Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 44 J i anledning af väckt fråga om rättighet för enskilde Jordegare, Byalag och Städers Borgerskap, att, utan hittills brukliga omgångar, anlägga Begrafningsplatsen N:o 45 , i anledning af väckt fråga om förvaltningen af enskildte Bolags- eller Socknars SpannmålsMagaziner.
Utdrag den rg Februarii 182g.
Vid förnyad föredragning af nedannämnde , från Allmänna Besvärs- oell Oeconomie-Utskottet ankomne, samt den 3 dennes e. m. på bordet lagda , Utlåtanden :
N:o 40, angående klagan deröfver, att Bergsmän inom Nerikes och Vestmanlands Bergslager blifvit ålagde vid masugnar begagna malmvågar istället för skoflar , samt att till deras Hyttearbetare ovilkorligen lemna kostpenningar, m. m.
Af den ig sistlidne Januarii, N:o 46, angående HelsingeBuldans stämplande , fann Ridderskapet och Adeln för godt , att berörde Utlåtanden afslå. S. D. Föredrogos ånyo och återremitterades, på grund af dervid gjorda anmärkningar, följande från Allmänna Besvärs- och Oeconoinie-Utskottet ankomne, samt den 3 dennes e. in. på bordet Hgda Betänkanden :
' ' Af den 19 sistlidne) Januarii.
N:o 38, rörande yrkadt förbud mot otillåtne Landtmarknader samt om Militaire Marknadsvakter, och inställande af en marknad i Borås. 84 Prof. Utdrag dth ig
Februarii 182g» Af den 28 sistlidne Janharii.
N:o 42| angående yrkad lindring i Skjuts» ftlngsbesväret vid Ekevirkes forslande.
N:o 43, i anledning af vackt fråga om förklaring och tillägg vid Kongl.
Kungörelsen den 17 Mars 1824, rörande Oeconomiska besigtningar å KyrkoherdeBoställen m. nji S- D.
Remitterades till I Stats■ Utskottet: Herr Ribbings, Arvid, den 9 dennes éi nt. på bordet lagda Anförande och gjorda Motioner om utvägars beredande till Militaire - Befälets sysselsättning under fredstid och bättre utkomst , allt i anledning af de anmärkningar, som blifvit gjorda vid Herr Ribbings, den 17 sistlidne December e. m. till StatsUtskottet remitterade Memorial , innefattande åtskilliga anmärkningar vid Kongl^ Maj:ts Nådiga Proposition , angående StatsVerkets tillstånd och behof; jemte de af åt-j skillige Ledamöter, rörande samma ämne, denna dag afgifne yttrandena Stats- och Banco•
Utskotten : Grefve Gyllenborgs', Johan Henningj anförande, innefattande svar å de anraärk-j Prot.
Utdrag den lg Februarii 1829.
1*5 nlngar, som blifvit gjorde emot bemälda Grefves, den 15 sistl.
Januarii, till Stats» och BancoUtskotten remitterade Memorial , i an4 ledning af Kongl. Majtts Nådiga Skrifvelse,' angående Myntvärdets upprätthållande.
Från Högvördige PresteStåndet.
S, D. I anledning af de mot StatsUt* Skottets Memorial, N:o 54, med dertill hörande Bilagor, angående beräkningen af Stats» Verkets inkomster, gjorda anmärkningar, blef detsamma till förenämnde Utskott återremitteradt.
Remitterades till Comslitutions Utskottet:
Riksdagsordning gen föreskrifver, anmäld anledning till anmärkning emot Föredraganden i Ecclesia; stik-Ärenden.
Från Vällofl* BorgareStåndet. S. D. Efter föredragning af Constitu-i ^ionsUtskottets Memoria^ N:o 5, till Höglofl, g6 Prof. Utdrag den 19 Februarii 1829.
Ridderskapet och Adeln, med Utlåtande, i anledning a £ gjorda anmärkningar emot en af Kongl. Mij:t föreslagen redactionsförändring i a4 §.
