Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Dessa marker äro i allmänhet mycket kuperade, mest berg och stenbundna, gående höjderna i sträckning öfver hela länet i nordvestlig och sydvestlig rigtning, hvaremellan dalar med sjöar och vattendrag ungefär parallelt förekomma.
Höjderna omvexla med större och mindre bergsträckningar eller kullar och platåformig mark, varande stundom myrländ, stundom momark öfverallt korsad af mindre vattendrag, jordmånen i allmänhet sand, dels mjurar, dels mosand och grus, mera sällan lera.
Skogen består af tall och gran, stundom hvar för sig, stundom blandad.
Löfskog, björk och grå al, den enda sorn egendomligen finnes i skogarne, förekommer icke till sådan myckenhet, att någon beräkning deraf kan göras.
Visserligen synes i ett bälte af landet, paralelt med kusten, granen vara rådande, hvilket förhållande jemväl äger rurn längst in åt fjellsocknarne, mellan hvilka bälten åter tallen synes öfvervägande, men öfverhufvud taget kunna dock tall och gran anses vara lika rådande, om än förekommande delvis mera hvar för sig, delvis blandade.
I allmänhet kan skogen uppskattas till 100- å 120-årig, naturligtvis med blandning af alla åldrar.
Inåt fjellsocknarne förekommer talrikast blandningen med 200- å 300-årig, och bland denna äldsta skog är tallen rådande.
Växtligheten i skogen är i allmänhet god, d. v. s. i förhållande till markens beskaffenhet, ty ehuru 200-årig växt-omloppstid är det minsta, som här kan beräknas för timmerskogs-afverkning, är detta beroende på markens mer eller mindre sterila beskaffenhet, men vid jemförelse emellan gjorda skogstaxerings-resultater här och uppgjorda växtlighetstabeller för Westernorrlands län.
Skogsafverkning.
17 södra och mellersta Sverige, visar skogsväxtligheten på lika mark här fullt ut, om ej bättre resultat, så att det nordliga läget icke inverkar menligt på skogsväxten, emedan de visserligen korta, men dock varma somrarne i Norrland äro ovanligt drifvande, och skogsväxtligheten således är beroende af skogens läge öfver hafvet och icke på dess latitud. o Skogsbeståndet eller jemnväxten är mycket olika.
A kronomarkerne, prestbords- och nybygges-skogarne, å hvilka begge sistnämnde endast afverkning till husbehof anses hafva skett, hafva de, mest för längre tid sedan, timade skogseldarne orsakat rubbning i skogsbeståndet.
Visserligen förekommer en mängd af dels bränd, dels öfvermognad, torr eller vindfälld och dels skadad skog, men genom å de flesta ställen naturlig återväxt å brandfälten återkommer skogen förr eller senare utan menniskohjelp i slutet stånd.
Beståndet i sågverks-, bruks- och enskilda skogar, hufvudsakligen beroende af averkningen, skall här nedan undersökas.
o A brandfälten i dessa är samma förhållande, som å kronoskogarne.
Genom svedjande, särdeles i en del trakter af Medelpad, åstadkommes stor skogsöda, men genom kreatursbete synes ingen särdeles skada tillfogas skogarne.
Deremot hafva från 1858 och 1859 årens somrar icke obetydliga sträckor af granskog blifvit skadade af insekter; men detta onda visar nu återgång.
A kronomarkerna äfvensom å de till sågverken för mistad stockfångst anslagne skogar har hittills ingen årlig totalafverkning skett.
Åtgärder hafva blifvit vidtagne för brandskadad, vindfälld och torr skogs upptaxering och försäljning för skogsplanteringskassans räkning från de förstnämnde.
Genom utsyning till de privilegierade sågverken, nemligen inom
Irsta revieret Mo, inom 2:dra revieret Lo, Kramfors och Ledinge eller Forse och inom 4:de revieret Gussjö och Oxsjö, hafva beredningsvis blifvit afverkade öfvermogna eller brandskadade träd, dels från de marker, som det förstnämnda sågverket numera erhållit, dels från behållna kronomarkerne och dels från de till nybyggen indelade marker.
