Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
4 Sami, 2 A[d. 3 Haft. 1 2 Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon -Utskottens Utlåtande, N:o i2J. samma, i anseende till Läroverkens betydliga personal och stifts-sammankom<- sterne, borde lemna större utrymme, än som ensamt för Hernösands stads invånare erfordrades; att Upsala Domkyrkas räkenskaper för 1842 utvisade, att den egde en årlig inkomst af 658 tunnor spanmål. och dessutom, i hyresmede!,. tomtören, håfpenningay oqL interessen; ä utlånte capital;,, ett belopp af R:dr B:co; och att, om den hade verkligt behof af omförmälde 124 tunnor spanmål, ett sådant behof kunde afhjelpas på ett med rättvisa och billighet mera förenligt sätt, än att Hernösands Stift dermed betungades, samt att för nybyggnad af Hernösands
Domkyrka åtgått ej allenast dess under en: lång tid hopsparda tillgångar, utan ock serskildt låntagne 20,000 R:dr B:co, hvarförutan: ett statslån å 40,000 R:dr vore begärdt; men att kyrkan för närvarande dock. ej egde i årlig inkomst mera än 33 tunnor 1 3/4. kappe korn; hänvisande motionären för öfrigt till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets utlåtande i frågan vid sista Riksdag; och hafva Herr Professoren Grafström, samt Hery Prosten Säiye uti Herr Prosten Sidners motion sig förenat; ltos Vallod. Borgare-Ståndet af Herr Boberg> sorn påyrkat, att'Hernö?- sands Stift måtte få disponera ofvanberörde 124 tunnor spanmål, hvilket motionären ansett desto mera billigt, som bland de skäl, hvilka skola legat till grund för Kongl. Majrts afslag å de framställda samt af Rikets Ständer understödda, anspråken uti denna fråga, varit hufvudsakligen det, att; Upsala Domkyrka hittills tarfvat betydliga reparationer, men hvilket skäl, sedan dessa? reparationer nu mera torde hafva för sig gått, icke längre kunde åberopas; och har,, vid föredragning af denna motion, Herr Gillberg anfört, att Upsala Domkyrka säkerligen skulle afstå från ifrågavarande Domkyrko-tunnor, derest Rikets Ständer ville bevilja ett årligt anslag, motsvarande värdet af samma tunnor; samt hos Hederv. Bonde-Ståndet af Riksdags-fullmägtige Nils Strind lund och G. F. Huss från Wester-Norrlands
Län, af hvilka dem förre,, på grund af Rikets Ständers, vid frenne föregående Riksdagar, meddeläufebeslut och såsom med billighet och rättvisa? öfverensstämmande, yrkat, att omförmälde tionde-spanmål mätte tillkomma Hernösands Domkyrka,, samt, till ytterligare skäl derför åberopat det förhållande, att. ”då Carlstads Stift skiljdes’ från Götheborgs och Gottlands från Linköpings Stift, de frånskiljda Stiftens Domkyrkor alltid fått uppbära? de
Domkyrko-tunnor, som från kvrkoherbergena utgått;” samt den sednare eller Huss ansett Rikets Ständer böra hos Kongl. Maj:t i underdånighet göra förnyad framställning i ämnet och: begära,, alt meranämnde 124 tunnor spanmål. mätte få af Hernösands Stift, an-, vändas.
Utskottens Utlåtande, iV:o i2. 3 Utskotten .häfva tagit kännedom icke allenast af 'berörde mothmer och livad vid desanrmas föredragning hos respective Riks-Stånden blifvit yttradt, utan äfven af Rikets Ständers vid de irenne sistförllutna Riksdagarne till Kongl. Majit i ämnet aflåtne underdåniga skrifve!,ser; af Upsala Consistorii öfver den sista ai' dessa skrifvelser infordrade, den 29 Mars 1842 i underdåjvighet afgitne utlåtande; af Hernösands Consistorii påminnelser vid samma utlåtande; samt af förstnämnde Consistorii den 28 Aug. sistl. år daterade ytterligare utlåtande i ämnet.
