Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Härefter och sedan såväl Förvailnigen af Sjöärendena som Kammarkollegium blifvit i ämnet hörde, har vid innevarande riksdag Kongl. Majit, genom nådig proposition den 18 Nuv. sistlidet år (nio 2q\ sorn blifvit dels till Stats-, samt dels till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-utskotten remitterad, jemte öfverlemnande af det för nva roteringar i Halland upprättade roteringsverk, fin klarat, alt Kongl. Majit för Sin del, i öfverensstämmelse med Kongl brefvet den a3 Febi'.
1844, funné nämnde hemman vara skyldige att draga ständig roteling, så att frågan derom numera endast berodde på Rikets Ständers beslut vid granskning, pröfning och fastställande af den tillökade ordinarie och extra roleringen ej mindre i Halland än i andra provinser; att, örn likväl Rikets Ständer för sin del funne de ifrågavarande utsockne frälsehemmanen icke vara pligtige att vidkännas ständig rotering, det deraf följde, alt all fråga om hemmanens så beskaffade rotering komtne att förfalla, och dem i stället påföras extra rotering, då jemväl borde komma under öfvervägande, huruvida de förut vanliga utskrifningspenningarne skulle under fredstid, då effektiv rotering icke utgjordes, för hemmanen erläggas; men att, derest Rikets Ständer delade Kongl. Majits åsigt, i afseende å hemmanens skyldighet att utgöra ständig rotering, till bedömande borde förekomma, 0111 och i hvad mån desamma, till följd af deras svaga beskaffenhet och serskilda omständigheter, kunde beviljas lindring i roterings-besvärel; och har Kongl. Majt, med afseende å de för handen varande förhållanden samt i anseende dertill att tillförene, då fråga varit om hemmanens indelning till ständig rotering, det blifvit hemstiildt, alt sex hela hemman borde svara , för en rote, hvaremot i det upprättade voterings-verket ej blifvit beräknade mera än omkring 4 hela hemman för hvarje hel rote, föreslagit, icke allenast att de till och med för sistlidne år belöpande vakans-afgifler för ifrågavarande hemman måtte helt ecb hållet eflergifvas och således afsluifvas, eller, der de blifvit erlagde, 6 Stais- samt Allm.
Desv. och Ekon.-Z tsk:nsr Delänkitnde, K:o 22. ålerlemnas, ulan ock alt alla de båtsmaus-nummer, hvaruti samma hemman hafva del, måtte ständigt så i freds* sorn krigstid hållas vakaula; med förbindelse och rättighet alt, för deras andelar lili rotarne, i vakausafgift erlägga a/3 delar af det belopp, hvartill vakansafgiflen för en båtsmansrote i länet uppginge, enligt de föreskrifter och beräkningar, som nu följdes och framdeles i behörig ordning kumlemeddelas och anlagas till efterrättelse, hvilka i vakans-afgifler inflytande medel borde serskildt alsältas till Kongl. Maj:ts disposition för sjöförsvaret.
Derjemte bar Kongl Majit behagat dels öfverlemna den utredning om
Halländska utsockne frälsehemmanens roterings-skyldighet, hvarom här ofvan blifvit nämiult, dels tillkännagifva, ali Kongl. Majit, genom nådiga bref den ?.3 Febr. 1844 och den 2 A pri 1 184 förordnat, alt den omförinälde hemman1 debiterade rolevakans-algift icke skulle utlagas, innan frågan om dessa hemmans roterings-skyldighet blifvit af Kongl Majit och Mikels Ständer i sin lielbeL afgjord, äfvensom ali Kongl. Majit, under den 3o April 1846, tillåtit, alt med verkställandet af den anbefallda debileringen finge för de år, för hvilka den icke redan egt rum, anslå ulan att likväl sådant skulle anses fritaga hemmanens innehafvare från utgörande af rolevakans-afgift, till det belopp, som framdeles kunde vara bestämdt.
