Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
H r Arhusiander hade näm- ligen som bekant väckt motion om statsbidrag åt de kommuner, som anordna slöjdundervisning för skol- flickor.
Andra kammarens första tillfälliga utskott hade också föreslagit, att riksdagen måtte i n g å till k. m:t med anhållan, att k. m:t ville till nästa riks- dag framlägga förslag i ämnet.
Diskussionen i andra kammaren hade att uppvisa åtskilliga roliga pointer.
En talare trodde, att om flickorna lära sig finare handarbeten, så blifva de .odugliga i ladugården, men en annan erinrade, med förhållandena i Amerika för ögonen, att qvinnans plats i allmänhet icke är i ladugården.
Somliga fruktade, att flickorna bara skulle bli » fröknar », me- dan andra befarade, att om det skulle fortgå som hittills, blefve det slutligen svårt att få en hustru — som kan sy och väfva.
Totalintrycket af diskussio- nen var, att både förslagets anhängare och dess mot- ståndare gerna skulle för ett par timmar ha inrymt representationsrätt åt de i frågan mest sakkunniga, nämligen qvinnorna sjelfya.
Emellertid bifölls till- fälliga utskottets förslag med 1 0 0 röster mot 9 6, hvadan denna fråga nu går till första kammaren.
Lysning till äktenskap afkunnades i söndags för Böra sin, skärpa vanställer Men våra manlig nyanseringen, varit i en detta vår vi hon anser a t t till s o m L.
S ' s ej afhålla sätt ord, W:s så 1 t w o * visst följt, odygder mindre polemik, i sinom tid M e n vi att skarpt att detta kunna protestera mot som dessa insändare med berådt mod tillagt henne som vill att hon förstår, af Det Ett första är ärlig, fullt önska att kan fordra sig i a f en, en fråga, ä r väl det andra måste för- e h u r u vi, f ö r är, att hon hon läser eller h ö r sägas.
Endera de nämda insända- sakna.
exempel bland h a r fru Tenow stora karaktärer, blick vexlande och icke skulle man egenskaper rinnorna sats a f enfald, skull, uttala dessa vilja skett offentligt hvad Vi egen många: hvar i sin upp- yttrat, a t t » d e t skulle dana att barnens nycker för hvarje finge taga ögon- öfverhanden blifva b e s t ä m m a n d e? » H v a r h a r h o n y t t r a t, att » den en lydnadsvane pultron? » följer sin Hvar saknar karaktär h a r hon sagt, ädlaste instinkt, läsarinnor kunna och är att » barnet då det vägrar att lyda? » Iduns tyga r a d för r a d öfver- sig o m osannfärdigheten liknande påståenden.
Det som fru Tenow fordrar om fleste, äldrarna då hon fordrar som (i s a n n i n g för högre ett Hvad tala tala, mot om, tukt icke för såsom och beträffar, tyckes än för- represen- ofullkomliga) de böra de unga i hvarom insända- mig fru Tenow att det icke det kostar dok, utan svaga flere snarare, strängare då hon påminner pligt, uppfostra Men så denna, p å en och oss förnuft.
» egoismen » föräldrar att ofta i dessa synas lydnad föräldrar, tanter i rättighet, är p å en grunda just respektive sin sträfvan lydnad.
nog på a t t upptaga pligtens stället för maktfullkomlighetens p u r p u r, a t t sjelfva ställa sig u n d e r l a g e n, i stället för att spela Ej i under lagstiftare.
att mammorna-husmödrarna draga härnad!
Vän af ärlighet Från Göteborg tele- Bref till tant Anna.
I en församling i närheten af senaste bystämman utsago * u Testarnentariska förordnanden.
tanke- som värde r e d u c e r a såväl genmälen.
oss ifrån vore.
