Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti nästan rak motsatt syftning med Herr Holms ofvannämnde motion har Herr Helleday framställt orimligheten af den fördom, som grundlagt prohibiliv-syslemet samt de ohyggliga verkningar deraf, som Motionairen på nära håll sett, och hvilka öfvertygat honom derom, att skärpta bestraffningar för öfverträdelser af onaturliga lagar endast ökat det onda, endast gjort lagbrytaren försigtigare, tintligare, vildare; att straffen ensamme ingenting uträtta, så länge det, för hvilket straffet ålägges, icke synes allmänheten vara ett så groft brott, och att då menniskans naturliga rättskänsla säger henne, att det icke är ett brott att förskaffa sig hvad bon tror sig behöfva, då lion har råd dertill, men sådant likväl såsom ett brott förbjudes, uppstår aldrig hos mängden den moraliska afsky, som, verksammare än alla straffbestämmelser, hämmar brotten, utan tvärtom beklagar och understödjer förbrytaren, så länge den inre känslan icke säger hopen, atl lian lider hvad hans gerningar förtjent.
Deremot om icke absolut förbud utan blott en afgift till Staten funnes, så skulle, efter Motionairens förmenande, den allmänna rättskänslan icke finna något obilligare deruti, än uti de skatter, som hvar och en betalar för hvad han sjelf tillverkar, och om tullafgifterne tillika voro måttligt höga, skulle tullförsnillaren aldrig lyckas att förvärfva af allmänheten samma medlidande och skydd som lurendrägare!!.
På dessa grulider har Herr Helleday föreslagit: 1:0
Att ingen vara eller artikel, som kan blifva föremål för import, hädanefter må till införsel i Riket kunna förbjudas, och 2:0
Att alla sådana varor eller artiklar beläggas med en efter varans beskaffenhet lämpad måttlig, 16? procent af tullvärdet aldrig öfversligande tull.
Yid remissen af sistnämde tvänne motioner hafva flere af Vällofl. Borgare-Ståndets
Ledamöter yttrat sig i ämnet, hvaraf de fleste instämt i Herr Holms åsigter. 12 Dcvillnings-Utskottets Bet.
N-o 2g.
Hf Herr Leffler: att till förekommande deraf, att ekbark, sorn vore ett råämne, af hvilket vi inom vårt land för en duglig läderberedning äro i stort behof, icke matte genom ingen eller alltför ringa tull blifva så godt som bortskänkt till utländningen, en lämplig tull må läggas å den ekbark, sorn utföres, så pass hög, att Riket niå hafva någon mera ersättning för densamma än det låga pris, som utländningen nu för densamma betalar.
Vid remiss af en inom Vällofl. Borgare-Ståndet af Herr Leffler äfven väckt motion, angående förbud emot åtskillige öfverflödsvarors införande m. m., hvilken, i sammanhang med öfrige i samma ämne väckte motioner af Herr Prosten Öhrnberg, af Riksdagsfullmägtige Nils Månsson från Malmöhus och Lars Larsson från Elfsborgs
Län, Utskottet i serskildt yttrande torde få besvara, hafva flere af Vällofl.
Ståndets Herrar Ledamöter förenat sig med Herr Leffler i hufvudsaken, hvarvid dock Herrar Ekerman och Lakej med hvilka Herrar Zander och Winblad instämt, yttrat sig ega den öfvertygelse att höga tullafgifter skulle uppmuntra till tullförsnillning. 'df Herr Grapengiesserj sorn, i anledning af Tull-Comitéens förslag till ny Tull-Taxa, gjort den framställning, att, då det utaf flera af Motionairen anförda exempel syntes, att Tull-Comiteen erkänt tullbevakningen och controlerne för så dåliga, att man ej vågat föreslå att förhöja afgifterne å socker och caffe mera än den obetydligheten af 1 sk. å den ena och en half sk. å den andra varan, fastän detta vore naturligaste sättet att öka Statsintraderne och afhjelpa Riksgälds-Contorets beklämda ställning, samt då således ingen utsigt visade sig att hädanefter mera än hittills tullafgifterne å manufaetur- och handtverkeri-artiklar skulle blifva erlagde, rättigheten att förtulla sådane artiklar, ej utsträckt utöfver hvad i83o års Tull-Taxa til! införsel bestämmer, hädanefter må inskränkas till 3 städer, såsom Stockholm, Götheborg och Malmö, hvarest Motionairen förmodade, att effectiva contra» ler till afgifternes rigtiga erläggande dels torde finnas och dels lätteligen kunde etableras.
