Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Föreskrifterna angående stämpel till köpe-, bytes- och gåfvobref äro hufvudsakligen lika med dem, som finnas meddelade pag. 36 och 37 uti nu gällande författning.
Dock har Utskottet, till förekommande deraf, att transport af köpe-, bytes- eller gåfvo-bref, som egt rum efter den för lagfart föreskrifna tid, icke må 22 Bevillnings-Vtskottels Betänkande Jtfi 22. kunna, genom att dateras inom nämnde tid, anses fri kallad från stämpelafgift, funnit sig böra i slutet af 3:dje momentet tillägga det stadgande, att öfverlåtelsehandlingen bör, för att icke behöfva förses med ny stämpel, till uppbuds erhållande hos Domstolen företes inom den lör lagfart af sjelfva köpe-, bytes- eller gåfvobrelvet bestämda lid.
Liqvidalioner; se pag. 8 i nu gällande författning.
Morgongåfvobref; se pag. 12 » » Mäklar c-slutsedlari Mästarebref I r> m,aninf Ise P“6-ö- * Notariatsbref I afseende på Pass förekomma uti nu gällande Stämpelpappers-författning en mängd stadganden, som dels synas icke vidare ega tillämpning, dels torde kunna och böra väsendtligen förenklas.
Sålunda upptagas pag. 8 Turkiska sjöpass, ehuru dylika pass långt före detta upphört att utfärdas.
Vidare förekomma pag. 8 och 9 särskilda stadganden före resepass till utrikes ort, för resepass till inrikes orter eller Norge, för pass, som af Kongl. Maj:t eller på Kongl. Maj:ts nådiga befallning utfärdas åt personer till resor i enskilda angelägenheter, samt för sjöpass; pag. 10 stadgas om Tullkammarepass; pag. 21 om Kongl. Maj:ts pass för resa till utrikes ort samt angående Statsministerns för Utrikes Ärendena pass för utländsk resande att i riket inkomma.
Då numera Konungens Befallningshafvandes pass i allmänhet begagnas för resor såväl till in- som utrikes orter, samt vid de fall, då så kallade kabinettspass utfärdas, desamma icke rimligen kunna beläggas med den höga stämpelafgift af 13 R:dr, som i nu gällande författning, pag. 21, finnes bestämd, torde en förenkling af föreskrifterna om stämpelafgiften för resepass vara af behofvet påkallad; och Utskottet får derför till Rikets Ständers fastställelse anmäla de stadganden, som i detta hänseende förekomma pag. 16 i Utskottets förslag.
, För patenter (privilegia exclusiva) har Utskottet föreslagit stämpelns förhöjning från det i nu gällande författning, pag. 12, bestämda belopp 22 R:dr 50 öre till 23 R:dr.
Prestebref; se pag. 9 uti nu gällande författning.
I afseende på Primavexlar har Utskottet, som oförändradt bibehållit den i nu gällande författning, pag. 38, införda tarif, gjort en nödig redaktionsförändring samt uteslutit stadgandet om stämpling af utländska vexlar, som inom riket presenteras, hvilket svårligen lärer kunna tillämpas. ^äjoTrejn^} Se ^ 9 Ut‘ "U SälIande författning.
Skuldebref, godkända räkningar, vexlar och enskilda assignationer skola, eu~ Bevillnings-Utskottets Betänkande M 22. 23 ligt nu gällande författning (pag.
37) då de för domare eller exekutor uppvisas, förses med stämpel i förhållande till kapitalbeloppet, nemligen till och med 100
R:dr 15 öre, samt för hvarje fulla 100 R:dr derutöfver 30 »
Då denna grund för stämpelafgiften försvårar beräkningen, har Utskottet före slagit afgiften till 30 öre för hvarje fulla 100 R:dr af kapitalvärdet.
Testimonia Academica; se pag. 9 uti nu gällande författning.
Tillståndsbevis; se pag 12 d:o d:o d:o Tillståndsbref; se pag. 9 och 10 d:o d:o d:o Vågattester; se pag. 10 d:o d:o d:o Äktenskapsförord; se pag. 13 d:o d-o d:o § 7.
