Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Efter öfvervägande af hvad sålunda rörande ofvannämnde cassa-behåll - Stats-Utskottets Utlåtande, N:0 jf.5. s nings disponerande förekommit, anser Utskottet sig icke kunna underlåta att yttra den åsigt, att ifrågavarande tillgång, fastän den grundar sig på serskilda, före vårt nuvarande statsskick, utgjorda bidrag, icke lärer kunna betraktas annorlunda, än såsom det allmännas tillhörighet, samt att det följaktligen ingalunda later sig förena med numera stadgade grunder för så beskaffade tillgångars disponerande och redovisande, att desamma af 2:ne Kongl.
Maj:ts Rådgifvare omedelbart förvaltas oell, utan iagttagande af de för allmänna medels anslående föreskrifna vilkor, användas till behof och utgifter, som, ehuru tillhörande den allmänna stats-regleringen, dock ej varit hos Rikets Ständer anmälde och af dem pröfvade.
Utskottet anser sig derföre böra tillstyrka Rikets Ständer, att hos Kongl.
Maj:t göra en ny underdånig framställning, i afseende på den under Kongl. f. d.
Canzli-Styrelsens vård förut ställda Cassas öfverlemnande till Riksgälds-Contoret. 3:o Angående det staden Ystad meddelade lån till stall och casernbyggnaders uppförande.
(1837 års Rev. Ber, pag. 10—12, 1839 års Rev. Ber. pag. 7—8.)
Såsom tillägg till hvad sist åberopade Revisions-Berättelse innehåller, får Utskottet äran upplysa, att hvarken någon ränta eller capital-afbetalning å berörde lån, sedan år 1836, till Riksgälds-Contoret ingått, samt att Kongl. Majlis
Befallningshafvande i Malmöhus
Län, i anledning af anställd lagsökning för utbekommande af de, enligt Fuilmägtiges beslut, staden Ystad affordrade ränte- och capital-belopp, nyligen förklarat frågan härom såsom tvistig icke kunna i executiv väg afgöras.
Enär Rikets sistförsamlade Ständer till inköp för Statens räkning af vissa, städerne Malmö, Ystad och Helsingborg tillhöriga stall och magasins-byggnader, anvisat Riksgälds-Contorets hos förstnämnde 2:ne städer egande fordringar för meddelade lån till casern-byggnader, samt förordnat, att de efter köpsluten uppkommande öfverskott å dessa fordringar skulle till Riksgälds-Contoret ingå och liqvideras efter förut stadgade grunder, anser Utskottet Fullmäglige icke hafva saknat skäl till deras, emot 1837 års Revisorers stridande åsigt, att, i följd af detta Rikets Ständers beslut, det vid 1830 års Riksdag staden Ystad tills vidare medgifna anstånd med erläggandet af de förskrifna ränte- och capital-betalningarne upphörL
Vid sådant förhållande och med afseende å den mindre bestämdheten för nu intiäffade fall af Rikets Ständers meddelade föreskrift, finnér Utskottet icke något att erinra vid de af Fullmägtige uti ifrågavarande hänseende vidtagna åtgärder och beslut, helst desamma obestridligen varit föranledda af Fuilmägtiges omsorg att vårda och 4 Stat s-Utskottets Utlåtande , N:o 45. bevaka Riksgälds-Con lorets rätt.
Beträffande åter frågan, huru Rikets Ständers vid de begge sista Riksdagarne fattade beslut rörande omforma
Ide låns liqviderande rätteligen, ej mindre för den redan förflutna tiden, än hädanefter skola tydas och tillämpas, så kommer Utskottet att serskildt underställa Rikets Ständers bepröfvande sin åsigt härom, i anledning af en rörande detta ämne inom Bjrgar-Ståndet vackt och till Utskottets utlåtande remitterad motion. 4:o Angående det vid sistförjlutne
Riksdag beviljade lån till återuppbyggande af staden Wenersborg. (1838 års Rev. Ber. pag. 7.)
