Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Att göromålen vid LandsGantzlierne och LandsContoiren i senare tider betydligen tilltagit, anser Utskottet vara onekligt, utan att Utskottet derföre vågar af denna enda an - Serskildta, Utskottets Betänkanden. ledning tillstyrka ett tillsättande af flera Tjenstemän derstädes, hvarmed förlägenheten, enligt Utskottets tanka, endast till en del och för någon tid hlefve afhulpen.
Denna öfvgrklagade tillväxt i göromål förspörjes nästan utan undantag inom samtelige Rikets administrativa Verk, allt efter deras olika beskaffenhet och vidden af deras befattningar.
Att genom Tjenstemännens förökande komma Verken till hjelp, vöre i StatsVerkets närvarande belägenhet omöjligt, och Riksens Ständers allvarligt förklarade önskningar åsyfta tvärtom indragningar och minskning af Tjenstemännens ental.
Af enahanda tanka med Friherre tock, att den tilltagande mängden af göromål egentligen har sin grund i de täta förändringarne af Ekonomiska lagar och stadganden, har derföre Utskottet, som bort , till följe af Riksens Höglofl.
Ständers uppdrag, afgifva förslag till en med ofvannämnda åsyftning instämmande ny reglering af EmbetsVerken, antagit som nödvändigt vilkor, att genom utarbetningen af ett nytt ekonomiskt Lagverk, som skulle innehålla få men bestämda stadganden och föranleda enkelhet och redighet vid deras tillämpning, en sådan görotnålens oformliga tillväxt för framtiden måste förebyggas.
Då denna åtgärd hunnit att af den föreslagna Comitén vidtagas och, i sammanhang dermed, den sålunda möjlig blifvande nya methoden för ärendenas behandling kommit i utöfning, förmodar Utskottet, att det nu uppgifna behofvet af en större betjening skall, äfven 918 Serskildta Utskottets Betånkanden. vid Landshöfdinge-Embetena , försvinna.
I alla fall lär det endast kunna tillkomma den blifvande Comitén, att, vid uppgörandet a£ de nya Staterna för framtiden föreslå en sådan tillökning, sorn den begärda, derest den skulle finnas nödig, och Comitén genom indragningar på andra ställen skulle vara i stånd att anvisa utvägar till lönings-ansisg.
Af dessa sammanlagda orsaker, finner sig Utskottet, sorn icke kan pröfva några detaljer af dea blifvande Tjenstemanna-Staten, och till hvilket det ingalunda kan höra, att, oafsedt dess för framtiden gifna allmänna förslag, projectera ändringar eller tillökningar i någon vias af de nuvarande Stater, så mycket mindre kunna tillstyrka de föreslagna 2ne LsndsContoirsskrifvarnes antagande, som LandsContoiren redan är o försedde ined en LänsBokhållare och göromålen med den redan befintelige
Betjeningen torde kunna medhinnas under den tid, som kommer att förflyta innan den nya regleringen varder till Kongl. Majit och Riksens Ständers pröfning öfverlemnad.
Beträffande den andra delen af Friherre Focks förslag, nemligen att vid LandsCantzlierne en LänsNotarie måtte å Stat varda tillförordnad, så ser sig väl Utskottet af ofvan anförda grunder hindradt, att i denna detaljfråga något bestämdt tillstyrkande afgifva; men, då Utskottets yttrande häröfver blifvit fordradt, får Utskottet, tili följe deraf, anföra: att, ehuru sjelfva mängden af göromål vid LandsCantalierne icke lämpligen torde \ .
919 lunna åberopas såsom skäl till flen föreslagna tjenstens inrättande, då LandsSecreterarne, mera än de fleste andre Tjenstemän i samma förhållande, äro genom de ansenliga extra inkomster, som för Corn mun i ca tioner, Expeditionslösen ni. in. dem tillflyta, i tillfälle att antaga, mot särskilt betalning, så många personer till enskilt biträde, som dessa Expeditioners utskrifvande brafver 3 andre anledningar förekomma att i denna del taga förslaget under närmare öfvervägande.
