Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Memorial, med förslag till sammanjemnkning af de inom Rihs-Standen fattade shljaktiga beslut, i anledning af l t skottets Betänkande N:o ^, öfver väckt framt 16 om förändring . J ^ Kapitlet Jorda-Balken . . y - / t- J / t r 7 d) och. upphäfvande af 8 § i ’ n ( 7>/-\ m kels Stä^Hpr^1?r81vBnänla“.de har La§-Utsk0Uet, på hemställning af Riets Ständers Justitras-Ombudsman, föreslagit utfärdandet af en författning nangennm stadgas; alt 7 § i Jorda-Balkens 16 Kapitel skall erhålla föl']' loiandiade lydelse: ”Rymmer landbo bort inom stämmotid lite iord egaren Befallmngshafvanden till alt honom, och allt det han n ed siVfört nsk ä ska11 ock ? ^ ^ «<, dr; , p f C dens, som jordegarens rätt häfver; och alla de, som med atl hjelpa landbon afflytta, höte hvardera fem daler”; och att 8 (i :,P1Zr K“P,,d °Cl'
B“lk ***» •i» »11 kraft och “ertan n ^n!‘.?tIfra"
Biks-Stånden ankomna Protokolls-Utdrag har omför ÄKm E‘ “fslT-‘ rf H7lofl- hidderskapet oel, Adeln, men biailel al “* 7 5 al' Kapitel väl zjf ifdff ,föres,asii- ">«•»«. ">«i npphäf rr l -“ta :: f n; tillstyrkt, och således komma att leda som fölier lmmmaa, "et som^ili K''101’ *> ,€**' *“<* d<!n eller ranta ,f manet, som till Kronan eller annan ränte-egare utgå bör och hvarföre landbon svara skall, eller häftar han för ht,sröta diet vm 1,7' d e ter vanrard c er färsk,ngrmg af kreatur, redskap eller annat, sn„, ordene, honon, t,H hemmanets hr„k lemna,, häfte jordägare,,, der LdSmcn l-ih. till R St.
Prål, 1845.
7 Samt. t Aid. 23 Haft. 2 Lag-Utskottets Memorial, N:o 71. ostridig och förfallen är, våld qvarhålla hans gods, som å hemmanet finnes, intill dess han rätt för sig gjort.”
Häraf visar sig således, att, ehuru Ridderskapet och Adeln ansett Lagen i förevarande hänseende böra förblifva oförändrad, de öfriga RiksStånden likväl äro ense derom, att förändring skall ske; men att dem emcllan den skiljaktighet eger rum, att, då Borgare- och Bonde-Stånden ansett 7 § i omförmäida Kapitel och Balk böra erhålla den förändrade lydelse, som Utskottet föreslagit, med förklarande, alt 8 § af samma Kapitel till all kraft och verkan upphört, Presle-Slåndet deremot, med antagande af framställda förslaget till förstnämnde §, funnit den 8:de böra i sammanhang dermed till innehållet förändias. Enligt föreskriften i Riksdags-Ordningens 73 §, föranlåtes alltså Utskottet att vördsamt inbjuda sistnämnde lids-Stånd att med Borgareoch Bonde-Stunden i den skiljaktiga delen sig förena.
Men skulle denna inbjudning icke antagas och sammanjemkning på detta sätt således ej kunna tillvägabringas, föreslår Utskottet, att omröstning i ämnet måtte i Förstärkt Lag-Utskott anställas efter en sä lydande Kolerin gs-Pi •oposition:
Den, som bifaller Lag-L tskotlets Betänkande N:o a /, öfver värkt fråga om förändring i y och upphäfvande af 8 $ i iö Kap. Jorda-Holken, löstalja ■ y
Den det ej vill, röstar Nej; Finner Nej, anses Rikets Ständer hafva beslutat, a't, jemte det 7 i omförmälde Kap. och Balk erhåller den förändrade lydelse, som Utskottet i dess Betänkande föreslagit, samma Kapitels 8 $ skall till innehållet förändras i enlighet med Preste-Ståndets beslut.
