Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Instruktionen den 20 December 1825 skyldige att draga ordinarie rotering; men då, till följd deraf, roteringen i början af år 1835 skulle åter företagas, underställde icke desto mindre kommillerade ånyo Kongl. Maj:ts nådiga afgörande, huruvida de meranämnde hemmanen skulle extra eller ordinarie roteras; emedan egarne emot detta sistnämnde slag af rotering protesterat, hvarpå under den 24 Oktober 1837 följde det nådiga svar, alt som det öfverensstämde med så väl äldre författningar som Kongl. Brefvet den 2 November 1833, alt utsockne frälse-hemmanen skulle ordinarie roteras, egde kommillerade att ställa sig dessa klara och tydliga föreskrifter till underdånig efterrättelse.” ”Till följd af dessa flera sammanstämmande föreskrifter, blefvo utsockne frälsehemman med ordinarie rotering belagde uti de nya roteringsverk, hvilka i orten upprättades och under den 7 Februari 1839 af Konungens befallningshafvande insändes, jemte besvärsskrifler af egarne till utsockne frälsehemman öfver dessa hemman påförd ordinarie rotering.
Innan detta mål hann afgöras, hade Rikets Ständer, uti deras ofvannämnde underd. skrifvelse af den 13 Februari 1841, anhållit, alt, då icke allenast 1825 års instruktion, utan äfven nådiga brefven af den 2 November 1833 och den 24 Oktober 1837 ansågos gifva anledning dertill, att utsockne frälsehemman i Halland redan voro ålagde ordinarie rotering, men Rikets Ständer icke vunnit kännedom om någon öfverenskommelse, hvarigenom egarne lill . dessa hemman skulle hafva åtagit sig ordinarie rotering, lika litet som om någon 16 Eorigl, Maj:ts Nåd.
Proposition, N:o 29. författning, hvarigenom en sådan blifvit dem ålagd,’ Kongl. Maj:t, genom Kådig kungörelse måtte förklara, att alla de åtgärder, som blifvit vidtagne för ifrågavarande hemmans ordinarie rotering, endast voro att anse såsom förberedande undersökningar i frågan, äfvensom att berörde åtgärder icke grundlägga något anspråk till påförande af sådan rotering, eller deremot svarande afgifter, samt att således utgörandet af ständig rotering för dessa hemman icke kan ifrågakomma, med mindre Kongl. Majit och Rikets Ständer finna den böra en dylik tunga utgöra.
Efter det vederbörande kollegier ånyo sig yttrat samt de 113^1 roteringsverken undergått behörig pröfning, förklarade Kongl. Majit, under den 23 Februari 1844, först i afseende på frågan om utsockne frälsehemmanens skyldighet att draga ordinarie rotering, att, om det ock, å ena sidan, medgåfves, att dessa hemman, i den tid provinsen lydde under Dansk Öfverhet, icke varit rolering underkastade, det dock, å den ardra, icke kan motsägas, att frihet, från en sådan rotering dem i 1723 års aflmänna Adliga privilegier ej blef medgifven, hvadan, och då dessa privilegier, enligt hvad. i Malmö recess var utlofvadt och de i ingressen äfven innehålla, skulle sammanjemka de eröfrade landskapernas rättigheter med de äldre provinsernas, de ock måste anses hafva upphäfvit alla de delar af de äldre förfa tillingarne, som mot samma privilegier voro stridande; att 1723 urs privilegier, då de i 9:de punkten omtalade onera, från hvilka utsoeknefrälsehemmanen f 1 i ka Ilades, hvarken nämna rotering eller göra någon skillnad emellan dylika hemman i de eröfrade provinserna och det öfriga Sverige, hvadan det mäste tagas för afgjordt,att utsockne hemman i hela Sverige skulle, i afseende på roterings-besväret, behandlas efter enahanda grunder, och således, utan undantag, vara rotering underkastade; att af Kongl. Resolutionen den 27 Januari 1721 synes, det Kongl. Majit redan då ansåg utsockne frälsehemmanen i Halland med fog icke kunna undandraga sig rotering; att om det vidare, å ena sidan, medgifves, att dessa hemman icke destomindre blefvo oroterade, oaktadt försök till Ridderskapels och Adelns förmående att frivilligt åtaga .sig detta onus, vid 1731 och påföljande årens riksdagar, gjordes, det ock å den andra, icke kan nekas, att, enligt hvad handlingarne tydligen visa, det då ansågs för kronan lika förmånligt, om icke förmånligare, att, i stället för rotering, emottaga inskrifningspenningar, hvilket äfven af det till hemmansegarnes fördel åberopade 1756 års Kongl, bref inhemtas, samt slutligen att det är fullt bevisadt, det utsockne frälsehemmanen i Halland ingalunda någonsin varit Kongl.
