Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Nio 3 upptager antalet af kreatur, underhållne öfver den vinter, hvarmed året 1860 slutat.
Under vanliga förhållanden är fodertillgången otillräcklig eller knapp och af svag beskaffenhet i öfre delarne af länet, men för öfrigt tillräcklig och har under den senare tiden af ifrågavarande år utfallit på sistomförmäldte, för boskapsskötseln förmånliga sätt.
Den större boskapen har ock derunder tilltagit i antal, dertill måhända äfven uti icke så ringa mån bidragit den minskning i antalet af ungboskap, får och getter, som visar sig vid jemförelse emellan ofvannämnde tabell och uppgifterne till Finans-Komitén. öfvertygelsen om fördelen af en starkare utfodring sprider sig allt mera bland befolkningen i länets nedre delar, men kan ej så lätt vinna tillämpning i de öfre
Dalsocknarne, till en del i följd af fodertillgångarnes svaga beskaffenhet och seden att hålla många kreatur, utan beräkning deraf, att få djur af bättre slag, väl födde, lemna bättre afkomst, än flere dåliga, svagt och knappt lifnärda.
På årsväxtens och fodertillgångarnes beskaffenhet beror i väsendtlig mån beloppet af den spanmål, som användes till kreaturens utfodring, men torde i medeltal uppgå till omkring 64,000 tunnor, egentligen hafre.
Oaktadt den större uppmärksamhet, som i sydligare orterne af länet numera egnas åt ladugårdsskötsel, torde afkastningen der icke öfverstiga ortens behof, hvaremot sådant utan tvifvel är förhållandet i de nordligaste och vestligaste trakterne.
Befolkningens större användande af ladugårdens afkastning till egen förbrukning samt svagare sommarbeten för kreaturen i de förra, äfvensom ett motsatt förhållande i de sistnämnde trakterne af länet, med vidsträckta, rikare fjellbeten, gifva till dessa skiljaktigheter en säker förklaring, äfvensom anledning till den förmodan, att ett öfverskott från ladugårdarne i länet årligen utföres, ehuru sannolikt icke af betydenhet.
Vid försäljning af kreatur och ladugårdsprodukter hafva priseme omvexlat för en oxe från 50 till 120 R:dr, en ko från 35 till 80 å 100 R:dr, en ung god arbetshäst från 300 till 400 R:dr, ett lisp. färskt nötkött från 2 R:dr 50 öre till 5 R:dr 50 öre, ett lisp. smör från 10 till 13 R:dr, ett tjog ägg från 85 öre till 1 R:dr 50 öre, 1 & ull 1 R:dr till 1 R:dr 50 öre, 1 kanna söt mjölk från 20 till 33 öre.
Hästarne, för det mesta af Norsk race, äro starka och härdiga, men äro i de fattigare socknarne af Dalorten mindre och svagare, utan tvifvel en följd af dåligt underhåll.
Boskapen är i dessa trakter särdeles Stora Kopparbergs län.
Farsoter bland djuren.
Nyodlingar.
Stängsel. 5 småväxt och lemnar afkastning i förhållande dertill och till utfodringen.
Med lika underhåll skulle dock sannolikt andra kreatur ej lemna bättre afkomst, än denna småväxta fjellrace.
I de sydligare trakterna äro kreaturen af en större växt och mångenstädes röjer sig inblandningen af bättre blod från de tider, då afkomlingar från Holländeriet vid Strömsholm och andra ställen med vårdad boskapsstam blefvo spridde i landsorterne, så att äfven från allmogens ladugårdar i vissa socknar kor kunna erhållas som på året lemna 7 till 800 kannor mjölk och deröfver.
För att åstadkomma en förbättrad boskapsafvel blef en Kronans stam af Ayrshire djur, utgörande likväl icke mera än 1 tjur och 8 qvigor, år 1860 uppställd vid Näsgård i Husby socken, men förflyttades snart till Grängshammar i Stora Tuna socken, och för enahanda ändamål uppköptes samma år af ett enskildt, för sådant ändamål bildadt bolag, 2 tjurar och 10 qvigor af nämnde race, hvilka uppställdes vid Wassbo i Aspeboda socken, der länets Landtbruksskola är förlagd.
