Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Icke heller kunde man på de nianliga medlemmarne af föreningen skönja hvad inverkan d e rönt af den gamle juristens påstående.
Ord- förandens uppsyn var icke mera qvick och ironisk än vanligt; major von Kochs lika litet; herr Hedin lyste genom sin från- varo.
Endast foredraganden, Grefve Hamilton, hvilken nyss i cn novellistisk parafras af hufvudpunkterna i Nya Lag- beredningens förslag visat verkan af milsinaiiskapets bibe- hållande i bredd med den frihet, som tillerkants hustrun endast han röjdc sina kanslor genom en skalkaktig blinkning, hvarifrån spred sig en svag reflex öfver de i hans närhet sittande unga herrarna.
Att reflexen osynlig gled u t öfver församlingens hufvuden anda bort till den skumma vr3, der vi slagit oss ned, &gt;det var der ingen som visste *.
Jag kände mig illa till mods, kastade en frågande blick p3 mitt unga vif, såg hur hon reste sig med lapparne halfoppna och ögat tindrande af ett trolskt sken, färdig, tänkte jag, att försvara åtminstone sm målsman mot den förringande profetian.
Men så sjönk hon tillbaka p3 sin plats, återhallen af samma tanke som jag: Vi voro icke medlemmar af föreningen.
vi hade - ' Minne l r h Föreningens far gift qvinnas egnndwrii diskussion n1 Nyn Lagberedningens IÖdag till förhdrndc bcstllmmclicr om tikla makars egendoms- iörhllllanden.
P7 ingen yttranderätt, vi kunde endast fundera på sakcn i tysthet under den djupa, ljudlösa paus, som följdc p3 dct olycksdigra utlåtandet.
Mcn snart bröts itcr tystnadcn, niajoren begärde ordet, och i skydd af lians stämma.
soni fylde rummet likt icn Ijiidandc nialni,.
vigade vi ett Iialfhögt samtal.
allvad tänkte niannen pä.5 fragadc hon.
&gt;I-lvad tänkte da p å h sporde jag tillbaka.
asedania inföll jag ömt.
snörlifvet.a &amp; dan på Jag ryckte till ocli stirradc på henne bestört:
&gt;la visst !.
fortfor hon, och iter tindrade nigonting trolskt i hennes öga, ~aidrig förstod jag förr, Iivilkcn djup annlogi, som förefinnes nicllan snörlifvet på qvinnosidan och målsnian- skapet p3 de äkta mannens sida.
%g sjelf, hvad är det cgcntligen du liar emot snörlifvet ?.
.Det är naturstridigt., svarade jag raskt.
# Ja visst!, svaradc hon wocli s5 ar in il si ii ans kapet.^ * Det förtryckcr hjertat.~ ?just soin ni5lsmaiiskapet.~ * Det hämmar de ädlare dclarncs utveckling, stacker dcn naturliga friheten, ocli ibland^, tilladc jag, laggande omärkligt armen kring hennes lif, sibland ställer det sig soni en inur niellan man och Iiustru.~ * Alldeles soni in3lsmanskapet gör,.
sade hon och flyttade sig en in311 dt andra sidan.
.Och sedan,.
Stertog jag, ifrig att fortsatta niitt angrepp, att * det der dunima pistieiidct, att snörlifvet ar er ett stöd!
- .D ni skulle sjunka ihop, on1 det ej Iiölle er uppe ' Ja visst!
ja visst !.
afbröt hon mig med en jublande endast oniflyttade, hviskning, ioch alldeles på samma grunder förstäs.
från dct fysiska till det nioraliska onirådct förkhrar juristen der borta, att ni akta man skola sjunka ihop till nollor i samma stund nian beröfvar cr mSlsm: ~nskapets konstlade stöd och begär, att cdcrt eget värde skall bestämma ert för- hallande inom akt ...
nien-ts,~.
Den Ijudandc nialnien hade förklingat, diskussionen vidtog; inoiii kort afslutades mötet och först på hcmvagcn kiliide vi Stertaga det afbrutna samtalet.
Dct slöts med en kompromiss: - - - -.
Jag erkände analogien nicllan snörlifvet ocli m5lsmanskapet sanit lofvade inträda i foreningen för att verka för målsmans- rattens upphafvandc.
Min Iiustru lofvade att aflägga snörlifvet och Stergå till naturlifvet.
