Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ett synnerligen värdefullt biträde lemnades af grefvinnan Taube, hvilken i ett par visor af Kjerulf hade tillfälle lägga i dagen sin alldeles ovanliga talang, Bamt af pro- fessor Ivar Hallström, hvars förtjusande » STotturno », sjungen af hr Odmann, utgjorde en intressant nyhet.
Hr Erik Åkerberg, den begåfvade tonsättaren och instruktören, gifver om måndag konsert i Musika- liska akademien med biträde af fröknarna Augusta Ohrström, Ester Sidner och Elin Strandberg samt hrr Salomon Smith och Oskar Lejdström, en större manskör och en blandad kör.
Programmet upptager hufvudsakligen svenska kompositioner, däribland flere af konsertgifvaren själf.
Om konstnärskarnevalen i Berns ' salonger i morgon lördag påminna vi ännu en gång.
De flesta biljet- terna äro redan utsålda.
Storartade öfverraskningar äro förberedda.
Musiken kommer att utföras af tvänne orkestrar, etablissementets egen och en mi- litärmusikkår.
Artister inom olika branscher skola fungera som dansmarskalkar och se till, att ingen trängsel uppstår.
Vaktgöringen skall bestridas af ntvaldt manskap i medeltidskostymer.
Till deko- reringen bidraga vår framstående tecknare Viktor Andrén och vår skicklige dekorationsmålare Carl Gra- bow m. fl.
Den viktigaste dragningskraften torde, skrifver hr Ossian Hamrin den oöfverträfilige huf- vudarrangören af det hela till oss, och häri har han alldeles rätt, dock vara att förskaffa Dramatiska och musikaliska artisternas pensionsförening en välbe- höflig kapitalförstärkning.
Fågel penix.
Berättelse för Idun af Mathilda LSnnberg.
(Forts.) » dffruru vågar ni på detta sätt tillbakavisa en dyft.
främling, som söker min onkel? » » Ingeniören har befallt mig att hänvisa arbetare, som söka honom, till verkmästaren, » sva- rade betjänten ödmjukt.
» Har han också befallt er att bemöta dem hå- nande och ohöfligt? » sade miss Faithful.
» Jag är öfvertygad om, att min onkel är alltför mycket gentleman för att kunna föreställa sig, huru denna hans befallning utföres af den, som ej har ett hår af gentleman hos sig. » Betjänten rodnade af vrede, men han bugade sig blott tyst, och miss Faithful skred majestä- tiskt uppför trappan och gick in i sitt toalettrum.
Ungefär en kvart därefter kom hon nedför en bekväm spiraltrappa, som från hennes våning förde direkt ned till den vackra vinterträdgården, hvilken gränsade intill salongen.
Dörrarne till detta rum stodo öppna, och hon stannade nu i skyddet af en stor palm för att höra, om Archi- bald konverserade med den unge arbetaren.
In- om sig undrade hon, om hon borde bjuda honom på lunchen, men hon tvekade likväl.
Så hörde hon sin onkels steg.
Hon såg honom komma in i salongen och stanna förvånad vid åsynen af den unge arbetaren.
» Sir, » började denne blygt; » vågar jag fråga, om ni skulle vilja anställa mig vid er verkstad. » » Sådana saker sköter min verkmästare om.
Visa honom edra betyg och rekommendationer! » » Jag har inga sådana, sir; men er brorson, åt hvilken jag hade lyckan att en gång göra ett litet arbete, gaf mig ett rekommendationskort, som jag lemnade er betjänt, då ni var bortrest för någon tid sedan. » » Väl möjligt; men det har jag alldeles glömt. » Den unge arbetarens förlägenhet blef allt större, och Archibald gjorde intet för att komma honom till hjälp.
Miss Faithful gjorde en rörelse af ovilja.
Hennes kusin märkte det och skyndade att falla in.
» Kära onkel, det är ju så naturligt, att ni glöm- mer sådana småsaker, » sade Archibald och trädde fram till sin onkel; » därför har jag med kusin Faithfuls samtycke kommit hit för att mundtligen framföra min rekommendation.
Denne unge man lagade både fort och skickligt mitt nya repeter- gevär, som gått sönder, och jag tillåter mig att på det varmaste rekommendera honom. » » Jag plägar alltid låta verkmästaren sköta så- dana affärer, » sade ingeniören buttert.