Uti denna § medgifne undantag frän de uti nästföregående fyra §§ förekommande stadganden äro nästan helt och hållet lika med dem, som uti 7 § af nu gällande författning (pag. 27—33) finnas intagne.
Beträffande sjelfva rubriken, är iakttaget, att beloppet af den i undantagen icke inbegripna stämpel, som motsvarar fordna kansligebiihren och sigillpenningarna å Kongl. Maj:ts resolutioner, utslag och domar m. m., blifvit bestämdt utsatt till hvad det nu i verkligheten utgör, eller 10 R:dr 50 öre för hvarje expedition.
De olikheter, som i öfrigt uti denna § förekomma, mot föreskrifterna i nu gällande författning, torde icke behöfva närmare förklaring. § 8- Uti denna § har Utskottet sammanfört den del af de i 5 och 11 §§ af af nu gällande Stämpelpappers-författning intagne stadganden, rörande författningens efterlefnad och handhafvande, som ansetts böra qvarstå; men föreskrifterne hafva blifvit uppställde i annan ordningsföljd än den, hvaruti de förekomma i nämnde författning.
Utskottet anser sig här endast böra hänvisa till de ställen i den gällande förordningen, hvarest sladganderne i Utskottets förslag återfinnas, och skall dervid i korthet anmärka, när förändringar af någon vigt blifvit föreslagna.
l:sta mom. motsvarar 6 mom. i 3 § (p. 4) af nu gällande författning. 2:dra » » 3 » 11 § (p. 11) » » » dervid dock det tillägg blifvit gjordt, alt det åiigger expeditionshafvanden utan särskild godtgörelse annullera stämpeln å utgående expeditioner.
3:dje mom. motsvarar 4 mom. i 3 § (pag. 3) af nu gällande författning, 4:de » » 9 » » ( » 4) » » » 5;te » » 10 » » ( » 4) » » » 54 bevillning »-Utskottets Betänkande M 22. 6:te mom. motsvarar 4 mom. i 3 § (pag. 3 o. 4) af nu gällande författning.
7:de » » 3 » » ( » 3) 8:de » ä 1 » 11 ,§ ( » 41) 9:de » » 2 » » ( » 41) 10:de » » 4 » » ( » 42) ll:te » » 3 » » ( » 42) » » » 12:te » » l:a, 2:a och 3 mom. i 6 § (p. 26) » » hvaremot 4:de mom. i samma § (p. 27) ansetts kunna ur författningen utgå. 13:de mom. motsvarar 6 mom. i 11 § (p. 42) af nu gällande författning.
14:de » » 7 » » ( » 42) » » » 15:de » » 8 » » ( » 42) 16:de » » 9 » » ( » 43) 17:de mom. utgör nytt stadgande, som blifvit erforderligt i följd af föreskriften om upphörande af vidare tillverkning utaf s. k. skrifkartor.
Deremot hafva l:sta, 2:dra, 7:de och 8:de mom. i 3:dje §, äfvensom 10:de, Urte, 12:te och 13:de momenterna i 11 § såsom eldigt Utskottets förslag öfverflödige, från samma förslag uteslutits. § 9 handlar om anskaffning och försändning af stämpelpapper och motsvarar förra delen af 16 § uti nu gällande författning, hvaremot sednare delen af samma §, hvilken afser stämpling af Tidningar blifvit intagen uti det af Utskottet uppgjorda förslag till särskild författning rörande nämnde stämpling.
Dessutom har Utskottet, som ansett föreskrifterna derom att embetsverks och embetsmyndigheters reqvisitioner å stämpelpapper, »hvarken i afseende å valörer eller qvantiteter må utsträckas utöfver hvad som erfordras för sådane handlingar, hvilka till de reqvirerande embetsverken eller embetsmännen ingifvas eller af dem utfärdas,» samt att »vederbörande embetsmyndigheter, då reqvisitioner af deras tjenstemän afgifvas, skola bestyrka, huruvida hvad som reqvireras, efter nämnde grunder, kan anses erforderligt,» innefatta så beskaffade inskränkningar, som hvarken öfverensstämma med Kronans fördel eller allmänhetens beqvämlighet, funnit sig böra föreslå: ett nämnde föreskrifter må ur författningen uteslutas. § 10.
