Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det torde dock i längden ej väl bekomma, äfven om man till en tid skulle tro det gå an.
Vidare förekommer det mig, att det ej eller kunnat vara ur en mera moralisk synpunkt, som frågan betraktats.
Ty vill man antaga, att bränvinet är för folket demoraliserande, men att man för närvarande ej kan tillintetgöra detta onda, utan mäste tåla det, intill dess andra förhållanden uppkomma, hvarigenom det så småningom undantränges, så hade man naturligtvis heldre försökt att försvåra, eller omöjliggöra fabriksbränningen med sina konstapparater och sin erg, emedan den afverkar en sådan mängd bränvin, alt den enkla redskapen icke alls kan komma i jemförelse.
Men nu synes det mig, såsom ville man i alla landsändar framkalla fabriksbränningen, så alt en öfverflödande tillgång på bränvin må vinnas.
Annars har jag alltid hört, det man varit ense derom, att af tvänne onda t:ng borde man välja det minst onda.
Såvida bränvinsbränningen så skall anses, så har man härvid gjort raka motsatsen.
Likaledes har jag ej heller kunnat fatta, hvarföre man alltjemt vill betaga bränvinsbrännaren rättigheten alt försälja i mindre qvantitet än en kanna.
Är det på detta sätt man vill minska dryckenskapen, så vill jag visserligen ej klandra detta bemödande; men kan ej dölja, att man snarare aflägsnat sig ifrån, än närmat sig detta mål.
Detta stadgande har snarare föranledt, än afhållit, supgillen.
Hade det icke funnits, detta stadgande, så hade månget supgille blifvit mindre stojande och mindre äfventyrligt; en hvar vet, att, då i landsbygden några sammankomma, det icke är ovanligt, att de förena sig om aLt efterskicka en kanna bränvin.
Det är lika klart, att en kanna innehåller fyra gånger så många supar, som ett halft stop.
Hade det nu varit stadgadt, att T kanna varit det minsta qvantum bränvin, som fått säljas, utan att gå krögarens rätt för nära, så hade hela sällskapet för den gången varit belåtet med det mindre qvantum och något rus hade ej uppkommit.
Med anledning häraf vågar jag påstå, att detta stadgande i mer än ett afseende ökat göromålen vid domstolarne och numerären i brottmålstabellerne.
Lika litet kan jag förstå, hvarföre 55 §. i den hitintills gällande författningen blifvit borttagen.
Väl har jag, under Utskottens öfverläggning, fått höra långa föreläsningar för och emot, och ännu orimligare förslag till en annan §., som Bevilln.-, Lag- samt Allm.
Besvärs- och Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o 1. 37 likvisst strandade emot Rättegångs-balkens 17 kap. 7 §.; men intet har jag kunnat öfvertygas om nyttan af det ”pröfvc Domaren”, som man nu i tysthet medgifvit, medelst uteslutande af 55 §. i bränvinsförordningen.
I dessa delar vill jag anmäla min reservation emot betänkandet och anhåller, atl densamma blir bifogad Utskottens utlåtande.”
Häri bar Ola Pehrsson frän Blekinge län instämt.
Uhr från Örebro län: ”Då i en del städer och orter ingen ordningsstadga af lokalmyndigheterna är utfärdad för dem, som ega rättighet till försäljning af spirituosa i minut, och då ej allestädes, der en sådan för närvarande finnes, den är af beskaffenhet, atl det ändamål, den barde åsyfta, vinnes, utan i håda fallen osedlighet och oordning blifvit följden, så kan jag ej underlåta anmäla min reservation emot sammansatta Utskottens beslut, att ej vid 43 §. införa de af afdelningarne nästan enhälligt beslutade, och af behofvet påkallade, så lydande tillägg: ”4:de mom.
