Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Men då af den utredning i ämnet, som dels redan förut, dels här ofvan lemnats, tillfullo framgår, att dessa tullsatser, äfven efter den dubbla nedsättning, som i afseende på dem egt rum, vida öfverstiga de belopp, som, enligt den i öfrigt i allmänhet tillämpade beräkningsgrunden vid dylika afgifters bestämmande, bort ifrågakomma; och då Komiterade äro fullt förvissade, att den inhemska porslinstillverkningen, i de delar densamma afser, skulle vara för sitt bestånd fullt betryggad och redan nu väl bära sig med betydligt lägre beskattning af från annat land införd vara, hvilket förutan den, enligt Komiterades åsigt, ej längre borde drifvas; är det emellertid endast med mycken tvekan, samt med stöd blott af nyss anförda omständighet, som
Komiterade underlåtit att i här nämnda tullsatser nu tillstyrka ytterligare nedsättning.
I en under rubriken förekommande anmärkning finnes förklaradt, att kärl och redskap af äkta porslin för farmaceutiska eller vetenskapliga behof må i föreskrifven ordning af vissa vederbörande tullfritt införas.
Då Komiterade för sin del äro af den mening, att licenser i allmänhet icke böra tillstädjas, och afgifterna i förevarande hänseende blifvit betydligt nedsatta, har nämnda anmärkning, med det medgifvande den innehåller, ansetts böra ur taxan utgå. porter.
Vid Porter, sorn för närvarande är hänfördt under Dricka, har hänvisning i stäl let lemnats till den nybildade rubriken:
Maltdrycker.
Portföljer, Portföljer, Penning ebor sar, Redikyler och Väskor draga i 1863 års taxa en tull, de af hel- eller halfsiden af 2 rdr, och »andra slag» af 50 öre pr skålpund.
I öfverensstämmelse med hvad som härutinnan skett genom Traktaten med Frankrike, har afgiften nedsatts, för den förra sorten till samma belopp, hvartill den för halfsidenväfnader afsedda slutliga tullsatsen finnes upptagen, eller till 1 rdr, samt för de till den senare afdelningen hörande slagen, hvilka allmännast förfärdigas af finare skinn, till 25 öre pr skålpund; gällande det för begge dessa artiklar, att de metallbeslag, hvarmed de gemenligen äro försedda, väga mera än de ämnen, hvaraf artiklarne hufvudsakligen äro förfärdigade, potates* Då Potatesmjöl, som förut varit tullfritt, hufvudsakligen lärer införas för att an vändas såsom Stärkelse, har, med afseende härpå, äfvensom till förekommande deraf, 131 att den senare artikeln, som är med afgift belagd, skall kunna förtullas under benämning af sagda mjölsort, blifvit hänförd under Stärkelse; i följd hvaraf den under rubriken upptagna Anmärkning ur taxan utelemnats.
Pressenningar tullbehandlas för närvarande lika med vaxade Mattor.
På grund af varans beskaffenhet, har det synts lämpligare att låta förtulla dem såsom Segelduk, med hvilken de, i afseende på så väl väfnadens beskaffenhet som värdet, äro närmast jemnförliga.
För Puder, som för närvarande är hänfördt till Mjöl, »ej specificeradt, af vegetabilier», har, sedan denna sistnämnda rubricering blifvit förändrad, och de dermed afsedda artiklar ingått under afdelningen:
Mjöl, »andra slag», utförts särskild tullsats af samma belopp, som för denna afdelning finnes föreslaget, eller 4 öre pr skålpund.
Qvicksilfver, som för närvarande drager en afgift af 15 öre pr skålpund, har, i öfverensstämmelse med den grundsats härutinnan, som i allmänhet finnes tillämpad för öfriga metaller, och med afseende så väl på varans behöflighet för näringarna som på den jemnförelsevis obetydliga inkomst den lemnat, blifvit föreslaget till tullfrihet.
