Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Bet ån landh, gig dj Att något stadgande icke finnes bni förfarandet i den händelse, att Mannen tredskas att uppgifva Boets tillgångar och gäld, samt att med Ed fästa denna Uppgift. ej Att den i 4 §• beskrifne Boskillnads-procedur icke skall vara lämplig i det fall, att Bouppteckningen visar öfverskjutande tillgång, utan att Boskillnacjsmålet då hör förfalla, i likhet med hvad 3 §• förutsätter; hvarjemte blifvit hemstäldt, om icke denna §. bör försvinna, på det de deraf häfflutne, och af erfarenheten kända vidriga följder, må förekommas. fj
Att tydligare måtte bestämmas, att en Hustru, som vid Mannens Cession afstått sin del i det samfälda Boet icke derigenom befrias, att deltaga i Boets skuld med hvad från hennes sida efteråt till samfälda Boet ingår, så länge ägtenskapet ej iir upplöst. gj Att närmare må förklaras, hvad sorn i 8 Cap. 6 §, förstås med rätteligt afträdande så vidt det rörer Enka,, samt hj Att den befrielse, som tillägges Enka , må utsträckas till Hustru, sorn vunnit laga skillnad i ägtenskapet, och har ij Herr M.
Bagge härvid tillagdt det förslag, att den i ConcoursLagen Boskillnads-sökande meclgifne rättighet till lyftning emot Borgen, må erhålla en viss Bestämd gräns, ej utsträckt utöfver hvad enligt ägtenskaps förord kan anses Tara i 916 lagutskottets Betdnkandett, Boet infördt, samt att det må vara Borgenärer i Concours-mäl tillåtet, att välja endast en God Man eller Syssloman, närde så för godt finna. 6:0 Af Herr Eric Lagerstrand, sora ansett ConeoursLagen i flere afseenden tarfva förbättring och att fordringsegares rätt har i densamma ett otillräckligt skydd emot Curatorers och Domares godtycken, enär icke någon bestämd tid finnes utsatt, inom hvilken ConcoursDom skall utfärdas, eller något vite för otillbörlig försummelse i detta afseende, Med anförande af Hallska Concours-Rättegångens snäcklika skridande genom en tidrymd af i5 år, samt att man ansvarslöst vågat fördröja
Dom i Concours-mål 10 å 11 år, under hvilken tid både Gäldenär och Curatorer aflidit, har Herr Lagerstrand trott det icke vara för mycket, att en Domare vid vite ålades, att inom bestämd tid afgöra mål, samt att i ConeoursLagen bestämdt utsättes, inom hvad tid Curatorer skola redovisa för sin förvaltning, vid ett bestämdt vite, som efter fiere gånger förnyad öfverträdelse må fördubblas, på det de ej må, genom tidsutdrägt, gäcka fordringsegarnes billiga pretentioner på ett snart undfående af sine dividender i Måssan; hvarjemte Herr Lagerstrand anmärkt olämpligheten af det stadgande, till följd hvaraf Krono» så väl som andre Uppbördsman vid åtskillige Verk skola aflägga BorgenärsEden och således svärja derpå, att LogUtskottttt Bttånhnnden. 917 Debitorn debiterat rätt, hvilken Ed bl ifver falsk, om Debitorn påfört för mycket eller för litet; hvarföre ändring häruti blifvit yrkad, samt föreslagits såsom lämpligare, att Debitorn först måste gå Ed, att han debiterat rätt. 7:0 Af Herr Borgmästaren S. M. T, Cederborg, som med åberopande äf egen erfarenhet i Rättegångsväg, om olämpligheten af det nu gällande formulair för BorgenärsEd 1 Concourser och då det är af särdeles vigt, att begreppet om Edens helgd icke illuderas eller undergräfves derigenom, att Ordalagen icke få lämpas efter verkliga förhållandet, samt Domare i allmänhet icke anse sig berättigade att afvika ifrån forroulairets ordalydelse, föreslagit, att vid nya Redactionen deraf, detta må föreskrifvas, såsom en skyldighet, samt att, då en så:lan afvikelse derifrån anses nödvändig eller af den Eds-skyldige begärfes; anteckning derom må ske i Pro» tocollet. , 8:0 Af Herr J. U. Winberg, som yrkat, att enär BorgenärsEden jemväl innefattar det edeliga intygande: att Borgenär låtit Gäldenär tillgodonjuta det Bevillnings-afdrag å Räntan, som BevillningsFörordningen utsätter, men fordringar oftast i Concourser bevakas, der ingen ränta någonsin varit uppburen eller i fördrings-anspråket omnämnd, det måtte denna del af Edsformulairet uteslutas, för Borgenär, som ej beräknat någon ränta, 9*8 Lagutskottets EetHnkandetti Hos Hederv.
