Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I sammanhang med Öfverlemnande af förslag till stadgar för ett tillä oanad t kandlbruks-institut på Ulltuna kungsladugård i Bondkyrko och Dannemarks socknar samt Ulleråkers och Waksala härader af Upsala län, hafva kommitterade för organisationen af nämnda Institut, jemte förmälan, hurusom å den år 1816 öfver Ulltuna kungsladugård sednast uppgjorda chartaebeskrifning kronoparken lilla Djurgården, innehållande endast 101 tunne- 25 4 Kongl. Maj.ls Nåd■ Proposition, N.o 35. kappland, funnes inberäknad i kungsladugårdens areal, hos Kongl. Maji i underdånighet anhållit, att, enär det för ifrågavarande landtbruks-inslitul vore af vigt, att berörda kronopark, hvilken lill en del omslutes af Ulltuna egor, blefve, så länge kungsladugården är till omförmälda ändamål upplåten, med densamma förenad, hvarigenom institutets vedbehof, utan kostnad, till stor del kunde erhållas, undervisning å tjenliga tider der lemnäs i skogshushållning och trädplantering samt äfven bete vara alt tillgå, hvilket förmodades blifva så mycket behöfligare, sora det under arrendeåren medgifna betet å kronoparken Åsen efter arrendets slut sannolikt komme alt upphöra, Kongl. Maj:t täcktes till Rikets Ständer aflåta nådig proposition, det kronoparken lilla
Djurgården, hvilken i medeltal lemnat skogsplanterings-kassan en årlig inkomst af endast 9 r:dr 9 sk, 10 rst., måtte, såsom för institutet i flera afseenden behöflig, få öfverlemnas till dess disposition, så länge Ulltuna kungsladugård är till ett allmänt landtbruks-inslitut upplåten.
Öfver denna underdåniga framställning har Kongl, Maj:t inhemtat underdåniga utlåtanden af t. f. chefen för skogs-institutet, Kongl.
Maj:ts befallningshafvande i Upsala län, efter öfver-jägmästarens i länet hörande, samt Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-kollegium; och som Kongl. Majit, med afseende å det vid Ulltuna kungsladugård anlaggda landtbruks-instituts framlida verksamhet och förkofran, anser det vara af vigt, att, genom tilldelning af erforderlig skogsmark, icke allenast institutet erhåller tillräcklig tillgång å vedbrand och bete, utan ock för de derstädes anställde elever beredes ökadt tillfälle att praktiskt inhemta kännedom i skogshushållning och trädplantering ro. m., vill Kongl. Majit, enär kronoparken lilla
Djurgården, såsom till en del omsluten af kungsladugårdens egor, vore för afhjelpande af dessa behof särdeles lämplig, härmed föreslå Rikets Ständer, alt ifrågavarande kronopark måtte, för den tid Ulltuna kungsladugård är till landtbruks-institut upplåten, få lill institutets disposition för ofvanomförmälda ändamål öfverlemnas, under vilkor, att densamma skötes efter den år 1840 uppgjorda och sladfästade liushållningsplan, samt att den derifrån genom försäljning af 21 famnar virke årligen till skogsplanterings-kassan ingående inkomst af institutet, efter markegångspris, nämnda kassa ersättes.
Proposition N.-o 36.
5 Utdrag af Protokollet öfver Finans- ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Statsrådet ä Stockholms Slott den a December 18 47- Närvarande : Hans Excellens Justitie-Statsministern, Herr Grefve Possej Hans Excellens Statsministern för utrikes ärendena, Herr Friherre/Åre, Statsråden:
Friherre Stael von Holstein, Munthe j Friherre Peyron, Silfverstolpe j JVcern, Friherrre
Gyllengranatj Faxe och Fåhreeus.
Chefen för Finans-Departementet, Statsrådet Munthe, uppläste till justering élt, i enlighet med Kongl. Maj:ts förut fattade nådiga beslut, uppsatt förslag lill Kongl.
Maj:ts nådiga proposition till Rikets Ständer angående upplåtande åt Ulltuna landtbruks-institut af kronoparken lilla Djurgården.