Maj. is Nåd.
Proposition, N:o 29. 17 gonsin varit alldeles befriade från skyldigheten att, äfven i fredstid, deltaga i Rikets försvar, enär de årligen erlagt utskrifningspenningar.
Emellertid och huru än de äldre författningarne tolkas, fann Kongl. Maj:t dock ovedersägligt, att Rikets
Ständer uti deras underdåniga skrifvelse af den 17 December 1823 fastställt den allmänna grund, att ifrån exLra rotering borde skiljas alla hemman och lägenheter af krono-skalte och frälse-natur, såsom, enligt författningarne, underkastade ständig rotering; att Kongl. Maj:t denna Rikets Ständers åsigt godkänt, samt alt samma grund således tillkommit i den ordning, 80 § Regeringsformen föreskrifver; och af alla dessa sammanlagda skäl, fann Kongl. Maj:t
Sig vara förhindrad att medgifva någon förändring i hvad Kongl. Maj:t, under den 2 November 1833 och den 24 Oktober 1837, i afseende på utsockne frälsehemmanens i Halland skyldigheter att deltaga i ordinarie rotering, i Nåder förordnat, såsom följd hvaraf Kongl.
Maj t icke eller kunde bifalla utfärdande af en sådan kungörelse, som Piikets Ständer, uti underdånig skrifvelse af den 13 Februari 1841, begärt.’' ”Det utarbetade nya roterings- verket blef, under den 3 Mars 1845, af Kongl. Majit i nåder gilladt, med föreskrift, alt detsamma, i afseende på tillökningen i ordinarie båtsmanshållet skulle, i sammanhang med den af Kongl.
Maj:t under den 23 Februari föregående året beslutade framställning till Rikets Ständer om lindring i båtsmanshållet för utsockne frälsehemman till Rikets Ständer öfverlemnas, med tillkännagifvande, att Kongl. Maj:t dervid icke haft något att erinra.” ”Hvad sålunda förekommer i fråga om de Halländska utsockne frälse hemmanens rotering torde kunna anses innefatta fullständig upplysning i ämnet oell utredning af de derå inverkande förhållanden, på grund af hvilka Kongl.
Maj:t, icke allenast uti instructionen den 20 December 1825 antagit, utan äfven genom nådiga bref den 2 November 1833 och den 24 Oktober 1837 bestämdt och uttryckligen förklarat samt i i öfverensstämmelse dermed, enligt Kongl, brefvet den 23 Februari 1844, för Dess del, funnit nämnde hemman vara skyldiga att draga sländig rotering, så att frågan derom nu mera endast beror på Riksens Ständers beslut vid granskning, pröfning och fastställande af den tillökade ordinarie och extra roteringen, ej mindre i Halland, än i andra Rikets provinser.’’ ”Skulle Rikets Ständer, för deras del, finna utsockne frälsehemmannen i Halland icke vara pligtige att vidkännas ständig rotering, följer deraf, att ali Bih. till R.
St. Prot. 1847 $ 1848. 1 Sami.