Stockholm ilen 17 Februari 1845.
Lag-Ulskottels Memorial, N:o 72.
Jtä 72. 3 Ank. till Exp. Utsk. den 18 Febr. kl. 1 e. Memorial, med förslag till samnkimjemnkning af de mom Riks-Stånden fattade skiljaktiga \beslut vid förehafvande af Utskottets Utlåtande N:o 48, i anledning af gjorda anmärkningar vid Betänkandet N:o i i, öfver Kong/.
Maj:ts Nådiga Proposition om vissa förändrade föreskrifter, i afseende på lagfart och nrttjande-rätts inteckning. r, ,, '?,d‘ .
LJS-Ulsk°lJet t dess berörde Betänkande N:o 11, tillstyrkt lidall till del al Kongl.
Maj:t i Nåder framställda förslag till Författning i mulor malda hänseende, samt samma Betänkande blifvit bifallet af Hö<>v.
I reste-Slåndet, men återremitleradt af öfrige Riks-Stånden, med anmärkning, al , eliuiu stadgandet i föreslagna Författningens 2 §, att, om nyttjande-rätt 1 fast egendom a landet uppiåtes åt tvänne, den, som först söker intecknmg ma njuta sm rätt till godo, sLod i strid med föreskriften i 16 Kap. 6 ^ jlorda-balken, alt, om någon städjer hemman å landet till tvänne, beiaiiR den’ soin ff,lst sladde, besagde lagrum likväl icke blifvit i Författningen mnnamndt, såsom hvarken ändradt eller upphäfvet; så har Utskottet i dess förenämnde Utlåtande N:o 48, ansett berörde anmärkning ej böra föranleda till någon åtgärd, utan vidhållit sitt tillstyrkande, det måtte Kongl. Majrts Nådiga Proposition oförändrad antagas.
Vid föredragning af detta Utlåtande hos Riks-Stånden har detsamma blilvil åt 1 reste-Slåndet lagdt till handlingarne och af Vällofl. Borgare-Ståndet gilladI; hvaremot Höglofl.
Ridderskapet och Adeln samlHederv. Bonde-Ståndet, i likhet med hvad Herr Grefve Mörner, i sin emot Utlåtandet atgilna reservation, föreslagit, beslutat, att inledningen till den af Kongl. Maj:t föreslagna Författning skall erhålla följande förändrade lydelse : ”Med ändring af 4 § i 4 Kap. Jorda-Balken, hvad angår stadgandet, alt, i händelse någon säljer jord, hus eller tomt, den han förr till annan såll häfver, del köp skall vara gildt, som först gjordes, >6 $ i 16 Kap.
Jorda-Balken, i hvad den innefattar föreskrift, att, om någon städjer hem - 4 Lag-Utskottels Memorial, R:o 72. man å landet till tvänne, den skall behålla, som först stadde eller legde, Förordningen angående lagfart och börd den 13 Juni 1800.” etc. etc.; men i öfrigt antagit förslaget.
Således äro meningarne inom Riks-Stånden i så måtto skiljaktige, som Preste- och Borgare-Stånden oförändrad bilallit Kongl. Maj:ls Nådiga Proposition, men Ridderskapet och Adeln och Boncle-Ståndet ansett densamma ej kunna antagas utan ofvananmärkte förändring i inledningen till föreslagna författningen; och får Utskottet för sammanjemkning af denna skiljaktighet, härmed 'vördsamt inbjuda sistnämnde två Riks-Stånd att med Prestrock Borgare-Stånden i den skiljaktiga delen sig förena.