Det har synts Utskottet, som fordrade den allmänna och enskilda säkerheten, att de vigtiga frågor, son/ vid LandshöfdingeEmbetena afgöras, aldrig fingo till slutlig och hufvudsaklig handläggning ofverlemnas åt personer, sorn icke äro i Rikets tjenst anställda, till kunskaper och skicklighet bepröfvade och för deras åtgärder vederbörligen ansvarige.
Idkväl är vid nuvarande sakernas ordning, då LandsSecreteraren är vid Länets Cantzli den ende ofFentlige Tjensteman, ofta oundgängligt, att nyssnämnde obehöriga förhållande inträffar, och det åtmindstone hvarje gång som LandsSecreteraren af sjukdom eller Embetsresor, de der icke sällan påkomma, hindras att sjelf sin tjenstebefattning utöfva.
Hans närmaste man är då en LandsCanlzlist, hvilken, ehuru ägande ett ringa biningsanslag af 66 Rd. å Stat, icke aestomindre är att anse endast som Secreterarens enskilde skrifvare, emedan han hvarken är med fullmagtj försedd, eller äger befordringsrätt, eller, lika med andra Tjenstemän, är i och för sitt antagande un - Serskildta Utskottets Betankanden. derkastad några prof till utrönande af skicklighet eller kunskap.
Emedlertid inträffar merändels, då t. ex.
LandsSecreteraren är Landshöfdingen på Embetsresor följaktig, att denna person pröfvar och afgör de Cantzliärenden, som icke kunna till Landshöfdingens återkomst uppskjutas, utan måste af Effi* betet, under dess frånvaro, med slut afhjelpas.
Att detta kräfver ändring, lär icke bestridas; och det är af sådan anledning, sorn Utskottet för sin del finner lämpligt, att den Comité, som kommer att utarbeta planen för tjensteregleringen, göres uppmärksam på nödvändigheten att vid LandsCantzIierne tillsättes en LänsNotarie på Stat, med Full magt, ansvarighet och befordringsrätt, emellan hvilken Tjensteman och Secreteraren en sådan fördelning af göromålen komme att af Lanås \3 £5 höfdingen göras, som localoinständigheter kräfva.
Såsom vilkor för antagandet härtill, borde då stadgas sådana prof. som äro föreskrifne för dem, hvilka söka inträde i Andra Ilikets Publika Verk; och till den nödiga aflöningen torde något serdeles betydligt anslag icke erfordras, då, genom nyssnämnds göromålen» fördelning, en del af Sportlarne, hvilka nu ensamt tillfalla LandsSecreteraren, toyde blifva för LänsNotarien att påräkna, och det arfvode, sorn nu uppbäres af-LandsCantzlisten, kunde inbegripas i den nya Lönen, helst skrifvarehjelpen bör af Secreteraren och Notarien, hvilka uppbära Lösen, bestridas, och således LandsCantzlist-arfvodet från Staten utgå.
Serskildta Utskottets Betcinkanden. gzi Dock varder detta allt Riksens Höglofl.
Ständers egen pröfning vördsammeligen understäldt.
Stockholm den 17 Juni 1818. R. H. S. Serskildta Utskotts Betänkande i anledning af gjordt förslag till de Norrländska Länens sammanslående.
TT • - '-'ti ett från Hedervärda BondeStåndet den 18 sistlidne månad till Serskildta Utskottet, med anledning af 56 §.
RikdagsOrdningen, Temitteradt Memorial, har Riksdagsfullmägtigen Pehr Abrahamsson från WesterNorrland andragit, hurusom den Ir 1810 i Norrland skedde Länefördelningen, hvarigenom de tvenne Länen VesterNorrland och Vesterbotten blefvo delade i tvenne
Län hvardera, eller tillsammans fyra, icke skall hafva uppfyllt det dermed åsyftade ändamål, som förmodas hafva varit, dels att bereda lnvånarnes lättnad medelst en närmare väg till Residenset, dels äfven befordrande af större ordning och landets skyndsammare uppodling.
