Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
P å e n så e n k e l fråga g e s d e l ej ett l i k a e n - k e l t s v a ", t y o r s a k e r n a iill d e s s a g a s b i i d n i n - gar k u n n a vara l l e r e h a n d a, o c h d e t fordras d e r f ö r s ä r s k i l d u n d e r s ö k n i n g för h v a r j e fall.
M e r e n d e l s är s t r ä n g d i e t m e d u n d v i k a n d e a f g a s b i l d a n d e ä m n e n s å s o m ärter, k a l, e t c.
huf- vudsaken.
Prenumerant F. N i b a r s a n n o l i k t s. k.
v i n - sten p å e d r a t ä n d e r, o c h d e r p å b e r o r l o s s n a n - det.
L å t tandläkare sköta d e m — någon tand- u t t a g n i n g k o m m e r n o g ej i fråga.
Runa.
1) S e s v a r till V e n d i n: r 1 0!
S e s v a r till C h a n d e r n a g o r 2) i n: r 1 1!
2) Fyrola.
Detta obehag minskas sannolikt när den andra å k o m m a n förbättras.
L i n d r i n g t o r d e ni få g e n o m att t a g a in a f f ö l j a n d e p u l - v e r: 5 c e n t i g r a m campher o c h 50 c e n t i g r a m b r o m k a l i u m (m e d l i t e t s o c k e r) — ett p u l v e r hvar annan t i m m e d e dagar, s o m dessa o b e h a g inställa s i g.
7 5 dr. H e l t s ä k e r t ä r tre t i m m a r s dag- lig g y m n a s t i k för m y c k e t v i d d e n n a ålder.
Minska å t m i n s t o n e m e d en t i m m e och tag i stället litet m o t i o n u t e m i d t p å d a g e n.
D e nattliga b e s v ä r e n h j e l p a s n o g ej så lätt.
V o r e ej skäl att till s o m m a r e n t ä n k a p å b e h a n d - ling v i d l ä m p l i g b a d o r t?
C. v. Ti — h — n.
P e n s l a Häckarne e n g å n g d a g l i g e n m e d jodlinktur u n d e r åtta d a g a r o c h l ä n g r e, o m n i ej m ä r k e r n å g r a o l ä g e n h e t e r d e r - af.
L å t d e r e f t e r d e n b i l d a d e h i n n a n afstötas, o c h u p p r e p a, o m så b e h ö f s, p e n s l i n g a r n a efter några dagar.
17 år.
S e s v a r Ull C.
R — h — n h ä r o f v a n!
S å v i d t vi a f e r t b r e f k u n n a b e d ö m a s a k e n, ä r o d e s s a fläckar o s k a d l i g a o c h — o b o t - liga.
107 L — a L.
E d r a tänder m å s l c fortast m ö j - ligt p l o m b e r a s; p å a n n a t s ä t t b l i r n i ej q v i t t edra lidanden.
N i skall h v a r j e qväll g r u n d l i g t g n i d a in e d r a h ä n d e r m e d skiradt benxoeister samt d e r e f t e r p å d r a g a ett par m j u k a h a n d s k a r, s o m få sitta p ä ö f v e r n a t t e n.
Begagna vidare al- d r i g okok^t v a t t e n till t v ä t t n i n g o c h t v ä t t a ej h ä n d e r n a allt f ö r o f t a.
G n i d äfven n å g o n g å n g o m d a g a r n a in d e t n ä m d a fettet.
Lante Grå.
F ö r s ö k d e n b e h a n d l i n g, s o m tillrådts l i s a 21 år i n: r 7!
Se s v a r till V e n d i n:r 1 0!
Karolus.
Så v i d a i n g a o p e r a t i v a å t g ä r d e r b e h ö f v a s, så är d e t v i g t i g a s l e, att ni g e n o m d i e t o c h l ä m p l i g a m o d e l skaffar er d a g l i g, l ö s a l f ö r i n g.
D e n v ä r k, s o m e n l i g t er å s i g t b e r o r p å h ä m o r r o i d e r n a, t o r d e h a en a n n a n o r s a k.
V ä n d e r d e r f ö r ä n n u en g å n g till d e n förut rådfrågade läkaren.
i) .. N e j.
