Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Fädernesland med särskildt nådigt tillstånd redan ägt rum.
Att Judar skulle genom tillåtelse att tillhandla sig fastigheter på landet kunna komma i besittning af.jus patronatus och således erhålla rättighet att kalla och tillsätta Pastorer, är en slutsats, hvartill Utskottet så mycket mindre gifvit anledning, som .det ej kan vara obekant, att medlemmar af nämnds nation ej ens äga frihet att deltaga i Prestval, och det följaktligen med ännu mindre skäl vore att förmoda, att dem skulle i Nåder tillåtas, att ensamt tillsätta ordinarie Lärare, hvilka dessutom ej kunna antagas, utan att af vederbörande
Domcapitel vara i afseende på lära och lefvern® godkände.
Den anmärkning, som äfven blifvit gjord , att, då Judars Sabbat infaller på annan dag än vår, den sednare skulle af dem kunna genom arbete och handel ohelgas , synes ej eller förtjena något afseende.
Sådant har ännu aldrig blifvit förspordt af härvarande Judar; och det ät dessutom lagen, lika nödig för både Christna ©ch Judar, som sätter gränser för lagstridiga företag.
De anmärkningar och betänkligheter, sorn i förenämnde afseenden blifvit gjorde emot de hufvudsak! iga grunderna för Utskottets Betänkande i detta ämne, äro således ej af den be skaffenhet att de kunna rubba den öfvertygelse, aom Utskottet *#da& yttrat, att ett för Staten 3&ni«u 71. 7st. nyttigt 562 D«n 5 Juli. nyttigt ändamål skulle befordras derigenom, att, på sätt Utskottet föreslagit, en skalig och med principerna af Rikets allmäpna Oeconorniska Författningar enlig Näringsfrihet medgifves Judiska Nationen, äfvensom att nu gällande förbud emot Äktenskap imellan personer af den Evangeliska Lutherska Religionen och den Mosaiska Trosbekännelsen upphäfves, samt att för öfrigt rättighet ej betages Välfräjdade Judar, att äfven hädanefter få hit inkomma, en frihet som i närvarande tid bör, efter Utskottets tanka, så mycket mindre inskränkas, som det tvertom är af stor vigt för ett Land så fattigt på folk och capitaler, men försedt med så rika anledningar till båtande företag i mångfaldiga gagneliga indusvriegrenar, som detta, att man, med åsidosättande af fördomar, sorn ej stå att förena med tidehvarfvets upplysning, öppnar tillfällen för bemedlade och skickliga personer af hvad härkomst och Troslära sorn heldst, att i vårt Fädernesland, hvars lugn en Faderlig
Regerings vishet tryggar, söka en fristad emot de olyckor och förödelser, hvarmed andra länder härjas och att, utan hinder af obilliga Och till sina följder för Samhället skadliga tvångs-Iagar, få i lofliga näringar öch yrken deltaga, under tillgodonjutande af det hägn och beskydd, hvarom en främleden stor Konung för sig och sina efterträdare på Svenska Thronell' försäkrat främmande Tros-fÖr» vanter.
De mindre väsentliga anmärkningar, sorn blifvit framstälda emot Utskottets ifrågavarande Betänkande, förekompia nu i sin ordning att besvaras.
Enligt Den 5 Juli. 563 Enligt hvad Utskottet föreslagit, skulle rät* tighet till handtverkeriers idkande icke kunna af Judar förvärfvas annorlunda , än på sätt allmänna författningar föreskrifva, och i följe deraf hvaf och en sökande åligga , att efter uthållna Därooch Gesäll-år aflägga nöjaktigt prof af en genom egen handläggning vunnen färdighet i den slöjd^ sorn han vill Utöfva.
Då detta vilkor iakttages , måste det naturligtvis vara högst likgiltigt, i hvad Lind och hos hvilken Mästare harl sin Läro- och tjenste-lid tillbragt.
