Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Transport 9,000: 33 Transport 9,000: 1 Kapiten, årlig lön 3,000: 2 d:o å d:o 6,000: 1 Löjtnant, årlig lön 2,000: 4 d:o å d:o 8,000:
Summa R:mt R:dr 28,000:
Tillika har Komitén ansett tvännc arfvoden af 500 R:dr hvartdera böra anslås, för att tilldelas dem inom Löjtnantsgraden, hvilka Kongl. Maj:t kan finna deraf mest förtjente, sedan de vid corpsen tjenstgjort minst 15 år, hvarjemte ett årligt arfvode af 500
R:dr torde böra anvisas för undervisningens bestridande i corpsens applikationsskola.
Med afseende på angelägenheten af att i denna corps inga andra må vinna inträde, än som genom uppfattningsförmåga och naturliga anlag för de ämnen, hvarmed corpsen har att sysselsätta sig, lemna tillräcklig garanti att uppfylla de fordringar man på samtelige dervid anställde bör ega, anser Komitén anställning vid corpsen böra erhållas först vid något mera framskriden ålder, än hittills varit fallet vid Konstruktionscorpsen, samt sedan en särskild examen blifvit nöjaktigt genomgången, omfattande så väl den theoretiska och praktiska skeppsbyggeri konsten, som ångmachinläran.
I det förra ämnet skulle undervisning lemnäs vid ett corpsens läroverk i Carlskrona, af ungefär samma beskaffenhet som Konstruktionscorpsens nuvarande, men skiljande sig från detta deri, att det vore endast en applikationsskola, hvarest theoretiskt och praktiskt skeppsbyggeri skulle uteslutande föreläsas, och således eleverne redan vid inträdet i densamma ega de erforderliga förberedande mathematiska kunskaperne, till ungefär samma omfång, som för utgång från statens Skeppsbyggeri-Institut är föreskrifvet, och i hvilka kunskaper de, som sökte inträde vid det högre Skeppsbyggeri-läroverket, alltså skulle pröfvas.
Kursen i ångmachin-lära åter torde lämpligen kunna fastställas till den -för Machinistskolan i Carlskrona gällande och i denna skola inläras.
Under den tid, då lektionerne vid dessa skolor vanligen äro inställda, skulle eleven sysselsättas praktiskt vid varfvets nybyggnader och verkstäder, eller under sjöresor med Kronans eller enskildes ångfartyg, hvarunder tillfälle gåfves att kontrollera hans fallenhet för yrket, och sedan denna blifvit ådagalagd, de fastställda examina genomgångna samt den för Macliinistofficer gällande föreskrift om vissa månaders sjötjenst fullgjord, skulle dermed kompetens till officersbefordran vid flottans Ingeniörcorps vara vunnen.
Vid inträffande vakans inom corpsen torde en viss del af den besparade lönen lämpligen kunna anslås till understöd åt dem, som vunnit inträde i applikationsskolan, utan att sådant likväl vore att betrakta såsom i någon mån bindande å Statens sida.
För vinnande af befordran till Kapiten vid corpsen skulle erfordras en högre kunskapskurs, ungefär sådan, som den vid Mariebergs läroverk för Civilingeniörs 5 - 34 clever fastställda, utom att hvad i denna sistnämnda kurs förekommer i afseende å väg- och vattenbyggnads-konsten skulle utbytas mot en större kurs i mekanik och fysik, eller ock att hafva vid något utländskt institut till motsvarande omfattning inhemtat enahanda kunskaper.
Sedermera skulle befordran, ej mindre till Kapitens- än till högre grader, ske endast med hänseende till pröfvad skicklighet, utan afseende på ålder i tjensten.
Sedan inträde vid corpsen erhållits, skulle tillfälle beredas den unge Ingeniörofficeren att vid något Engelskt eller Fransyskt privat-etablissement, der fartygsoch machintillverkning bedrifvas gemensamt och hvaraf flera finnas, der elever mot en billig afgift emottagas, få åtminstone under ett års tid förkofra sig i praktiskt studium och färdighet, hvarunder jemväl kronovarfven i det land, der han vistades, understundom borde af honom besökas, för att vinna kännedom om verkstäderne och öfriga inrättningar samt arbetsmethoderne derstädes.
På ett annat ställe i detta underdåniga betänkande har Komitén anfört, huru, enligt dess tanke, medel till bekostande af dylika resor skulle kunna beredas.
