Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Mot 63 §. har jag icke annat att erinra , än att gradation af dagar helt och hållet afviker från den af allmänna Lagen i 5 Cap. 4» §•
StraflfBalken antagna och i serskilda Författningar hittills följda grundfrågor är i sig sjelf conventionel, emedan någon absolut rättsgrund för det ena eller andra icke lärer finnas.
Så väl jag som flere värde Ledamöter inom Utskotten voro af den mening, hvad angår 2 mom. af 64 §•. att åtal om oloflig bränvinsförsäljning å landet, borde, till större skyndsamhels beredande, ske hos Konungens Befallningshafvande i Länet, med rättighet för Konungens Befallningshafvande alt, då vittnens hörande hehöfdes, låta sådant verkställa vid d,en för parterne närmaste Stads-Domstol eller, då Ting höllos, vid närmaste Härads-Rätt.
Men den fåtaligt närvarande personalen af 3me Stånd, lemnade vid omröstningen, i denna så väl som andra frågor, ett 4;de Stånd, mera talrikt tillstädes, öfvervigten, till besluts bestämmande."
Herr Prosten Hallbeck förenade sig i Herr Bååths förslag till redaction af 55 §., och instämde Herr Prosten Öhrnberg i reservationen, angående köpares vittnes-gildhet, i fråga om försäljning af det brtjnvin han sjelf sig tillhandlat. af Herr fries:
"Jemte det jag lill alia delar instämmer uti de åsigter Herrar Totties och Hallbecks reservationer emot 45 och 64 §§• innehålla, får jag serskildt reservera mig emot 34 §•, sorn förbjuder nyttjandet af 6:kans panna, till distillering under de månader, som bränvinsbränning r enligt Författningen, icke får utöfvas.
Då man nied tillförlitlig visshet kan antaga, att med en sådan panna egentlig bränvinsbränning aldrig kan företagas, är tillåtelsen att den begagna året igenom, icke ledande till något svek, sorn motarbetar
Författningens i allt öfrigt goda syftning.
Uti ett större hushåll , der hehofvet af distilleradt bränvin kanske kunde vara betydligare, medhinnes icke gerna att med denna lilla panna på 3 a 6 månader, utan ett idkeligit distillerande, till hinder för andra angelägnare hushållsgöromål, förse sig med hela behofvet för 12 månader, och jag vidhåller på sådan grund mitt påstående, att en sådan distilleringspannas begagnande året om, må nu, likasom förr, alltid vara medgifven dem, som i öfrigt äro till bränvinsbränning berättigade och derföre beskattade för året." STOCKHOLM, Kongl. Ordens-Boktryckeriet, i835.
Bev-i tamt Allm.
Besv. och Oecoiii-Utsk» Vt litande N:o g. i N:o g. Antom till Exp, Utsk. den 9 Febr.
Utlåtande, i anledning af Herr Friherre Knorrings och Riksdags-fullmägtigen Lars Larssons från Elfsborgs Lärt motioner, om upphäfvande af den medgifna tullfria införseln fran Norrige till Sverige af br-änvin m, m.
Under anförande, huruledes den i Kongl. Förordningen af den 24 Maji i825 medgifne rättigheten, att'från Norrige till Sverige tullfritt införa bränvin och ålskiilige andre varu-arliklar lill vissa bestämda qvantiteler, föranleder till den uppenbaraste elusion af Författningen, och 1cmnar skydd ät tullförsnillningen och den i sig sjelf otillåtna varu-införseln i stället för att motverka sådane företag, hafva ofvaunämnde Motionairer föreslagit, att R.
H, Ständer mätte hos Kongl. Maj:t i underdånighet hemställa, att förrberörde i Kongl. Förordningen <ien 2.4 Maji 1828 medgifna rättighet till tullfri införsel af vissa varu-arliklar från jN orri ge till
Sve rige måtte upphäfvas.
