Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
— Midt under de kulna höstdagarne, den 31 oktober 1851, förkunnade saluten från Skeppsholmsbatteriet, a t t en kunglig prin- sessa skådat dagen.
Såsom k ä n d t är, hade konung Karl den femtonde och hans drottning endast tvänne barn, en son och e n d o t t e r, o c h d å s o n e n, d e n y n g r e af d e båda, redan i späd ålder dog, koncentre- rades de höga f öräldrarnes kärlek omkring d e n lilla d o t t e r n, s o m blef d e n l y s a n d e och v ä r m a n d e solstrålen i n o m d e t furst- liga hemmet.
Under prinsessans första år tillbragte hennes moder dagligen nere timmar med sitt arbete hos h e n n e, fröjdande sig åt barnets l u g n a sömn, liksom åt hvarje litet leende kring de små rosenläpparne.
Stun- d o m b a r s h o n ock, väl i n b ä d d a d i d e n lilla korg, hvilken o m d a g a r n e äfven,tjänst- gjorde som säng, genom de den tiden ä n n u oeldade korridorerna i slottet, u p p till föräldrarnes våning, d ä r h o n välkom- nades m e d de ö m m a s t e smekningar.
A l l t e f t e r s o m barnet u t v e c k l a d e s, b l e f d e t för k u n g K a r l själf e t t s t o r t n ö j e a t t l e k a o c h r a s a m e d » lilla n å d e n », s o m h a n stundom kallade henne, ehuru hofvets damer betänksamt skakade på hufvudet och m e n t e, a t t h a n g j o r d e lilla sessan » gossaktig » g e n o m de gossleksaker, trum- mor, sablar, m. m., som h a n gaf h e n n e a t t roa sig med.
D å prinsessan blef så stor, a t t h o n k u n d e hafva n å g o t nöje däraf, anskaffa- des en liten järnspisel för m a t l a g n i n g åt dockorna och lekkamraterna, och då var d e t i n g e n t i n g o v a n l i g t a t t se d r o t t n i n g L o v i s a m e d lif o c h l u s t h j ä l p a s i n l i l l a d o t t e r a t t g r ä d d a p l ä t t a r eller f ö r r ä t t a andra en kokerskas göromål.
Drottnin- gen var i hög grad barnkär och deltog ofta själf i l e k e n m e d de s m å j ä m n å r i n - Prinsessan Lovisa och hennes bror- Karl.
g a r, m e d h v i l k a d e n l i l l a p r i n s e s s a n fick u m g å s m e r a förtroligt, och n ä r dessa un- der leken buros o m k r i n g r u m m e t på drott- ningens axlar och j u b l a n d e r o p a d e: » Mer, mer, stora Sessan », var det icke lätt att afgöra, o m h o n eller de h a d e största nöjet.
Under somrarne på Ulriksdal var det ej heller o v a n l i g t a t t se d r o t t n i n g e n p å b o r g g å r d e n d e l t a g a i d e n lillas lek, d å denna m e d en stor grå domestikdräkt öfver d e n l j u s a k l ä d n i n g e n f ö r e h a d e åt- skilliga b y g g n a d s a r b e t e n i sanden.
M e d b a r n a s i n n e t s o m e d v e t e n h e t o m sin h ö g a s t ä l l n i n g u t b r a s t d e n lilla prinses- s a n e n d a g v i d å s y n e n af e n s k a r a s m å f a t t i g a b a r n, s o m k o m m o u t f r å n skol- h u s e t: » O, så m å n g a s m å sessor! » N ä r tiden kom, att prinsessan skulle börja a t t u t b y t a l e k e n m o t m e r a allvar- liga sysselsättningar, följde drottningen lika u p p m ä r k s a m t hvarje hennes framsteg, och d e n dag, d å d e n lilla h u n n i t så långt, a t t h o n k u n n a t skrifva sitt första bref med det enda ordet » Mamma », med- förde en verklig glädjehögtid för motta- g a r i n n a n, s o m ej v e t a t af d e n i h e m l i g - het inlärda skrifkonsten.
L ä n g r e f r a m, d å p r i n s e s s a n fick r e g e l - b u n d n a lektioner i alla ämnen, bevistade drottningen dessa så ofta h o n k u n d e, ä g n a n d e h v a r j e l e d i g s t u n d å t d e n äl- skade dottern.
