Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Men 2 och 5 mom. ålägga egaren (det vill säga köparen) en så beskaffad skyldighet, då bränvinsredskap> förfärdigas eller ändras på landet.
Grunden till denna skiljaktighet i åliggande för tillverkare och köpare af enahanda skyldighet har man svårt alt utfinna.
Bruk för det mesta äro på landet anlagde, är en känd sak,, likasom, att, enligt \ Cäp. 2 §.
Handels-Balken, ingen annan än Borgare må handtverk idka, och då härtill lägges, att, enligt gällande Författning, Borgare skall bo och vistas samt sin rörelse drifva i den stad der han burskap vunnit, vid förlust af burskapsrätten; så måste stadgandet i 2 och 5 mom, endast afse fuskare på landet, hvilka der sig nedsatt, och, utan rättighet, idka Kopparslagare-handtverket, Desse fuskare äro således fritagne från ombesörjande; af mätning och stämpling af deras redskap; dem är icke heller ålagdt förse redskapen med namnstämpel.
Dessa 2:ne mom, innefatta alltså en indireefc anmaning eller tillåtelse för obehörige personer akt. med bränvinsredskaps. förfärdigande och förändrande.' sig- befatta.
Såsom 56 Bey.-, Lag- samt Allni. Besv.- och Oecon.
Utsk:s Utlåtande N:o 8. lagstridige och ingripande i den skattdragande Borgarens lagliga rättighet tillstyrker jag, att dessa 2Uie mom. böra från förslaget uteslutas. 22 §. jemförd med den 34
Detta stadgande har onekligen till afsigt contvol på Apothekaren; men denna control synes mig blifva ofullständig, derest icke det tillägg göres, att Apothekare skall årligen 'vid mantalsskrifningen uppgifva sina distilleringspannor 3 såsom om bränvinspannor stadgadt är.
Enahanda tillägg anser jag böra ega rum till 41 §• i afseende på de pannor Ättiks-Fabrikörer nyttja för deras Ältike-tillverkning.
De i smärre brännerier till ångornas ajkylning begagnade pipor vare ifrån försegling frie.
Om denna exception bibehålies, skulle jag önska, att den förtydligades genom antagande af en viss pannans kannerymd, såsom utgörande gräns&n emellan smärre och större brännerier.
Men med kännedom af den olägenhet, som är förenad med, och en följd af afkylnings-redskaps oftare uttagande ur kylfatet, skulle jag tro all erforderlig säkerhet vore vunnen, om afkylningsredskap i allmänhet, förseglad , får qvarblifva i egarens vård.
Med Herr Tottie förenar jag mig uti dess reservation och anser de i 45 §• föreslagne böter för oloflig bränvins-försäljning böra förhöjas till 29 ll:dr första gången och, vid itererad förbrytelse, efter undergången dom och bestraffning, till 4o R:dr. 53 §. förekommer mig, såsom rättsvidrig, ganska eftertänklig.
Det lärer ej kunna nekas, att bränvins-minutering, efter dertill i föreskrifven Ordning vunnet tillstånd, är för innehafvaren ett lagligt näringsfång, ehuru — jag medgif^er — af de minst aktningsvärda.
Men minuteuren är deck en Statens medborgare, hvilken, så väl för sin minuteringsrätt, som i öåigt, måste till Staten erlägga contributioner.
Det måste bero af dennes, så väl sorn af hvar och en annan säljares, fria val, att föryttra sin vara mot eontant betalning eller på credit.
Om detta ej kan förnekas bränvins minuteuren, Ber.-, Lag- samt Allm. Ber,v.- och Oecon. - Uts1c:s Utlåtande IS:o 8. 5” minutören, synes mig i högsta måtto orättvist, att förneka honom 'b ene fida juris till utbekommande af betalning för sin utborgade vara, och i detta fall ställa honom, så tilt sägandes, utom Lagen.
Jag tror icke på detta palliativ; skälen för denna tro äro för vidlyftiga att här upprepa, de erbjuda sig sjelfmant för eftertankan.
