Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Wisterligen torde mängen med förundran, och äswen med häpenhet, sinna resultatet af den här företagna pröfning hafwa blifwit, att intet enda stadgande säsom särskild Ständs-föchnän skulle återstå; intet enda för hwars skull tillwarelsen as >Iä:Le 8-n i Negerings-Formen kunde bliswa nödwändig.
Ja, jag tillstår att sadan är, efter den undersökning jag gjort, min upprigtiga öswertygelse.
I sanning, kan man anse nödigt att under namn af Stands-prwilegier särskildt helga Constitntivnella rättigheter för Ständ i National-Neprcscntativne», hwilka rättigheter redan genom sjelfwa Gritndlagarna äro fltllständigt helgade?
Det »vöre jil att frånkänna Grundlagarna sin kraft.
Kan man anse ett wärde af Ständs-privilegker naturligen fästadt wid sädane i kraft af Födsel eller Näringsfång stadgade särskilda rättigheter, som tydligen förnärma andras ägande- eller förwärfningsrätt?
Eller skulle namnen Frälse-Ständ, OfrälseStänd, Tjenstemanila-Ständ, Handels-Ständ, pä 464 Expeditioner till Riks-StLnden. »agot sätt kunna helga deras natur?
Nf ingen redlig nian lärer detta besakas.
Kan ett sädant wärde fästas tvid det slag stadgande», som genom sin obestämdhet allsintet betyda?
Äf ingen klok man kan detta besakas.
Kan man anse säsom särskilda Ständsrättig hcter sadanc, svin, i kraft af redan existerande la gar, af hwarje Medborgare ätnsntas?
Detta skulle innefatta omening.
Bör man för särskilda Stånds rättigheter anse sadana, som icke redan äro, men, enligt allmän sam hällsrätt, böra göras lagligen atkomlige för akta?
Detta skulle wara en orättwisa: och att, sedan deras åtkomlighet wore hwarje Medborgare tillerkänd, ännu anse dem för särskilda Ständs förmåner, skulle ju äter wara meningslöst.
Kan man anse för särskilda Ständs-privilegier sädana stadgandcn, soni innefatta pligter eller oncra?
Pligter och onera äro ju icke rättigheter.
Kan maii för särskilda Ständs-privilegier anse reglementariska föreskrifter i afseende pä organisation eller förwaltning af wipa fanihällsinrättningar, som icke i uägon rimlig ordets bemärkelse kunna kallas Ständ?
Det strider mot all rigtig slutkonst.
Kan man för särskilda Ständs-privilegier anse veconomiska Lagar, constitucrande naturen, förmänerna och skyldigheterna af wist egendom, wipa tsenstcr och wisa näringssätt, till hwilka en regelbunden ätkomst ej bör nägon samfundsmedlem förmenas?
Med lika skäl borde jn till särskilda Ständsprivilegier upphöjas alla stadgandcn, som bestämma naturen, förmäncrna och skyldigheterna af hwarje annat slags egendom, hwarje annat slags tjenst, hwarje annat slags näringssätt, som i Riket finnes: och sädant lärer man ej pästä.
Detta yrkande Bilaga lill Meni. N:o 33. 465 wore likwäl enligt med princip: hwad More dä det förra?
Jag tillstär mig twifla det någonting mycket grundligt kan inwändas mot de hufwudsatser jag nu framställt.
Ur sä mycket större skäl wäntar jag mig att anfallas rakt pä mina affigter: och de, till antalet kanske manga nog, torde finnas, som uttolka mitt syftemäl sä, som skulle jag wilja blindt och revolutionärt jemna alla rättigheter, i den godtrogna, men bedrägliga, tanken, att man, der alla band först äro brutna, kunde införa hwad ordning tjenligast funnes.
Detta omdöme skulle wara mig okärt: till en början får jag swara, som Themiftokles:
Slä, men hörl Intet af alla mina yttranden innebär mer, än att jag skulle anse enligt med förnuft och billighet att Privilegierne, säsom särskilda Ständsförmäner, upphörde: uti intet af mina yttranden har jag uppmanat till ett lagstridigt utplänande af nägon rättighet, eller till en förkastelse af sädana, hwilkas beständ samhällsordningen och rättwisan kräfwa.
