Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
» 3:dje » 4,181: 97. » 4:de » 3,708,497: 92.
» 5:te » 2,487,892: 37. » 6:te » 341,102: 7. » 7:de » 1,610,625: 10. » 8:de » 388,697: 33. » 9:de » 3.994,241: 41.
Summa 12,729,299: 50, § 4- Under r^visionsåret hafva å anslagen till extra utgifter anvisningar skett till följande belopp, nemligen: å 2:dra hufvudtiteln 3,908: 4.
» 4:de dito 59,975: 16. » öde dito 8,85!: 44. » tide dito 14,875: 13. » 7:de dito 33,966: 20. » 8:de dito 8,877: 37. § 5.
A hufvudtitlarnes allmänna besparingar äro under revisionsåret följande belopp anordnade, nemligen: å 2:dra hufvudtiteln 15,112: 60.
» 4:de dito 77,772: 76. » öde dito 389,537: 89.
» 6:te dito 17,309: 55.
» 7:de dito 5,372: 6. » 8:de dito .' 26,865: 82. § 6.
Sedan, till förbättrande och tillhandahållande af undervisningsmateriel, äfvensom till understöd för utgifvande af lämpliga läroböcker, kartor m. m. för folkskolorna, Rikets Ständer dels beviljat och till Kongl. Majds disposition ställt ett årligt anslag af 12,000 R:dr R:mt, att utgå under statsregleringsperioden 1858 1860, dels medgifvit, att de besparingar, som under ett år uppkomme, finge under ett följande år för ändamålet användas, hade, enligt hvad Rikets Ständers år 1861 församlade Revisorer uti afgifven berättelse anmält, Kongl. Majd, jemlikt nådiga bref af den 8 April och den 30
December 1859, på Statsrådet och Chefen för Eklesiastik-departementet disponerat ett belopp af 25,000 R:dr. att för berörde ändamål utgå.
Majit, uti nådigt bref till Kongl.
Stats-kontoret af den 16 Mars 1860, jemte öfverlemnande till detta embetsverk af den utaf
Departements-chefen öfver medlen upprättade räkning med tillhörande verifikationer, meddelat honom full decharge för medlens användande.
Vid 1861 års revision väcktes väl fråga att Revisorerne, utan hinder deraf, måtte företaga granskning af berörde redogörelse, som sannolikt endast för sådant ändamål blifvit jemte verifikationer till Kongl.
Stats-kontoret öfverlemnad, men, sedan dervid erinrats, att en dylik granskning alltid förutsatte möjligheten af skeende anmärkningar vid redovisningen från Revisorernes sida, hvilka åter icke kunde till någon åtgärd föranleda, da Kongl.
Majit redan meddelat full decharge åt den redovisningsskyldige, vägrade Revisorernes dåvarande Ordförande att framställa proposition å det gjorda yrkandet om granskning af ifrågavarande redogörelse, helst en sådan granskning, enligt hans uppfattning, vore att anses såsom en inkonstitutionel handling, om hvars företagande han ej ägde framställa proposition.
I följd häraf inflöt i 1861 års revisionsberättelse blott en anmälan derom, att Revisorerne ansett sig vara förhindrade att granska en redogörelse, för hvilken Kongl. Majit redan lemnat vederbörande full decharge. 2 — 10 — Hos 1862 års Revisorer, som ausågo sig böra taga kännedom om det under revisionsåret till Kongl. Stats-kontoret aflåtna nådiga bref, hvarigenom »omförmälta decharge meddelades, blef jemväl gransknings.rågan föremål för öfverläggning, dervid, efter omröstning, det beslut fattades, att berörde redovisning jemte verifikationer skulle af då församlade Revisorer granskas.
Denna granskning kunde emellertid då icke äga rum af det skäl, att, vid framställd begäran att räkenskapen måtte för berörde ändamål Revisorerne tillställas, till svar meddelats, att densamma, hvilken, enligt Kongl. Statskontorets beslut den 2 Maj 18G0, borde i dervarande Kammar-kontor förvaras, icke, oaktadt noggrann undersökning och inventering af embetsverkets arkiv, kunnat återfinnas.