BondeStandet. cpo Af RiksdagsFullmägtigen' Jonas Nilsson,, från Carlstads Län, som i sammanhang med åtskilliga i allmänhet föreslagne förändrade stadganden, i afseende på fast Egendoms utmätning värdering och försäljning, derföre Lagutskottet särskildt kommer att sig utlåta, .yrkat, att då Borgenärer vilja sälja till dem afträdd fast Egendom, de, sedan en Auction derå är hållen, må ega att på hvad sätt de för sig lämpligast finna, sådan egendom försälja, emot skyldighet, att godtgöra Cessionanten i liqviden vid Concoursmassans slut och upplösning den summa, hvarföre Egendomen är i BevillningsTaxering renderad.
Hvad uti Memorialerne sålunda blifvit anmärkt och föreslagit, har LagUtskot-" tet tagit i noggrant öfvervägande; och då Utskottet ansett med stadgandet uti 33 §.
IliksdagsOrdninge-n icke vara öfverensstämmande, att uppå de af Herrar Professorerne Fröberg och Doctor Lundblad anförde obestämde anledningar , ingå uti den af dem yrkade granskning af ConcoursLagen i hela dess vidd, hvarmed åsyftats, att Lagutskottet skulle till Riksens Höglofl.
Ständer uppgifva de ställen eller föreskrifter i berörde Lag, sorn erfarenheten eller allmänna omdömet visat vara otjenlige, öfverdrifne, och i utöfningen o - LagUtskotttts Betänkanden. 919 verkställbar; så har Utskottet trott dess åtgärd böra inskränkas endast till upptagande och pröfning af de förslag till ändring, förklaring och tillägg uti vissa delar af ConcoursLagen, hvilka bestämdt blifvit framstälde; och hvaröfver Utskottet nu går att sig utlåta i den ordning, som Memorialerne föranleda.
Herr Grefve Hårdh har föreslagit de stadganden, dels att endast enhälligt beslut af Borgenärerne finge verka uppehåll med försäljning af Concoursmassas tillgångar , dels ock att obetald ränta, som icke är genom lagsökning utfordrad inom 3 månader från dess förfallodag, ej må tilläggas förmåns-rätt.
Hvad Herr Grefven i förra afseendet åsyftat, anser Utskottet tydligen följa af redan tillvarande Lagstadganden, enär 2 Gap. 3 §.
ConcoursLagen bjuder, att så snart Gode Män blifvit utsedde, de genast skola taga den afträdde egendomen under förvaltning, och ibland andre åligganden, jemväl draga försorg om försäljning af varor och andre lösören, som ej till fastighets bruk och drift nödige äro, samt hvad fast Egendom angår, dess försäljning, enligt 18 §. i samma Capitel, ej må emot någons Vilja, som deri eger inteckning, efter inställelsedagen längre uppskjutas, än sorn till kungöréise derom nödig är, hvarvid Utskottet, i afseende på de oprioriterade fordringsegarne, få yttra den öfvertygelse, att deras rätt till yrkande af den g2.o LagUtskoltitt Betänkande». fasta Egendomens försäljning måste blifva inteckningshafvarne underordnad.