I glädjen öfver den seger, vi silunda vunnit öfver hvarandra, togo vi in vin till vår enkla qvallsvard och drucko en skal för den gamla juristen, som varit den oskyldiga orsaken dcrtill.
Glasen fyldes på nytt.
Min Iiustru höjde sitt ocli hriskade med ett vackert leende, böjd niot mig: sHon &amp; dc hon on^ !.
Jag svaraclc: * Och han +it Irrirnc.
Löjet smalt bort i allvar, ett fuktigt skimmer dämpade blicken, tv5 händer möttes öfver bordet i ett trofast haridslag, och sil var den lilla malsmansfesten slut.
Svensk giftermalsstatistik.
Af f M.
H. tatistiken en jemförelsevis ny \ .etenskap.
men dess betydelse ... för iir hvarje vaxer dag, och den har redon hunnit göra mensklig- heten stora och rigtiga tjenster.
Mycket, som man förr mera instinktlikt kände ega ett visst sammanhang, kan man nu med ojäf- bara siiiror visa st8 med hvartannat i förhallandet af orsak och verkan, sisom t. ex. en god skörds inverkan pa sjelfrnordens.
de vansinni.
gas och de oäkta födda barnens antal, att icke nämna dödlighets- procenten, giftermalsfreqvensen o. d., der kausalsammanhanget är mera i ögonen fallande För qrinnofragans allsidiga belysning är i synnerhet giftermals- statistiken af största vigt.
Förgiif \, es m i rara romantiker tala om att qvinnan är skapad blott för hemmet och familjen, att hennes vasens finaste blomdoft förflygtigas genom beröringen med det yttre.
lifvet, förgäf \ .es m9 de anse henne oskärad af att intränga pS verksamhets- omraden, som hittills varit mannen ensamt förbehillna: när statistiken säger, att qvinnornas antal i rart land öfverstiger männens nied 6!
;, sa måste man fraga sig sjelk huru skola alla dessa qvinnor f8 arbete, f2 ett verksamhetsfalt, rare sig detta hehöfves för att na Act dag / + Ty tre gro, säger en engelsk br3111t eller den da&amp;a til~~~cAssIiiIIclsc~~~ författare, huhudrilkoren för lifvets lycka: r~&amp;t att @ ra.
något att älska och nagot att hoppas.
vore det nu blott frilga om dessa 6 5, som omöjligen Dock under nigra förhallanden hunm blifva gifta, sa vore derom ej s i mycket att säga.
Men nu är antalet af giftasvuxna qvinnor, som förblifva ogifta att icke nämna de talrika ännu unga enkorna - - -
309 sa ofantligt mycket större, enär ett s4 betydligt antal mBn aldrig intritda i det akta stSndet.
h blick p9 denna del af de statistiska uppgifterna ar nog för att komma oss att inse huru, oundgängligen nödv5ndigt det är, att qvinnnns utvägar till förviirf mangdubblas, hennes tillgSng till arbete, till kropp och själ starkande sysselsilttning förökas, med ett ord hennes verksanihetsomr ?ide ittvidgas.
Att ett SS stort antal män förblifva ogilla hör till det nutida samfundslifvets sorgligaste sidor.
Ktt noggrant studium af statistiken skulle harvidlag lära oss mycket med afseende S den alder, den san~hällsstallning och de förmögcnhetsvilkor, hvari flertalet ogifte man befinna sig, och denna ISriloni skulle b sin sida kanske ockss gifva oss mer an en fingervisiiiiig ang3ende de vägar, pS hvilki botemedlet för detta onda nied dess i mbnga riktningar ödesdigra följder skulle kunna sökas; inen dessa betraktelser skulle ' föra oss för vida, och vi iiiskrXnka oss för denna gfug till att angifva gifterniSlsstati- stikens htifvuilsiffror.
- - * 8 * Polkmiingden i riket var enligt Statistiska centralbyrSns * Under- &amp; niga beriittelse för Sr 1884.
(hvilken vi lagt till grund för ne&lt;lan- st5eiide iipligifter) 4,603,595 personer, hvaraf 2,372,813 qvinnor mot 2,230,782 nian, allfsd cft iiJvcrskott nf I J I, o ~ I yvinnor cller cn pru- portion af 1,067 yvinnor ntut 1,000 I I I ~ ~ I I.