Besv. ock Ekon.
Betänkanden. 6 03 jemförlig med dessa ofta inträffande tillfälliga skogseldar, som ödelägga hela skogssträckor, och omätliga Timmerförråd.
Man kan icke utan deltagande läsa om de
Yermländska skogs-inbyggarnes nöd och förlägenhet» enligt Carlstads HushållssäJlskaps berättelse.
Hernösands handelsklass har sjelf redan till Kongl.
CommerceCollegium föreslagit och begärt, såsom medel till landets och rörelsens lifvande, en friare afsättning.
Man föregifver Skogarnes afstånd och otillgänglighet hela 20 tuil bort 5 men hvad växer då inom dessa 20 milen?
Utom hvad som genom berg afstänges, lärer väl vara omätliga trädförx'åd, som kunde åtkommas.
Det är visadt, att hvarje ökad Pid. i pris skulle främja transport en mil längre in från Skogstracterna, då nu blott kan huggas och fällas närmast stränderna.
Men till lättande och förökande af afsättning, samt högre trädvarupris, lärer något annat medel ej kunna utfinnas, än öppnandet och tillåtandet af en friare handelsconcurrence för flere afnämare, älven utländningar, hvaraf billigheten visar sig ännu tydligare, då man jemför hela missproportionen af det pris, t. ex. på en bjelke, som skogsägaren här erhåller, och samma bjelkes inköpsvärde i England.
Härtill kommer jemförelsen, då Bruksägarne kunna låta sina Jernproducter här inskeppas och exporteras pä fremmande fartyg, hvarföre ej lika så hemmans-och skogsägare, hvilkas producter årligen återväxa, och hvilka, såsom ofta ägande ingen annan tillgång, hafva härtill de mest trängande behof?
<>04 Besil, och Ekon.
'Betdnkanden, Jag jemFör vidare vår antagna skogshus** hållning med andra Rikens och Regeringars»
Desse använda och begagna sina skogar.
Frankrike bortsäljer till flere millioner kronoskogar för att odlas» Norrige» Preussen, med ojemförligt mindre skogsrymder och tillgång, tillåter fri utskeppning för att hoja värdet, skörda mångdubblad Statsinkomst, och för att uppmuntra skogshushållningen.
Men man yrkar här nödvändig inskränkning i utskeppningen af våra skogar, som redan börjat medtagas.
Samma skäl kunde då ock användas om Jernexporten.
Bristen och dyrheten på ved och skogsvaror i vissa Landsorter och tracter blir väl härutinnan ej mera skäl, än att här i Stockholm lägga beslag på de förmögnas egendom och rörelse, derföre att tillika mänga fattiga finnas.
För öfrigt upplyser tillräckeligen bådé den utländska och egna erfarenheten» att just den säkra och fria disposjtions-rätten gör hushållning och vård om skogen, hvilken tvärtom genom tvång och vanpris snarast torde utrotas, om ej naturen vore mägtigare och otötnligare att återskapa, än menniskors oförstånd och förtviflan att vanvårda och förstöra.
Är det billigt, att Mäste- och Storverks träd beständigt skola heldre dämas, att på stället ruttna än att fritt få utskeppasj är det förnuftigt, att det, som i andra Länder främjar välmåga och omtanka om hushållning med skogen, just hos oss skall anses förstöra den?
Men allt för länge i vårt land har Bergshandtering, Handel, Författning Ee.iv. gar, allt tvingat och underkufvat Jordbruket och Landtmanna-idogheten, hvaraf följderna ock äro synbara.
Jag anser i följe häraf grunderna för förslaget om en friare trädvaru-utskeppning inför hvarje fördomfri profvare vigtäga och af tid och upplysning allt mer och mer bestyrkta: vore allenast tillämpningen och verkställigheten lika lätt funna.