Rikets nu församlade Ständers Stats-utskott har, uti häröfver afgifvet utlåtande, uttalat den åsigt, att — enär för ifrågakomne räkenskaps granskning andra grunder icke vore stadgade än de för statsmedels redovisning i allmänhet gällande, samt den af Kongl. Maj:t
Departements-chefen beviljade decharge å förevarande fråga icke finge anses inverka annorlunda än genom att å det eller de Statsråd, hvilka tillstyrkt den beviljade dechargen, samt det Statsråd, som kontrasignerat nämnda regeringsåtgärd, öfverflytta ansvarigheten, i händelse af anmärkning mot räkenskapen — Revisorerne lika litet i förevarande fall, som i andra, angående statsmedlens användande, ägde undandraga sig den dem åliggande granskningsskyldighet; och blef detta utlåtande af samtlige Riks-stånden bifallet.
Sedan oftaberörde redovisning, vid ytterligare verkställd undersökning af de handlingar, en numera afliden tjensteman i Kongl. Stats-kontoret omhänderhaft, tillrättakommit och blifvit till nu församlade Revisorer öfverlemnad, hafva Revisorerne, på grund af hvad sålunda förekommit, ansett sig oförhindrade att granskningen af berörde räkenskap nu omsider företaga.
Dervid har hvarken i afseende å användandet af berörde medel eller vid ziffergranskningen något egentligt anmärkningsvärdt förekommit, men sjelfva dispositionsåtgärden har icke kunnat undgå att ådraga sig Revisorernes uppmärksamhet.
Det synes nemligen Revisorerne, som borde allmänna medel blott undantagsvis och så att säga i yttersta nödfall disponeras å vederbörande
Departements-chef till redovisning, och Revisorerne hafva i förevarande fall icke funnit några sådana omständigheter vara för handen, att detta ovanliga och med vårt statsskick föga förenliga redovisningssätt behöft anlitas.
Redan af den omständliga redogörelse för frågans föregående behandling, som Revisorerne trott sig böra här meddela, torde tydligt framgå, att detta redovisningssätt lätteligen kan medföra meningsstridigheter och måhända förvecklingar emellan statsmakterne, och endast denna omständighet innefattar, enligt Revisorernes tanke, en giltig anledning för inskränkande af berörde redovisningssätt till de få fall, då det icke kan undvaras, såsom när medel anvisas »till ett af Kongl. Maj:t kändt behof«.
Tages vidare i betraktande att, om än, såsom Rikets Ständer antagit, den regeringsåtgärd, hvarigenom decharge åt redovisningsskyldige Statsråd meddelas, icke uti ifrågavarande hänseende hade annan påföljd, än att redovisningsskyldigheten derigenom öfverflyttades från den, som erhållit dechargen, till dem, som i underdånighet tillstyrkt densammas meddelande och kontrasignerat beslutet derom, denna ansvarsskyldighet, vid det förhållande, att Revisorerne vanligen icke kunnat utöfva sin granskningsrätt förr än decharge för den regeringsåtgärd dermed afses, uppå Konstitutions-utskottets hemställan, redan vunnits, i sjelfva verket ofta blir blott skenbar och icke motsvarar den redovisningsskyldighet, förvaltande verk och myndigheter under alla förhållanden åligger, så synes uppenbart, att det allmänna redovisningssättet, enligt hvilket redogörelserna skola i vanlig ordning till Kongl. Kammar-rättens granskning insändas, för att derefter Rikets Ständers Revisorer tillställas, förtjenar företräde framför det, som i förevarande fall — 11 — blifvit begagnadt; och då Revisorerne för sin del icke kunnat finna någon olägenhet, utan fastheldre fördel deri, att en likformighet i afseende å redovisningssättet för allmänna medel, så vidt möjligt är, för framtiden infördes, hafva Revisorerne, i syfte att ernå detta mål, hvarigenom blifvande revisorer lättast blifva i tillfälle att fullgöra den vidsträckta granskningsskyldighet, dem enligt instruktionen åligger, ansett sig böra å förhållandet fästa Rikets Ständers synnerliga uppmärksamhet. § 7- I likhet med hvad förlidet år ägt rum, få Revisorerne härnedan meddela uppgift å de vid revisionsårets slut balanserade och på anmälan hos Rikets Ständer beroende förskotter:
Arfvoden m. ra. åt Komrnittéen till undersökning af grunderna för städernas beskattning 10,000:
— Dito dito åt Författnings-kommissionen 17,910: 50.