Utskotten, som dela Motionairernes öfvertygelse, att det för handeln mellan Norrige och Sverige gällande undantags-stadgande, i stället att bereda de bägge ländernas ömsesidiga fördel, i icke obetydlig mon motverkar kraften af de Författningar, som kunna vidtagas i ändamål att skydda vårt lands näringar och upphjelpa dess oeconomie, få, såsom den enda åtgärd till afhjelpande af ifrågavarande olägenhet, hvilken det på Rikets Ständer ankommer att vidtaga, föreslå, att Rikets Högloflige
Ständer måtte till Kongl. Maj:t aflåta en underdånig skrifvelse, deruti Kongl. Maj:ts
Nådiga uppmärksamhet fästes å nödvändigheten deraf, att, sedan Rikets Ständer förhöjt bränvins-bevillningen, och äfven tullafgifterne å de flesta colonial-varor blifvit uppsatta, införseln af sådane varor öfver Norrige icke befordras till men för vårt eget land och minskning i den beräknade tullintraden; och torde i denna underdåniga skrifvelse den bestämda önskan å Rikets Ständers sida uttryckas, att qvantiteten af spirituosa, sorn tullfritt må kunna på Sih. till R. S.
Prof. 1834 och i835 S Sami, 2 Afd. i gide Häftet. a. Bev. samt Allm..
Besv^och Qecon.-TJtsIt» Ulåtanclde lV:o lo. en gång från Norrige lill Sverige införas,, inskränkes till högst 2 kannor.
Dock varder detta Rikets Högloflig© Ständers, upplysta pröfning underslälldf.
Stockholm den 7 Februarii i835. NT: o 1 o. Antom till Exp.
Utsk, den g Febr.
Utidt ande, i anledning af Riksdags fullmagt igert frän Stockholms Lån Nils Insulins motion, om afhjelpaude af vissa hinder jör seglationen emellan Roslagen och Hufvuddaden.
Riksdagsfullmägtigen från Stockholms Län Nils Insulin har uti ett till Hedervärda Bonde-Ståndet ingifvet Memorial framställt de hinder, hvaraf den del af Roslagens invånare, som idka sjöfart, efter nu gällande Seglalions- och Tull-Författningar, skola vara besvärade, dels derigenom att, å allmogens båtar af i5 lästers drägtighet och derutöfver, Tull-pass för hemresan mäste i Stockholm tagas, dels emedan odäckade båtar och fartyg mäste vid inrikes seglation anlöpa Blockhus-udds Tullkammare, eBuru de redan undergått tullbehandling i inloppsorten samt betalt alla afgälder, och dels genom skyldighet att, vid utgåendet från Stockholm till Rikets norra provincer, för afherntning af dessas träd varor och andra producter, anlöpa Utlopps-Tullkammaren, samt yrkat, att alla dessa hinder för allmogens sjöfart mätte i möjligaste måtto undanröjas.
Då likväl de Städganden och Författningar, sorn föreskrifva controler för inrikes sjöfarten, äro af helt och hållet administrativ egenskap och kunna* af Kongl. Majit ändras eller upphäfvas då sådant befinnes nödigt och förenligt med tillbörlig säkerhet för missbruk och underslef, hafva Utskotten, ansett sig, böra tillstyrka,, B ev- samt Allm.
Besv. och Oecon.-Utsk. Utlatandde N:o ir. 3 att Rikets Högloflige
Ständer icke mä fästa något afseende å nu? ifrågavarande af Riksdagsftillmägtigen Nilsin ulin väekta motion».
Stockholm den 7 Febr. i835.
