Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Skall en man bemöta henne med mindre vördnad och ridderlighet, då han fin- ner hennes valsedel nödvändig för gynnandet af hans » manliga önskningsmål »?
Visar en yngling sin flicka en mindre vördnad och ridderligbet, då han på kr.ä bekänner att » hennes samtycke » är nödvändigt för hans framtida lycka?
Det civiliserade samhället bör utgöra en enhet af intellektuella och moraliska krafter; mannens starka arm bör styras af kvinnans varma hjärta.
Nämn mig en samhällsinstitu- tion, där mannen älskar att uppträda i säll- skap med sin mor, syster, hustru eller dot- ter, och jag skall visa er ett samhälle, som sträfvar till civilisation.
Nämn mig en in- stitution, där mannen ej vill möta sin mor, syster, hustru eller dotter, och jag skall visa er ett samfund, som sträfvar till barbarism.
Visa mig den vallokal, där kvinnorna äro uteslutna, och jag skall finna en plats, mot- bjudande för de bästa elementen i samhället och ofta i behof af polisuppsikt.
Visa mig en plats, där äfven kvinnan aflämnar sin val- sedel, och jag skall mötas af raattbelagda rum och blomsterprydda bord, där ingen polis- uppsikt är behöflig.
Man bör gå försiktigt tillväga vid nya experiment i ett lands regering.
Hvarje steg under marschen framåt kan först profvas i liten skala och sedan antagas mera vidsträckt eller förkastas.
Staten Kansas har till stor nytta för samhället antagit kommunal röst- rätt för kvinnan.
Det har nu föreslagits att utsträcka rösträtten i denna stat till politisk likhet för kvinna och man.
Många andra
I DU N 172 stater ha gjort lika mycket som Kansas, utan att några som helst missljud försports där- ifrån.
Tagen därför allvarsamt i öfvervägande, huruvida icke lika rösträtt för man och kvin- na för framtiden bör utgöra nationens politik.
1894 med s i g, o m d e ä m n a titta p å u t l i f v e t i P a r i s.
Och f ö r 8 v e c k o r s r e s a b ö r a d e h a m i n s t 1,200 francs (8 0 0 k r o n o r) m e d sig h v a r d e r a.
Ä r o de ej r e s v a n a, så b ö r a d e h a 1,200 k r o n o r j ä m t e en e x t r a k a s s a till t e a t e r b i l j e t t e r o c h a l l t i d litet i re- s e r v d e s s u t o m för o f ö r u t s e d d a utgifter.
Hvad kostar en pariserfärd?
» Tre reslystna flickor » h a i f ö r r a n u m r e t af I d u n p å a f d e l n i n g e n » F r å g o r o c h s v a r » b e g ä r t få v e t a, h v a d en r e s a till P a r i s p å 6 ä 8 v e c k o r k a n k o s t a, h v i l k e n v ä g s o m ä r l ä m p l i g a s t att v ä l j a f ö r att f å s e ä f v e n a n d r a p l a t s e r ä n P a r i s o c h h v i l - ken tidpunkt är m i n s t v ä r m a n d e.
D å s v a r p å alla d e s s a frågor skulle bli för vidlyftigt för » Svar » - a f d e l n i n g e n, b e r j a g att få y t t r a ett o c h a n n a t u p p - lysande i Iduns texlafdelning.
Den b ä s t a tidpunkten f ö r e n l u s t r e s a till P a r i s är r e d a n öfver, ty d e n infaller u n d e r m a j m å n a d och hellre i april än juni.
M e n för den reslystne, som ej p l å g a s a f h e t t a, ä r ä f v e n j u n i b r a n o g, faslän s e p t e m b e r o c h o k t o b e r ä r o v i d a m e r a här- liga m å n a d e r i Paris, där h ö s t e n plägar v a r a för- t j u s a n d e, e h u r u ej så f ö r t j u s a n d e s o m v å r e n s första veckor.
R ö t m å n a d e n plägar vara kväfvande, f a s t ä n j a g ej b l i f v i t k v ä f d d ä r u n d e r a u g u s t i m å - nad.
D e n s o m vill g å p å teatrarne b ö r f ö r e d r a g a hösten framför juni, då d e förnämsta aktörerna pläga ha tjänstledighet.