Den reflection torde likväl tillåtas mig vid detta stadgande, i synnerhet gällande för Lagstiftning i allmänhet: att Lägens kraft ytterst stödjer sig på folkets öfvertygelse om dess nytta och rättvisa.
En Lag, der orättvisan faller i ögonen, äfven på den enfalldigaste, blir förhatlig, föraktas och med detsamma öfyerträdes.
”Ej må köpare till vittne åberopas eller för ojäfvig antagas ifråga om det bränvin, han sjelf sig tillhandlat/’ hafva Höglofl.
Utskotten, efler mitt bedömande, lagt ett nästan uteslutande hinder för upptäckt och bevisning af lönnkrögeri.
Till grund för detta stadgande har man velat antaga: dels att köparen vore delaktig i säljarens brott, och dels att, med köparens godkännande såsom vittne, tillfälle bereddes honom att tillika vara angifvare.
Hvad första omständigheten angår, eller köparens delaktighet i lönnkrögarens förseelse, så torde den erinran böra ega rum, att Lagen, för bestraffning af delaktighet i brott, förutsatt jemte den handlandes fria vilja, att den ifrågavarande gerningen till sin beskaffenhet är så qvalificerad, att den i gerningen deltagande kan deraf inse och finna den agerande hufvudpersonens brottsliga förfarande, elier att ett verkligt lagbrott föröfvas.
Man föreställe t. ex. en resande, som, i behof af förtäring, efter anvisning, inträder uti ett hus, der sådant kan fås.
Hans första omsorg är visserligen icke att utforska om det anvista stället är en lofgifven eller en lönnkrog.
Detta inleresserar honom föga att veta, emedan det är säljaren, i fall af oloflig försäljning, som är straffbar, och icke köparen.
I denna sin okunnighet erhåller oell betalar köparen den förtäring lian begärt, dervid allt tillgår i handlingssätt och yttre former lika öppet, som på hvarje annan privilegierad krog eller näringsställe.
Brot. i834 och 1835. 5-te Sand. i-.dra A/d. 8 Q-.de 58 B ev.-, Lag- samt Allm. Besv.- och Oecon.- Utshs Utlåtande N:o 8. med ja! torde till vederläggning böra framställas en annan, om köparenär delaktig i säljarens brott, hvarföre harman icke i förslaget, med anledning af allmänna Lagens bud i 6i Cap. Missgernings-Balken, för denna delaktighet stadgadt ansvar?
Det är således säljaren, och ingen annan, som är primitivt den brottslige i. denna fråga.
Beträffande andra omständigheten, eller att, med köparens godkännande såsom vittne, tillfälle beredes honom alt tillika vara angifvare.
1 denna omständighet torde föga behöfva att anföras mera, än att sådant kan inträffa äfven med andre vittnen i brottmål; förekommandet deraf ligger nästan alltid utom Lagstiftarens och Domarens förmåga, såsom beroende hufvudsakligast på viLtnets samvetsgrannhet, å ena, och åklagarens grannlagenhet, å andra sidan, att ej gagna en så låg bevisningsutväg.
Då köpare får vittna om, det bränvin till andre personer vid samma tillfälle blifvit såldt, hvad, om ej hans eget samvete, hindrar honom alt derom äfven vara angifvare?
Sedan jag sålunda, efter förmåga, sökt vederlägga och undanröja de hufvudsakligasle inkast, hvilka kunnat göras och blifvit gjorde inom Högloft.
Utskotten, emot mitt yrkande, om köpares gagnande såsom vittne, och jag tillika visat, alt köparen, såsom, enligt förslaget, ostraffbar för hvad han köpt, således af sakens utgång lagligen icke kan vänta eller hafva hvarken nytta eller skada, torde jag böra närmare få framlägga de vilkor, under hvilka jag anser köparens hörande såsom vittne, böra få ega rum.