Min oförtäckta tanke, om jag ännu nödgas upprepa den, är sädan, att det skulle synas mig af Riks-Ständen klokt och rättwist handladt, om de sjelfwe utan omswep förklarade för onödige stadgande» de öfwerflödige, som antingen ej nägot betyda, eller finnas annorstädes försäkrade; om de till sina rätta rum hänwiste dem, som endast hafwa ett obehörigt i Privilegierne; om de afsade sig de obilliga, hwilkas tillwarelse af inga förswarliga
Ml kan understödjas; om de till njutning för hwarje Medborgare utsträckte sädana exclusiva, hwilka innebära allmän samhällsrätt; om de förklarade för rena Oeconomiska Lagar dem, som i sin natur icke annat äro.
Till deha steg, friwilligt och efter söre 30 - 466 Expeditioner till Riks-Ständen. gången pröfning tagne, äro Riks-Ständen, enligt 114:de §:n Regerings-Forinen, berättigade; och vin Kongl. Maj:t, enligt sin i samma 8 stadgade rättighet, behagade desia Riks-Ständens steg med sitt bifall bekräfta; sä hade wäl Riks-Ständs-privilegierne, i denna egenskap, upphört, men beslutet derom hade undsätt hela den lagliga form, som pä en gäng försäkrar Staten om lugn, och hwarje rättwist bibehället stadgande om helgd.
Orubblig rättwisa till ändamäl; friwillig eftergift af allt sou» stör andras rätt, och meddelande af hwad de med orätt sakna; eftergiften och meddelandet i laglig form gjorda och godkända; helgd för ägarens, helgd för innehafwarens rätt, men lika och lagbunden atkomsträtt för alla öppen; att ingen näringssängslag rnä genast upphora att gälla för natur af egendom, eller metod af förwärfning; att förut hwarje sädan lag mä hämvisas till förbättring efter owäldiga samhällsprinciper; att förbättringen mä hwila pä detza ttvänne grunder: ä ena sidan för alla gemensam, men regelbunden, förwärfningsrätt, ä den andra full ersättning för hwarje möjlig försämring af ägares eller innehafwares rätt, och pä annat »vilkor ingen rubbning i densamma; omsider, att allt mä pröfwas af Statens i Grundlagen förordnade Myndigheter, och att intet nystadgadt mä gälla förr, än de detsamma lagligt bekräftat.
Jag tror ej, att med sädana grundsatser Staten revolutioneras.
Jag tror, att, genom Ständs-privilegiernas upphörande, sä föranledt, sä werkstäldt, sä ersatt, skulle ock mänga bittra träteftön upphöra; att »nyckel mera reda skulle erhällas i begreppen om ägandeoch förwärfningsrätt; att flere hundraärige fördomar, slagne till jorden genom ren sanning och ärlig Bilaga till Dlem.
N:o 33. 467 rättwisa, skulle ej mera magta uppkalla afunden att sönderslita Rikets Ständer genom strider om förblandade obilligheter och bländwerk; och att hwarje
Medborgare skulle bära en djupare aktning för den andres anspråk, ju mera han sage detta ivara tvälgrundadt och sin egen rätt ur samma skäl erkänd och helgad.
Sedan jag salunda yttrat mig öfwer hufwudfragan, om och huru Privilegierne synas mig böra upphöra, utbeder jag mig fä tillägga något rörande det förslag, att all jords refning och skattläggning samt National-Representationens förändrande skulle, såsom förutgäende wilkor för Privilegiernas afsägelse, werkställas.
Denna tilläggning skall blifwa kort.
Jag tror mig allenast behöfwa fräga: hafwa deHa wilkor någon naturlig gemenskap med Privilegiernas upphörande att wara särskilda Ständs-förmäner?