Inom öfre Dalorten underhålles icke fjäderfä, om ej hos någon ståndsperson, och äfven i öfriga delar af länet är antalet af underhållne dylika djur mindre betydligt, bestående nästan endast af vanliga höns.
Blott i ringa mån idkas af en och annan biskötsel i nedre delarne af länet.
I några socknar af Vesterdalarne utbröt år 1859 mjeltbrand bland nötboskap och svinkreatur, och för öfrigt har bland hästar springorm nästan alla år varit mer och mindre gångbar.
Någon allmännare dödlighet hafva dessa sjukdomar dock icke åstadkommit.
Den förstnämnde sjukdomen upphörde snart med de förhål landen, som framkallat densamma, och i den mån
Djurläkares biträde i tid påkallas visa sig föreskrifterne verksamma äfven till den senare sjukdomens häfvande, men då allmogen endast med motvilja kan förmås att anlita behörig
Läkares råd, har springorms-sjukdomen år från år blifvit allmännare spridd och mera svårartad.
Genom nyodlingar förnämligast å förut vattendränkt mark, sedan den genom afdikning blifvit dertill användbar, utvidgas jordbruket årligen, ehuru vidden deraf ej kan här uppgifvas.
Afven genom grunddikning, som efter hand mer och mer vidtages, förbättras åkern och till vinnande af högre afkastning förbättras jemväl någon ängsmark genom vattning och öfversilning.
Dessa åtgärder förberedas och ledas af en för länet anställd och af Hushålls-Sällskapets medel aflönad Agronom, hvars trägna sysselsättning, under all den tid af året som marken är bär, bevittnar den håg, som för jordbrukets förkofran lifvar dess idkare i denna landsort.
De understöd, som för omkring 20 år sedan tillgodokommo flere delar af länet för då bestämde vattenaftappningsföretag, väckte hos allmogen denna håg till förut obrukbara jordvidders bearbetande och mera än de lån, som nu lemnäs med långvariga och invecklade återbetalningsbestämmelser, skulle fortsatta anslag till de vattenaftappningar, för hvilka kostnaderne öfverstiga allmogens förmåga, befrämja tillgodogörandet af de betydliga, af vatten fördränkta, odlingsmarker, som ännu inom länet vänta på erforderlig bearbetning för att lemna rika skördar, förnämligast af foder, och upphöra att föranleda frostskador på grödan å tillgränsande åkerfält.
Från äldre tider ökas inom länet gödseltillg äng arne genom en ändamålsenlig och vårdad tillblandning af dyjord, skogsvrak och strö, och behandlingen af gödseln torde i allmänhet här äga företräde för gödselns vård i flere andra orter af riket, förnämligast på slättbyggderne, men ökade och förbättrade gödseltillgångar kunde visserligen, utöfver hvad nu är förhållandet, beredas, isynnerhet genom en bättre och starkare utfodring samt genom ett mera ändamålsenligt tillgodogörande af den flytande spillningen, än som nu äger rum, der det icke alldeles försummas.
Förordningen den 21 December 1857, om vård af husdjur till förekommande af skada å andras ägor, har visserligen på flere ställen, isynnerhet der större ägor sammanligga, utan dermed sammanhängande skogsmark, föranledt förut varande stängselns borttagande eller anbringandet af mera skogbesparande hägnader, men i allmänhet antager allmogen sällan och sent till efterföljd hvad som afviker från förfädernes seder och bruk. 6 Stora Kopparbergs län.
Lantbruksskolor.
Bland föremålen för Hushållnings-Sällskapets verksamhet bemärkes främst bemödandet att genom Landtbruksskolans ändamålsenliga ordnande och förseende med erforderliga byggnader för att, medelst den undervisning, som der meddelas, såväl theoretiskt som praktiskt, få duglige och kunnige arbetare och arbetsföreståndare bildade, enär derförutan arbetena för jordbrukets förkofran måste komma att misslyckas eller endast sent och med känbara uppoffringar för den enskilde kunna föras till det åsyftade målet.
