Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ridderskapet och Adeln redan under 1810 års Riksdag af Herr Malmerfeldt väckt fråga om Tolagens indragning till Slaten, blifvit af Stals-Utskoltet behandlad, och dess utlåtande i ämnet af alla fyra Riks-Stånden gillad t, äfvensom Rikets senast församlade Ständer uti deras, angående städernes inqvartcringsLesvär, aflåtne underdåniga skrifvelse N:o 34a, hvaruti de ibland annat förbehållit sig, att vid nästinstundande Riksdag slutligen p'öfva och för sin del bestämma den ytterligare lindring i servicens anskaffning och underhållande, som möjligen kan komma att beviljas de släder, hvilka hafva Garnisoner, antingen genom tillökade Tolagsmedel, genom andra städers bidrag, eller genom allmänna Bevillningen, bestämdt ansett Tolagen såsomen afgift utan gemenskap med Bevillningen; så har Bevillnings-Utskoltet ansett sig icke kunna med detta ärende taga någon hufvudsaklig befattning; hvilket allt Bevillnings-Utskottet, jemte åtel lemnande af ofvannämnde ifrån Höglofl.
Ridderskapet och Adeln remitterade motion, härigenom, och i enlighet med föreskriften i 44 §• 3 morn. af Riksdags-Ordningen, vördsamt får tillkännagifva.
Stockholm den 1 Maji i834- Reser vationer.
Af Herr Friherre Kantzow: ”Att Tolag är en consumtions-afgift, som drabbar alla medborgare, hvilka köpa varor ifrån städerne, lärer ej motsägas — att den står i förhållande till och är af samma natur, som tullafgifter, lärer ej heller bestridas — att den icke blott användes till hamnars och broars underhåll, och således är för trafiken oundviklig, bevises af den redogörelse öfver dess användande, som, grundad på ofliciela handlingar, af Motionairen blifvit framdragen — alt afgiften ej är eller kan vara ett städernes previlegium styrkes deraf, att den då, enligt ii4:de §.
Regerings-Formen, skulle vara oföränderlig och icke kunna af Kongl.
Maj.t ensam hvarken minskas eller höjas — att tolagsafgift är en Bevillning, som icke bort utan Rikets Ständers samtycke förhöjas, ådagalägges deraf, alt den är en allmän afgift (då Bevfllintigs-Uiskottcts Mern, $:o 9.
11 nemligen den träffar alla consumenter af ifrån utrikes ort införde varor), öeh att 60 §.
Regerings-Formen uttryckligen förutsätter Rikets Ständers samtycke för förhöjning af allmänna afgifler utaf hvad namn och beskaffenhet sorn helst; att praejudicatet af Regeringens envälde i denna heskattningsgren kunde blifva högst vådligt, undfaller ingen, som besinnar, att Regeringen genom att godtyckligt höja Tolagen, skulle kunna, för att gynna e(n Corporation, betunga den stora allmänbeten medelst förhöjde pris, ja, genom höga Tolags-afgifter, införa ett strängt prohibilivt handelssystem, istället för det liberala, som Rikets Ständer beslutat; att slutligen ojemnheten af denna beskattning i olika hamnar är af den menligaste verkan på comnmnicationen och rörelsen skönjes klarligen vid en blick på den vid Herr Giefve Cronhjelms motion fogade tabell, hvaraf synes, att på t. ex. Rikets vestra kust, det, i anseende till Tolags-afgifternes olika belopp, kan blifva en fördel att, i stället för att omedelbart utklarera varan, först föra den till en långt mer aflägse hamn, der Tolagen är lägre, än i den närmast belägna; att detta varit händelsen med Halmstad och Landscrona, bar jag mig specielt bekant.
På desse, med flere skäl, dem jag nu saknar tid att utveckla, har jag ansett Bevillnings-Utskottet hafva bort med tillfredsställelse omfatta tillfället att utreda detta tullbevillnings-ärende och reserverar mig således emot pluralitetens af Utskottet beslut att återlemna målet.
