Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Dessutom när Lag stiftas, skall väl alla sidors opinion inhemtas; majoriteterne må sedan, på deras ansvar, fatta de beslut som de anse för de nyttigaste och lämpligaste.
Af Herr Stuart, C. G.:
Reservationsvis har jag ansett mig böra anmäla mina, från sammansatta Banco- och Lag-Utskottens pluralitet, skiljaktiga åsigter, i afseende på nedannämnde, lagstiftningen för de enskilda Bankerne tillhörande, frågor. 1:0
Angående rättigheten för Bank-Bolagen att med sig förena så kallade Commandit-delegare.
Då missbruk af denna rättighet äro ej allenast tänkbara, utan äfven sannolika, då saknaden af densamma icke bör medföra några väsendtliga olägenheter eller hinder för verkligen solida Bank-Bolag, enär de, äfven derförutan, äro i tillfälle att, genom upplåning, anskaffa tillgångar till en lagenlig utvidgning af Bankernes rörelse; och då deremot den till omöjlighet gränsande svårigheten för den större allmänheten att känna och bedömma den olika ansvarighet, hvarmed särskilde delegare kunna i Bolagen inträda; otvifvelaktig! kommer att föranleda förvillelse i begreppen och misstag i omdömet om nu ifrågavarande Bank-Inrättningars, på delegarnes förmögenhet grundade, säkerhet; så har jag ansett det i 3 §. intagna stadgande, angående Commandit-delegare, böra ur Lagförslaget utgå. 2:0 Angående vilkor en och tiden för upphörandet af Bank-delegares ansvarighet.
Enligt min åsigt, påkalla allmänhetens rätt och säkerhet ett 3o Banco- och Lag-Utskottens Betänkande, N:o I. mera betryggande och bestämdt stadgande i detta, för hvarje sedelinneliafvare vigliga , hänseende, än det sorn 6 §. af Lagförslaget innehåller. 3:o I fråga om den uti q §. fastställda minsta valören för enskilde Bankernes sedlar, har jag, för min del, funnit denna valör,, åtminstone så länge Rikets Ständers Bank får utgifva sedlar å 12 sk., icke böra höjas utöfver 4 R.'dr, hvilket belopp dessutom står i närmare samband med den af Rikets Ständer nu stadgade myntenhet och dess nmltipler. 4.'
Uti i5 §. har jag ansett det äfventyr för en Banks oförmåga att inlösa sina sedlar jemväl böra tilläggas, att, derest sådan inlösen af berörde orsak icke kan inom viss lid verkställas, har Banken förverkat sin rätt till vidare sedelutgifning.
En Bank, som är försatt i den ställning, att den, inom förloppet af en i Lag stadgad tid, efter det dess sedlar blifvit i sådant ändamål företedda, icke kan infria desamma, synes sedermera ovilkorligen böra upphöra med sin sedelutgifning, äfven om Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, vid den föreskrifna undersökningen, skulle finna, att Bankens tillgångar, vid deras framtida realiserande, möjligtvis kunna medgifva full liqvid för alla dess, vid undersöknings-tillfället, egande skulder. 5:o
Till beredande af ökad säkerhet för innehafvarne af de enskilda Bankernes sedlar, har jag trott sedelinnehafvare böra ega en i Bank-Lagen uttryckligen stadgad företrädesrätt till liqvid af Bankernes tillgångar, framför dessa sena res öfriga fordringsegare.
Sluteligen har jag ansett mig icke kunna underlåta att fortsätta mitt, vid sista Riksdag, förgäfves lramstälda och förfäktade yrkande ora åliggandet för meranämnde Banker, att, derest Kongl. Maj:t och Rikets Ständer framdeles skulle pröfva landels fördel eller andra omständigheter sådant fordra, med klingande mynt sina sedlar, efter en bestämd tids förlopp, inlösa.
De mångfalldiga, obestridliga skäl, hvarpå ett stadgande härom skulle sig grunda, torde endast behöfva antydas, och jag får dessutom i sådant afseende hänvisa, dels till reservationerne vid Rikets sist församlade Ständers Banco- och Lag-Utskotts Utlåtande l\T:o 4> dels ock till de hos Riks-Slåuden i anledning deraf då förefallne discussioner.