Beträffande åter den föreslagiie ändringen uti 6 Cap. 5 §. i afseende på den Inteckningshafvare tillagde förmåns-rätt för tre års ränta, som före Concoursen upplupit; hvilken förmåns-rätt Inteckningshafvare jemväl genom 1798 års Concoursstadga varit tillerkänd; så enär sednare Inteckningshafvare med kännedom om förhållandet härutinnan äro i tillfälle att bedöma den större eller mindre säkerhet, som kan vinnas genom den inteckning, som sökes, och det under nuvarande penningeförliållanden minst synes Utskottet lämpligt, att genom förkortandet af tiden för obetald Räntas förmåns-rätt sätta Borgenär i nödvändighet till en strängare Gäldenärens behandling, anser Utskottet sig icke kunna tillstyrka bifall å hvad i detta afseende blifvit föreslagit.
Stadgandet i 10 §. af 4 Cap., att dell som tjernsten i Gäldenärs ställe förrättar, bör njuta halfva lönen, samt af den andra hälften Gäldenär så mycket tilläggas, som till hans eget, hans hustrus och oförsörjde barns mderhåll tarfvas, har Herr Professor Fröberg anmärkt såSom olämpligt, emedan, då lönen Vöre betydligare, Vieariats-arfvodet blefve för högt, och då lönen vore ringe, underhållet för Gäldenären och hans familj otillräckligt.
Utskottet kan deremot icke annat finna, än att denna, i likhet med 16 §. i 4 Lagutskottets Bttånkanden, 921 Mom. af 1789 års ConcoursStadga bibehåline föreskrift, är rättvis, såsom grundad på en billig fordran å ena sidan, att Vicarien emot de förmåner han åtnjuter skall med nit och drift fullgöra de honom i tjensten tillhörande, åligganden, och å den andra, att han skall deremot ega nödig utkomst af hvad honom är anslaget.
Härmed öfverensstämma ock flere särskilde Författningar, hvaraf må nämnas KyrkoLagen uti 17 Cap. 28 §.
Brefvet den 10 Januari 1789 och Kongl. Förordningen den 3o September 1786.
Utskottet anser jemväl betänkligt att tillstyrka, undantag för de tillfällige händelser, alt halfva lonen någon gång kunde utgöra en större vedergällning, än med den tjenstförrattandes verkliga förtjenst Öfverensstämde.
Utom det, att svårigheter för en billig jemnkning alltid uppkommo, hvilka föranledde till oredor och tvister, lärer det ock böra tagas i betraktande, att i de sällsynte fall, då hälften af löntagarens inkomst utgör mer än han i och för sin tjenst rätteligen synes förtjena, måste man tänka sig omsorger och ansvar af någon större vigt med sysslan förenade, eller ock att någon särskild representation dervid eger rum, som fordrar någre betydligare kostnader, de der likväl icke, utan att åsidosätta eller förringa Ämbetets Värdighet, kunna besparas, samt det med 4 Cap, 9 §. öfvereilsstämmer, att beloppet af underhållet för Gäldenärep och han g*a LggUtshttet:
Betänkandm'. familj icke beror pu bans större eller mill» dre lönevilkor.
Hvad deremot angår den af Herr Pro* fessoren föreslqgire ändring uti i o §.5 Cap. i afseende pä tiden, inom hvilken Borgenärer å inställelsedag uti Concours» mål vid KäradsRätt sist skola sig inställa, att sine fordringar anmäla och bevaka ; så bar Utskottet, lika med Herr Pro fessoren, funnit den i detta afseende till rättegångs» timmans slut klockan 7 på eftermiddagen bestämde tid vara mindre lämplig, enär på en och samma dag inställelse kan inträffa uti flere Concours-mål, och fastän Domaren icke är hindrad att dem tidigare på dagen företaga, den olägenhet likväl uppstår af den Borgenärerne lemnade frihet, att dröja med inställelsen intill den tid, då, enligt Kongl. Brefvet den 27 Maji 1801, rättegångs-timman vid HäradsRätt bör vara slutad, att, enär målens slutliga beredning ej förr än efter sista uppropet kän företagas, dertill möjligen så lung tid erfordras, att HäradsRättens Session inpå natten måste fortsättas; i anseende hvartill och då berörde, så väl för Domare som parter betydlige olägenhet, kan med antagande af den vid alla öfriga Domstolar bestämda fatalietimman, nemligen kloc* kan t2 på dagen, afhjelpas,.
