Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Dassau och hans löftesmän, Erland Andersson i Lien och Cornelius Torstensson i Ellelien år 1836 lagsöktes för hela primitiva Iånesumman 1500 R:dr jemte ränta; att de då befunnos vara i saknad af all tillgång; att låntagaren sedermera aflidit och Bankens fordran bevakats i urarfvamålet efter honom, men att massan icke kunnat någon tillgång för oprioriterade borgenärer; att Erland Andersson, som för ifrågavarande fordran någon tid varit bysatt, år 1843 med döden afgått i alldeles utblottade omständigheter; att Cornelius Torstensson, vid skeende undersökningar, fortfarande befunnits i armod, samt att ett, den 22 Mars nästlidet år afgifvet, brestbetyg upplyser, att denne, hvilken är född 1784, numera har lull försörjning af Fattigvården, såsom nådehjon, och ll:o angående lånet N:o 1087: att lagsökning år 1834 anställts för indrifvande af då återstående kapital 2,994 R:dr 19 sk. 7 r:st., jemte ränta; att låntagaren, Apothekaren J.
Bergelin, redan då var i konkurstillstånd försatt; att, enligt ett af sysslomannen i haus massa utfärdadt bevis, oprioriterade borgenärer ej ägt alt derifrån bekomma någon utdelning; att Bergelin år 1856 från Riket afvikit och år 1837 aflidit å hospitalet i New-Orleans; att Rikets Ständer vid detta förhållande redan beviljat afskrifning för ett af honom hos Banko-Diskont-Verket upptaget lån; att löftesmännen, Bönderne Christer Nilsson och Joh. Samuelsson, jemlikt verkställda utmätningsförsök, redan i April och Maj månader nästlidet år, befunnits i utblottadt tillstånd samt att kostnaderne för 8 Bavko-Uiskotlets Utlåtande, JY1 27. hos dem anställde undersökningar uppgått lill 16 R:dr 19 sk. 6 r:st. allt banko.
Vid öfvervägande häraf och som, hvad först angår lånen N:ris 968, 1100 och 1055, både låntagare och löftesmän numera äro - aflidne och de efter dem uppkomne konkursmassor utredde samt följaktligen ringaste tillgång till gäldande af skulden icke är att förvänta, lärer det vara ostridigt att dessa 3 lån kunna och böra lill nu återstående belopp afskrifvas.
Beträffande dernäst lånen N:ris 410, 926, 978, 810, 1147 och 1087, så och ehuru låntagarne för de 3 förstnämnde lånen samt begge löftesmännen för det sednasle lånet, äfvensom ena löftesmännen för lånet N:o 1147 och ena vittnet, som blifvit ålagdt betalningsskyldighet för lånet N:o 810, ännu lefva; likväl och sorn, enligt inkomna bevis, alla dessa personer skola vara stadde i så medellösa omständigheter, att de icke äga någon tillgång till gäldande af Bankens fordran och hvarje förnyad undersökning härom endast medför ytterligare utgifter för Banken, uppgående till 5 å 6
R:dr banko för hvarje gång sådan anställes, samt då boen efter de aflidne gäldenärerne numera jemväl äro utredde, anser Utskottet vidare afbetalning å ifrågavarande 6 lån icke vara att emotse.
Vidkommande slutligen lånen N:ris 951 och 1126, så inträffar väl med dem, att såväl låntagare som löftesmän ännu lefva, men enär alla hos dem, tid efter annan, ifrån år 1835, anställde undersökningar oförändradt vitsordat det förhållande, att de samtlige befinna sig utan ringaste tillgång, äfvensom att de, såsom gamla och orkeslöse, icke vidare kunna med arbete sig försörja, finner Ulskottet anledning icke vara för handen, det större eller mindre del af dessa lån kan komma att ingå, hvadan lånens bibehållande endast skulle förorsaka förökade kostnader för anställande af ytterligare utmätningsförsök.
