Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
De flerfaldiga ämnen, berörde sammandrag skulle innefatta, de serskildte Joreskifter, som i hvarje af deni äro vidtagne och meddelte, ofta af den beskaffenhet, att de, med bibehållande af tillräcklig tydlighet för den mindre kunnige, icke skulle kunna till deras innehåll uti en trångt begränsad korthet sammanfattas; i förening med fler® andre örn - Leg- och Besvärs-Utskottens Betänkanden.
1 ständigheter, dem Utskotten förmoda lätt böra inses, skulle otvifvelakt igt hindra möjligheten ntt bringa sammandraget till den enkelhet , att det, utan betydligare kostnad, klefve tillgängligt för hvar och en af den jordbrukande Allmogen; Och då härtill än vidare kommer, att alla Ekonomiska författningar, genom tidskiften och derunder inträffade olika förhållanden, mera ofta fordra, af nödvändigheten påkallade, förbättringar, ändringar och rättelser, och att inånga af desse äro gifne och lämpe! ige endast för en serskildt
Ort, men likväl borde uti sammandraget , om det sku'le v>ra fullständigt, inga, hvaraf följden alt-- så klefve, dels att sammandraget icke för längre tid vore säkert, utan oupphörligen fordrade tilläggningar, dels att sådant, jemte de blott för visse Provinser, eller delar deraf, meddelte Stadganden, skulle förordsaka förvillelser och orätt fattade begrepp om hvad jordbrukaren tillhörde att iagttaga, och ägde rätt att fordra; anse
Utskotten det blifva af mindre nytta och jämväl icke till ändamålet fullkomligen ländande , att tillstyrka någon vidtagande anstalt, för att få ett så beskaffadt sammandrag, som förenämdt är, författat och i ordning stäldt.
Hvad åter vidkommer Anders Danielssons förslag om verkställande af en fullständig och Systematisk samling af alla Ekonomiska Författningar, som röra Jordbruket och Hemmans-skyldigheterne; Så lärer väl i afseende å en sådan fullbordad samling, den olägenhet sig äfven förete, att den efter någon tids förlopp, fordrar tillägg och anmärkningar; Men den samma är dock mera verkställbar, ehuru en större Vidlyf^ j.68 Lag- och Besvärs-Utskintens Betänkanden. tighet alltid blifver derifrån oskiljaktig.
Omen sådan Samling, sedan den är fullkomnad, och enligt hvad Anders Danielsson velat antaga, af alla större Byelag , eller af Kyrkorne inköpt ■ skulle för Allmogen blifva fullkomligen upplysande i hvarje fall, då underrättelser derutur i förekommande ämnen vill sökas, tro Utskotten mera vara att Önska, än att säkert vänta; men då Utskotten derom vunnit kännedom och visshet, att icke allenast redan för flere år tillbakars , Kongl.
Maj:t i Nåder anbefallt Vederbörande Collegier och Ernbets-Verk , att, genom dertill utsedde Ledamöter derstädes, hvar för sig författa sammandrag af gällande Ekonomiska Författningar uti de ämnen, som hvart och ett af bemälte Collegier och Embets-Verk i synnerhet äger att handhafva, derå verkställighet jämväl till en del följt, utan ock att, i anledning af Riksens Höglofl.
Ständers vid 180g och 1810 årens Riksdag i underdånighet framställde anhållan, det måtte alla uti Allmänna Hushållningsmål hittils utfärdade Förordningar blifva sammandragne uti en enda Författning uti hvarje särskilt ämne, Kongl.
Majit förständigat Rikets Collegier atl vid verkställandet af nyssberörde, förut anbefalte sammandrag', tillika tillse, huruvida dervid i mer eller mindre mon må kunna iagttagas , hvad Riksens Ständer sålunda önskat, anse Utskotten någon annan åtgärd uti detta ämne icke erforderlig, än att, på sått Utskotten nu få tillstyrka, Riksens Ständer må hos Kongl. Majit i underdånighet framföra deras begäran, att Kongl. Majit i Nåder täcktes, der sådant ej redan skett, till fullbordan brin - Las,- och Besvärs-Utskottens Betänk anden.