Drottning Lovisa hade själf f å t t e n allvarlig u p p f o s t r a n, m e d strängt moraliska och religiösa grundsat- ser, o c h v a r a n g e l ä g e n a t t f r å n första s t u n d e n leda d e n u n g a prinsessans ut- veckling i samma riktning.
D e n n a upp- fostrades därför u t a n klemighet, enkelt och naturligt, såsom hvarje annat barn.
I f r ö k e n K u b e r fick h o n e n a l l v a r l i g o c h god lärarinna, och de hofdamer, som un- der hennes uppväxt omgåfvo henne, voro alla u t m ä r k t a för h ö g a och ädla tänke- sätt.
Å r 1865 hemsöktes den u n g a prinses- s a n af e n a l l v a r s a m s j u k d o m.
E n dam, som allt ifrån prinsessans tidiga år stått h e n n e n ä r a, skriiver h ä r o m: » M å vi för en stund betrakta drottning Lovisa i hen- nes enda barns sjukrum.
H o n var ju d e n s t r ä n g a m o d e r n, s a d e m a n, s o m till- r ä t t a v i s a d e s i t t b a r n v i d d e n m i n s t a för- seelse, f o r d r a n d e af h e n n e u p p m ä r k s a m - i 1894 het och ögonblicklig lydnad.
Ja, det v a r hon.
Men månne detta var kärlekslöshet eller k ä r l e k?
K ä n d e h o n ej, d e n n a m o d e r i palatset, att nöden i kojan mången g å n g d a n a r d e n u t m ä r k t e m a n n e n eller kvin- n a n, o c h slöt h o n ej däraf, a t t g l a n s e n 1 k o n u n g a b o r g e n bör s k y m m a s b o r t för bar- n e t s blickar g e n o m a t t t i d t och ofta peka.
p å plikterna, som den för m e d sig?
Drott- n i n g L o v i s a ä l s k a d e sitt b a r n m e d all d e n kärlek, hvaraf modershjärtat är mäktigt, m e n h o n gaf aldrig vika för den moder- liga svaghet, som i sitt b a r n och synner- l i g e n i s i t t enda b a r n så ofta ser e t t i d e a l af m ä n s k l i g f u l l k o m l i g h e t.
» Under prinsessans sjukdom var drott- ningen hennes dagliga vårdarinna och sällskap.
I n g e n t j ä n s t v a r så ringa, a t t d e n ej k u n d e g ö r a s af h e n n e själf å t prinsessan.
D å sängen skulle bäddas o c h r u m m e t s t ä d a s, h j ä l p t e h o n till d ä r m e d, p å d e t d e n s j u k a ej s k u l l e o r o a s g e n o m a t t se m å n g a p e r s o n e r o m k r i n g sig.
Stilla, satt h o n i d e t m ö r k a s j u k r u m m e t eller i r u m m e t b r e d v i d, o m p r i n s e s s a n ej b e h ö f d e henne, och under sådana stunder arbetade eller skref hon.
» N å g o n oro öfver prinsessans tillstånd, s o m d o c k af l ä k a r n e a n s å g s farligt, k u n d e j a g aldrig- m ä r k a hos drottningen, o c h detta förvånade mig.
Dagligen u p p t ä c k t e och b e u n d r a d e j a g dock allt m e r de älsk- värda, rent mänskliga egenskaper, som under hvardagslifvets förhållanden fram- lyste hos henne, m e n källan, u r hvilken d e s s a e g e n s k a p e r h ä r f l ö t o, d e t själslif, s o m rörde sig i h e n n e s inre, dolde h o n om- sorgsfullt.
Dock, vid en senare tid blef det klart, att i de pröfningar och sorger drottning Lovisa hade att genomgå, hon i sitt inre k ä m p a d e en kristens kamp, a t t det var tron, som gaf styrka, hoppet, som gaf lugn, och kärleken, som gaf tålamod, att lida.
D å p r i n s e s s a n blef b ä t t r e, s å g m a n däremot drottningens innerliga glädje och h u r u h o n på allt sätt sökte att ge- n o m lek och skämt förjaga ledsnaden från det förra sjukrummet.
