Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
De hafva förklarat detta inför Sveriges allmänhet; ty det är på grund af Rikets Ständers derom gifna befallning, som ett exemplar af Reglementet blifvit till Kongl. Maj:t i underdånighet öfverlemnadt, och som, jemte Lagen angående Myntbestämningen och Lagen för Rikets Ständers Bank, Reglementet blifvit tili trycket befordrad och lill salu hålles allmänheten tillhanda. 7° Berättelse af Banco-Fullmägtigs.
Reglem. sid. i83 och 184.
Att, för verkställigheten af de vidtagne heslut, svårigheter skulle kunna mota, och hinder, som Rikets Ständer icke kunnat förutse, ansågo de såsom möjligt.
Men de hafva i afseende på desse oförutsedde svårigheter och hinder yttrat, det de tillförsågo sig ”hos de af dem utsedde Fullmägtige den erfarna rådighet, den försigtiga omtanka, det verksamma nit, att de välgörande påföljder, sorn med de af dem vidtagne författningar varit åsyftade, mätte i verkligheten ernås, — ej hämmas, ej omintetgöras.” Reglem. sid. 4- Öppet var det mål angifvet, hvartill Rikets Ständer syftat med sina beslut; och öppen var den fullmagt, som de utfärdade åt dem, som emottogo uppdraget att hesluten utföra.
Lika med den fullmagt, som 1823 års Ständer utfärdade för den styrelse, sorn då tillsattes, är den fri från alla småaktigheter till förbehåll och vilkor , som utmärka en secret politik och sorn förråda tillvarelsen af secreta syften.
Andemeningen, som låg i den Fullmagt, som af 1828 års Ständer utfärdades, var denna; ”Vi vilja ej binda Eder genom föreskrifter; Yi kunde möjligen derigenom skada det goda, som Yi önska tillvägabringa; här se’n J hvad det är Vi önska; handlen!” Och andemeningen i den Fullmagt, som utfärdades af 1829 års Ständer, huru lyder den?
”Vi vilja ha slut på den långvariga tvisten, återgång tjll Lag och Ordning utgör syftet för de beslut som Vi fattat, låten ej svårigheter , som möjligen kunna möta, eller tillfälliga hinder, som Vi ej kunnat förutse, hämma Eder uti Eder gång; att det goda, som vi åsyftat, må i verkligheten ernås — ej omintetgöras — det tillförse Vi Oss af Eder rådighet, Eder omtanka, Eilert nit!” Icke i ord uttryckte, utan af moralisk natur, äro de band, som blifvit lagde på dem, som åtagit sig att handla i Rikets Ständers anda; och den strängaste dom, som väntar dem., blir den, som förestafvas af tron på Svenska ärlighetens Legitimitet.
Ett bud var 0 vilkorligt gifvet.
Senast vid slutet af år 1831 skulle alla föreskrifne förberedande åtgärder vara fullbordade.
Reglem. 4 Art. 1 afd. §. 9 sid. 5o.
Må man ej misstaga sig om syftet med detta bud! det beliöfdes ej att dermed öka Fullmägtiges ansvarighet, sedan deras rådighet, deras omtanka, Berättelse af Banco-Fullmäktige. rt deras nit blifvit tagne i anspråk.
Men menigheter känna icke mindre lifligt än individen, för hvilka frestelser de äro blottställde.
Rikets Ständer ville låta de nystiftade lagarne, stiftade, till följd af Konungens gjorda framställan, af Konung och Ständer gemensamt — de ville låta dessa Lagar erhålla sin fulla helgd — helgden af den i hvarje redligt bröst inneboende rättskänslan —- för att icke missledas, då framdeles fråga skulle uppstå, hvad vidare uppå den lagde grunden borde och kunde byggas.