Ett välgörande inflytande på jordbrukets utveckling och förkofran förmärkes vidare af de utställningar af kreatur, redskap, spannemåls- och fröprofver m. m. och industrialster samt af de täflingsplöjningar, som Hushållnings-Sällskapet vid årliga landtbruksmöte!! och andra sammanträden föranstaltar, af de premier, som dervid till årligen ökade belopp utdelas samt af de upplysningar, som dervid i hvarjehanda ämnen lemnäs jordbrukets idkare om de rön och den erfarenhet, som de mera erfarne bland dem under yrkets utöfning, eller andras undervisning vunnit; men få filialafdelningar hafva förmått utveckla en önskvärd verksamhet, dels enär brist på medel, dels ock emedan bristande böjelse att utan ersättning offra tid och arbete på allmänna värf, deremot lagt sin förlamande tyngd.
De många tillfällen till arbete mot hög dagspenning, som jernvägsanläggningar, strömrensningar, timmerafverkning och sågverksbyggnader, såväl i som utom orten, under tiden lemnat, hafva minskat den tillgång ■på arbetare, som förut inom orten vanligen förefunnits.
Statfolk och tjenare i husbondens bröd hafva nu, mera än förr, uteslutande lemnat det erforderliga arbetsbiträdet, enär jordtorpare blott undantagsvis finnas i en mindre del af länet samt mindre jordbrukare och backstugusittare, som dertill ägt kraft och förmåga, företrädesvis valt de vid ofvannämnde anläggningar tillgänglige indrägtigare arbetena, så att blott svagare och mindre arbetsföre personer bland de frie arbetarne egnat sig åt jordbruksarbetena.
Vid många odlingsföretag hafva derföre arbetare blifvit använde, som från Wermland och Westergötland sökt det arbete, hvilket lämpligare bordt kunna utföras af provinsens egen befolkning, om den icke låtit sig öfverträffas i arbetsamhet, sparsamhet och förnöjsamhet med en måttlig betalning för arbetet.
Dagsverkspriserne hafva i allmänhet varit: under höst, vinter och vår.
å 1 mansdagsverke 75 öre å 1 R:dr 1 R:dr 25 öre å 2 R:dr, å 1 qvins- d:o 67 öre 75 öre, å 1 kör- d:o 2 k 3 R:dr 3 å 4 R:dr, dock under år 1858 något lägre; hvaremot desamma under derefter följande år bibehållit sig för det mesta oförändrade, med benägenhet till en ständig, småningom skeende förhöjning, oberoende af bättre eller ringare tillgång på arbetstillfällen, och sålunda bevittnande ett större behof på arbetsbiträde än arbetstillfällen.
I afseende å skogarnes inom länet areal vid 1860 års slut kan, i saknad af fullständig affåttning, uppgift derom icke lemnäs vidare än att, enligt vederbörande Jägeribetjenings anmälan, boställens, kyrkors, läro verks och fromma stiftelsers skogar dels enligt kartor och skifteshandlingar, dels enligt ungefärlig beräkning, tillsammans utgöra omkring 75,200 tunnland, hvilka endast begagnas till husbehof, utan viss beräkning på afkastningens belopp och beskaffenhet, då endast få ännu äro till ordnad afverkning indelade.
Kronan omedelbart tillhörige, till dess disposition indragne hemman och lägenheter förefinnas icke, likasom icke häradsallmänningar, så att för ifrågavarande tid afkastning af dertill hörande skogar ej är att uppgifva, likasom icke heller den stubböresafgift, som till följd af föreskrifterne i Kongl. Maj:ts nådiga Bref af den 27 Januari 1860 och den 25 Januari 1861, inflyta för derigenom medgifven afverkningsrätt å de oafvittrade skogarne i Lima, Orsa, Elfdals och Särna socknar, enär uppbörden deraf först efter 1860 års slut till redovisning kommit.
