Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
F. V. 0: s verksnmhet kriafver hela personligheten och ger foga tillfredsstiillelse i utbyte, det iir darfor ej sP1 underligt att lnbnga skygga tillbaka for dess kraf, men sir, sH soin vi troy arbetet godt och behofver det goras, SA s k d l det ej afatanna i brist p&amp; arbetskrafter.
Det ar vtir vissa ofvertygelse, att om en lucka upystiir, den ock blir fylld, om man bidnr, men en person sorn vuxit och utvecklats samtlidigt med arbetet, kan aldrig belt ersiittas.
Vdrt sista tack till Eva Tliorssell m4 dador foljas af en nt- talad forhoppning, ott det arbete, kt hhrilket hon offrode sig, m&amp; ostiirdt fortgA, s % k n g e daraf gores behof.
Det skall en glng, om ' det iin drojer lange, bli obehofligt - det iir den forvissningen sorn ' ger kraft att utharda - och dO f4r Eva Thorssell sin basta minnes- gard, ty i det forberedande arbetet bar hon gjort en kraftig insats.
31: s. P&amp; Prlirien.
Roman af Hilma Angered-Stra~zdberg.
PB trons och hoppets murinhiignade vagar vandra frejdigt framOt de i anden fattiga lned haxlderna kngppta kring sina full- makter till himmelrikec, under det han, som har mtinga agodelar, rOdvill stirrar ut ofver valdigs vidder, undrande ijfver undret, som aldrig sker.
Barnsligt jublnnde och fridfullt sofvande ysalmrytmer klinga smittsamt upp mot hnnom fr&amp;n de mblmedhretna vandrama.
En fndd s h g, siiger han, men niistan omedvetet stiimmer han in i den segerbrusande refrliogen, och plotdligt hor han genom rosterna en rost, som .drar honom, och han fijljer den rosten och sliinger sina iigodelar och siillar sig till trons och hoppets vendringsman och g i r med dem som en bland dem.
Men han ar ej som de, hans fattigdom iir stulen och glensen af de biittre dagar han sett, som drojer onlkring honom, svider i ogonen p t det iikta arrnodets stolta iig n.r e. SB gOr han Ater ut p l de vida slatterna och lastar Bter p9 sig sins skatter, snckande som en befriad och som en betungad.
Han hade BndA trott en gHng, att det fanns ett nillsoga s9 stort - - Ack, och p&amp; den stora fria slatten under det vida blia hralf- vet, dar llngt utanfar hoppet och tron, finner han kanslre karleken.
Hvad iil.
grymmare an karleken utan hoppet och tron?
Den iir en logn om lycka, som aldrig kommer, och hvarje dag trampar den sonder minnet af glrdagens diktade lycka.
Nar vandraren ha.r bakom sig den sista rasten af don sista dagens .drijmda- frojd och liknojdt strijfvar vidare, dil kommer han kanske till ett varmare luftstreck och till skanare nejder.
An sedan '?
Detta - det vax dH lifvet.
391 Den litteriira ' hostsiisongen har inledts med en bok af .Hilma Angered-Strandberg, en rod bok om Sverige i Amerika liksom sist men andB en helt annan bolr a11 sist.
Den B r inte sammanlznAdad af smnlor, som blifvit ofver frAn den form bolzen, utan den ar gjord af nAgot af det fiuaste och vackraste stoff, som forf.
agde bland sina forrlid och som hon med en bitauke af Grnhet och sparsamhet, liksom nar en mor delar ut pepparkakor At sina aflromlingar, laste undan i vgras, d % hon gaf oss, Den nya varlden o.
Om denna bok ar b5ittre eller sarnre an den forra vill jag inte vara nog oriittvis att reflektera ofver.
Den has sedan det emot sig att den Br n: o 2, 0c.h man fordarfvar tv8 prima saker for sig, om man partout vill riikna ut hvilken som bor anses for den primaste.
En salls~m, betagande slronhet hvilnr ijfver denna slrrammande vidn priirie, s o n ger en sB smiirtsam intensitet Zit en ensam och Rngestfylld andes vnga trAnad och gor rum Zit ett grlnslost jubel i lifs~isshetens hdgtidsogonblick.
