Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
är så instruktivt -- nå, går du med?
Jag får inte stans i närheten.
Jo, när det är Shakespeare, för det tycker pappa
gå ut ensam, förstår du. -- Men du får vänta nånHILMA (eftersinnande).
kunde jag låtit Efverling veta af det.
Om du hade sagt det där på förmiddagen, så
ska väl förlofva er riktigt ni?
Honom behöfver du väl inte möta i smyg.
Ni HILMA.
ännu inte talt vid honom.
Ja, bara inte pappa gör svårigheter.
Jag har LOLO.
pappa och mamma tala om det i sängkammaren ibland höra genom dörren hvad de säger.
Men pappa vet det i alla fall.
Jag har hört
om kvällarna -- när jag lyssnar riktigt, så kan jag pappa har sagt, att (härmar fadern) det är en duktig artist och en bra karl, efter allt hvad jag har kunnat få reda på.
Ja, men han vet ändå inte allt.
Hvad är det då mer?
Å, ingenting som du begriper.
Tror du!
Där kommer Sally.
Säg för all del LOLO.
ingenting till henne, hör du -- hon skulle inte alls förstå det.
-- Jag går och tar på mig.
Hitta på någon förevändning för att gå ut ett litet slag i kväll.
Jag har ett ärende ut.
Hör, Hilma -- jag ville just säga dig något
SALLY (ser efter henne).
sällskap för att gå ut?
Du också -- jag menar, måste du också ha SALLY.
vill gå ut ensam, sedan det blifvit mörkt.
Och nu första kvällen du är hemma måste jag naturligtvis sitta inne för att riktigt njuta familjelycka.
Ja, det är alltid mycket svårigheter, om jag
kvällen?
Ja, hvad ska du också ute att göra första SALLY.
Jo, jag har ett ärende till Gunborg Edlin.
Ja så -- ja mamma har redan talat om för HILMA.
mig, att du blifvit så intim med Gunborg Edlin.
säga sanningen.
Gunborg Edlin är en skylt -- En skylt?
Jo, det är för att -- å ja, till dig kan jag väl
jag går till henne, förstår du, för då får jag gå är det till Brita Berg jag går.
Ja, eller en attrapp, om du vill.
Det hets att
ensam, hon bor här strax bredvid.
Men egentligen HILMA.
det uppriktigt?
Gymnasten?
Men hvarför kan du inte säga SALLY.
Kristian, du vet han som var med i Verdandi och som höll såna farliga tal. låta mig att umgås med honom.
För att Brita bor tillsammans med sin bror, Pappa skulle aldrig till-
att du vill använda sådana konster för att råka henne?
Och tycker du då så mycket om den där Brita,
skull jag går dit, utan för hans.
Ja, det vill säga, det är då inte för hennes HILMA.
med honom?
För hans!
Du tänker väl inte på att gifta dig
Nej du, vi ä' inte så banala.
Du också!
Jag måtte blifvit riktigt gammalHILMA.
SALLY (föraktligt).
modig, medan jag varit borta.
Jag trodde tvärt
om, att jag kom hem så rik på nya idéer och så under tiden ha gått mycket längre än jag.
frigjord från allt det gamla inlärda -- men ni tycks
än frihet.
Vi har lefvat här instängda, öfvervakade, med en kinesisk mur omkring oss -- men du må tro, det födes tankar under de långa kvällarna här tiv» bok och mormor nickar öfver strumpan eller pratar halfhögt för sig själf om alla de småsaker som fylla hennes hufvud, och stackars mamma kämpar mot sömnen så hårdt och klipper med ögonen så de tåras.
Ja du, det händer det, att tvång utvecklar mer
vid handarbetet, medan pappa läser någon »instruk-
börja det lifvet om igen, sedan jag varit van vid så mycken frihet.
Ja -- det blir allt lite svårt för mig att nu
hon.
Ja, du har alltid varit ett lam du. -- Men
Fromma själ!
Det blir allt lite svårt, säger
egentligen hade du väl inte så mycken frihet i
Rom heller, då pappa sörjt för att skaffa dig ett så bra ressällskap.
vaka mig jämt.