Den årliga utsyningen till Mo, Lo, Kramfors och Forse samt Gussjö och Oxsjö sågverk har varit 12,216 sågtimmer, som i penningevärde kan antagas motsvara 24,432 R:dr Runt, eller för alla fem åren 61,080 stycken timmer till ett värde af 122,160 R:dr, hvarvid anmärkes, att af hvarje timmer beräknas öfverhufvud 2 sågstockar, att för hvartdera sådant timmer beräknats ett värde af 2 R>:dr, samt att i stubböresafgift erlagts 121 öre för hvarje träd.
Någon annan afverkning eller inkomst af skogen för kronomarkerne har hittills icke förekommit, med undantag af de fall, då åverkan blifvit begången och beslag å det åverkade skett; varande åverkningarne till större delen föröfvade på ny byggesskogar ne, men dessa brott hafva senare åren varit mera sällsynta.
Till Ränteriet hafva stubbören och böter för åverkan under qvinqvenniet influtit till efternämnde belopp:
Antal träd, för hvilka Stubböresafgift.
Averkansböter. stubböresafgift erlagts.
År 1856 | 1857 6,015. 572,20. 1858 J ( 14,50. 185 186 Summa 57,381. 9,050,12. 1,134,16; hvarvid anmärkes, att de för 1857 erlagde stubbören icke utgått för träd, fällda under samma år, utan till hufvudsaklig del utgör efterräkning för flera föregående år.
Averkningen å de enskilda skogarne har hufvudsakligen bestått utaf fullmogna träd, användbara till bjelkar och sågtimmer, samt å bruksskogarne äfven till kolning.
Endast närmast kusten och någon gång vid de större flottlederna har skog afverkats till famnved för afsalu.
Landsh.-Emb. uti Westernorrlands län und. ber. för åren 1856—1860. 3 18 Westernorrlands län.
Tjärubränning.
Skogsafverkningen å prestbords- och ny byggesskogen har inskränkt sig till husbehof af byggnadsmaterial och vedbrand, med få undantag, såsom till en och annan innehafvare af prestboställen, som dels erhållit Kongl. Maj:ts
Nådiga tillstånd att antingen på en gång eller årligen under vissa år afverka ett bestämdt antal öfvermogna eller skadade träd till afsalu, i ändamål att dermed betäcka boställshafvarens utgifter för kyrkobyggnad och dylikt, dels, enligt Kongl. Maj:ts Befallningshafvaudes medgifvande, fått afverka timmer till bostadshusens om- eller nybyggnad.
En och annan nybygges-åbo har äfven under senare åren fått efter anvisning och under kontroll af Jägeribetjeningen tillgodogöra den ännu till timmer eller bjelkar samt kolning användbara vindfällda och torra skog.
Tjärubränningen inom länet bedrifves till ringa omfång, oaktadt tillgången af tjäruved är högst betydlig, och friheten att densamma å kronans och nybyggenas skogar kostnadsfritt afhemta allmän.
Denna näringsgren har visserligen blifvit uppmuntrad genom årlig utdelning af premier åt dem, som tillverkat ett visst qvantum tjära, men någon särdeles verkan af dessa uppmuntringar har ej försports, ehuru det är otvifvelaktigt, att en ökad tjärutillverkning väl skulle löna sig, utom det att den vigtiga fördelen af skogarnes upprensning derigenom skulle vinnas.
Sedan det anslag till sådana premier, som genom Kongl. Brefvet den 16 November 1849 var beviljadt, åtgått, har ock ytterligare anslag blifvit vägradt i Kongl. Brefvet den 6 Juli 1858.
Till husbehofs-vedbrand begagnas nästan öfverallt i landet sk ogs u ppre n sn i n gs-eff ek ter, nemligen vindfälld, torr eller brandskadad skog.
För trädvaruförädlingen finnas för närvarande inom länet anlagde de i följande tab.
F upptagne sågverk, hvarförutom under anläggning äro inom länet 4 ångsågar med 10 ramar och 21 saluvattensågar med 22 ramar.
Husbehofssågarnes antal är jemförelsevis ganska ringa, af orsak, att sågningen till husbehof oftast sker å de skattlagda sågarne; de förekomma mest på nybyggena, och hafva enkla grofbladiga ramar.
Salusågarne hafva till två tredjedelar mång- och finbladiga ramar, deraf ock några äro dubbla.
