Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
M. täcktes, med afseende derå, att Sökanderne sakna tillgång till godtgörande af återstoden å berörde bevillnings-medel, 342 R:dr 3o sk., af Gunst och Nåd dem ifrån ersättnings-sbyldigheten deraf befria.
Efter erhållen del från Stats-Utskottet af liandlingarne uti detta mål, hafva Rikets Ständer tagit detsamma i öfvervägande samt, på förekomne ömmande omständigheter, funnit för godt bifalla, att enrot Sökanderne allt kraf, för Kronans räkning och till dess förmon, må efterskänkas.
Hvilket Rikets Ständer, med anledning af E. K.
M:ts högstberörde Nådiga remiss, få i underdånighet anmäla.
Förslag till und. Skrif v. JSito i±4.
255 N:o 114- Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adeln d. 24 Julii 1829* Pros te-Ståndet d. 24 — — Borgare-Ståndet d. 27 — — Bonde-Ståndet d. 30 — — Rikets Ständers underdåniga Skrif velse ^ angående Salpetergärdens upphörande. S. A. K.
Under den 2g October sistl. år, har E. K. M. , jemte meddelande af så väl hvad uti Comiterades för Salpeter-Ärendena, den 16 September samma år, afgifna underdåniga Berättelse om Salpeterhandteringens tillstånd, blifvit anfördt och föreslaget, som ock de utaf E. K. M., i anledning deraf, vidtagne åtgärder, till Rikets Ständer aflutit Nådig Proposition om medel till afhjelpande af uppgifven årlig brist i Salpeter fonden, samt om förändradt sätt för Salpetergärdens uppbärande; men sorn Rikets Ständer, vid ämnets öfvervägande, funnit lämpligast, att nämnde gärd må upphöra, fu Rikets Ständer om E. K. M:ts Nådiga bifall dertill i underdånighet anhålla; kommande, i sådant fall, serskildt anslag att af Rikets Ständer till Salpeternäringens bestånd och bedrifvande, äfvensom till uppköp af Salpeter, anvisas.
Rikets Ständer framhärda etc. \ 256
Exp, Utsh.
Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adeln d. 24 Julii 1829.
Preste-Ståndet d. 24 —• — Borgare-Ståndet d. 27 — — Bonde-Ståndet d. 30 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående Nådig tillåtelse för Rusthållarne vid samtlige indeldta Cavalleri-Regementen, att förfärdiga Ryttarens beklädnad af vadmal. S. A. K.
Med anledning af åtskilliga inom Riks-Stånden gjorda framställningar om nyttan och behofvet deraf, att Rusthållare, som det, enligt nu gällande Författningar, åligger förse Ryttaren med uniform af kläde, tillätes att, likasom i-fordna tider egt rum, honom med hemma tillverkad vadmal bekläda, få Rikets Ständer —• som härvid inhemtat, det Rusthållarne vid Skånska Hussar- och Dragon-Regementena samt vid Bohus Läns Regementes södra Bataillon, genom Kongl. Brefven den 15 November 1806 och den i5 Januarii iBii, serskildt undfått
Nådigt tillstånd att förfärdiga ifrågavarande beklädnad utaf vadmal, af sådan godhet och färg, att det, vid besigtning finnes antagligt — tili E.
M. frambära den underdåniga önskan, att E. K. M. i Nåder täcktes den förenämnde Rusthållare i detta, hänseende medgifna rättighet jemväl till Rusthållarne vid samtlige indeldta Gavalleri-Regementen utsträcka.
Rikets Ständer framhärda ctc.
N:o H6. 257 N:o 116.
Presle-Ståndet d. 24 — — Borgare-Ståndet d. 27 — — Bonde-Ståndet d. 30 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse j angående väckt fråga om åtgärders vidtagande till spridda Roteandelars sammandragande.