Förändringen af det förra handelssystemet (som visst ej är det aldrafulkomllgaste och enda» derföre att det hos oss är gammalt), förändringen härutinnan, säger jag, skall likväl nödvändigt i början göra en stark brytning och känbart verka på våra egna handlande och skeppsredare, på vår egen export, som ej skulle kunna täfla med Engelsmännens, och som ej lärer hafva i denna del stor utsigt för sig på andra länder.
Hvem hvet, om utländningarne, en gång mästare af vår timmerhandel, ej skola snart nog fälla priset på desSa producter, och dessa varor således stadna i nära samma vanvärde?
Vår egen export, om också mindre lönande och uppehållen förnämligast genom fraktvinsten, vår handelsflotta, nu kanske blott tillfälligtvis till någon del inactiv, vår hela Skeppsredare- och SkeppsbyggareClass, vårt Sjöförsvar, som med allt det förra sammanhänger, allt detta, af så mycket värde för Riket, fordrar helt visst det största afseende.
Statshushållningen ar förbunden, att så mycket möjligt jemna utländska handlandes friheter hos oss med de rättigheter, oss i deras land tillbaka lemnäs, ehuru det mast® 606 Besti. och Ekon.
Utsk. Betänhande.n. medgifvas, att vi ej lära kunna i denna del tvinga Engelsmännen, och visserligen ingen visshet bjuder, att utestänga dem med egen fortfarande skada och förlust.
Det tillhör framför allt rättvisa och Statsklokhet, att icke genom en brådstörtad frihets införande tillstädja, att en hel, och så ganska vigtig MedborgareClass, som våra handlandes, betydligen skadas.
Jag vet och erkänner likväl, att härvid alltid kan erinras, att man nied fast blick på hufvudändamålet, och den talrikaste delens uppkomst och bergning, måste söka, att i naturlig ordning främja först landets uppodling, jordbruk och slöjder, derefter handel, sjöfart och flottor, och icke i omvändt förhållande.
Imellertid, för att nu förena så stora och skilda intressen, och då verkligen vårt vidsträckta
Rikes provincer äro så skiljaktiga i skogstillgångar och behof, då det är hardt, att linder sådant förhållande, genom, enahanda föreskrifter, jemna allas rörelser, skulle jag vilja i ödmjukhet föreslå, att man antoge Beredningens förslag, med en viss inskränkning; att detta Höglofl.
Utskott skulle föreslå, och Rikets Ständer förena sig i den underdåniga anhållan, att på ett försök, en friare och af Kongl. Maj:t närmare reglerad utskeppning af Trädvaror, äfven på fremmande Fartyg, endast från vissa, de mest skogbevexta och Norra Rikets provincer, samt der belägna sjöstäder, hädanefter kunde i nåder blifva tillåten; hvilken åtskillnad, i anseende till olika provincer, äfven är öf - Besv. och Ekon.
Be tänk anden. verensstämmonde med andan af Höglofl.
Utskottets öfriga öfverläggningar och Betänkanden rörande den allmänna skogshushållningen.
Är ett förbättradt hushållnings-system grundadt och af behofvet påkalladt, synes det en gång böra börjas.
Om imeliertid den angelägna näringsfriheten nu möjeligen skulle kunna antagås och stadgas, sä torde denna föreslagna medelväg i anseende till export-handeln vara den rätta och verkställbaraste, samt en vidsträcktare frihet åt utländningar ej böra upplåtas, till dess erfarenheten, mer och iner vunnen och stadgad, säkrare än alla i förväg gjorda öfverslag, kunde leda och trygga beslutet.” 2:0 Af Riksdagsmannen Berg: ”Till de sköna och grundliga afhandlingar, som i frågan om friare utförsel af trädvaror och Product-PIacatets hvila eller upphäfvande, äro framgifna, blyges jag nästan, att göra detta svaga tillägg, men skyldighet och föresats, att, i en sak af så mycken vigt för mitt Fäderneslands väl, icke vara alldeles overksam, bjuder tystnad åt betänkligheten.