Öfverståthållare-embetet i Stockholm och ”Magistraten i rikets öfriga städer böra derjemte, för nyssnämnde slags näringsidkare, meddela lämpliga ordningsstadganden, hvilka inom hvarje stad böra, så ”vidt hinder deremot icke möter, bringas till likstämmighet för all derstädes tiliåleu försäljning af spirituösa drycker, och olika tider för näringsställenas tili”slulandc icke bestämmas, så vidt ej sådant för ordningens upprätthållande finnes ”vara nödigt.” ”7: de mom.
”För dem, som enligt nästförutgående tvänne mom. erhållit tillstånd till ”bränvinsminutering, hör Konungens Befallningshafvande utfärda lämpliga ordnings”stadganden.
Och då orsaken till dessa momenters uteslutande ej varit annan, än att loka!myndigheterna redan ansetts ega rättighet att utfärda nödige ordningsstadganden, så, enär detta ej är någon skyldighet, och i följd deraf, dels icke, dels illa blifvit full gjord t, hoppas jag, att Rikets Ständer skola godkänna sammansatta afdelningarnes här citerade förslag.” Vice Talmannen Zellerberg, Johan Pehrsson och Lars Mallsson från Upsala län, Ola Mänsson från Christianstads län, Erik Mallmin från Westerås län, •/.
Holm, Olof Johansson och Erik Carlsson från Stockholms län, Jöns Erik Eriksson från Örebro län, Carl Tholsson från Skaraborgs län, Gustaf Pellersson fran Östergöthland, Sven Andersson från Skaraborgs län och Ephraim Larsson från Elfsborgs län hafva häri instämt. 38 B ev ilin.-, Lag- saint Allm.
Förslag till Förordning, angående v ilkoren för tillverkning och försäljning af bränvin.
Föa*$ta Artikeln.
Oin liräimnsbräniungs-räOiglieteu.
Brännvinsbränning, af hvad tjenligt ämne som helst, skall med den pannerymd samt emot de afgifter oell öfriga vilkor, här nedan för esk r ifvås, vara tillåten under sex månader af året, nemligen Januari, Februari, Mars, April, November och December, så framt icke högst vigtiga omständigheter föranleda inställande af denna tillverkning.
Den tid af året, under hvilken hränvinshränning är tillåten, indelas i sex serskilda terminer af en månad i hvardera.
Astundar någon alt hörja bränvinsbränningen den 15 Oktober i stället för den 1 November, må sådant, efter derom hos Konungens Befallningshafvande gjord anmälan, stå honom öppet, i hvilket fall den sista bränvinsbrännings-terminen af året räknas från och med den 15 November intill den 15 December. §. 2.
Rättigheten till hränvinshränning skall på landet åtfölja hemman och hemmansdelar, med åsatt mantal efter jordeboken, bebyggda, med serskild åbo försedda utjordar och andra lägenheter, hvilka uti ordinarie eller extra ordinarie rotering deltaga eller vakansafgift utgöra, äfvensom icke roterade, men med serskild ränta till kronan eller till innehafvare af dess rätt belagda torplägenheter, samt, i städcrne, den till hvarje stads område hörande jord; dock tillkommer denna rättighet icke den jord, som i taxeringsvärde ej uppgår till trehundra Riksdaler, utom i de händelser, som §§ 6 och 7 upptaga.
Beeilln.-, Lag- saint Allm.
Besvärs- och Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o 1. 39 § 3.
Den bränvins-pannerymd, hvarmed tillätes att bränna, skall bestämmas efter hemmanets, hemmansdelens, lägenhetens eller stadsjordens värde vid 1850 års taxeringar, under iakttagande, att, såsom grund för bränvinsbrännings-rättigheten, värdet af åbyggnaden ej får i taxationen ingå till högre belopp, än som motsvarar högst en fjerdedel af jordens taxeringsvärde.