Pritrien i morgondager med dagg och sv.dlr,a och sm % metallskimrando reptiler, kilande upp och ner i springorna.
mellan briidtrottoarerna, prarion mnttad och tyngd af sol, som 6ser ett hvitt, brannaode ljus och on forlarnande hetta Gfver de m&amp;nniskotomrna vidderna, priirien badad af tornndons skyfall och med hvarje gr&amp;sstrA bliiokopde af en liten privat regob8ge.
Ute p8 prBrien lefva mBnniskorna, hBr i boken, derss triivillor med sina verandor p&amp; framsidan och bislag pii bczlrsidan aro inga boningar, endast skjul och natthiirbergen.
De ligga dBr i IAuga rader mod sin amerika~lslra fabrilrslcoinfort midt i den oberorcln odemarken, och for den, som ser ironien, foljer dar alltid en sockengrti reaktion efter frilnftsestasens flykt mot drijnda himlar.
Inledningskapitlet bar man liist en g h g for l h g e sedan i!
) Ord och b i l d ~.
Pii den ticlen visste man i allmanhet ingenting om Hilma Angered-Strandberg; men jag vet Atmiustone en, som i den lilla slrissen med glad och vemodig benndran varsnade konturerna af en Ny Varld.
Det handlar om nygifta paret ' Hjelins tragikomiska aulromst till sitt verksamhetsfiilt, Gustavi priistseminarium, dar mister Hjelm, f. d. kollega i Norrlropiug, skulle agera professor i naturvetenskaperna.
PA dessa sidor trangas en ' massa individuella figurer, teckuade med dessa f A och triiffsiilrra streck och.skarpa konturer, som forf.
alslrar att anvanda p % sinn bipersoner, och rned dennzl blida basmhBrtig1let midt i den sylhvassa satiren, som gor att man utan samvetskval kau njutn af den hisarra komilren hos
den beskedliga, religionsdryga seminariekolonien.
Roliga Bro Gustavi professorer, men roligare Gustari profcssorslror, bland Iivillrs j a g inte vet om jag skall tillerkiinna priset Ht professorslmn Tiirnkrist, Hjelms ' inaclrordcring~fru, som tinkte fara till Kansas, ifell ciet skulle bo hiirslrap i hnset, eller Bt profcssorskau G~zstafson, m u inte fiir sin diid ville lbta miirka, att hon var en biit.tre mhliiska i sig sj&amp;lf - - - Men humorn Br lgngt iEr8n det riisentliga i denna bok, den blir glesare, ju l b g r e man kommer, och trijtt oc11 tillhakadragen, som vore den led vid sig sjalf.
Hvad som iir ccnt.rum hiir 9r (let mest patetiska dlvar, det iir Natilds Hjelms sjiilshistoria, siirskildt de moment af denna, som inte frclmtriidde den tiden hon hette Louise Hultman och var gift rned en vagabond.
Erotik och religion syntes ingenstades till i)) .Den nya varlden~, dar fanns inte rum for annat an lifvets kergaste nodtorft.
Hiir, i de lugna, stadgade, bekymmerslosa fiirhilllanclena, ha mrinniskonla tid att syssla rned Qud och sin niista.
Xed Chd siirskildt.
HBI- finnas gudfruktiga u~iimiskor af slla miijliga nyanser, friu den Bste- tislze och passionerade metodistpastorn till den ptflnget fromma tjiinbt- froken Ellida, som samlar glijdande lcol 1); sin matmors hedniska huf- vud genom aldrig slappnande nit for hennes frdsning.
liar gii Lap- tister ocli snegle medlidsamt ijfver till metodisterna, ulirlrnnde burn folk lran vara sb blinda fiir bibelns klara, liittfattliga 1Kr: a om barn- clopets fiirkastlighet, under det metodisterna viinligt rekouiruenciera &amp; t baptisterna en liten repetitionskurs i Chds ord soill eu ofelbar kur mot antimetodism.
Och de evangelivka lutheranerna sittu y d sin rattfiirdighets hoga hiistar i forniinlt ~nedvetande af att deras religion iir den anstjindigaste ocli mest passaude, medan mulatten, som i en nf soderns doftande uiitter l~judit sin sjal &amp; t den store, Skones, gfir miste om en vtluppfostrad fiirsatnlings applider, n i r han lued en vildepoets fiirgstarka patos ofver sitt tal vittliar om sitt mote med Gud.