Då det icke varit min mening att köparen ensam, och då ingen annan bevisning tillika är tillgänglig, skulle uteslutande och ovilkorligen få gagnas sorn vittne, hade jag trott, på grund af erfarenhet, örn det oftast ofullständiga skick, hvari bevisningen om oloflig bränvins-försäljning stannar vid Domstolarne, och hvaraf värjemåls-eder alltid måste blifva en obehaglig följd, i saknad af den bestämdare upplysning endast köparen sjelf kan meddela, hans hörande borde tillåtas, för s‘å vidt
Domaren det nödigt pröfvar till bevisningens fullkomnande.
Det händer nemligen icke sällan alt bevisningen företer sig sålunda: C. och D. äro kallade till vittne emot A. för oloflig bränvins-försäljning.
Bägge vittnen berätta, att de blifvit af B. inbjudne på bränvin, hvilket B. begärt, bekommit och tillika med C. och D. förtärt; men huruvida B. skulle betala, eller betalde samma bränvin, eller om A. utan betalning undfägnade alla tre, det veta vittnen icke och betalning hafva B ev.-, Lag- samt Allm. Besa.- och Oecon.- Utsh:s Utlåtande iV‘o 8.
5g de ej heller sett erläggas.
I detta ofullständiga skick stanna många så beskaffade åtal; följden deraf behöfver väl icke nämnas.
Då det är och måste vara Rikets Höglofl.
Ständers afsigt, alt, så vidt möjligen ske kan, utrota, eller åtminstone förekomma, utöfningen af det skadliga lönnkrögeriets fortgång i den scala det hittills visat sig, har jag trott min pligt vara, att, efter mili ringa förmåga, arbeta till detta helsosamma ändamåls vinnande, och vågar derföre vördsammast föreslå följande förändrade redaction af 55 §. i förslaget:
Ej må köpare till vittne åberopas, eller för ojäfvig antagas i fråga om försäljning af det bränvin, lian sjelf sig tillband lat, utan så är, att andre personer närvarit, och Domaren det dä nödigt prof var, för att erhålla närmare ljus i saken; hvaremot köpare, derest lian i öfrigt ojäfvig finnes, må vittna derom, att bränvin blifvit till andra personer vid samma tillfälleförsåldt.
Brän vinsredskap eller bränvin, som är förbrutet dömdt, skall fördelas pä enahanda sätt; börande så väl redskapen som bränvinet, med kärlet hvari det förvaras, på offentlig auction försäljas, och så väl auctions-beloppet som vigten af den metall, hvaraf redskapen består, af vederbörande
Uppbördsman med auctions-protocoll bestyrkas och i saköres-längden redovisas.
Skälen för denna förändring äro: att försäljningen af förbruten dömd brän vinsredskap och bränvin tillhör Kronofogde eller Kronobetjente att verkställa, likasom auclionsbeloppet af honom uppbäres och bör redovisas, till sammanhang med böterne, i den af Domaren meddelade saköreslängd.
Härigenom vinnes den fördel, att både botes och auclionsbelopp redovisas på ett ställe och i samma saköreslängd, hvilket ej kan ega rum på sätt nu tillgår, nemligen att Kronofogde, sedan redskap och bränvin blifvit försålde, till Rätten ingifver extract af Auctions-procollet, hvilket då antecknas i det Tingets saköreslängd, under hvilket det ingifves.
Följden häraf har blifvit, all böter kunna vara ådömde ena året, men försäljningen af redskap och bränvin icke ega ruin förr än år och dag derefter, i anseende till mellankomne besvär m. m.
Redovisningen måste således hänföras lill a:ne, 60 B ev.-, Lag- samt Allm. Bcsv.- och Oecon.- Utshs Utlåtande JV:o 8. i hänseende till tid, vida skiljda saköreslängder, hvilket onekligen försvårar håde control och revision.
Detta förekommes likväl, om den föreslaena redactionen antages.
Mot 63 §. har jag icke annat att erinra , än att gradation af dagar helt och hållet afviker från den af allmänna Lagen i 5 Gap. 4 §■ SlraffBalken antagna och i serskilda Författningar hittills följda giundfrågor är i sig sjelf conventionel, emedan någon absolut rättsgrund för det ena eller andra icke lärer finnas.
