Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Beskickningar å utrikes orter anställde embets- och tjenstemän samt för Utrikes- Departementets embets- och tjenstemän, att tjena till efterrättelse, den förra under då instundande statsregleringsperiod och den sednare allt framgent, från och med början af år 1861, äfvensom anbefalla, dels att för de vid UtrikesDepartementets expedition anställde Svenske embets- och tjenstemän, hvilka dittills endast varit förordnade att deras tjenstebefattningar bestrida, fullmakter skulle utfärdas, dels ock att de besparingar, som å Departements-Chefens samt embets- och tjenstemännens i Departementets expedition löner kunde uppkomma, borde, efter afslutandet af hvarje års räkenskaper, till Statskontoret återlefvereras, för att ställas till Kongl.
Maj:ts disposition under de af Rikets Ständer stadgade vilkor.
.nu de anslag, som böra för Utrikes-Departementet under instundande statsregleringsperiod äskas, finner jag, hvad angår de åt Departements-Chefen samt embets- och tjenstemännen i Departementets expedition anslagne löner, hvilka blifvit af Rikets Ständer på ordinarie stat uppförda, icke skäl att i afseende å riem föreslå någon förändring; och då, vidkommande anslagen till Ministerstaten samt till skrifmaterialier, expenser och extra utgifter, erfarenheten under de sednast förflutna åren ådagalagt att dessa anslag endast genom den strängaste hushållning, som är med Rikets värdighet förenlig, kunnat, tillsammans med Konungariket Norriges bidrag, blifva för sina ändamål tillräckliga, får jag således i underdånighet hemställa att Eders Kongl. Maj:t, som från Konungariket Norrige, vid dess nu församlade Storthing, äskat för de utrikes ärendenas handhafvande ett anslag, likasom hittills, af 50,000 Specier årligen, motsvarande efter pari kurs, 200,000 R:dr Runt. äfvenledes behagade till Sveriges Rikes näst sammanträdande Ständer låta göra framställning om uppförande för Tredje Hufvudtiteln af samma anslag, som vid sistförflutne riksdagar beviljades, på enahanda vilkor, sorn; af Rikets sednast församlade Ständer blifvit fastställde, men med det förbehåll, hvad redovisningen beträffar, som jag nu anhåller att få föreslå.
3 Hvad angår denna redovisning, i fråga hvarom Rikets Ständers sistlidne år för O o7 o samlade Revisorer vid granskning af Utrikes-Departementets räkenskaper förar 1859 anmärkt att verifikationer saknades för de såsom expektanslöner, rese- och kurir-kostnader samt extra utgifter uppförde poster och förmenat att sådant vore stridande emot Rikets Ständers afsigt vid anslagets beviljande, får jag, som icke kan hysa den aflägsnaste önskan att från Rikets Ständers och deras delegerades granskning undandraga hvad som för densamma skäligen kan och bör framläggas, härmed föreslå den ändring i hvad hittills varit brukligt och genom den af Kongl. Maj:t den 27 April 1858 i nåder gillade Instruktion för Chefen för Utrikes-Departementets Kameralafdelning stadgadt är, att icke blott de i räkenskaperna under rubrikerna expektanslöner och tillfälliga uppdrag samt rese- och knrir-kostnader uppförde utgifter, utan äfven Beskickningarnes extra utgifter, hvartill hänföras understöd åt nödställde landsmän, kostnader vid förefallande högtidligheter, resor i tjensteärenden inom det land, der Beskickningen är anställd, med flere kostnader, oundgängliga för fäderneslandets gagn och upprätthållande af nationens anseende, underkastas de allmänt gällande grunderna för statsmedels redovisning, dock under förutsättning att, då en i alla detaljer genomförd och verificerad redogörelse för resor och kostnader, bestridda utom riket, icke kan åstadkommas, samt de extra utgifterna ske genom Eders Kongl. Maj:ts Beskickningar, och andra uppdrag af ifrågavarande beskaffenhet ej heller lemnäs åt andra än pålitliga och redbara personer, behöriga qvittenser af dem, som från Utrikes-Departementet emottagit godtgörelse för tillfälliga uppdrag, för rese- och kurir-kostnader eller för extra utgifter, skola anses vara såsom verifikationer tillfyilestgörande.
