Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Banko i legohjelp till hvarje rote, som insätter ny rekryt, dels 700 R:dr Banko årligen i gratifikation till afskedade soldater, och deras enkor och barn, hvilken sednare stiftelse erhållit benämning af Hertigens af Upland Gratifikationsfond.
Upsala Läns Rusthållares Beklädnads-Direktion, likaledes försedd med ett af Kongl. Majit stadfästadt reglemente af den 2 November 1833, har sig uppdraget att anskaffa
Dragon-beklädnad och hästmunderingspersedlar åt Lifregementets
Dragoner samt att i allt bevaka de rastandes rätt och bästa.
Upsala Läns Rusthållares Remonteringsfond, äfven försedd med nådigt reglemente af den 24 Augusti 1833, är bildad genom en årlig afgift af 3 R:dr Banko af hvarje rusthåll, och har till ändamål, då fonden stigit till erforderligt belopp, att till stor del bekosta den årliga anskaffningen af remonter till Lifregementets Dragoncorps.
Dess räntebärande fond utgör nu 21,503 R:dr 18 sk. 7 rst.
Sparbanken i Upsala, stiftad år 1831, har fortgått i sin verksamhet, utsträckt äfven lill Länets landsförsamlingar, och emottager derjemte de besparingar, som af Uplands regementes soldater årligen, genom rotehållarnes försorg, medelst afdrag af 5 R:dr Banko å hemkallet insättas.
Denna välgörande stiftelse utlånar redan den betydliga summan af 151,350 R:dr, med en hjelpfond af 9,022 Rldr Banko, ehuru hvarje delägare ej får för år insätta mer än 52 R:dr.
Äfven i Enköpings stad och Tierps socken finnas sparbanker bildade.
Landtmäterigöromålen i Länet, under de 3:ne år berättelsen omfattar, hafva bestått i 70 afslutade laga skiften på 156 förmedlade hemman.
Den skiftade ägovidden utgör 29,670 tunnland.
Öfrige afslutade förrättningar uppgå till 273, utgörande hufvudsakligen längdemätningar, såsom rågångar och vägdelningar, till ett belopp af 3,309,901 alnar.
Fattigvården har öfverallt inom
Länet blifvit ordnad i öfverensstämmelse med Kongl. Förordningen af den 25 Maj 1847 och Fattigvårds-ieglementen stadfäslade.
Tiggeriet bar visserligen förminskats, särdeles i Upsala stad, som, genom frivillige sammanskott och öfverenskommelse att ej i hus och på gator utdela allmosor, utan hänvisa de behöfvande lill en för dem beredd sopp- och bröd-utdelnings-anstalt, i detta afseende föregått med ett hedrande exempel.
Emedlertid är obestridligt, alt tyngden af faltigunderhållet år ifrån år ökas till en grad, som måste väcka de allvarligaste bekymmer och nödvändigt påkallar de kraftigaste åtgärder.
Nyss åberopade Kongl. Förordning har väl icke mot detta onda anvisat något botemedel, men ej mindre genom de stadganden, Berättelse öfver Upsala Län för åren 1848—1850. 3 18 som afse fattigvårdens allmänna ordnande på ett med rättvisans och mensklighetens fordringar öfverensstämmande sätt, än äfven genom bestämmandet af nja grunder både för försörjningsskyldigheten och försörjningsrältigheten, medfört den fördelen att vidden af den allt mer tilltagande pauperismen blifvit känd och dess följder för framtiden åtminstone anade.
De nja grunderna för rätt till fattigunderstöd hafva derjemte framkallat snart sagdt ändlösa tvister, deruti de stridande parterne, Fattigvårcls-Styrelserna, eller rättare de personer, som i dem äro styrande, ofta nog med stöd af lagens mindre tydliga bestämmelser, begagna hvarje utväg att kringgå Författningens anda och mening samt icke sällan, under det lumpnaste käbbel och otidiga utfall emot hvarandra, söka på allt sätt undandraga de behöfvande en hjelp, som både af lag och mensklighet föreskrifves; och ehuru understöd måste lemnäs der den behöfvande vistas, ligger i sakens natur att de beklagansvärda föremålen för dessa tvister icke kunna vinna på de sednares, af sjelfva lagbestämmelserna föranledda, långsamma och mången gång overkställbar utredning.
