Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Kungörelsen den 17 Augusti 1801, äro vordne till beskaffenheten närmare bestämde, postföringen likväl å vissa orter, och särdeles i de Norra Provincerne, är förenad med olägenheter, vida öfvervägande fördelarne och mera betungande för sådane hemman, som tillika utgöra roterings- eller rustnings-skyidighet, dels å otillräckligheten af den lega, sorn för postskjutsen bestås, dels ock å det på andra orter inträffande särskildta förhållande, att berörde skyldighet, vid jemförelse af förmänerne mot den mera sällan förefallande forslingen af posterne, nästan må betraktas såsom en verklig för.'
Bihang till Bikt-St, Brot, 1823. lode Sami, 2 B, 2i) jo6 TJnderdaniga Skrif velsir. mån; varamles 'i förstnämnde afseende föreslaget^ antingen att posthetamanen matte befrias från åliggandet att fortskaffa posten, hvilket ansetts kunna genom hållskjutsen bestridas, emot det att sådane hemman åtoge sig lika onera med annan skattskyldig jord, eller ock att den posthenrmanen, lika med andra lägenheter, åtföljande snöplognings-skyldighet kunde upphöra och på öfrige hemmans-egare fördelad varda.
Då ofvanberörde olikhet i fördelningen af postföringen hvarken med billighet eller Statens sanna fördel öfverensstämmer, samt nödvändigheten otvifvelaktigt kräfver en allmän jemkning af denna skyldighet, men Riksens Ständer derjemte inse, att en dylik reglering, om den fullständigt skall till vägabringas och afse de skiljaktiga fordringar, hvilka i förbemälte måttoframstälde blifvit, måste grunda sig på upplysningar, som åter förutsätta ännu icke verkställde noggranna undersökningar.
Ständer hafva sålunda ansett för ändamålet erfordras: 1:0
Tillförlitlig kännedom af de med posthemman i olika Provincer varande olika förhållanden, i afseende på beviljade friheter, miltalet af den hvarje hemman åliggande postföring, de iner eller mindre ofta inträffande postgångame, hemmanens afstånd från allmänna landsvägen, o. s. v. 2:0 Undersökning, om och i hvad mån postförings-besväret, i anseende till de posthemmanen derföre bestådde förmåner, kan vara jemförligt med-de onera, som andra hemman af Krono- eller Skatte-natur draga.
Underdåniga Skrifvelser. 3<>7 3:0
Kännedom af den gravation för StatsWerket, hvilken skulle uppkomma genom en högre skjuts-lega för postföringen; samt '.4:0 Undersökning, dels huruvida den föreslagne förändringen af postens forslande med' gästgifvare-skjuts är verkställbar, utan fara för postens säkerhet och utan menligt inflytande i öfrigt på sjelfva postgången eller det reglementariska af Post-Werket, dels ock huruvida den kostnad, som en dylik förändring för Staten skulle medföra, må kunna ersättas, genom indragning af^de friheter och förmåner, Postheinmanen hittills åtnjutit, eller genom den rotering eller rotefrihets-afgift, sorn desse hemman i stallet kunde komma att utgöra; och få Riksens Ständer nu härmed hos E. K. M. i underd. anhålla, att samtelige Landshöfdingarne i Riket måtte i Nåder anbefallas, att hvar i sitt Län verkställa undersökningar i öfvannämnde jemte alla öfriga omständigheter, hvilka med frågan om postföxings-väsendet kunna ega sammanhang; hvarefter E. K.
M. lärer täckas i Nåder låta Landshöfdingarnes berättelser i ämnet, vid nästa Riksdag, föreläggas Riksens Ständer, som då blifva i tillfälle, att hufvudsakligen pröfv» ärendet.
