Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet beslöt att denna Herr Häradshöfdingeus anmälan endast skulle -i Protocollet förvaras.
Hvarefter, och sedan ingen vidare anmärkning emot Stats-Rådets nu genomsedde Protocoller rörande Handels- och FinaticeArender var att anmälas, Herr Borgmästaren Ullberg yttrade, att han, utan att för närvarande fästa uppmärksamhet vid någon särskild händelse, i allmänhet Bilaga C till Mern.
N:o 4. 39 funnit Stats-Rådets tankar vid Befordringsärender antingen ej anförda eller upptecknade, hvilken åtgärd Herr Borgmästaren ansåg vara så mycket nödvändigare, som det i annat fall någon gång, utan ansvar för Stats-Rådet, kunde hända, att yngre och mindre förtjente blifva på äldre och mera förtjente Sökandes bekostnad till sysslor befordrade, hvarigenom den af Grundlagen tydeligen utstakade enda Principe vid Befordringsmål, nämligen skicklighet och öfvervägande förtjenster, kan till Rikets stora skada blifva åsidosatt.
Herr Borgmästaren anhöll, att detta i Protocollet skulle införas, såsom innefattande en önskan om rättelse för framtiden, men yrkade ej nu någon anmälan härom till Stånden.
Herr Friherre Gederström ansåg den af Herr Borgmästaren nu anförda anmärkning så mycket häldre kunna förfalla, som Stats-Rådet, när ingen Ledamots särskilda tanke är anförd, anses hafva tillstyrkt Konungens Beslut; men önskade likväl, att då en skiljaktig mening, äfven angående Befordringsmål, af någon StatsRådets
Ledamot i underdånighet yttras, densamma alltid måtte i Protocollet införas. Derefter frågade Herr Grefven och Ordföranden, om Utskottets Ledamöter af det Högvördiga Preste-Ståndet hade någon anmärkning att anföra emot de af dem granskade Protocoller rörande Ecclesiastique Ärender.
Häruppå svarade Herr Biskoppen Doctor Nordin, att han af denna granskning trott sig finna förnyade anledningar att vörda Kongl. Maj:ts vishet, samt vederbörande Embetsmäns redlighet, nit och skicklighet; i hvilket yttrande de öfrige Preste-Ståndets Ledamöter, som i denna granskning deltagit, instämde.
Utskottet beslöt sluteligen uppå Dess Ordförandes gjorda Proposition, att de nu genomlästa Protocollen rörande Justitise-ärender, General-Auditeurs-ärender och Ecclesiastique-ärender skulle till vederbörande Expeditioner oförtöfvadt återlemnas, men att de öfver Kammarsamt Handels- och Finance-Arender skulle ännu i Åtta dagar hos Utskottet qvarblifva. 40 Riksdagen 1810.
Memorial med förslag om tillägg till 14 § i Instructionen för Riksens Ständers Justitice-Ombudsman.
Till Constitutions-Utskottet har Herr Doctor E. A. Almquist inkommit med förslag, att Riksens Ständers Justi tiae-Ombudsman måtte, jemte den honom enligt Instructionen förut åliggande befattning, äfven blifva förbunden att emellan Riksdagarne, antingen genom underdåniga framställningar hos Kongl. Maj:t, eller ock directe genom erinringar till vederbörande Embetsman, på Riksens Ständers vägnar tillse, att Deras beslut måtte blifva i verket ställda.
Hos Constitutions-Utskottet har dervid kommit i öfvervägande, huruvida, då detta Förslag innefattade ett tillägg till Riksens Ständers Justitia3-Ombudsmans Instruction, och denna Instruction icke är någon Grundlag, detsamma af Constitutions-Utskottet kunde upptagas eller hade bort till Lag-Utskottet förvisas.
Likväl, i betraktande deraf, dels att berörde Instruction vid förra Riksdagen blifvit af ConstitutionsUtskottet författad, dels att Riksens Ständer under innevarande Riksdag fordi'at ConstitutionsUtskottets utlåtande öfver en deri innefattad föreskrift, trodde Constitutions-Utskottet, alltid under hemställan till Riksens Ständers sluteliga Memorial N:o 5.