Genom de inom länet befintliga många större och mindre floder och vattendrag underlättas virkes framskaffningen.
Inom första revieret finnas Gideå, Mo- och Nätra-åarne, sorn, jemte flera tillflödande sjöar o och mindre vattendrag, begagnas till flottning; inom andra revieret Angermanelfven med sin södra gren Tax o \ elfven, som kommer från Jemtland, och norra gren Aseleelfven, som kommer från Westerbotten; vidare Fjellsjöelfven, kommande från Fjellsjön, med flera sjöar, hvilka åter hafva sina tillflöden från Flåsjö- och Tåsjöåarne, som båda komma i samma ordning från begge nämnde län.
Alla dessa vattendrag äro stora, upprensade och med dyrbara byggnader gjorda flottbara, jemte en mängd sjöar, som de genomgå, hvarförutom åt o skilliga större till Angermanelfven gående vattendrag äfven äro gjorda flottbara.
Inom tredje och fjerde reviererne äro flottlederne Indalselfven med sjöarne Stora Holmsjön och Skjälsjön, samt Ljunga eif med sjöarne Stafvern och Stöde; varande några tillstötande mindre vattendrag inom dessa revier äfven gjorda flottbara; hvarförutom inom samma begge revier rullbanor eller rännor äro inrättade öfver fem särskilda bergåsar, uti hvilka rännvirket rullas eller åker genom lutningen till upplagsplatserna.
Alla i nu omnämnda flottleder gjorda Tab. Litt.
F. Sågverk.
Ångsågar.
Med ramar.
Salu- och vattensågar.
Husbehofs- sågar.
Summa sågar. 87 115 319 63 16 24 15 103 287 59 5 14 20 258 5 39 22 46 2 24 Summa 10 34 406 543 57 473 Westernorrlands län.
Priser å och utskeppning af skogsalster.
19 ström rensningar och byggnader äro på enskilde sågverksägares bekostnad verkställde; och hafva bidrag af staten under qvinqvenniet endast erhållits genom Kongl. Brefvet den 18 April 1856 för Angermanelfvens norra grens upprensning ett belopp af 15,000 R:dr Runt, varande dock sedan anslag äfven beviljadt för o upprensning af Angermanelfvens södra gren.
Vanligaste dimensionerna å timret äro 22 fots längd och 12 tums diameter i lilländan samt 14 å 15 fots längd med lika diameter i lilländan.
Den minsta dimensionen, som förekommer i handel, lärer vara 14 fot med 10 tums diameter.
Priset beror hufvudsakligast på större eller mindre svårighet att få timret till flottled eller sågverk.
Medelpriset pä sågtimmer, vid sågverket eller stor flottled levereradt, är för det af största dimensionen 1 R:dr 50 öre ä 1 R:dr 75 öre Runt, för det af andra dimensionen 1 R:dr k 1 R:dr 25 öre och för det af minsta dimensionen 75 öre k 1 R:dr för stycket.
1 skogen, der flottled icke finnes eller kan beredas, betalas tim merträden på rot med 50 k 75 öre för träd af minst 28 fots längd och 10 tums diameter, då köparen äfven bekostar flottledens upparbetande.
Skrädda bjelkar betalas med 25 k 50 öre per kubikfot, högre i proportion till grofleken.
Sparrar af medelålders lång och växtlig skog, i fyrkant uppskrädt virke, handlas nästan blott i Medelpad och betalas såsom för bjelkar; varande handeln med denna sistnämnda virkessort den för skogarne mest skadliga.
Hus- eller byggnadstimmer, som förekommer i flera dimensioner, mest 28 och 36 fot, 7 tums, betalas med 2 ä 3 öre per längdfot, fritt levereradt.
Bränved betalas vid lastplats aflemnad med 9 R:dr för björk, 7 k 8 R:dr för al, 6 R:dr för tall och 5
R:dr för gran, allt per famn.
Vid sågverken, särdeles nedåt flodmynningarne och hafskvisten, upplägges af bakor, ribbor och plankstump eller så kallad klant, ved, sorn betalas med 3 k 5 R:dr per kubikfainn.
Kolhandeln är obetydlig, och bruken kola mest på egna skogar.
Priset på kol är 37 ä 50 öre.
Som nästan vid alla jernbruk sågverk finnas, användas bakorne efter bräderna till kol för jernverkets behof.