I anledning af ofvananförde förhållanden kan tabellformuläret
N:o 4 icke till begagnande ifrågakomma.
Den vid 1860 års utgång i länet anställda Jägeristat bestod endast af en Jägmästare med 1,200 R:dr
Rmt i lön, samt tvenne extra Öfverjägare utan lön.
Sågverk.
Skogseldar.
Yed- och kolpriser.
7 Förutom å några till trakthuggning indelade boställsskogar och några få enskilde personers och bruksägares lika behandlade skogar är allmänna afverkningssättet »blädning», då fråga är om timmer och för vissa ändamål erforderligt virke, men för kolning verkställes vanligen »kalhuggning», och ännu på vissa orter begagnas dervid »svedjande» för virkets befriande från grenar och qvistar.
Såsom ofvan är anmärkt förefinnas ej häradsallmänningar, så att om förvaltning deraf och af allmänningskassor någon anmälan ej är att göra, likasom icke heller om plantering af löfträd samt vården af flygsandsfält.
Någon anstalt för meddelande af undervisning i skogarnes ändamålsenliga vård är icke inom länet inrättad.
Anläggningen af 3:ne betydligare sågverk, dels för ång- och dels för vattenkraft, med beräknad afsättning utom orten, har, i trakten'af dessa verk, belägna i närheten af sjön Rann och Gefle-Dala jernväg, åstadkommit en ökad tillgång och billigare pris på sådant virke, som icke bär kostnaden af en längre och dyrare transport; hvaremot det export bara virket hålles i högre pris.
Beloppet af de skogsprodukter, som från dessa verk är vordet utfördt, kan dock härifrån icke uppgifvas.
Svedjande, hvaraf verkan för skogsåterväxten kan vara gynsam, eller skadlig, allt efter utförandet, markens beskaffenhet och andra förhållanden, förekommer numera sällan.
På alltför vidsträckta svedjefält har återväxten varit sen, eller uteblifvit, såsom ofta är händelsen efter större skogseldar.
Sådana hafva under ifrågavarande år något mindre förekommit, än tillförene, måhända till följd af trädvarornes genom sågverksanläggningarne stegrade värde, i de mera aflägsna skogstrakter, der eldarne förut lemnades utan vård, att sköfla den då värdelösa skogen.
Skogseldarnes antal och omfång kan icke heller uppgifvas, men deras orsaker torde i allmänhet kunna antagas vara vanvård om, ute å marken under kreaturs vallning, jagt, fiske, och andra färder i skogarne, upptända eldar, stundom äfven vid förehafde odlingsarbeten; och följderne äro, förnämligast i de norra orterne, den förbrända markens minskade näringskraft och tjenlighet för skogsåterväxten, äfvensom att skogarne der äro glesa, med en myckenhet brandskadade träd samt i allmänhet äga en ringa tillgång på täta ungskogsbestånd.
De för bergsbruksnäringens utvidgning ökade kolbehofven hafva allestädes, der de stegrade priserna kunnat, i anseende till afståndens inflytande, det medgifva, föranledt kolningarnes utsträckning utöfver hvad med skogarnes bestånd i framtiden varit förenligt; hvaremot andra fabriksanläggningar icke förekommit af vigtigare inflytande på skogarnes framtida tillräcklighet, och densamma kan icke heller äfventyras af den ringare tillverkning utaf tjära och pottaska, som i länet äger rum; men från Rättviks socken, der kalk till större myckenhet än annorstädes inom länet brännes, uppgifves bristande skog i närheten af kalkbrotten såsom skäl för kalkprisets stegring.
Allestädes, der getkreatur få beta i skogarne, förmärkes deras försenande och i öfrigt skadliga inflytande på återväxten genom toppskottens afbitande, och dessa djurs underhåll vintertiden är ej mindre skogsödande genom den myckenhet unga tallar af 15 till 20 års ålder, som dertill måste uppoffras.