Säsongen i Paris anses afslutad m e d den stora kapplöpningen på Long- c h a m p s första s ö n d a g e n i j u n i.
D e n s o m v i l l stu- d e r a s k ö n k o n s t d ä r e m o t, b ö r g e n a s t p a c k a in o c h r e s a dit, ty d e b å d a s t o r a k o n s t u t s t ä l l n i n g a r n a stänga sina portar i medlet af juni.
B i l l i g a s t b l i r — o m m a n ej v i l l r e s a s j ö v ä g e n f r å n G ö t e b o r g till H a v r e — att t a g a tur- o c h re- t u r b i l j e t t s j ö v ä g e n f r å n S t o c k h o l m till Lybeck.
V i l l m a n fara p å j ä r n v ä g h ä r i f r å n, får m a n k ö p a d i r e k t biljett från S t o c k h o l m till P a r i s f ö r o m k r i n g 170 francs, vexlingarna i kostnaden beroende p å hvilken väg m a n väljer.
Biljetten gäller en vecka, v i l l j a g m i n n a s, o c h m a n h a r r ä t t i g h e t att h v i l a ut p å hvilken af de större stationerna u n d e r vä- gen m a n b e h a g a r.
Ett e l l e r t v å d y g n i K ö p e n - h a m n, ett i H a m b u r g, ett i K ö l n ä r att r e k o m m e n - dera.
Vägen går öfver Köpenhamn — Korsör — K i e l — H a m b u r g eller K ö p e n h a m n — G j e d s e r — W a r - n e m u n d e (e n d a s t e n o c h tre k v a r t s t i m m e s s j ö - resa) — Hamburg.
Fortast k o m m e r m a n fram, o m man t a g e r k u r i r t å g till M a l m ö o c h d ä r i f r å n far till S t r a l s u n d, d ä r t å g e t v ä n t a r.
Denna väg torde bli e n s m u l a d y r a r e.
N o g g r a n n a p r i s u p p g i f t e r o m j ä r n v ä g s r e s o r n a S t o c k h o l m — P a r i s f i n n a s i tågtid- tabellen (pris 2 5 ö r e), där äfven de stora r o u t e r n a på k o n t i n e n t e n ä r o u p p t a g n a.
Vill m a n p a s s a p å o c h s e a n d r a orter p å h e m - v ä g e n än d e m, m a n besett p å n e d r e s a n, s å blir det o b e t y d l i g t l ä n g r e v ä g o c h ö k a r r e s e k o s t n a d e r n a f ö g a, o m m a n far från P a r i s till B r u x e l l e s o c h d ä r i f r å n till K ö l n, i s t ä l l e t f ö r att t a g a g e n a s t e v ä g e n P a r i s till K ö l n.
Bruxelles är e n m y c k e t in- t r e s s a n t s t a d o c h ett p a r t i m m a r d ä r i f r å n l i g g e r A n t w e r p e n, s o m ä r ändå m e r a i n t r e s s a n t o c h d ä r det n u till p å k ö p e t är v ä r l d s u t s t ä l l n i n g.
Från A n t w e r p e n kan m a n k o m m a p å å n g b å t till G ö t e - borg, m e n då b ö r m a n på förhand h a gjort sig n o g a underrättad o m turerna.
Kostnaderna bli naturligtvis betydligt olika för olika personer.
R e s a n S t o c k h o l m till P a r i s g å r, m ö j l i g a u p p e h å l l p å v ä g e n f r å n r ä k n a d e, till v i d p a s s 2 0 0 francs m i n s t för en p e r s o n.
O c h i Pa- ris?
M i n d r e ä n 3 ä 4 0 0 f r a n c s i " m å n a d e n k a n ej e n s d e n s p a r s a m m e b e r ä k n a, o c h s k a l l h a n e l l e r h o n g å p å t e a t e r n e l l e r köpa s i g n å g o n t i n g e l l e r p å m i n s t a sätt e x t r a v a g e r a, s å ä r s u m m a n otroligt snart fördubblad.
