Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det wet dhen himblamackt, som Kungars K o n u n g är Och uppå Swea land ett nådigt öga bähr.
Allenast moste wij, Olycklige, beklaga, Ä n d o c k een hastig fröjd wårt hierta m å n d betaga, Så bröt een hemlig Sorg dock straxt des liuf wa kraft t; utj een allmän frögd, så frögda wij oss knappt.
T y ett allfwarligt b u d h bedröfwar wåra leeder Innan kort tijdz förlopp, att alla Sijden kläder, Som wirkade af gull o c h meehr än een Ooleur, Bland fållk och samqväm war vår största pryd- nadt för.
Ehr willia är wår lagh, O wijsse landsiens Fader, I weeta aldra bäst hvad gagnar eller Skadar.
W å r högsta längtan är att lyda Eder Bud, Här effter wijsa oss utj een sådan Skrudh, Som kan befrija oss Fiscalens pung att richta, Eller utj brist af Silf m e d bara kroppen plichta.
M e n ach, beswärligt wärek, att giöra nya kläär, När utj b o d e n tygh, i Pungen intet är, O c h när eij eller m e h r öfwer oss flickor arma Wår gambla wän Credit sig wärdigas förbarma.
H w a d utaf timligit Godz ännu är i wår hand, Det offras willigt o p p wår K u n g o c h fosterland.
Fast skulle intet mehr än lijfwet öfwer blifwa, Det gifwes m e d hiertans frögd, allt h w a d wij dhertill gifwa.
Dhe swåra.tijder haa nu stäckt wår öfwerflödb, Och den kan skattas rijk, s o m intet lijder nödh.
Ausee wårt usla kön, O fagre tapre hielte, Till dhes I seger Säll h e m k o m m e n utur fällte, Och föra y m n o g h e t m e d Ehr till Sweriges bygd, Tillåta att wij må få prijsa Eder dygd I wåra gambla kläär, ty sannerlig wij swärjä, W i j kunn oss anners eij för nakenheeten bärja; Och skönt på een bahr kropp Naturen tehr sig ställt, Så biuder dygd lijkwähl dhet skönste hållas dållt.
Wij arma haa j u ej så lyckelige warit, Att wij medh Er wår Kungh till Zarens lägre farit, Och dher fått hwar sin pälls, ty unn oss glädie wår.
Att wij dhe gambla kläär få slijta än paar åhr.
Wij lofwa Ehr till löhn then sköneste Princessa, För hwilken Astrild reen sin Pijhl begyner hwessa, Af lagring o c h af ätt, af alla Seeder stoor Och uthaf dygder lijk Ehr makalösa Mbhr.
Maijtz AUerunderdånigste Ondevsåtare - o c h Tienarimior, Fruntimbret i Stockholm.
Resoldio Kongl.
Maij:tt hafvver I Nåder upta- git Fraentimbretz begiäran o c h will här medh prolongera på ett åhrs tijd det Placat o m förbudne Sijden- tygs bärande.
1896 Från Iduns läsekrets.
En allvarsdig-er » kvinnofråga ».
Då Idun nyligen i sin artikel från årets riks- dag fört den allvarsdigra frågan o m fosfortänd- stickorna o c h fosforförgiftningarna på tal, bedja vi inträngande de svenska kvinnornas organ att — till den kraft o c h väckelse det hafva kan — öppna sina spalter för följande upprörande, m e n behjärtansvärda rader ur Malmötidningen » Skånska Aftonbladet ».
» Under loppet af de senaste dagarne hafva tvänne unga flickor blifvit införda till härvarande sjukhus, hvilka båda hafva erkänt att de tagit in forsfor (af tändstickor) för att fördrifva sitt foster.
Båda hafva under svåra plågor aflidit samma dag de k o m m o in.
Den ena var tjänste- flicka, den andra fabriksflicka, båda i sin ung- doms blomma.
Det skulle blifva en förfärande statistik o m man lyckades få reda på alla fall af fosforför- giftning o c h död, i stad och på land, som för- orsakats af dessa fosforstickor.
De användas allmänt för fosterfördrifning.
Afven från Tysk- land har man klagat öfver de svenska fosfor stickorna, som äfven där användas i samma brottsliga ändamål.
Huru länge skola de då få finnas?