Af Herr von Hohenhausen: ”Emot pluralitetens inom Utskottet mening reserverar jag mig, emedan det åligger Bevillnings-Utskottet att utreda alla frågor, som röra tull och accis, och fördenskull äfven vid denna Riksdag handlagt ett mål, som rörde en speciel accis-afgift till förmon för Stockholms Stad, hvarföre jag anser Utskottet icke bort skjuta ifrån sig en fråga, som står uti ett så nära sammanhang med de förenämnde, helst då motionen om Tolagen blifvit remitterad så väl till Bevillnings-, som Oeconomie-Utskottet, hvilket senare med så många serskilda motioner är öfverhopadt, och hvars Ledamöter, genom Riksdagshandläggning, icke ega detail-kännedom uti detta ämne.
Att den väckta frågan om Tolagen i hufvudsaken är ett önskningsmål, instämmer jag uti, men anser lika fullt, om tiden för återremissen medgifvit, att inför Bevillnings-Utskottets plenum uppläsa sjelfva motionen, öfvertygelse bort vinnas om angelägenheten af att gemensamt med Oeeonomie-Utskottet behandla frågan, helst Bevillnings-Utskottet äfven vid sist— lidne
Riksdag yttrat sig öfver de artiklar, det ansett böra ifrån Tolag befrias.
STOCKHOLM, 1834; hos J. A. Walldé.
Bevillnmgs-XJtskottcts Bet, N'.o to. 1 N:o io.
Ani. till Exp.-Utsk. den 23 Maji kl. 5 e. m.
Betänkandej i anledning af åtskillige till Utskottet remitterade motioner j angående tullen å från Finland inkommande varor.
Rörande ofvannämnde ämne, liafva lill Bevillnings-Utskollet följande motioner Blifvit remitterade, nemligen: från Högloft.
Ridderskapet och Adeln af Herr Hallenborg} som föreslagit, att Rikets Höglofi.
Ständer må hos Kongl. Maj:t i underdånighet framställa den önskan, atti händelse den emellan Svenska och Ryska Regering-.!! ne år 1828 afslutade och innevarande år tilländalupne Handels-Convention skulle blifva förnyad, det undantag deri måtte göras, dels att, lill befrämjande af bestämda spanmålslagar, Finsk spanmål icke mera må få hit till
Riket införas mot half tull, utan blifva underkastad samma impoi t-afgifter, som nu eller framdeles bestämmas för från andra utrikes orter ankommande säd, dels ock alt, lill uppmuntran för ladugårdshushållningen i Riket, den vid ofvannämnde Convention fogade Tariff å från Finland inkommande kreatur, salt kött, fläsk, smör, ost och ägg icke måtte blifva för framliden gällande, utan sådane producler beläggas med samma afgifter, som fastställas för likartade från andr;! länder ankommande; och vore Motionairen öfvertygad, alt, genom en sådan reglering af tullen, Svenska landtmanna-induslrien skulle få en belt annan riglning, än den hittills haft, och att densamma, långt ifrån att verka till dyrhet inom Hufvudsladen, skulle befordra tillförsel dit från de flesta Svenska provincer till lika låga, om icke lägre, pris, än som nu linnas, helst erfarenheten, under den tid då communicationen med Finland var afbruten, i anseende till den befarade cholera morbus, visat, alt
Slockholm redan kan umbära delta land såsom spiskammare; af Hr af Robsahm j Carl > hvilken, i betraktande, alt det, i anseende till Rikets årligen tillvexande folkmängd, blefve allt mer och mer nödvändigt, att söka uppdrifva den inhemska productionen och bereda de inhemska producenlerne ökade afsättningstillfällen, så att med folkmängden den allmänna välmågan jemväl skall kunna i någorlunda lämpligt förhållande tillväxa, föreslagit, att, lill förekommande af den menliga verkan, som den ymniga tillförseln ifrån Finland af kreatur, kött, smör och ved utöfvade Bihang till 11.
Brot. 1834- 5 Sami. 1 AfJ. t 5:tc Häftet. 1 BeV Hilling; - U / sk ottea Bit.