Nan slzulle knappast troy att den atneriksnska religionen, soul, med hvad namn den an lnii kalla sig, alltid priiglas af en brrid- skande g6pdnraktighet och konkurrenvanda och ett slags goodtemplar- epikureism, som gor kyrkorna till fijrlustolselokaler och fbrfrisknings- stallen, att en slik religion kunde attraliera en ocilad och skonliets- tarstande nnde.
Men den kan verkligen det, med tiilen, och sk skei det h l r i boken.
Och sii f i r man se en varelse, som hade styrka till all tro och Iwaft till alla, tvifvel och hvars sjals syn hade be-
snsats af ~glansen ofver jgtteiingen)), sitta som en erkgnd syster i Dot var ints fiSr pasterns skull hon gic ' k di.t, clet var hon aiistsa sii ' l-iel: 118,.
Uiiremot var clet pastoras fel, att hon kom e&amp; hastigt d2rif~: Bu.
Pastorn var en stmlr man, men omsider dukade han under en clag, dB de, icke alldeleu slumpvis, triiffades ~nte pB prarien.
En sekuncl basa, .ett forbjndet ord och nAgra lidelsefnlla ls.yssnr, FA var han borta.
De par tre sidor, hvilka sleildrn detta mote, &amp; TO skrjfna som en sdng och jag ar frestad att leta frarn de versrytnier soln ligge g 6 l d a i de skenbara prosafraserna, till egempel: Vilsen var stigen.
d i r (IF: funnit hvc~1 ' mdra?
lrien gyllene sol lbg ot ' ver e n cleggfr.is1~ rnorgon, och sci slrnlle de skiljas.
Eu selrruncl hnde lifvets uaderbaraste l~iirlighet snndclst vid henne, och hon h d e gripit den och Imde den Irvnr, om lion 5 n ddrig mesa ficle se 7zon.om.
Auuaadngen vas lif vet smd11orgerli.gt; jiinzdtrist som ett form&amp; mcd virlrade: mtia~al~asses och albnins mecl rocla psesssde plysch- giirmar, och hon tgclrte hou hade varit med om en komedi, diir personema voro: gift metodistpr8st, muan mans v&amp;~: ldsligt siunade fru.
Metoclistpriisten omvBnder frun ocll en g&amp;ng viixla de] Z;) TBPST, hvnrpl " ~ de rnss hvar At sitt hdll och bekiinna sin synd far de respek- live individer, nled hvilha de ha att dela nod och last.
Metodist- priistcn ' anger sig ytterlignre for sitt kyr1eo1-id och l %mnar samh2illet.
Och nax stycket slutar, iir metodistprasten fortfarande gift och frun fortfarande en annons samt dter viirldsligt sinnnd.
Soinliga miinnislror lefva sB fort, att de alltjd ha forsprdng for sino egne oden, och en g h g stB de handfallna oc: h undrs Ilvar- f3r det 5i.r sB tomt oinl&lt;riug clem och hvarfor det inte finns nBgot annat lif att lefvn, sedan de lefvat npp sitt eget.
Matildn Hjel~n hade hastigt nog blifvit fiirdig med bdde religionen och den stora I.ikrlelren, och niir rikedomen en dag utan varning foll ned nr slryarna fiir liennes fotter, dB bliiadades hon blott for ett ogonbliclr, och ssdau gnuggade hon sig i ogonen och var fBrdig rned den ocfsd.
Bolren slutar som allt grnbbel ofver lifvet och som kanske lifvet sjiilft, med ett tanbstreck och ett friigeteclren.
Det ligger usgot be-
klaminande i det hastiga uppsvingandet till rikedom, och man angslas for att Matilda och hennes man vid morgonljuset koinma att finno en hog vissna lo£ i stallet for guldet.
Det kan ju htinda, att dct varade, men man undrar om de sjdfva kunde tro p i det frdn den ena dagen till den andra.
Och hur soln hiilst blir slutet iind % en besvikens och forortittads bittert vemodiga: ~Detta - det var d % lifvet!
w K.
J. Fr&amp;n skilda hiill.
Doktor Astrid Cleve kommer att f r h och med d i ~ n 4 oktober hiilla en serie forelasningar i organisk kemi, illustrerade a€ experiment och demonstration aE preparat.