Stockholm i mars 1888.; n de manliga ' byamännen sin qvinliga granne till — byfogde.
helt rätta Vadstena ligger en by, i hvilken finnas ej mindre än 1 5 manliga, men endast 1 qvinlig innehafvare af s för en i a t t f r u T e n o w sjelf, o m värdt, då de som det synes utsätta, graferas till Aftonbladet: Saknade fru Lindström uppgifves hafva den 1 4 februari medföljt göteborgs- ångaren » Magni » från Oxelösund till Libau.
Kap- tenen, som här såg fruns porträtt, tyckte sig igen- känna sin qvinliga passagerare.
jordbruksfastighet,, Vid 7jppsats p å qvinliga som hon aldrig haft.
tunga En qvinlig byfogde.
ofta skrifsätt.
förvrängt fru Tenows uttalanden och utan Den försvunna fru Lindström.
frihet så D e t är så mycket dess att föra användt, den a t t h ä r i n l å t a oss p å sjelfva f r å g a n, mödan la artikel som den polemik, äro öfvertygade, kommer dagen, författares profkarta hänseende.
som det har riktig mening i och principfasthet så der- synner- Hennes sig f r u T e n o w s kraft samt mig, tankegången, qvinliga utmärkte viss En karnevalsfest lär under loppet af denna månad komma att anordnas i Sveasalen och dithörande lo- kaler till förmon för dramatiska och musikaliska ar- tisternas pensionskassa.
naste veckorna varit fjättrad vid sängen till följd af en hjern&amp;komma, är fortfarande sängliggande.
Hen- nes tillstånd har emellertid betydligt förbättrats, så att nu godt hopp finnes om hennes fulla tillfrisk- nande.
barn lyda?
lade i aktade diskussion för den mångsidighet och den sidosprång rinnorna fru Alfhild Agrell, som under de se- födelsedag, och detta vid 7 2 års ålder.
är nämligen född den 2 9 februari.
frågan till som det synes oss mycket logiska från Bröllop.
I söndags sammanvigdes fröken Gustava Flensburg och professor P. Assarsson i Lund.
Bru- dens fader, biskop Flensburg, förrättade vigselakten.
Författarinnan i h a r den Tenow ligen väl öfvervägda ståndpunkt.
tilltalade de första gången mellan fröken Hedvig Snoilsky, dotter till skalden och hans grefvinna i första giftet, född Piper, samt löjtnanten vid Skånska husarregementet friherre Axel Gyllenstierna af Lundholm.
tidning Elna frågan utvecklat insändarinnornas F r å g a n om slöjdundervisning för flickor var i lördags polemiken » Böra barn lyda? » uppkastat och Köbenhavn till Bournemouth.
För ord angående användas och marginal lemnas.
Namn och adress torde alltid noga anglfvas, och kan fullkomlig diskretion från redaktionens sida påräknas.
vacker den ålderstigna Aflidne mamsell Jo- hanna Öhrn i Helsingborg har till olika stiftelser och välgörande ändamål donerat mer än 2 5, 0 0 0 kr.
städes, det a f egendomlig i förra fruntimmer s. pensionärerna, tillfälle fest siste k. månaden firades vid Surbrunnsgatan här- Pauvre fröken art i h e m m e t för Honteux.
Bolander, hade att för 13:de gången i sitt lif En af nämligen fira sin Hon Pesten af hölls i den s. k. direktionssalen, som af styrelsen vänligt upplåtit * och rikligt upplysts.
Och det åldriga festföremålet he- drades af ledamöter af styrelsen, ett stort an- tal af sina medpensionärer samt slägtingar och vänner.
Efter rikligt intagna förfriskningar skildes man vid niotiden.
— Denna inrättning kunde kräfva sitt särskilda beskrifvande kapitel, men troligen minnes du ännu, sedan den nya hufvudbyggnaden invigdes — det är nu ett par år sedan — beskrifnin- garna på den gedigna och i minsta detalj ge- nomförda komfort, hvarmed detta hem för fattiga gamla af den enskilda välgörenheten och menniskokärleken blifvit inredt.
De gamla, som här funnit en fristad, äro sådana, som antingen en gång sett bättre dagar, men sedan drabbats af sorg, bekymmer och sjukdom, eller sådana som hela sitt lif kämpat hårdt mot fattigdom och försakelser.