Det är en i h ö g grad besynnerlig in- konsekvens af lagstiftningen, att den m e d strän- gaste noggrannhet öfvervakar, att icke arsenik får lämnas ut från ett apotek utan läkares recept, men tillåter att det mest mördande gift, fosforn, får finnas i hvarje kök.
Och detta för den väl signade industriens skull.
A r då denna till nå- gon så stor välsignelse för mänskligheten?
Den riktar några få, gifver arbete åt en hel del män- niskor, men skapar ett fabriksproletariat, ned- sjunket i fysisk o c h moralisk smuts, fattigdom o c h nöd.
Fosforstickorna måste förbjudas.
I fabrikenia framkallar fosforn den fruktansvärda sjukdom, s o m kallas fosfornekros.
o c h så detta stora antal af själfmörderskor.
D e arma offren för dessa försök att medels fosfor befria sig från sin lifsfrukt äro nästan alltid unga kvin- nor i b l o m m a n af sin ålder.
D e hafva ingen aning o m hvilket förfärande gift fosforn är, då det blott behöfves 3 centigram för att döda en människa.
Plato tackade gudarae för sju välgärningar.
Den första var att han var född fri o c h ej slaf; den andra var att han blifvit född till man o c h ej till kvinna.
Mycket, s o m är tillåtet, eller åtmin- stone tolereradt för mannen, blir, utöfvadt af kvinnan, till skam o c h förbannelse.
Men härvid är intet att göra.
Det kristliga samhället fordrar det, M e n däremot kan lagstiftningen göra myc- ket för att f ö r e k o m m a dessa massmord af unga kvinnor, hvilka framkallas g e n o m fosforstickor! » För Paris lärarinnor.
Carolus.
N a m n d a g s s l i s t a för 1 896.
JO 1.
M. Sylvia, 2.
T. Einar, Ejnar, Enar.
Ingrid, Ingri.
4, T. Sven.
F. Erika, Eika.
L. Gustaf, Gösta.
T. F. L. Eobert.
Gillis.
Svante.
Eivor (kv.)
M. Seved.
T. Lage.
T. F. L. Botolf.
Vendela.
Sune.
M. Holmfrid (kv.)
Adolf., 0.
Midsommardag, Johannes, Jo- han, John, Hans.
T. David.
F. E b b e.
L. Guttorm.
Kamborg (kv.)
M. Petrus, Per.
T. Ida.
T U R I S T E N Dessa rader äro ingen » puff ».
D e äro ett ut- tryck för min önskan att kunna stå mina lands- maninnor till tjänst m e d ett råd o c h göra någon- ting för det » h e m », där jag tillbragt sex ange- näma månader.
Namnet o c h adressen på det pensionat jag alltså vågar rekommendera är » Caledonian H o m e » eller » Miss Pryde ' s H o m e », B u e de la P o m p e 152.
Det är ett h e m egentligen afsedt för engelska lärarinnor o c h artister, s o m af någon anledning behöfva uppehålla sig i Paris, m e n s o m utrymmet är stort — pensionatet upptager ett helt hotell — så tager Miss Pryde emot pensionärer äfven af andra nationaliteter.
Företaget är icke ställdt på förtjänst, något s o m man lätt förstår, då man får kännedom o m inackorderingspriset.
Detta är 30 francs i veckan för ensamt rum, 25 francs för ett rum m e d två eller tre bäddar o c h 20 francs för ett rum m e d fem bäddar; — sällan hysas dock mer än tre personer i dessa senare rum.
I ofvarmämnda pris ingå äfven franska lektioner två eller tre gånger i veckan för infödd lärarinna.
Födan är g o d o c h väl lagad o c h så tillräcklig som öfver hufvud taget i någon » Pension de famille » i Paris.
(Ingen svensk finner sig väl i att gå fastande från klockan tolf, då lunchen serveras, till klockan sju på aftonen.)
Läget är särdeles sundt och trefligt, ehuru ej centralt: hotel- let ligger omkring fem minuter från Boulognersko- gén.
l i v a d slutligen språket beträffar, är det ju en olägenhet, att pensionatet gästas så godt s o m ute- slutande af engelskor, m e n äfven denna olägen- illustrerad tidning för nummer hvarannan rese-, vandrings- och het lär » the Caledonian H o m e » ha gemensam med de flesta andra pensionat i Paris; h v a d man får höra för språk där, icke är det ren franska o c h allra minst pariserfranska.