41 pröfning och afgörande, sin pligt vara, att det ingifna Förslaget upptaga och pröfva.
I följe häraf och då Utskottet dels fann Anmärkarens egenteliga afsigt vara vinnandet af nödig verkställighet af Riksens Ständers i laga ordning fattade beslut, dels ansåg som en ovilkorlig pligt att förekomma, det Riksens Ständers Justitiae-Ombudsman kunde erhålla någon active inflytelse på den verkställande magten, trodde Utskottet dessa afsigter fullkomligen och bäst kunna förenas, om Riksens Ständer vid denna Riksdag beslöte och Hans Kongl. Maj:ts Sanction i underdånighet underställde följande tillägg till 14 § i Justitiaä-Ombudsmannens Instruction: Justitia?-Ombudsmannen åligge äfven att vid hvarje Riksdag för Riksens Ständer uppgifva, hvilka af Deras vid sistförflutne Riksdag fattade Beslut och gjorda hemställningar blifvit af Konungen gillade, utfärdade och i verket ställda.
Hvilket allt, så väl det ena som det andra, Constitutions-Utskottet härmed Riksens Ständers pröfning vördsamt får underställa.
Örebro den 3 October 1810.
Härmed följa 2 bilagor (A, B). 42 Riksdagen 1810.
Bilaga A till Meni. N:o 5.
På det Riksens Ständers beslut icke tilläfventyrs någon gång må sakna en nödig och möjlig verkställighet, vågar jag ödmjukast föreslå: att Riksens Ständers Ombudsman måtte, jämte den honom enligt Instruction förut åliggande befattning, äfven uppdragas att mellan Riksdagarne, antingen genom Underdåniga framställningar hos Kongl. Maj:t, eller ock directe genom erin dringar till Vederbörande Embetsman, på Riksens Ständers vägnar tillse, att deras beslut måtte blifva i verket ställda.
Underställandes jag Höglofl.
Constitutions-Utskottets högt upplysta pröfning, huruvida denna min motion innevarande Riksdag må kunna afgöras, eller ock, såsom nu väckt, må vid nästblifvande Riksdag upptagas till sluteligt afgörande.
Utskottets yttrande anhålles ödmjukast att undfå del, genom Utdrag af Protocollet. E. A. Almguist.
Bilaga B till Mein. N:o 5.
Utdrag af Protocollet hållet i Riksens Höglofl.
Ständers Constitutions-Utskott den 2 Octoher 1810.
Ett af Herr D:r Almquist till Utskottets pröfning ingifvet Memorial angående Justitise-Ombudsmannens skyldighet att tillse, det Riksens Ständers Beslut blifva i verket ställde, företogs nu till pröfning.
Efter någon deliberation, hvarunder fråga väcktes, om denna Motion kunde af detta Utskott afgöras eller borde af Lag-Utskottet upptagas, då Herr Rådmannen Hochschild yttrade, att han trodde det tillhöra detta Utskott, som författat Instructionen för Riksens Ständers Bilaga B till Mern.
N:o 5. 43 Justitise-Ombudsman, att äfven pröfva de deruti åstundade förändringar och tillägg, gjorde Herr Grefven och Ordföranden Proposition: om Utskottet bifaller, att det tillägg göres vid 14 § i Riksens Ständers Justitim-Ombudsmans Instruction, att denne Embetsman må uti sin vid hvarje Riksdag afgifvande Berättelse till Riksens Ständer anmärka, hvilka af de vid näst föregående
Riksdagen afgjorde mål ännu ej äro expedierade; samt att Utskottet skulle till Riksens Ständer hemställa, huruvida Utskottet rätteligen förfarit, då det upptagit detta mål; och i annat fall kunde det till Lag-Utskottet remitteras.
Bifölls. 44 Riksdagen 1810.
Memorial rörande Tale mannens i Hedervärda Bonde-Ståndet vägran af Proposition till remiss af en hos Ståndet väckt Motion.
