Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Skiftes-stadgan kan visserligen icke mera än hvarje annan lag, synnerligast ekonomisk, undgå inflytandet af förändrade förhållanden, men ännu torde dessa icke hafva inträdt af den beskaffenhet, att de påfordra omarbetandet af denna stadga, hvilken under 30 år, som den varit gällande, visat sig så väl uppfylla sitt ändamål, att, oaktadt nästan vid hvarje riksdag förslag blifvit framställde om dess förändrande, Rikets
Ständer likväl i de flesta fall funnit dessa förslag icke böra till någon åtgärd föranleda.
Utskottet får, på grund häraf, vördsamt hemställa, att motionärens ofvanberörde yrkande måtte lemnäs utan vidare afseende.
Best- och Ekon.-Ulsk.
5 I öfrigt är vordet anmärkt vid 2 Kap. 6 §.
Att den Gode Männen vid landtmäteri-förrättningar nu tillkommande ersättning vore för låg och derföre borde bestämmas till högre belopp, som föreslagits: al Herr Grefve Taube till 4 R:dr Riksmynt om dagen samt rese-ersättning efter skjuts för en häst till och från förrättnings-stället, så ofta de der sig infinna; af Johan Lekberg till 2 R:dr Banko för hvarje nödig förrättnings- och rese-dag, fri kost och husrum, jemte skjuts efter en häst; af Peter Carl Andersson, med hvilken Lars Magnus Knutsson från Östergöthland sig förenat, till 2 R:dr Banko om dagen, underhållet inberäknadt; af E. J. Budberg till 1 R:dr 40 sk.; af Bengt Nilsson till 1 R:dr 32 sk. samt af Johannes Andersson till 1 R:dr 16 sk., allt Banko, om dagen.
Vid föregående riksdag afstvrkte Lag- och Ekonomi-Utskotten, uti gemensamt afgifvet Betänkande N:o 30, väckta förslag om förhöjning af arfvodet till Gode Män vid landtmäteri-förrättningar, enär Utskotten ansågo, att en sådan förhöjning, ehuru den kunde vara billig, skulle öka de redan dryga kostnader, jordegare för skiften och landtmäteri-förrättningar få vidkännas, och derigenom i sin mån försvåra framgången al det för landet nyttiga skiltes-verket.
Ehuru Utskottet äfven nu lemnat allt afseende å enahanda betänkligheter, har Utskottet likväl, vid det förhållande, att lefnads-kostnaderna sedan förra riksmötet ganska betydligt stegrats, i följd hvaraf äfven arbets-lönerna nära nog fördubblats, ansett det vara angeläget ått tillse, det godmans-befattning vid så vigtiga förrättningar, som landtmäteri-förrättningar, icke komme att medföra så stor uppoffring för den enskilde, att det blefve fara värdt, att dylika befattningar skola betraktas såsom ett besvär, hvarifrån den kunnige och erfarne landtbrukaren, som icke egde hvarken tid eller tillfälle att med enskild förlust dem åtaga sig, skulle på allt sätt söka att undandraga sig, hvarigenom de menligaste följder för jordegarne inom ett skifteslag skulle kunna uppstå.
Vid öfvervägande häraf, finner Utskottet sig böra på det sätt tillstyrka bifall till de i frågan väckte motioner, att Utskottet hemställer, det Rikets Ständer, för sin del, besluta det skola Gode
Män vid landtmäteri-förrättningar njuta under förrättningen, samt nödige rese-dagar dit och derifrån, hvardera Tre Riksdaler Riksmynt om dagen, underhållet inberäknadt, jemte skjuts å en häst. 3 Kap. 15 §.
Af A. P. Andersson: att, ehuru Skiftes-stadgans nu gällande föreskrifter borde vara tillräckliga för att fortskynda fullbordandet af skiftes-förrättningar, så hade, enligt motionärens förmenande, desse föreskrifter likväl befunnits alldeles otillräckliga, såsom exempel hvarpå motionären anfört, att sedan ett skifte 4 Sammans.
Lag- samt Allm. Best.- och Ekon.-Utsk.