Priserne å kol och ved i Falun, det ställe inom länet, der största förbrukningen deraf torde före- Tab. Litt.
B. komma, äro uppgifne på sätt nedanstående tab. Litt.
B. utvisar.
Tab. Litt. B. Ved- och kolpriser i Falun. 1 stafrum björkved. 1 stafrum tall- eller granved. 1 stig kol.
År 1856 5 62 4 12 5 25 » 1857 6 — 4 50 5 50 » 1858 5 25 3 75 3 75 » 1859 5 62 4 12 3 75 » 1860 6 75 5 25 3 75 8 Stora Kopparbergs län.
Rofdjur och af dem dödade husdjur.
Grufvor och bergverk.
Dessa priser äro i allmänhet något högre än tillförene, ehuru tillfälliga förhållanden föranledt kolprisets fall under de sista tre åren, hvarefter det numera åter höjt sig; varande ett stafrum ved beräknadt till 3 alnars höjd och 3 alnars längd samt vedens längd till 5 qvarter, och en stig kol till lOf tunnor, hvaraf dock måttet torde finnas knappt.
Det stegrade kolpriset har föranledt försök att minska användandet af trädkol, genom bruk af från England införskrifne coaks, som lära med fördel kunna brukas då trädkolspriset uppgår till 4 R:dr
Rmt per stig; hvaremot begagnandet af bränntorf icke blifvit i någon väsendtligare mån försökt.
Tab. N:is 5 o. 6. öfver dödade rofdjur och af desse dödade husdjur bifogas tabellerne Niis 5 och 6, upptagande den sistnämnde endast förhållandet under åren 1859 och 1860, enär derförinnan några upplysningar icke äro i berörde afseende att tillgå.
Maj:t den 23 December 1832, med allmogens befriande från skallgång och jagttygs hållande inom de flesta socknar i länet, fastställt 'premier för rofdjurs dödande utom skall, förekomma sådane ganska sällan.
Dessa premier, som i vissa socknar utgå med 100 R:dr för björn, 50 R:dr för varg och 25
R:dr för vargunge och lodjur, äro i andra socknar alltför låga för att kraftigt verka till det afsedda ändamålet.
Den ringa vana vid skallgångarnes behöriga utförande, som råder hos allmogen, har vållat att desamma oftast misslyckas, då sådana någon gång, efter derom träffade öfverenskommelser, företagas, och då de derå använde dagsverken, äfven vid den lyckligaste utgång borde anses gälla oändligt mycket mera, än hvad i höga premier skulle komma att utgifvas, vore det önskligt, att betydligt höga belöningar kunde blifva bestämde för utom skallgång dödade rofdjur.
Om antalet af grufvor, bergverk, bruk, fabriker och manufakturinrättningar samt handtverkerier lemnar ta bellen N:o 7 uppgift.
Den deruti, såsom af bergshandteringen upptagna, antecknade personal afser blott ständige arbetare, hvadan, med tillägg af de tillfällige, hvilka, synnerligast vid grufvorne, bestå af mindre hemmansägare och backstugusittare, som vexelvis med annat idka grufarbete, hela den personal, som af berörde handtering har sin egentliga sysselsättning, nu såsom tillförene kan antagas utgöra icke mindre än 7,000 personer.
Under den period förevarande berättelse omfattar, har bergverksrörelsen inom länet, livad jerntillverknmgen angår, vunnit en märkbar tillväxt och visat ett nästan oafbrutet stigande, härflytande från en medgifven större tillverknings- och handelsfrihet samt lättade kommunikationer, synnerligen genom fullbordandet af Strömsholms kanal och Wessman—Barkens jernväg.
