln är i det liela god, dock Ilade onek-.
' ligen.
billigt band varit ' vida trefligare an den lösa inliiiftiiiiigeii af boken.
Priset, nii 1 kr.
50, öre hade diirför icke behöft blifvit .s % mycket Iiögre.
D '.
f ' ' ' XZojc7vii.n. '
Den svenska kvinnans deltagande i varldsutstallningen i Chicago 1893.
Drottningen liar behagat lämna.
sitt bifall till.
a t t blifva .dainkomiténs höga beskyddarinna och diirjiiinte uttryckt sitt lifliga in- tresse ' för konliténs verksai~iliet och sin ' öiiskau, a t t det svens1; a kvinno- arbetet inhtte blifva riirdigt representerat p&amp; världsutställningen.
Vid den Allinaniia Koiiiitéiis första sammankoiiist under hösten den 3 oktober företogs val af två platser i centralkoiiiitén, h i l k a blifvit lediga emedan frii Olivecroiia uttryckt sin önskan a t t afg5 .och fröken W z r n afflyttat från.
hufviidstacien.
Friherrinnan TjlorBorbj Rappe född Rappe och fröken M a ~ i e Louise af Segershrönz invaldes i de afgiendes stidle.
Till ordförande utsags hittillsvarande.
vice-ord- föranden fru Anknm&amp;cZ samt till vice-ordförande friherrinnan Rappe. '
if ve ii förekoiii v d till iiiedlen~iiiar af jury för bedömande.
af iiikornna nt~tällnin~sföremkl ' och iitsågos härtill fruarna Wallenberg född von Sydow och Petrelli född Eketrä.
samt fröknarna Rohtlieb, .Giöbel ocli W2istbel.g.
Dainkomit6n, so111 från september inåiiads början öppnat siii byrå i deii af 11. k.
11. kronprinsen i mfprinsens palats upplåtna lokalen, liar Iiaft att glädja sig åt ett lifligt och växande intresse för sin verl~samhet.
l ?öreiii&amp;l af mångfaldig art inkomnia dagligen och sta-.
tistiska uppgifter Iiafva ingatt frin liufviidstaclen och från landsorten, hvarest i ett flertal laii n ' £ laiidsliöfdiiigariies.
friiar samt öfriga frain- stAeiide damer uppgifter blifvit samlade.
JIed danieriias centralkomit6 i Chicago (Board of lady inanagers) sth8 byrån i fortsatt liflig brefväxling.
Sekreterare och f örestkndariniia för b p å n är frökeii Anna Ulrick.
Meddelanden Ban Fredrika-Bremer- Förbundet.
wira sjulisk~tcssl~or och koleran.
a byråns afdelning för anskaffande af sjuksköterskor liar rådt en lifiig ver1; sainhet ined anledning af den befarade koleran.
Redqii i slutet af jiili inkoin den första förfrågan o111 sköterska kiiiide an- sliaffas i liänclelse misstänkt sjukdomsfall yppades.
Sedan dess liar olika orters l~~lsovirclsn~iiii~der väiidt sig till byiiii i liknande ärenc7e ocli ~1iitli~e.h nppstod en så stor efterfrZ~gaii af sköterskor, att dc endast kunde iitlofvas mot s. k.
» espectancearvode; b, d. v. s. att de förbiindo sig att mot 1: 50 on1 dagen i välitpengar liålla sig Beredda att p&amp; de respektive iiamiiderrias kallelse genast infinna sig till tjänstgöring.
Afven frin järnvägsstyrelsen ingick anliållaii om anskaffande af sko- lade sköterskor, livilka efter en genoingåiigen kortare lciirs härstädes, som sarskildt af s5g j aimvagsf örh~ll,znde1i,.
skulle stå till styrelsens för- fogande för tjänstgöring p&amp; de olika bantågeii när så ansågs nödvän- cligt.
53 sköterskor tillfrågades om de ville htaga sig kolerasjiikv~wd och af dessa var det endast 6, so111 af oliks skäl iiiiclaiidrogo sig detta slags sjukvård.
Mod och offervillighet fattas shledes icke. '
197 Förbundets filial i Malmö, hvars verksamhet fortgått från 1887, har från den 1 juli detta ås upphört.
Det visade sig nhligen, att filialen liufvudsakligen togs i anspråk i och för platsförinedlingen och styrelsen ansåg att denna gren af Förbundets verksamhet med större lätthet kunde omliandhafvas af centralbyrån i Stockholm.
Fru Aiina Lewenliagen, soin nied stort nit och intresse förestått filialen!
hasr lofvat att fortfarande sasoiii Förbundets ombud verka i dess syften.
Allmänna Stlpendiefonden har af okänd gifvare haft glädjen mot- taga den frikostiga &amp; £van af 5,000 kronor.
Fredrika-Bremer-Förbundets byrå har i anseende till dess stan- dig t utvidgade verksamhet med den 1 oktober inflyttat i en större lokal 5 4 Drottni~zggatmz, l t y.
Hvarjehanda i kvinnofrkgan.
Stockholm, N:r 11 (378) Prenumerationspris pr är: Idun ensam ._ kr.
5: — Idnns Modet, fjortondagsuppl.
&gt; 5: — [duns Modetidn., mänadsuppl.
&gt; 3: — Barngaideroben » 3: — K Hartlepool, England.
Föräldrarne, skeppsmäk- laren \ V.
Grass och hans hustru Maria Dahl, äro båda från Geflo, och det är som skandinavisk recensent i en af Eng- lands mest framstående tidskrifter, tRevietc of Beviews », utgif ven af mr W. T.