Om kvällarna var de trötta, sedan de sprungit hela dagarna på museer, och när jag då kältade och ville ut, så lät de mig gå med de andra.
Åjo.
Bambergs ledsnade snart på att öfver-
Hvilka andra?
Å, så roligt vi hade.
Vi gick från osteria till osteria, drack det guldglänsande frascativinet eller Est-Est och såg på folklifvet och skålade och höll tal.
Och ibland när det var månsken kunde Efverling och jag gå och ströfva halfva natten på Forum och i
Skandinaverna -- artister, herrar och damer.
Colosseum mellan alla de hvita, spökaktiga monumenten, där man bara såg en och annan enstaka deles som under medeltiden. banditaktig figur komma smygande i kappa -- allSALLY.
viset?
Tänk om pappa finge veta -- han som litade så på dem.
Men hur tordes Bambergs lämna dig på det
du tro.
Å, de akta sig nog för att tala om det, må
var väl fru Bamberg med.
Och när Efverling målade ditt porträtt -- då HILMA (med ett stilla leende).
mer på sin egen bekvämlighet än på mig.
Ja, du har haft roligt!
Inte alltid -- fru Bamberg tänkte lyckligtvis SALLY (efter en paus). (Suckar.)
du om honom?
Nå, men hur var det med Kristian Berg.
Tycker SALLY (i tankar).
många år.
Han har ingenting och inte är han
Han skulle för resten inte kunna gifta sig på
heller så där ordentlig och stadgad som pappa, ibland.
utan han tycker nog om ett gladt lag med kamrater HILMA.
Och det tycker du är bra?
aldrig tycka om en man, som bara ville sitta hemma om kvällarna och fira familjelycka.
För resten är Kristian en mycket bra pojke, med ett briljant jag göra också, när jag fått ta studenten.
Ja, det tycker jag är präktigt.
Jag kunde
Han läser på juris kandidaten, och det vill
Ja så -- du tänker verkligen på att bli student?
Ja visst -- och sedan jurist.
Och Kristian SALLY.
läser med mig.
Men allt det törs jag inte tala om för pappa, för han skulle aldrig kunna förstå -- men om han inte får veta det förr än jag redan är färdig att bli student, så tänker jag att han kanske ger med sig.
bakom ljuset.
Men det är inte rätt att så där föra pappa SALLY.
ningen om Efverling?
Nå, du själf då -- har du kanske sagt sanHILMA.
om, Efverling tänker adoptera sitt barn, och jag skall bli i mors ställe för henne.
Men det är inte meningen att dölja den.
Tvärt
Och den riktiga modern då?
Henne tänker han skicka af till Amerika.
Hon HILMA
har ju vanskött barnet på alla vis -- det är högtid att det tas ifrån henne.
Och jag gläder mig
riktigt åt att få henne -- få hjälpa honom att göra sin plikt och upprätta hvad han brutit.
-- Ja, vet du, när jag tänker på det, så skulle jag också gärna
vilja gå ut i afton.
Efverling skulle redan i dag att se henne.
taga flickan till sig, och jag längtar så mycket efter SALLY.
tänka på hvad vi ska säga till mamma.
Det var ypperligt.
Så följs vi åt.
Men du får ERHARD (kommer in).
ord innan pappa kommer.
Är Sally här?
Hör du -- får jag säga dig ett HILMA.
Ja, jag går väl in och gör mig i ordning då.
ERHARD.
lånat dig?
Det kunde vara på tiden att jag fick
Hör du, hur går det med de där pengarne jag
igen dem nu, tycker jag.
Jag är i knipan, skall jag säga dig, och jag är så rädd att pappa ska få tag i det.
har ju aldrig ett öre, vet du väl.
Om du kunde vänta tills jag fick mina julklappspengar.
Ja, kära gosse du, hvad ska jag göra?
Pappa begynte grumsa i dag, då jag bad om till det.
Ja, om jag bara inte hade en sådan polis öfver
nya skridskor, och sade att jag själf borde ha pengar
till ett nytt lexikon.
Jag får väl fråga om Hilma har något kvar på reskassan.