Jernmalmsbrytningen, hvilken ej allenast är tillräcklig för tillverkningen vid hyttorne inom länet, utan jemväl kan lemna icke obetydliga qvantiteter för andra orters behof, har, till den del malmen hittills blifvit från länet utförd, nästan uteslutande försmälts vid hyttor inom angränsande örebro och Gefleborgs län; men då denna gren af bergverksrörelsen är mäktig af en betydlig utveckling, skall den ock sannolikt efter hand vinna en sådan, såväl genom den numera gifna tillåtelsen till malm- ock tackjernshandel med utlandet, som ock till följd af de förbättrade kommunikationer, hvarigenom tackjernets och äfven malmens försändning till mera aflägsna orter nu möjliggjorts.
För idkarne af jerntillverkningen har dock denna, under ifrågavarande qvinqvennium, i allmänhet varit föga lönande, emedan höga kolpris samt dagsverks- och forsellöner, i förening med lågt försäljningspris på jernet, gjort behållningen af rörelsen ringa, så att, der denna drifvits i mindre omfång, den knappt aflupit utan förlust.
Den tillverkning af guld, silfver och bly, som ägt rum vid det så kallade Konung Gustaf den 3:djes silfververk i Falun har med början af bruksåret 1860 tillsvidare upphört, i anseende dertill att verket under flere år icke lemnat någon vinst; dock kommer tillverkningen, enligt hvad beslutadt blifvit, att åter upptagas så snart en lönande smältning kan äga rum.
Af öfrige silfververk inom länet är för närvarande intet af någon egentlig betydenhet, till följd af dithörande malmtillgångars ringhet och svagare silfverhalt; och har under loppet af år 1860 tillverkning endast vid ett af dessa tre verk drifvits.
Koppartillverkningen af malm utur Falu grufva har under ifrågavarande period år efter år aftagit, härrörande dels från minskad malmuppfordring, dels äfven från mindre kopparhalt hos malmen; men om genom Stora Kopparbergs län.
Porfyrverk.
Kalk- och sandstensbrott.
Tillverkningsvärde. 9 anläggning af ändamålsenliga anrikningsverk den svagare malmen skulle med någon fördel kunna tillgodogöras, hvilket under närvarande förhållanden icke är möjligt, bör med temligen stor sannolikhet kunna antagas, att koppartillverkningen åter skulle komma att stiga.
Vid Garpenbergs kopparverk deremot har malmuppfordringen under de senare åren betydligt ökats.
Tillverkningen derstädes är dock icke af någon särdeles betydenhet.
Elfdals Porfyrverk har under förevarande femårsperiod efter hand ökat sina tillverkningar, så att det uppgifna sammanräknade värdet deraf uppgått till 24,158 R:dr Rmt, hvaraf 9,560 R:dr utgör sista årets tillverkningsvärde.
Den brytning af kalksten, som inom länet äger rum, är icke betydligare, än att den endast fyller ortens behof.
Inom Orsa socken bedrifves deremot, såsom en allmän binäring, för afsalu inom och utom länet, sandstensbrytniny till slip- och ställsten.
I öfrigt förekommer inom Lima socken sandsten, som bry tes för tillverkning af brynen.
Genom anläggningen af Gefle—Dala jernväg drages numera den väsendtligaste delen af bergsprodukterne från bruken inom Husby, Garpenbergs och till en del jemväl inom By, Hedemora, Säthers och Stora Tuna socknar samt från bruken omkring Siljan till Gefle; och har jerntillverkningen inom
Nås socken af Vesterdalarne, hvilken tillförene fördes till Philipstad, nu vunnit, genom Wessman—Barkens jernväg, en lättare transport öfver Strömsholm till Stockholm, i hvilken rigtning all Vester-Bergslagens jerntillverkning nu, såsom förut, utföres, hvaremot tillverkningen inom Vesterdal arne, med nyssnämnde undantag, fortfarande går öfver Wermland.
Några andra anmärkningsvärda olyckshändelser, vare sig i afseende på personalen eller rörelsen vid bergverken, än att fyra personer såmedelst ljutit döden i Falu grufva, hafva under ifrågavarande period icke ägt rum.