Snart var äfven konvalescensens tid öfverstånden, och m o r och d o t t e r k u n d e träffas som vanligt s a m t dessutom i de s m å biljetter, som d a g l i g e n växlades d e m emellan, gifva ut- t r y c k å t d e t a n k a r, s o m d e ej m u n t l i g e n hunno meddela hvarandra. » Prinsessan Lovisa vid sju års ålder.
1894 V i n t r a r n e tillbragte prinsessan i Sveri- ges konungaborg, somrarne med de kungl.
föräldrarne växelvis p å Ulriksdal och Bäckaskog.
P å det vid Bdsviken idylliskt belägna lustslottet lefde m a n ett friare lif ä n v i d h o f v e t i h u f v u d s t a d e n, e n t o n af g l ä d t i g e n k e l h e t gjorde sig g ä l l a n d e o c h syntes mycket behaga både k o n u n g o c h drottning och icke minst den u n g a p r i n s e s s a n, s o m i fulla d r a g n j ö t af d e n landtliga friheten.
Aftnarne på Ulriksdal tillbragtes ofta u t o m h u s; ä n företogs en utflykt i vagn, då m å n g e n g å n g g r a n n a r n e i kringliggande villor besöktes, ä n oftare förde den drakprydda slupen den kungliga f a m i l j e n o c h d e s s u p p v a k t n i n g u t p å e n fi- skefärd i vikarne och sunden.
N å g o n gång h ä n d e ock, a t t de l j u m m a s o m m a r - a f t n a r n e l o c k a d e u t till n å g o n g r ä s m a t t a eller m o s s b e l u p e n häll vid Edsvikens sköna stränder, h v a r u n d e r en landtlig aftonmåltid äfven intogs.
Hufvudsaken var a t t hoftvånget var bannlyst och e n okonstlad glädje den känsla, s o m besjälade alla.
E h u r u prin- s e s s a n Lovisas b a r n d o m till s t ö r r e d e l e n förflöt i n o m s t u d e r k a m m a - r e n o c h i m o d e r n s s t ä n d i g a säll- skap, såg kung Karl gärna, att h a n s dotter deltog m e d sin m o r i besöken vid excercisfält och de bivuakläger, som under trupp- ö f n i n g a r n a ä g d e r u m, d å » Ses- s a n » " alltid v a r e n g l a d o c h k ä r a p p a r i t i o n för t r u p p e r n a.
IDUN p a d e för s i t t b a r n, h v i l k e t h o n ej l ä n g r e k u n - de följa m e d sin v a k s a m m a moderskärlek, u t a n för h v a r s blickar lifvet s m å n i n g o m skulle u t b r e d a sina m å n g t u s e n d e lockelser. » Prinsessans konfirmationsundervisning m e d d e l a d e s af h o f p r e d i k a n t e n B j ö r n s t r ö m.
D e n 30 maj 1868 ä g d e den högtidliga k o n f i r m a t i o n e n r u m i d e t lilla n y b y g d a kapellet vid Ulriksdal och d a g e u därpå hennes första nattvardsgång.
Ärkebiskop Reuterdahl var under dessa dagar konun- gens och drottningens gäst vid Ulriksdal, och gudstjänsten på pingstdagen, vid prin- sessans n a t t v a r d s g å n g, började m e d det skriftermål, som m e d r ö r d s t ä m m a hölls af d e n g a m l e.
D å d e k u n g l i g a f ö r ä l d r a r n e m e d sin d o t t e r s e d a n f r a m t r ä d d e till al- K o m så tiden, d å prinsessan L o v i s a skulle e r h å l l a sin konfir- mationsundervisning för a t t sedan själf å t a g a sig ansvaret för sitt lifs h a n d l i n g a r.
H ä r o m skrifver s a m m a dam, h v a r s o r d vi förut citerat: » Bakom prinsessan låg n u hennes b a r n d o m s glada tid, d å h o n vid sin m o d e r s sida h a d e v a n d r a t så t r y g g t och u n d e r skyd- d e t af h e n n e s o u t t r ö t t l i g a o m - sorger icke k ä n t vägens faror.
Med det varmaste deltagande följde drottningen den religions- undervisning, som m e d d e l a d e s dot- tern, och samtalade ofta och länge m e d h e n n e i dessa ä m n e n, hvil- k a s vikt h o n så m y c k e t önskade a t t k u n n a l ä g g a sin u n g a d o t t e r p å sinnet.