1 afseende på de uti denna § intagna stadganden, hvilka angå försäljning af stämpelpapper, är någon annan väsendtlig förändring af hvad derom uti 17 § af nu Bevillnings-lltskottets Betänkande JM 22.
25 ha gällande författning finnes föreskrilvet icke gjord, än att Utskottet, med afse» ende derpå att blott ett försäljningskontor i Stockholm för närvarande finnes inrältadt, hvilket i en stad af så vidsträckt omfattning icke synes vara för allmänhetens beqvämlighet fullt tillräckligt, ansett sig böra föreslå, att Kongl. Stats-Kontoret må ega förordna om inrättande af nödigt antal dylika kontor. §§ 11 och 12 motsvara §§ 18 och 19 i nu gällande författning.
S 13
Med uteslutande af 2:dra och 6:te morn. i 20 § af nu gällande författning, af hvilka det förra innefattar stadgande!) angående redovisningssättet för stämpel å lysningssedlar och det sednare rörer redovisningen för tidningsstämplingsmedlen, hafva öfriga i nämnde § införda stadganden här blifvit hufvudsakligen intagne. 14, 15, 16 och 17 motsvara 12, 15, 14 och 15 uti nu gällande författning, endast med uteslutande af de stadganden, som hafva afseende på stämpel of lysningssedlar »arnt stämpling af tidningar.
Uti det af Utskottet uppgjorda, här ofvan omförmälda förslaget till författning angående stämpling af tidningar samt andra periodiska skrifter och tryckta afhandlingar, hvilket härjemte till Rikets Ständers pröfning och fastställelse öfverlemnas, har Utskottet ansett sig böra föreslå förändring af de uti 10 § i nu gällande författning intagne stadganden såväl om tidningsstämpelns valörer, som rörande beräkningssättet för papperets storlek.
Enligt nu gällande föreskrifter skall hvarje tidningsnummer, tryckt på halft ark, eller derunder, förses med en röd stämpel till Vedels öres belopp; från ett halft lill och med ett helt ark med en stämpel till s/16;dels öre; deröfver till och med 1V2 ark 3/g:dels öre; o. s. v.; och skall med halft ark förstås papper, hvars yta innehåller 150 qvadratdecimaltum.
Dessa föreskrifter hafva vid tillämpningen å brochyrer, hvarom stadgas i 3:dje mom. af nämnde §, medfört tvekan om hvad med uttrycket ark vore att förstå, Bih. till R.
Prof. 1859 & 1860. 5 Sami. 1 Afd.
U Haft. 4 Éevillnings-Ulskotlets Betänkande M 22. enär papper numera kan tillverkas af en ganska betydlig storlek.
Dessutom har mot beräkningsgrunden förekommit, att beskattningen varit allt för stor för mindre tidningar i förhållande till de större, enär afgiften icke utgått i någon jemn progression i förhållande lill den tillökade storleken.
Utskottet, som anser tjenligt att, då papperets storlek beräknas efter qvadratdecimaltum, afgiften jemväl bestämmes uti 10:dels ören, har sökt finna någon sådan beräkningsgrund, hvarigenom, utan synnerlig förhöjning eller förminskning uti den inkomst Staten för närvarande af tidningsstämplingen kan påräkna, decimalräkningen kunde i afseende å tidningsstämpeln vinna tillämpning.
Enligt det förslag, Utskottet i detta hänseende uppgjort, kommer väl afgiften för tidningar af mindre omfång att något nedsättas; men då denna nedsättning förnämligast lillgodokommer landsortstidningarne, hvilka vanligen afse den orts angelägenheter, der de utgifvas, och i följd deraf icke eller synnerligen tynga på posterne, torde nedsättningen vara af billighet påkallad.