Ar rättwisan af detta upphörande ej en fraga, svin later sig behandlas alldeles utan ätanke af Refning eller Representation?
Om Refning och Representation före- eller efterkomma Privilegiernas upphörande eller förändring, blifwer ej denna rättwisa densamma?
Later den sig ej, under förutsättning af klokhet och wälwilja, i bada fallen lika wäl beslutas?
Hwad hafwa dä frägan och wiktorén för ett oskiljaktigt samband med hwarandra?
— Likasä, om Skattläggningens förnyande, om
Representationens omskapning i grunden innefatta rättwisa och allmänt gagn, hwarföre skulle de ej, pä det för hwardera stadgade sätt, kunna företagas och beslutas, utan den ringaste hänsigt till Ständens Privilegier?
— Alla desa ämnen synas mig tydligen särskilda; och jag kan således ej för min del tillstyrka bifall 468 Expeditioner till RikS-Ständen. a de ofwananförde wilkorens föreslagna inflytelse pä nägot ware sig jakande eller nekande beslut rörande Riks-Standens Privilegier; utan anhaller att denna fräga mätte i sin naturliga enkelhet behandlas, och Constitutions-Utskottets pröfning af densamma, utan sammanblandning med andra frågor, Riksens Högloft.
Ständer underkastas. ^ . 6l. Lilvorstolpk.
Med förslag till förändrad lydelse af RegeringsFormens 97 §.
Hos Constitutions-Utskottet har desi Ledamot Assessoren Gahn till öfwerwägande framställt, hurusom, wid »verkställande af wal till Riksens Ständers Justiticr-Ombudsman, enligt Regerings-Formens föreskrift i 97 H, det möjligen kunde hända, att om ej genast tvid första omröstningen en person wunne full pluralitet, denna icke eller wid påföljande omröstningar torde af någon erhallas; att sytzlan således skulle förblifwa obesatt, i synnerhet om parti-ifwer blandade sig i walet, dä hwar öcken, dels under hopp att sramdrifwa sin önskan, dels med föresats att tillbakasätta andras, sannolikt enwisades att ej wika frän sin uran.
Till förekommande häraf, och för att alltid bringa Wälförrättningen till ett afgörande utslag, Memorial N:o 34. 463 har Assessoren Gahn uppgifwit flera anwändbara utwägar, bland hwilka Utskottet likwäl funnit lämpligast den, att, i saknad af all positiv pluralitet wid omröstningarne, sätta i dest ställe den relativa, för att slutligen decidera.
Med hänwisning till hwad Utskottet redan föreslagit rörande en förseglad voterings-sedels afläggande, äfwensom med iakttagande af nägra här nedan införde ytterligare rättelser, hwilka Utskottet ansett bidragande till det sökta ändamalet af ordning och bestämdhet, får Utskottet alitsa wördsamligen hemställa, för att wid nästkommande Riksdag af Konung och Ständer afgöras, följande förändrade redaction af Regerings-Formens 97 Z:
Denne Riksens Ständers JustiticrOmbudsman wäljes af Riksens Ständer genom Tolf af hwarje
Ständ särskildt för tillfället nämnde Electorer, hwilka till detta wals förrättande sammanträde samina dag, dä de af Ständen blifwit utsedde, och skiljes ej at förr än walet fulländadt är.
Med iakttagande af hwad 69 § till lika rösters förekommande stadgar, skola desse Electorer samfält och icke efter Stand först etc.
Längre ned, näst efter orden "blifwit kallad och sa widare," komme ett sa lydande tillägg att inflyta:
Inträffar den händelse att twa eller flere personer, öfwer hwilka särskildt röstas bör, undfätt lika röster, företages först votering örn den ordning, hwaruti de till omröstning mä framställas.
Skulle, sedan alla omröstningarne således för sig gatt, likwäl ingen person haswa erhållit den här föreskrifnc pluralitet, anställes ny omröstning öfwer alla dem, som wid första voteringen blifwit satte i fraga, skolandes den som dä 470 Expeditioner till Riks-StLnden. erhåller de fleste rösterne, utan afseende pä rösternes antal, anses behörigen wald.