D r o t t n i n g Lovisa f r u k t a d e värl- d e n, d e s s flärd o c h s m i c k e r h a d e aldrig fått makt med hennes eget hjärta.
H o n h a d e hittills sökt bevara sitt b a r n såsom den d y r b a r a s t e k l e n o d o c h ville n u s å g ä r n a för de k o m m a n d e d a g a r omgifva d e t m e d G u d s ords s t a r k a s k y d d s m u r.
Till H o n o m, d e n s t o r e h j ä l p a r e n i a l l n ö d, flydde h o n ock m e d sin t y s t a bön, och a n t i n g e n h o n m e d oro satt i sitt b a r n s s j u k r u m eller m e d bäf van t ä n k t e sig den älskade d o t t e r n i e n f a r l i g värld, h ä m t a d e h o n d o c k af d e n t r o, som b o d d e i d j u p e t af h e n n e s hjärta, det m o d och den förtröstan, som i p r ö f n i n g e n s o c h s v a g h e t e n s s t u n d e r säl- lan sveko henne.
M e n d r o t t n i n g L o v i s a h a d e ej för s e d a t t orda mycket om sina t a n k a r och kän- slor, h o n b e h ö l l d e m h e l s t för sig själf.
S y n b a r t lugn genomgick h o n ock n u den för d o t t e r n så viktiga tiden, u n d e r d e t h o n i sitt inre m e d t a n k a r och b ö n e r käm- Prinsessan Lovisa vid elfva åns ålder.
t a r e t, s t e g o f r å n m å n g a af d e n ä r v a r a n d e v a r m a b ö n e r för d e m till G u d, hvilka böner också för visso å t e r k o m m i t m e d r i k a s t r ö m m a r af v ä l s i g n e l s e.
U n d e r s i s t a t i d e n af d e n u n g a p r i n - s e s s a n s v i s t e l s e i f ö r ä l d r a h e m m e t syssel- s a t t e h o n s i g flitigt m e d a t t, s i t t a n d e v i d s a m m a bord som k o n u n g e n och drott- ningen, liksom de själfva i medeltidsstil illustrera bibliska verser och sentenser.
S a m m a vår kallades professor Dietrich- son att m e d en kurs i literatur, historia och geografi öfvertaga afslutningen af prinsessan Lovisas undervisning, hvilken kurs dock först skulle b e g y n n a på hösten efter d e n k u n g l i g a familjens å t e r k o m s t från Bäckaskog.
235 O b e s t ä m d a r y k t e n h a d e emellertid re- dan talat om prinsessan Lovisas nära förestående förlofning med kronprins F r e d r i k af D a n m a r k, f ö d d d e n 3 j u n i 1843, och d å h a n äfven d e t t a år, liksom de föregående, k o m p å besök till d e n svenska k o n u n g a f a m i l j e n vid B ä c k a s k o g, vunno dessa rykten i styrka.
Förlofning mellan de höga personerna tillkännagafs o c k s n a r t d ä r e f t e r, d e n 15 j u l i 1868, till stor glädje för de b å d a konungafamil- jerna i Sverige och Danmark.
Särskildt y t t r a d e d r o t t n i n g L o v i s a sin s t o r a belå- tenhet med det beslut hennes dotter tagit o c h g l a d d e sig h j ä r t l i g e n å t a t t ej p å l ä n g r e a f s t å n d blifva skild från h e n n e.
O a k t a d t dessa n y a f ö r h å l l a n d e n ville den blifvande kronprinsessan vid sin å t e r k o m s t till hufvudstaden icke försumma den framstående norske estetikerns undervisning.
D e n n e skrifver i sina dagboks- anteckningar från denna tid: » Skulle j a g verkligen inträda som informator för d e n u n g a furstin- n a n, så ville j a g u n d e r d e för- ändrade omständigheterna göra m i n u n d e r v i s n i n g så betydelsefull och praktiskt nyttig som möjligt.