Likväl och då inom Riks-Stånden.nog allmänt yttrats den önskan , att den, genom Postskjutsningsbesväver, nu öfver höfvan betungande Posthemxnans-åboen måtte, så fort sig göra låter och utan afvaktan af Riksens Ständers nästa sammankomst, Vinna lindring deruti, få Riksens Ständer, som, å ena sidan, nogsamt insett de med en partiel reglering förenade svårigheter, men, å den andra, icke eller kunna undgå, att erkänna billig - 3o8 Underdåniga Skrifvelser. heten af en sådan önskan, i underdånighet öfverlemna till E. K. M., att, sedan ofvan föreslagne undersökningar för sig gått och berättelserne derom jemte öfrige erforderliga upplysningar inkommit, i Nåder vidtaga den provisionella reglering med postförings-skyldigheten, som, på grund af de i särskilde orter sig företeende omständigheter, kan finDas nödig och hvarigenom den öfverklagade olikheten må i möjligaste måtr to varda afhjelpt.
Dä, i Riksens Ständers tanka, vid en sadan provisionel reglerings uppgörande,' det ej bör eller kan blifva fråga om befrielse från skyldigheten, att posten fortskaffa, utan jemkningen hufvudsakligen k om me att bestå uti. en, efter särskilde förhållanden lämpad, högre eller lägre postskjuts-lega, hafva Riksens Ständer trott sig böra, såsom en grund för bestämmandet häraf, hemställa, om icke den nu gällande betalning af 8 sk.
Banco för dubbla posten samt 6 sk. för enkla, må anses för det minimum, hvilr ket, efter milen räknadt, bör tillkomma Postfö-' rarne i Riket; men att denna lega, i den mån ett ökadt Postförings-besvär eller inskränktare åt.’ njutande af de posthemman i allmänhet förunnade friheter kan i vissa delar af Riket påkalla någon tillökning, må classevis förhöjas emellan 8 och-högst 16 sk.
Banco för dubbla samt emellan 6 och högst jj sk. för enkla posten, allt efter som E. K. M., i hvarje särskildt fall, på sig företeende omständigheter, kan i Nåder pröfva skäligt förordna; lärandes den tillökte utgift, som härigenom kan uppkomma, lika med öfrige omkostnader för Post-Werkets yidmagthållande, böra af Postmedlen utgå.
Slutligen och i anledning af jemväl väckt fråga om förändring i sjelfva grunderna för nu gällande postföringssätt, få Riksens Ständer , som härmed icke kunna omedelbarligen sig befatta, till E. K.
M. framföra den underdåniga önskan, att, efter det alla erforderliga upplysningar blifvit samlade, E. K.
M. täcktes till kunnige män uppdraga utarbetandet af ett förslag, huru postföringen, på det för ändamålet mest tjenliga och för landet minst betungande sätt, må kunna inrättas, samt vid näslblifvande Riksdag till Riksens Ständer öfverlemna denna fråga uti fullkomligen utredt skick, beledsagad af ett sådant förslag, på det Riksens Ständer dä måtte kunna i ämnet fatta deras beslut.
Uppl. o. godk. hos Ridd. o. Ad. d. 4 Dec. 1823.
Preste-Ståndet d. 4 — — Borgare-Ståndet d. 4 —- — Bonde-Ståndet d. 6 — •— Riksens Ständers underd.
Skrif velse, nied för ■ slag till stadgande om skydd för Taxerings märit S. A. K. -Emedan Ledamöter af Beredftings-Taxeringoch Pröfnings-Committée rätteligen äro att anse 3io Underdåniga Skrifvtlttf. såsom Riksens Ständers
Deputerade, hvilka egaj icke endast att verkställa bestämde föreskrifter, utan ock att med Riksens Ständers magt och myndighet afgöra och besluta uti frågor, der endast den enskilde kännedomen och öfvertygelsen om medborgares olika ställning och förhållanden mäste ligga till grund för pröfningen, alltså och då häraf äfven följer, att Taxeringsman i och för utöfningen af deras kall böra tillgodonjuta enahanda skydd och säkerhet, sorn, uti lil §.
Regeringsformen och 77 §. Riksdags-Ordningen, är åt Riksdagsmän försäkrad, få hos E. K. M. Riksens Stäriderr i underd. föreslå, att allmän Författning i öfverensstämmelse härmed må utfärdas; och Riksens Ständer framhärda etc.
Ad. d. 6 Dec. 1823» Preste-Standet d. 6 — — Borgare-Ståndet d. 6 -— — Bonde-Ståndet d. 8 —•
Skrifvelse, med svar d ffongl.