Fiirelasningarna, som anordnas af pedago- giska larokursen, skola hiillas i Stockholms hogskola tisdagar kl. 7-8,au e. m. ii.
~Kvindernes Blad *, en ny dansk veckoskrift, utgifven som bihang till ~Vationaltidcncie, llaghladet och Dagens iYuheder-, har utsandt sitt fiirsta hafte sondagen.
den 18 september.
Bladet, som redigeras a€ fru Zi ' iyrtor- Rendiz, har till hufvudsyfte att meddela redogijrelser for kvinnorijrelsens historia s %v&amp;l i Danmark som i utlandet och nnderrsttelser om kvinnornav stallning i de olika llnderna.
Forsta numret innehiiller bI.
a. biirjan af en uppsats om x,Iivindesagens Historie i Sverrigx, af Certr-rid. \ delbory samt ett bref till bladets redaktor f r h Bjtrr.n.djerwe Ijjwnson.
Den forsta tyska kvinnoklubben har invigts i Berlin.
Lokalen a r belagen vid Schadowstrasse, cn liten tyst sidogata, soln liiper ut thin Unter den Linden, och ar kornEortabelt inriittad med las- ooh skrifiwm, .matsal och en skuggig tradgkd.
En kvinlig ltrigskorrespondent, troligen den forsta i sin genre, har npptradt i spansk-amerikanska kriget och skildras entusiastisk t af en korrespondent till The London Mail.
Henncs namu var mrs.
Blake Watkins och hon var fr %n Toronto i Canada.
Vid sin ankomst till Tamps mattes hon med forvPnad och ijfverlagsen misstro friin sina matiliga kollegers sida.
Men hon visadc sig vara en s % skicklig iakttagare och intervieware och skickade s % digra korrespondensluntor med hvarelida post.
att hon fiir- viirirhade sig deras hogaktning, och pP salnn~e ggng npptriiclcle hon sQ ansprhksliist och kvinligt, att hon vann samtligas varina sympatier.
E n kavalleriofficer &amp; om till den slutsatsen, atk krigskorrespondans egentligen ar fr~zntimmersgijra, * or else this Xrs.
W a r Correspondent is the brightest little man in the outfit^.
En viinlig erinran till v&amp;ra damer i allmiinhet och fru A.
Holmgren i syanerhet.
Till Red.
af Dagny.
Ehuru icke i tillflille att deltaga i arbetet for kvinnosaken, delar jag dock i mycket red.
ssikter.
Men dB jag, slsom jag iblaxid brukar, for lnin man uppliiste ett och annat n r D a g n p sista hgfte och diiribland en 18ngre artikel om kvinnoinotet i Bergen, skskade han ph hufvudet och sade: nDet %r ledsamt att svenska fruz; ltimmer, af hvilka mhnga sakna all nationalk&amp;nsla, resa ofver till Norge ntan tillrlicklig insikt i v l r a egna forhhllanden.
De blifva dgrigenom garna ett rof for diir rhdande falska inbillningar att allt som d&amp;r gtires ar ctt f~.ctmsteg, om det ocksh B r sh ofornuftigt, ntt det m a r t mhste tagas tillbnka; och slwytet onlkring dem gor den1 handfallna, dB de icke fi5rstH - tomheten dari.
Nu llar fru Holmgren blifvit fbrtjnst ofver n&amp;gra godtkopsfraser vicl motet, shsom att norska kvinnorna borde rned ens appstlilla rostratt ph lika villkor lned inBnnens &amp; soin mhl och att man dblr ' skiimdes ' ofver, att lcvinnorna.
icke i vinti-as fingo denna riitt; och strax iir hon flirdig a t t tillbakasiitta sitt eget land, hvilket Worge skall hafra ' sprungit ' sh franlom i uppfattningen af inoderna reformer.
Sanna fBrh %llandet lir, att vid omrijstningen i stortinget den 21 sistl. april om den p01iti.h rostriitten icke en enda rost gafs Bt forslnget om koinnor- / mu delaktighet diiiri - sH odelad hndc knappast opinionen i sven- ska riksdagen varit cliireinot --, samt att den riittvisa, soln kvinnorna i Norge iinnu f o r g ~ f v e s begiira, niimligen att fB hornnzunal r6streutt, haEva de svenskn kvinnorna r * edctn i me /.
iirt en ma1zs61der dgt, ntimligen allt sedan 1862!
