Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
att Jacobsson må med månaden näst efter den, i hvilken han erhåller nådigt afsked från regementet, få på Allmänna Indragningsstaten uppföras till åtnjutande af årlig pension, motsvarande hans på regementets stat innehafvande aflöning, eller 1,200 Riksdaler; och angående Förste Bataljonsläkaren Lundberger (Proposition N:o 8), att uti ett af Generalbefälhafvaren i tredje militärdistriktet under den 25 Augusti 1865 med förord insändt memorial chefen för Skaraborgs regemente i underdånighet anhållit, att som Lundberger, enligt bifogadt läkarebetyg, troligen för alltid mistat sin syn, Kongl.
Majit täcktes från Statsverket bereda honom en pension, motsvarande hans nuvarande löneförmåner, så att han derigenom kunde sättas i tillfälle att utan ekonomiskt betryck lemna tjensten, och regementet sedermera erhålla en fullt tjenstbar läkare efter honom, hvilket, synnerligast då truppen är samlad, vore af behofvet påkalladt; och sedan uti häröfver afgifvet underdånigt utlåtande Sundhets-kollegium anfört, att, — då med behörigt läkarebetyg blifvit förklaradt och styrkt, att Lundberger, som år 1863 varit lidande af nervös Stats-Utskottets Utlåtande N:o 74. 13 ögonsjukdom, derefter förlorat synen ock numera vore fullkomligt blind, samt att, då Europas störste ögonläkare utan framgång blifvit af honom under de tvänne sistförflutna åren anlitade, bans blindhet efter all anledning är obotlig, — Kollegium, på grund af hvad sålunda om beskaffenheten af Luudbergers ögonsjukdom blifvit intygadt, funnit sig böra till Regementschefens underdåniga framställning tillstyrka nådigt bifall, har Kongl. Maj:t, då, enligt företedt betyg, Lundberger lede af en lör obotlig ansedd blindhet, så att han vore urslåndsatt att sin tjenst vid Skaraborgs regemente förrätta, föreslagit, att Lundberger måtte, med månaden näst efter den, i hvilken han erhåller nådigt afsked från regementet, tå på Allmänna Indragningsstaten uppföras till åtnjutande under sin återstående lifstid af en årlig pension, motsvarande hans nu på regementets stat innebafvande förste bataljonsläkare-aflöning, eller 1,200 Riksdaler; Varande till stöd för samtliga dessa framställningar, förutom här ofvan angifna skäl, jemväl åberopadt Rikets Ständers vid 1854 års riksdag meddelade förklarande i fråga om obotlig ansedd sinnessvag, lam eller blind tjenstemans skiljande från ordinarie beställning i rikets tjenst.
Efter tagen kännedom af de till dessa nådiga Propositioner hörande handlingar, har Utskottet funnit sådana omständigheter i afseende å hvardera af ofvanomförmälde tjenstemän vara för handen, att Kongl. Maj:ts i afseende å deras pensionering gjorda framställningar torde böra al Rikets Ständer bifallas; hemställande alltså Utskottet, att, på sätt Kongl. Maj:t föreslagit, följande årliga pensioner må, till åtnjutande under pensionstagarnes återstående lifstid, å Allmänna Indragningsstaten uppföras, nemligen: a) för Krigsrådet Samuel Conrad Nisser 3,600 Riksdaler; b) för Förste Löjtnanten vid Uplands regemente Erland Joachim Bring 525 Riksdaler; c) för Förste Löjtnanten vid Westmanlands regemente Daniel Feodor Aminoff 525 Riksdaler; d) för Förste Löjtnanten vid Nerikes regemente Johan Henrik Lundh 525 Riksdaler; e) för Förste Bataljonsläkaren vid Uplands regemente, Doktor Anton Fredrik Jacobsson 1,200 Riksdaler; och f) för Förste Bataljonsläkaren vid Skaraborgs regemente, Doktor Thure Fredrik Lundberger 1,200 Riksdaler; att af dem uppbäras från och med månaden näst efter den, då de från sina ofvanberörda tjenstebefattningar erhålla nådigt afsked. 10:o.