För upprättande af formulärer till de förvaltande verkens räkenskaper 8,200: — Kostnader i och för 1860 och 1861 årens statsrevisioner 13,658: 31.
Ersättning för upphörd dagsverksskyldighet till åtskilliga mlitie-bo ställen i Skaraborgs, Malmöhus och Kristianstads län 18,550: 67.
Roteringsunderstöd 14,438: 95.
Rotefrihets-ersättning till Länsmän 1,859: 70.
Restituerade arrende-afgifter 1,515: 73.
Ersättning åt Edsgårdens byamän, i anledning af det invid byns strand i Indals-elfven varande fiskes försäljning till skatte, 347: 72.
Dito för mist ad indelning 880: 57.
Dito för bristande proste-tunnor 64: 43.
Dito för förluster genom Göta kanals anläggning 76: 19.
Dito till innehafvare af roterade eklesiastik-boställen 9,230: 54. ' esekostnads-ersättning och traktamente till Kommissionerne för undersökning i afseende å Kongl. Flottans segel-linieskepp och fregatter .... 1,868: 9.
Skrifmaterialier m. m. till Kommittéen för sjöförsvarets ordnande .... 500: — Summa 99.101: 40. § 8.
I anledning af Rikets Ständers underdåniga anhållan, det Kongl. Maj:t måtte genom någon eller några dertill utsedde skicklige personer låta utarbeta och till allmän kännedom sprida ett i möjligaste måtto fullständigt sammandrag af de intill närvarande tid utkomna, ännu gällande administrativa, kamerala och ekonomiska författningar och stadgar, hade Kongl.
Maj;t, under den 1 Oktober 1858, i nåder uppdragit åt Professoren m. m. P. E.
Bergfalk att, jemte andra sakkunnige män till erforderligt antal, utföra detta arbete.
Sedan arfvodet till ordföranden och ledamöterne i denna Författnings-kommission blifvit, genom nådigt bref till Kongl.
Stats-koutoret af den 1 April 1859 bestämdt, har, enligt hvad Revisorerne inhemtat. till bemälta Kommission blifvit under förskottstitel utanordnadt: 12 år 1859 » 1860 » 1861 6,450: — 11,300: — 12,660: -j hvarjemte Kommissionen för åren 1862 och 1863 fortfarande lärer hafva uppburit arfvoden, likväl till något lägre belopp än under de 2 ne föregående åren.