För att utröna i hvad mån den af Utskottet föreslagna beräkningsgrunden komme att verka till ökning eller minskning uti den utgift, som vederbörande nu få i detta hänseende vidkännas, har Utskottet från Riksgälds-kontorets Itidningsstämpel-kontor förskaffat sig uppgift dels på de afgifter, som under 1859 erlagts för hvarje särskild i Stockholm utkommen tidning eller tidskrift, dels å de afgifter, som från landsorterne influtit för år 1858, eller det sednaste år, för hvilket fullständiga redovisningar i detta hänseende hittills inkommit; och har Utskottet derjemte låtit uträkna till hvad belopp afgifterna, med iakttagande af Utskottets förslag, skulle uppgått dels för hvar och en af de i Stockholm utkommande tidningar, derest antalet afslämplade exemplar äfvensom det tili dem använda papper antoges lika som för år 1859, dels för samtliga i landsorten utkomna tidningar, om de år 1858 afstämplade exemplarens antal och storlek lades till grund för beräkningen.
Här vid har det befunnits, att tidningsslämpel-afgiften utgjort i Stockholms stad under år 1859 R:mt R:dr 30,173: 67. hvaremot, om de af Utskottet föreslagne nya beräkningsgrunder blifvit följde, inkomsten för samma år skulle utgjort blott .... 28,651: 54.
Afgiften skulle i sednare fallet minskats med 1,522: 13.
Likaså utgjorde afgiften för de utom Stockholm år 1858 afstämplade tidningar m. m 15,859: 29. men, med tillämpning af de nya beräkningsgrunderna blott 14,729: 69. utvisande således en minskning af 1,134: 60. minskningen på det hela skulle alltså utgöra R:dr 2,656: 73.
Då Utskottet anser den beräkningsgrund, Utskottet föreslagit, dels vara grundad på rättvisa och billighet, dels medföra förenkling och reda vid räkenskapernas uppgörande och kontrollerande, får Utskottet, som finnér det vara sannolikt, att Bevillnings-Utskottets Betänkande M 22. 27 en del tidningar komma att, efter den nya beräkningsgrunden för stämpel-afgiften, blifva i tillfälle utvidga sitt format, och derigenom bereda Staten förhöjning i inkomsten af ifrågavarande afgift, vördsamt tillstyrka, att det af Utskottet uppgjorda förslag för stiimpel-nfgiftens beräknande såväl för tidningar, som andra periodiska skrifter och broschyrer, må af Rikets Ständer godkännas.
Jemte det Utskotlet hemställer att dess förslag äfven i öfriga delar må af Rikets Ständer godkännas, får Utskottet slutligen anmäla 2:ne till Utskottets handläggning öfverlemnade motioner, som med ifrågavarande ämne ega gemenskap, nemligen: l:o af Herr Friherre Rehbinder, F. JU., som i ändamål att söka stäfja passionen att spela på utländska lotterier, föreslagit, att en särskild stämpel måtte beslutas för de tidningar, hvilka vilja intaga annonser om nämnde lotterier, samt att stämpel—afgiften för sådana tidningar måtte blifva dubbelt större, än den afgift, som nu eger rum och hvilken sednare mindre afgift endast borde bibehållas för de tidningar, hvilka afsäga sig rättigheten att annonsera om utländska lotterier; samt 2:o af Sven Rosenberg från Christianstads län, som anfört, att tidningsstämpel-afgiftens nedsättning i landtränteri vore för tidnings-utgifvare, som ej bodde i residensstäder, el t både tidsödande, kostsamt och ändamålslöst besvär; i anledning hvaraf motionären föreslagit, att i de städer, der landtränteri icke finnes, afgiften för det papper, som till tidningar, periodiska skrifter och broschyrer för åtnjutande af portofrihet afstämplas, måtte, tillika med åtföljande reversal, för hvarje gång stämpling begäres, få aflemnas till den Magistrat, som har att stämplingen ombesörja, hvarefter Magistraten skulle hafva att de inflytande medlen med tillhörande reversaler qvartaliter till vederbörande landtränteri insända.