Uti en den 27 Oktober nästlidet år till Rikets Sländer aflålen särskild nådig Proposition (N:o 5) förmäles, hurusom t. f. kansleren för Kongl.
Krigsakademien uti underdånigt memorial den 29 förutgångne Juli anfört, att genom Kongl. Reglementet den 8 April 1799 och Kongl.
Brefvet den 21 April 1846 ordinarie lärare vid Akademien voro tillförsäkrade att, efter minst 20 års tjenst göring såsom sådane, vid afskedstagandet erhålla pension, lika med hälften af den lön de på Akademiens stat åtnjutit, så framt de icke vid afskedet eller sedermera för annan allmän tjenst komme i åtnjutande af lön eller annan inkomst, motsvarande eller öfverstigande hvad de dittills uppburit; men att en sådan förmån icke blifvit Akademiens öfrige tjenstemän förunnad; — och då skälet till förenämnda stadgande, enligt ordalydelsen i reglementets 85 §, vore att “kunnige, 14 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 74. arbetsamme och nitiske lärare måtte kunna till Krigs-akademien erhållas, och hvarken i förtid ledsna vid deras trägna och mödosamma befattning, eller till skada för inrättningen nödgas stå qvar längre än deras krafter tillåta'*, hade t. f. kansleren, utan att föreslå något allmänt pensionsstadgande för Akademiens öfrige tjenstemän, fästat Kongl.
Maj:ts nådiga uppmärksamhet på giltigheten af samma skäl, för att med en dylik förmån gynna en bland dessa, Qvarterinästaren vid Akademien, Majoren och Riddaren af Kongl.
Svärds-orden Johan Gustaf Lyström, hvilken alltsedan år 1836 innehaft qvartermästare-befattningen och dessförinnan vid Akademien tjenstgjort tre år såsom kompaniofficer; i hvilket afseende t. f. kansleren vidare andragit, att, ehuru Majoren Lyström ännu lika nitiskt och omsorgsfullt som förr skötte sin tjenst, måste dock, i betraktande af de många och olikartade bestyr, som med densamma vore förenade, och hvilka kräfde både trägen tillsyn och mycken rörlighet, antagas såsom sannolikt, att han, vid en numera uppnådd ålder af 62 år, icke länge kunde komma att dermed fortfara; hvadan och då qvartermästarens göromål, omfattande handhafvandet i allmänhet af Akademiens ekonomiska detaljer, icke utan ett betänkligt åsidosättande af Akademiens intressen kunde åt en person med aftagande arbetsförmåga anförtros, t. f. kansleren funnit sig föranlåten, såväl af omtanka för Akademiens bästa som med afseende å de förtjenster Majoren derstädes nedlagt, i underdånighet hemställa, att han måtte, för att icke nödgas qvarstå vid qvartermästare-befattningen längre än hans krafter tillåta, varda hugnad med samma förmån, som Akademiens ordinarie lärare, efter en vida kortare tjenstetid än den af honom redan tillryggalagda, fått sig försäkrad samt att Kongl. Maj:t täcktes till Rikets näst sammanträdande Ständer aflåta nådig Proposition i ämnet; och har Kongl. Majit, med afseende å hvad af t. f. kansleren sålunda blifvit upplyst, i nåder föreslagit Rikets Ständer, att Majoren Lyström, som förut innehar 600 R:drs pension från Arméens Pensionskassa, må med månaden näst efter den, i hvilken han erhåller afsked från qvartermästare-tjcnsten vid Krigs-akademien, få på Allmänna Indragningsstaten uppföras till åtnjutande under sin återstående lifstid af en årlig pension af 600 R:dr, motsvarande hälften af den lön, han för närvarande på Akademiens stat uppbär.
