Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Postbefordring ä jernvägar, såväl Statens som enskildes, verkställes allt mer och mer, i samma män dessa vägar vinna utsträckning; och eger sådan postbefordring nudagligen rum såväl i breflådor sorn i sluten väska mellan Göteborg och Töreboda, Malmö och Sösdala, Arboga och Örebro, Gefle och Falun, utan att lik väl alla,, andra vanliga poster mellan dessa orter kunnat indragas.
Afven ångbåtslägenheter hafva, enligt hvad Utskottet erfarit, i ökad grad blifvit under seglationstiden begagnade, ehuru mänga härmed förenade, äfven ofta förr anförda, olägenheter qvarstå.
En del af dessa torde dock i någon mån blifva afhjqlpta, sedan Kongl. Majit, efter Kongl.
General-Post-Styrelsens hörande, genom nådigt Bref den 17 Februari innevarande är, bestämdt grunderna, hvarefter ersättningen skall beräknas för, såsom skyldighet ålagd, postbefordring pä enskildes jernvägar, diligenser och ångfartyg; och har förslag till allmän författning, rörande detta ämne, frän Kongl. Post-styrelsen ingått och är nu beroende pä Kongl. Majits nådiga pröfning.
Nu anförda förhållanden ådagalägga onekligen, att de af Rikets Ständers Revisorer i ofvan uppgifna hänseenden gjorda framställningar omsider föranledt åtskilliga beslut och åtgärder i den af Revisorerne antydda riktning; och synes Post-styrelsen på sednare tiden hafva bemödat sig att afhjelpa de anmärkta bristerna uti postväsendet i den män medel derför yppats eller erfarenheten gifvit. vid handen hvad som bort vidgöras.
För denna styrelsegren är emellertid i följd af sakens natur måhända i högre grad än för de flesta andra ett beständigt fortskridande och en oaflåtlig utveckling af nöden, såvida allmänhetens med en stigande kultur och folkmängd tillvexande anspråk på förbättringar i postkommunikationen skola någorlunda uppfyllas, men då Generai-Post-Styrelsen numera erkänt giltigBih. till It.
Prot. 1859 & 1860. 4 Sami. 1 Äfd. 2 Band. 28 Haft. 2 10 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 157. heten af dessa anspråk och sökt att i någon mån gå de af Revisorerne yttrade önskningar till mötes, har Utskottet, ehuru de anmärkta olägenheterna vid postbefordringen icke ännu kunnat fullständigt afhjelpa», dock trott sig kunna antaga, det bemälde
Styrelse framgent ej skall underlåta att häråt egna all den uppmärksamhet och omtanke, som sakens vigt och beskaffenhet påkallar; och torde vid sådant förhållande icke vara nödigt att Rikets Ständer för närvarande vidtaga någon särskild åtgärd i anledning af hvad Revisorerne i ofvan nämnde hänseenden framställt och anmärkt.
Af den i nästföregående § omförmälda anledning hade Utskottet jemväl uppskjutit behandlingen af den i Utskottets utlåtande N:o 13 § 15 vid innevarande riksdag afhandlade fråga, angående det höga priset å utländska tidningar och periodiska tidskrifter; och får Utskottet, med hänvisning till hvad Utskottet uti nämnde
Utlåtande i frågan upplyst och med tillkännagifvande, att ärendet fortfarande befinner sig i alldeles enahanda skick söm då berörde utlåtande afgafs, nu anföra följande:
Enligt hvad i frågan blifvit uttydt härrör den af Revisorerne anmärkta olägenhet hufvudsakligen deraf att vissa post-tjenstemän, i sammanhang med ny lönereglering, fått sig fortfarande tillförsäkrad!, att erhålla en viss provision å de utländska tidningar och periodiska skrifter, som genom Postverket reqvireras.
General-Post-Styrelsens härvid gjorda anmärkning, att nämnde sportelinkomst icke utgör en tillökning uti eljest tillräckliga löneförmåner för nämnde tjenstemän, utan fasthellre kan betraktas såsom en väsendtlig del af deras aflöning, hvari förminskning utan ersättning af postkassan icke borde ega rum, förminskar ingalunda det obilliga deruti, att reqvirenterne af utländska tidningar och tidskrifter måste till så väsendtlig del bidraga till nämnde tjenstemäns aflöning, dä deras tjenstebefattningar hufvudsakligen omfatta andra åligganden än dem, sorn särskildt afse ifrågavarande angelägenhet; och hvad den ifrägaställda ersättningen angar, bör sådan utan svårighet kunna beredas de tjenstemän, som dertill äro berättigade, enär Statens hela inkomst af postväsendet är ställd till Kongl. Maj:ts disposition för förvaltningskostnadernas bestridande.
