Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
” Uti 4 och 5 punkterne af Pierr Stuarls reservation har Pierr Friherre 1Stjernstedt instämt; i 2, 6 och 7 punkterne Herr Prosten Thudén; i 1, 4 och 6 punkterne Herr Prosten Tunelius; samt uti j , 2 och 6 punkterne Fehr Sahlström från Stockholms och vice Talmannen Pihr Ericsson från Wermlands Lån.
Af Herr Nordenanckar: ’’Den stränga ansvarighet, hvartill Utskotten velat binda Hank-bolagsmännen, skulle försvåra, om ej alldeles hindra, uppkomsten af sådane Bolag, åtminstone i större handelsstäder, eller afhålla capitalister derifrån.
Det torde äfven erkännas obilligt, att Direeteurer, som åtminstone hitintills tjenslgjort nästan för intet och ansett sin befattning såsom ett medborgerligt förtroende, nu skola åläggas att med sin enskilda egendom genast ansvara för ett ögonblickligt afbrott i Bankens vexling, sorn likväl, i en rörelse af denna natur, oagladt all Directionens Varsamhet, kan blifva en följd af conjuncturens omvexling eller slumpen.
Inga löneanslag kunna ersätta en sådan risk, och
Directeursvalet skall således genom denna stränghet betydligen förlora i sin frihet. — Jag tror, att äfven Aetie-Banker, der delegare ansvara endast med sina insatta capital, kunna blifva fullt betryggande, onr real-säkerheten noga conirolleras, sedelstocken begränsas och förvaltningen underkastas all offent - Hor till Banco- och Lag-Utskottens Utlåtande j N'.o 5. lighet; men fia (imina liberala åsigt icke synes gillas af mängden, anser jag, all eli. modifierad t förslag till ansvarsbeslåminelse skulle kunna förena meningarne och uppfylla creditens behof.
Direcfionen bör i min tanka befrias från annan ansvarighet ån den, som Bolaget kan ega rått alt utkräfva, och Bolagsmännens ansvarighet förändras antingen i enlighet med hvad nu eger rum i våra 5:ne senast sliflade Banker, så att de gemensamma tillgångarne i Banken skola i första rummet användas lill infriande af Bankernes förbindelser, innan den personella ansvarigheten tillämpas, eller också, i fall man vill vara strängare, att den personella ansvarigheten något suspenderas och först vidtager f. ex. fjorton dagar, efter det sedelinlösen blifvit vägrad eller
Direclionen lagsökt, hvarigenom allmänheten ej kan anses lida, men de förmögnare
Bolagsmännen vinna tid att uppnegociera penningar, utan att blottställa sig för den execuliva magtens våldsamma och credilförslörande behandling.
Jag hemlar denna senare idé från den Frivat-Banks-lag, som Slaten New}'ork den 18 April i858 antagit och hvaruti sladgas, att Bank-delegare aflemna Statspapper eller inteckningar till Statens Ombud, och alt sedelhafvare, som i 10 dagar blifvit manquerad af Banken, eger att utfå liqvid af samma Ombud, som till betäckande af förskottet genast försäljer ett motsvarande belopp af hypölheken och infordrar nya sådana från Banken.
Jemte den lör stränga ansvarigheten, har Utskottet äfven föreslagit en inskränkning i sedel-emissionen, som skall hindra Privat-Bankers uppkomst och som vittnar både om bristande undersökning och misstag i uppfattningen 0111 deras idé och sått att verka.
Vill man, å ena sidan, ålägga en så strång ansvarighet, att hvarje delegare måste icke allenast pantsätta en stor del af sin egendom, utan äfven sätta sin credit och välfärd på spel för en tillfällig conjunetur, den det icke stått i hans magt att afvärja, så måste man äfven tillåta en någorlunda vinst på de i företaget insatte capital; i annat fall låra inga Privat-Banker uppstå.
Banker ega rättighet att utgifva sedlar till ett belopp, som med 5o procent öfverstiger beloppet af contanta penningar och grundfonds-hypothek.
Man liar afundats de stora års-utdelningarne, ehuru ingen derpå förlorat; man har velat nedsätta dem, och Utskottet har nu fön slagit alt utstryka desse bo procent och således nedsätta sedelstocken med en tredjedel, utan att beräkna, hvartill denna inskränkning skall leda.
Man fäster sig, i fråga om afkastning, endast vid den contanta insatsen, utan allt afseende på de betydliga hypothek, sorn tillika måste pantsättas, eller på det ansvar, actie-egarne ingå.