Så väl jag sorn flere värde Ledamöter inom Utskotten voro af den mening, hvad angår 2 mom. af 64 §•, alt åtal om oloflig bränvinsförsäljning å landet, borde, till större skyndsamhels beredande, ske hos Konungens Befallningshafvande i Länet, med rättighet för Konungens Befallningshafvande alt, då vittnens hörande behöfdes, låta sådant verkställa vid den för parterne närmaste Stads-Domstol eller, då Ting höllos, vid närmaste Härads-Rätt.
Men den fåtaligt närvarande personalen af 3sne Stånd, lemnade vid omröstningen, i denna så väl som andra frågor, ett 4;de Stånd, mera talrikt tillstädes, öfvervigten, till besluts bestämmande.” Herr Prosten Hallbeck förenade sig i Herr Bååths förslag till redaction af 55 §., och instämde Herr Prosten öhrnberg i reservationen, angående köpares vittnes-gildhet, i fråga om försäljning af det bränvin han sjelf sig tillhandlat. af Herr fries: ”Jemte det jag till alla delar instämmer uti de åsigter Herrar Totties och Ilallbecks reservationer emot 45 och 64 §§. innehålla, får jag serskildt reservera mig emot 34 §•, sorn förbjuder nyttjandet af 6:kans panna, till distillering under de månader, som bränvinsbränning, enligt Författningen, icke får utöfvas.
Då man med tillförlitlig visshet kan antaga, att med en sådan panna egentlig bränvinsbränning aldrig kan företagas, är tillåtelsen att den begagna året igenom, icke ledande Lill något svek, som motarbetar Författningens i allt öfrigt goda syftning.
Uti ett s'örre hushåll , der hehofvét af distilleradt bränvin kanske kunde vara betydligare, medhinnes icke gerna att med denna lilla panna på 3 a 6 månader, utan ett idkeligit distillerande, Lill hinder för andra angelägnare hushållsgöromål, förse sig med hela behofvet för 12 månader, och jag vidhåller på sådan grund mitt påstående, att en sådan distilleringspannas begagnande året om , må nu, likasom förr, alltid vara medgifven dem, som i öfrigt äro lill bränvinsbränning berättigade och derföre beskattade för året.” STOCKHOLM, Kosgi,. Ordess-Boktrvcki:riet, 1835.
Sevi »arnt.
Allm, Beer. och JY:o g. Antom till Exp.
Utsk. den 9 Febr.
Utlåtande, i anledning af Herr Friherre Knorrings och Riksdags-fullmä g tigen Lars Larssont fran Elfsborgs
Län motioner, om ztpphäfvande af den medgifna tullfria införseln frän Norrige till Sverige af bränvin m, m.
Under anförande, huruledes den i Kongl. Förordningen af den 24 Maji 1825 medgifne rättigheten, att från Norrige till Sverige tullfritt införa bränvin och åtskillige andre varu-artiklar lill vissa bestämda qvantiteter, föranleder till den uppenbaraste elusion af Författningen, och lern» nar skydd åt tullförsnillningen och den i sig sjelf otillåtna varu-införseln i stället för att motverka sådane företag, hafva ofvannämnda Motionairer föreslagit, att R.
H, Ständer måtte hos Kongl. Mnj:t i underdånighet hemställa, att förrberörde i Kongl.
Förordningen den 24 Maji 1820 medgifna rättighet till tullfri införsel af vissa varu-artiklar från Norrige till Sve rige måtte upphäfvas.