Majit gjort framställning i enahanda syftning med ofvanberörde motioner; men Kongl. Majit, under den 17 Mars 1824, förklarat Upsala Domkyrka berättigad att bibehålla ifrågavarande 124 Domkyrko-tunnor, •anförde Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse till Kongl. Majit af den 11 Juli 1834 ( Xio 633, a(t ”sorn den ifrågavarande spanmålen ursprungligen hört ”till den tionde-säd, hvilken inom hvarje Stift varit anslagen dels till presterskapets, dels till kyrkans och de fattigas underhåll; och den ännu efter reformationen, ehuru inbegripen i den Kronan tillfallna tionden , likväl blifvit ”under namn af afkortning, jemte den så kallade vinsäden , hvilken tillfälle hvarje kyrka, undantagen och Domkyrkorne förbehållen; så funne Rikets ”Ständer det vara i sakens natur grnndadt, att samma spanmåi tillhörde hvarje ”Stift, likasom vinsäden hvarje församling, och att således, när Hernösands ”Stift från Erke-Stiftet afsöndrades, de
Domkyrko-tunnor, som förut tillföllo ”det sednare, efter den tiden bordt tillfalla det förra; samt att, då derjemte i betraktande toges, pä ena sidan, att vid den tid, när dessa Domkyrko-tunnor ”blefvo anslagna, Domkyrkor funnos i alla Stift och , på den andra, att de , ”sorn så kallades, numera, efter Påfvedömets tid, ej skiljde sig från de öfrige, ”genom annat, än att de tillhörde sätet för den andliga styrelsen, kunde, i ”Rikets Ständers tanke, rättigheten till ifrågavarande tionde icke frånkänna» “”Hernösands kyrka på den grund, att hon icke bar namn af Domkyrka och ”att dess Pastor icke kallades Domprost, enär lion likväl lydde under Riskop ”samt
Domcapitel, och i allt fall vore en stifts-kyrka."
Vid detta förhållande och då dertill komnie, att på andra ställen, vid ni a Stifts afskiljande från äldre, en deremot svarande förändring i dispositionen at Domkyrko-tunnan redan egt runi. samt kyrkan i Hernösand vöre förfallen och behöfde ombyggas , anhöllo 4 Stalt- samt Allm. Besv.- och Ekon.-TJtsJcottens Utlåtande, N:o 12.
Rikets Ständer, att Kongl. Maj:t täcktes i Nåder medgifva, att de omförmälde 124 Domkyrko-tunnorna måtte tillkomma Stifts-kyrkan i Hernösand.
Sedan Kongl. Maj:t, genom Nådigt Beslut den 13 Mars 1835, förklarat, det Kongl. Maj:t icke funnit några nya skäl hafva förekommit, som kunde föranleda dertill, att Upsala
Domkyrka betoges ifrågavarande krono-tionde, hvilken hon från urminnes tider åtnjutit, hade Ilikets sist församlade Ständer, som åter förehaft frågan och dervid inhemtat bland annat, att Upsala Domkyrka egde år 1839 i capital 53,469 R:dr 1 sk. 5 rst., deraf 45,522 R:dr 41 sk. 3 rst. voro utlånte, och i Domkyrko-tionden 558 tunnor spanmål; men att deremot Hernösands kyrka hade sig anslagne endast 70 tunnor, jemlikt ett Kongl. Bref af den 15 Mars 1648, uti till Kongl. Maj:t allåten underdånig skrifvelse af den 8 December 1840 , yttrat, att Rikets Ständer val å ena sidan insett nödvändigheten deraf, att Upsala Domkyrka , det herrligaste tempel i Norden genom sitt byggnadssätt, och dyrbart i anseende till de minnen, sorn der förvarades efter lieie framfarne Konungar, icke saknade medel för nödigt underhåll och ytterligare förskönande, men å andra sidan ansett det vara lika angeläget och med allmänna omtankan öfverensstämmande, att äfven mindre kyrkor inom Riket icke betoges utvägarne för sitt vårdande och bibehållande; att de skäl, sorn kunnat ligga till grund för skyldigheten hos Hernösands Stift att till Upsala Domkyrkas underhåll årligen bidraga med 124 tunnor spanmål, syntes förfalla vid det upplyste förhållandet, att Hernösands kyrka, i anseende till sin bristfällighet, skulle raseras oell å nyo uppbyggas, samt att, enligt Rikets Ständers tanke, det ingalunda vore förenligt med billighet och rättvisa, att det samhälle, hvars medlemmar, i saknad af kyrka, voro blottställde på tjenligt utrymme till Gudstjenstens utöfvande, skulle till annat samhälle, derinom kyrkan, så till grund som beskaffenhet, i öfrigt funnes bevarad, lemna bidrag att användas för denna sednares framtida bestånd; oell anhöllo Rikets Ständer på dessa, jemte andra anförde grunder, att Kongl. Maj:t måtte åt ämnet ytterligare egna
Sin höga uppmärksamhet oell dervid Nådigst taga i betraktande de för handen varande förhållanden, samt de i öfrigt talande skäl för Hernösands Stifts rättighet att behålla ifrågavarande spanmål, och i Nåder medgifva, att densamma derefter kunde komma Hernösands Stiftskyrka till godo.