Senast vid slutet af år 1831 skulle vara förberedt hvad sorn fordrades, för att, jutan menlig inverkan på allmänna rörelsen, kunna upphäfva det moratorium, som år 1818 utfärdades, och hvarom Kongl. Maj:t i Dess Nådiga skrifvelse till Rikets Ständer yttrat: det Kongl. Maj:t, då Kongl. Majit biloll dess kungörande, icke kunde föreställa sig samma beslut annorlunda, än såsom en öfvergångsåtgärd och en förberedelse till en annan och bättre ordning, hvars snara införande Kongl. Majit på det högsta önskade.
Nåd. skrifvelse af d. 26 Nov. 1828.
I Konungens hand skulle då ligga Banco-Fullmägtiges anmälan: det Ranken vöre beredd att med Svenskt silfvermynt inlösa sina utgifne sedlar och förbindelser, på sätt Rikets Ständer, i egenskap af Bankens vårdare och garanter, med Konungens bifall, lofvat och försäkrat.
Reglementet 4 Art. 1 Afd. §. 9 sid. 5o, jemf. Myntb.
Lagen §. 2.
Bankens silfverfond skulle då befinnas bragt till den proportion mot sedelstocken, som Rikets Ständer ansett behöflig för att skydda Banken mot verkningarne af det misstroende, som förflutna tiders oförsigtiga hushållning födt, och mot de farhågor om
Bankens förmåga att kunna uppehålla sina sedlars credit, hvartill, under full kännedom af Bankens ställning, irriga begrepp om naturen af Bank-rörelse, om våra näringars kraf och om beskaffenheten af penninge-circulationen uti vårt land, kunde föranleda.
Reglementet 4 Art. 1 Afd. §. 5 sid.
47- Linder omlopp skulle då redan befinnas vissa valeurer af de nya sedlarne, till styrka och uthållighet, till form och utseende, lämpligare än de gamla, vid remisser och utbetalningar, samt erbjudande större trygghét mot förfalskning och eftergöring.
Reglementet 4 Art. 2 Afd. 1 §. mom. 4 sid. 64.
Under utredning skulle då redan transport-sedel-räkningarne vara ställde , och i stället för ett system, bygdt på en fiction, tillkommet under ti - rj^ Berättelse af Banco-Fullmägtige. der af vacklande credit, ett system, sorn gjorde liela räkenskaps-verket oformligt, gjorde umbärligt och snart sagdt omöjligt, föranledt af en fortgående cassa-räkning, likväl ett absolut vilkor för möjligheten, att med uppmärksamhet kunna följa de yttre förhållanden, som, olika under olika tider, bestämma huru långt sedelutgifningen får sträckas och huru högt reela fonden bör hållas, skulle redan finnas — Reglementet 4 Art. 2 Afd. 1 §. mom. 5 sid. 64. vidtagne de förändringar i Bankens organisation, som af besluten om Transport-Sedelräkningens upphörande samt om Cassornas utsträckta functioner ovilkorligen påkallades och i afseende hvarpå Banco-Fullmägtige egde att vidtaga sådana åtgärder samt stadga sådana föreskrifter, som af deni kunde pröfvas bäst uppfylla det åsyftade ändamålet samt medföra de säkraste controler.” Reglementet 4 Art. 2 Afd. 1 §. mom. 7 och 8 sid. 64.
Under öfvervägande skulle väl då också redan vara: på hvilket sätt skulle beredas ”det förslag till en definitiv reglering i afseende på BancoVerkets organisation i det hela”, sorn blifvande Banco-Utskolt, uti den för detsamma utfärdade instruction, blifvit anvisadt att af Banco-Fullmägtige emottaga, för att föreläggas Rikets Ständers pröfning och afgörande.
Instruction för Banco-Utskottet §. 5.
Och dessa åtgärder — alla stående i ett oskiljaktigt sammanhang med hvarandra; alla lika ovilkorligt nödvändiga, sedan beslutadt blifvit att återgå till ett principenligt Banco-system, hvarifrån, såsom den autoritet, som haft Banken under vård och garantie, sjelf vidgått, man af vikit under en period af olyckor och hvarjehanda tvingande omständigheter; benämnde j i Myntbestämnings-Lagen, i denna högtidliga förlikningsacfc? såsom beslutade i och för vexlingens verkställande; i Reglementet benämnde såsom förberedande det förhållande, som viel en bestämd tiel skulle ega runi; anmälde uti Rikets Ständers underd. skrifvelse till Konungen, såsom af Rikets Ständer Banco-styrelsen före skrifne, ■—• i hvilken mon befinnas de verkställde och fullbordade nu då Yi uppnått slutet af år 1831?