Det är föröfrigt numera allmänt erkändt, att tjenstemäns aflöning medelst sportelinkomster i allmänhet är mindre lämplig, emedan inkomsten deraf dels är till beloppet obestämd och dels i de flesta fall svårligen kan kontrolleras eller ingå uti de offentliga redogörelserna; hvadan ock Rikets Ständer vid de i sednare tider verkställda löneregleringar sökt att, så vidt möjligt, afskaffa sportelsystemet och bestämma tjenstemännens löneinkomster till visst belopp.
Den af Revisorerne ifrägaställda prisnedsättning å utländska tidningar och tidskrifter synes äfven vara desto mera påkallad, som ifrågavarande provision, ehuru uppgående ända till 25 procent af prenumerations-priset, dock för Postverket icke medför någon betydlig inkomst.
Enligt hvad Utskottet inhemtat, har nemligen denna inträd under de sednare åren i medeltal utgjort något öfver 9,000 R:dr R:mt, hvilket, jemfördt med Postverkets hela inkomslbelopp, sorn år, 1857 uppgick till öfver en million Riksdaler, mäste erkännas vara af föga betydenhet.
Vid bedömandet af denna fråga bör emellertid, enligt Utskottets tanke, hufvudsakligt afseende fästas derpå, att ett obehöflig! fördyrande äf den utländska Stats-TJtskottets Utlåtande N:o 157.
11 pressens periodiska alster mäste utöfva ett hämmande inflytande på nationens intellektuela gemenskap med andra länder.
Vetenskapen oell konsten äro till sin natur kosmopoliter.
Hvarje hinder för den gemenskap, det utbyte af idéer emellan de^ olika folken, sorn utgör ett af vilkoren för den menskliga bildningens utbredning, måste i sin män motverka denna bildning.
Det bör således ligga i Statens intresse' att på allt sätt underlätta utbytet och omsättningen företrädesvis af sådana litterära arbeten, sorn afse vetenskap och konst äfvensom de för samhällets utveckling särdeles vigtiga tekniska yrkena.
Att befrämja gemenskapen med andra länder i nu angifna hänseenden är framförallt angeläget för en mindre nation, sorn ej kungöra anspråk på att gä i spetsen för civilisationen och hvars delaktighet deruti alltid mäste blifva beroende af en liflig och oafbruten beröring med de nationer, hvilka på grund af rikare tillgångar vunnit större framsteg i bildningen.
Då nu detta vigtiga ändamål ej kan undgå att motverkas genom den prisförhöjning af ifrågavarande litterära arbeten, som nu eger rum, är det utan tvifvel angeläget att rättelse härutinnan åvägabringas, och synes härvid vara lämpligast, att, i likhet med hvad för postförsändelser i allmänhet eger rum. en portosats bestämmes för utländska tidningar och tidskrifter, hvilket porto torde kunna utan olägenhet fastställas så billigt, att det icke i betydlig mån fördyrade ifrågavarande, icke blott för politiska underrättelsers meddelande, utan äfven för litterära och vetenskapliga ändamål, behöfliga periodiska skrifter.
J följd häraf får Utskottet tillstyrka, att Rikets Ständer i underdånighet anhålla, det Kongl.
Maj:t täcktes anbefalla sådana åtgärder, att den af Revisorerne afsedda nedsättning i priset å utländska tidningar samt periodiska tidskrifter af vetenskapligt, konstnärligt och tekniskt innehåll må vinnas.
'Tullverket. g 8.
(Rev. Ber. pag. 45, Utlät. pag. 211.)
Ehuru, enligt hvad Revisorne inhemta!,, den af handelsbolaget J. & O. Hal i gjorda konkurs, hvaruti Kongl. Tull-styrelsen bevakat ett belopp af 5,984 Riksdaler 34 skillingar, utgörande oredovisade beloppet för år 1817 inköpte och till Kongl. Ränte-kammaren levererade vexlar i stället för sådana, som med protest återkommit, jemte transportkostnaden, blifvit för lång tid tillbaka utredd och massan leninät den dividend, som deruti kunnat erhållas, samt dessutom genom utmätningsförsök hos O.