Reträffande härvid först Herr Friherre Rehbinders yrkande, så har Utskottet icke kunnat gilla den af motionären föreslagna utväg för vinnande af det utaf honom åsyftade ändamål.
Genom Kongl. Kungörelsen den 21 Mars 1844 är nemligen vid strafT förbudet att, för egen eller annans räkning, utbjuda eller afyttra lotter till penningars eller annan lös eller fast egendoms bortlottande inom eller utom riket.
Lotteri-annonsers införande i allmänna tidningar kan således icke betraktas annorlunda, än såsom en indirekt uppmaning till lag-öfver t r äilelse.
Men då Staten icke bör, vare sig mot erhållande af förhöjda skatter eller andra fördelar, förunna någon rättighet alt opåtaldi sprida uppmaningar till lag-öfverträdelse, anser Utskottet Friherre Rehbinders ifrågavarande motion icke förtjena afseende.
Vidkommande derefter Sven Rosenbergs förslag, så och enär det antagits tillhöra en nödig kontroll, att icke samma tjenstemän, som skola kontrollera slämplingen, äfven uppbära sjelfva stämpel - algiften, och då skyldigheten att i Iand t— ränteriet leverera nämnde afgift icke kan för vederbörande tidnings—redaktioner 88 beviUnings-Utskottets betänkande M 22. medföra någon synnerlig olägenhet, har Utskottet, som funnit de uti nu gällande stäropel-pappers-författning (pag.
49) i detta hänseende intagne stadgande!» icke böra undergå uågon förändring, ansett sig icke kunna å ifrågavarande motion tillstyrka bifall.
Slutligen och då uti såväl den föreslagna stämpel-pappers-författuingen, som uti förslaget till tidnings-stämplings-förordning, förekomma dels bötesbestämmelser, dels åtskilliga föreskrifter i afseende på verkställigheten, hvilka erfordra Kongl. Maj:ts nådiga godkännande, har Utskottet ansett sig böra hemställa, att Rikets Ständer måtte, med öfverlemnande af ofvanberörda förslag, i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj:t, efter öfvervägande af hvad i afseende på såväl bötesbestämmelser, som öfriga föreskrifter, hvilka äro af den beskaffenhet att de erfordra Kongl. Maj:ts nådiga godkännande, må täckas uti nu ifrågavarande ämnen låta utfärda särskilda författningar.
Reservationer: i:o af Herr Reutersvärd, P. 0.:
»Utskottet har, i den nu föreslagna stämpelpappers-förordningen, bibehållit en progressiv skala för beräkningen af den stämpel, hvarmed bouppteckningar skola beläggas, under det att denna beräkningsgrund för öfrigt i författningen blifvit borttagen der den hitintills varit tillämpad, se exempelvis stämpel ä fastebref m. m.
Vid arrende- och hyres-kontrakter samt cerlrpartier har man icke allenast ansett beräkningsgrunden olämplig, utan helt och hållet befriat dessa handlingar från stämpel-afgift, utom i de fall da de inlör domstol skola löretes.
Då så skett, synes det mig, som borde man i främsta rummet varit betänkt på att borttaga en principvidrig beiäkningsgrund just med afseende å stämpel till bouppteckningar, der vid tillämpningen den största orättvisa icke allenast kan, utan alltid måste ega rum.
De som försvara ofvannamnde beräkningsgrund, utgå från den synpunkten, att ett förmögnare sterbhus bör i stämpel—afgift betala mera för hvarje hundrade Riksdaler än ett mindre bemedladt sterbhus, men man förbiser härvid den vigtiga omständigheten, att det alltid är beroende på arfvingarnes antal, huruvida hvar och en får större eller mindre del i arfvet, och dessutom inträffar ju nästan alltid, då en af makarne i en familj dör, alt den efterlefvaude, i stället för att vinna tillökning Heiillnings-Utskottets Betänkande M 22. i «in förmögenhet, mäste till barn eller den allidnes närmaste anhöriga afstå en stor del deraf, då det naturligtvis måste vara obilligt att Staten i ty fall tager i skatt efter samma beräkning, som om den efterlefvande makan fått ärfva.