På grund af hvad sålunda anfördt blifvit, får Utskottet, i enlighet med hvad ej mindre Fiskals-embetet och Kommissarierne i Lånekansiiet, än äfven Bankofullmäktige tillstyrkt, hos Rikets Ständer hemställa, att ifrågavarande 11 st. inom linien förda odlingslån må till nu återstående belopp få i Bankens räkenskaper afskrifvas.
Banko-UlskoMets Memorial, JH £8. 9 \ JV2 28.
Ånk. till Exp.-Ulsk. d.
5 Mars 1834, kl. 12 m.
Memorial med uppgift om och huruvida någon del af den sedan 1851 års början upplupna Banko-vinst erfordras för Bankens konsoliderande.
Den med allmänna tidningarne utdelade öfversigt af Bankens hela ställning, sammanfattad efter 1852 års bokslut, utvisar att Bankens tillgångar och fordringar utöfver dess skulder utgjorde vid nämnde års slut, grundfonden 10,000,000 R:dr oberäknade, följande poster, nemligen:
Enligt en af vederbörande inom Banken uppgjord för— slags-beräkning af Bankens Inkomster och Utgifter för år 1855, skulle behållna vinsten för sistnämnde år kunna antagas till . 999,042: 40. 5.
Af denna summa äro, likmätigt föreskriften i 211 g, mom. litt. q af Bankoreglementet, under den 21 Augusti 1851, till försträckningar åt Filial-banker anvisade 1,000,000 R:dr; hvadan återstoden 2,759,003 R:dr 25 sk. 11 rst. utgör den andel af Bankens från 1851 års början upplupna,, behållna vinst, som icke är disponerad.
Utskottet torde likväl härvid böra anmärka, att, enär vinsten för år 1853 möjligen kan komma att understiga den förslagsvis uppgjorda beräkningen, lämpligast synes vara att den behållna disponibla vinstsumman till rundt tal af 2,700,000 R:dr jemna*.
Genom realisation af 1,616,892 R:dr 10 sk, 8 rst. i Obligationer, som Banken för närvarande eger, utöfver de 4,245,000 R:dr, som uti Banko-reglementets 213 § omnämnas, och genom utsläppning af det belopp 526,878 R:dr 11 sk. 9 rst., hvilket enligt uppgiften öfver Bankens metalliska kassa samt utelöpande sedlar och Depositions-skuld, jemte obegagnade andelar af kreditiv och låneförlag den 51 December 1853, utgör skillnaden emellan sedelstocken och maximibeloppet för densamma, beräknadt jemlikt 123 § i Banko-reglementet, Bih. till R.
Brot. 1855 & 1854. 6 Samt. 1 Afd. 8 Haft. 2 återstående vinst från år 1850 vinst år 1851 . . . . . d:o » 1852 B:ko 811,184: 41. i.
» 965,092: 21. g. » 985,683: 19. 5.
B:ko R:dr 2,759,960: 35. 6.
Summa B:ko R.dr 3,759,003: 25.11. 10 Banko-Utskoltels Memorial, M 28. skulle visserligen en summa af omkring 2,000,000 R:dr kunna under loppet af detta år från Banken aflemnas, utan att det fastställda maximum för sedelstock derigenom öfverskridos, men Utskottet finnér sig dock böra vidhålla den af föregående Banko-Utskott uttalade och af Rikets Ständer gillade åsigt, att upplupna behållna Banko-vinsten endast successive och i den män ny Banko-vinst inflyter* må Banken afhändus.
Sedan Utskottet sålunda redogjort icke allenast för beloppet af Bankens behållna vinst, utan äfven för den del af samma vinst, som är disponibel, har Utskottet, till af åtlydnad föreskriften i sista punkten af 2 § i den för Utskottet gällande instruktion, skolat för Rikets
Ständer uppgifva om och huruvida någon del af den, sedan 1851 års början upplupna, Banko-vinst erfordras för Bankens konsoliderande.