Enär någon af de i förenämnde ordning underomröstning ställde blifwit as Electorcrne kallad, upphör walförrättningen och etc I följd häraf skulle äfwen 63 8 af Riksdags-Ordningcn i de delar, sorn äro hämtade frän Regerings-Formens i fraga warande 97 8 erhälla en förändrad och härmed öfwerensstämmande ordalydelse.
Stockholm den 21 Martn 1810.
Pä Constitutions-Utskottets wägnar: 61ao8 ^lomming-. 6ar1 von Ho86N8tsin.
Danisl Lb6r8toin. ck:80n H^okort.
N:o 35. Z anledning af änyo wäckt fräga om inrättande af en Riksens Ständers Lag- och HushällningöBeredning.
Redan före inlemnandet af Förslaget till Regerings-Form, hade Constitutions-Utskottet tagit i öfwerwägande den af Herr Riddarhus-Seereteraren Siloerstolpe yppade fraga om en Riksens Högloft.
Memorial N:o 85. 471 Ständers Lag- och Hushällnings-Beredning.
Utskottets Pluralite, genom votering utrönt, ansäg sig dä ej böra tillstyrka fastställandet deraf i Regerings-Formen, utan hemställde desi inrättande till Riksens Högloft.
Med fullkomlig öfwertygelse om nyttan af denna permanenta Committee, dä behof af densamma wore erkändt, förmodade liktväl Utskottet ännu, att den möjligen kunde umbäras, och hyste, jemte farhägan att onödigtvis betunga Staten med nya Aflönings-utgifter, tillika det hopp, att, under en liberal Constitution, skulle utan förberedda directa biträden ett allmänt tankesätt snart stadgas och röja sig L moget öfwerlagda förbättringar af Landets Lagar och Hushallnings-anstalter.
Erfarenheten under en längwarig
Riksdag, tvid htvilken de wigtigaste ämnen likasom hopat sig pä hwarandra, synes hafwa tillräckligen »visat nödwändigheten af någon Författnings framtida »vidtagande, hwarigenom Allmänna Opinionen mä kunna efter hand upplysas och beredas, för att jcmnare och säkrare werka.
Denna erfarenhet länar ny styrka ät de skäl Förslagets Författare till Utskottets Protocoll den 26 Maji sistlidne är anfört, och htvilka Utskottet med »vördsam hänlvisning äberopar som sina.
Dä, i likhet med hwad i oftvanberörde
Diktamen hufwudsakligast finnes frainstäldt, de allmänna tänkesättens upplysande utgör förnämsta kraften till Stats-Författningens uppehällande och förbättring; dä för detta ändamål en beredande Corps bör sysselsättas att oupphörligen hälla Lagarne fram för Nationens uppmärksamhet; dä wid hwarje inträffande Riksmöte en betydlig fördel mäste härflyta deraf, att denna Corps, genom allmängjorde
Pro - 472 Expeditioner till RikS-StLnden. tocoll, förberedt saker och sinnen; dä slutligen Utskottet sär tillägga, att, genom ärendernes således förutgängne behandling, ej allenast Niksdagarne i allmänhet skulle, under lugnare öfwerläggningar och lättare gifne Resultat, ansenligen förkortas, utan ock i synnerhet den fördel i statistiskt afseende winnås, att de hittills bristfälliga Oeconomiska Författningarne en gäng blefwe mera fullkomliga och således längre bestäende; anser Utskottet sig af alla dessa omständigheter uppfordradt, att, såsom en wid denna Riksdag wäckt fräga, hemställa till Konungs och Ständers afgörande wid nästföljande, att den af Herr Niddarhus-Secreteraren Silverstolpe föreslagne Riksens Ständers Lag- och HushällningsBeredning, sädan densamma af Utskottet blifwit ingifwen, och i samtlige Respective Riks-Ständens Protokoll intagen, mä bringas till »verkställighet och i Regerings-Formen stadgas.
