Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Dessa betydliga skador kunna, enligt samma Utlåtande, icke botas genom innevånarnes enskilta bidrag, utan understöd af allmänna medel. 4:o
Staden har de sednare åren nedlagt betydliga kostnader på sin hamn, vissa år ända till ett belopp af 6,000 R:dr, oberäknadt inköpet af ett mudderverk för 4,000; samt dessutom användt årligen minst 1,000 R:dr på muddringar.
Långa kajbyggnader äro uppförda, men då tillgångarne icke medgifvit anläggningar af sten, hafva kostnaderna för reparationer och underhäll af hamnen uppgått till betydliga summor, utan att ändamålet dermed kunnat vinnas. 5:o Följden af dessa ständiga omkostnader har blifvit, att staden, som förut egde en hopsamlad kassa för sådana ändamål, sett sig i nödvändighet att genom lån bereda utvägar för de oundvikligaste arbetena.
Tolags-inkomsten, utgörande omkring 2,700 R:dr årligen, är dertill otillräcklig och måste dessutom tillitas för tullhus, packhus med flera utgifter.
Det torde också böra tagas i betraktande, Bih. till B.
St:s Brot. 1850 & 1851. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 12 Höft. 5 34 Stats-Utskottcts Utlåtande, N:o 163. att Kalmar har sin förnämsta handel pä Danska Hertigdömena och i följe deraf mera, än någon annan Svensk stad, rönt menliga verkningar af de sisla krigsoroligheterna. 6:0
Slutligen hör erinras, att staden numera sjelf åtagit sig omkostnaderna för nva inkörsvägen till hamnen, för hvilken anslag sistlidne riksdag äskades och i Kongl. Maj:ts nådiga Proposition vid innevarande förordas. 7:o Jemfor man förhållandet mellan Kalmar och tvenne Skånska städer Engelholm och Cimbritshamn, för hvilkas hamnbyggnader Utskottet tillstyrkt tillsammans -40,666 R:dr 32 sk., så förekommer dervid, att Skåne förut under loppet af de 10 sista åren erhållit för hamnbyggnader i anslag 63,333 R:dr 16 sk. och såsom lån 73,333 R:dr 16 sk., oberäknadt ett låne-underslöd af 50,000
R:dr, hvilket nyligen lärer för Ystads hamn af handels- och sjöfartsfonden blifvit i nåder beviljadt; då deremot Kalmar län, med undantag af 11,866
R:dr 32 sk. hvaraf såsom anslag 7,333 R:dr 16 sk. för upprensning af en farled i norra delen af länet, aldrig, så vida jag har mig bekant, erhållit understöd för sådana arbeten af stats-verket.
En blick på summan af de inkomster staten af dessa irenne städer uppbär, visar följande förhållande, (heräknadt efter medium af åren 1845—47 enligt Fcmårs-herältelser och andra uppgifter.)
I bidrag till Stats-verket lemnar Kalmar » Cimbritshamn » Engelholm Jag klandrar icke anslagen till de Skånska städerna, öfvertygad, sorn jag är, om statens förbindelse att vid allmänt gagneliga företag, som öfverstiga, hvad man af kommunerna billigtvis kan vänta, lemna understöd; men det kan icke förlänkas Kalmar, om denna stad, som i så stor nion bidrager till stats-verket, också väntat ett rättvist afseende på hvad Kongl. Maj:t för densamma äskat.
Då jag i detta afseende vädjar lill Rikets Ständers billighet, är det för mig en pligt och en tillfredsställelse att förklara, det jag i förevarande fråga icke har för egen del något lokal-intresse att vårda, samt att endast den öfvertygelse, en uppmärk sam granskning af handlingarne sladfästat, i förening med de upplysningar, jag i öfrigt kunnat skalfa mig, framkallat min reservation.” Direkta Statsbidrag. fullafgifter.
