Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Vt rt rt 21 Vt rt 25 r> 8 n rt r> 25 Vt r> 30 T) 9 rt * rt 30 T) n 40 n 10 n n
Vt 40 rt 7) 50 r> 11 vt vt T) 50 V) T) 60 V) 12 r> n r> 60 V) rt 70 n 13 vt v vt 70 T) T) 80 v> 14 rt n r> 80 rt V) 90 rt 15 7) rt Vt 90 r> yy 10. rt 16 rt rt 1 f(. rt 7) IV4 rt 17 r» yt 17 4 0.
V» rt 17. 0. 18 vt rt och alt för vigt deröber erlägges ett enkelt port© mer för hvarje 3 ort mer; dels att, då bref i vigt öfverstiger
Ire, men icke uppgår till fullt fyra ort, brefvet må befordras mot enkelt porto, samt att bref, som öfverstiger 6, men icke uppgår till fullt 7 ort, må befordras mot dubbelt porto 0. s. v., så att icke den högre portosatsen tillämpas förr, än brefvet väger fullt 1 ort utöfver den i tarifen för närmast underliggande porlosats utsatte högsta vigt.
Som någon anmärkning icke blifvit gjord i afseende på Utskottets hemställan att Kongl.
Maj:ts förslag rörande vigtbestämmelserna för utrikes bref samt fér lösbref och lokalbref måtte gillas, får Utskottet förnya sin derom gjorda hemställan.
4 Bertlin i n gs- UlttkoU elit Memorial N:o 25.
Beträffande derefter det väckta förslaget, att enkia porto-afgiften för inrikes bref måtte nedsättas till 10 öre; så enär Utskottets i denna del gjorda hemställan bl ifve t af tre Ständ godkänd, anser sig Utskottet böra vidblifva sin härutinnan redan yttrade åsigt att den föreslagna nedsättningen till 10 öre af det enkla brefportot icke må vinna Rikets Ständers bifall.
U skottets i 3:dje punklen gjorda hemställan, så afser densamma 2:ne frågor, nemligen, dels om anställande af undersökning huruvida nedsättning må ega rum i afseende å porto-algifterna för bref, som till utlandet afgå och derifrån ankomma, dels att porto för utländska tidningar må göras så billigt som möjligt.
I afseende på den förra af dessa frågor har, såvidt af de till Utskottet aflemnade diskussions-protokoller i ämnet kunnat inhemtas, någon erinran mot Utskottets hemställan icke blifvit gjord; och Utskottet får alltså, med hänvisning till hvad i denna del förut blifvit af Utskottet anförd t, tillstyrka, alt Herr Palanders yrkande om undersökning ifråga om portoafgifterne lör bref, som till utlandet afgå och derifrån ankomma icke måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Vidkommande slutligen frågan om porto för utländska tidningar, har blifvit erinradt, att denna fråga utgör föremål för behandling äfven al Stats-Utskottet, som i sitt Utlåtande N:o 13, i afseende på de rörande Postverket i Revisionsberättelserna för 1837 och 1858 förekommande anmärkningar, yttrat, att Statsutskottet, som väl instämde i de af Revisorerne uttalade åsigter om viglen af skyndsamma förbättringar i postanstalterna och fördenskull ansägc de af Revisorerne anmärkta och, såsom det syntes Utskottet, af General-Poststyrelsen på ett mindre tillfredsställande sätt förklarade förhållanden vara förtjenle af uppmärksamhet från Rikets Ständers sida, likväl för närvarande funne sig icke böra meddela något yttrande i ämnet, enär Utskottet vid blifvande granskning af 1859 års Revisionsberättelse finge tillfälle taga närmare kännedom om de åtgärder, som den sednaste tiden blifvit i ofvannämnde hänseende vidtagne; och ville Utskottet alltså, i sammanhang med sitt Betänkande i anledning af 1859 års Revisions-berättelse, till Rikets Ständer afgifva utlåtande öfver Revisorernes ofvanberörde framställningar.