Beträffande det förra anföres, att de, som bo längst uppe i Ångermanland, ännu skola hafva lika långt att färdas neråt till Residenzet i Hernösand, som Jemtlänningarue hafva dit, om de återförenas med Ångermanland; äfvensom i Vesterbotten, om Residenzet skulle, efter hvad förut ofta varit påtänkt, Hyttas till Piteå Stad, det för hela Länet vore lika beqvämligt sorn nu pä ane 922 Serskildta Utskottets Betänkanden. särskilta stallen.
Vidkommande åter det sednare, eller befordrande af mer ordning och odling 1 landet, anses sådant icke kunna vinnas genom ökade Residenzer, utan, jemte god styrelse, hufvudsakligen genom Invånarnes egna bemödanden} i sammanhang hvarmed den förmodan blifvit framställd, cte desse, hvilka aldrabäst känt och känna d*n ena och andra omständigheten, samt verkan deraf föx Ortens väl, aldrig lära hafva anhållit om förenämnde delning, utan tvärtom gerna skulle se, att allt återställdes i sin förra ordning.
Af sådane anledningar, och då Rikets behof för närvarande synas öfverstiga dess tillgångar, och utvägar sökas till indragning af Embeten och Tjensterj har i Memorialet blifvit föreslaget, att meranämnde fyra Län måtte återigen sammanläggas, på sätt de före i3ro voro, så att Herjeådalen lägges till Gefleborgs Län, och Jemtland, tillika med Nordmalings socken i Ångermanland, till YesterNorrlands Län, samt nu så kallada Vester- och Norrbottens
Län återförenas under en Höfdingestyrelse, med Residenzet uti Piteå Stad.
Genom denna sålunda föreslagne åtgärd, som förmenas kunna, utan någons olägenhet, äga rum, skulle kostnaden för tvenne LandshöfdingeStyrelser komma att Staten besparas, hvilket förmodas så mycket mer förtjena att med allvar behjertas, som ej allenast Jemtland, utan äfven Vester- och Norrbotten ännu sakna Residenzer, och fråga om medel till deras uppbyggande redan varit under Riksens Högloft.
Ständers prof - Serskildta Utskottets Betänkandets. 925 ning.
För den händelse, att göromålens mängd vid dessa Länstyrelser skulle häremot komma i öfvervägande, har, i sammanhang med det gjorda förslaget, den utväg blifvit uppgifven, att med ännu en Canzlist förstärka den på Stat bestädde Canzlibetjeningen.
Särskilta Utskottet, som ansett ifrågavarande motion beträffa ett ämne, hvars vigt påkallar ett noggrant öfvervägande af de ej mindre för än emot förslaget talande omständigheter, har visserliga insett, huru afsigten med den sedan några år tillbaka bestående nya Indelningen af Landshöfdingedömena i Norrland, förmodeligen varit den att bereda både en lättare communication mellan LänsStyrelserna och landets invånarna, och derjemte, medelst flere Landshöfdingars tillsättande, befordra en säkrare öfversigt af odlingens tillstånd och lnspection af det påbörjade, för framtiden så vigtiga Nybygges-Systemet; men, då å andra sidan förekommer, att denna Indelning och läget af de nya LandshöfdingeResidenzerne icke synas svara emot ändamålet, alldenstund, som Chartan öfver Norrland utvisar, dessa Residenzer äro belägne nästan ytterst vid endera gränsen af Länen, eller ock vid Hafskusten långt ifrån Riksgränsen, upp till hvilken dessa Län sig sträcka, så att, alldeles på sätt Memorialet innehåller, vägen till LandshöfdingeSätet är från flere trakter ännu lika lång som före delningen, och då härtill desslikes kommer, att
Statens tillgångar icke medgifva anslåendet af så tillräckliga Löningsförmoaer för 924 Serskildta Utskottets Betänkanden.