Vid ångsågarne användas äfven bakor och ribbor till eldning.
Till jemförelse med de ofvannämnda priserna må här äfven anmärkas priserne å skogsprodukter Tab. Litt. g. enligt markegängstaxan, tab. Litt.
G, såsom de i samma taxa äro angifna.
Tullkammare-journalerna visa, att under qvinqvenniet de å följande sida (tab. Litt.
H) upptagne Tab. Litt. h. partier skogsprodukter blifvit utskeppade till utrikes orter.
Det kan visserligen sägas, att skogstillgångarne af alla slag ännu äro inom länet i allmänhet goda, men detta omdöme gäller dock hufvudsakligen kronomarkerne, kronohemmanet! och de skattehemman, dit flottleder ännu icke finnas användbara.
Deremot måste det beklagas, att nästan all bjelk- och timmerskog är afverkad på större delen af skattehemmans-skogarne, synnerligen de vid kusten och större vattendragen belägna, hvadan öfver hälften af det timmer, som försågas vid de större sågverken, och af det virke, som exporteras, flottas från Westerbotten och Jemtland.
Då konsumtionen af timmerskog vid sågverken nu uppdrifves till det yttersta, i det att allt flera sågverk anläggas, utan att beräkning hvarken på sågverkens eller skogens framtida Tab. Litt. b. Markegång spriser å följande skogsprodukter.
Tjära. 1 tunna.
Halfbattens- bräder. 1 tolft.
Plankor. 1 tolft.
Sågstock. 1 st.
Tallved. 1 lass.
År 1856 » 1857 » 1858 » 1859 » 1860 » » « 9.12 9.12 9,60 10,08 10,80 8 7.50 7.50 7.50 7.50 12,12 12 12 12 12 1.25 1.25 1.25 1.25 1.25 2,12 2,12 1.50 1.50 2 Medeltal 9,74 7,6 12,02 1,25 1,85 20 Westernorrlands län.
Rofdjur. bestånd ifrågakommer, så är visserligen i en icke aflägsen framtid att befara, om icke brist för de egna be hofven, dock upphörande af all trädvaruexport, och då nu åboerne å nyheinmanen äflas att få dessa till skatte omförde långt innan frihetsåren tilländalupit, samt erfarenheten visat, att på dessa nyblifna skattehemman all duglig skog inom få år totalt afverkats, ligger äfven deri ett bevis på den yttrade åsigtens vigtighet.
En omständighet bör dock anmärkas, den nemligen, att då flertalet af nyhemmanens innehafvare, genast efter det nyhemmanet erhållits, stundom under det ansökning om dess erhållande göres, till trädvaruhandlare afhända sig skogen till afverkning under vissa, vanligen femtio, år, en och annan, som ångrat den olagliga och förhastade försäljningen och deremot protesterat, underlåter att skattlösa samma hemman, hvarigenom väl afverkningen för tillfället förhindras, men förödelsen dock i en framtid säkerligen icke undgås, så att det är att förutse, det fjellbygden går i möte kustbygdens öde, att blifva utan säljbar skog.
Af hvad nu är anfördt synes, att på få ställen inom länet en verklig hushållning med skogen äger rum, och att öfverhufvud misshushållning är rådande, så att en förbättrad skogslagstiftning, med kontroll äfven på den enskilda hushållningen, med glädje motses af hvarje fosterlandsvän.
Slutligen må under artikeln skogarne äfven anmärkas de specielt rörande de norra provinserna under qvinqvenniet utkomne författningar, hvilka alla fördelaktigt bidragit till skogarnes bättre vård, nemligen Kongl. Brefvet den 19 April 1856, som stadgar, att de resolutioner Kongl. Majrts
Befallningshafvande meddela för afhemtning af tjärutillverkningsämnen från kronans skogar ej må blifva gällande för längre tid än de näst derefter följande tolf månaderne, samt Kongl. Brefvet den 20
April 1859 om användande af skogsalster å sådana kronomarker inom länet, som af skogseld varit hemsökta.
Tab. N:o 5. ])) Rojdjurs utödande.
Under loppet af nu slutade qvinqvennium hafva, enligt inkomna rapporter, rof djur blifvit dödade till det antal, som tab. N:o 5 upptager.