Af Herr Nordenanckar: Emot förenade Utskottens förslag till PrivalBank-lag, reserverar jag mig i följande delar: * §•
Den minimi-summa för actie-teckning, sorn Utskotten föreslagit, anser jag vara för stor och blifva ett väsendtligt hinder mot bildandet af Banco- och Lag-Utskottens Betänkande, JY:o i.
3i nva sådane inrättningar, sedan de nuvarande upphört.
Våra landsorter sakna capitalister och de af naturen eller i afseende på sin rörelse åtskiljda provincer ingå med svårighet och motvilja en förening till gemensam Bankstiftning.
Af hitintills inrättade Banker ar det endast den Småländska och den Skånska, som åstadkommit en så hög teckning, som Utskotten föreslagit, hvaremot 2:ne af de öfriga slädnät vid 800,000 och a:ne vid 5 å 600,000 R:dr.
Icke eller är det nyttigt, att Bankerne upptvingas till en teckning och rörelse , sorn, öfverstiga tide ortens behof, blott framkallar vingleri, och jag föreslår fördenskull, att minimibeloppet ej må bestämmas utöfver 1 million R:dr Banco, hvilken summa jag anser fullt tillräcklig för alt hindra tillkomsten af en, äfven i min tanke, skadlig ökning af Privat-Bankernes antal. 9 §•
Jag kan ej eller gilla heslutet, att minsta sedel-valeurer, sorn PrivatBankerne må utgifva, blifvit bestämd till 5 R:dr R:gs.
Hade denna bestämmelse grundat sig på en önskan att, genom indragning af alla små valeurer och silfrets uttvingande i rörelsen, betrygga realisationen, hade detta skäl måhända förtjent något afsaende; men dels strider detta emot Banco-Utskottets i ett föregående Betänkande uttalade åsigter, dels bör man , innan en sådau princip tillämpas , väl besinna allmänhetens beqvämlighet i ett glest bebodt land, samt metalliska förrådets tillräcklighet, utan att nu ingå i denna senare stora tvistefråga, måste jag dock tillstå, att den undervigt i handel, sorn de senare 5 årens erfarenhet antyder (då Bruks-egarnes utländska upplåning af nära 7,000,000 R:dr ej kunnat hindra silfver-exportj) synes bjuda försigtighet.
Jag kan således ur denna synpunkt ej inse, hvarföre ej Prival-Banker skulle kunna få utgifva sedlar å lika valeurer, som Stats-Banken.
Ännu mindre kan jag gilla det under discussionen egentligen åberopade skälet emot mindre valörer, att nemligen Privat-Bankernes sedlar undantränga Riksmynlet.
Sjelfva total-beloppet af Stats-Bankens sedelstock är beroende af den organisation af låne-rörelsen, eller de utvägar för influtne medlens återutgifniug, som Rikets Ständer besluta, och detta alldeles oberoende af Privat-Bankerne, så vida man ej afser deras inverkan på silfvervexling; och i detta senare läll vore det ej vissa valörer, utan hela sedelstocken, eller hela tillvaron af dessa Banker, man skulle vilja afskaffa, men detta hafva Utskotten åtminstone ej ännu öppet uttalat.
Banco- och Lag-Utskottens Betänkande, N:o i.
Riitta förhållandet synes vara, att de sedel-valörer, som Privat-Bankerne utgifva, minska allmänna rörelsens behof af dylika valörer af Riksmynt, att desse senare till en del utträngas, och att Riks-Banken i stället föianledes till utgifvande af så mycket större antal andre valörer.
Betraktar man Stats-Bankens ställning den i sistlidne Jan., så finnes, att beloppet af dess då utelöpande sedelstock, Riksgäldssedlarne oberäknade, utgjorde:
Sedlar pä 5oo och t oo R:dr R:dr 8, r 70,100: — — 33i till och med6| 7,781,779: — — 3 och 3 R-dr 6,8o4,5a5: — — Skillingsedlar „ 3,697,594? — —1 Koppardaler-sedlar 70,940: — — Och då alla Privat-Bankers nu utelöpande sedelstock, utan fruktan för serdeles misstag, torde lå antagas till circa 5,600,000 R:dr, deraf måhända 3,ooo,ooo i sedlar på 2 å 3 R:dr, så synes med undanträngandet ännu icke vara så farligt.