Landshöfdingarne i de nya Länen, att desse Embetsman dervid finna sin passande utkörnst, hvaraf äfven lär bända, att de begagna hvarje lägligt tillfälle att söka transport till en Jförmonligare tjenst och ett blidare klimat, hvilket allt måste medföra den verkan, att Landet, vid de täta ombytens af Styresmän, icke kan vinna den jemna eftersyn och styras med den conseqvens i principer, som vore önskeligt, så har Utskottet för sin del icke kunnat annat än biträda den i Memorialet framställda tanka, att det torde vara förmon» ligare att sammanslå de bägge Länen Vesterbotten och Norrbotten, och förlägga Residenze. t till Piteå, såsom liggande nästan lika långt från det sålunda blifvande Länets Norra och Södra Gräns, äfvensom att förena Herjeådalen med Gefleborgs Län, och Jemtland samt Nordmalings Socken med VesterNorrlands.
Likväl, och på det de aflägsnare trakter i Jemtland och Herjeådalen icke måtte komma att sakna den Speciellare tillsyn, som, i synnerhet för Nyodlir.gsVerket, är af vigt, tror Utskottet, att det borde fastställas som en bestämd skyldighet för Landshöfdingarne i Gefleborgs och VesterNorrlands
Län, att uppehålla sig hvarje år, den förre minst fjorton dagar i Herjeådalen och den sednare en månad i Jemtland, samt om tiden dertill hvarje gång förut kungöra i Orten, pa det innevånarne måtte äga rådrum att bereda sig lill hvad de i hushållnings- och andra mål kunde hafva att personligen hos deras Höfding* andraga- I detta fall torde äf» Serskildta Utskottets Bettinkanden.
925 ven billigheten fordra, att till dessa bägge Landshöfdingar och da Tjenstemän, sorn dem åtfölja, i och för dessa vistanden anslå en särskilt Summa i Resepenningar, till ex. 500 lid. för Landshöfdingen i VesterNo irland och 500 hir den i Gefle, då Staten i alla fall på indragningen komme att gära en betydlig besparing genom upphäfvandet af 2ne hela LäneStyrelser och slippa att bekosta iner än en enda Residenzbyggnad i Piteå, i stället för de Jne,^ sorn efter nuvarande indelning skulla erfordras.
Då detta salunda uppgifna förslag icke har något direct sammanhang med den plan, som tillkommer den blifvande Comiten för Tj, msteregleringen att utarbeta, och dessutom lär ankomma på Kongl. Majts
Nådiga godtfinnande att antaga eller icke; har Utskottet trott sig böra vördsammeligen hemställa, huruvida Riksens Höglofl.
Ständer skulle finna för godt att, i detta afseende, framställa hos Kongl. Majit någon underdå- ' nig önskan, i händelse Utskottets tanka skulle af Riksens Höglofl.
Ständer bifallas.
Ständers eget bepröfvande vördsammeligen öfverlemna*.
Stockholm den 7 Juli 1818. / Bihang till RiksSt.
Prof. »Si7-i8j8i Sami.
N:r 117 lig. ©cxx ®ooc ocsx: cxx>ceoocoooooo©oeooa oocc oocxjoooocoo* N:r 159.
Riksens Högloft, Ständers Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotts
Betänkande öfver det af Kongl. TabellCoirunissionen, uti underdånigt Utlåtande under den 25 sistlidr.e Januari, aflemnade sammandrag af Tabellverket Jer sednast förflutna Quinquennium, jemte Förslag till ändringar och förbättringar uti Tabellernas framtida inrättning, hvarigenom de skulle vinna mera fullständighet och tillförlitlighet uti de äskade uppgifterna.