D e t f ö r e k o m m e r m i g l å n g t vikti- gare, a t t h o n n u blir förtrolig m e d det folks historia, l i t e r a t u r och hela kulturlif, i hvars m i d t h o n skall i n t a g a en så u p p h ö j d plats, ä n a t t sväfva o m k r i n g i den n y a r e e u r o p e i s k a l i t e r a t u r e n s bil- dersal och lära litet mer historia och geografi, ä n h v a d h o n r e d a n kan. » Efter första lektionen heter det i n ä m n d a dagbok: » Det kunde icke u n d g å mig, att det var nå- got starkt tillbakadraget i prin- sessans väsen gent emot mig, hvilket j a g t r o d d e mig helt na- turligt k u n n a skrifva på det kon- tot, a t t h o n för första g å n g e n såg d e n m a n, som n u för ett å r skulle bli h e n n e s lärare.
D e t låg emellertid något annat bakom.
Hittills har prinsessan varit ett barn, läst sina läxor som hvarje annat barn och kanske måst h å l l a till godo m e d en och an- n a n s u r m i n, n ä r l ä x o r n a ej v o r o ordentligt lärda.
N u ä r j u för- hållandet ett helt annat, hon är n u en ung, trolofvad furstinna, och det k a n naturligtvis icke falla m i g in a t t vilja låta h e n n e un- dergå n å g o t slags examen.
Men d e t v a r v ä l n å g o t af d e t s l a g e t, som prinsessan väntade, ty då jag började mitt föredrag, hörde hon på med spänd uppmärksamhet, och då lektionen slutade, var hon synbarligen i bättre stämning, och j a g var nog egenkär att tro, det jag hade förmått spränga tillbakadragenhetens länkar genom ett intresseradt och intres- serande föredrag.
M e n efter h v a d fröken R. sedan hviskade m i g i örat, var n o g f ö r k l a r i n g e n den, a t t prinsessan f r å n bör- j a n v a r r ä d d för, a t t d e t skulle e x a m i n e r a s o c h pröfvas, o c h blef p å d e t b e h a g l i g a s t e ö f v e r r a s k a d af, a t t h ä r b l o t t v a r f r å g a o m a t t v a r a u p p m ä r k s a m och h ö r a på. » U n d e r f o r t s ä t t n i n g e n af dessa l e k t i o n e r skrifver den spirituelle läraren den 9 mars 1869:
Träsnitt af Gunnar Forssell efter senast tagna fotografi.
IDUN 1894 h e n n e s lif.
A f s k e d e t f r å n h e m - met är nära förestående, och h u r u l j u s a ä n, G u d s k e lof, u t s i k t e r n a ä r o f ö r d e t lif, t i l l hvilket prinsessan går in — s å — i denna h e m m e t s k r e t s skall h o n o c h i n g e n af oss sitta.
D e t var D a n m a r k s sista smärtfulla kamp och förlu- s t e n af Schlesvig 1864 j ä m t e de n ä r m a s t därefter följande dagarne, som var föremål för detta sista föredrag, och det b i d r o g j u icke till a t t g ö r a stämningen lättare. » » Vi h a i d a g g e n o m g å t t E r i k Menveds tid.
Det är tydligt, att D a n m a r k s histo- ria lefvande intresserar prin- sessan.
H v a d j a g framför allt lägger an på är att inpränta hos henne, a t t h v a d det för h e n n e gäller, om h o n skall bli en god d a n s k prinsessa och isynnerhet en god mo- d e r för sitt folk, d e t ä r a t t k o m m a d e t d a n s k a h o s fol- k e t till m ö t e s m e d fullt för- s t å e n d e af o c h f u l l t i l l i t t i l l det, som är ä k t a däri.
Just i dag har jag fått det bästa tillfälle a t t a c c e n t u e r a d e t t a så s t a r k t och så v a r m t d e t var mig möjligt.
Vi hade ju f r a m f ö r o s s b i l d e n af p r i n s e s - sans omedelbara föregånger- ska, d e n sista svenska prinses- sa, hvilken, gift m e d e n d a n s k furste, besteg D a n m a r k s tron, Erik Menveds drottning Inge- borg.
D å vi läste d e n d a n s k a visan om, a t t h o n icke ville sätta foten på D a n m a r k s jord, f ö r r ä n h o n fick f å n g a r n e l ö s t a u r sina bojor och Marskens d ö t t r a r fria, s å g j a g, a t t prin- sessan blef varm, och jag kunde i hennes ögon läsa ett: ' Det var vackert '.