Och jag som just behöfde några kronor igen
MORMOR (kommer med sin stickNej, jag är inte i stånd att få en blund i mina strumpa i handen).
Nu ä' väl också pappa strax här, så att vi får börja läsningen.
Jag schappar, jag --
Och då går det nog att somna, menar mormor.
luft, och jag tänkte följa med henne för att hon inte skulle gå ensam.
Hilma ville så gärna gå ut och få lite frisk
Grå ut -- första kvällen hon är hemma!
Bara en liten stund.
Ser mormor, i Rom gick MORMOR.
hon alltid ut om kvällarna.
Bambergs var så fallna för att springa.
Ja, inte för att jag vill lägga mig i något -- men där kommer (Modern kommer.) mamma, fråga henne, får du höra hvad hon säger.
Jag trodde inte, att
sticka näsan utom dörren?
Ska jag inte gå och be MODERN.
Hur många ska man be om lof, för att få
gamla Johanna med, för hon blir bestäradt ond?
Kära barn, det kan väl aldrig
Hvad skulle pappa säga -- du vet, han skyndar sig hem allt hvad han kan för att vi alla ska få vara samlade.
att packa upp.
Säg då bara, att vi håller på och hjälper Hilma Vi kommer snart igen.
(Går till höger.)
kära Emelie, de ä' ju olydiga midt för näsan på dig.
Du har allt för liten makt öfver dina barn,
vålat.
Hade pappa varit bär, hade de nog inte torts.
(Alla tre flickorna i hattar och kappor komma skyndHILMA.
Ja, hvad ska jag göra -- mig har de aldrig
samt in från höger, ut genom salen.)
Vi komma snart igen, mamma lilla.
Hvad i Guds namn?
Ska de ut nu och lämna JOHANNA (möter dem i salsdörren).
de gamla ensamma första kvällen.
Johanna också om lof.
Var det inte som jag sa, att man måste be (De gå.) MODERN (till mormor).
de inte lyda mig -- för det ligger nu inte i min natur att sätta mig i respekt.
Men hvad som är
Jag skulle ändå inte säga så mycket om att
tungt, det är att de inte heller ha något förtroende till mig.
Hvarför tror mamma de går ut nu, om utan oss.
Vi gamla hållas utanför alla deras inför att ta del i någonting. -- Hur var det, ville Johanna mig något? inte bara för att få ett tillfälle att prata ensamma tressen.
-- De betrakta oss som allt för enfaldiga
morgon.
Ja, jag ville tala med frun om middagen i MORMOR.
JOHANNA (vinkar och blinkar).
här.
Kom in då, Johanna.
Det är ju bara jag
Nej, jag kommer ut i köket.
MODERN. MORMOR.
lite om hushållsangelägenheterna.
Men när du vet, att det roar mig att vara med
om -- det är mitt departement och det vill jag helst sköta ensam.
(Går ut med Johanna.)
MORMOR (talar för sig själf).
Förlåt, men mamma vet, att jag inte tycker
visar mig.
Allt ska jag hållas utanför.
Från det skulle säga hvad jag ville ha -- för det är som tycker om.
Ja ha -- det är det förtroende min enda dotter
Hon var väl rädd att jag om hon med flit valde sådan mat, som jag inte FADERN (kommer lifligt in).
de alla?
Så, Gud ske lof, nu har ni mig här.
Hvar ä' MORMOR.
hjälpa Hilma att packa upp.
Emelie ä' i köket, och flickorna gick in för att FADERN.
morgon, nu har jag inte råd att vara af med dem.
(Går ut genom salen och ropar:) Mamma!
Å, är du hemma!
MODERN (kommer).
Nej, det får de verkligen vänta med till i
ännu talat vid dig om Efverling?
Gå nu efter flickorna.
Men hör -- har Hilma
Ja, hon undrar mycket hvad pappa ska säga.
Jag säger ja med glädje.
Jag passade just på FADERN.
och talte med Mari om honom.
Du vet hon känner till familjen.
Det är intet annat än godt att säga om honom.
Jag tror vi kan vara glada att vår
dotter gör ett så bra parti.