Genom Berättelse af Banco-Fullmtigtige. 73 Genom framställning af hvad så väl förra Banco-Styrelsen som den nuvarande, en livar för sin tid, uti allat för ändamålet, för återgången till ett Banco-system, hvarigenom négotierne i Riket, i ordets egentliga bemärkelse, skulle kunna befordras — skola, såsöm jag hoppas, da, sorn sådant åligger, ledas till att efterforska, hvilka af de olyckor och af de hvarjehanda tvingande omständigheter, som vållat afvikelsen frän rätts-tillståndet ännu qvarstå såsom hinder för återgången till detsamma.
Vid slutet af år 1829 befanns Bankens Silfverfond, genom köp och vexling, förökad med 1,782,02.8
R:dr specie silfver, som kostat öfver hufvud icke fullt 129 skillingar i Sedlar per R:dr specie silfver, och har derigenom sedelstocken, eiler allmänna rörelse-capitalet, blifvit förökadt med 4,788,782 ILdr.
Under åren i83o och i83i hafva icke fullt 200,000 R:dr specie silfver blifvit uppköpte, hvilka betalts, med undantag af det silfver som Sala Bergslag levererat, med 140 sk. i sedlar per R:dr specie silfver.
De derföre i allmänna rörelsen utgångne sedlar belöpa sig till emellan 5 och 600,000 R:dr.
Af de till silfverköp anslagne sedlar äro ännu oanvände något öfver 2,200,000 R:dr.
Af förra Banco-Styrelsen, samt med anledning af i8a3 urs Ständers i detta afseende yttrade önskan, framlades under sista Riksdag prof på tjenliga pappers-sedelsorter och på lämpliga gravurer, i möjligaste måtto betryggande mot förfalskning och eftergöring.
Rikets Ständers beslut i afseende på införandet af nya sedelslag äro definitivt fattade, I min tanka står införandet af de nya sedelvaleurer i ett oskiljaktigt sammanhang med allmänna silfverutvexlingen och med de i afseende på Räkenskaps-Verket stadgade förändringar.
Föga har sedan den tiden för detta ändamål medhunnits.
In gen plåt har hunnit graveras, intet papper formas.
Redan före Riksdagen var, genom Banco-Styrelsens försorg, utredt, att Transport-Sedel-Systemet icke var lämpligt vid en öppen bokföring.
Den då gjorda utredning har bestämt de af Rikets Ständer i detta afseende fattade beslut.
Längre har man dock icke hunnit med deras utförande, än att den princip blifvit bestämd, efter hvilken Styrelsen för blifvande Sedel- och Cassa-Departementen kommer att organiseras.
Innan ännu Ständerne sammanträdde voro skrifter från trycket utgifne, författade i ändamål att sätta Ståndens medlemmar i tillfälle att pröfva så väl behofvet af en reform i Bank- och Mynt-väsendet som ock sättet att densamma utföra.
Genom den ena hade orsakerne blifvit uppdagade 10 B ihan" till R.
Prot. 18 34- 6 Sami. 1 A/cl. 2 Haft. 74 Berättelse af Banco-Fullm ägt ig e. till de olyckor och till de hvarjehanda tvingande omständighetersom vållat afvikelserna från ett ordentligt Bank- och Mynt-System och deras menliga verkningar blifvit utredde.
Genom en annan spriddes kännedomen om andra Länders Bank-Systemer.
En tredje innehöll ett försök att på Svenska Banken tillämpa de principer, hvarefter den Franska Banken är organiserad.