Nio procents ränta å penningar synes t. ex. rått betyd - 16 HÖr till Banco- och Lag-Uttkotteni Utlåtande, N\o 5. ligt; men om en egare af adier för Fyra tusende Riksdaler erhåller
Nio procent af contant insatte Ett tusende, således en vinst af Trettio Riksdaler utöfver laglig ränta, så synes mig denna affaire, i förening med ett strängt ansvar och egendomens gravalion för Tre tusende Riksdaler, ej vara serdeles lockande.
Likaledes om en person, sorn ingått i Banken för Fyratio tusende Riksdaler, deraf
Tio tusende insättas contant, skulle på denna temligen betydliga affaire vinna Tre hundrade Riksdaler i Öfverränta; så finner jag ej eller denna affaire vara sådan, att någon skulle vilja derföre inteckna sin egendom för Trettio tusende Riksdaler och ikläda sig en ansvarighet för alla Bankens förbindelser.
Fördelad på hela actiecapitalet, blir denna vinst en obetydlighet.
Det bör äfven märkas, att den Bank, som drifver creditiv-rörelse, alltid måste vara beredd på en oväntad uttagning af sedlar, och om den vill ställa sig lagen till efterrättelse, måste den i medeltal hålla sin sedelstock minst i5 procent under sitt maximum, och således, enligt Utskottets förslag, inskränka sin utlåning under insåttnings-fondens belopp.
Denna olägenhet undvikes, om rörelsen ställes endast på vanlig discontering.
Låtom oss, med stöd af senast afgifne Revisions-beråttelser, tillse,, huru Utskotts-förslaget skulle hafva inverkat på våra nu egande Banker, i fall det på dem varit tilllämpadt för 185g. «■» :r> c/> Smålands Bank.
R:dr Örebro Bank.
R:dr Wermlands Bank. R:dr n tZ) S?" 5 Tecknadt capital i,28o,4oo 595,700 551,735 n 5’ 2.
O Os E o CG -S £ o j_->. s* - Q C- Influtne räntor, sedan utbetalda räntor afgått 85,7l6 42,176 38,45o - * _ C/l ta: ” « £
Diverse omkostnader 22,535 12,195 1 i,56o a» ^ JO iJ» Bevillning 2,666 775 1,1 o4 l S c. C
Omkostnaderne torde vål något minskas med rörelsen; men delta gåller nästan endast i afseende på sedelpapperet.
Öfrige kostnader blifva oförändrade, och de åro nu uti ailä Banker i stigande, emedan löne*-anspråkeri vexa.
Direcleurerne fungera nu nästan för intet.
Resultatet af denna det nya förslagets tillämpning visar, att, med beräkning af Tjugufem procent contant insats, skulle Smålands Bank-egare derpå njutit sex och en half procent, Nerikes Bank-delegare icke fullt sju procent och Wermlands-Bankens sex; men som Wermlåndningarne nu insatt Trettiotre och en tredjedels procent, hade de derå bekommit endast
Fyra och en half — men ingenting för egendomens pantsåttning och ansvaret.
Dessa förhållanden, som jag äfven under discussionen inom Utskottet, ehuru förgäfves, sökt utveckla, hade likväl förtjenat något afseende.
Antingen skola således Privat-Bankerne försvinna eller också måste de så förändra sin rörelse, att vinsten ökas, eller också eluderas lagen; det ena som det andra till skada för landet och förtroendet.
Följderna af Utskottets system skola, i fall Banker uppstå, blifva: i:o att inga capitalister deruti ingå, 2:0 att de contanta aerie-insåttningarne, som utgöra den egentliga styrkan, aldrig kunna göras öfver Tjugufem procent, 5:o att creditiv-röreisen måste öfvergifvas, emedan disconteringen medgifver, att sedelstocken alltid kan hållas närmare sitt maximum, 4:o att Bankerna icke kunna finna intresse vid att någonsin utbyta en del af öfverflödig cassa emot råntepapper, /Si/i, lill R.
St, Prot, 1840 och 1841• 6 Sami, Q Afd, 4 Haft, 3 18 Hor till Banco- och Lag-Utskottens Utlåtande, N\o 5.