Det Hedervärda Bonde-Ståndet har till Constitutions-Utskottets utlåtande hänskjutit Talemannens vägran af Proposition till remiss af Riksdagsmannen från Svartsjö Län Eric Anderssons Memorial, rörande upphäfvande af 33 § i Riksdans-Beslutet för sist förflutne Riksdag.
I anledning häraf har Constitutions-Utskottet. noga pröfvat de insända Handlingarna, och då det deraf funnit, att Riksdagsmannen Eric Andersson yrkat detta upphäfvande på den grund, att berörde 33 § i Riksdags-Beslutet på ett olagligt sätt i detsamma blifvit införd, fann Utskottet Talemannen till sin vägran fullkomligen befogad, enär lagligheten af de åtgärder, Riksens Ständer vid en föregående Riksdag vidtagit, ej vid en senare kan komma under pröfning.
Örebro den 5 October 1810.
På Constitutions-Utskottets vägnar A. G. Mörner.
J. A. Tingstadius. J. H. Hochschild.
A. dison Hyckert. G. A.
Bilaga till Mera.
N:o 6. 45 Bilaga till Mern.
Utdrag af Frotocollet, hållet hos Bonde-Ståndet följande dagar i September 1810:
Den 21 September. S. D. Inlemnades af Eric Andersson från Svartsjö Län ett Memorial, som upplästes, och dervid fanns så lydande: »VördsamtMemorial.
Jag får härigenom inlemna några af mig författade tankar om den vigtiga frågan, rörande Förstärknings-Manskapets uppsättande, för hvilken Allmänheten i de fleste orter hyser den förskräckligaste af sky; och hvad den frågan vidkommer, så blef den vid förra Riksdagen yppad igenom Oeconomie- och Besvärs-Utskottets Betänkande, men, om jag icke misstager mig, så enär Kongl. Maj:ts Nådiga fråga blifvit framställd, ' huruvida Riket kunde försvaras, så blef det till Oeconomie- och Besvärs-Utskottet remitteradt, dock likväl gjordes i Bonde-Ståndet det förbehåll, att målet icke skulle handhafvas såsom ett Oeconomiskt mål, utan Ståndets rätt, enligt 73 § Regerings-Formen, bibehållas; men, oaktadt detta, så hade berörde Utskott likväl uppgjort ett sådant Betänkande, som, efter min tanka, störer vår inom Riket urgamla frihet.
Bonde-Ståndets Pluralitet såg väl de vådeliga följder, som i framtiden genom detta Betänkande kunna medföra, och, efter flera stridbara öfverläggningar, blef ett sådant beslut, igenorn en stor Pluralitets omröstning, som upphäfde allt hvad Förstärknings-Manskapets utfordrande vidkommer.
De öfrige Med-Ständer, som biföllt omnämnde Betänkande med hvarjehanda tillägg, bänsköt målet till Kongl. Maj:t och öfverlemnade till Honom den rätt att
Sjelf göra med detta som Han bäst och nyttigast tinner; men, ehuruväl Bonde-Ståndet alltid hyser den underdåniga vördnad för sin Konung, kunde de likväl icke förmås att öfverlemna till Konungens afgörande, alldenstund deras rätt i Grundlagarne tyckes vara så kraftigt bevarad; men likväl blef detta mål i Riksdags-Beslutet infördt, och tyckes deruti synas, likasom alla Ständerne öfverlemnat sine förklaringsbifall inför Konungen.
Men, så sannt mig veterligt är, känner jag aldrig, att Bonde-Ståndets Pluralitet öfver - 46 Riksdagen 1810. lemnat till Konungen en sådan rättighet.
Är det endast på tre Stånds beslut, så hemställer jag till mina Medbroder, huruvida det kan vara öfverensstämmande med Regerings-Formens 73 §.
Nyssnämnde § stadgar, att inga pålagor, utskrifningar af manskap eller af penningar och varor må hädanefter utan Riksens Ständers fria vilja och samtycke.
Mina hemmavarandes ömma och täta påminnelser förpligta mig att, så vidt i min förmåga står, påminna och anhålla om mina Medbröders uppmärksamhet.
Tänk hvad svårighet och mångfaldiga sorgesmärtor skulle kunna hos föräldrar uppstiga under deras barns uppfostring.