Emellertid hör det till » hemmets » regler, att detta språk skall talas vid måltiderna o c h så vidt möjligt äfven vara det dagliga samtalsspråket.
Alla önskade upplysningar meddelas för öfrigt af Miss Pryde.
E. W. * U r: n o t i s b o k e n.
» Damernas Iiyllning ».
Då konung Oscar vid sin återkomst till hufvudstaden förlidne tors- dag beträdde sitt skrif- o c h arbetsrum, möttes han af den berusande doften från en kolossal blomsteruppsats, bestående äf idel rosor, hvilken där hade fått sin plats.
V i d b l o m m o r n a var fäst en hälsning af följande lydelse: V i hälsa dig, vår konung, i din borg, V i Skandiens döttrar, delande den lycka, Den tacksamhet, s o m Skandiens söner känna, Då du åt dina folk är återskänkt M e d klang i stämma o c h m e d glans i öga.
Af blad ur ekens o c h ur lagerns krona Dig kransar bragtes — det är männens gärd För höga värf och kärnfuil kungagärning.
Vi bringa blommor, bringa röda rosor, Som pryda sig med hälsans egen färg.
De läggas ner att dofta dig i möte V i d första fjätet i n o m ditt gemak, Som ringa skänk till dig af landets kvinnor.
H u r ha ej våra tankar sökt din sjukbädd, Där tyst hon verkade, ett föredöme.
Gemålen, furstemodern, vårdarinnan!
H o n dagens tunga bar — vi dela glädjen.
Dessa b l o m m o r andas fram vår välkomst, V å r tack för hvad du är o c h hvad du gett, Vår tack för riddersmannens fina hyllning I festlig stund — för tankar o c h för toner, Till hvilka du så ofta lät oss lyssna; Men, först o c h sist, vår tack för frid o c h trygghet H v a r m e d du hägnat allas våra h e m, Där mödrar skola lära unga släkten Att älska fosterlandet o c h sin kung!
Hälsningen var undertecknad af 56 damer, statsrådsfmar samt damer ur hofstaten o c h den högsta societeten.
Till en välförtjänt hvila ^kallades den 20 d:s f. d. föreståndarinnan för Örebro idiothem, fröken Wilhelmina Lundell, s o m då afled vid 61 års ålder.
Fröken Lundell var född på Oby i Fellingsbro o c h ägnade sig i 40 år åt lärarinne- kallet, däraf nära halfva tiden såsom lärarinna för sinnesslöa.
Från Smedjebacken o c h K ö p i n g, där hon hållit privata småskolor, flyttade h o n 1871 s o m föreståndarinna vid skolan för sinnes- slöa i Stockholm.
A r 1881 slog fröken L.
sig ned i Örebro, där h o n grundade en anstalt för siimesslöa o c h verkade i 12 år.
Hennes sista jordiska omsorger ägnades det arbetshem, s o m ställts vid sidan af landstingets anstalt för att hjälpa från skolan utgångna sinnesslöa.
Julaf tonen 1894 erhöll fröken L. guldmedalj » För medborgerlig förtjänst ».
* En internationell kongress för kvinno- arbeten och kvinnosträfvanden skall äga rum i Berlin den 19 — 20 september o c h upp- väcker intresse i vidsträckta kretsar.
Drottnin- gen af Sachsen o c h storhertiginnan af Baden ha gifvit uttryck åt sitt deltagande för kongressen.
Från Förenta staterna, England, Frankrike, Sve- rige, Norge, Danmark, Holland, Finland, Italien o c h Österrike ha ingått tillkännagifvanden o m tillslutning.
Ett föredrag i kvinnofrågan k o m m e r att i m o r g o n lördag kl. / 8 e. m.
hållas härstädes i hotell Contmentals stora sal af fröken Alexan- dra Gripenberg från Helsingfors, känd s o m för- fattarinna o c h en af den finska kvinnorörelsens ledande personligheter.
V i torde i nästa n:r få tillfälle att närmare återkomma till fröken Gri- penberg, o c h hennes föredrag.
1 2 k u r o r t s l i f, utkommer med ett 8- ä 12 sidigt vecka o c h kostar för m a j — d e c e m b e r endast 3 kronor.