» Men ni behöfver ju arbetare? » » Ja, det är sannt; men en fluga gör ingen som- mar.
Är ni van vid smidesarbete? » » Jag vågar knappast svara ja, » sade Gunnar.
» Jag har deltagit i sådant, men mer i att sam- mansätta maskiner och göra ritningar till sådana.
Men jag är nöjd med hvad arbete som helst. » » Nå ja, för Archibalds skull, » sade den äldre herr Finestone, » och för miss Faithfuls skull, som intresserar sig för saken, skall jag väl anta er, unge man.
Hvad är ert namn? » » Gunnar Granberg, svensk till börden. » » Det är en god nation, » sade den äldre Fine- stone i välvilligare ton; » jag har haft flere ut- märkta arbetare, som varit svenskar.
Ni kan börja arbeta om måndag, jag skall tala med verk- mästaren därom. » » Tillåt mig att lyckönska er till er anställning hos min onkel, » sade miss Faithful, som nu kom in i salongen, iklädd en gräddfärgad spetskläd- ning och med koraller i håret.
Hon var förtrol- lande täck och frisk som en blomma, fuktad af morgondaggen.
Miss Faithful gick fram till Gun- nar och räckte honom handen.
» Jag tackar er, miss, » sade han och fattade tvekande den framräckta handen.
Det var en liten fin hand, visserligen n^got solbrynt och ma- ger, men den hade,muskler starkare än en kvinna vanligen har, och hennes handtag var fast och kraftfullt.
» Som jag sagt, » återtog ingeniören, » ni kan börja arbeta om måndag. » Gunnar gick, Faithful följde honom till dörren.
Då hon vände sig om, hade både onkel och neveu kastat sig baklänges i hvar sin länstol och skrat- tade.
_ Den unga flickan såg förvånad från den ene till den andre af de båda männen.
» Ah, Faithful, » sade onkeln och bemödade sig att tala, men kunde knappast få fram orden för skratt; » med hvilken air du gör les honneurs i salongen för en liten smedslärling! » Faithful rodnade, men svarade med den slag- färdighet, som var henne medfödd: » Jag anser mig ha vida mer heder af mitt uppförande än I, mina herrar.
Du, Archibald, dröjde att komma den stackars gossen till hjälp, när han stod där förlägen och stammande — och du, onkel, med hvilken stötande korthet du talade med honom! » » Det var ju blott en arbetare, kära Faithful, och jag blef så förvånad att finna en sådan i min salong. » » Men, onkel — i Amerika, det fria Amerika, där alla människor äro lika — i Pensylvanien, där alla äro bröder sedan gamle Penns dagar! » » Rena teorier, kära barn, » sade onkeln.
» Rena teorier, som jag verkligen inte väntade att få höra af djg. » » Åh, onkel, Faithful har blifvit avanceradt li- beral och filantrop, » inföll Archibald gäckande.
Men Faithful svarade allvarligt: » Man talar så mycket om socialismen, om arbetarnes hat mot de bättre lottade, och man fruktar därför.
Hvar- för iakttager man då ej åtminstone vanlig höflig- het mot de arbetande?
Om vi ej kunna för- bättra deras ställning, gifva dem högre aflöning, bättre bostäder, andel i vinsten af de företag, hvartill de bidraga med sitt arbete — om, säger jag, vi ej kunna allt detta — ett kunna vi göra.
Vi kunna bemöta dem som likar, tala till dem som en gentleman till gentlemän och ej begagna ett särskildt språk till dem, tillåta dem att tala förtroligt med sin husbonde i hans hem och till- hålla sina tjänare att ej bemöta dem på ett stö- tande sätt.
Det är hvad vi kunna, onkel, och hvad jag väntar af dig, du som är så klok, så rättänkande och så god. » o » Och hvad väntar du af mig, Faithful? » sporde Archibald.
» Ingenting, ty du är en snobb, min kusin. » » Oh, tant de bruit pour une omelette! » sade Archibald leende, men förtretad.
» Ja, det var en maidenspeech, som ej var så oäfven, » inföll nu onkeln.
» Det var din första sparlakanslexa, lilla Faithful.