N:o i rv Ank. till Exp. Utsk. d. 9 Febr«- Xktldtande, i anledning af en utaf
Riks da g sfu Ilma gti gere Lars Gezelius frän Kopparbergs
Län väckt motan, angående nedsättning i Tullen d Tobak, sorn frän Norrige införes till Vesterdahl> Fögderi af nyssnämnde Län_ Uti eli lill Hedervärda Bonde-Ståndet ingifvet och derifrån till Bevillnings-Utskottet remitferadt Memorial har Riksdagsfullmägtigen från Kopparbergs Län Lars Gezelius anfört, huruledes invänarne i Vesterdals Fögderi länge klagat deröfver, alt de, sorn fordom plägat till Nortige öfvei tora större delen af deras producter och der bortbyta dem emot finspunnen rulltobak samt andra nödige varor, nu mera icke kunde med fördel idka en sådan byteshandel, sedan för denna tobak måste erläggas en allt för drvg tull-ufgift, hvilken icke får betalas annorstädes, än å Tullkammaren i Fahlun, dit varan alltså måste transporteras innan den får disponeras, ehuru denna stad är belägen omkring 20 mil ifrån nämnde Fögderi; och har derföre Molionairen föreslagit, all invänarne i Veslen!, ahls Fögderi, som för närvarande skola betala i tullafgift för den tobak, som af dem införes från Norrige, i5 proc af värdet, matte tillåtas att hädanefter införa sådan vara emot 5 procents tull, samt att denna tullafgift måtte få betalas lill någon af de vid Norrska gränsen boende Kronobe! jente. livad
Molionairen sålunda anfört och föreslagit hafva Utskotten i behörigt öfvervägande tagit, men då Utskotten ega den fullkomliga öfvertygelsen, att några undantag från i allmänhet gällande sladganden, för vissa provincer eller orter, icke böra, utan de största . skäl. och serdeles ömande omständigheter, inedgifyas, samt några sådane synnerliga< auled— A Bev- samt Allm.
J}esv, -och Oacon.-Utsh.
Vtlulanndt N:o ir. »ingar till undantag för Vesterdahl
Fögderi i Kopparbergs
Län icke förekomma; så anse sig Utskotten böra vördsamt afstyrka bifall lill ifrågavarande af Riksdagsfullmägtigen Lars Gezelius framställde förslag om nedsättning af tullen å tobak, som från Norrige införes till ofvannämnde Fögderi af Kopparbergs
Län, äfvensom till det derjemte gjorda yrkande, att tullafgiflen må kunna erläggas i annan ordning, än som för sådane afgifters liqviderande i allmänhet är stadgadt.
Stockholm den 7 Fehr. i835.
Bevillning- tamt Allm.
Besvoch Oecon.-Utsk. Utlåtande N.o 12., N;o 12.
Ankom till Exp.-TJtsk. den 21 Februarii 1855.
Utlåtande, i anledning af åtskillige motioner, innefattande för, slag till förekommande af luxe och öfverflöd i lefnadssätt et inom Riket.
Inom de resp. Riks-Stånden hafva flera motioner rörande detta åmne blifvit väckta, och dels till Bevillnings-Utskoltet allena, dels till Bevillnings- samt Allmänna- Besvärs- och Oeconomie-TJtskotten gemensamt remitterade, hvilka alla’ motioner öfverensstämma deruti, att de framställa en öfverhandtagande luxe och yppighet såsom i högsta målto skadlig för realisationens bestånd, såsom undergräfvande enskildt och allmänt väl samt såsom vanhedrande för nationen derigenom, att flärd och fåfänga söka göra sig lika gällande med sann bildning och upplysning under det landets tillgångar uttömmas och inhemska fabriker förfalla i följd af en ständig ökad tillgång på utländska öfverflödsvaror.
Till motverkande af delta öfverklagade onda hafva deremot flere alika förslag blifvit afgifne, nemligen: Inom Högloflige Ridderskapet och Adeln: af Herr Estenberg, Per: att alla utländska varor, som kunna inom Riket tillverkas, äfvensom onyttiga sädane varor, hvilka här icke fabri«eras, t. ex. leksaker, fruntimmersprydnader och andre luxe-artiklar, måtte till införsel förbjudas.
Inom Högvördige Preste-Ståndet: af Herr Prosten Öhrnberg; i:o att de mest umbärliga luxe-artiklar må förbjudas så väl till införsel som till bruk och nyttjande; 2;o att hög införseltull må åsättas alla utländska luxe-artiklar, som till import tillåtas, med undantag af socker och ätven några andra artiklar, hvilka nu mera anses såsom nödvändighetsvaror; samt 3:o alt bruket af de flesta luxe-artiklar må med årlig bevillning beläggas.