Maj:t behagade, jemlikt Statsrådets underdåniga tillstyrkande, i nåder gilla berörda förslag, sådant det finnes detta protokoll bilagdt, samt befalla, att nådig proposition, i enlighet dermed, skulle till Rikets Ständer afgå.
Ank. till Exp. Utsk. den 20 Dec.j kl. 2 e. m. Kongl.
Maj:ts nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående den så kallade kurhus-afgiften; gifven Stockholms Slott den 3 December 1847•
I öfverensstämmelse med Rikets Ständers vid sistförflutne riksdag fattade, på Kongl. Maj:ts nådiga proposition grundade, beslut om fortfarandet af den 6 Kongl. Maj:ls Nåd.
Propositionj JV.-o 36. så kallade kurhus-afgiften, för att dermed vidmakthålla kurhusen och länslazarettet! i riket, har Kongl. Maj:t, i nådig kungörelse af den 8 Maj 1845, förordnat, att, till veneriska smittans hämmande och utrotande, årligen från och med år 1846, till och med det år, då nu ingångna riksdag slutas, skall af hvarje mantalsskrifven person utgöras berörda kur hus—a fg i f i, för Stockholms stad med högst Tolf skillingar och minst
Fem skillingar, hvilket maximum dock ide lazaretts- och kurhus-ditrikt, der lazareltets och kurhusets bestånd det oundgängligen fordrar, får höjas till Sex skillingar, allt banko, lika för alla betalande inom hvarje kurhus-distrikt, efter dess behof; att afgiften skall bestämmas af vederbörande inom hvart kui hus-distrikt, antingen till ettdera af dessa belopp eller deremellan, men ej må, utan vid serdeles tvingande omständigheter, fastställas till del högsta, samt att denna afgift skall utgå och redovisas inom hvart kurhus-distrikt serskildt, och de derigenom inflytande medlen i första rummet begagnas för de, efter behof och öfverenskommelse, på ett eller flera ställen inom länen inrättade kurans'alter, samt, hvad för sådant ändamål icke erfordras, utgå och användas för allmänna helsovården i länet, serdeles såsom bidrag till bestridande af laztrettens allmänna utgifter för svårare skador och sådana sjukdoms-tillfällen, som fordra chirurgisk behandling.
För alt ådagalägga, i hvad mån ofvannämnda afgift fortfarande är förde under Kongl.
Seraphiner Ordens-gillets Öfver-styrelse ställde läns-lazaretten och kurhusen af behofvet påkalladt, har bemälda ordens-gille i underdånighet öfverlemnat ett, i enlighet med inkomna summariska räkningar och revisions-berättelser för år 1845 uppgjordt, sammandrag öfver lazaretts- och kurhus-medlen i samtliga länen, med undantag af Stockholms stad, af hvilket sammandrag inhemtas, att kurhus-afgiften för året utgjort 144,222 r:dr 19 sk. 2 r:st, och att öfriga inkomster vid sjukhusen gemensamt uppgått till 72,922 r:dr 4 sk. 3 r:st, eller tillsammans 217,144 i; Ir 23 sk. 5 r:st, och att utgifterna vid dessa sjukvårds-anstalter, oberäknade afskrifningar, för samma år stigit till 170,264 r:dr 11 sk. 5 r:st bauko; i förening hvarmed ordens-gillet upplyst, att, enär kurhus-afgiften fortfar att utgöra den hufvudsakligaste inkomsten vid kurhusen och lazaretten, dessa inrättningar sålunda, i saknad af samma afgift eller annan deremot svarande inkomst, omöjligen kan ega bestånd eller uppfylla det med dem åsyftade ändamål, äfvensom att liospitals-fonden, i följd af de högst betydliga utgifter, densamma fått vidkännas, för att, jemlikt Rikets Ständers underdåniga önskan och Kongl. Majus nådiga befallning, inrätta central-hospitaler, blifvit försatt i den belägenhet, ätt derifrån ej kan erhållas bidrag till understöd för lazaretten eller kurhusen.
Propositotij N.-o 36.