I Afd. 8 Baft. 3 18 Kungl. Maj:ts Nåd.
Proposition, N:o 29. fråga om hemmanens så beskaffade rotering förfaller, och att de, i stället, böra med extra rotering beläggas, då jemväl bör komma under öfvervägande, huruvida de förut vanliga utskrifnings-penningarne skola under fredstid, då effectiv rotering icke utgöres, för berörde hemman erläggas; men med antagande, att Rikets Ständer äfven anse ofta nämnde hemman böra draga ständig rotering, förekommer lill bedömande, om och i hvad mån desamma, i anseende till deras svaga beskaffenhet och särskildta omständigheter må beviljas lindring i rote ringsbesväret, dervid icke bör lemnäs obemärkt, att utsockne frälsehemmanens egare, till skäl för deras påstående om befrielse från ständig rotering, egentligen och hufvudsakligast åberopat Kongl, brefvet den 7 September 1756, hvilket, tillkommet i anledning af den förut flera gånger väckta, uppskjutna och åter upptagna fråga om utsockne frälsehemmanens indelning till ständig rotering, innefattar att nämnde hemman skulle, i stället derför, då och för framtiden, bibehållas vid de årliga utskrifningspenningarnas utgörande, hvadan af utsockne frälsehemmansegarne icke skäligen kan fordras eller påräknas, all, i följd af Rikets Ständers vid 1810 års Riksdag, i ändamål af krigsmaktens förökande, fattade beslut om extra rotering af ali oroterad, sländig rotering ej underkastad, jord, med undantag endast af militiae-boställen, utsockne frälsehemmanen i Halland skulle, genom ringare bidrag till försvarsverket, än af dem förut varit leinnadt, sålunda komma i bättre ställning än tillförene; och ehuru dessa hemman allt ifrån år 1813 undgått betalning af ulskrifningspenningarne, hvilka år 1811 utgjort 3964 r:dr b:co, och följaktligen redan kommit i åtnjutande af en högst väsendtlig fördel, hvarå icke, emot förrberörde Kongl, bref den 7 September 1756, kunnat göras anspråk; likväl och enär utsockne frälsehemmanen i Halland, i jemförelse till hemman af enahanda eller likartad natur i andra orter, äro af särdeles svag beskaffenhet och nuvarande egare förvärfvat desamma under den, efter deras omdöme, fullt tillförlitliga, fastän felaktig befunna förutsättning, att hemmanen ej kunde åläggas annat eller högre bidrag till försvarsverket, än det i 1756 års Kongl, bref bestämda, och föreställningen derom inverkat på hemmanens värde vid arfskiften, köp och byten samt det otvifvelaktigt skulle leda till de svåraste följder för hemmansegarne enskildt, så väl som för sjelfva orten,
om de ifrån och med 1835 belöpande vakans-afgifter skulle uttagas, har jag, nied afseende i öfrigt derå, att, då tillförene fråga varit om utsockne frälsehemmanens indelning till ständig rotering, blifvit föreslaget, att för Sex (6) hela hemman borde svara för en rote, hvaremot nu ej äro beräknade mer än 4 hela hemman för I Kongl. Mtij:ls Kail.