N:o 31; börjats, icke sällan i slutet af året, afslutades nästan alltid detsamma först på andra eller tredje året samt understundom ännu längre tid derefter, ehuru något skäl för sådant dröjsmål icke ens uppgåfves, om icke det, att landtmätaren samtidigt vore sysselsatt med andra förrättningar, hvilket dock motionären ansåg icke kunna åberopas såsom laga hinder.
De af slika dröjsmål uppkommande olägenheter vore nogsamt kände, hvadan motionären hemställde, alt genom utfärdande af en förordning måtte stadgas: ”att landtmäteri-fiskalen skall vara pligtig till åtal befordra den landtmätare, som, enligt inkommande arbets-förteckningar, befmnes hafva utan laga skäl fördröjt laga skiftes afslutande utöfver andra året från dess början”.
Utskottet får upplysa, att
Skiftes-stadgan innehåller ganska bestämda föreskrifter till förekommande af obehörigt uppehåll och dröjsmål icke allenast med landtmäteri-förrättningars påbörjande, utan äfven med deras afslutande.
Sålunda stadgas i 2 Kap. 3 §, att då laga skifte är i fråga, skall landtmätaren så skyndsamt som möjligt förrättningen företaga, sedan tjenlig årstid infallit; att om förrättningen ej företages inom fyra månader efter det förordnandet erhållits då må Konungens Befallningshafvande, om en eller flera delegare sådant begära, utse annan landtmätare, att det begärda skiftet så fort ske kan verkställa; i 3 kap. 6 §: att om lagligen utsatt landlmäteri-förrältning, sedan den är börjad, blifvit för något laga hinder uppskjuten, och, innan sammanträdet upplöses, dag ej genast utsättes och delegarne kungöres när den ånyo företagas skall, då bör förrättningen, sedan de hinder upphört, som uppskofvet vållat, så snart möjligen ske kan, åter företagas; äfvensom i samma kapitels 14 och 45 §§, att landtmätaren är skyldig att,- så snart förrättningen blifvit börjad, den utan uppskof fortsätta och ordentligen afslula, der icke laga hinder möta; att om skifte är i fråga och det finnes vara af den vidsträckta beskaffenhet, att lotternas uträkning på karta lämpligast kan i landtmätaren hemvist vintertiden verkställas, då må sådant väl vara tillåtet, dock med vilkor att skiftets utstakning på marken och ordentliga afslutande i öfrigt tidigt påföljande vår skall ske; samt alt om landtmätare uppskjuter börjad förrättning utan laga skäl, skall han ansvara såsom för tjenstefel samt ersätta den kostnad och skada, delegare derigenom tillskyndas.
Dessa föreskrifter anser Utskottet vara både ganska lämpliga och tillfyllestgörande för att påskynda landtmäteri-förrättningars påbörjande och afslutande inom möjligen kortaste tid.
Och då derjemte i 5 § af Kongl. Maj-.ts Nådiga Instruktion för General-landlmäteri-kontoret stadgas: att det tillkommer landtmäteri-fiskalen alt hafva den närmare och speciela eflersynen huru de till landlmäleri-slaten hörande tjenstemän uppfylla dem i tjensten åliggande skyldighet, samt förthy att tillse, det de i orterna tjenstgörande landtmätare inom föreskrifven tid aflemna dagböcker, arbetsförteckningar, karte-renovationer och koncepter, jemte tillhörande protokoller och beskrifningar; att granska de till General-landlmäteri-kontoret inkommande årsberät - Sammans.
