Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet öfverlemnacl motion, som, med föranledande af Betänkandet, blifvit väckt af Herr Friherre Cederström, Jacob, alt den åtgärd, som blifvit föreslagen, med afseende på kohlmätningen inom Stora Kopparbergs
Län, måtte utsträckas till samtlige Bergslagen i Riket.
Utskottet, som delar motionärens åsigt att de för Stora Kopparbergs
Län föreslagne stadganden om kohlmätningen, äro lika tillämplige och angelägne för Bergslagen i öfrige orter af Riket, får, i öfverensstämmelse dermed, tillstyrka, att Rikets Höglofl.
Ständer, i sammanhang med hvad genom bifall till Betänkandet N:o 24 blifvit beslutadt, hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t täckes i Nåder medgifva den utvidgning af Bergs-Gollegii den 13 Februari 1826 meddeldte reglemeniariska stadgande om koblmåltet och kohllefvereringen inom Stora Kopparbergs Bergslag samt om ansvar för öfverträdelsen deraf, att detta stadgande jemväl må omfatta och blifva gällande för öfrige Bergslager inom Riket.
Ank. till Exp. Utsk. d. 10 Ån g., kl. 6 e. m.
Utlåtande, i anledning aj väckte motioner om inskränkning i den så kallade Landtmanna-seglationen.
Från Vällofl. Borgare-Ståndet, hafva lill Utskottets handläggning blifvit öfverlemnade 2:ne serskildta motioner i detta ämne, den ena, af Herr M. Grapengiesser, sorn, under förmenande att den i 2 momentet af 1 § i Kongl. Förordningen den 11 Februari 1832 medgifna rättighet för landtmän, att, till Norrige, Finland och Danska Staterne, å egna, däckade eller odäckade fartyg utföra lofgifne producter, äfvensom alt derifrån afhemta sådane, som till införsel i Riket äro tillåtna, står i stud med begreppet om landtmanna-seglationen, hvilken derigenom skulle vara alt jemnföra med vanlig coopvaerdi-fart, samt dessutom, såsom ej underkastad några controller, föranleda till missbruk och underslef, hvilket skall hafva blif vit nogsamt ådagalagdt, sedan berörde förordning utkom, ansett nämnde Allm.
Bcsvoch Ekon.-Utskottets Utlåtandej N.-o 9f). 5 moment böra ur Förordningen försvinna, och den andra, af Herr A.
Brunnius, som icke kunnat inse billigheten i den landtman förunnade rättighet, alt till utrikes ort utföra varor, så vida de icke bevisligen utgöra afkastning af egen gård eller egna gårdar, samt förty och då det vore svårt om icke omöjligt, att kunna controllera, vare sig frälse eller ofrälse mans uppgifter, i sådant fall, likasom huruvida egna producter, sålunda utföras för egen eller andras resico, föreslagit, att landtman, antingen han är frälse eller ofrälse, skulle, vid påfordran, vara skyldig, att edligen styrka, att de varor lian till förtullning anmäler, ära producter af egen gård eller egna gårdar, äfvensom att utförseln sker flir egen räkning eller resico.
Vid pröfningen af dessa motioner har Utskottet in hemta t, att en hufvudsakligen lika beskaffad fråga som den nu af Herr Grapengiesser väckte, utgjort föremål för Rikets Ständers uppmärksamhet vid sista Riksdagen och då blifvit omförmäld i Ekonomi-Utskottets Utlåtande N:o 86.
Uti nämnde
Utlåtande är dels anfört hurusom, i anledning af Kongl.
Maj:ts den 23 Januari 1830 gifne Nådiga befallning, Kongl. Coramerce-Collegium under den 16 November 1831 efter granskning af alla de om landtmanna-seglationen från äldre lider meddelade föreskrifter, till Kongl. Maj:t öfverlemnat förslag till en efter dåvarande förhållande lämpad allmän författning i ämnet, och att, i sammanhang dermed, Collegium, på anförde skäl, i underdånighet tillstyrkt, det landtman måtte varda tillåtet, att utskeppa Rikets producter till Norrige, Finland och Danska Staterne, samt att derifrån återhemta sådana, till införsel lofgifne varor, som der tillverkats; dels ock upptagit hufvudsakliga innehållet af 1 § i här förut åberopade Nådiga Förordning af den 11 Februari 1832, som, af Kongl. Maj:t blifvit utfärdad i öfverensstämmelse med Collegii berörde hemställan och förslag, enligt hvilken § hvarje på landet bosatt person tilldelats rättighet icke allenast att för transport inrikes-orter emellan af egna och andra tillhöriga landtmanna-varor och tillverkningar, begagna däckade eller odäckade fartyg och bålar af hvad lästetal som helst, samt att, med samma fartyg idka fragt-fart på alla orter i Riket ulan ock, att till Norrige, Finland och Danska Staterne i egna däckade eller odäckade fartyg och båtar, af hvad lästetal sorn helst, utföra Rikets till utförsel lofgifne producter och tillverkningar, samt derifrån hemta dylika till införsel tillåtne; äfvensom att, emot fragt, åtaga sig för handlandes räkning i stapelstäderne, transport till och från nämnde länder af varor till ut- och införsel lofgifna, utan afseende derå, hvarest varorna blifvit producerade eller tillverkade; allt under iagttagande af livad rörande tullumgälder och 6 Allm.