Då den i flera afseendru, emellan Fullmäglige och Committerade för lånemedlens förvaltning, yppade skiljaktighet, rörande rätta förståndet och tillämpningen af Rikets Ständers, vid låne-uuderstödels beviljande fästade vilkor och meddelade föreskrifter, föranled t Fullmäglige till en serskild framställning hos Utskottet om härvid förekomna omständigheter; så anser Utskottet sig, under vördsamt hänvisande till det utlåtande, som Utskottet i anledning häraf kommer att ofördröjligen till Rikets Ständer afgifva, nu endast böra anmäla, att Utskottet icke funnit något att erinra vid de af Fullmägtige vidtagna åtgärder till förvarande och betryggande af Rikgälds-Contorels säkerhet i afseende på lånebeloppens återbetalning. 5:o Angående lånet till Fyr- och Båk-inrältningarnes upphjelpande.
(1835 års Rev. Ber. pag. 3, 1837 års Rev. Ber. pag. 12.)
Jemte anmälan, att först under nyssförlidne Februari månad ett belopp af 90,000 R:dr blifvit, i afräkning å detta lån, från Riksgälds-Contoret ulbetaldt, får Utskottet äran tillkännagifva, att Fullmäglige, som, i anseende till detta Verks nuvarande fördelaktiga ställning, trott sig icke behöfva att, på sätt föreskrifvet varit, härtill erforderliga medel genom upplåning anskaffa, i sådant afseende förfrågat sig hos Utskottet; och skall Utskottet framdeles jemväl rörande detta ämne till Rikets Ständer afgifva serskildt yttrande. 6:o Angående de på Riksgälds-Contoret anvisade Creditiv.
(1835 års Rev. Ber. pag. 4—5, 1837 års Rev. Ber. pag. 9—10, 1839 års Rev. Ber. pag. 5—6.)
Under nästiidne Januari månad, har Kongl, Stals-Contoret, i ytterligare afräkning å den till utomordentliga åtgärder för Rikets försvar anvisade hälft af det så kallade Mindre Creditivet, reqvirerat och erhållit 145,000
R:dr, så att hela den för berörde ändamål anslagna andel af detta Creditiv, eller 500,000 R:dr, numera blifvit från Riksgälds-Contoret utbetald. Siats-Utskottets Utlåtande, T.o J5.
Deremot hafva under innevarande år ytterligare blifvit till Riksgälds _ ^ ^ O O Contoret återbetalda följande Crediliv-summor, nemligen: å det till anskallånde af spanmål i missväxtår vid sistförflutne Riksdag anvisade nya Creditiv R:dr 50,000: och å Creditivet lill kostnader i följd af cholera-farsoten . . 6,305: 24. utgörande således Riksgälds-Contorets nu mera återstående fordran för hvad som blifvit lyftadt å förstnämde Creditiv 100,000 R:dr och å Cholera-Creditivet 67,401 R:dr 25 sk. 9 r:st.
Sam Utskottet, hvarken af Fullmägtiges Protocoll för den 21 Mars 1838, eller af deri intagna handlingar, i afseende på lyftningen af den tili oförutsedda utgifter för Rikets försvar anvisade andel af Mindre Creditivet, kunnat inhemta anledningen, hvarföre, oansedt föreskriften i Regerings-formens 63 §., om hela Stats-Rådets hörande i dylika frågor, endast dåvarande Justitiae-Stats-Ministern och Hof-Canzleren samt Fem Stats-Råd, jemte Stats-Secreteraren för Krigs-Ärendena, varit tillstädes och sig yttrat vid fattandet af Kongl. Maj:ts
Nådiga beslut angående detta Creditivs lyftning; så och enär den för Fuilmägtige gällande Ansvarighetslag stadgar, att Fuilmägtige, före utbetalningar å Mindre Creditivet, böra erhållit del af hela Stats-Rådets deröfver inhemtade tankar, men Fuilmägtige likväl, oagtadt nyssberörde förhållande, medgifvil den då äskade utbetalningen, har Utskottet ansett sig höra häröfver infordra Fullmägtiges upplysning och förklaring.