Utskottet med bifall till Motionen i denna del föreslår följande förändrade Redaction af ifrågava^ LagUtskoitets Betänkandet!, 523 >,Är Saken hos IdäradsRätt anhängig» då skola Borgenärerne genom anslag och kungörelser, så stämmas, Som i <) §. sägs» att sig inställa före klockan 12 på dagen å andra Piättegångsdagen af det Ting» Som näst efter sex månader infaller! äske de fleste Borgenärerne Urtima Ting; varde det utsatt, att genast efter sex månaders förlopp hållas,” T idala; liar Herr Professoren yrkat» att den rättighet 5 §. i 6 Gap. tillägger Pant-égare och Litecknirigshafvare, att u» tur pant eller intecknad fastighet njuta Ränta intill lyftnings eller utredniiigsdagen» jemväl matte tillerkännas dem hvilka enligt 3, 4» 5, Ö, 7 och 8 §.§.17
Cap, HandelsBalken ega förmånsrätt för sine fordringar; men då ett helt olika förhållande inträffar i afseende på sistnämnde fordringar, hvilka» jemte det att ränta derå icke är förskrifven» äro af elen beskaffenhet» att det beror på fordringsegaren att dem utsöka när hail vill och dess utom då Con» Cours inträffat» få äfven Under anslagtiden» efter fullgjord bevakning och så Snart penningar inflyta, af Massans tillgångar lyftas; hvaremot innehafvare af så Väl lös» pant sorn Inteckning i fastighet äro vid Utsökandet af deras fordringar underkastade de flere omvägar» hvilka i Lag äro fö» reskrifne; så finnér Lagutskottet skäl icke La^Utskottets Betankahden. 5g gÄ4 LugXJtskottets Éetahknitdm'. förekomma att Herr Professorns berordé yrkande till bifall understödja.
Het förslag sota blifvit framstäldt, ätt i afseende på publike Cassors fordringars der Administrationen ar Ambulatorisk* Fullmägtigen ocb ej Administratören borde fullgöra BorgenärsEden, finner Utskottet destomindre lämpeligt att tillstyrkas som administratören måste af Böcker och Räkenskaper ega en säkrare kännedom om fordringens vigtighet, än en tillfälligtvis antagen fullmägtig, sorn erhåller sin kännedom derom af Administratorn.
Beträffande de af Herr Monthan framställde frågor ocb dervid först, huruvida hustru förverkar rättighet till undantag af sin enskilda Egendom, i fall hon ej viel mannens Cession söker Boskilnad, och om enahanda påföljd eger rum för Arfvingar, som försumma Boskillnadsansökning, så att de derigenom blifva förpliktade, att betala all Boets skuld med den Egendom af enskild natur, sorn den aflidne makan efter sig lemnat; så anser Lagutskottet densamma tillräckligen besvaras, genom hänförande till. innehållet af 7 Cap. 1 §. i ConcoursLagen, der Boskillnadsansökning uttryckligen stadgas såsom vilkor för Makas, och död Makas Arfvinges rätt, att undanskifta enskild Egendom eller GiftoRätt i Boet för gäld, hvarföre andra Makan förmenas ensam i ansvar stå, och hvaraf det måste blifva en gifven följd, att sådant midanskiftande ej kan ega rum. p Lagutskott ett Betänkandeit. 925 så framt ej Boskillnad i föreskrifvén ordning sökes.
Någon närmare förklaring i denna del, kan således ej varå nödig; men då Mötionairen ansett, att den af honom •åsyftade förklaringen bordé uttrycka ett annat begrepp, än det Lagen framställer och sålunda ifrågasatt stadgandet till sin .grund, anser Utskottet sig böra deröfver meddela yttrande.