Huru innerligt gerna unna vi icke alla dessa den sorgfrihet denna vänliga fristad har att skänka dem på gamla dagar!
Det säger sig sjelft, att ålderdomen har sina krämpor och hjertat sina sorger, som icke kunna undkommas, hvart man än flyr, och der- för är Pauvre Honteux, lika litet som något annat ställe på jorden, ett hem för idel sälla och lyckliga menniskor.
Men allt hvad yttre trefnad, omvårdnad, deltagande och hjertevarmt intresse kunna uträtta för att mildra dessa sorger, det försummas icke här, och derför är det företrädesvis förnöjda ansigten, präglade af en stilla frid, man vid ett besök i hemmet möter i de ljusa rymliga korridorerna, vid andakts- stunderna i direktiohssalen och om sommaren i den vidsträckta trädgården, som, delvis ny- planterad, med sina bersäer och unga träd lofvar att för framtiden bli en ännu mera loc- kande tillflyktsort under vackra sommardagar, än hvad den redan är.
Hvarje pensionär har sitt eget rum innanför en liten korridor — stort trefligt och ljust; pä ömse sidor om korridoren ligga en rymlig garderob och dito skafferi (frukost och qvälls- mat skola pensionärerna nämligen hålla sig sjelfva).
Hvar och en möblerar sjelf sittrum, hvilket så långt förmågan sträcker sig lemnar den individuella smaken fritt spelrum och till- låter, att kära föremål från det egna hemmet äfven förläna en prägel af små » egna hem » åt denna samling pensionatrum, som med en likartad inredning allt för mycket skulle likna en kasern.
Till pensionärernas gemensamma bruk finnes i hvarje våning ett kök, der varmt vatten till- han dahålles och hvar och en har sitt foto- génkök.
Bli timmarna för långa, går man på besök till hvar andra eller samlas om aftnarne med arbeten (de som orka med sådant) i direk- tionssalen för att samspråka i små kotterier, läsa högt och idka sällskapslif.
Försök att anordna riktiga små tecirklar har äfven gjorts, men om dessa icke rönt så mycken framgång, så beror det nog på, att de gamla äro trötta och draga sig för att om aftnarne lemna sina varmare ombonade rum för den stora salen, som icke kan erbjuda samma beqvämlighet för deras gamla giktbrutna och frusna lemmar.
Små vackra drag på sammanhållning och gemensam sträfvan att sprida glädje till andra saknas icke i denna krets Så väntade sig för någon tid sedan en hjelp- hustru, som går på asylet och skurar, en liten
Manuskript, som ej antages till införande, återsändes, så vida porto bi- fogas.
arfvinge.
Qvinnan tillhörde den här i Stock- holm så rikt representerade klass, som med största nöd får brödet att räcka från handen till munnen.
Nu kom en af pensionärerna på den idén att föreslå en insamling af 10 öre pr person t. ex. till utstyrsel åt den lilla vän- tade.
Detta förslag vann icke blott anklang, utan en stormande sådan och det dröjde icke länge, förr än hela asylet sydde små mössor, tröjor och linnen; en kom med spetsar, en annan med tygstycken och endast Grud vet, huru många kära minnen och underliga tankar väcktes till lif i de grånade hufvudena vid denna ovana sysselsättning.
Emellertid fick den lille en utstyrsel som » en liten prinsessa ».
Hela detta stora maskineri sättes emellertid i gång medels frivilliga bidrag af enskild väl- görenhet.
(Den lilla afgiften af 50 — för som- liga 25 — kronor, som hvarje pensionär betalar pr år, är naturligtvis i sjelfva verket en baga- tell.)
Och det behöfver icke påpekas, huru stor deras förtjenst är, som oegennyttigt åtagit tagit sig mödan att leda och hålla vid makt detta företag.
Jag vet, att många af styrelsen satt till stora summor, de öfriga verka genom att intressera andra, som mera förmå; alla offra de sin tid och sitt osparda nit.