Ä r ^ r t hjerta u n d e r - s ö k t a f l ä k a r e?
L å t e l j e s g ö r a d e t t a!
A t t af- göra, hvarpå er » k r a m p » beror, då knappas!
n å g o n a n n a n u p p l y s n i n g f i n n e s, än att ni tror, att n i h a r b l e k s o t, är o s s h e l t e n k e l t o m ö j - ligt.
D:r — rf.
E n u n g flicka från l a n d e t frågar, o m n å g o n snäll h u s m o d e r ville u p p l y s a h e n n e o m, h u r u v i d a i c k e k ö t t - o c h (iäsklake p å n å g o t sätt k u n n a t i l l g o d o g ö r a s.
I vårt h e m b r u k a r m a n alltid slå b o r t d e m, m e n d e t t y c k e r j a g ej o m, t y u t a n tvifvel i n n e h å l l e r sådan lake m y c k e t kraftiga beståndsdelar.
A n h å l l e s att i t i d n i n g e n I d u n få u p p l y s n i n g a f n å g o n erfaren h u s m o d e r o m rätta s ä t t e t att i n l ä g g a k r ä f t k ö t t, så att det blir m ö r t o c h vackert o c h närmast liknande färskt.
Frågorna 7 o. I I.
M a n u p p r i t a r m ö n s t r e t p ä v a n l i g t post p a p p e r o c h s t i c k e r m e d en g r o f s y n å l tätt m e d h å l i l i n i e r n a.
S e d a n l ä g g e r m a n m ö n s t r e t p å t y g e t e ^ e r fäster det m e d k n a p p n å l a r, o m d e t är s t o r t, h ä l l e r talk ö f v e r o c h g n i d e r m e d en b o m u l l s s u d d väl ö f v e r alla h å l e n, m e n utan att r u b b a p a p p e r e t.
Mönst- ret tages s e d a n m y c k e t v a r s a m t af.
S k u l l e d e t m i s s l y c k a s, är d e t lätt b o r s t a a f talken o c h g ö r a o m d e t.
Så rifver m a n v a n l i g, hvit vattenfärg i litet vatten o c h blandar d e l med p u l v e r i s e r a d t g u m m i a r a b i e u m, så att det blir som ea smet.
M e d en spetsig pensel m å l a r m a n m e d d e n n a b l a n d n i n g p å tyget i t a l k r s n d e r n a, m e n fint, t y eljes blifva r ä n - derna synliga, då arbetet är färdigt.
Mål- n i n g e n b l i r ej s y n l i g, f ö r r än d e n t o r k a t.
Frågan n:r 8.
Sammanhåll hönans näbb o c h b r ä n n s p e t s e n m e d ett v a r m t i e r n, så att d e n blir t r u b b i g!
» Faster ».
Frågan n:r 10.
M a n k a n f ö r e k o m m a f o t o - g e n e n s u t d u n s t n i n g g e n o m o l j e h u s e t i en l a m p a p å d e t sätt, alt, s e d a n v e k e n b l i f v i t väl a f s k r a p a d från s k a r e o c h j e m n s t r u k e n s a m t sjelfva c y l i n d e r n, i h v i l k e n v e k e n g å r, a f t o r k a t s, m a n wcrfskrafvar v e k e n u n d e r c y - l i n d e r n s ö f v e r s t a k a n t, sä att d e n ej är s y n l i g.
P å d e t l a sätt k a n en l a m p a stå o t ä n d en h e l d a g, u t a n att m a n f ö r m ä r k e r n å g o n o l j e u t - dunstning.
Innehållsförteckning '; Europeiska furstinoor.
Efter främmande k ä l l o r t e c k n a d e a l Malhilda Langlet.
— T r å n g a s k o d o n.
A f Dolly Rom.
— B e f o r d r a d.
S k i s s a f Eini.
V i d I d u n s a n d r a pristäfling b e l ö n a d m e d hedersamt omnämnande.
— T i l l damerna.
P o e m a f F. M.
— T e a t e r o c h m u s i k: E n afton å N y a t e a t e r n trader E.
v o n d e r O s t e n s g ä s t s p e l.
A f G.
— U p p r o p till f ö r m o n f ö r dc genom öfversvämningarna i norra T y s k - land n ö d l i d a n d e.
— E n lifsuppgift.