St- Prot. i834 och t83S.
'5 Samt. i A/d. i to:de Häftet, Bevilln.- samt Allm. Besv.~ och Ckcon.-Utsk, Utlåtande I?;0‘ 1%.- Inom Välloflige Borgare-Ståndet: af Herr Leffler, med hvilken Herrar TbttieochLinderholminstämt: att allt dåraktigt gyckel måtte förbjudas till införsel i landet,, och att det, sorn ännu icke fean förbjudas, men väl kunde undvaras, må beläggas med så hög; tull, att man så småningom vänjer sig af från dess bruk; samt slutligen att Rikets Högloflige
Ständer måtte genom en underdånig skrifvelse anhålla derom, att Kongl. Majrt, under ömsint behjertande af det i landet öfverhandtagande yppiga och öfverflödiga lefnadssättet, hvilket otvifvelafetigt undergräfde folkets välfärd och motarbetade möjligheten och varaktigheten af en myntförbättring, täcktes låta utfärda en Förordning, hvaruti, jemte framställning af de menliga föijderne af detta lefnadssätt, Kongl.
Majrt ville uppmana och anbefalla alla högre och lägre Embetsman samt alla, hvilka på ett eller annat sätt kunna på andra inverka, att genom iakttagande af ett tarfligt, måttligt och sparsamt lefnadssätt gifva goda exempel bland deras underhafvande och anhörige samt menige man, så att fäderneslandet och dess barn ännu en gång måtte återkomma tilt sin fordna belåtenhet och ej sälja sitt väl till ulländningarne.
Inom Hedervärda Bonde-Ståndetr af Nils Månssén från Malmöhus Län, med hvilken flere af Ståndets Ledamöter sig förenat; att Rikets Högloflige Ständer mätte hos Kongl. Majrt i underdånighet begära utfärdande af en Författning, sorn i möjligaste måtto inskränkte utländsk här adopterad yppighet och förbjöde till bruk och nyttjande de varor, som nu eller framdeles ej få i Riket införas, vid påföljd, för den häremot bryter, att, utom böter, anses förlustig medborgerligt förtroende; och har Motionairen förmodat, att härigenom tillfälle till täflan och förkofran kunde beredas landets näringar och fabriker, hvadan han derjemte hemställt, att, genom ändamålsenliga stadganden, en gräns borde sättas för inhemska industri-idkare att ej egenmägtigt låta öfver värdet betala sine producter; af Lars. Larsson från Elfsborgs
Län, med hvilken Olaus Ericsson frän Bohus
Län sig till alla delar förenat: att en underdånig skrifvelse måtte af Rikets Högloflige Ständer till Kongl. Majrt aflåtas, med anhållan om vidtagande af sådane mått och steg som kunna hämma så väl införsel, sorn förbrukning af alla umbärliga öfverflöds-artiklar af hvad namn eller beskaffenhet som helst, samt att tullen på tillåtne öfverflödsartiklar måtte lämpligen förhöjas.
B evilla.- sami Allm.
Be sv - och Oecon.
Utlåtande N.-O 12.
3 Hvad sålunda föreslaget blifvit liafva Utskotten, med den noggrannhet ändamålets vigt och förslagens patriotiska syftning förtjena, i öfvervägande tagit; och få derefter anföra, att den inom landet stigande böjelsen för yppighet och öfverflöd från längre tider tillbaka fästat Statsmagternes uppmärksamhet, äfvensom hämmandet deraf utgjort föremål för deras bemödanden, i hvilket afseende, efter de olika åsigter, som under serskilda tidehvarf gjort sig gällande, mångfaldiga åtgärder blifvit vidt3gne: såsom förbud emot yppighets-varors införsel eller förbrukning; höga tull-afgifter å de till införsel tillåtne; bevillning för nyttjande af åtskillige luxe-artiklar och beqvämligheter o. s. v. Att dessa åtgärder icke medfört dermed åsyftad verkan, vitsordas af dagliga erfarenheten, men häraf anse Utskotten ej böra slutas, att Författningarne, såsom sådane, varit felaktige, utan att syftemålet varit af den beskaffenhet, att det genom förbud eller lagstadganden icke kan ernås.