Det är möjligt, att någon af mina läsarin- nor fäster sig vid min lilla teckning ur dessa gamlas tillvaro och vid tanken på någon egen åldrig kär anhörig eller på sin egen ålderdom gripes af en önskan att bidraga med en skärf till dessa gamlas lycka och trefnad.
Ingen- ting hindrar dem då att sätta denna önskan i verket.
Jag känner visserligen icke till, hvem som är styrelsens kassör, men jag be- höfver blott nämna ett par af styrelseleda- möternas namn och adresser, så kunna mina läsarinnor vara öfvertygade om att deras gåfva, den må vara liten eller stor, blir med glädje mottagen och på allra bästa sätt använd.
Jag hade nog mycket mera att prata med dig om — hela skäppan full.
Men jag måste lugna mig till nästa gång.
Din Guido.
» En kyss och en sommarnatt. » Fritt från engelskan af E. A — n.
kör du blott orätt en enda gang — • j | S » En suck för djup och en kyss för lång — Till regn blir solskenet snart förbytt, Din lefnads glädje med ens då flytt.
Hur Hur lätt blir pligten tillbakasatt, start att vaka en sommarnatt — Ty kyssen kommer, det vet nog jag, Och sommarnatten blir vinterdag!
Hårets h y g i e n.
V i d Iduns första pristäfling belönad med extrapris.
J^ifvet har, utom verkliga motgångar, djupa sorger och tärande bekymmer, äfven sina mångfaldiga s. k. pétiies miséres, och bland dessa räkna vi hårets affallande.
Hur ofta höres ej den klagan, att » allt håret går af mig, » och få torde de qvinnor vara, hvilka icke tidtals känt det dagliga obehaget häraf, den aggande vissheten, att återväxten icke håller Annonser mottagas endast mot kontant liqvid i förskott af 25 öre pr 4- spalt.
jemna steg med förlusten.
Inträffar detta som följd af verklig sjukdom i öfrigt, hvilket som bekant ofta är händelsen, torde vederbörande läkare icke underlåta att härom gifva nödiga föreskrifter.
Men i andra fall rådfrågas väl sällan någon » vetenskapligt bildad » specialist på detta område, så vida ens någon sådan fins inom vårt land.
De stora verldsstäderna hafva ju privilegium på sådana professorer i så väl den kapillära som andra grenar af mera populär läkekonst.
• V i lemna dessa i sitt värde ocb hålla oss till hvad vanligt godt omdöme, sundt förstånd och erfarenhet gifva vid handen.
Att atklippa håret är ju den åtgärd, som ligger närmast, är mest radikal och som för de unga har föga afskräckande; men de flesta, som dubblerat 30- talets udde, torde dock betänka sig, innan saxen sättes på de långa, om än tunna länkarna.
Då man betänker, att uttrycket » kortklippt » i fråga om icke längre unga damer, fått en alldeles särskild betydelse, så kan man föga undra härpå.
Erkännas måste dock den frihet från flärd och brist på fåfänga, möjligen äfven den praktiska blick för tidsbesparing, som diktera beslutet att adoptera detta viga sätt att få koiffyren snabbt ordnad.
Klädsamt är det för ytterst få, helst som äfven gifta damer hos oss icke visa sympati för det engelska bruket med små mössor, hvilka delvis täcka hufvudet och förfärdigade af äkta, gamla spetsar, blifva verk- liga lyxartiklar.
Nej, vi vilja behålla vårt hår så långt, så tätt, så vackert som möjligt.
Till en början afrådes då, utan undantag, från alla hårfärgningsmedel, som afse att hindra hårets grånande.
(Konsten och modet att upp- träda med än rödt hår å la Titian, än blondt å la Ophelia, än svart ä la Tsigane, förbigås här med välförtjent tystnad.)