S. A. K. Sedan, med föranledande af Rikets Ständers, vid sistförfiutne Riksmöte, gjorda underdåniga anhållan om åtgärders vidtagande i afseende på spridda Roteandelars sammandragande, E. K. M., genom Circulaire-Bref till vederbörande Autoriteter, den 3o Maji 1826, i Nåder förordnat, att alla ansökningar om utbyten af från Stamrotar aflägsna hjelprotar samt om Roteflyttningar i allmänhet böra ske hos E. K. M:ts Befallningshafvande i Länet, hvilken, efter att så väl den Rotehållare, med hvilken Rotefiyttningen är i fråga, som äfven Soldaten eller Båtsmannen, då någondera nummern icke är vacant, hörde blifvit, samt vederbörande Regements- eller CorpsChef jemväl i ämnet yttrande afgifvit, eger att, efter förekommande omständigheter och gällande Författningar, Utslag i anledning deraf meddela, hvilket Utslag dock bör Kaimnar-Collegu Bihang t. R. S;s Erot, iQule Sami* 33 258 Exp. Utsi.
N:o il6,117. pröfning underställas; så hafva Rikets Ständer, af i samma ämne vid innevarande Riksdag å njo väckta frågor, funnit sig föranlåtne i underdånighet anhålla, att det tillägg mätte i Nåder göras vid föreskriften i E. K. M:ts högstberörde Nådiga Bref af den 3o Maji 1826, att, då Roteombyten äskas, och icke redan för sig gått, Rotehållarne må tillåtas vid Sockenstämma utse vissa deputerade,, som ega sammanträda och gemensamt med Kronobetjeningen uppgöra förslag till de utbyten, som kunna finnas lämplige, af alla inom samma Regementes Stånd belägna, ehuru i flere serskilda Socknar spridda, Rotar, endast mdd vilkor af Hemmanens lika taxation i Indelningsverket, att sedermera verkställas i den mon, vid frågornas ytterligare pröfning uti den, genom ofvan högstberörde Nådiga Bref, i afseende på enskildes ansökningar, föreskrifna ordning, sådant befinnes kunna ske, utan att vigtigare hinder och olägenheter dervid förekomma.
Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adeln d. 24 Julii 1829» Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse _, om beviljande af options-rätt för räntegifva - N:o ny. Preste-Ståndet d. 24 Borgare-Ståndet d. 27 Boude-Ståndet d. 30 Exp. Utsi:.
259 re att utgöra ränte-hö och halm för Kongl. Hofstallets behof. S. A. K.
Sedan, i fråga om de Kronan immediate behållne ränle-strå-persedlar, som af ålder utaf Allmogen inom Stockholms, Upsala, Nyköpings och Westerås Län blifvit in natura erlagde för Kongl. Hofstallets behof, E. K. M., med fästadt afseende så väl å den, vid flera föregående Riksmöten och jemväl vid senaste Riksdag, förda klagan öfver de flere olägenheter och förluster, hvilka åtföljde skyldigheten att in natura leverera räntehöet, som äfven å hvad af E. K. M:ts Befallningshafvande uti samma
Län i detta ämne underdånigst anmäldt blifvit, genom Nådigt Bref af den 3 Augusti i823, förordnat, att nämnde räntehö finge med penningar lösas efter årlig markegång, jemte erläggande af i sk. 4 r:st. på hvarje Lispund i forsel-lön; så hafva Riksdags-Fullmägtige från berörde 4 Län nu åter vackt fråga om rättighet för bemälde räntegifvare, att antingen med penningar lösa eller ock på de förra levererings-ställena in natura aflemna så väl räntehöet som halmen, om räntegifvarue före Thomee-dag hos vederbörande Kronofogde sig derom anmäla.
Detta hafva Rikets Ständer i öfvervägande tagit; och som E. K.
M. redan täckts lemna så många bevis på Dess Nådiga beredvillighet att i allmänhet afse vederbörandes lättnad och beqvämlighet vid utgörandet af de Kronan imme - 260 E.xp. Utah Förslag till und.
N:o 117. diate behållna räntor, hafva Rikets Ständer alltså , med kännedom häraf, och enär, i Rikets Ständers tanka, den åf räntegif värne nu begärda options-rätt, af antingen leverans in natura eiler contant lösen, icke annorlunda lärer verka på anslaget och regleringen med underhållet vid Hofstallet, än att den, genom E. K.
