Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sammanlagda kostnaden för jernvägens anläggning i dubbel bana från bangården å Södermalm till Gamla Kungsholmsbrogatan uppgår således till 2,630,000 R:dr R:mt.
Norr om denna gata vidtaga förslaget och kostnaderna för Norra stambanans fortsättning till Upsala och vidare.
Ehuru Kommittéen i det föregående antagit, att arbetet å jernvägen genom Stockholm icke kommer att företagas förr än banorna först från söder och sedan från norr blifvit i det närmaste fullbordade, så kan den icke undertrycka sin öfvertygelse, att det skulle vara af väsendtligt gagn, om circa 200,000 R:dr Runt af de här ofvan beräknade 1,130,000 R:dr finge användas, för att så småningom börja bergsprängningen i den tunnel under Södra bergen, hvilken skall till närheten af staden eller till Jernvägen och Stadsgården framföra de södra och vestra orternas stora trafik, helst detta Ö O arbete, äfven med tillgång på penningar, icke kan forceras utöfver en viss grad.
Kommittéen anser sig böra tillägga, att banbyggnaden genom hufvudstaden, ehuru dyrbar, är af den betydenhet och medför för trafiken, sedan Vestra och Norra stambanorne blifvit öppnade, så stora fördelar, att kostnaden sannolikt snarare här, än på de flesta andra delar af stambanorna skall betäckas, helst icke ensamt trafiken emellan 117 olika orter och hufvudstaden, utan äfven den rörelse, som emellan olika stadsdelar och det närliggande landet på ett afstånd af i eller J mil norr och söder ut måste uppstå, och kanske hvarje timme på dagen eller oftare påkallar ett hantåg, skall gifva en mot byggnadskostnaden och underhållet fullt svarande inkomst.
Om derjemte en brobyggnad öfver Norrström anlades på samma pelare i bredd med jernbanan, skulle detta än vidare öka värdet af den i sitt slag ovanliga, storartade och för hufvudstaden lika vackra, som nyttiga anläggningen.
Slutligen anser sig Kommittéen böra tillkännagifva, att den, lika litet här som i andra delar af jern vägsförslagen, kunnat ingå i detaljer i afseende på arbetets verkställighet; så hafva t. ex. jernvägsspåren genom Jernvägen nedåt Stadsgården samt inom en blifvande bangård å norr icke blifvit utlagde, såsom helt och hållet beroende af rörelsens fordringar och lokala förhållanden.
Sedan Kommittéen dels under sistlidne September månad afgifvit särskildt underdånigt yttrande rörande Ryttmästaren m. m. R.
Tornerhjelms å egna och flere invånares i trakten af Helsingborg vägnar ingifna underdåniga framställning, rörande undersökning på statens bekostnad för särskilda bibanor från Södra stambanan i Skåne, och jemväl i det föregående underdånigst besvarat Eders Kongl. Maj:ts nådiga remisser uppå särskilda ansökningar af:
Direktionen för Köping-Hults Jernvägsbolag, rörande inlösen för statens räkning af berörde jernväg; Koimnitterade för Lindes, Ramsbergs och Nya Kopparbergs bergslager, om låneunderstöd för en jernväg emellan Linde och Frövi; Aktiebolaget för jernvägsanläggning emellan Stockholm och Upsala öster om Sigtunafjärden, om beviljande af räntegaranti för berörde jernväg; Interimsdirektionen i bolaget för en jernväg ifrån Stockholm till Sagån och Westerås läns Jernvägskommitté, om anläggning af en stambana från hufvudstaden till Almarestäke, samt om låneunderstöd för en jernväg i förbemälde rigtning genom Upland och Westmanland till Köping, — återstår för Kommittéen att i underdånighet afgifva utlåtande i anledning af öfrige från enskilda personer eller bolag ej mindre till Eders Kongl. Majit i underdånighet ingifna och till Kommittéen i nåder remitterade ansökningar, än ock hos Kommittéen gjorda framställningar rörande undersökningar eller understöd för tillämnade jernvägsanläggningar.
Deribland förekommer i första rummet en af Landshöfdingen i Elfsborgs län Grefve E.
Sparre inlemnad och förordad förnyad underdånig anhållan af Styrelsen i bolaget för jernvägsanläggning emellan 118 Borås stad och Vestra stambanan om låneunderstöd, hvaröfver Eders Kongl. Majit under den 15 sistlidne April i nåder infordrat
Kommittéens yttrande i sammanhang med dess betänkande om stambanorna.