N:o 37. 5 telser och dagböcker, till upptäckande af de fel och försummelser, som i en eller annan måtto, särdeles genom obehöriga uppskof i landtmäteri-för rättning ar, af förenämnde tjenstemän kunna vara begångne; samt att anställa åtal å de tjenstefel eller försummelser, som af dem begås, och, då målet i slikt afseende vid vederbörlig domstol skall göras anhängigt, genom anmälan hos Kongl. Majlis vederbörande
Befallningshafvande skyndsamt föranstalta om krono-åklagares tillförordnande samt målet med oafbruten uppmärksamhet alla instanser igenom följa; synes motionärens ofvanberörda förslag härleda sig från okunnighet om de redan i Landtmäteri-instruktioneii sålunda meddelade, med motionärens yrkande öfverensstämmande och, efter Utskottets åsigt, för ändamålet jemväl tillräckliga föreskrifter i afseende på landtmäteriförrällningars bringande till ett skyndsamt slut; hvadan Utskottet vördsamiigen hemställer, att ä motionärens ofvanberörda förslag afseende icke mä fästas.
Herr grefve Taube har ansett att hvad Skiftes-stadgan innehåller i afseende å ego-utbyten vore tvetydigt, i Ihy, att när 6 kap. 2 § tycktes gifva stöd för den åsigt, alt delegarne skulle ega sig förena uti allt hvad till ego-utbyte hörer, men, enligt 7 kap. 1 §., såsom vilkor för ego-utbyte, vore bland annat föreskrifvet, att den till utbyte ilrågakoriine marken skulle vara sådan, att den, efter derå, jemlikt 11 kap. 1 §. företagen gradering, i vederlag tagas kunde; så och då det, på grund af (i kap. 2 § 1 morn., tillhörde skiftesmannen och gode männen att besluta i frågan om gradering, derom delegarne ej egde alt sig förena, förmenade motionären att en uppenbar motsägelse förefunnes emellan hvad uti dessa delar stadgas i 6 kap. 2 § 1 mom. och 7 kap. 1 §.
Vidare har Herr.
Grefven förmält, att då en Egodelnings-rält tillämpade och godkände den regeln, alt ego-utbyten i sammanhang med laga skifte böra till alla delar afslutas och besvärs-hänvisning, på sätt 18 kap. 13 § föreskrifver, meddelas, innan laga skiftet vidare forlsätles, godkände icke en annan Egodelnings-rätt att så skedde, ulan ansåge ego-utbytenas afslutande och besvärs-hänvisnings meddelande vara lagslridigt, då sådant icke skedde i sammanhang med laga skiftets afslutande.
Flere exempel skulle gifvas derpå, alt landtmätare i båda dessa fallen blifvit ålagde betala kostnaden för Egodelnings-rällens sammanträde.
Då nu vanligtvis liera Egodelniugsrätler funnos inom samma län, der landtmätaren tjenstgör, så måste lian antingen handlägga samma slags förrättningar olika, allt efter åsigten hos den Egodelnings-rätt, hvarunder målet hörer, eller i annat fall riskera att af en Egodelnings-rätt få ogilladt hvad en annan godkänner, hvarigenom landtmätaren äfven förlorade förtroendet i orton, enär jordegarre endast döma så, alt då Egodelnmgs-rällen ändrat landtmätaren® handläggning af förrättningen, så måste han ock hafva misstagit sig om Skiftesstadgans rälta tolkning, och vore då ej skäl alt honom vidare anlita.
Val egde landtmätaren, när lian i dylika läll vore ålagd att betala kostnaden för Egodelnings - 6 Santmans.
N:o 37. rättens sammanträde, att deremot anföra underdåniga besvär, men Högsta
Domstolen hade äfvenledes ofta varit af olika åsigter om, huru vid ego-utbyten i sammanhang med laga skiften förhållas borde, hvilket skulle visa sig af de olika domslut, som i dessa frågor under olika tider fallit.
Egodelnings-rätter funnos äfven, som vägrat fastställa ett skifte, emedan det ej kunde af handlingarne inhemtas, att de blifvit angränsande grannar för dess vid skiftet verkställda ego-utbyten tillställda.
Men 14 kap. 4 § Skiftes-stadgan innehölle: ”När skiftesmannen på marken utstakat och rörlagt skiftet, samt anvist delegarne deras egolotter, vare han skyldig att dem, mot lösen, som, i fall den ej genast erlägges, genom krono-betjeningen på skiftesmannens reqvisition uttagas bör, meddela alla under skiftet förda protokoll, afslutade föreningar, jemte egograderings-längder och häfdebeskrifningar etc.;” hvaremot 15 § af 1834 års nådiga Taxa å landtmäteri-arfvoden stadgade: ”Begär någon att lösa karta med tillhörande protokoll öfver verkställd landtmäteriförrättning eller utdrag deraf, då må sådant icke förvägras.