Härigenom ansåg Herr Grapengiesser, att
Staten skulle erhålla en mångdubblad tullintrad i jemförelse med den alltför ringa, som nu ingår för sådana varor, äfvensom att näringarne skulle bekomma det skydd de i så hög grad erfordra; och stöd för detta förslag hemtade han ej blott af sakens natur, utan ock af ett Kongl. Majrts Nådiga bref af den 3o September 1812, hvari tillåtelse att endast till Götheborg införa utländska bomullsväfnader och bomullsgarn blifvit lemnad, samt af Englands och Frankrikes exempel, hvarest import af åtskilliga varor vore inskränkt till ett mindre antal hamnar och släder. Bevillnings-Utskottets Bet.
JY;o 2Q. i3 Af Herr Santesson, sora föreslagit, att utgående tullen å alun måtte nedsättas eller alldeles upphäfvas, och såsom skäl derföre anfört, att, i anseende till den nu varande svåra conjuncturen för alunbruket!, hade ett af de feni alunbruk, som funnits, inom Skaraborgs Län, redan måst nedläggas, och att utan den föreslagne lindringen, skulle säkerligen samma öde träffa ännu flere; att desse så väl som öfrige alunbruken i Sverige, med undantag af Andrarums alunbruk, drifvas med bränsle af sjelfva schiffern med endast bidrag af ris eller småved till antändning; att aluntillverkningen sålunda är en production af ingen annan material än schiflerberg, som egas till outödlig qvantitet, alltså en ren behållning af Svensk arbetskraft och nu lemnande några tusende personer föda och bergning, samt, med samma, landtbruket afsättning af dess alla producter till desse fabricerandes consnmtions behof.
Af Herr Frodell, som, jemte framställning af nödvändigheten deraf, att inkommande tullen å alla sådana alster, hvilka af Svenska jordbrukaren produceras, mätte till den grad förhöjas, att han derigenom kunde finna en billig och för det allmänna gagnande uppmuntran till landtmanna-industriens utvidgande och förbättring, så att han genom concurrensen med Ryska undersåtare icke må se sig tvungen att vårdslösa 0111 icke öfvergifva flere af landtbruket vigtigaste grenar, och hvilken del af motionen blifvit besvarad genom Utskottets Memorial N:o g angående tullen å från Finland inkommande varor, jemväl föreslagit, att utländska handtverkeri-varor, hvilka nu alldeles utträngde de Svenska, utan att ega annat värde> än det att vara utländska, inåt t e alldeles till införsel förbjudas eller åtminstone beläggas med så hög tull, att endast deras verkligen öfverlägsna värde kunde göra dem afsättlige; förmodande Motionairen, att på detta sätt och endast under dessa vilkor den Svenska industrien i alla sina ulgreningar skulle finna ett nödigt, ehuru länge saknat skydd, penningarne stanna inom landet, arbetskraften utveckla sig, capilalen ökas och det allmänna välståndet, soiumiu blott vore en from önskan, ändtligen blifva en verklighet.
Af Herr Fries: att någon lindring matte beviljas i utgående tullen för Stångjern, så vida R. II.
Ständer, vid utarbetandet af en förändrad Tulltaxa, ville finna medel alt regressera i större eller mindre nion den exporttull med tillkommande tolag &c., som derföre nu ingår till Statscassan.