För den händelse att Eders Kongl.
Maj:t i Nåder gillar detta mitt förslag, hemställer jag i underdånighet att Eders Kongl. Maj:t måtte af Rikets Ständer äska dels att ofvannämnde utgifter må på omförmälde sätt få redovisas, dels ock att för hemliga utgifter, som kunna af klokhet och försigtighet samt ländernas välförstådda interessen påkallas, men hvilkas offentliga granskning, huru rättmätigt och befogadt medlens användande än må vara, likväl skulle strida emot sjelfva utgifternas natur, och ej heller blifvit af Rikets Ständers Revisorer ifrågasatt, Utrikes-Departementet bemyndigas att af de under dess förvaltning ställda medel årligen använda, emot redovisning endast inför Kongl. Maj:t, en summa af högst 34,000 R:dr Runt, hvaraf, enligt den antagna proportionsgrunden, 24,000 R:dr komme att falla på Sveriges och 10,000 R:dr på Norriges bidrag».
Uppå Stats-Rådets öfrige ledamöters underdåniga tillstyrkande, behagade Kongl. Majit i Nåder gilla hvad Stats-Ministern för Utrikes Ärendena sålunda i underdånighet föreslagit och hemställt; och skulle afskrift af detta protokoll aflemnas till Finans-Departementet, för att tjena till grund vid författandet af Kongl. Majits Nådiga Proposition angående Statsverkets tillstånd och behof.
In fidem F. T.
Lindstrand.
N:o 3 till Kongl. Majus Nåd.
Prop. iV:o 1, om Statsverket 1862.
1 Utdrag af Protokollet ofver Landtforsvars-Ar enden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Stats-Rädet pä Stockholms Slott den 14 Oktober 1862.
Hans Excellens, Herr Justitiae-Stats-Ministern, Friherre De Geer, Hans Excellens, Herr Stats-Ministern för Utrikes ärendena, Grefve Manderström, Stats-Råden: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen, Lagerstråle, Malmsten, Thyselius, Bredberg, Thulstrup, Reuterskiöld.
Chefen för Landtförsvars-Departementet, Stats-Rådet Reuterskiöld anhöll i underdånighet att inför Kongl. Maj:t nu få föredraga de frågor, som vid förslag till reglering af utgifterna under Riks-Statens 4:de Hufvud-Titel för nästa statsregleringsperiod borde i ett sammanhang tagas i öfvervägande; hvarvid anmäldes, att följande, hithörande framställningar till Kongl. Majrt inkommit, nemligen: l:o De af Krigs—Kollegii särskilda Afdelningar afgifna förslag och betänkanden i afseende å anslag, hvilka ansetts för landtförsvaret i allmänhet vara erforderliga ; 2:o Chefens för Ingenieurcorpsen betänkande och förslag, angående fästningsbyggnaderna; 3:o Samme Corps-Chefs förslag om uppsättning af ökadt antal Ingenieurtrupper, m. m; 4:o Rikets Ständers skrifvelse om förändrad organisation af Krigs-skolan på Carlberg, samt Landtförsvars-Komitéens förslag i ämnet, jemte vederbörandes häröfver afgifnattranden; Bih. lill 11.
Prof. 1862 & 1863. 1 Sami. 1 Afd. i Haft. 1 2 Bil. N:o 3 lill Kongl. Maj:ts Nåd.