Skepps-umgälder, fvr-och båkmedel Summa. 10,744 1,642 1,568 15 44 36 10 91,103 10,547 70 4 37 28 13 112,395 1,713 1,573 4 20 1 10 4 Slats- Lis hot tets Utlåtande, N.-o 163. 35 af RiskdagsfuIImäktigen Måns Månsson från Calmar län: ”Emot. det beslut, Höglofliga Slats-utskottet stannat att afstyrka bifall till Kongl. Maj:ts nådiga proposition om anslag till hamnbyggnad oell en ny väg öfver fästningsgrafven vid Calmar, får jag reservera mig.
Det ser verkligen ut, som man på förhand ackorderat bort statens medel till några vissa samhällen, och alt den eller de, som icke varit med om ackordet, endast fa hafva den äran ali betala och mest bidraga till statsbehofvens fyllande.
Så är förhållandet med Calmar 5 få städer kunna visa sig hafva lemnat så stora tull-inkomster lill statskassan som Calmar.
Calmar stad lemnar årligen i tullinkomster nära 100,000 R:dr, för åren 1845—1846—1847 icke mindre i tull än 273,309, lill handels- och sjöfartsfonden årligen 10,000 skeppsumgölder, fyroch båkmedel för 3 år 301,643 r:dr allt banko, utom bevillning och andra onera, som denna stad måste vidkännas lika med andra samhällen.
Om man tror, att Calmar stad ingenting gjort vid sin hamn, ligger deruti ett stort misstag.
Sedan muddringsarbetet i flerfaldiga år fortgått, var det en omöjlighet att hålla hamnen farbar och något annat var icke att göra än att fylla träsket med pålar och tjenligt fyllningsämne, så att Calmar stad af den träskaktiga sjön fyllt 10 å 12 tunnland pä de sednare åren.
Att ett sådant stort förelag kostat stora summor penningar, lär väl ingen förneka; men ännu kommer man icke lill bryggan med några fartyg och på flera serskilda resor, då jag som passagerare varit på ångfarlyg från och till Stockholm, har jag hört flera smädeliga uttryck af Tyskar och andra resande, atl Calmar, som är en så liflig sjöstad, icke har en hamn, utan att man måste begagna båtar och pråmar för att sätta folk och varor i laud, hvilket, utom det obehag, som medföljer, kostar dryga afgifter.
Af den underrättelse, styrelsen öfver väg- och vattenbyggnads-arbeten till Rikets Ständer aflemnat, in hem tas, att Rikets Ständer varit ganska frikostiga att bevilja anslag och lån lill vissa samhällen för att bygga hamnar, kanaler, upprensa farleder m. m.
Jag vill nu, för att icke vara vidlyftig, endast uppgifva de betydligaste summor, som till detta ändamål före 1850 äro utbekomna.
Westmanlands län har utbekommit till kanalombyggnad . . . 600,000 R:dr till hamnbyggnad 20,000 — Östergöthlands län till hamnbyggnader 62,800 — Skaraborgs län till hamnbyggnader 84,750 — Wermlands län har utbekommit till jernvägar 116,666 32. till hamnbyggnad 24,000 — 36 Slals-Ulskotlcls Utlåtande, JS.-o 163.
Götheborgs och Bohuslän har bekommit till kanal-anläggning . 24,000 — till hamnbyggnad .
. 140,000 — Hallands län till hamnbyggnad 35,000 — Malmöhus län till hamnbyggnad 25,000 — Christianstads län till hamnbyggnader 101,660 32.
Blekinge län till hamnbyggnader 40,000 — Wisby län lill hamnbyggnader 79,000 — ecb att
Stats-utskottet vid nu pågående riksdag anslagit lill Wisby hamn 84,000 — Cimbritshamn ytterligare 14,900 — Engelholm 22,532.
— Summan af statsbidrag, som utgått från 1840 till 1850 till kanaler, hamnar, broar, väg an läggningar och vattenaftappningar och farleders upprensningar uppgår till 3,026,171: 27.