Derest denna inbjudning icke af någotdera Ståndet antages, samt Preste- och Borgare-Stånden jemväl komma att vidblifva deras beslut, föreslår Utskottet, att omröstning i ämnet måtte i Förstärkt Lag-Utskott anställas, efter en så lydande Voterings-Pr oposition:
Den, som gillar Lag-Utskottets i Betänkandet JS:o u gjorda och i Utlåtandet N:o 4$ vidhållna tillstyrkande, att Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om vissa förändrade föreskrifter, i afseende på lagfart och nyttjande-rätts inteckning måtte oförändrad antagas, röstar Ja; Den det ej vill, röstar
Nej; / inner Nej, anses Rikets Ständer hafva beslutat, att inledningen till den af Kongl. Maj:t i Nåder föreslagna Rörfattning skall erhålla den förändrade lydelse, som Ilerr (Grefve Mörner,i sin af Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet antagna reservation, föreslagit, samt att, enär Kongl. Maj-.ts Nådiga Proposition således ej hatt i dess helhet antagas, contraproposition, i enlighet med hvad Rikets Ständer sålunda beslutat, skall i underdånighet afl åtas.
S 10CK.H0LM, eukék & g k a h b e r u s tryckeri, 1845.
Lag-Utskottets Betänkande, N:o 73. 1 6 M »a.
Ank. till Exp.-Utsk. den 24 Febr., kl 3. e. m.
Betänkande, i anledning af väckta motioner om förändring af i las och författningar meddelade bestämmelser angående utmätning.
Hedervärda Bonde-Ståndet har till Lag-Utskottets behandling öfverlemnat serslulda hos Ståndet i nyssberörde syftning väckta motioner af Riksdan JönkTpin^ T*™/, fräD Ösfte‘'&öthland, Andreas Bengtsson från lonkopings Lan Christen Andersson från Malmöhus Län, Anders Nilsson. lan lotstnamnde
Lan med hvilken Jonas Johansson från Jönköpings Län *'? *°r' > -Tf Jon0/fSon fl’ä” Geflehorgs Län; och får Utskottet, efter sia”V"len o \ ^ llli dömande upptaga deri framställda för slag i den ordning- som följer. i l , " t1 F'1" ‘ *f.“, uUf de flera »lägenheter, som vid utmätning ofta skola .»träffa för e, mmdre gäldenär .och borgenär, än exekutor a?
Gustaf Pettersson han Ostergöthlnnd yrkat, att det mätte tillåtas Under-escekutorer att da gäldenär sökes i ntmitnmgS-afseende, men ej träffen hemma mede/st skr, Ungt anslag a dennes husdörr kalla honam ’ till annadZ i näst ejlerjol/ande -vecka, del gätdemiren bör vara tillstädes, vid äfventyr °att utmatningen det oansedt finge verkställas. ^ ^ r tt.E“ S;klani stadgande kan dock Utskottet icke tillstyrka.
Genom r <7 af Utsokmngs-Ba kens 5 Kapitel är redan föreskrift, att, om gäldenär re. u boi t e.lei haller sig undan, innan han gjort sin borgenär rätt cnlioi onungens Lefallnmgshafvandes utslag, då må utmätning ändå ske- och vfd denna fbresknft har lagstiftaren fästat tillbörligt afseende å borgkärs och galdenars ömsesidiga förhållande.
Då den förre har rättmätigt anspråk att hans ^tt ej ma obehörigen uppehållas, så synes den gäldenär, som har ett utslag! emot sig derå utmätning följa må, ej skäligen böra ega att, genom >oi tiesa eller afhållande från hemmet, förhindra verkställigheten af utslaget Bill. till R.
Prot. 1845, 7 Sami. 1 Afd. 24 ITäft. 1 2 Lag-TJtskoltets Betänkandej N:o 73. och dermed uppehålla borgenärs rätt, helst gäldenären i detta fall vet sin förbindelse och följaktligen bör fullgöra densamma, innan han begifver sig bort.
Endast egen underlåtenhet åt skyldigheter kan således ådraga gäldenär den olägenhet, att utmätningen i hans frånvaro verkslälles; hvadan derifrån ej kan bemtas anledning till föreslagna förändringen, som deremot, å andra sidan, skulle för borgenärer blifva i högsta måtto vådlig, enär den lemnade oredlige gäldenärer tillfälle att undansticka sin egendom, innan den för utmätningen bestämda dagen inträffade.