Med anledning häraf och då dels kraftigare åtgärder framgent fordras för veneriska smittans hämmande, dels ock, enligt Kongl, brefvet af den 10 Oktober 1765, det åligger länens invånare att på egen bekostnad anlägga och underhålla deras lazarett, hvilka således icke eller ega någon egentlig rättighet till bidrag från hospitalsfonden; så och enär denna länens invånares förbindelse till lazarettet! ej kan anses ringare eller mindre maktpåliggande, än deras skyldighet att underhålla kurhusen, föreslår Kongl. Majit härmedelst, att ifrågavarande så kallade kurhus-afgift må lill samma belopp och med enahanda vilkor, som vid sista riksdagen af Rikets Ständer bestämdes, fortfarande utgå lill och med det år, då nästa riksdag slutas.
Utdrag af Protokollet öjver Ecklesiastik-är enden} hållet inför Hans Maj:t Konungen i Stats-rådet ä Stockholms Slott den 3 December 1847.
Hans Excellens, Justitie-Stalsministern, Herr Grefve Posse} Hans Excellens, Statsministern för utrikes ärendena Herr Friherre Ihre; Statsråden:
Friherre Stael von Holsteinj Munthe ^ Friherre Peyron j Silfverstolpe j Wcernj Friherre
Gyllengranatt Faxe , Fåhraeus.
Silfverstolpe uppläste förslag till nådig proposition till Rikets Ständer angående den så kallade kurhus-afgiften; Och täcktes Kongl. Majit, jemlikt Statsrådets samtlige ledamöters underdåniga tillstyrkan, berörde förslag, sådant det det finnes 8 Kongl.
Proposition, N.o 3j. protokollet bilagdt, i nåder gilla, samt befallte, att, i enlighet med detsamma, nådig proposition till Rikets Ständer skulle expedieras.
Ex prolocollo, M. Westmark.
Ani. till Exp. Utsk. den 20 Dec., 11. 2 e. m. Kongl.
Maj:ts nådiga proposition till Rikets Ständer, angående särskilda åtgärder , till Hospitals-fondens understödjande; gifven Stockholms Slott den 3 December 1847•
I sammanhang med hos Kongl. Maj:t väckt fråga om förändring af öfver-styrelsen vid hospitalen i riket och bospitalsfondens förvaltning samt angående åtskilliga i dessa sjukvårds-anstalter erforderliga förbättringar, i hvilket ämne särskilda kommitterade afgifvit underdånigt utlåtande och förslag, hvaröfver ej mindre Kongl. Seraphimer-ordens-gillet, än Kongl.
Maj:tsj och Rikets Kammar-kollegium och'
Maj detta år i underdånighet allåtna skrifvelser, innefattande anmälan, hurusom, dels i följd af de betydliga om kostnader, Gillet måst vidkännas, för att, jemlikt Rikets Ständers underdåniga önskan och Kongl. Maj:ts nådiga befallning, inrätta central-hospitaler och ordna dessa inrättningar hufvudsakligen till kuranstalter för vansinnige, dels i anseende till hospitalshjonens de sednare åren betydligen ökade antal, och den derigenom uppkomna större tillökning i de årliga utgifterna vid hospitalen, dels ock genom den minskning i hospitals-fondens årliga inkomster, som varit en följd deraf, att, sedan hospitalens ullånta kapitaler till större delen blifvit för berörde ändamål medtagna, någon ränta å dem icke vidare är att påräkna, hospitalsfonden blifvit försatt i den belägenhet, att dess årliga inkomster för framtiden ej kunde blifva tillräckliga för hospitalens vidmakthållande; i anledning hvaraf, och enär än vidare förbättringar, nödvändiga nybyggnader och större reparationer förestodo, anslag af allmänna medel vore af behofvet påkalladt.
Af Kongl. Maj.-Is Nåd.
Proposi ioiij N.-o 37.