I bemälde underdåniga ansökan har bolaget anhållit, att Eders Kongl. Majit måtte till Rikets
Ständer aflåta nådig proposition örn låneunderstöd för en jernvägsanläggning emellan Härljunga på Vestra stambanan till 5 af den beräknade kostnaden 2,558,784 Ridr Runt, och tillika framställt de skäl, hvarpå Styrelsen grundat sin begäran, samt aflemnat plan och kostnadsförslag för den ifrågavarande jernvägsanläggningen, som i längd utgör 3 mil 32890 fot.
Kommittéen har af de den underdåniga ansökningen åtföljande handlingar inhämtat, att nyttan af denna anläggning blifvit bestyrkt såväl af Eders Kongl. Majits
Befallningshafvande som af Styrelsen för Allmänna Väg- och Vattenbyggnader, äfvensom att Rikets Ständers Statsutskott vid sistlidne riksdag erkänt fördelarne deraf, ehuru Utskottet, i betraktande af statens för handen varande betydliga utgifter intill nästa riksdag, ansåg sig förhindrad att tillstyrka det redan då af bolaget begärda lån.
Efter tagen noggrann kännedom af planen och kostnadsförslaget, har Kommittéen så mycket mindre funnit något att dervid erinra, som bibanans föreslagna spårvidd och byggnadssätt öfverensstämma med stambanornas, hvilken omständighet Kommittéen, enligt hvad förut rörande bibanor i allmänhet blifvit anfördt, anser vara af särdeles vigt, isynnerhet för här ifrågavarande bana, som ansluter till stambanan så nära Göteborg, från och till hvilken plats bibanans hufvudsakligaste rörelse kommer att rigtas.
Banan emellan Härljunga och Borås, som sätter en af landets mest befolkade och industriela orter i beröring med stambanorna, kan ej annat än, såväl för landet i allmänhet som isynnerhet för de orter den genomskär, blifva af utomordenligt gagn.
Kommittéen är också förvissad att denna bana skall genom sin person- och varutrafik mer än fördubbla rörelsen och inkomsterna på stambanan emellan Göteborg och den mil derifrån belägna punkt, der bibanan kommer att afvika.
När härtill lägges den stora varurörelse, som Borås och trakten deromkring drifva uppåt landet, samt behofvet af spannmål från Skaraborgs län till södra delen af Elfsborgs län, så kan Kommittéen ej annat än anse den tillämnade bibanan emellan Borås och Härljunga såsom en af de nyttigaste bibanor i landet.
Kommittéen, som lika litet är i tillfälle att bedömma statens tillgångar för anslag till bibanor som för fortsättning och fullbordan af de föreslagna stambanorna, anser sig dock böra i underdånighet förorda denna bana såsom i främsta rummet 119 förtjent af uppmärksamhet, derest tillgångar till låneunderstöd derför vid innevarande riksdag kunna beredas, samt att Eders Kongl.
Majit fördenskull täcktes bolagets underdåniga anhållan bifalla.
Sedan Eders Kongl. Majits Befallningshafvande i Kristianstads län till undertecknad Chef för statens Jernvägsbyggnader insändt ansökningar från en mängd invånare i samma län, om verkställande på statens bekostnad af undersökning för anläggande af en bibana emellan Kristianstad och Södra stambanan, samt sökandena sedermera på egen bekostnad låtit verkställa berörde undersökning samt upprätta plan och kostnadsförslag, så har Interims-Direktionen i ett för banans anläggning bildadt bolag till Eders Kongl.
Majit ingifvit underdånig ansökan om nådig proposition till Rikets Ständer, om understöd af allmänna mede! för en bibana ifrån Södra stambanan vid Läreda eller Sjörröd till Kristianstad, hvaröfver Eders Kongl. Majit under den 29 sistlidne Augusti i nåder infordrat
Kommittéens underdåniga utlåtande.
Uti berörda underdåniga ansökning har Interims-Direktionen, med bifogande af plan och kostnadsförslag hemställt, dels att staten skulle öfvertaga ombesörjandet af rörelsen å banan med dess materiel, mot en viss lämplig andel af bruttoinkomsten, dels att ett anslag utan återbetalnings-skyldighet af 500,000 Ridr Runt, samt ett amorteringslån till samma belopp på möjligast billiga villkor, måtte bolaget beviljas.