På grund häraf och då, till ledning för exekutorn i förevarande hänseende, någon ytterligare föreskrift ej är behöflig, får Utskottet tillstyrka, att omförmälda förslag måtte lemnas utan afseende. 2:0 Förrbemälde Gustaf Pettersson har vidare yrkat, det måtte för undvikande deraf, att fordringsegare må behöfva hos Konungens Befallningshafvande söka förbud för den, som har annor mans gods hos sig inne, att gifva det ut, vid den i 7 §. af 8 Kap. Utsöknings-Balken bestämda påföljd, varda stadgadt: att det Jor berörde ändamål är tilljyllestgörande, om den, som godset innelut) ver, blijver medelst behörig utmätningshandling underrättad derom, att samma gods blifvit för någon borgenärs fordran hos rätter egaren taget i mät, hvithet borde gälla jemväl i afseende pä oredovisade medel för hos gäldenären hål/ne auktioner.
Det må dock anmärkas, att berörde lagrum synbarligen afser det förhållande, att den, som hos Konungens Befallningshafvande eller annan myndighet utsöker fordran, äskar Konungens Befallningshafvande;; förbud för den, som innehar gäldenären tillhörigt gods, alt detsamma utgifva, till förhindrande af godsets förskingring under utsökningen, och för bevarande af en säkerhet för fordringen.
Då meddelandet af ett sådant förbud, likasom beviljande af qvarstad i allmänhet, förutsätter pröfning derom, huruvida lagliga skäl förefinnas att inskränka egarens fria dispositions-rätt af egendom, på grund af ett blott anstäldt kraf, samt det följaktligen maste på Öfver-exekutor bero att förbudet meddela, synes ett annat förhållande deremot ega rum vid det af motionären afsedda fall, eller då fordringen blifvit fastställd genom beslut, hvarå utmätning följa må.
En sådan åtgärd lärer då kunna sträckas till all gäldenärs egendom, äfven om den finnes i andras förvar, så framt den ej i anseende till beskaffenheten är underkastad tvist.
Men lika litet, som Under-exekutor eger lösa de stridigheter, 3 Lag-Utskottets Betänkande , N:o 73. som i denna del kunna uppstå, lika litet medför en af honom på grund af gäldenärens uppgift gjord anteckning någon kraft emot tredje person, eller inverkar på dennes frihet att om innehafvande egendom disponera.
Då frågan om inskränkning härutinnan är af samma natur, som förstberörde, synes densammas afgörande för bibehållande af ordning och säkerhet, samt i öfverensstämmelse med antagna grundsatser, fortfarande böra tillhöra Konungens Befallningshafvande, hvars makt i denna del ej utan våda kan nedläggas i Under-exekutors hand; och anser sig
Utskottet således hafva grundade anledningar för sitt tillstyrkande., att nu ijrågaställda förslag ej måtte bif allas. 3:o I fråga derom, huruvida egendom må vid utmätning före försäljningen uttagas ur gäldenärs bo, och hvad verkan utmätningen eljest bör kunna medföra, samt för tillvägabringande af lämpliga och verksamma stadganden i denna del, hafva serskilda framställningar blifvit gjorda, nemligen: a) af Anders Nilsson från Östergöthland, hvilken anfört, att ehuru den fattige jordbrukarens väsendtligaste förmögenhet bestod i kreatur och åkerredskap, vore likväl denna tillgång den första, som vid utmätning tillgreps och bortfördes.
Om än den nödställde gäldenären, som dermed beröfvades de nödvändigaste medlen för sin utkomst, härigenom tillskyndades en nära nog obotlig skada, ökades dock olägenheterna af hans betryck dymedelst, att lian mången gång måste vidkännas en dryg kostnad för kreaturens utfodring och annan utmätt egendoms förvarande under den ofta långa lid, som förflöt, innan utmätningen vann laga kraft och försäljning kunde ega rum.