Maj:1s Rådiga Proposition, angående förändring i 1 Cap. 1 och 10 Rättegångs-Balken.
S. A. K. £« K.
M. har, genom Nådig Proposition den 2i sisth Martil, gifvit Riksens Ständer tillkänna, Underdåniga Skrif vetter. hurusom hos E. K.
M. i öfvervägande kommit; att, då Allmänna Dagen uti 1 Cap. 1 §.
Rätte2 gångs-Balken stadgar, att i Härads-Rätt dömer Häradshöfding med Tolf Bönder, som i IJäradet bo och dertill valde äro, något förordnande icke finnes, huru denna Nämnd bör väljas eller huru vidt den valdes skyldighet må sträcka sig, att i Nämnden qvarblifva; hvilket, ehuru det efter uråldrigt bruk berott af Häradshöfdingen att sjelf utse och kalla dem, som i Nämnden sitta, likväl någon gång gifvit anledning till olika förhållanden i särskilde orter, isynnerhet då, såsom på en del ställen inträffat.
Allmogen funnits beredvillig, att åtaga sig denna Domarebefattning, hvaremot, å andra, svårighet ofta yppats dervid. E. K.
M. har derföre ansett något bestämdt stadgande härutinnan böra utfärdas, och af sådan anledning inhemtat underrättelse om hvad Lag-Committéen, uti dess Redaction till ny Rättegångs-Balk i Tvistemål, härom föreslagit; men som E- K.
M. funnit vissa omständigheter och det samband, som berörde Förslag eger med andra nödiga förändringar, icke ännu medgifva förslagets verkställande i hela dess vidd; så har E. K.
M. emedlertid velat till antagande hos Riksens Ständer föreslå, att ofvannämnde Uapitel och §. må erhålla följande lydelse: ”Förste
Domstol å Landet är Härads-Rätt; ”der dömer Häradshöfding med Tolf Bönder, ”sorn i Häradet bo, och dertill valde äro.
De ”Tolf kallas Härads-Näinnd.
Då ledigt rum i ”Nämnden fyllas skall, varde i d.en eller de ”Socknar, för hvilka ledigheten inträffat, val Underdåniga Skrifvelser. ”hållet af de derstädes bosatte Bönder, å dertill, ”fjorton dagar förut, utlyst Sockne-stämma.
Ej ”må annan dertill väljas, än den, som är väl”frägdad och s5 år gammal; och den, som de ”fleste rosterne erhållit, vare såsom Nämndeman ”ansedd.
Wid valet ege hvar Bonde lika röst, ”ehvad han större eller mindre hemman hafser.
Uppstår fråga om den valdes behörighet, ”eller om valet rätteligen skett, gifve Härads— ”Hatten Utslag deröfver, och gånge det Utslag ”i verkställighet, ändå att klagan i högre
Rätt ”före».
Hen, sorn kallad varder, att i Rätten ''sitta, på sätt nu sagdt är, vare pligtig, att minst ’’a år den tjenst förrätta, der han ej från orten ”Hytter, eller eljest gitter visa sådane hinder, ”att Rätter, pröfvar skäligt honom dessförinnan .”entlediga.
Ej skall dock den, sorn öfver Sex. ”tio år gammal är, emot sin vilja, till Nämndeman väljas; ej eller vare någon, sorn ur Nämn”den afgitt, skyldig att låta sig åter inväljas ”förr, än ordningen å nyo till honom kommer, ”sedan de öfrige, som väljas kunna , för Socknen ”Nämndemän varit.”
I sammanhang härmed och på det den här meddelade föreskrift om Nämndemansval ej må hindra Domaren, att, utan omgång, tillkalla Extra Nämndemän, då behof deraf ^inträffar, har E. K.
M* ansett rättigheten till sådan kallelse böra bestämdt u'tiyckas samt ett allmänt stadgande derom, i öfverensstämmelse med hvad 13 Cap. 4 Rättegångs-Balken för ett särskildt fall innehåller, tjenligast kunna intagas i 10 §. 1 Cap. samma Balk , hvilken §• alitsa skulle komma att lyda som föijer:
Underdåniga Skrifvelser. 313 ”Nu häfver Lagman eller Häradshöfding ”förfall, alt han sitt Embete ej förrätta kan , kun”göre det Hof-Rätten.