Stockholm den 21 Martil 1810.
Pä Constitutions-Utskottets wägnar: (llaos Illoinin§. 6ar1 von Uoöonstoin.
Oaniol Uborstoin. ll:son L^olrort.
N:o 3b. Utdrag af Riksens Högloft.
Ständers Constitutions-Utffotts Protocoll den 21 Martii 1810.
S. D. Wid öfwerläggningen angäende den af Herr Niddarhus-Secreteraren Silverstolpe ä nyo Bilaga till Mem. N:o 35. 473 wäckte fräga om en Riksens Höglofl.
Ständers Lag- och Hushällnings-Bcredning utlät sig Herr Kammarherren m. m.
"Ehuru jag för min del icke har något att inwända deremot, att det nu projecterade Betänkandet fär afgä till Riksens Ständer och underkastas Allmänhetens samt tillkommande Riksens Ständers pröfning, anhäller jag likwäl att fä anföra följande:
Jag mihkänner alldeles icke det nit och den omtanka för upplysningens fullkomnande genom en pä werkliga kunskaper grundad beredning af Allmänna Opinionen, som föranlätit den aktuingswärde Författaren att uppgifwa ifrägawarande Project, men jag wägar det oaktadt i anseende till desi nytta och lämplighet hysa nägra twifwelsmäl.
Da en werklig Tryckfrihet, skyddad i Grundlagen och Regements-Författningen, fär obehindrad äga ruin, tror jag att derigenom är hufwudsakligen gjordt allt som kan bereda och stadga en allmän Opinion.
Det är mängden af de olika meningarne, deras inbördes strid, och den nötning och täflan som deraf uppkommer, som skall sluta med att öfwer de hufwudsakligaste ämnen bestämma Opinionen.
Jag tror att i detta afseende det förhäller sig med densamma och med upplysningens framsteg som, ester hwad man längesedan anmärkt, med näringarne och handeln; de behöfwa endast att lemnäs uti en fri werkningskrets ät enskilda omtankans wärd, och dä Regeringen blott undanrödjer hindren kör deras utweckling, winna de tillwäxt utan särskild ledning.
Sädant är äfwen i min tanka förställandet med upplysningen, och jag fruktar att alla försök, att directe bereda eller wägleda den, skola införa en Corporations-esprit mera skadlig än gag - 474 Expeditioner till Riks-Ständen. nelig för det Allmänna.
Ehuru upplyste och »välmenande den föreslagne Committeens Ledamöter också kunna wara, kunna de swärligen undgå att arbeta utur en witz synpunkt, och beskaffenheten af deras sammansättning fordrar att de derom skola förena sig.
Denna mäste mer eller mindre winna Allmänhetens bifall, och i samma mon uppkommer nödwändigheten att sörswara eller förklara den.
Deras kan äter lätteligen härröra en Corporationsstrid, som blir as helt annan wigt än den som skulle gifwas emella»» enskilda; och Allmänna Opinionen, otälig wid en sädan behandling, skulle karr hända snarare deraf retas till motständ och under en sörhatelkg synpunkt anse hwad sorn, af en blott äterhällande beskaffenhet, annars möjligen snart nog wrrnnit detz bifall.
Om »vi dehutom betragte hwad »verkan »vise Academier haft pä de Länders spräk, som de warit ärnade att darra, torde wi finna huruwida de gjort nägot mera, än hyfsat och polerat, och om de icke kan hända med detsamma inskränkt och bundit dem.
Frägan torde wara, om Tyska och Engelska spräken under en Academies ledning nägonsin wunnit den rikedom och energie, som
Litteraturens obehindrade gäng nu mera i detza Länder förwärfwat dem, och med skäl torde man kunna pästä, att Fransta spräket icke förr än sedan Academiens tuktan upphört, tagit den utflygt som, ehuru i början oordentelkg, är ärnad att i framtiden giswa det all den styrka, sorn det är skickligt att emottaga.