Och icke blott dlir~lti aro vi frainom Norge.
~ f v e n mennen st&amp; ef- ter oss i l~oin~nunal ejdi / $$ / relse.
Hos oss f &amp; p&amp; landet, i kopingar och i de stiider, dar allmiin r&amp;dstuga finnes, alla rostbergttigade, s %ledes afven kvinnor, deltaga i a2la beslut och oal; men i Norge f &amp; de rostberattigade endust uiilja onzbud for de allmanna &amp; rendenas ombesorjande, namligen dels elk nformanskabo och dels arepresentantern.
Sh &amp; r iilifvn, i jurnforalse med de norska amtsformansliaben, v l a lar~dstirtg en rent demokratisk in- rgttning, ty i de senare fhr icke nhgon landshijEding eller aiinan till lans- mnyndigheterna horande person deltaga, d l dlremot i samtsEorn~anskaberneo amtman oc11 kronofogdar Iro sjul$j.lrr.t$~frln medlemmar (den forre sksom ord- fdr.ande), och ledarnoterna icke ens fiP, sjMfva v %lja sin seh-rete~.cwe.
Trots all t detta skryta norrm&amp;nnen ijfvesljudt ofver sin usj lilf styrelse * och snxtida svenskarna, diiri understodda of sS.
mhnga mindre knnniga landsman.
Fru H. has afven menat, att Norge kunde vasa ostolts ofver stor- tingets beslut; om den politiskn rodratten; men dlirtill.
har det i sanuing inga skiil.
Hvad skulle hon siiga, om man h&amp;r i llandet ggfve, shsom n u i Norge, rostrlitt &amp; t drtingar., Baclrsticgusittare och andra beroende perso-
ner snmt delvis Bt fcdti! / l !jon ocli r ~ c s s i o n c i Egentligen ~~ iir dock denna nallmllnna rostriittn en ren humbug; ty enclast lwar 1OO: e af de rostberiit- r.
i stiidernn) f8r (siisom elektor) deltaga i valet, tigade p&amp; landet (l ~ ~ a .50: e af stortingsmiin: d % dlirenlot i Sverige alla riistberiittigade (utom iinnu pii .s n5gi.a f l orter) direkt aii ?jct r.il; .~d~r! / srrr~t~t Var det nu beslcedligt af min man a t t 118 detta satt i y k n biadeln friln en dcl norskdyrkando frnntimmers iigon, h a i l sknllc!
ni (15 siign, 011.1 jag yppade en nnnan sak, soin han lade mig 11i.i hjiirtar, men son1 j a g nldrig fiirut tiinkt PA.
Kan ni tiinka er, att han pistod, (k t \ - i Irulitiln~ncr i allmiinhe t sakna fo. * fer.lc~nd.wiIlne.
Det iir modrarna, sade han.
som git ' vva barnen sin riktning ocll n %rva deras iidlare instinliter, och hurn ser mnu icke i Frankribre, Tyskland, Danmask, Norge3 niodrarna uppEostra foster1 iiridskt sinnade miin.
Neil i Sverige, det land som llar den mest lymndc historia, Iiro n~ztickns kvinnor utan sinne for ett land, som genom sin fiigring, sina minneri oclr, sinn stora naturlige hjiilpkiillor borde riicka den vurnaste hiingifrtmhet; jng vill nu icke tala om v k a kvinnor aE folket.
Muns Kungl.
Fredagen den 8 april 1898.
N:r 14 (537) Prenumerationspris p r å r: Idun ensam - kr.
» Barngarderoben » 5: 5: 3: 3: Byrå: Klara södra kyrkog.
: J. Josefina föd d M HELÉBERG.
ånga äro d e k v i n n o r, s o m u n d e r d e g å n g n a åren passerat r e v y i I d u n s b i l d e r g a l l e r i, k v i n n o r från alla v ä r l d e n s c i v i l i s e - r a d e l ä n d e r, u r alla y r k e n o c h d e m e s t s k i l d a s a m h ä l l s l a g e r.