Hvad sålunda förekommit har Utskottet tagit i öfvervägande; och får Utskottet, — utan att ingå i pröfning af de grunder, som blifvit af t. f. kansleren vid Krigs-akademien anförda till stöd för utsträckande af den Akademiens ordinarie lärare tillförsäkrade pensionsrätt jemväl till Akademiens öfrige tjenstemän, — med afseende å den långa tid af 30 år Majoren Lyström qvartermästare-befattningen med nit och skicklighet förestått, tillstyrka, att Kongl. Majits ifrågavarande nådiga framställning måtte af Rikets Ständer bifallas. ll:o.
Från samtliga Riks-Stånden har Utskotiet till behandling fått emottaga tvänne särskilda, jemväl den 27 Oktober aflåtna nådiga Propositioner (Niis 12 och 13), angående pension å Allmänna Indragningsstaten för dels Regementskommissarien vid Smålands Gren ad i c r b a t alj o n Johan Magnus Friman och dels Regementskommissarien vid Kronobergs regemente, f. d. Kapitenen, Riddaren af Kongl. Wasa-orden Carl Fredrik Schmaltz.
Af berörda Propositioner med dertill hörande handlingar inhemtas: angående Friman, att han, som år född den 28 Oktober 1794 och således numera öfver 70 år gammal, år 1812 blifvit antagen till Rustmästare vid Smålands Infanteribataljon och, efter aflagd underofficers-examen, befordrats år 1813 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 74.
15 till Sergeant, år 1816 till Fältväbel och år 1822 till Fanjunkare; att Friman, efter att under sin militära tjenstetid hafva bevistat fälttågen i Tyskland och Norge åren 1813 och 1814, den 11 Januari 1845 på begäran erhållit afsked från Fanjunkarebeställningen och samma dag blifvit förordnad att vara Regementskommissarie vid Smålands grenadier-bataljon: samt att Friman nu i underdånighet anhållit att vid skeende afgång från nämnda tjenst, hvilken han i 20 år innehaft, varda förflyttad på indragningsstat med bibehållande af nu innehafvande arfvode af 700 R:dr såsom pension.
Uti häröfver afgifvet underdånigt utlåtande hade Krigs-kollegium anfört, att som regementskommissarie-tjensterna vid arméens regementen och korpser ej finnas på stat uppförda, innehafvarne af dessa befattningar väl icke äro berättigade att vid entledigandet undfå pensiousunderstöd af allmänna medel; men då sådan förmån förut, uppå Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, blifvit af Rikets Ständer regementskommissarie beviljad, samt för utöfning af regementskommissarie-tjenst, synnerligast efter den tillökning i göromål, som i sednare tider blifvit dessa tjenstemän ålagd, fordrades rörlighet och arbetsförmåga, som vanligen icke kunde påräknas hos en tjensteinnehafvare af långt framskriden ålder, hvartill komme att, under nuvarande arfvodesvilkor, det stundom kunde blifva svårt att förmå dugliga och fullt pålitliga personer till emottagande af regementskommissarie-befattning eller att sedan en gång dertill antagna personers tid och krafter i tjensten medtagits, oförtjent entlediga dem, om ej något hopp om pensionsunderstöd på deras ålderdom blefve dem beredt, — har Krigs-kollegium, i betraktande af här ofvan anförda ålders- och tjensteförhållanden, i underdånighet hemställt, att Kongl. Majk täcktes till Rikets Ständer aflåta nådig Proposition derom, att Friman, vid afgång från regementskommissarie-befattningen, måtte på Allmänna Indragningsstaten uppföras till åtnjutande för återstående lifstid af en årlig pension med 