S:o Krigs—Kollegii förslag till åtgärder för beredande af utvägar till arreststraffets tillämpning vid indelta arméen; 6:o Samma Kollegii framställning, rörande mathållningen för manskapet vid Garnisonsregementena; 7:o Samma Kollegii utlåtanden om reglering af korporalernas lönförmåner vid åtskilliga regementen och corpser af indelta arméen; 8:o Militär-Befälhafvarens på Gotland förslag om vissa förändringar i aflöningsstaten för Gotlands National-Beväring; 9:o Direktionens öfver Arméens Pensionskassa framställning om erforderliga anslag för pensioneringen af arméens befäl och tjenstemän; 10:o
Kostnadsförslag till kasern- med flera byggnader lör Svea ArtilleriRegemente ; ll:o Kostnadsförslag till Kokhus-1, satot Vakt- och Arrest-bvggnader för Andra Lif—Gardet; Departements-Chefen yttrade derefter följande:
Då jag nu är pligtig att inför Eders Kongl. Maj:t framställa beloppet af de anslag, Söm äro erforderliga för försvarsverket till lands under nästa statsregleringsperiod, har det Varit min önskan att kunna framlägga en genomgående hel plan för försvarsverkets ordnande till lands; dess oundgängliga kraf under freden för att med ordning kunna, utan tidsutdrägt och oförväntade alltför dryga kostnader, öfvergå på krigsfot; samt för att kunna i de första, dyrbara, alltför lätt förspillda, dagarne af ett fredsbrott, uppträda med vederbörlig kraft emot en angripande fiende.
En nation, sorn måste genom träget arbete framlocka sina förnödenheter från en jord, omsluten af ett hårdt klimat, men välsignelserik för den idoge, kan och bör icke städse stå i större massor beväpnad, färdig till strid; den måste öfverlåta detta åt ett fåtal, såsom dess vakt och förgångsman vid afvärjandet af hotande anfall, men dock vara beredd att förstärka och i rätt tid understödja denna ständiga armée och derjemte i viss grad skicklig att deltaga i försvaret af egen härd, der så kan erfordras.
Vi måste, efter min åsigt, hafva vårt försvarsväsende så ordnadt, att jordbruk, bergsbruk
Och öfriga näringsgrenar få fortgå utan att väsendtligen oroas af farhågan för fredsbrott oell, om detta inträffar, så liten del af landet, som möjligt är, må i sina näringsförrättningar störas.
För vinnande af detta mål måste vi vårda oss om full krigsduglighet hos den stående arméen, med dess första förstärkning; lätt öfvergång från freds- till krigsfot och ordnande af krigsväsendet så, att det tillförsäkrar oss hopp om ett kraftigt och ihärdigt försvar straxt vid krigets utbrott; skyndsam förstärkning af Bil.
N:o 3 till Kongl. Maj:ls Nåd.
Prop. N:o 1, om Statsverket 1862. 5 hären och, om så behöfves, ett ytterligare förstärkt ortförsvar, för afvärjande af alla de olyckor, som en illa utrustad och illa förberedd armée är underkastad.
Majit har ock, för granskning och utarbetande af de olika delar, som gemensamt utgöra det hela af en sådan plan för försvarsverkets ordnande, genom Nådigt
Bref af den 16 Juli förlidet år tillförordnat en Komité, som från den 1 Oktober samma år varit sysselsatt med sitt uppdrag, men i anseende till dess vidlyftighet och en oundgänglig tidsutdrägt för infordrande och inhemtande af mångfaldiga upplysningar och handlingar, erforderliga för arbetets Utförande på säkra grunder, icke kunnat detsamma afsluta till den 1 Maj innevarande år, hvilken dag Eders Kongl. Majit utsatt såsom den då Koinité-Ledamöterna borde åtskiljas, för att återgå till tjenstgöring vid sina respektiva regementen och corpser.
Eders Kongl. Majit har likväl, genom Nådigt Bref den 9 sistlidne Juli, befallt, att denna Komité skall, för fortsättande af sina arbeten, åter sammanträda denna höst; och jag anser mig derföre icke böra framlägga något nytt förslag för ordnandet af försvarsverket till lands, innan Komiténs betänkande i sin helhet blifvit till Eders Kongl. Majit öfverlemnadt.