Till följd deraf hafva Fuilmägtige i sådant afseende anmält, att de, efter Hans Excellens Stats-Ministern för Utrikes ärendena Herr Grefve af Wetterstedt och Hans Excellens Stats-Rådet Herr Grefve Mörner> af hvilka den förre med döden afgick den 15 Maj 1837 och den senare den 30 Januari 1838, lediga platser inom Stats-Rådet icke återbesattes förr, än den 9 Mars sistberörde år, samt att ofvannämnde Sju Stals-Råds
Ledamöter följaktligen voro de enda, som kunde vara tillstädes, då lyftningen af Mindre Creditivet, den 2 Mars 1838, af Kongl. Maj:t i Nåder beslöts.
Utskottet, som, med anledning af åberopade stadgandet i 63 §. af Regerings-formen, funnit sig böra, i föreskrifven ordning, å nu anförda förhållande serskildt fästa Constitutions-Utskottets uppmärksamhet, får deremot, i afseende på den mot Fuilmägtige anmärkta utbetalning af omförmälde Creditiv, yttra, alt Utskottet, för sin del, anser vid den af Fuilmägtige, till förklarande häraf, meddelade upplysning
Döra bero.
Med anledning af förekomne anmärkningar vid den af Utskottet, i afseende på Föredragande och Contrasignanter anställda jemförelse emellan de Fuilmägtige meddelade utdrag af Stats-Rådets Protocoll och de till Fuiimäg - 6 Stats-Utskottets Utlåtandej No 4$- lige expedierade Kongl. Bref af den 2 Mars och 5 October 1838, angående lyftning af Mindre Creditivet, har Utskottet ansett sig föranlåtet det anmärkta förhållandet hos Constitutions-Utskottet, i öfverensstämmelse med 29 §. Riksdags-Ordningen, anmäla. 7:o Angående det, under benämning ”årliga räntan'* till Hans Maj:t Konungen utgående anslag af soo}ooo R:dr årligen.
(1839 års Rev. Ber. pag. 11.)
Då Revisorerne af de hos Fullmägtige förda Protocoll inhemtat, att Fullmägtige, i afräkning å detta ränte-anslag, under den 8 November 1837, till Hans Maj:t utfärdat 4 st. serskilda förbindelser å 50,000 R:dr hvardera, deraf 2:ne förföllo till betalning den 1 Augusti 1838 och 2:ne samma dag 1839, hafva Revisorerne förklarat, att de ansett denna Fullmägtiges åtgärd icke böra lemnäs utan anmärkning, enär ifrågavarande ränta vore att betrakta såsom ett årligt anslag, derå någon anticipation icke borde ega rum.
Till utredande af förhållandet med denna af Revisorerne sålunda anmärkte åtgärd, får Utskottet, enligt de i detta afseende Utskottet meddelade underrättelser, upplysa, att, sedan, i följd af Rikets Ständers beslut vid 1815 års Riksdag, dåvarande Fullmägtige, under den 9 November nyssnämnde år, utfärdat en förbindelse, enligt hvilken en summa af 200,000 R:dr skulle årligen, från och med den 1 nästföregångne Augusti, af Riksgälds-Contoret utbetalas till numera Hans Maj:t Konungen och Dess Arfvingar efter Successions-Ordningen af den 26 September 1810; så blefvo, uppå derom af Hans Maj:t gjord framställning, under den 1 Juni 1821, Sex stycken serskilda förbindelser af Fullmägtige utfärdade, hvardera å 100,000 R:dr, eller å hälften af berörde anslagssumma för åren 1822, 1823, 1824, 1825, 1826 och 1827, och hvilket belopp skulle, vid slutet af det år, för hvilket förbindelsen var utfärdad, hållas innehafvare!! tillhanda.
Sedermera hafva Fullmägtige, efter Hans Maj:ts hvarje gång serskildt tillkännagifna Nådiga åstundan, likaledes, under nedannämnde dagar, utfärdat enahanda, den 1 Augusti hvarje år, till betalning forfallne förbindelser, nemligen: den 23 November 1826, 3 st.
å 100,000 R:dr hvardera, för åren 1828, 1829 och 1830; den 10 September 1829, 6 st.