På sätt under artikeln Maskinerier finnes omförmäldt, har artikeln Redskap blifvit till rubriken för densamma öfverförd; hvadan endast hänvisning till förstnämnda artikel här meddelats.
För Ritstift har uppförts ny rubrik, med hänvisning till Pennskaft.
Af finansiella skäl och i öfverensstämmelse med hvad som skett i afseende på andra dermed jemnförliga artiklar, har artikeln Russin blifvit hänförd till lika tullbehandling med Frukter och Bär, »ej specificerade, torra»; hvarigenom den i förevarande hänseende nu gällande tullen af 6 öre pr skålpund skulle komma att höjas till 8 öre.
För Rökelse, som för närvarande finnes hänförd under Luktvatten, har, sedan ny rubrik upptagits för Parfymer, hänvisning dit blifvit lemnad.
Enligt den nuvarande taxeuppställningen för Rör, finnas deraf med tull belagda: »bambu- och Spanska» rör, med 6 öre, »rottingar, vass och andra slag», med 1 öre, samt ej specificerade arbeten deraf, hvilka ej äro att räkna till korgmakarearbeten, med 15 öre pr skålpund.
Då så väl bambu- och Spanska rör, som rotting och öfriga dermed samman ställda rörslag äro att anse såsom råämnen, samt å ena sidan införseln af förstnämnda tvänne artikelslag är föga betydlig och år 1862 inbringat endast 86 rdr, äfvensom å andra sidan tullen å så väl Korg- som Stolmakarearbeten, för tillverkningen hvaraf rotting utgör ett vigtigt material, är afsedd att betydligt nedsättas, hvilket påkallar beredande af billigare pris å nämnda råvara, hafva samtliga dessa rörsorter blifvit föreslagna till tullfrihet, hälst förtullningen, i följd af varans beskaffenhet, är så hindersam och besvärlig, att den medtager en stor del af tullinkomsten, livarjemnte en stor myckenhet af denna artikel införes såsom underbäddning för skeppsladdningar och vid sådant förhållande redan nu inkommer tullfri.
För här ifrågavarande arbeten af rör, åter, har afgiften, med afseende på den tull, som finnes föreslagen för de finaste sorterna af Snickarearbeten, funnits lämpligen kunna bestämmas till 5 öre pr skålpund.
I följd af den härutinnan sålunda ifrågakomna förändring har rubriken i så måtto omredigerats, att cle två första afdelningarna blifvit i en sådan, för »oarbetade» Pressen ningar.
Puder.
Qvicksilf ver.
Redskap.
Ritstift.
Rökelse.
Rör. 132 Rotter.
Sadelma karearbe ten.
Saffian.
Salpetersyra oell Skedvatten.
Salt. rör, alla slag, äfvensom »klufna och spjelkade», sammanförda, hvarjemnte afdelningen för rör till »underbäddning för skeppsladdningar», såsom efter denna förändring öfverflödig, ur rubriken utelemnats.
Enär slutligen rubriken är afsedd egentligen för Växtrör, och det således synts mindre lämpligt att. på sätt förut skett, i den upptaga rör, tillverkade af metall eller annat ämne, har för detta artikelslag särskild rubrik blifvit näst efter den nu omförmälda uppförd.
Sedan ätbara Bätter, »alla slag», redan förut åtnjutit tullfrihet, och Apoteksvaror till sådan afgiftsfrihet nu föreslagits, har den senare afdelningen af rubriken för förstnämnda artikelslag, med hänvisning till dylika varor, blifvit med den förra sammanförd under gemensam bestämmelse för tullbehandlingen; hvarjemnte, till undvikande af tvetydighet, tillagts bestämningen »ej specificerade».
Genom Traktaten med Frankrike hafva de i 1863 års taxa för ej specificerade Sadelmakare arbeten bestämda tullsatser, utgörande för sådana arbeten »med äkta förgylda, försilfrade eller pläterade beslag» 75 öre, samt för »andra slag» 50 öre pr skålpund, blifvit nedsatta för år 1867 till respektive 40 och 30 öre, samt från och med år 1868 till dels 25, dels 20 öre.