De kunde ju aldrig annat tänka, än att i deras blomstrande ungdom skola öfverlemnas såsom offer för andra menniskor.
Här må för mig framställas hvad förblomerande smicker som hälst, så ser jag likväl de vådeliga följder, som i framtiden kunna utbreda sig.
Låtom oss ock äfven tänka på den tid, som snart nog skulle kunna inträffa, då kärliga makar, ömma föräldrar, älskade harn, såta syskon och vänner med våta kinder och nedslaget mod, den ena efter den andra, få åtskiljas och till slagtfältet utfösas, och ibland alla de svåra och ömma ynkligheter, så skulle ju ock kunna vid sådane tillfällen upphöjas många förbannelsens suckar öfver vårt stoft.
Det säges, att vi skall lita på vår Nådiga Konung; och ehuruväl jag anser för en stor nåd af Herren, att detta Land nu äger en mild och Nådig Regent, så är jag' likväl icke förvissad, huru Nådiga efterkommande Konungar kan blifva; och således anser jag det vara till Allmogens fri- och säkerhet nyttigast, om 33 § i Riksdags-Beslutet blifver upphäfven.
Regerings-Formens 114 § förklarar, att hvar och en skall varda bibehållen vid sina fri- och rättigheter; men, hvad är friheten, då KrigsArtiklar blifver vår Lag?
Hvad kan vara mera orimligt, än att borttaga den enda friheten, som hos Sveriges Allmoge finnes, nemligen att vara ett fritt folk; och de andre Med-Ständerne skall sitta fullstoppade med privilegier.
Men, om fred och enighet inom vårt Svea Land skall bibehållas, så är det nödvändigt, att den oftanämnde 33 § i Riksdags-Beslutet blifver upphäfven.
Örebro den 21 September 1810.
Eric Andersson från Svartsjö.» Bilaga till Meni. N:o 6. 47 Då Eric Andersson anhöll, att frågan han väckt måtte till vederbörligt Utskott blifva förvist, anförde Jon Jonsson från Blekingen: att enär frågan om Förstärknings-Manskapet vid förra Riksdagen hos BondeStåndet förevarit, hade Ståndet väl funnit nödvändigheten af ett, i anseende till Rikets genom kriget förändrade ställning, förökadt försvar, men icke om sättet till dess utgörande blifvit ense.
Pluraliteten hade ansett bristen kunna fyllas genom en ökad rotering, hvilket åter af andre, som förut fått vidkännas ett tyngre roteringsbesvär, är vordet bestridt, och hade desse i stället föreslagit, att Förstärknings-Manskapet genom lega borde anskaffas, hvarom äfven hos Kongl. Majit underdånig anmälan blifvit gjord.
Jon Jonsson önskade, att Secreteraren ville närmare underrätta Eric Andersson, huru frågan vid förra Riksdagen behandlats, då, på erhållne upplysningar, Eric Andersson förmodeligen skulle finna obehörigheten af hvad dess ingifne Memorial innehölle.
Secreteraren förklarade sig villig att meddela Eric Andersson alle nödige underrättelser; men som tiden nu var förliden, så uppsköts ytterligare handläggningen till nästa sammanträde.