Då Komitén sålunda trott det vara med de nya förhållandena bäst öfverensstämmande, att flottans särskilda tekniska corpser förenas till en enda:
Flottans Ingeniörcorps, samt denna förändring torde inom en icke aflägsen tid kunna genomföras, anser Komitén jemväl den af Rikets Ständer begärda omorganisation af Konstruktionscorpsen särskildt för sig ej böra ifrågakomma, men tillstyrker underdånigst följande åtgärder i afseende derå, såsom stående i öfverensstämmelse med hvad Komitén föreslagit rörande flottans Ingeniörcorps och hvarigenom öfvergången till denna nya corps skulle befordras, nemligen: att gradbenämningarne inom Konstruktionscorpsen måtte blifva desamma, som för Ingeniörcorpsen blifvit föreslagna, och att således, med upphäfvande af Sekundlöjtnants-graden, Officerarne af lägre grad än Regementsofficers, nu 12 till antalet, måtte fördelas på endast tvänne grader:
Kapitens- och Löjtnants-, med sex i hvardera; att de å Konstruktionscorpsens nuvarande Interimsstat befintliga besparingar måtte användas till löneförbättring åt graderne under Regementsofficers, innehafvarne af nuvarande Kapitenlöjtnants-löner dock härifrån undantagne, samt att tills vidare inga nya Officerare måtte vid denna corps antagas.
I händelse den nya Ingeniörcorpsen blefve organiserad på det sätt här ofvan blifvit i underdånighet föreslaget, skulle hvarken någon särskild
Mekanisk corps för flottan erfordras och ej heller särskilde Machinistofficerare, utan den förras åligganden bestridas dels af Ingeniörofficerarne och dels af en Byggmästare, som för husbyggnadsarbetens utförande torde anställas med lön å Ingeniörcorpsens stat, äfvensom, då större arbeten i land ifrågakomme till verkställande, särskilda myndigheter eller för tillfället förordnade sakkunnige personer skulle erhålla bestyret dermed, samt Machinistofficerarnes tjenstgöring öfverflyttas på Löjtnanterne vid Ingeniörcorpsen eller, derest dessas antal ej vore tillräckligt för utgående fartyg, uppdragas åt för tillfället konstituerade Machinistofficerare. 35
För närvarande anser sig Komitén emellertid i afseende å flottans Mekaniska ö t stat och Machinistofficerare endast böra i underdånighet föreslå, att, vid inträffande afgång, äfvensom i öfrigt, då tillfälle sig dertill erbjuder, det måtte tillses, att den nu tföreslagna organisationen i möjligaste mån befordras.
I Machiniststaten blefve, enligt ofvan åberopade Personalförslag (Bil.
N:o 20), Machinisten tillökning af 20 Machinister behöflig, hvartill medel torde kunna beredas ge- stcUe"' nom besparingar å Timmermansstaten.
Hvad Marinregementet beträffar, så och ehuru den tjenstgöring om bord, Mannregesorn hittills ålegat de å besättningslistorna upptagna afdelningar deraf, möjligen me"teL skulle kunna af annan sjötrupp bestridas, särdeles derest
Båtsmännens rekrytbildning komme att mera allmänt ega rum, har Komitén dock ej ansett sig kunna föreslå någon minskning i detta regementes personal, då detsamma utgör stam trupp för Blekinge läns Beväring, som af regementets befäl exerceras och som i krigstid måste till betydlig del påräknas för Carlskrona stations bevakning och försvar, samt den tjenstgöring såsom garnisonstrupp i Carlskrona och å sjöfästningarne, hvilken under vanliga förhållanden af nämnda regemente bestrides, ej heller lärer kunna undvaras.
Komitén förmodar dock, att, för den händelse fångars användande till arbete å Kronovarfvet i Carlskrona, skulle, på sätt här nedan i underdånighet föreslås, komma att upphöra eller inskränkas, samt den bevakning, som af regementet nu utgöres, i följd häraf komme att minskas, det skall blifva möjligt att något öka antalet af den mellan exercistiderne permitterade gemenskapen, hvarigenom en nedsättning i regementets underhållskostnad kunde beredas. I Matroscorpsen anser sig Komitén ej kunna tillstyrka någon minskning [Matroscorpsen. följd af det mindre antal fartyg, hvaraf flottan, enligt Komiténs förslag, skulle komma att utgöras, utan tror tvärtom det vore i flera hänseenden nyttigt, om denna corps, hvilken, såsom afsedd att bereda tillgång såväl på sjövane Underofficerare vid flottan, som på skicklige förhandsmän på krigsfartygen, är för sjövapnet af väsendtlig vigt, kunde erhålla tillökning, hvilket Komitén anser utan ökad statsutgift kunna ega rum genom indragning af Kanoniercorpsen.