Erfarenheten har äfven visat, alt stadgandet om tre års stadigt vistande i en församling, såsom medförande rätt till fattigunderstöd, förorsakat mången familjs försättande bland de hjelpbehöfvandes antal, enär ett arbetsfört hjonelag med barn, efter en tvåårig tjenstetid, ofta förskjutes från det samhälle, det då tillhör, ulan utsigt att, såsom arbetande eller tjenande, få inträde i ett annat.
Å andra sidan må man icke förundra sig, att kommunerna frukta hvarje tillökning i sina tillskott till de fattigas underhåll, helst ingen lag finnes, som i någon mån betvingar lättjan och sedeslösheten.
Bristen af en sådan lag kan dock icke för ofta framhållas; och det hade varit att önska, att den Norska lagen angående fattigväsendet på landet af den 20 September 1845, hvilken i så många hänseenden synes hafva tjenat till förebild vid utfärdandet af ofvan åberopade Kongl. Förordning, äfven blifvit följd i de delar, som handla om tvångsarbetshus och räddningsanstalter för vanartade barn samt tiggeri och fattig väsendets polis.
Visserligen har genom Kongl. Stadgan angående försvarslösa och till allmänt arbete förfallne personer af den 29
Maj 1846 blifvit förklaradt, alt Kongl. Maj:t ville särskildt i nåder förordna när och huruledes försvarslös person, som icke varit för brott tilltalad eller sakfälld, men tiggde eller visade fortfarande lättja och liderlighet, kunde hållas till ordning och arbete vid inrättning inom orten; men en sådan föreskrift saknas ännu, och den, enligt samma Föifattning, tillsyningsman tillkommande husbonderätt öfver försvarslös, sorn tigger eller erhåller allmänt understöd, är ett i de alidia flesta fall otillämpligt tvång och sålunda i sjelfva verket existerande endast på papperet.
Att likväl 19 något medel måste försökas för att stäfja lättjan och sedeslöshelen och sålunda, så vidt ske kan, hindra fattigdomens tillväxt af nämnde orsaker, har en sorglig och snart sagdt daglig erfarenhet visat.
Kommunerna, sorn icke uppfattat skillnaden emellan nyssberörde Förordning och den derigenom upphäfda äldre, hafva icke kommit från den föreställningen, att Länsstyrelsen numera, lika som tillförene, ägde att lill allmän eller ortens arbetsinrättning försända sådana personer, som, med förmåga till arbete, icke kunna förmås att densamma begagna, eller som, genom lättja, dryckenskap och liknöjdhet, förorsaka hustrus och barns hemfallande lill fattigvården, eller som uteslutande egna sig åt en liderlig och okysk lefnad; hvarföre äfven framställningar i sådan syftning ganska ofta blifvit gjorda, utan att naturligtvis kunna för personerna i fråga medföra någon annan påföljd än en varning utan all betydelse och derföre glömd i samma ögonblick den blifvit gifven.
Särdeles oroande visar sig förhållandet i Up sala stad, der, till följd af den numera medgifna fria inflyttningsrätt, hela skaror af familjer och löst folk årligen bosätta sig, utan någon viss utsigt att kunna genom ärligt arbete sig försörja och hvilka ofta försmå det arbete, som erbjudes, synbarligen endast räknande på den allmänna fattigvårdens och den enskilda välgörenhetens förmodade bottenlösa tillgångar.
Det för staden rådande egna förhållande, att en myckenhet ungdom från alla delar af riket, för längre eller kortare tider, härstädes vistas, bidrager jemväl att skapa föreställningen om alla möjliga, både tillåtna och otillåtna försörjningsutvägar, på samma gång det år från år ökar det stora antalet af prostituerade qvinnor, som, endast uppehållande sig af den tillfälliga förtjenst, som deras vanära inbringar, sprida och förtäras af det gift, mot hvars utbredande kurhusen blifvit inrättade, samt framföda en stam af varelser ifrån sjelfva födseln bestämda att hemfalla till sjukhusen och fängelserna.
Man säger visserligen, att filantropien förbjuder hvarje inskränkning af friheten hos personer, hvilka icke felat mot samhällets positiva lagar.