Af Hen' Andersson: alt då, vid innevarande Riksdag, efter all sannolikhet, beslut komme att fattas, hvilka icke blott skola sätta en gräns för den omåttliga bränvins-biänningens vidare tilltagande, utan äfven betydligt inskränka densamma, och deraf skulle följa, att spanmåls-prisen, de när - *4 Sevillnings-Vtskoltets
IV.-o 29. mast följande åren, och innan Ladugårds-skötseln mera hunne utvidga sig, skulle betydligt nedtryckas, ett export-premium af 16 sk. måtte till lättnad för lartdtmannen beviljas för hvarje tunna bevisligen exporterad Spanmål, likväl med undantag derifrån de år, du missväxt inom landet egde rum; och skulle detta premium utgå af de medel, som inflöto genom den högre bränvins-beskattningen, eller af inkommande sjö-tullen; samt af Herr Mahnberg3 som väl framställt nödvändigheten att förekomma cn större import i Riket, än som svarar mot exporten, och utan hvilket alla försök alt hålla coursell inom tillbörliga gränser samt uppgöra någon varaktig grund för myntbestämningen, skola vara förgäfves; men öfverlcmnat till R.
Ständers visa bedömande, sättet att för framtiden vinna detta ända mål.
Frän Hedervärda Bonde-Ståndet: Af Anders Danielsson frän Elfsborgs
Län, som jemte den yttrade önskan, att nu varande Bevillnings-Utskolt måtte följa samma grundsats vid Tullbevillnings-grundernes uppgörande, sorn de tvänne senare Riksdagarnes Bevillnings-Utskott tillämpat, och hvilken Rikets Ständer gillat, nemligen förbuds-systemets förkastande samt antagande af skydds-systemet för all vår handel och industrie, afgifvit följande förslag till ändringar i Taxan, nemligen: T ullvärdc.
Inf. tull.
Ulf. tull. 8: — Jern: gjutet — Tack- och Barlast- .... i sm.
Förb. 2: 5o: — Ankare , Flyare och draggar , — Armbulter m. m. .... 1 sm..
Förb. 24. 18: — Stång- Platt | turn och deröf- ver under 12 tums bredd af stör- — re och mindre längd m. m. 1 sm..
Förb. 16. 4: 8. — Jernskrot 1 sm..
F örb. — 36. — 1: 3a. Fisk: saltad — Sill i i och ‘ tunnor . . . 8 16 is T:na _ 4. - ■ ____ 8. 8: — — all annan 1 T:na — 16. — — 3. — 1: 3a. — torr: — Gråsidor eller Sej .... 1 LM.. - 4. - 8.
Längor och Torsk med derun- der inbegripna Rotschel’ 111. m. 1 LM. - 4. - _ — 8. Bcvillnings-Utskottets Bet.
N.o 29. i5 Tullvärdc.
Utf. tull.
Salt: 2:32.— Kok 1 T:na — 12. —. —- Tobak: — 18.— Blad, alla slag . . . . 1 U. — f — 3.
Ull: Okammad och okardad, gröfre, af till och med 3a sk. värde (fri från Convoy-afgift och Tolag) . \ U. — — 8. — — 2.
Finare öfver 3a sk. värde . . 1 U.. — 2. — 2. — 36. — Kammad 1 U.. — 2. — 4* och derigenom åsyftat en lindring i de afgifter som hufvudsakligast drabba de näringsidkande classerne, samt jordbrukare/bergsmän, hela den för sin enkla föda, salt och saltad samt torkad fisk, allt jemt behöfvande massan alde ringare folkclasserne, äfvensom de med spånad och väfnad sysselsatte befolkningarne i vissa orter.