Dessa skrifter torde icke hafva varit utan inverkan på Rikets Ständers åsigter och på det beslut, förmedelst hvilket åt Banco-Fullmägtige uppdrogs, att till nästa Riksdag ombesörja författandet sf ett ”förslag till en definitiv reglering i afseende på Banco-Verkets organisation i sin helhet.”
Den derom hos Fullmägtige väckta fråga har ansetts böra hvila, till dess att de nya Gassa- och Sedel-Departementen blifvit organiserade.
Denna jemförelse framställer en betydande olikhet.
Hvad dervid förekommer såsom afvikelse från hvad senast församlade
Ständer önskat och synas hafva väntat, torde väl ock af dem, som härvid icke ega någon mera bestämd befattning, än att beräkna huru orsak och verkan förhålla sig till hvarandra, blifva fördt på olyckornas räkning; och visserligen var det en olyckaj att modet saknades att låta silfverutvexlingen begynna genast efter det att Banco-Sedelns silfvervärde blifvit genom lag bestämdt.
Sedelns silfvervärde var obestämdt, gladde sig alla åt det lif som blifvit gjutet i den förr så tungt beslöjade Banco-kroppen.
Revisoser, Fullmägtige, Bankens Embets- och Tjenstemän, allmänheten, alla verkade enigt för det då ännu gemensamma målet.
Den mellantid, som pröfvats behöflig för det fattade beslutets verkställighet, gaf också tid för enskilda beräkningar, och huru, vid andra allmänna liqvidationsgrunder, de enskilda förhållandena visade sig annorlunda.
Under sådan sysselsättning återkallar minnet gerna sådane förhållanden, som äro gynnsamma för hvad man önskar.
Under hågkomst af fordna tiders ombytlighet glömmes lätt, att de nya tidernas rättigheter befinnas hägnade genom lagar, hvilkas natur det är att kallt och allvarligt tillrättavisa en hvar som glömmer sig.
Ett-för alla gemensamt mål fanns ej mer; ej eller någon samverkan.
Under sådana förhållanden faller det tungt att reservera sig.
Det är ej mot förståndets irringar allena som reservationen kan ställas; ej till den högre insigten allena som man vädjar. —- Part i frågan, såsom handlande person, dertill uppmanad, såsom man älskar att tro, af sympathie, blir man ombud derjemte.
Ätt söka freda sig sjelf gör ej tillfyllest; äfven deras talan måste föras, för hvilkas skull lagarne blefvo stiftade; deras sorn arbe - Berättelse af Banco-FuUmägtige. 7 5 ta och betungade ävo, och hvilkas lott hlir enahanda, hvilkas frihet i medlen att förvärfva förblifver lika begränsad, hvilkendera af de enskilda b&- räkningarne göres till norm för den allmänna utredningen och hvilkenderas egenkärlek den lott tillfaller, att stämma sin röst till segersång.
Skall det sätt, hvarpå pluraliteten af senast församlade Revisorer, sökt att främja elen beslutade
Bealisationens fortgång (och detta är det bestämda syftet för det utlåtande., som Revisorer ega åliggandet att gifva), skall detta handlingssätt få räknas bland antalet af timade olyckor, så må jag säga, att, bland de många olyckor, som timat under den långa tid, som Banken slått under Riks-Ståndens vård och garanti, jag icke förmått upptäcka någon, som, i hänseende till sina möjliga följder, kan kallas större.
Att Rikets Ständer förbisett, det realisationen behöfde stödet af en förmonlig conjunctur, var den sats hvarifrån pluraliteten utgick; att vågspel och tärningkast måtte förebyggas, utgjorde målet för deras omsorg.
Herr v. Heijnes yttrande till Protocollet.
Derföre — efter företagen egen utredning af egentliga omfånget af Pvevisorernas rättigheter och pligter, i förhållande så väl till nationen och dess Ombud, Rikets Ständer, som till Banco-Fullmägtige — en omsorg som tillhör Lagstiftaren — förklarades åliggandet att afgifva utlåtande utgöra en rättighet att gifva föreskrif ter.