9 Åf den berättelse, Seraphimer-ordens-gillet den 19 sistlidne April afgifvit, angående förhållandet med hospitalsfondens inkomster och utgifter för år 1845, har Kongl. Maj:l inhemtat, att inkomsterna för året uppgått till 151,350
R:dr 15 sk. 3 r:st., och att de vanliga utgifterna för samma år utgjort 124,728 R:dr 28 sk. 1 r:st. banko, samt att följakteligen ett öfverskott uppkommit af 2ö,621 R:dr 35 sk. 2 rist., som dock blifvit användt till nybyggnader och reparationer, hvilka nu äro fullbordade.
Det sålunda inträffade ovanliga för hållandet, alt berörda år inkomsterna till så betydligt belopp öfverstigit hospilalsfondens utgifter, har tillkommit deraf, alt markegångsprisen å spanmålen, som utgör hospitalsfondens hufvudsakligaste inkomst, då varit mer än vanligt boga.
Enär likväl, under den förflutna tiden, markegångsprisen varit i den, män olika, det ena året mot det andra, att exempelvis för år 1844, hospi talens inkomst af försålda 9,221 tunnor 16 kappar spanmål blifvit 24,578 R;dr 9 sk. 8 rist. banko lägre, än den var år 1842; och då härtill kommer, alt personalen vid hospitalen årligen tilltagit, och på ett enda år eller 1845 ökats med icke mindre än fyratio dårar, samt då ytterligare förbättringar vid hospitalen och i följd deraf, nya omkostnader icke kunna undvikas, har Seraphimerordens-gillet befarat, det tillfällen kunna inträffa, då hospitalsfondens inkomster icke förmå betacka dess utgifler.
Denna hospitals-fondens ställning har föranledt Seraphimer-ordens-gillet att fästa Kongl.
Maj:ts uppmärksemhet å angelägenheten för hospitals-fonden att vinna befrielse från en utgift, som nu vidlåder samma fond, ehuru deri synes icke böra dermed belastas, nemligen: omkostnaderne jör brottslingar s som uppgifvas hafva, vid begående af deras missgerningar, varit eller ock efteråt blifvit vansinnige , och på sådan grund af domstolarne befriats från ansvarj med förklarande, att om dem bör tagas sådan vårdj att de ej vidare blifva för samhället vådliga.
I följd af detta stadgande hafva dessa brottslingar, enär annan utväg för deras vårdande saknats, måst intagas å hospital, der de sedermera qvarstadnat.
Dylika personer kunna icke behandlas såsom vanliga hospitalshjon, med hvilkas emottagande å hospitalen afsigten är att genom curativ behandling få dem lill förnuftet återställde, för att återgå lill samhället.
Deras behandling är således alldeles främmande för hospitals inrältningarne, der ifrågavarande brottslingars vistande äfven medför stora olägenheter, dels derigenom, alt de måste särskildt och med mera noggranhet bevakas, hvaraf åter Bil. tiU R.
Prop, 1847 celi 1848, 1 Sami. 1 Afd. 9 Haj t. 2 10 Kongl.
Proposition, N.o 3j. ökade omkostnader för hospitalen uppkomma, dels ock i anseende dertill, alt deras vistande bland hospitalshjouen hos dessa väcker obehagliga och för deras tillfrisknande menliga intryck.
Seraphimerordens-gillet nu i underdånighet begärt ett särskildt årligt anslag af slats-verket, stort 5,000 R:dr, Med föranledande häraf, ocb då vården af dessa brottslingar lämpligast synes stå i sammanhang med fångbevakningen, samt, jemlikt] erhållna underrättelser, omkostnaderne å södra korrektions-inrättuingen i hufvudstaden uppgå till omkring 166
R:lr banko om året för hvarje person, hvilket för 31 personer skulle utgöra 5;146 R:dr, föreslår Kongl.
Maj:t härmedelst i nåder, det Rikets Ständer nätte bifalla: att för vansinniga brottslingar, som na äro å hospitalen i Riket intagne eller derstädes framdeles inkomma, må af det anslag å Riks staten, som för fångvårds-anstalterna är stäldt under Kongl styrelsens för fängelser och arbetsinrättningar disposition, till Kongl.