Ofver denna Rikets Ständers underdåniga anhållan hördes samtlige vederbörande; hvarefter Kongl. Maj:t, under den 11 October 1843, förklarat, att Kongl. Maj:t, som ansett några nya skäl icke hafva blifvit anförde, hvilka kunde föranleda till ändring i Kongl.
Majrts under den 17 Mars 1824 och Stals- samt Allm. Eesv.- och Ekon-Utskottens Utlåtande, 1\:o 12. 5 den 13 Mars 1835 i frågan meddelade Nådiga beslut, funnit godt bibehålla
Efter noga öfvervägande af allt detta, hafva Utskotten ansett sig böra instämma uti den åsigt, i afseende å den ifrågavarande Domkyrko-spanmålen, som Rikets Ständer vid trenne Riksdagar redan uttalat, eller att det både med rättvisa oell billighet öfvérensstämmer, att Hernösands
Till de skäl, sorn derför af Rikets Ständer förut blifvit anförde, kan nu läggas det: att Hernösands gamla kyrka blifvit raserad oell byggnad af en ny pågår; att, enligt Utskotten meddelad underrättelse, utom kyrkans under en lång tid hopsparda medel, till nybyggnaden åtgått 20,000 R:dr, hvarförutan ett lån för ändamålet blifvit hos Rikets Ständer begärdt, till belopp af 40,000 R:dr; och att den enda säkra inkomst, kyrkan numera har, sedan en del af de åt kyrkan anslagne 70 tunnor spanmål åtgår till en serskild synodal-byggnads underhållande, utgör endast 33 tunnor i V4 kappe korn.
Utskotten få, i följd häraf, tillstyrka: att Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj:t ytterligare ville taga frågan i öfvervägande och , vid det kända förhållande, att Upsala Domkyrka, äfven utan ofvanberörde f24 tunnor spanmål, eger tillräcklige tillgångar för tillfällige reparationer samt kyrkans framtida underhåll, i Nåder anbefalla, att berörde spanmål måtte hädanefter tillkomma Hernösands Domkyrka.
Af Herrar Friherre Hamilton, von Troil, Råfelt, Mundi, B..
Möllersvärd, Doctor Stenhammar och Doctor Utterström, äfvensom af Herr Biskop Hedrén, hvilken afgifvit följande skriftliga reservation: ”Emot de sammansatta Utskottens nu fattade beslut måste jag mig reservera, emedan jag linner detsamma Stats- samt Ålim.
Eesv. och Ekon -V (slottens Utlåtande, N-.o 33. l:o Orättvist.
Upsala och Hernösands Stifts inbördes rättsförhåll allden måste anses afgjorda genom det Kongl. Beslut, hvarigenom det sednare, för tvåhundrade år sedan, fått sin tillvarelse.