I fråga om sagda Traktat, hemställde Komiterade för sin del, med afseende på de tillstyrkta nedsättningarna af tullen å beredt läder, äfvensom ock på den omständigheten, att de anbragta beslagens vigt vanligen utgjorde en ej obetydlig andel i varuvigten, det de härutinnan förut gällande tullsatserna måtte sänkas, för den förra afdelningen till nu angifna belopp, samt för den senare till 15 öre såsom slutlig afgift.
På i öfrigt enahanda skäl, samt, i hvad angår den slutliga afgiften för afdelningen »andra slag», enär Kongl.
Maj:t funnit denna ej böra sättas lägre än till 20 öre, hafva de sålunda antagna tullsatserna äfven här blifvit utförda, hvarjemnte, och då svårighet möter att alltid afgöra, huruvida förgyllningen å beslagen är »äkta» eller icke, denna bestämning blifvit, i enlighet med hvad förut ansetts lämpligt, ur texten utesluten.
Vid Saffian, med hänvisning till Hudar och Skinn, har denna hänvisning blifvit i behöflig mån förfullständigad.
Salmiak har med afseende dels och hufvudsakligen på dess behöflighet för näringarna, dels på den ej synnerligen betydliga statsinkomst, den lemnat, blifvit, i enlighet med hvad som skett i Traktaten med Frankrike, uppförd till tullfrihet.
På enahanda skäl hafva Salpetersyra och Skedvatten blifvit till dylik afgiftsfrihet uppförda.
Ehuru artikeln Salt, med en afgift, för närvarande, å oraffineradt af 10 öre pr kubikfot, å raffineradt äfvensom medicinskt af 3 öre pr skålpund, utgör, i hvad det förstnämnda varuslaget angår, en af de större kassaartilclarne, samt år 1862 lemnat en inkomst af 195,252 rdr, hafva Komiterade ansett sig böra föreslå densamma till tullfrihet.
Redan vid 1856—58 årens Riksdag, och efter det jemnväl förut yrkanden om afgiftsfrihet vid införsel för oraffineradt kok- och bergsalt blifvit framställda, fann Kongl. Maj:t, som ansett salttullens afskaffande med fullkomlig trygghet för statsinkomsten kunna medgifvas, skäl att, med afseende på den ifrågavarande artikelns egenskap att utgöra en bland de oundgänligaste förnödenhetsvaror för alla samhällsklasser, isynnerhet de fattigare, och ett ytterst behöfligt råämne vid icke blott fa - 133 briksnäringar, utan ännu mera vid jordbruket och ladugårdsskötsel samt fiskerierna, aflåta nådig proposition, med föreslående af att kok- och bergsalt skulle vid införsel åtnjuta tullfrihet.
Sedan emellertid Bevillnings-Utskottet vid samma Riksdag funnit sig icke böra tillstyrka bifall till den nådiga propositionen, enär salttullen, hvilken, ehuru låg, dock inbringade en betydlig inkomst, enligt Utskottets tanka, utginge med så ringa tunga och så fullkomligen omärkbart af den stora förbrukande allmänheten, att det ur denna synpunkt icke kunde anses af något verkligt behof påkalladt att afskaffa densamma, blef förslaget icke heller af Rikets Ständer antaget.
Vid de tvänne Riksdagar, sorn efter denna tid varit hållna, hafva enskilda motioner blifvit väckta i enahanda syftning, men sedan Bevillnings-Utskottet äfven då, ehuru dels med erkännande af att ifrågavarande artikel utgjorde en bland de oundgängligaste förnödenhetsvaror för alla samhällsklasser äfvensom ett ytterst beliöfligt råämne vid icke blott vissa fabriksnäringar, utan ännu mera vid jordbruket och ladugårdsskötsel samt fiskerierna, dels med uttalande af den åsigten det önskligt vore, att afgiftsfrihet kunde medgifvas för denna nödvändighetsvara, likväl, i betraktande så väl af det för konsumenterna omärkliga i skattens uttagande, som af den stora inkomst, densamma beredde staten, funnit sig icke böra förorda, det afgiften borttoges, har densamma blifvit vid det år 1857 för densamma stadgade belopp bibehållen.