Om denna filantropi, såsom man tillika velat påstå, är juridisk, så kan man åtminstone icke säga alt den hviiar på juridisk grund eller blifvit med konseqvens tillämpad.
Ty om det är rätt, att den, som gjort sig förfallen till brott samt sålunda måste fruktas och förskjutas af samhället, endast derföre kan, genom polislag, åläggas ett arbetstvång, i flera fall vida öfversligande det straff, hvarmed förbrytelsen mot den allmänna lagen måste anses vara försonad, torde det också vara rätt, att den, som icke vill använda sin arbetsförmåga, ulan i stället egnar sig åt en lefnad, som i hvarje ögonblick underhåller frestelsen till brott och hvars ovilkoriiga följd i alla händelser mäste leda till ett oskäligt betungande för samhällets arbetande medlemmar, jemväl tvångs - 20 vis hålles lill arbete.
Det vore således att önska alt filantropien, i stället att använda sitt skarpsinne och sine botemedel på den generation af brottslingar och uslingar, sorn redan finnes, ville egna sin verksamhet åt det uppväxande slägtets uppfostrande till gudsfruktan, sedlighet och arbete.
Den torde på denna väg hafva tillräckligt utrymme för sin verksamhet.
Den teckning jag sålunda sökt i största korthet gifva om fattigväsendets närvarande tillstånd och det ämne, som dermed närmast sammanhänger, har jag ansett mig icke böra vid detta tillfälle underlåta.
En hvar, med någon kännedom om förhållandet, måste medgifva att denna teckning icke är öfverdrifven.
Efter min öfvertygelse borde en revision af fattigvårdslagen, i nära öfverensstämmelse med den Rikets Ständer vid 1847—1848 årens riksdag ansågo nödig, ju förr dess hellre verkställas.
Ehuru den nuvarande fria och obegränsande rätten alt välja vistelseort väl är till principen riktig, synes dock, som skulle vid en sådan revision böra tagas i betraktaede, om icke denna rättighet borde i någon mån och under vissa vilkor inskränkas, helst erfarenheten tillräckligt visat, att hvarje kommun, som bemödar sig att på ett fullt ändamålsenligt och omsorgsfullt sätt ordna och uppehålla sin fattigvård, ser densamma oupphörligen ökad af inflyttande från församlingar, der fattigvården är mindre väl handhafd, helst medel hvarken saknas eller blifva obegagnade för alt få personer, hvilka befaras komma i behof af understöd, vräkte från ett på eli annat fattigvårdssamhälle, för vinnande af hvilket ändamål till och med ulflyltningspremier understundom användas.
En granskning och omarbetning af nu gällande passförfattningar eller åtminstone dessas mera samvetsgranna tillämpning vore äfven att önska, så att en dam kunde sältas mot det lösdrifveri, som numera ohejdad t utöfvas och legaliseras derigenom att personer, merendels i den uslaste belägenhet och utan någon försörjningsulväg, tillåtas och snart sagdt uppmuntras att stryka omkring i landet.
I sammanhang härmed anser jag mig böra anmärka att jag, såsom ordförande uti direktionen för Länets Invalid-, Arbetsoch Korrektionshus, deltagit i utarbetningen af ett utaf direktionen afgifvet underdånigt förslag till en ny organisation af samma inrättning för emottagande af sådane personer, hvilka icke kunna försändas lill de allmänna arbetsinrättning garne; och beror detta förslag på Kongl. Maj:ls nådiga pröfning och stadfästelse.
Jordransakningar hafva af mig under åren 1849 och 1850 blifvit företagne inom hela Länet och äro jordeböckerna till följd deraf, så vidt sig göra låtit, rättade och kompletterade.
Ett Varuanskaffnings-bolag för Lagunda och Hagunda härader med hufvudstation vid Örsundsbro har blifvit försedt med nådigt reglemente den 20 April \ 21 1850, och då denna Inrättning torde vara den enda i sitt slag inom riket och äfven väckt någon uppmärksamhet, torde här vara stället att redogöra mera fullständigt för detta bolags ändamål och hitintills vidtagna åtgärder, ehuru dessa sträcka sig utöfver de tre år, som denna berättelse omfattar.