Utskottet får, i sådant afseende, lill en början i minnet återföra hurusom Rikets sednast församlade Ständer, i anledning af Banko-Utskottets Memorial JM 12 af den 20 Februari 1851, beslöto, att af Bankens, sedan 1848 års början upplupna, behållna vinst en del borde i och för Bankens konsoliderande reserveras; Såsom skäl härför anförde Utskottet, att Bankens ställning ’ betydligen försämrats, i det att metalliska kassan nedgått från Silfv.
R:dr 8,250,220: 14. till d:o d:o 4,571,494: 17. eller med silfver R:dr 5,678,725: 45. att uttagen af silfver fortforo; alt genom lånefondernas anlitande beloppet af utelöpande sedlar vore i stigande, under det att sedlar ingingo för uttagande af silfver; att vid sådana förhållanden nödig försigtighet och omtanka för Bankens bestånd fordrade, alt Banken icke, förmedelst utsläppning af sedlar, befrämjade metalliska kassans förminskning, samt att Banken, genom reservation för dess vigtigaste ändamål, eller myntvärdets upprätthållande af någon del utaf den behållna vinsten, borde vinna ökad styrka att motstå verkningarne af ofördelaktiga handelsförhållanden.
Att dessa skäl nu icke äro tillämpliga, torde det tillåtas Utskottet att ådagalägga.
Metalliska kassan har under tiden från 1851 års början ganska betydligt ökats och utgör för närvarande omkring 7,000,000 R:dr Silfver. l)e mindre uttag af silfver, som ifrågakomma, härleda sig hufvudsakligen från den fortsatta invexlingen af Bankens sedlar å 16, 12 och 8 sk.
Banko samt 14 och 10 sk. kopparmynt, hvaremot tillfället till ytterligare vexelköp ökar den metalliska kassan.
Åtskilliga låne- och kreditiv-fonder äro jemförelsevis föga anlitade, i följd hvaraf ock obegagnade andelen af låne- och kreditiv-förlag uppgår till 5,000,000 R:dr.
På Depositions-räkning innestår en ungefärligen lika stor Banko-Utskollels Memorial, JM 28.
11 summa och utelöpande sedelstocken öfverstiger metalliska kassan, i sedlar förvandlad, med allenast
Tio millioner R:dr.
I betraktande af den fördelaktiga ställning, hvari Banken sålunda för närvarande sig befinner, anser Utskottet någon del af Bankens behållna vinst icke erfordras för Bankens konsoliderande.
— Vid öfvervägande åter af frågan derom, huruvida nämnde vinst, till större eller mindre del, bör utöfver den tillförsträckningar åt Filial-Banker redan afsatta 1,000,000 R:dr, i Banken reserveras, i och för utsträckning af lane- och kreditiv-rörelsen i en eller annan riktning, har Utskottet tagit kännedom af följande inom Riks-Stånden väckta och till Utskottet remitterade motioner, hvilka innefatta förslag angående sättet för den upplupna vinstens användande, nemligen: af Prosten Berlin, som anser att den del af den besparade vinsten, hvilken icke anslås för statsverkets behof, i främsta rummet må till förstärkning af kassakreditiv-fonden användas; af Herr J.
Öhrström, hvilken föreslår, alt uppkommande Bankovinst reserveras och göres fruktbärande för att derigenom bilda lånetillgångar inom landet för hypotheks-föreningar, samt af Riksdags-fullmägtigen Lars Larsson från Elfsborgs Län, som hemställer att Bankens varande och blifvande räntevinst må reserveras och disponeras till upphjelpande och befordrande af Filial-Banker i de rikets provinser, der en mera betydande penninge-rörelse gör dessa Bankers inrättande nödvändigt.
Utskottet skall, vid upprättandet af förslag till reglering af Bankens låneoch kreditiv-rörelse, icke underlåta, att söka så ordna de för nämnde rörelse tillgänglige fonder, att desamtna bäst må motsvara allmänhetens billiga fordringar på låne- och kreditiv-understöd, och förbehåller sig, alt dervid få afgifva vidare yttrande öfver deri del af omförmälda motioner, hvilken icke är vorden genom detta memorial besvarad.