F ö r e t r ä d e s v i s är d e t d o c k E u r o p a s k o n t i n e n t eller k a n s k e h v a d vi kalla g a m l a v ä r l d e n s o m blifvit representerad,- då d ä r e m o t d e n stora amerikanska kontinenten, det stora v i d a l a n d e t väster o m oceanen, varit mera sparsamt f ö r e t r ä d t.
O c h d o c k finns d e t väl n ä p p e l i g e n n å g o t l a n d p å j o r d e n, där k v i n n a n spelar en så s t o r o c h i n g r i p a n d e roll s o m just i » the land oi liberty », h v i l k e t, u n g t s o m d e t är, h a r ä g t o c h ä g e r e n h e l a r m é af f r a m s t å e n d e, b e g å f v a d e, ener- giska o c h verksamma kvinnor p å alla l i f v e t s o m r å d e n.
M e n dessa k v i n n o r, äfven d e största o c h m e s t b e g å f v a d e, t. e x.
miss Willard, A n n a Gordon m.
fl., h v i l k a d ä r j ä m t e ä r o k ä n d a från &gt;: öster- till v ä s t e r v å g », äro, s o m j a g f u n n i t, n ä s t a n alla föga kända här hemma.
Gäller detta de » angloameri- kanska » kvinnorna därute, h v i l k e t j u är m i n d r e b e s y n - n e r l i g t, så är d e t ä n n u m e r a fallet m e d d e svensk-ameri- kanska.
Främlingar, s o m de äro i främlingsland, h a f v a o c k g a n s k a få a f d e m g j o r t s i g kända utom hemmets område; d o c k finns d e t ä f v e n d ä r u t e b l a n d vårt svenska folk kvin- nor, s o m väl förtjäna en plats i Iduns bildergalleri, och j a g skall h ä r m e d b e att m e d re- d a k t i o n e n s b e n ä g n a tillåtelse för I d u n s vidsträckta läse- krets få presentera e n af dem, m r s Josefina Princell, f ö d d L i n d, h v i l k e n såväl för Nordling.
IlofboUr.
PrincelI, Lind.
sin m a k e s s o m sin e g e n s k u l l är v i d a k ä n d ö f v e r h e l a U n i o - n e n o c h ä f v e n h ä r i S v e r i g e för g a n s k a m å n g a t o r d e v a r a b e k a n t å t m i n s t o n e till n a m n e t.
F ö r I d u n s l ä s e k r e t s t o r d e h o n v a r a k ä n d g e n o m sin u p p - s a t s: I röda salongen (ett u n g d o m s m i n n e t e c k n a d t a f Linnea), h v i l k e n förträffligt skrifna, v e m o d i g a lilla skiss l o c k a d e f r a m m å n - get eko i svenska kamrat- h j ä r t a n, d å d e n i n:r 2 7 f ö r år 1 8 9 6 v a r i n f ö r d i I d u n.
O m d e yttre k o n t u r e r n a i hen- n e s v ä x l a n d e, s k i f t e s r i k a lif v i l l j a g e n d a s t n ä m n a: att hon föddes i Norrland den 12 a p r i l år 1 8 4 4 (blir såle- d e s i d e s s a d a g a r 5 3 år g a m - mal), blef u p p f o s t r a d i ett burget, välmående borgarhem i S t o c k h o l m o c h i n g i c k år 1 8 6 2 v i d seminariet för bildande af svenska lärarinnor, s o m j u s t då, tack vare kraftigt understöd från f r a m s t å e n d e m ä n, b l i f v i t öppnadt.
H o n var således en af d e f ö r s t a s e m i n a r i e b i l d a d e k v i n n o r, h v i l k a d ä r i f r å n ut- g i n g o, o c h d e t är från ett b e - sök s o m Fredrika B r e m e r gjor- de å seminariet, s o m h o n häm- t a t stoff till s i n o f v a n n ä m n d a skiss.
O m j a g ej minnes fel, v a r h o n s e d e r m e r a lärarin- n a u n d e r 9 år i e n a f S t o c k - h o l m s folkskolors h ö g r e klas- ser, tills h o n i b ö r j a n p å 70-talet m e d resestipendium af s v e n s k a s t a t e n u t r e s t e till A m e r i k a f ö r att s t u d e r a skol- v ä s e n d e t därstädes, dels o c k för att i d k a m a s s a g e o c h sjuk- gymnastik, s o m då ännu lågo i sin l i n d a därute.