\ id sådant förhållande och då frågan om och hvilka åtgärder må från Rikets Ständers sida vidtagas för vinnande af det utaf motionären åsyftade ändamål, för närvarande är under handläggning af annat Rikets Ständers Utskott, hvar* Betänkande i ämnet, stödt pä de ytterligare upplysningar, som dels af sednaste Revisions-berättelse dels eljest kunna vinnas, är att förvänta, anser sig Utskottet böra hemställa, det Rikets Ständer måtte förklara, att Herr Palanders yrkande i fråga om porto för utländska tidningar icke nu påkallar något särskildt beslut.
Bevillnings-UtskolteU Utlåtande \:o 26. 3 J%:o 26.
Ank. till Exp.-Utsk. den 1 Maj 1860, kl. 2 e. m.
Utlåtande, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i afseende å Betänkandet N:o 24, angående skatt för hundar.
A( särskilda lill Utskottet ankomna protokolls-utdrag för den 4 och 7 sist— lidno April har Utskottet inhemtat, att omlörmälda Betänkande blifvit af Ridderskapel och Adeln samt Borgare- och Bonde-Stånden bifallet, men att PresteSlandet, som godkänt Utskottets tillstyrkan att Herr Roos’ i ämnet väckta förslag icke mätte vinna Rikets Ständers bilall, deremot alslagit hvad Utskottet i ölrigt hemställt, dels i fräga om rättighet för hvarje särskild stad och församling å landet att ålägga inom kommunen boende person, som innehar hund, en årlig till kommunen ingående skatt, icke öfverstigande Fem Riksdaler Riksmynt för hvarje hund, dels om underdånig framställning att Kongl.
Maj:t måtte täckas utfärda
Nådig författning i ämnet samt dervid meddela de närmare föreskrifter, som finnas af behofvet påkallade.
I anledning hära! får Utskottet inbjuda Preste-Ståndet att, med frånträdande af sitt skiljaktiga beslut, antaga Utskottets i denna fråga afgifna, af de öfriga Riks-Stånden godkända förslag.
Prof. 1859 # 1860. 5 Sami. t Afd. 19 Haft. 2 STOCKHOLM. G. E. Ljunggren, 1860. Bevillnings-Utskottets Utlåtande N:o 27. 1 \:o 97.
Ank. till Exp.-Utsk. den 2 Juli 1860, kl. 2 e. tn.
Utlåtande, i anledning af erhållen återremiss i vissa delar af Betänkandet N:o 25, angående tullbevillningen.
Enligt Utskottet tillhandakomne Protokolls-utdrag har, vid omförmålda Betänkandes behandling inom Piks-Stånden, detsamma i nedan nämnde delar blifvit, på grund af gjorda anmärkningar, till Utskottet återremittera dt; och får Utskottet, i anledning deraf, nu afgilva sitt utlåtande. I.
Tarifen för införselstuilen.
I afseende på artikeln Fisk: saltad Sill, för hvilken Utskottet föreslagit bibehållande al den nu gällande tullen af 25 öre per centner, har i Bonde-Ståndet blifvit yrkadt, att densamma, såsom utgörande en vigtig beståndsdel af de fattigare folk-klassernas vanliga föda måtte från tull vara befriad.
Utskottet, som villigt erkänner att ifrågavarande artikels beläggande med tull icke står i sträng öfverensstämmelse med den af Utskottet hyllade allmänna grundsatsen att lifsförnödenheter höra vara tullfria, har uti det i denna del återremitterade
Betänkandet redogjort för de skäl, som föranledt Utskottet att uti förevarande fall från nämnde grundsats göra ett undantag.
Dessa skäl äro förnämligast: att den ytterst låga tull af 25 öre per centner, hvarmed denna vara är belagd och som, enligt författningen om handelsgemonskapen med Norige, i allmänhet beräknas blott till hälften häraf, knappast kan, åtminstone i minuthandeln, anses i någon mån inverka på varupriset, hvaremot densamma, i anseende till den stora importen af ifrågavarande nödvändighetsvara, medför en icke ringa , statsinkomst.