Men Utskottet mäste här tillkännagifva, att någon ytterligare reservation af Bankens upplupna vinst, till förökning af låne- och kreditiv-rörelseu, utöfver den million, som deraf redan på förhand blifvit disponerad till inrättande af Filial-Banker, så mycket mindre, under närvarande förhållande, kan af Utskottet tillstyrkas, som, vid betraktande af den allmänna penningeställningen i landet, några ökade lånetillgångar, genom ytterligare reservation af Bankens vinstmedel, ej synas vara erforderliga, då deremot, genom vinstens aflemnande i och för statens behof, många allmännyttiga företag böra i vidsträcktare mån kunna befrämjas.
Under förutsättning, dels att disponibla andelen af vinsten först vid slutet af innevarande och nästpåföljande 2 år med Vs hvartdera året från Banken aflemnas, och dels att någon anvisning icke sker å den vinstbehållning, som under nyssberörda 3 år kan uppstå, samt med antagande, att sistnämnde behållning kommer att utgöra omkring 3,000,000 R:dr; skulle Banken alltså jemte grundfonden, iO,000,000 R:dr, samt den till försträckningar åt Filial-banker af be - t 12 Banko-Utskottets Memorial, JM 28.
Ina vinsten afsatta 1,000,000 R:dr fortfarande kunna disponera ett kapitaliverskott eller en tillgång utöfver skuld till belopp af 14,000,000 R:dr; och Ut. kottet tillstyrker fördenskull att af Rankens vid 1853 års slut upplupna, disponibla vinst ett belopp af 900,000 R:dr banko årligen må vid slutet af hvartdera åren 1854, 1855 och 1856 från Ranken, i och för statens allmänna behof, till Riksgälds-kontoret aflemnas.
Härigenom anser Utskottet sig hafva besvarat den del af en utaf Prosten ’mqvist inom Preste-Ståndet väckt och till Utskottet hänvisad motion, deruti Istyrkes att
Banko-vinsten måtte till mer eller mindre del användas för att in— öra och garantera ett väl ordnadt fond-system, enär, för den händelse Rikets änder bifalla Utskottets ofvanupptagna hemställan, det torde tillkomma Stats, skottet att hos Rikets
Ständer afgifva förslag angående sättet för användande de medel, som från Ranken till Riksgälds-kontoret aflemnas.
Reservationer: af Herr Aminoff, J. F. »Inom Utskottet hafva så skiljaktiga meningar yppats gående beloppet af den Ranko-vinst, som för hvartdera af åren 1854, 1855 och 56 borde till Stats-verkets behof öfverlemnas, att jag ej kan undgå, att i ett nmanhang uppräkna desamma.
En del af ledamöterne hafva ansett det hela :ko-vinsten för de sistförllutna fyra åren borde dertill användas med 900,000 ■r årligen; en annan del af ledamöterne hafva velat bestämma beloppet tilt ),000 R.dr årligen; och några inskränkte detsamma till blott 450,000 R:dr hgen — hvaremot jag föreslagit samma belopp, som Rikets Ständer vid sista dag bestämde, eller 700,000 R:dr årligen; men detta mitt förslag blef vid hufvuderingen i Utskottet genom 18 Ja emot 17 Nej underkändt, i följd hvaraf hela ko-vinsten, enligt Utskottets beslut, kommer att till Stats-verket öfverlemnas; då detta beslut strider emot de åsigter, jag hyser i denna fråga, så anser mig deremot böra aflemna min reservation.
Min öfvertygelse i denna vigliga angelägenhet grundar sig egentligen'derpå, jag tror det någon del af den årliga Ranko-vinsten bör reserveras till grundens förstärkande och derigenom till myntvärdets upprätthållande, särdeles som, den åsigt Utskottets majoritet gjort gällande att fråntaga Ranken hela dess ■nist, skall, elter mitt förmenande, i framtiden leda till en ny realisation och så. des myntförsämring.