För hemman, hemmansdel, lägenhet eller stadsjord, i värde från och med 300 R:dr lill och med 500 R:dr, må, kokrummet oberäknadt, begagnas en pannerymd af 20 kannor, för ett värde öfver 500 R:dr till och med 750 R:dr 25 kannor, 1 9 » 750 9 » 1,000 9 30 )) » 1,000 » 2,000 35 » » » 2,000 » )) 3,000 » 40 » » 3,000 » » 4,000 J> 45 )> » » 4,000 » » 5,000 )) 50 » )) » 5,000 )) » 6,000 )) 55 » » » 6,000 » 7,000 )» 60 1 » 7,000 » J> 8,000 ö 65 » » » 8,000 » » 9,000 » 70 )) » » 9,000 » )) 10,000 )) 75 » » »»10,000 » » 11,000 » 78 » » »11,000 » )) 12,000 » 81 » )) »12,000 » » 13,000 )) 84 » » »13,000 )> 14,000 » 87 » » . 14,000 90 S 4.
Mer än en bränvinspanna af 90 kannors rymd, eller flere pannor, hvilkas sammanslagna rymd öfverstiger 90 kannor, kokrummet oberäknadt, må icke uti ett verk eller å samma egendom nyttjas.
Såsom kokrum får beräknas två kannor för hvarje bränvinspanna om 40 kannors rymd och derunder, samt tre kannor, då pannerymden öfverstiger 40 kannor. 40 Bevil/n.-, Lag- samt Allm.
Bränvinsbrännings-redskap må icke, oberoende af innehafvande jord och utan afgift, begagnas för åstadkommande af så kallad förbränna för ättiksfabrikör. § 5.
Innehafvare eller brukare af tvenne eller flere hemman, hemmansdelar eller lägenheter, som till bränvinsbränning berättigade äro och af innehafvarons folk och dragare skötas, vare Öppet lemnadt att, så vida hemmanet, hemmansdelen eller lägenheten är försedd med egen ladugård, der utfodring sker, på hvardera af dessa egendomar idka bränvinsbränning med så stor panna, som emot jordvärdet svarar.
Skulle åter innehafvare eller brukare af flera till bränvinsbränning berättigade hemman, hemmansdelar eller lägenheter, vilja på ett ställe utöfva bränvinstillverkningen efter deras sammanslagna värde, vare sådant tillåtet, under vilkor, dels att dessa egendomar äro så belägne, att afståndet från det ställe, der bränvinsbränningen utöfvas, ifrån åbyggnad lill åbyggnad räknadt, icke är längre än en mil, dels att pannerymden i intet fall får öfverstiga det i § 4 bestämda maximi-belopp.
På landet vare tvanne eller flere åboer -å samma hemman eller å serskilda hemmansdelar eller lägenheter, då dessa äro inom samma socken och högst på en fjerdedels mils afstånd från hvarandra belägne, obetaget att, efter behörig anmälan vid mantals- och skattskrifningen, och emot samfäldt erläggande af den på gemensamma bränvinsbrännings-redskapen belöpande afgift, sin bränvinsbränningsrättighet utöfva med en gemensam panna på den af dessa hemmansdelar eller lägenheter, som dertill uppgifves, hvilken panna dock aldrig må öfverstiga högsta tillåtna pannerymden.
Aboer å sådane hemman, hemmansdelar eller lägenheter på landet, som icke uppgå till 300 R:dr i taxeringsvärde, men i öfrigt hafva de egenskaper, som, enligt § 2, erfordras för rättigheten att utöfva bränvinsbränning, åtnjuta äfven samma förmån, med vilkor att det sammanslagna jordvärdet uppgår till minst 300 R:dr.
Bränvinsbrännings-rättighet må ej å annor man öfverlålas utan i sammanhang med jorden.
B ev ilin.-, Lag- samt Allm.
Besvärs- och Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o 1. 41 § 7.