Begreppen om öfverflöd och yppighet äro i och för sig sjelfve så obestämde, så af vanor och tillgångar beroende, att de endast med afseende på hvarje individs förhållanden kunna uppfattas och tillämpas.
Hvad som för de mindre bildade och bemedlade samhälls-elasserne utgör öfverflöd, tillfredsställer ofta ej andras mest nedstämda och anspråkslösa behof.
Olikheten af menniskors ställning i samhället måste visa sig äfven i lefnadssältet; men alt, i mon af förmögenhet, bereda sig detta beqvämligare och med förädlade seder mera öfverensstämmande, torde kunna anses såsom en önskan af alla folkclasser i hvarje hyfsadt land, och såsom ett mål för deras verksamhet; hvarföre ock borttagandet eller inskränkandet af delta den frie medborgarens oeftergifliga anspråk ulan tvi fvel vore orättvist och betänkligt.
En jemt stigande eultur i förening med ett hos menniskor i alla tider rådande, fastän föränderligt skönhcls-sinne, har skapat behof, dem en aldrig tröttad uppfinningsförmåga och speculations-anda villigt gått att uppfylla, och man har sett folkslag på samma gång tilltaga i upplysning och smak för luxe, utan att äfvertyra något af deras sjelfständighet eller välstånd; men nät* njutningsbegäret utträngt känslan för högre intellecluel bildning, när yppigheten blifvit hufvudsak och samhällets ädlare pligter derför blifvit åsidosatte, då först hafva nationerne sjunkit till den grad af slapphet och moraliskt förderf, sorn banat vägen för envälde, inländskt eller utländskt förtryck.
Smaken för vällefnad och förfinad njutning torde derföre ej böra anilagas såsom absolut hinder för nationens sjelfbestånd och högre bild - 4 Bevilln - samt Allm. Besv.- och Oecon.-Utsk.
Utlåtande N:o 12. ning, när den ej urartar till maklighet och vällust, eller hvarje enskild, utan att beräkna egna tillgångar, hänföres af begäret att genom ett lysande lefnadssätt likna eller öfverträffa den mera förmögne och sålunda uppoffrar det oberoende och lugn i oeconomiskt hänseende, hvarförutan kraft att uppfylla medborgerliga åligganden icke är att förvänta; hvar- , emot orsaken till ett lands lillbakagående välstånd måste härledas från larist på omtanka och beräkning hos hvarje enskild och från skefva eller öfverdrifna begrepp om representations- och lefnadssätt.
Något correctiv häremot tro Utskotten likväl icke böra sökas i Författningar eller påbud, utan i en högre allmän upplysning, som lärer nationen alt uppskatta medborgares värde efter måttet af deras snille och verksamhet, deras redbarhet i tanke- och handlingssätt; men icke efter en mer eller mindre yppig och praktfull lefnad, och som vid vissa namn, stånd eller embeten ej fäster lefnads-åligganden, hvilka med individernes oeconomiska ställning icke äro förenlige; men deremot är det otvifvelaktig!, att exempel af sparsamhet och klok hushållning från styrelsen och från de högre och förmögnare samhälls-medlemmarne skulle betydligt och kraftigt inverka på de öfrige.
Att medelst förbud emot förbrukning af till införsel otillåtne varor motarbeta en tilltagande yppighet, anse Utskotten nästan overkställbar^ i anseende till svårigheten så väl för den enskilde att göra sig förvissad, huruvida varan är in- elier utländsk, som för åklagare- och doraaremagten att derom med säkerhet sig utlåta; hvarförutan kittslige åklagare i ett sådant förbud skulle kunna finna anledning till åtal af serdeles obehaglig och sårande egenskap.
Lika om ej större svårigheter skulle möta försöket, att genom tvångsåtgärder tillhålla inhemska industriidkare att, vid försäljning af deras tillverkningar, åtnöjas med hvad man kallar måttlig vinst.