Denna sistnämnda corps har hittills hufvudsakligen varit afsedd att lemna Kanoniertillgång på underbefäl för skärgårdsflottan och således för denna motsvara det tmPsenändamål Matroscorpsen haft att fylla i afseende på den seglande flottan.
Då sålunda Matrosen inläres, jemte kanon- och handvapen-exercis, äfven sjömanskap och sjömansarbeten, sysselsättes åter Kanonieren endast med exercis och vaktgöring, jemte den theoretiska undervisningen.
Kostnaden för Kanoniercorpsen uppgår till omkring 80,000
R:dr för år räknadt, på sätt bifogade beräkning (Bilagan N:o 22) närmare utvisar, och undersöker man nu, huruvida det gagn, flottan har af Kanoniercorpsen, kan anses motsvara denna kostnad, så visar det sig, att af hela corpsen, som består af 200 man, hafva i medeltal årligen 38 afgått och 15 slutat sin kurs i exercis - 36 skolan samt aflagt fullständig Underofficers-examen, af hvilka likväl de fleste, efter slutad kapitulationstid, begärt sitt afsked, sedan de erhållit betyg om ett kunskapsmått, hvarigenom de med lätthet kunnat vinna förmonlig anställning å annat håll, så att öfver hufvud endast 2 ä 3 årligen blifvit till Underofficerare vid flottan befordrade.
Den andel af corpsen, som sålunda verkligen kommer flottan till godo, synes Komitén alltför ringa i förhållande till de kostnader, flottan för denna corps får vidkännas, och det måste alltså ur ekonomisk synpunkt vara fördelaktigare, likasom äfven, enligt Komiténs tanke, ur militärisk, om de för flottans härvarande station erforderliga Underkonstaplar blefve befordrade från Matroscorpsen vid Carlskrona station, såsom redan vanligen eger rum med Understyrmän och Underskeppare, helst Matroserne genomgå samma theoretiska kurs, sorn Kanoniererne, och numera äfven i det närmaste samma vapenöfningar, men förvärfva dessutom mera arbetsduglighet
Och sjömanskap, hvilka sistnämnde egenskaper alltid måste vara nyttiga, huru än försvaret i skärgårdarne organiseras, samt måste blifva det mera i samma mån beskaffenheten af detta försvar mera närmar sig den af det öfriga sjöförsvaret.
Kanoniercorpsen har visserligen varit påräknad att, vid inträffande krig, lemna ämnen att konstitueras till Underofficerare, för att användas såsom befälhafvare på de talrika roddkanonbåtarne; men om ett sådant behof varit för handen så länge dessa utgjort skärgårdsflottans hufvudvapen, måste det upphöra, när ett jemförelsevis mindre antal ångfartyg och batterier ersätta nämnda fartyg.
Den Kanoniercorpsen nu åliggande bevakning med 6 poster vid Stockholms station anser Komitén icke heller utgöra något hinder för corpsens upphörande, då denna bevakning synes utan svårighet kunna på annat sätt bestridas och det äfven skulle kunna ifrågasättas, huruvida manskap vid den ålder, som de fleste vid nämnda Corps, i sjelfva verket är lämpligt för bevakningen af flottans dyrbara materiel.
Genom en minskning i Kanoniercorpsen vunnes visserligen en besparing, men då skulle fortfarande en del af flottans underofficers-ämnen sakna den utbildning för det egenteliga sjömanskapet, hvilken det för flottans personal i allmänhet måste mer och mer blifva af väsendtlig vigt att erhålla, och något egenteligt skäl att bibehålla 2:ne corpser för bildandet af flottans Underofficerare, då desse lika väl kunna erhållas från en enda, synes hädanefter ej vara för handen.
Komitén får alltså underdånigst föreslå, att Kanoniercorpsen må indragas samt den besparing, som derigenom uppkommer, användas att öka Matroscorpsen och till aflöning åt de Första Klass Matroser, hvilka, sedan Kanoniercorpsen blifvit indragen, kunna varda kommenderade till tjenstgöring vid flottans station i Stockholm, för att derstädes tjenstgöra såsom förhandskarlar vid förekommande sjömansarbeten och till Underofficerare befordras. 37 Hvad Skeppsgossecorpsen beträffar, har Komitén ej funnit anledning föreslå någon förändring i nuvarande förhållanden.