Bolaget är stiftad t till lättnad och förmån för ortens jordbrukare, så alt dessa för möjligast lägsta priser må kunna bekomma, i goda och dugliga varor, vissa förnödenhetsartiklar, såsom strömming, sill, salt, torr fisk, kalk, tjära, rödfärg, bräder, jern och jerneffekter jemte jordbruksredskaper m. m., samt alt göra den af ålder fortfarande byteshandeln vid Örsunds bro af strömming mot spanrnål emellan skärgårdskarlar och ortens allmoge mindre betungande.
Följden af bolagets verksamhet har redan visat sig vara högst välgörande derigenom, alt bytet och afhemtningen af varorna skett i orten, oeh sålunda de oftast skadliga och till fylleri ledande stadsfärderna och deraf orsakad tids- och dragkrafts-förlust samt foderspill ning till en del minskats, äfvensom att den i städerna vanliga, oftast ruinerande, krediten i samma mån kunnat undvikas.
Bolaget har likväl insett alt för allmogen, under våren och sommaren, då penningebristen är kännbarast, kredit på erhållna varor till hösten är oundviklig, men reqvirenterna erlägga hår endast 5 procent årlig ränta å varuvärdet för den tid krediten begagnas.
Huru betungande uppköpen af strömming varit såsom de förut i orten bedrifvits, kan lätteligen inses ensamt af det förhållande, som inträffade år 1850.
Skärgårdsboerne leinnade nemligen då en tunna strömming i utbyte mot 2| tunnor af årets goda och vigtiga råg, värd minst 13 R:dr, hvarigenom priset å-en tunna strömming uppdrefs till 32 R:dr 24 sk. eller till 11^ R:dr högre pris, än det, för hvilket bolagets direktion då anskaffade denna vara.
I år hafva de, som icke äro delägare i bolaget, till skärgårdsboerne betalt 7
R:dr mer för hvarje tunna strömming, än bolagsmännen.
Med andra varor är förhållandet äfven lill betydlig fördel för bolaget.
För en lunna sall betaides år 1850: 6 R:dr, då i närmast belägna städer denna vara gällde 1\ å 8 R:dr med 2 kappars mindre mål, än hvad bolaget genom uppköp i Stockholm erhöll.
Flera sådana exempel skulle kunna anföras, alla bevisande den obestridliga nytta denna Inrättning åstadkommit, och tillfredsställande är att förtroendet till densamma, äfvensom delägarnes antal, årligen icke obetydligt tillväxer.
Då icke någon öppen salubod hålles af bolaget och då varuanskaffningen endast sker i enlighet med delägarnes aflemnade req visi tioner, kan lika litet någon anledning förefinnas till klander, på den grund alt bolagets lastageplats ligger inom tre mils afstånd från närmaste stad, som mot en egendomsinnehafvare, hvilken af omtanka för sina underhaf - 22 vande uppköper så väl sina, som deras behof af saltvaror med mera på en gång och sedan till dem utdelar desamma.
Inträde i bolaget beviljas så väl för hel aktie å 20 R:dr, som för | och I aktie, hvarigenom äfven torpare och soldater kunna blifva delägare, utan särdeles kännbar uppoffring.
Aktieutdelningen får aldrig öfverstiga 5 procent.
För innevande år uppgingo reqvisitionerna till 350 t:r sill och strömming, 260 t:r salt, 450 t:r kalk, 100 t:r tjära, 40 fjerd, kabiljo, 180 L2t. torr fisk, 132 plogar och 99,000 särskilda sorter spik, utom en mängd mindre partier mur- och taktegel, fönsterglas, stenkol, rödfärg och jerneffekter.
I liqvid för dessa varor äro 80 t:r spannmål lemnade och resten är betald i penningar till belopp af 14,000 R:dr R:gs.
Årets priser hafva stått i allmänhet 10 procent oell för några varor 15 å 20 procent lägre, än i närliggande städer.