D e n s o m k ä n n e r till P a r i s, skaffar s i g ett p a s s a b e l t r u m u p p å t b o u l e - v a r d Clichy eller på R i v e G a u c h e för v i d p a s s 5 0 — 6 0 f r a n c s i m å n a d e n, h o t e l l r u m får m a n k n a p - p a s t f ö r m i n d r e ä n 3 fr. o m d a g e n.
För d e n s o m vill se m e r a ä n d e n yttersta ytan af d e t m e s t i ö g o n e n f a l l a n d e P a r i s, ä r s t o r s p a r - s a m h e t e j att t i l l r å d a.
F ö r att få s e s å m y c k e t s o m möjligt m å s t e m a n h a tillräckligt m e d » s m å - m y n t », utgifterna l ö n a sig i vidgad erfarenhet.
Att b o i pension — s o m kan vara bra för d e n o e r f a r n e eller för d e n, s o m vill lära sig s p r å k e t — ä r k n a p p a s t att t i l l r å d a f ö r d e n, s o m h a r k o r t tid p å sig, m a n h i n n e r se föga, o m m a n m å s t e passa på de bestämda måltidstimmarna, o c h man går m i s t e o m att s t u d e r a e n h e l d e l a f u t e l i f v e t.
Ju m e r a m a n kan vistas ute, d e s s bättre.
Men ett m a n l i g t s t ö d b ö r a » t r e r e s l y s t n a f l i c k o r » t a g a En sannsaga från kulisserna.
f on hade växt upp mellan kulisserna.
Bakom den tidpunkt, då balettmästarens taktkäpp obarmhertigt började stöta till hennes små fötter och hans fingrar nypa hen- nes magra skuldror, hade hon knappast ett minne.
Hennes blick kunde aldrig erinra sig ha mött ett stolt fadersöga eller en mo- ders hulda leende.
Borta vid den stora sta- stadens utkant bodde hon hos en gammal madam, som hon kallade » moster », och som, vare sig af medlidande eller beräkning, tagit ett slags vård om den ensamma lilla.
» Sådana fula ungar det kan finnas till! » sade balettmästaren för sig själf och såg för- aktligt på den lilla flickan, som stod bakom fonden bland de andra balettungarna, alla klädda i » sida, hvita kläder » och ängla- vingar.
» Nu är dödsduetten slut! » ropade regissö- ren.
» Passa på nu där i tablån!
Upp! » Och nu stod hon där bland de himmelska härskarorna och stirrade ned på Edvard och Kunigunda, som, den ene med gift i magen och den andra med dolken i hjärtat, slutat sin dödskamp i a-moll.
Så förflöt hennes lif, och hon stod inom kort på gränsen mellan barn och jungfru.
Ren till håg och sinne var hon, trots allt det lätta lefverne, hon dagligen såg omkring sig.
Det finns sinnen, hvilka hålla sig fria från det orena, hvilka likna den fag- ra, snöhvita parnassian, som spirar upp midt bland kärrets dy.
sinneD, Känslorna och tankarna kommo och gingo i oredig vexling.
Baletten blef henne odräg- lig.
Alltid fick hon dansa å sekonden — hon var ju så ful.
Men i den värld, där Valborg älskade, Julia glödde och Maria Stuart led, lefde hon med större lif; och skå- despelerskorna kunde ej ha någon mera hän- gifven åhörarinna än den bleka flickan i snäf- va klädningen, som af gunst och nåde fick stå mellan tredje och fjärde kulissen.
En dag kom hon händelsevis in i elevsko- lans rum, och hon hörde hur läraren läste Andersens saga om den fula ankungen.
Hon lyssnade; i sitt hjärta jämförde hon sig med det stackars kräket, som alla hackade på för dess fulhets skull och som vankade kring, oviss om sin bestämmelse och sitt öde.
Hon lyssnade vidare.
Hur var det — den fula ankungen fann sig ju i ett förvandlad till svan, badande vingarne i strålande ljusflod!
Våldsamt häfde sig barmen, kinderna brän- de och ögonen lågade — gudagnistan hade flammat upp, och målet stod för henne klart.
» Hvad går åt dig flicka, du är ju riktigt vacker, » sade regisiören och hejdade henne, där hon ilade fram öfver scenen.
» Nu eller aldrig » tänkte hon och såg frå- gande på regissören.
» Hvad är det? » sade han.