Prisen å dessa så väl som å andra varor måste regleras af täflan emellan till verkarne, af större eller mindre tillgång på varor och rå-ämnen dertill, samt af consumenternes godtfinnande; och taxor för handel och näringar, der dessa ej hafva uteslutande rättigheter sig tilldelte, låta ej tänka sig, utan såsom hinder för deras utveckling och förkofran.
Beträffande åter så väl förbud emot införsel af luxe-arliklar, som den af någre Motionairer yrkade bevillning för begagnande af så kallade öfverflödsvaror, äfvensom hvad angår tullbeslämrnelserne
Lill skydd för inhemska näringar; så har Bevillnings-Utskottet redan underställt Hevilla,- saint Allm. Eesv.- och Occon.-Utsk. Utlåtande N.o 12.
5 Rikets Höglofl.
Ständers pröfning dessa ämnen, hvilka således icke ut* göra föremål för detta utlåtande.
Med stöd af hvad sålunda anfördt blifvit, få Utskotten vördsamt h.emslälla, ’ att ifrågavarande förslag, till hämmande af luxe och öfverflöd, icke må föranleda till någon annan åtgärd å Rikets Höglofl.
Ständers sida, än att en underdånig skrifvelse måtte till Kongl. Majit aflåtas, med anhållan, alt Kongl. Majit ville låta utfärda en allmän uppmaning till tarflighet.
Då Utskotten nu öfverlemna detta till Rikets Höglofl.
Ständers pröfning, hafva Utskotten tillika bort anmäla, att Herr Prosten öhrnbergs ofvannämnda motion äfven innefattar en hemställan, att Lurendrägeri-Författningarne måtte närmare granskas och skärpas efter ornstäudigheterne; samt att Utskotten, i följd så val af detta, som andre Motionairers enahanda yrkande, företagit granskning af dessa Författningar, hvaröfver serskildt utlåtande skall till Rikets Höglofl.
Åtskilliga Ledamöters reservationer bifogas. Stockholm den 6 Februarii 1835.
Reservationer: af Herr Grefve Horn: ”Jag reserverar mig emot den tillstyrkta skrifvelsen till Konungen om utfärdande af en uppmaning lill tarflighet, hvilken åtgärds ändamålslöshet jag anser tillfyllest ådagalagd i Betänkandets premisser.” Herr Grefve von Fersen reserverade sig jemväl emot beslutet att tillstyrka en underdånig skrifvelse till Kongl. Majit i detta ämne.
Herr Doctor Björkman ansåg eftn underdåniga skrifvelsen alldeles fruktlös och följaktligen obehöflig. 6 Hevilla.- Lag- samt Allm. Besv.- och Oecon.-Utsk. Memorial N.o i3.
Ankom till Exp.-Utsk. den 21 Februarii i835.
Memorial, med förslag till samman jemkning af Riks-Ståndens beslut, rörande Utskottens Utlåtande, N:o 8, angående / eglementariska föreskrifter för bränvins-bränningens utöfning, samt försäljning af bränvin och beskattning derå.
Vid profning af berörde Utlåtande, tillika med Utskottens dervid bifogade förslag till Förordning angående bränvins-bränningen, tn. m., hafva Riks-Stånden, enligt de till Utskotten derom ankomne Protocolls-utdrag, i vissa delar stannat i skiljaktiga beslut; i anledning hvaraf Utskotten, jemlikt y3 §.
Riksdagsordningningen och 71 §.
Regeringsformen, härmed få anmäla de §§. af Förordningen, deruti olika beslut egt rum, samt afgifva förslag, så väl till meningarnes sammanjemkning, som ock till voferings-propositioner i frågor af bevillnings-natur, hvilka böra af förstärkt Stats-Utskolt afgöras. 1. §.
Uti senare momentet af denna har Högv.