Vid ett flycktigt betracktande af ummet kunde man lätt falla på den tankan, att der Lagen förklarat någon viss del af Egendomen för ena Makans enskilda tillhörighet, och uteslutit den andre från giftorätt deri, skulle en af Lagen sålunda redan befästad egande rätt icke tarfva vidare bevakning, eller kunna utan uttryckligt bifall öfvergå till annan, saint att i följe häraf Borgenärerne , så vida de tilltrodde sig anspråk på betalningen utan Makans enskilda Egendom, sjelfve borde uppträda såsom kärande, utan att det tillhörde egaren, att försvara en ännu icke ifråga satt rättighet.
Till stöd för en motsatt mening gifves likväl öfvervägande skäl.
Ått Egendomen i ett Bo ar rätteligen att anse för gemensam, intilldess Domaren, efter urskiljning af den ena eller andra Makans rätt, pröfvat, hvad sorn utgör samfälligheten eller består af enskild Egendom.
Äfven det som efter
Lag eller förord tillhör endera Makan kan, i kraft af särskildt åtagne ansvarigheter till större eller mindre del gå i mät för den, andras enskilda 926 LagUtsksttets BetHttknndett. eller Boets samfälda skuld, och den gäld som i äktenskapet göres > vidhäftar dessutom både Makarnes enskilda arfvejord och Odal fasta å Landet efter det i 11 Gap. 3, Gifterm.Balken utstakade förhållande»
Om åt endera Makan lemnades rätt, alt eftér eget godtycko undantaga hvad den lunde anse sig tillhöra, skulle nästan alltid en särskild
Rättegång deraf föranledas, som för Boreenärerne beredde osäkerhet O. och uppehåll i deras rätt, att efter Boets beskaflenhet och tillgångar njuta skyndsam betalning, hvaremot otvifvelagtigt är, att urskiljningen och pröfriingen i desse delar lämpligast verkställas i sammanhang med CoilcoursRättegången der alla, hvilkas ratt derunder beror, är o på en gång framkallade att deras anspråk utföra.
För Öfrig må i anledning häraf anmärkas, att rättigheter i allmänhet kunna förloras, antingen genom frivilligt niedgifvande eller genom underlåtenhet af formaliteter, dem Lagen för allmän ordning och säkerhet stadgat: att sålunda enligt 11 Cap. 8 §.
Giftm.Balken Mannens åtgärd att utan Hustruns lof och minne sälja hennes enskilda jord, vinner Laglig kraft, om hon ej talar derå inom natt och år, samt att, då det alltid måste bero på den Maka som har enskild Egendom, att upplåta dem till betalning af Boets skulder, den presumtion bör ega rum, i fall Boskillnad ej soles, att ingendera af Makarne eller deras arfvingar vill undantaga något från Boet LngXJiskottets BetHnkanden, 927 eller tror sig kunna skydda någon enskildt Egendomsrätt.
Lagstiftningen i denna del synes således vara bygd på rigtiga grunder; och då i 5 Cap. 1 §.
ConcoursLagen förordnas, att vid yppad Concours, hustrun skall jemte Borgenärerne kallas, oell i 7 Cap. 2 §., att Rätten hör för henne förordna God man i fall hon vill söka Boskillnad, hör hon icke någonsin af okunnighet blifvä i sin rätt lidande, Att då endera Makan söker Boskillnad på sätt i 7 Cap. 3 §. föreskrifves icke blott andra Malcon, utan ock vetterlig© oc‘h när vistande Borgenärer skola höras, anser LagUtskottet utmärka Lagstiftarens omsorg för tredje mans rätt, och sorn förenar sig med allmänna Rättegångsordningen, då onekeligen Borgenärerne äro sökandens vederparter och deras rätt beror af sa keps behandling.
Af Borgenärens tidigare kallande, och af dem lemnadt tillfälle att vid Bouppteckningen närvaraj, är vådan för mannens Credit icke större, än om de skulle kallas sedan uppteckningen sket, emedan Rättegången i alla fall icke kan undgå att blifva kunnig.
Kan mannen ådagalägga, att hustrun saknat skäl till Boskilnadsansökningen, så förlorar han intet; heliunes Mer ställningen annorlunda, så var det en fördel, att Borgenären fått tidig kunskap om förhållandet.