550 R:dr, motsvarande hans nuvarande regementskommissarie-arfvode, sedan derifrån afdragits det deri till följd af Kongl. Brefvet den 1 Juli 1857 inbegripna vaktmästare-arfvode ; och har, med afseende å de för Friman förekommande omständigheter, Kongl. Majit nu föreslagit Rikets Ständer, att Friman må, med månaden näst efter den, i hvilken han entledigas från regementskommissarie-befattningen, få på Allmänna Indragningsstaten uppföras till åtnjutande under sin återstående lifstid af en årlig pension med 370 R:dr, hvilket belopp, tillika med den pension, 180 R:dr, han såsom f. d. underofficer från Arméens Pensionskassa åtnjuter, motsvarar regementskommissarie-arfvodet 700 R:dr, efter afdrag af det deruti inbegripna vaktmästare-arfvodet 150 R:dr, hvarvid Kongl. Majit dock till Rikets Ständers behjertande öfverlemnat huruvida pensionen på Allmänna Indragningsstaten för Friman, derest sådan beviljas, kunde höjas till det af Krigs-kollegium föreslagna belopp 550
Ridt-, att åtnjutas tillika med pensionen från Arméens Pensionskassa; och angående f. d. Kapitenen Schmaltz, att han, som är född 1796 och år 1815 antogs till Rustmästare vid Kronobergs regemente samt sedermera befordrats, 1816 till Fältväbel, 1819 till Fanjunkare, 1820 till Fänrik och 1837 till andre Kapiten, hvarefter Schmaltz 1844 förordnats till Regementskommissarie vid nämnda regemente, uti en af Generalbefälhafvaren i andra militär-distriktet insänd och af så väl bemälde Generalbefälhafvare som vederbörande Regementschef förordad ansökning, i underdånighet anhållit, att Schmaltz, som vid nära 70 års ålder och efter 50 års tjenstgöring vid regementet, deraf 29 år såsom underofficer och officer samt de sednaste 21 åren såsom regementskommissarie, saknade helsa och förmåga att sjelf handlägga sina tjenstegöromål, måtte, då hans 16 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 74. innehafvande Kapitens-pension, 600 R:dr årligen, vore alldeles otillräcklig för hans eget jemte hustrus och två oförsörjda barns underhåll, måtte af Kongl. Maj:t varda hos Rikets näst sammanträdande
Ständer i nåder föreslagen till pension å Allmänna Indragningsstaten för sin återstående lifstid, med det belopp, som, sammanlagdt med Kapitens-peDsionen, motsvarade livad han såsom Regementskommissarie uppbure, eller 1,050
R:dr om året; samt, att Schmaltz, enligt hvad Regeinents-chefen vitsordat, under sin nära 50-åriga tjenstemannabana städse ådagalagt utmärkt nit och redbarhet i fullgörandet af sina pligter.
Öfver denna ansökning hade Rrigs-kollegium afgifvit underdånigt utlåtande samt, på enahanda skäl, som här ofvan blifvit för Regementskommissarien Primans pensionering anförda, hemställt om nådigt bifall till Schmaltz’ berörda ansökning, dervid Kollegium tillika meddelat, att regementskommissarieaflöningen, efter afdrag af det s. k. vaktmästare-arfvodet, men med iuberäkning af arfvodet för vården af beväringsmanskapets materiel, utgjorde 1,050 R:dr, eller 450 R:dr utöfver den pension, Schmaltz såsom f. d. Kapiten från Arméens Pensionskassa uppbure; Och har, med hänseende härtill, Kongl. Majit nu föreslagit Rikets Ständer, att Schmaltz må, med månaden näst efter den, i hvilken han entledigas från regementskommissarie-befattningen, på Allmänna Indragningsstaten uppföras till åtnjutande under sin återstående lifstid of en årlig pension af 450 R:dr.