Af dessa öfver 3 millioner har Calmar län5 ehuru ett af de folkrikaste och största, allenast bekommit 44,554 r:dr 36 sk. till vattenaftappningar och vägbyggnader, men icke en skilling till hamnbyggnader.
Vid föredragningen af Kongl. Maj:ts nådiga proposition i denna sak anmärktes inom Utskottet, alt Calmar stad sig svårligen försyndat derföre, att den ville bibehålla rättigheten att uppbära bropenningar.
Att detta privilegium medför stora obehag och skador, skall jag söka alt visa.
Händelsen är den, att till Calmar forslas en mängd spiror, bjelkar, sparrar, sågblock, plankor, bräder, år-ämnen, läkten, stäf af flere slag, ved, jern, tjära 111. 111.
Alla dessa forlass stundom till ett antal af öfver 300 samla sig utom staden på den så kallade tullslätten och landsvägarne, så att en gående svårligen kan tränga sig fram, och, 0111 någon resande under tiden kommer, får han hålla till godo att qvarstanna pä landsvägen nägra timmar.
Kär nu tullbommen eller det stängsel, som Calmar stad har för att kunna ordentligt uppbära bropenningar, öppnas, insläppes ett lass i sender -— nu uppstår ett förfärligt tumult, alla tränga på och vilja först fram, till dess en och annan får seldon, skaklor och hjuldon sönderbråkade; icke sällan händer, att man får kreatur förderfvade eller mer och mindre skadade; och om nu, såsom jag flerfaldiga gånger varit åsyna vittne till, en fattig stackare kommer fram, som icke eger det han kan betala med, ja måhända på flera veckor icke egt ett öre, måste han sätta i pant handskar, vantar eller annat af sina kläder; men allt detta kan hjelpas, om Rikets Ständer göra Calmar stad samma rättvisa och välvilja, som andra städer åtnjutit; jag minnes, att vid 1840 års riksdag beviljades ett anslag Slats-Utskoitcts Utlåtande, N:o 163. 37 lill Christianstad, såsom ersättning för de portpenningar der uppbars och som sedan upphört.
Att det| är lika skäl att fa anslag till väg öfver fästningsgrafven vid Calmar, lärer ingen kunna neka, ty att fästningsmurarne, graf och brygga äro byggde pä kronans bekostnad, veta vi alla.
Calmar stad är oförmögen alt med egna medel bekosta hamnbyggnaden, dels derföre alt någon rikedom der icke finnes, och dels derföre, att dess handel med triidvaror endast inskränker sig på Danmark och Tyskland, och nu under den pågående fejden har gjort så stora förluster, att skadan är obotlig.
Jag får derföre i största ödmjukhet anhålla, alt Rikets Ständer bevilja hvad Kongl. Majit uti
Sin nådiga proposition föreslagit, såväl lill hamn, som ny väg öfver fästningsgrafven, och alt, sedan vägen blir färdig, liro- eller vägpenningar komma alt upphöra.
Jag kan med säkerhet påstå, att, om icke statsbidrag till Calmar hamn och nya väg bifalles af Rikets Ständer, statsverket kommer att förlora en inkomst af minst 40 å 50,000
R:dr b:ko årligen, oberäknadt det armod och elände, som skulle drabba den omkringliggande menigheten, sorn på flera ställen i skogstrakterne icke har något annat att lefva af än skogsarbeten j ser man på Konungens Refallningshafvandes femårsberättelse, står det i sanning för närvarande icke rätt väl till.
Kostnaden för fångars vård och underhåll vid länshäktet i Calmar uppgick år 1837 till 10,024 R:dr, men år 1847 lill 30,440 R:dr.” Vid IO.y/c punkten Af Herr Nordwall: ”Endast den omständigheten, alt Kongl.
Majit, uti Sin vid innevarande riksdag afgifne nådiga proposition, hos Rikets
Ständer gjort förnyad framställning om bidrag af allmänna medel till Stångåns Tätning och förbättring af segelleden emellan Linköpings hamn och sjön Roxen, hade innom Utskottet bordt undanrödja hvarje tvifvel om nödvändigheten och nyttan af ifrågavarande arbete, och framkalla ett annat mera gynsamt resultat.