Under detta qvinqvennium hafva blifvit nyanlagde tre masugnar, två stångjernshärdar och en hammare, två stångjernsvalsverk, en mekanisk verkstad, två gjuterier, en stålugn, ett jernmanufakturverk samt en fabrik för tillverkning af koppar, svafvel, svafvelsyra, jern- och kopparvitriol samt rödfärg, hvaremot nedlagts en masugn, sjutton stångjernshärdar, hvaraf två på vissa år, samt två jernmanufakturverk.
Värdet af nedannämnde tillverkningar, som länets bergsrörelse lemnat under det sista af de år denna berättelse omfattar, eller år 1860, kan beräknas till följande belopp: 211 tc 21 ort Silfver å 64 R:dr 6,758: 72. 628 Centner 16 ® Kopparnickel ä 125 R:dr 78,520: — 3,578 Sk® 11 L® 9 ® Koppar å 211 R:dr 755,109: — 484 Sk® 1 L® 5 ® Bly å 50 R:dr 24,203: 12. 1,309 Centner 22 ® Kopparvitriol å 30 R:dr 39,276: 60. 1,995 Centner Jernvitriol å 5 R:dr 9,975: — 3,193 Centner 76 ® Svafvel å 6 R:dr 75 öre 21,557: 88.
9,500 tunnor Rödfärg å 7 R:dr 66,500: — 218,523 Sktt Tackjern å 9 R:dr 50 öre 2,075,968: 50. 5,976 Sk® Gjutgods, hvaraf en del åstadkommits omedelbart, eller utan omsmältning af tackjern, en del genom sådan omsmältning, å 16 R:dr öfverhufvud 95,616: - 152.929 Sk® Stångjern å 21 R:dr 3,211,509: — 14.929 Sk® Jernmanufaktur och Stål ä 35 R:dr 522,515: — Summa Riksmynt 6,907,508 Landsh.-Emb. ult Slöra Kopparbergs län und. ber. för åren 1856—1860. 82. 10 Stora Kopparbergs län.
Brännerier.
Vägar, flottbroar, färjor.
Postskjuts.
Af brännerier hafva under ifrågavarande fem år i länet förekommit ett större med 600 ä 800 kannors daglig tillverkning samt fyra mindre, bland hvilka dock endast ett af de sistnämnde under året 1860 varit i gång samt erlagt afgift för en beräknad tillverkning af 1,8 3 7,33 kannor. 4.
Kuinimmikatioiis-anstalter och varubyten. a) Landkommunikationer.
N:o 8 utvisar antalet af gästgifverier vid utgången af ifrågavarande tiderymd, antalet af årligen i skjuts utgångne hästar, längden af allmänna lands-, härads- och sockne-vägar, samt statens och kommunens kostnader för anläggning af nya och förbättring af äldre vägar
Med afseende å jordmånens och trafikens beskaffenhet är vägarnes tillstånd i allmänhet godt.
Från Westmanlands gräns till trakten af Hedemora, der vägen är förlagd på en sandås med inblandad kullersten, förblifver den deremot vanligen lös, djup och sporrig, oansedt de åtgärder, som till densammas förbättring tillförene vidtagits.
I vissa trakter af Stora Tuna, Gagnefs och Leksands socknar, der jordmånen består af så kallad jäslera, äro vägarne under källossningen om våren äfven djupa och svåra att begagna, likasom i en del af Husby socken, der jordmånen är lös och trafiken betydlig, samt på åtskilliga ställen uti Stora Tuna, Norrberkes, Grangärdes, Floda, Jerna, Appelbo, Gagnefs, Leksands och Rättviks socknar, i anseende till der förekommande svårare backar.
En väsendtlig förbättring har åstadkommits genom de flere omläggningar, som under de sista 20 åren ägt rum i och för undvikande af betydligare backar, men under vårtiden och mycket regnig väderlek äro dessa nya vägar dock ännu af mindre fasthet. o Vägpenningar uppbäras endast till understöd för underhållet af den från byn Asen i Elfdals socken till Särna kyrka ledande väg med 1 R:dr