Dramatiska teaterns elevskola höll på pingst- aftonen för en talrik krets inbjudne sin sedvan- liga årsuppvisning, s o m bar vittne o m det allvar och intresse, livarmed undervisningen i skolan under hr Nils Persomies ledning bedrifves.
V i d dessa uppvisningar har det ofta varit de kvinnliga elevernas prestationer, s o m ingifvit de bästa för- hoppningarna, m e n i år var det ovedersägligen en manlig elev, hr G. Hillberg, en helt ung son till h r Emil Hillberg, hvilken i detta afseende tog priset.
Hans framställning af Daniel Hjort och Mortimer i » Maria Stuart » röjde både i yttre och inre måtto egenskaper, hvilka en gång kunna föra fram till det ännu aflägsna målet.
Bland de kvinnliga eleverna intresserade företrädesvis fröken Bock s o m Katri, fröken Warberg s o m Maria Stuart samt fröknarna Julin o c h Dörum som fru Monika o c h fröken Sally i » E v a s dött- rar ».
Arenateatern har upptagit H e r v é s populära, sprit- tande glada operett » Lilla helgonet » m e d Stock- holmspublikens gamla favorit fru Hilda Casiegrcn som Denise de Flavigny.
M e d nöje konstaterade man på premieren annandag pingst att den älsk- värda gästen var lika ungdomsfrisk o c h täck s o m någonsin i denna sin glansroll o c h att den vackra rösten t. o. m.
klingade mera fyllig o c h jämn, än då vi sist hörde den.
Applåder o c h inropningar följde på hvarje akt, o c h vi äro öfvertygade o m att » Lilla helgonet » k o m m e r att gifva många goda hus.
Härtill bidraga nog, u t o m fru Caste- gren, äfven hr Alb.
Ranft, s o m på ett m y c k e t lyckadt sätt utförde Celestins roll, hr Justus Hag- man s o m major de Ohateau Gibu, hr J. Sandberg som sergeant Loriot o c h hr Rönnblad s o m Fer- nand de Champlatreux.
Studentsällskapet Philocoros från Upsala, hvilket för de flesta af våra läsarinnor torde vara åtmin- stone till namnet kändt, anträder den 30:de i denna månad en tourné, som k o m m e r att beröra Gefle, Upsala, Stockholm, Örebro, Karlstad, Fi- lipstad, Venersborg, Uddevalla, Göteborg, Borås, Jönköping, Norrköping och Nyköping.
Ändamå- let m e d denna färd liksom m e d föregående så- dana är att i vidare kretsar söka väcka intresse för sällskapets syften.
Dessa afse Imfvudsakligen att samla, bevara o c h bekantgöra de nationella danser, lekar o c h melodier, s o m ännu äro till finnandes i våra landsbygder.
Men Philochoros vill äfven g e n o m deras åter- upplifvande o c h införande inverka reformerande på sällskapslifvet i syfte att göra detta m e r en- kelt, okonstladt o c h naturligt gladt.
I dessa sina sträfvanden understödjes sällskapet af de för- eningar » Svenska Folkdansens V ä n n e r », s o m i Stockholm o c h Göteborg bildats efter dess mön- ster.
D e n s o m på dessa ställen eller i Upsala bevistat deras danstillställningar eller s. k. lek- stugor, vet också, att de äro utmärkta af frisk glädje såväl s o m enkel stilfullhet.
D e omväx- lande, karaktäristiska danserna o c h de så kläd- samma dräkterna göra en sådan afton synnerligen både lärorik o c h angenäm äfven för en åskådare, och att de dansande själfva ha roligt, är lika säkert s o m naturligt.
Med hänsyn såväl till det rikhaltiga o c h om- vexlande program, s o m Philocoros denna gång bjuder på, s o m till dess erkännansvärda sträf- vanden, äro vi förvissade, o m att sällskapet såväl i Stockholm s o m i landsorten skall mötas af all- mänhetens lifligaste sympatier.
(Forts.) 4.
A r g i n g o o c h år k o m m o.
Kalle, s o m i ett p a r år f ö l j t m e d s i n f ö r s t e k a p t e n, h a d e d o c k snart ledsnat v i d » smårese ' ra » o c h skref hem, att h a n v i l l e u t p å s t ö r r e f a r v a t t e n; » å s k v a l p e t i Ö s t e r s j ö n h a d e h a n fått n o e k », o c h så h a d e h a n till sist t a g i t h y r a p å e n » Ostindiare », s o m gick mellan Kina och A m e r i k a.