Seraphimerordens-gillet för hospitalsf ondens räkning uppå skeende reqvisition årligen utbetalas Femtusen R:dr banko, intill dess anstalterne i afseende på fångvården blifvit i den mån ordnade och fullkomnade, att dervid beredes tillfälle för vansinnige brottslingars intagande å korrektions-inr ättning och hospitalen blifva från omsorgen för dem helt och hållet befriade.
I förening med nyssberörda fråga, har Seraphimerordens-gillet dels hemställt, huruvida till hospitalsfoadens betryggande, ett creditiv eller föislagsanslag af Tiotusen Riksdaler om året må kunna beviljas, med rättighet för ordens-gillet att deraf, i de fall, då behofvet för hospitalen sådant påkallar, emot behörig redovisnings-skyldighet lyfta och uppbära hvad, som för afhjelpandet af samma behof erfordras, dels ock underdånigst anhållit, att ett af ordens-gillet i salpeter-fondén upptaget lån måtte få afskrifvas.
I sistnämnde afseende har Seraphimerordens-gillet upplyst, att, i följd sf de utgifter, hospitalsfonden fått, hufvudsakligen för hospitalens centraliserande, vidkännas, till inköp af hus och tomter samt för verkställde nvbyggnader, hvilka kostnader, ifrån 1825 till 1845 åis slut, uppgått till 276,741 R:dr 32 sk. 9 r:st., icke blott hospitals-fondens kapital blifvit minskadt till 6,500 R:dr, men ordens-gillet äfven blifvit föranlåtet att till betäckande af nämnde omkostnader och bestridande af andra nödiga utgifter vid hospitalen, åsamka sig skulder tili belopp af 66,444 R:dr 21 sk. 4 i:st. banko, hvaraf Kongl. Maj .Is Nåd.
Proposition N:o 3y. 11 48.000 äro såsom lån upptagna i salpeter-fonden, och återstoden, 18,444 R:dr 21 sk. 4 r:st., utgör till största delen medel, sorn af enskilde personer äro donerade, och under Seraphimerordens-gillets förvaltning ställde, med särskilda föreskrifter, huru årliga räntan derå bör användas; alt någon återbelalnings-skyldighet af sistomförmälda medel, hvad kapitalbeloppen beträffar, icke kan komma i fråga, helst i alla fall årliga räntan varder, enligt testamentsgifvarnes föreskrifter, af hospitalsfonden gulden, och fonden för dem, äfvensom för räntan, innehar i sina egendomar mångdubbel säkerhet; hvaremot, beträffande åter ofvanbetörda i salpeter-fonden erhållna försträckning af 48,000 R:dr banko, hospitalsfonden saknar utvägar att anskaffa medel till återbetalning af detta lån.
Sig böra påkalla Rikets Ständers uppmärksamhet derå, att de högst betydliga kostnader och utgifter, hvilka tillkommit i följd af Rikets Ständers önskan och Kongl. Maj:ts. nådiga befallning om hospitalens centraliserande, och varit oundgängliga, så vida det åsyftade ändamålet skulle vinnas, alla blifvit bestridde af de fonder, hospitalen redan egt, utan serskilt anslag eller bidrag å statens sida; att, enär Seraphimerordens-gillets räkenskaper, deri de för nyssomförmälda ändamål gjorde utbetalningar, äfvensom hospitalsfondens öfriga ulgifter äro nogsamt upptagna och redovisade, blifvit tid efter annan af Rikets Ständer genom deras Revisorer och Stats-utskott granskade, utan någon dervid emot nämnde utbetalningar eller emot
Ordens-gillets förvaltning i öfrigt gjord anmärkning, samma utbetalningar såmedelst äro af Rikets Ständer godkända; att genom de med hospitalen i omförmäldta måtto vidtagna anstalter, dessa inrättningar i betydlig mån och så vidt tillgångarna kunnat medgifva, blifvit foibättrade, så att ett icke obetydligt antal hospitalshjon i sednare tider årligen tillfrisknat och blifvit från hospitalen utskrifvet; alt af de medel, hvilka för hospitalens centraliserande och förbättrande äro från hospitalsfonden utbetalda, en del kommit statsverket tillgodo, derigenom att Seraphimer-ordens-gillet dels för 12.000
R:dr inköpt de för statsverket dåmera öfverflödig* korrectionshusen i "Wadstena för alt utvidga hospitalet derstädes, dels ock för Upsala hospitals behof öfverlagit byggnaderna vid fordna kronoblänneriet derstädes, emot ew hörför till magasinsfonden eriagd köpeskilling, stor 4,935 R:dr; att hospilalsfonden i flera påföljande år måst underhålla och vårda vansinnige brottslingar till ungefärligen lika antal med hvad de nu utgöra och hvarför kostnaden uppgår till ett ganska betydligt belopp; samt att hospitalsfonden, till understöd för läns-lazaretten, dem länens innevånare sjelfve bordt anlägga 12 Ko gl. Maj.ls Nåd.