Motionairen har dervid yttrat, att, enligt dess öfvertygelse, det alltid vore oförenligt med en god Statshushållnings-anda, men i närvarande lid ett verkligt brott emot mensklighetens fordringar, att för desse fördyra deras behofs-arliklar; att nedsättning af några directa skatter och den förhoppning om nedsatta pris å utländske behofs-artildar, som, på sätt föreslaget blifvit, kunde upplifvas, snart sagdt vore enda vilkoret för att ej en stor del af mindre jordbrukare och slöjde-idkande inom Motionairens ort skola öfverlemna sig åt liknöjdhet, lättja och brott; samt slutligen, att den tull af 4 sk. per U. som sistlidne Riksdag bestämdes för ull öfver värde af 3a sk. U., gjort en oberäknelig skada åt närings-fliten inom en stor del af dessa bygder, hvarföre Motionairen anhöll, att Utskottet måtte rätta delta, i hans tanka, verkeliga Slats-oeconomiska misstag.
.Af Gustaf Larsson frän Stockholms LäUj som ansett, att efter silfver-utvexlingens början, silfrets vandrande utomlands icke kunde förekommas på annat sätt än genom minskad import, samt derföre föreslagit införselförbud för alla sådane artiklar som Sverige sjelf producerar, men egentligen för Tobak eller såkallad Tobaksstjelk.
Af Erik Nilsson frän Norra Jemtl anti^ som, öfverlygad att vårt mynts fallande helt och hållet eller åtminstone till stor del härrör af missförhållande emellan export och import, föreslagit att exporten må understödjas, så vidt sig göra låter, genom nedsättning af tull och andra umgälder i6 Bevillnings-Utshottets
N:o 2g. åjdensamma och tvärtom förhöjas å importvaror, i synnerhet på öfverflödsartiklar, samt att import-tullen erlägges i silfver; som förut skett i Norrige.
Af Olof Olsson från Östergöthlands
Län, sorn ansett, att Svenska fårafveln nu vore så pass förbättrad, att någon tvekan om godheten af inhemsk ull, jemförelsevis till hvilken utländsk som helst, eller om dess tillräcklighet icke rimligen kunde uppstå, samt att genom den enskilda industriens rigtning åt detta håll, den fördel vöre vunnen, att någon minskning i Spanmåls-productionen kunde påräknas, och ett ökadt värde vinnas åt var ladugårds-afkastning, samt derföre föreslagit, att utländsk ull måtte till införsel förbjudas.
Detta förslag har lik väl Ola Jeppsson från Blekinge Län bestrid t, emedan han ej vore öfverlygad derom, att inhemska klädes-tillverkningen motsvarade landets behof; att deremot priset å denna vara stigit, och att genom förbud för utländsk ulls begagnande, tillverkarnes anspråk på högre betalning för deras kläde skulle ytterligare stiga.
Af Hans Hansson från Bohus Län: att tullen å salt, som vore en nödvändighets-vara för alla, men hvarå tillgången och priset i synnerhet är af vigt för Allmogen i de Skärgårdar, hvarest betydligt fiske eger rum, måtte nedsättas med 5o procent.
Af Lars Hansson från sistnämnde
Län, att saltad sill, hvilken utan tullafgift linge landvågen införas från Norrige till Sverige, äfven måtte få sjöledes fritt införas, intill dess sill i erforderlig mängd kunde vid våra egna kuster fångas.
I detta förslag hafva samtlige Riksdags-Fullmägtige från Bohus- och Hallands Län, med många flere instämt.
Af Anders Andersson från Östergöthlands
Län, som föreslagit, att, sedan nu mera kreaturs-skötseln så betydligt förökat sig, att landet säkerligen kunde förse hufvudstaden och öfrige släder med deras behof af boskap och fetalie-varor, Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att tullen å alla slags landtmanna-varor, som sändas från utrikes orter till Sverige, blefve förhöjd.
Af Anders Andersson frän Westmanlands Län: som, till förekommande deraf, att importen icke må öfverstiga exporten, och att
Bankens metalliska valuta efter silfver-utvexlingen icke må utvandra för att betäcka det deficit, som detta nödvändigt skulle medföra, föreslagit förhöjd tull: 1:0 k alla från utrikes ort inkommande colonialvaror, som till införsel skäligen icke kunde förbjudas, hvaribland socker, caffe, the, tobak, alla slags viner och spiritueusa drycker, såsom rumm, arrack m. m. till minst 5o Bevillning.i-Ut skol tets Bet.