Derigenom bestämdes äfven 70 tunnor af liela Domkyrko-tionden såsom fond lör den nya stifts-kyrkan, hvaremot hela den återstående delen af samum tionde biel' den gamla Domkyrkan i Upsala bibehållen.
Denna förd ehrin g eger redan tvenne seklers häfd och har icke heller blifvit klandrad förr, än i de sednare tjugu åren., sedan Hernösands kyrka, oaktadt det meddelade anslaget, som med god hushållning bordt vara tillräckligt för dess underhåll och nybyggnad, kommit i det betryck, att den mägtar besörja intetdera.
Den högsta magten har hittills ansett de framställda anspråken obehöriga; och jag vill hoppas, att den framgent håller sina beslut i tillbörlig helgd och vid hvilka en bland vårt fäderneslands dyrbaraste och herrligaste forntids-minnen må trygga sin framtida bibehållelse. 2: t Obilligt.
Om det numera, tvertemot hvad ofvan är an förd t. -vane tillåtet att pröfva den gjorda fördelningen, så synes mig Hernösands kyrka icke skäligen kunna missnöjas med sin lott.
Alen äfven med hänsigt till andra Stift, som blifvit på lika sätt och vid samma tid styckade, synes fördelningen väl proportionerad.
På andra ställen har man med de förunnade anslagen kunnat både bygga och underhålla Stifts—ky rka och Stifts— lius utan skuld och utan klagomål.
På tvåhundrade årj göra dock 70 tunnor årligen icke mindre än 14,000 tunnor; och då, såsom i Hernösand litet eller intet blifvit använd t till den gamla kyrkans upprätthållande, borde en betydlig capital—tillgång vara besparad till nybyggnad.
Domkyrkor icke ega större spanmålsanslag, än det sorn nu föreslås för Hernösand.
•Sif 'als- samt Alim. Eesv.- och Ekon.-Ul skot tens Utlåtande, N\o 13. T 3:o Slutligen äfven vådligt..
Skulle det nemligen äfven förutsättas, att Hernösands Stifts-kyrka njuter lör litet anslag, hvilket dock icke skäligen kan påstås,, eller att Upsala kyrka fått för mycket, hvilket jag ännu mindre kan medgifva; så mäste likväl i alla hänseenden detta försök anses för all laglig besittningsrätt så vådligt, att det måste a fetyras.
Det enda skäl; som vill åberopas, nemligen att de ifrågasatta 124 tunnor utgå ifrån församlingar belägna inom Hernösands Stift, kan väl icke uthärda den minsta allvarliga och rättvisa pröfning.
Då Upsala Domkyrka, blifvit, genom den högsta lagliga sanction, tillförsäkrad dessa 124 tunnor spanmål, de må inflyta ifrån Norrland eller ifrån Skåne, kunna de icke utan våld henne fråntagas, så vida hon sjelf icke finner skäl att dertill; samtycka.
Skulle, mot ali förmodan, ett annat beslut kunna ega rum, så finner jag intet himler mera återstå för allmänna inrättningar;.likasom för enskilda, att affordra hvarandra hvad den ena kan synas hafva för mycket, till fördel för den andra, som har för litet, äfvensom vägen öppen att göra sådana anspråk gällande.]
Jag har velat begagna tillfället att med min ringa röst motsäga så sambäUsvidriga grundsattser;, Jäg liar i synnerhet ansett det för en pligt, då det gäller en så urgammal, så vördnadsbjudande, så minnesrik och skön, så för alla Svenskar lika dyrbar ålderdomslemning, som Upsala cathedrals både af häfd ocli lag befästade rättigheter.’” Härmed förenade sig Herr von Rosen:. N:o 13,.
Ank. till Exp.-Utsk.. d. 23 Nov., kl. G e. mi Wtlåtande, i anledning af väckt fråga om inrättande af en Centralstyrelse, hvarunder Rikets Consistorier samt Presterskap och Lärare vid Läroverken borde lyda, m. m.
Bönde-Ståndet väckt, till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet remitterad motion, har Riksdags-fullmägtigen Carl Fredric Buss från Wester-Norrlands
Län föreslagit, att Rikets Ständer måtte i önskningsväg hos Kongl. Majit göra_ underdånig framställning, syftande derhän, 8 Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Vt A otte ris Utlåtande, N:o 13. att Kongl.