169 ga, hvad Kongl. Maj:t i båda desse afseenden förordnat.
Ketta järnte de särskildta yttranden, hvaruti någre af Utskottens ledamöter slädnät, oell uti bifogade Protocolls-Utdrag innefattas, varder Riksens Höglofl.
Ständers bedröfvande vördsamt hemstält.
Stockholm den 14 Februarii 1818- Transumt af Protocallet, hållit i Riksens Höglofl.
Ständers Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskotts Plenum, Lördagen den 14 Februarii 18I8.
Föredrogs följande af Utskottens samfälta Beredning afgifne Utlåtanden: 10:0 Betänkande angående den af Rik&dagsFullmägtigen från Elfsborgs Fän Anders Danielsson väckta fråga, om fortsättande af ett sammandrag och en Systematisk samling af Författningarne, rörande Jordägares rättigheter och skyldigheter.
Herr Borgmästaren Björkman förnyade hvad Borgmästaren till Lag-Utskottets Protocoll den 7.de nästlidne Januarii i detta hänseende yttrat ’’att då Anders Danielssons motion, hvarken innefattade förslag till ny
Lag eller åsyftade ändring, förklaring eller upphäfvande af redan gifne Lagar, skulle, efter Herr Borgmästarens tanka, det, enligt den i 33 §. af Riksdags-Ordningen för Lag-Utskottets befattning utstakade gräns, icke tillkomma Utskottet, att ifrågava - 170 Lag- och Besviirs-Utskottens Betankanderf. rande Memorial lill hufvudsaklig algard upptaga.
Herr Lagmannen och Borgmästaren Palmborg, som ej mindre vid berörde tillfälle instämt i Borgmästaren Björkmans onrförmälte yttrande, än äfven vid ramfäldta Beredningens sammanträde, den 31 derpå följde Januarii, å nyo framfört denna sin tanka, förklarade sig äfven nu dervid förblifva.
Och skulle de i detta
Mål anförde serskildta tankar till de Bespective Biks-Stånden Betänkandet åtfölja. C-ai^—....... N:r 45.'
Lag - samt Allmänva Besvärs och Ekonomi-Utskottens Utlåtande, angående lösens beräknande för Skatte-Hemman, arfvingar emellan, samt gräns för Hemmans-Klyfningar.
H ögvördiga Präste-Siåndet har till Bag-samt Allmänna Besvärs - och Ekonomi-Utskottens handläggning remitterat ett af Herr Prosten Gustaf Kolmodin ingifvet Memorial, deruti Herr Prosten, på flera af honom andragne skäl, sökt ådagalägga den skada för jordbrukets förkofran, och de hinder för Skatte-Allmogens bestånd och välmåga, sorn deraf skola, efter Herr Prostens tanka, uppstå, dels att, efter skjedd delning arfvingar emellan af en till dem arlfalien större eller mindre Skattehemmans del, Lflg - och Besviirs-Utskottens Betänkanden, lyi ilen eller de af dem, sorn vid besittningen deraf qvarstadna, mäste till sina Medarfvingar, för deras andelar deruti , utbetala en dryg iösningssumrna, svarande emot, och ibland äfven öfverskjulande det belopp, .hvilket för hela hemmans delen, vid skeende försäljning deraf, efter det i orten gängse pris skulle kunna erhällas, hvarigenom de, som erlägga lösen, genast vid hemmanets tillträde blifva försatte uti betydelig skuld, då ile jemväl måste förskaffa sig det antal dragare och kreatur, med mera, som för Gårdsbruket är nödvändigt, och till afbördande hvaraf de sedermera blifva nödsakade, att antingen öfverdrifva tillgripa och förstöra hemmanets skogs-tillgång, eller ock, emot erhållande af någon öfverenskomrneu penninge-summä, på längre eller korttare tid från hemmanet afsöndra ägolotter, dels att någon gräns icke är bestämd, utöfver