Af dessa skäl anser Utskottet den af Herr Montan föreslagne ändring i Rättegångssättet icke vara lämplig. 928 Lagutskottet: Lesånktindcn, Af LagStadgandet i j Gap. 3 §. anser:
Utskottet omedelbart följa, att så snart den, beedigade uppteckningen visat
Boets tillräklighet att betala skuldep och förnöja hustruns .Boskil] nadsanspråk, ali vidare åtgärd med målet bör upphöra; och enär den särskilda Bodelnings tvist Makarne emellan, sorn Motionairen befarar icke eger grund i Lagen, uti hvilken ali annan upplösning af Makars Bo och Egendomsförhållanden under fortfarande ägtenskap är okänd, än den sorn föranledes af de i GonpoursLagen bestämde Boskillnadsfall; så anser Utskottet något särskildt stadgande härom icke erfordras.
Men då inträffa kan att Mannen, för att uppehålla en vacklande Credit och undgå att afträda sin Egendom, söker hindra Boets uppteckning eller neka uppteckningens beedigande, och då denna motsträfvighet, skäligen må anses förutsätta öfvertygelse om Boets obestånd och berno dan-?, de att densamma dölja, samt lämpligaste, påföljden då synes blifva, att offentlig stämning utfördas; så tillstyrker Utskottet-,, att en sådan påföljd må bestämmas genom, följande förändrade Redaction af 3 §. uti; y Gap. GoncoursLagen, ’-Söker endera Makan Boskillnad', enärden andre Makans Egendom ej afträdd är ;; höre då Rätten såväl Sökanden och den. andra Makan, sorn vetterlige och när vistande Borgenärer, och förordne, att Boyts tillgångar och Gäld å viss dag upteck - LagVtskottétt Iittånkanién, pzg nas.
Sedan skall Bouppteckningen af Mannen och Hustrun i Borgenärernes närvaro inför Rätten edeligen fästas.
Finnes deraf, att tillgångarne der Sökanden Boskillnad vinner, ej förslå till gäldens betalning, eller vill mannen, då hustru Boskillnad sökt, Boels tillgångar och gäld ej uppgifva eller nekar han, att uppteckningen med ed Rista, varde offentlig stämning till Mannens, Hustruns och samtlige Borgenärernes inställande utfärdad, som i 5 Gap. 9 eller io §.
§. sägs; och vare emedlertid Mannen för Lagsökning icke fri, derest han ej sin egendom till Borgenär rerne afträder.”
Genom stadgandet uti 4 §• af 7 Cap. att efterlefvande
Maka eller Arfvingar, som tro sig ega lagligt anspråk, att undanskifta någon del af Boet, må söka Boskillnad och erhålla kallelse å Boets Borgenärer, har Lagen sökt bereda Sterbhusdelegare en Utväg, att tidigt komma i säker kännedom om Boets verkliga tillstånd, och att fa deras förbindelser i afseende på Boets gäld, utredde och pröfvade.
Skulle i särskildte fall, ett skiljaktigt begrepp om behofvet, att begagna denna utväg, emellan Sterhlmsdelegarne yppas; så bör likväl den enes vägrande ej verka på den andras rätt.
Att de bland Sterbliusdelegarne, sorn hvarken söka Boskillnad eller egendoms afträde, och såmedelst utan säkerhet för Borgenärerne, vilja bibehålla sig i besittning och förvaltning af deij del i Boet, som Lagutskottets Betti ninn den.
Sökanden icke fått emot borgen lyfta, blottställa sig för Borgenärers kraf, är en otmdviklig påföljd af de sednares rätt, Oin de derigenom la vidkännas något betalningsansvar, sora efter skeende pröfning linnas åligga Boskillnads-sökanden, så ega de i den af honora faststälde Borgen lika Säkerhet sora Borgenärerne, Sökandens rätt att få sin Bäski!lnads-talan upptagen, kan ej i detta? såsom det i 3 §• beskrifne fall, bero af den mer eller mindre fördelaktiga ställning i Boet, sora af Uppteckningen ådagalägges.