Maj:t måtte, när Han blefve i tillfälle att vända sina omsorger åt Styrelsens organisation, egna serskild uppmärksamhet åt behofvet af en icke blott" förvaltande, utan derjemte vetenskaplig Central-Styrelse öfver Kyrkan och Läroverken, under hvilken styrelse, så väl Biskoparne, Consis tori erne och Presterskapet i allmänhet, som ock samtlige vid Läroverken anställde Lärare borde lyda, och att således, antingen i öfverensstämmelse med den af Korning Gustaf IS Adolf för en sådan styrelse uppgjorda och till Rikets Ständer öfverlemnade plan, för nämnde ändamål bildades ett serskildt styrelseverk, eller ock åt Ecclesiastik-Departementet gåfvcs en efter nutidens fordringar och angelägenheten af samma
Departements mera vetenskapliga beskaffenhet afpas.sad och förändrad organisation; varande i berörde motion, utom annat, sorn icke eger sammanhang med det framställda förslaget, till stöd för detsamma anfeldt: att behofvet af en ledande och controllerande Öfverstyrelse för kyrkans och läroverkens angelägenheter redan länge varit insedt, till och med för oliver 200 år sedan, då, på sätt ofvan nämndt är, Konung Gustaf II Adolf till Rikets Ständer skall flere gånger framställt förslag om inrättande af en dylik Öfverstyrelse, hvilka förslag likväl ej rönt framgång, af den orsak, att presterskapet satt sig deremot; att enahanda behof ännu vöre för handen, synnerligast i anseende dertill, att, såsom motionären antydt, hvarken presterskapet å flera ställen skulle så uppfylla sina åligganden, sorn deras vigtiga kall fordrade eller de myndigheter, som äro satte för gcontrollerandet af presterskapets embetsutöfning, en sådan skyldighet behörigen fullgjorde, samt att, i afseende å Rikets allmänna Läroverk, så högre som lägre, det icke saknades anledning att önska en högre och gemensam ledning äfven för dem af någon myndighet, som egde tillbörlig sakkunskap och magt att oafbrutet leda, controllera och, der så nödigt funnes, tillrättavisa icke blott lärarne, utan äfven framför allt Ephorerne och Skol-Inspectorerne.
Vid den, i anledning af berörde motion, hos Bonde-Ståndet uppstådda discussion har äfven blifvit föreslaget, dels ’ätt
Consistoriernes domsrätt i afseende på presternes embetsåtgärder måtte upphöra och presterskapet jemväl i detta fall lyda under de verldsliga domstolarne”, och dels att Biskops- och Domprost-embetena, der så görligt vore, mätte till ett embete förenas, samt den besparing, sorn derigenom kunde uppkomma, användas til! någon välgörenhets-anstalt.
Sedan, för behandling af förevarande motion, Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet sammanträdt med Stats-Utskottet, hafva Utskotten gemensamt - Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utshottens Utlåtande, N:o f3. 9 samt tagit de gjorda förslagen och hvad i anledning deraf blifvit yttradt i öfvervägande; och beträffande först den af Riksdags-fulhnägtigen Buss väckta motion 0111 bildandet af en Centralstyrelse öfver kyrkan och läroverken, sä få Utskotten vördsamt anföra: att i Utskottens tanke den controll och uppsigt, som med den föreslagna styrelsen åsyftas, åligger för sådant ändamål redan tillsatte auetoriteter. l)et tillhör nemligen i första rummet Contracts-Prostarne samt sedermera Biskoparne och Dom-capitlen att hafva tillsyn öfver det dem underlydande presterskap, hvarjemte Biskoparne, såsom Ephori, hvar inom sitt Stift, hafva inseende öfver läroverken, samt öfver de der anställde lärare.