Huruvida Jude, som med behörigt till* stånd upprättat verkstad, må endast med egna och sina Trosförvanters händer förfärdiga de tillverkningar, sorn der åstadkommas eller andra arbetare dertill äfven kunna antagas, är en omständighet, som ej bör kunna annat än bero af hans eget
Val och af frivillig öfverenskommelse imellan Mästare och Arbetare , utan att mera i afseeende på honom, än andra idkare, något särskildt förordnande till efterrättelse dervid kan lämpligen vidtagas.
I. fall hvad i denna del är anmärkt står i sammanhang med det föregifvande, att Judar 1 allmänhet skola vara obenägne för alla mödosamma förrättningar, så bdr Utskottet i anledning deraf upplysa, att ibland dé här i ttiket nu vistande Mosaiska Trösförvanter af båda konen , som utgöra ett antal af tillsammans 785 personer, 96 höra lill den arbetande oell tjenande klassen, hvilket sednare antal, i jemförelse emot det hela, ej kan anses ringa, då behofvet af arbetare inom denna Nation naturligtvis måste vara lämpadt efter de inskränkta gränsar} Vem 5 TuTt. gränsor, ssm för dess verksamhet i nyttiga Nä-' ringar hittills varit utstakade.
Vid utöfning af lofliga handteringar hör någon skilnad, i rättigheter ej kunna äga rum iinellan personer, hvilka äro och mäste vara stalde under enahanda tillsyn och controll, efter hvarje Närings särskilta beskaffenhet, samt underkastade enahanda skyldigheter och föreskrifter, lika nödvändiga och förbindande för den ena som för den andra.
I följe häraf anser
Utskottet hvar och en i allmänhet tilläten rörelse och handaslöjd böra utan undantag och inskränkningar stä öppen för dem af Judiska Nationen , sc#m lika med alla andra dertill bana sig väg i den ordning, som i Författningarne stadgas.
Utskottet tviflar ej på riktigheten af den uppgift, att till äfventyrs i Dannemark ett project blifvit framstäldt, att inga af dervarande Judar borde efter viss tid äga frihet att drifva handel med annat, än hvad han sjelf förfärdigat eller låtit tillverka , men att ett sådant förslag blifvit antaget, dertill kan någon anledning ej hämtas af den i nämnde land angående Judiska Nationen under den 29 Mars fötlidet år utfärdade Författning, som förklarar, att Bekännare af Mosaiska Religionen skola njuta enahanda frihet med Danska undersåtare i allmänhet, att på hvarje lofligt sätt sig försörja.
Den fråga har äfven blifvit väckt, huruvida en conscriberad Jude må kunna vara tillåtet, att lega svensk karl i sitt ställe; och Utskottet fr i anledning deraf endast anmäla, att då Judar, i afseende på skyldigheten att deltaga i Be väringSr - ©4R 5 Julii "Springs-Manskaps utgörande, äro underkastade en förbindelse gemensam for alla Svenska Undersåtare, de äfven tyckas i denna Egenskap kunna göra aig något anspråk på en dermed i allmänhet åtföljande rättighet, hvilken i allt fall mäste alltid bero af frivilliga beting, utan att leda till andra personers förfördelande.
Genom 20 § uti 1782 ars Reglemente it det Judar förbudet, att på .Landsbygden kringresa oell handel eller handtverk drifva ; och som Utskottet icke gifvit anledning till ändring i detta stadgande; så förfaller hvad i denna del är anmärkt.
Då Utskottet föreslagit, att hvar och en Ju« de, som åstundar drifva handel, fabrik, handt» -verk eller annan loflig handtering, skulle vara förbunden att i Riksens Ständers Bank för Riksgälds-Contoirets räkning nedsätta ett capital i silfaer till visst belopp efter Näringens beskafFen.» het, har sådant, enligt hvad Utskottet i dess Jletänkande upplyst, skett, egentligen i afsigt att till förekommande af så kallade tiggare Judars bosättning i Riket, uppgifva en mera såket eontroll än den i 1782 års Reglemente påbudjae, men alldeles icke i det ändamål, sorn skulle Svensk Medborgare-rätt säljas, eller pant ställas för den inkomna Judens qvarblifvande eller för att bereda Staten någon ersättning för befarade skadliga följder af sådana personers inflyttande.