Majit faar uti Nådig skrifvelse af den 7 nästlidne April! i nåder behagat till Riksens Höglofl.
Ständer öfverlemna ofvannämnda Kongl.
Tabell-Corn missionens underdåniga Utlåtande, med tillhörande handlingar, hvaröfver Riksens Höglofl- Ständer, i frågan om kostnaden för Tabellernas tryckning och de i sammandrag deraf lemnade upplysningar, redan lära hafva inhemtat Höglofl.
StatsUtsfeottets serskildta Utlåtande.
Det tillhörer följaktligen Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottet i detta hänseende ej annat, än att, efter erhållen remiss och vederbörligen anställd granskning af de i Nåder lemnade Acter och Tabellex-, vitsorda den utmärkta nytta, som en sådan tryckning skul - Besv. och Ekon.
Ut sk".
927 la medföra för kännedom'en, ei mindre af Fosterlandets Statistik i allmänhet, än de upplysningar, hvilka kunna leda Riksens Hcglofl.
Ständers öfverläggningar och arbeten rörande en förbättrad representation; varandes det Utskottets fulla öfvertygelse, att, genom sådana arbetens allmängörande, mera sann upplysning skall spridas, än genom de flera styckade statistiska afhandlingar, i Text författade, hvilkas Calculer ändå icke kunna uppnå den säkerhet och det oafbrutna samband, som närvarande välberäknada Utdrag de facto framvisar.
Utskottet kan derföre icke undertrycka den lifliga Önskan, att
Rikets tillgångar både för närvarande och framtiden måtte tillåta dessa Utdrags årliga tryckning, i ju större scala, ju bättre, heldst förhållandet efter Län, och uti hvarje Stad icke annorlunda, än genom sjelfva Tabellsammandragens ingifvande, kan blifva synbar, till förtigande af den Controll, som endast härigenom vinnes, då på hvarje serskild
Lo* cal de meddelade uppgifterna blifva känd© och till sin fullständighet bedömde.
Hvad åter de för nästa Quinquennium och sedermera framgent af Kongl. TabellCommissionen föreslagna ändringar och förbättringar uti Tabellernas inrättande beträffar; så fidner Utskottet dem hufvudsakligen uppgifna uti 2ne Förslager. 1:0 Att Kongl. Majit i Nåder skulle täckas anbefalla d ss Eefallningshafvanden i Läven, att, igenom Kronobetjeningens åtgärd, insamla och TabeliComrnissionen meddela de Besv, ock Ekon- Utsk.
Betänkan den. årliga uppgifterna om utsädets och skördens förhållande, då Presterskap©!:, som nu har sig denna befattning uppdragen, derifrån kunde befrias oftare, ån hvart femte år. 2:0
Att emot en sådan befrielse åläggas en vidsträcktare och noggrannare ciassihcation af folkmängden efter näririgarne, samt mera detaillerade uppgifter, i afseende på helsovården.
Till delförra förslagetlärer Kongl. Commissionen herntat anledning af den Acten bifogade underdåniga inberätfelse ifrån Landshöfdingen i Upsala Län, Herr Friherre Fock, rörande den åtgärd Friherren i detta afseende, för det honom i Nåder anförtrodda Län, vidtagit.
Men vid granskningen af denna åtgärd, samt öfriga thy åtföljande uppgifter befi tines först, att icke blott genom Kronooetjeningen, utan ock under hand, så småningom och i privat väg, de summariska anteckningarna blifvit samlade; och för det andra, att Friherre Fock föreslagit denna utväg, icke med upphäfvande af det nu anbefallda sätt, att i denna del upprätta Tabellerna, utan endast såsom en Cor. troll för hvart tredje är å HiksTabellen, efter förra vanligheten författad.
För sin del kan Utskottet icke inse, hvad fördel denna förändring, i och för sig sjelf alltid vådelig, skulle medföra.