D å o c h d å k o m ett bref, e n g å n g från K a l k u t t a, e n a n n a n g å n g från R i o Ja- nerio.
Y s t e r t l e f n a d s m o d, kärlek för yrket och förakt för » landtkrabborna » var det hufvudsakliga innehållet.
P å förhållandena i h e m m e t t y c k t e s h a n i c k e n y f i k e n.
E n d a s t en sak ville h a n ha närmare reda på.
Han frågade nämligen, h v a d Börje h a d e för sig och h v a d h a n l e f d e af u n d e r v i n t r a r n a.
D e t t a u n d e r d e tre f ö r s t a å r e n, m e n så in- träffade e n l å n g t y s t n a d — h e l a s j u år — h v a r u n d e r A n n a f ö r l o r a d e h v a r j e s p å r af honom.
Sista underrättelsen h a d e k o m m i t från L o n d o n.
N a m n e t p å h a m n e n, d i t far- t y g e t var destineradt, h a d e Elsa ej k u n n a t läsa, så k o n s t i g t v a r d e t.
Detta var, s o m s a g d t, d e t sista s p å r e t.
T i o år h a d e s å l u n d a gått, sedan han l ä m n a d e h e m ö n, o c h m a n började tala o m, attt h a n » n o c k v a ' ble ' en b o r t e ».
D e t t a lät j u e j så o t r o l i g t, o c h d e t e n d a s o m g j o r d e, att m a n l y s s n a d e till d e t med e n v i s s m i s s t r o v a r, att B ö r j e v a r d e n som satt ryktet i gång.
H a n h a d e hört det i Haagesund — påstod han — då han var u t e p å s i s t a s o m m a r f i s k e t, af en s ä l f å n g a r e, s o m b e r ä t t a t, att s k e p p e t » C e l e s t e » g å t t till b o t t e n m e d l a s t o c h allt.
M e d d e t t a h a d e varit två n o r r m ä n o c h en svensk, s o m gått som j u n g m ä n; svensken hette Kalle Svens- son, » å d e ' kunne inte vara nå ' n an än Kalle frå ' Gullholmen, » r e s o n e r a d e B ö r j e.
O m d e t t a t a l t e h a n b i t t i o c h s e n t o c h hvar för, » d e ' v a r så t y d l i ' t, att e b l i n n e r k ä r i n g k u n d e t a p å ' t, » s o m b å t s m a n T r a n a m e d ett p l i r i ö g o n e n u t t r y c k t e sig, d å B ö r j e s l o f v a r o m - k r i n g A n n a s a m t i d i g t b l e f v o allt t r ä n g r e.
D e t v ä c k t e s å l u n d a e j så m y c k e n ö f v e r r a s k - n i n g d å ett b r e f f r å n K a l l e e n v a c k e r d a g g j o r d e slut p å d e n n a historia.
Det hade gått i g e n o m Morlandaprästens väska, hvil- k e t j u s t e j b i d r a g i t till d e s s h a s t i g a r e f r a m - k o m s t, o c h v a r e t t år g a m m a l t, n ä r d e t ä n d t l i g e n n å d d e sin adressort.
Elsa blef e f t e r s k i c k a d o c h o m b e d d att l ä s a u p p d e t.
Brefvet, efter h v i l k e t A n n a l ä n g t a t o c h t r ä n g t a t u n d e r d e s s a l å n g a t i o år, hade följande lydelse: Canton den 17 febr.
Efter långt upehål fatar j a g p e n e n för att l å t a d i g v e t a att j a g l e f v e r o c h h a f v e r helsan o c h ö n s k a r j a g att jag måtte få s a m m a h u g n e l i g a underretelse.
från d i g tebaka.
Jag har varet s o m slav hos hundturken.
E n s j ö r ö v a r e g j o r d e a n f a l p å å s s å t o g åss som p r i s, di kallar, p å e n sann d e r slav- marknad.
— D i talar der h e m m a o m dålia tjenster m e n di s k u l l e k o m m a hit, s k u l l e di få k ä n n a p å a n n a t.