Hall är vordet utrönt, att han saknade ali tillgäng för gäldande af återstående bristen 4,832 R:dr 42 sk. 2 rst., hade likväl, detta belopp fortfarande balanserats, under afvakta» af möjligen blifvande tillgång hos bolagsmännen, af hvilka J.
Hall redan vid konkursens början lemnat riket.
Vid sådant förhållande och då balanseringen af nämde summa redan fortgått en längre tid och all utsigt tili vidare godtgörelse saknades, hemställde Revisorerne, att berörde summa mätte i kommande årens räkenskaper inom linien föras; och har Kongl. General-Tullstyrelsen, uti sitt i anledning häraf afgifna underdåniga Utlåtande, anfort, att något 12 Stats-ötskottets Utlåtande N:o 157. hinder icke mötte för nämnde fordrans omförande och balansering tillsvidare inom linien uti Tullverkets räkenskaper, såsom Revisorerne föreslagit.
I anledning häraf, får Utskottet vördsamt föreslå Rikets Ständer att uti underdånig skrifvelse anhålla, det Kongl. Majit täcktes anbefalla vederbörande att uti Tullverkets räkenskaper omföra och tillsvidare inom linien balansera nämnde fordran, pä sätt Revisorerne föreslagit.
Krig s-kollegium. § 9.
(Rev. Ber. pag. 60, Utlät. pag. 234.)
Enligt hvad Revisorerne vidare omförmäla, hade Kongl.
Majit, jemlikt särskilda under revisions-äret utfärdade nådiga Bref, efter vederbörandes hörande tilllåtit utarrendering på 15 år af 2:dra Majors-bostället Tostarp vid Norra Skånska Infanteri-regementet samt på 20 är af Sqvadron-chefs-bostället Kolleberga vid Skånska Hussar-regementet och 3:dje Majors-bostället Öfversta vid Nerikes regemente;— och, utan att ingå i pröfning om lämpligheten af ifrågavarande 3:ne boställens utarrendering, hade Revisorerne, enär utarrenderingen på längre bestämd tid af de, genom Kongl. Brefvet den 2 Februari 1833 om indelta arméens lönereglering, för arméens befäl afsedda bostads-boställen pä sednare tider syntes blifva mera allmän, men dylika åtgärder, enligt Revisorernes åsigt, möjligen kunde gifva anledning till anspråk pä ersättning ät efterträdaren, ansett sig böra detta förhållande omförmäla.
Krigs-kollegium. som häröfver afgifvit underdånigt utlåtande, har deruti anfört, att då hvarje tillträdare af en beställning måste underkasta sig de af Kongl. Maj:t nådigst meddelade föreskrifter i afseende å sättet för löneförmånernas uppbärande, derom han pä förhand egde tillfälle att förskaffa sig upplysning ansåge Kongl. Kollegium de af Revisorerne befarade ersättnings-anspräk icke kunna med befogenhet framställas.
Dä ifrågavarande åtgärder, enligt hvad Revisorerne sjelfve upplyst, blifvit vidtagne efter vederbörandes hörande samt haft till syfte att, utan förnärmande af andras rätt, bereda boställshafvarne en förmån, får Utskottet hemställa, att nämnde framställning icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. § 10.
(Rev. Ber. pag. 64, Utlåt. pag. 225.)
Af Revisorerne anföres ytterligare hurusom fabriks-bolaget Malherbe &
Comp. i Luttich, genom kontrakt med Kongl. Krigs-kollegium af den 22 Februari 1856, åtagit sig att, innan den 1 Augusti samma år, till Kongl. Majit och Kronan leverera ett parti infanteri-gevär, pistoler och sablar, med förbindelse att för hvarje Stats-Utskottets Utlåtande N:o 157.
13 dag, leveransen kunde utöfver den bestämda tiden komma att fördröjas, erlägga 20 francs böter.
Då leveransen icke inom behörig tid biel' fullgjord, anhöll bolaget, uppå anförda skäl, att Kongl. Majit måtte befria detsamma från utbetalande af de i kontraktet utsatta böter, och sedan Kongl.
Krigs-kollegium under den 12 Mars 1857 i frågan afgifvit underdånigt Utlåtande och deruti, jemte anmälan att, enligt Kollegium tillhandakommen rapport, leveransen vore i det närmaste fullgjord, samt att återstoden af berörde persedlar förmodades kunna levereras inom första veckan af nämnde månad, tili ansökningen tillstyrkt bifall, har Kongl. Majit, jemlikt nådigt Bref af den 27 i samma månad,'frikalla! sökanderne från ifrågavarande bötesansvar.