19 hvarje rote, ansett mig höra i underdånighet tillstyrka, att Kongl. Maj:t måtte täckas, lili proposition till Piikels Ständer, föreslå, icke allenast att de till och med för innevarande år belöpande vakans-afgifter för utsockne frälsehemmanen i Halland må helt. och hållet eftergifvas och således afskrifvas, eller, der de blifvit erlagde, återbekommas, utan ock att alla de båtsmansnummer, hvaruti omförmälde utsockne frälsehemman hafva del, må ständigt, så väl i freds- som i krigstid, hållas vakante, med förbindelse och rättighet för utsockne frälsehemmanen att, för deras andelar i rotarne, i vakans-afgift erlägga endast ~ daler af del belopp, hvartill vakans-afgiften för en båtsmans-rote der i länet uppgår, enligt de föreskrifter och beräkningar, som 1111 följas eller framdeles i behörig ordning kunna meddelas och antagas lill efterrättelse; och torde nämnde i vakans-afgifter inflytande medel böra särskildt afsättas till Kongl. Maj:ts diposition för sjöförsvaret.” ”Om Eders Kongl. Majit gillar denna åsigt, torde uti den nådiga propositionen böra meddelas den upplysning, att Eders Kongl. Majit, genom nådiga bref af den 23 Februari 1841 och den 2 April 1845, i nåder förordnat, att den debiterade rote-vakans-afgiften icke skall uttagas, samt under den 30 April 1846 i nåder lillålit, att med verkställandet af den förordnade debiteringen må för de år, för hvilka den icke redan egt rum, anstå, intilldess frågan om dessa hemmans rotering blifvit af Eders Kongl. Majit och Rikets Ständer gemensamt i sin helhet afgjord; dock utan att ett sådant anstånd med debiteringen må fritaga hemmanens innehafvare från utgörande af rotevakans-afgift lill det belopp, som framdeles kan varda bestämdt”.
Enligt Stats-Rådets öfrige ledamöters underdåniga tillstyrkan, täckes Kongl. Majit i Nåder gilla och, bifalla, hvad uti förevarande mål blifvit af Departemenls-chefen i underdånighet yltradt, föreslaget och liemstäldt.
Ex protocollo C. O. Vougt. 20 Kongl. Maj:ls Nåd.
JM 30 Arik. lill Exp. Utsk. den 14 Dec. kl, 6 e. ra.
Maj:ts nådiga proposition till Rikets Ständer, rörande befrielse för de 'vid Kongl. Majlis
Beskickningar å utrikes orter anställde embets- och tjenstemän från bevillning å den del af deras aflöning, som utaf Norrska Statens medel bestås; gifven Stockholms Slott den 2 December 1847.
Sedan, genom den år 1835 utfärdade Bevillnings-stadga, blifvit föreskrifvet, alt bevillning skulle utgå af de å minister-staten anvisade löner, bar Kongl. Majit, i anledning af den klagan, åtskillige vid Kongl. Maj:ts beskickningar å utrikes orter anställde embets- ocb tjensteman i underdånighet fört öfver Kammar-rättens ocb Öfver-stålhållare-emhetets samman O stämmande beslut, i fråga om debiterad bevillning och centonal å ministerstatens löner och traktamenten för åren 1836 och 1837, under den 29 November 1839 nyssberörda beslut hufvudsakligen gillat; och hafva äfven sedermera, eller från och med år 1838 till och med år 1846 dylika afgifter blifvit desse embets- och tjenstemän årligen påförde.
Uti en den 30 Julii 1845 tili Kongl.
Majit ingifven underdånig skrift hafva bemälde embets- och tjenstemän anfört: att, ehuru de, efter det ofvanherörde nådiga beslut medelals, icke vidare kunnat ifrågasätta alt loide efter år 1837 följde åren anmäla någon klagan öfver bevilluingsalgifternes debitering, hvilken alltså fortgått och i enlighet hvarmed afgifterne blifvit, medelst innehållning å traklamenls-beloppet, till stals-verket erlagde, hade likväl numera det förhållande inträffat, att Rikets sednast församlade Ständer, genom bifall lill bevillnings-utskottets betänkande af den 2 Januari 1845 (Nio 19) rörande en i delta ämne väckt motion, förklarat: att det vore ulredt, alt bevillning blifvit till Svenska stats-verket erlagd af hela den till de utrikes beskickningarne anslagne aflöning; att lika ostridigt vore, det sådant icke varit en följd af något stadgande i bevillnings-förordningen, utan endast härrört af en saknad upplysning om de belopp, som Kongl. Mnj:ts Nåd.