5:o alt det förlorade intresset för en större sedelstocks omlopp leder till lånetidens utsträckning och utlåningens försämring, 6:0 alt någon rånte-nedsåtlning från Privat-Bankerna icke kan väntas, 7:0 att missbruk med rapporterne, underlättad!, genom ett rapport-system, hvars ofullkomlighet jag ej nu vill föreslå att rälla, emedan ytterligare skärpta controller skulle hindra .Bankernes tillvaro.
I betragtande af dessa verkningar och den ringa anledningen till den stora inskränkningen, kan jag ej undertrycka den tanka, att Utskottet velat motverka Bankernes tillvaro och att Utskotts-förslaget, om det i denna del antages, måste leda till Pi ivat-Bank-systemets fall eller förfalskning.
I fall att Bankrörelsen skall inskränkas, bör det således icke ske till den grad, Utskottet stadgat; och jag föreslår följande tvänne alternativ såsom grund för sedelberäkningen: ira alternativet: af § 9.
Ej må serskild
Bank utgifva credif-sedlar och invisningar å Rikets Ständers Bank till större sammantaget belopp, ån sorn motsvaras af: 1:0 två gånger beloppet af behållningen i dess egna cassör af Rikets gångbara mynt i silfver eller sedlar; 2:0 återstoden af deposition i Rikets Ständers Bank; och 3:o sådane Bolagets odisponerade tillgångar i guld och silfver samt liypothek, som i 6 § nämnas; 2.'a alternativet:
Ej må enskild Bank utgifva credit-sedlar och invisningar å Rikets Ständers Bank till större sammantaget belopp, än som motsvaras af:
Ko behållningen i dess egna cassör af Rikets gångbara mynt i silfver eller sedlar; 2:0 återstoden af deposition i Rikets Ständers Bank; 5:o sådane Bolagets odisponerade tillgångar i guld och silfver samt hypothek, som i 6 § nämnas; och 4:o sådane hypothek, sorn blifvit lemnade för beviljade cassa-creditiv, i deri mon dessa blifvit anlitade; likväl aldrig till större belopp ån Tjugufem procent af actie-teckningen.
Båda dessa alternativ åro i min tanke antagliga, men det första mest principenligt.
I afseende på sedelyaleurerne, åberopar jag min vid förra Betänkandet i samma ämne afgifne reservation och tillstyrker, att äfven sedlar å Två Riksdaler Banco må tillåtas.
Bifalles ej detta, skulle jag anse för en stor fördel, om åtminstone de i allmänna rörelsen så vål kända valeurerne å Tre Riksdaler Banco måtte få utgifvas.
Hor till Banco- och Lag-Utskottens Utlåtande, N\o 5. 19 Skulle Rikets Ständer icke finna för godt att. till Privaf-Bankernes fördel förändra lagförslaget, så vål i afseende på ansvarigheten sorn sedelstocken, så måste jag anse tiden för denna lagstiftning vara illa vald och tillstyrker, att hela förslaget måtte läggas till handlingarne och frågan blifva hvilande, tilldess att mera erfarenhet blifvit vunnen, dervid jag finner *å mycket mindre betänklighet, som ingen anledning till nya stiftelser nu synes vara för handen.
De nuvarande Bankerna kunna fortgå på egande octrojer; och jag betviflar i alla fall, att det nya förslaget skall vinna Regeringens sariction.” Uti Kerr Nordenankars reservation hafva instämt Herr Cassel till alla delar, och Herr Bogeman i frågan om sedel-emissionen.
Af Herr (1 refve Mörner, C. G.: ”För min del instämmer jag uti Herr 'Nordenankars reservation, utom hvad angår frågan om Bank-Directionens ansvarighet, och får jag, beträffande de två af Herr Nordenankar föreslagna alternativ för beräkning af sedelstockens storlek, förklara, att jag föredrager det senare, såsom i afseende på controllen lättare att handhafva ån det först framställda.
I Öfrigt år jag äfven skiljagtig ifrån det af Utskottets pluralitet fattade beslut att tillerkänna Privat-Bankerne rättighet till straff-ränta, i händelse deras debitorer ej skulle å förfallodagen liqvidera sina skulder.” Af Herr Grefve Hamilton, Jacob: ”Då jag icke kan instämma i Höglo!!.