hvilken hemmans-kl yfning ej är tillåten, sorn skall föranleda dertill , att berörde klyfning ui9träckes till så ringa hemmansdelar, det åboerne derå icke kunna deraf äga sin bärgning, samt de därtill hörande på serskilta ställen belägne inskränkta agor ej kunna med tillbörlig sorgfällighet häfdas, enär jämväl, till hägr aders upprättande och underhållande kring desse spridde ägolotter, mycket arbete måste nedläggas, samt till dem, äfvensom till husbyggnad och vedbrand, skogstillgångar» ne mäste, mer än de samma medgifva, tillLtasj På hvilken grund Pierr Prosten föreslagit, i:mo att ett vist värde måtte fastställas, hvar. efter lösen af Skatte-hemman emellan arfvingar af Bonde-Ståndet bör bestämmas, till utrönan - 172 Bag' och Besvär s-Utskottens Betänt:anden, de hvaraf Herr Prosten trodd läropeligast skulle kunna antagas enahanda grund, som för skatteköp af Kronohemman är faststäld, och således arfsmedeleris värde efter vissa års, af hemmanet utgående, räntors belopp, enligt förvandling efter markegång, uträknas; och 2:do att utstakas måtte hvad sorn bör anses såsom det minsta hemmantal,
hvarå åbo kan anses besuten, hvarvid dock borde iagttagas de skiijagtige förhållanden, som, i anseende till hemmannens olika beskaffenhet och ägorymd, på serskildta orter kunde uppstå.
Vid öfverläggning till det Betänkande, som, öfver hvad i berörde måtto är vordet föreslaget, borde af Utskotten afgifvas; har, hvad angår den förstnämnde motion, hos Utskotten förekommit, att en vidtagande författning, för att i allmänhet, eller för särskildte orter, fastställa hvad en arfvinge, för dess arfvelott uti ett skattehemman borde i lösen af en eller flere af dess medarfvingar undfå, onekeligen skulle innefatta ett ingrepp i ägande, rätten , enär samma arfvelott i den stund, den honom tillfaller, är hans egendom, hvaröfver honom icke kan betagas att disponera och för hvilken han, om densamma är så ringa, att han derå till eget bruk och begagnande ej är besuten, utan är nödsakad den afstå, icke desto mindre är berättigad att undfå det värde i penningar, jemngod ränta eller varor, som ägolotten värkeligen ager, och antingen vid behörig uppskattning, eller genom öfverenskommelse bestämmes; äfvensom att ett annat handlingssätt skulle innebära en orättvisa, till förmon för Lag- och Besa är s-Utsk otten s Betänk anden.
173 den arfvinge, sorn, dels genom erhållen större arfvelott, dels på annan grund äger, eller får rättighet, eller tillfälle, att sin medarfvinges lott inlösa, hvilken förmon i sådant fall komme att på denne sednares bekostnad åtnjutas; Och anse Utskotten i öfrigt att dé menliga följder, hvilka Herr Prosten Kolmadin förmodat skola genom lösnings-summans uppdrifvande till högre belopp uppstå icke vara så beskaffade, att de förtjena afseende, hälst det, vid tillfälle af lösen för arfvejord, likasom vid all annan handel af fast egendom , tillhör köparen att förut tillse och beräkna de utvägar, han kan äga att fullgöra de köpevilkor, uti hvilka han ingår, samt, då lösen skulle ske för obesuttenhet å skattehemman, den i 12 Capitlet 7 §.
Arfda-Balken stadgade grund, huru förfaras bör, då flere få del i Sätesgård, som ej kan väl delas eller klyfvas, äfven tjenar till rättesnöre för bestämmandet af lösen för obesutten skattehemmansdel.