B mko-UlskoUets Memorial, M 2S. 13
De mänga realisationer Riksbanken, tid efter annan, undergätt, hafva, efter mitt omdöme, härrört af en oriktig behandling af detta Ständernas vigtiga verk; och enda säkra medlet att trygga Banken mot en ytterligare realisation vore att Banken finge reservera hela sin årliga vinst, intilldess Banken kunde utan fara för eget bestånd, och utan skada för det allmänna motstå ali slags påtryckning, hvarefter en del af vinst-medlen kunde ölverlemnas till Statens behof och återstoden reserveras för Bankens egen räkning.
— Men ett sådant förslag lärer numera få räknas till de så kallade fromma önskningarne.
Om Rikets Ständer, efter den sista realisationen år 1830, hade beslutat, att Banko-vinsten skolat användas till Bankens konsoliderande, så hade dess grundfond nu uppgått till minst 50 millioner Riksdaler banko, och fördelarne deraf hade varit mångfaldiga, af hvilka jag blott vill uppräkna några få, nemligen:
Att räntan i Banken på derstädes erhållna lån kunnat betydligen nedsättas, att denna nedsättning hade framkallat räntans'1 nedgående i allmänhet; Att inga Privat-banker behöfts inrättas, emedan Riksbanken då haft tillräckliga medel att sjelf organisera flere andra än de nuvarande Låne-kontoren i landsorterna, eller de i Götheborg, Malmö och Wisby; att de af Riksbanken sålunda inrättade
Låne-kontor bordt kunna lemna allmänheten fullt ut lika stora fördelar som
Privat-bankerne och de i sednare tider uppkomne Filial-banker; Att, om
Hypotheks-föreningarne ansetts af behofvet påkallade, dessa hade kunnat erhålla sina lån från Riksbanken, hvarigenom ränta och kapital-afbetalning kommit Banken till godo samt stannat inom riket, och ej, som nu är händelsen, gått ur landet att fylla utlänningens ficka; Att jordbruk, bergsbruk, handel och näringar kunnat erhålla betydliga understöd från Riksbanken och mot fördelaktiga vilkor; samt Att Banken genom sin större årliga inkomst kunnat inköpa goda räntebärande obligationer, hvilka uti behofvets stund varit att realisera.
Anmärkningsvärd! är, att då folkmängden uti Sverige, efter sednaste realisation betydligt ökat sig, samt jordbruk, bergsbruk, handel och näringar gått framåt, vår Riksbank, år 1854, likväl befinner sig nästan på samma ståndpunkt, som år 1830, ehuru penningetillgången bordt i samma proportion förökas, så framt man velat undvika missförhållanden och tillskapandet af konstlade tillgångar.
Måtte Ständerne en gång hörja att rätta detta deras misstag, genom att årligen reservera någon del af Banko-vinsten till Bankens förstärkning, så att de icke må erfara ofördelaktiga verkningar, som växa dem öfver hufvudet.
Jag medgifver gerna att Banko-vinsten blifvit af Ständerne använd till nyttiga och för riket nödvändiga behof.
Men anslagen dertill hade kunnat erhållas på annan väg, intill dess Riksbanken vunnit nödig styrka, samt då, utan fara för eget bestånd, kommit i tillfälle att kraftigt understödja det allmänna. 14 Banko-Utskollcls Memorial, JM 28.
Vid sista Riksdagen voro utsigterne för myntvärdets upprätthållande nedslående.
— Också iakttog man då nödig försigtighet i afseende å Bankovinstens användande; — hvarföre icke bibehålla denna försigtighet framgent, som aldrig kan skada utan tvärtom gagna?
Det är verkligen för tidigt att af de 5:ne sistförflutna årens lyckliga konjunkturer bygga något bestämdt säkert för framtiden, synnerligen under nuvarande politiska förhållanden, hvilkas utgång ej af någon kan på förhand beräknas och bestämmas.