Om pligten fordrar en förmåga, som den icke ger, sä har sträfvandet dertill en tillfredsställelse, åtminstone för mig sjelf.
Jag kan icke förmätet tilltro mig att bedöma rigtigheten af alla de uppgifter, hvaraf man lånar skäl för och emot de motioner, i frågan blifvit väckte.
Dertill fordras en så omfattande kunskap, en så skarp blick, att endast få kunna äga den, och mängden skall till RiksSt.
Brot. 1817-1813, Sami. A':r 77. 78. 6o8 Best), och Ekon.
Betankandeit alltid dervid stadna villrådig.
Men de första grunderna al naturlig rättvisa skola leda mitt omdöme, och så länge dessa bestå, skall jag icke kunna bringas till några, för det allmänna farliga, åsigter.
Ville man antaga ett fullkomligt isola* rädt samhälle, utan samband med andra, så skulle jag tro, att alla dess krafter och för* möner borde njutas i en evig Cirkel inom detsamma, och dess behofver kunna med li. ka så helig rätt inom dess råmärke begära sin fyllnad, som dess njutningar skillde sig irån andras, och vore tillräckliga för dess sällhet.
Men communicationen emellan Fol* ken, och handeln som utbytt våra producter och tillskapat förut okända behof, hafva förstört dessa förhållanden, och hvarje medborgares naturliga rättighet att draga fördel af dessa nya Combinationer, är lika så gifven, som det för hans bestånd är nödvändigt.
Från denna synpunct betraktar jag den nu under Öfverläggning varande frågan, och kan icke förena mig med Höglofl. Utskottets Betänkande, såsom icke fattadt på rigtiga grunder.
Första Producenten af en vara måste äga en obestridlig rätt, att denna vara till sin största fördel afyttra, och utan tvifvel sker detta förmonligare ju närmare han står Consumenten.
Hvilken, som emellan dessa framtränger, måste göra det på egen risque, och kan aldrig fordra sitt bestånd på deras bekostnad eller eftergifvenhet.
Nedtvingar han BtJt). och Eko)i.
Varans pris i första handen, för att draga en egen vinst deraf ur den sista, är han skadlig för sitt samhälle, och haus Rikedomar äro en betungande gärd på den medborgareklass, hvarinom Statskraften hvilar.
Om han tillita, ur stånd att sjelf försvara sitt system, fordrar dess skydd af samma klass, är detta en ny orättvisa af honom.
Riktigheten af dessa grundsatser förnetar man väl icke, men man bestrider deras utöfning genom framkastande af alla de förluster och svårigheter man fruktar ur deras närvarande tillämpning.
Lagstiftaren får likväl icke hvila vid dessa inkast, vöre deras grundlighet ock bevisad.
Man betrakta dem dock på närmare håll, och man skali finna, att de icke uthärda granskningens analyse.
Man säger, att våra handelsfartyg skola ligga fraktlöse, om
Trädvaror linge lika fritt utföras med utländska, som med egna skepp.
Men berodde ock vår sjöhandel till så stor del man vill påstå på export af nämnda effecter, dem man i några få Rikets hamnar, till nedsatta priser, af Skogsägaren vill tilltvinga sig, så skall onaturligheten af ett sådant system en dag upplösa det.
Och morine det ej redan skett, då jag hor Städer i mitt granskap vara tillagde 50 å 40 Fartyg, som icke äga
Fem, och andra lika trogna uppgifter från andra håll.
Märkvärdigt är ju, att flere af våra Städer, som äga stor trädhandel, i sina utlåtanden bifallit den omtvistade friare utförseln.
Deras handlande (Jio Besv. och Ekon.
Betänkanden hafva ej kunnat neta elen sanning, att, om några skepp ruttna i våra hamnar, men millioner träd, som nu ruttna i Skogarne, blifva använde och säljbara, så är ingen ting dervid förloradt.