Banco- och Lag-Utskottens åsigt, att det år af behofvet påkallad! att föreslå några mera genomgripande förändringar i nu gällande lag för Privat-Banker, utber jag mig att i korthet få anföra mina skål dertill:
Jag tror, att första vilkoret, innan man går att föreslå lagföråndringar., år, att noga undersöka, om den gällande lagen icke uppfyller sin bestämmelse; och vid undersökningen af nu gällande Privat-Bank-lag, den der redan, utan ringaste våda för allmänheten, varit tillämpad för en Bank nära tio år och för andra Banker flera år, hvilka Banker, i de Provincer, der de blifvit etablerade, spridt lif och rörelse samt jemväl vid ett af de svåraste missväxtår inom en Province förekommit behofvet af all undsättning af Staten, så finner man, att nu gällande lag för Privat-Banker uppfyllt sin bestämmelse, så val i anseende till allmänhetens säkerhet och controll som ock till sitt ändamål; ty då allmänheten eger såsom säkerhet för utelöpande creditsedlar, efter nu befintliga lag, i:o den af serdeles goda hypothek bestående grundfonden; 2:0 de för återstående obetald actieteckning ulhändigade förbindelser; 3:o de för cassa-creditiven deponerade hypothek och 4:o låne-handlingarne eller förbindelserne för discont-låneu, hvilka alla säker - 20
Hur till Banco- och Lag-Utskottens Utlåtande, N'.o 5. hets-handlingar, i förening nied cassans confanta behållning i silfver och Riksmynt, uppgå ungefärligen till dubbla beloppet af utelöpande creditsedlar, samt dessutom de Hesta Bank-Bolag iklådt sig gemensam ansvarighet för hvad möjligen vid en Banks utredning kunde brista, lyckes samma allmänhet med denna fredubbla'såkerhet vara fullt tryggad för ali förlust på Privai-Banks-myntet; och i den offentlighet, hvarje Privat-Banks stillning visligen år underkastad, ligger en säker controll, hvarigenom allmänheten eger tillfälle bedöma de serskildta Bankerties förvaltning och soliditet ; samt slutligen enär redan flera Privat-Bank-inråttningar, de derinom de Provincer, der de blifvit inrättade, spridtlif, rörelse och belåtenhet, fördelar, dem jag hoppas den Svenska afunden, äfven med sin kända magt, icke skall lyckas att tillintetgöra, uppkommit och frodas, så visar det ock, att nu gällande Privat-Bank-lag svarar emot sitt ändamål.
På nu anförda skål, och då ej eller några missbruk eller öfvertrådelser af Privat-Bank-lagen hittills egt ruin, anser jag fördenskull någon ny lag för enskilda Banker för närvarande icke vara af nöden.” Af Herr Grefve Frölich, David: '”Å nyo framlågges nu af de sammansatta Utskotten ett förslag till lag för enskilde Banker.
Innan detsamma kan blifva verklig lag, fordras att det vid denna Riksdag, lyckligare än vid den förra, skulle kunna trånga sig igenom tvånne skårseldar.
På resan genom den första skulle jag vål önska att förse deri med några ytterligare requisita, eller, med andra ord, söka hos Riks-Sfårulen ånyo insinuera några ideer oah paragrafer, genom hvilkas uteslutande eller totala förändrande Utskotten till den grad omklådt den af mig primitivt ingifne uppställningen, som Utskotten i öfrigt behagat följa, att jag knappt sjelf igenkänner den; men som jag befarar, att den modification förslaget möjligen genom sådant mitt bemödande skulle kunna få, gjorde detsamma ån mindre qvalificeradt att slippa igenom den andra, och svåraste, anser jag det vara min pligt tillkännagifva, att jag till omarbetningen af förslaget föga vidare bidragit ån med den åtgärd, som varit en oundviklig följd af min plats inom Utskotten.
För de ytterligare motiven till en sådan neutralitet, hvilken under vanliga omständigheter skulle vara obehörig hos en Utskotts-Iedamot —- isynnerhet om hans åsigter i ämnet icke förut fullständigt blifvit ådagalagde — anser jag mig nu böra redogöra, emedan jag tror det vara nyttigt, att Riks-Stånden och den del af allmänheten, hos hvilken denna reservation kan blifva känd, måtte erhålla en anledning att med allvar besinna vigten af hvad som i detta ämne beslutas eller icke beslutas.
Tior till Banco- och Lag-Utskottens Utlåtande, N:o 5. 21
Hår synes nu verkligen vara förhanden ett nytt exempel Svenskarne gå att gifva på deras så mycket, och med skål, klandrade ostadighet.
Konung Fredrik den ende såges hafva anmärkt, att vi i ekonomiskt afseende oupphörligen sjelfve, fastän förgäfves, arbetade' på vårt förderf; men månne icke vårt öde bjuder, att hvad sorn icke i ett föregående sekel kunde fullbordas, i detta möjligen skulle lyckas?