Preste-Ståndet beslutat följande förändring: ”Bränvins-distillering med pannor af högst 6 kannors rymd, vare hela året tillåten, men endast för dem, som till bränvinsbränning äro berättigade/’ Hvaremot de öfrige Irenne Ständen antagit Utskottens förslag, hvilket således utgör Rikets Ständers beslut. 4 §.
Ridderskapet och Adeln har i a:dra mom. af denna antagit följande redaetion: ”Vid brännerier af annan än vanlig beskaffenhet, eller så kallade konstbrännerier, får sammanräknade kannetalet af alla tilj mäskning och klarning hörande pannor, mäskvärmare oberäknad, icke öfverstiga den högsta pannerymd, hvarmed bränvinsbränning med enkla pannor är tillåten.’
Deremot hafva de öfrige tre Stånden bifallit Utskottens förslag; i följd hvaraf Ridderskapets och Adelns mening förfaller. 9 §.
Början af denna §. har blifvit förändrad, af Höglofl.
Ridderskapet och Adeln sålunda: ”Alla å en tomt, eller å samma egendom, hemmansdel eller lägenhet varande pannor” &c. samt af Högv.
Preste-Ståndet på följande sätt: ”Alla de pannor, som af någon till bränvinsbränning berättigad be - Eevilln.- Lag- samt Allm. Besv.- och Otton.
Memorial JY.& i3. 7 gagnas, vare sig å en tomt eller i en byggnad, eller under samma tak eller å samma egendom, hemmansdel eller lägenhet, »kola val, för nödig säkerhets vinnande, till rymden serskildt uppgifvas;” &c. tåen af de tvänne öfrige Stånden är Utskottens förslag bifallet.
Då desse förändringar icke i hufvudsaken afvika från det af Utskotten föreslag ne stadgande, derutinnan samtlige Ståndens beslut äro sammanstämmande, utan endast åsyfta ett förtydligande af samma stadgande, i hvilken omständighet Preste-Ståndets redaction synes vara ändamålsenligasl, finna Utskotten sig böra tillstyrka, att de Irenne öfrige Stånden ville uti berörde redaction sig förena. 10 §.
Ridderskapel och Adeln har för denna §. antagit följande redaction; ”Mantals- och Skattskrifva^ åligge det, att, inom Januarii månads utgång, enligt mantals- och skattskrifnings-handlrngarne, socknevis upprätta förteckningar på alla dem, hvilka anmält sig till bran vinsbränning, upptagande så väl pannerymden, sorn den dass, hvartill redskapen hörer, äfvensom den tid, hvartill hvar och en anmält sig alt bränna.
Dessa förteckningar insändas lill Konungens Befallningshafvande, som ege att deraf lemna vederbörande del för control och eftersyn, äfvensom ett exemplar af samma förteckningar skall anslås j församlingens socknestuga eller å annat lämpligt ställe,” Hvaremot Utskottens förslag blifvit af Högv.
Preste-Ståndet, endast med den förändring, att orden; ”eller ock uppgifvit en mindre pannerjmdj än den, hvaraf de ega rättighet att sig begagna
J’ skola utgå, samt af de öfrige
Stånden utan förändring antaget.
Vid detta förhållande hemställa Utskotten, om icke Högv.
PresteStåndet skulle hnna för godt att frånträda sitt beslut och förena sig med Vällofl BorgareStåndet och Hederv.
Bonde-Ståndet, samt att sålunda Utskottens förslag må anses utgöra Rikets Ständers beslut; kommande i annat fall att förblifva vid hvad i ämnet förut varit stadgadt. i3 §.
Borgare-Ståndet har 5 beskrifningen af redskapen i 2;dra, 3;dje och Classerne besTutit följande förändring: 2:dra Classen» ”Maskvärmare vare tillåten af hvad form eller ämne som helst, mea rummet för mäskningen får ej innehålla mera än en femtedel utöfver pan - 3 Bevilln.- Lag- samt Allm.
Besv. och Oecon.-Utsk.
Memorial iV.o i3. nans rymd, och mäskvärmaren endast användas för tillmäskningens uppvärmande genom den från pannan utgående ånga.” 3:uje Classen.