Yill man nu förbjuda desse mindre valörer, så b 1 ifver följden endast den, alt Privat-Bankerne måste så mycket mera kasta sig på andra tillåtna valörer; i ännu större grad undantränga dessa och det onda, hvaröfver klagas, återfinnes endast i en annan form.
Allmänna rörelsen är således i min tanka minst besvärad, om Privat-Bankerne tillåtas att hafva något af hvarje sort, och de börja redan att sjelfvilligt draga sig ifrån de mindre och fördela sig äfven på de större valörerne, till och med 5o R:dr Banco.
Af dessa skäl anser jag således, att intill dess Riks-Bankens små valörer indragas, må äfven Privat-Bankarne få utgifva sedlar å 2 R:dr Banco, som i allmänhet, och serdeles i den creditivtagande Bruksegarens eller Landtmaunens rörelse, äro väl behöflige. 10 §.
Äfven reserverar jag mig emot den stora inskränkning, som ligger i Utskottens förslag, att Bankerne ej må utgifva sedlar till större belopp än sorn motsvaras af grundfonds-hypotheker och contanta tillgångar.
De hittills octrojerade solidariska Bankerne hafva alla rättighet att, (med villkor af creditiv-rörelse, som de alla drifva) utgifva sedlar ända till 5o procent utöfver actie-teckningen.
Fahlu-Banken, sora i början ej egde ett sådant tillstånd, fann sig ej val deraf, och måste ingå till Kongl. Maj:t med serskildt - Banco- och La g-Utskottens Betänkande, N:o r,' 33 skildt ansökan om större latitud, som ock beviljades.
Erfarenheten liar ej visat någon olägenhet, hvaremot, om Utskottens förslag vinner bifall, afkastningen, i min lanke, skall blifva så ringa, alt ingen skall finna uträkning i att genom inträde i en sådan inrättning underkasta sig den omtanka och den ansvarighet, som är dermed förenad.
Man öfveruppskattar den reveny Privat-Bankerne hitintills lemnat, då man endast fäster afseende på den ringa contanta irisattsen , utan att taga i beräkning den större insatlsen, som blifvit gjord af de fleste i hypotheker, men af några uti penningar.
Bank-Directionerne beräkna bela leckliingssumman och uppgifva revenyen vanligen till 4 procent, under det att allmänheten afundsfull säger t 2 procent.
En närmare undersökning torde likväl visa, att sanningen här, såsom ofta, ligger midt emellan båda ytterligheterne.
En Capitalist t. ex. insätter hela sin teckningssumma i reda penningar, deraf | af Directionen utlånas emot inteckning och 5 procents ränta; och om nu Banken gifver 12 procents vinst på den så kallada rörliga insattsen, så åtnjuter han på den ena tredjedelen (t. ex. 1,000 R:dr R:dr 120: — — Vidare erhålles 5 § ränta å hypolheks-medlen (2,000) med ,, 100: — — Summa R:dr 220: — — eller 784 Rtdr för hvarje tusende, och ingen lärer således kunna påslå, att
Capitalisten erhållit mera eller mindre än 7 ^dels procent för sine penningar.
Om actietecknaren i stället lemnar faslighets-hypolhek till 3:dje man, sä erhåltes derföre penningar, och om dessa contanter i stället för sjelfva hvpotheket insättas i Banken, så erhåller han ju derföre serskildt ränta, ätt till denna 3:dje man betala; hans förhållande till Banken blir enahanda med Capitalistens, och då han, på omvägen, att i stället lemna fastighets-hypolhek till 3:dje man, hvarken vunnit eller förlorat en skilling, vet jag ej hvarföre han i ena fallet skall sägas åtnjuta 12 procent, men i andra fallet blott 7^ procent på sine penningar.