Vanliga sättet att döda björn är dels medelst skjutning i ide eller på brott, vintertiden efter förut på hösten skedd ringning, dels medelst slagjern, gillradt vid af björn fälldt husdjur.
Skallgångar förekomma sällan och misslyckas vanligen, i anseende till markens vilda beskaffenhet i än brådstupande berg, än en mängd sjöar, tjernar och andra vattendrag.
Loen fångas vanligen i jern, men skjutes någon gång för hand.
Räfven fångas äfven i jern, och vargen, som någon gång åtföljer renhjordarne, dödas vanligen af Lapparne på skidor.
Björnar, loar och jerfvar förekomma till icke ringa mängd inom länet i de för dessa rofdjur här varande så passande bergiga och vilda skogsmarker och anställa årligen ganska betydlig skada bland husdjuren.
Att bestämma huru många husdjur årligen af rofdjur dödats är icke möjligt, men af de spridda upplysningar, Tab. Litt. H. TJtskeppade skogsalster. 1856. 1857. 1858. 1859. 1860.
Tjära och beck 3,190 1,797 311 242 138 5,678 Bandstakar 298 450 344 722 432 2,246 Plankor och bräder af gran och furu 168,975 207,101 233,122 279,313 284,683 1,173,194 Plank- och brädstump af gran och furu 43,462 72,081 41,505 129,478 101,106 387,632 Mäster, spiror och telegrafstolpar 4,404 5,169 4,166 6,495 6,396 26,630 Arämnen 3,202 4,604 3,993 6,744 6,168 24,711 Bjelkar och sparrar 158,927 189,825 190,859 198,161 287,615 1,025,387 Spakar och spakämnen af björk 1,343 620 528 6,096 1,521 10,108 Pumpträd, oborrade 63 63 Täkter 5 5 Timmer af furu och gran 945 4,264 8,514 13,723 Naglar af furu 4,630 4,630 Ved af furu och gran 864 979 568 1,154 1,132 4,697 Westernorrlands län.
Skottpenningar.
Bergs- och brukshandtering. 21 sorn i detta ämne erhållits, kan antagas, att öfverhufvud 20 nötkreatur och hästar samt 400 getter och får årligen dödas af björnar, samt omkring 20 å 30 renar årligen af jerfvar och loar.
De skottpenningar för fällda rofdjur, som enligt jagtstadgan skolat med 4 R:dr 50 öre för björn, 3 R:dr 37 öre för varg, 2 R:dr 25 öre för lo, samt 37 öre för jerf och räf, utgå af länets jagtkassa, hafva icke blifvit uttagne, och någon afgift till nämnde kassa har icke blifvit erlagd, emedan öfverenskommelser socken- eller tingslagsvis blifvit träffade att efter fördelning per hemman utgifva skottpenningar till vida högre belopp, nemligen 18 R:dr för björn, 9 R:dr för varg och 6
R:dr för lo, och detta inom hela länet, med undantag af ett par socknar, der skottpenningarne på sista tiden blifvit höjda till 50 ä 75 R:dr för björn.
För öfriga rofdjur hafva skottpenningar icke erlagts.
E) Bergs- och brukshandtering.
Norrländska bergverken hafva från äldre tider utgjort föremål för Regeringens omtanke och särskilda lagstiftning, men några rika grufvor hafva dock icke funnits i de begge provinser, som utgöra föremål för denna berättelse.
Ulfö jerngrufva i Nätra skärgård och Förnätra nickelgrufvor i Nätra socken äro de enda, som linnas, men ingendera har under qvinqvenniet varit bearbetad.
Mutsedlar hafva under samma period meddelats endast å ett nytt jernmalmstreck 1860, samt å förut bearbetade ställen, en å nickelmalm 1857 och 6 å jernmalm år 1859, men då antalet af utdelade mutsedlar under förra qvinqvenniet utgjorde 20 och det näst förut tillryggalagda 28, synes, att de under sistförflutna qvinqvennium uttagna 8 mutsedlarne vittna om aftagande håg för inmutning af nya eller förut brutna mineralstreck, en följd deraf, att dels liera inmutade mineralanledningar vid bearbetningen icke funnits nog gifvande att löna sig, dels personer, som verkställt inmutningarne, icke haft tillgångar att arbetet fortsätta.