Om således Corporationers bidragande uti den »vittra werlderr, utom wid stora och sammansatta arbeten, torde »vara af föga betydenhet, hemställer jag, om icke en beredning sädan som den föreslagne stulle »vara öfwerflödig, om icke den möjligen skulle kunna blifwa skadlig äfwen karr hända igenom mihbruk, hwilka, stridande emot afsigtcn nied Bilaga till Mern.
475 Letz inrättning, likwäl i följe af densamma swärligen torde kunna i alla fall sörekommas.
Lagens och Författningarnes granskning kan ske af enskilda sä wäl som af en Corps, och statistiska kunskaper kunna äfwen as deni samlaS, men den enskildas ätgärd kau aldrig möjligen äga det inflytande eller säledes missbrukas som de framställningar, hwilka kunde göras af en igenom Riksens Ständers wal tillsatt Conunittee.
Det är i anledning af allt detta som jag anhäller att dessa mina, ehuru i hast uppgifna, twifwelsmäl mätte tillika med Betänkandet fä underkastas Allmänhetens granskning."
Herr Biskopen Doctor von Rosenstein anförde :
"Dä hos Högloft.
Utskottet till öfwerläggning förekom, huruwida något stadgande borde i Grundlagen införas om den af Herr Riddarhus-Secreteraren Silverstolpe föreslagne Lag- och HushällningsBeredningcn, trodde jag mig icke böra tillstyrka densamma.
De betänkligheter, som dä ledde min öfwertygelse, hafwa ännu icke blifwit fullkomligen undanröjde.
Jag fruktar ännu, att en Beredning, wald af Riksens Ständer, skall, oaktadt alla de förstansningar genom hwilka man skulle wilja förekomma dess sträfwaude till en emot Grundlagens esprit stridande inflytelse, likwäl antingen steg för steg winna den, eller ock förfalla till wanmagt och owcrksamhet.
Blir föremälet för dess bemödande, att blott skaffa uppgifter eller ämnen för blifwande
Ständers rädplägning öfwer Juridiska eller Oeeonomiska frägor, sä torde man bora hoppas, att denna angelägenhet, under en wis Regering, besörjes och wärdas genom de Embetsmän, hwilka omsorgen om sädanc ärender äligger; och att den enskilda omtaukan i alla fall, under det hos oss nu 476 Expcditiouer till Riks-SlSnden. antagna Regerings-sättet, skall harwid lemna troget och nitiskt biträde.
Skulle ater assigten wara, att likasom bereda eller rigta Opinionen, och derigenom i förwäg förwissa oh om mogna och fullt sammanhängande beslut; sä wägar jag tro, att Opinionen bäst och säkrast, kanske endast, beredes genom Tryckfrihet, och att den aldrig bör rigtas genom nägon slags offentlig och stadgad Corps, mer eller mindre talrik.
För eu Corps är swärt, kanske omöjligt, att i längden bibehälla sig fullkomligen fri frän all slags ensidighet, och om den är autoriserad, ware sig as Verkställande Magten eller af den Lagstiftande, att i nägon män leda tankesättet, wäntar jag af densamma mera hinder än gagn för upplysningen.
Dä Nationen är säker, att ätminstone hwart 5:te är se sina Representanter samlade, skall uppmärksamheten nog wändas till de ämnen, som wid Riksmöten förekomma, och upplysande forskningar öfwer dem helt wist anställas.
Alla ädelsinnade skola dertill uppmanas af Fosterlandskänsla, af hog att utmärka sig och winna allmänt förtroende.
Sjelfwa behofwct skall leda mänga att genom ädagaläggande af grundliga hithörande kunskaper bana sig wäg till Embeten och förmäner i Staten.
När en hwar sär tänka, skrifwa och läta trycka sina undersökningar öfwer allt hwad som rörer Allmänna interehet, när en hwar sär wäija sine rädgifware, fine medarbetare, som man alltid gör bäst sjelf; med ett ord, när hela denna angelägenhet anförtros ät begreppens fria ntweckling genom enskildas omsorg, densamma af Regerings-sättet bcfinnes wäckt, listvad och underhällen, samt Tryckfriheten lemnar en säker utwäg att fä allt fram i dagen; sä behöfwes i min tanka ingen annan anstalt.