Den 22 September. ■ S. D. Då det af Eric Andersson från Stockholms och Svartsjö Län gårdagen ingifne Memorial, angående det af anförde skäl upphäfvas måtte 33 § af sednaste Riksdags-Beslutet om så kallade Förstärknings-Manskapet till Rikets försvar emot yttre våld, nu åter föredrogs, i anseende till den af Eric Andersson äskade remiss, underrättade Secreteraren honom derom: att målet vid förra Riksdagen blifvit behandladt enligt Riksdags-Ordningen, jemförd med Regerings-Formen; att i denna fråga gällde trenne Riks-Stånds beslut, enligt 75 § af Riksdags-Ordningen, hvilken §, jemte de derutinnan citerade §§ af Regerings-Formen, upplästes; att, sedan den 25 April innevarande år härom voterats i Ståndet, en Deputation af 39 Ståndets Ledamöter uppvagtat Kongl. Majit och i underdånighet anhållit, det vid Nådigste förordnandet härutinnan Kongl. Majit, med afseende på de flere 48 Riksdagen 1810. uppgifne omständigheter, täcktes låta Allmogen hvar i sitt Län höras öfver grunderne, och att Kongl. Majit i Nåder derå svarat, med förklarande, att efter det beslut, som af trenne Riks Stånd, i anseende till Rikets försvar, vore lagligen fattadt, det skulle utgöra Kongl. Maj:ts ömmaste åliggande, att vid den Kongl. Majit i farans och nödens stund uppdragne verkställigheten af detta beslut, göra alla sina trogna Undersåtare rätt, samt hafva det afseende på Näringarnes och Åkerbrukets bestånd, som desse för Rikets välmagt så oundgängelige hufvudyrken ovilkorligen krafde; att då vid justeringen af Expeditions-Utskottets förslag till Riksens Ständers underdåniga svar på Kongl. Maj:ts Nådiga skrifvelse, i anledning af Riksens Ständers underdåniga anhållan om Vargeringens upphörande, de fleste Ståndets Ledamöter yrkat proposition till afslag å berörde Expedition, såsom stridande emot Ståndets i ämnet fattade beslut, men Talemannen vägrat sådan framställning och förklarat öfverläggningen hvilande, med anmodan till ConstitutionsUtskottet att häröfver sig utlåta, hade Constitutions Utskottet med åberopande och tillämpning af 75 § i Riksdags-Ordningen ansett Talemannens förhållande med Grundlagens föreskrift fullkomligen öfverensstämmande; att, vid sådant förevetande, Eric Andersson kunde trygga sig vid hvad redan i förevarande ämne blifvit åtgjordt, ej borde yrka något, som vore stridande emot Constitutionen, hälst Talemannen ej kunde upptaga frågan.
Secreteraren tillstyrkte Eric Andersson att återtaga sitt Memorial, eller, der han ytterligare ville få frågan om nödvändigheten af alla fyra Riks-Ståndens sammanstämmande beslut angående utskrifningar pröfvad, derom enskildt anmäla sig hos Constitutions-Utskottet.
Sedan Talemannen förklarat, det utur de af Secreteraren anförde skäl Eric Anderssons Memorial ej kunde upptagas och remitteras, anmärkte Eric Andersson, att af Secreteraren således vore medgifvit, det endast trenne Riks-Stånd afgjort saken, och att Secreteraren förklarat sådant vara med Grundlagarne enligt.
Han önskade få veta, hvilke Lagar kommo under detta namn, och begärte, att 85 § af Regerings-Formen måtte uppläsas.
Secreteraren upplyste honom, att Regerings-Formen, Riksdags-Ordningen, Successions-Ordningen och TryckfrihetsFörordningen voro att anse för Grundlagar, och uppläste Bilaga till Mern.
N:o 6. 49 85 § af Regerings-Formen, hvarutinnan sådant stadgas.
Hvarefter Eric Andersson, under yttrad förmodan, att Riksdags-Beslutet således ej kunde anses för Grundlag, med åberopande al 89 § Regerings-Formen, hvilken § äfven, på hans begäran, upplästes, fortfor att yrka sin rätt att in Pleno väcka frågan om ogillande af 33 § i Riksdags-Beslutet och få densamma remitterad.
Eric Nilsson, Eric Fersson och Nils Nilsson från Stockholms Län, Jon Göransson från Öland, Eric Larsson och Anders Olofsson från Södermanland biträdde Eric Andersson härutinnan.
Bengt Andersson från Elfsborgs
Län begärte korteligen få nämna, huruledes vid sidsta Riksdagen skall tillgått: l:o hade Konungens Nådiga Proposition icke blifvit behandlad efter 81 § af Regerings-Formen; 2:o enär Remiss skedt till Allmänna Besvärs-Utskottet hade
Ståndet uttryckeligen förbehållit, att frågan icke skulle upptagas såsom Öeconomiemål, utan efter 73 och 80 §§ af Regerings-Formen; 3:o den Deputation, som i underdånighet uppvaktat Kongl. Majit, hade icke afgått i följd af Ståndets beslut, utan efter Deputerades öfverenskommelse sins emellan; och 4:o hade underskriften af Riksdags-Beslutet skedt efter Riksdagens af blåsande; förmenandes Bengt Andersson sig således böra instämma deri, att Eric Anderssons Memorial måtte remitteras till behörigt Utskott.