M:ts och Rikets Stats-Contoirs försorg, skeende foder-upphandMng, för Stallets behof, blifver större eller mindre, i det förhållande, som mer eller mindre räntehö och halm hvarje år in natura levereras, trott sig böra hos E. K. M. i underdånighet anhålla, att ifrågavarande options-rätt mätte meranämnde räntegifvare i Nåder beviljas, dock med vilkor, dels att tiden för anmälan om räntans utgörande in natura varder bestämd till den i5 Augusti, då redan hö- och halm-skörden för året är fulländad eller känd, helst vederbörande Embetsman derigenom erhålla längre rådrum och tjenligare tid, att om anskaffning till bästa pris af det för Hofstallet erforderliga qvantum hö och halm gå i författning, dels ock, att options-rätten medgifves endast de räntegifvare, hvilka önska att prestationen in natura verkställa, antingen å den plats, som inom Lagsagan för sådant ändamål kan varda anvisad, eiler ock vid Kongl. Hofstallet i Stockholm.
Skflfv. JNw i 18. 261 N:o 118.
Preste-Ståndet d. 24 — — Borgare-Ståndet d. 27 — — Bonde-Ståndet d. 30 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse angående behof vet af ett sammandrag utaf alla gällande Författningar om syner å Soldat-torp och om Torp-underhållningsskyldigheten. S. A. K.
Som Rikets Ständer, af den omständighet, att, så väl vid tvänne föregående Riksdagar, som äfven vid den innevarande, klagomål blifvit anmälde öfver hvarjehanda oordentligheter, hvilka, dels vid syner å Soldat-torpen och dels i fråga om underhålls-skyldigheten af samma torp, skola egt rum, hemtat den öfvertygelse, att orsaken till sådana oordentligheter icke kan vara någon annan, än glömska och bristande kännedom af de Författningar, som innehålla bestämda stadganden i de ämnen, hvilka utgjort föremål för klagomålen; alltså få Rikets Ständer hos E. K. M. i underdånighet anhålla, det E. K.
M. täcktes i Nåder låta vidtaga Författning, att ett sammandrag af alla i förevarande ämne gällande stadganden måtte uppfattas och derefter allmängöras samt årligen, på bestämd tid, varda från Predikstolarne kungjordt.
Rikets Ständer framhärda etc. 262 Expeditions-VtsJeottets Memorial, N:o 119.
Memorial, angående återremiss af Utskottets Förslag, JY:o 104j till en underdånig skrifvelse.
Vid Expeditions-Utskottets till de respective Riks-Stånden insände Förslag, N:o 104, till Rikets Ständers underdåniga skrifvelse till Kongl. Maj:t, angående godkände förslag till ändringar i Rikets Grundlagar, har hos Yällofl. Borgare-Ståndet den anmärkning blifvit gjord, att, ehuru Rikets Ständer ännu icke fattat
Deras beslut öfver det från sista Riksdag hvilande förslag till ändring i 68 §.
Riksdags-Ordningen, åsyftande Rikets Ständers Revisorers sammanträde hvarje år, någon anmälan om sistnämnde oafgjorda Grundlags-förändring icke i den föreslagna underdåniga skrifvelsen funnes gjord, hvilket dock ansetts nödigt, emedan i annat fall kunde synas, såsom alla från förlidne Riksdag hvilande Grundlags-ändrings-förslag redan voro af Rikets Ständer afgjorde; på grund af hvilken anmärkning, hvaruti Hedervärda Bonde-Ståndet jemväl: för dess del, instämt, ifrågavarande förslag blifvit från dessa 2:ne Riks-Stånd till Utskottet återremitterad t.
Med anledning häraf, och ehuru, till följd af Rikets Ständers genom Protocolls-utdrag meddelade beslut, angående sedan sista Riksdag hvilande förslag tili Grundlags-förätidringar, Expeditions-UIskottet väl endast ansett sig åligga, att föreslå sådan Rikets Ständers underdåniga Exp. Utsk.
N:o 120. 263 skrifvelse till Kongl. Maj:t, hvarigenom de af Dem redan gillade och antagne Grundlags-ändringsförslag i vanlig ordning måtte till K. M:ts Nådiga sanction öfverlemnas, samt, ehuru den af Expeditions-Utskottet föreslagna underdåniga skrifvelse blifvit af Höglofl.