Bilaga lill Mein. N:o 85. 477 Svin frägan i alla sall skall hwila till nästa Riksdag, har jag sa mycket tryggare framställt dessa mina betänkligheter.
Erfarenheten och allmänna omdömet skall dä hafina med wisshct asgjort deras wigt.
Om de da befinnas fullt ogrundade, har jag i alla fall icke den förebråelsen, att hafwa hindrat ett beslut, som af flere upplyste och redligt tänkande män blifivit tillstyrkte.
Uti hwad Herr Grefwe Mörner samt HerrBiskopen Doctor yon Rosenstein yttrat, instämde Riksdagsmännen Nils Häkansson och Jon Jonsson.
Herr Asscssoren Gahn uppläste följande:
"Den as Herr Niddarhus-Secreteraren Silverstolpe föreslagne Lag- och Hushällnings-Beredning är genom sjelfwa Förslaget och de i dess 4 puncter gifna föreskrifter, till sitt ändamäl och sin befattning, sa noga bestämd, och till sin »verkningskrets sä gränsad och inskränkt, att det icke för »nig är möjligt inse, i hwad mäl, och pä hwad sätt, en sä beskaffad Inrättning kan gifwa nägon anledning till farhäga för missbruk och för wädliga följder.
Men deremot nog har hos »nig denna Riksdag och ett ärs widare erfarenhet stadgat, än mera ökat, den öfwertygelse, jag förut hade om nyttan och nödwändigheten deraf.
Att ätskillige af wära nuwarande Lagar och Författningar hastva betydliga fel och brister, hatas alla, som med nägon erfarenhet följt dem, länge »varit erkändt och beklagadt.
Man finner lätt »vid granskandet, huru de ofta, utan öfwerwägande af allmänna rättsgrunder, utan tillräcklig kännedom af det särskilda ämnet, utan allmän öftversigt af det helas behof, endast under slnärre inskränkte afsigter, 478 Expeditioner till Riks-StS»den. stundom med enskilda interetzen, förhastadt och lika felaktigt till redaktion som till sak bli siv it widtagne och utfärdade.
Och deraf har följt dels en ojemn rätttvisans fördelande Medborgare emellan, dels betydliga hinder emot den allmänna och enskilda wälmägans förkofran.
Kan det wara likgiltigt, om ett sädant förhållande äswen framdeles fortfar?
Och förändras det mera hädanefter än hittills af sig sjelft?
Uti hwilken nästan total och beklaglig brist äro wi ej äfwcn af alla säkra statistiska upplysningar om Landet, äfwcn i de wigtigaste och angelägnaste delar?
Säkerligen mera än i nägot annat Land, som gör anspräk pa odling och upplysning.
Men utan fädane kunskaper, och utan en samlad kännedom af nästan all detail, huru will man med sammanhang, till en önskad effert, och isynnerhet till förbättring, mera styra ett Rike, än en enskild rörelse?
Och huru hafwa ej följderne också ofta röjt denna brist?
Men hwilken har man da att anklaga för alla desia anförda bristfälligheter hos osi?
Ingen person; alla dcsia kunskapers samlande, utredande, i ordning ställande till brukbarhet och applikation, alla bristers uppsökande och granskande, botemedlens öfwcrwägande och sammanhällande, allmänna grunders undersökande har warit ingens åliggande och ingens skyldighet.
Och det är ingen att anklaga annan än sättet af Statens inrättning.
Stats-Secreterarne, som lägga den närmaste hand wid alla Regeringsärender, som skola för Konungen frambära alla Rikets angelägenheter »vederbörligen beredde, äro wäl de, som mest äro i behof af alla nämnde upplysningar.
Men omöjligen kan det af dem begäras, att de skola tillika taga den egentliga befattningen af deras anskaffande och be - Bilaga till Mem. N:o 35. 479 redande.