Antalet af d e under Sret ingbngna Bktenskayen uppgick för hela riket till 29.449 hvilket utgör 64 aktenskap p8 10,ooo af rikets meilelfolkmängd, eller nagot flera an itiider de fyra iiärmast fvre- gSeiide Aren.
I afseendc 119 cirilstbndet fördelade sig makarna vid ïkteiiskapets ingiende Sr 1883 med följande tal: ogifte man 26,329, enkliiigar 3,1oa, friinskilile män 18; ogifta qrinnor 28,074, enkor 1,339, frbnskilda qvinrior 36.
1) essa siffror I~ekrafta den under c11 l %ng följd af Sr vunna er- farenheten, att äktenskapen i n g b mer och nier mellan ogifte, under ilet att enklingars och i synnerhet enkors omgifte blifver allt säll- syntare.
lilanil ile omgifta I~efiiiiia sig 7 mZn, som gifte sig för 4: de gbgen.
Hvad aiig9r de orter, hvnrest de flesta aktensknpe~i ingas.
star Stockholms stad främst med 90 ing8ngua nitenskap 118 10,ooo af befolkningcii;.
stiiderna i sin helhet visa 79 mot landsbygdens 61 9 samma iiinevbiinreantal.
Af länen ingas d e ii ro portionsvis flesta äkten- skapen i Vesterbotteils (78); Jemtlaiids (76), Cefleborgs (74)) och Vesternorrlands Iiin (73), saledes i allmänhet i Xorrlantl, da ileremot det relativt minsta antalet äktenskap ingbs i Verniland meil 52 och dernäst i Elfshorgs och Gotlands lan med j 5 samt Hallands med 56.
I de öfriga lanen variera siffrorna mellan 57 och 69.
138 af Sktenskapen hrr ingitts inför borgerlig myndighet, hvilket 3r det högsta antal: som hittills förekommit, och hvilket med z4 öherstiger näst föregSende ars:
3 10 Genom döden upplöstes 21,ojz äktenskap, deraf 11,669 genom mannens och 9,383 genom qvinnans död, hvilket gör ett öfverskott af 1,586 nyblifna enkor utöfver antalet af de samma ar blifne enklingarne.
De trolofningar (inmr presterskapet inghgna), hvilka under arets lopp genoni skiljobref upplösts, hafva utgjort 136. af hvilka 27 par vid skiljsinessan hade lefvande barn.
Aktenskap halva under aret genom skiljobref upplösts till ett an- tal af 218, hvaraf i i 6 landsbygden och 102 i städerna, hvilket antal är högre än under nigot föregaende ar.
De frånskilda makarne hade tillsammans a99 lefvande barn.
Till lefnadsaren roro de flesta f r h k i l d a miinnen 40-45 ar och qvinnorna 30-35 &amp; r gamla.
Bland de orsaker, för hvilka iiktenskapen upplösts, förekommer oftast megenvilligt öfvergifvande
I afseende på dldri71 u d uRIc~~sRaprIs UI&amp;II&amp; märkes, att 37 man under fylda ao Br ing8tt iiktenskap, hvaraf en med q \ inna i Qdern mellan 35-40 ar; att 41 män bfver 70 år inträdt i akten- skap, deraf I i sitt första gifte; att I j qvinnor blifvit gifta före fylda 16 br; att 2,067 qvinnor gift sig före fylda 20 9r och att 409 qrin- nor intriidt i gifte rid en alder af mer iin 50 ar, deraf 5 enkor öfver 7 0 ar.
De flesta man gifta sig i åldern 25-30 br och de flesta qvinnor i ildern 20-25, bMe i stad och p8 land, efter hvad man de senare Sren iakttagit.
Medelaldern vid aktenskapets ingaende visade sig, med blott ett undantag, under hela 1870- och början af 1880-talen hafva vant i sjunkande till yngre ar och var ar 1883 mr manskön 28.30 samt för qvinkön 27.47 ar.
Aret i883 följer den under flera k iakttagna reglen, att de flesta äktenskapen ingås under arets tre sista minader och det minsta an- talet i Januari.
a Donationer till s k o l s t i ~ e n d i e r.
tipendiedonationn till 18nungar vid siatens ISrorerk för gossar under 9r 1885 haka ~iitgjorts af följande: Till Iitrorerket i Afalma af framlidne redakttir Rnllcnherg ~.
o o o kr.