Ridderskapet och Adeln samt Högvördige Presle-Ståndet godkänd, har Utskottet likväl, till uppfyllande af den utaf de öfriga amerespective Riks-Stånden nödig ansedda iakttagelse vid samma skrifvelse, ansett sig höra ett förnyadt project dertill Rikets Högloft.
Ständers pröfning härmedelst vördsamt underställa.
IV.-0 120.
Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adeln d. 12 Aug. 1829.
Preste-Ståndet d. 24 Julii — Borgare-Ståndet d. 24 — — Bonde-Ståndet d. 24 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse , angående godkände förslag till ändringar i Rikets Grundlagar. S. A. K.
Riksdag lagligen beredda och derefter hvilande förslag till förändringar i Rikets Grundlagar, med undantag af förslaget lill ändring i G8 §. Riksdags-Ordningen, åsyftande Revisorer - 264 JSxp.
Ako 120, Mines sammanträde hvarje år, hvarom Rikets Ständer ännu icke fattat
Deras heslut, men framdeles under loppet af denna Riksdag torde tillåtas att med serskild underdånig anmälan till E. K.
M. inkomma, hafva Rikets Ständer nu enhälligt gillat och antagit de förslag i herörde afseende, som finnas upptagne å närlagde, på a:ne serskilda schemata upprättade, uppgift: den ena efter ämnenas ordning, och den andra efter Grundlagarnes ordning, samt hvarje paragrafs Nummerföljd; med tillkännagifvande hvaraf, Rikets Ständer få i underdånighet anhålla, att ifrågavarande förslag må af E. K. M. i Nåder bifallas, och, sedan de såmedelst vunnit full kraft af Lag, i vanlig ordning varda kungjorde.
Tv ' ' 1 Uppl. o. godk. hos Ridd. oell Adeln d. 17 Sept. 1829- Preste-Ståndet d. 28 — — Borgare-Ståndet d. 28 — — Bonde-Ståndet d. 28 —■ — Rikets Ständers underdåniga Skrif velse, med öfverlemnande af ett förslag till ändring af 10 Cap. 21 *$*.
Rättegångs-Balken, samt till upphäfvande af dermed sammanhang egande Kongl. Brefvet den 29 Julii - Exp. Utsk.
N:o 121. 265 lii 1812 och Kongl, Kungörelsen den 18 December i8z3. S. A. K.
Rikets Ständer hafva till pröfning fö reha ft serskilda hos dem afgifna anföranden, uti hvilka dels blifvit framställt otillräckligheten af det, uti E. K. M:ts Nådiga Kungörelse den 18 Dec. 1023, gjorda stadgande, till förekommande deraf, att å fästning insatte missdådare skulle kunna, på sätt förut ganska ofta inträffat, med anledning af hvad uti 10 Cap. 21 §.
Rättegångs-Balken, i afseende på ransakning om å flera ställen föröfvad missgerning, föreskrifvet är, genom osannfärdiga uppgifter om begångna brott, bereda sig tillfälle att, under forsling från en Domstol till en annan, komma på flykten, dels ock åtgärder blifvit föreslagne, genom hvilkas vidtagande dylika fångtransporter, utom i ett uppgifvet fall, syntes kunna helt och hållet upphöra, och nödiga upplysningar ändock i det närmaste vinnas, samt dels åter, för att bringa ofvan anförda stadgande till ytterligare fullkomlighet, föreslagits ett tillägg, så väl i förra som i senare momentet af Högstberörde Kongl. Kungörelse, genom hvilket tillägg, icke allenast anledningar för brottslingar, att å sig göra falska bekännelser, skulle undanrödjas, utan ock all onödig, till icke ringa kostnad för Staten och våda för allmänna säkerheten ledande, Bihang t. R. S:s Fröt, iQ:de Sami. 34 266 Exp. Vtsk.
Skrif v. N:o 121, forsling af sådana fångar helt ooh hållet upphöra, och den brottslige likväl komma i åtnjutande af alla, till den om brott oförvunnes fredande från oförtjent lidande, i Lag föreskrifna Rättegångs-förmoner.