Du blir en utmärkt sparlakanspredikant — eller hur, Archibald? » » Jag skulle beundrat min kusins tal mycket mera, » svarade Archibald med en bugning; » om arbetaren ej varit en ung vacker karl. » » Dumheter, som vilja vara spetsiga, men förlora sin udd, » genmälte Faithful.
» Ingen vet bättre än du, kusin Archibald, huru lågt jag skattar en ung vacker karl.
Men låtom lunchen inte vänta längre! » Hon tog onkelns arm och gick in i matsalen, där lunchen var framdukad.
Gunnar gick hem mycket glad.
Det var ett be- römdt etablissement, vid hvilket han erhållit an- ställning.
Stockholm, Iduns Tryckeri N:r 39 (458) Fredagen den 28 september 1896.
Byrå: Prenumerationspris p r å r: Idun ensam.
5: — E l ä r a södra k y r k o g.
» 6: — Iduns Modet., månadsuppl.
» S: — Prenumeration sker å alla post- Barngarderoben » 3: — anstalter i riket.
Lösnummerprls 15 öre 25 öre för hvarje påbörjadt tiotal stafv.
Lina Morgenstern.
Första ordförande Jnder denna Sr pågår vecka — hvilken mera än dens anmält kanter senteras, förut halftannat sig.
oeh som Iduns nämnt, fröken Som från i Berlin den stora ett 1 9 till d e n 27 september Afven speciella korrespondent åpropos från alla Sverige låter sig d ä r v i d Guldbrand.
— k v i n n o k o n g r e s s, till tusental deltagarinnor Augusta lämpligt den internationella för den nu pågående kvinnokongressen i Berlin.
deltager, värl- repre- som vi träffa, v a r y t t e r s t ä l s k v ä r d, m e n h a d e n a t u r l i g t v i s m y c k e t o n d t o m tid.
H o n o c h d e a n d r a l e d a n d e d a m e r n a arbeta n u rastlöst för att o r d n a allt f ö r k o n g r e s s e n.
nätter H o n sade sig icke hafva sofvit på o c h i c k e h u n n i t ä t a m i d d a g u n d e r flere d a g a r.
stern är dock rörlig, en äldre med dam med silfverhvitt hår, liten, en strålande vänlighet utbredd väsen.
fetlagd, öfver Då flere Fru Morgen- vi men hela sitt kommo in, armarne om b r i n g a v i i d a g b i l d e n af k o n - slog hon gressens oss o c h b a d oss v a r a v ä l k o m n a TÅna l:a ordförande, Morgenstern, tyska kvinnorörelsens betydande den » g ä s t e r från f r ä m m a n d e l a n d », mest o c h d å h o n s å g, h u r j a g, nä- personligheter.
Samtidigt dandet fru e n af med s t a n d i g n a n d e af trötthet, s j ö n k öfversän- af p o r t r ä t t e t genast skrifver ned på sin en stol, v i n k a d e sekreterare och v å r k o r r e s p o n d e n t från B e r l i n ögonblickligen den bättre har aldrig ett glas bor- 18 Vi dennes: kommo senare än hit ett dygn var och j a g a d e sedan en hel dag från gata till hus, utan passande bestämdt gata, från att lyckas logis i de folkade hotellen naten.
Förstås 10 mark bo på stred Nu ögonblicket ett erhålla Efter att mig.
detta göra bättre i samma gång som 8 å m e n detta emot kassabe- jag för hamnat tre tr. jämmerligt pensio- hvilket flöt korta, utan H o n s a t t v i d s i t t skrif- bord och hvars alla v ä g g a r v o r o f y l l d a af i sitt skulle trott sig mare, och därifrån till — bättre bekvämlighet ut- och tref n a d!
1 går så ute perier var jag till s e n a k v ä l l e n f ö r a t t enligt Iduns kvinnas uppdrag erhålla yttre Fru slutligen Morgenstern, lyckades hand.
nu, o m lefnadsteck- ning fanns tillgänglig, hvilken stern, kongressens första ord- som henne dra- förrådt ordnande skrifven kunde hennes förande.
af g a r d i n e r, blommor frågade någon en i n t e r v i e w m e d fru M o r g e n - jag och Jag eftermiddag komma studerkam- o m e j d e s m a k f u l l a an- ordningarna en arbetsrum, b o k h y l l o r från g o l f till t a k.