Med afsigten af en så beskaffad anstalt, som denna, kan efter Utskottets tanka ej förenas, att stadga, det ett slikt capita! skulle •fits. iriff tid tillfall» St atén, Utskott®! anser ej ellei $66
JDen 5 Juli. eller lämpligt , att den Jude eller person af Judisk härkomst, sorn antagit och bekänner Christna Religionen, må för en sådan förändring kunna påräkna densamma såsom medförande ovilkorlig rättighet för honom att utbekomma det capital, som han sjelf insatt, eller den del deraf, sorn honom i arf tillfallit, utan synes sådant höra i hvarje händelse bero af Kongl.
Maj:ts särskildta Nådiga godtfinnande; äfvensöm Utskottet tror sig ej äga anledning tillstyrka någon ytterligare mindskoing uti beloppet af det Capital, sorn borde deponeras af här födda eller uppfödda Judar, sorn söka eget etablissement', och hvilka ej tyckas äga skäl till klagan, enär den för dem faststälda insättningen skulle komma att inskränkas till endast hälften af de summor, sorn af en inflyttad borde i hvarje fall deponeras. X afseende på dem, sorn i brist af utvägar till den föreskrifna insättningens fullgörande icke kunna såsom egna idkare här få sig bosätta och derigenom skulle komma att sakna lagligt försvar, kan efter Utskottets tanka något
Särkildt stadgande icke vara af nöden , då genom redan gifna påbud är förordnadt huru i dylika fal) bor i allmänhet förfaras.
Utskottet har sig ej bekant, huruvida några sådana händelser inträffat, som fordrat dessa Författningars tillämpande i frågor om här vistande Judar, men att 4 af nämnde iNation frivilligt antagit Krigstjenst vid Svenska värfvade Regementet, derom har Utskottet haft tillfälle erhålla upplysning.
Att Utskottet trott sig kunna och böra för. bigä Den 5 Juli. 567 bigå att infordra upplysningar rörande förhällandet i afseende pä den af härvarande Judar verkstälda import af utländska varor, i jemförelse med den för Svenska Handlandes räkning, har härrört af skäl, som Utskottet i dess torra Betänkande uppgifvit , och dem Riksens Ständer torde för nöjaktiga antaga.
De förändringar och tilläggningar, sorn Utskottet i anledning af de gjorda anrrjärkningarne tror sig böra tillstyrka i det afgifna förslaget, äro följande, nemi-; Att det Capital, sorn borde i Banken deponeras af en inflyttad Jude, sorn ästundade idka Skrä-handtverk eller andra till samma klass hörande handteringar, utsattes till en bestämd summa af 666
R:dr 3a sk. i silfver, och att den å sädana Capital i allmänhet belöpande renta, den Utskottet föreslagit till 5 procent i Banco sedlar, och hvilken skulle utbetalas icke af Banken utan af Riksgälds-Contoiret, för hvars räkning dylika depositioner skedde, ina nedsättas till 4 procent, samt den rättighet vara Riksgälds-Contoiret förbehållen, att pär somheldst slika capital uppsäga och summan i Banco-sedlar till behörig person utbetala, och slutligen, att i anseende till de olägenheter, sorn möjligen vore att befara, derest något större antal främmande Judar skulle få vistas i Städer och på landet, utan att antingen kunna ställas under den närmare tillsyn, sorn omständigheterna tili äfventyrs kunde fordra, eller förut vara till deras frägd tillräckligen pröfvade, rättigheten för dem, att få bosätta sig i andra, an de till deras - 508 Den 5 Juli. ras etablerlng redan utsedda Städer, ma inskrä*-' kas till de Städer, der Landshöfdinge •
Residenser äro, och att ej eller någon allmän tillåtejse för Judar att köpa fastigheter på landet må meddelas, utan att sådant bör vid hvarje förekommande fråga hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmälas oöh dess nådiga förordnande afvagtas, och hvarvid, i händelse af nådigt bifall, de vilkor och föreskrifter torde i öfrigt böra iakttagas, som Utskottet i dess förslag uppgifvit.