JY.-o 2g.
17 5o procent af varans värde; samt å alla inkommande fabriks- manufacturoch lux-artiklar af hvad namn och beskaffenhet de vara må och som inom Riket kunna tillverkas, till minst 100 procent af verkliga varuvärdet. 2:0 A alla frun utländska orter inkommande varor, hvilka äro af den beskaffenhet, att de inom landet äro att tillgå, nemligen:
Nötkreatur, lefvande, större eller mindre, 1 st.
Andra fyrfotade djur Kött, saltadt, 1 T:na —- torkadt eller rökt, Fläsk, 1 LU.
Ost, af alla slag 1 LU.
Smör, 1 LU.
Talg, 1 LU Talgljus, 1 LU.
Vax och Vaxljus, 1 U. Ull, 1 U. . 1 famn björkved i dito bok dito 1 dito al dito 1 dito tall dito 1 dito gran dito LU.
R:dr ra: — 4: 4o. ,12: — 1: 4°. 2: — 3: 16. 3: 16. 2: — 3: 16. — 32. — 8. - 3: — 3: 16. 2: 32. 2: 3a. 2:
— Denna tullförhöjning ansåg Motionairen otvifvelaktigt böra leda derhän, att vår inhemska industri och deribland förnämligast boskapsskötseln år ifrån år skulle ^förkofras och vinna större efterfrågan och större afsättning, helst erfarenheten under de förflutne tider nogsamt skall hafva visat, att då utländske varor i mängd till Riket inkommit, hafva de inhemsk e af jemngod beskaffenhet och ofta mångdubbelt bättre saknat afnämare, och afsättningen på senare åren varit mycket trög, hvilket i betydlig mon motverkat alla inhemska industrigrenars befrämjande.
I detta förslag hafva Botvid Jonsson från Östergöthlands
Län och Johan Andersson från Upsala Län sig förenat.
Hvad Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss jemte Tull-Comiteens dervid fogade Betänkande och Förslag lill Tull-Taxa vidkommer, äfvensom hvad ofvan anförda till Utskottet remitterade motioner innehålla, har Utskottet i Bih. till B.
Prot. 1834, Sete Sami. -testa Afd. 12:te Häftet. 3 i8 Bevillnings-Utskottets
IV.o 2g. behörigt öfverväaande tagit, och beträffande de från Riks-Stånden remitterade motionerne funnit desamma dels omfatta Förslag angående sjelfva Tullsystemet i sin helhet, dels åsyfta allmännare förändringar med afseende å sjelfva beskattningen samt dels åter endast häntyda till mera speciela förändringar i tullbestämmelserne för vissa varu-artiklar.
Vid detta förhållande och då vid Tull-Taxans granskning
Utskottet tagit i betraktande dessa frågor, har Utskottet trott sig lämpligen i ett sammanhang kunna äfven taga dessa motioner i öfvervägande och desamma besvara på samma gång som Utskottet går att yttrande afgifva, i anledning af det Förslag lill Tull-Taxa, som Kongl. Maj:t genom Nådig Remiss behagat till R.
Hvad först Systemet i sin helhet vidkommer, hvilket onekligen framställer sig såsom den första frågan att taga i betraktande, dela sig de af Motionairerne framställda åsigter emellan antagandet af Förbuds-eller SkyddsTull s-systemet.
I detta afseende förekommer visserligen, att vid i8a3 års Riksdag antogs principen af ett friare Tullsystem, hvilket äfven vid sistlidne Riksdag vann R.
Ständers bifall; men att Kongl. Maj:t likväl, vid Tull-Taxornes utfärdande, funnit skäligt i Nåder bibehålla förbud emot införsel af åtskillige deruti upptagne varu-artiklar.