Föreskrifter blefvo gifna, mot hvilka minoriteten bland Revisorerne reserverade sig, och deni de förklarade stå i rak motsatts till de föreskrifter, som Rikets Ständer sjelfve gifvit.
Jag har inför allmänheten yttrat min tanka öfver detta phenomen inom Svenska Lagstiftningens historia, ty allmänheten, när den känner att Lag är stiftad, önskar ock att Lag varder skipad.
Revisorer stå icke under Lagen.
De äro för sin yttrade mening, som dock blir handling, enär den framställes under egenskap af föreskrift för andra, ingen annan lin allmänna omdömet redo skyldige.
Revisorer således kunna uppträda såsom godtycklig magt, med rättighet att fordra det Fullmägtige, bundne af Lagar, ansvarige för sina handlingar inför laga Domstol, skola i all stillhet lyda utan invändningar.
Ilartmansdorffs anförande den 27 Jan. i83i.
Skall till summan af de h varjehanda tvingande omständigheter, som hittills legat i vägen för återgången till ett på Lag och rätt bygdt Bancosystem, jemväl detta nya tvång läggas, så torde återgångens första resultat blifva mera tryckande än afvikelsens.
10* 76 Berättelse uf Banco-Fullmäktige.
Bland åtgärder, eller rättare bland underlåtenheter, hvilka jag för min del hufvudsakligast tillskrifver, att de uppdrag, sorn Fulimägtige af Rikets Ständer emottagit, icke blifvit inom bestämd tid utförde, får jag anmäla tvänne.
Den ena: att Fullmägtiges Expedition icke
Lief organiserad i enlighet med hvad Fullmägtiges erhållna vidsträckta uppdrag fordrade.
Jag har ofvanföre fästat uppmärksamhet derå, att, efter införande af Publicitet öfver Bankens angelägenheter, sj e/f prof ning å Fullmägtiges sida, mera än tillförene, kunde komma i fråga, ingick i vilkoren för en god administration.
Detta blir dock ett svårt problem att lösa, der administrationen är talrik och besluten fattas efter röstetal.
Svårigheterne, sorn åtfölja ett sådant förhållande, röjdes mindre under förra Styrelseperioden, emedan alla åtgärder voro förberedande.
Den nu varande Styrelsen åläg att utföra definitivt fattade beslut, örn hvilkas rättmätighet och vishet måhända icke alla voro öfvertygade; derjemte ålåg densamma en organisations-befattning, den somlige måhända ansågo för mindre nödig, andra åter hyste farhåga att deltaga uti.
Under sådana förhållanden hade försigtigheten fordrat, att skapa en Autoritet utom Styrelsen, genom sin Embetsmanna-ansvarighet skyddad mot vådan att låta opinionerne på sig verka, med åliggande att uppgöra de för Fulimägtige nödige beräkningar, och att efter theoretiska grunder föreslå nödige förändringar i Bankens organisation.
Styrelsens piedlemmar hade då hvar för sig kunnat stanna inom gränsen af Styrelsens gemensamma befattning, nemligen pröfningens: ofelbart hade, under iakttagande al en sådan individuel försakelse, Styrelsen samfälldt icke allenast conseqventare utan äfven fortare kunnat vandra sin väg lill målet.
Protocolien utvisa hvad i detta afseende förefallit.
Vidare får jag anmärka, att Fulimägtige dröjde för länge med inköpet af det för vexlingens begynnande beliöfliga silfret.
De under förra Styrelseperioden skedda silfverköp egde naturen af ett biträde, som Banken lemnade dem, som hade conjuncturen emot sig.
Då nu Banken ovilkorligt skulle köpa, och köpa inom bestämd tid, hade den sjelt redan derigenom en så kallad conjunctur emot sig, huru fördelaktig allmänna handelsställningen för öfrigt kunde vara.
Att silfver, sedan sedelns silfvervärde blifvit genom
Lag bestämdt, aldrig mera kunde falla till det pris i sedlar, hvartill det, före myntbestämningen, stundom utbjöds, borde tagas för gifvet, och såsom gifvet borde det ock i sin nion inverka på de åtgärder, som Styrelsen egde att vidtaga.