Berättelse af Ernst Lundquist (forts.).
— Frän I d u n s läsekrets.
E n s a m l i n g h u s l i g a r ö n a f Emelill, v i d I d u n s a n d r a p r i s t ä f l i n g b e l ö n a d m e d andra ' priset: Våra barn.
Klädedrägten.
Bak- ning.
Toa- letten.
T j e n a r n e.
— H e l s o - v å r d.
— L ä k a r e r å d a f D:r — cl.
— F r å g o r.
Annonspris: 25 ö r e p r p e t i l r a d (
E n medelålders lärarinna m e d v a n a vid undervisning i religion, svenska språket o c h m u s i k sökes, för att u n d e r s o m m a r e n, p å landet i n ä r h e l e n af V e n e r s b o r g, undervisa 6 b a r n från 7 till 10 års ålder i f ö r u t n ä m d a ämnen.
Närmare meddelar postmästaren T h u r e W i k a n d e r i Mariefred.
1 4 3 9 8 x 2) f25f|
T i d n i n g e n k o s t a r e n d a s t en (I) k r o n a f o r q v a r t a l e t, b e f o r d r i n g s a f g l f t e n Inberäknad.
— Fullständig m o d e - och mönstertidning gratis.
Annonser I DUN T?
55 oj 0b m o t t a g a s g e n o m S.
G u m s e l l u s a n n o n s b y r å t o c n n o s redaktioner, till.
2 5 ö r e p r 4 - s p a l t i g p e t i t r a d (
i t t - I i i i t t i l i g i i Nybrogatan.
B i l l i g a p v i s e v.
N y b r o g a t a n 55.
., t T v ä t t utföres äfven af härvarande o r d e n t l i g a tvätterckor, J^.
I hemtas o c h h e m s ä n d e s, då adress u p p g i f v e s pr telefon 4 3 0 0 eller p r post.
rai Regexierateum, Lundbergs för Hjalmar skolelärarinneseminatium o c h tre år tjenstgjort i en p r i v a t s k o l a, ö n s k a r till h ö s t e n plats i elementar- eller a n n a n flickskola.
H u f v u d ä m n e n: sv.
språket, hist., g e o g r.
, tyska o c h e n g.
D e n s ö - k a n d e, s o m äfven u n d e r v i s a r i m u s i k o c h sång, ö n s k a r i brist p å d y l i k plats anställning i familj.
S v a r till » E l l y » t o r d e snarast m ö j l i g t insändas till I d u n s redaktion.
[213] Plats öfver sommaren på landet att u n d e r v i s a m i n d r e barn o c h g å frun till h ä n d a i hushållet ö n - skas af ett o m k r i n g 3 0 - å r i g t f r u n l i m m e r med goda rekommendationer.
Preten- tionerna små.
M e s t räknas p å g o d t bemötande.
S v a r till » M.
» t o r d e l e m n a s till I d u n s K e d.
, S t o c k h o l m.
[262] Nya Engelska BO (B ' O re c+ CD B B X &gt; £ V x a s - 3 i x a s t i t x i.
t o - f c 34 Kungsgatan 3 4 (Lundbergska pålat-et) D e n 1 0 d:s börjar en g o d t k ö p s - d a n s - kurs för så väl barn s o m äldre perso- ner.
f. barn p å särsk.
tider.
U n d e r v i s n i n g e n omfattar vals, p o l k e t t, frankas, lancier.
Afglft f. barn u n d e r 1 4 år 5 kr., äldre 7 kr., fördelad i 2 inbetalningar.
E l e v e r n a beredes till- fälle att m o t resterande helkursafgifc i sept.-kursen fortsiitta, då fulla antalet eller 11 st. societetsdanser inöfvas.
A n - t e c k n i n g af e l e v e r m o t t a g e s t. o.
F r u Augusta Lindcll.
E. Lindcll.
kan erhållas i en familj i V e s t e r g ö t l a n d för en u n g flicka att lära sig hushållet in.
N ä r m a r e g e n.
b r e f v e x l i n g m e d » H. », Moholm.