En ännu frisk hy, lifliga drag och klara ögon missprydas ingalunda af silfverstänkta flätor eller snöströdda lockar och i sjelfva smakens hufvudqvarter, Paris, ser man ofta de mest förtjusande hufvud med blek- röda rosor och juveler i det nästan hvita håret.
Härvid torde dock, för att få färgen jemnare, användas puder, hvilket är jemförelsevis oskadligt.
Håret utgör ju en del af vår organism, och samma lagar gälla för dess vidmakthållande som för kroppens i öfrigt.
Noggrann omsorg och vård är härför ett hufvudvilkor.
Tvätt- ning med ljumt vatten och tvål invid hårrötterna må icke försummas, men kan och bör ej ske dagligen eller allt för ofta, emedan tjockt, långt hår, äfven utslaget, blott långsamt torkar och aldrig må hopvridas och uppfästas vått eller fuktigt.
Deremot få borstning och kamning, såväl morgon som afton, aldrig försummas, och de härtill nödiga reqvisita böra med omsorg ut- väljas.
Alltså: en god borste, hvars storlek och hårdhet lämpas efter hårets mängd och be- skaffenhet; s. k. redkam helst af buffelhorn, icke guttaperka; finkam af buxbom, samt, om man ej finner dem obehagliga att använda, små kardor af fin ståltråd på läder.
Håret bör väl redas och länge borstas samt allt mjäll bort- tagas.
Då håret vill, som man säger, » rasa af », så att till slut hela länkar af många hår- strån tillsammans medfölja kammen, är det en ganska vanlig och lätt förklarlig tanke, att man bör kamma så sakta som möjligt och blott ytligt öfverfara håret.
Detta är dock det sämsta man kan göra, och på så sätt främjas en vanlig orsak till affallandet, nämligen en sjukligt stegrad fettbildning vid hårrötterna, lätt igen- känlig derpå, att mössor, hattfoder, kuddöfver- drag m. m. efter helt kort begagnande visa sig flottiga.
Det säger sig sjelft att feta oljor och pomador här äro öfverflödiga, och dessa böra i allmänhet endast sparsamt, vid särskild torka och sprödhet användas.
I dess ställe böra sprithaltiga, föga parfymerade hårvatten (lotions *) väl ingnidas, minst ett par gånger i veckan, hvarjemte omkring en gång i månaden det yttersta af håret bör af klippas.
Sådan s. k. spetsning sker bäst hos perukmakaren eller af en hårfrisör.
Man bör ej vara rädd att kamma och borsta grundligt, ända intill hårfästet.
Inom ett par dagar, sedan det redan lossnade afgått, skall vida mindre och slut- ligen blott obetydligt hår medfölja vid kam- ningen.
Till sist några ord om » luggen », som väl numera bäres af de flesta qvinnor vid och under medelåldern, och som, en gång anlagd, d. v. s. kortklippt, är svår att åter bli af med, dels emedan det halfvuxna pannhåret faller i högst osköna och besvärliga testar, dels ock derför, att det ständiga krusandet synnerligen hämmar och fördröjer hårets tillväxt.
Eedan förliden vår visade dock modeplanscher ett för- sök till införande af uppstruket eller, rättare, på hjessan uppfästadt, lätt vågadt pannhår, hvari- genom pannan lemnades fri.
Då en sådan anordning dock möter verkliga, praktiska svå- righeter, torde dermed ännu dröja, åtminstone hos oss, och under tiden må, i fråga om brän- ning, nämnas, att sådan, någon gång använd, gör nytta, i synnerhet, om ett eller annat hår- strå visar benägenhet att klyfva sig i spetsen.
Detta beror på förekomsten af en mikroskopisk mask in uti hårröret, hvilken af bränningen dödas.
Användes tången dagligen äfven med nödig försigtighet, hvartill fordras tid och omsorg, mister håret sin glans och mjukhet, och der- för är krusning på kall väg att föredraga.
För stelt, tjockt hår må det engelska patentet, mes- singsnålen med kautschukringar användas; annars särskildt böjliga krusnålar, men aldrig vanliga hårnålar,.
hvilka allt för mycket nöta håret.