Desv,- och Ekon.-Ulskoltels Utlåtande> JV',0 96. tull-controll i allmänhet finnes stadgadt; hvarefter Utskottet för egen del förklarat, att då Utskottet icke kunnat annat än erkänna viglen af det ändamål, som med ifrågavarande författning åsyftats, samt dertill kom, att författningen blifvit så nyligen utfärdad, att, enligt Utskottets tanka, verkningarne af densamma icke kunnat med tillförlitlig säkerhet bedömas, ansåg Utskottet, det icke vara lämpligt, alt deruLi söka tillvägabringa ändring och tillstyrkte alltså, alt hvad som, till vinnande deraf, blifvit föreslaget, icke måtte till någon åtgärd föranleda.
Till besvarande af motionerna får nu Utskottet förklara, hvad först angår den som blifvit väckt af Herr Grapengiesser, om uteslutande af 2 inom. i 1 § af i83a års Förordning, att då, efter Utskottets tanka, några olägenheter sedan tidpunkten af förra Riksdagen icke försports, såsom följd af den landtmannen, förunnade fria seglationen och motionären icke eller uppgifvit annan menlig omständighet, som deraf skulle kunna följa, än möjliga missbruk och underslef vid varornas utförsel, man författningen noga tyckes afse förekommande deraf, medelst det uttryckliga villkor, att rörande tullumgälder och controller vid utrikes fart, allmänt gällande föreskrifter skola tjena lill efterrättelse, Utskottet icke funnit något ledande tdl förändring al de åsigter, som, vid sista Riksdagen i ämnet blifvit lilikänuanagifne; hvadan Utskottet å Herr Grapetigiessers motion tillstyrker af slag; och som, vidkommande Herr Brunnii motion, den deruti yrkade förpligtelse för landtman, som, af sin seglations-frihet sig begagnar, att, vid påfordran, edligen styrka, det varorne äro producter af egen gård och att de utföras för egen räkning, icke, så vidt Utskottet kunnat inse, är erforderlig för bevarande al’ nödige controller och i allt fall, en sådan föreskrift icke alltid skulle blifva lämplig, enär landtmannen eger rättighet att för andras räkning lill och ifrån Norrige, Finland och Danska Staterna transportera lill ut- och införsel lofgifne varor, ulan afseende derå, hvarest de blifvit producerade eller tillverkade, anser Utskottet äfven denna motion icke böra till någon Rikets Ilöglofl.
Allni, Besv,- och Ekon.-Utskollcts Utlåtande, xV:o 07, 7 N:o 97.
Ank. till Exp. Ulsk <J. 10 Aug., kl. 6 c. m.
Utlåtande, i anledning af Utskottets lielänkande N:o 22, öfver motion om inrättande af Curtius i staden Carlshamn.
Ridderskapet och Adeln sarai Ilögvördiga Presle-Ståndet hafva bifallit della Betänkande, som deremot är återremitteradt af Yällofl. Borgare-Slåndet och Hedervärda Bonde-Ståndet, efter sammanstämmande anmärkningar af Herr Fomander och Riksdagsmannen Ola Jeppsson, alt frågan om fördelning af de vid Curhuset i Carlskrona varande inventarier och förråder väl vore af beskaffenhet att icke kunna utgöra föremål för Rikets Ständers öfverläggningar och beslut; men deremot förslaget om inrättande af en Sjukhus- och Curhus-anstalt för tvänne Härader och Släder gemensamt, grundadt på bidrag af den vanliga Curhus-afgillen , lika ostridigt skall höra till antalet af de frågor, som röra allmänna inrullningar och föijagtligen, likmätigt 44 § Riksdags-Ordningen tillhöra Ekonomi-Utskottets handläggning; hvarjemte bemälde
Stånds ledamöter, såsom skäl att biträda motionen, uppgifvit i:o angelägenheten att icke centralisera, utan alltmer och mer utbreda och mångfaldiga anstalter, som tillhöra allmänna sjukvården. 2:0
Obilligheten af att tvinga cornmunerne att använda communal-afgifter, på ett sätt som är ändamålslöst. 3:o Billigheten att åtminstone lemna öppen en fråga, för hvilken alla de vederbörande församlingarne skola enhälligt visat sig synnerligen intresserade.