Jag måste således nu inskränka mig till framställande af de förslag, som Komitén redan utarbetat och hvilka dels kunna särskildt handläggas dels erfordra förberedande åtgärder för vidare utförande, samt angifva de behof, som äro oundgängligen nödvändiga att fylla för försvarsverkets uppehållande och möjliga fortgång till förbättring i den riktning, som bäst öfverensstämmer på samma gäng med landets fördel och rned dess förmåga, efter antaglig beräkningsgrund, att kostnaderna bestrida.
Hvarje folk, varmt för bibehållande af sin sjelfständighet, måste, om ock med dryga offer, ordna sitt försvarsväsende med hänsigt till landets beskaffenhet, dess folkmängd, dess läge, dess vigt i den politiska vågskålen, dess grannars anfallsförmåga och den anda, som lefver inom nationen.
Hvad den sednare vidkommer, har den på de sista tiderna uttryckt sig i både ord och handling, på ett sätt, som för fäderneslandets framtid är högst glädjande och hoppgifvande.
— Rikets Ständer hafva medgifvit betydligt mera utsträckta vapenöfning^, än som förut varit bestämda, för så väl stam som beväring.
De hafva uttalat sin önskan, att dylika öfningar måtte ännu mera fullkomnas genom grundläggning dertill vid läroverken och sålunda hela den vapenföra manliga befolkningen erhålla en allmän medborgerlig krigsbildning.
Folket sjelft, inseende omöjligheten för en mindre nation, hvars land har vidsträckta gränser, att hålla en stående armée, ensam tillräcklig att på alla punkter kunna afvärja de anfall, af hvilka fäderneslandet kan komma att hotas från en till antalet öfverlägsen fiende, har frivilligt slutit sig tillsammans j föreningar, som åsyfta öfvande i skjutkonst och strids utförande i bruten mark, under allvarlig föresats att A Bil.
N:o 311 Kungl. Maj:!1!
Säd, Prop. N:o 1, om Statsverket 186b. deltaga i fäderneslandets försvar och vara färdige att, hvar och en förening i sin bygd, sluta sig till den slamtrupp, som af staten underhålles och öfvas, för att blifva för densamma trogna och verksamma hjelptrupper i det ögonblick en fiende sätter sin fot på vår fädernejord.
På samma,-gång de båda statsmakterna med glädje måste erfara denna nationens upplifvade fosterlandskärlek och detta uttryck af gammalt Svenskmannamod, är det äfven deras pligt tillse, att så ädla krafter icke fruktlöst förspillas.
De uppoffringar af tid och penningar, som dessa föreningar göra, äro ingalunda obetydliga, men kunna icke väntas sä stora, att full krigsbildning af dem kan för värfvas och medel för stridens utförande af dem sjelfva alltid beredas.
De behöfva i den ordinarie arméen finna den kärna, till hvilken de kunna sluta sig, och statsmakterna böra vara beredda på medelfatt understödja dem i deras bemödanden samt, genom att uppbringa stammen till, om icke fullständig, likväl dertill sig närmande öfning, utrustning' och beredelse till kommande striders utförande, gifva de unga trupperna en tillit och ett förtroende till möjlighet af försvar och seger, då de skola inskörda frukterna af gjorda uppoffringar.
De skola icke heller sky de stora offer, som då kräfvas.
Frivilliga skarpskytteföreningarna* uppkallade af fosterländskt nit och den lärdom, andra länder gifvit om behofvet af större försvarskrafters samlande i hast på den punkt, mot hvilken en fiende riktar sitt anfall, böra ingalunda ryckas från den grund, hvarifrån de uppspirat, nemligen frivillighetens, men de böra bispringas i sina bemödanden och de mest trängande behofven undanrödjas.