Pröfvas det lagligt, för”ordne Hof-Rä(ten en skickelig man, som Etn”betet i hans ställe föreslår.
Lag vare ’Vun Borgmästare, der Rådstufvu-Rätten utan ”honom ej domför är.
Nämndeman för”fall, och varder förthy Härads- eller Lagmans”Räit ej domför, eller saknas eljest fulltalig
Nämnd ”i andre fall, än det, sorn i 10 Cap. 4 §- sägs, ”kalle Härads-Höfding eller Lagman af de Bön”der, som närmast bo, en eller flere efter thy, ”som behofvet fordrar.” Riksens Ständer hafva ansett E. K. M.-ts Nådiga Proposition i frågan om val af Nämndemän vara stödd på den rättvisa grundsatts, att, då Nämnden utgör Folkets del i Lagskipningen, det äfven på dess fria val bör ankomma, att Nämndemän tilsätta, utan att Härads-Rätten sig dermed må befatta i andre, än de uti E, K. M:ts Nådiga Proposition anmärkte fall, då antingen fråga uppstår om den persons behörighet, som blifvit vald, eller ock klagan föres, att vid valet oordentligen tillgått.
I öfrigt och då detta val beror på personligt förtroende, anse Riksens Ständer, i enlighet med hvad E. K. Mus Nådiga Proposition äfven innehåller, personligheten äfven böra blifva rätta grunden för rost beräkningen emellan de valbara.
Andra delen af E. K, M:ts Nådiga Proposition, rörande Extra Nämndemäns tillkallande, dä behof deraf inträffar , finna Riksens Ständer jfernväl uppfylla ändamålet, att nemligen, vid sådane tillfallen, undanrödja hinder och omgång. 311 Underddniga Skrifvelser.
Ständer hafva alltså för sin del aru tagit det af E. K. M. i Nåder gjorde förslag till en förbättrad lydelse af i och io §§. uti i Cap. Rättegångs-Balken , att, såsom gällande Lag, till framdeles efterrättelse, utfärdas; Hvarjemte Riksens Ständer, i anledning af anmärkt nödvändighet, att hvarje Härad borde i vissa Nämndemans-District indelas, trott sig böra hos E. K. M. i underdånighet anhålla, att, i sammanhang med påbjudandet af den nu föreslagne Lägförändringen , E. K.
M. äfven läcktes förordna , det Tings- och Härads-Rätterne böra, sedan Tingslagets eller Häradets Innevånare blifvit hörde, och med afsseende på hvad af dem kan varda andraget, så reglera, att skyldigheten för vissa Socknar eller delar af Tingslaget eller Häradet, att utse Nämndemän, blifver bestämd} dock utau att någon föreskrift härom kommer att i sjelfva Lagförslaget inflyta.
Underdåniga Skrifvelser. 3*5 N:o 379. 6 Nov. 18*3. 6 — — 6 — —• 8 — — Riksens Ständers underd.
Skrifvelse, angående ändring i Kongl. Förordningar ne dea ai Augusti 1810 och den 20 Dec. 1815, sd vidt de tillägga Kongl. Maj-.ts Befallningshafvande doms-rält uti mål, angående fylleri och dryckenskap samt oloflig brän vins-f år säljning d Landet m. m. S. A. K. T-Jnder innevarande Riksmöte, har fråga åter blifvit väckt, att
Doms-rätten uti mål, angående fylleri och dryckenskap samt oloflig bränvinsförsäljning å Landet, hvilken Dorns-rätt, genom Kongl. Förordningarne den 24 Augusti 1813 och den 20 December 18 15 , blifvit Et E. K. Mus Befallningshafvande uppdragen, måtte från dem skiljas, och till de vanliga Domstolarne öfverlennes.