Med åberopande af dessa skäl, har Herr Fornander förmenat det Utskottet borde föreslå Rikets Höglofl.
Ständer en underdånig anhållan hos Kongl. Majrt, att, i händelse de städer och härader, för hvilka den ifrågavarande Curhus-anstalten anses nödig, derom göra underdånig ansökning och styrka att, utan bidrag af Statsmedel, sådant Sjukhus är i Carlshamn inrätladt, hvarmed ett Curtius för orten må kunna förenas, Kongl. Maj:t då må förunna berörde menigheter att, utan hinder af hvad förfallningarne i allmänhet stadga rörande Läns-Curhus-anstalteine, samt, under de controller, som Kongl. Maj:t i Nåder pröfvar nödige, få använda de från orten utgående Curhusmedlen till inrättande af ett serskildt Curhus i Carlshamn. 8 Allm. Besv.- och Ekon.-Utshottets Utlåtande, N'.o 97.
Herr Foenander har jemväl företett Socknestämmo-Protocoll från Carlshamns, Sölfvitsborgs, Jemshögs, Mjellby, Asarums ecb Ysane församlingar inom Listers och Bräkne härader af Blekinge Län, utvisande att dessa församlingars invånare önska den ifrågavarande anstalten och anse den angelägen emedan Curhuset i Carlskrona skall vara alltför aflägset från berörde ort.
Frågan om sället att ordna Curhus-anstalterne inom hvarje Län ankommer på hvarje orts olika behof oeh olika tillgångar för anstalternes underhållande.
Om Curhus-districten göras så inskränkta att invånarnes bidrag icke blifva tillräckliga för en serskild Curhus-anstalt, mäste ändamålet just derigenom förfelas, hvilket ingalunda lika säkert följer af Curhusets aflägsenhet från vissa orter, då i detta fall sjukvården åtminstone är tillgänglig, ehuru förenad med något ökadt besvär för dem, som behöfva anlita dem.
Den foreslagne förändringen kan således icke bedömas endast efter de yttranden, som en del menigheter af Blekinge Län derom afgifvil.
Den rörer lika mycket de öfrige delegarne i Länets nuvarande Curhusinlätlning, alldenstund beståndet af anstalten på det hela deraf beror.
Det är häraf uppenbart att en noggrann undersökning måste föregå innan något yttrande fälles om anstaltens gagnelighet och 0111 billigheten eller obilligheten att de communala bidragen för Länets sjukvård på det ena eller andra sättet användes.
En underdånig framställning till Kongl. Maj:t, så villkorlig, som den Herr Foenander föreslagit, anser Utskottet för fullkomligt ändamålslös och följaktligen olämplig, helst, uti gällande författningar om Läns-Curhus-anstalterne i allmänhet, icke finnes något stadgande, som hindrar att lämpa dessa anstalter efter locala förhållanden; derföre Utskottet måste ytterligare tillstyrka, att motionen lemnäs utan afseende.
Stockholm den 6 Augusti iS/jo. N:o 98. i Allm, Besv,- och Ekon,-Utskottets Betänkande, N.-o 98, 9 N:o 98.
Anis. till Exp. Utsk. d. 10 Aug., kl. 6 c. m.
Betänkande, i anledning af väckt motion om transito- och nederlags-rätt för Slitö hamn.
Uti serskilcle från Hedervärda Bonde-Ståndet till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets handläggning remitterade memoria], hafva Riksdagsmännen Pehr Båtelsson Burge och Christer Pehrsson Söjdebj från Gottland, med fäsladt afseende å de fördelar, som derigenom skulle vinnas, ej mindre för hela Riket i allmänhet, än Gottland isynnerhet, anhållit att transito- och nederlags-rätt måtte beviljas för Slitö hamn, samt att frågan derom, hvilken redan i enskild väg blifvit föremål för Kongl.