Vid föredragning af Kongl. Majlis högstberörda nådiga proposition bar blifvit yltradt: inom Wällofl Borgare-ståndet, af herr Malmstedt, att, då Hallands län, som från längsta tider tillbaka tillhört Sverige, år 1568 afstods lill
Danmark, de ifrågavarande utsockne frälsehemmanen icke voro roterade, samt att vid länets återställande till Sverige genom fredsfördraget i Roeskild den 26 Februari i658, provinsen tillförsäkrades om bibehållande af sina förra fri- och rättigheter; alt hemmanens egare städse förnekat att utgöra ständig roteringsbörda ; ali hemmanen väl, till följd af Kongl.
Majlis nådiga skrifvelser den 2 Nov. i833 och den 24 October i83", blifvit indelade 1 båtsmansrotar samt påförde vakans-afgilf, men alt samma skrifvelser stöde i strid med 80 § Regerings-forroen och Kongl, brefvet den ic, Sept. i8o<y, som stadgade, att all ny eller annan rotering, än som grundade sig på emellan kronan och landet slutna kontrakter, skulle inslällas, hvadan nyssnämnda skrifvelser icke heller borde lända till efterföljd, serdeles som Kongl.
Majit under dea y September lySö förklarat, att utsockne frälse - Stats- samt Allm.
Besv. och Ekon.-Utskms Betänkande, A’:o 22. 7 hemmanen i Halland skulle då och för framtiden bibehållas vids utskrifnings-penningarnes utgörande i stället för rotering; samt inom Hederv Bonde-stundet af Hen^t Gudmundsson ifrån Hallands län, att, med afseende å de förhållanden, som egde runi med de Halländska utsockne frälsehemmanen, såväl rättvisa, sorn provinsens säkerhet oell fördel fordrade, att hemmanen bibehölles vid sin urgamla frihet från rotering under fredstid* emot erläggande af de utaf ålder vanliga utskrilnings-penningar, samt ålnjöte frihet från utgörande af de rotevakansafgifter, hvilka blifvit debiterade, och återbekomme dem, sorn redan blifvit erlagda.
Vid öfverläggning om delta ärende hafva Utskotten ansett den fråga först böra utredas, huruvida de utsockne frälse-hemmanen i Halland må vara underkastade ständig roter-ingsskyldighet . eller ej.
Då, A den ena sidan, Kongl. Maj:t hufvudsakligen på grund- af den utredning i ämnet, sornlinnes den nådiga propositionen bifogad, funnit nämnde hemman böra utgöra en sådan skyldighet, men, å den andra skian» Rikets Ständer vid i8{o och i<S4i årens riksdag, med åberopande af den utveckling af frågan, sorn då gjordes af sammansatta Slals- och Ekonomi-Utskotten, uttalat den bestämda öfvertygelse, att de
Halländska utsockne frälse-hemmanen ej ålåge att utgöra ordinarie rotering, torde Utskotten, sorn dela samma af Rikets Ständer yltrade öfvertygelse, böra, nied åberopande af Utskottens vid nyssnämnde riksdag afgifna yttrande, redogöra för de ytterligare förhållanden och grunder, på hvilka samma öfvertygelse sig stödjer.
Grunden till den .ordinarie roteringen är nemligen den i förra tider vanliga utskrifningen, hvilken öfvergick alla hemman, som ej voro derifrån uttryckligen undantagna och befriade.
Sådan utskrifning egde rum icke allenast i det äldre Sverige, utan äfven i provinserna Skåne, Halland och Blekinge, innan dessa provinser blefvo till Sverige afträdda.
I stället för denna utskrifning inrättades den redan under Drottning Christinas tid påtänkta ordinarie roteringen, hvilken dock grundades på frivilliga kontrakter emellan Kronan och allmogen, och dessa kontrakter tjena ännu i dag, med vissa förändringar, till efterrättelse..