Då Utskottets förslag dessutom blifvit af Ridderskapct och Adeln samt Preste- och Borgare-Stånden godkändt, finner Utskottet sig höra vidblifva hvad Utskottet uti Betänkandet N:o 23, angående Artikeln Fisk: saltad Sill, hemställt, hvadan Utskottet Bih. till JR.
Prot. 1859 & 1860. 5 Sami. 1 Afd. 20 Haft. \ 2 JBevillnings- Utskottets Utlåtande N:o 27. inbjuder Bonde-Ståndet att i de öfriga Riks-Ståndens beslut sig förena.
Utskottet har vidare föreslagit att bibehålla den nu gällande tullfriheten för Koppar: rå eller garad; ' smidd, valsad eller gjuten: plåtar och andra ämnen för bearbetning; bleck och spik till fartygs förhydning; äfvensom för Kopparnickel; och Kopparskrot; Detta förslag, som af Ridderskapct och Adeln samt Preste- och BorgareStånden blifvit gilladt, liar af Bonde-Ståndet blifvit till Utskottet återremitterad!, med yrkande att en, efter de särskilda sorternas värde lämpad, med den stadgade utförselstullen å nyssnämnda slag al koppar jemförlig tullsats, måtte varda bestämd.
De skäl, som föranledde Rikets sednast församlade
Ständer att lör ifrågavarande artiklar bevilja tullfrihet, voro förnämligast, att införseln deraf i allmänhet icke varit af någon betydenhet och att, då koppar utgjorde en hufvudsaklig exportartikel, införseln af denna vara torde uteslutande afse sådana tillfälliga behof, hvilkas fyllande det icke kunde vara skäl att genom tullbeskattning fördyra.
Då Utskottet anser dessa skäl fortfarande ega full tillämplighet, torde till bevis på införselns obetydlighet här endast böra lemnäs följande ur Koni m ers e-Ko ] 1 eg ii Berättelser hemtade uppgift på de qvantiteter af ofvanberörda vafor, som under de sednaste åren blifvit tull behandlade.
Enligt nämnde Berättelser infördes: Koppar: 1855 1856 1857 1858. rå eller garad — — — — smidd valsad eller gjuten: plåtar och andra ämnen för bearbetning i Sk^ i Skar. 8 Skar. isif Skar.
Bleck och Spik till fartygs förhydning 12 Skar. 7 Skar. 28 Skar 32 //.
Kopparnickel 2 ar. 5 ^ — — Kopparskrot 3 Skar. 41 Skar. 29 Skaf. 9| Skar.
Utskottet vidblifver således sitt af tre Stånd godkända, ofvan omförmälda förslag.
Utskottets förslag, att Potatesmjöl och Stärkelse borde i tarifen upptagas på följande sätt:
Potatesmjöl eller malen potates Fritt.
Stärkelse af hvete, potates eller andra vegetabiliska ämnen 1 af. 6 öro Bevillnings-Utslcottets Utlåtande N:o 27. 3 har blifvit gilladt af Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet, hvaremot Preste-Ståndet väl antagit
Utskottets förslag angående tullbestämmelserna för stärkelse, men för potatesmjöl eller malen potates, bestämt en införselstull af 25 öre per centner; och innehåller det från Bonde-Ståndet till Utskottet ankomne Protokolls-utdrag, att ”förslaget rörande Potatesmjöl, Stärkelse återremitterades med förklarande att
Ståndet ansåg, det icke någon särskild rubrik i tulltaxan skulle upptagas under benämning
Potatesmjöl eller malen potates, utan borde denna inbegripas under rubriken Stärkelse af hvete, potates eller andra vegetabiliska ämnen.”
Då tre Stånd, nemligen Ridderskapet och Adeln samt Preste- och BorgareStåndet, gillat hvad af Utskottet i fråga om artikeln Stärkelse blifvit föreslaget samt Bonde-Ståndet, så vidt af det Utskottet tillbandakomna Protokolls-utdraget kan inhemtas, icke heller mot den föreslagna tullbestämmelsen för artikeln Stärkelse synes baft något att invända, anser sig Utskottet böra vidblifva hvad Utskottet i afseende på artikeln Stärkelse föreslagit.