» Jag har icke vetat, hvad jag velat förr än nu » svarade hon, » men nu står allt i ljus för mig: — • jag vill debutera! » Ridån gick upp.
Nyfikenhet var publikens första känsla, förvåning den andra — och inom kort voro efter hvarandra spänd uppmärksamhet, för- tjusning, hänryckning rådande i den fullsatta salongen.
Det var ej en rädd nybörjerska, som rörde sig på tiljorna, det var en inspi- rerad kvinna, man såg gifva uttryck åt hvad skalden känt ädlast.
Eu högstämd ande lyfte sig med de första, men starka vingslagen mot det skönas urhem.
Sagan är sann, så länge sinnen finnas mäk- tiga att fatta och återgifva det sköna, det ädla och goda — så länge det står fast: löf- tet till de renhjärtade.
Skolungdom oeh sommarferier.
Ett ord till hemmen af M a r i a N y s t r ö m.
Ä t t tala om skolungdomens öfveransträngaing W just nu, då läseåret afslutas, förefaller väl mången som att » kasta jästen efter brödet i ugnen ».
Denna tid är ej så olämplig att upp- taga frågan, som det synes.
Reformer i skol- programmet kunna ej företagas utan mogen öfverläggning, hvarför förslagen, om de skola hinna genomföras på hösten, nog böra vara påtänkta redan nu, oafsedt att öfveransträug- ningen ej så litet beror på en oförnuftig an- vändning af ferierna.
Vid ett nyligen i Stockholm hållet möte framhölls bland annat det isynnerhet flickorna nu äro så klena, att de ej tåla vid några ansträng- ningar.
Oaktadt således all nutidens skolhygien med afseende på både gymnastik, skolmateriel och lokal, är klenare än förr, då likväl kunskapen vanligen inympades med både » lugg » och slag och hela undervisnings- metoden föreföll som det rysligaste barbari gentemot nutidens humana uppfattning om lä- rarekallet.
Skolan bar gjort allt sitt till för att sörja äfven för barnens fysiska välbefinnande — och det med ett så dåligt resultat!
Felet ligger då måhända hos hemmen?
Helt säkert till någon del (och därtill skola vi senare åter- komma), men äfven skolan går ej, trots all omsorg, helt och hållet fri.
Saken gäller här den småningom förändrade undervisningmetoden.
uDgdomen » Huru lyder: hvad är det till fjärde budet? » var en ingalunda ovanlig fråga i de gamla goda tiderna, likasom det i geometrien hette: » linjen ab är lika med linjen cd enl. den och den propositionen i den och den boken. » Utan alla förklaringar slamrades lexan utantill, utan tanke på om barnet förstod den eller ej.
Reglerna pluggades in, och det var sedan tiden förbe- hållet att reda begreppen.
Detta sätt att in- hämta kunskaper var för barnet jämförelsevis lätt, tack vare denna ålders utomordentliga minnesförmåga.
Man må blott betänka, huru lätt barnen lära sig de vid deras lekar vanliga räkningarna: » apale, mesale, mesinka, meso » och dyl. utan tecken till mening eller samman- hang.
Småningom infördes de nya metoderna, med hvilka man framför allt afser, och väl också med rätta, att barnet skall förstå hvad detläser.
Men med denna metod måste ovillkorligt följa en annan anordning af läroämnena på de skilda klasserna.
Aritmetiken t. ex., som förut, då det blott gällde en mekanisk uträkning af exemplet, väl lämpade sig äfven för lägre klasser, blir nu ett alltför abstrakt ämne; likaså kunde säkert språkundervisningen, så snart den går
I DU N 1894 utöfver åskådningsläran och det rent mekaniska inlärandet af ord, med större framgång bedrif- vas på de högre klasserna, under det de små nog kunde finna sig tilltalade af naturlära, geografi och dyl. i den berättande form under- visningen i dessa ämnen nu antagit.
En om- ändring af läroplan hade således bort vara en följd af införandet af nya undervisningsmetoder.
Att det blir en större ansträngning för bar- net, då det skall uppfatta hvad det läser, antyder förhållandet att arbetsklassens barn, hvilka vanligen bättre uthärda skolgången, läsa upp lexan med bokens ord, under det de svaga, den bildade klassens barn, ätergifva den med egna ord, då man med hjälpen i hemmet följt skolans metod.