[256] ä vis 8s skyddar mot nijäll ocli G e l i n s r e n o m m e r a d e Parfym- |ir&gt;u] Nordiska Museets nya n s t l o t t c r i säljas i museets särskilda afdelningar, ä f v e n s o m i b o k l å d o r, i m å n g a cigarr- butiker så väl i S t o c k h o l m s o m i lands- orten, samt g e n o m enskilda o m b u d i m å n g a delar af landet.
Priset å hvarje lott är - (G.
12000x0) A A, rfK A Nya böcker åtager sig uträttandet p ä Fr. A rikets alla postanstalter numereras å kan 1 k r o n a.
B e s t ä l l n i n g a r från l a n d s o r t e n, hvilka böra åtföljas af postporto och rekom- mendationsafgift, ställas till Nordiska Museets expedition, n:r 79 Drottning- gatan.
V i d k o n t a n t k ö p af m i n s t 5 0 lotter lemnas 15 p r o c rabatt.
J J ^ " ~ Pålitliga återförsäljare antagas.
g j U f F ö r t e c k n i n g ö f v e r vinsterna i lotteriet u t k o m m e r i j u n i m å n a d.
D r a g n i n g s l i s t a kan efter drag- n i n g e n erhållas m o t i n s ä n d a n d e af 10 ö r e.
F r e d a g e n d e n 1 f e b r u a r i 1889.
N: r 5.
B yrå: Klarabergsgatan 54, en tr. Anaonspris: 25 öre pr petitrad (
Ingen SSsnummerförsäljning.
H o p p e t s v i k e r.
— L å t det s v i k a, du har dock ej bättre v ä n!
V e dig, om.det skulle v i k a bort ifrån förgängelsen!
utgifvare: Varen sparsamma i det lilla.
Eti upprop till våra husmödrar af Hanna Kamke.
r e n sam &gt;ll™° v e t s g r a n n husmoder hålla till ^ S S K och med sina matvaror undanlåsta för sitt tjenstefolk?
För min del svarar jag här- till ett obetingadt ja.
Jag känner den invändning, man häremot skall göra, och som jag redan otaliga gånger fått höra: » du vill väl inte, att tjenstefolket skall svälta — och för öfrigt gör du dem till tjufvar genom att låsa undan för dem. » Emellertid vill jag i det följande söka visa, att hvarken det ena eller det andra behöfver förekomma, om husmodern med förstånd sköter sina nycklar.
Hvad tjenstefolkets kost angår, så kan det aldrig blifva tal om svält, så snart man till- ser, att det ständigt finnes tillgång på bröd, smör och potatis i köket, och att tjenarne för öfrigt erhålla sina ordentliga, regelbundna mål.
Det kan ju hända, att det finnes tjen- steflickor, som tycka illa vara, om de ej när som helst kunna komma åt steken, som är qvar, eller åt kotletterna, som frun tagit un- dan till frukost, sedan vid middagen .både husbondfolk och tjenare fått sin tillbörliga del, men det finnes dock tjenarinnor, som låta sig nöja och anse det rättvist, att en matmor också tar hand om maten.
Stekar borde all- tid skäras inne och ej alls komma ut i köket igen, utan tjenarne genast från bordet få ut sina ordentliga portioner kött, medan detta ännu är varmt.
I Stockholm: hos redaktionen, å Stads- postens hufvudkontor, i bokladorna samt å tidningskontoren.
Solen sjunker.
— L å t den sjunka!
Se, den stiger upp igen, land och haf i purpur prunka, — k l a g a r du på h o p p e t ä n?
— ~. "
7 9 i l £ V p 3 fllV ' ' .- 2:dra å r g.
XJtgifningrstid: hvarje helgfri fredag.
F R I T H I O F H E L L B E R G.
Infaller helgdag på fredagen, ut- Träffas å byrån kl. 10 — 11 och 4 — 5.
gifves tidningen näst föreg.
eller nästfötj.
Redaktör och Husmodern bör dagligen sjelf gifva fram af förråden, men också kontrollera, att allt användes som sig bör, hvarvid hon snart lär sig hur mycket, som bör tagas för hvarje gång.