De förhållanden, som föranledt berörde, af Kongl. Maj:t sålunda vidtagne beslut, hafva, sedan sista Riksdag, icke undergått sådan förändring, att alla förbud skulle kunna nu lossas, utan ett högst menligt inflytande på vissa näringar i Landet, enär möjligheten att förekomma tullförsnillning genom våra bevaknings-anstalter icke kan antagas, och följaktligen det oundgängliga vilkoret för lämpligheten af en oinskränkt införsel mot skyddstull icke heller uppnås.
Utan att vilja såsom princip bestrida fördelen af ett friare Tullsystem, som upphäfver alla förbud och gifver de inhemska näringarne erforderligt skydd genom lämplige tullafgifter, nemligen der detta kan stå i förening med nödig control öfver handhafvandet; så kan man likväl icke i ett Land, med Sveriges vidsträckta kuster, der en noggrann och tillförlitlig control möter nästan oöfverinneliga hinder, förlita sig, att tullafgifter ensamt förmå gifva nödigt skydd åt alla varu-artiklar af den inhemska industrien.
För öfrigt anser Utskottet, att den såsom följd af förbud befarade olägenheten af lurendrägeri ofelbart lättare förekommes än tullförsnillning, hvilket ock sannolikt förorsakat, att, i flera andra Länder, oaktadt näringar och konstflit der hunnit en vida högre grad af utveckling, och i hvilka Länder Bevillnings-Utskottets
N;0 2Q. en både bättre lönad och talrikare tullbevaknings-personal finnes, ännu bibehållas förbud mot införsel af flera varu-artiklar; och finnér Utskottet alltså, enär alla näringar inom Landet följaktligen icke kunna sakna skydd af förbud, oundgängeligen nödigt, att sådant i vissa fall bibehålies, och får derföre såsom grunder för lullbevillningens bestämmande vördsammast föreslå: 1:0 att, med erkännande af Konungens rätt i afseende på förbuds utfärdande och upphäfvande emot in- och utförsel af varor, så väl som af de rättigheter Konungen tillkomma i afseende på Traclaters afslutande med fremmande Magter, en allmän frihet må förunnas, utom i de fall, der Rikets Ständer uttrycka en motsatt önskan: att, emot en i afseende på skydd för inländska näringar samt consumtionen afpassad lull, ej mindre i Riket införa alla andra utländska varor, än ock lill främmande Stater utföra och afyttra alla andra inhemska producter och tillverkningar: dock, för att icke, genom följden af saknad lullbestämmelse, lägga något band på Kongl. Maj:ts höga rätt att upphäfva införsel-förbud, böra alla varu-artiklar, hvarmed i Sverige handel kan drifvas, i den Tullbevillnings-Taxa, som af Rikets Ständer nu fastställes, med derför utsatt tull intagas; 2:0 att alla råämnen , hvarå erforderlig tillgång inom Landet saknas och hvilka äro föremål för inhemsk förädling, må införas emot låg tullafgift; 3:o att sådane råämnen, som äro föremål för Landets egen production, beläggas med en, relativt till de i föregående punkter omnämnde råämnen, högre införseltull; 4:o att alla natur- och konstproducter, som ej kunna inom Landet åstadkommas, men utgöra ett allmänt behof för consumtionen, underkastas en i allmänhet med hänseende till förhållandena lindrig afgift; 5:o att sådane natur- och konstproducter, som i allmänhet inbegri pas under benämningen Öfverflöds-artiklar, beläggas med högre tull-afgifter; 6:0 att natur- och konstproducter, som af inhemsk närings- och konstflit kunna åstadkommas och ej med förbud beläggas, åsättas en tullafgift, hvars belopp anses innebära tillräckligt skydd för näringarnes bestånd och möjliga förkofran, utan alt motverka controlernes behöriga handhafvande och consumtionens fordringar; 7:0 att alla för inhemska näringarne behöflige råämnen och natur-alster, som ej lemna öfverskott till utländsk förbrukning och hvilka, till utförsel tillåtna, beläggas med en utförsel-tull, som tillräckligt tryggar för varans utförande till mehn för Staten,
utan att derföre möjligheten förebygges, att vid förändrade förhållanden utförsel deraf må kunna ega rum; 20 Bevillnings-Utskottets Bet.