— En annan orsak till öfveransträngning, visser- ligen väl egentligen beroende på föräldrarne, men där skolan dock äger makt att inskrida, är att barnen inträda i skolan i allt för unga är.
Det är visst sant, att barnen i den gamla goda tiden började lära bokstäfver och stafva kanske också vid yngre år än nu, men sedan gick det i sakta mak, småskolan tog åtskilliga år, och det var ingenting ovanligt att 20-åringen ännu satt och tvinnade sina mustascher på skol- bänken, under det rtw adertonåringen, om inga ovanliga motigheter inträffa, stolt svingar sin hvita studentmössa, och dock äro kunskapsfor- dringarna ingalunda mindre nu — • tvärtom.
Detta således hvad skolan vidkommer.
Men äfven hemmen — ja, framför allt hemmen — hafva ej så litet på sitt ansvar, då det gäller att fostra ett starkt energiskt och arbetsdugligt släkte.
Det lönar ej mödan att tala om de hem, hvilka lättsinnigt nöta bort barnens kraft och ungdom i nattvak, stålliga baltillställningar och enerverande teaterbesök eller sätta deras hälsa på spel för nöjet att visa det de hafva råd att traktera ungdomen med både viner och dyrbara supéer; ty dessa föräldrar bry sig nog ej om att följa med sådana här pedantiska, tråkiga utlåtanden; se deras barn klena ut, kunna de ju godt hålla dem både med läkare och medicin, och hafva de ej lust, så inte behöfva de ju studera för brödföda heller.
Men de, hvilka verkligt önska uppfostra sina barn till dugande medlemmar i samhället, skola säkert gärna afhjälpa de missförhållanden, som oaktadt den bästa vilja insmyga sig, påverkad som man dock litet hvar är af den rådande tidsandan.
Och det är verkligen så, att vår tid är ganska litet arbetsduglig; som bevis därpå må tjäna det ständiga behofvet af semestrar, sommar- nöjen etc. etc. sådant som förr knappast kom i fråga annat än inom de allra högsta kretsar.
Och som man kelar med sig själf, så kelar man ock med barnen, till stort men för utveck- landet af deras energi och arbetslust.
Nu måste ungdomen hvila ut, företaga ferie- vandringar, långa segelturer och dylikt, men så hälsosamma dessa färder är kunna vara för den fysiska utvecklingen, förstöra de dock lusten för verkligt arbete, d. v. s. ett regelbundet ihärdigt arbete, och hvad ungdomen under sin glada sommarlek vunnit i kroppskrafter, slites på hösten genast ut vid den ovana ansträng- ningen att kunna fullgöra skolans regelbundna fordringar.
De läsarinnor, som ändra vistelseort för sommaren, och hvilkas prenumeration å ldun ej utsträcker sig längre än till den 1 juli, torde göra bäst i att före afresan förnya prenumerationen för att vara säkra om att få den löpande årgången fullständig.
173 Spånastuga » i prostgården.
E n å n g e r m a n l ä n d s k af Laura kulturbild Fttinghoff.
' et v a r » s p å n a s t u g a » i p r o s t g å r d e n.
Med spinnrockarna, äfventyrligt burna på axeln eller m e r a s a n s a d t u n d e r armen, h a d e » s p å - n a g u m m o r n a » kommit trippande hela morgonen, en d e l i n n a n ä n n u s o l e n k o m m i t u p p.
I p r o s t g å r d e n skulle det bli s o m en riktig h e l g h e l a d a g e n, m e d s å n g o c h r o l i g t tal t i l l s a m m a n s med både prostfolket, m a m s e l l e r n a o c h u n g e pa- storn.
Guds gåfvor skulle n o g vankas o c k s å o c h kaffe s e d a n!
S å n o g h a d e m a n s k ä l att s k y n d a p å, s å att m a n h a d e d a g e n f ö r s i g.
Och » j ä m m e r l i g e n » h v a d det v a r » t r ö j s a m t » (trefligt), n ä r m a n ä n d t l i g e n n å d d e f r a m o c h fick k o m m a in m e d r o c k e n i den stora salen i öfre våningen.