Utskotten, som dela Motionairernes öfvertygelse, att det för handeln mellan Norrige och Sverige gällande undantags-stadg.mde, i stället att bereda de bägge ländernas ömsesidiga fördel, i icke obetydlig nion motverkar kraften af de Författningar, som kunna vidtagas i ändamål att skydda vårt lands näringar och upphjelpa dess oeconomie, få, såsom den enda åtgärd lill afhjelpande af ifrågavarande olägenhet, hvilken det på Rikets Ständer ankommer att vidtaga, föreslå, att Rikets Högloflige
Nådiga uppmärksamhet fästes å nödvändigheten deraf, att, sedan Rikets Ständer förhöjt bränvins-bevillningen, och äfven tullafgifterne å de flesta colonial-varor blifvit uppsatta, införseln af sådane varor öfver Norrige icke befordras till men för vårt eget land och minskning i den beräknade tullintraden; oell torde i denna underdåniga skrifvelse den bestämda önskan å Rikets Ständers sida uttryckas, att qvantiteten af spirituosa, som tullfritt må kunna på Bih, till R, S, Prof, i8i?4 ock 1835 5 Sand, 2 Af cl, 1 Cjtde Häftet. » B ev. samt Allm.
Besv, och Oecon.-ZJtsk,.
TJlåtandde l?:o lo.. en gång från Norrige till Sverige införas, inskränkes till högst 2 kannor.
Dock varder della Rikets Ilögloflige Ständers upplysla pröfning underställdt.
Stockholm den 7 Februarii 1835.
N:o i o. Antom till Exp.
Uflätande, i anledning af Riksdagsfullmägtigen fran Stockholms Län Nils Inailins motion, om afhjelpaude af vissa hinder för seglationen emellan Roslagen och Hujvndstaden.
Riksdagsfullmägtigen från Stockholms Län Nils Insulin har uti ett till Hedervärda Bonde-Ståndet ingifvet Memorial framställt de hinder, hvaraf den del af Roslagens invånare, som idka sjöfart, efter nu gällande Seglalions- och Tull-Författningar, skola vara besvärade, dels derigenom, att, å allmogens båtar af 15 lästers drägtighet och derutöfver,.
Tull-pass för hemresan måste i Stockholm tagas, dels emedan odäckade båtar och fartyg måste vid inrikes seglation anlöpa Blockhus-udds Tullkammare, ehuru de redan undergått tullbehandling i inloppsorten samt betalt alla afgälder, och dels genom skyldighet att, vid utgåendet från Stockholm till Rikets norra provincer, för afhemtning af dessas trädvaror och andra producter, anlöpa Utlopps-Tullkammaren, samt yrkat, att alla dessa hinder för allmogens sjöfart måtte i möjligaste måtto undanröjas.
Då likväl de Stadgnnden och Författningar, som föreskrifva controler för inrikes sjöfarten, äro af helt och hållet administrativ egenskap och kunna af Kongl. Maj:t ändras eller upphäfvas då sådant befinnes nödigt och förenligt med tillbörlig säkerhet för missbruk och underslef, hafva Utskotten ansett sig böra tillstyrka,, Bev- samt Allm, Besv, och Oeeon.-Utsk.
Utlutandda N:o l-r*. all Rikets Högloflige
Ständer icke må fasta något afseende å nu ifrågavarande af Riksdagsfullmägtigen Nils In ulin väckta motion*.
Stockholm den j Febr. i835.
N:o i r. Änk. till Exp. Utsk. d. 9 Febi v Utlåtande, i anledning af en utaf Riksdagsfullmägtigen Lars Gezelius frän Kopparbergs
Län väckt mot on, angående nedsättning i Tullen d Tobak, sorn frän Norrige in^ föres till V ester dahls Fögderi af nyssnämnde Län..
Uti ett till Hedervärda Bonde-Ståndet ingifvet och derifrån lill Bevillnings-Utskoltet remitteradt Memorial har Riksdagsfullmägtigen från Kopparbergs
Län Lars Gezelius anfört, huruledes invånarne i Vesterdabls
Fögderi länge klagat deröfver, att de, som fordom plägat till Norrige öfverföra större delen af deras producter och der bortbyta dem emot finspunnen rulltobak samt andra nödige varor, nu mera icke kunde med fördel idka en sådan byteshandel, sedan för denna tobak måste er-- läggas en allt för dryg tull-afgift,. hvilken icke får betalas annorstädes, än A Tullkammaren i Fahlun, dit varan alltså måste transporteras innan den får disponeras, ehuru denna stad är belägen omkring 20 mil ifrån nämnde Fögderi; och har derföre Molionairen föreslagit, att invånarne i Vesterdahl Fögderi, som för närvarande skola betala i tullafgift för den tobak, som af dem införes från Norrige, i5 proc af värdet, måtte tillåtas att -hädanefter införa sådan vara emot 5 procents lull, samt att denna tullafgift måtte få betalas till någon af de vid Norrska gränsen boende Kronobetjente.