Då således icke mindre än 40 å 50,000 R:dr antagligen redan blifvit för berörde ändamål utanordnade, utan att, så vidt Revisorerne känna, någon produkt af Kommissionens vidtomfattande verksamhet ännu blifvit för allmänheten tillgänglig, hafva Revisorerne, som icke förbisett den tidsutdrägt, förberedande undersökningar för ett arbete af ifrågavarande beskaffenhet tvifvelsutan fordra, likväl ansett sig, jemväl i betraktande af angelägenheten att fä det allt mera trängande behofvet af ett dylikt arbete så skyndsamt som möjligt afhjelpt, böra å förhållandet fästa Rikets Ständers uppmärksamhet; varande Revisorerne icke i tillfälle att bedöma huruvida, med afseende å arbetets omfång, tillräckligt antal sakkunnige män blifvit för dess utförande förordnade, eller om arbetets plan för ett praktiskt syftemål må vara för vidtomfattande och utföras i för ringa detaljer, men hysa det förtroende till det utom allt tvifvel ställda nitet hos den man, som står i spetsen för arbetet, att, sedan uppmärksamheten härå blifvit väckt, de Enligt Rikets Ständers beslut i fråga om beskattningsväsendets förenkling, skola innehafvare af indelta anslag utaf hemmansräntor och kronotionde för upphörande af såväl deras förut åtnjutna optionsrätt att dessa anslag in natura utfordra som rättigheten att, då lösen för räntorna och tionden med penningar eger rum, af räntegifvarne uppbära forsellön, hållas skadeslösa på det sätt, att de af stats-verket årligen erhålla ersättning med samma belopp, hvarmed forsellön förut författningsenligt tillgodonjutits.
Sådan ersättning har ock, enligt hvad räkenskaperna utvisa, under revisionsåret blifvit utanordnad med ett sammanräknadt belopp af 63,935 R:dr 44 öre.
I afseende å denna utgift förekommer ett från det vanliga afvikande förhållande, att nemligen berörde ersättning af statsmedlen förskjutes, hvarefter Kongl. Stats-kontoret vid de årliga liqviderna med Riksgälds kontoret, vanligen mera än 14 år sednare, undfår godtgörelse för hvad i berörde hänseende blifvit för hela riket utanordnadt.
Då nu ifrågavarande utgift, såsom icke varande af tillfällig beskaffenhet, ej lärer kunna komma att framdeles upphöra, synes det Revisorerne vara lämpligt samt ledande till enkelhet och reda, att å behöriga hufvudtitlar i riks-staten uppföras årliga efter behofvet lämpade anslag, å hvilka ersättning för forsellönen kunde under löpande året definitivt anordnas.
Enligt hvad Revisorerne af ett till Kongl.
Stats-kontoret den 1 Februari 1861 aOåtet nådigt bref inhemtat, hade Sällskapet för inhemsk silkesodling hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhållit, att som, uppå särskilda framställningar, anslag af allmänna medel blifvit
Sällskapet tid efter annan i nåder beviljade samt dess verksamhet, utan fortsatt åtnjutande, åtminstone för den närmare tiden, af dessa bidrag, icke skulle kunna fortfara, Sällskapet matte, enär fleråriga rön, försök och uppmuntringar erfordrades, för tunder för arbetets skyndsamma bedrifvande, som må förefinnas, varda pä lämpligt sätt undanröjde. § 10. — 1.3 — att den större allmänhet, på hvilken silkesodlingens utveckling framdeles till en nyttig och vinstgifvande näringsgren måste bero, kunde förmås att deråt egna denför framgången af nya företag alltid nödiga omvårdnad, fortfarande för hvartdera af åren 1861, 1862 och 1863 komma i åtnjutande af anslag till enahanda belopp, som för förutgångne statsfegleringsperiod blifvit
Sällskapet tilldeladt, eller 4,600 R:dr årligen; och har Kongl. Maj:t, jemlikt åberopade nådiga bref, efter Kongl. Kommerse-kollegii hörande, funnit godt det äskade anslaget bevilja, att under nämnde tid årligen utgå med 2,500 R:dr af det på riksstatens sjette hufvudtitel uppförda anslag «ti 11 befrämjande af slöjderna» samt med 1,500
Rdr af de till manufakturernas befrämjande anslagne och under Kongl. Kommerse-kollegii förvaltning ställda medel, emot fortfarande förbindelse för Sällskapet, att årligen afgifva berättelse rörande fortgången af Sällskapets åtgärder för den inhemska silkesodlingens befrämjande.