I d e n ö p p n a p e l a r s p i s e n m i d t p å v ä g g e n flam- m a d e en jättebrasa, o c h just nu — klockan var fem på m o r g o n e n — k o m s o l e n stickande så grann öfver fjälltopparna, o c h skuggorna lågo klarblå mellan dalar o c h backsluttningar.
M e n ö f v e r e l f v e n g l ä n s t e d e t i full p r a k t.
Två breda, m ö r k a skuggor invid stränderna vittnade om, att s o l e n s a r b e t e d e f ö r e g å e n d e d a g a r n a ej varit fruktlöst.
Elfven var redan ofarbar.
De breda skuggnin- garna v o r o issörja o c h vatten.
V a t t e n från fjäll- b ä c k a r, l ö s g j o r d a a f v å r s o l e n.
D e t s k u l l e n u inte stå länge på, förrän isen på allvar skulle bräckas o c h i v ä l d i g a k l y f t o r s t ö r t a s i g n e d rätt u t f ö r d e n från p r o s t g å r d e n s y n l i g a f o r s e n, s o m v å r y r o c h vild lagt bort sin d o f v a v i n t e r s t ä m m a o c h u p p - trädde m e d trotsigt d å n a n d e brus.
Bruset h ö r d; s så väl här inne i salen.
Ännu h a d e i c k e s p i n n r o c k a r n a s surr ö f v e r r ö s t a t det.
M å n s P e r s m o r o c h Erik E r s m o r ställde spinn- r o c k a r n a ä n d a i n v i d e l d e n.
Klöffettet, h v a r m e d d e r i k l i g e n s m o r t h j u l e n, b e h ö f d e v ä r m e f ö r att g ö r a g a g n o c h s ä t t a r ä t t a f a r t e n i r o c k e n, s o m j u s t ej farit v i d a r e v ä l a f k y l a n o c h d e n b i s t r a d i m m a n, s o m l e g a t h v i t o c h tät ö f v e r t j ä r n a r n a n u p å m o r - gonen.
M å n s P e r s m o r, s o m m e d h i s k l i g fart b o r s t a d e s i n lintott, u n d r a d e, o m Erik E r s m o r v a r riktigt » slug », s o m kunde ge sig öfver stentjärn, hvilken i g å r v a r i t s å u p p t i n a d, att g u b b e n h e n n e s i n t e h a d e v a r i t g o d f ö r att få i g e n f i s k r e d s k a p e t, s o m han h a d e ute i ruskan.
» Putta!
Det ginar hela fjärdingsvägen.
j a g lade b r ä d l a p p a r o c h g r a n k v i s t a r f r a m f ö r m i g.
H e m får jag n o g gå g e n o m s k o g e n, tänk ' j a g, o m s o l e n s t ä r p a ' s å h ä r h e l a d a g e n.
— Ja, m e n a n n a r s är inte m a m s e l l e r n a u p p e r e d a n, » afbröt h o n sig m e d ett s t r i l a n d e l e e n d e, n ä r I n g r i d o c h K a r i n, h u s e t s döttrar, k o m m o i n s k r a m l a n d e m e d kaffebricka o c h brödkorgar.
» U p p e, » u p p r e p a d e I n g r i d s k r a t t a n d e.
» D e t fat- t a d e s b a r a, att v i s k u l l e l i g g a, n ä r v i h a h u s e t fullt a f f o l k, o c h u t f r u s e t, k a f f e h u n g r i g t f o l k till p å k ö p e t!
A h j a, k ä r a M å n s P e r s m o r, g ö r er inte till, d e t v a r h o s e r v i d r u c k o t i o k o p p a r kaffe p ä s a m m a d a g i s o m r a s, n ä r v i g i n g o till f ä b o d a r n a för h j o r t r o n p l o c k n i n g e n.
» o Måns P e r s m o r skrattade o c h såg obegripligt be- l å t e n ut.
S e d a n d e alla, m e r eller m i n d r e hjärtligt o c h skämtsamt, hälsat de inträdande flickorna, bjöd h ö f l i g h e t e n d e m att s e ut, s o m o m n å g o t s å d a n t s o m e n d o f t a n d e k a f f e b r i c k a ej f u n n i t s till.