Man nöja vi i m o r g o n bittida m e d perio- der.
kan sikt med svammel i sammanträngda in i en professors gudskelof!
jag v ä r d a o r d f ö r a n d e n s e l d i g a tal, till där icke den värsta asket — sökte j a g studera omgifningarna, på och pensio- — har sig, stånd iakttagelser, nat, flytta Och lifligt i n t r e s s e f ö l j d e d e n älsk- d a g k u n d e v i få alldeles upp i till deaux smakat vin.
öfverbe- o c h lefva fint, räkningen.
hus in hon befallde gifva inre ett begrepp o m utveckling och verksamhet.
» I n g e n s o m j a g vill n ä m n a, » svarade h o n, » m e n är n i n ö j d
Framför ditt hjärtas dörr, s o m för en graf, L å t t y s t n a d e n sin sten f ö r alltid v ä l t a!
V i l l fullt d u l e f v a a f h v a d l i f v e t gaf, A f ljus o c h natt, a f s ö t m a o c h a f sälta, Ellen m e d n å g r a k o r t a d a t a ur m i n l e f n a d, så se här: » J a g är f ö d d i B r e s l a u d e n 2 5 n o v.
1 8 3 0 o c h hette då Lina Bauer.
Min fader v a r e n f r a m s t å e n d e affärsman i d e n n a s t a d.
Jag gifte m i g 1 8 5 4 m e d m i n n u v a r a n d e m a n, b o k f ö r l ä g g a r e n M o r g e n s t e r n, o c h flyt- t a d e till B e r l i n, d ä r j a g n å g r a år s e n a r e b e g y n t e såväl m i n skriftställareverksamhet s o m o c k deltagandet i åtskilliga allmänna angelägenheter.
Jag grundade bland annat här d e f ö r s t a F r ö b e l s k a b a r n t r ä d g å r d a r n e, s a m t 1 8 6 6 d e t f ö r s t a f o l k k ö k e t, h v i l k e t se- d a n e f t e r f ö l j t s af flere.
Öfver de senare har j a g nu högsta kvinnliga tillsynen och n a m n e s i n o m d e r a s styrelse p r e s i d e n t.
Jag är v i d a r e s t y r e l s e m e d l e m i » B a r n s k y d d s - föreningen » och i » Fruntimmersföreningen », s a m t r e d a k t r i s af Deutsche Hausfratten-Zei- tung (T y s k l a n d s » I d u n »).
I g r u n d l ä g g a n d e t af f a c k s k o l o r f ö r k v i n n l i g a a r b e t e r s k o r h a r j a g äfven tagit v e r k s a m del.
» M e n ni m å ej t r o, att j a g f ö r alla d e s s a g ö r o m å l f ö r s u m m a t mitt h e m o c h m i n a b a r n, af h v i l k a j a g v ä l s i g n a t s m e d f e m s t y c k e n.
D e ä r o n u v u x n a o c h e n af d e m, e n g i f t d o t - ter, h a r v a r i t ö f v e r i S v e r i g e o c h d ä r lärt s i g åtskilligt g o d t o c h e f t e r f ö l j a n s v ä r d t.
De svenska folkköken o c h de svenska handar- betsskolorna voro närmaste målet för hennes resa.
M i n a n d r a d o t t e r är d ö d, o c h h ä r ser n i h e n n e s p o r t r ä t t.
» Fru Morgenstern p e k a d e p å b r o s c h e n v i d sitt b r ö s t.
Det b l e f ett ö g o n b l i c k s t y s t n a d, h v a r e f t e r h o n m e d sin f ö r r a liflighet å t e r t o g: » V i l l n i n u v e t a n å g o t m e r till m i t t lilla j a g s förhärli- g a n d e, så se h ä r h v a d e n m a s k u l i n l e f n a d s - tecknare säger o m m i g: » Fru Lina Morgeusterns kloka, trofasta a n s i k t e h ö r till d e m e s t k ä n d a u r B e r l i n s k v i n - novärld.