Efter den erfarenhet man redan vunnit synes, att hvarje af de mindre hemmansåboerne reqvirera varor lill minst 80 R:drs värde och de större i förhållande derefter, samt torpare, dragoner och soldater omkring hälften deraf, hvarigenom man kommer till den slutsats, all, om alla de, hvilka inom ifrågavarande två härader kunna räknas till den jordbrukande befolkningen, inginge i bolaget oell genom dess styrelse läte anskaffa de väsendtligaste af sina förnödenhetsvaror, skulle värdet derå stiga lill minst 100,000 R:dr R:gs på år, och således, då minst 10 procent bättre pris derigenom erhålles, en ren besparing af 10,000 R:dr om året för dessa häraders befolkning uppkomma, hvilket är ett resultat, som tillräckligen bevisar gagneligheten af denna, så mycket omtvistade, inrättning. § 5.
Stadens befolkning har, hufvudsakligen genom inflyttningar, ökats med 478 personer.
Medelst nya byggnaders uppförande, promenadplatsers utvidgning, brobyggnader, trädplanteringar, åmurars ombyggnad, gators omläggning med trottoarer, har staden fortfarande förskönats samt jemväl vunnit betydligt i beqvämlighet och trefnad.
Sänkning och planering af
Domkyrkans omgifningar samt uppbyggande af nya gråslensmurar deromkring fortgå.
Den på utmärkt godt dricksvatten rika S:t Eriks källa är ombyggd för ett belopp af 5,500
R:dr, inberäknad en prydlig öfverbyggnad af jern, hvarjemte nya brunnar med pumphus af jern komma att anbringas på ömse sidor af ån.
Rådhus har blifvit beqvämligen inredt och betydligt repareradt.
Åmuddringen och öfriga förbättringar i och vid farleden af Upsala å hafva blifvit alltjemt fortsatte. 23
En ny förmånlig löne- och indragnings-stat för stadens em bets- och tjenstemän, äfvensom pensionsstat för deras enkor och barn, har blifvit uppgjord och af Kongl. Maj:t nådigst sladfästad den 8 Februari 1850.
Äfvenså har Kongl. Maj:t, med anledning af Kämners-Rätlens indragning, gillat ett förslag till Rådhus-Rättens omorganisation.
Stadens samt Akademiens m. fl. staters af fram färne regenter till dem donerade jord, utgörande omkring 2,200 tunnland, undergår laga skifte, hvilket snart torde blifva afslutadt; hvarefter stadskassan säkerligen kommer i åtnjutande af betydligt större inkomster, om dess ypperliga åkerjord, nu ofta af arrendatorer vanvårdad, skulle, på sätt blifvit föreslaget, indelas i större farmer, hvilka på längre tid sedermera kunna utarrenderas.
Kommunikationen emellan hufvudstaden underhålles hufvudsakligen om sommartiden medelst ångfartyg och om vintern med diligenser.
Troligen skulle jernväg emellan hufvudstaden och Upsala komma att lemna en säkrare behållning och tillskynda större fördelar, än mången annan redan föreslagen jernvägslinie; men denna vigtiga angelägenhet kan ännu endast hänföras till de ämnen, som ligga inom förhoppningarnes område.
Stadens krogar äro utarrenderade mot 150 R:dr Banko i årlig afgift för hvardera, hvilken afgift hufvudsakligast användes till åmurarnes ombyggnad, men äfven till understöd åt fattiga borgare och deras enkor.
Allmänna bildningen vinner årlig förkofran genom Hertigens af Upland folkskola, som besökes af öfver 300 barn, samt Prinsessan Eugenias småbarnsskola, der omkring 90 spädare barn vårdas.
En slöjdskola är förenad med dessa stiftelser, äfvensom ett barnhus för vanvårdade barn, som underhållas af den Kyselska donationen, deraf årliga inkomsten uppgår till omkring 2,000 R:dr.
1 härvarande, med utmärkt skicklighet och omvårdnad skötta, katedralskola undervisas öfver 300 ynglingar.
Stadens näringar äro i tilltagande, och skäl finnes ej att öfverklaga det obetydliga intrång, som handelsbodar å landsbygden, på grund af Kongl. Handels-Förordningen den 22 December 184-6, utöfva.
Ej heller har den ökade frihet, som rnedgifvits genom den under samma dag fastställda Fabriks- och Handtverks-Förordningen, haft något menligt inflytande, och än mindre har missnöje försports deröfver, att försäljning af kött, bröd och dricka blifvit fri och obehindrad för landtman.