Rikets Ständer, som, delande de åsigter, hvilka i detta ämne sålunda blifvit framställda, finna det yrkade tillägget till hvad förut, genom oftanämnde Kongl. Kungörelse, är föreskrifvet, sannolikt skola, i betydlig mon, befordra det, så väl för allmänna säkerheten, som, i afseende på minskning af Statens kostnader för fångtransporter, ganska vigtiga och nyttiga ändamål, hvartill samma Kongl. Kungörelse syftar, hafva derjemte, vid öfvervägande af denna fråga och dermed sammanhang egande Författningar, ansett föreskriften i Kongl.
Brefvet den 29 Julii 1812, huru förhållas skall, då häcktad person, inför Domstol för stöld tilltalad, uppgifver sig hafva ett eller flera dylika brott begått, eller ransakningen dertill gifver anledning, böra utsträckas till uppgifter om elier anledningar lill gröfre brott i allmänhet, samt bägge dessa Förordningar, såsom angående enahanda ämne och ledande till enahanda mål, sammanfattas till en enda; i hvilket afseende Rikets Ständer härmed få inför E. K. M. i underdånighet framlägga följande Förslag : ”Med ändring af Stadgandet i loCap. 21 §. 2 mom.
Rättegångs-Balken, att den, som till flera missgerningar å serskilda orter sig skyldig gjort, Exp. Utsi.
N:o m. 267 bör derföre dömas, der grofsta brottet är begånget; samt, med upphäfvande af ej mindre Kongl. Brefvet den 29 Julii 1812, angående förklaring öfver nyssberörde lagrum, än ock Kongl.
Kungörelsen den 18 Dec. 1823, huru förhållas hör, då emot redan dömde personer yppas brott, hvarom ransakning tillförene icke varit anställd, varder härigenom förordnad!: 1:0 ”Den, som för olika brott, vid flera Domstolar, undergått ransakning, må slutligen dömas af den Rätt, der han sist lagföres, utan afseende på brottens mer eller mindre grofva beskaffenhet”; 2:0 ”Bekänner häcklad person, som för brott under tilltal står och ännu ej slutligen dömd blifvit, att lian, utom Domsagan eller Länet, föröfvat annan missgerning, för hvilken han ännu ej är tilltalad eller dömd, eller gifver ransakningen dertill anledning, och är han ej re* dan förvunnen till brott, hvarå dödsstraff eller högsta kroppsplikt bör följa, då må på Domarens pröfning bero, huruvida, innan den tilltalade förvises till ransakning vid Domstol i den ort, der brottet uppgifves vara begånget, upplysning om hrottets verklighet och tillvarelse skall genom skriftvexling med vederbörande sökas”; 3:o ”Är den tilltalade redan till dödsstraff eller högsta kroppsplikt saker ansedd; då skola ock upplysningar om det erkända eiler eljest yppade brottets verklighet och beskaffenhet, jemte målsegandens yttrande, infordras; och åligger det sedan Domaren, som sist dömt, att 268 Exp. Utsh.
N:o 121; bestämma, huruvida ytterligare ransakning må företagas, eller om den brottslige bör till det straff, hvartill han redan blifvit dömd, genast befordras.
Yrkar målseganden, att ransakning om det erkända eller eljest yppade brottet skall anställas, eller är brottet sådant, att derå följer högre ansvar, än det, hvartill den tilltalade redan är skyldig ansedd, eller företer sig anledning, att medbrottslige finnas, som genom ransakningen kunna upptäckas; varde då, genom Konungens Befallningshafvandes föranstaltande, sådan ransakning företagen; men ej skall den brottslige till den ransakning inställas, med minså är, att
Domaren, som ransakningen förrättat, det nödigt pröfvar; utan må ransakningen i den brottsliges frånvaro för sig gå; hvarefter ransaknings-protocollet, genom Konungens Befallningshafvandes försorg, tillställes den brottslige i häcktet, der han förvaras, och tillfälle honom lemnäs att sig förklara, innan i saken slutligen dömes”; 4:o ”Uppgifver hinge, som, för mord, rån, stöld eller annan grof missgerning, å fästning eller allmän arbets-inrättning, på längre eller kortare tid, insatt är, att han, innan han dömd blef, föröfvat brott, för hvilket han ännu ej undergått ransakning, eller yppar sig eljest anledning till sådant förhållande, då skall underrättelse om brottets verklighet i vanlig ordning inhemtas.