Anledningen, hvarföre Doms-rätten uti ifrågavarande mål å Landet, hvilken, enligt förut gällande Lag, tillhört Domarne, blifvit, genom åberopade Författningar, öfverflyttad på E. K. M:ts Befallningshafvande, tro Riksens Ständer sig finna uti en, den tid då samma För - Uppl. o. godk. hos Ridd. o. Ad. d. Preste-Ståndet d. ' BorgareStåndet d. Bonde-Ståndet d. 3 i 6 Underdåniga Skrif 'velstri fattningar u-tgåfvos, tilltagande feroglefnad och deraf alstrad osedlighet, som ansetts lämpligast kunna hammas, genom antagandet af ett förundrad t Rättegangs-särt, hvarmedelst förbrytelserne kunde mera skyndsamt åtalas och straffas; men om det, å ena sidan, kan anses för gifvet, att kroglefnadens tilltagande varit till en del föranledt af de stränga Författningarne emot bränvins-hränning, hvilka försatte Jordbrukaren, flere månader om året, i saknad af, bränvin af eget förlag för sig och sitt tjenstefolk, då mången, som ej hade tillfälle, att köpa 2:ne kannor på en gång, valde den för ögonblicket mindre dyra utväg, att på Krog-ställen förskaffa sig hvad han önskade och der han förtärde mera bränvin, än om han i sitt hus haft egen tillgång derpå; så lärer det deremot, å andra sidan, kunna medgifvas, att kroglefnad och fylleribrolt i allmän-' het aftagit, och att en af orsakerne dertill snarare torde igenfinnas uti senare tids förändrade Författningar i afseende på bränvins-tillverkning, än uti det förändrade Rättegångs-sättet för de ifrågavarande målenj och allmänna säkerheten torde i alla fall icke äfventyra, genom ett några månader fördröjdt åtal af dryrkenskaps- eller bränvins-förs3ljning9-förbrytelser, så att desse mål af sådane anledningar kunna fordra skyndsammare behandling, än andra brottmål, sorn af allmänna åklagare böra till .Lagtima Härads-Tingen instämmas.
Emot bibehållandet af E. K. M.
Befallningshafvandes
Doms-rätt i desse, om icke till sin natur, dock, i anseende till Straff-bestämmelserne, af brottmåls egenskap varande frågor, förer Underdåniga Skrifvelse^ 3l7 kommer vidare olägenheten af-de långväga resor, som ofta äro förenade med den tilltalades inställelse till Cancellie-förhör, och hvilka resor, uti de vidsträcktare Länen , än mera betungande, i betydlig mån öka hans straff.
På desse grunder och då en hvar uti brottmål bör dömas af den Domstol, inom hvars Domvärjo förbrytelsen är begången, hafva Riksens Ständer, för sin del, beslutat och fä nu tili E. K.
Mits vidare Nådiga pröfning i underdånighet föreslå, alt, med upphäfvande af 11 och uti Kongl. Förordningen den 24 Aug. 1813 samt 12 §. uti 3 Art. af Kongl.
Förordningen d. 20 December 1815, må stadgas:
Att mål rörande
Dryckenskap samt oloflig bränvius-tninutering, i likhet nied andra brottmål å J.andet, skola vid Härads-Rätterne upptagas ochpröfvas, samt, i händelse _af missnöje, i vanlig besvärsväg fullföljas i Ofver-Rätt; i likhet hvarmed äfven 13 §• i förstnämnde förordning lomme att ändras; hvarjemte och, på det att längre uppskof i behandlingen af fylleri- och bränvins-minuterings-mål må förekommas, Riksens Ständer ansett slika mål äfven böra vid inträffande Urtima Ting åtalas och afdömas; dock att allmänne Åklagaren, innan Stämning ägar, derom bör hos Domaren göra anmälan I fråga huruvida Värjemåls-ed bör åläggas uti dryckenskaps-mål hafva Riksens Ständer, i betragtande deraf, att, enar straff endast bör ega rum för den, hvars åtbörder och orediga sinnesförfattning synbarligen utmärkt, att han varit drucken, och den person, som med ed skulle fria sig från tillmålet om ett så beskaifadt till. 3*8 Underdåniga Skrifvelser« stånd, redan, innan Värjemåls-eden kan komma i fråga, ar med halfva skäl förvunnen, att, vid det åtalade tillfället, icke hafva egt den rediga föreställning om sin belägenhet, att han derom, med tillförlitlig visshet, bör kunna göra redo, funnit sig böra i underdånighet föreslå det Stadgande:
Att enär uti dryckenskapsmål den tilltalade icke med fulla skäl blifvit öfvertygad, lian ej må till Värjemåls-ed dömas, utan förklaras ickte kunna åt saken fällas.