Ehuru Komiterade, å ena sidan, ur finansiell synpunkt äfven för sin del anse denna vara, som, under det den icke inom landet tillverkas, hvarken kan umbäras eller gerna smugglas, egnad och lämplig att tullbeskattas, hafva Komiterade, — som här icke torde behöfva ånyo uttala sin redan förut yttrade åsigt angående förmenandet om skattens oväsentliga inverkan på varupriset, — å andra sidan, på de skäl, som Komiterade dels redan i sitt underdåniga Betänkande i allmänhet, dels särskildt under artikeln Saltad Sill anfört, samt med afseende, ej mindre på den allmänna meningens fordran härutinnan, än synnerligen på jordbrukarens yrkande, att, då skyddet blifvit borttaget för hvad han producerar, afgiften å de oumbärliga nödvändighetsvaror, som ingå i hans förbrukning, ock må borttagas, funnit sig uppfordrade, att den nu ifrågavarande afgiftsfriheten tillstyrka.
Beträffande raffineradt salt är inkomsten deraf en obetydlighet och uppgår år 1862 till endast 33 rdr; hvadan för dess frigörande i sammanhang med det oraffinerade icke något hinder torde möta.
För s. k. medicinskt salt belöper sig inkomsten nämnda år till 1,181 rdr; men då denna artikel, för så vidt den användes för medicinska behof, bör tullbehandlas i likhet med öfriga Apoteksvaror, samt derjemnte utgör ett vigtigt beredningsämne för åtskilliga näringar, hvartill kommer den stora svårigheten, för att icke säga omöjligheten, att på ett tillförlitligt och följdriktigt sätt skilja hvad dermed förstås från hvad som bör hänföras under Kemiskt-tekniska preparater, hafva äfven de med denna benämning afsedda produkter blifvit till tullfrihet föreslagna.
Saltsyra har likaledes, med afseende på näringarnas behof och i öfverensstäm- saltsyra, melse med hvad som skott i Traktaten med Frankrike, blifvit till afgiftsfrihet uppförd.
Sedan rubrikerna för Maskinerier och Redskap äfvensom för Verktyg blifvit, på saxar, sätt som förut antydts, förändrade, hafva de tvänne första afdelningarna under rubriken för Saxar, med hänvisning till nämnda artiklar, kunnat, i deraf påkallad ordning, sammanföras. 134 Saxar «andra slag«, åter, derå tullafgiften i 1863 års taxa utgör, för de opolerade 25 öre, samt för de polerade 50 öre pr skålpund, hafva synts böra tullbeliandlas lika med de, dem hvardera i värde närmast motsvarande slagen knifvar, sålunda, att afgiften å de opolerade saxarna nedsättes till de belopp, af 15 och 10 öre, som för mindre dyrbara bordsknifvar, samt å de polerade saxarna till de tullsatser, som för rakknifvar blifvit, med 30 och 25 öre, föreslagna att öfvergångsvis med åren 1867 och 1868 vinna tillämpning; hvadan ifrågavarande afgifter blifvit till dessa belopp, som jemnväl genom Traktaten med Frankrike antagits, här utförda, sobelia.*, Vid rubrikerna för Schellack och Segel, har endast redaktionen, för mera tydlighet, blifvit i någon mån förändrad, senap.
Malen och preparerad Senap, för närvarande åsatt en afgift af 25 öre pr skål pund, har ansetts böra tullbehancllas lika med Konserver, och derföre påförts ett afgiftsbelopp af 16 öre pr skålpund.