Ehuru, på sätt Krigs-kollegium uti dess utlåtande erinrat, innehafvare ai regementskommissarie-tjensterna vid arméens regementen och korpser icke äro berättigade till pensionsunderstöd af allmänna medel, har Utskottet likväl, med hänsigt till de ifrågavarande tvänne Regemeutskommissariernes höga ålder och långa tjenstetid samt i öfrigt i afseende å dem förekommande omständigheter, ansett sig böra Kongl. Majits angående dem gjorda framställningar förorda, dervid Utskottet likväl icke funnit skäl att höja den af Kongl. Maj:t för Priman föreslagna pensionen till det af Krigs-kollegium ifrågasatta belopp; hemställande alltså Utskottet, att Regementskommissarien Priman och Regementskommissarien, f. d. Kapitenen Schmaltz må förklaras berättigade att med månaden näst efter den, i hvilken hvardera från sin regementskommissarie-befattning entledigas, under deras återstående lifstid å Allmänna Indragningsstaten uppbära en årlig pension till belopp af, för Friman 370 R:dr och för Schmaltz 450 R-.dr. l‘2:o.
Sedan uti ett af Hans Kongl.
Höghet Hertigen af Östergötland, i egenskap af Chef för Lifgardes-brigaden, öfverlemnadt och förordadt memorial Sekund-chefen för Lifgardet till häst hos Kongl. Maj:t i underdånighet hemställt, att Kongl. Majit täcktes till Rikets Ständer aflåta nådig Proposition om ordinarie Trumpetaren vid regementet Johan Magnus Wahlqvists öfverflyttande på rikets Allmänna Indragningsstat med bibehållande af dess nuvarande löneförmåner, 400 R:dr årligen, enär Wahlqvist, hvars hustru äfvenledes vore sinnessvag, sedan år 1862 lidit af sinnessjukdom samt, enligt bifogadt läkarebetyg, efter all sannolikhet vore obotlig och således måste anses icke vidare kunna blifva till helsan så återställd, att han i tjenstgöring åter kunde inträda; har Kongl. Majit, uti särskild nådig Proposition af den 27 öktober nästlidet år (N:o 14), då styrkt blifvit att Wahlqvist, som lör närvarande vårdades å Stockholms hospital för sinnessjuka, efter all sannolikhet vore obotlig, med anledning af Rikets Ständers Siats-Utskottets Utlåtande N:o 74, 17 vid 1854 års riksdag meddelade förklarande om obotlig ansedd sinnessvag, lam eller blind tjenstemans skiljande från ordinarie beställning i rikets tjenst, föreslagit Rikets Ständer, att Wahlqvist må med månaden näst efter den, i hvilken han erhåller afsked från krigstjensten, få på Allmänna Indragningsstaten uppföras till åtnjutande under sin återstående lifstid af en årlig pension af 400 li:dr, motsvarande trumpetarelönen på stat; och får Utskottet, med afseende å de af Kougl. Maj:t anförda omständigheter, hemställa, att Kongl. Majus ifrågavarande nådiga framställning måtte af Rikets Ständer bifallas. 13:o.
Uti en från samtliga Riks-Stånden till Dtskottet remitterad nådig Proposition (N:o 6) auföres, hurusom Regements-stallmästaren vid Lif-regementets Husar-korps, Ryttmästaren i arméen, Riddaren af Kongl.
Leijon uti en af vederbörande Sekund-chef förordad skrift hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhållit, att, då sökanden vid snart uppnådd ålder af 66 år hade löga anledning att hoppas länge kunna fortfara med bestridandet af innehafvande stallmästarebefattning, och alltså snart måste vara betänkt på afgång derifrån. men den pension af 600 R:dr, han enligt författningarna kunde vid afskedet påräkna, blefve för honom, som saknade enskild förmögenhet, otillräcklig för en tarflig bergning, — Kongl.
Majit måtte i nåder bereda honom någon peusionstillökning.