Vidkommande åter det sednare af Herr Prosten vackte förslag, anse Utskotten , att, genom stadgandet uti Kongl. Förordningen den 30 Junii 1747 och Förklaringen deröfver den 24 Januarii 1751, behörig grund redan är lagd, huru långt klyfning af skattehemman må tilllåtas; Och då desse hemmans, dels i serskildte delar af Piket, dels oftast uti en och samma landsort, inträffande olika beskaffenhet uti ägorymd, odlingsbar jord och tillfällen till andra näringsgrenar för åboerne derå, än jordbruket, nödvändigt måste föranleda till skiljaktiga förhållanden vid bedömandet af det antal åboer, 174 Eng- och Besviirs-Ulskottens Betunkandera som på ett, till visst mantal skattlagdt hemman, kunna sig försörja, samt hvarefter det sammas klyfning i färre, eller flere delar bestämmes, finna Utskotten, att något allmänt förordnande af annan beskaffenhet, än det som uti nyssberörde Författningar är gifvet, icke ens för hvarje landsort kan antagas, hälst Utskoiten icke med Herr Prosten Kolmodin defa deri öfvertygelse, att inskränkt hemmansklyfning länder till Jordbrukets förde!, utan U tskotten deremot tro, att der hemmanen innehafva sådane ägor, att lägenhet till nya odlingar, samt ,i!L åker-och ängsmarkens förökande gifves, det altid blifver gagneiigare för det allmänna, i afseende både på productioner och pä folkmängdens förökning, att så manga arbetare dertill användas, som deraf kunna hafva sin utkomst.
Utskotten anse sig således icke kunna tillstyrka bifall till någondera af de i frågastäldte stadganöen och ändringar, uti hvad i desse hemman för det närvarande är föreskrifvit j hvilket likväl Kiksens Höglofl.
Ständers vidare pröfning underställes.
Stockholm den 14 Februarii 1818* N:r 46.
Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottens Utlåtande, rörande Jtierjeådahlens undantagande frän Storskifte af hemmansmark.
Hos Hedervärda Bonde-Ståndet har BiksdagsFullrnägtigen från Herjeådahlen Erik Andersson La g- och Besvärs-Utsiottens Bettini and en. 175 Bäng, uti ingifvit Memorial, sökt ådagalägga, att de, angående Landtrnäteriet i Riket samt angående Storskifte, utfärdade Författningar, icke skulle för nämnde Province vara användbara, eller ett sådant delningssätt af de till Hemmannen derstädes hörande ägor, för Åboeme derå nyttigt, och såsom skäl dertill anfört att Clirnatets hårdhet hindrade 1 nnevånarne, att, annorledes än högst ringa, beflita sig om Åkerbruk:
Att deras förnämsta näringsgren vore Boskapsskjötsel; Att de till hvarje hemman, eller Ryalag hörande samfaldte så kallade hemägor i åker och äng voro ganska inskränkte:
Att de öfrige inägor, dem delägarne uti ett hemman eller Byalag innehade och begagnade, utgjordes af spridde, på längre e! er kortare från Bostäderna belägne, å den samfäldta vidsträkta utmarken, skjedde uppodlingar, antingen af kärr, som utan dryg kostnad kunnat utdikas, eller af bördigare platser å den fasta marken, som kunnat till åker- eller ängs-mark uppbrytas:
Att, då odlingsfliten kunnat vara större hos den ena, än hos den andra delägaren uti hemmannet, eller byalaget, deraf skulle inträffa, att, vid skeende Storskifte, den, som nedlagt den största möda och kostnad på berörde uppodlingar, blefve lidande, enär han nödgades låta de samma gå i delning, i händelse icke lika god och välbelägen odlingsjord funnes att tilldela dess grannar, som icke med enahanda flit sökt att göra sig nyttan af dertill tjenlige ställen på utmarken; och änteligen att kostnaderne, vid Storskiftens verkställande, skulle för delägatne blifva känbare, och stundom öfverstiga värdet 176 Lag- och Besvärs-Utskottens Betänk anden, af hela den vidsträckta ofrugtbara jordrymden ; På grund hvaraf
Bång yrkat en sådan Författnings vidtagande, hvarigenom
Herjeådahlen helt och hållit undantages från de örn Storskiftesdelningars förrättande meddeldte stadganden, eller åtminstone inga andra ägor ansågos böra komma under sadan delning, än de rätta hemägorne i åker och äng, och delningsgrunden blifva den vidd och godhet i dessa ägor, som hvar och en före delningen innehafver.