Seist’een.tiu
Då Serpentinsten, äfven såsom oarbetad, blifvit hänförd under artikeln
Sten, har rubrikens särskiljande för «oarbetad« och «arbetad« vara icke längre varit af nöden, siktar och Siktar och Säll, som nu draga en tull af 25 öre pr skålpund, hafva, såsom ut Sal1' görande behöfliga redskap för vissa näringar, ej mindre än för den inre hushållningen och derjemnte lemnande en ringa inkomst, uppgående år 1862 till blott 45 rdr, ansetts böra föreslås till tullfrihet och derför upptagits till lika tullbehandling med Maskinerier, Redskap och Verktyg.
Mot ett förslag i denna syftning skulle kunna anmärkas, att det ej vore fullt befogaclt, då å ena sidan heredningsämnet, siktduk, å andra sidan åtskilliga specificerade verktyg ännu äro med införselstull belagda.
Men Komiterade hafva tillstyrkt så betydliga nedsättningar i tullen så väl å de artiklar, hvarunder det förra är att hänföra, som äfven å nämnda verktyg, att det förhållande, som förut egt rum i detta hänseende, åtminstone i hvad de senare artikelslagen angår, föga rubbas; hvarjemnte särskildt bör erinras, dels att tullen å ifrågavarande artikel synts allt för hög, då varans vigt till allra största delen betingas af den karm eller ram, vanligen af enkel beskaffenhet, hvilken siktduken finnes vidfästad, dels att den tullinkomst, varan lemnat, är så ringa, att redan ur denna synpunkt skäl förefunnits till artikelns frigörande från beskattning, silfver.
För arbetadt
Silfver, i 1863 års taxa belagdt med en afgift af 7 öre pr ort, har afgiften i likhet med hvad som antagits i Traktaten med Frankrike, och på samma skäl, som finnas antydda under artikeln Guld, blifvit uppförd till 3 öre pr ort. silfvertyg.
För Silfvertyg har uppförts ny rubrik, med hänvisning till artikeln Sidenväfna der, under hvilka sagda tyg äfven för närvarande finnes npptaget. silke.
Då rått ofärgadt
Silke är till införsel tullfritt, och, enligt hvad upplyst blifvit, kostnaden för dess färgning i allmänhet icke uppgår till mera än 2, högst 3 rdr pr skålpund, å hvilket belopp den i 1863 års taxa stadgade tullen, 1 rdr 50 öre pr skålpund, utgör 50 å 75 %, hafva Komiterade ansett afgiften å färgaclt Silke, hvilken, i öfverensstämmelse med hvad i öfrigt i jemnförliga fall tillämpats, bör beräknas endast i förhållande till varans förädlingsvärde, skäligen kunna bestämmas till 40 öre pr skålpund, eller ett belopp motsvarande 15 ä 20 % af ofvannämnda kostnad; hvilket belopp jemnväl i Traktaten med Frankrike finnes såsom gällande tullsats härutinnan antaget. 135 Tullsatsen å Sirap utgör för närvarande 4 öre pr skålpund, motsvarande hälften siron, af den nuvarande lägre tullsatsen för råsocker.
I betraktande af den dryga transportkostnad, som faller på denna vara, som är af ett jemnförelsevis ringare värde, motsvarande, enligt meddelad uppgift och efter hvad kändt är, 3:del af värdet å raffineradt socker, anse Komiterade den ifrågasatta förhöjningen i råsocker-tullen icke böra inverka på siropstullen, utan denna fortfarande böra bibehållas vid 4 öre pr skålpund.
Vid Skeppsinventarier är hänvisning för närvarande lemnad till “Inventarier och skcPPsm 8 § af Taxeunderrättelserna.« vent*ner.