Den för Utskottet tillgänglige karta visar nogsamt, att den från Roxens mynningtill Linköpings hamnbyggnd ledande 13,000 fot långa Stångån hildar cn för det mesta af låga stränder omgifven smal ränna med 5 mycket svåra krökningar, hvilka på det högsta försvåra seglationen, dels derigenom, att flere olika vindar erfordras för ingående till och utgående från hamnen, och dels derigenom, alt i krökningarnes botten ständigt hilda sig jordbankar, som icke blott i sig sjelfva orsaka uppgrundningar, ulan genom det motstånd, de göra på den framflytande vattenmassan, 38 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 163. tvinga densamma till utskärningar vid stränderne, ett förhållande, som fikar uppgrundningen oell föranleder muddringskoslnader, vida öfverstigande de medel, sorn för sådant ändamål finnas att tillgå.
De oundviklige följderne af dessa olägenheter äro, att fraktfarten på Linköping ar vida mindre oell frakterne vida högre, än hvad de borde och under andra förhållanden. kunde vara; ty hvarje fraktsökande mäste naturligtvis, vid bestämmande af sitt fraktbelopp, taga i beräkning den tidsförlust och de svårigheter, han har att öfvervinna för uppnående af den hamn, i hvilken lossning eller lastning skall verkställas.
Frakternas dyrhet drabbar i sin ordning konsumenter och aflastare och förminska dymedelst i en ganska hög grad de med hamnbyggnaden afsedda fördelar, hvilka först då kunna fulleligen ernås, sedan omförmälde hinder blifvit undanröjde.
Huru den kringliggande orten uppskattar fördelen af Stångåns rötning, torde vara säkrast ådagalagdt deraf, att initiativet dertill är taget, icke af Linköpings borgerskap, utan af närmare och fjermare fran staden boende possessionater och bruksegare, hvilka icke blott på egen bekostnad låtit verkställa undersökningar samt upprätta den af styrelsen för väg- och vattenbyggnader granskade och godkände arbetsplanen med dertill hörande kostnadsförslag, utan äfven genom föranstaltad subskription beredt medel till arbetets utförande, svarande emot | af kostnadssumman, samt slutligen genom utsedde kommitterade låtit till Kongl.
Majit ingifva underdånig anhållan om ifrågavarande statsbidrag, för hvars lyftning och ändamålsenliga användande borgen äfven blifvit ställd.
Uti subskription af de kontanle medlen hafva inom staden boende personer af alla klasser deltagit och deribland äfven åtskillige bättre lottade borgare; men såsom korporation har borgerskapet icke förmått göra mer än afsätta omkring 12 å 14 tunnland stadsjord till vederlag åt egarne af de vid stränderna utskjutande landtungor, hvilka äro ämnade att gcnomgräfvas.
Något vidare bidrag i kontant har varit samma borgerskap desto mera omöjligt, som det, i och för hamnbyggnadens fullbordan och underhåll, från och med 1842 fått och fortfarands under loppet af ännu minst 30 år får vidkännas en utöfver hamnafgifterne gående utgift af icke mindre än 1,240 R:dr b:ko årligen, till beräntning och amortering af de summor, som af statsverket och enskilda blifvit upplånte.
Enär alla dessa förhållanden varit för Utskottet förut kände, så vill del synas mig, som Utskottet mer än tillbörligt strängt förfarit, då det icke blott underkänt Kongl.
Maj:ts nådiga proposition om erforderligt anslag till hela det ifra - Stats- Utskottets Utlåtande, N:o 163.
39 l gavarande arbetets fullbordan, utan derjemte förbigått att yttra sig öfver det alternativa förslag, som innefattas uti herrar komiterades till Kongl. Maj:t i November månad 1850 ingifna underdåniga ansökan, deraf Höglotl.