Måns P e r s m o r s t o d framför Ingrid, s o m höll k a f f e b r i c k a n, o c h p r o t e s t e r a d e ifrigt e m o t h v a r j e bit s o c k e r, s o m d e n n a t r u g a d e p å h e n n e.
D e t v a r d å r e n t ö f v e r d å d att d r i c k a » s ö t k o p p » (kaffe m e d d o p p), d å m a n inte h a d e g j o r t för två styfver g a g n ännu.
K a r i n, s o m k o m efter m e d k o r g a r n a m e d d e s e x sorterna h e m b a k a d t, skulle i sin tur h o s hvarje g u m m a ö f v e r v i n n a s e x b e s t ä m d a v ä g r a n d e n att &gt;ta ' f ö r s i g s å s k a m l i g t m y c k e t ».
» Ja, n i k a n v e t a, » s a d e M å n s P e r s m o r, s o m n u s a t t s i g n e d m e d b r ö d h ö g e n i k n ä e t, m e n s o m af g a m m a l vana o c h m e d tanke på hemsparadt drack d e t h e t a kaffet e n b a r t från fatet.
» J a, n i k a n v e t a, mamsellerna var u p p e på Tilitjärnen o c h » n o p p e » myrbär (plockade hjortron), d o m hade n o g bare L a p p g e t a r n m e d s i g, o c h h a n fick i n t e g å från kräken, för björn var blefven så vild, sen h a n tog Jan G u l l i c k s u n g k o förstås.
J a g h a d e n o g Iill- j ä n t a, s o m n y s s k o m m i t till j a g, o c h k u n d e i n t e gå så l å n g t o c h f ö l j a d o m.
M e n g u b b e n h a n s k u l l e åt m a r k e n f ö r att få i v i d j e n till » t r o l j » (b i n d s l e) åt g e t t e r n a, s å att h a n f ö l j d e d o m o p p ö f v e r, o c h h a n h ö l l p å att s k ä r a l ö s v i d j o r n a, n ä r h a n h ö r New-York ti I iir&gt;äntnr&gt; " Ufl dl / LUf 8 ' 10 ig %.ber- 12 1 16 &gt; &gt; * &gt; på ålder K a r i n » h o j b till o c h s e r I n g r i d f a r a n e r g e n o m ett k a l l k ä l l h å l ä n d a u p p u n d e r a r m a r n a.
M e n d å t y c k t e h a n, att h o n v a r m o r s k — f ö r i n t e ett o r d sa h o n af rädsla, utan b a r a: » j ä m m e r l i g e n heller så bedröfligt, nu stjälptes alla hjortrorna u r!
» H e n n e s å h ö r a r i n n o r skrattade o c h tittade b e - undrande på Ingrid.
» T i l i t j ä m a är farlig den.
Måns Persson visste väl af det h a n; e r a n k o la ' j u n e r sig o c h ' s k ö n d e ' (dog) där föråret, » sade Granlunds B a b b a Stina lite f ö r s m ä d l i g t.
» Ja n o g v i s s t e h a n a f k ä l l a n o c h s å g, att d e t skulle bära af för Ingrid o c k s å, m e n så tänkte h a n, att h a n s k u l l e v ä l si, h u r u d e t g i c k, o c h s e n s å v a r n o g K a r i n s å k v i c k att h j ä l p a u p p I n g r i d, s å att h a n h a n n i n t e dit, f ö r r ä n h o n v a r u p p - dragen. » » D e t är farligt att k o m m a i k a l l k ä l l a n; h o n k u n d e h a råkt för (k o m m i t ut för) trollen o c k s å, » sade » Hes Brita » m e d hviskande röst.
» H e s Brita » v a r » g a m m s t i n t a » (ogift g a m m a l f l i c k a) o c h » h e m m a n s p i g a » (e n d a a r f v i n g e till ett h e m m a n), m e n ingen h a d e velat h a h e n n e för det där lytet h o n h a d e i rösten.
» Knut Hanke » (p u c k e l r y g g i g e H a n s) h a d e tagit m o d till s i g e n g å n g o c h friat, m e n h a n v a r e n o t ä c k i n g p å a l l a v i s, s å att d å f ö r b l e f H e s B r i t a h e l l r e g a m m s t i n t a, så skamligt h o n än ansåg detta vara.