Detta har ej blott den fördelen, att intet ödande med matvaror kan ega rum, utan äfven den, att matmodern behåller öfver- blicken öfver hushållet och sjelf varsnar, när ett förråd håller på att taga slut, och i rätt tid kan köpa nytt, så att hon ej är utsatt för den förtreten att på söndag morgon höra, att kaffet eller kakan är slut, eller att po- tatismjölet ej räcker till att reda soppan o. s. v. Härtill skulle jag ännu kunna foga fördelen af att slippa hysa den kanske ofta orättvisa misstanken, att tjenaren slarfvat eller gifvit bort den i ens eget tycke för hastigt åtgångna varan.
Till denna slags sparsamhet hör vidare att husmodern efter målen sjelf tager vara på qvarlefvorna.
Äfven om dessa skulle vara obetydliga, så kunna de dock användas med till qyällsvard eller frukost eller ock gifvas bort till någon hjelpbehöfvande.
Tjenstefolket bör strängt tillhållas att ej bortkasta mat, och går husmodern, som sig bör, dagligen i skafferiet och köket, så kan det ej hända, att lefnadsmedel få omkomma.
Ätt på detta sätt månget öre inbesparas, som under årens lopp växa till kronor, är ju tydligt, men att denna sparsamhet med för- råden ej blott är nyttig för en sjelf, utan äfven en pligt emot tjenarne, det torde kan- ske ej vara så klart för alla.
Jag skall i det följande söka bevisa just detta och då samtidigt vederlägga den redan ofvan nämda invändningen att förrådsundanlåsande gör tje- narne tjufaktiga.
Får tjenaren ogeneradt gå öfver allt, så ligger det i sakens natur, så framt ' hon ej är ovanligt ärlig, att hon ej tar det så noga, Frans Hedberg » om det går litet mer eller mindre åt, och om hon har det ringaste, om ock outvecklade anlag för oärlighet, så skall hon ovilkorligen föras i frestelse att tillegna sig något af det öfverflöd, hon dagligen har för sina ögon.
Ä r det ej ganska naturligt, att hon då och då skaffar sig en godbit för sin gom, när hon utan svårighet kan nå den samma, eller, när sig göra låter, begagnar husbondfolkets kläder, då hennes egna ej räcka till?
» Tillfället gör tjufven », är ett gammalt ordspråk och äfven här på sin plats, ty ofta kommer men- niskan först på tanken att stjäla, när i hennes väg bringas föremål, som hon med lätthet kan tillegna sig.
Det är en löjlighet att låsta skåp och byråar skulle göra tjufvar, ty då skulle snart nog litet hvar bli tjufaktig, när man tänker på alla dessa stängda vexel- kontor, kassaskåp, butiker, e t c, som man allt emellanåt råkar på.
Sådana invändningar äro svepskäl för beqväma fruar, som äro rädda att göra sig omak och för öfrigt ej ha begrepp om pengars värde och den möda det kostar att förvärfva dem.
Från ännu en synpunkt betraktad är det matmoderns pligt att sjelf hafva allt om hand och äfven här för tjenarens bästas skull.
Det är nämligen mycket vanligt, att tjenarne ej alls förstå pengarnas värde och tycka, att det ej är så noga, om man ger ut fem eller tio öre mer än nödvändigt, och att de ännu mindre förstå att hushålla förståndigt och sparsamt.
Man kan ej lägga dem detta till last, ty hvar skulle de lärt det samma: deras mödrar äro i de flesta fall likadana.
Skulle det då ej vara den bildade qvinnans pligt att föregå med god t exempel på ordning och sparsamhet, borde hon ej räkna sig till en ära att i sin mon bidraga med till det all- männa bästa?
Eller tror hon kanske, att det hela är en bagtell?
Hon borde dock besinna,
Idun utkommer 1 hufvudstaden hvarje helgfri fredag och kostar för qvartal endast I krona, postarvodet inberäknadt.
— att dessa stackars tjensteflickor ofta få sina egna hem, och att de der fortplanta de goda eller onda idéer, de fått under sin tjenstetid.
Hur mången ordentlig, duglig arbetare har ej blifvit en försupen odugling, för att hans hustru, som tjenat i » bättre hus », ej förstod att hushålla hvarken med tid eller pengar.
Det tyckes mig, som skulle våra fruar i detta fall ha ett drygt ansvar på sina skuldror, och detta desto större ju rikare de äro, då ju i ett rikt hus frestelsen till slöseri och öfverdåd är större, och det behöfves stort förstånd och sjelfbeherskning till att med rika medel in- rätta sitt hushåll så, att det, om ock taget i stor skala, dock ej länder någon till förargelse eller frestelse.