Stead, som den unga flickan presenteras för Iduns läsare — en post som hon haft se- dan sitt nittonde år, då tidskriften först började att utgif vas.
(jan.
» Jag är svenska och älskar Sverige och sven- skarne, » säger Gerda Grass, » fastän jag är född och uppfödd i Eng- land och tycker, att 8:de årg.
Fredagen den 15 mars 1895.
Byrå: Klara Södra Kyrkog.
P r e n u m e r a t i o n s k e r ä, a l l a post- a n s t a l t e r i riket.
Redakter oeh utgifvara: FRITHIOF HELLBERG.
E e d a k t i o n s s e k r.
: J. Gerda ämnet öfver don ungdomliga, bild, som i dag fram- ställos i Idun, är utan tvifvel okändt för nästan alla dess läsare.
Gerda Grass?
Hvad har hon kunnat uträtta, som gjort henne förtjänt af att inrym- mas bland Iduns kvinno- galleri?
Ja, det är detta jag i få ord vill berätta, då det är mig ett nöje att få göra vår unga landsmaninna bekant för hennes svenska sy- strar.
Ty Gerda Grass är svenska, fastän hen- nes vagga stått i West Iduns Tryckeri Aktfobotog Nordling.
Annonspris: UtgifningHtid: •hvarje h e l g f r i fredag.
Lösnummerpris 1 5 öre (lösn:r eudast för kompletteringar) 35 ö r e pr n o n p a r e i i l e r a d.
det också är ett bra land. » När Gerda var två år, drabbades familjen af det hårda slag, att den unga fru Grass blef offer för en sjukdom, som ännu efter tjngutvå år visat sig obotlig, så att hon ej förmått själf handleda sina barns uppfostran och följa deras utveckling.
Gerda och hennes ett och ett hälft år äldre bror ha dock ej varit i saknad af moderlig vård, i det en ung syster till fru Grass kom öfver till England, tog de små om hand och allt sedan för systerbarnen varit den ömmaste moder och kärleksfullaste vårda- rinna.
Efter att hafva ge- nomgått do sju klas- serna i folkhögskolan i WestHartlepool, därhon vann högt beröm, för- flyttades Gerda vid tolf års ålder till ett semi- narium i samma stad.
Hon berättar från den tiden en liten anekdot om, hur läraren i franska ville, att hon skulle stafva beau med s i plu- ralis, medan Gerda ener- giskt höll på, att det skulle vara x.
Sedan läraren — i ett lexikon — fått reda på ordet,
H u r u k a n m a n lära k ä n n a sig själf?
Aldrig genom b e t r a k t e l s e, m e n väl genom handling.
F ö r s ö k a t t g ö r a d i n p l i k t, o c h du s k a l l s n a r t l ä r a k ä n n a h v a d du d u g e r t i l l.
m å s t e h a n ge sin t r i u m f e r a n d e lärjunge rätt.
I d e n n a skola s t a n n a d e Gerda e n d a s t t v å år, h v a r e f t e r h o n k o m p å f a d e r n s k o n - t o r s o m h a n s b i t r ä d e, m e d a n h o n p å fri- s t u n d e r b ö r j a d e r o a sig m e d a t t s k r i f v a v e r s, dels o r i g i n a l, dels ö f v e r s ä t t n i n g a r från s v e n s k a n, d ä r i b l a n d Silfverstolpes » Se glad ut », m.
Do flesta af d e s s a s m å b i t a r hafva varit i n f ö r d a i Neiccastle Weekly Glironicle, och för » Farmer Brorens Field » s a m t » One of poor Joe ' s brotlier ' s » fick G e r d a G r a s s p r i s e t i en t ä f l a ö.
G e r d a s far, s o m själf a l l t i d v a r i t e n s t o r v ä n af l i t t e r a t u r, t o g m y c k e t i n t r e s s e i dot- t e r n s g r y e n d e a n l a g, och i h a n s v ä l v a l d a bibliotek s a m t u n d e r samtal m e d honom utvecklade G e r d a sin begåfning.
H o n h a d e alltid h a f t l ä t t för a t t l ä r a och v a r i t m y c - k e t flitig i s k o l a n.
Men när arbetet var s l u t a d t, k u n d e i n g e n v a r a m e r a g l a d och y r ä n d e n lilla G e r d a, i n g e n k v i c k a r e och m e r b e g i f v e n p å s p r a t t och u p p t å g.
Men midt under barnets ysterhet visade hon d o c k t i d i g t e t t r e f l e k t e r a n d e a l l v a r och e n v a k e n i n t e l l i g e n t blick p å lifvet och om- gif n i n g e n, m e d a n h e n n e s h j ä r t a r y m d e e n v a r m och i n n e r l i g k ä r l e k för f a d e r n och mostern-uppfostrarinuaii.
G e r d a s a l l r a f ö r s t a offentliga l i t t e r ä r a för- sök v a r e n n e d r i f v a n d e k r i t i k öfver en ro- m a n af R h o d a B r o u g h t o n, h v i l k e n k r i t i k hon författade vid femton års ålder u n d e r m ä r k e t Minnie Meagles.
D e n blef införd i Neiccastle Weekly Glironicle, n o r r a E n g l a n d s s t ö r s t a och m e s t a n s e d d a v e c k o t i d n i n g, i h v i l k e t b l a d G e r d a G r a s s s e d e r m e r a blef e n flitig m e d a r b e t e r s k a, i d e t h o n l ä m n a t e n m ä n g d b i d r a g i form af k å s e r i e r, s k i s s e r, poesier, k r i t i k e r i olika ä m n e n, s k r i f n a m e d o f ö r s k r ä c k t m o d, l e d i g stil och o f t a s t h å l l n a i den humoristiska genren.