Handelsrörelsen bedrifves af 54 handlande; fabriksrörelsen af 5 och handtverksrörelse!! af 107 personer.
Dessutom finnas 2 apothekare, 4 boktryckare, 3 källaremästare, 10 traktörer och 20 krogar. 24 Hanni- och grund penninge-afgiften har för åren 1848, 1849 och 1850 uppgått till 13,293 R:dr 30 sk. 7 rst.
Invånarnes antal har ökats med 139 personer.
Äfven denna stad har i sednare tider erhållit ett fördelaktigare utseende, genom Kungsgatans omläggning och utsträckning i rak linie på ömse sidor af staden, till hvilket ändamål en prydlig jernbro blifvit uppförd, och flera byggnader af stadskassan inköpte, hvilka sedermera nedrifvits.
Genom dylika åtgärder Öppnades jemväl i rak linie den så kallade
Kyrkgatan fram till stadens på en hög ås belägna kyrka, hviken äfven blifvit betydligt reparerad.
Enköpingsån är fördjupad och en hamnbro uppförd.
Ett ångfartyg, som uteslutande går emellan Enköping och Stockholm, är medelst aktier anskadadt.
Stadens donerade jord är laga skiftad; planteringsjorden, särdeles omsorgsfullt vårdad, begagnas uteslutande till odling af pepparrot, morötter och andra köksväxter, hvaraf betydliga qvantiteter årligen a fy tt ras till de vid Mälaren belägna städer.
Ett större ångbränneri med qvarn är anlagdt.
Hållskjutsen utgöres på entreprenad, mot ett årligt bidrag af de skjutsningsskyldige till belopp af 1,101 R:dr Banko, hvaraf staden godtgör | och Åsunda härad återstoden.
Handeln bedrifves af 9 handlande; fabriksrörelsen af 6 och handtverksrörelse!! af 42 personer.
I staden finnes dessutom 1 apothek, 1 källare, 6 traktörsslällen och 6 krogar.
Årliga inkomsten af hamn- och grundpenninge-afgifterna utgör omkring 400 R:dr Banko, som uteslutande användas till segelledens, kanalens och harrmbryggans vidmakthållande.
Landskansliet i Upsala den 22 December 1852.
VON KRÄEMER.
Kjellin. J. Sjöberg.
TABELL för Lasidet inom Hemmantal. 0 Utsäde a f Medelafkastning, sedan utsädet är afdraget.
Underhållna Kreatur. * O 0 ro- r- z z: -I 03 a: ro 1 (TO Uppskattad! — O: ■"S 3 0
Cu "T 3 ra 2b D 3' 2- SS BS ro ra <p S3 fisa CR © g ►t* PH 5- fis 5 sr s CL asi >■ ra 71 0 SJ s roj ro ro ro 58 SL-o Cfq W 0 P a PJ -s 03 es fia S O. fiss -5 ra rt "d 0 03 ro ffl sas; c« OJ O ro o? 0 ro 3 Ofi o- O V?
>5J fiso t» ro p gr 0 ro värde.
Efter list CL OJ CL -j J ■< ro ro pr- CL CL oa yJ Artikeln Mantal.
St. T:r T:r Tu- T:r T:r T:r T:r T:r T.-r T:r T:r T:r T:r T:r St.
Rulr s. r.