Det var jag för resten hem alltid haft ett godt exempel, aldrig skulle
säker på, att mina döttrar, som Gud ske lof i sitt kunna gå och fästa sig vid annat än bra och ordentliga män.
De måste helt naturligt ställa fordringarna högt.
Men den där historien? längre tillbaka ut i salen.)
(Mormor närmar sig för att höra, fadern drar modern FADERN.
sedan.
Han skickar ett årligt underhåll till barnet -- det är allt.
Och det har ingen människa reda på, så att det är en sak som aldrig behöfver komma till vår oskyldiga flickas öron.
(Högt i det han åter kommer in.)
Men nu går vi efter flickorna.
Den är slut -- fullständigt slut för flera år
börjas vår högtidsafton.
(Går till höger ut i korridoren,
öppnar dörren till flickornas rum.)
Men här är ju tomt. tomt.
(Kommer tillbaka in och säger bestört:) Emelie, här är ju
i gråt.)
Det är bara vi gamla som glädjer oss åt våra familjeaftnar. tråkigt vara med oss och ger sig ut på egen hand.
De ha gått ut!
Flickorna tycker att det är
Kära gubben du, flickorna har gått ut.
(Brister
FADERN (med gapande mun).
inte får höra.
De har väl haft något att tala om, som vi gamla
glada, om vi kan uppsnappa ett och annat ord af hvad de talar om sins emellan.
Vi står utanför, vi, och får vara
(De sätta sig ned alla tre och se på hvarandra.)
MORMOR (runkar på hufvudet och tar sin stickstrumpa).
världen!
Ja, Herre Gud -- ja, Herre Gud, sådan är FADERN (som harskat sig flere glädtighet).
gånger, säger med ansträngd
tycker mina kära gummor om det?
Nå ja, så läser vi väl ensamma vi tre då.
Hvad MODERN (kastar upp hufvudet och sig intresserad).
spärrar upp ögonen för att visa
för oss.
Så snällt!
Vill du verkligen göra dig besvär och läsa bara
oss med.
(Tar upp boken och börjar läsa med långsam och högtidlig röst.)
Konstens ursprung och början. -- I den förvirrande mångfalden af företeelser söker
Också vi gamla kan väl behöfva något att roa
människan den enhet, de andliga lagar, som möjliggöra det inre sammanhanget.
Blott om hon förstår den djupa nödvändigheten af ett sådant, kan hon -- MORMOR (mumlar under läsningen otydligt öfver stickstrumpan.
Man hör blott enstaka ord, såsom:)
bakom ryggen --
Sårar mig -- inte ens ett ord om maten -- (Ridån ned.)
ANDRA AKTEN. och Modern sitta midt emot hvarandra vid bordet, fadern (Matsalen.
Dukadt frukostbord midt på golfvet.
Fadern
breder sig en smörgås med serveten upp under hakan, modern sysslar med en kaffemaskin.
I fonden dörrarna till förmaket.
Till vänster dörr till korridoren, till höger utgång.)
saker att säga dig och jag har minuterna räknade.
Hör på nu, Emelie -- för jag har flera viktiga
(Lägger klockan bredvid sig på bordet.)
Först och främst: jag har i natt allvarligt öfvertänkt, hvad som hände i går afton -- du vet att jag aldrig vill förhasta mig och därför sa jag ingenting till flickorna strax -- men nu har jag noga tänkt på saken och jag har kommit till det resultat (Afbryter sig med en otålig upp.)
Jag bara väntar tills du har tid att höra på mig.
åtbörd, då hon sysslar med kaffekokaren.
Hon ser frågande
MODERN (släpper resigneradt hvad händerna i kors).
hon har för händer och lägger
Jag hör, min vän.
om kvällarna, absolut icke.
Det är inte af egoism mig, ehuruväl det syns mig som om barnens
Jag vill inte vidare veta af att flickorna gå ut
jag säger det, inte af önskan att se dem omkringstörsta glädje borde vara att glädja sina föräldrar.
så kan man icke tvinga dem därtill.
-- Men om icke deras egen känsla bjuder dem det, säger det för deras eget bästa.
Det har varit min lifligaste önskan, allt sedan barnen började växa upp, att de i sitt hem skulle lära känna hvad en
verklig, innerlig familjelycka vill säga (hetsar upp sig) och det ska de också lära sig.