Maj:ts Nådiga pröfning, måtte med möjligaste skyndsamhet afgöras; och hafva med motionärerne sig förenat Riksdagsfullmägtige Mats Pehrsson och Pehr Sahlström från Stockholms samt Fredric von Zweibergk från Skaraborgs Län.
Utskottet anser sig till en början böra upplysa, att fråga om portofranco samt åtföljande nederlags-rättighet för Gottland senast väckts vid 1823 års Riksdag och att detta Utskott, till hvars handläggning ärendet äfven då remitterades, uti serskildte ULlåtanden 8 Sami. 2 Bandet N:is i52 och 200, af der anförde skäl, i det förra Betänkandet tillstyrkt Rikets Höglofl.
Ständer, att, till porto-franco-frihets erhållande, i underdånighet anmäla 2:ne ställen på Gottland, ett på vestra och ett på östra sidan af ön, nemligen Wisby stad och Slitö redan då varande landthamn, sorn till stad borde uppbyggas och erhålla stapelstads privilegier; men efter erhållen återremiss af nämnde Betänkande från Höglofl.
Ridderskapet och Adeln, Högvördiga Preste-Slåndet och Hedervärda Bonde-Ståndet, uti Betänkandet N:o 200, med frångående af sitt ofvananmärkte tillstyrkande, ansett, att någon portofranco-inrättning för Gottland icke borde komma i fråga, hvilken senare åsigt jemväl vunnit dåvarande Ständers bifall.
Derefter har, på sätt moiionärerne äfven uppgifvit* underdånig ansökning om transito- och nederlags-rätt för Slitö i enskild väg blifvit till Kongl.
Majit ingifven.
Handlingarne i detta underdåniga ansöknings-ärende har Utskottet i vederbörlig ordning begärt och erhållit samt deraf inhemtat: att sedan Handlanderne i Wisby N. Eneqvist L:son, C. J. Chasseur och L.
N- Eneqvist å det såkallade Slitö-Compagniets vägnar den 3o October
Bih, till R, St, Prot, iS/j.o, 8 Sami, 23 Haft, 2 10 Allm.
Besv- och Ekon.-Utskoltets Betänkande, N\o 98.
1837 i underdånighet anhållit om nederlags- och transito-rätt för Slitö, och till vinnande af ett sådant ändamål anfört: hurusom de förmoner och friheter Kongl. Maj:t, under den 6 September i834, täckts bevilja Slitö och åtskiliige andra hamnar på Gottland, för förstämnde hamn haft den gynnande verkan, att den blifvit besökt af flere dels ångfartyg för att söka skydd mot storm och intaga stenkol, dels seglande fartyg, för att proviantera, att det emedlertid erfordrades tid och kraftiga åtgärder för att hos fremmande sjöfarande utplåna den i allmänhet mot ön Gottland, såsom olycksort, inrotade fördom; att likväl Slitö redan ådragit sig utländska sjöfarandes uppmärksamhet genom sitt centrala läge i Östersjön och den omständigheten, att hamnen är öppen g k 10 månader och ofta hela året; att varor, aflastade i norrut belägna hamnar, merendels inträffade på de fremmande marknaderne om våren för sent och om hösten för tidigt och alt, i följd häraf, de tidigare öppna hamnarne i södra delen af Östersjön vanligen ensamme drogo fördel af en gynnande conjunclur; att man aldrig mera bittert öfvertygat sig om denna sanning, än sommaren 1837, då de i Mars och April månader från Östersjön till Medelhafvet aflastade bräder lemnade 5o ä 100 procents högre proveny, än de senare afgångne; att Nordens sjöfart egde företrädet af billigt byggda fartyg och ytterst låga sjömansliyror, hvaremot dess största hinder lågo i en lång overksamhet under vintern och höga assurans-premier höstetiden; att dessa olägenheter kunde till en del undvikas genom användande af en sådan öppen , väl belägen hamn, som Slitö till omlastningsort; att, medan andra hamnar i Riket fordrade Statsbidrag till underhåll, fordrade Slitö intet, utom frihet att ändamålsenligt begagna sitt af naturen gynnade läge, för att ej allenast blifva nyttig för Svenska sjöfarten, utan äfven måhända i en framtid medverka till en ökad Statsinkomst; att idéen att införa lifligare rörelse i Slitö icke vore ny; men att frågan derom, som under senare decennier ofta förevarit, förfallit som det ville synas, emedan inga enskildta personer nog kraftigt arbetat på dess utförande för att motverka de af enskildt missförstånd deremot yppade slridiga små intressen; att bland desse uppgifvits Wisby borgerskaps farhåga', att en stigande rörelse i Slitö skulle undergräfva stadens commerciella bestånd,
men att den närvarande generationen vore för mycket upplyst att hysa en sådan farhåga, då Wisby ej egde, eller, i anseende till sina locala förhållanden, kunde få en transito-handel, hvilken deremot skulle utgöra Slitös egentliga och enda rörelse, och att således icke någon täflan, utan endast samverkan kunde komma i fråga emellan Wisby och Slitö, emedan, då ett större antal fartyg skulle besöka Slitö, dessa all - Allm, Besv,- och Ekon,-Utskollets BetänkandeN\o 98.