Sveriges vinst på sin activa handel är ännu ej afgjord, oaktadt det intrång den gjort i producenternas rättigheter; åtmiridstone är den en temporair skänk åt oss, af Stater, sorn kunna, när de villia, förstöra den.
Man säger vidare, att tillvandt sjöfolk skall felas vår Flotta vid behof, men med hvem skola vi sjökriga?
Visare är vår Styrelse, än att den låter våra Bröders blod frugtlöst färja håfven, under Englands och Rysslands krossande öfvermagt.
Svensk strider med nöja och förtröstan för sitt national-beslånd; men hafvet är icke mera fältet dertill.
Man klagar öfver brist på reciprocitet, och att Englands system ej är liberalt; emot detta skäl är jag ej känslolös, ehuru olika lägen kunna fordra olika förhållanden; Och jag vet icke, om det är vist, att för en småaktig förtröstelse uppoffra verkliga fördelar.
Detta är vanligen icke handelns esprit.
Antingen måste vi, efter ett vördnadsvsirdt exempel, under ädel harm emot hafvets Tyrann, afsäga oss en sjöhandel, den vi icke kunna försvara, eller ock med tystnad hylla styrkan* Lagar, hvars utslag alltid äro gällande.
För att motsäga fri export, sammanhopar nian i sin förlägenhet alldeles stridande Besv. och Ekon.
611 inkast, såsom skogavnes utödande, brist på afsättning, och omöjligheten, att från våra aflägsna skogstrakter, med fördel framföra deras afkomster; Sådana skäl upphäfva hvarandra j men mankan äfven lätt besvara dem livar för sig.
Vår* skogar kunna ej förstöras om de väl vårdas, och denne vård beror af den inkomst man af dem kan draga; ty, man misshushållar icke med en produet, som har något värde.
Detta är en enkel sanning, bevisad af skogshushållningen i u* länder, som deraf fått mindre lott an vi.
Ofantliga skogssträckor, som nu årligen afsvedja*, skola, under fördelaktigare conjunctur, åter betackas af träd, och den fruktade bristen skall allt mer och mer aflägsna sig.
Jern*och JSergverken skola ej sakna kol, då de betala deras värde, och erhålla optionsrätt till vissa skogar, vid försäljning; och. om Jernet blir dyrare i min plog, stiger äfven sädestunnan, och min förlust är ingen.
Skulle trädvarorna i våra hamnar ej finna afsättning, da först tror jag, att skogarne skola minskas genom vanvård ; Men en sådan händelse förutsätter en ändring i Europas politiska system, och kan nu hvarken beräknas eller fruktas.
Afliigsenheten från hamnarna och svårigheten att dit framföra <kogseflecter må bli ägarnes omsorg.
Jag tror, alt det pris, England har på en bjelke, välförståendes med afdrag af frakt och andia dylika kostnader, skall ur våra skogar framkalla millioner sådana, hvilka nu multna, och endast göda 612 Besv. och Ekotu Utsk.
Betänkanäen» den jord, som förgäfves frambringar dessa naturens rikedomar.
Man befarar, att våra importer, skola bli dyrare; Men vore detta ock följden, så Iean man väl ändå ej fordra, att skogsägaren på sin bekostnad skall fälla priserna derå.
Min lilla kännedom af handelns natur öfver* tygar mig derom, att en vara, sorn utländningen tillför mig, alltid skall bli milsdr© dyr än den jag hemtar hos honom, ty det beror ju af mig, att köpa den förra, och af honom, att sätta pris på den sednare.
Skulle hvar Fraktfart vara så förmonlig som uppgifvet är, så kan den nog bestå, om några trädvaror försvinna ur dess exportladdniugar.
Dalkar* len skall alltid gå till Stockholm på arbete, och finna sin räkning dervid, om han ock ej skulle kunna medföra pä ryggen ett pär Lisp. Jernsmiden.
Till styrka för bestridandet af oftanämn* de export, åberopar man Product-PIacatet, såsom ett privilegium ; men detta placat har aldrig haft en sådan natur.