Ingen jordegare vare skyldig att lösa sådana kartor och protokoller, utan sä vida skifte skett, som laga kraft vunnit,” då dermed förhålles på sätt i Skiftes-stadgan sägs.
Motionären ansåg att emellan dessa båda lagstadganden funnes motsägelse, enär på ena stället stadgas, att handlingarne skola af delegarne genast lösas vid skiftets afslutande, men det deremot på andra stället heter: ingen vare skyldig sådana handlingar lösa förr än skiftet vunnit laga kraft.
Följden hade äfven blifvit den, att många rågrannar, som vid ett skifte uti ego-utbyte ingått, vägrat lösa utdrag af skiftes-protokollet, och som skiftet ej vunne laga kraft förrän 6(1 dagar efter dess afslutande, så förmodade motionären att sådana delegare svårligen kunde åläggas att protokolls-utdraget lösa.
Men Egodelnings-rätten vägrade icke desto mindre skiftets fastställande, emedan handlingarne för ego-utbytet ej blifvit till rågrannen utgifne och Egodelnings-rätten, i följd deraf, ansåge, att det vid skiftet verkställda ego-utbyte ej vunnit laga kraft.
Af de många olägenheter för jordegarne, som af denna lagens förmenta otydlighet kunde uppstå, ville motionären endast anföra den, att ett skiftes fastställelse derigenom kunde fördröjas i flera år, derunder jorden vansköttes, emedan delegarne ej hade någon säkerhet för sitt nya skiftes bibehållande eller tillträdande.
Nödigt vore derföre att erhålla bestämda föreskrifter om huru vid ego-utbyten förhållas borde, och trodde motionären rättast vara, att angränsande rågrannar, som vid skiftet uti ego-utbyte inginge, ansåges derför såsom delegare i skifteslaget; hvaremot motionären icke ansåg lämpligt att ego-utbytena särskildt afslutades och besvärshänvisning lemnades, emedan deraf äfven följde att laga skiftet skulle uppskjutas till dess ego-utbytena vunnit laga kraft, hvilket, synnerligast vid smärre skiftesförrättningar, skulle förorsaka ett långvarigt uppskof.
En annan fråga blefve i så fall äfven huru med tillträdet af ego-utbytena vid skiftet skulle förhållas.
15 kap. 1 § i Skiftes-stadgan säger nemligen, att med tillträdet af skiftet ej får dröjas längre Sammans.
N:o 37. 7 än ett år sedan skiftet faststäldt blifvit.
Skulle nu ego-utbytet särskildt afslutas, så måste äfven derförinnan alla dertill börande ersättnings-frågor för odling och tväsäde m. m. vara afslutade, samt tiden för ego-utbytets tillträdande bestämd.
Men nu kunde skiftets tillträdande genom anförda besvär fördröjas uti flera år, då måste antingen antagas att ego-utbytet tillträdes oberoende af skiftets tillträdande, eller ock att dermed fördröjes till skiftet tillträdes.
Uti första fallet blefve oreda uti skifteslaget, ty hvilken af delegarne skulle den skifteslaget tillbytta mark tillträda?
Och i sednare fallet kunde vid tillträdet i afseende å odlings- och tväsädes-uträkningarne olika förhållanden vara för handen mot de, hvilka vid bytets afslutande förefunnits.
På grund af hvad sålunda anförts, äro följande ändringar uti och tillägg till 1827 års Skiftes-stadga af motionären föreslagne; och för desammas lättare jemförande med nu gällande stadganden, har Utskottet ansett sig äfven böra så väl vid förevarande frågor, som vid öfriga i ämnet väckta motioner, hvilka upptaga förslag till förändrad redaktion af lagtexten, meddela innehållet af hvad Skiftes-stadgan i i hvarje fall nu föreskrifver, dervid sådant alltid upptager venstra spalten, men de gjorda förslagen till ändring deri den högra och äro med kursiv stil satte:
Nu gällande Skiftes-författning.