Proposition, N:o 30, 21 lill minister-slalen fran svenska slats-verkel rätleligen ulgått, men alt, enär någon föreskrift, åsyftande befrielse från bevillning å den på norrska statsverket belöpande andel af beskickningarnes aflöning icke lämpligen kunnat eller kunde inflyta uti Sveriges Rikes Ständers Bevil/nings-Stadga, Rikets
Ständer ansåge nödig rättelse i afseende på det anmärkta förhållandet kunna vinnas derigenom, att Utrikes Departementet vore i tillfälle vidtaga så da ne åtgärder, som bereda en säker och fullständig upplysning lill huru stor andel, i förhållande lill Konungariket Norriges bidrag till minister-staten, de utrikes beskiekningarnes löner utaf samma bidrag utgöras.
Ständer sålunda sjelfve meddelat den förklaring af deras bevillnings-stadga uti förvarande del, att densamma aldrig afselt eller kunnat afse någon beskattning, svenska stals-verket till godo, å aflönings-medel, som af det norrska anslaget uppburits, hvaraf äfven vore en följd, alt denna beskattning, på sätt densamma emedlertid egt rum, saknat all rältmälighet och billighet, hafva merbemälde embets- och tjenstemän i underdånighet anhållit, det Kongl. Maj:l täcktes, i den ordning Kongl. Majit kunde finna lämplig, förordna, att af dem erlagda bevillningsafgifter för så stor del af deras å minister-staten uppburne traktamenten, som svarar emolKonungaRiket
Norriges årligen erlagda bidrag till de deplomatiska utgifterna, i förhållande lill svenska statsanslaget för samma ändamål, måtte vederbörande återställas.
Majit, sorn öfver denna ansökning inhemtat Dess och Rikets Kammar-rätts, deif 12 December 184-5 afgifna, underdåniga utlåtande, bar vidare, genom nådig remiss af den 17 September näsllidet år, anbefallt Herr Slals-iVliuislern för utrikes ärendena att meddela fullständig upplysning ej mindre om beloppet af de aflöningar, som för hvarje år, från och med 1836, Lill de vid svenska och norrska beskickningarne å utrikes orter anställde personer ulgålt, än ock om de bevillnings- och öfrige afgifter lill svenska stals-verket, hvilka för dessa aflöningar blifvit’ debiterade och erlagde, tillika med uträkning å hvad, som häraf skulle komma att restitueras, derest såsom grund för bevillningsafgifternås beräkning antoges endast så stor del af uppburne löner och traktamenten, som, eller förhållandet emellan svenska och norrska bidragen till diplomatiska utgifter, på de svenska stals-verket belöper.
Till åtlydnad af denna nådiga befallning, har Herr Stats-ministern för utrikes ärendena, uti skrifvelse den 15 Maji innevarande år, öfverlemnat de i omförmälda hänseenden upprättade uträkningar, jemte öfriga till frågans behöriga utredning ledande uppgifter, allt med beräkning från och med 22 Kongl. Maj:ts Nåd.
Proposition, lSr:o 30. åi' 1836 till ocb med år 1846, förmälande Herr Stats-ministern härvid, bland annat, hurusom den grund, enligt hvilken de af norrska stats-verket till minister-slaten anslagna medel böra anses ingå uti aflöningen för embets- och tjenstemännen vid beskickningarne, icke kunde, efter Herr Statsministerns underdåniga tanke, utgöra någon annan, än det förhållande, som eger rum emellan hvarderas af de förenade rikena till minister-staten beviljade anslag, emedan af dessa sammanräknade anslag alla de utrikes
Departementet åliggande utgifter bestridas; samt att, om vid utbetalningen af traktamenten och aflöningar det svenska stals-anslaget dertill i främsta rummet användes och af det norrska stats-anslaget endast den häruti uppkommande brist, enligt Kongl, brefvet den 6 Februari 1830, genom inbetalning från utrikes Departementet till Stals-kontoret fylles, sådant endast vore en följd af den ordning, som vid liquidationen blifvit anbefalld att iagttagas, men icke kunde inverka på bedömandet af hvartdera rikets skyldighet att, i förhållande till dess serskilda anslag, uti lika mån deltaga i alla de utgifter, som för de ministeriella ärendenas behandling erfordras.