- Till Iiiroverket i hcbro af bruksegaren Arridsson p i Hrdens~i 1,000 kr.
och af framlidne lektor Aminson 8,000 kr.
Till SIrr&gt;rsais I !iroverk af den sistnamnde gifnren 4,000 kr.
- Till Iiiroverket i Enkupi~g af franilidne stadskassören C. i .. Otter 1,000 kr.
Till läroverket i Uni&amp; af framlidne f. d. I.äroverksadjunkten ii.
Lundberg 2,000 kr.
Till 19roverkct i Lj,sa / a ' af grosshandlaren P.
1.undberg - - -
och hans frii 4,500 kr.
- i Ostersrrrrds Irroverk af framlidne apotekaren M. Justeliiis 3,000 kr.
Till Inroverket i E / &amp; af den- samme 3,000 kr.
Allts9 haha stipendiedonatioiier till förmån for eleverna i de niistan afgiftsfria elemenlarskoloma fir gossar, Illifrit af frikostiga, för imgrlomens viil nit5lsknnde gifvarc skankta under inncwrande 3r en summa stor 31,500 kr.
Under samma tid liar, till förm5n för elever vid elementarskolor for flickor, der under \ - isningen I~etalas med Srsafgifter, v~slandc fr9n 50 h ioo till 300 kronor, skiinkts intet!
- - Om m8nadsbladets spridning.
För sin spridning rXknar Ihgny p9 haft&amp; mt~liicrfian, ej blott af förbundets medlemmar, utan ock af alla \ .anner af cn snnd r ~ h ~ e c k l i ~ ~ af quinnofrågaa.
och en på samma gang viicRandc och rin~IerhdIhride lUrnNg.
.&amp;f \ .en må papekas, att genom medrerkan för Ihgnys spridning \ .erkar nian tillika för förl&gt;unriets blifvande stipendiefond fbr flickor.
S9 skall, om I) agn).
visar sig kunna Iiiira sig sjelf, en större summa, skiinkt till garanti för hennes tryckniiigskostund, enligt gifvnrens önskan öfvrrptas till en stip,,ditfond Oiii, sisom man hoppas, huarje fJrdurrdsrned / e~n prtat~n~crcrar p?
Dag~y och tillika tillvinner henne, hrar och en, j eller 4 andra pre- numeranter, skulle 6cQd1ign ofverskott nppst11 att anviindn för saniina ~nrlam51.
Den, som skaflar G prenumeranter, tjenar saken iinnu kraftigare och skall sjelf uppbira ersattning för sitt Ilesviir, hvarom.
anmiilan upplyser.
Kika personer kunna, genoin ritdeIning of större antal cxtnplnr till 0681ne1iIade eller i skolor och stminarier, ' g q g n saken i dubbelt matt; och vill Irörbundsbpr9n gerna ataga sig siklan utdelning.
I+esentiort finnas alltid tillgangliga i Förbun1lsbyr911, och der inot- tagas ?ifven iiitresserade personers anl~ud att verka för spridningen.
Fran F r e d r i k a - B r e m e r - F ö r b u n d e t.
E örbundet höll den 3: dje dec.
ett allmint möte, hvarrid dels be- slötos n5gra smirre ändringar af stadgame, för hvilka den kom- mande anberittelsen skall niirmare redogöra, dels företogos nya val till styrelse och dess suppleanter, hvarvid i stället för fru r. Ecker- maun och fni af Klintl~erg i styrelsen invaldes fm ii.
Hohman, f. Ruffel, samt fm Agda Monteliiis.
Bland suppleantenia iirgingo fru G. af Klinther, revisionssekreteraren H. Rohtlieb och professor P.
Rosen i sta let för kausliradet Forssman, fröken Sandström och docen- ten .$berg.
Sedan mötets officiela del salunda genomförts, uppliistes af ordf. ett genom Red: n af Dagny medcleladt anförande OJJI faran f&amp; den yvid@a ungdomen af d n moderna literahren, hvilket gjorde mycket intryck pa de nirvarancle, och hvilket, pil fr. Adlersparres förslag, fram- deles skulle göras till föremal för öf \ .erläggning bland Förbundets qvin- liga medlemmar.
f * * * De i förra numret oiunämda nybildade utskotten hafva h~var pil sitt h811 varit uerksamma.