En s k i c k l i g f ö r f a t t a r i n n a af p o p u - lära biografier, en barnavärldens vän, m e d känslig berättaretalang, s o m skrifvit m y c k e t ö f v e r o c h för d e s m å, är h o n s a m t i d i g t en m o d i g k ä m p e f ö r k v i n n o r n a s rätt.
D e n s o m e n g å n g h ö r t d e n lilla d a m e n t a l a i en stor församling, m e d denna lugna klarhet, detta i c k e alltför s t a r k a, m e n b e s t ä m d a o r g a n, h a r d ä r v i d ej k u n n a t u n d g å att l ä g g a m ä r k e till d e n s k i c k l i g h e t, h v a r m e d h o n v e t a t b e - v a r a sin k v i n n l i g a t a k t v i d sitt o f f e n t l i g a uppträdande.
M å n g a m ä n h a f v a från b ö r - j a n e n v i s s m o t v i l j a f ö r k v i n n o r, s o m täfla m e d d e m i det offentliga lifvet.
E n k v i n n a m å s t e k u n n a k o k a, m e n ej h å l l a tal, så l y d e r en g a m m a l g o d r e g e l.
Fru M o r g e n s t e r n kan k o k a, o c h d å m å s t e h o n v a r a d e m b e h a g l i g, efter s o m h o n till o c h m e d b e m ö d a t s i g o m att f ö r s t å k o k k o n s t e n vetenskapligt.
H o n är till o c h m e d för- f a t t a r i n n a till e n k o k b o k, s o m h o n s e d a n låtit å t f ö l j a s af e n p o p u l ä r b o k o m f ö d o - ämnenas näringsvärde.
Ja, i n g e n h a r i h ö g r e g r a d än h o n e r k ä n t m a g e n s v ä r l d s - b e h ä r s k a n d e m a k t, m e n h o n h a r ej låtit sig n ö j a m e d att o r d n a ett g o d t b o r d f ö r sig o c h sin f a m i l j, u t a n h o n h a r b e m ö d a t sig att sörja f ö r alla h u n g r i g a o c h f a t t i g a i d e n t y s k a r i k s h u f v u d s t a d e n, g e n o m s k a p a n d e t af d e berlinska folkköken, hvilka redan för t r e år s e d a n k u n d e fira sitt 2 5 - å r s j u b i l e u m.
G e n o m allt d e t t a h a r h o n o c k f ö r v ä r f v a t s i g r ä t t att i n g r i p a o c h f ö r a t a l a n i d e n nu pågående utvidgade stora striden för kvinnornas rättigheter. » Och blomstren de fagra, som fröjdat vårt öga, Som spridde sin doft ända upp emot skyn, Dryaden Ja, d e t t a är n u allt h v a d j a g h i n n e r f ö r dagen!
Från kongressen o c h dess förhand- l i n g a r skall I d u n s n a r t åter h ö r a af m i g.
I flygande hast Augusta Guldbrand.
H| e så ja, är redan du ide och reser Med förebudssedlar, du vinterns lakej, I ludna karpusen Så ruskig och frusen, Du kanske väl tror, att man känner dig ej, Du ledaste bland alla leda » kineser »!
Man känner fullväl din gidblackiga lufva, Hvars träns går i färg med det asplöf som föll, Den barslitna rocken Med brokiga skocken Af svamp — en garnering som aldrig då höll, Din brungröna näsduk att nyttjas vid snufva.
Och blygs ej med kalldusch alt se ' n henne löga.
Vid stränderna vågorna plaskade ljumma, Mångfaldiga väsen gladt lekte däri, Din anda nu pustar Och kyla utfrustar, Att snart hvarje bölja lär isfradga bli, Där stormarna misslynta bullra och brumma.
Du nattmössa gifvit Och barskt föreskrifvit, Att hon skulle blifva så småningom — sval.
Din skälm, » fem och tjugu * du bör ha på svansen!
Du pratar om månsken, men hela den ståten Är sådan att knappt man får veta däraf, För månen du hänger Din molnfäll och stänger Dess strålar ifrån oss att här som en graf Blir beckmörkt.
— Hvem tror du därmed är belåten?
Nej, res du tillbaka till Jenisejs stränder, Och bygg dina snöhus hos björn och hos varg, Bed husbonden gästa I landet det nästa, Mot dig och mot honom lär här man bli karg, Tar onådigt mot er med väntade händer.