Efter det Eric Anderssons Memorial uppå hans begäran blifvit å nyo uppläst, yttrade sig Jon Jonsson från Blekinge: att då Kongl. Majits svar till BondeStåndet, angående Vargeringens inställande, ankommit, hade det varit förenadt med den fråga, huruvida Riksens Ständer ausågo den varande Ivrigsmagten i behofvets stund tillräcklig för Rikets försvar.
Hela Ståndet erkände, att Arméen, såsom för ringa, tarfvade förstärkning.
Det föreslogs, att den oroterade jorden skulle utgöra lika rustningsskyldighet med den roterade.
Med ett sådant, jemte heres utlåtanden, remitterades frågan till Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskottet.
Då till Ståndets afgörande Utskottets Betänkande förekommit, och, jemte den äskade roteringsskyldigheten, blifvit föreslagit 50,000 man Förstärknings-Manskap, hade Ståndet beslutit att nedsätta detta antal till 30,000.
Ingen annan tvist hade uppstått emellan Ståndets Ledamöter, än angående sättet 3 50 Riksdagen 1810. till Manskapets utgörande, i thy någre påstått
Förstärkningen böra ske genom fördubbling å Rotar och Rusthåll, andre åter, eldigt hvad Utskottet föreslagit, efter folknummern, samt att den skulle tagas och armeras af alla, i mån af Bevillningen.
Enligt dessa alternativer hade proposition blifvit framställd och votering för sig gått, hvarvid Majoriteten beslutit förökad rotering.
Minoriteten hade åter erhållit företräde hos Kongl. Majit och i underdånighet tillkännagifvit de skäl, hvarföre denjicke i Ståndets beslut kunnat deltaga, men derjemte i lika underdånighet önskat någre jämkningar i betänkandet, samt hufvudsakeligen undanbedt sig ökad roteringsbörda, hvilket de Deputerade ansett i många afseenden såsom overkställbart och orimmeligt, häldst enär uti Blekinge rustas till årlig tjenstgöring tvenne Båtsmän på helt hemman, deremot i Bohus Län trenne hemman hålla en Båtsman, som i fredlig tid endast gör tjenst hvart annat år.
I anseende hvartill, då Eric Andersson icke uppgåfve frågans rätta behandlingssätt, och hans Memorial vore oredigt och till större delen sanningslöst, yrkade Jon Jonsson, att icke någon remiss deraf måtte beviljas.
Eric Andersson begärte underrättelse af Secreteraren om
Datum på Constitutions-Utskottets uppläste Utlåtande, och då Secrcteraren sade det finnas dateradt den 30 Martil, anmärktes det såsom, ett skriffel, ty frågan hade förevarit i April månad, och, om i stället lästes den 30 April, borde anmärkas, att Riksdagen afblåstes den 29 i sistnämnde månad.
Eskil Mattsson från Carlstads
Län utlät sig, det hans Committenter tryggade sig vid Kneckte-Contractet af år 1688.
Efter Eric Anderssons förnyade yrkande af remiss från Ståndet, förnyade ock
Talemannen sitt vägrande deraf på ofvan anförde skäl, under åberopande af 75 § Riksdags-Ordningen; och då Proposition härom äskades, förklarade Talemannen enligt 55 § i Riksdagsordningen öfverläggningen hvilande, och förvistes målet till Constitutions-Utskottet, med anmodan att ofördröjeligen inkomma med sitt utlåtande.
N:o 6. 51 Den 27 September. S. D. Till justering upplästes Protocollet för den 22 September; hvarefter Eric Andersson från Stockholms och Svartsjö
Län anhöll, att i denna dags Protocoll måtte införas, det afsigten med hans då ingifne Memorial, rörande beslutet om så kallade Förstärknings-Manskapet, hade varit att till Ståndets ömpröfvande hemställa, huruvida Ståndet ej ansåg 33 § i Riksdags-Beslutet angående Förstärknings-Manskapet böra ändras.