Äfven, i afseende å provinsen Halland kom en sådan anstalt till stånd genom ett den 9 Maj 1726 slutadt, 8 Stall- samt Allm.
Besv. och Ekon.-Utsk:ns Betänkande, I\'
:o 22. af Kongl Majit den ifi Januari i sladfäsladt kontrakt, livars början liar löljanda lydelse: ’’Wi Fredrik &c gore veterligt, att alldenstund, till underd A nigst följe ”af den lör väre Kommissioner öfver liätsmansroleringen för Provinsen ”Halland i Nåder lemnade J nslruelion, jemte ett dervid fogad t projekt ”till en förordning öfver roteringsbåtsmandiållet och hvad såväl Allmogen ”sorn Båtsmännen i anledning af dess allmänna pligt emot Oss och Kronan ”samt deras inbördes skvldigheter emot hvarandra hafva att iagltaga, med " 11//niline n af t\/-ni/o lidi Krulln skan ellemin m derstädes ett Båtsmans-Rote”1 ings-Kontrakt slutet och författa dt är, på sätt och vis, sorn föijer:”
Detta kontrakt gadde således endast egarne af krono- och kronoskattehemman, men ej egarne af utsockne frälsehemmanen, hvilka icke ville ingå på utskrifningens förändrande till rotering, ehuruväl fråga om jemväl dessa hemmans inläggande till rotering fleie gånger väcktes.
Väl anfördes, lill stöd derför, att Kongl Resolutionen den 27 Januari 1721 innehållit det uttryck, att ”delta frälse icke lära med skaf och fog undandraga sig rotering,” men något stiindigt knektehåll b 1 ef dock hemmanen ej påfördt, oaktadt yrkanden gjordes derom vid riksdagarne ända intill år 1786, och sedan upplyst blifvit att förhållandet angående så väl de Halländske, som Skånske utsockne frälsehemmanen jemte deras förbindelse att erlägga utskrifningspenningar så binge icke vid påträngande nöd verklig utskrifning egde runi, härledde sin upprinnelse från de rättigheter, som, efter dessa provinsers återgång til) Svenska Kronan, varit Ridderskapet och Adeln derstädes förundte och genom en derefter förordnad
Indelnings- och Skattläggningskommission fastställde, samt att detta frälse varit undantaget såväl från det der i länet tillförene inrättade ryttarehåll, sorn vid dess förvandling först till indelning och sedan till rotering af båtsmän, vid hvilken förmån och rättighet
Adeln sedan bibehållits, — förklarade Kongl. Maj:t, under den 7 September samma år, uppå Rikets Ständers underdåniga begäran, att de utsockne frälsehemmanen skulle då och för framliden bibehållas vid utskrifningarnes utgörande, i stället för rotering.
Jemte allt detta hafva Utskotten tagit i betraktande: ali 011» fö rinalde utskrifningspenningar blifvit eriagde ända tilldess att, efter extra roteringens införande, extra roteringsmanskapet af de utsockne frälsehemmanen i Halland 1811 och 1812 utgick i och för Sveriges dåvarande krig; alt Rikets Stan - Stats- samt Allm. Desv.- och Ekon.-Utsk:ns Betänkande, N:o 22.
9 Ständers år 1810 fattade beslut, alt extra roteringen endast borde träffa så kallad privilegierad jord, samt alt derifrån således äfven borde skiljas alla hemman och lägenheter af krono-skalle och frälse natur, hvilka enligt Jor/'orfuttningarne voro underkastade ständig rotering, destomindre kan anses vara tillämpligt på de Halländska utsockne frälse-hemmanen, som dessa hemman, till följe af 1756 års Kongl. Bref, äfven 1810 erlade utskrifningspenmngarne, i stället för att utgöra den ordinarie roteringen, som allmogen af krono- och kronoskattehemmanen sig åtagit; och att Rikets Ständers vid i8a3 års Riksdag till Kongl. Maj:t aflåtna underdåniga skrifvelse om extra roteringen ej heller kan anses innefatta något förklarande, som angick de Halländske utsockne frälsehemmanen, enär denna skrifvelse angick förhålla liderne i allmänhet, men ej det serskilda, som i afseende å Halländska utsockne frälsehemmanen egde rum.