1 afseende å Båtsmanshållet har Komitén tagit i öfvervägande, huruvida icke detsamma, med hänseende dertill, att den nya flottan enligt Komiténs förslag skulle bestå af ett mindre antal fartyg och erfordra mindre talrik bemanning, än den nuvarande, lämpligen kunde med värfvad trupp eller bland kustbefolkningen enrolleradt manskap ersättas eller åtminstone till antalet inskränkas.
Det förra alternativet har Komitén funnit sig ej kunna i underdånighet tillstyrka, då det för flottan måste vara af väsendtlig vigt att vid inträffande behof genast till sitt förfogande ega en tillräckligt talrik trupp, bland hvilken de för sjörensten lämpligaste skulle kunna dertill utses och inöfvas lika väl, som sådant kunde ske med på aunat sätt antaget manskap, under det do öfrige af Båtsmansstyrkan kunna såsom exercerad trupp användas till garnisonstjenst vid flottans stationer eller såsom disciplinerad arbetsstyrka å varfven — fördelar, hvilka ej skulle i lika hös erad kunna vinnas medelst en till antalet mindre talrik värfvad “ O trupp eller enrolleradt kustfolk och lejdt arbetsmanskap, hvilket äfven skulle medföra kostnader, sorn sannolikt skulle finnas vida mera känbara, än de, som föranledas af det nu häfdvunna sättet att förse flottan med största delen af dess bemanning och arbetspersonal.
Vidkommande åter frågan, huruvida hela den nuvarande Båtsmansstyrkan framgent kan anses för flottan behöflig, så har af den för utarbetande af förslag till landtförsvarets ordnande i Nåder tillsatta Komité framställning blifvit gjord, om icke Andra Norrlands l:sta och 2:dra Båtsmanskompanier, den inom landskapet Medelpad förlagda del af Första Norrlands 2:dra samt Westgötha-kompaniet skulle kunna till soldathållet öfvergå, hvarigenom en väl behöflig stamtrupp erhölles för den i nämnda orter befintliga beväring, äfvensom huruvida icke de Gottländska Båtsmanskompanierne kunde af flottan afstås, då de skulle blifva en ganska nyttig tillökning i Gottlands försvar.
Komitén för sjöförsvarets ordnande finner visserligen sig icke ega att bedöma vid hvilken af försvarets båda delar nämnda Båtsmanskompanier företrädesvis borde användas; men då den inser vigtcn af de anförda skälen för den ifrågasatta öfverflyttningen, tror denna Komité sig böra underdånigst anföra, att, för den händelse Eders Kongl. Maj:t skulle finna omförmälda framställning böra till någon åtgärd föranleda, så skulle Andra Norrlands Esta och 2:dra Båtsmanskompanier, den ofvannämnda delen af Första Norrlands 2:dra samt Westgötha-kompaniet lättast kunna till landtförsvaret afstås, dock under förutsättning, att för varfven erforderligt arbetsmanskap på annat sätt erhålles.
Hvad åter Gottlands-kompanierna beträffar, anser
Komitén dem icke utan mehn för flottan kunna af densamma undvaras, så länge roddfartygen och den öfriga under öfvergången till den nya flottan bibehållna materielen erfordra en talrikare bemanning, hvaremot, derest vid den nya sjökrigsmatcrielen ett annat förhållande inträffar, så att Båtsmanshållet då finnes Skeppsgosse corpsen.
Båtsman shållet.
38 kunna ytterligare inskränkas, Komitén tror en sådan inskränkning lämpligen kunna ske genom Gottlands-kompaniernas afstående till öns försvar.
Bjöbevaringen.
1 anledning af likaledes gjord framställning, huruvida hela den nuvarande
Sjöbeväringen vore för sjöförsvaret behöflig, får Komitén underdånigst yttra, att enär de uppgjorda förslagen visa ett för flottan ej erforderligt öfverskott af denna styrka, kunde till landtförs vare t lämpligen aflåtas beväringen inom de distrikter, der båtsmanshåll för närvarande icke finnes eller hvarest, enligt hvad här ofvan är anfördt, båtsmansrotarne med minsta olägenhet för flottan skulle kunna till Arméen öfverflyttas; anseende Komitén för öfrigt Sjöbeväringsmanskapet, med undantag af Blekinge Läns Beväring, som exerceras tillsammans med Marinregementet, fortfarande böra, på sätt under de sednare åren egt rum, öfvas af Arméens befäl.