Beträffande derefter artikeln Potatesmjöl, så och då Utskottets förslag blifvit af 2:ne Stånd, nemligen Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet antaget, men de båda andra Riks-Stånden, hvilka icke gillat Utskottets förslag, sins emellan slädnät i olika beslut, anser sig Utskottet böra, jemte det Utskottet vidblifva’ sitt i ämnet, gjorda förslag, inbjuda Preste- och Bonde-Stånden att sig deruti förena.
Emot Utskottets förslag att Tidningar och Tidskrifter, äfven då de äro tryckta på svenska språket så framt i detta fall de, adresserade till svenskt Postkontor, med allmän post inkomma, må vara tullfria, bar inom Borgare-Ståndet blifvit erinradt, dels att då förslaget medgaf tullfrihet för tidningar och tidskrifter, endast så framt de äro adresserade till svenskt Post-kontor och inkomma med allmän post, ovisshet förefunnes huru förfaras borde med tidningar eller tidskrifter, som på annat sätt till riket inkomma; dels att då tidningar och tidskrifter, som inom Sverige utgifvas, äro underkastade stämpelafgift, men utrikes på svenska språket tryckta tidningar och tidskrifter icke erlade sådan afgift, en fördel bereddes dessa sednare, som icke Arore förunnad de förra och att i följd deraf antingen tull- eller stämpel-afgift måtte ifrågavarande skrifter påläggas : samt dels att då 4 § 10 mom. af nu gällande Tryckfrihetsförordning stadgade, att föryttrare af utifrån inkomna skrifter på svenska språket vore underkastad samma skyldighet och ansvar, som i 2:dra mom. af denna § är för Boktryckare bestämd, utan att någon skilnad härvid vore gjord emellan böcker och periodiska skrifter, det kunde ifrågasättas om icke, genom antagandet af Utskottets förslag i denna del, postmästarne skulle komma att underkastas slikt ansvar för det de till prenumeranter utsände sådane skrifter, hvilket ingalunda vore lämpligt och billigt; och bar Ståndet, i anledning af de sålunda gjorda anmärkningarne, till Utskottet återremitterat detta förslag, hvilket af de öfriga tre Riks-Stånden blifvit gilladt.
Yidkommande först den förmenta ovissheten, huru förfaras bör med tidningar eller tidskrifter, som på annat sätt, än mod allmänna posten till riket inkomma, så synes det ligga i sakens natur och har älven hittills alltid iakttagits, att tid - i Tevillnings-TJtskottets Utlåtande N:o 27. ningar och tidskrifter, som på annat sätt, än med allmänna posten, till riket inkomna, böra tullbehandlas såsom böcker.
Beträffande åter anmärkningen dervid att i Sverige tryckta tidningar och tidskrifter äro underkastade stämpel-afgift, så utgör det icke föremål för tulllagstiftningen att bestämma örn och i livad mån tidningar oell tidskrifter, som från utlandet inkomma, böra med stämpel förses eller icke.
Då emellertid tidningar och tidskrifter, tryckta på utländska språk, icke varit vid ankomsten till Sverige underkastade stämpling, samt anbringandet af stämpel derå skulle fördröja deras utdelande bland allmänbeten, anser Utskottet att samma befrielse från stämpelafgift, utan synnerlig uppoffring från Statens sida, äfven kan förunnas tidningar och tidskrifter, som äro å utländsk ort tryckta på svenska språket.
Hvad slutligen angår frågan huruvida och i hvad mån ansvar enligt 4 § 10 moni. af nu gällande Tryckfrihets-Förordning bör drabba postmästare för det att do till prenumeranter utsända en möjligen brottslig skrift, så tillkommer det icke Bevillnings-Utskottet att ingå i undersökning, huruvida nämnde grundlag i ett eller annat uppgifvet fall eger tillämplighet eller icke.