Icke längesedan blef allmänheten, på Kongl. Majus Befallning, genom HäradsRätterna åtfrågad, om det skulle upphäfvas, och på detta sätt kan intet privilegium behandlas.
Jag har genomgått de vigtigaste skäl, som emot friare export åberopas; de hafva segrat i Utskottet, men deras rätta halt skall af allmänheten bättre pröfvas.
Det jag emot dem vördsamligen anfört, ökadt med ett kort tillägg, må en gång bli mitt försvar inför .Beiv. och Ekon.
Vtsk, Betänkanden, 613 den domstol, som skall granska våra representativa åtgärder.
Huru skall nationens fattigdom och förlägenheten i vårt penningeverk kunna häfva®, om man ej begagnar landets naturliga förmoner, och på allt sätt förökar våra exporter?
Hvarje hushåll blir rikt, då det säljer mera än det köper, och Statshushållningen måste afgifva ett lika resultat.
Om Norrige, vårt brödraland, Utför Trädvaror för fem millioner, hvarföre skola vi stadna vid en? och ligger ej i denna disproportion bevis nog för nödvändigheten att vidtaga bättre utvägar?
hvarföre uppehålla sig vid sättet, huru varorna komma bort?
Nog att de bli sålde till landets förmon.
En jordbrtikare vore oklok, om han envisades, att sjelf transportera bort sin spanmål, då köparen sjelf derom ville dra försorg, och Sveriges ställning skall länge motsäga möjligheten att drifva en stor activ sjöhandel.
Carthago kunde det fordom med det rika Afrika bakom sig.
Förenta Staterna kunna det må hända nu, understödde af det omätliga Amerika.
Det var och är inom deras förmåga, att underhålla en stor krigsflotta, och denna måste finna3 bredvid en utbredd sjöhandel.
— Men om England, med sin höga odling, sia förvånande industri, redan vacklar under tyngden af sin sjömagtj huru kunna vi vänta framgång på en sådan hana? och bör ej förökad folkmängd, upp* drifven odling och slöjdskicklighet föregå ett sådant bemödande?
<5i4 Bcsv, och Ekon•
Denna min reservation anhåller jag ödmjukligen få åtfölja Högloft.
Utskottets Betänkande, hvilket jag gillar i hvad det tillstyrkt om trädhfmdeln på Norrige.” 3:0 Af Herr Friherre N.
Edelcrantz: ”Ehuru jag, med den fullkomligaste tillförsigt till Kongl.
Maj.ts visa och ömma omsorg för fäderneslandets väl, äfven för min del förenar mig uti det resultat af Utskottets Betänkande, som innehåller och föreslår, att frågan, så väl om produktplakatets suspension, som om en friare handel med Svenska skogseffekter, bör till Kongl.
Maj:ts visa pröfning och afgörande öfverlämnäs; så, emedan Kongl. Maj:ts
Höga rätt att ensam besluta öfver dylika ämnen alldeles icke beror af ett sådant öfverlemnande, och Utskottet således icke kan anses hafv* uti detta mål vidtagit någon verklig åtgärd, nödgas jag emot samma Betänkandes resultat för öfrigt och i det afseende reservera mig, att Utskottet icke, såsom i min tanka bort ske, hos Riksens
Ständer föreslagit ett bestämdt underdånigt tillstyrkande bifall till den sednare frågan, på samma grunder och i likhet med Utskottets vid sistlidne Riksdag deröfver afgifna Betänkande, ehuru till ett sådant tillstyrkande full anledning, efter min öfvertygelse, finnes uti jemförelsen emellan de å Ömse sidor åberopade och uti Betänkandet upptagna skäl för och emot denna för Fäderneslandets allmänna intressen, nu mer än någonsin, vigtiga fråga.
Dess närvarande vigt för Nationen, förmodar jag, att ingen lärer betvifla, som faster Best), och Ekon.