Af handlingarne har Kommittéen inhämtat, att såväl planer och profiler som kostnadsberäkningar för ifrågavarande bibana äro upprättade efter samma grunder som blifvit följda vid undersökningarne för statens stambanor samt afse en jernvägsanläggning af samma spårvidd och byggnadssätt som stambanorna, äfvensom att banan är utstakad i rät linie från Långebro vid Kristianstad, förbi Önnesta och Winslöf till trakten af Röinge, och derifrån alternativt till Läreda eller Sjörröd, beroende på den rigtning Södra stambanan erhåller norr om Finjasjön.
I förra fallet är anläggningskostnaden beräknad till 1,738,000 Ridr och banans längd till 2 mil 21000 fot, samt i det senare till 1,880,000 Ridr för 2 mil 30000 fots längd.
Uti dessa kostnader ingår äfven rörelsematerielen för 258,828 Ridr vid det förstnämda och 283,333 Ridr vid det senare alternativet.
Nyttan af denna bibana inses lätt vid betraktande af den bördiga och folkrika ort som den genomskär, samt deraf, att den sätter stambanan i förbindelse med Kri - 120 stianstad, som är säte för Landshöfding och Hofrätt, samt hvarest äfven ett betydligt militär-etablissement med en del af södra Sverges krigsförråder är förlagdt.
Genom grannskapet med Blekinge sträcker sig gagnet af denna bana äfven till nämde provins.
Genom samlade upplysningar af den för upprättande af förslag till Skjutsinrättningarnes ordnande i riket nedsatta Kommitté är äfven bekant, att landsvägen emellan Kristianstad och Malmö är en af de mest befarna i landet, hvarföre det kan förutsättas, att person-trafiken på en jernbana, som direkt förenar de båda städerna, bör blifva särdeles liflig och i betydlig mån öka rörelsen och inkomsterne på statens
Södra stambana.
Då dessutom rigtningen af bibanan till Kristianstad på ett tillfredsställande sätt öfverensstämmer med afsigten att utsträcka verksamheten af statens stambanor till folkrika och produktiva orter, anser Kommittéen denna bibana vara förtjent att af det allmänna understödjas, så vidt statens tillgångar det medgifva, hvarföre Kommittéen i underdånighet hemställer, att bolagets anhållan ma af Eders Kongl. Maj:t varda bifallen; underställande likväl Kommittéen Eders Kongl. Maj:ts nådiga pröfning, huruvida icke samma villkor i afseende pa denna bibanas understödjande borde fastställas, som bolaget för banan emellan Borås och Härljunga i underdånighet föreslagit och här ofvan blifvit förordade.
Dock bör Kommittéen dervid ej O o underlåta att anmärka, det bibanan till Kristianstad i så måtto torde böra sättas efter den af Kommittéen förordade bibanan från Vestra stambanan till Borås, som gagnet af den senare genast i början blifver mera vidsträckt, än af den förra, i anseende dertill, att Vestra stambanan redan är för trafik öppnad på en betydlig längd å båda sidor om bibanans anslutningspunkt, hvilket icke är händelsen med Södra stambanan i förhållande till dess till ämnade bibana.
För öfrigt torde Kommittéen, i afseende på de närmare villkoren för båda dessa bibanor, få i underdånighet erinra om de allmänna bestämmelser, som Kommittéen förut i afseende på sådana föreslagit.
Uti en till Kommittéen under den 18
Maj 1858 afbiten nådig remiss har Eders Kongl. Majit infordrat
Kommittéens underdåniga yttrande med anledning af en utaf Bruksägaren m. m. B. de Maré m. fl. till Eders Kongl. Majit ingifven underdånig anhållan om fullständig undersökning på statens bekostnad för en jernvägsanläggning, som redan förut blifvit på sökandenas bekostnad förberedande undersökt af Chefen för Östra Väg- och Vattenbyggnads-Distriktet, Friherre De Geer, ifrån Tatarkullen, 121 i grannskapet af Ekesjö, eller från någon punkt på Östra stambanan i närbeten deraf öfver Wimmerby till Westervik.
Såsom skäl för sin underdåniga anhållan anföra sökandena sakens stora vigt O O för den på kommunikationer vanlottade trakt, som ifrågavarande jernväg skulle komma att genomgå, samt huruledes denna, i förening med Ostra och Södra stambanorna öfver Jönköping till den Vestra, skulle komma att utgöra en direkt jernvägsförbindelse tvärsöfver landet från Östersjön till vestra kusten.