Finnes brottet hafva skett, och fordrar målsegande, att ransakning derom, vid vederbörlig
Domstol, anställes, eller anser Konungens Befallningshafvande i den ort, der brottet är Exp. Utsk.
N:o 121,122- 269 begånget, den brottsliges fållande skola föranleda till förhöjdt ansvar å honora, eller ransakningen medföra upptäckt af andra i brottet möjligen invecklade personer, varde ock då, genom Konungens Befallningshafvandes föranstaltande, ransakning företagen; men ej skall fången lill den ransaknings undergående utlemnas, derest icke Domaren yrkar hans inställande; utan förfares, på sätt i nästföregående punkt är förordnadt”; 5:o ”Öfver förnekad ransakning ege ej den brottslige besvär anföra”.
Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adeln d. 12 Äng.
Preste-Ståndet d. 14 — — Borgare-Ståndet d. 14 — — Bonde-Ståndet d. 19 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse > med förslag till förklaring af 2 och 3 SS- i 14 Cap. Missgernings-Balken. S. A. K. Rikets Ständers uppmärksamhet har af 2:ne Motionairer blifvit fästad, dels derå, att, i mål, angående ansvar för den, som slår sin stjuffader eller stjufmoder, svärfader eller svärmoder, stjufsvärfader eller stjufsvärmoder, eller ock fäller 270 Exp. Utsi.
N:o 121- smädeord emot fader eller moder, eller emot stjuf-föräldrar, eller svär-föräldrar, skall vid Dornstolarne olika förfaras, enär, med hemtadt stöd af 2 och 3 §§. 14 Cap. i Missgernings-Baiken, en del Domare ådömer förbrytaren enahanda straff, ehvad något af dessa brott begås emot bägge uti nämnde skyldskap eller svågerlag varande personer, eller endast mot endera af dem, och andra deremot, lika med Motionairerne, anse ansvaret böra för bägge brotten serskildt tillämpas, dels ock på nödvändigheten af ett bestämdt stadgande, att, utom de i 2 §. af 14 Cap, berörde Balk utsatte böter för stjufföräldrars eller svärföräldrars öfverfallande, serskilde böter, enligt 34 och 35 Cap. i samma Balk, jemväl böra ega rum för de flere eller färre sår, slag eller åkommor, som vid sådant tillfälle kunna utdelas.
Detta hafva Rikets Ständer i öfvervägande tagit; och ehuru det, efter Rikets Ständers omdöme, är otvifvelaktigt, att omförmälde lagrum böra så förstås och tillämpas, som Motionairerne antydt; likväl, och då skiljaktiga meningar derom funnits hos Domare ega rum, samt de ifrågakomne lagbuden icke torde kunna anses så “ tydlige, att all anledning till olika tolkning saknas, hafva Rikets Ständer trott sig böra hos E. K. M. i underdånighet anhålla, att E. K.
M. täcktes låta, genom serskild Författning, i Nåder förklara det vara med Lagens rätta förstånd och mening i 14 Cap. 2 och 3 §§.
MissgerningsBalken instämmande:
Skrifvelse N:o 122» 271 1:0 alt de i 2 §. utsatte böter för den, som slår sin stjuffader, eller stjufmoder, svärfader, eller svärmoder, stjufsvärfader eller stjufsvärmoder, skola för hvarje serskild persons våldförande ådömas så, att den, sora slår både stjuffader och stjufmoder, skall böta 200 Daler, o. s. v.; 2:0 att den, som slår sin stjuffader, eller stjufmoder, svärfader, eller svärmoder, stjufsvärfader, eller stjufsvärmoder, skall, utöfver nyssberörde ansvar, serskildt böta för sår och slag, enligt 34 och 35 Cap.