Utskottet kunnat och utan tvifvel inbemtat, att de mest öfverklagade olägenheterna för seglationen i Stångån föranledas af de på kartan med ordningsnumrorne 1, 2 och 3 utmärkte krokarne, hvilkas genomskärning och förseende med nödigt pålvirke kan verkställas för en kostnad, som endast tarfvor ett statsbidrag af 7,666 R:dr 32 sk.; en summa, som ehuru betydlig för en kommun sådan som Linköping, icke kan sägas vara det för statsverket, åtminstone under nuvarande gynsamma period, aldrahelst då dermed skulle kunna beredas en så betydlig lättnad i transporterne af den närmast
Linköping liggande fraktens stora spanmåls-tillgångar samt för ladugårds-produkterne från länets södra del och den angränsande norra delen af Småland, som i Linköping hafva sin naturliga afsättningsort.” Häruti förenade sig Herr Rappe, G. Herr Lektor /Vallman och Herr Norin.
Vid 11: te punkten af Herr Hörnstein.
Vid 21:sta punkten af Kiksdagsfullmäktigen David sindersson från Hallands län: ”Emot
Utskottets utlåtande i 21:ste punkten angående en kanals anläggning emellan Mälaren vid Mariefred och Storsjön i Södermanland reserverar jag mig på den grund, att nämnde anläggning mindre afser en allmännare än en enskildare nytta och att företag af denna beskaffenhet böra vara fremmande för statens bidrag, enär staten icke förmår vid de oräkneliga tillfällen, sådane frågor förekomma, bidraga på lika sätt Utskottet nu tillstyrkt.”
Härmed förenade sig Riksdagsfullmäktige Christen Andersson från Malmöhus län och David Andersson från Hallands län.
STOCKHOLM, tryckt hos isaac marcus, '1851.
Stals-Ulskoltels Utlåtande, M 164, 1 JW 164.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 7 Juni 1851, kl. 4 e. m.
Utlåtande, t anledning dels af Kongl.
Maj:ts nådiga proposi tion, angående låneunderstöd för anläggning af jernvåg emellan staderna Orebro och Nora, dels af vackt motion i samma amne. (U. A.) Sedan, i ändamål att åstadkomma en lättare kommunikation emellan Nora och Lindes bergslagers rika malmfält och sjön Hjelmaren samt deromkring belägna orter, bruksegarne inom nämnde bergslager hos Kongl. Maj:t anhållit om understöd af allmänna medel till utförande af en båtled emellan Norasjön och Hjelmaren, samt Kongl.
Maj:t derefter till rikets åren 1844 och 1845 församlade ständer gjort nådig framställning om ett statsbidrag af 500,000
R:dr till så väl denna båtled som en annan serskildt föreslagen mindre båtled emellan Norasjön och Fåsjön, men Rikets Ständer, med afseende å tillgångarnes otillräcklighet för ett med så stora kostnader förenadt företag, och hvilket dessutom borde kunna uppskjutas till ett annat tillfälle, funnit något statsbidrag då icke kunna beviljas; så och efter det sedermera den förändrade öfvertygelse gjort sig hos de i denna angelägenhet intresserade gällande, att det åsyftade ändamålet kunde, enär en kanal blott under en viss del af året vore för trafiken tillgänglig, fullständigare uppnås genom en jernbanas tillvägabringande emellan berörde malmfält och Örebro stad, samt plan och kostnadsförslag till en dylik jernväg af omkring 31 mils längd blifvit med understöd af allmänna medel upprättade och teckning tili bildande af ett aktiebolag för byggande af denna jernväg redan vidtagit, hafva de al vederbörande intressenter i nämnde företag utsedde kommitterade till Kongl. Majrts nådiga granskning i underdånighet öfverlemnat berörde arbetsplan, under anhållan om statsbidrag till utförande deraf.