Dessutom föreskrifves uti Kongl. Maj:ts Nådiga Stadga om folkundervisningen i Biket af den 18 Juni 1842. uti 10 §: ”Presterskapet utöfve en sorgfällig uppsigt i synnerhet öfver religionsundervisningen i folk skolor ne”, och uti 13 §: ”Biskopen och Domcapitlet i hvarje Stift åligge, att, i förening med den dem i allmänhet anförtrodda vården om undervisningsverken, föra en sorgfällig uppsigt öfver anstalterna för folkundervisningen samt vaka öfver deras ledning oell utveckling till uppnående af deras vigtiga bestämmelse.’’
Om nu, på sätt det blifvit antydt, antingen någon af presterskapet enskildt, eller någon af nämnde auetoriteter eller embetsman skulle i ett eller annat hänseende hafva eftersatt någon af sine tjenstepligter, så lärer laga ansvar derför icke uteblifvit eller uteblifva, derest anmälan om en sådan underlåtenhet i vederbörlig ordning skett eller sker.
Å den gjorda framställningen att, i några uppräknade fall, alltför ringa ansvar skall blifvit ådömdt eedesistike tjenstemän för i tjensteu begångna fel, anse Utskotten, för sin del, afseende ej böra fästas, synnerligast som det berott på den eller dem, som saken angått, att uti det beslut, hvarigenom ett sådant ansvar blifvit ådömdt, i vederbörlig ordning söka rättelse.
Majrt ej lärer underlåta att rätta de felaktigheter, som kunna förefinnas, och att låta verkställa nyttige ansedde förbättringar, få Utskotten vördsamt tillstyrka, att Riksdags-fullmägtigen Buss’ ifrågavarande förslag måtte förfalla.
Hvad derefter vidkommer yrkandet, alt
St. fröt. £844. 4 Sami. 2 Afd. 3 Haft. 2 10 Stats- tamt Allm.
Bese-. och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N:o to. sådant hänseende lyda under de verldsliga domstolarne; så enär hos Utskotten upplyst blifvit, att en i enahanda syftning väckt motion öfverlemnats till handläggning af Lag-Utskottet, hvars utlåtande i anledning deraf är att till Riksstånden införvän ta, anse sammansatte Utskotten sig icke böra för närvarande med ifrågavarande ämne taga befattning.
I afseende å framställningen om Biskops- och Domprost-embetenas förenande, komma Utskotten att afgifva serskildt utlåtande, i sammanhang med väckt fråga om förstnämnde embetens indragning.
STOCKHOLM, tryckt ios W. F. Dalmaw, 1844.
Besvoch Ekon,-Utskottens Utlåtande, N:o iå-. i N:o 14.
Nurnberg er-kram. m. m. Från Vållofl. Borgare-Ståndet liar till Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottet blifvit remitterad en af Herr K. A. Almgren ingifven motion, deruti han anfört, hurusom i sednare åren Dal-allmogen börjat att allt mer och mer vandra landet ikring och försälja utländska s. k. korta varor, eller dosor, perlof, lingar, örhängen och pipor m. m., allt af dåligaste beskaffenhet, men till ringa pris.
Synnerligen allmogen i Appelbo, Malung, Elfdahl m. fl. sopknar inom Dalarne besökte de större marknaderne inom Riket och mottog der af kringresande judar dylika utländske varor, till ganska betydligt belopp, för att sedermera på landsbygden utminutera.
Motionären, som icke ansett Dal-allmogen böra beröfvas sin gamla rättighet att medelst kringvandrande afyttra sine egna slojde-alster, utan deremot endast åsyftat att återföra det förut varande förhållandet, eller att provincens invånare sjelfve tillverkade de slöjd-artiklar, som de afyttrade, i stället för att, såsom nu vore händelsen, den åldrige lika med den friske och arbetsföre mannen och till och med barnet vore utprånglare åt judar, har alltså, för att göra ett slut på detta tillstånd, som icke allenast undergräfde
Nurnberger-kram af god beskaffenhets, hvilket motionären ansett skola blifva af ej obetydlig vinst för Staten , enär de summor , som nu fö)1 dylikt kram ginge ur landet, då skulle stanna derinom.