Då jag i vissa delar förenar mig uti de mot Utskottets betänkande afgifne reservationer, anser jag icke behödigt att upprepa hvad desamma innehålla, emedan Rikets Ständer vid behandlingen af detta ärende cj lära underlåta att taga kännedom af alla de deremot gjorda erinringar för att, efter en noggrann pröfning af de olika meningarne, fatta sitt beslut.
En vigtig omständighet kan jag likväl ej lemna oanmärkt,, den, nemligen, att Utskottet, vid beräkningen af Bankovinsten, upptagit äfven de för år 1850 till Bankens fördel reserverade medel, samt således beräknat Bankovinsten till 3,759,000.
Men då från denna summa bör afdragas vinsten för år 1850 med 811,000. återstår såsom behållning 2,948,000. hvarifrån vidare afgår de vid förlidet års slut till Filial-Bankerne lemnade försträckningar 780,000. så att egentliga öfverskottet blifver 2,168,000.
Då nu vinsten för år 1853 icke är till beloppet bestämd och möjligen kan komma att understiga den förslagsvis beräknade summan, anser jag, alt Utskottet bordt föreslå Ständerne, att af Bankovinsten till statsverkets behof endast bör aflemnas en summa af 2,100,000 Riksdaler Banko, alt med V3:del, eller 700,000 R:dr B:ko vid slutet af hvartdera åren 1854, 1855 och 1856 utgå.» af Doctor Björkman: »Rikets Ständers Bank kan liknas vid en Statens bikupa, som vid vissa tider kan och bör skattas.
Men skattas den då för nära, så förmår den ej vidare rätt förkofra sig och gagna.
Såsom depositions- och vexelbank är Riksbanken för närvarande stark nog för att kunna umbära allt hvad den under sednare åren samlat; icke så i egenskap af Lånebank, Riksbankens för samhället mest indrägtiga och fruktbärande afdelning.
Såsom Lånebank skall Riksbanken, enligt gällande Banko-ordning, biträda lånbehöfvande med understöd, och sålunda till befordrande af handelns och alla nyttiga näringars uppkomst och förkofran förebygga ocker och obilliga intressens beräknande enskilde emellan; och för detta vigtiga ändamål behöfver
Riksbanken ännu ytterligare konsolideras.
Detta Riksbankens åliggande okas nemligen i samma mån landets utveckling uti industrielt afseende fortgår, och derföre böra dess lånefonder fortfarande tillbörligen förstärkas.
En sådan förstärkning är ock under denna Riksdag af liera mo - Bunko-Ulskollels Memorial, J\i 28.
15 tionärer yrkad.
Låneanslag och kreditiver
St nya Filialbanker, kreditiver åt Hvpotheksföreningarne, ökade kassakreditiver
St enskilde och nuvarande privatbankers upphörande äro tidens högljudda fordringar.
NSgon slags minskning deremot af andra hittills anslagna fonder, öfver (27 millioner, för bankens alla lane- och kredilivrörelses grenar är ännu icke ifrågasatt och torde ej kunna blifva betydlig.
Men huru skola berörde tidens billiga kraf kunna tillfredsställas, om nu
Bankens hela upplupna vinst afstäs för att fylla Statens extra behof?!
Skattas bikupan, Banken, sä nära, sä emotser jag, i stället för dess tillbörliga tillväxt i riksgagnelig verksamhet, dess ovedersägligen inträffande oförmåga att uppfylla alla industriens och näringarnes rättmätiga anspråk; ätminstone såvida det bestämda maximum för sedelstock, som icke motsvaras af metallisk kassa, skall bibehållas och utländskt lån undvikas.
Att flera Bankens nuvarande låneoperationer äro för en Riksbank opassande medgifver jag gerna, men bästa sältet att förbättra det felaktiga i dess hittills stadgade, olikartade lane- och kreditiv-rörelser är att på ett för delägarne nöjaktigt och för
Riksbanken betryggande sätt befrämja uppkomsten af filialbanker, som röra sig .endast med Riksmynt och att kraftigt understödja hypotheksföreningarnes till jordägares förmän syftande låneoperationer.