Bankens grundfond till -|:delar skall utgöras af inteckningar, och den således måste utlåna hvad af denna del contant insattes, så kan anses, att jordegaren i sjelfva Banken lånar äfven sine |-:delar, insätter dessa åter i Banken och att räntan ömsesidigt qvittas.
Mångå äro äfven de, som insatt hela teckningen i contant, och någon tid derefter i Banken söka Bih. till R, St.
G Sami. 2 Afcl. 1 Häftet. 5 34 Banco- och Lag-Utskottens Betänkande, IV-o l. sig ett fastighetslån, motsvarande t. ex. -|delar af Bank-aclierne-, men icke kunna desse genom en sådan transaction anses komma i åtnjutande af en ökad Bank-reveny.
Jordbrukarens ograverade egendom utgör äfven ett capital, som han icke utan olägenhet insätter och fäster i Bänken.
Jag anser således, alt när till den reveny, som ei hålles på contan ta -jcdelen, t. ex 12 procent lägges 5 procents ränta å öfriga |adelär eller, .... .... 10.
Summa 22 procent, och desse delas med 3, så finnes rten rätta Bank-revenyen vara 7^ procentAtt äfven Landsorterne anse hypotheks-insättningen och. ansvarigheten förtjena afseende, synes deraf, att
Bank-actier ofta öfverlåtas utan prisförhöjning och aldrig stigit betydligt öfver pari.
De Banker, hvarom jag har närmare kännedom , eller Smålands,, Nerikes och Wermlands, hålla oftast- uti omlopp en sedelstock, sorn på ett eller tvåhundrade tusende
R:dr nära motsvara actie-teekningar med 5o procent förhöjning och här är således fråga om ränteförlust på ett capital för Smålands-Banken af circa ...........
R:dr 600,000: — — Örebr o-Banken ...... . ......
,, 3oo,ooo: — — och Werrnlands-Banken .. ......
. . . ,, 200,000: — —— Om den för landet förde lagt i ga crediliv-rörefsen bedrifves, dåi en stop obestämd summa alltid måste hållas creditiv-tagaren tillhanda, är det för
Directionen omöjligt att beräkna! sedelstockens; belopp i nästa ögonblick,, den kan variera öfver roa-,ooa> R:.dr på få dagar, och-en laglydig
Di rection måste således alltid söka hålla densamma 10 ä 20 procent under det, såsom maximum föreskrifne, belopp-, och härigenom nedsättes ytterligare den reveny, som Utskotten velat åt Bolagen förunna, såvida ej Directionen,. hvad som är troligt, för att kunna gifva skälig utdelning, öfverg ifver den öjen)na creditiv-rörelsen och kastar sig mera på Discont-rörelsen, sorn erbjuder den fördel, alt utlåningen kan på ziffran bestämmas, och sedelstocken hållas stadigt vid sitt maximum.
Jag- vill ej tala om den frestelse, till större eller mindre underslef vid rappocterne, sorn möjligen kunde framkallas, i fall så starka onödiga; band påläggas, att rörelsen ej- gifver skälig afkastning.
Allt detta äro» olägenheter, sorn sedelstockens för stora begränsning kunna medföra.
Jag anser derföre, att någon större- latitud åt Bankerne bör lemnäs, och då jag tror, alfe något större afseende bör fästas, på. den. contant» cäs - Banco- och Lag-Utskottens Betänkande, N'.o f. 35 san, som, ehvad mura må säga, likväl alllid är det säkraste vexlingsmedlet, . vågar jag här föreslå. antagandet af en ny princip och att fi-unkerne må få utgifva en sedelstock, som motsvarar
Riks myn tets dubbla belopp. by Deposition i Riks-Banken. cy G r lid fon ds-hy pot beke me. Ehuru Amerikanska Bankerne visst icke förtjena efterföljd, anser jag ej onyttigt, att, i afseende på hvad jag nu yttrat om 2 och 10 §§., genom efterföljande Tabell, lemna upplysning om dervarande Bankers storlek, och om den reveny sorn der beräknas, 12 Angående denna § , vill jag vara fåordig, ehuru den anmärkning jag deremot har alt göra, är den viglig.asle af alla.