De af Kongl. TabellCommissionen uppgifna och allmänt kända hinder för dessa uppgifters säkerhet och fullständighet, liggande i Allmogens fördomar och farhåga för ökad beskattning, Besv. och Ekon.
Bet. ärik anden.
929 skulle troligen icke häfvas, må härda snarare tilltaga, genom Kr onoBet jemn gens directa och oilicieia åtgärd/ hvilken kunde hos en icke fördomsfri allmänhet gifva saken ett ännu obehagligare anseende.
Utskottet anser derföre nied ändamålets möjliga vinnande förenligast, att Vördiga Presterskapet hädanefter, som hitintills, med biträde af Sexmän och Rotemästare, årligen besörjeiv dessa uppgifters insamling och anteckning.
Dock tror Utskottet, att det skulle visa en serdeles god verkan, om Kongl. Maj:t, på Riksens HögloR.
Ständers underdåniga tillstyrkan, i Nåder behagade till allmänheten utfärda en Kungörelse, som, jemte ytterligare upplysning om Kongl.
IYt»j :ts visa och Uandsfaderliga afsigter med infordrandet af dylika uppgifter, tillika lemnade Presterskapet rättighet att, vid tredskande med deras afgifvande, eller påtagliga mindre fullständighet och säkerhet, anlita KronoBetjeningens åtgärd till deras anskaffande.
Troligen skulle härigenom det dubbla ändamål vinnas, att
Allmogen å ena sidan finge en rätt fattning om de välgörande följderna af sådana anteckningai*, samt å den andra anade en helsosam fruktan, i händelse ax deras uppsåteliga ofullständighet eller försummande.
Då Kongl, TabellGommissionen icke uppgifvit sattet för den i andra Momentet yrkade vidsträcktare och noggrannare classification af folkmängden efter näringarne, samt mera detaillerade uppgifter rörande helsovårdenj sä kan deröfver icke något Utlå - 950 Besv. och Ekon.
Betänkanden. tande aFgifvzs.— Såsom en slags motsvarighet S Presterskaoets sida för befrielsen ifrån anteckningarne af utsäde och skörd, böra de väl icke antaga?, då Utskottet ej kunnat tillstyrka denna befrielse.
Men om dessa noggrannare classificalioner och uppgifter medföra i något hänseende redigare samt fullständigare x.pplysning, än tillförene; så hyser Utskottet den fulla öfvertygelse, att Yördiga Presterskapet i aila fall, enligt dess kända nit och oförtrutenhet för Fosterlandets kännedom, icke lärer undandraga sig att dem verkställa.
Lika med Kongl. TabellCommissionen anser Utskottet både de årliga samt Ouinquennii-Tabellerna mycket kunna förbättras, och ina hända just derigenom till sin sammansättning förenklas, genom onödiga Controllers undvikande, hvilka mera motarbeta än befordra den sökta pålitligheten.
Men då Kongl. Commissionen är i bästa tillfälle att härtill uppgifva formulairer och utvägar, hvilka då vid nästa Quinquennii början år 3821 kunde realiseras- så tillstyrkas Riksens Höglofl.
Ständer, att till Kongl. Maj:ts eget höga skärskådande i underdånighet öfverlemna de således inkommande Förslager, dock under en lika underdånig anhållan, att Kongl.
Maj t öfver dem täcktes infordra samteliga DomCapitlens underdåniga Utlåtande, innan Kongl. Majit i Nåder finner för godt, att deröfver fatta något definitift beslut.
Slutligen bör Utskottet tillkännagifva, att, då af dessa handlingar och Tabellariska Besv. ock Ekon.
Betänkan/len. sammandrag icke funnits mer än ett exemplar, hvilket, enligt den gemensamma remissen, Höglofl.
SatsUtskottet haft af nöden att begagna till sitt särskildta utlåtandes angifvande; så har Utskottet deraf ej erhållit del förr, än den ista uti innevarande
Månad och följakteligen ej förr än nu kunnat meddela sitt Betänkande, hvilket för öfrigt vördsammeligen underställes Riksens Högloft.