Då, under deu längre tid Sällskapet för inhemsk silkesodling åtnjutit ej obetydliga bidrag af allmänna medel, tillräcklig erfarenhet redan bort hafva vunnits, om silkesodlingen, på sätt den hittills, enligt Revisorerne meddelade upplysningar, blifvit inom landet bedrifven, eller med silkesmaskar, lefvande på mullbärsträdets löf, må i vårt klimat kunna utvecklas till en nyttig och vinstgifvande handtering, anse Revisorerne fortsatta försök dermed ej utgöra ett nog giltigt skäl för fortfarande af berörde understöd; men enär, enligt hvad till i evisorernes kännedom kommit, försök under sednare år lära pågått i närgränsande länder med acklimatiserandet af silkesmaskar af förut ej kända arter, hemtande sin näring från bladen af åtskilliga andra växter än mullbärsträdet, hafva Revisorerne velat uttrycka den tanke, att önskligt vore, det nämnde Sällskap anställde sina försök i sagde nya rigtning, på det att, om inga mera tillfredsställande erfarenheter än hittills äfven på denna väg vunnes, de anslag, af hvilka ifiågavarande understöd utgår, framdeles måtte kunna föreslås att användas till befrämjande af andra för landet mera naturliga näringar; och hafva Revisorerne af dessa skäl funnit sig böra å förhållandet fästa såväl Rikets Ständers som blifvande Revisorers uppmärksamhet. § 11- Enligt hvad räkenskaperne utvisa, har, på grund af Kongl, brefvet den 4 April 1861, blifvit till f. d. Landshöfdingen i Hallands län Grefve P. A. Lewenhaupt under den 16
Maj samma år utanordnadt ett belopp af 1,525 Rdr R:mt, ersättning för mistad fardagsrätt vid innehafde boställslägenheter.
Vid tagen närmare kännedom af såväl det för anordningsåtgärden åberopade, till Kongl.
Kammar-kollegium och Stats-kontoret aflåtna nådiga bref, som öfriga frågan rörande handlingar, hafva Revisorerne ej mindre i afseende derå, än äfven beträffande i sammanhang dermed uppkomna fråga om bestämmande af Landshöfdingens i nämnde län framtida löneinkomster, inheintat hurusom, enligt nådigt bref den 24 Februari 1837, angående reglering af lönevilkoren vid Landshöfdingetjensterna i riket, Landshöfdingens i Hallands län aflöning fastställdes att utgå på följande sätt:
Rdr. skill.
Rdr. öre.
Indeld lön 1,750: — 2,625: — Resepenningar 80: — 120: — Transport: 1,830: — 2,745: — 14 — Transport: 1,830: — 2,745:
Lönförhöjning af anslaget för ersättning för inhyseshjons dagsverken i Kronobergs län 550: — 825: — Slottsträdgården, 4 tunnland, och vallar till slottet, äf- venledes 4 tunnland, räknade till 50: — 75: — Slottsjorden, 100 tunnland, beräknade att afkasta 300: — 450: — 300 dagsverken, beräknade i penningar till 137: 24. 206: 25.
Bostället Biskopstorp, 3 £ mantal kronosäteri, räknadt till 500: — 750: — On Tylen, beräknad i afkastning till 8: 24. 12: 75.
Kontant tillskott af framdeles blifvande tillgångar 1,124: — 1,686:
Summa 4,500: - 6,750: — hvarjemte genom samma nådiga bref, bland annat, stadgades: att Biskopstorp och ön Tylen skulle på 30 år utarrenderas och Landshöfdingen deraf uppbära arrendet; att denna lönereglering skulle gå i verkställighet vid dåvarande innehafvarens afgång från embetet; att om arrendeafgifterna för ofvannämnde två egendomar ej uppginge till eller öfverstege hvad i kalkylen vore påräknadt, skulle på särskild nådig pröfning komma att bero, om, med föranledande af öfriga lönevilkorens beräknade belopp, i förra fallet tillökning och i det sednare minskning i lönevilkoren vid tjensten borde äga rum: att på de till utarrendering afsedda två egendomarne, hvaraf Landshöfdingen finge uppbära arrendet, fardag icke borde af innehafvaren åtnjutas, utan skulle arrendet anses såsom vanlig indeld lön, dåvarande
Landshöfdingens lagliga ratt i denna del dock förbehållen ; och att, om i afseende på lönekalkylen någon omständighet framdeles förekomme, verkande på det hela till någon väsendtlig och anmärkningsvärd skillnad i lönebeloppet, sådant borde hos Kongl. Majtt anmälas till den åtgärd, som i nåder kunde finnas lämplig.