Motionärens förslag.
6 Kap. 6 Kap.
Om föredragning af de vid egoskiften — — — — — — — - förekommande frågor, sä ock om délegar-, nes samt Skiftesmannens och Gode Männens beslutande rätt. 1 §.
Sedan koncept-kartan öfver skilteslagets egor är i fullständigt skick, samt rågångarne deromkring linnas bestämda, skall skiftesmannen för delegarne och gode männen till beslutande ordentligt och redigt föredraga allt, hvad till skiftets verkställighet i hela dess vidd hörer, nemligen: l:o om ego-utbyte med nästgränsande byar och hemman, der sådane till vinnande af räta rågångar eller egornas beqvämligare läge, efter hvad i 7 kap. sägs, kan komma i fråga 2:o — 1 §.
Sedan koncept-kartan — skall skiftesmannen föredraga allt, hvad till skiftets verkställande i hela dess vidd hörer, nemligen: i:o
Om ego-utbyten med nästgränsande byar och hemman skall ske, och, i sådant fall, om sältet huru det verkställas bör; 2:o — •— — —” 8 Sammans.
Lag- samt AUm. Best.- och Ekon.-Utsk.
N:o 37. f Kap.
Om ego-utbytenmed angränsande byar och Remman. 1 §.
Förekomma råskillnader mot angränsande byar och hemman, som, ehuru å ömse sidor erkände, likväl gå i -flera bugler och krökningar; och kunna dessa råskillnader genom utbyte af sådan jord, som efter ordentlig uppskattning, enligt hvad ill kap. 1 § sägs, i vederlag tagas kan, ledas efter räta linier samt besparing i hägnads-besväret och lättnad i häfden för delegarne derigenom beredas; då skall sådant utbyte ske, om det å endera sidan yrkas, och andra sidan ej genom flyttning af läget märkligt mehn lider; och håfve den rätt till skadestånd, som bättre häfdad jord mister, än den han i stället får.
Till öfverläggning i delta ämne skola vederbörande, på sätt i 3 kap. i och 2 SS sågs, till särskildt sammanträde kallas. 2 §.
Har hemman i skifteslaget — etc. 7 Kap. 1 §.
Förekomma — — — rätt till skadestånd, som bättre häfdad jord mister, än den han i stället får.
Dd ego-utbyte yrkadl blifvit, skola vederbörande rågrannar, på sätt i 3 kapitlet i. 2 och 5 SS sägs, lill utsatt sammanträde kallas. 2 § bibehålies, men derefter införes en ny §, så lydande: 3 §.
Nu hafva Skiftesmannen och Gode Männen, på säll i 6 kap. 2 § 2 mom. sägs, genom utlåtande bestämt, ali det yrkade ego-utbytet ske skall, då skall detsamma pä kartan uträknas och pä marken utstakas, hvarefter, om delegarne icke utlåtandet underskrifva, dermed förfares, på sätt 6 kap. 2 § 2 mom. i så fall stadgar.
För öfrige lill ego-utbytet hörande frågor är rågranne, den der ego-ulbylel rörer, all som d legare i skifieslagel anse. 5 §.
Hvad Sammans.
N:o 37. 9 3 §.
Hvad nu, rörande ego-utbyte 4 §. (motsvarande
Skiftes-stadgans emellan byar och hemman i förening med 3 §) egoskifte stadgadt är, galle äfven då fråga Hvad nu, rörande — — — derom, utan sammanhang med sådant skifte — — — — — — — — förekommer.” — — — — — -— — —' med sådant skifte förekommer; dock att, om Landtmätaren och Gode Männen det yrkade ego-utbytet tillstyrka, detsamma till gila delar, i enlighet dermed, skall verkställas samt förrättningen, på sätt i 14 kap. 4 § sägs, afslutas och besvärshänvisning meddelas, hvarvid landtmätaren å ömse sidor utgifver ett exemplar af alla till förrättningen hörande handlingar.