Huru orättvist denna beskattning utfaller med afseende å arfvingarnes antal, torde genom exempel blifva åskådligt.
Om ett sterbhus antages ega 20,000 K:dr att dela emellan 5 barn, så att hvar och en erhåller 4,000 R:dr, skall för dessa 4,000 R:dr, enligt Utskottets förslag, betalas 12 R:dr i stämpel-afgift, enär afgiften för 20,000 R:dr gör 60 R:dr; men om deremot i ett annat sterbhus med 4,000 R:drs behållning det blott finnes en arftagare, så skall denne, enligt samma förslag, betala endast 8 R:dr i stämpel.
Finnes det väl någon billig grund, hvarföre den ena skall till Staten betala 33V* procent mera än den andra, då arfvet i båda fällen är lika?
Helst skulle jag önska, att man helt och hållet borttoge ali stämpel-afgift å bouppteckningar, åtminstone i sterbhus der efterlefvande make eller bröstarfvingar finnes; ty att
Staten skall uppträda som arftagare i hvarje sterbhus, synes mig i högsta grad olämpligt.
Den som under sin lifstid fått för sin inkomst och förmögenhet bidraga till det allmänna, borde vara befriad från Statens anspråk att som fordringsegare i sterbhuset ingå.
Vid uppgörandet af Utskottets förslag fästade man icke så mycken vigt på de deri föreslagna siffrorna, utan fast mera ville undanrödja den tvetydighet och svårighet vid tillämpningen, som den nu gällande författningen innebär med afseende å bouppteckningar, och då frågan förevar inom Utskoitet, trodde mångå med mig att den föreslagna beräkningen var i allmänhet något lägre än den nuvarande, men vid noggrannare efterräkning finner jag att så icke är händelsen, utan tvertom en förhöjning, som blir allt mer och mer mänkbar ju större boupptecknings-summan är; så t. ex. då behållna summan uppgår till 6.000 R:dr, utgår stämpel-afgifteu, enligt nu gällande förordning, med 12,70 R:dr, men enligt Utskottets förslag med 4 5 » för 12,000 R:dr i förra fallet 32,70 » för d:o i sednare fallet 36 » för 21,000 R:dr i förra d:o 69,70 » lör d:o i sednare d:o 84 » för 41,000 R:dr i förra d:o 182,40 » för d:o i sednare d:o 205 » o. s. v. Om det lyckats mig visa, att den föreslagna stämpel-afgiften för bouppteckningar är i hög grad orimlig, så synes det mig att man bort helt och hållet borttaga stadgandet i denna del.
Anser man åter att Staten icke bör gå i mistning om stämpel-afgift för bouppteckningar, må man åtminstone bestämma billigare grunder för denna inkomst.
Enligt mitt förmenande vore i sådant fall den rättaste grunden för afgiften att bestämma en viss procent af behållna summan, ehvad deu - 50 Bevillnings-lJlskottets Betänkande M 22. samma vore högre eller lägre, så att hvar och en finge skatta i proportion till summans storlek.
En sådan beräkning vill man äfven lägga till grund för alt beskatta inkomst och förmögenhet, och progressiva afgifts-beräkningar har der ansetts under intet vilkor böra ifrågakomma.
Jag får derföre, ifall mitt första förslag om borttagandet af all stämpel-afgift å bouppteckningar icke skulle vinna bifall, alternativt föreslå: l:o.
Att bouppteckningar, der behållna summan icke öfverstiger 400 R:dr, befrias från stämpelafgift, men att der summan öfverstiger nämnde belopp, belägges bouppteckningen med stämpel till V4:dels procent eller 25 öre för hvarje fulla 100 R:dr. 2:o.
Att efterlefvande make befrias från stämpel afgift å den andel i boet, som densamma tillfaller.»