Af de till den nådiga Propositionen hörande handlingar inbemtas hufvudsakligen, att Leijon, som är född den 27 Februari 1800, blifvit år 1818 antagen till Husar vid f. d. Cederströmska Husar-regementet, 1825 befordrats till Qvartermästare och 1827, på begäran, erhållit afsked, med Fanjunkares namn, heder och värdighet; att Leijon under åren 1828'—1831 varit i utländsk krigstjenst anställd; samt att lian, 1832 antagen till Fanjunkare vid Lif-regementets Dragonkorps och 1834 till Beridare vid Ottenby stuteri, 1838 utnämnts till sin ännu innehafvande stallmästare-befattning; äfvensom att Leijon blifvit befordrad 1834 till Kornett, 1843 till Löjtnant och 1855 till Ryttmästare i arméen.
Generalbefälhafvaren i 4:de militär-distriktet, som uti underdånigt memorial den 2 Oktober nästlidet år till Kongl. Maj:ts pröfning öfverlemnat ifrågavarande ansökning, hade dervid anfört, att — då Ryttmästaren Leijon under en tjenstetid af nära 28 är såsom Stallmästare vid Lifregementets Husar-korps skött denna ansträngande befattning med nit och skicklighet; då han utgifvit förtjenstfull arbeten om hästkulturen och dermed sammanhang egande ämnen; samt då hans krafter numera, vid snart fyllda 66 år, voro försvagade och således förmågan att länge fortsätta med utöfvandet af stallmästare-tjonsten i betydlig mån förminskad, — Generalbefälhafvaren. vid dessa förhållanden och enär möjligheten för Leijon att begära afsked försvårades derigenom, att den pension af 600 R:dr, gällande pensionsstat för honom bestämde, icke kunde vara tillräcklig för nödtorftig bergning, ansett sig böra i underdånighet hemställa, det Ryttmästaren Leijon måtte tillförsäkras att vid afskedet erhålla ett årligt belopp af 900
R:dr utöfver den honom tillkommande pension; och har Kongl. Maj:t nu föreslagit Rikets Ständer, att Ryttmästaren Leijon vid afsked från Regements-stallmästarebefattningen, må, jemte den pension af 600 R:dr, han enligt författningarnc eger att i Arméens Pensionskassa uppbära, få under sin återstående lifstid åtnjuta på rikets Allmänna Indragningsstat en årlig pension af 400 R:dr.
Kih. till R.
Proh 1865 1866■ 4 Sami. 1 A/d. 2 Band. 6 Höft. 3 18 Stats-Utskottet» Utlåtande N:o 74.
Med afseende å Ryttmästaren Leijons långvariga och berömliga verksamhet såsom Regements-stallmästare vid Lifregements Husar-korps, hans numera uppnådda höga ålder samt hans obemedlade ställning, tillstyrker Utskottet, att Kongl. Maj:ts förevarande nådiga framställning må af Rikets Ständer bifallas. 14:o.
Sedan uti en till Kongl. Majit ingifven skrift f. d.
Kapitenen vid Göta Artilleri-regemente Nicolas Christiernin von Hess undordånigst anhållit, att han. som varit 22 år anställd i Statens tjenst, bevistat 1808—1809 års fälttåg i Finland och 1813—1814 års fälttåg i Norge, samt under Finska kriget deltagit i flera träffningar, måtte, då han vid numera uppnådd 80 års ålder och i saknad af såväl egna tillgångar som understöd af allmänna medel, ej kunde bestrida de oundgängliga lefnadsbehofven, blifva hos Rikets Ständer föreslagen till någon pension; så har Kongl. Maj:t, uti en den 27 Oktober nästlidet år afgifven och af samtliga Riks-Stånden till Utskottet remitterad nådig Proposition (N:o 7), med afseende å sökandens krigsförtjenster och behof af understöd vid en uppnådd ålder af 80 år, föreslagit Rikets Ständer, att f. d.
Kapitenen von Hess må, från och med år 1866 samt vidare under sin återstående lifstid, få på rikets Allmänna Indragningsstat åtnjuta en årlig pension af 400 R:dr.