Detta allt vore emedlertid förenligt med gällande lagar och nödigt för borgenärers betryggande; men då gäldenären icke borde helt och hållet uppoffras, ansåg motionären lagstiftaren böra meddela sådana bestämmelser, hvarigenom borgenärs rätt iakttogs, utan att gäldenären behöfde vidkännas alltför stort lidande; och har han för sådant ändamål framställt ett så lydande förslag: ”att dä annan egendom hos gäldenär ej finnes, än sådan, som för hans närings bedrif vande är oundgänglig, densamma väl må af utmätnings-förrättaren upptecknas, men ej gäldenären afhändas förr, än den blifvit i laga ordning försåld; —• att, i händelse af konkurs, den borgenär, som sålunda vunnit utmätning, må i den upptecknade egendomen ega enahanda förmånsrätt till betalning, som vore egendomen i taka händer eller under utmätningsmäns försegling salt; samt att lämpligt ansvar måtte stad - 4 Lag-Ulskollets Betänkande, N;0 73. gas för den gäldenär, som förskingrar den egendom/ hvaraf utmätning i denna ordning skett.” b) af Christen Andersson från Malmöhus Län, som anmärkt, alt ehuru lagen, enligt hans åsigt, icke tillät, att utmätt egendom finge fråntagas gäldenär förr, än den blifvit i laga ordning försåld, hade likväl exekutorer företagit sig att bortföra sådan egendom för att på annat ställe försäljas, utan alt gäidenären vetat, hvar hans egendom stad na t eller af hvem han skolat söka ersättning för den skada, som kunnat åkomma egendomen under flyttningen.
Man hade väl till stöd för en sådan åtgärd hört invändas, att borgenär ty förutan ej vunne någon säkerhet, derest gäidenären gjorde konkurs före försäljningen; men lagen vore dock i förenämnde hänseende tydlig, och Konkurslagen, som åberopats för sednare meningen, vore blott en undantagslag, som ej kunde tillåta hvad den allmänna förbjöd.
Vare sig emedlertid huru som helst, så syntes omförmälda förhållande ej lämpligt, enär syftemålet lätteligen kunde vinnas genom vissa förändringar och tillägg till redan g i fn a laghud; och har motionären i följd häraf föreslagit: dels att 3 §.
i 5 Kap. Ulsöknings-Balken måtte erhålla denna förändrade lydelse :
Ther lösören i mät gå, skola the i gäldenärens vård förblifva, tills the med offentligt utrop varda försålde, på sätt Förordningen den 18
December t8a3 stadgar:
Dåre oek gäldenär ansvarig för godset, efter som i Förordningen om tillägg till 8 •§. af 8 Kap. denna Balk bestämmes; dels att till sistnämnde lagrum må göras följande tillägg:
Förskingrar gäldenär löst gods, som hos honom för fastställd gäld i mät skrifvet är, och sedan han om utmätningen kunnig blifvit, fylle då bristen af annat gods, och straffes med arbete å fästning frun ett till tre år, der han ej skadan, med ränta och kostnader, med penningar gälda gitter eller visar sig haf va sökanden förnöjt; samma straff stände ock den, som till slik förskingring råder och hjelper ; samt dels att stadgas må, att fordringsägare, som vunnit utmätning ä gäldenär'S lösa gods, bör, fastän försäljning deraf ej medhunnits i laga ordning, njuta förmånsrätt i det utmätta, derest gäidenären under tiden gör konkurs, äfvensom att gäldenär, som rubbat utmätningen, i denna händelse skall straffas enligt fl] i Kon k ur slagen, och och c) af Gustaf Pettersson från Östergöthland, som yrkat, att enär en del domare■ icke skola tillämpa 8 ff. i 8 Kap.