Hvad Molionairen sålunda anfört och föreslagit hafva Utskotten i behörigt öfvervägande tagit. en ' Utskotten ega den fullkomliga öfvertygelsen, att några undantag fran 1 allmänhet gällande stadganden, för vissa provincer eller orter, icke böra, utan de största skäl och serdeles önaaude omständigheter, medgifvas, samt några sådane synnerliga anlett - A J5ev- samt Allm.
Bese, celi Oecort.-UtsL Utlåtannde N:o it. ningar till undantag för Yeslerdahls
Län icke förekomma; så anse sig Utskotten böra vördsamt afstyrka bifall till ifrågavarande af Riksdagsfullmägtigen Lars Gezelius framställde förslag om nedsättning af tullen å tobak, som från Norrige införes till ofvannämnde Fögderi af Kopparbergs
Län, äfvensom till det derjemte gjorda yrkande, att lullafgiften må kunna erläggas i annan ordning, än som för sådane afgifters iiqviderande i -allmänhet är stadgadt.
Stockholm den y Febr. iS35, STOCKHOLM, hos Ludv. Westerekho i83ö. t. Bevilinings- tamt Allm. Besv.- och Oecon.-Ulsk.
Utlåtande N.o itt. i N:o 13.
Ankoni til! Exp.-Utsk. den 2L Februari! i855.
Utlåtande, i anledning af åtskillige motioner, innefattande förslag till förekommande af luxe och öfverflöd i lefnadssättet inom Riket.
Inom de resp, Riks-Stånden hafva flera motioner rörande detta åmne blifvit väckta, och dels lill Bevillnings-Utskoltet allena, dels lill Bevillnings- samt Allmänna- Besvärs- och Oeconomie-Utskotten gemensamt remitterade, hvilka allal motioner öfverensstämma deruti, att de framställa en öfverhandtagande luxe och yppighet såsom i högsta måtto skadlig för realisationens bestånd, såsom undergräfvande enskildt och allmänt väl samt såsom vanhedrande för nationen derigenom, att flärd och fåfänga söka göra sig lika gällande med sann bildning och upplysning under det landets tillgångar uttömmas och inhemska fabriker förfalla i följd af en ständig ökad tillgång på utländska öfverflödsYaror.
Till motverkande af detta öfverklagade onda hafva deremot flere olika förslag blifvit afgifne, nemligen: Inom Iiöglojlige Ridderskapet och Adeln: af Herr Estenberg, Per: att alla utländska varor, som kunna inom Riket tillverkas, äfvensom onyttiga sådane varor, hvilka här icke fabrieeras, t. ex. leksaker, frunlimmersprydnader och andre luxe-artiklar, måtte till införsel förbjudas. y Inom Högvördige Preste-Ståndet: af Herr Prosten Öhrnberg; 1:0 att de mest umbärliga luxe-artiklar må förbjudas så väl till införsel som till bruk och nyttjande; 3;o att hö® införseltull må åsättas alla utländska luxe-artiklar, som till import tillåtas, med undantag af socker och äfven några andra artiklar, hvilka nu mera anses såsom nödvändighetsvaror; samt 3:o att bruket af de Qesta luxe-artiklar må med årlig bevillning beläggas.
Bih. till R. öt.
Prat. i834 och i835, 5 Samt. 2 A/d. 1 to:de Häftet.
Bevilln.- samt Allni. Besv.- och Oecon.-UtsK. Utlåtande N.-o- 11.
Inom Välloflig?