Men för dessa vigtiga ändamål erfordras för närvarande Riksbankens alla möjliga krafter och tillgångar.
Vid slutliga pröfningen, säger sednaste finanskommittéen, af företrädet mellan enskilde Banker, som utgifva egna sedlar, och sådana, som drifva sin rörelse med Rikets Ständers Banks sedlar, höra sorgfälligt öfvervägas å ena sidan fördelarne att hafva endast ett sedelmynt inom landet löpande och att en ökad vinst tillskyndas
Riksbanken genom förlag åt filialbanker, å andra sidan de svårigheter, som äro förenade med nödvändigheten att vidtaga särskilda åtgärder till förstärkning af Riksbankens metalliska kassa i följd af den större sedelutgifning, som nämnde förlag skulle förorsaka.
Så vida icke destoflera, och större, filialbankers samtidiga uppkomst ifrågasattes, skulle, synes mig, till en icke ringa del berörde svårigheter snart kunna öfvervinnas, om Riksbanken finge behålla hela sin nu upplupna vinst.
Men, säger man, Staten behöfver för närvarande nödvändigt allt hvad Riksbauken samlat.
Jag. tror icke detta.
Om de många anspråken på sådana extra anslag, som till nästa Riksdag kunna umbäras, för tillfället nedtystas, så förmodar jag, att alla Statens ovilkorliga behof skola kunna fyllas med någon del af Bankovinsten i förening med Riksgälds-Kontorets tillgångar och kredit samt ,den vanliga Allmänna Bevillningen.
Svenska Statsverkets tillstånd, yttrar omförmälde finans-kommitté, är för det närvarande högst förmånligt.
Långt ifrån att besväras af skuld eller brist för de årliga utgifternas bestridande, eger det ett samladt förlag, hvarigenom de kostsamma åtgärder kunna undvikas, som i andra länder måste vidtagas för fullgörandet 16 Banko-UtskoUels Memorial, JYl 28. af skattkammarens betalningar under väntan på det löpande årets inkomster.
Det vore således endast i utomordentliga fall, som Ståtens behof kunde påkalla Riksbankens anlitande; och säkerhet deremot finnes i första rummet i en upplyst Regerings omvårdnad.
Må således med anledning af ett nu inträffadt utomordentligare behof någon del af den såsom upplupen af H.
Banko-Utskottet beriiknade disponibla Bankovinsten, till exempel 600,000 årligen, in summa 1,800,000 under 5:ne år, utgå såsom en Statens nödhjelp; och resten, omkring en million, anslås, likasom förliden Riksdag, till ett bättre ordnande och behöfligt förstärkande af Riksbankens operationer såsom Lånebank.» af Professor Agardh: »Jag bar med Utskottets majoritet delat den åsigt, att Bankens hela disponibla vinst kunde i närvarande stund öfverlemnas till Statsverket i och för fyllande af dess behof; något annat eller något derutöfver har jag deremot icke ansett mig hvarken böra eller kunna föreslå för Rikets Ständer att afstå.
Jag har inom Utskottet påyrkat nödvändigheten att, genom en på säkra data grundad utredning, för
Ständerna klart framlägga beloppet af denna disponibla vinst.
Genom Utskottets sväfvande och sig sjelf motsägande framställning i denna punkt vilseleder man i stället för att upplysa.
Af följande enkla utredning skall, som jag .hoppas, det varda klart, a(!t Stän derna, genom bifall tili Utskottets förslag, afhända Banken 900,000 R:dr utöfver hvad Banken vid 1853 års slut kunde afstå.
För att ådagalägga detta, antager jag, att man med Bankens disponibla vinst ej kan förstå något annat, än den del af Bankens kapitalöfverskott, som Banken kan disponera eller undvara, utan att brista i de af Ständerna för Banken föreskrifna åligganden, eller, med andra ord, den del af Bankens kapitalöfverskott, som icke redan af Ständerna för andra ändamål är disponerad.