Utsöknings-JBa/ken „ i afseende på sådant gods, som blifvit utmätt, 5 Lag-Utskottets Betänkande, N.-o 73. men lemnats oförsegladt, ■ en förklaring matte utfar tias derom, att sådan tillämpning bör ega rum, emedan det icke later' sig' eöra att förse»I» all slags egendom, t. ex. kreatur och dylikt, samt exekutor ej alltid är° i tillfälle att få egendomen hos annor man insatt; och att i sammanhang härmed måtte stadgas, att exekutorer ega att på eget ansvar lemna utmätt gods i gäldenärs vård, samt alt borgenär må åtnjuta förmånsrätt i utmätt egendomj fastän den icke blifvit förseglad eller ur gäldenärs bo uttagen.
Efter öfvervägande af hvad sålunda blifvit anfördt och föreslaget, får UtskoLtet till en början erinra, att något tvifvel destomindre bör kunna uppstå om behörigheten af den utaf Christen Andersson ifrågaställa åtgärden att ur gäldenärs bo uttaga och i säkert förvar ställa utmätt gods, som dylik åtgärd öfverensstämmer med ej allenast begreppet af utmätning, utan ock de fyrfaldiga i förevarande hänseende i lag och författningar meddelade stadganden, såsom 2 Kap. 2 §.
Utsöknings-Balken, sådan den 'lyder i Kon»l. Förordningen den 29 November 1823, samt Kongl. Förordningen den uS December samma år, derigenom är vordet förovdnadt, att utmätning må i vissa fall följa å Konungens Befäl Iningshafvandes utslag i skuldfordringsmål, utan afseende å deremot anförde besvär, och att godset skall i taka händer sättas, med / ätt 1 gliet för den fordrande att det mot borgen lyfta ■— äfvensom 00 §. i Konkurslagen, som stadgar, att om för borgenärs fordran lös egendom blifvit i laga ordning i mät tagen och satt i allmänt förvar eller under ut mätnings mäns försegling, då njuter han rätt till betalning utur den utmätta egendomen, ändå att den ej före konkursen hunnit säljas eller ur gäldenärs bo uttagas, hvilket sistnämnde stadgande följaktligen såsom laglig förutsätter omförmälde åtgärd.
Den fråga, som således nu hufvudsakligen utgör föremål för Utskottets besvarande, är alltså den, huruvida gäldenär må tillerkännas ovilkorlig rättighet att i sitt förvar behålla utmätt gods, tills.det är vordet försåld t, och om borgenär det oaktadt må njuta förmånsrätt i godset, derest gäldenären före försäljningen gör konkurs.
Men hvarken å ena eller andra sidan lära dylika rättigheter kunna medgifvas.
Det måste nemligen i betraktande lagas, att enligt lag eger panträtt i lös egendom i allmänhet ej rum, så framt egendomen ej finnes i borgenärs vård, och alt grunden till den förmånsrätt, som Konkurslagens ofvanåberopade §. tillerkänner borgenär i utmätt gods, som blifvit satt i allmänt förvar eller under utniätningsmäns försegling, ligger i antagandet af en förvärfvad panträtt, enär godset 1 nämnde fall ansetts såsom tdl borgenären redan öfverlemnadt, om ej frivilligt al egaren, dock till följd al laga åtgärder.
Om nu egendomen 6 Lag-Utskottets Betänkande, N-o 73. skulle förblifva i gäldenärens förvar, saknades helt och hållet grunden för förmånsrätten eller den förvärfvade panträtten, och under sådana förhållanden synes någon företrädesrätt icke ens kunna komma i fråga.
Men häraf följer äfven, att rättigheten att skilja gäldenär från utmätt gods fortfarande måste bibehållas, emedan borgenärens rättmätiga anspråk att blifva i sin rätt betryggad endast såmedelst kan uppfyllas; Och då Utskottet således ej kan understödja nu omförmälda förslag, anser Utskottet den i sammanhang härmed väckta fråga, i afseende på ansvaret för förskingring af i mät taget, men i gäldenärs förvar qvarlemnadt gods, böra förfalla, enär förslaget i denna del grundats på förutsättning om antagande af det förra.