Till stöd härför hafva kommitterade i underdånighet anfört, att under det, i följd dels af folkmängdens tillväxt och derigenom i samma mån stigande behof af födoämnen, dels ock af ökad varuproduktion inom så väl Rergslagen som andre delar af provinsen Nerike, mängden of de effekter, som å ifrågavarande linie skulle forslas, ständigt tilltoge, antalet af formän och den lill varornes transport, erforderliga körkraft på sednare tider Bih. lill R.
Pral. 1860 & 1861. 4 Samt..
I Af A.. 2 Rand., 15 TI afl. 1 2 Siats-Utskottets Utlåtande, M 16<ä. betydligt aftagit, hufvudsakligen derigenom att stösta delen af de utåt denna linie belägna byar undergått laga skifte, i följd hvaraf den allmoge, som förut sökt sin bergning genom forslande, nu mera vändt sin håg uteslutande till jordens skötsel och uppodling; att således, oaktadt forsellönerne på denna vägsträcka under de sednare åren stegrats till nästan dubbelt belopp emot fordom, och minst 60,000 R:dr b.ko torde utbetalas för transport af jernmalm, tackjern, stångjern, spanmål m. m., allt större svårighet icke desto mindre yppat sig att på bestämda tider fullgöra betingade leveranser; att vid sådant förhållande bruksegarne med bekymmer måste emotse den tidpunkt, då transporter till hvad pris som helst icke låta sig verkställa, så vida ej en förändrad och lättare method för desammas fullgörande vidtoges; men att deremot, om på denna linie byggdes en jernväg antingen för hästkraft eller för mindre lokomotiver, det med visshet kunde förutses, att denna trafik komme att erhålla en ganska betydlig tillväxt, enär de outtömlige malmlager, som finnas inom nämnde bergslager, då skulle kunna bearbetas i en vida större skala, än som nu vore fallet, och malmen på jernvägen utföras till stranden af Hjelmaren samt derifrån spridas till de aflägsnare orter, som väl ega en tillräcklig skogstillgång, men nu saknade malm till dess användande.
Då således frågan, ur denna synpunkt betraktad, vore af stor vigt, ej blott för provinsen Nerike, utan för hela riket, hafva kommitterade i underdånighet anhållit, det Kongl. Majrt täcktes hos Rikets Ständer i nåder föreslå, att ifrågavarande jernvägsföretag måtte på det sätt varda af staten understödt, att af kostnadssumman, hvilken, med inbegripande af jordersättning, anskaffande af fullständig forslings-materiel samt anläggning af nödiga stationer, beräknats till omkring 450,000 R:dr b:ko, en tredjedel eller 150,000 R:dr beviljades såsom anslag utan återbetalnings-skyldighet och t:del såsom lån emot fyra procents ränta samt två procent i årlig afbetalning; hvaremot det skulle Åligga det bolag, som i och för jernvägs-anläggningen blefve bildadt, att sjelf tillskjuta den återstående tredjedelen samt ansvara för arbetets utförande enligt den plan, som komme alt i nåder fastställas.