Sedan Pag - Utskottet, sorn fatt detta Memorial till sig remitteradt, ansett det samma böra, såsom innefattande ett Ekonomiskt ämne, behandlas i förening med Allmänna Besvärs och Ekonomi-Utskottet, har det hos Utskotten till pröfning blifvit företagit; Och som ibland medlen till Eandtbrukets upphjelpande och befordrande af den Allmänna välmågan , onekeligen bör såsom ett af de värksammaste beräknas, att delning af Samfällige ägor grannar emellan, så af Aker och Äng, som Skog och Utmark, genom Storskifte, värkställes, hvarigenom hvar och en delägare får sin ägolott behörigen bestämd, och från de öfriges skiftad, samt så medelst blifver i tillfälle, att, med full säkerhet af desse ägors framtida bibehållande, till deras förbättrade häfd nedlägga arbete; Altsa, och då Utskotten icke kunna inse, det större svårigheter för så beskaffade delningar mera skola uppstå i afseende å de i Herjeådahlen varande hemmans och byalags ägor, än i andra landsorter, hvarest hemmanens områden äfven äro vidsträckte, och till den betydligaste delen belt! af mer och mindre oländige och ofrugtbars
Lag- och Besviirs-Utskottens Betänkanden.
177 Skogs- och.
Utmärker, men hvarest, likväl Storskifies-delningar, dels redan äro verkstälde, dsls fortgå, samt i öfrigt de olägenheter och de lidanden, Riksdags - Fullmägtigen Bang trott sig förutse för de hemrnans-innehafvare i ilerjeådahlen , hvilka till uppodlingar å den sarnfäldta Utmarken användt större flit och kostnader, äti öfrige hemmans Aboer i samfäiligheten, synas vara iillräckeligen förebyggde genom stadgandet i 75 §. af Kongl. Förordningen om Xandtmäteriet i Riket den 12 Augusti 1783, finna Utskotten något skäl icke vara, att tillstyrka bifall, till hvad i förberörde målto är vordet föreslagit.
Ständers vidare pröfning varder detta vördsamt öfverlemnadt-.- Stockholm den 14 Februarii 1818* N:r 47.
Riksens Högloflige Ständers Lag-Utskotts Betänkande öfver det af Riks dags Fullinägtigernc Olof Wikström och fohan facob Rutberg samt fohan Wiklund uti Memorial gjorde förslag om bestämmande af en viss afgift till Kronojogdarne i Westerbottens och Norrbottens
Län, då de icke sjelfve utan genom Länsmännen låta värkställa Utslag i Utsökningsmål, äfvensom öfver Riksda^s-Fullmöqtigen Anders Daniels* Bihang till Riks-St, Fröt. 1817 -181$. 7ide Sami. N:r ij. 24. 178 Lag - Utskottets Betänkanden. sons väckte fråga om fastställande af Länsmännens, Nämde - och Fjerdingsmännens rättighet att enligt
Kronofogdens ordres och på dess ansvar värkställa utmätningar i private mål.