Med tillämpning af dessa grunder jemnförde med hvad det förut afgifne Betänkandet i Öfrigt innehåller, har Utskottet, på HöglofiL Kidd. och Adelns begäran, författat ett fullständigt project till förnyadt Reglemente för Judiska JNationeri , hvilket , härjemte bilågdt, till Riksens Höglofl.
Ständers granskning nu vördsamt öfverlemnas.
De i ämnet yttrade särskilte maningar medfölja.
Stockholm den 5 Juli 1814» På Särskildta Utskottets vägnar.
-Er.
Ruuth. Rudvie Mörner.
' C. Klintberg.
Project till ett förnyadt
Reglemente för dem af Judiska Nationen, som vilja hit i Riket i?ifiytta och sig här nedsätta 3 eller redan med vederbör - IDm 5 Juli. 569 der bor ligt tillstånd inkommit, och härstädes bosatte åro. * 1. §.
Hvar och en främmande Jude skall oföriflrdjeligen och sist inom åtta dagar efler ankomsten till Biket, anmäla sig hos Konungens Befallningshafvande uti första anländnings-orien, samt hos honom inlemna sina Pass och Betyg, ®m dess frägd och ärende, hvilka Betyg af dea ©rtens Judeskaps-Älds;a, der Juden sednast haft sitt hemvist, böra vara utfärdade, samt af vederbörande Magistrat bestyrkte.
Inkommer någon Jude i Biket, antingen ■utan Pass och Bevis om dess goda frägd, eller ock dessa bevis skulle finnas opålitliga eller icke ländande till Judens förmon, bör Konungens Befallningshafvande en sådan genast utur Biket förvisa.
Men är inkommande Jude försedd med sådana bevis om dess frägd.
, att dervid ej är något att påminna, blifve han då genast af Konungens Befallningshafvande förpassad till den af de till etablering för Judiska Nationen utsedda Städer, dit Jude sig förfoga vill, och skall i samma Pass införas, att innehafvaren, under påstående resa, hvarken i Städer eller på Bandet må idka någon handel elleij varuhy te, under hvad förevändning det vara må. 2. §•
' Enär Jude till Privilegierad Stad ankom-imt, gifve han dä iaoin Sex veckors tid efter ankom - Deri 5 Juli. ankomsten hos Magistraten tillkänna, om han sig derstädes eller i annan Privilegierad
Stad nedsätta vill, eller ock återgå ur Riket.
I den första af dessa Ijändelser utsätter efterföljande 5 §. , huru Jude sig vidare förhålla bör, till vinnande af ett ordentligt Borgare-Bref, för ätt såsom Husfader eller Husbonde hörja och fortsätta sin handtering; meri vill Jude flytta till annan Privilegierad Stad, eller ock åter begifva sig ur Riket, blifve han af Konungens Befallningshafvande försedd med ytterligare nödigt ResePass, hvaruti all slags handel eller varu-byte honom under påstående resa strängeligen förbjudes.