Maj:t tagit detta ärende under nådigt öfvervägande, har Kongl. Maj:t, med hemtadt stöd af Rikets sednast församlade Ständers ofvan omförmälde medgifvande, att de till minister-statens embets- och tjenstemän utgående traktamenten och aflöningar endast, i den mån svenska slats-verket dertill lemnar bidrag, böra eller kunna blifva föremål för bevillning, samt enär hvartdera af de förenade konunga-rikenas andel i beskickningarnes aflöning icke kan annorlunda bestämmas, än efter det förhållande, som eger rum emellan det ena och andra rikets bidrag till minister-staten på det hela, i nåder förordnat, alt uti alla å minister-staten anvisade aflöningar, traktamenten, pensioner m. m. norrska medel skola anses för hvarje år hafva ingått och ingå till den andel, som Norriges hela bidrag till minister-staten för samma år utgör, i förhållande till Sveriges hela bidrag till nämnda stat, hvarjemte Kongl. Maj--t meddelat vederbörande embetsmyndigheter de föreskrifter, som ansetts erforderliga till beredande af rättelse för framtiden utaf det hittills följda, emot nyssnämnde grunder stridande, debiteiingssätt, i afseende på bevillningen å merbemälde embetsoch tjenstemäns aflöning.
Hvad åter angår frågan om restitution af den bevillning, som, utöfver förhållandet af Sveriges andel i den samfälda anslagssumman för minister-staten, redan blifvit för dithörande aflöningar erlagd och i afseende hvarå en i möjligaste måtto fullständig utredning numera blifvit genom utrikes Departementet tillvägabragt, har Kong!.
Majit Kongl. Maj:Is Nåd.
Ständer blifvit åstadkommen, jemväl varder till den föregående tiden utsträckt; men då s
La tens rätt till de redan erlagde bevillnings-medlen är genom laga kraftvunna debiteringar och beslut stadfästad, och något beslut om rällighet för vederbörande att ifrågavarande bevillning återbekomma fördenskull icke kan, ulan Rikets Ständers serskildta medgifvande, af Kongl. Maj:t meddelas, vill Kongl. Maj:t, som icke belviflar, det Rikets Ständer, äfven för deras del, skola erkänna rättvisan och billigheten deraf, att en staten på origliga grunder tilllluten inkomst varder af densamma återgäldad, härmed föreslå Rikets Ständer, att den bevillning, som från och med år 1836 lill och med är 1846, blifvit för de å minister-staten uppburna traktamenten, aflöningar och pensioner m. m. erlagd utöfver hvad, som, enligt författuingarne, belöper för svenska stals-verkels, i öfverensstämmelse med ofvan anförda grund bestämda, andel isamma traktamenten och aflöningar m. m, må, utan hinder af något, rörande sådan bevillning meddeladt, laga kraflegande beslut eller någon i sådant hänseende gjord debitering, vederbörande embets- och tjenstemän eller deras rältsinnehafvare restitueras, i hvilket afseende anmälan om dvlik restitution borde i behörig ordning göras inom natt och år efter det beslutet härom blifvit genom utrikes
OFvanberörda, genom utrikes
Munthe. 24 Kongl. Maj:ts Nåd.
Utdrag af Protokollet öfver Finans-Ärenden, hållet inför Hans Majit Konungen i Stat s-rådet å Stockholms Slott den 24 September 1847.
Hans Excellens Justitie-Stalsministern, Herr Grefve Posse, Hans Excellens Statsministern för utrikes ärendena, Herr Friherre Ihre; Statsråden: Friherre Stael von Holstein, Munthe, Friherre Peyron, Silfverstolpe, Werrn, Friherre Gyllen granat, Faxe, Fåhraus.