Ehuru Kommittéen erkänner, att trakten emellan sydligare delen af Östersjön och Wettern för närvarande är, till hinder för den industriela utvecklingen, särdeles vanlottad på kommunikationer, och att en jernväg i den af sökandena föreslagna rigtning icke skulle blifva utan gagn för det allmänna och isynnerhet för närmast liggande orter, så anser sig dock Kommittéen, som af Friherre De Geers utlåtande funnit, att terrängen företer betydliga svårigheter för anläggning af en jernväg, samt att densammas längd skulle blifva omkring 16 mil och undersökningen deraf således ganska kostsam, så mycket hellre för närvarande icke kunna tillstyrka bifall till ansökningen, som de till Kommittéens disposition ställda medel erfordras för fullbordandet af de Kommittéen åliggande arbeten.
Då dessutom fråga är om den så kallade
Kinda kanals bringande till verkställighet, och Wimmerby samt trakten deromkring med en jemförelsevis ringa kostnad derigenom kunna erhålla en särdeles billig kommunikation till Göta kanal samt möjligen äfven genom Gamlebyviken till Östersjön, så minskas äfven behofvet af en jernväg från denna trakt till Westervik.
Från bruksägarne Friherre C. G. Feijonhjelm, O. Nordenfelt med flera har Kommittéen emottagit en framställning om fullbordande genom Kommittéens försorg af undersökningarne för en jernväg ifrån sjön Wickern i Nora bergslag af Örebro län, öfver Svartelfven vid Kortfors till Timselfven och sjön Möckcln i Karlskoga bergslag, hvilken framställning Kommittéen ej heller ansett sig kunna bifalla, då ovisst var huruvida de till Kommittéens disposition ställda medel sådant kunde medgifva.
Då likväl en jernväg i denna rigtning skulle förbinda den malmrikaste delen af Nora bergslag dels med den vatten- och jernvägskommunikation som redan förefinnes ifrån Karlskoga till Wenern vid Kristinehamn, dels med sjön Möckeln som vid
Degerfors kommer i förbindelse med Nordvestra stambanan, och således både för när 16 - 122 varande och i framtiden vore af stor vigt för jerntillverkningen inom flera betydande bruksdistrikter, så bar Kommittéen ansett sig böra i underdånighet hos Eders Kongl. Maj:t den gjorda framställningen anmäla.
Kommittéen har vidare emottagit dels en af vice Ordföranden i Kristianstads läns Hushållssällskap Grefve Hugo Hamilton med flere till undertecknad Chef för Statens Jern vägsbyggnader ingifna anhållan om fullständig undersökning på allmän bekostnad af en östligare linie för jernväg från Finjasjön öfver Wexjö och Ekesjö, dels en af Wexjö stads invånare öfverlemnad petition om undersökning genom Kommittéens försorg för Södra stambanans dragande genom Wexjö, dels ock framställning i samma hänseende från invånarne i Ekesjö stad, men hvilka ansökningar Kommittéen numera, sedan den i det föregående framlagt sitt underdåniga förslag om Södra stambanans utläggning genom Småland, icke finner till någon dess vidare åtgärd böra föranleda.
Vid de af Kommittéen hållna sammanträden i Karlstad och Gefle hafva, på förra stället, en del bruksägare inom Filipstads bergslag framställt behofvet af en mindre jernväg från Filipstad i vestlig rigtning förbi sjön Alstern mot Klarelfven, och äfven till Kommittéen öfverlemnat deröfver upprättade profiler och kartor, samt, å det senare, ombud från Hudiksvalls stad och kringliggande orter begärt Kommittéens förord för anläggning af en jernväg emellan sjön Södra Dellen och Ljusneelfven; men då dessa båda förslag ligga utom gränsen för det område, som beröres af de stambanor hvilka det ålegat Kommittéen att undersöka, har Kommittéen icke ansett deni till någon dess åtgärd kunna föranleda.
Af öfriga förslag om större kommunikationer inom särskilda landsorter, som vid de af Kommittéen hållna sammanträden blifvit framställda, anser Kommittéen såsom af synnerlig uppmärksamhet förtjenta: den förut omordade Kinda kanal i Östergötland; den så kallade Åsa' kanal i Kronobergs län emellan sjöarne omkring Wexjö samt till Blekinge; Åtraåns kanalisering från vestra kusten till Ulricehamn; tillvägabringande af en förbindelse emellan de vidsträckta sjöarne på Dalsland sinsemellan och med Wenern; samt ett af Chefen för mellersta Väg- och Vatten - 123 byggnads-Distriktet Majoren m. m. C.