R:dr s. 18§ 30 116 110 30 40 7' - s 110 210 806 770 270 360 64 650 44 51 187 78 54 336 — 145,800 — - 25 24 Derunder lydande eller eljest Kronan särskildt förbehallne och för dess räkning ut- arrenderade eller disponerade hemman 61 9* 5 43 37 6 7 5 46 33 227 216 39 55 35* 314 42 16 58 20 62 140 — 25,240 — - 5 42 Dito andra lägenheter, såsom stallängar 6 4 20 2 1 3 8 — 47,158 32 — 24 Fisken 1 • —i- — 25,800 — — 5 12 Frälse-Säterier i 281*1 300** 486* 1,929 1,548 237* 479 143 1,381 3,196 11,003 9,033 1,456 3,029 875 13,950 1,141 1,342 2,066 1,200 2,260 5,907 20 1,976,700 - — 502 20 Säteri-Rusthåll 122&
140* 1 203 862 708 123* 188* 65 649 1,254 5,018 4,156 902 1,451 410* 3,414 499 482 875 488 854 1,602 — 666.101 - — 228 24 Rå- och Rörs-Hemman 45* 53* 1 47* 278 227 51* 61* 28* 232 302* 1,565 1,333 380* 455* 198* 1,469 172 89 255 169 359 632 — 208,893 10 — 44 18 i Frälse-Hemman 895JJ U33AV 774 5,714 5,269 727* 1,007* 449}* 4,203 5,071 31,108 29,383 4,940 7,253 2,854,»s 3,181 3,923 1,450 5,852 3,005 5,909 12,350 72 3,629,934 10 — 1,171 40 Frälsc-Skatte-Hemman 274ifS 327*3, 178* 1,087 1,558 197 200* 164| 1,270 1,100* 8,290 8,417 1,231* 1,596* 1,029’ 7,895 1,358 1 438 2,006 849 3,391 4,218 — 1,214.320 8 — 480 20 Krono-Hemman 22 J* 321* 19* 153 137 19*5 30* 13| 114 127* 870 674 121* 213* 88} 619 98 49 149 85 142 299 7 73,678 10 — 43 30 !
Krono-Nybyggen med frihetsår 7 * • — — — — Krono-Rusthåll 6 7* 6* 44 38* 4| 85 *;* -g 25* 40 264 224* 26* 64* 19* 120* 28 2 34 17 30 62 — 24,685 — — 11 8 Dito Augmcnts-Heminan ii 5* 3* 20 26* 4* 8 3* 12 21 118 163 30 58 25* 68 15 13 27 18 27 61 — 15,450 — — 10 10 Krono-Skatte-Hemman 876*4 rp O OO O 652 6,008 5,618 775 1,070 513A 5,008 3,892 30,202 29,181 5,105 7,153 2,853*J 24,634 4,595 1,419 7,575 3,568 6,474 15,214 201 2,930,392 — — 1,338, 2 3 Dito särskildt under Bruk skatteköpte, derå Åboerne hafva besittningsrätt 1 H 1 3 2 3 T * 1 1 3 5* 15 12 5* JT 3* 24 3 1 4 1 6 10 — 1,380 - — 2 30 Krono-Skatte-Rusthåll 237y*j 254-A 2 233 1,650 1,558 208 268 107* 974 1,353 9,433 9,051 1,510 1,904 675* 6,016 1,024 469 1,502 803 1,483 2,782 10 1,153,998 32 — 372 32 Dito Augments-Hemman 243*J 271* 5 225* 1,025 1,486 168g 267 99* 967 1,387* 9,568 8,615 1,141* 1,912 606* 4,969 1,098 395 1,568 788 1,485 3,050 — 848,677 10 — 354 40 Militie boställen 122 A 154* 2 128* 847 752 103A 160 61 590* 847* 4,914 4,300 736* 1,215 412 3,539 530 219 757 431 795 1,663 — 505,515 — — 158 4 Civila boställen 29*1 39*3 6 27 205 181 24 26* 13 153 172 1,149* 1,042 156 71 81* 848 133 49 213 113 187 410 — 122,551 32 — 56 30 Ecklesiastika boställen 124** 143* 34 150 850 743 112| 174* 76* 673 993 4,922 4,403 766* 1,249 513* 4,118 543 296 923 532 1,136 1,903 146 1,220,572 44 — 217 44 1 Akadcmic-Hcmman, Frälse 23* 24 1 14 131 125* 8g 18* 7* 'g 83 90* 779 706* 54* 122 50* 333 82 6 82 39 78 193 - 72,460 — — 24 10 Dito Skatte 131 15g 10* 94 82* 9* 23* 7.1 'T 47 63 495 472* 63* 168 49} 257 59 22 87 45 82 199 — 49,569 — — 15 10 Dito Krono 153* 168* 10 130 931 856 101* 179 71* 630 822 5,437 5,127 742* 1,334 507* 3,441 705 175 947 423 989 1,953 — 539,792 — — 171 20 ; Hospitals- och Barnhus-Hemman,