— En vigtig punkt vid hushållets förande är slutligen en noggrann bokföring.
Köpmän, som försumma att föra sina böcker ordentligt bringas under åtal, men hvarför skulle det då ej också vara en pligt för hvarje privat- man att föra bok?
Husmodern bör dagligen skrifva upp hvarje äfven den minsta utgift och vid månadens slut skrifva upp summan på de olika posterna i en särskild bok, så att hon vid årets slut kan öfverse, hur mycket hon förbrukat för hushåll, kläder, ved, extra- utgifter e t c, och om ej en inskränkning på ett eller annat område bör ske.
Utom dessa hushållsböcker bör hon hafva en särskild för- teckning på sitt linneförråd, silfver, porslin, sina kokkärl, kläder, smycken m. m. och emellanåt räkna efter samt skrifva upp, hvad som gått bort eller kommit till.
Det är klokt att åtminstone en gång i månaden syna hela sitt område, så att man sjelf öfvertygar sig om, att allt är som sig bör, och att det bristfälliga i rätt tid bringas till lagning.
Det bör ej finnas en vrå i hemmet, som ej husmoderns öga öfvervakar och ej en halftimme på dagen, som hon ej vet hvartill den användes.
Innan jag slutar denna uppsats, vill jag ännu en gång rätt innerligt bedja Sveriges husmödrar att lägga mina ord på hjertat, att ej blott flygtigt läsa dem, utan ock tillegna sig dem, så att de lefva derefter.
Det tyckes till en del vara småsaker, jag här ordar om, men besinnen, att små orsaker ofta hafva stora verkningar, och att det ej blott är Ert eget väl ', I befodren, när I spåren och arbeten utan indirekt äfven det svenska folkets i dess helhet.
Om den svenska qvinnan bryter med inrotade vanor och fördomar, skall ej detta återverka äfven på den svenske mannen, och en ny, bättre tid kanske randas?
Frigören Er husmödrar, rycken upp Er, försöken blott ett hälft år att sjelf va vara förstyret i eget hem, att hushålla med ordning och sparsam- het, och I skolen säkerligen derefter ej åt legda händer öfverlemna det rike, I vid altaret fått Er anförtrodt.
Hur skall jag tyda.
mr skall jag tyda, älskling, att midt i glädjens dag, när lifvet stod lockande ljust och élUii ?i .&gt;:ay.h -- Å \ &lt; ' '.
\ ' " ' Vänt med öppna anletsdrag, när dina röda .läppar intill min varma kind förtäljde ljufva älskogsord i smeksam sommarvind —: 1,; i 1 ett Tidningen nnehålier nästan uteslutande originalbidrag.
— Uppgif å närmaste postanstalt namn och adress samt erlägg en krona, sa er- hur skall jag tyda den klara tår, som plötsligt föll från ditt ögonhår, den klara, brännande tåren, hvars mening jag ej förstår?
Hur skall jag tyda, älskling, att midt i sorgens stund, när tryckande lifvets smärta låg på unga hj er tans grund, när dina blåa ögon fördunklades af gråt och mina tunga tankars tropp ledsagade dina åt — hur skall jag tyda, att plötsligt drog en blixt af glädje, som föddes och drog blixtsnabbt öfver ditt anlet och mig med häpnad slog? » » Så skall du tyda, älskling, att midt i glädjens dag en räddsint aning hjertat grep om väntande smärteslag.
Hur må vår unga kärlek, som är så svag och skär, uthärda vreda stormens våld, när mörka natten år när?
Men när ditt hufvud böjde sig i sorg — hur gladdes jag innerlig, att åter vår starka kärlek till strid skall resa dig! » Johan Nordling.
H e m m e t eller skolan?
ÄI|ngenting kan ligga samvetsgranna föräldrar ssU mera om hjertat än omsorgen för deras barns andliga och kroppsliga väl, och i sam- manhang härmed står i främsta rummet frågan om barnens undervisning.
Undervisningen skall på ett värdigt sätt förbereda barnen till lifvet, väcka och utbilda deras anlag och naturgåfvor.