Till mycket fint, mjukt hår kunna fina s. k. spindelnålar användas, då kring hvar nål blott en tunn länk viras.
Detta sätt har den stora fördelen att icke misskläda och blott framställa en lockig kant under nattnätets spetsar och bandrosetter, — med hvilket koketta råd vi afsluta denna, dock fullt allvarligt menade, ocb i afsigt att gagna, skrifna uppsats.
— In — En koketts bekännelser.
Skiss för Idun af MIA.
(Forts. o. slut).
O » ^ / pAfverraskningen, lilla mamma, komma vi * k till öfverraskningen? » frå- gade Ebba sin mor, sedan denna un- der en halftimme underhållit henne med en redogörelse om hvad hon hört och sett i kyrkan.
» Jo, nu komma vi ändtligen dit, » svarade friherrinnan och lutade sig bakåt i fåtöljen, med ögonen stadigt riktade på sin dotter.
» Kan du tänka dig, hvem jag mötte, när jag kom ut ur kyrkan? » frågade hon med tonvigt på hvarje ord.
» Nej, du gör mig verkligen nyfiken, det måtte bli en märkvärdig nyhet, som jag kom- mer att få höra! » » Ja, mycket märkvärdig, men var för all del lugn, mitt barn!
Doktor M., din för detta detta tillbedjare, är i sta ' n! » e e s n a r t * Sådana finnas in- och utländska i nästan otaliga sammansättningar.
Bland svenska fabrikat må sär- skildt rekommenderas: Extrait végétas af Zeivertz, Göteborg, och Kosmetiskt hårvatten från Sundberg, Stockholm.
Ebba rodnade och bleknade om livart annat.
» Axel? » stammade hon och darrade nervöst.
» Hur kan det komma sig; har han återvändt för att bosätta sig här, eller är han endast resande? » » Han har kommit hit » i affärer » och åter- vänder till utlandet redan nästa vecka, » sva- rade friherrinnan.
» Gudskelof, » suckade Ebba och lade handen på hjertat för att bekämpa den sinnesrörelse, som nyheten åstadkommit.
Men plötsligt spratt hon åter till.
» Han kommer väl icke hit, till oss / » ut- brast hon.
» Jo, redan i morgon; jag kunde omöjligen afböja visiten. » » Min Gud, så.du säger, mamma!
Mitt mod sviker mig och all min säkerhet är som bortblåst.
Jag känner på mig, att jag icke kan återse honom. » Ebba sjönk samman och dolde hufvudet i sina händer.
» Du älskar honom således ännu? » frågade friherrinnan.
» Nej, ack nej, det är icke detta, alls icke detta!
Han kommer säkert för att anklaga mig, för att njuta af sin triumf.
Ack, det är detta, jag ej kan uthärda!
Ack, mamma, förstår du icke det förödmjukande i min ställning?
Hur kunde du tillåta — — » snyftade Ebba.
» Jo, jag förstår, men att spjerna emot tje- nade till intet.
Doktorn är icke lik sig sjelf, sådan vi lärde känna honom för några år se- dan.
Då föreföll han mig rent ut sagdt obe- haglig med sin öfverlägsenhet.
Men nu, hvil- ken hjertlighet, hvilken innerlighet!
Hur vörd- nadsfullt var icke hans uppträdande mot mig!
Och när han talade om dig, kommo tårarne honom i ögonen!
Han kunde inte beherska den glädje han kände öfver att få återse mig och höra mig bekräfta, att allt var sig likt som då han lemnade oss.
Han hade försport, att hans rival grefve * * * spets dött ogift, men sedan hade alla underrättelser härifrån af brutits, eme dan doktorn vid denna tid rest till Brasilien, der han erhållit anställning som kejsarens lif — medikus, från hvilken befattning han nu tagit afsked för att återvända hem i arfsangelägen- heter.
» Vid ankomsten hit underrättade han sig genast om allt, som rörde oss, och hade jag icke tillfälligtvis träffat honom utanför kyrkan, skulle han ändock icke rest, förr än han besökt oss och fått se och tala vid dig.