Utskottet för sjubiassans brfrmjande har meddelat sig med en mangil personer i Stockholm och landsorten, inottagit och besvarat anmitrkningar, firfri3gningar, anmhingar, m. m. Uhkoifet for anordnande af sanquiim hade d.
samlat pi5 hotell Phccnix ' lokal ett stort antal förbundsmedlemmar, hvilka under lifligt samsprak, omvexlande med föredrag och sang, tillbragte en angeniin afton samt hade tillfälle att knyta bekantskaper och utbyta tankar i dagens fr5gor.
Utsiotht for be&lt;iönande af barn- uch u ~ o m s l i t n a i u r har samlats en gSng i veckan.
F r h sju förlaggare harva arbeten till ett antal af 97 hittills blifvit insända.
Dessa hafva fördelats till granskning mellan utskottets medlemmar, och p i grund af dessas uttalanden, natiirligtvis affattadc i största korthet, 3ro listor uppgjorda för ledning vid inköp.
Vid uppgörande af dessa listor %r bhrnsyn tagen dels till böckernas inneh~ll och litersra vitrde, dels till deras lämplighet för barn och iingdom af olika Sldnr.
I .. istorna, liksom oek i allmsnhet de granskade böckerna, %ro pa b y r h tillgngliga.
Bref till Dagny f r h Kristiania if.
&amp; 30. ii.
?f stort intresse för qvinnosakeii ar uppförandet af Hjiirnsons En Xz~dsRc och den diskussioii, som det franikallat.
Ilet tippförda stycket i r en oniarbctniiig af det i tryck utgifiia, som nr val kandt ocksi i Sverige.
Rjiirnson har i oiiiarhetningeii offrat sin optimism p9 sanningens altare.
Hans stora makt ligger ju eljest i att öfver \ i v nna ilet oiiila nied ilet goda.
HBr Ster later lian dc tvi riktningariie, d e tv8 nioraleriia, st5 oförsonliga emot hvarandra.
Den sorgliga sannin- gen, att ett sidant lif, som i \ Ifs, gör mannen n?, och ntt denna r5het förnekar renheten och föraktar renhetens fordringar, risas oss h i r ntan föruiildriiig.
Stycket slrrtnr allts5 följdriktigt dermed att Svara kastar handsken i nnsigtet p9 Alf.
1) essutoni liar stycket underg5tt andra genomgiliande föriindringar och förkortningar, hvilka alla stegra dess dramatiska konst \ .Xrde.
Den sceniska verkan iir nu mycket stor, hvilket enilast kan tjena till att förstarka den iuoraliskn.
Men natiir- ligtvis vticker stycket ock&amp; s9 mycket större inotst5nd.
Det iir en kastad hanilske och har som s 5 h i upptagits.
Men flet in9rkligastc, det föriiiiderligaste af alla dc inkast Kii Handske rickt tir det ~öplinz brcfvct * f r h professor Monrad i Luthersk Ugeskrift.
I ' rofessorn har i iiiirniaste hanil blifvit retad af ctt förcilrag af V. Ullinaiiii till förni5n för
nytt i r \ n&lt;lcrscns gpiil- ~iastiksal för ctt s9 talrikt aiiditoriuii~, att in.Snp, och hland deni er korrespondent, iniste 65, iitaii att ha kunnat konma iii.
I ' rofessor Blon- rad aktar emellertid icke för roi att förklara den iHjl~rnson-Ullmanska sedlighetslire&lt;lika~in syftande till att rtmfe / gr&lt;iY~~,z, / (f .rcdIiyn sar~fffndrl; han fursikrar, att den indirekte predikar den fria kiirleken.
sQvinnan: s sager professorn, skall vara niannelis sedlighetsideal; derigenom att han li5ller detta högt drages han snarare iiliplt, nn genom att strtifva till ett eget (sedlighetsideal), och lian vakar öfver dess 5ra mer till öfver sin egens.
Det rill jii med andra ord saga, ntt lian ssöker icke att 119 nigot eget seillighetsideal.
Vidare förklarar rar professor, att hustruns otrohet .ïr skadligare för sanifundet fin inannens, emedan den inför aolierattigade barns i familjen och s9lunda undergriiiver denna, griindvalen för allt sedligt sanihale.
Den Iiirde professorn sdöile emellertid icke i synden.
* Han har Iatt pbskrif \ .ct i ni9nga och goda iittalanden inom pressen.
Rjiirnsons egna tir0 natiirligtvis de finaste och vigtigaste, men eii framst5endc plats intaga ocks9 de qrinliga iörfattarnes (ii.
och R.