Under det ofvannämnde Sex frihets-veckor räcka, samt intill dess Jude erhållit tillstånd, att i Riket qvarblifva, vare honom likaledes all handel och rörelse förbuden , vid Femtio R:drs vite och varans confiscation. 3- §•
Vederbörande åligger noga hand deröfver hålla, det ingen utifrån kommande Jude må såsom Domestik med sig uti Riket insmyga några så kallade Tiggare Judar, eller sådana, sorn ej äro försedde med behöriga bevis om god frägd, hvarför det skall åligga alla utifrån till Riket i egenskap af Husfäder inkommande Judar, att genast hos Konungens Befallningshafvande skriftligen uppgifva hvilka Personer de med sig vilja uti Riket inflytta, såsom Hustrur, Barn och Tjenstehjon, för hvilka allas redeliga uppförande Husbonden bor vara ansvarig , och skola - Den 5 Juli. 571 Ia alla Domestiker af Judiska Nationen vara förbundne, att bo uti Hus’bondens hus och icke annorstädes vid påföljd, att i annor händelse förvisas ur Riket. 1 öfrigt kominer TjénstehjonsStadgen af den 15
Maj 1805 att äfven lända Judiska Nationen till ofelbar efterrättelse. 4- §•
Uti de till Judars etablering redan utsedde 3:ne Städer Stockholm, Götheborg och Norrköping, äfvensom i öfrigt uti alla dem, sorn aro , Uandshöfdinge-Residenser , må det vara en hvar till Riket inflyttad eller här född eiler uppfödd Jude, emot hvars frägd ej är något att påminna, tillåtet, att sig bosätta, för att anlägga och drifva Fabriker, samt komma till utöfning af Handel, handtverk och hvad annan loflig handtering som heldst, enär han dertill banar sig väg i den ordning, som uti allmänna Författningar redan är eller framdeles kan blifva föxeskrifven, och i öfrigt fullgör hvad uti efterföljande 5 §. i sådant afseende vidare stadgas. 5- §•
Vill en till Privilegierad
Rcsv,- och Ekon,-Utskottens Betänkande, N.-o 31. 17 sörjning, utlemnas, må det ankomma på Fattigvårds-Styreisen alt låta uppteckna den behöfvandes tillhörigheten, för att noggrannare kunna tillse, alt tillgångar för framlida godtgörelse af understödet icke förskingras. } l8>
Om af kastningen af fattigvården tillhörige fastigheter och capital, jemte inkomsten af sterbhus-afgifter, böter, coilccfer, frivilliga gåfvor och andra sådana bidrag, icke åro för faltigvårds-behofvet tillråckliga, skall, till fyllnad af bristen, först erlåggas en afgift af högst 8 skillingar för mans- och 4 skillingar för q vinsperson, sorn år mantalsskrifven och fyllt 17 år; dock må undantag härutinnan bero af Fattigvårds-Styrelsens pröfning.
Hvad derutöfver erfordras, fylles genom tillskott efter de grunder, *0111 i 5 § åro stadgade. § 19- Om de i 18 § föreskrifne afgifter beslutas å sockneståmma, efter förslag af Fattigvårds-Styrelsen. § 2°.
Fattigvårds-Styrelsen besörjer uppbörden af alla afgiTter för Fat tig— vårds-behofvet; och skall, för ullagande af oguldel tillskott, hvarom i föreskrifven ordning år beslutadl, genast, på Styrelsens anmälan, lemnäs handräckning af Kronofogde i orten eller stådcrnes Executorer, så vida icke den skattskyldige kan visa qvitto å redan erlagd betalning.
Förebåres annat jåf, må talan derom anställas, utan att medlens ullagande deraf uppehälles. § 21.
Hvarje medlem af Fatligvårds-Styrelsen ansvare gemensamt med da öfrige för af Slyrelsen om händer hafde medel, och för sådane såkerhelsliandlingar, emot hvilkas antaglighet han ingen anmärkning till Protocollet gjort.
Denna ansvarighet fortfar, tills förvaltningen blifvit godkänd af sockueståmman eller af vederbörlig embetsmyndighet, 0111 klander anstålles, eller ock tiden för sådant klander försutits. § 22'
För om händer hafde medel skall Fattigvårds-Styrelsen hvarje år lemna redovisning till sockneståmman.
Tiden oell ordningen för denna redovisnings aflemnande och granskning skola bestämmas i det Reglemente, som för hvarje samhälles faltigvårds-förvaltning kommer att uppgöras; men klandras icke redogörelsen inom ett år, eller det den blifvit aflemnad, vare Styrelsen icke vidare underkastad åtal derföre.