11 tid behöfde åtskillige förnödenheter, som lill en stor del måste tagas från det, af den mest odlade och befolkade delen af landet omgifna Wisby och sålunda komma att bereda förtjenst åt dess borgerskap; att jorden kring Slitö Lill större delen egdes af en ibland Sökanderne N- Eneqvist L:son, som upplåtit den till ett bolag, kalladt Slitö-Compagnie, hvars afsigt vore att aflåta jord på billiga villkor åt hvar och en, som ville nedsätta sig vid Slitö, för att der drifva rörelse, då sålunda ingenting skulle hindra Wisby borgerskap att sjelfve utflytta dit eller der hålla ombud; så har Kongl. Maj:t den 3i October 1837 i Nåder infordrat Dess och Rikets CommerceCollegii underdåniga utlåtande, sedan såväl General-Tull-Styrelsen som Konungens Befallningshafvande på Gottland och Handels-Socielelen i Wisby blifvit i ämnet hörde.
Med anledning deraf hafva bemälde auctoriteter och Ilandels-Societet i underdånighet yttrat:
Hanclels-Societeten i Wisby, att den lika med sökanderne ansåge ön Gottland, genom sitt läge och sina många och förträffliga hamnar, erbjuda fördelar, som, rätt begagnade, torde än en gång kunna göra denna ö till en betydande handelsplats; att Societeten höll före, att, om så beskaffade förmoner, som de ifrågavarande, icke kunde beviljas öns alla eller åtminstone dess förnämsta hamnar, det dock ofelbart skulle vara af det högsta inflytande på öns välstånd, om desamma beviljades en af dem, och att Slitö otvifvelagtigt härtill, genom de natur-förmoner den erbjuder, vore väl passande, hvarföre Societeten icke tvekade att tillstyrka Nådigt bifall å ansökningen; att Societeten likväl ansåg controller nödige, för att förekomma, att det såkallade Slitö-Compagniets åtagande, alt upplåta nödigt utrymme för bosättningar vid Slitö, blefve illusoriskt, samt att derföre, till undanrödjande af all tvekan, ett visst maximum, vare sig af årliga tomtören, till exempel, lika med hvad Kongl. Maj:t och Kronan uppbär af Dess tomter i Wisby, nemligen Sex skillingar banco för etthundrade qvadratalnar, elier ock af motsvarande köpeskilling, torde kunna i Nåder fastställas; att, ehuru Societeten sålunda icke kunnat undgå att obetingadt förena sig med sökanderne i underdånig anhållan om bifall till ansökningen, såsom ländande till förmon för Slitö isynnerhet och hela Gottland öfverhufvud, Societeten likväl utbad sig att få fästa Kongl. Maj:ts uppmärksamhet på, hurusom, under förutsättning att det åsyftade ändamålet genom transito- och nederlags-frihet vid Slitö vunnes, det vore af oberäknelig nytta, att icke säga nödvändighet, för de många fartyg, som då komme att besöka Gottland, att äfven hafva en hamn på öns vestra kust, der de vid förefallande tillfällen kunde taga sin tillflygt, och der de, utan att behöfva kring - 12 Allm, Besy,- och Ekon,-Vt skottets Betänkande> N',o 98, segla öen, kunde finna samina fördelar sorn i Slitö, hvarföre Societeten hos Kongl.
Maj:t bönfölle, att, om Kongl. Maj:t icke skulle anse nyttigt eller lämpligt, att till Gottlands hamnar öfverhufvud utsträcka den sökte förnionen, Kongl. Maj:t måtte täckas äfven Nådigst bevilja Wisby stad densamma.