Dock hyser Utskottet den öfvertygelse att, derest sådana missbruk af tryckfriheten skulle, i följd af den medgifna tullfria införseln af utrikes tryckta tidningar och tidskrifter, förefalla, hvilka icke kunde hänföras under bestämmelserna i nu gällande tryckfrihetslag, Kongl. Maj:t icke lärer underlåta vidtaga nödiga åtgärder, till förekommande af de olägenheter, som af ett sådant förhållande kunna anses påkallade.
Då Utskottet af nu anförda skäl icke finner anledning frånträda sitt af tre Stånd antagna förslag, får Utskottet, som vidblifver samma beslut, hemställa att, till undvikande af all otydlighet om rätta sättet för tullbehandling af tidningar och tidskrifter, som inkomma annorledes än med allmänna posterna, Rikets Ständer måtte besluta att i noten införes:
Tidningar och tidskrifter, som inkomma annorlunda än med allmänna posten; se höcker.
Utskottets förslag att de uti nu gällande tulltaxa såsom tullfria upptagna Trä-varor äfven hädanefter skulle förblifva fria, har af - Ridderskapet och Adeln samt Preste- och Borgare-Stånden blifvit gilladt, hvaremot Bonde-Ståndet för dc uti Tulltaxeförslaget pag. 27 såsom tullfrio uppräknade trä-varor bestämt ”en tullsats jemförlig med utförselstullen å samma artiklar.” Jemte det Utskottet ansett sig höra upplysa, att icke alla de uti införselstarifen särskildt upptagne tullfric trä-varor finnas uti utförselstarifen uppräknade samt att
Utskottet således saknar ledning för föreslåendet af de tullsatser, som tilläfventyrs må anses "jemförlige med utförselstullen å samma artiklar” får Utskottet, under hemställan till Bondc-Ståndet att uti förevarande ämne fatta bestämda beslut, inbjuda Ståndet att härutinnan antaga Utskottets af de öfriga Riks-Stånden gillade förslag.
Den af Utskottet för Ättika föreslagna tull af 6 öro per skålpund har Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet bifallit, hvaremot Preste- och BondeStåndcn återremitterat frågan härom, förnämligast på den grund, att ättika borde, Bevillnings-Utskottets Utlåtande N:o 27. 5 på samma sätt som eger rum med bränvin, förtullas efter sin styrka samt att, sedan frågan förevar hos Utskottet en tillförlitlig Attiksprofvare skulle vara uppfunnen och till Teknologiska Institutets granskning inlemnad, genom hvars begagnande en rättvisare tullsats, än den Utskottet föreslagit, skulle kunna bestämmas.
I anledning häraf liar Utskottet ånyo inhemtat Föreståndarens för Teknologiska Institutet yttrande i ämnet; och har Utskottet deraf funnit, att den nämnda Ättiksprofvaren lärer vara en så beskaffad areometer, som omförmäles pag. 52 i Utskottets Betänkande N:o 23, hvadan de skäl, som blifvit anförde emot förtullning af ättika efter profning med areometer, synas jemväl gälla nämnde profvare.
Äfven med antagande deraf att den nu ifrågavarande ättiksprofvaren eller någon annan kundo blifva fullt ändamålsenlig för utrönande och bestämmande af varans sprithalt, bör Utskottet icke tillbakahålla den anmärkning, att en sådan undersökning af varans beskaffenhet icke står väl tillsammans med den allmänt godkända grundsatsen af enkelhet i tullbehandlingen, och således synes böra undvikas, derest icke synnerligen vigtiga skäl föranleda ett undantag från denna regel.
Af alla de främmande tulltaxor, som för Utskottet varit tillgänglige, föreskrifver icke heller någon för ättikas förtullning annan norm, än antingen efter rymd, eller, såsom i de flesta är fallet, efter varans vigt.