Vidare hafva Revisorerne inhemtat, att fastän egendomarne Biskopstorp och Tylen bort utarrenderas från midfastan år 1846, intill hvilken tid den år 1837 varande Landshöfdingen derå åtnjutit fardag, det likväl blifvit, uppå ansökning af efterträdaren Grefve Lewenhaupt och enär till betäckande af det kontanta lönetillskottet, 1,124 R:dr Banko eller 1,686 R;dr Riksmynt, tillgång då saknades, genom nådigt bref den 25 Juli 1844 medgifvet, att med den föreskrifna utarrenderingen finge tills vidare anstå, och att Grefve Lewen! aupt skulle få egendomarne sjelf bruka, intilldess tillfälle kunde yppas att fylla berörde brist, då utarrendering borde äga rum, på det att derigenom måtte utrönas, om icke med blifvande arrendet bristen eller tillskottet kunde betäckas, hvarefter på särskifd nådig pröfning, enligt ofvan åberopade 1837 års nådiga bref, komme att bero, huruvida tillökning eller minskning i lönevilkoren dädanefter borde ske; att ofvannämnde kontånia tillskott, genom nådigt bref den 20 Juni 1853, angående plan för afslutande af Landshöfdinge-löueregleringen, ökades med 6 R:dr Banko eller 9 R:dr Runt och sålunda förhöjdes till 1,130 R:dr Banko eller 1,695 R:dr R:mt, hvaraf Landshöfdingen Grefve Lewenhaupt då redan fått sig Banko.
Riksmynt. 486: - anslagne 324 och från den 1 Januari 1854 skulle ytterligare erhålla 606 och borde återstoden 200 utgå från den tid, som efter Landshöfdinge-ledighet i Jönköpings län komme att bestämmas; 909 300 tillsammans 1,130: — 1,695: — 15 — samt slutligen, att, sedan Landshöfdinge-ledighet i sistnämnde län inträffat, det genom nådigt bref den 23 Januari 1856 blifvit förklaradt, att berörda återstod skulle få af Landshöfdingen i Hallands län från midfastan år 1858 uppbäras, i följd hvaraf hans aflöning komme att, efter uppskattning, utgöra 4,506 ' :dr Banko eller 6,759 K:dr R:mt, i stället för i 1837 års nådiga bref upptagna 4.500 R:dr Banko eller 6,750 R:dr liimt.
Under åberopande af dessa i afseende å löneregleringen för Landshöfdingen i Hallands län tid efter annan meddelade nådiga beslut, hade Kongl. Kammar-kollegium, ufi underdånig skrifvelse den 25 Februari 1861, förmält att, sedan Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Hallands län, genom skrifvelse från Kongl. Stats-kontoret. under den 21 Februari 1856 undfått del af Kongl. Maj:ts ofvanberörde nådiga bref den 23 Januari samma år, hade det, jemlikt föreskrifterna i berörda bref samt i nådiga brefvet den 25 Juli 1844, ålegat
LandshöfdiDge-embetet i nämnde län att genast derefter hos Kongl. Kammar-kollegium anmäla Biskopstorp och Tylen till utarrendering från midfastan år 1858, men att Landshöfdinge-embetet likväl detta uraktlåtit och först i skrifvelse den ö Mars 1859, med tillkännagivande, att Landshöfdingen Grefve Lewenhaupt dåmera kommit i åtnjutande af hela den för honom bestämda lön, hemställt om berörde egendoms utarrendering; samt att, efter vidtagande af förberedande åtgärder och sedan, i följd af Landshöfdinge-embetets meddelande uti skrifvelse den 3 Februari 1860, att Grefve Lewenhaupt vore beredd att egendomarne nästpåföljande midfasta afträda, Kongl.