I anseende härtill och då dessa hemman således icke före 1810 varit och icke heller derefter på ett med 80 § Regeringsformen öfverensstämmande sätt, blifvit ålagde ordinarie rotering, få Utskotten, som icke linna det vara med rättvisa och billighet förenligt, att hemmanen nu, emot deras egares vilja, påläggas sådan rotering utgöra, vördsamt tillstyrka, att Rikets Ständer hos Kongl.
Maj:t i underdånighet anmäla, att de för sin del icke kunna bifalla, att ifrågavarande hemman påföras ordinarie rotering.
Deremot och beträffande frågan om skyldigheten för samma hemman alt utgöra inskrifningspenningar; så få Utskotten upplysa: att sådane inskrifningspenningar i äldre tider uIgåLt af de hemman, hvilkas egare varit utskrifning underkastade, men af en eller annan orsak ej utgjort denna skjddighet; alt desamme, som, enligt 1648 års kontrakt, utgingo för hvarje hemman, år 1678 blefvo ”satte på manskapet,” och sedermera genom Kongl, brefvet den 24 December 1692 bestämdes, att för hvarje utskrifningsgill person utgöra 2 daler silfvermynt, efter 3 daler på riksdaler», såväl å krono och skatte som å utsockne frälsehemman, och att de det sista året, hvarunder de utgingo, eller 1811, beslego sig till 3,964 r:dr banko; att under 1808 års krig Kongl. Maj:t förklarade alla dem, som deltagit i landtvärnet eller vargeringen, böra ifrån utskrifningspenningars erläggande befrias; att sedermera Rikets Ständer, genom beslut vid 1812 års riksdag, förklarat, Dih till li. 't. Prof. 1847 & 1818. 4 Sami. 2 AJd. 5 Haft. 2 10 Statt- tamt Allm. Betv.- och Ekon.-Utsk:nt Betänkande, N:o 22. alt, som ali frihet frän -utskrifning upphört genom (km viel samma riksdag af Kongl. Majit och Rikets Ständer vidtagna förändring i utski ifniugssällct af det fastställda förslärkningsmanskapet, samt ali oroterod joni derefter komine att roteras, ifrågavarande utskrifningspenningar börtie upphöra och således icke vidare bland Statsverkets inkomster upptagas; samt alt, genom Kongl, brefvet den 2J Maj 1813, Kongl.
Majit forordnat, att omlörmälde inskrifningspenningar af utsockne frälsehemmanen borde upphöra; och som egarne af berörde hemman, i likhet med åboer å andra frälsehemman, i förra lider utgjort den då vanliga konskriplionsskyldigheten, men derefter, enligt 1 -y5f» års Kongl, bref, fått fullgöra delta åliggande med ulskrifniiigspenningars erläggande, så synes det Utskotten, som borde dessa utskrifningspenningar rätteligen hafva utgått af hemmanen, så snart som det af dem uppställda extra roteringsmanskap från kriget hemkommit; och anse Utskotten derföre hemmanen böra numera, i stället för den andre hemman påförde rotering, fortfarande och så länge de icke under krig fullgöra roteringsskyldighet, erlägga berörde utskrifningspenningar; hvadan Utskotten tillstyrka, att Rikets Ständer för sin del besluta, att utsockne frälsehemmanen i Halland, ifrån början af nästkommande år, erlägga utskrifningspenningar med 2 daler silfvermynt för hvarje utskrifningsgill person ifrån 18 års ålder och så länge han erlägger mantalspenningar, med de undantag likväl, som äro i förfallningarne föreskrifne; dock alt dessa utskrifningspenningar icke utgå, då hemmanen i krigstid, såsom- Utskotten här nedan tillstyrkt, utgöra extra rotering.