De hufvud sakliga skäl, bolaget till stiid för sill begäran anfört, vore, att bolaget vid kontraktets afslutande hade väntat att de betydliga beställningarne frän Engelska regeringen skulle upphöra eller åtminstone minskas, men att detta likväl icke inträffat, utan deremot nya beställningar tillkommit, nemligen från Ryssland och Japan; att, i följd deraf, brist på arbetare uppstått jemte stegring i arbetslönerne, samt att slutligen det den 22 Februari 1856. såsom ofvan är nämndt, afslutade kontraktet först den 26 derpåföljde Mars, behörigen godkändt, kommit bolaget tillhanda, hvarigenom påbörjande af arbetet med de frän Sverige beställda effekterna fördröjdes en månads tid, "derunder jemväl de nya beställningarne ingingo och i förväg gäfvo arbetarne sysselsättning.
Då emellertid dessa af nämnde fabi iks-bolag uppgifna omständigheter, enligt Revisorernes tanke, ej varit af sådan beskaffenhet, att desamma skäligen bort gifva anledning till dröjsmål i leveransens fullgörande—ett dröjsmål, som utgjorde mer än 7 månader utöfver den genom kontraktet bestämda tid — samt Statsverket derigenom tillskyndats en ökad utgift i och för den till vapnens besigtigande kommenderade officeraren, hade Revisorerne ansett sig böra å detta förhållande fästa uppmärksamhet, destohellre som det eftergifna vitesbeloppet uppgått till omkring 4,000 francs.
Uti sitt i anledning häraf afgifna underdåniga Utlåtande har Kongl. Krigskollegium anfört, att Kollegium, vid förordandet af nådigt bifall till den af bolaget MaJherbe &
Comp. gjorda anhållan, ansett giltiga och fullt antagliga skäl dertill förefinnas uti den uppstådda bristen pä arbetare, till följd af oförutsedda betydliga beställningar från andra länder; och dä i behörigt öfvervägande toges, att dessa beställningar icke ensamt gällde nämnda bolag, hvilket i sådant fall kunnat och bort derifrån afstå pä grund af tidigare gjordt aftal, utan äfven andra fabrikanter, hvilka sysselsatte ett större antal arbetare, hvarigenom arbetslönerna således stegrades, sannolikt utöfver hvad som beräknats af Malherbof &
Comp. vid uppgörande af kontrakt med Kollegium till priser, betydligt understigande andra anbud.
Men Kollegium hyste dessutom den åsigt, att det vore ej allenast med Kongl. Maj:ts och Kronans värdighet mest, öfvensstämmande, att fästa billigt afseende å uppkomna svårigheter för den ingångna förbindelsens punktliga uppfyllande, hvilka ej kunde af leverantören förebyggas elier undanrödjas, utan jemväl med nödig omtanka mest förenligt, att, för den händelse Statens behof kunde ytterligare erfordra anlitandet af utländska fabrikanter i ett eller annat hänseende, icke afskräcka eller afhålla dessa genom allt för strängt vidhållande af kontrakt-förbindelser, samt derigenom framkalla svårigheter och prisstegringar, sorn lätteligen kunde för K; onan medföra olägenheter och kostnader, vida öfverstigande den i det hela obetydliga penn ingeuppoffring, hvilken blef en följd af frågans behandling pä det sätt sorn nu 14 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 157.
Med hänsyn tili hvad Kongl. Krigs-kollegium sålunda anfört, får Utskottet nu hemställa, att jemväl denna Revisorernas framställning ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. 8 Il Rev. Iler. pag.
Gä, Utlät. pag. 229.
Enligt Kongl. Maj:ts Nådiga Bref den 1 Juli 1856 och 30 Maj 1857 i fråga om anskaffning och underhåll af de så kallade småpersedlar»e, åligger det Beklädnads-direktionerne vid de Indelta Regementena, att då kommendering från regementena utgår, tilldela hvarje kommenderad af manskapet en ersättning af 8 öre riksmynt per dag ensamt för småpersedlarne: och utginge detta belopp frän dagen efter den, då truppen inträffat å kompani-samlingsplatsen till och med den dag, dä truppen dit återkomme.
Den motsvarande ersättning
Beklädnads-direktionen erhölle af det Statens verk eller den Inrättning, för hvilken kommendering användes, utginge deremot endast med T^,T per dag af det, pä grund för årsanslaget af Kongl. Krigs-kollegium bestämda pris ä persedlarnes värde, hvilken ersättning för en hel mundering, utgörande endast 11 å 12 öre per man om dagen, beräknades först frän och med 31 dagen efter den, då kommenderingen passerat gränsen för regementets stånd till och med den dag kommenderingen dit återkommit.