” Hvad motionären sålunda föreslagit rörande ändring i Skiftes-stadgan i fråga om ego-utbyten synes härleda sig ifrån ett missförstånd om rälta meningen af de föreskrifter i ämnet Stadgans 6:te och 7:de kapitel gifva.
Sedan nemligen konceptkartan öfver skifteslagets egor är kommen i fullständigt skick samt rågångarne deromkring finnas bestämde, är första frågan om delegarne önska att råskillnaden mot angränsande byar och hemman skall, der sådant annars lagligen kan ske, genom ego-utbyten rätas eller om ego-utbyte skall ske för beredande af egornas beqvämare läge.
Denna fråga rörer ensamt delegarne i skifteslaget, hvilka ock, enligt 2 mo mentet i 2 § af 6 kap., ega att, under rådplägning med skiftesmannen och gode männen derom besluta, när alla delegarne äro om beslutet ense.
Besluta de nu att ego-utbyte för ena eller andra fallet ej bör ifrågakomma, förblifver dervid.
Kunna de sig icke förena, då åligger skiftesmannen och gode männen alt söka förmå delegarne till förening, som om den af alla närvarande i en eller flera delar ingås, skall särskildt upprättas och af delegarne jemte gode männen underskrifvas, hvarefter den gäller till efter rättelse, med iakttagande likväl af hvad 18 kap. 12 § rörande frånvarande del— egares rätt innehåller.
Hafva nu delegarne öfverenskommit om alt söka ego-utbyte eller kunna de ej bringas till förening, då tillhör det skiftesmannen att kalla delegare och rågrannar till sammanträde, dervid skiftesmannen och gode männen, enligt 7 kap., skola undersöka, bland annat, om den till utbyte ifrågasatta jorden är sådan, att den efter ordentlig uppskattning, enligt 11 kap. 5 §, i vederlag tagas kan.
Det är häraf klart att graderingen, eller den ordentliga uppskattningen, här, likasom i. andra fall, tillhör skiftes-beredningen.
Sedan den i 7 kap. föreskrifna undersökning fullständigt försiggått, arnt förening mellan delegarne, till hvilka nu äfven räknas de Bih. till R.
St. J 'ot. 1856 § 1857. 7 Sami. 2 Afd. 12 Häft. 2 10 Sammans.
N:o 37. i det iirågasatta ego-utbytet deltagande rågrannar, icke i den ordning ofvan är vordet nämndt, kunnat tillvägabringas, åligger det skiftesmannen och gode männen att utlåtande öfver frågan meddela.
Nöjas delegarne enhälligt deråt, då skola de teckna sitt godkännande å föreningsskriften, som jemväl med gode männens påskrift bestyrkes, hvarefter utlåtandet har lika bindande kraft, som om förening är sagdt.
Är någon missnöjd med utlåtandet och vill förthy sitt godkännande icke påteckna, då skall, enär fråga af förevarande beskaffenhet, jemlikt 18 kap. 9 § 1 morn., är en af dem som böra innan skifte fortsättes och fullbordas, af Egodelnings-rätten pröfvas och afgöras, skiftesmannen inom ijorton dagar derefter insända protokollet, jemte eget och gode männens utlåtande till ordföranden i Egodelnings-rätten, som, efter 18 kap. 14 §, sednast inom 8 dagar derefter utsätter dag och ställe till Ilättens sammankomst, dervid frågan af Egodelnings-rätten pröfvas och afgöres.
Missnöje med Egodelningsrättens utslag får derefter genom underdåniga besvär hos Kongl. Majit fullföljas.