Vi fråga nu, på hvilket sätt detta bäst och lättast kan upppnås: genom enskild undervis- ning i hemmet eller genom skolgång?
För mycket ostyriga och sjukliga barn samt för barn, som hafva mycket svårt att fatta, kan undervisning i hemmet vara af nytta, men för friska, lifliga och andligt utvecklade barn är undervisning i skolan af nedanstående skäl att obetingadt föredraga.
Sammanvaron med jemnåriga och enstaka begåfvade lärjungars lysande exempel uppväcka hos barnet önskan att icke blifva efter och håller det till flit.
Det försöker att om möj- ligt hinna före de andra eller åtminstone hålla jemna steg med dem.
Hvarje examen motses med längtan och bäfvan, och uppflyttningen i högre klass helsas med jubel.
Endast mycket lata och liknöjda barn blifva oberörda af den gemensamma undervisningens välsignelser.
Skol- undervisningen är ju också mera lefvande och mera egnad att rycka barnet med; det blir mera jemt syssehatt, måste alltid uppmärksamt följa med och vara färdigt att besvara de frå- gor, som framställas.
För att göra undervis- ningen lättfattligare måste läraren stundom åter- komma till redan förut afhandlade ämnen, och dessa upprepanden bidraga att bättre inprägla i barnets minne saker, som det redan förut hört och lärt.
Likaså hafva beröm och tillrättavisningar en kraftigare verkan, då de gifvas af läraren i de öfriga elevernas närvaro, ty barn i all- mänhet hafva vanligen en starkt utpräglad he- derskänsla och känna sig derför stolta, då de berömmas inför sina kamrater, och söka att göra sig förtjenta deraf; likaså känna de större blygsel, då de tillrättavisas för någon förseelse inför hela klassen, och bemöda sig derför ifri- gare att icke gifva anledning dertill.
I skolan hållas barnen med mera stränghet till ordning, renlighet och uppfyllandet af sina åligganden.
Skolan är försalen till det verk- liga lifvet, och der inplantas hos barnen de egenskaper och lärdomar, som äro nödvändiga för att de skola blifva arbetsdugliga och nyt- tiga medlemmar af samhället, som modigt och utan tvekan vandra lifvets stig framåt.
Sko- lan skall äfven i främsta rummet lära barnen gudsfruktan, lydnad, ödmjukhet och anständig- het.
På samma sätt som barnen i skolan hafva tålamod och fördragsamhet med sina svagare kamrater, komma de sedermera i lif- vet att modigt stödja dem, som behöfva deras hjelp.
Sålunda är och förblifver skolan den jord- mån, i hvilken våra kära små plantor, barnen bäst frodas och utvecklas.
Corinne.
Om sqvaller.
Några reflexioner af Elna Tenow.
) e flesta af mina läsare torde ha sig bekant, att ett skådespel med namnet Galeotto un- der hösten och vintern med mycken framgång uppförts i hufvudstaden.
Detta styckes grund- idé är sqvallrets makt, och dess titel » Galeotto » har öfverallt, der det uppförts, blifvit ett be- vingadt ord, liktydigt med detta tusenhöfdade vidunder, som man kallar » alla menniskor » — » hela verlden »; det är icke den eller den, icke du eller jag, utan hela verlden, som sä- ger ett ord, som växlar en blick, som rycker på axeln, som ler ett litet fint, men betydel- sefullt leende — - icke af elakhet eller onda afsigter, nej helt likgiltigt, i förbigående.
; men dessa tillfälligt uttalade ord, dessa axel- ryckningar, dessa fina leenden och mycket sägande blickar — de hopa sig och kunna en gång blifva till jättestora gräsligheter, som besudla heder och ära, förstöra den ljusaste lycka.
Hvar och en för sig är oskyldig, men alla tillsammans äro skurkar.
» Galeotto » har i Spanien, Tyskland och nu här hemma tillvunnit sig burskap såsom ett bevingadt ord.
Två vänner sitta hviskande i en vrå: — » Kan du tänka dig, Amelie.
så oerhördt.
alla menniskor tala derom.
» • » Galeotto.
», hviskar en röst vidderas sida, och de blekna.
berätterskan tystnar.
En ung man besöker ofta en god vän — vännens hustru är ung, behaglig, intressant.
de trifvas i hvarandras sällskap.