Hemmets rena men det var ett stort fel att låta Hilma resa, och sorgligt sätt.
Men det ska jag strax komma till.
Hur länge ska jag få vänta på kaffet i dag?
Vill atmosfär -- (lugnare) det vore väl märkvärdigt -- följderna ha ty värr redan visat sig på ett mycket
du inte vara så god och tänka litet grand på mig?
MODERN (börjar all syssla med
Jag ville bara säga det, att när flickorna har FADERN (uppfarande). apparaten igen).
mer nöje af att gå ut och hälsa på sina väninnor -- Gå ut och hälsa på -- jag tror sannerligen att
du också -- om flickorna ha väninnor, som de önska träffa, så har de ju sitt föräldrahem, dit de kunna inbjuda dem när de vill.
Det lägger jag mig alls
inte emot.
Låt gärna Sally bjuda sin Gunborg
Edlin, och Hilma och Lolo sina -- jag vet inte ens hvilka det är, men gå ut för att träffa dem, det vill jag inte vidare höra talas om.
Har du förstått
mig, min vän?
Det vill jag inte vidare höra talas om.
MODERN (serverar honom kaffet; han Hvad var det du ville säga om Hilma?
Ja, det var punkt två.
FADERN (sätter ned koppen).
Det kan inte bli något dricka).
af med den där förlofningen.
Hilmas?
MODERN (förskräckt).
FADERN (mycket stilla).
FADERN (som förut).
MODERN. FADERN.
Har det då varit frågan om någon annan?
Med Efverling?
Har det varit fråga om någon annan?
Men -- jag förstår inte -- ännu i går sa du -- Jag har fått andra underrättelser i dag på Nå?
jag trodde denna historia glömd, begrafven för alltid.
I stället har han nu begått den i sanning obegripliga taktlösheten att taga barnet till sig och erkänna det som sitt.
Du vet att det fanns en fläck i hans lif.
När jag säger det, är det inte bara möjligt utan
faktiskt.
Jag vill antaga, att han inte vidare för-
söker visa sig här efter detta -- men om han skulle vara nog ogrannlaga att komma och åberopa min dotters löfte, så ålägger jag dig, att han bara helt enkelt blir afvisad vid dörren, och att han under
ingen förevändning får träffa Hilma.
En man, som är i stånd till ett så hänsynslöst beteende, kunde också vara kapabel till -- (blir mer och mer upprörd veta --
och stirrar med ögonen) kapabel till att låta min dotter MODERN.
Hon är ju så kär i honom.
Men hvad ska jag säga till den stackars flickan?
Säg till din dotter, hvad din moderliga takt och kvinnliga finkänslighet kan ingifva dig -- låt bara
Jag tror nästan du rent af vill tala hans sak.
inte det oskyldiga barnet komma sanningen på spåren. -- Och nu till punkt tre.
Du måste ta reda på hvar Erhard gör af sina pengar.
I går
kunde han inte köpa sig ett par skridskor och i dag inte en pälsmössa.
Tycker du verkligen att det är rimligt, då jag ger honom ett så rikligt
underhåll i månaden, och då han ju inga andra utgifter har än till småsaker -- jag ville att han skulle lära sig att själf handha lite pengar, men
inte för att slarfva och slösa.
Hvad köper han sig, MODERN.
om han aldrig har pengar till det han behöfver?
Ja, jag har redan frågat honom om det härom
dagen, då han bad mig om två kronor till att betala en bunt brefpapper och kuvert, men han ville inte göra reda för det.
mor, att han inte vill göra reda för -- men hur
Ville inte!
En gosse på sexton år svarar sin
du också skämmer bort dina barn, kära Emelie, hur lite du har dem i dina händer!
Låt mig själf -- ropa hit honom, ska du få se.
MODERN (reser sig upp och ropar Erhard!
(Kommer tillbaka och sätter sig.) genom dörren till vänster).
barns förtroende lyckas man aldrig få -- hvarken med stränghet eller godhet.