Olivecrona väckt förslag om anläggning af en jernväg från sjön Wessman i Grangärdes socken af Kopparbergs län till Dalelfven vid Djurmo, i afsigt att derigenom förse de skogrika öfre
Dalsocknarne med jernmalm och tackjern.
Dessa och andra flerestädes gjorda framställningar om förbättring i kommunikationerne, hvaröfver Kommittéen icke ansett särskilda utlåtanden för närvarande erforderliga, äro i bihanget uppräknade.
Om man till ett helt sammanfattar dels de redan färdiga jernvägarne, Gefle-Dala- och Orebro-Arboga banor inbegripna, dels de af Kommittéen undersökta och föreslagna dylika, som efter hand skulle af staten komma att utföras, och dervid tager i betraktande de upplysningar om folkmängd och industri, som
Kommittéen kunnat framlägga och åskådliggöra på i underdånighet bilagda statistiska karta, så finner man, att systemet för stambanorna utgöres af 2:ne hufvudlinier från sydvest till nordost, gående den ena från Göteborg genom Westergötland öfver Örebro norr om Sala till Gefle vid Bottniska viken, den andra från landets sydligaste kust genom Småland och Östergötland till Stockholm, och alltså i dessa nära parallela rigtningar förbindande båda håfven.
Dessa hufvudbanor äro sedermera sammanbundne medelst dels jern- dels vattenvägar i motsatt rigtning, nämligen genom Norra stambanan emellan Sala och Stockholm; genom sjöarne Hjelmaren och Mälaren emellan Orebro och Stockholm; genom en del af Vestra stambanan emellan Halsberg och Katrineholm; genom Göta kanal emellan Töreboda och Norsholm; samt genom norra delen af Södra stambanan emellan Falköping och Nässjö.
Dertill komma, såsom särskilda utgreningar, Nordvestra stambanan till Norge och Gefle- Dala jernvägs vestra del till det inre af Dalarne.
Kommittéen har vid banornas utstakning sökt att med tillbörligt afseende på lokalen i möjligaste måtto förena de trenne för stambanorna antagna hufvudprinciperna, att nämligen framgå kortaste sträckningen emellan de bestämda ändpunkterna, att dervid beröra mellanliggande folkrika och fruktbara eller industriidkande orter, samt att undvika täflan med trafiken på de stora insjöarne och segellederna.
Det nödvändiga afseendet på läget af de senare, egentligen i mellersta delen af riket, samt svårigheten att i raka sträckningar genomgå en del mötande bergstrakter, hafva till största delen föranledt de afvikelser från de räta linierna, som ägt rum.
Landets hela ytbildning bestämmer på detta sätt jernvägarnes hufvudrigtning nästan på förhand.
Sålunda är Vestra stambanans böjning åt öster i mellersta Nerike, sedan den från sydvest passerat Tiveden, en följd af sjöarne Wetterns, Hjelmarens och Mälarens inbördes läge, likasom den 124 Norra stambanans från hufvudstaden i nordvestlig rigtning, för att träffa dc från Mälaren i söder och Östersjön i öster mest aflägsna delar af det mellanliggande landet.
I hvad mån banornas rigtning på samma gång motsvarar den inre rörelsens behof, är redan förut vid hvarje särskild bana visadt och skall i en allmän öfversigt af det hela här nedan i korthet ytterligare antydas.
Rikets hufvudstad blifver, genom de, så vidt lokalen och andra förhållanden tillåta, kortaste jernbanor förenad med de båda förnämsta städerna på vestra kusten, som tillika äro bäst belägna för landets förbindelse med England och Europas kontinent.
Afståndct blifver nämligen från Stockholm till Malmö 57,37 mil och till Göteborg 42,81 mil.
Likaså förenas Stockholm med Norges hufvudstad genom en jernväg af ungefär 54 mils längd, hvarutaf 40,57 mil inom Svenska gränsen.
Af Sverges öfriga större städer och vigtigare handelsplatser blifva Jönköping, Linköping, Norrköping, Upsala, Gefle, Falun, Arboga, Örebro, Askersund, Kristinehamn, Karlstad och Arvika af jernvägarne berörde och sålunda äfven satte i förbindelse med hvarandra och med förenämda orter.
Jemte det att alla de dessa orter förbindande jernvägar genomskära de inre delarna af landet, på afstånd från håfven samt de större insjöarne och segellederna, beröra de ock de senare på flera hufvudpunkter, såsom Wettern vid dess södra och norra ända, Venera såväl vid dess norra kust som vid norra ändan af Byclfvens derifrån ledande segelled, Hjelmaren i dess vestra ända, Mälaren likaså samt vid Upsala, hvarjemte de skära Göta kanal vid Töreboda i Vestergötland och vid Norsholm i Östergötland, samt Strömsholms kanal vid sjön Åmänningen, och ansluta sig i norr till sjön Siljans vattensystem i Dalarne.