Proposition., N.o 37. och underhålla, lemnat så betydliga bidrag, alt dertill, ifrån och med år 1804 till år 1825, blifvit utbetalda icke mindre än 365,719 R:
Jr 2 sk. 4 r:st B:ko.
På dessa skäl, och då saipeter-fonden är i den fördelaktiga ställning, att denna fond för sitt bestånd ej behöfver påräkna att återfå det lån stort Fyratio Åtta Tusen riksdaler banko, som derifrån blifvit hospitalsfonden meddelad t, öfverlemnar Kongl, Majit till Rikets S anders pröfning, huruvida meranämnda lån-belopp må få i Salpeter-fondens räkenskaper af skrif vas; Och anser Kongl. Maj:t, under förutsättning, att detta nådiga förslag varder af Rikets Ständer bifallet, Seraphimer-ordeus-gillets underdån igst gjorda anhållan om årligt creditiv eller förslags-anslag å 10,000 r:dr b:ko för Hospitalsfondens utgifter för närvarande icke föranleda någon framställning till Rikets nu församlade Ständer.
Utdrag af Protokollet öfver Ecklesiastik Ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Statsrådet å Stockolms Slott den 3 December 1847- Närvarande: Hans Excellens, Justitie-Statsministern Herr Grefve Posse, Hans Excellens, Statsministern för utrikes ärendena, Herr Friherre Jhre, Stalsråden:
Friherre Stael von Holstein, Munthe, Friherre Peyron, Silfverstolpe, TVcern, Friherre Gyllengranat, Faxe, Fåhreeus.
Ko' gl. Maj tf Nåd.
Skrifvelsej N:o 38. 13 Deparlevneuls-chefen Statsrådet Silfverstolpe uppläste förslag till nådig Proposition till Rikets Ständer angående serskilda åtgärder till hospitals-londeus understödjande.
Arik. till Exp. Utsk. den 20 Dec., kl. 2 e. ro. Kongl. Maj.ts Nådiga skrifvelse till Rikets Ständer^ i fråga om upphörande af Invalid-inrättningen å Ulriksdal; Gifven Stockholms Slott den 3 December 1847- Med hemtad anledning deraf, att kostnaderna för invalid-inrättningen vid Ulriksdal syntes, i förhållande till antalet af derstädes underhållna kor« poraler och soldater, vara allt för höga, hafva rikets sednast församlad» Ständer, som ansett en icke obetydlig nedsättning i invalidernas underhållskostnad kunna åstadkommas, derest invaliderne, försedda med lämpliga af invalidhus-fondens medel utgående pensioner, tillätes att till vistelseort utvälja den del af riket, der de funne sin utkomst lättast kunna vinnas, uti under dånig skrifvelse den 22 Februari 1845, på dessa och öfriga anförda skäl, förnyat den af Rikets Ständer vid 1840 års riksdag gjorda anhållan, dels att invalid-inrättningen å Ulriksdal måtte upplösas och dervarande Kongl, slott blifva för dess egentliga bestämmelse eller annat ändamål ledigt, dels ock att nådig framställning måtte till Rikets Ständer aflålas rörande invalidhusfondens tillgångars användande på ett sätt, hvarigenom det med dessa medel afsedda ändamål kunde befrämjas; hvarjemte och för den händelse, att denna underdåniga hemställan i nåder bifölles, Rikets Ständer till Kongl. Maj:t i underdånighet öfverlemnat att, intilldess nämnde framställning kunde vara afgifven och Rikets Ständers beslut i ämnet meddeladt, disponera ej mindre invalidhus-fondens reserverade behållning och derå upplöpande räntor, än ock inflytande inkomster för alt användas till det ändamål, som med inrättningens stiftelse varit afsedt. 14 Kong/. Maj.-ts Nåd.