Af de Heste röstegande innevånarne i hvarje stad, der jorden tillhör staden, ina det hero alt, i den ordning, som uti hvarje stad för heslut om stadens inkomst eller utgift iakttages, bestämma, huruvida den bränvinsbränning, hvartill staden, efter värdet af de serskilda jordlotterna är berättigad, skall åt dessas innehafvare upplåtas, eller för stadens gemensamma räkning utöfvas, och om bränvinsbränningen skall ske med serskilda pannor efter hvarje jordlotts värde, eller oek i ett eller Hera sammansatta verk efter alla eller liera jordlotters sammanslagna värdej men i de städer, der jorden är med eganderätt fördelad på stadens innevånare, må det ankomma på det beslut, som ibland dem af pluraliteten, beräknad i mån af jordvärdet, fallas; och i den händelse förhållandet är blandadt, skola enahanda grunder följas, likväl under förbehåll, a//, derest Kongl. Maj:t ej, i betraktande af serskilda omständigheter, annorlunda redan förordnat eller framdeles förordnar, § 4 af denna författning skall tjena till efterrättelse i afseende på den högsta pannerymd, som af sådana föreningar må begagnas; börande för öfrigt, vid utöfningen af städernes bränvinsbrännings-rättighet iakttagas, att de hrännerier, som hädanefter anläggas, varda utom stadens staket, på lämpligt afstånd från andra byggnader, uppförda i enlighet med stadens Byggnads- eller Brandordning.
Vid de årliga mantalsskrifningarne uppgifves så väl stället hvarest, som ock det eller de hemman, hemmansdelar eller lägenheter, för hvilka hränvinsbränningen skall utöfvas, äfvensom pannerymden, enligt hela det af justeraren åsatte kannetal, med utsättande af den klass, hvartill pannan, jemlikt justerarens betyg, hänföres, samt huruvida den är inrättad att drifvas med eld eller ånga; och vare det en och hvar, lill bränvinsbränning berättigad, obetaget att anmäla sig till bränvinsbränningens utöfvande, antingen för hela den till bränvinsbränning tilllålna tiden af året på en gång, eller för en eller flera terminer deraf; skolande, i sednare fallet, bestämdt uppgifvas, hvilken eller hvilka terminer dertill begagnas; och kommer afgiften för bränvinsbränningen att i förhållande derefter beräknas.
Ej vare skattskyldig förbunden att vid mantalsskrifningen uppvisa stämplings-attest, icke heller mätnings-betyg, undantagande å ostämplade lackjernspannor; och ege lian dessutom rätt att hänvisa till den förra året uppgifna panne Bih. till B. St.-s Prat., 1850 .& 1851. 5 Samt. % Afl. 1 Haft. 6 42 Sevillu.-, Lag- sami Allin.
Besvärs- och Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o 1. rymden, med åliggande att (or uppgiftens riktighet ansvara; dock hör i den skattskvldiges debetsedel för hvarje år af vederbörande införas, så väl beloppet af den pannerymd, hvartill lian sig anmält, som ock det fastighetsvärde, hvarefter bränvinsbränningen får ega rinn, till upplysning om den pannerymd, som, på grund deraf, får begagnas.
Den, mantalsskrifningen förrättar, vare skyldig alt, med afdrag, enligt § 4, af kokrummet, afgiften i behörig ordning påföra, ehvad pannorna äro inmurade eller lösa, med uteslutande af bråk i pannerymds-beräkningen. § 9.
Alla de pannor, sorn af någon till bränvinsbränning berättigad begagnas, vare sig å en tomt eller i en byggnad, eller under samma tak eller å samma egendom, skola väl, lör nödig säkerhets vinnande, till rymden serskildt uppgifvas, men vid debiteringen bör deras rymd ovilkorligen sammanslås, med afdrag af kokrum tor pannerymden, och denna grund jemväl följas vid redogörelsen, i afseende på pannerymden, så väl af Taxcrings-komitéerne och Konungens Befallningshafvande, sorn af Stats-kontorel; dock må den sålunda sammanslagna pannerymden aldrig öfverstiga det i § 4 bestämda maximi-belopp. § 10.