Hviloständ hafva under qvinqvenniet meddelats 7 jernmalmsgrufvor, deraf 1 år 1859 och 6 år 1860.
Masugnarne hafva under qvinqvenniet varit i gång på sätt nedanstående tab. Litt. 1 utvisar.
Tab. litt.
Jemföres denna tabell med den, som för qvinqvenniet 1851—1855 är meddelad, upptagande tillverkningen till 62,929 Sk* och tionde-tackjernet till 1,044 Skit 5 L* 3 *, så befinnes tillverkningen vara ökad med 23,591 Sk*, men tionde-tackjernet minskadt med 276 Sk* 11 L* 9 *.
Af de inom länet varande femmasugnar, nemligen Galtströms i Njurunda socken, Lögdö i Ljustorps, Söderfors i Attmars, Bollsta i Ytter-Lännäs och Utansjö i Högsjö socken, hafva under åren 1857 och 1859 endast 4 varit i gång; och bör särskildt anmärkas, dels att tionde-tackjernet, enligt Kongl.
Kungörelserne den 29 November 1844, den 3 November 1848 och den 14 November 1854, angående nedsättning under viss tid af den för tackjernstillverkningen utgående tiondeafgift är mindre, än hvad eljest författningsenligt bordt erläggas, dels att de belöpande tiondebeloppen Tal). Litt. I.
Masugnar i gång. > Tionde- 3 ?
Blåsningstid.
Beräknad friblås- P ' uppgifven ars- dvgnstill- ningstid. cg 09 P so h tillverkning. verkning.
Tionde-tackjern.
SÖ CT9 7 e p Dygn. 3 B Skeppund Skepp:d Egentliga Skeppund a> P3 Tackjernsvigt.
T. v. fridygn.
Tackjernsvigt.
År 1856 5 386 20 11,502 29,74 40 lil i 8 » 1857 4 322 9 7,887 — — 24,48 32 71 25 17 » 1858 5 722 2 22,730 — — 31,48 40 182 14 18 » 1859 4 645 8 19,458 — — 30,05 32 153 4 9 » 1860 *) 5 779 2i 24,943 — — 31,98 56 248 18 12 Medeltal Summa 2,855 17* 86,520 — — 30,22 200 767 13 14 ') Enligt Bergmä*tarens uppgift. 22 Westernorrlands län.
Tackjernsblåsning.
Jerngjuterier.
Stångjernssmide. blifvit lösta med penningar, enligt de af Kongl.
Kammar-Kollegium, Statskontoret och Bergs-Kollegium, eller numera Kommerse-Kollegium, fastställde pris, samt dels att Galtströms, Lögdö och Bollsta masugnar åtnjutit den för svagare malmfång, genom Kongl. Brefven den 21 Juni 1826 och den 5 Juni 1839 tills vidare beviljade nedsättning till 5 R:dr 50 öre skeppundet.
Tab. Litt. k. Gill närmare upplysning om tackjernsblåsning en inom länet tjenar den i följande tab.
K utförda jemförelse.
Tab. Litt, l. Jerngjuterier linnas vid Mohög samt Forse, och gjutgodstillverkningen har under qvinqvenniet varit den i nedanstående tab. Litt.
L upptagna; varande således gjutgodstillverkningen vid masugnarne betydligt ökad under sista qvinqvenniet.
Vid 1860 års slut funnos vid 17 bruk följande antal stängjernshärdar, nemligen i Norra Ångermanland o vid Mo och Gideå bruk 6, i Södra Ångermanland vid Westanå, Graninge, Forse, Sollefteå, Björkå och Gålsjö 26, och i Medelpad vid Torpshammars, Norafors, Sulå, Lagfors, Matfors, Grytjens, Johannisfors, Galtströms och Åvike bruk 32, eller tillsammans 64 stängjernshärdar.
Under qvinqvenniet hafva följande verkstäder blifvit nedlagda, nemligen en härd med dertill hörande stångjernssmide vid Norafors bruk i Sättna socken för alltid år 1858, två stängjernshärdar med tillhörande smide vid Westanå bruk i Wiksjö socken för åren 1857 och 1858, samt två, stängjernshärdar med dithörande smide vid Torpshammars bruk i Torps socken på 10 år eller från och med den 1 November 1857 till samma tid år 1867.