Missgernings-Balken; 3:o att det i 3 §. stadgade ansvar å den, som fäller smädeord emot fader eller, moder, bör så tillämpas, att barn, som fäller smädeord mot både fader och moder, och derföre på en gång lagföres, skall, i ena bot, straffas med 4o par spö, 3o par ris, eller 28 dagars fängelse vid vatten och bröd; 4:o att de i samma §. stadgade böter för den, som fäller smädeord emot stjufföräldrar, eller svärföräldrar, skola serskildt åläggas den brottslige för hvar och en af dessa personer, mot hvilken förseelsen sker, så att den, sorn fäller smädeord mot både stjuffader och stjufmoder, skall böla 100 Daler, o. s. v.; och 5:o att således den, som begår ett eller flere af de i dessa Lagens rum omförmälde brott emot serskilde personer, skall, för hvartdera brottet, till det i Lagen utsatte ansvar dömas; dock så, att hugg och slag, samt smädeord emot en och samma person, icke med serskildt straff belägges, utan ansvaret för smädandet, i thy fall, anss vara i ansvaret för våldet inbegripet, 272 Exp. Etsk.
3V Äamroarjungftur od> Äömtttärtjenate, lifa meD tein i ©täDerne. 2S«mmm*e od) Secreterare, irälfe*, i ipra ©afer: iörfta Slaten . • . ' 9v:bt 40 2lnDra Dito ........ — 30 §reDje
Dito — 20 ijerDe Dito . . — 15 Äocfar, lifa mcD Dem t 0täDerne. 2k ernoff ff ertero, (arnt flere Dplifa Sägenfeteré innehafware, fwilfa enDaft u> lägga räntan efter iorDebof, betala Evelie procent
Deraf efter marfegång, dpora Defa lägenheter unDer äöemntaneté ffattläggning od) t>afwa få* leDeé ingått i Def wärDe, äro De från Denna afgift befriaDe. ludgare od) 2\rögerfFor ni. fl., fe krögare nt. fl. i ©täDerne, §. 17,. £otfar od) £ot0&rångar på &utbet, t §em ©afer: iörfla ©äfen Sfcbt ?inDra Dito $reDje Dito ijerDe Dito ....... $emte Dito Humpfamlare i $re ©afer: ^orfa ©afen . . . .
SinDra Dito 5;reDje Dito fattare od) llaöufogbar rolD SanDtegenDomar . . . — 1: 24. fe anmärfningen för irälfe*infpectorer. ealtpcterfjuDare, ^ronanö, frie från Afgift efter Denna Slrtifef. ^rioate, lifa tneD täflare votD iabriferne od> anDra inrättningar. ©EepporeDare od) Sartygo*egare, å l>roaD ort eller ftälle forn feiff, tapetaS lifa meD Dem i ©täDerne, famt minfl för alla DäcfaDe eller oDäcfaDe iar* tpg af ietn fwåra Cäfferö Drägt, o$ Deröfver, a 4 ff. per Säff. 32. 24. 3a . . 9f:Dr 30 ♦ — 25 — 20 » — 15 ♦ — 10 . - — 5 ©frit* odj 23åtffeppave, lifa meö Dem t @täDeme. ©fål*VPcftg;6tl?ar od> fåDane kontingent* äfroenfom anDre borgare ifrån @täDerne $5oråS od) Ulrichamn, font iöfa ©årDfartfjanDel, få framt Den* na IjanDel femmer att fortfara, i @ep klamer: §ör(ta klaren .
SlnDra Dito §reDjc Dito gjerDe
Dito $emte Dito @jette Dito ^jmarförutan De, font ega att fjelfroe eller genom DmbuD iDfa be* rörDe IjanDel, för fymarjc perfon (fola erlägga: <3BiD refor till Norrige 9\:Dr 5: — D:o till titrifeé ort . . . . . . — 30: — bentia afgift (fall uppbäras af 2anDS*@ecreterarcn, Då pajt meDDelas, o$ i behörig orDning reDomifaS, enligt Den kontroll, forn af rceDerböranDe kmbetSroerf fommer att bejfämmaS. ©farfarlar, ©tranDftttarc eller 5iffare, utan SorDbruf, i §em klamer: $ör(ta klaren 9f:Dr 5 SlnDra
Dito — 3 £tebje Dito . . — l: 24. §jerDe