Friherre Lejonhufvud, A. G., Friherre Silfverschiöld, C. O., Friherre af Schmidt, G., Herr Lagerhjelm, G., Herr von Strokirch, E, Herr biskop Björck samt Herr doktor Säve. 2:o af Herr komminister Beckman: »Jag har ej gillat Utskottets förslag att i § 6 icke bibehålla föreskriften uti § 8 af nu gällande Chartae-sigillatae-förordriing, rörande chartering af arrende- och andra kontrakter, emedan ett nog stort bevill— nings-belopp sålunda går för Staten förloradt, helst nu varande orättvisor vid föreskrifterna i afseende å utgörande af denna bevillning synas hafva kunnat undanrödjas.» 5:o af Herr prosten Sondén: »Hvad
Utskottet i afseende på stämpel å bouppteckningar föreslagit, är i det niiimaste blott en redigare omskrifning af hittills gällande stadgande!), väl behöflig till att förebygga en invecklad räkning, samt olika tillämpning vid olika domstolar.
Den klarhet, som derigenom blifvit vunnen, visar dock tillika tydligt bristen på en ledande tanke i sjelfva stadgandet.
En progressiv beskattning har man här ansett billig, men progressionen är, såsom larifen visar, alldeles godtycklig.
För att jemna denna progression föreslås för berörde tarif följande lydelse:
Bouppteckningar efter arfvingars behållning i boet sålunda: för behållning öfver 100 R:dr til! och med 1,000 R:dr för hvarje R;<]r öre. fulla 100 R:dr — 10. » » af t. o. m. 5,000 R:dr för hvarje fulla 100 R:dr — 20. » » » 10,000 » » » » — 50. » » » 20,000 » » » » — 40. » » » 30,000 » » » » — 50. » » » 40,000 » » » » — 60. » » » 50,000 » » » » — 70. » » » 60,000 » » » » — 80. » » » 80,000 » » » » — 9 0. öfverstigande 80,000 » » » » 1: —■ Éevillnings-Vtskottets Betänkande M 22.
Om i något full en högre skatt kan anses rättvis och hillig, så lärer den väl vara det för en inkomst, hvilken tillfaller någon så utan all egen förtjenst, som händelsen är med a rf.
Att dera
I högst i procent måste utbetalas i stämpel-afgift, kan icke medföra någon oskälig minskning i en förmögenhet, sorn öfverstiger 80,000 R:dr.
Men obilligt är deremot, hvad inom Utskottet under diskussionen blifvit anmärkt, att en efterlefvande make för sin andel i boet nödgas betala en sådan skatt, emedan den andra makan dött.
Derföre ville jag, att i författningen infördes följande sladgande, hvilket näst efter ofvanskrifna tarif borde få sitt rum: efterlefvande makes behållning i boet är från ofvanberörda stämpel afgift frikallad, samt att i § 7 pag, 19 under art. bouppteckningar äfven infördes orden: efterlefvande makes behållning deri.» Rättelser uti Bevilltiings—Utskottets Förslag till Förf. ang. stämpel-pappers-afgiften.
Sid. 1, rad.
1 nedifrån, står: 18 mom. läs: 17 mom. » 25, » 22 » » l:o Kongl. » Kongl. Litt.
A. jemförelse mellan kostnaden för tillverkning och transport af stampladt papper å hela ark samt af beldggnings-stamplar. 1 f { :
Dä packlår, som till orterne afsändes, vanligeu rym- Stämpelpapper i hela ark.
Beläggning*- stamplar. mer 9,000 helark, uppgöres kostnadsberäkningen här | för 9,000 helark samt 9,000 st. beläggnings-stämplar sålunda: l:o. Papperet k 50 R:dr per 1,000 af de förra och 11 R.dr af de sednare 450 — 99 — 2:o. Skärning å 1 H:dr per 1,000 ark 9 — 1 80 3:o. Tryckning
å 9 R:dr per 1,000 54 — 54 — i 4:o.
Transport från banken — 50 — 25 5:o. Packlår 4 75 — 80 6:o.
Transport till ångbåten — 75 — 15 | 7:o. Prakt till Malmö 6 — 1 — Summa R:mt 525 — 157
För hvarje stämpelpappers-ark utgör således kostnaden 5'76 öre.