Som likväl, vid det förhållande, att nämnde utsockne frälsehemman under fredstid komma att vidkännas ett mindre onus än i allmänhet öfrige hemman af enahanda natur, och således kunna i delta hänseende anses privilegierade och af sådan beskaffenhet, att, jemlikt Rikets Ständers vid 1S10 och 1823 årens riksdagar fattade beslut, de böra vidkännas extraordinarie rotering; få Utskotten vördsamt tillstyrka, att den de utsockne frälsehemmanen i Halland ålagde extra roteringsskyldighet, med de jemkningar, som deruti böra, enligt förut fattade beslut, verkställas, måtte fortfarande af samma hemman utgöras.
Stais- sar/it Allm.
Desi'.- och Ekon.-L lsl:ns Betänkande, iV.-o 22.
Ii Sini ligen oell beli äflande frågan om de rolevakansafgifter, som blifvit de utsoc kne frälsehemmanen i Halland påförde ifrån och med år 1835, anse [dukullen sig böra upplysa, ali samma hemman utgöra 1,1 33”’,:dels mantal, cili att den ifrågavarande algiflen å desamma för år 184b blifvit debiterad med 17,604 r:dr 5 sk. 11 r:st.
Då, enligt hvad Utskotten bär ofvan sökt ådagalägga, Halländska utsockne frälsehemmanen ej äro skyldige att utgöra ordinarie rotering, synes billighet och rättvisa påkalla, att de afgifler, som i stället för en sådan rotering blifvit hemmanen påförde, icke rättvisligen böra af hemmanens egare uttagas; och få af detta skäl Utskotten vöidsumL tillstyrka, att de rotevakans-rnedel, som blifvit ifrån och med år 1 835 de Halländska utsockne frälsehemmanen debiterade, ej måtte, älven om debiteringen deraf finnes grundad på laga kraftvunna beslut, af hemmanen uttagas, och att, om sådane medel blifvit utbetalde, desamma måtte ye~ derbörande återställas.
Res er val io ner: af Herr Malmstedt: ’
Då sammansatta Höglofl.
Stats-och Ekonomi-utskotten, i förevarande betänkande, lika med Rikets Ständer vid 1840 och i84t årens riksdag, på grund af de noggranna undersökningar, som egt rum, funnit, att de Halländske utsockne-frälsehemmanen icke åligger att utgöra ordinarie rotering, sorn fedt till det på rättvisa och billighet grundade resultat, att sammansatta Utskotten tillstyrkt [rikets Ständer alt hos Kongl.
Majit i underdånighet anmäla, att de för sin del icke kunna bifalla, att ifrågavarande hemman påföras ordinarie rotering, hade jag gjort mig den förhoppning, att ämnet i andra punkten om utskrifningspenningars utgörande af dessa hemmans egare, skulle blifvit lika noggrannt undersökt och behandladt från synpunkten af en beskattnings- och rättsfråga, hvarigenom lösningen deraf troligen framkallat ett annat beslut, än det, hvaremot jag härmed vördsamt nedlägger min reservation. 12 Stats-, samt Allm. Desv.- och Ekon.-7 tsktns Betänkande, IV:o 22.
För undvikande af en tröttande vidlyftighet vill jag icke serskildt upptaga och besvara Utskottens argumenter.
De iiro till sin hufvudsakliga del desamma, som, rätt använde, jag skall begagna och anser vara fullkomligt öfvertygande för ernående af en motsatt bevisning.
Jag förutsänder likväl den anmärkning, alt det är mig oförklarligt, hvarifrån Utskotten hemlat stöd för resonnementet, alt ”egare af berörde hemman, i likhet med åboerne å andra frälsehemman, i förra tider utgjort den då vanliga konskripl ions-skyldigheten.”