Det ska vi väl se.
god morgon och går fram till frukostbordet, där modern serverar honom kaffe, som han dricker på stående fot.)
Hör på mig, min gosse.
Din far önskar en FADERN.
(Erhard kommer in med sina skolböcker i hand, hälsar
upplysning af dig.
Jag behöfver inte förmana dig till att säga mig sanningen, ty jag tror mig ha uppfostrat mina barn så, att det aldrig kan bli dina sista månadspengar?
Hvartill har du användt ERHARD (raskt).
Jag har lånat dem till en kamrat.
när man bara förstår att taga dem rätt.
-- Nu ska du också säga till hvilken af dina kamrater, ty du vet, att jag med stor omsorg valt dina vänner och
Rätt svaradt, min gosse.
(Till modern.)
Du ser,
sökt skaffa dig ett uteslutande godt umgänge.
Och jag vill inte, att den demoralisationen kommer in -- ty det finns ingen fattig yngling bland dina kamrater.
Säg mig alltså, hvem det är.
ERHARD. bland er, att ni lånar hvarandra pengar utan behof
det kan vara en viss generös ingifvelse af kamratatt ha fullt förtroende.
Nu har du orätt, min gosse.
Jag förstår, att
anda detta, men för din far bör du aldrig tveka ERHARD.
Det vill då säga, att detta lån inte var så alldeles oskyldigt -- att din kamrat kanske användt det få veta det. till ett mindre godt ändamål.
Nu fordrar jag att ERHARD.
FADERN (häftigt).
Aj, aj, då begynner saken att se allvarsam ut.
genast säger mig sanningen, så får det för framkomma till mig -- till mig, inte till mamma -- för hvarje öre du behöfver.
Detta börjar se ut som trots.
Om du inte
tiden vara slut med ditt månadsanslag, och du får
SALLY (som kommit in under sista brister tanklöst).
repliken, springer fram och ut-
Är det för de där pengarna, som Erhard tappat?
FADERN (gör en tvär svängning Tappat!
Du säger att han tappat sina pengar? mot henne).
Så'na dumheter hon pratar.
Och till mig säger han, att han lånat bort dem.
(Gapar.)
Har Erhard sagt --
dem?
Hur kan du komma och påstå att jag tappat FADERN.
möjligt, att ett af mina barn skulle säga något
Det kan inte vara
som inte vore sanningsenligt.
Men om den ena de ä' utlånta, så följer ju däraf, att en af dem
säger, att pengarna ä' tappade, och den andra, att måste säga något, som strider mot sanna förhålatt veta, om denna osanna uppgift är medveten du ditt påstående, att Erhard tappat pengarna?
Jag bara trodde det.
SALLY (förvirrad).
landet.
(Står stilla med gapande mun) Återstår nu eller omedveten.
Låt höra, Sally, hvarpå grundar
utan pengar i går.
Jag hörde att han var
trodde det -- det var endast en lös supposition.
Nå, då får saken ett annat utseende.
Du bara
jag inte tappat pengarna.
om det, om hon vill.
jag lånat dem, och hon kan gärna för mig få tala
Hon vet också till hvem
Sally vet mycket väl, att
FADERN (till modern, med gapande Hörde du det, Emelie?
Han har förtrott sig MODERN. mun).
till Sally -- och oss nekar han --
ha allesammans hemligheter sig emellan, och vi står utanför allt.
Det är ju hvad jag alltid sagt dig.
Barnen
Du tiger!
Så blir det vid hvad jag sagt.
Eör framtiden har du att komma till mig för hvarje öre du behöfver.
Till mig, inte till din
Erhard!
(Paus.) Erhard!
(Går sin väg med stor värdighet; då han kommer i dörren, vänder han sig om och säger:)
Du kommer väl ihåg det andra jag sagt dig, Emelie?
(Går ut genom förmaket.)
att jag ska bli behandlad så.
Om ni visste sanningen -- därför att jag velat hjälpa en annan lite pengar, mamma.
Bara några kronor.
Mamma, ge mig lite pengar!
Det är orättvist,
ska jag nu hållas som en pojkvasker -- ge mig
Men du hörde ju, att pappa förbjöd -- Ja, men det behöfver kan ju aldrig veta af.