Härigenom uppstode, enligt hvad Revisorerne anmärka, betydliga förluster för beklädnadsfonderna, såsom exempel hvarpå af Revisorerna anförts hvad af Uplands regementes Beklädnads-direktions redogörelse inhemtats, beträffande den slitningsersättning, som utgått för en fångbevaknings-kommendering till Slite på Gottland år 1857, dä likväl
Beklädnads-direktionens skyldighet att för småpersedlarne erlägga slitningsersättning med 8 öre per man först under sjelfva k o m m ende rings.tid en, syntes hafva vidtagit.
För denna kommendering utbetalades nemligen af fångvårdsstyrelsen såsom slitningsersättning för hela beklädnaden ett belopp af 582 R:dr 36 sk. 10 rst. banko, hvaremot manskapet af beklädnadsfondens tillgångar tilldelades i ersättning ensamt, för de s. k. småpersedlarne tillsammans icke mindre än 417 R:dr 23 sk. 3 rst.
Krigs-kollegium har i anledning häraf sig underdånigst utlåtit att, under förut bestående tjenstgöringsförhållanden inom ifrågavarande del af arméen och genom de beklädnadsfonderna beredda förmåner, dels beklädnadsanslagen för de särskilda regementena blifvit bestämda till utgående efter anskaffningskostnaden inom orten, i stället för att beräknas efter ett för hela riket antaget gemensamt värde, dels att, för att genom utsträckt utlåning af fondernas kontanta tillgångar få tillfälle öka desamma med ränteafkastningen, hade
Beklädnads-direktionerna ansetts kunna utan olägenhet eller äfventyr för beklädnadsfondens bestånd vidkännas de i följd af småpersedlarnes öfverlätande till underhåll af manskapet direktionerna tillskyndade högre slitningskostnader; men enär sedermera, i anseende till den tillökning i exercistiden, som för indelta regementen och korpser genom Kongl. Maj:ts förnyade nådiga reglemente af den 14 September 1858 blifvit föreskrifven, slitningen af regementenas materiel, både den, som af Beklädnads-direktionerna och den som af Kongl. Krigs-kollegium underhålles, blifvit betydligen ökad, utan att motsvarande anslagstillökning kommit Beklädnads-direktionerna eller Kongl.
Kollegium tillgodo, hade ock Kollegium varit betänkt att framställa förslag till förekommande, såyidt ske kunde, deraf att tillgångarne för ifrågavarande materiels underhåll skulle blifva Stats-Utskottets Utlåtande N:o 157.
15 alltför otillräckliga, och hade Kongl. Kollegium uti sin i ämnet aflätna underdåniga skrifvelse af den 24 Mars 1859, i fråga örn slitningsersättning vid sådana kommenderingar pä längre tid än en månad, sorn inom eller utom regementenas ständ utgöras och ej kunde hänföras till vanliga möten elier förefallande kommenderingar, föreslagit, att vid kommenderingar till militärtjenstgöring, fångbevakning och fångbetäckning, ersättning för beklädnadspersedlarnes slitning måtte få utgå och beräknas för hela kommenderingstiden eller från och med den dag, då truppen från kompanisamlingsplatsen uppbryter till och med dagen för återkomsten elit; att vid kommenderingar till arbeten, vare sig för
Statens eller för enskilda bolags eller personers räkning, beklädnadsersättningen mätte få utgå såväl för fram- och återmarsehen som för hvarje dag under kommenderingstiden, då munderingspersedlarne i tjenstgöring begagnas; och att då Beklädnads-direktion med manskapet träffat öfverenskommelse om anskaffning och underhäll af skjortor samt inre och yttre fotbeklädnad genom manskapets försorg emot en viss betingad kontant ersättning för hvarje dag, soldaten under tjenstgöring dessa persedlar begagnade, Direktionen ina ega uppbära enahanda, och efter samma grund beräknad, ersättning, hvaremot den för smapersedlarne i 6 § ömom. af Instruktionen för Beklädnads-direktionerna stadgade slitningsersättning, sä länge samma öfverenskommelse vore beståndande, icke komme Direktionen tillgmdo.