Stryk och ovet och o v e t o c h s t r y k från m o r r o n t e q v ä l l, g å un- der h u s b o n n s bärstol o m d a g a å stå å vifta b o r t k n o t t e n * o m nättera ifrå ' n h o n o m, de v a i n t e fett.
H a n h a r t i e h u s t r u r å.
» M i s s k u n d l i g u '.
H u r läser d u?
D e står väl a l d r i s å!
» u t b r a s t A n n a m e d u p p s p ä r r a d e ö g o n, i d e t att h o n l u t a d e s i g f r a m m o t d e n läsande.
» Står de inte!
D e ska ja ' visa d e j, men de ä sant, d u b e g r i p e r t ä n d å inte.
H å l l m u n n, m e n s j a läser, så k a n d u j u förgrufva dej sen.
H u r långt hade j a k o m m i t?
Jo, här har j a ' t.
» ... tie h u s t r u r, å d e b e h a g a m e j i n t e te slut å så flyta j a ur tjensta u t o m te å be o m lof de v a inte långt Te Kusten å när j a ' k o m dit fick j a ' snart tag Myggen.
i ett s k e p Ä t o g h y r a å k ä n n e r Nu den gamla svigten under fötterna när ja g i c k u t h a d e j a g h o p p a t s å få k o m m a hem Om.
tie år f ö r t o å få s ä t t a u p p d e n e g n a s t u g a s o m s k ä r b o n allti l ä n g t a r ätter, när H a n Blir g a m m a l å stelbenter å inte l ä n g r e o r k a r g å t e s j ö s s m e n g u ' v e t när eller o m j a n å n s i n får u p p h e n n e å s k e r d e så får j a v ä l allti n å g e n s å m vill bli m a t t m o r i den m e n d e inte värt å klaga ö v e r v a r k e n d e e n a eller A n d r a u t a n un- derkasta sig g u d s B e h a g går Börje A skub- b a r k r i n g k n u t a n u får j a s l u t t a d e s s a en- f a l d i g a r a d e r M å alltid så v ä l l Från din gamle bekanting Kalle Svensson.
» N å, h v a s ä g e r d u o m de b r e f v e t?
» f r å g a d e Elsa, s e d a n h o n s l u t a t, m e d a n h e n n e s h v a s - sa ö g o n b l e f v o ä n n u h v a s s a r e.
D e t s å g ut, s o m o m A n n a k ä n t e n s t o r t y n g d öfver bröstet, o c h j u längre Elsa k o m, d e s t o v ä r r e b l e f d e t, så att h o n s l u t l i g e n k ä n d e riktig a n d n ö d.
A n n a t h a d e h o n hop- p a t s efter d e n d ä r t i o års l å n g a o c h k v a l - fulla v ä n t a n!
R i k t i g t k u n d e h o n ej u t r e d a sina känslor, m e n h o n k ä n d e n å g o t l i k n a n d e s k a m i n o m s i g ö f v e r att v a r a så r i n g a k t a d o c h f ö r b i s e d d.
E l s a, u t r u s t a d m e d ett g o d t h u f v u d, f ö r s t o d g e n a s t h v a d s o m rör- de sig i n o m kamraten o c h k ä n d e en h e m lig g l ä d j e, d å ä f v e n h o n f ä s t s i g v i d K a l l e och m å s t e se sig u n d a n t r ä n g d.
N å g r a minu- t e r s a t t h o n o c h s m å n j ö t af A n n a s k v a l, m e n a f b r ö t e m e l l e r t i d s n a r t t y s t n a d e n m e d ett kort: » N å, d u v i l l v ä l, att j a ' s k a s v a r a n å g r a r a d e r?
H v a vill d u h a s a g d t?
» » J o, att j a ' h a r h ä l s a å m å r v ä l å att j a ' u n d r a r på, att di får l e f v a så o k r i s t l i g t där- u t e, att di får h a m e r ä n é h u s t r u.
H ä r h e m m a får di f ä s t n i n g å l i g g a p å p a l l e n * för d e, å så s k a d u t a l a o m f ö r h o n o m, att m o r d o g f ö r f e m år s e n p å a s k e o n s d a * * å så k a n d e k a n s k e r o g a h o n o m å h ö r a, h u r de g å r m e fisket.
Ja, d u får r e m m e t t e r a u t d e s o m d u v i l l, m e n trä ' i h o n o m, att j a ' i n t e b r y r m i g ett t e c k e n o m h o n o m.