Det sistnämde Lagstället handlar om Makar, ännu lefvande 1 fortfarande ägtenskap och samfäldt Bo., hvars upplösning
Lagen ej hör tillåta, så länge ingen våda visar sig för någondera Makans eller 3:dje Mans rätt.
Här åter är fråga, om delegare i ett genom en persons dödsfall redan upplöst och tili skifte upplåtet
Bo, hvars förhållanden i afseende dels. på Arfvingar och Borgenärer, och dels de förre inbördes skola redas och uppgöras, ehvad lillgångarne är större eller mindre, Af de gjorde anmärkningarne vid ConcorsLagens stadgande i denna , finner IJtskottet således ingen anledning tili ändring eller förklaring hafva förekommit, I afseende på det tydligare bestämmande, som blifvit yrkadt, alt en Hustru, sora vid Mannens Cession afstått sin del i det samfäldte Boet, icke derigenom befrias alt deltaga i Boels skuld, med hvad från hennes sida efteråt tili sarafäidté Boet lrgTJtskotttts Betänkatidin. 531 ingår, så länge ägtenskapet ej är upplöst, anser Utskottet lika med Motionairen det vara klart, att så länge ägtenskapet makarne emellan fortfar, de egendoms-förhållanden ej kunna upplösas, under hvilka ägtenskapet blifvit ingånget; allt hvad sorn efter Lag tillhör samfäldta Boet måste bibehålla sin egenskap, utan afseende på tiden när det inflyter, samt att Borgeliärernes rätt, att hålla sig dertill för Boets samfäldta gäld icke kan lida någon inskränkning genom makarnes Cession, heldst i motsatt fall det skulle hero af Mannen, att der någon egendom från Hustruns sida påräknas för Boet, skilja Borgenärerne från Betalning derutur, genom en tidig afträdes-ansökning, och att genom detta konstgrepp förnärma den säkerhet Lagen gifvit dera, uti Hustruns till Boets samfällighet upplåtne tillgångar, då lion ej genom förord förvarat dem från deras anspråk; och sorn hvad ConcoursLagen i 8 Cap, 6 Stadgar, om framtida befrielse för Eulia, icke lärer af någon upplyst
Domare kunna $å misstydas, som skulle tillämpning deraf kunna ega rum lill Befrielse för Hustru> sorn med mannen lefver i fortfarande ägtenskap och egendoms samhällighet, samt för öfrigt Lagen i förevarande ämne eger ali erforderlig tydlighet, anser Utskottet något Behof af vidare förklaring icke ega runi Anledningen till yrkandet om närmare förklaring, hvad som förstås med det 932 LagUtskotttts Bettinhaiitten, uti 8 Cap. 6 §. för Enkans befrielse från all linder ägtenskapet tillkommen gäld,, stadgade vilkor, att hon skall hafva egendomen rätteligen afirtidt + har Motianaiyen lippgifVit vara den olika tydning, sorn skall lemnäs åt detta stadgande, i det en del ansett det gemensamma Boets afträdande göra tillfyllest, andre åter förment, att den, yfterlefVandes enskilde egendom jemväl borde afträdas , och andre åter, utan att ingå i undersökning, huruvida egendomen va-, rit rätteligen afträdd, ansett både Enka och Hustru berättigad, att ej mindre för den egendom hon begär från det gemensamma Boet undanskifta, än afven för den lion efter vunnen Boskillnad älfver eller förvar fver njuta befrielse, icke allenast för Sterbhusets gemensamma skulder, utan äfven för dem, hon genom underskrift förbundit sig gemensamt med mannen betala.
Utskottet anser, att Enka, sorn icke är arfvinge, och således icke kan göra sig urarfva eller afsäga sig en rättighet, som ej förut henne tillhört, således icke kan afträda annat, än sin egendom eller den hon redan tillförene egt, fastän lion ef deröfver varit fullt rådande.
Huru långt hennes egendoms afträde heliöfver sträcka