Mantals- och skattskrif vare skola, genast efter hvarje mantals- och skattskrif nings slut, socknevis upprätta och till rederhörande kronobetjent!!, för hrars och ens distrikt, aflemna förteckningar ä alla dem, sorn s/g lill bränvinsbränning anmält, hvilka förteckningar, hvarå bör utsättas, hvilken eller hvilka mänader bränvinsbränning af hvar och en utöfvas, pannerymden och den klass, till hvilken redskapen hän föres, samt huruvida den är inrättad att (trifvas med eld eller anga, böra ofördröjligen i församlingens socknestuga eller a annat lämpligt ställe ansins.
Dessutom ä ligga det mantals- och skattskrif vare att, för hvarje mantalsoch skattskrifning, inom Januari månads utgång insända dylika förteckningar till Konungens Befallningshafvande, som bör deraf lemna vederbörande del för kontroll och eftersyn, och att inom samma lid låta enahanda förteckningar tillställas dem, hvilka skola försegling af bränvinsbrännings-redskap verkställa. § H Den, som, berättigad till bränvinsbränning, sig dertill vid mantalsskrifningen antingen icke angifvit eller ock anmält sig lill mindre pannerymd, än hvartill han Devi linLarj- .samt Allni.
Besvärs- och Ekonomi-Utskottens Betänkande, A: o 1. 43 egt rätt, må, om lian sedermera åstundar brännvinsbränning för en del af eller för liela värdet utöfva, antingen under hela den tillåtna tiden, eller under någon af de i § 8 omlörmälda terminer, anmäla sig derom bos Konungens Befallningshafvande, sorn eger att det sökta tillståndet meddela, så vida sökanden styrker sig hafva behörigen till krono-uppbördsmanrien erlagt belöpande pannerymds-afgift, beräknad i förhållande till ofvannämnde tid.
A de tillstånds-resolutioner på tillverkning af bränvin, hvilka mellan mantalsskrifningarne sålunda af Konungens Befallningshafvande utfärdas, skola dessa, till rättelse vid afgifts-debiteringen, låta vid hvart hajfårs utgång fögderivis upprätta och till vederbörande häradsskrifvare aflemna fullständiga förteckningar, innehållande alla de uppgifter, sorn för afgifternes debitering äro af nöden.
Andra Artikeln. öm bräll viitsbräimiiigs-rcriskapeii. § 12.
Med enkel bränvinsbrännings-redskap förstås en sådan, sorn består af en panna för mäskens kokning, af en till pannan börande sä kallad hatt och afkylningsredskap för den uppkommande bränvinsimmans afkylande.
Hatten, inberäknadt löst eller fastsittande rör, som sammanbinder pannan nied afkylnings-redskapen eller mäskvärmaren, får icke, utan med vilkor, sorn i § IG moni. 2 säges, innehålla mer än trefjerdedelar af pannans rymd.
Afkylnings-redskap får bestå af pipor, slang eller kylare.
Med mäskvärmare förstås en sådan inrättning vid bränvinsbrännings-redskap, i hvilken mäsken, genom den från pannan utgående ångan, förberedande uppvärmes, så att, då ilen derefter slås eller tappas i bränvinspannan, uppkokningen och således afverkningen sker fortare än eljest.
Mäskvärmare vare tillåten af hvad form eller ämne som helst, men får ej innehålla mer än en femtedel utöfver pannans rymd, ej heller så inrättas, att den åstadkommer någon rektifikation, med mindre sådan inrättning uppgifves såsom rektifikations-apparat.
Med rektifikations-apparat förstås den del af bränvinsbrännings-redskap, hvarigenom en större eller mindre del af produktens vattenhalt afskiljes under sjelfva bränvinsbränningen, så att afrinningen utkommer starkare eller mera spritbaltig, 44 Bevilln.-, Lag- samt Allm.
Besvärs- och Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o 1. än då en sådan inrättning icke begagnas.
Ilek ti (i k ation s-a p pa ra t må bestå i klarkula, tallriks-apparat, eller hvilken annan inrättning som helst, utgöra serskild redskap, eller inneslutas i någon del af bränvinsbrännings-redskapen. § 13.