Derjemte har inom Hederv. Bonde-Ståndet Riksdags-fullmägtigen Petter Haraldsson från Elfsborgs Län, uti en till Stats-Utskottet remitterad motion , andragil: att folket inom de sju för gårdfarihandel privilegierade Härader uti Bih. till R.
Prat. 1844. 4 Sami. 2 Afd. 4 Hålt. 1 t Statt- tamt Allm. Betv.- och Ekon.- Ultkoltent Utlåtande, N-.o 14.
Län alltid varit kändt och utmärkt för sin naturliga fallenhet för och skicklighet uti åtskillige handaslöjder, genom hvilka det, oaktadt jordmånens ofruktbarhet, hittills kunnat bereda sin utkomst; att likväl bomullsväfningen , som förr utgjort det hufvudsakligaste näringsmedlet, i sednare tider haft att strida med det inflytande, en mängd utländska väfnader utöfvat på behofvet och förbrukningen af dylike varor, hvarigenom minst i/ä:del af förut i verksamhet varande väfstolar nu afstannat, samt, till följd häraf, flere tusende menniskor inom berörde ort förlorat sitt nödtorftiga uppehälle, och elände samt ökade brott uppkommit; att derföre nya vägar för näringsfliten borde öppnas och sysselsättning jemte arbetsförtjenst beredas det nödställda folket, som egde en naturlig fallenhet för handaslöjder och lätt kunde inöfvas uti tillverkning af hvarjehanda arbeten i trä, näfver, bark, halm och papp, eller s. k.
Niirnbergerkram; och har, på grund häraf, Riksdags-fullmägtigen Haraldsson föreslagit, att på Statens bekostnad några få skicklige arbetare måtte införskaffas, för att undervisa den inom trakten kling Borås och Ulricehamn boende allmoge uti tillverkningen af dylike handarbeten, genom hvilken åtgärd en icke obetydlig vinst ansetts skola för Staten uppstå; äfvensom motionären hemställt, att de medel, sorn i sådant afseende komme att anslås, kunde öfverlemnas till Elfsborgs Läns Hushållnings-Sällskap, hvars Filial-Afdelning i Borås redan för öfver ett år sedan skall hafva genom Konungens Befallningshafvande i Länet hos Kongl.
Maj:t i underdånighet begärt anslag för enahanda ändamål , utan att hafva på sin begäran ännu erhållit svar.
Detta, äfvensom hvad i anledning af de väckta motioneine blifvit yttra dt och anfördt, hafva Utskotten, som ansett sig böra gemensamt behandla förevarande motioner, tagit i öfvervägande.
Utskotten hafva dervid icke förbisett, att folket inom flere orter i Sverige, synnerligast der jordmånens ofruktbarhet eller climatets hårdhet nödga allmogen att söka annan utväg för sin bergning, än den, brukningen af jorden erbjuder,, eger en serdeles fallenhet för handaslöjder, genom hvilka det ock under svårare år varit i tillfälle att till en del bereda sig bergning.
Uppmuntrandet af dessa slöjder och af husfliten i allmänhet anse Utskotten vara af högsta vigt, serdeles om derigenom kunde motverkas införandet af utländskt kram, som, ehuru det likaväl häri Sverige som utrikes borde kunna tillverkas, likväl till landet inkommer, till betydligt värde; men Utskotten kunna dock icke obetingadt antaga, att en sådan uppmuntran bör beredas på den väg, motionärerne föreslagit; sättet derför tordeKongl. Maj:t bäst kunna och böra i Nåder bestämma.
Och få Utskotten, på grund häraf, vördsamt tillstyrka, Slätt- tamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utikottent Utlåtande, N:o 15. 3 att Rikets Ständer mätte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla , att, med afseende å nyttan och behofvet deraf, att, serdeles i de orter, der allmogen af jordbruket eller andra landtmanna-näringar icke hemtar nödiga medel för sin bergning, samt folkets anlag och fallenhet dertill föranleda, den inhemska konst- och husfliten uppmuntras och befordras, Kongl.
Majit täcktes vidtaga de åtgärder., Kongl.