Bengt Niclasson och Anders Jönsson från Bohus Län, samt Magnus Månsson från Östergöthland anmälte, det, om några af Eric Andersson i dess Memorial nyttjade uttryck förändrades, ville de sig med honom i anseende till innehållet förena.
Efter det Secreteraren erinrat, det frågan, som Eric Andersson väckt, att 33 § af Riksdags-Beslutet, såsom innefattande ett beslut endast af trenne Riks-Stånd emot hvad det fjerde eller Bonde-Ståndet afgjordt, måtte på sådan grund upphäfvas, ej nu mera kunde förekomma, sedan Talemannen, på sätt Protocollet för den 22 dennes innehölle, vägrat dess upptagande; likväl vore det Eric Andersson obetaget att inför Ståndet sjelf ogilla och rätta sina uttryck, likväl kunde ej sådane uttryck uteslutas, på hvilka Talemannens vägrande sig grundat; tillkännagaf Eric Andersson att i yttrandet, det MedStänderne voro fullstoppade med Privilegier, ordet fullstoppade borde utgå, och att i stället för orden »men om fred och enighet inom vårt land skall bibehållas» borde sättas: men om tillfridsställelse inom vårt land skall bibehållas.
Om denna ändring hade han hemma hos Secreteraren anhållit, men, som Secreteraren sagt sig ej kunna sådant tillåta, utan borde i Ståndets Plenum härom göras anmälan, hade han nu valt denna utväg att få sin tanka förklarad, sina uttryck rättade.
Nyss anförde förhållande vitsordades af Secreteraren, hvarefter, med vilkor af sådan rättelse i uttrycken, följande Ledamörer af Ståndet begärte att blifva antecknade, såsom de der med Eric Andersson instämde, nämligen Bengt Niclasson och Andreas Jönsson från Bohus Län, Magnus Månsson, Jonas Ericsson, Nils Håkansson och Jonas Jonsson från Östergöthlands
Län, Johan Nilsson från Jönköpings Län, Eric Hansson, Anders 52 Riksdagen 181Ö.
Olsson, Anders Svensson och Jacob Ersson från Örebro Län, Anders Samuelsson från Jönköpings Län, Olof Olsson från Vester-Lundby och Olof Olsson i SöderTveta af Vesterås Län, Nils Bengtsson, Anders Svensson, Lars Larsson från Skaraborgs Län, Anders Pehrsson, Peter Ericsson, Nils Larsson från Stockholms och Eric Ludvigsson från Upsala Län samt Matts Nilsson från Malmöhus Län. — Slutligen ingaf Petter Jernström från Vesterås sitt skrifteligen författade yttrande, som upplästes och på hans begäran i Protocollet infördes, så lydande:
Vördsamt till Protocollet.
Att någon del af våre
Medbroder hemmavarande skola vara missnöjde med sättet till FörstärkningsManskapets utgörande, när Riket skall försvaras, är nog oväntad, då flere andre, till och med hela Län, funnit det vara det billigaste sättet till Krigsstyrkans förökande, när
Riket genom krig af en mägtig fiende anfalles.
Jag tror, der någre missnöjde skulle finnas, som allena afhört Riksdagsman Anders Anderssons Memorial, finge uti allmän socknestiimma höra sig föreläsas Besvärs- och Oeconomie-Utskottets Betänkande i denna vigtiga frågan, samt Riksdagsmännen Hyckerts och Wessings Memorialer och Kongl. Maj:ts högst Nådiga svar derå under den 26 sidstledne April, så kan hvar upplyst finna, det till vårt
Stånds väl är i denna delen underdånigst föredragit, och Nådigt besvarat före fastställelsen på Rikssalen i Stockholm.
Örebro den 26 September 1810.
Ex Protocollo Gabriel Ödmann.
Memorial N:o 7. 53 N:o 7. Memorial med förslag till ändringar i Tryckfrihets-Lagen.