Berättelse af B a n c o-Fullm äg t ig e. 77
Så tycktes förhållandet visa sig för Fullmägtige, då de den 6 October i83o togo frågan under öfvervägande.
Att vexelköp på Börsen borde undvikas, tycktes Fullmägtige då vara ense om.
Ett förslag, sådant som det, hvilket under de 2:ne sista månaderna före ultimata terminen kom i fråga, bade, tidigare påtänkt, kunnat uppgöras under vida förmonligare vilkor.
Hvad med de sent omsider vidtagne, förut förkastade vexelköpen uträttats, är nogsamt bekant.
Mätte det lyckas
Fullmägtige att, under den tid som återstår till Lagtima Riksdag, kunna utföra, hvad de funnit sig icke kunna utföra inom den af Rikets Ständer derföre bestämda tid!
Måtte under tiden tron på myntbestämningslagens orubblighet icke svigta; och måtte folket, som icke kan sträcka sin omsorg längre, och uti en väl ordnad
Stat icke behöfver sträcka den längre, än till penning och bröd för dagen, icke ånyo blifva offer fölen strid, för dem helt och hållet främmande, huruvida nemligen speciesilfvcr-Riksdalern skall komma att gälla antingen <j6 eller1 144 pappersskillingar.
Bättre bade dock ofelbart varit, om den gifna lojven och försäkran blifvit honorerad å bestämd tid.
Så bruka alla göra, som känna behof af credit.
I Herrar Fullmägtiges Arcliiv skall jag nedlägga en afskrift af denna reservation, att tillställas blifvande Revisorer, och en annan att tillställas blifvande Barico-Utskottet.
3 Berättelse af Banco-Fullmägtige.
Bilagan C. Litt- D.
Förslag tili Lag angående Bankens öfverlåtande till enskildt Bolag, underställdt Höglofl. Banco-Utskottet.
Förenade Stats- och Banco-Utskotten, uti deras utlåtande af den 2 Junii 1829, i anledning af Kongl. Maj:ts till Rikets Ständer den 26 November 1828 aflätna Nådiga skrifvelse, angående myntvärdets upprätthållande, yttrade sig sålunda — pag. 4§.
”Det finnes dock ett inkast af högre vigt att göra, i anledning af ofvanangifna resultat af Bankens historia, det nemligen:
Att en Bank, stående under ledningen af en Autoritet, som anser sig berättigad att sjelf och ensam stifta Lagar för sin förvaltning, aldrig kan erbjuda lika garantie med en Bank, som innehafves och förvaltas af enskilde män, bundne af Lagar, som utgått från en opartisk lagstiftande magt.
Vigten deraf skulle endast till någon del försvagas igenom tillerkännande åt verkställande magten af samma rätt, i afseende på lagstiftningen för Banken, som denna magt, enligt vår Grundlags anda, utöfvar inom alla öfriga lagstiftningens grenar; och då nu, för tredje gången, enahanda för enskildt och allmänt välstånd menliga förhållande inträffat, synes den tankan sjelfmant framställa sig, att R.
St. borde upphöra med en administrativ befattning, så föga instämmande med deras lagstiftare-kall.
— Men Banken är, under närvarande förhållande, medel icke ändamål, och åt en kommande tid måste öfverlemnas, att, i afseende på Bank- och Credit-väsendets definitiva reglerande, göra erfarenhetens dyrt köpta läror i sin helhet gällande.”
Ehuru sannolikt detta förklarande icke var alla lika välkommet, motsades det likväl icke af någon; ett bevis, att det var rätt gjordt att detsamma afgifva.
Berättelse af Banco-Fullmägtige. 79 Fyra och ett halft år äro framgångna sedan den tiden; så egna förhållanden hafva inträffat, att jag anser för en pligt att å nyo fästa uppmärksamheten på nödvändigheten att taga densamma under öfvervägande.
Närmaste anledningen härtill hemtar jag från det svar, infördt i Riksdags-beslutels 46 §., som Kongl. Maj:t i Nåder afgaf, då R.