Prinses- san I n g e b o r g är n u vår hjäl- tinna och skall oftare k o m m a på tapeten. » Efter lektionens slut ställde föreläsaren n å g r a v a r m a, gri- p a n d e ord till den u n g a furst- innan, därvid han yttrade: » I den h ö g a mission E r s H ö g - h e t n u g å r a t t fylla, f ö r e n a r sig det djupaste allvar m e d d e t ljusaste hopp, t y t r e na- t i o n e r se i E r s H ö g h e t s för- mälning med Danmarks kron- p r i n s s y m b o l e n af d e n k ä r - lek, som n u f ö r e n a r de nor- diska folken, försäkringen om, att det förbund, kungafamil- j e r n a sluta, också skall när- m a f o l k e n till h v a r a n d r a.
» N ä r v å r e n k o m m e d få- gelsång och friska vindar, flyttade den k u n g l i g a familjen som vanligt u t till Ulriksdal.
D e n 19 m a j s k r i f v e r p r o - fessor Dietrichson i sin dag- b o k: » I d a g h a r j a g h a f t för- sta lektionen på Ulriksdal.
Slottet ligger vackert, alldeles vid Edsviken, m e n själfva b y g g n a d e n är h v a r k e n vacker eller kung- lig.
Dess mera hemtrefnad är utbredd öfver den, och k u n g K a r l s rika, smakfullt 237 Kronprins Fredrik af Danmark.
o r d n a d e s a m l i n g af ä l d r e k o n s t i n d u s t r i gör den högst intressant.
Vi hade i dag vår lektion i trädgårdssalen, dörrarna stodo ö p p n a till t r ä d g å r d e n.
M a n berät- t a d e mig, att prinsessan r e d a n skrifver förträfflig d a n s k a.
» D a g e n för den högtidliga förmälningen närmade sig.
D e n söndag, då det i Ulriks- dals slottskapell lystes a n d r a g å n g e n för prinsessan Lovisa, öfverlämnade en deputation af S t o c k h o l m s p r ä s t e r s k a p så- som brudwåfva åt henne en i smakfullt praktband inbun- d e n bibel, p å hvars p ä r m m a n i upphöjda bokstäfver läste o r d e n: » Var trofast intill dö- den, så skall j a g gifva dig lifvets krona. » O r d f ö r a n d e n t o g sig an- l e d n i n g a t t af g å f v a n s b e t y d e l s e tala om, h u r u d e n u n g a k o n u n g a d o t t e r n va- rit uppfostrad i tron på bibelordet, och önskade, att samma ord alltjämt måtte Den 7 juli: » F ö r e d r a g e n för prinses- san i n t r e s s e r a m i g n u lifligare ä n någon- sin, t y j u m e r a vi n ä r m a oss n u t i d e n, dess v i k t i g a r e blir u p p g i f t e n a t t g e h e n n e d e n r ä t t a s y n e n för b e t y d e l s e n af D a n - marks nationella k a m p mot tyskheten och a t t leda h e n n e till a t t g e n a s t k u n n a s ä t t a sig p å d e n r ä t t a s t å n d p u n k t e n, n ä r h o n träder in i de nya förhållandena.
Vidare r i k t a r sig n u i väsentlig g r a d u p p m ä r k - samheten på att göra henne bekant med de f r a m t r ä d a n d e personligheter i Dan- m a r k, m e d hvilka h o n skall k o m m a i per- sonlig beröring ' — så väl de politiska som de literära och konstnärliga — det gäller j u i h ö g g r a d för prinsessan a t t hastigt och s ä k e r t k u n n a o r i e n t e r a sig i de n y a omgifningarna.
J a g formligen tecknar andliga p o r t r ä t t för henne, så a t t h o n strax bör k ä n n a igen dem, när hon möter d e m i lifvet. » Drottning Lovisa.
D e n 20 juli 1 8 6 9: » I d a g h a r j a g haft den sista lektionen hos prinsessan.
Det låg, j a g t r o r icke allenast för mig, u t a n för oss alla, s o m d e l t o g o i d e n, n å g o t u p p r ö r d t öfver d e n n a lektion.
Det var ju, öfver h u f v u d t a g e t, d e n sista af alla den u n g a furstinnans undervisningstim- m a r, a f s l u t n i n g e n af e n h e l af d e l n i n g af Konung Karl den femtonde.
IDUN 238 1894 Löjtnant P.