I händelse en sådan dom i en framtid med skål fålles, torde det icke vare ovigtigt att såsom historiskt bidrag visa, hvad som egentligen nu arbetat ödet i hånderne, åtminstone hvad allmänna creditens och industriens vaknade, men åter qvåfda lif beträffar.
År 183a beslutades
Riksmyntets stadgande i värde icke allenast såsom en rättvisa, utan såsom en grundval för utveckling af enskilda creditera
Att befordra uppkomsten af anstalter i denna rigtning, var ett erkåndt syfte hos både Folket och dess Regering.
En speciel paragraf infördes i den så kallade Bank-Lagen af den i Mars, för att stadga grundsatsen af enskildes rått att dädanefter få idka bank-rörelse i Bolag, hvarföre antydan på serskild Civil-lagstiftning lemnades; och den första jnråtning, som derefter i större omfattning och nationel syftning uppstod, hugnades med förklarandet af Konungens serskildta Nådiga välbehag.
Nära nog dylika Inrättningar hafva sedermera i flere landsorter uppstått; systemet har visat en tendens att utbreda sig.
Under serdeles ofördelagtiga conjuncturer och missväxtår hafva Bankerne obestridt oell obestridligen ej allena sjelfve bestått, utan lemnat bidrag till industriens och nårlngarnes bestånd, machineriet börjar blifva allmännare kändt och brukbart, fastän, såsom ännu ofullkomnadt, icke fullt nyttigt, icke allestädes frugtgifvande — och si då — just vid den period, då alla partiella olägenheter, hvilka af vunnen erfarenhet kunnat utpekas och genom en mera harmonisk utveckling afhjelpas, när grunderne för ett system borde införlifvas med våra lagar och våra på emancipation från central- och restitutions-tvånget stödde näringar; just då, säger jag, framträda de rcactionåra krafter, som ämna dels rakt tillintetgöra hela Privat-Bank-systemet och substituera något annat, dels så småningom undergräfva detsamma, eller åtminstone tillåta det blott ett sådant lif, som med stympade lemmar kan fortsättas till dess det af sig sjelft aftynar och dör.
Det skulle tyckas, att, sedan Svenska folket under tio år haft icke allena lid, att instudera hufvudgrunderne för det credit-system, hvarpå Brittiske öarne, isynnerhet Skottland samt Nord-Amerikanske fristaterne, grundat och gjort omätliga framsteg i ekonomiskt afseende framför andra nationer, utan ock fått enkom tjenlige tillfäb - 22 Hor till Lag- och Banco-Utskottens Utlåtande, N.-o 5. len, under denna lid, att rigtigt urskilja de stötestenar och de misstag.
Tinder hvilka somliga af dessa folk, hvilka derföre utsatt sig, fått dyrt köpa vett, och Skottarne deremot, som undvikit dem, oförändrad! prospercrat; så borde nu tiden vara inne att tillegna oss qvintessencm af desse folkslags erfarenhet, d. v. s. förkasta och förebygga det odugliga och vådliga, men behålla och använda det goda, utan att behöfva först genomgå dylika skakningar, som det felagtiga i systemet jemte jacksoniska bravaden åbringa!.
England och Amerika!
Men nej! i samma ögonblick, som man i England allmännare börjar inse, att, utom några betydliga brister i dess lagstiftning, den stora cjuasi Stafs-Bankens obehöriga inflytande varit och år en af hufvudorsakerne till convulsionerne i detta lands—ja i alia dermed merkantilt förenade länders — credit-inråttningar, år man färdig att här föreslå ytterligare utsträckning af vår Eiks-Bank till uteslutande herravälde öfver nåringarne!
Och vid samma tidpunkt sorn Amerikanarn?, sansande sig efter den kullerbytta, deras credit-system måste göra, börja finna hvilka enorma förluster den medfört och att de omöjligen kunna undvara allmänna och enskilde credit-inråttningar, då synas våra Statskloka, rådande mån vilia, så mycket sorn möjligt, blottställa vår klena association sand a för enahanda eller nära likartad, af högsta magten beroende godtycklig behandling!
Ingen skall kunna med skål förebrå mig att jag hår utan fog declamerar, då, efter det jag förgäfves sökt fästa uppmärksamheten vid den, med åsigterne å högre ort vå! bekante, Cornmerce-Rådet ochAldste Bsneo-Eullmågtigen Herr B.