Hvad dernäst angår Gustaf Petterssons serskilda yrkande om den förklaring af 8 §. i 8 Kap. nyssberörde Balk, att samma lagrum, som stadgar, att den, som egenvilligt rubbar det gods, som Konungens Befallningshafvande låtit i qvarstad sätta eller med kronomärke teckna, skall bota fyratio daler, jemväl bör ega tillämpning på utmätt gods, som lemnats^ oförsegladt; så enär omförmälda stadgande är af den tydlighet, att villrådighet om rätta meningen ej bör uppstå, samt Utskottet ej eller har sig bekant, att stridiga åsigter härutinnan gjort sig bland domare gällande, finner Utskottet någon förklaring icke af nöden.
I följd häraf får Utskottet tillstyrka, alt Anders Nilssons, Christen Anderssons och Gustaf Petterssons nu ifrågavarande framställningar mätte lemnas utan afseende. rj:o Den sistnämnde har ytterligare hemställt, om icke stadgas borde, att då på marken växande gröda tages i mät, ett lika förvaltningssått skall iakttagas, som föreskrifves i 8 Kap. 6 ,§‘.
Utsöknings-B al ken, dä ränta eller hyra sättes i qvarstad, i hvilken händelse den sökande bör nämna en eller flera, som egendomen vårda och räntan eller hyran deraf uppbära och till sakens slut förvara; men då förhållandena i berörde och nu ilrågaställda fall ej äro lika beskaffade, samt någon föreskrift i förevarande hänseende dessutom hvarken visats vara af behofvet påkallad, eller synes böra af lagstiftaren meddelas, innan det genom lag blir bestämdt, huruvida växande gröda, såsom tillhörande sjelfva egendomen, må, på sätt i flera orter brukligt är, serskildt för gäld utmätas, anser Utskottet sig hafva tillräcklig anledning att afstyrka bifall till Gustaf Petterssons omförmälda hemställning.
Lag-Utskoltets Betänkande N.-o 73. 7 5:o
I ordningen härefter förekomma följande serskildt framställda, men gemenskap egande yrkanden, nemligen: a) af Andreas Bengtsson från Jönköpings
Län: att ingen obehörig, som ej af Konungens Befallningsliafvande antagits och af lågt ed, må utmätning verkställa, och att till biträde dervid ej får begagnas annan, än väl frejdad person, helst Nämndeman eller ordinarie Fjerdingsman; b) al oflanämnde Gustaf Pettersson: att Under-exekutor bör till biträde vid utmäta in gsför rättning alltid kalla den intill gäldenären närmast boende Nämnde- eller Fjerdingsmannen, och att denne ej eger beräkna skjuts för längre väg, än frän sin bostad; och c) af Jon Olsson från Gefleborgs Län: att om Kronofogde sjelf förrättar utmätning, lian likväl ej må vara berättigad till resekostnadsersältning för längre väg, än från Länsmannens i distriktet hemvist; att Kronofogde bör, derest han ej kan anförtro
Länsman all verkställa utmätningar inom sitt distrikt, derom göra anmälan hos församlingarne inom distriktet, derefter desse må för sådant ändamål utse bofaste och vederhäftige personer, sä vida icke Socken-Nämn der ne kunna öfvertaga om förmälde åliggande; samt att fordringsägare må få till verkställighet, utan Kronofogdes påskrift, öfverlemna domar och utslag till Länsman eller utsedd utmätningsf örrättare.
Såsom skäl för dessa af Gustaf Pettersson och Jon Olsson, framställda yrkanden, hafva molionärerne åberopat nödvändigheten att tillvägabringa sådana anstalter och meddela sådana föreskrifter, som kunde verka till minskning i de dryga kostnader, som drabbade de gäidbundne i och för utmätningar, och såmedelst försvårade deras lidande.
Utan att underkänna vigten af detta skäl, anser dock Utskottet sig icke kunna understödja Jon Olssons förslag, att utmätningsförrältningar må anlörtros Länsmän, utan uppdrag al vederbörande Kronofogdar, eller af församlingarne utsedde personer, eller Socken-Nämnderne.