N;n 10, på Svenska landthushållningen, i den nya Tull-Taxan måtte införas högre tull-afgifter för den Finska importen, än sora nu ega rum.
Från Wällojl. Borgare-Ståndet: af Herr Grapengiesserj sorn i afseende å handels-förbållandena emellan Sverige och Ryssland, sedan 1828 års Handels-Convention lupit till ända, föreslagit: dels, att till förekommande af ytterliga flucluationer i spanmålspiisen, hvilka Motionairen ansett med skäl kunna räknas lill de mest olyckliga förhållanden för Svenska landtbruket, och bland de mägtigaste hindren för dess uppkomst och bestånd, Rikets Höglofl.
Ständer må lill Kongl. Maj:t framföra deras underdåniga önskan, att, i händelse af en förnyad Handels-Tractat med Ryssland, den förut stadgade halfva tull för Finsk spanmål icke måtLe åter upptagas; dels att, för beredande af medel för landtmannen att vinna den verkliga eller inbillade fördel, sorn han tror sig hemta af en öfverdrifven bränvinsbränning, samma underdåniga anhållan, som blifvit föresjagen i afseende på halfva tullen för Finsk spanmål måtte göras, med hänsigt till ifrån Finland inkommande victualie varor och iandtmanna-producter; samt slutligen att, till skydd för inhemska Ljus-Fabrikanter, hvilka, i anseende till den låga tullen å Ryska talgljus och deraf föranledd år ifrån år ökad införsel, sättas ur tillfälle att kunna fortsätta deras handtering och förskaffa underhåll åt en mängd arbetare, uppmärksamhet matte fästas å det missförhållande, som eger rum emellan tullen å Rysk talg och Ryska talgljus; af Herr Frodell_, hvilken, under framställning, att den lindriga införseltullen å Finska och Ryska så kallade nödvändighetsvaror, såsom kött, smör, lefvande boskapskreatur, talg, talgljus, råa hudar, linne- och ylleväfnader samt flere hithörande artiklar, vore ett bland de svåraste hindren för den Svenska landtmanna-industriens och boskapsskötselns uppkomst, yrkat, att inkommande tullen å alla sudane alster, hvilka af Svenske jordbrukaren produceras, må till den grad förhöjas, alt han derigenom kunde finna en billig och för det allmänna gagnande uppmuntran till iandtmannaiirdustriens utvidgande och förbättring, så att han genom concurrencen med.
Ryska undersåtare icke må se sig tvungen att vårdslösa, om icke öfvergifva , flere af landtbrukets vigtigaste grenar.
F, •ti7i Hedervärda Bonde-Ståndet: af Måns Månsson ifrån Calmare Län, med hemställan, att sedan tiden för den med Ryssland afslutade Handels-convention nu lupit lill ända, Rikets Höglofl.
Ständer måtte, i ändamål att förminska tillförseln af Finska jordalster, samt dymedelst befordra afsättning af våra egna Iandtmanna-producter, serdeles på Stockholm, såsom den hufvudsakligaste afsättningsplats i Riket, hos Kongl. Maj:t i underdå - BeviUnings-TJtskottets
Nn io. 3 nighet milia!la, det tullafgifterne, på alla slags ifrån Finland inkommande jordalster, må blifva så förhöjde^ att de inhemska bevaras ifrån menlig concurrence; och hafva i denna henfsläilan förenat sig Nils Magnusson ifrån Calmare Ifan, Botvid Jonsson ifrån Östergöthlands
Län samt Nils Månsson ifrån Malmöhus
Län, den sistnämnde under yrkande, att bestämdt måtto uttryckas, det icke allenast Finska jordalster, utan äfven victualievaror borde med förhöjd tull beläggas; af Carl Gabrielsson ifrån Östergöthlands
Län, som, öfvertygad att boskapsafvel!! och beredandet af ost och smör, hvilket är en hufvudnäring i Motionairens ort, östgötha skogsbygd, och redan skall, betydligen tilltagit, sedan landtmannen genom ångfartygen erhållit en lättare communication med hufvudstaden, och nu mera sjelfve blifvit i tillfälle alt besöka Stockholm och der afsätta de varor, som de förut oftast till ett utomordentligt lågt pris måst föryttra på andra ställen, ännu mera skulle uppdrifvas, genom en hvarje år allt mer och mer förhöjd tullafgift, och försvårad införsel utifrån, yrkat betydligen förhöjda tuliafgifter å hufvudsakligen ifrån Finland inkommande Lmdtroanna-producter, förnämligast boskap, kött, fläsk, ost och smör.