Flottans Arbe- De betydliga förändringar, Komitén föreslagit i afseende å sjöförsvarets ma tarepersonai, måste äfven, derest de komma till verkställighet, i väsendtlig mån inverka på flottans arbetarepersonal.
Komitén finner sig dock ej vara i tillfälle att i detta hänseende framställa ett i detalj gående förslag, utan endast böra i allmänhet uttala sin öfvertygelse om nyttan och lämpligheten af, att behofvet utaf den fasta arbetarepersonalen vid flottans stationer måtte i möjligaste mån inskränkas, medelst förbättrade verkstäder, ändamålsenliga arbetsanordningar, lättade kommunikationer å varfven, de för flottan afsedda jernfartygs byggande hufvudsakligen å enskilda verkstäder samt öfverlemnandet i allmänhet åt den enskilda industrien att utföra de för flottan erforderliga husbyggnads- och reparationsarbeten, synnerligast utom varfven och så vidt sådant finnes lämpligen låta sig göra.
Om den fasta arbetarepersonalen sålunda inskränktes till det antal, som oundgängligen erfordras för de under alla förhållanden förekommande underhållsarbeten samt för att ega nödig tillgång på arbetsförmän, så måste härigenom, synnerligast å Timmermansstaten, uppstå besparingar, lemnande tillgång att ' antaga behöfligt ökadt antal af Machinister och jernarbetare, äfvensom för den tillökning i nuvarande aflöningen, som kan finnas billig eller nödvändig för att bibehålla skickliga arbetare.
Då större eller tillfälliga arbeten ifrågakomma att å Kronovarfven utföras, torde extra arbetare härtill böra antagas, och äfven de, som, under öfvergångstiden från den nuvarande till den nya flottan, å ordinarie stat anställas, erhålla sådan anställning endast på viss tid eller med bestämd uppsägningstid.
Upphörande af I sammanhang härmed och med afseende på den inverkan, den nya mateparitmmiet>vidx:'lG^Qn samt sättet för dess anskaffande skulle utöfva på de åligganden, som för stationer ne. närvarande tillhöra Konstruktions- och Mekaniska Departementen vid flottans stationer, har Komitén trott sig böra underdånigst tillstyrka, att Mekaniska
Departementet må såsom särskildt varfsdepartement upphöra och dess nuvarande bestyr, hvad större arbeten beträffar, uppdragas, allt efter sin beskaffenhet, åt Väg- och Vattenbyggnads-Styrelsen eller åt Ofver-Intendents-Embetet eller åt 39 i annan myndighet, hvilken Eders Kongl. Maj:t kan i Nåder finna härtill lämplig, samt i öfrigt till byggmästare sorterande under Konstruktions-DepartementsChefen.
I samband med frågan om förbättrade arbetsanordningar vid flottans sta- Om fångars tioner har Komitén, med särskild anledning af åtskilliga olägenheter, som uppstått i följd af förbrytares sysselsättande för flottans räkning vid Carlskrona sta- stader. tion, ansett sig böra uttala den åsigt, att fästningsfångars användande i flottans verkstäder eller i allmänhet till arbeten, hvarigenom de komma, i beröring med flottans manskap, måste vara ur sedlig synpunkt skadligt och ur ekonomisk ofördelaktigt.
I afseende å bevakningen vid flottans stationer anser Komitén det vore nyt-o™ användantigt och ändamålsenligt, om civil polis, helst tillhörande samma corps, som sta- dp "JKci"il dens, der stationen är förlagd, användes å Kronovarfven att upptäcka stölder och1’° varfven™ försnillningar, samt i allmänhet för sådana bestyr, som tillhöra polisens befattning.
I fråga om bildningsanstalterne för flottans Officerscorps har Komitén, efter om biidmngs erhållen del af det förslag, som blifvit framställdt inom den af Eders Kongl. alpftnUer/p[
Maj:t i Nåder förordnade Komité för utarbetande af förslag till landtförsvarets certcorp*. ordnande, nemligen att Krigs-Akademien å Carlberg borde förändras till en tillämpningsskola, der undervisningen skulle nästan uteslutande omfatta militärämnen och för inträde hvari det skulle fordras att hafva aflagt studentexamen, kommit till den öfvertygelse, att, i händelse en så beskaffad förändrad organisa tion af nämnda läroverk blefve tillvägabragt, derigenom sannolikt måste föranledas upprättandet af en särskild bildningsanstalt för Sjöofficerare, der ynglingar kunde beredas tillträde vid tidigare ålder, än som kunde ske vid den ifrågasatta tillämpningsskolan, samt tillfälle lemnäs till en praktisk sjömannabildning, vidsträcktare än der skulle kunna bibringas och än hittills vid Krigs-Akademien kunnat meddelas; hvilken särskilda bildningsanstalt, under förutsättning att den nautiska bildningen lemnäs om bord, torde böra förläggas till hufvudstaden, der tillgång till den för undervisningen erforderliga materiel bättre och lättare än annorstädes erbjuder sig.