För öfningarne behöfvas exercis- och målskjutnings-gevär samt ammunition.
Eders Kongl. Majit har sökt afhjelpa en del af dessa behof, i det att de hittills, i öfverensstämmelse med Kongl. Kungörelsen den 8 Mars 1861, bildade föreningarne, när de sådant begärt, fått från Kronans förråd, på bestämda kortare tider af högst ett år, låna exercisgevär, hvarjemte det varit dem medgifvet att köpa sådana gevär för sex Riksdaler stycket.
— Tillgångarne hafva dock icke medgifvit många skarpskytteföreningar att begagna sig af denna lösningsrätt, enär medel behöfts i främsta rummet för anskaffande af målskjutningsgevär.
— Om skarpskytte-corpserna skola kunna draga någon väsendtlig nytta af de lånade exercisgevären, böra de få dem till låns på längre tid och äfven berättigas att derå göra de förbättringar, hvartill do kunna föranledas.
För verkliggörandet af tanken på en national-beväpning fordras, att hvarje vapenför man är försedd med ett till krigsbruk tjenligt gevär; och det visar sig, att de fosterlandsvänner, som anmält sig villiga att bidraga till det stora ändamålet, äfven så uppfattat saken.
För den mindre bemedlade är det dock en ganska dryg utgift att anskaffa ett sådant gevär, och om han äfven deruti under stödjes af bättre bemedlade, kommer dock under en tid hos många föreningar att Bil.
S saknas behöfliga målskjutnings-gevär.
Anskaffade, böra sådana gevär med all möjlig omvårdnad skötas och bevaras samt icke begagnas vid andra öfningar än målskjutning.
Särskildt för exercis alsedda gevär böra följakteligen tillhandahållas alla föreningar, som det hos Eders Kongl. Maj:t begära, så långt förråden, efter beräkning af arméens eget behof, det medgifva; och för att i någon mån afhjelpa bristen på målskjutnings-gevär, bör till hvarje förening, som deraf är i behof, — och hvilket hufvudsakligen inträffar i landsbygden — ett sådant gevär utlånas för hvar tionde man, som i skarpskytte-corpsen är inskrifven, med skyldighet för vissa, af föreningen utsedda och uppgifna personer att ansvara för gevärets återlemnande i godt skick.
Detta antal gevär kan synas otillräckligt, men då man med skäl kan påräkna, att de, som hafva medel dertill, sjelfve förskaffa sig gevär, torde behofvet för de öfriga i och för målskjutningsöfningarne kunna anses afhjelpt med det af mig nu föreslagna antal.
I de större städerna, der många äro i tillfälle att bispringa med medel, ehuru tid och omständigheter mindre medgifva dem deltagande i öfningarne, bör statens mellankomst i mindre mån erfordras för anskaffande af målskjutnings-gevär.
Skarp ammunition bör, såsom Eders Kongl. Maj:t redan derom förordnat, föreningarne tillhandahållas för ett pris, motsvarande det Kronan derför får vidkännas, med jemväl förut stadgadt villkor att, för bestämmande af tillverkningens myckenhet, reqvisitioner derå böra vara ingifna inom viss tid för hvarje år.
Att beräkna den styrka, hvartill de frivilliga skarpskyttecorpserna kunna komma att uppgå, är med ledning af hittills vunnen erfarenhet icke görligt; men om man för de fyra närmaste åren antager den uppgå till 20,000 man, anser jag att det rätta vore någorlunda träffadt.
Med antagande deraf skulle behofvet af exercisgevär blifva 20,000, och då i förråden finnes ett för ändamålet passande motsvarande antal, skulle deruti intet hinder möta.
— Till målskjutningsgevär skulle, efter hvad jag haft
Nåden andraga, erfordras 2,000 stycken, hvilka kunde utlemnas af redan i förråden befintliga gevär, om medel till ersättning deraf anvisas.