Du känns nog igen: dina leriga pjäxor Och dystänkta » benfodral » röja dig grant: Den urblekta västen, Nu ful såsom pesten, Förr rosig och blommig och fin och galant, Den känna vi bättre än pilt sina läxor.
Vi känna dig väl, ty du röjes på rösten, Och, uppriktigt sagåt, är den ful, din organ, Än pipande gnällig, Än btdlrande skrällig, Och snufvig och skr of lig: en gång vid dig van, Hvar barnunge ropar: » uj, ujl det är höstenh din klyfvert, vi sett dem Och reser du icke, så vet att din näsa Skall hedfåret om på dig växa i längd, Ty husvill du blifver, Och bort man dig drifver, Och dörr, liksom fönster och spjäll, har man stängd, Hur än du med snöglopp i vrede vill fräsa.
S. som droppar, förut; Ditt gikistyrda sinne Vi väl oss påminne, Förgäfves du bultar på vägg och på knut, För dig hvarje ingång man bommar och stoppar.
Berätta sagor ... För Idun af Valborg.
J. l a g e n g å r till ä n d a o c h s k y m n i n g e n in- * ^r träder.
Efter d a g s a r b e t e t är d e t e n b e h a g l i g h v i l a att m e d d e n t ä n d a p i p a n slå sig n e d o c h ä g n a d e n å t e r s t å e n d e d e l e n af d a g e n åt l ä s n i n g af n å g o n i n t r e s s a n t o c h lärorik b o k.
D e n idoge husfadern finner p å d e t t a s ä t t e n a n g e n ä m l ö n efter d a g s a r - b e t e t, o c h s j ä l e n friskas u p p till e n n y, gagnande verksamhet.
/ Hå, hå, ja!
Du tänker dig inställsam visa, Har förningar med dig, ja, alla de slags: Kålhufvuden, nötter Och päron och rötter Och rofvor och honung och plommon och vax: Var viss dock att ingen dig ändå skall prisa.
Visst ser man, du lagar i ordning och leder Till slaktbänken gödoxar fram uti mängd Och gumsar och galtar, Och gäss du nedsaltar, Gå på du!
— men helst man dock såge dig hängd, Där husbonden din nu som bäst sig bereder.
r D e t är e n o d a l m a n, s o m finner l y c k a n v i d a r b e t e t o c h i s k ö t e t af s i n a b a r n s f a m i l j.
Nyss trefvade små händer på dörren och en späd stämma ropade: » Far! » Sedan gub- b e n ö p p n a t, t r i p p a r h a n s s o n d o t t e r, e n flicka o m f y r a år, i n i r u m m e t.
H o n t y c k e s s ö k a n å g o t till f ö r s t r ö e l s e, k a n s k e n å g o t n ä m n a r n, s o m far h e m f ö r t från s t a d e n.
Slutligen k o m m e r h o n fram till d e n g a m l e o c h b e t r a k t a r h o n o m m e d väntande blickar, i det h o n lägger de s m å armarne öfver hans knä.
Ty gör du det goda de tio procenten, De nittio gör du förargelse blott, Du dagen förknappar, Och natten du tappar, Och soldörren, hvilken har vidöppen stått, Den stänger du till, att den blott står på Dem tar du i nacken Och slår dem i backen; du Inf var förutan försyn Och solen, som nyss gick så glädtig i dansen, Så strålande klädd uppå himmelens bal, Gjpill hösten.
Din gråtmilda uppsyn, Din gråbleka kindfärg, Lundberg.
glänten.
» N å, h v a d vill d u, m i t t b a r n?
» S n ä l l a farfar, d u så s n ä l l!
»} &gt;Har » Ja, » Nå, minnes berätta e n historia, så är d u d å varit snäll i d a g?
» j a; en liten historia! » s å skall j a g t ä n k a efter, o m j a g någon, k o m hit! » O c h g u b b e n t a g e r d e n k ä r a lilla p å sitt knä och begynner en saga m e d den bekanta början: » D e t var en g å n g.
» » J a, d e t k u n n a v i o c k, » s k o l a läsarinnor- n a s ä g a, » d ä r i se v i i n g e n t i n g o v a n l i g t.
» O c h l i k v ä l är d e t så.