St. i underdånighet tili Kongl. Maj:ts pröfning och sanetion framställde de tvänne Lagar, som de anselt nödige lill beredande af stadga i Rikets penningeverk, och dem de för deras del antagit.
Förpiigtad genom den, i §. §. 4 och 5 af Ansvarighets-lagen för R.
Fullmägtige i Banken, uttalade anda, till iakttagande af försigtighet, i afseende på det inflytande på Bank-ärendenas gång, som möjligen i en framtid Regeringen kunde finna sig manad alt utöfva, är det med oro, som jag i åberopade Nådiga svaret, funnit Regeringsmagtens medverkan till ofvanbemälde
Lagars bringande till verkställighet framställd såsom en af R.
St. åt Kongl. Maj:t uppdragen speciel ”magt,” att använda till rikets och hvarje medborgares bästa, med pröfningsrätt å Kongl. Maj:ts sida, enär sådant utan olägenhet kunde låta sig göra.
Det beror af den uppmärksamhet, som R.
St. komma alt egna åt forskningen efter de sannskyldiga orsakerne dertill, att de välgörande påföljder, som förväntades af de vid sista Riksdag fattade beslut, icke blifvit i verkligheten ernådde, om hos R.
Sirs Ombud, Fullmägtige och Revisorer, enahanda brist på sammanstämning i åsigt och handling kan för framliden vara att befara, som den som utmärkt perioden, som framgått sedan sista Riksdag.
Men skulle så illa vara, så är att förese, det Regeringsmagten, i en framtid, ofta kunde finna sig föranlåten att sträcka sitt deltagande i ledningen af Bankens angelägenheter utöfver lagstiftare-omsorgen, ett deltagande, som möjligen derigenom kunde bli vådligt, alt hos Bankens interessenter, eller R.
St., saknas den sammanhållande och den hvarandra conlrolerande kraft, som hos andra Banker finnas, i det gemensamma tillskottet till Bankrörelsens bedrifvande.
Ett ytterligare skäl hemtar jag från de förhållanden, som utmärka Bankens Embetsmanna-corps och Öfverstyrelse-personalen.
Den första Corpsen, omkring 200 till antalet, i yngre år antagne, fredade mot äldre sökandes intrång från andra Verk, men med detsamma också nästan slängde från möjligheten att uppfatta sjelfständiga åsigter om det Verks natur och bestämmelse, inom hvilket de arbeta, eller andra åsigter än dem, de funnit för sig, såsom en Corpsens tillhörighet, slägte efter slägte, komma derigenom i nog stark frestelse, att vid hvarje förändring, 8o Berättelse af Banco-Fullmäktige. som Statens ändrade förhållanden kunna påkalla, främst i beräkning taga dessas möjliga inflytande på'
Corpsens gemensamma materiela fördelar.
När härtill kommer, alt Styrelse-personalen, tillförordnad för koita tider, af mångfaldiga ändra vigtiga befattningar hindrade ifrån att låta Fuilmägtigskapet bli verklig Embetsmanna-befattning, sällan af styrelse-omsorgerna kunna tillegna sig mera, än skyldigheten att derföre ansvara, så framstår denna Embetsmanna-corps i tidens längd såsom det egentliga Bankholaget, såsom den enda Corps, som på Verkets gång kan vinna elfer förlora.
Jag tager mig derföre friheten vördsamligen hemställa, om ej Hög loll.
Utskottet skulle finna lämpligt att föreslå R.
St. fattandet af följande beslut: ”Vid hvarje Riksdag åligger Rank-Utskottet, genast efter det Utskottet tagit kännedom af Bankens styrelse och förvaltning, alt till R.
St. inkomma med utlåtande, huruvida Utskottet anser lämpligt, att Bankens förvaltning må uppdragas åt enskildt bolag;” åt detta beslut torde Konungens sanction sökas.
Enahanda fråga väckes vid hvarje Storling i Norrige.
Skulle än proposition i den vägen, å Utskottets sida, samt bifall derå, å R.