För öfrigt och ehuru Stadgandet uti gide puncten af Kongl. Förordningen den 23 Martil 1807, att, i alla de händelser, då Fägen föreskrifver tillökning i Straff för den, som annan eller flere gånger beträdes med brott och missgerningar, den svårare bestraffning, sorn. bör följa å förnyad brottslighet , ej kan ega rum, innan det Straff blifvit till alla delar fullbordadt, hvartill förbrytaren var dömd för den missgerning, han förut utöfvat, tydeligen har afseende på det högre ansvaret för iteration, hvaraf således följer, att det enkla eller primitiva ansvaret för oloflig bränvins-minutering bör, i de fall, då iterations-ansvar icke kan ega rum, åläggas förbrytaren särskildt för hvatje gång, förbrytelse sker; Likväl och som olika Lagtolkning härutinnan egt rum, få Riksens Ständer i underdånighet föreslå, att en Lag-förklaring i öfverensstämmelse härmed måtte i Nåder utfärdas.
Underdåniga Skrifv el sen 3>g N:o 380.
Preste-Ståndet d. 6 — — Borgare-Ståndet d. 6 —•
— Bonde-Ståndet d. 8 — — Riksens Ständers underd.
Skrifvelse, angående ändring i 12 och i3 /. /. af Kungl.
Förordningen den i5 Julii 1818, om Inteckning i fast Egendom samt i 17 Cap. 13 /.
Handels-Balken. S. A. K.
Såsom hufvudsakliga vilkoren för en Tntecknings-Lags fullkomlighet, erfordras; att Inteck-' nings-tagaren eller den, som Öfvertagit hans rätt, vid beräkningen af sin säkerhet, endast behöfver afse fordringens giltighet, den intecknade fastighetens värde och beloppet af förut tagne Inteckningar; att Lagen bör trygga honom mot förmånsrätt i och för alla sådane gravationer, som icke af ett, utaf Domstolen, rneddeladt Gravations-bevis kunna inhemtas; samt att han hos Domaren åter bör ega säkerhet derföre, att Inteckning icke beviljas i annan fastighet,, än sadan, sorn innehafvaren, på grund af full eganderätt, eger pantförskrifva.
Genom stadgandet uti 13 §. af Kongl. Förordningen den 15 Julii 1818, angående Inteckning i fast Egendom, synas dessa ändamål icke 320 Underdåniga Skrif feiser'. vara tillräckligen befrämjade, helst manga Inteckningar kunna blifva utan kraft och verkan derigenom, att den pantförskrifvande fastighetsegaren korrt efter pantförskrifningen öfveilåter egendomen åt någon annan, hvilken, så vida han iakttager hvad Författningarne , rörande Lagfart, föreskriiva, undandrager sig ansvarighet för Gravationer, tillkomne utan hans begifvande, sedan egande-rätten till egendomen öfvergå» till honom.
Nämnde §. förordnar endast angående Intecknings-rätt för förre Egarens skulder, idet fall, då nye egaren försummar, att i behörig tid taga uppbud , men icke huruvida den Inteckning, sorn för sådane skulder kan varda beviljad, emellan den tid, då köpet skedt, och slutet af praescriptions-tiden för Lag-farten, skall gälla emot Egendomen i den nya egarens hand , hvaraf motsatsen kan slutas af 17 Gap. 12 §.
Handels-Balken, som stadgar; ”ej gifver Inteckning förmånsrätt utan i fast Egendom, den gäldenär egde dä Inteckningen skeddeett stadgande, hvilket, lika med hela berörde Capitel, lärer, enligt 16 §. af meranamnde förordning, få anses gällande i alla de delar, der undantag derifrån ej blifvit gjorde.