R iksdags-Fulhnägtigerne Olof Wikström oell Johan Jacob Rutberg från Norrbottens samt Johan Wiklund från Westerbottens
Län hafva uti ett till Hedervärda Bonde-Ståndet inlämnadt Memorial föreslagit, att sorn, i händelse Kronofogdarne i berörde vidsträckte
Län, sjelfve skulle ombesörja värkställigheten af alla de i sådant ändamål till dem öfverlämnade domar «>ch utslag i skuldfnrdririgsmål, betydligare kostnad oftast skulle Gäldenärerne tillskyndas, genom den längre väg
Kronofogdarna vid hvarje tillfälle till bestridande af berörde göromål hade att färdas, och således eq lättnad deruti vinnes, genom det Kronofogdarne beordra de i socknarne varande Länsmän att värkställigheterne ombesörja, men Kronofogdarne dervid icke destornindre måste utan erhållande af ersättning vidkännas ett större besvär genom påtecknandet af berörde Ordres, tillsynen derå att Länsmännen fullgöra det anbefaldte, och af de utmätnings-Diarier Kronofogdarne äro pligtig® att föra och qvartaliter till Konungens Befallningshafvande aflemna, det måtte altså en viss betalning af i a' sk il lingar Banco bestämmas, den Kronofogdarne i nämnde
Län skulle blifva be. rättigade att uppbära vid hvarje till deras åtgärd öfverlärnnadt utmätningsutslag, vid värk - Lag- Utskottets Betänkanden. 17 q ställigheten hvaraf de icke sjelfve lägga hand; I sammanhang hvarmed Riksdags-Fullmägtigen Anders Danielsson från Elfsborgs
Län, med afseende på den händelse, som skall inträffat, att i någre Län Kronofogdarne ieke tillåtits, att till utmätningar i private mål begagna de under dem lydande Länsmän och Fjerdingsman, uti särskildt Memorial hemstält, att ett sådant stadgande måtte vidtagas, hvarigenom bestämmes att desse sistnämnde, jemte Nämdemännen må kunna af Kronofogden beordras, att på dess ansvar värkställa omförmäldte förrättningar.
Lag-Utskottet, till hvars utlåtande de således väckte förslag äro vordne hänskjutne, har, hvad beträffar det förstnämnde, funnit, att sorn enligt så väl den för Kronofogdarne i allmänhet utfärdade instruction, hvarefter de vid sine tjensters förvaltande hafva sig att rätta, som hvad Allmänna Lagen och flere Författningar föreskrifva ■ det är en desse tjenstemän åliggan. de ovilkorlig skyldighet, att, innom de dem tilldeldte Fögderier, hebrida och ombesörja värkställigheten af alla domar och utslag i både Civile och Crirninele mål, och således Kronofogdarne, enär de anbefalla de under dem lydande Länsmän att förrätta utmätning eller annan fullbordan af sådane domar och utslag, sorn uti skuldfordringsmål emellan enskildte personer äro gifne, derigenom vinna en lindring uti deras tjenstegöromål, hälst den ersättning för skjutslega jemte dagtractamente, hvilken blifvit vid dylike förrättningar Kronofogdarne tillerkänd, icke kan, hvarken i anseende till beskaffenheten, eller utstakade beloppet deraf, &go Lag-Utskottens
Betänk anden* betragtas såsom en vedergällning för det besvär som dein dervid förorsakas , utan blott utgör en betalning för deras derigenom tillskyndade kostnad ; Altså och då härtill än vidare bör läggas, att alla de laglige utgifter, dem en fordringsägare nödgas förskjuta for att hos Gäldenärén utbekomma hvad denne är ålagd att utgifva, sluteligen drabbar bemälte Gäldenär och skall, jemte skuldbeloppet, bos honom uttagas, och det lärer för ostridigt få antagas, att de fläste utmätningar skje hos sådane Gäldenärer, hvilka mera genom saknad förmåga än af motvilja underlåta att betala hvad de äro skyldige, i hvilket fall hvarje förhöjning uti utgifterne vid utmätningen, »ehuru ringa den må vara, oftast blifver känbar, hälst då det som blifvit utsökt uppgår till mindre betydligt belopp, finner Utskottet på desse skäl sig icke kunna tillstyrka bifall till hvad i omförmälte måtto är vordet föreslagit.