Då, enligt hvad sålunda blifvit anfördt och handlingarue i öfrigt innehålla, von Hess verksamt deltagit i Sveriges sednaste krig och han nu vid hög ålder är i behof af understöd, tillstyrker Utskottet, att förevarande nådiga framställning må af Rikets Ständer bifallas. 15:o.
Vid sistlidna riksdag anvisade Rikets Ständer för innevarande statsregleringsperiod ett belopp af 10,000 R:dr årligen till Kongl.
Majits disposition att användas till understöd åt sådane efter 1808—1809 års krig qvarlefvande landtvärnsmän, som kunde anses vara af dylikt understöd i behof.
Utaf det den nådiga Propositionen, angående Statsverkets tillstånd och behof, bilagda Stadsråds-protokoll öfver Landtförsvars-ärenden den 13 Oktober nästlidet år är nu meddeladt, att antalet af sådana personer befunnits mycket öfverstiga det vid anslagets anvisande beräknade.
År 1864 hade anmält sig 2,214 sökande, af hvilka 1,125 tilldelats understöd, hvartill, utom de af Rikets
Ständer för året anvisade anslag, tillgång mäst beredas från Invalidhus-fonden, och år 1865 omkring 1,300 sökande, af hvilka endast 969 erhållit understöd med i allmänhet 10 R:dr för hvar och en.
Då detta, utgörande ungefär 2| öre om dagen, syntes vara nog knappt för män, som numera saknade all arbetsförmåga, har Kongl. Majit föreslagit, att till landtvärnsmäns understöd måtte å Allmänna Indragningsstaten för år 1867 uppföras ett belopp af 20,000 R:dr; hvilket i följd af den starka afgång, som årligen måste bland dem inträffa i anseende till hög ålder, snart nog för följande år borde kunna förminskas.
Då de understödsbelopp, som, på sätt ofvan är anfördt, hittills utaf ifrågavarande anslag kunnat komma nödställde landtvärnsman till del, obestridligen Varit allt för otillräckliga att kunna anses motsvara behofvet, tillstyrker Utskottet, att till understöd åt de sedan 1808 och 1809 års krig qvarlefvande landtvärnsman, som deraf äro i behof, må för år 1867 å Allmänna Indragningsstaten uppföras, til! Kongl.
Majits nådiga disposition, ett belopp af 20 000 Ridr. 16:o.
Under åberopande hurusom Rikets Ständer vid 1856—1858 årens riksdag beviljat nödigt anslag till förhöjning af pensionen för dem af armé - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 74. 19 befälet, hvilka från och med år 1858 toge afsked och vore berättigade till pension ur Arméens Pensionskassa, har uti en hos Borgare-Ståndet väckt och till Utskottet remitterad motion (N:o 162) Herr C. F.
Ridderstad yrkat, att ett belopp af 107,000 Riksdaler måtte af Rikets Ständer anvisas, på det att åt dem af armé-befälet, hvilka före år 1858 tagit afsked med rätt till pension, måtte kunna tilldelas enahanda pensionstillökning, som tillkommer dem af sagda befäl, hvilka efter 1858 erhållit afsked med rätt till pension.
I sammanhang härmed har Utskottet jemväl till behandling förehaft en af Herr G. C. Witt hos uyssbemälda Riks-Stånd väckt och till Utskottet remitterad motion (N:o 181), deruti det förslag blifvit framstäldt, att, för den händelse Rikets Ständer skulle finna sig föranlåtna bevilja någon pensionsförböjning till afskedade embets- och tjenstemän af arméen, som före år 1858 afgått ur tjensten med rätt till pension, äfven de af flottan, som med de förra vore i samma kategori, måtte komma i åtnjutande af en motsvarande pensionsförhöjning.
Af Herr Ridderstads motion inhemtas, att sednast församlade Krigsbefäl hos Kongl.