Konungens Befallningshafvande pä Gottland', att ett nederlag vid Slitö, uppburet af en betydande transito-handel, otvifvelagtigt skulle vara för öen Gottland af en stor ekonomisk fördel, utan att någon skadlig medtäflan deraf för någon på Sveriges fasta land belägen handelsplats vore att befara; att, om äfven resultatet af den beviljade transito- och nederlagsfriheten skulle inskränka sig till den i ansökningen omförmälde handels-förbindelse, såsom upplagsort af skogsproducter och afhemtningsort af styckegods för de af is länge tillstängda handelsplatser inom Finska och Bottniska vikarne, och såsom en nöd- och vinterhamn för deras fartyg, skulle fördelen för landet icke blifva obetydlig; hvarföre Konungens Befallningshafvande, efter en förutgången speciel granskning af de sökte förmonerne och de till vinnande af det åsyftade ändamålet föreslagne åtgärder, i underdånighet tillstyrkt, att Slitö hamn, med bibehållande af redan åtnjutande handelsförmoner, måtte Nådigst förunnas nederlags- och transito-rätt, dock sålunda, att tillträdet af denna hamn ej beviljas sådane fartyg, hvilkas flagga under serkild ta förhållanden icke vore medgifvet inlöpa på andra stapelplatser; att frihet för skeppsumgälder vid lossning och lastning måtte medgifvas de fartyg, som uteslutande drifva transito-handel, men icke utsträckas tili dem, sorn helt och hållet eller till någon del drifva vanlig export- och import-handel, så vida icke Kongl. Maj:t skulle Nådigst pröfva lämpligt att medgifva en sådan utsträckning, med villkor, att de handlande på Slitö deremot förpligtade sig att, under Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, uppsigt öfvertaga den districtets hemmansegare åliggande skyldighet, att underhålla hamnen, lastniugsbryggan och de för sjöfartens säkerhet och fördel nödiga anstalter; men med hemmansegarne förbehållen rätt, att vid omförmälde brygga lossa och lasta, mot fortfarande skyldighet, att underhålla Strandridare-bostället; aLt de varor, som införas pä nederlag eller transito, befrias från tolag; men att deremot för andra varor, som lossas och lastas, Wisby sLad bibehålies vid sin nu egande rätt till tolag; samt alt de handlande borde derjemte till Wisby stads cassa efter approximativ beräkning jemförelsevis med andra landthamnar, utgöra det öfverskott afhamnoch bropenningar, som, enligt Kongl.
Brefvet af den 16 Mars 1833, bör stadscassan tillfalla, samt för alla dessa åtaganden ställa säkerhet; att rättighet Allm, Besv,- och Ekon,-Utskottets Betänkande^ N.-o 98.
13 för utlänningar att nedsätta sig i Slitö och der drifva handel, måtte inskränkas till sådane, som dertill erhållit Kongl. Maj:ts Nådiga tillstånd, dock utan rubbning i den rätt till handels utöfvande genom ombud eller så kallade expediter, utländska handelshus kunna redan ega eller Commerce-Collegium kunde serskildt i afseende på Slitö finna lämpligt att föreslå; att af den Slitö hamn omgifvande och serskilda hemmansegare tillhörande mark en viss configuration måtte bestämmas, hvaraf egarne skulle ega rätt att emot en årlig afgift af 2 skillingar banco för hundrade qvadratalnar till hemmanet, mer än motsvarande andelen i skatt och onera, göra afsöndringar till dem, som ville vid hamnen bosätta sig, då på detta sätt den af Wisby Handels-Societet yttrade farhåga för monopol vid tomtförsäljning bäst kunde förekommas, utan den obilliga inskränkning i eganderätten, som skyldigheten, att mot de föreslagne högst ringa tomtörena afstå sin jord, skulle innebära; att, till yttermera säkerhet emot ett sådant monopol, Slitö-Compagniet kunde åläggas att uppgifva den jord det ville afyttra, och derföre ett pris bestämmas, motsvarande hvad för lika tomter i Wisby betales; att en plan för den nya handelsplatsens bebyggande borde underställas Kongl. Majrts
Nådiga pröfning; att i denna plan nödiga tomter borde utses för framtida behof till kyrka, begrafningsplats och skolhus; samt att Slitö-Compagniet måtte åläggas alt af dess jord afstå ä stranden till skepps- eller hamnbro en lämplig sträckning, som icke finge bebyggas, utan skulle vara till allmänt bruk.