: » Jaså de v a inte m e r.
Har du en bit p a p p e r, så k a n d e s n a r t v a r a e x p e ' e r a t, » s a d e d e n f ö r t r o g n a m e d ett s t y g g t l e e n d e.
A n n a framtog n u ett groft pappersark, g u l n a d t af ålder, s o m l e g a t i k i s t a n i t i o år f ö r e n s å d a n s t u n d s o m d e n n a.
Bläck f a n n s ä f v e n till h a n d s, o c h n å g r a m i n u t e r d ä r e f t e r v a r Elsa i full f ä r d m e d sitt u p p d r a g.
H o n h a d e lärt s i g d e n n a b l a n d h e n n e s likar p å d e n t i d e n e j s å v a n l i g a k o n s t af » h j ä l - peprästen » i Morlanda, då h o n tjänte där som piga.
D e n n a talang hade h o n varit a n g e l ä g e n att u p p ö f v a, d å d e n, u t o m att d e n v a r litet s m å t t i n b r i n g a n d e, ä f v e n s a t t e h e n n e i b e s i t t n i n g af flickornas h j ä r t e a n g e lägenheter.
D e t t a s k a t t a d e h o n h ö g r e än de s e x skillingarna, s o m utgjorde d e n oför änderliga taxan för hennes besvär.
Det skaffade h e n n e n ä m l i g e n en viss m a k t öfver hennes kommittenter, m e n hon kände på s a m m a g å n g, att h o n v a r m e r a f r u k t a d ä n af- hållen.
H o n h a d e, s o m s a g d t, e n g o d öf- ning, o c h en halftimme senare var brefvet färdigt.
» S e så, n u ä d e g j o r d t.
Vill d u höra ' t n u?
» sade hon, bortläggande pennan.
» Ja, g ä r n a d e '.
L ä s, får j a ' h ö r a.
» Stå kyrkoplikt.
Onsdagen före påsk.
I D U N 176 G ullholmen, söndagen den 2 oktober 1 7 9 5.
Til båtsmannen Kalle Svensson.
Skåpet rit m e p å sitt f ö r s t a de ä kanske lika g o d t som Juno.
Ditt bref har j a g mottaget.
besvara höra, att d u hafver Så Hälsan g ö r åckså jag.
Qvinnfolk » Jo, d e ä bara J a g vill n u D e v a ' rolit å å m å r väl.
— D i måtte h a bättre o m än o m papper å bläck derute hos hundturken, dej det.
ätter s o m d u inte låtet h ö r a å p å dessa m å n g e arena.
— • Bevara m e j s e c k a u s c h l i n g a ' m a n f o l k e n a m å t t e v a r a der- ute!
sämre säja.
hut å än h o s o s s, å d e vill möcke Tie h u s t r u r!
H a d e h a n i n g e n l e v a n d e i s ä j!
H a n b o r d e ligga kyrkestraff först, s e n sättas skiner.
der hvarken s o l eller måne F i s k e t g å r s k ä l i a n o e k u t e p å fiske- bänka.
N i l s s o n h a d e v e ' s i s t a fisket fått tretti våler, å n ä r h a n k o m h e m, h a d e L e n a fått tvillinger, så n o e k h a d e h a n skäl att vara vinter g l a ' allti.
men när vintern » Dä geck vatten^.
du — Silla g i c k s o m va.
Panga tjente bra te i M å allti '.
ton: Men hva ä de ett sånt de » påskriftum », di » Nå, sätt, te spott å spe, springa g e n o m M å allti väll! » » Ä d e säkert dä? » sade intet En bryggan.
halfår inte g l ö m t honom. » Planschen för maj åtföljer — i stället för det sedvanliga romanarket — dagens nummer och utgöres af en autotypisk re- produktion från Silfver sparres nya grafiska aktiebolag efter den tyske målaren Paul Thuvnanns intagande bild från antikens skönhetsdyrkan de dagar: » Konstn ärslycka ».
senare v a r brefvet afsändt att posta d e t D e t v a r adresseradt till där Kalle sagt s i g en g å n g skola efterhöra Kap- hvarje bref.
* slut.
sa ' p i g a o m te- 5. v ä l!
M a t t m o r, d e får n o g, när d u e n g å n g får u p p stuga, af d e n egna stugan, " Konstnärslycka ".