I sammanhang med denna motion, har Anders Danielsson ifrån Elfsborgs
Län yrkat, att prohibitiv-systemet måtte utsträckas till Finska handeln med den stränghet, att alla landtmanna-producter beläggas med en sådan skyddstull, att Hufvudstaden och angränsande orter tvingas att vända sig till Svenska jordbrukaren och näringsidkaren för sina behof af victualier, ved,|kreatur, lax, strömming, talg, blaggarn, m. ni., samt föreslagit följande tuliafgifter för inkommande: R:dr. sk. r.
R:dr. sk. r. Smör, per Lisp. . 4. — — Pottaska, rå, per Lisp. 1: 16. — Wed, Al, per famn 3: 16. — raffinerad — 36.
— Björk .... 4- - — Lax, saltad, per tunna 13: 16. — Bok . . . . torkad och rökt perLisp. 5. Gran . . . . 3. — — Kreatur, Nöt- per st. 15. — — Tall 3. 24. — andra fyrfotade 5.
Hudar , torra, per Lisp. - 4- — Strömming, saltad, pr t:a 2. — — saltade . . — 3.
— Talg, per Lisp. . . . 2. — —— Kött, saltadt, per tunna j3: i6.
— Blaggarn, per aln . . — 6. — torrkadt eller rökt 4 Bevillnings-Ut skottets Bet.
K:o io.
Oell liar Per Jönsson ifrån CIi i istia tistads
Län inslämt i detta anförande; hvarjemte Nils Mänsson ifrån Malmöhus Län, sorn äfvenledes lill ali» delar förenat sig deruti, velat tillägga, att, i händelse de af Danielsson föreslagne lullafgifter icke skulle finnas ti 1 Iräck lige för del åsyftade ändamålet, Loide man hellre , medelst lämpliga praemier, uppmuntra den inhemska landlmannen, att till Hufvudstaden införa sin ved och sina land t manna varor, än tillåta fortfarandet af det för Riket högst menliga förhållande, som genom underviglen i Finska handeln för det närvarande eger rum.
Innan Utskottet går alt yttrande i detta ämne afgifva, får Utskottet upplysa, alt den med Kejsaren af Ryssland år 1828 afslutade llandels-convention under sisllidne Mars månad tilländalupit, och att Kongl. Majjt, i följd deraf, samt sedan i betraktande tagits, alt en ny allmän Tull-Taxa vore under utarbetning, genom en, under den (5 sisth Mars utfärdad, Nådig
Kungörelse meddelat åtskillige förändrade stadganden i afseende på handelsgemenskapen emellan Sverige samt Ryssland och Finland.
Uli denna Nådiga Kungörelse, som ifrån den 1 nästkommande Junii och derefter tills vidare skall lända till underdånig efterrättelse, hafva de fleste landtmannaprodueter blifvit belagda med högre tullafgifter, än som den vid conventionen at år 1828 fogade Tariff bestämmer, och är alltså, enligt Molionairernes önskan, ett ökudt skydd redan lill en del beredt inhemska industrien och näringarne.