Betänkandejj. 615 sin uppmärksamhet på anledningen, hvarföre Riksens Ständer blifvit af Konungen denna gäng sammankallade, hvilken hufvudsakligen är afhjelpandet af Rikets iråkade förlägenhet i afseende pä allmänna hushållningen och penningeverket.
Oaktadt de nitiske och upplyste mäns oafbrutna bemödanden, som, både inom och utom de samlade RiksStänden, sysselsatt sig med förslag till financernas upphjelp. näe, är det mycken tvifvel underkastadt, om motfäderneslandets närvarande tärandesjukdomandra botemedel på detta sätt kunna uppfinnas, än blotta palliativ, alltid likväl nyttiga, dä de ej förvärra tillståndet, utan bibehålla det oföräntlradt, till dess en radikal kur kan begynnas och blifva verksam.
Alla de mångfalldiga combinationer af ideer och förslag, som kunna framställas, om minskning eller förökning af sedelmassan, om modificationer af pappers- ellerspeciemynt,under flere benämningar; om papperets förvandling i silfver eller vexlar och tvertom; om allmänna eller enskilta kreditens användande, om utlåningar af eller till Staten; om Riksgälds- eller Stats-obligationers utgifvande, deras vilkor och olika be, skafFenhet m. m., kunna väl befordra en större ordning i penningeverkets allmänna förvaltning, öka rörelsens hastighet, minska misstroendet genom förbättring i formerna och lifva hoppet om ett lyckligare tillstånd i framtiden, men lära dock ej kunna direkt frambringa en ny redbar förmögenhet och säkert fortfarande kredit.
Dessa förmoner 6i6 Eesv. och Ekon.
Betänhanden, lunna, efter alla tiders och Nationers erfarenhet, efter alla upplysta Stalshushållares öfvertygelse, endast vinnas genom bibehållande och årligt ökande af reela produkter, och dessa produkters befordrade omlopp och afsättning genom en fri handel, — Då det nu är ostridigt, att sådana frågor, som den närvarande och andra dylika, hvilka egentligen tillhöra Ekonomiutskottets pröfning, omfatta möjligheten att för Riket bereda, öka samt på det förmonligaste sätt använda en årlig produktion af flera millioners värde, vågar jag påstå, att på detta Utskotts öfverläggningar och visa beslut, lika mycket som på de egentligen så kallade financiella Utskottens, beror i denna stund framtida ödet af Sveriges allmänna hushållning, äfvensom af Rikets deraf beroende penningeställning och myntförhållande, Jag vågar dernäst inför detta Utskott förklara att, till följe af dessa ostridiga sanningar, jag anser mig, ej mindre än hvarje Utskottets ledamot, ställd till ansvar för Nationen och efterverlden, om jag lättsinnigt behandlar ett mål af denna vigt, om jag försummar något enda skäl, något enda tillfälle till försvar för bibehållandet eller förökandet af de produkter, fäderneslandets jord och dess invånares arbetsflit kunna frambringa, än mer, om jag fattar beslut stridande deremot.
Såsom en följd af denna förklaring anser jag för min skyldighet alt upptaga och närmare söka uplysa vissa uppgifter i detta Eesv. och Ekon, Utsk, Betånkanäen. 617 ämne, hvilkas beskaffenhet och förhållanden annu icke synas vara för allmänna omdömet tillräckeligen utvecklade, Man åberopar såsom ett skäl mot handelsfriheten saknad reciprocitet i förmoner emellan Sverige och andra nationer, i synnerhet England, Detta ämne kan i allmänhet betraktas med hänseende till följande gne frågor, i;o Hvaruti beståren sådan reciprocitet? 2:o
Uti hvilka fall är den iakttagen eller försummad? g:o Yore en fullkomlig reciprocitet oss nyttig?
I allmänhet består reeiprociteten emellan 2 handlande nationer uti följande omständigheter: i:o Ömsesidigt tillstånd att låta den andra nationens produkter hos sig införas, och sina produkter af den andra afhämtas, 2:0