Genom denna enkla utredning om huru enligt 6 och 7 kapitlen vid fråga om ego-utbvten skall tillgå, torde finnas: att den af motionären lörmenade motsägelse emellan 6 kap. 2 § 1 mom. samt 7 kap. 1 § alldeles icke förefinnes; att frågan om ego-utbyten aldrig kan lagligen komma att af skiftes-beredningen afslutas och besvärs-hänvisning meddelas, på sätt i 18 kap. 15 § om laga skiftes afslutande sägs; att den Egodelnings-rätt, sorn fastställer ett laga skifte, utan att frågan om ego-utbyten blifvit behandlad och afslutad, på sätt ofvan är vordet omförmäldt, handlar emot Skiftes-stadgans uttryckliga påbud i 18 kap. 20 §: alt Egodelnings-rätten ej må meddela fastställelse, der skiftet icke finnes vara lagligen beskaffädt; att vid ego-utbyten, lika litet som vid andra sådana frågor, hvilka måste afgöras innan skiftet fortsättes och fvllbordas, kan ifrågakomma att handlingarne skola till delegarne utlemnas; hvadan föreskriften i 14 kap. 4 § om handlingarnes utlemnande icke är hit tillämplig; likasom sistnämnda § icke heller, såsom motionären förmenat, står i motsägelse med det i 15 § af 1834 års Landtmäteri-taxa förekommande stadgande: ”Begär någon att lösa karta med tillhörande protokoll öfver verkställd landtmäteri-förrättning, eller utdrag deral, då må sådant icke förvägras.
Ingen jordegare vare skyldig att lösa sådana kartor och protokoller, utan så vida skifte skett, som laga kraft vunnit, då dermed förhålles på sätt i Skiftes-stadgan sägs.” — Här är nemligen icke fråga om landtmäteri-protekoll i allmänhet, utan endast om det som tillhör kartan, d. v. s. delnings-beskrifningen, hvilken sistnämnda handling, enligt den ursprungliga lydelsen af 14 kap. 4 § i Skiftes-stadgan, jemväl skulle ”när Skiftesmannen på marken utstakat och rörlagt skiftena samt anvisat delegarne deras ego-lotter,” emot lösen delegarne tillställas.
Då emellertid det förekom att delnings-beskrifningen icke, utan tillgång på kartan, kunde tjena till något gagn, befriades, genom Kongl.
Förordningen den 9 Juni 1832, delegarne från skyldigheten att utlösa denna handling förr än i sammanhang med kartan.
Någon tvetydighet om hvilka protokoll och handlingar Sammans.
Lag- samt Allm. Besv.- och Ehon.-Utsk. Bet.
N:o 37. 11 Landtmätaren icke allenast är berättigad, utan pligtig att vid skiftets afslutande till delegarne utlemna emot lösen, kan derföre, enligt Utskottets omdöme, icke, utan ett allt för stort förbiseende af de härom gifna lagstadganden, uppkomma; Och då de föreskrifter, Skiftes-stadgan gifver i fråga om ego-utbyten samt de ämnen motionen i sammanhang dermed ställt, således torde finnas både tydliga och mera ändamålsenliga, än de af motionären föreslagna ändringar deruti, hemställer Utskottet vördsamt, ali hvad Herr Grefve Taube, sä i ena, som andra afseendet, på sätt här ofvan är vordet anmärkt, föreslagit, måtte utan vidare afseende lemnäs.
B Kap. 1 §.
Detta lagrum har i Skiftes-stadgan följande lydelse: ”Delningsgrund eller mått-stock för egors skiftande å landet, så väl särskilda hemman emellan, som emellan delegare i ett och samma hemman, vare den som i lag eller särskilda författningar för vissa landsorter stadgad är, eller framdeles stadgas kan.
Äro egorna förut delade genom storskifte, som efter förra förlattningar laga kraft vunnit; håfve hvarje delegare rätt att vid nytt skifte tillgodonjuta, hvad efter uppskattnings-värde mot de egor svarar, sorn han enligt storskiftet innehaft.” Per Andersson från Gefleborgs län har uti ingilvet memorial yrkat, att denna § måtte erhålla följande tillägg: ”Dock likväl sä att egorna fördelas lika efter hvars och ens skatte-tal och skillnaden godtgöres med penningar för allt hvad den ene delegaren mister och den andre erhåller under eller öfver det innehaf', de pä laga grunder förut in nehaft.