Enligt hvad Utskottet inhemta! har Kongl. Maj:t ännu icke meddelat nådigt beslut i anledning af Krigs-kollegii ofvanberörde underdåniga framställning af den 24 Mars 1859; och då frågan är häraf beroende får Utskottet hemställa att Revisorernes framställning icke för närvarande må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Nav igatio?is-Skolorna. 9 12.
(Rev. Ber. pag. 100, Utlät. pag. 240.)
I ani åning af Rikets Ständers år 1858 församlade Revisorers hemställan, att bestämd föreskrift måtte meddelas, huru med förvarandet af Navigations-skolornas kassabehållningar borde förhållas, hade Kongl.Kommerse-kollegium, uti afgifvet underdånigt Utlåtande, anfört, att då omförmälde behållningar vore till beloppet ganska obetydliga samt, viri medlens deponerande mot säkerhet, hinder eller svårighet möjligen kunde uppstå att å de tider, då medlen till förefallande utgifters bestridande erfordrades, desamma utbekomma, det torde på Navigations-skol-direktionerna, hvilka, jemlikt 36 § uti Kongl, reglementet för dessa skolor af den 7 April 1841, ansvarsskyldighet för nämnde behållningar ålåge, fä ankomma att, efter godtfinnande, medlen antingen i eget förvar behålla eller ock annorstädes deponera.
Sednast församlade Revisorer medgäfvo väl, att
Navigations-skolornas kassabehållningar i allmänhet vore obetydliga, men då sådana äfven till större belopp ej så sällan förekomme, hvarpå revisionsårets räkenskaper företedde exempel, samt dessutom det af Kongl. Kommerse-kollegium åberopade stadgande, som lyder sålunda: ”De medel, som för hvarje skola äro i den fastställda årliga staten upptagna, eger Skol-direktionen att, i vederbörlig ordning, i den mån utbetalningar deraf komma i fråga, reqvirera, qvittera och till skolans lärare mot qvitto aflemna” 16 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 157. enligt
Revisorernes tanka icke innefattade någon bestämd föreskrift derom, att Direktionerna liro för kassabehållningarne ansvariga, ansäge Revisorerne sig böra instämma i elen af 1858 års
Statsrevision i nämnde hänseende gjorda hemställan.
Kommerse-kollegium har, i anledning häraf, uti sitt underdåniga Utlåtande anfört, att Kollegium af hvad
Revisorerne i förevarande fråga yttrat icke funnit sig föranlåtet att frånträda sin uti förstberörde underdåniga Utlåtande framställda åsigt, att det borde på Navigations-skole-direktionerne få ankomma att, efter godtfinnande, antingen i eget förvar behålla eller annorstädes deponera ifrågavarande medel; hvaremot och dä Revisorerne förmält sig anse det för Navigations-skolorna gällande reglemente icke innefatta någon bestämd föreskrift derom, att Direktionerna äro för kassabehållningarne ansvarige, Kongl.
Kollegium i underdånighet hemställt, huruvida icke, till förebyggande af tvetydighet i nämnde hänseende, Direktionerna för hvar och en af de pä Statens bekostnad här i riket inrättade
Navigations-skolorna må genom särskildt nådigt förklarande fä sig ålagd ansvarsskyldighet för de allmänna medel, som af Direktionen för skolans räkning uppbäras.
Vid öfvervägande af hvad i frågan sålunda förekommit har Utskottet ansett
Revisorernas förevarande framställning icke böra föranleda annan åtgärd, än att Utskottet, i enlighet nied hvad Kongl.
Kommers-kollegium föreslagit, hemställer det Rikets Ständer ville uti underdånig skrifvelse hos Kongl. Maj:t anhålla, det
Direktionerne för hvar och en af de pä Statens bekostnad här i riket inrättade Na viga t ions-skolor ina genom särskildt nådigt förklarande få sig ålagd ansvarsskyldighet för de allmänna medel, som af Direktionen för skolans räkning uppbäras.
Styrelsen öfver fängelser och arbetsinrättningar i riket.
Ber. pag. 128, Utlåt. pag. 222.)
Jemte tillkännagifvande att, vid granskning af sjelfva räkenskaperne lör nämnde verk, någon anmärkning till siffran ej förekommit , hafva Revisorerne hemställt, att för fullständighets skull och för att underlätta granskningen af Styrelsens förvaltningsåtgärder, vid räkenskapen hädanefter mätte fogas afskrifter utaf sådana protokoll, deruti redogörelse meddelas öfver förloppet af de entreprenad-auktioner, vid hvilka för fångvårdens behof erforderliga effekter och förnödenheter blifvit upphandlade.