Deparlements-cliefen, Statsrådet Munthe föredrog i underdånighet: 4:o Hans Excellens Herr Stats-ministerns för utrikes ärendena underdåniga skrifvelse af den 15:de sisllidne Maji, med åtskilliga infordrade uppgifter, i anledning af sökt restitution af bevillnings-afgifler för den del al diplomatiska corpsens aflöning, som utgålt af norrska stats-anslaget till minister-staten.
Hans Excellens Herr Utrikes Statsministern hade jemväl ansett det åligga sig att utreda det förhållande, som hufvudsakligen ligger till grund för Kongl, SIaj:ti Nåd.
25 för ifrågavarande underdåniga ansökning, nemligen tili hvilket förhållande de af norrska slals-verkct till minister-staten anslagne medel höra anses ingå uli de diplomatiska cmhets- och tjenstemännens aflöning; och syntes det hans Excellens klart, all detta förhållande icke kunde vara annat, än det förhållande, som eger ruin emellan hvartdera rikets till minister-staten beviljade anslag, emedan af dessa sammanräknade anslag alla de utgifter utgå, hvilka det åligger utrikes
Om, vid utbetalningen af traktamenten och aflöningar, det svenska stats-anslaget i främsta rummet användes, och af norrska stats-anslaget endast den häruti uppkommande brist, enligt Kongl, brefvet af den 6 Februari 1830, genom inbetalning från utrikes Departementet lill Stats-kontoret fylldes, så vore sådant endast en följd af den ordning, som vid liquidationen med sistnämnda embets-verk, i stöd af ofvan åberopade Kongl bref, följes, men kunde icke inverka på bedömandet af hvartdera rikets skyldighet att, i förhållande lill deras serskilda anslag, i lika mån deltaga uti alla de ulgifter, som för de ministeriella ärendenas behandling ega rum.
Härtill komme, att ifrån och med år 1841 svenska slats-verkels vid 1840 års riksdag nedsalta anslag till minister-staten varit otillräckligt till de diplomatiska embets- och tjenstemännens aflöning, så att bristen årligen måst af de fi’ån norrska slals-verket influtne medel fyllas, hvaraf följde, icke allenast att svenska slals-verket sedan denna tid ej i ringaste mån deltagit uti utrikes
Departementets öfriga utgifter, men äfven att de diplomatiska embets- och tjenstemännen lill svenska stats-verket erlagt bevillning för ett belopp, som sammanräknadt öfverstiger den summa, som svenska slals-verket till minister-staten anslagit, hvilket förhållande, enligt Hans Excellenses tanka, bäst bevisade origtigheten af den hittills följda beskallningsgrund.
Denna origtighet hade äfven varit af Rikets Ständers Bevillnings-utskott vid sednaste riksdag insedd, då detta Utskott, uli dess i förevarande fråga under den 2 Januari 1845 afgifna utlåtande, yttrat, att ”da det synes vara lika bestämdt ”utredt, att bevillning blifvit erlagd af hela den lill de utrikes beskicknin”garne anslagna aflöning, som det är ostridigt, att sådant icke varit en följd ”af något stadgande i bevillnings-förordningen, utan endast härrört af saknad upplysning om de belopp, som till minister-staten från svenska statsverket rätteligen utgått, så, enär någon föreskrift, åsyftande befrielse från ”bevillning å den på Kongl, norrska stats-verket belöpande andel af de ”utrikes beskickningarnes traktamenten, eller aflöning, icke lämpligen kunnat Bih. Ull R.
Brot. 1847 Sj 1848, 1 Sami. 1 A fä. 8 Haft. 4 26 Kongl. Maj:Is Nåd.
Proposition, JS;o 30. ”eller kan inflyta uti Sveriges Rikes Ständers bevillnings-stadga; men nödig ”rättelse i afseende på ofvananmärkla förhållande syne.s kunna vinnas derigenom, att utrikes