På sätt befolkningskartan visar, genomskära och beröra jernvägarne de folkrikaste trakterna af de provinser, genom hvilka de äro utlagda.
Enligt gjord beräkning öfver folkmängden på 3 mils afstånd på ömse sidor om samtlige jernvägslinier, inberäknade Gefle-Dala och Köping-Hults privata jernvägar af tillsamman omkring 170 mils längd, uppgår densamma till 1,592,258 personer på 711 qvadratmil, motsvarande i medeltal 2,240 invånare per qvadratmil, hvaremot folkmängden inom hela den del af landet, som ifrågavarande jernvägar genomskära, blott utgör öfverhufvud 1,840 personer per qvadratmil.
Häraf synes, att nära hälften af hela rikets folkmängd är bosatt inom 3 mils afstånd från de särskilda jernvägslinierna.
Efter förestående beräkning skulle folkmängden per mil i längd af jernvägarne på 3 mils afstånd å ömse sidor derom utgöra öfverhufvud 13,400 personer.
En särskild tabell öfver hvarje banas förhållande i detta afseende är uti hillänget införd, hvarvid dock anmärkes, att, om de särskilda summorna för samtliga banorna i 125 denna tabell sammanläggas, en betydlig skilnad emot ofvanstående totalsumma uppkommer, emedan, vid föreningspunkterna emellan de särskilda banorna, till en del samma areal och folkmängd äro inräknade till hvardera af de banor, som sammanstöta, och således komma att ingå i alla banornas totalsumma tvänne gånger.
Om man efter befolkningskartan indelar landet i fyra afdelningar och för hvarje betraktar förhållandet emellan de derinom fallande statsbanors längd, Köping-Hults och Gefle-Dala jernvägar inberäknade, samt hvarje afdelnings areal och folkmängd, så visar sig följande:
Den sydligaste afdelningen, innefattande Skåne och en del af Blekinge, erhåller 8 mil jernväg eller 1 mil på 12,75 qvadratmil och 49,507 invånare.
Den närmast följande afdelningen, som innefattar Småland och Halland, erhåller 20,66 mil jernväg eller 1 mil på 19,70 qvadratmil och 37,977 invånare.
Den tredje afdelningen, innehållande Öster- och Westergötland, Bohus län, Dalsland, en del af Nerike och Södermanland, erhåller 80,75 mil jernväg eller 1 mil på 6,19 qvadratmil och 13,393 invånare.
Den nordligaste afdelningen åter, som innefattar återstoden af landet till parallelen öfver norra ändan af Siljan, erhåller 61,55 mil jernväg eller 1 mil på 9,75 qvadratmil och 14,140 invånare.
Härutaf bekräftas, hvad Kommittéen på annat ställe vidare utvecklat, att landet söder om Jönköping blifvit jemförelsevis mindre väl lottadt vid stambanornas och jernvägarnes fördelning, helst när man tager i betraktande de beqväma segelleder, som tillika i flera rigtningar genomskära den mellersta delen af riket.
Då Kommittéen emellertid af ekonomiska skäl icke trott sig kunna föreslå mer än en enda stambana från söder till norr genom Skåne och Småland, har Kommittéen ansett det så mycket vigtigare, att denna utlägges så beqvämt som möjligt för sidokommunikationers anslutande från östra och södra kusterna, der både behofvet af sådana är störst samt en talrik befolkning och större produktion på tvänne särskilda sträckningar, såsom kartan visar, förefinnas, nämligen utmed Emmådalen till trakten af Oscarshamn eller söder derom, och från Wexjö till Blekinge.
Betraktar man åter de föreslagna jernvägarnes sträckning i förhållande till de delar af landet, som för närvarande producera spannmål till afsalu, så visar kartan, att ganska få punkter af dessa distrikter äro öfver 2 mil aflägsna från jernbana eller vattenväg, som leder direkte till export- eller konsumtionsort.
Undantag härifrån af mera betydenhet utgöra dock vissa delar af landet emellan östra kusten och Södra stambanan.
Den norra delen af detta distrikt kan dock uti Kinda kanal erhålla en 126 ersättning, hvaremot de sydligare belägna trakterna måste afvakta andra kommunikationers anläggande.