Uti häröfver afgifvet utlåtande har styrelsen för allmänna väg- och vattenbyggnader, med hufvudsakligt gillande af den uppgjorda arbetsplanen, i underdånighet anfört, att, ehuru en kanal-anläggning emellan Örebro och Järle, upptagen i styrelsens den 19 sistlidne
Oktober afgifna generalförslag bland arbeten af första' klassen, skulle komma alt kosta endast 515,000 R:dr, men deremot jernvägen emellan Örebro och Nora omkring 450,000 R:dr och således 135,000 R:dr mera än kanalen, styrelsen likväl ansåg jernvägen ega företräde framför kanalen deri, att den blefve utsträckt till Nora, i stället för att stanna vid Järle, hvilken ort antagits såsom slutpunkt för kanalen, emedan den Stals-UUkollels Ullätande, JV2 164. 3 korta sträckningen från Järle till Nora sjö, hvarå 14 slussar erfordrades, beräknats att kosta 507,000 R:dr, Då den ifrågaställa kommunikations-linien medelst antingen jernväg eller kanal komme icke allenast att afhjelpa de nu befintliga svårigheter för malmtransporten från grufvorna i Lindes och Nora bergslager samt för varutrafiken i allmänhet inom en del af provinsen Nerike, utan ock att, genom lättad tillgäng å malm (rån nämnde grufvor, bereda väseudtliga fördelar åt bruksegare inom liera andra trakter af riket, har Kongl. Maj:t funnit statens biträde till vinnande af berörde syftemål böra kunna af vederbörande intressenter billigtvis påräknas, hvadan Kongl. Majtt, som, pä ofvan upptagna skäl, ansett företrädet böra lemnäs åt jernvägs-anläggningen, men att, då de hittills i riket utförda jernvägs-företag icke blifvit understödde med anslag utan åter betalningsskyldighet, utan endast med amorteringslån, till belopp motsvarande ungefär hälften af den beräknade kostnaden, enahanda förhållande nu äfven ständer den 21 sistlidne Januari ailåten och af samtlige Riks-stånden till Statsutskottet remitterad nådig proposition, föreslagit, att, derest ett bolag varder bildadt för anläggande af en jernväg för hästkraft eller mindre lokomotiver emellan städerna Örebro och Nora, nämnde bolag matte, emot skyldighet att utföra arbetet i öfverensstämmelse med den plan, Kongl.
Maj:t kunde komma att fastställa, af allmänna medel erhålla ett lån, stort 225,000 R:dr banko, på enahanda vilkor, som i allmänhet blelve för lika beskaffade understöd af Rikets Ständer bestämda.
I sammanhang härmed har Utskottet till behandling förehaft en af Herr Wedberg hos välluf).
Borgare-ståndet väckt och till Utskottet remitterad motion, deruti, i öfverensstämmelse med kommitterades nyssberörde underdåniga anhållan och med åberopande af förut anförda skäl, föreslagits, att Rikets Ständer måtte understödja ifrågavarande företag på följande sätt och vilkor, nemligen: l:o.
Att af det erforderlige kostnads-beloppet, 450,000 R:dr, stats-verket lemnar ett bidrag af |:del eller 150,000 R:dr, att utgå under loppet af 5 år med 50,000 R:dr årligen; 2:o. att den andra tredjedelen, likaledes 150,000 R:dr, lemnäs af statsmedel såsom lån, emot 4 procents ränta och 2 procents afbetalning årligen, intilldess lånet blifvit till fullo återguldet; 5:o. att för iubetalande af den sista tredjedelen, 150,000 R:dr, ett bolag bildas, som åtager sig, att ej blott fullgöra dessa tillskott, räntor och åfbetalningar, utan äfven att ansvara derför, att arbetet blifver, enligt den plan, som i nåder kan för detsamma stadfästas, utfördt, utan statens vidare betungande; 4 Stats-Ulskutlets Utlåtande, M 164.
4:o. att ofvan föreslagna statsbidrag ej utbetalas förr än från den tid, styrelsen för allmänna väg- och vattenbyggnader, som skall ega inseende öfver arbetets fortgång och verkställighet, för Rikets Ständers fullmäktige i Riksgäldskontoret tillkännagifver, att arbetet är påbörjadt och fortskrider; 5:o. att bolagets direktion må ega att för fem år i sender hos Kongl. Maj:t i underdånighet föreslå taxan på de fraktafgifter, som skola å jernvägen uppbäras, hvilka dock gälla i den mån och lill det belopp, Kongl.
Majit kan täckas fastställa; skolande denna taxa hvart femte år ånyo revideras; och 6:0. att de intlytande inkomsterna underkastas offentlig kontroll, så att statsverket i första rummet erhåller ränta och afbetalning å dess i låneväg förskjutne medel, samt ett visst belopp ärligen afsättes till vägens framtida underhåll, innan någon utdelning till aktie-egarne sker, och hvilken utdelning ej får öfverstiga 6 procent; utan skall ett möjligen blifvande öfverskott alltid till reparations-fonden afsättas.