Då likväl en i laglig ordning sökt och beviljad Inteckning, på omförmäidte sätt, skulle kunna förlora all kraft och verkan, utan att hvarken Inteckningstagaren är i tillfälle sådant förese och förekomma , eller Domaren annorlunda, än på grund af ågångeri lagfart, kan, till tryggande af den förres rätt, utöfva den uti förordningens 12 §. medgifne pröfning, huruvi-f da Gäldenär verkligen ar egare af den pantför skrifne - Underdåniga Skrifrelter*. 32 1 skrifne fastigheten, men denna olägenhet för kö'- paren kan förekommas , enär i de fleste fall det ej är svårare för den, som förvärfva; egendom,' att genast derefter anmäla sig till uppbuds erhållande, än för Långifvare att söla inteckning^ och, om likväl hinder någon gång för köparen i detta afseende skulle möta, honom då är obeä taget, att innehålla köpeskillingen, intilldess uppbud, inom i Lag föreskrifven tid, tages och.
Gravations-bevis vid samma tillfälle meddelas, hafva, på sådane grunder, Riksens Ständer ansett sig böra i underdånighet föreslå:
Att då uti egendom, hvilken blifvit förvärfvad genom fång, derå Lagfart bör ske, förre egarens Borgenärer i laga ordning söka och erhålla Inteckning, innan nye egaren å egendomen sökt uppbud, bör sådan Inteckning meddelas och gällaj med öppen rättighet likväl för nye egaren, att söka skadestånd af sin fångesman, eller att upphäfva det fång, hvarigenom egendomen blifvit förvärfvad, derest den sedermera beviljade Inteckningen föranleder rubbning i vilkoren för fånget.
I händelse detta förslag vinner E- K. M:tg Nådiga bifall, torde 11 och 13 §. af 1818 års Intecknings-Förordning och 12 §. i 17 Cap.
Handels-Balken böra undergå ändring och erhålla följande lydelse: Intecknings-Förordning. i2:te §. ”Ej må Inteckning beviljas i hus, annan byggnad och vatten-averk, hvarmed ständig rätt till grunden ej är förenad; ej eller må InB i ken g till Rikt,St. Prat, Ig!}. lOtfe Seni, % B. 'f, 1 322 Undtrilaniga Skrifvthtr. teckning beviljas i annan egendom , än ilen Gä'ldenären veterligen, genom laga fång, förvärfva!, och deraf lian egare är, då Inteckning sökes, utom i det fall, hvarom i 13 . §. sägs.
Ar egendomen kommen i Gäldenärens hand genom fång, som lagfaras bör, varde ej Inteckning fastställd förr, än uppbud skedt.” 13-.de af den, 6oro förvärfvat egendomen genom fång, derå lagfart ske bör, förre egarens Borgenär med Skuldebref elier annan handling, derföre Inteckning lagligen beviljas kan, håfve rätt att den erhålla , och söke köparen för den intecknade skuldens belopp skadestånd af sin fånges-man, derest icke, i händelse, genom sålunda meddelad Inteckning, vilkoren för fånget äro vordne ändrade, köparen heldre vill fånget upphäfva och egendomen till förre egaren afträda.” 17 Cap. 12 §. Handels-Balken. ’’Ej gifver Inteckning förmåns-rätt utan i fast egendom, then Gäldenär egde, thå Inteckning söktes, eller iherå ny egare ej sökt uppbud, i händelse han förvärfvat egendomen genom fång, sorn lagfaras bör; ej eller then Inteckning, som sker sedan Gäldenär död, eller dess fattigdom allmänt kunnig är.” Riksens Ständer framhärda etc.
Underdåniga Skrifveher. jtj. N:q 381.
Uppl. o. godk. hos Ridd. o. Ad. d. -6
Dec, 1823* Preste-Ståndet d. 6 — — Borgare-Ståndet d. 6 — —— Bonde-Ståndet d. 8 —- *— Riksens Ständers underd.
Skrifvelse, angående föreslagen ändring i 17 Cap. HandelsBalken och 20 Cap. Årfda-Bulken. S. A. K.
Den förmSns-rätt, tom uti i7:de Cap. 8 §.