För så vidt emellertid en Sjöofficer ej vid befintliga uppfostringsanstalter kan erhålla den praktiska bildning, han behöfver för att vara fullt kompetent att utöfva den honom åliggande tjenstgöring, anser Komitén hvar och en från dessa uppfostringsanstalter utgången elev, som tagit Sjöofficers-examen, böra vara underkastad ytterligare praktiska öfningar under 18 månaders sjötjenst, hvaraf 12 månader ovilkorligen å Kronans fartyg samt den öfriga tiden antingen å Kronans eller enskildes, i hvilket sednare fall han dock borde vara förbunden till dubbelt så lång tjenstgöring som i det förra, och denna utöfvad å fartyg, som 40 ginge på aflägsnare farvatten än Östersjön eller Nordsjön.
Sedan dessa öfningar blifvit fulländade, skulle examen i en Sjöofficers praktiska åligganden afläggas vid flottans hufvudstation inför en någorlunda talrik kommission, hvari borde deltaga så många som vore att tillgå bland befälet å de förutgångna öfningsexpeditionerne, af högre grader än den examinerades.
Innan en sådan examen vore vederbörligen aflagt!, skulle ingen, äfven om han erhållit Sjöofficers fullmagt, vara berättigad att på eget ansvar utöfva officerstjenst eller ega rättighet att, vare sig i eller utom tjensten, bära Officers distinktionstecken.
Funnes någon, efter fulländade sådana öfningar, ej kunna aflägga denna praktiska examen, borde han gå förlustig ett år af sin tour såsom Sjöofficer samt icke kunpa till Premierlöjtnant befordras förr än han ifrågavarande examen undergått.
I enahanda syftning finner sig Komitén jemväl böra underdånigst föreslå, att den sjötjenst under tre år, som i Eders Kongl. Maj:ts Nådiga Bref den 22 Juli 1858 blifvit stadgad såsom vilkor för befordran från Premierlöjtnants-grad vid flottan, måtte utsträckas till fyra år.
Komitén har ej ansett sig böra tillstyrka någon förändring i nu gällande föreskrifter i afseende å rättigheten för andra, än som genomgått Krigs-Akademien, att till Sjöofficerare antagas, men tror sig, till förekommande af att sådana denna Akademis elever, som egnat sig åt sjötjenst, men dertill befinnas' mindre lämplige, må längre, än till dess detta blifvit utrönt, såsom Sjökadetter qvarstå, böra i underdånighet hemställa, om icke bcmälda Akademis Styrelse kunde bemyndigas att, sedan en kommission, bestående af så väl befälet å det till öfningsexpedition för Kadetterne utrustade fartyg, som det Ivadetterne åtföljande befäl, efter slutet af tvänne sådana expeditioner förklarat någon af de Kadetter, som deri deltagit, vara för sjötjenst mindre lämplig, låta denne upphöra att såsom Sjökadett anses och i den särskildt för dessa Kadetter afsedda undervisning del taga; anseende Komitén en sådan åtgärd äfven skola i sin mån bidraga, att flottans Officerscorps ej erhåller alltför många surnumerairer, en omständighet, som blifver af mera vigt, om en minskning i denna corps skall tillvägabringas.
Om Båismän- I det föregående har Komitén uttalat sin åsigt om vigten af att Båtsmans . O O CJ _ 11 ens oj ning. ]i;p[]et f(-)r flottan bibehålles.
På det emellertid denna institution må för sjöförsvaret blifva af vederbörlig nytta, anser Komitén det vara angeläget, att
Båtsmännen bibringas den krigsmannabildning och speciela öfning, hvilken hvarje an nan till krigstjenst afsedd corps erhåller i långt vidsträcktare mån, än hittills varit fallet med Båtsmansstyrkan, och hvilken, i ett land, der en stor del af dem, som tillhöra dess försvar, är underkastad endast en tillfällig tjenstgöringsskyldighet, det måste vara så mycket angelägnare att meddela den fasta delen af trupperne.