JV.-o ‘iQ. 8:0 att inhemska Rå-ämnen eller Natur-alster, på hvilka öfverskott utöfver Landets behof ega rum, beläggas med så låg tull, att deraf ej blifver hinder mot öfverskottets förmanliga användande genom export, om och när sådant ske kan; 9:0 att all product af inhemsk konstflit må kunna utföras antingen tullfritt eller mot den lägsta möjliga afgiften; 10:0 att vid de tillfällen då en bättre vara kan förblandas med en sämre af samma slag, eller då icke erforderlig control står att vinna , det förtullningen svarar mot varans verkliga egenskap af finare eller gröfre, en medel-tull må bestämmas, som skyddar mot införsel af den gröfre varan, och är lämplig för det slag, som behöfver införskrifvas; lito alt den fastställda Lull-procenlen utsättes, till bestämdt belopp uti Rtdr, sk. och rist Banco-Sedlar, efter mått,- mål och vigt, så mycket som omständigheterne och varornes beskaffenhet kunna medgifva, och blott i sådane fall, der större svårigheter sig i detta afseende förete, förtullning af varan ske efter dess värde, tullen beräknad till viss procent deraf; 12:0 att då R.
Ständer uti den Tull-Taxa, som nu kommer att utfärdas, icke kunna bestämma annan tull å varor än den, som efter närvarande omständigheter bäst försäkrar Statens inkomst, och med Statens interesse Öfverensstämmer; men det på Kongl. Maj:t endast ankommer, att, i afseende på utländska Mngter, bereda en för Svenska handeln förmonlig reciprocitet, R. H.
Ständer behagade i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t i Nåder må vidtaga alla de mått och steg, som, i afseende härpå, med Landets bästa äro förenliga, samt, för befrämjande häraf, öfverlåta till Kongl.
Maj:t rättigheten att minska eller nedsätta den i Tull-be vill nings-taxan utsatta tull.
Då likväl en noggrann control genom tullbevakningen väsendtligen leder till uppnående af det skydd för inhemska industrien, äfvensom lill förökande af Statens inkomster genom indirect beskattning, hvilka båda ändamåls vinnande åsyftas genom de bestämda tullafgifterne ; så har Utskottet, för att gå Tull-Styrelsens berömvärda bemödanden härutinnan till mötes, samt bereda Bevaknings-personalen ett ytterligare hjelpmedel att förhindra de försök, som kunna göras, att, medelst tullförsnillning eller annat olagligt inpracliserande af varor, undandraga Staten den rättmätigt densamma tillkommande inkomsten, trott sig böra vördsamt föreslå R.
Ständer att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Olficerare och Manskap af Kongl. Majrts Flotta hädanefter, å de tider af året då sådant kan låta sig göra, mätte användas till seglande kustbevakning å-för ändamålet lämpliga, snällseglande fartyg.
BcvillningS-Utskottets Bet.
Utskottet vågar så mycket hellre tillstyrka denna åtgärd, som erfarenheten redan, vid den år i83i anbefallde spärrningen till förhindrande af Cholera-sjukdomens inträngande, ådagalagt nyttan af en slik åtgärd genom en icke obetydligt ökad tull-intrad, och detta, äfvensom den omständigheten, alt, ulan stor uppoffring för Statsverket, tillfälle härigenom kunde beredas för så väl Officerarnes som Manskapets af Sjö-Staten behöfliga öfvande under fredens lugn, tryggar Utskottets hopp om R.
Ständers bifall till den föreslagna åtgärden, serdeles som kostnaden för vinnandet af det dubbla ändamålet torde kunna beräknas nära återgäldad genom den större tull-intrad, sorn, medelst den noggrannare bevakningen, icke tvifvelaktigt torde inflyta.