Enär, på sätt redan blifvit antydt, Komiterade hylla den åsigten, att, i den mån ett mera frisiunadt tullsystem tillämpas, licenser icke böra beviljas, samt dessutom de fleste af de i här åberopade § af Taxeunderrättelserna afsedda artiklar blifvit föreslagna till tullfrihet, på hvilka skäl ock det dem angående momentet i bemälda § af sagda underrättelser, enligt Komiterades mening bör utgå, har bestämningen: »och 8 § i Taxeunderrättelserna« ur nu ifrågavarande rubrik aflorts.
I hvad angår Skomakarearbeten, tillstyrkte Komiterade i fråga om Traktaten skomaka t tti i rearbeten. med t rankrike, att då sådana arbeten af siden, hvilka i 1863 års taxa droge lika tull med halfsidenväfnader, syntes, med afseende på den relativt obetydliga del i vigten, sidentyget intoge, icke heller böra högre tullbeskattas, halfsidentullen måtte fortfarande å skodon af' siden tillämpas, dock utan öfvergång, och att således den yttersta tullsatsen i detta hänseende, 1 rdr pr skålpund, måtte omedelbarligen blifva gällande; samt att såsom en följd af hvad Komiterade föreslagit i afseende på bomulls-, ylleoch linneväfnader äfvensom finare och gröfre skinn- och lädersorter, afgifterna å ifrågavarande arbeten af “andra tyger än siden, äfvensom af saffians-, karduans-, färgade, pressade och tryckta skinn-» samt å dem, som inbegrepes under »andra slag», måtte nedsättas, de förra från 2 rdr till 60 öre, de senare från 1 rdr 25 öre till 40 öre pr skålpund; hvilka afgifter betydligt öfverstege de motsvarande i tariffen till Traktaten emellan Frankrike och Tyska Tullföreningen, deri sagda afgifter vore bestämda, för de tvänne första sorterna till 23 öre och för «andra slag« till endast 9 öre pr skålpund.
Och hafva de sålunda föreslagna tullsatserna, hvilka i afseende på bemälda Traktat vunnit godkännande, jemnväl här till oförändrade belopp upptagits.
För Skrif stift har ny rubrik uppförts, med hänvisning till Pennskaft.
Skrifsätt.
Ej specificerade Slöjdvaror, i hvilka det ämne, hvaraf de hufvudsakligen bestå, sioiavaej kan bestämdt urkiljas, äro i 1863 års taxa belagda med en tull af 20 % af värdet.
I enlighet med de grundsatser i detta hänseende, hvilka Komiterade i sitt ofvan afgifna Betänkande i allmänhet antydt, och i likhet med hvad som härutinnan i fråga om Traktaten med Frankrike finnes föreslaget och genom denna Traktat jemnväl antagits, hafva Komiterade ansett nämnda tullsats böra bestämmas till 10 %, dock, med en öfvergångsafgift af 15 %, så att den slutliga tullsatsen varder gällande först från och med år 1868.
Sedan artiklarne Smink och Sminkflor, som år 1862 lemnat en inkomst af smink och endast 10 rdr, genom Traktaten med Frankrike blifvit förklarade tullfria, hafva de till Ulia or' enahanda afgiftsfrihet här uppförts, 136 Snörmak arearbeten.
Med tillämpning af livad i ämnet blifvit anfördt i fråga om Traktaten med Frankrike, hafva Komiterade ansett den å Snörmakarearbeten af hel- eller halfsiden enligt 1863 års taxa med 4 rdr pr skålpund utgående tull böra, på sätt som jemnväl skett genom nämnde Traktat, bestämmas till lika belopp med den för helsidentyg, eller för år 1867 till 2 rdr samt från och med år 1868 till 1 rdr 50 öre.
Derigenom komma väl de slag, som bestå af halfsiden, att vidkännas en något högre tull än den för motsvarande väfnad gällande, men då det icke kan vara lämpligt att särskilja hel- och halfsiden-snörinakarearbeten under olika tullafgifter, har den högre väfnadstullen för begge dessa slag blifvit tillämpad.