St, Prot, 1840 och 1841, 7 Sami, 9 Afd, 10 Haft. 3 18 Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskoltens Betänkande., N.-o 31. . ^ 23‘ 1 mom.
I fråga oin fattigvård anses i allmänhet en hvar tillhöra det samhälle, der lian år antecknad i mantalslängd eller senast varit det; men der någon mantalsskrifves, med afseende å tilltänkt flyttning från en socken till en annan, och förhållanden inträffa före flytiningstiden, sorn upphäfva det aftal, på grund hvaraf mantalsskrifningen skett, då skall särlan mantalsskrifning icke medföra fattigvårds-ansvar, utan detta ansvar vidlåda det samhälle, personen förut tillhört. 2 morn.
Minderåriga barn af ägta sång tillhöra fadrens, eller, om han år död, modrens mantalsskrifningsort, och oågta barn tillhöra den ort, moder tillhörer. 5 moni.
För manskap af vårfvade Arméen och Flottan samt handtverkare och arbetare vid Kronans Varf och Verkstäder med lön på Slut, som endast till följd af Ijensfgöringen mantalsskrifvas å tjenstgöringsorten, galle, ehvad de åro i tjenst eller afskedade, icke sådan skattskrifning till rättelse i fattigvårds-frågor.
Den fattigvård, sorn för sådane personer samt deras hustrur och barn kan erfordras, skall, efter behörig pröfning, bekostas af Kongl. Majrt och Kronan, om icke desse personer af annan anledning tillhöra serskildt samhälle.
För personer, hvilkas mantalsskrifningsort icke kan utrönas, bekostas likaledes af Kongl.
Maj:i och Kronan den oundvikligen nödvändiga fattigvården, intilldess någon församling kan dertill förpligtas. $ 24.
Inflyttar eller anmåles till inflyttning från ett futtigvårds-samhålle till annat, tjenstehjon, som uppnått 55 år, eller i anseende lill sjuklighet eller hvarjehanda åkommor, saknar full arbetsförmåga, eller ogift lagstadd qvinna, som vid inflyttningen synbarligen år hafvande, eller inhyseshjon, eller den, sorn eger egen eller legd bostad utan sådant jordomfång, som motsvarar besutenhet och utan att vara i lagstadd tjenst eller jordegarens arbetare, eller i vederbörlig ordning antagen fabriks- eller handlverksarbetare, och innehafver han icke heller allmän tjenst eller erkåndt yrke, motsvarande behofvet för försörjning, eller annan känd utväg för bergning, då må sådan person icke antecknas i mantalslängden i inflyttningsorten utan medgifvande af Fattigvårds-Styrelsen derstädes. § >5.
Bosätter eller uppehåller sig någon inom ett fattigvårds-samhålle, utan att der eller annorstädes vara vid senaste mantalsskrifning antecknad, då skall Fattigvårds-Styrelsen, om den icke vill emottaga honom så - Lag- sami Allm, Besv,- och Ekon,-Utskottens Betänkande, N\o 31, 19 sorn tillhörande samhöll<-t, inom ett år efter inflyttningen, gifva det tillkänna antingen lör Styrels n inom samhället, som han senast lagligen tillhört, eller lios Konungens Befallningshafvande i orten, som då derom underrättar Styrelsen i sistnämnde samhälle, på hvilken det derefter ankommer att anställa talan om hans mantalsskrifning i vistelseorten, för att såmedelst undgå det annars fortfarande fattigvårds-ansvaret.
Asidosåttes den föreskrifna iagttagelsen af Styrelsen i det samhälle, dit flyttningen skett, anses personen tillhöra delta samhälle, utan afseende på uteblifven mantalsskrifning.
Hå remot må ingeri, i och för åfverityret af framtida fattigvårdslunga, inskrånk*s i rättigheten att välja vistelseort.
År i della afseende något att anmärka, i anledning af Förfatlningarne emot försvarslöshet och lösdrifveri, gäfle derom hvad i dessa Författningar stadgas. § 26.