Jag har under förra Riksdagen, dels inom Utskottet, dels i Reservation emot då föreslagen Lag för Privata Banker och äfven sedermera i Bank-Revisions-Berättelser yttrat,, alt jag anser sjelfva låne-rörelsens organisation, hufvudsakligast tidens förkortning och hastig execulion, när betalningsdagen mankeras,. vara ett af de vigtigaste föremål för lagstiftningen, och utgöra ledningen för mitt bedömande af hela Privat-Bunks-systemets nytta, emedan derpå beror örn understödet skall få sin rigtning till uppd rifvande af landets industri , eller blott till vingleri och illa beräknade fastighetsköp*;; men. dessa saltser hafva ännu icke lyckats att göra sig1 gällande, och jag upprepar dem således endast bär, tilläggande att jag på det högsta ogillar, att Utskotten icke gjfvit något positivt stadgande om lånetidens längd, och att jag anser hela Pri vat-Banks-systemet förfelad t, intilldess* låne-tiden nedsättes till 3 å* 4 månader, så länge lånsökande på sådant villkor erbjuda sig, hvarefter tiden nalkas, icke att förlänga låneliden, men att nedsätta räntan. 36 Banco- och Bag- Utskottens Betänkande., IV:o i.
T abell, sorn utvisar uldelnings-procenten i staden New-Yorks Banker under åren 1831, 1832, 1833 och 1834« Capital.
Utdelnine.
Procent. 1831.
Dollars. 9 Lauril-Banker, hvilkas capital ej öfver- stiger ioo.ooo Dollars 880,000. 8o,5oo. 9> 9 d:o med capital öfver 100,000, men ej 1 \ öfver 200,000 Dollars 1,395,000. 117,180. 8, 4o. 1 0 d:o hvilkas capital öfverstiga 200,000 dollars . 3,750,000. 33o,ooo. 8, 80.
Summa 6,020,000. 527,680. 8. 75. 1832. »7 Landtbanker af förenämnde rista classen x,680,000. 158,5oo. 9> 43. 11 d:o af 2idra classen .... 1,745,000. i63,o3o. 9> 34. 11 d:o af 3:dje classen .... 4,1 60,000. 362,568. 8, 69. 13 Banker i staden New-York .... 1 1,3 1 I ,200. 695,165. 6, <4- Summa 18,905,800. 1,379,268. 7- 29. 1883. 9 Landt-Banker af usta classen . . . 1,880,000. 197,500. 10, 5o 14 d:o af 2:dra classen . . . 2,2 I 5,000. 206,080. 9> 3o. 11 d:o af 3:dje classen . 4,169,600. 444,126. 10, 65. i 4 Banker i staden 1 2,1 I t ,200. 760,787. 6, 28.
Summa 20,375,800, 1,608,498. 7’ 89. 1834. 20 Landt-Banker af i:sta classen . . . r,980,000. 206,000. ro, 43. 21 d:o af 2:dra classen 3,4 20,000. 219,818. 8, 5o. i3 d:o af 3:dje classen . . . 4,7 19,600. 409,492. 8, 67. i5 Banker i staden 1 3,Öl I ,200. 1,028,462. 7> 55.
Summa 23,730,800. 1,934,772. 7,8i5.| Banco- och Lag-Utskottens Betänkande» IV:o i.
Uti denna reservation hafva instämt: Herr Grefve Sparrej Herr Bogeman, Herr von Röök och Herr Doctor Hvasser, för så vidt densamma angar §§• 9 och 10, samt Herr Prosten Lyth* i hvad den rörer §§. 2 och 9 af Utskottets förslag.
Af Herr von Röök:
Jag har ansett att §. 15 af Utskottets förslag hordt utgå och i dess ställe införas en §. af detta innehåll: ’’Brister Banken uti åtagne förbindelsers uppfyllande, anses dess octroy förverkad och Bolaget uti edes; hvarefter ulgifne Sedlar, Invisning»? eller Depositions-bevis löpa med 6 procents ränta till dess de inlösas.’’ Bill. till K.