Genom begagnande af förenämnde 3: ne redskapsdelar, enskildt eller sammansatte, uppkomma följande 4 klasser:
Redskap i denna klass får ej innehålla, ej heller till den fogas, någon inrättning, som afser eller kan tjena, hvarken såsom mäskvärmare till mäskens förberedande uppvärmning, eller, såsom rektifikations-apparat, till klarning eller så kallad rektifikation, utan mäste afrinningen, för att blifva bränvin, omkokas i samma panna.
Beslår af enkel, redskap med mäskvärmare.
Beslår af enkel redskap med både mäskvärmare och rektifikations-apparat; hvartill kommer Femte klassen:
Innefattande all sådan redskap, vare sig ilen så kallade dubbla pistoriska apparaten, eller af annan uppfinning, som icke kan hänföras till någon af de föregående fyra klasserna.
Vid bränvinstillverkning roed redskap i 3:dje, 4:de och 5:te klasserna må pannan drifvas genom eldens verkan, antingen omedelbart pä pannan, eller ock medelbart genom vattenånga från serskild panna, som antingen omgifver den förra, eller är
Ställd på större eller mindre afstånd från densamma; men lill redskap i !;sta och 2:dra klasserna må ånga ej användas. Beotlin.-, Lag- samt Allm.
Besvärs- och Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o 1. 4»
Lösa halsar må ej för bränvinspannans förening med hatten användas.
I)å mäskvärmare begagnas, må ånga hvarken från bränvinspannan, eller på hvad annat sätt som helst, insläppas uti den i mäskvärmaren inneslutna mäsken, utan blott derigenom ledas medelst rör.
Vid redskap i lista och 2:dra klasserna får hvarken i mäskvärmaren eller annorstädes lankrum inrättas, ej heller spritångorna, sedan de utgått från hattröret, ledas i uppåt gående riktning. % 14.
En hvar, som bränvinshrännings-redskap tillverkat, vare vid hot af 33 R:dr 10 sk. skyldig, innan han samma redskap frän sig lemnar, ej mindre att förse panna och hatt, äfvensom, då liist bröst, rektifikalions-apparat eller mäskvärmare tillhöra redskapen, dessa sistnämnde apparater, med stämpel af sitt namn, hemvist och årtalet, då den förfärdigats, än ock att besörja, det de varda uppmätte och stämplade af dertill förordnade justerare, för hvilka tillverkaren noga bör uppgifva redskapens beskaffenhet till alla dess delar.
Då förändring af bränvinshrännings-redskap, genom nya bottnars eller aftappningsrörs insättande, haltens ändring lill form eller rymd, anbringande af mäskvärmare eller rckliiikations-apparat, eller annorledes vidtages, skall redskapen ånyo af justeraren mätas och, om rymden undergått förändring, ånyo stämplas och den förra stämpeln utplånas, samt nytt mätnings- och stämplingsbcvis uttagas; och vare den, som ändringen verkställt, skyldig att, på sätt och vid ansvar, som i inom.
1 stadgas, om uppmätningen och stämplingen föranstalta. o #
A bränvinspannor af tackjern, som hädanefter gjutas, hör pannerymden och bruksstämpeln, jemte årtalet, utsättas i pannans öfre kant, vid ansvar för bruksegaren, som ofvan stadgadt är. § 15.
Till uppmätning och stämpling af nya, eller förändrade, eller förut ej uppmätta och stämplade bränvinshrännings-redskap, förordne Konungens Befallningshafvande ett behöfligt antal af landtmätare eller justerare, och tilldele dem vissa distrikt, lämpade eller hvars och ens hemvist; och vare, för denna förrättning sådan justerare lika ansvarig, som för målkärils justering i allmänhet. 40 Bertlin.-, Lag- samt Allm.
Besvärs- och Ekonomi-Utskottens Betänkande, ;\'-o 1.