Borgare-Ståndet : af Herr Lefflermed hvilken Herrar Tottie och Linderholm instämt: att allt dåraktigt gyckel mätte förbjudas till införsel i landet, och alt det, sora ännu icke kan förbjudas, men väl kunde undvaras, må beläggas med så hög: tull, att man så småningom vänjer sig af från dess bruk; samt slutligen att Rikets Högloflige
Ständer mätte genom en underdånig skrifvelse anhålla-derom, att Kongl. Majrt, under ömsint behjertande af det i landet öfverhandtagande yppiga och öfverflödig» fefnadssättet, hvilket otvifvelaktig! undergräfde folkets välfärd och motarbetade möjligheten och varaktigheten af en myntförbättring, täcktes låta utfärda en Förordning, hvaruti, jemte framställning af de menliga följderne af detta lefnadssätt, Kongl, Maj:t ville uppmana och anbefalla alla högre och lägre Embetsman saint alla,, hvilka på ett eller annat sätt kunna på andra inverka, att genom iakttagande af ett tarfligt, måttligt och sparsamt lefnadssätt gifva goda exempel bland deras underhafvande och anhörige samt menige man, så att fäderneslandet och dess barn ännu en gång måtte återkomma till sin fordna belåtenhet och ej sälja sitt väl lill utländningarne.
Inom Hedervärda Bbnde-Ständeti af Nils Månsson från Malmöhus Länv med hvilken flere af Ståndets Ledamöter sig förenat: att Rikets Högloflige Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet begär» utfärdande af en Författning, sora i möjligaste måtto inskränkte utländsk här adopterad yppighet och förbjöde till bruk och nyttjande de varor, sorn nu eller framdeles ej få i'
Riket införas, vid påföljd, för den häremot bryter, att, utom böter, anses förlustig medborgerligt förtroende; och har Motionairen förmodat, att härigenom tillfälle till täflan och förkofran kunde beredas landets näringar och fabriker, hvadan han derjemte hemställt,, att, genom ändamålsenliga stadganden, en gräns borde sättas för inhemsk» industri-idkare att ej egenmägtigt låta öfver värdet betala sine producter;. af Lars Larsson från Elfsborgs
Län sig till alla delar förenatratt en underdånig skrifvelse måtte »f Rikets Högloflige Ständer till Kongl. Majrt aflåta*, med anhållan om vidtagande af sådane mått och steg sorn kunna hämma så väl i nior sel, som förbrukning af alla umbärlig» öfverflöds-artiklar af hvad namn elter beskaffenhet sora helst, samt att tullen på tillåtne öfverflödsartiklar måtte lämpligen förhöjas. iBevilln.- samt Allm.
Re sv - och Vecon.
Utlåtande 7V.0 12.
3 Hvad sålunda föreslaget blifvit hafva Utskotten, med den noggrannhet ändamålets vigt ocb förslagens patriotiska syftning förtjena, i öfvervägande tagit; och lå derefter anföra, ali den inom landet stigande böjelsen lör yppighet och öfverflöd från ‘längre tider tillbaka fästat Statsniagternes uppmärksamhet, äfvensom hämmandet deraf utgjort föremål för^deras bemödanden, i hvilket afseende, efter de olika åsigter, som under serskilda tidehvarf gjort sig gällande, mångfaldiga åtgärder blifvit vidtagne: såsom förhud emot y ppighets-varors införsel eller förbrukning högatull-afgifter å de till införsel tillåtne; bevillning för nyttjande af åtskillige luxe-artiklar och beqvämligheter o. s. V.
Att dessa åtgärder icke medfört dermed åsyftad verkan, vitsordas af dagliga erfarenheten, men häraf anse Utskotten ej böra slutas, att Författningarne, såsom sådane, varit felakttge, utan att syftemålet varit af den beskaffenhet, att det genom förbud eller lagstadganden icke kan ernås.
’ Begreppen om öfverflöd och yppighet äro i och för sig sjelfve så obestämde, så af vanor och tillgångar beroende, att de endast med afseende på hvarje individs förhållanden kunna uppfattas och tillämpas.