Fröt. 1840. 6 Sami. 2 A fil, 1 Uiiftet. 6 STOCKHOLM, Kongl. Ordens-Boktryckerietj 1840.
Banco- och Lag-Utskottens Betiinkanclej N;0 z. 1 N:o 2.
Ank. till Exp. Utsk. d. a5 Augusti, kl. 10 f. m.
Betänkande, i anledning af väckte frågor om uppluifvande af Förordningen den 27 yl pr il i~42j oc'b Förklaringen den 4 Juli 1745* angående förbud emot Guld- och Silfvermynts utförande utur Riket samt nedsmältande och förvandlande Från Välloflige Borgare-Ståndet har lill Lag-Utskottet blifvit remitterad en af Herr Ii. F.
Christierson väckt motion, att, då Kongl.
Förordningen den 27 April 17/p samt Förklaringen deröfver af den 4 Joli 1745, angå ende förbud mot guld- och silfvermynts nedsmältande, numera, till följd af de i senare tider tillkomna allmänna stadganden i Rikets myntväsende, derigenom hvar och en blifvit upplåten fri och oinskränkt disposition jemväl öfver hvad han i mynt egde och sådant äfven finge exporteras, ej syntes fordra tillämpning af deruti utsatte neslige straff utaf böter och landsflyktighet, berörde lagbud, hvilka, såsom ännu bibehållne, kunde missleda till åtal, måtte varda upphäfne, eller, derest giltiga hinder deremot molte, strafT-bestämmelserne ändras i öfverensstämmelse med hvad närvarande lid och förändrade förhållanden kräfde.
Som Lag-Utskottet ansett denna motion jemväl böra af Banco-Utskotlet behandlas; få Utskotten gemensamt Utlåtande deröfver afgifva.
Genom Förordningen den 27 April 1742 är vordet stadgadt, alt icke guld- och silfvermynt, hvarken må utur Riket till fremmande orter utföras, utöfver någre mindre belopp, hvilka, såsom oundgänglige köl-, reseoch täre-penningar i författningen finnas undantagne, eller nedsmältas och på annat sätt förvandlas; vid äfventyr, att den, som dermed blefve beträdd, skulle ej allenast mista sjelfva penningarne, som han utföra eller nedsmälta velat eller materien den han nedsmält, utan ock böta fyradubbelt dess värde, angifvarens ensak, eller, i brist af böter, plikta med kroppen och derefter förvisas i landsflykt; och har, genom Förklaringen den 4 Joli 174^» jemte föreskriften om hvad till förekommande af guld- och silfvermynts Bih. till R.
Prot. 1840- 6 Sami.
2 Afd. z.clra Haft. 1 2 Banco- och Lag-Ut shott ens Betänkande, N.o 2. ned smällande borde iagttagas, till berörde ansvars-beslämmelser blifvit ti 1! - lagdt, alt den, sorn bjöde eller lejde, hjelple eller rådde någon annan till en sådan förbjuden nedsmältning, så att den derigenom skedde, borde med. enahanda straff beläggas; men den, som på mindre sätt deruti vore delagtig, sådant med någon lindrigare bestraffning af spöslitande eiler fängelse efter omständigheterne umgälla.
Vid handläggning af förenämnde motion, har hos Utskotten af Borgmästaren Helledaij fråga blifvit väckt derom, att högstberörde Förordning, jemväl i hvad den angår förbud mot utförsel af mynt, måtte, såsom stridande mot andre nu gällande lagstadganden, förklaras hafva upphört; och enär, efter det, jemnlikt myntbestämnings-lagen samt lagen för Rikets Ständers Bank af den i Mars i83o, silfver-utvexlingen i Banken vidtagit och innehafvare af Bankens sedlar äro berättigade att derföre bekomma valuta i myntadt silfver, hvar och en innehafvare af så väl sådant mynt, som guldmynt, ovedersägligen eger att deröfver, såsom öfver annan sin egendom, fritt och obehindradt råda, samt utförsel af mynt, af hvad slag som helst, enligt gällande Tullförfattningar, jemväl är tillåten, och alltså förbud för guld- och silfvermynts nedsmältning och utförande utur Riket i sjelfva verket numera icke förefinnes; hafva Utskotten, till förekommande af de förvillelser, som, på sätt motionären anfört, tilläfventyrs kunna uppkomma deraf, att merbesagde Författningar icke uttryckligen blifvit upphäfne, ansett sig böra tillstyrka, att en Kungörelse måtte utfärdas, hvarigenom Förordningen den 27 April 1742 och Förklaringen deröfver af den 4 Juli ir]fo> angående förbud emot guld- och silfvermynts nedsmältning och utförande utur Riket förklaras hafva till all kraft och verkan upphört.