Skrifvelse, N.-o 38.
Efter inhemtande af direktionens öfver invalid-inrättningen underdåniga utlåtande i ämnet, har Kongl. Majit i nådigt öfvervägande tagit, hvad Rikets Ständer i ofvanheiörda måtto anfört och hemställt, och vill lill svar derå Rikets Ständer meddela, att Kongl. Maj:t redan galt Rikets Ständers önskan om förändring med invalidernas underhåll sålunda till mötes, att Kongl. Maj:t, såsom en förberedande åtgärd till den ifrågasatta förändringen, förordnat, alt tills vidare ingen invalid får å Ulriksdal intagas; i följd hvaraf under de tvänne sista åren invalidernes antal förminskats från 82 till 54.
Majit lik väl finner angeläget att städse ega nödiga medel för att åt de afskedade och i behof stadde krigsmän, för hvilka invalid-inrättningen varit afsedd, kunna på annat sätt bereda vård och underhåll, föranlåtes Kongl. Maj:t härmed
Sig förbehålla, att de till nämnde inrättning anslagna hemmansräntor, äfvensom in validhus-fondens samlade kapital, fortfarande och allt framgent förblifva till Kongl. Maj:ls disposition, så att de af berörde räntor och kapital inflytande årliga tillgångar må efter behof kunna användas till pensioner och gratifikationer åt sådane afskedade* krigsmän, af så väl armeen som flottan, hvilka enligt nu gällande föreskrifter kunde å invalid-inrättningen intagas samt uppkommande öfverskott tilläggas den redan befintliga kapital-fonden; och anser Kongl, Majrt pensionernas belopp kunna bestämmas, på sätt i Rikets Ständers underdåniga skrifvelse jemväl blifvit föreslaget, nemligen till 200 Rrdr för officer, 133 R:dr 16 sk. för under-officer och 80 R:dr för korporal eller soldat; hvilket sistnämnde pensions-belopp dock borde kunna förhöjas, när serskilda omständigheter dertill föranleda.
Utdrag af protokollet öfver Landtförsvars ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen uti Statsrådet på Stockholms Slott den 3 December 1847.
Hans Excellens, Justitie-Statsminislern Herr Grefve Posse3 Hans Excellens, Statsministern för( utrikes ärenderua Herr Friherre Ihre; Statsråden:
Friherre Staél von Holstein j Kongl. Majds Nåd.
Proposition, N.o 3g. 15 Manthe t Friherre Peyron, Silfverstolpe , Wcern , Friherre Gyllengranat, Faxe, Fåhreeus.
Departemenls-chefen uppläste till justering ett, i öfverensstämmelse med förut fattad t beslut, uppsatt förslag till Kongl. Maj;ts nådiga skrifvelse till Rikets Stander, i fråga om upphörande af invalid-inrättningen å Ulriksdal.
Och täcktes Kongl. Maj:t, uppå Statsrådets underdåniga tillstyrkan, berörda förslag, sådant det finnes detta protokoll bilagd t, i nåder gilla samt befalla, att, i enlighet dermed, nämnde skrifvelse skulle i vanlig ordning expedieras.
Ut supr?.
Ex profocollo. A.
Ank. till Exp. Utsk. den 20 Dec-, kl. 2 e. m. Kongl.
Naj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, i anledning af gjorda ansökningar om eftergift af Kronans rätt till ett efter Trumpetaren Mårten Wipp el fallet Danaarf; Gifven Stockholms Slott den 2 December 1847.