Men med underdånigt erkännande af Kongl. Majrls Nådiga omtanka i denna del, äfvensom derutinnan, alt ej, genom ett hastigt ombyte och förändring af hillills gällande stadganden, försvåra eller afbryta en handelsgemenskap, som vanan upphöjt nära till behof, och hvars afbrott måhända i början kunnat medföra ett mindre fördelaktigt inflytande, då Hufvudstaden af ålder mera ifrån denna, nu ett främmande land underlydande province , än ifrån egne landskap hemtat vissa nöd vändighetsbehof, har likväl Utskottet ansett sig böra taga delta angelägna ämne i närmare betraktande, och dervid, med fästadt afseende, så väl å Hufvudstadens behof och fördel af den hittills den Finska handeln förunnade förmon, som ock å denna förmons menliga inflytande på våra egna provincers landtbruk och dermed åtföljande näringar, funnit tillräckliga skäl för att stadga den öfvertygelse, alt nyttigast och ändamålsenligast torde vara, att den undantagslag, Finland hittills åtnjutit, måtte upphöra.
Utskottet har härvid icke förbisett de svårigheter, som torde befaras kunna uppstå genom ett afbrott i den häfd vunna vanan, att ifrån nämnde land ega att på - BtviKn'mgs~Vtskottets Bet.
N:o 10. 5 räkna fyllandet af största delen af Hufvudstadens nödvändighetsbehof, men Utskottet lår, i detta hänseende, jemte åberopande af det mot ett menligt hastigt afbrott tillräckligt tryggande öfvergångsstadgande, som Kongl. Kungörelsen den ;5 Mars detta år innehåller, äfven fästa uppmärksamheten på det förändrade förhållande, som, i olikhet med hvad förr egt rum, nu förefinnes genom de inom landet underlättade vattencommunicationer, hvarigenom möjlighet är beredd, afven för aflägsnare provincer, till afsättning på Hufvudsladen, hvilket förr var förenadt med största svårighet och omgång, men som, redan börjad t, ehuru under en mindre gynsam concurrence, torde än vidare utvecklas, då producenten vet sig ega en säker afsättningsort, der han kan realisera sina öfverskott.
Långt ifrån således alt tillförseln af nödvändighetsvaror för Rikets Hufvudstad framdeles skulle förminskas genom borttagande af dessa handelsförmoner, tror Utskottet, att, sedan, nnder skydd af lämpliga tullafgifter, Svenska landlmannen finner tillfälle för sig öppnadt, att kunna ingå i täflan med ett främmande lands producenter, Stockholm skall blifva mera rikligen försedt och den af sig sjelf härvid uppkommande concurrence både motverka uppjagade pris å nödvändighetsvarorne, samt utgöra en verksam häfkraft till åstadkommande af förbättring i de näringsgrenar, som landtbruket omfattar.
I följd af denna åsigt, och då Utskottet, för sin del, icke kunnat inse den rättsgrund, hvarpå en undantags-lag, vare sig till minskning eller förhöjning i tullafgifterne, emot hvad för andra länder eger rum, serskildt för Finland skulle hvila, sedan detta land numera utgör en province af ett främmande
Rike, samt då dessutom exceptions-lagar i ett eller annat afseende betydligen försvåra det vid beskattningens ulöfvande nödvändiga beräknandet af tullinkomsternes belopp, får Utskottet vördsamt tillstyrka Rikets Höglofl.
Maj:t i underdånighet anhålla, det hädanefter icke något serskildt undantag för Finland måtte ega rum, utan detta land vara underkastadt samma tullafgifter, som i allmänhet af Rikets Ständer å inkommande varor blifva bestämde.
Dock öfverlemnas detta till Rikets Höglofl.
Ständers eget ompröfvande; hvarvid Utskottet, i afseende ej mindre å de af åtskiilige Motionairer uppgifne förslag till tullafgifter för serskilde ifrån Finland inkommande varuartiklar, än äfven å de förslag, som, i ofvan uppräknade motioner och anföranden röra från andra länder inkommande varor och producter, får tillkännagifva, att
Utskottet ej trott sig höra i förväg ingå i någon pröfning fi Bevillning;-\jt;kot t et s Eet, N',o n, deraf, utan ansett lämpligare att taga dessa förslag under öfvervägande vid Tull-Taxans uppgörande.
Stockholm den i5 Maji 1804.
JNT:o 11.