D e n m a n, v i n u t a l a o m, h a d e n ä m l i g e n g j o r t s i g till g r u n d s a t s a t t i c k e b l o t t b e h a g a b a r n e n o c h att r o a d e m, u t a n ä f v e n att v i d g a d e r a s f a t t n i n g s - f ö r m å g a, att g ö r a d e m b e k a n t a m e d n y a saker.
S å e n k e l t d e t ser u t o c h så u t a n v e r k a n eller f ö l j d e r ett s å d a n t b e r ä t t a n d e f ö r b a r n e n ä n tjockes v a r a, så sällan h a n d - l a r m a n d o c k v i d d e s s a tillfällen efter nå- g o n v i s s p l a n eller b e t ä n k e r, att d e s s a i s i g så o b e t y d l i g a a f t o n u n d e r h å l l n i n g a r d o c k k u n n a m e d f ö r a en på barnets utveckling djupt ingripande verkan.
V i d d e s s a tillfällen g i f v e r man barnen vanligen ord, ingenting annat ä n o r d, s o m d e i c k e k u n n a f ö r s t å eller rik- t i g t fatta.
H a l f f ö r s t å d t, är d e t h ö r d a m e d e n s åter g l ö m d t.
Ä r b a r n e t iifligt, så bil- d a r d e t s i g själft efter b e r ä t t e l s e n e n före- ställning o m det obekanta, m e n en förvriden o c h b i s a r r.
I n g e n u p p f o s t r i n g s p l i k t är m e r a v i k t i g ä n att hålla b a r n e t s h u f v u d k l a r t.
M å vi t y d l i g t s t ä l l a o s s s a k e n f ö r ö g o n e n!
J u r i n g a r e ett b a r n s l e f n a d s å l d e r är, d e s s lifligare u p p t a g e r d e t i s i g n y a f ö r e t e e l s e r, m e n o c k s å är d e t så m y c k e t m i n d r e i s t å n d a t t ä g n a l ä n g r e u p p m ä r k s a m h e t åt e t t b e - stämdt föremål.
Allt lärande under denna t i d b e s t å r b l o t t u t i s a m l a n d e af föreställ- ningar.
J u k l a r a r e d e s s a äro, d e s s m e r n ä r m a d e s i g » b e g r e p p e n » o c h så m y c k e t k l o k a r e är o c h b l i r b a r n e t.
I d e n n a sats ligger en hel u n d e r v i s n i n g s m e t o d förborgad.
D å b a r n e t i c k e f ö r m å r att u p p f a t t a ett f ö r e m å l f ö r d e s s e g e n skull, u t a n fattar d e t tillika m e d h e l a o m g i f n i n g e n s å s o m n å g o n - t i n g l e f v a n d e, d i t h ö r a n d e, så f ö l j e r n ö d v ä n - d i g h e t e n a t t f ö r s k o n a d e t f r å n b l o t t a för- klaringar.
A l l t lefver i b a r n a v ä r l d e n; ett t r ä s t y c k e b l i f v e r f ö r b a r n e t e n t a l a n d e per- s o n, o c h h v a d m a n f ö r d e t f r a m s t ä l l e r så- s o m t a l a n d e o c h h a n d l a n d e, b l i f v e r intres- sant och öfverraskande.
N ä r m a n vill r i k t a d e s m å m e d e n n y b i l d, t. e x.
m e d » v a r g e n », s o m s p e l a r e n så stor roll i sagovärlden, då berättar m a n d e m e n liten h i s t o r i a d ä r o m.
Därvid akte m a n s i g s o r g f ä l l i g t att i n b l a n d a n å g o n t i n g o b e k a n t, j a, m a n u n d v i k e till o c h m e d otydlighet.
Barnet g ö r sig n u b e g r e p p o m vargen i nära s a m m a n h a n g m e d sagan.
Vill m a n göra föreställningen o m djuret k l a r a r e, så m å s t e m a n b e r ä t t a ä n n u flere egendomligheter o m detsamma.
Därigenom h ö j e r s i g b e g r e p p e t m e r o c h m e r från o m - gifningen, blifver o b e r o e n d e o c h klart.
F ö r att o c k s å v i s a d e n y t t r e f ö r e t e e l s e n, t a g e m a n en g o d bilderbok i handen.