Vidkommande åter den af Riksdags-Fullmägtigen Anders Danielson gjorde motion, så emedan Utskottet anser det redan vara genom flere Författningar tydligen bestämdt, det Länsmännen äga,_att, efter derom af Kronofogdarne erhållne
Ordres och uppå deras ansvar värkställa utmätningar i private mål, till biträde hvarvid Fjerdings - och Nämdeman äfven få begagnas, hälst uti samma Författningar är ut»takadt, så väl det dagtractamente och den skjutslega Länsmännen samt Fjerdings - och Nämdémännen vid dylike förrättningar böra undfå, som ock hvad lösen de förstnämnde tillkommer för lämnad skriftlig del af förrättnings.'
Lag-Utshoitets Fetiinlanden. igi instrumentet, och således, om någre häremot stridande föreskrifter blifvit i ett eller annat
Län vidtagne och meddeldte, de samme ej äro annorlunda att betragta, än så beskaffade händelser, hvaruti rättelse, der den erfordras, k,m å vederbörlig ort sökas J Ty finnér ock Utskottet att de samma icke böra föranleda till något ytä terligare stadgande i berörde ämne och att alltså anledning sig'icke för Utskottet företer att understödja det derom gjorde förslag.
Detta varder likväl till Riksens Höglofl.
Ständers vidare pröfning vördsamt öfvedämnadtr Stockholm den ao Februarii igt8.
Ständers Lag-Utskotts Betänkande öfver Herr Grefve Gustaf Lövenhjehns , genom anförande till Höglofl.
Ridderskapets och Adelns Pro• tocoll gjorde förslag att böter i brottmål må utgå efter förmögenhet.
Till Lag-Utskottets handläggning har Höglofl.
Ridderskapet och Adeln remiiterat det af Herr Grefve Gustaf Lövenhjelm till Protocoilet deri 5 sistledne Januarii afgifne anförande, deruti Herr Grefven föreslår sådan förändring af Allmänna Lagen och deruti stadgade botes systeme, att böter i brottmål hädanefter må utgå efter förmögenhet.
Utskottet har vid öfvervägande häraf val funnit att den i berörde måtto föreslagna för - 18 5 Lag-Utskottets Betänkanden. ändring är af den större omfattning att den, utan en fullkomlig omarbetning af Rikets nu gällande Criminal-Lag, icke kan komma i fråga, och att, enär, i anledning af Riksens Höglofl.
Ständers derom vidtagne Beslut och hos Kongl, Maj:t i underdånighet gjorde anhållan, en af Kongl. Majit i Nåder tillförordnad
Corn* niittée har sig uppdragit att öfverse så väl Civil- som Criminal-Uagen, samt att till ändringar och förbättringar af stadganderne deruti uppgifva förslag, utaf bemälte Committée lämpeligast skulle kunna tillses huruvida antagandet af berörde förändring i mer eller mindre mohn är möjeligt; Men Utskottet anser sig dock icke böra underlåta att tillkännagifva, det, efter Utskottets tanka, så många svårigheter och olägenheter uppstå vid utförandet af ett så beskaffadt systeme, som det omförmäldte, för bestämmandet af botes bestraffningen, att Utskottet, titan att ingå i ett vidlyftigare ådagaläggande af de mångfalldige skäl, som dertill föranleda, tror sig kunna såsom ostridigt antaga, att berörde förslag vid Criminal-Dag-stifningen icke kaa blifva användbart.
Dock får Utskottet detta till Riksens Högloflige Ständers vidare pröfning vördsamt öfver* fämna.
Stockholm den 30 Februarii 1818.
Ständers Lag-Utskotts Betänkande 'öfver Friherre C. L» Stael vön Holsteins Memorial rörande libe - Lag-Utskottets Betänk anden.
183 hällande af Författningen att en Sjettedel af Ström alltid bör hällas öppen.
C' vTenorn till Höglofl.
Ridderskapet och Adeln ingifvit Memorial har Friherre C. L.
Stael von Holstein anfört, att, för den som vill företaga odlingar af sin jord, sådane hinder och åtgärder skola »nöta, som inleda honom i kostsamma Rättegångar, hvarigenom odlaren afskräckes ifrån dylika företag.