Stockholm den 18 Augusti 184».
Banco- och Lag-Utskotlcns Utlåtande, N.-o 3. 3 N:o 3.
Utsk. den 25 Augusti, kl. lo f. m.
Vtl ätande, i anledning af väckt motion om upphäfvande af Kongl. Förordningen den 2
Maj iy47> angående straffets skärpande för denij som föröfva svek och bedrägeri med Banketts sedlar.
Ridderskapet oell Adeln har till Lag-Utskottet blifvit remitterad en af Friherre Anders Cederström väckt motion, deruti föreslagits, alt, då det i Kongl. Förordningen den 2
Maj 1747 stadgade ansvar, alt den, som förfalskar, förändrar eller eftergör någon Bankens sedel, skall mista ära och lif samt varda hängd, åtminstone hvad det senare straffet anginge, vore oförenligt med de mildare åsigler, som i närvarande tidehvarf gjort sig gällande, det målte berörde Kongl.
Förordning, såsom innefattande allenast skärpning af hvad Allmänna Lagen i 7 och 8 Capitlen Missgei nings-Balken innehölle, till all kraft och verkan upphäfvas.
Som Lag-Utskottet ansett denna motion böra af Banco- och Lag-Utskotten gemensamt behandlas, hafva de förenade Utskotten tagit densamma i öfvervägande, tillika med ett af Friherre Thure Cederströmvid motionens remitterande, deruti föreslaget tillägg, att, så vida motionen vunne bifall, i3:de punkten af Kongl. Förklaringen den 28 Mars 1807, angående ansvar för den, som deltagit uti förfalskning eller efterapning af Bankens sedlar, måtte upphäfvas.
Om det å ena sidan bör medgifvas, alt, såsom motionären anfört, det för efterapning eller förfalskning af Bankens sedlar stadgade sträft’ af lifvets förlust icke är fullkomligen enligt med de nu för tiden i allmänhet antagne grunder för straff-theorien; förekommer likväl å den andra, att detta brott, eller att eftergöra och förfalska sedlar, sorn för mynt i Riket gälla, i och för sig sjelf är för allmänna säkerheten ojemnförligt vådligare i sina verkningar och kan blifva för förbrytaren mera vinstgifvande, än alla andra arter af förfalskning, med hvilka detta brott följagtligen icke bör jemnföras.
Vådligheten af dylikt svek med Bankens sedlar blir större, i samma nion dessa hafva en vidsträckt gångbarhet eller, såsom i Sverige är förhål - 4 Banco- och Lag-Utskottens Utlåtandej N.-o 3. landet, utgöra nästan det enda i landet såsom mynt gängse betalningsmedel.
Erfarenheten har visat, att de betydliga förbättringar i större Bancosedlars tillverkning, som i senare tider blifvit införde, icke förmått hindra deras svikliga eftergörande, och antalet af åtal rörande förfalskning af de mindre sedelslagen har ingalunda minskats.
Allmänna Lagen sätter dödsstraff på de tjufnader, som uppräknas uti 42 Cap. 2 §.
Missgernings-Balken, eller då någon stjäl vid vådeld, vattunöd, våldsverkan eller under fiendes påträngande, och lifvets förlust är jern väl stadgadt på det brott, som i 7 Cap. 1 §. 1 mom. samma Balk beskrifves, eller för förfalskning af mynt, begången af den, som myntning förtrodd är.