I öfrigt har bemälde Föreståndare anfört flere skäl, hvarför han vidhölle den åsigten, att den föreslagna tullsatsen för ättika voro fullt tillräcklig, derest icke bränvinsskatten och, i sammanhang dermed, tullen å bränvin komme att böjas, i hvilket foll äfven tullen för ättika borde ökas i samma förhållande, så att den utgjorde omkring af tullen å alkohol, allt räknadt per //., såsom förut blifvit föreslaget, Utskottet, som vid sådane förhållanden fortfarande anser, att tullen å ättika bör beräknas efter vigt, ehvad ättikan är starkare eller svagare, finner likväl att, för den händelse att tullen å bränvin skulle komma att ökas utöfver 45 öre per '//. alkohol, en motsvarande tillökning af tullsatsen för ättika efter här ofvan angifna beräkning jemväl bör ega runi ; och Utskottet tår, på sådan grund, hemställa att Rikets Ständer måtto på det sätt gilla Utskottets i fråga om Ättika framställda förslag att, såvida bränvinsskatten förblifvcr oförändrad, tullsatsen å Ättika, alla slag bestämmes för 1 //. till 6 öre; men att, om tullen å bränvin kommer att förhöjas, Utskottet bör hos Ri kets Ständer föreslå den förändrade tullsats för ättika, som, efter förenämnde beräkning, bör ega rum, så att tullen för 1 //. ättika fortfarande kommer att utgöra ungefär ,2S af tul len för 1 €(. alkohol. II.
Tarifcu för Utförsdstullcn.
I anledning af Herr Hos', A. E., Herr Kistners, L. R. och Riksdagsfullmäktigen J. O. Almqvists motioner om förhöjning i utförselstullen för sparrar, läkter och annat dylikt virke af smärre dimensioner, har Utskottet uti det återremitterade Betänkandet förklarat sig icke finna skäl att uti de nu gällande tullbestämmelserna för ifrågavarande trävaruartiklar föreslå någon ändring; och har Utskottets yttrande i denna del blifvit af Ridderskapet och Ädeln samt Presteoch Borgare-Stånden gilladt, hvaremot Bonde-Ståndet förbehållit sig öppen rätt 6 Bevillnings- Utshoitets Utlåtande N:o 27. att framdeles besluta om tullfrihet eller nedsätta tullbestämmelser å de i nämnde motioner omtalade sliogseffekter.
I anledning häraf och då Bonde-Ståndet i fråga om utförselstullen å ofvanberörda artiklar ännu icke fattat sitt beslut, får Utskottet, jemte hemställan till Bonde-Ståndet att härutinnan definitift besluta, inbjuda nämnde Stånd att, lika med de öfriga liiksStåndcn, godkänna Utskottets ofvan omförmälde yttrande.
Reservation: af Herr Prosten Sondén, mot sista punkten al Införsels-,larifen: ”Af upplysningar, som kommit Utskottet tillhanda, anser jag tillräckliga skäl förefunnits till en annan tillstyrkan änden Utskottet nu upprepat.
Dessa upplysningar äro på Utskottsledamöters begäran meddelade dels af Professor Er.
Edlund samt dels af Professor C.
Ullgren, om man ock icke skulle vilja fästa ringaste afseende på hvad Professor N. A. Wilander, sjelf ättik-fabrikant, förevisat do Utskottsledamöter, som velat och haft tillfälle att om ättiksprofning inhemta egen kännedom.
Då värdet af ättika beror af dess styrka eller med andra ord dess halt af ättiksyrehydrat, så att t. ex. 10 procents ättika är värd dubbelt mot 5 procents, så skulle otvifvelaktigt den rättvisaste förtullning åstadkommas, om tull bestämdes för hvarje skålpund ättiksyrehydrat, sorn den införtullade varan innehåller, på samma sätt, som bränvin erlägger tull för hvarje //. ren alkohol.
En sådan förtullning efter ättikans styrka afråder dock Professor Edlund.
Ehuru, såsom han utlåter sig, .”syrehalten i en blandning af ättiksyra och vatten, hvil”ken icke innehåller några främmande ämnen, som märkbart inverka på blandningens specifika vigt, angifves med tillräcklig noggrannhet af areometern” befarar han att ”om tullsatscn bestämmes efter ättikans styrka, sådan den angifves ”af areometern, så kommer den ättika, som importeras, utan tvifvel att blandas ”med alkohol, emedan ättikans skenbara, genom areometern bestämda styrka derigenom blir mindre.