Till oinskränkt smidesrätt hafva öfvergätt Gålsjö bruk den 6 December 1856, Westanå den 27 December samma år, Åvike bruk den 6 Oktober 1857, Björkå den 6 Januari 1858, Gideå den 11 i samma månad och Torpshammars bruk samma är.
Tab. Litt. m. Stängjernssmidet har enligt Bergmästarens uppgift under qvinqvenniet varit det i tab. Litt.
M (å följande sida) utförda.
Af den debiterade hammarskatten har ingen del erlagts in natura.
Till vidare upplysning må jemväl antecknas, att, ehuru tackjernsproduktionen under qvinqvenniet öfverstigit det nästföregåendes, stängjernstillverkningen, som under nästföregående qvinqvennium utgjorde 161,895 Sk®, nedgått under sista qvinqvenniet med 16,011 Sk® B.v. Tab. Litt. K. Tackjernsblåsning.
År 1H56 , Dy glis-tillverkning.
Skepp:!.
Tackjern i procent till malmen.
Kolåtgång.
Tunnor per Skepp:!. 20,00 a 37,44 22,37 ä 31,67 22,91 a 40,79 24,71 a 38,44 40,05 a 51,78 38,27 ä 47,23 39,25 ä 52,35 43,71 k 47,93 10,07 å 13,02 9,66 ä 13,42 9,23 k 13,97 8,97 ä 12,14 » 1857 » 1858 » 1859 » 1860 23,02 å 40,34 35,83 å 52,32 9,22 å 13,48 Tab. Litt. L. Gjutgodstillverkning.
Vid masugnarne.
Vid egentliga gju- terier eller genom omsmältning.
Ar 1856 Skepp:d B.v. 337 132 » 1857 961 — » 1858 505 170 » 1859 896 254 » 1860 » 712 156 * Summa » 3,411 712 Medeltal » 682,2 142,9 .
Under nästföregående qvinqvennium » 216 — Westernorrlands län.
Jernexport.
Jernmanufaktur och stålberedning. 23 Under qvinqvenniet 1855—1860 hafva de i nedanstående tab. Litt.
N upptagne partier jern blifvit Tab. Litt. exporterade till utrikes orter.
Då nu exporten under nästföregående qvinqvennium var omkring 88,450 Sk®, har den under sista qvinqvenniet betydligt minskats, men dervid bör dock erinras, att betydliga partier algått till Stockholm och derifrån utförts.
Tillverkningen af gröfre jernmanufaktur och. stål har skett vid 13 verk, nemligen:
Torpshammar, Norafors, Lögdö, Matfors, Sörfors, Åvike, Graninge, Forse, Gålsjö, Westanå, Eriksfors, Mo och Gideå, samt utgjort:
År 1856 Sk® B.v. 3,354.
» 1857 » 3,611.
» 1858 ' » 3,012.
» 1859 » 2,845.
» 1860*) » 3,094.
Summa Sk® B.v. 15,916; eller i medeltal 3,183,2 Sk® B.v. om året.
Vid Petersbergs manufakturhammare nära Sundsvall hafva uträckts metallbult och metallspik för handelsflottans behof:
År 1856 Sk® St.v. 237: 12, 5. » 1857 >> 318: 14, - » 1858 » 144: ie, 8. » 1859 » 66: 5, - » 1860 >>_ 47: 1, 9.
Summa Sk® St.v. 814: 9, 2; eller i medeltal 162 Sk® 17 L® 16 ®. *) Enligt Bergmästarens uppgift.
,11.
Stängjernssmide.
Vid vei k med bestämd tillverkningsrätt.
Vid verk med oinskränkt tillverkningsrätt. CG 0 SS B ?
B Tillverkning i förhållande till näst- föregående år.
Härdar.
Frälserätt.
Privilegie- rad! smide.
Uppgifven tillverkning. a cL B r. Frälserätt.
* Uppgifvet1 tillverkning. n 55 *1 r-' g.S§ £5 crq < a 0 Debiterad ham- marskatt.
Tackjern, inberäk- nadt gjutgods ur masugnarne.
Sk® T.v. Stångjern.
Sk® B.v.
L®. ®. Sk®, Sk®. Antal.
L®. ®. Sk®.