N.)
iiiltigg emot Dagbladets teateraniiitilare och professor Monrad.
Det var i soniniar under sin vistelsc i Gansdal, p i sin g5rd Au !- stad, Bjnrnson fullbordade omarbetningen af Eli Handske.
D5 hade haii efter sin egen ut ?ago arbetat 1x5 den ett ar.
Strömmen nf resenärer i somras \ isade en stark dragning till diktarens gard.
Eder korrespondent var bland dem, som f r h Saga- tuninötet gjorde en afstickare dit upp och fick njuta den skta gam.
nialnorska g3stfrihe1, soin Hj@rnson med hustru ofvar i sia sköna, nied modcni komfort och smak anordnnde hem.
I de dagarna vm just sista handen lagd vid Eli Handske, och Er korrespondent var lycklig nog att få höra den förel5sas af diktaren.
Jag bifogar har nedan för- teckning öfver de msrkligare inlsggen i Handske-fejden under Okt.- Nov.
i 1) agbladet: h ': o 380: Kristiania Tenter af I.
387: Bjarnlanr En Handske p3 Kristiania Teater nf I.
3960) Alf och Srwn af B. Bjornron.
398: Smva af K.
401: Alt och S v m n d I.
403: En Hindske d R.
410: Ockrl en Ilmdrke af L.
A. II.
413: Alf Chrirtcnscn b:
Bjernron.
414: Proferror Xonmd i f Bj.
(HKr ockra n l l q c k i prof. Jlonrad.
öppna href.)
I 307 star ett referat (icke eodt) af V. Cllmanns föredrag i iicti Hvarjehanda i qvinnofragan.
Forcningcn för gift qvinnas rgandcrafl hade till den 26 sistl. Nov.
utlyst ett sammantrade för att diskutera Xya lagbereil- ningens förslag till ny lagstiftning beträffande akta inakars egendoms- förhallanden.
Diskussionen inleddes med ett föredrag af hyrdchefen grefve H Hattrilton, hvilken utarbetat en schematisk öfversigt öfver hufvnilpunkterna i lagberedningens vidlyftiga utlatande.
erkände förslaget vara e n steg (ramat, men ansåg, att det cgde s i mllnga brister, att dess antagande skulle hämma i stiillet för att frsrnja re- formstrtifvandet pa detta omrade.
Han pivisade uti en fbr: tillfallet diktad *, särdeles fyndigt ihopkommen äktenskapshistoria om Brita och Per en mängd af de stundom löjliga ekonomiska iörvecklingar.
som genom denna lag kiinde uppstii, och slutade med att uttrycka som sin isigt, att man heldre borde tills vidare stanna vid det gamla an antaga ifrågavarande förslag.
Försla@ försvarades af justitieradet HersIm, hvilken erkande, att förslaget icke tagit steget fullt ut, men a u det likval erbjöde den g i h qvinnan en betydligt förbtittrad ställ- ning - sanit af vice häradshöfdingen 0.
A. Beckmon, som ansag, att mhnanskapet ovilkorligen mikte bibehllllas, emedan derfllrntaii männen skulle inom atenskapet blifva nollor.
Major u. Koch ansåg, att man nu borde nöja sig med hvad man a t t, enär han trodde att förslagets brister snart skulle framkalla ett nytt lagstadgande, genom hrilket steget kanske komnie att tagas fullt ut till det m91 föreningen föresatt sig.
Fniarne BiII~hum -
och Dahlsfriin~ uttalade sig för egendomsgemenskapens upphafvande och den senare rrkade dessutom uin~hafvandet af mannens m5lsnian- ~ E ~, afskatiandet af skap.
; ifviin orköranden, frih.
S ~ R ' C ~ C I förordade eiftoratt och mSlsmanskau.
uien a n s h ändock.
att llacberednineens förslag I&gt;orde understödja;, ' hrilkcn iiie~ing äfve " justitiehdet ~ e G l o w biträdde.
J ' S grefve Haniiltons förslag beslöts, att den förda diskus- sionen skulle anses utgöra föreningens uttalande i fr3gaii.