Hals, nu öfverstelöjtnant och chef för Kongens norske garde.
Hoffröken Augusta Reuterswärd, Löjtnant H.
H. Koch, nu änka efter kammarherren nu konteramiral i danska flottan grefve Gustaf von Essen.
Fröken Sigrid Lewenhaupt, Löjtnant Henrik Gyllenram, nu gift med majoren G. Follin.
nu öfverste och chef för Kalmar regemente.
Fröken Märta Eketrä, nu kammarfröken hos h. drottning Sophia.
Fröken Emma Braunerhjelm, Löjtnant Adolf Malmborg nu gift med förste hofmarskalken nu landshöfding i Värmlands län.
Hoffröken Anna Braunerhjelm, nu gift med norske hofstall- mästaren G. Sverdrup.
Löjtnant Wedel-W ed elsborg nu död.
Fröken Louise Wrangel, Kammarherre grefve Nils Gyl- nugiftmedkammarherreE.König.
denstolpe, nu död.
Un der stall mästare G. Sverdrup, nu hofstallmästare, öfverstelöjt­ nant i norska kavalleriet.
Kronprinsparet.
Fröken Louise Sparre, nu gift med andre sekreteraren i utr.-dep.
F. Rappe.
Fröken Anna Koskull Löjtnant Wilhelm Tornerhjelm, nu gift med major B. Ridderborg.l nu död.
Legationssekreterare I.
H. He- germann-Lindencrone, nu kam- marherre o. envoyé i Stockholm.
Fröken Ingeborg Eketrä, Underlöjtnant Carl Lagercrantz, gift med löjtnant J. Petrelli.
nu öfverstelöjtnant vid general­ staben.
Baronesse Zyphten-Adlcr, nu död Kammarherre grefve Nils Brahe nu öfverstekammarjunkare.
Fröken Augusta Stäng, nu gift med adjutanten hosh.m.
konungen, ryttmästaren A. Mun- the af Morgenstierne.
Brudparet j ä m t e tärnor och marskalkar.
Efter fotografier ur kronprinsessan Lovisas eget minnesalbum.
Löjtnant Marcher, nu död.
1894 IDUN 239 ta W 09 &lt;D - i C £_ o cd C / J cd &amp; CO Jo ckl _§ Kind bo C O to I slottskapellet, där vigseln förrättades, var koret belagdt m e d dyrbara m a t t o r och alta- r e t rikt prydt med lefvande växter, från hvilka en behag- l i g doft spreds r u n d t o m k r i n g.
D å den kungliga brudskaran nalkades, spelade musikkåren f ö r k u n g l i g a l i f g a r d e t till h ä s t e n högtidlig festmarsch.
Före- t r ä d d af d r a b a n t e r i g u l a o c h b l å d r ä k t e r i n t r ä d d e processio- nen, framför altaret stod ärke- b i s k o p e n i full o r n a t, omgif- v e n af k o n u n g e n s öfverhof- predikant, pastor primarius och tvänne hof predikanter.
D e t v a r e n s t u n d af g r i p a n d e högtidlighet, då det unga brudparet under en ståtlig f e s t m a r s c h i n t r ä d d e i d e t öf- verfyllda slottskapellet, kron- p r i n s F r e d r i k f ö r d af d e b å d a konungarne och prinsessan L o v i s a af d e b å d a d r o t t n i n - garna.
Till h ö g e r och vän- ster om altaret voro på hvar sin sida t v ä n n e troner ställda på en upphöjning.
P å den h ö g r a t o g k o n u n g K a r l sin p l a t s, m e d k o n u n g e n af D a n - m a r k till h ö g e r och h e r t i g e n af Östergötland, vår nuvaran- d e k o n u n g, till vänster.
På t r o n e n till v ä n s t e r satte sig d r o t t n i n g Lovisa, m e d drottnin- g e n af D a n m a r k t i l l h ö g e r o c h h e r t i g i n n a n af Ö s t e r g ö t l a n d, t i l l v ä n s t e r.
F r a m e m o t altaret, p å ömse sidor om det kungliga brudparet, stodo brud- t ä r n o r n a och bakom d e m marskalkarne.
F ö r e vigseln s j ö n g o s e t t p a r v e r s e r af psalmen 335 ur svenska psalmboken.