Detta är en fras, som saknar vittnesbörd af historien och legala handlingar, och deraf har ock inträffat, att Utskotten ledt sig till den felaktiga åsigt, att ulskrifnings-penningarne rätteligen borde hafva utgått af hemmanen, så snart det af dem uppställda extra roteringsmanskap från kriget hemkommit, hvarpå följt det, efter hvad jag här nedan hoppas utreda, rätts- och princip-vidriga tillstyrkande, aLt hemmanen i fråga från och med nästa år böra erlägga utskrifnings-penningar, med två daler silfvermynt för hvarje utskrifningSgill person öfver 18 års ålder, så länge han erlägger mantals-penningar, etc.
Sammansatta Utskottens historik innehåller, att utskrifnings-penningarne, som enligt 1648 års kontrakt ulgingo för hvarje hemman, år 1675 blefvo ”satte på manskapet,” och derefter, genom Kongl, brefvet den 24 December 1692, bestämdes, att, med ålskil lige undantag, för hvarje utskrifningsgild person utgöras med 2 daler s:mt.
Medgifvande riktigheten häraf, kan jag dock icke erkänna, att de grunder, som antogos eller ansågos billiga för beskattning af denna art, 1692, efter personlighets princip, nu ellet ett hundra femtiosex år sednare ega lika rättvis tillämplighet.
Det lärer icke kunna undgå tänkarens uppmärksamhet, hurusom landet sedan 1692 lill följd af stigande upplysning och förbättrade institutioner, genom storskiften, enskiften och sednast laga skiften, i förening med utflyttningar och tillåten hemmansklyfning, blifvit så uppodladt, alt en jemförelse emellan det närvarande förhållandet och det, som egde rum 1692, skall leda lill en glädjande förvåning; att isamma mån odlingen framskridit, har folkmängden betydligt ökat sig, att i den nion folkmängden ökat sig, i samma mon okas den al Utskotten tillstyrkta beskattning och aLt således, om än personiighets-prineipen, med föranledande af den ringa befolkningen år 1692 befanns antaglig för beskatlnings-grund, måste, om man vill låta de beskattande vederfaras rättvisa och icke åstadkomma en in inlinitum stigande beskattning, samma princip, under nu förändrade omständigheter, finnas Stats- saint .-i lim.
Eesv.- och Ekon.-Ut skins Betänkande, N:o 22.
13 vara föråldrad, olämplig och förnärmande, ty man märke väl, att del egentligen är egenskapen eller naturen af jorden, och icke annat, sorn rättsenligt hör ligga till grund för en så beskaffad beskattning.
Är, som jag hoppas, denna slutsats riktig, måste det vara orält, att, då desse hemman, utgörande, utom bråk. i, 123 mantal, år 1648 betalte utskrifnings-penningar, efter 1111 varande myntberäkning lill 3a sk:r /'i hvarje hamman med 748 r:dr 3a sk , som derefter öfverflytta des från hemmanet på manskapet och således ökades, troligen fyra till sex gånger högre belopp, skola de nu, enligt Utskottens förslag, betala minst 10, men kanhända i de flesta fall och lill följd af folkmängden ao gånger mer, än ursprungligen och efter första kontraktet varit stadgadt och hvarmedelst denna beskattning för mångfaldige, serdeles för de hemman, som blifvit utflyttade och delade i flera mindre 7 J lotter, skall blifva långt mer betungande, än erläggande af vakans afgift.