å 50,000 R:dr hvardera, för åren 1831, 1832 och 1833; den 15 April 1S31, 4 st. å 50,000
R:dr hvardera, för åren 1834 och 1835; den 9 December 1835, 1 å 100,000 R:dr, för år 1836, samt 2 st.
å 50,000 R:dr hvardera, för år 1837; Slats-Ulshottets Utlåtande, N.-o 4^‘ 7 den 8 November 1837, 4 st. å 50,000 R:dr hvardera, för åren 1838 och 1839; samt den 2 October 1839, 4 st.
å 50,000 R:dr hvardera, för åren 1840 och 1841.
Varande alla dessa förbindelser, med undantag endast af de sistberörde dag utgifna, redan af Riksgälds-Contoret infriade.
Enär hvarken Rikets Ständer, vid de 3:ne Riksdagar, som egt rum, sedan ifrågavarande förbindelser första gången utfärdades, eller Rikets Ständers Revisorer vid de många, under åren 1822 till och med 1837 inträffade revisioner, gjort någon till Fullmägtiges kännedom och efterrättelse meddelad erinran emot utfärdandet af dessa förbindelser, eller rättare fordringsbevis, anser Utskottet det icke skäligen kunna i anmärkningsväg läggas Fullmägtige till last, alt de, vid det af sistförsandade Revisorer uppgifna tillfälle, förnyat en förut flera gånger af Fullmägtige vidtagen samt af Rikets Ständer och deras Revisorer utan anmärkning lemnad åtgärd.
Utskottet får derföre, med afseende å nu anförda förhållande, hemställa, huruvida icke den uti ifrågavarande hänseende emot Fullmägtige af nästlidet års Revisorer framställda anmärkning må förfalla.
Men då utfärdandet af så beskaffade serskilda förbindelser, att vid vissa tidpunkter hålla innehafvarne deraf tillhanda andelar af en summa, å hvars hela belopp annan ovilkorlig förbindelse förut blifvit utgifven, möjligtvis i en framtid kunde komma att föranleda stridiga anspråk och medföi’a olägenheter för det Verk, å hvars vägnar sådana dubbla förbindelser äro utgifna; så och tili undvikande af andra fordringsegares eller obligations-innehafvares anspråk på erhållandet af enahanda serskilda förbindelser eller fordringsbevis, tror Utskottet sig böra föreslå, att, derest den af Utskottet nu yttrade åsigt varder af Rikets Ständer godkänd, Utskottet måtte få sig uppdraget förständiga Fullmägtige, att så beskaffade fordringsbevis, som dem, hvilka föranledt Revisorernes nu omförmälde anmärkning, icke vidare böra, å Riksgälds-Contorets vägnar, utfärdas. 8:o Angående den förändrade inredningen af Rikets Ständers Hus. (1837 års Rev. Ber. pag. 13, 1839 års Rev. Ber. pag. 10) Utskottet, som, i ett sammanhang, genomgått och granskat räkningarne öfver kostnaderne för denna inrednings verkställande, skall, efter vunna uppupplysningar om några härvid anmärkta omständigheter, med serskildt utlåtande, rörande detta ämne, till Rikets Stunder inkomma. 8 Stats-Utskottets Utlåtande, N.-o 4$. 9:o Angående bestämmandet af tiden för Riks-Ståndens Canzlipersonals och Vaktbetjenings aflöning efter Riksdagens slut.
Då, enligt Utskottets redan under N:o 10 afgifna och af Rikets Ständer gillade utlåtande, tiden för upphörandet af aflöningen för Riks-Ståndens och Utskottens Canzlier, m. 11., skall, i sammanhang med denna aflönings slutliga fastställande, framdeles bestämmas, lärer dervid böra tagas i öfvervägande Revisorernes framställning i afseende på stadgandet af den tid, hvarunder berörde aflöning skall, efter Riksdagens slut, utgå för Riks-Ståndens Canzlipersonal och Vaktbetjening. 10:o Angående åtskilliga Riksgälds-Contorets tillgångars och skulders upptagande i Räkenskaperne.
(1835 års Rev. Ber. pag. 6, 1837 års Rev. Ber. pag. 5—6.
1839 års
Ber. pag. 2—3).