— Skarp ammunition, som tillhandahålles till det pris den kostar staten, förorsakar således för staten ingen utgift, men rättigheten att sålunda erhålla den torde i icke så ringa grad underlätta anskaffandet för de särskilda corpserna.
Såsom utgift för staten företer sig således endast anskaffandet af 2,000 refflade gevär, hvilken utgift i förhållande till ändamålets vigt synes obetydlig, och hvartill jag i underdånighet hemställer nödiga medel måtte få beräknas vid regleringen af extra statsanslagen.
Med fästadt tillbörligt afseende på vigten af ordning och' hörsamhet inom en militär-trupp, utan hvilka den under krigets vådor och försakelser icke blifver rätt användbar, samt i öfvertygelse att den frivillige skarpskytten under fortgången af en längre tids vapenöfning inser behofvet af punktlig lydnad mot den, som <> Bil.
N:o 3 till Kongl. Maj:ts Nåd.
Prof).
N:o 1, om Statsverket 1862. öfver honom förer befäl, och derföre villigt underkastar sig disciplinens fordringar, synes det mig som medlemmarne af skarpskyttecorpserna, då de med allvar söka uppfylla de förpligtelser, hvartill de förbinda sig vid inträde i corpsen, skulle kunna förvärfva den färdighet i vapens bruk, som af beväringsmanskapet förvärfvas på första årets möte och är nödig för att kunna med framgång deltaga i de för andra beväringsåret bestämda oundgängliga öfningar i samfäld eller bataljonsexercis.
För att lifva den fosterländska anda, som framkallat det frivilliga skarpskytteväsendet, och på det att fäderneslandet derigenom må vinna en stridbar manlig befolkning, på samma gång lättnad gifves denna befolkning och möjligen förminskning i statens utgifter kan uppkomma, hemställer jag i underdånighet, att Eders Kongl. Maj:t uti särskild proposition täcktes till Rikets Ständer afgifva det förslag, att, jemte det förenämnda understöd lemnäs de frivilliga skarpskyttecorpserna, det tillägg i 15:de § af Kongl. Kungörelsen, angående den allmänna Beväringen, den 13 November 1860 må beslutas: att, när beväringsskyldig, som bland allmänna beväringsmamskapet inmönstras och är aktiv medlem af frivillig skarpskytteförening, företer skriftligt betyg, underskrifvet af Öfverbefälhafvaren för den corps, han tillhör, jemte en af Chefen för närmaste regemente eller corps tillförordnad, i tjenst varande officer, derom att den beväringsskyldige under minst ett år deltagit i corpsens öfningar, utförda i öfverensstämmelse med det för arméen gällande exercisreglemente, och eger den färdighet i vapenföring, marsche och manöver, som motsvarar läraktig, beväringskarls efter första årets möte, samt fnrvärfvat den skjutfärdighet, som är bestämd i målskjutnings-instruktion för rekryt i arméen för att såsom soldat approberas, sådan beväringsskyldig befrias från del tagande i första årets vapenöfningar med den allmänna Beväringen.
Den officer, som för nämnda ändamål kallas till skarpskytte-corps’ öfningsfält åtnjuter reseersättning och aflöning utaf allmänna medel efter gällande resereglemente.
De förslag, jag vid uppgörandet af statsregleringen, i hvad den rörer landt försvaret, här nedan kommer att afgifva, kunna icke afse det stora målets vinnande annorlunda än genom ett fortsatt framåtgående och såsom förberedande åtgärder.
Behofven, hvilka, enligt hvad jag redan antydt, nu böra fyllas, äro följande och upptagas, hvad beträffar de ordinarie anslagen, i den ordning de i RiksStaten förekomma: hemställande jag i underdånighet, att alla anslag under 4:de Hufvudtiteln, hvarom här nedan icke särskildt omförmäles, måtte blifva oförändrade i enlighet roed nu gällande Riks-Stat.
Landtförsvars-Departementet.