Jag dristar förmena, att häruti ligger en uppenbar orättvisa, ledande, utom annat dertill, alt, om förslaget, emot min billiga förmodan, skulle tillvinna sig svenska representationens sympati, torde snart låta höra sig en allmän missbelåtenhet och klagan öfver orättvis beskattning, såsom exempel hvarpå jag blott vill påpeka, alt, när egaren af 1/16 mantal, med den icke ovanliga händelsen af 4 skattskrifna söner eller andra manspersoner, måste erlägga en hög afgift, kommer egaren af ett eller flere mantal, som förmedelst derå befintlige torpare icke har behof af mer än a:ne skattskrifne personer, alt erlägga endast hälften, som omöjligen och då afgiften icke är personlig skyddsafgift, ulpn bör utgå för och beräknas af jorden, kan förklaras såsom billigt eller rättvist, samt skall framkalla försök att eludera föreskriften, genom det, alt frälsehemmans-egaren icke å sitt frälse, utan kronoskatte-hemman eller hos dessa sednare hemmans-innehafvare besörjer skatlskrifningen af de personer, som, under andra vilkor, blefve å frälsehemmanen skattskrifne, och sålunda skulle den till statsverket beräknade inkomst
Lill stor del gå förlorad.
Men - äfven om jag förmått göra dessa skäl inför sammansatta Utskotten gällande, till vinnande af en mera på rättsgrunder hvilande princip för den i min tanka obehöriga och otillbörliga beskattningen af utskrifnings-penningarne, anser jag Utskotten, just på grund af de utaf Utskotten uppgifne skäl, nemi.
Rikets Ständers beslut vid 1812 års riksdag ogIi Kongl, brefvet den 25 Maj, 181 3 saknat stöd för sitt åtgörande, att fö - 14 Stats- samt .liim.
Bese. och Eiort.-L tsk:ns Betänkande, A:o '22. resia, det Hallands utsockne frälsehemmans innehafvare böra utgöra de fö ira u t sk r i fn i n ■, s- pe 11 n i nga ine.
Jag respekterar och värderar Utskottens under diskussionen framställda afsigt all, å ena sidan, befordra statens rättmätiga anspråk och å ilen andra att tillse, det skattdragande sker lika rätt - och jag har i närvarande lall endast att beklaga, att hvarken del ena eiler andia lyckats.
För (rågans rättsén liga och samvetsgranna bedömande hafva för sammansatta Utskotten varit all tillgå, jemte Rikets Ständers beslut vid 1812 års riksdag, följande handlingar, hvarur jag återgifver orden, sorn de, delta ärende rörande der lyda: 1:0 Rikets Ständers Stats-utskolls, af Sländerna gillade, betänkande, den i3 Juni 1812, i anledning af Kongl Majlis proposition den 18 April samma år, i afseende å statsverkets “inkomster och utgifter — — — ”2:0 Ulskrifnings-penningar i Skåne och Halland — — — ; 'Före 'sista kriget beräknades denna afgift lill omkiing 15,000 r:dr årligen och 'lill samma belopp bl ef den äfven af Rikets Ständer uti 1810 års Riksstat "upptagen.
Under kriget, då landtvärns utslå ilning och vargerings upp - sättning blef anbefalld, förklarade Kongl. Maj:t dem, som dessa onera ut "gjort, böra från ulskrifnings-penningars erläggande befrias; och som all "frihet från utskrifning numera upphört, genom den af Kongl Majit weli "Rikets Ständer vid närvarande riksdag vidlagne förändring i utskriluings"sältet af det fastställda förstärknings-manskapet, samt all oroterad jord "jemväl hädanefter kommer alt roteras; sa har Stals-utskottet häraf ansett "blifva en följd, alt denna afgift hädanefter kommer alt upphöra och såle''des äfven icke vidare böra eller kunna bland statsverkets inkomster uti "Riksstaten upptagas.” "Statsverkets inkomster komma således från och med detta år alt ’*minskas med följande sedan 1810 upphörda och försvunna inkomst-titt lar, "Utskrifmngs-penningar i Skåne och Halland i5,ooo r:dr.’* 2:0 Kongl.
Majlis nådiga bref till Kammar-kollegium och Siats-kontoret den 28 Maj 1813. — — — — — — — — "Wi hafva i nåder låtit Oss föredragas Edert, uti skrifvelse af den 26 Mars Stats- samt Allm.