Efter inhemtad närmare kännedom om beskaffenheten af de i RiksgäldsContorets Räkenskaper, såsom detta verks skulder eller fordringar och tillgångar, halancerade poster, hvilka Revisorerne ansett höra afräknas från de skulder, som ovilkorligen måste återbetalas, eller från de för Contorets utgifter disponibla tillgångarne, har Utskottet funnit sig höra vördsamt tillstyrka, att nedannämnde i dessa Räkenskaper ännu halancerade skulder och tillgångar, som, fastän de, af serskilda anledningar, synas böra tills vidare derstädes fortfarande upptagas, dock sannolikt, hvad sjelfva capital-beloppen beträffar, antingen alls icke eller endast till någon del, komma att godtgöras eller inflyta, måtte varda förda inom linien i berörde Räkenskaper, nemligen: Skulder. af Det, enligt 1779 års Riksdags-beslut, såsom hemgift åt dåvarande H. K. H. Hertigen af Södermanland, sedermera Konung Carl XIII anslagna capital af R:dr B:co 100,000: — — hvilket för framtiden skulle blifva ”oförryckt”, men hvaraf den löpande räntan skulle till Högbemälde Hertig öfverlemnas.
Denna ränta, som bestämdes till 5 procent årligen, skall, enligt Rikets Ständers förordnande vid 1818 års Riksdag, tillhandahållas Ha ns Maj:t nuvarande Konungen, och är af Högstdensamme anvisad till förstärkning af jArmcens Enkeoch Pupill-Cassa. b) De, under den 1 Mars 1750, för tillskott till Stals-Utskollets Utlät ände j iV.o 4^' till Trollhätte Slussverks-byggnad utfärdade obligationer å ett sammanräknadt belopp af ...
. för hvilka obligationer skalle, under de 3:ne första åren, godtgöras 6 procents årligt intresse och derefter, eller från den 1 Mars 1753, under 100 år, 12 procent årligen.
Dessa obligationer synas, enligt deras innehåll, icke kunna betraktas annorlunda än sorn annuiteter, för hvilka någon capital-betalning icke skäligen bör kunna ifrågasättas. c) Ännu återstående capital-belopp af det åren 1790 och 1791 i Haag, för Riksgälds-Contorets räkning, upptagna lifräntelån emot 8-| procent, hvilket återstående belopp, enligt Rikets Ständers beslut vid 1815 års Riksdag,,omsattes i Svenskt mynt till . derå af Riksgälds-Contoret utfärdades serskild förbindelse, ställd på 2:ne ännu lefvande personer, efter hvilkas frånfälle erläggandet af räntan härför kommer att upphöra. d') Den, i följd af Rikets sistförsamlade Ständers beslut, till Riksgälds-Contoret öfverlemnade Lappmarks Ecclesiastik-fond, å hvars dåvarande belopp Riksgälds-Contoret årligen till Kongl.
Stats-Contoret, för bestridande af Ecciesiastik-Verkets utgifter, erlägger 5 procents ränta; varande detta räntebelopp således rätteligen att anse såsom ett för berörde ändamål från Riksgälds-Contoret utgående årligt anslag.
De å nu uppgifna skuldposter', vid hvarje års slut upplupne, men icke uttagne räntesummor böra likväl hädanefter, såsom hitintills, bland RiksgäldsContorets verkliga skulder i räkenskaperna upptagas.
Tillgångar och fordringar: fl) Det i mera nä mnde Contors räkenskaper medRtdr upptagna värdet af detta Verks fordna, numera till Rikets Ständers eget begagnande upplåtna hus. 6)
Det ännu oersatta belopp af de tili lånerörelsens bedrifvande vid f. d.
General-Assistance-Contoret, under benämning af Lombardfond försträckta medel Bih, till R.