Nu vet du allt och har således intet att förebrå mig, » slöt friherrinnan.
» Nej, nej, jag förebrår dig ingenting, men Axel vill och kan jag icke träffa!
Jag reser redan i morgon bittida till tant G. på landet och går nu att packa, » sade Ebba energiskt och reste sig upp.
» Hvad tänker du på, det går icke an.
Dok- torn skulle anse det som en omotiverad ogranla- genhet. » » Hur kan du säga så, mamma! » utbrast Ebba och föll i nervös gråt.
» Inser du då icke, att om jag också skulle blunda för det förödmjukande i min ställning och låta min qvinliga stolthet fara, så återstår dock medve- tandet, att jag icke handlat som jag bort mot Axel, då jag öfvertalades att bryta mitt ord till honom.
O, tror du icke, att jag lidit af detta mer än någon anar, fast ingen märkt det!
Det är det förödmjukande i att jag känner mig brottslig, som gör att jag icke har mod att återse honom, äfven om jag läste förlåtelse i hans blickar, » sade Ebba i dämpad patetisk ton.
» Kära barn, tag ditt förnuft till fånga och » Vi få väl se, om jag får råda! » Och en vecka derefter gjorde verkligen de pikanta små brefven, innehållande ett par kort sammanbundna med skära silkesband sin rond » Ja, men jag känner det oaktadt samvets- inom societeten.
På det ena lästes Ebbas och på det andra förebråelser.
Den gången borde jag icke ha lydt dig utan mitt hjerta, » sade Ebba och log doktorns namn.
» Kors, att hon ändtligen blef förlofvad! » genom tårarne, under det hon smekte sin mors sade damerna.
» Stackars karl! » sade herrarne.
» Må hända, men gjord gerning kan icke ändras.
Det är jag, som bär ansvaret för, att er förbindelse upphäfdes, och om det en- dast beror på mig att återknyta detta band, Praktiska hushållsskolan, så har jag numera intet emot att göra det! » » Hvad täcker du på, » utbrast Ebba.
» Det Jakobsbergsgatan 11, 1 tr. upp, är en anstalt, vore en ny förödmjukelse, om du toge ett dy- på hvilken vi vilja fästa våra läsarinnors sär- likt initiativ. » skilda uppmärksamhet.
» Visst inte, har man felat, så bör man söka Skolan uppfostrar fattiga flickor till tjenarinnor.
ge upprättelse, och jag erkänner nu, att jag 36 flickor, 16 il 19 år gamla, hafva här under 3 år ett godt hem och erhålla undervisning i alla de felat.
Du älskar ju doktorn, kära barn. » göromål, som fordras af den blifvande kokerskan och Ebba rodnade.
husjungfrun.
För 6 af dessa flickor erlägges en år- » Om jag älskar honom?
Hur kan du fråga lig afgift, men så väl dessa som alla de andra klädas på skolans bekostnad och få vid utträdet ur skolan så?
Jag har ju redan sagt det! » » Godt, res då, om du så vill, och låt mig en ordentlig utrustning.
Praktiska hushållsskolan har aldrig egt något ka- ensam ordna den här saken.
Jag är viss om, pital eller erhållit något understöd af kommunerna, att det skall lyckas. » utan genom tillfälliga gåfvor och årsbidrag samt in- » Hur kan du säga så!
Du vet ju inte ens, komsten af eget arbete sökt underhålla dessa flickor, hvilka nu till ett antal af omkring 130 såsom dug- om Axel är fri ännu. » liga tjenarinnor eller i egna hem med tacksamhet » Jo bevars, du riskerar helt säkert icke att minnas den vård och undervisning, utan hvilken få en svartsjuk rival i någon mörkhyad skön- säkert flere af dem gått en helt annan framtid till het från Rio, » svarade friherrinnan leende.
mötes.
Lilla hushållsskolan vid Sund- » Huru som helst!