Kammar-kollegium uti bref den 13 i nyssnämnda månad förordnat, att desamma borde från midfastan 1860 tili midfastan 1861 brukas på det mest förmånliga sätt, som kunde åstadkommas, ifrågavarande utarrendering omsider blifvit verkställd genom Kongl. Kammar-kollegii den 15 Oktober 1860 utfärdade kontrakt, dels å Biskopstorp emot ett årligt arrende af 402 tunnor 2 kappar, eller 2,533 kubikfot, och dels å ön Tylen emot ett årligt arrende af 3 tunnor 30 kappar, eller 25 kubikfot, allt hälften råg och hälften korn, att till indelningshafvaren, efter stadgadt medelmarkegångspris, med penningar betalas under en tid af 30 år från midfastan 1861 till samma tidpunkt 1891; och hemställde Kongl. Kollegium, på grund af hvad sålunda och i öfrigt under behandlingen af detta ärende förekommit, till Kongl. Maj:ts nådiga afgörande: l:o) huruvida Landshöfdingen Grefve Lewenhaupt, som under den 30 Mars 1860 erhållit nådigt afsked, borde, då han från midfastan 1858 till midfastan 1860, eller i 2 års tid längre än med nådiga brefvet den 25 Juli 1844 varit öfverensstämmande, innehaft Biskopstorp och Tylen, utaf inkomsterna deraf något återbära, i hvilket afseende Kongl.
Kollegium anmärkt, att, enligt hvad de från Landshöfdinge-erobetet infordrade och Kongl.
Kollegii underdåniga skrifvelse bilagda specifika uträkningar ådagalade, beloppet af hvad Grefve Lewenhaupt i inkomst af Biskopstorp och Tylen uppburit utöfver den i 1837 års nådiga bref beräknade afkastning utgjorde i Riksmynt. för år 1859 1,633: 5. och för år 1858 1,686: 14. eller tillsammans 3,319: 19; 2;o) huruvida för framtiden någon minskning i lönevilkoren för Landshöfdingen i Hallands län borde äga rum, sedan meranämnde två egendomar numera blifvit utarrenderade och sålunda förhållandet emellan arrendebeloppen och den i 1837 års nådiga bref beräknade inkomst af egendomarne kunnat utredas; beträffande hvilken fråga af Kongl.
Kollegium anförts, att då. enligt 1837 och 1853 års nådiga bref, uti Landshöf diugens aflöning utom afkastningen af Biskopstorp och Tylen, 762 R:dr 75 öre, samt — 16 — kontanta penningar, tillsammans 2,640 R:dr, ingiuge dels indeld lön, 2,625 R:dr, dels afkastning af slottsträdgården, vallar till slottet och slottsjorden, tillhopa 108 tunnland, med 525 R:dr och dels 300 dagsverken, med 206 R:dr 25 öre, Kongl.
Kollegium infordrat och från Landshöfdinge-embetet fått emottaga uppgift och uträkning, efter medium af markegångsprisen för åren 1850—1859, å värdet af såvai indelda lönen som nyssnämnde jords afkastning och dagsverkena, samt att, sedan dessa handlingar blifvit hos Kongl. Kollegium granskade, det befunnits, att ifrågavarande värde rätteligen utgjorde: af indelda lönen R:dr 3,720: 30. » trädgård och vallar « 101: 37. « slottsjorden « 883; 91. » dagsverkena « 258: — och således tillsammans R:dr 4,763: 58; att, till följd af Kongl. Kollegii ofvanåberopade bref af den 13 Februari 1860, Landshöfdinge-embetet genom två särskilda kontrakt af den 14 nästpåföljande