Prot. 1S40. 4 Sami. 1 Afd. 15 Haft. 32,833:16. — 3,916: 32. i 67,184:37. 2. 33,000: 40,423:17.11. 10 Stats-Vtskotlets Utlåtande, N.o Huruvida och till hvad belopp någon ytterligare ersättning för dessa medel är att förvänta, beror dels på slutligt utslag, i fråga om vederbörandes ansvarsoch érsättnings-skyldighet för en vid sistnämnde Verk uppkommen balance, dels ock på utredningar af concurser, deri Riksgälds-Conlorets fordrings-anspråk, i anledning af denna balance, blifvit bevakade. c) Beloppet af det, vid 1828—1830 årens Riksdag, å Riksgälds-Contoret anvisade creditiv för span måls-undsättningar i missväxtår 1,000,000: hvarå åtskilliga summor visserligen, tid efter annan, blifvit inbetalda, men sedermera åter uttagna, så att creditivet för närvarande är till bela sitt belopp begagnadt. d')
Den vid nyssberörde Riksdag såsom creditivanslag under vissa vilkor beviljade och å Riksgälds Contoret anvisade summa af 83,333:16.
—• för anläggningen af en vattuledning till Carlskrona, hvilket belopp Utskottet, lika med Fullmägtige, ansett ännu icke böra i Contorets räkenskaper afskrifvas, enär det med anslaget åsyftade ändamål hitintills icke kunnat vinnas och således ej eller de dervid fästade vilkor uppfyllas.
Likaledes och för den händelse, att Rikets Ständer, efter serskild anställd granskning af förhållandena med de utaf Kongl. Maj:t, dels nyss före och under, dels ock efter sista Riksdag, äskade utbetalningar å Mindre Creditivet icke skulle finna för godt medgifva afskrifning af alla de från RiksgäldsContoret i sådant afseende utbetalda och bland Contorets fordringar upptagna summor, utgörande tillsammans B:co R:dr 1,165,000: får Utskottet tillstyrka, att de af dessa summor om hvilkas afskrifvande eller ersättande Rikets Ständer icke serskildt förordnat, jemväl må i räkenskaperne varda förda inom linien, ll.o Angående föreslagen afskrifning af några mindre, sedan längre tid tillbaka, i räkenskaperne balancerade summor.
(1837 års Rev. B;r. pag. 7, 1839 års Rev. Ber. pag. 3.)
Till förenkling af Riksgälds-Contorets räkenskaper, hafva Revisorerne föreslagit, att följande derstädes upptagna summor, hvilka sannolikt aldrig kunde komma att utgå, måtte afskrif vas nemligen: Ståts-Utskottets Utlåtandej N.o 11 a) utelöpande Vexel-Banco-attester ....
R:dr 704:12.10. insalta medel för 2:ne förnyade assignationer . . 22: 38. 8. c) deponerade medel från Wasa ränteri ....
402: — — <0 insända medel för allmänna Brandförsäkrings-verkets räkning 38a. 12. 9. e) levererade skatte-köpeskillingar för recognitionsskogar 334.23. 4. och f') Riksgälds-Contorets återstående fordran i afl. Stads-MäkJaren Sodemans concurs 1,194: 16.10.
Beträlfande först ofvanberörde utelöpande Banco-attester, hvilka under åren 1790 till och med 1819, blifvit utfärdade samt utgöra ett antal af 38 st., äfvensom de år 1808 från Wasa ränteri, utan bifogande af reversal, insända medel och det för Brandförsäkrings-verkets räkning influtne belopp, hvilket icke kunnat nämnde Verk godtgöras, emedan vederbörande Ränteris qvittens å denna, i Finland verkställda, inbetalning icke blifvit hos Riksgäldskontoret företedt; så, ehuru föga anledning är att förmoda, det några anspråk om omförmälde gamla skuldposters utbekommande numera skola väckas, har Utskottet dock ansett, att, innan desamma varda ur räkenskaperne afförda, fordringsegarne böra erinras om begagnandet af tillfället att göra sin rätt i detta afseende gällande, Utskottet får derföre föreslå, att, i likhet med hvad tillförene, före dylika skuldersafskrifvande i Riksgälds-Contorets räkenskaper, iagttagits, genom kungörelse, som Fullmägtige låta införa i Rikets officiella tidning, bestämmes en prsescriptionstid af ett år, räknad från den dag, kungörelsen första gången blifvit i tidningen införd, inom hvilken tid den eller de, som kunna ega anspråk på ifrågavarande medel, böra, vid förlust af all rätt till liqvid, dessa anspråk i Riksgälds-Contoret anmäla och behörigen styrka.