Ilo glo fl. Ständers Allmänna Besvärs• och EkonomiUtskotts Förslag till jemkning emellan Res-pective RiksStånden i deras fattade beslut, rörande frågan om skyldigheten att afskala barken & utsynta Ekar.
Ständers Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskott har, till följd af derom meddelad remiss, under den ö6te nästlidne Januari afgifvit Betänkande, i anledning af väckt fråga om befrielse ifrån skyldigheten att afskala barken å utsynta Ekar, deruti Utskottet till Riksens Höglofl.
Ständers pröfning öfverlemnat 2ne Alternativer: 1:0
Att utförsel af Ekbark, emot den Tull Kongl.
Maj:t kunde i Nåder finna för godt att derföre bestämma, jemte fri disposition Besv. och JZlion.
Beta tikanden. af försäljningen deraf, hädanefter må blifva tillåten; 2:o
Att, i-händelse detta förslag ej jpkulle bifallas, den författning, att vid vite aftaga barken å utsynte
Ekar, tlå bör till kraft och verkan upphöra.
Utskottets oir.förmäldte
Betänkande bär sedermera blifvit återremitteradt af Häglof!. Ridderskapet och Adeln den i7de nästlidne Februari, samt af Högvördige FrestStåndet och Vällofl.
Borgareståndet den gde i samina månad; hvaremot Hedervärda BondeStåndet detsamma bifallit.
De anmärkningar, på hvilka åter-rein issen sig grundat, öfverensstämma alla deruti, att exportfriheten af Ekbark skulle tillskynda de Inhemska Garfverierna de känbaraste förluster, om ej helt och hållet bereda deras undergång, derigenom att Engelska Garfveri-Idkärne säkert skulle begagna tillfället, alt genom uppköp af Ekbark emot högt uppstegrade pais r, beröfva de på Engele a sättet i Sverige inrättade Garfveriet’ ett oumbärligt råämne, och blottställa dem för en Concurrence, som de på intet sätt voro vuxne; hvarförutan äfven någre anmärkningar voro rigtade emot Utskottets sednare Alternativ, angående befrielsen från. afskalningsskyldigheten, i händelse Exportfriheten ej skulle tillåtas.
Med anledning af dessa sålunda gjorda påminnelser har Utskottet, uti, ett sednare Utlåtande af den ödra nästlidne April!, förklarat sig frångå sitt uti förra Alternativet gjorda tillstyrkande, rörande Exportfriheten, men deremotiöreslagit, Eesv. och Ekon. att en Jordägare eller Hemmans-Innehafvare, som bevisligen erbjudit närmast boende Garfvare barken a utsynte
Ekar, men ej derföre kunnat erhålla skälig betalning, så att hans arbete och möda någorlunda blefve ersatt, bör helt och hållet ifrån af'kalningsskyldigheten och allt Laga ansvar befrias.
Vid föredragning af detta Utlåtande, har Höglofl.
Ridderskapet och Adeln den 4-de nästlidce
Maj funnit för godt bifalla Utskottets i dess förra Betänkande gjorda hemställan, att utförsel a£ Ekbark, emot den Tull som Kongl. Majit i Nåder kan pröfva skäligt derföre bestämma, jemte fri disposition vid försäljningen deraf, hädanefter må blifva tillåten.
Högvördige PrestStåndet har under sistnämnde dag bifallit Utskottets sednare Betänkande, hvaremot Vällofl.
Borgarståndet den 8de
Maj afslagit detsamma, med förklarande, att Ståndet ansåg de nu i ämnet gällanda författningar böra bibehållas: och har Hedervärda BondeStåndet uti ProtocolisUtdrag den 50 nästförflutne April! förklarat sig vidhålla sitt redan förut till Utskottets första Betänkande leinnade bifall.