Ankom till Exp.-Utsk. den 23 Maji kl. 5 e. m.
Betänkandej i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, rörande beskattning af Tull-, Mjöl- och Sågc/varnar samt Valk- och Stampverk för andras betjenande å Städers områden.
Dess och Rikets Kammar-Collegium i underdånighet framställt, ibland annat, hurusom Tullmjölqvarnar å Städers områden dels esomoftast ur den synpunkt, att de allmänna föreskriflerne om tuilqvarnars skattläggning endast hade afseende på qvarnar å landet, fått, med frihet ifrån räntas utgörande till Kronan, anläggas, dels understundom blifvit, efter berörde föreskrifter, sådan ränta åsatte, samt bemälde Coliegium, i anseende dertill, fästat Kongl. Majlis
Nådiga uppmärksamhet på behofveL af något allmänt stadgande, rörande förstnämnde qvarnars beskattning; så har Kongl. Majrt, som funnit någon serskild föreskrift om Tullmjölqvarnars i städerne skattläggning, eller om deras befrielse derifrån, icke vara meddelad, i Nåder ansett, att då icke någon Författning från ränta till Kronan i allmänhet befriar i städerne anlagde tullmjölqvarnar, hvilka äfven på åtskillige ställen betjena omkringliggande landet med säds förmälning, borde ock desse qvarnar underkastas skattläggning efter gällande Författningar, eller, hvad som syntes lämpligare, en förhöjd bevillning, på sätt Rikets Ständer, angående beskattningen af Sågar samt Valk- och Stampverk, till afsalu eller för ajidras betjenande, vid sista Riksdag förordnat, dock med undantag för de Städer, der, på grund af serskild» Privilegier, Kongl.
Resolutioner eller andra behörige förordnanden, befrielse derifrån kunde finnas böra ega rum, och en sådan föreskrift, äfven på redan i Städerne befintlige, oskattlagde lullmjölqvarnar, som, efter förenämnde grund, äro afgifter underkastade, tillämpas, samt fördenskull, enär förevarande ämne likväl hade egenskap af en beskattningsfråga, genom Nådig Proposition af den 18 nästlidne Januarii, hvarå samtlige Riks-Stånden meddelat Bevill - Bevillmngs-JJt skottets Bet, No u, y nings-Ulskottet remiss, delta ärende till Rikets Ständer öfverlemnat, och derjemte, då frågan om skattläggning af Tull-Sågqvarnar samt Valk- och Stampverk för andras betjenande å stad emes område, i sammanhang dermed borde behandlas, jemväl i Nåder föreslagit, att de sådane ibland desse inrättningar, som antingen redan finnas och äro oskattlagde, eller hädanefter anläggas, och, efter ofvan uppgifne grunder, rörande Mjölqvarnars skaltläggande, böra utgöra ränta lill Kronan, skola, på sätt Rikets Ständer vid sistförflutne Riksdag, rörande nya Sågqvarnars samt Valk- och Stampverks beskattning i allmänket beslutat och i Bevillnings-Förordningen finnes upptaget, till afgifter till Kronan beräknas.
Vid öfvervägande häraf, har JBe vi lini ngs-Utskottet, som, för sin del, funnit hvarken lämpligt eller billigt, att numera med grundränta belägga sådane äldre anläggningar af Tull-, Mjöl- och Sågqvarnar samt Valk- och Stampverk för andras betjenande i städerne, som hittills ifrån dylik skattläggning njutit befrielse, Lrott sig böra vördsamt tillstyrka, att, med bifall till hvad Kongl. Maj:t, i afseende härpå föreslagit, sådane i städerne redan varande, oskattlagde Tull-, Mjöl- och Sågqvarnar samt Valk-och Stampverk, sorn bort grundränta asättas, må, i likhet med Fabriks-inrättningar derstädes, anses till bevillning med vissa procent af den behållna inkomst, de, under näst föregående året, åtnjutit, på sält uti nu gällande
Hevi lini ngs-Förord liing för dylika inrättningar i allmänhet är stadgadt, samt detta beskattningssätt jemväl få tillämpas å de Tull-, Mjöl- och Sågqvarnar samt Valk- och Stampverk, som i städerne hädanefter inrättas och blifva skattläggning underkastade; hvarom, nödig föreskrift bör uti blifvande nya Bevillnings-Stadgan införas, och sådant hos Kongl, Maj:t till svar å Högstberörde Kongl. Pro position, anmälas.