Såsom följd häraf, tillstyrker Utskottet vidare, att, efter denna prsescriptionstids utgång, ofvan omförmälde skuldposter må, med deras då återstående belopp, ur räkenskaperne afföras.
Vidkommande derefter den, såsom deponerade skatte-köpeskillingar för recognitionsskogar, bland Riksgälds-Contorets skulder serskildt upptagna summa, så enär alla medel, som i Kronans cassör inflyta för till skatteförsålda krono-lägenheter, numera levereras till nämnde Contor och ingå bland dess tillgångar, får Utskottet, lika med Revisorerne, tillstyrka, att nyssberörde, hufvudsakligen år 1822, influtne7skatte-köpeskillingar, hvilka, såsom af Rikets år 1818 församlade Ständer anslagna Stats-Ulskotlets Utlåtande, N.o /f.5. till armeens och flottornas behof, blifvit upptagne under depositionstitel, måtte varda från denna titel afförda och följaktligen ur räkenskaperne försvinna.
Likaledes får Utskottet tillstyrka bifall till Revisorernes hemställan om afskrifning af det ännu återstående beloppet 1,194 R:dr 16 sk. 10 r:st utaf Riksgälds-Contorets, sedan år 1807, egande fordran i aflidne förre Stads-Mäklaren Sodemans långt före detta utredda concurs.
Hvad slutligen beträffar det till afskrifning af Revisorerne jemväl föreslagna belopp af 22 R:dr 38 sk. 8 r:st, så bar Utskottet inhemtat, att detta belopp blifvit i Riksgälds-Contoret insatt, såsom säkerhet för beviljad förnyelse af 2:ne Contorets år 1791 på Banken utfärdade samt dåvarande Commissarien vid Lombardrörelsen O.
Lindforss frånstulna och sedemera i tidningarne efterlysta assignationer, den ena å 16 R:dr 38 sk. 8 r:st, och den andra å 6 Pi:dr; äfvensom att Lindforss’s rättsinnehafvare senast år 1837 bos Fullmägtige anhållit om återbekommande af den deponerade säkerheten; men hvilket Fullmägtige ansett sig icke kunna bevilja, enär någon bestämd praescriptionstid, i afseende på dylika assignationers gångbarhet, icke vore stadgad och omförmälde först utfärdade 2:ne assignationer, derest de, emot ali förmodan, ännu vore utelöpande, således måste vid uppvisandet infrias.
Dock som nära 50 år förflutit, sedan dessa assignationer förkommo och i allmänna tidningarna efterlystes, så och med afseende å ej mindre beloppets obetydlighet, än osannolikbeten af assignationernes framtida företeende tili inlösen, får Utskottet, på det att ifrågavarande skuld icke må behöfva fortfarande i Riksgälds-Contorets räkenskaper upptagas och balanceras, vördsamt tillstyrka, att Fullmägtige måtte varda berättigade att densammas belopp tili Commissarien Lindforss’s rättsinnehafvare utbetala. 12:o
Angående en förändrad form för de öfversigter af RiksgäldsContorets ställning j hvilka från trycket utgifvas.
(1839 års Rev. Ber. pag. 2.)
Utskottet instämmer i Revisorernes åsigt, att de, lill upplysning för allmänheten om Rikgälds-Contorets ställning genom trycket offentliggjorda utdrag af detta Verks räkenskaper icke, i sin nuvarande form, motsvara det afsedcla ändamålet och, lika med Revisorerne, anser Utskottet en mera enkel och lättfattlig samt således äfven mera ändamålsenlig öfversigt af Rik.sgälds-Contorets penningerörelse under hvarje år samt dess verkliga ställning vid årets slut, böra uppgöras och från trycket utgifvas.
Men då, enligt hvad Utskottet inhemtat, Fullmägtige redan fogat anstalt derom, att Revisorernés yttrande i detta afseende kommer att tjena till ledning vid uppgörandet af Stals-Utskoltets Utlåtande j N.-o 4.5.