Men det är inte rätt att bakom ryggen på ERHARD.
MODERN. ERHARD.
pappa --
kamrater, ock så ska ni få se på värre.
Nå, låt bli då!
Men då går jag ock lånar af
honom några silfvermynt.)
Får pappa veta af det, så är det i alla fall jag, som får lida för det mest. -- det är det enda, de anse oss duga till.
Men det är ju föräldrarnes lott att lida för barnen (Erhard går, Johanna kommer i dörren till höger.)
Frun!
Herr Efverling är här!
Säg att vi inte ä' hemma.
MODERN (ifrigt).
Nej, för Guds skull.
Se kär -- tag -- (Ger
meningen att afskeda honom, så -- Hur vet Johanna -- MODERN.
Men då kommer han ju igen.
Ock när det är
herrskapet gormade om det i morse.
Om jag får säga hvad jag vill, så ska jag nog svara för att han inte kommer igen.
(Går.) vänster med Sally).
Herre gud, jag är väl inte döf heller.
Så som
HILMA (kommer i detsamma från Men hvad vill det här säga?
Ska Efverling MODERN.
afvisas?
om honom, som gör att han inte längre kan anses som en värdig man åt dig.
Men, mamma, då!
Ja, min flicka; din far har fått reda på något
ovanligt bra och rättänkande människa.
Och jag vet, att han är en
Jag känner honom bättre
tro på dina föräldrar, som känner världen.
Efverling har betett sig mycket taktlöst i en ömtålig kan bli hans hustru. sak, och det är verkligen alldeles omöjligt, att du HILMA.
Det kan du inte bedöma, mitt barn.
Du måste
anklagar honom för.
Låt mig då åtminstone veta, hvad det är ni
som man under inga förhållanden kan säga till en ung flicka, men du måste tro på dina föräldrars kännedom om lifvet och nöja dig med den fördig i en fullkomligt omöjlig belägenhet.
Det kan jag inte säga dig.
Det finns saker,
klaringen, att du såsom hans fästmö skulle befinna
Och om jag nu vet hvad det är fråga om?
(Mormor kommer i detsamma.)
Ts. Skona åtminstone mormor, Ja, det är sant, det som jag törs se rätt i
ansiktet, det törs mamma bara hviska om, och mormor vet inte ens, att det finns till.
Det är det tvärt om mycket bättre än ni.
Bra sagdt, Hilma.
MODERN. inte ni, som känner lifvet bättre än jag, jag känner
afsigkomna stackare, som ingenting begriper.
Ja, ja, jag vet ju det, att ni betraktar oss som
om du är nog oblyg att verkligen vilja tala öppet om denna sak, så säger i alla fall jag, att jag inte skämts att bara ana något sådant. kan och inte vill, och att jag som ung flicka skulle MORMOR.
Men hvad i herrans namn är det då fråga om?
MODERN (i det hon tar mormodern Det kan jag inte säga mamma.
Min gud, om Och det resonerar nu våra flickor om under armen).
jag skulle kommit med sådant till mamma, när jag var ung! sinsemellan utan att rodna en gång.
(De gå ut tillsammans i förmaket.)
HILMA (i det hon och Sally dricka kaffe).
Hvad ska jag nu ta mig till?
Ja, nog vet jag hvad jag skulle göra i ditt HILMA.
du håller fast och att när du blir myndig -- HILMA.
Skrifva till honom naturligtvis och säga, att
hur ska han bära sig åt under tiden med sin lilla
Ja, men det dröjer ännu ett år till dess.
flicka, som han nu tagit från modern för min skull och som jag redan fäst mig så mycket vid.
kunde vara så oklok att taga flickan, innan förlofningen åtminstone var eklaterad.
Men jag förstår då verkligen inte, hur han
är så ärlig och så naiv att han tyckte, att när han
Oklok, säger du.
handlade rätt så skulle allt gå bra.
Han ville inte
tillnarra sig pappas samtycke med något bedrägeri, honom för hvad han gjorde.
och han trodde att pappa tvärt om skulle respektera SALLY.
går och är tragisk i dag -- och så får hon kallt kaffe.