Rosenblads yttrande å Riddarhuset, nu ytterligare kan hänvisa på Biskop Hgcirdhs förestående reservation, äfvensom pä den, genom anställd votering antagna å sidan 10 (i Utskottens förest.
Utlåtande) förekommande redaction, som Utskotten anLagit, i stället för en annan hår i note *) *)
De sålunda framställde anmårkningarne hafva Utskotten öfverväga!; oell hvad fdrst angar frågan, huruvida enskilde Banker åro för landet fördelagtige eller menlige; så ehuruväl denna fråga nu, sedan inrättandet af private eller provinciella Banker en gång blifvit af lagstiftande magten tillåtet, icke egentligen utgjort föremal för bedömande af Utskotten, som endast haft att uppgöra förslag till lag för sådane Inrättningar, tveka likväl Utskotten ej att anse denna fråga redan vara genom erfarenheten åtminstone i en viss mon besvarad, då obestridligt år, att de Banker, som redan uppkommit, visat sig medföra välgörande verkningar i de orter, der de uppstått och att det lif, de i allmänna rörelsen och industrien der vackt, spridt sig äfven till andre landsorter.
Såsom skål för enskilde Bankers menliga inflytande på landet, har anförts, dels att de skulle draga vinsten från Riks-Banken, och dels, att de motverkade lior till Banco- och Lag-Utskottens Utlåtande, N\o 5. 23 bifogad, hvilken jag täger mig friheten reservationsvis åberopa, ehuru den var uppgjord icke af mig, utan af Afdelningen.
Utskotten skulle afgifva ett svar på den anmårkningsvis gjorde frågan: om nyt tan eller menli heten af enskilde Banker, bedömd af er, arenheten rörande de redan inrättade, eller pä ett i allmänhet uppkaslcidt tvifvel, huruvida, resultaten af Privat— Bank-system kunde bli fördelagtiga i f ramtiden ?
För min egen del hade jag velat svara på nämnde anmärkningar: att det stod en hvar öppet att Hypotheks-Föreningars uppkomst; men', utom det, att det ingalunda år afgjordt det Stats-Banken förlorar hvad de enskilde Bankerne vinna, emedan ökade perininge-tillgångar i allmänhet uppväcka en större liflighet i handel och näringar samt framkalla företag och anläggningar, som eljest icke blifvit påtänkte; så, om ån den allmänna Bancovinsten skulle i någon nion förminskas genom enskilde Bankers uppkomst, hvilket erfarenheten hittills likväl icke vitsordat, vore dock denna förlust, i Utskottens tanka, för det allmänna mera skenbar ån verklig och borde anses tillfullo godtgjord genom de fördelar de serskilde orterne i sine nårings-förelag erhållit.
Det skulle dessutom kunna ifrågasättas, huruvida Riks-Banken, äfven med en utvidgad lånerörelse skulle utan våda för sin egen säkerhet kunna ensam afhjelpa penninge-behofvet i hela landet, i afseende på förläggande af handel och näringar: likasom det äfven synes naturligt, att detta behof lättare och framförallt med noggrannare beräkning af säkerheten fy lies af de enskilde Bankerne i samma mon, som penningen genom dem sprides utur närmare och directare källor.
Då Utskotten således ej tro sig1 kunna bestrida nyttan af enskilde Banker för landet, hafva de å andra sidan ej eller kunnat undgå att inse, det en för långt utsträckt Bankrörelse, utan controller och begränsningar för Bankernas uppkomst och rörelse, kan för det allmänna medföra de vådligaste följder; och Utskottet hemta häraf ytterligare skäl för den åsigt, hvars rigtighet jemväl blifvit ifrågasatt, att en fullständigare lagstiftning, ån den, som för närvarande finnes, år af behofvet påkallad, samt att i denna lag nedläggas nödiga garantier, så vål derför, alt icke för många eller för landet menliga Bank-inrättningar uppkomma, som äfven, att de utbildas och röra sig inom genom lag bestämda grånsor; och torde Utskotten, utom dessa och de flera skål, som i förra Betänkandet anförts för en fullständigare lagstiftning, ån den Kongl.
Kungörelsen den 14 Januari 1824 innehåller, endast behöfva åberopa det förhållande, att de Banker, som uppkommit i stöd af berörde lag, för att kunna ega bestånd, måst beviljas vidsträcktare rättigheter och förmoner, ån samma lag medgifver.