Krigs-Kölle- Krigs-Kollegium.
Då, enligt senaste lönreglering, lönen för Krigs-Kollegii gium.
Advokat-Fiskal blifvit af Rikets Ständer bestämd till 5,000 Rdr, under antagande, Bil.
N:o 3 till Kongl. Maj:/s Nåd.
N:o 1, om Statsverket 1862. 7 ätt de rtjéd tjeristen företfäde inkomster genom inflytande andelar i vitén och böter skulle komma att fullt motsvara den nedsättning af 500 Rdr i den aflöning, sötri blif it löntagare inom samma grad eller Kollegii Sekreterare och Kamererare beviljad, men dennå inkömst vore af så tillfällig beskaffeiihet, att den icke med säkerhet kunde påräknas, enär inträffat, att sådana bötesmedel icke ens för året utfallit, och dessa medel för öfrigt till beloppet nedgått och fortfarande nedgå, så att i medeltal för åren 1858—1861 icke influtit högre belopp än 251 Rdr 74 öre årligen; har Krigs-Kollegium, med afseende tillika å de med denna Advokat-Fiskalstjenst förenade högst vigtiga och maktpåliggande göromål, samt då billigheten syntes fordra att Advokat-Fiskalen erhåller lika aflöningsförmåner, som hans vederlikar eller Kollegii Sekreterare och Kamererare, i underdånighet föreslagit en löntillökning för Advokat-Fiskalen med 500 Rdr, hvarigenom hans lön skulle bringas till likhet med Sekreterarens och Kamererarens aflöning eller 5,500 Riksdaler.
Yidare, och då lefnadskostnaderna icke obetydligt stegrats sedan de för tjeustemannapersonalen vid Utredningsförräden i Stockholm och Göteborg nu gällande Aflöniugs-Stater fastställdes, har Krigs-Kollegium, med afseende så väl derå, som å den dyrbara materiel, hvilken åt dessa förrådstjensternäns vård är anförtrodd, funnit thed billighet öfverensstämmande, att aflöningen för dem ökades till belopp, hvilka, sparsamt använda, kunna anses motsvara deras lefnadsbehof; hvadan Kollegium föreslagit följande förhöj ni agar i aflöningen, nemligen:
Jemväl, och med afseende dels derå att Vaktbetjeningen i Rikets Ständers egna embetsverk äro i åtnjutande af en aflöning, som med icke obetydligt belopp öfverstiger de lönevilkor, som äro för Krigs-Kollegii Väkthetjening anvisade, och hvilka för deras tarfliga bergning under nu stegrade pris på lefnadsförnödenheter äro nog knappt beräknade, samt dels å deras trägna tjenstgöringsskyldighet, här Kollegium ansett sig böra i underdånighet föreslå, alt lika aflöningsförmåner, sorn bestå Vid Stockholms utredningsförråd, för Förråds-förvaltaren » Förråds-skrifvaren » Vaktmästaren .
R:dr 500. » 100.
” 175~ 775.
Vid Göteborgs utredningsförråd, för Intendenten » Förråds-förvaltaren » Vaktmästaren .
R:dr 1,500.
» 1,000. 8 Bil.
Prop. N-'o 1, om Statsverket 1S62. GeneraliletsS talen.
Vaktbetjeningen i Rikets Ständers Bank, ina tilläggas Kollegii Vaktbetjening; och skulle häraf föranledas en ailöningstillökning, för Vaktmästaren R:dr 175.
» 3 Kammardrängar å 200 Rdr hvardera » 1,000. 1^475, Inför Eders Kongl. Majit har jag haft
Nåden föredraga ett af LandtförsvarsKomitén utarbetadt förslag till organisation af krigsförvaltningen.
Om detta förslag af Eders Kongl. Majit gillas och af Rikets Ständer antages, torde jag framdeles få göra underdånig framställning om den förändring i Kollegii Stat, som deraf blifver en följd.