En sådan förfalskning kan endast i det fall med areome”tern upptäckas, då tillsatsen af alkohol är så stor, att blandningens specifika vigt ”är mindre än vattnets.” Nämnde Vetenskapsman tillstyrker derför ”att låta ”ali ättika förtullas lika, hvarvid tullsatsen torde höra bestämmas så, att den svarar ”mot importerad ättika af starkaste slaget."
Hvilket detta starkaste slag är, eller huru tullsatsen derå bör bestämmas, omnämner ej bemälde Professor, emedan han ej derom blifvit rådfrågad.
Deremot upplyser i detta hänseende Professor Ullgren, efter att hafva angifvit åtskilliga orsaker till förlust af alkohol vid den vanliga ättikberedniugen i stort, att ”vid fastställandet af den myckenhet ättika, hvilken ”såsom medelresultat af en längre tids tillverkning erhålles af en mängd alkohol, man ”träffar det sannolikaste förhållandet, åtminstone för närvarande eller tills att ättik”bildningsmctoden hunnit ytterligare fullkomnas, om man antager, att i närmaste Bevillnings-Utskottets Utlåtande N:o 27. ”öfverensstämmelse med Ballings uppgift 1 €t alkohol ger upphof till 61 //. ättik”sprit med en halt af 15
Jj ättiksyrehydrat.”
Ättika af ”starkaste slaget” hör efter detta antagande förtullas åtminstone med A af alkoholstullen, d. v. s. med minst 7 öre, i fall tullen på alkohol blir oförändrad 45 öre per '//.
Då har man icke beviljat de inhemska fabrikerna något skydd utöfver råämnets tull, så vida man icke såsom skydd vill uppskatta skilnaden af A öre per '//.
I ett särskildt tillägg till sitt utlåtande, yttrar Pi’ofessor Edlund: ”Om en och samma tullsats bestämmes för all sorts ättika, och denna tullsats sättes för låg, så kan man med skäl befara, att don ättika, som importeras, ”uppblandas med alkohol, för att af inhemska fabrikanter förvandlas till verklig ”ättika, emedan vinsten af ett dylikt förfarande blir i samma mån större, som ”den på detta sätt såsom ättika insmugglade alkoholen kommer att stå den inhemska ättikfabrikanten till billigt pris.”
Häraf visar sig den stora svårigheten, att äfven vid den lika tullen å ättika förekomma ifrågavarande smuggling.
Den starkaste ättika kan nemligen uppblandas med lika stor volum sprit af 80 procents alkoholhalt utan att genom lukt eller smak ge förfalskningen tillkänna.
Hvilken betydlig vinst det skulle bli, att efter den af TJtskottet föreslagna tullsats importera en sådan blandning kan ses af följande jemförelse.
100 kannor starkaste ättika väga 628 W;; tull ä 6 öre Bernt Bedr 37,68 .100 kannor sprit å 80g alkohol 531 //; tull å 36 öre „ „ 101,ig Summa 1,159 €(. blandning borde dra tull 228,84 Förtullad som ättika å 6 öre per &. drar den 69,54 Yinst af smugglingen 159,50.
Man lärer väl häremot vilja invända, att ingen sådan smuggling är känd.
Härtill svaras: då intet prof blifvit ålagdt än mindre verkställdt, kan den icke vara känd; och den kan aldrig blifva det, så länge lukt och smak äro de enda prof tulltjenstemännen hafva att begagna.
Skulle ock vid en så grof förfalskning, som den ofvan beräknade, någon ringa alkohollukt af en fin näsa kunna upptäckas, så är detta omöjligt om t.
ex. lika känntal 50 procents bränvin blandas till starkaste ättika, som hittills blifvit importerad, d. v. s. den som håller 12 J procent syrehydrat.