KyrRos / iitt~it~~ni i Dttnkers fjrrnml.
i Södcrninnland har tagit det vackra och efterföljansvrda heslutet att betala inträdes- och arsaf- gifter i Södermanlands sjukhjelpsförening för samtl.
sm9skoll~rarinnor inom försanil.
samt att, för beredande af Iifranta vid 55 ars Slcler för hvarje smbkollarariinia, i Iifranteniistalt h l.
insätta I o kr: 119 det vilkor, a n lärarinnorna sjelfva lidroge med minst lika stor summa.
Qvit~I&amp;a sf~trlentcr.
Nio unga qviniior stiiilera under innev.
höst vid Universitetet i Upsala.
Pdrcni~tgen ~fhtitlnr6ctcfs E n n c n har i Okt.
m h a d haft en iit- ställning af vackra och smakfulla arbeten, bland hrilka saskildt de.
som anordnats af fru H.
\ Vinge samt frökli.
Rohtlieb och Branting, varit rärda:, tt beakta.
Bland d e arbeten fru W. komponerat inarktes ett broderi i guld och silke, samt ett par praktfulla gardiner i ro- mansk stil.
Frökcn K. har bl.
a. apterat dalallniogens karakteristiska mönster till olika arbeten, och Fröken R. efter studier i Herlins och Dredsdens must ?er komponerat modeller och Cirglagda mönster.
En del vainader och antika broderier fans itiven till likeende.
Senare har förevisats en ypperlig altarduk samt en praktfull flossamatta, vafd efter mönster af prof. iironberg.
B n r t ~ n ~ w s k c ~ ~ ~ h ö a f h c a n hSlliis eller skola hillas i Norrköping.
I i ~ ~ k ö i ~ i o g, s, \ Visby; Ostersund m. fl.
städer för öfverlaggning om stiftandet af eii ~eiisionsiiir: tttniiigl för barnmorskekåren m. m.
I \ \ ' isby öfverlnde man derjainte om bildandet af en hjelpkassa för Gotlands harnniorskor.
Till frökcn Rusina HciRd, den I~ekaiita lakarinnan i Helsincfors.
aflemnades iirlie&amp;.
- nenoni.
en dei&gt;utatioii fran Iiruntiiiinien- föreningen följaiidc d r e s s: .Hos fröken Rosina Heikel anhSller Friiiitiniinersföreniiiacn ge- noin sina deputerade: att ni benäget ville vidtaga sklaii t %tgär&lt;l, som möjliggör fortsättningen af eder för stadens fattiga qvinnor och barn sS gaguaiide Iakarcverksanihet; hvarjeiiite föreningen för eder uttrycker sin tacksamhet och högaktning.
Not.s.4 A r i i ~ t ~ i e s n ~ ~ f u har r c t ~ .ritsSiidt ~ ~ g sin hsberättelse, af hvilkeii fraiiigSr, att föreningens verksamhet Iiufvudsakligen besatt uti h5llandet af föredrag och diskussionsmöten, samt utgifvandet af sm3skrifter.
Men som intresset för föreningen ~ i ständigt stigande, tänker man 115 att utvidga sin verksanihet.
Man har sS1unda uppuat ett kontor, hvarest alla önskade upplysningar om och af föreningen kunna e r h h s.
Derjemte har man beslutat utgifva en egen tidskrift, som skall utkomma hvar fjortoiide dag.
I; Jrc~~ingcn har - och det ~ ~ - w.
rned rätta - ansett det si!
viptipt att / h ett cftt q a n, att I n Irslutat i fdrct~get insutta alla sina Aisponibla tillgångar.
datet på Sagatnn.
Vid detta möte höll fru Ragna Nielsen ett föredrag i qvinnosaken, hvarvid hon sammanfattade qvinnornas önsk- ningar i följande punkter: Lika kraf uppfostran och sedlighet för män och qvinnor, upphäfvande af den gifta qvinnans omyndighet och egendomslöshet, samt vidare lika betalning för mäns och qvinnors arbete.
Men först och sist rösträtt för qvinnan, ty annars kunde alla ernadda rättigheter ater fråntagas dem.
@ in / &amp; sjtl / / rjc@rfdrcning.
De qvinliga hmdarbe- tama i Köpenhamn hafva upprättat en förening till ömsesidig sjelf- hjelp, som redan räknar 1.450 medlemmar.
Den firade nyligen sin arsfest, hvarvid prof. Brandes höll festtalet.
Quinn.fu~~~uii~ar.
Flera nya qvinnoföreningar hafva pa senare tider gmndats i Danniark bade p8 landet och i hufvudstaden.