Uti de städer, hvarest eller i hvilkas grannskap någon landtmätare icke är boende, må, till justerare för bränvinsbrännings-redskapens mätning och stämpling, én magistratsperson kunna antagas. § i«. Bränvinspannor skola vid mätningen vara försedde med löst bröst, då sådant finnes, och med hatt eller stängselskifva och rör samt, öfriga tillbehör, som, enligt nästföljande §, äro underkastade stämpling.
Pannans hela kubik-innehåll mätes med vatten eller annat flytande ämne till öfversta kant eller läckande brädd.
Om hatten är försedd med en eller flera luckor eller någon annan öppning, än ångröret, skall den vid mätningen påsättas och redskapen uppmätas till öfversta luckans eller öppningens nedre kant, till så stor höjd, som mäsk deri kan inrymmas.
Hatten med ångrör skall äfven till hela sitt kubik-innehåll uppmätas och, om den innehåller mer än tre fjerdedelar af pannans rymd, fyra sjundedelar af öfverskottct läggas till pannerymden.
Den fals, som är ämnad att nedskjutas i pannan, ingår ej i mätningen till större del, än hvarmed den öfverstiger en och en half tum.
Likaså uppmätes mäskvärmare, der sådan finnes, till hela sin rymd, med afdrag af derigenom gående rör. l)å pannan, som är försedd med aftappningsrör, uppmätes, skall tappen eller vridhanen insättas och intet afdrag för rörets innehåll ega rum. § 17.
Med undantag af taekjernspannor, skall på alla pannor och dertill hörande hatt eller stängselskifva, lösa hattrör, lösa pannebröst, rektifikations-apparater och mäskvärmare, ehvad dessa sistnämnda äro af metall eller träd, justeraren å hvarje af dessa delar med stämplar utmärka initial-hokstäfverna af sitt namn, årtalet, då uppmätningen skett, nummerordningen flir arel ä den redskap, som stamp lingen undergår, samt derjemte å pannan redskapens uträknade pannerymd.
Stämpeln på panna anbringas a halsen eller dess öfversta del5 på de öfriga ofvan uppräknade delarne ä de ställen, der den blir väl synlig, utan att skada redskapen. § 18.
Justerare, som, för att mäla och stämpla bränvinsbrännings-redskap, kallas från sitt hemvist af enskild man, åtnjute derför af denne sistnämnde resekostnadsersältning och arfvode, såsom för andra embetsförrättningar.
Kallas han äter tili Bevil/nLag- samt Allm.
Besvärs- och Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o 1. 47 uppmätning och stämpling af flere redskap på ett och samma ställe eller i by eller socken, der flera redskap vid ett och samma tillfälle af honom kunna mätas och stämplas, tillkommer honom resekostnads-ersältning och arfvode endast såsom för en resa, jemte den serskilda betalning, som han bör erhålla, då mätning och stämpling skor i hans hemvist.
Sker mätningen och justeringen å det ställe, der justcraren hor och vistas, uppbäre han sex runstycken för hvarje kanna, som den mätna och stämplade redskapen innehåller.
Erforderligt handtlangarebiträde vid förrättningen må justcraren kunna af panne-egaren äska; men med behörigen justerade och krönta målkäril bör han sig sjelf forse.
Utan serskild betalning skall justerare meddela skriftligt betyg, enligt bifogadt formulär, sä väl öfver mätning som stämpling; skolande betyget upptaga en noggrann beskrifning på redskapens beståndsdelar och deras dimensioner, med utsättande af den klass, hvartill redskapen hörer, samt huruvida den är inrättad att drifvas med eld eller ånga; och skalf han vid hvarje månads slut lemna Konungens Befallningshafvande del af de betyg, som under månaden utfärdats. § llK
Ej må, under något vilkor, annan del al bränvinsbrännings-redskapen än panna inmuras, hvarvid iakttagos, att stämplingen alltid skall vara lätt åtkomlig; ej heller må panna och hatt med hvarandra sammanfogas genom nägling eller lödning. § 2()- >