För afdelningen ('andra slag«, hvarå tullen i 1863 års taxa utgör 1 rdr 50 öre, har införselsafgiften, med afseende på hvad nyss föreslagits beträffande arbeten af hel- eller halfsiden, äfvensom då nu ifrågavarande artiklar allmännast torde bestå af ylle, ansetts böra, på sätt jemnväl skett genom Traktaten med Frankrike, nedsättas till samma belopp som för ylleväfnader, «andra slag«, eller till 1 rdr för år 1867 och till 75 öre från och med år 1868.
Till denna afdelning hafva jemnväl, i enlighet med hvad i afseende på artikeln Band finnes iakttaget, blifvit hänförda Snörmakarearbeten oäfven af silke, hvari kautschuk, guttapercha eller likartade ämnen ingå.«
Bland kassaartiklar intager artikeln Socker det förnämsta rummet, eftersom omkring en fjerdedel af den hittills beräknade tullbevillningssumman ingår för Socker och Si rop.
För den förra af dessa artiklar gälla nu följande tullbestämmelser: för raffineradt socker, alla slag, 1 skålpund 13 öre, för oraffineradt: a) till färgen icke mörkare än N:o 18 af den i verldshandeln gällande Holländska standard, 1 skålpund 13 öre; hvilka båda tullsatser, till följd af handelstraktaten med Frankrike, komma att från och med år 1866 nedsättas till 12 öre pr skålpund. b) till färgen mörkare än nämnde standard-nummer, äfven om varan inkommer i upplöst eller flytande tillstånd, 1 skålpund 8 öre.
Då nu artikeln socker i egentlig mening icke kan hänföras till oumbärliga lefnadsförnödenheter samt enär denna artikel, i följd af dess, i råvaruform, betydligt skrymmande egenskap, samt hvad de raffinerade slagen angår, i följd af dessas ömtåliga beskaffenhet, icke gifver anledning befara det någon nämnvärd oloflig införsel deraf kan ega rum, anse Komiterade en behöflig tillökning i tullinkomst kunna företrädesvis tillvägabringas genom tullsatsens lämpliga förhöjande å denna stora kassaartikel samt hemta för ett förslag härom ytterligare stöd från de i Konungariket
Norge för artikeln socker redan befintlige tullafgifter, der de äro: för gult eller brunt råsocker 1 skålpund 10,5 öre samt för hvitt råsocker äfvensom för den raffinerade varan 1 skålpund 14 öre, efter Svenskt mynt och vigt räknadt.
Komiterade hafva icke underlåtit att taga kännedom om den olika lagstiftning för råsockerimporten, som i flera andra länder är gällande, i det att råsockret, efter den större eller mindre sockerhalten, är fördelad i flera klasser med derefter lämpad olika tullsats; men efter noggranut öfvervägande hafva Komiterade kommit till den 137 öfvertygelse, att olägenheterna af en sådan utgrenad klassindelning, hvilka säkerligen öfverallt äro besvärliga, skulle hos oss föranleda både osäkerhet för statskassan och för trafiken hinderliga omgångar, hvilka åter genom tillämpande af den i Sverige nu gällande enkla tullbehandlingsgrunden undvikas.
Med stöd häraf föreslå Komiterade, att tullsatsen å allt råsocker, mörkare än N:o 18 efter Holländskt standardprof, äfven om varan inkommer i upplöst eller flytande tillstånd, må höjas med 2 öre pr skålpund, eller till 10 öre.
Under förutsättning, att bifall härtill lemnäs, åligger det Komiterade att dernäst utreda och föreslå den tullsats, som skäligen bör bestämmas för det raffinerade sockret, äfvensom för de dermed jemnförliga finare oraffinerade slagen.
Om utfinnande af den rätta tullafgiftssiffran härför har en mångårig strid egt rum, hvars egenheter och detaljer desto hellre kunna förbigås, som de numera mindre inverka på frågans afgörande.