F ö g a ana- de b o n e m e l l e r t i d d å, att h o n af ö d e t s k u l l e b l i så f a s t k n u -
106 I D U N • 1898 V i l l b l o t t ett, m e n vill det a f h e l a ditt hjärta.
M. t e n d ä r u t e, att framtida h e m.
detta l a n d skulle bli h e n n e s Så g i c k d e t emellertid.
G e n o m sin v e r k - s a m h e t k o m h o n i b e r ö r i n g m e d o c h fick m å n g a v ä n n e r b l a n d amerikanarne i östern, för h v i l k a h o n ä n n u h y s e r e n v i s s förkär- lek.
O c h d e ä r o j u o c k, h v e m v i l l för- n e k a d e t, ett n o b e l t, a r t i g t o c h f r i s i n n a d t f o l k, d. v.
s. d e a m e r i k a n a r e, s o m här- s t a m m a från d e g a m l a p u r i t a n e r n a, v i d a s k i l d a från d e a m e r i k a n a r e, s o m i första eller a n d r a l e d h ä r s t a m m a från I r l a n d eller England, m e n ändå gärna utgifva sig för att v a r a a m e r i k a n a r e, d. v.
» y a n k e e s ».
F ö r m a s s a g e o c h s j u k g y m n a s t i k erhöll h o n d å t v å d o l l a r s i t i m m e n, h v i l k e t, då h o n h a d e fullt u p p af a r b e t e, m å s t e b e t r a k t a s s o m ett m y c k e t g o d t e k o n o m i s k t r e s u l t a t.
Det v a r d o c k i c k e e k o n o m i s k a skäl, s o m k v a r - höllo h e n n e därute, m e n g e n o m u m g ä n g e t m e d v a r m a, b e h j ä r t a d e k r i s t n a v ä n n e r, så- väl svenskar s o m amerikanare, fick h o n 1 8 7 4 en helt n y sinnesriktning, blef en lefvande k r i s t e n m e d a n d r a o r d, o c h s a m t i d i g t där- m e d b l e f h o n b e k a n t o c h f ö r l o f v a d m e d sin n u v a r a n d e m a k e, J.
P r i n c e l l, s o m d å v a r p a s t o r v i d en stor a u g u s t a n a f ö r s a m l i n g i Newyork.
S a m v e t s ö f v c r t y g e l s e o c h skilda å s i k t e r t v i n g a d e h o n o m d o c k s n a r t att u t g å ur a u g u s t a n a s y n o d e n o c h han var sedan i flere år g e n o m sin m å n g s i d i g a k u n s k a p o c h b e g å f n i n g d e n fria m i s s i o n s v e r k s a m h e t e n s mest framstående o c h inflytelserike m a n.
F ö r att f ö l j a sin m a n p å h a n s s k i f t e s r i k a, v ä x l a n d e färd, h a r h o n så b l i f v i t d r a g e n allt m e r åt v ä s t e r, e h u r u h o n s j ä l f e g e n t l i - g e n kanske helst skulle velat stanna i östern, där h o n först blef b o f a s t o c h k ä n d e sig mest hemma.
O c h h o n k a n m e d skäl s ä g a s h a f v a v a r i t hans hjälp.
Genom ondt rykte och godt rykte, g e n o m m o t g å n g o c h m e d g å n g har h o n följt h o n o m, o c h däri ligger j u intet o v a n l i g t, d e t är j u h v a r j e h u s t r u s p l i k t.
M e n h o n h a r, p o m få k u n n a d e t, h j ä l p t till att b ä r a h a n s b ö r d o r, v a r i t h a n s arbets- kamrat, hans sällskap, hans rådgifvare, hans h ö g r a h a n d o c h p å sista t i d e n, s e d a n h a n b l e f döf, ä f v e n h a n s — ö r a, u t a n h v i l k e t han aldrig skulle kunna, s o m h a n g ö r, del- taga i stora m ö t e n o c h konferenser.
Men n u k a n h a n d e t, t y h o n sitter v i d h a n s s i d a o c h ger h o n o m g e n o m n o g g r a n n a blyerts- anteckningar en totalbild af diskussionens gång.