För iagttagande af hvad i nästföregående § år föreskrifvet, skall Fatligvårds-Styrelsen hafva noga uppsigt öfver skeende inflyttningar, och det åligga hvarje samhällets medlem att om personer, som af honom från annat samhälle emottagas i sitt hus eller å sine egor, göra anmälan, i stad inom 5:nc dagar hos Ordförande för Fattigvårdsstyrelsen, och å landet inom tä dagar hos ortens Fattigvårds-föreslåndare, som det till Fattigvårds-Slyrelsens Ordförande inberåtlar.
Den, sorn åsidosätter sådan anmälan, plikte 1 Riksdtr 52 skill.
Banco, som lika fördelas emellan åklagaren och faitig-cassan.
Vid enahanda påföljd åligge den, som en månad vistas inom annat samhälle, ån der han år mantalsskrifven, att inom denna tid till Pastor i vistelseorten aflemna behörigt frejdebetyg. § 27. 1 morn.
Om fattighjon belrådes med bettlande utom det samhälle, det tillhörer, skall det genast försåndas lill hemorten, och kostnaden för dess forsling, så vidt den sker inom Lånet, der det har sin hemort, ersållas af nämnde samhälle.
Med andre tiggare och obehörigen kringstrykande personer förfares, på sålt i Lagen emot lösdrifveri och försvarslöshet stadgas. 2 moni.
Om permitterad krigsman saknar utkomst inom permissionsorten , eller genom oordentligt lefnadssätt der åstadkommit förargelse, skall han, genom Konungens Befallningshafvandes försorg, genast till tjenst— göringsorten återsändas, i hvilket afseende Fattigvårds-Styrelsen åligger att tillkännagifva förhållandet hos Konungens Befallningshafvande eller 20 Lag- sami Allm, Besv,- och Ekon,-Utskottens Betänkande, N:o 31. närmaste myndighet eller tjenstemän, som police-uppsigten på stället tillkommer. § 28. 1 mom.
Klagan öfver Fattigvårds-Styrelses åtgärder och Styrelsens beslut i fattigvårds-mål, jemte tvister derom emellan serskildta samhällen upplagas och pröfvas af Konungens Befallningshafvande i orten. 2 moni Öfver Konungens Befallningshafvandes beslut i sådane mål anföras hos Kongl. Maj:t underdåniga besvär, hvilka inom 5o dagar efter erhållen del af beslutet, den dagen oräknad, då sådant skeft, aflemnas till Konungens Befallningshafvande, som deröfver infordrar underdåniga förklaringar, och, sedan de inkommit, handlingarne jemte eget underdånigt utlåtande lill Kongl. Maj:t insänder. 3 moni.
Konungens Befallningshafvandes beslut om sökandes behof af fattigvård och huru vidsträckt den bör lemnäs, skall genast gå i verkställighet, utan alL tiden för anförande af besvär eller för pröfuingen deraf aibidas. 4 mom, Då tvist uppstår om skyldigheten alt besörja fattigvård för någon person, som ostridigt år i behof deraf, skall sådan vård bekostas af det samhälle, der den behöfvande vistas, intilldess tvisten blifvit, genom laga kraftvunnet Utslag, afgjord; dock med rättighet att derför erhålla ersättning af den eller dem, som slutligen förklaras skyldiga att fattigvården vidkännas. § 29- 1 mom.
Befallningshafvande tillkommer alt noggrannt tillse eflerfefnaden af denna Författning och befordra rättelse i de afvikelser, som kunna förete sig. 2 morn.
Till förekommande af tiggeri och obehörige personers kringstrykande, skola Krono-, Stads- och Police-betjente icke allenast sjelfva använda all uppmärksamhet, utan äfven på Fattigvårds-Styrelsens anfordran lemna den handräckning, som på dem kan bero. STOCKHOLM.
Betänkande j N:o 32. i N:o 32.
Ank. till Exp. Utsk. den 17 Febr. 1841, kl. 1 e. m.
Betänkande, i anledning af väckt motion om skärpt ansvar för ohägn af hetande kreatur.