Herr Landshöfding Sandell i jelius reservation bifogas.
Stockholm den 20 Maji 1834* Reservation.
Af Herr Sandelhjelm: ”Då inkomsten af Tullmjölqvarnar i städerne gemenligen är anslagen till bestridandet af utgifter för städernes enskilda behof, såsom till tjenstemäns aflöning, m. m., samt enär det nu föreslagne beskattningssättet komme att medföra en icke obetydlig minskning i stä - $ Bevillniiigs-\Ji skotte ti Bet.
K:o 11. dernes påräknade intrader, anser jag alt der belägne Tullmjölqvarnar böra skattläggas till grundränta, på sätt nu tillgår med qvarnar å landet.
N:o i2.
Ankom till Exp -Utsk. d. 23 Maji, II. 5 e. m.
Betänkande j angående
Bevillning af utdelningen å Trollhätte Canal- och Slussverks-Bolags Adier.
Då, vid profil ingen af de underdåniga besvär, hvilka af Directionen •öfver Trollbälte Canal och Slussverk bos Kongl. Maj:t blifvit anförde deröfver, att Kongl. Majits och Rikets Kamm.ir-Rätt, genom trenne serskilde Utslag af den Februarii, 2 Augusti och den 19 November i832, förkla rat, att den i 2 Art. 6 §. 3 mom. af 1823 års samt 2 Art. 3q §. af i83o års Bevillnings-forordningar stadgade, men lör 1828, 1829, i83o oell 1831 årens utdelning å Canal- och Slussverks-Bolagets Actier icke beräknade, Bevillning borde Kongl. Maj:t och Kronan till godo komma, förekommit, å ena sidan, att ofvanberörde Bevillnings-forordningar väl ovilkorligen stadga, det Bevillning skall af alla Aclie-bolag, Societeter, Verk och Allmänna Inrättningar erläggas med 5 procent af den utdelning, som icke öfverstiger sex för hundradel, samt med 10 procent för hvad derutöfver utdelas, men åter, å den andra, alt Bolags-Direclionen grundat sin underdåniga anhållan om befrielse ifrån den påstådda Bevillningen dels derpå, att någon Bevillning af Trollhätte Canal- och Slussverks-bolag aldrig skall blifvit erlagd, förr, än den, genom nu ifrågavarande Utslag, till betalande fastställdes, dels på det förmenande, att detta Bolag icke vöre af sådan egenskap, som Bevillnings-förordningarne afse med Bolag, för hvilka Bevillning utgöras bör, alldenstund Kongl. Maj:t och Kronan, enligt det för Bolaget den i3 December 1793 i Nåder utfärdade privilegium, af Bolaget årligen erhåller en bestämd arrendesumma, och dessutom tillgodonjuta- den förmon, alt dess fartyg, varor och effecler, utan afgift, få begagna Canalen och Slussverket, hvarigenom, efter Directionens tanka, Staten af Bolaget åtnjuter vida större inkomst, än som möjligen kunde uppkomma genom om förmälde Bevillmngsafgift; så har Kongl. Majit, som vid sådant förhållande funnit frågan, huru - Bevillning!-Utskotten B*t, K:~ ia. 9 huruvida Bevillning för utdelningen A Trollhätte Canal- oell Slnssverks-Bolags Adier bör ega nini, vala tvåtydig, till Rikets Stander i Nådig Skrifvelse den 23 sisllidne Fehruarii öfverlemna!, alt meddela förklaring öfver Bevilliiiius-förot duingai nes stadgande i delia afseende.
Vid remiss häraf till Bevillning*— Utskottet, har hos Ilöglofl.