Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Krigskollegium för behandlingen af sådana förvallnings-ärenden, som föranleddes af rustningar och trupp-sammandragningar i skiljda delar af Riket, föreslog alt en Krigs-kommitlé mätte tillsättas; hvaremot Förvaltningen af Sjö-ärendena ansåg bestyret med de beviljade kreditiv-medlens förvaltning och redovisning bäst och med minsta kostnad kunna utöfvas af de embetsverk, åt hvilka förvaltningen och redovisningen af anslagen i ali - h o n s /ilu tio n s - lits k a lie ts Memorial N:o II. mänhet för.
Landt- oell Sjöförsvaret äro .•införtrodda: åberopande, lill stöd för denna sednare mening, att dessa verk mäste ega mesta erfarenhet i dylika ämnen samt dessutom, efter all anledning, komine att taga hulvudsakligasle bestyret med de upphandlingar och utgifter, som af kreditiv-medlen skulle bestridas; i öfverensstämmelse hvarmed Förvaltningen af Sjö-ärendena jemväl föreslog särskilda bestämmelser.
Vid detta ärendes föredragning gemensamt af ('.helårne för Landt- oell Sjöförgvars-departementerne, funno sä väl desse Departeinents-ehefer sorn Slals-Kådels öfrige närvarande Ledamöter intetdera af de frän Krigs-kollegium och Förvaltningen af Sjöärendena inkomna förslagen vara fullt lämpligt, utan nnsägo Siats-Rådets s mallige lillslädesvaraude ledamöter t j on I igast vara, alt, likasom år 1
Sv 'i 8 med afseende på de dä anbefallda rustningar oell trupp-sammandragningar egt rum, bilda ett Gcneral-krigs-kommissariat, för hvilket en särskild instruktion också tillstyrktes, innehållande, blahd annat, att berörde
Kommissariat skulle lör anskaffning al persedlar och effekter ega att anlita de förvaltande embels-verken och från dem erhålla ali (leii handräckning, som påkallades.
Derjemte algåfvo förbemälde Herrar
Departements-eliefer förslag pä de personer, af hvilka Kommissariatet borde utgöras, hvaribland befunnos såsom Ordförande t. f. Presidenten i Krigs-kollegium, lill ene Ledamoten, !. f.
General-Intendenten derstädes och till Kamererare och Kassör, Kamererare!! i Krigs-kollegii Boksluls-kontor, med öfverlemnande för öfrigt åt Kommissariatet all utsi' behöflige tjenstemän.
Då, pä siilt lin blifvit anfördt, det ena af de förvaltande embetsverk, hvilka blifvit i ämnet hörde, funnit tillförordnandet af en särskild myndighet lör utförande! af någon del af dessa Verks åligganden ej vara behöflig!; då vidare de personer, sorn blifvit fiireslagne att utgöra besagde myndighet, till hufvudsaklig del tillhört det andra embetsverk»!, hvilket följaktligen icke mindre än del förstnämnda bordt kunna anses medhinna de ökade göromål, sorn af de utomordentliga kreditiv-medlens användande förmentes komma ali uppstå; dä hvarken vid den tidpunkt, när detta ärende lill behandling förekom eller sedermera några större kommenderingar eller trupp-sammandragningar ä aflägsna orter inträffat; då de beviljade kreditiv-medlen egentligen varit afsedda för oell användts lill krigs-materielens förstärkning och försvarsverkets fullständigare ordnande, hvarmed de ordinarie embels-verken rätteligen hade att skaffa; och då slutligen både onödiga omvägar och icke obetydliga kostnader genom den särskilda myndighetens tillsättande bereddes; så vill af allt detta synas, sorn skulle
Konstitutionsutskottet hafva egt goda skal att förberörde rådslag hos Rikets Ständer anmäla, och det så mycket hellre, som det på Stals-Rådels tillstyrkan organiserade General-KrigsKommissariatet än i dag lärer hafva sin tillvaro samt någon åtgärd för åstadkommande af denna utomordentliga myndighets upplösning veterligen icke blifvit vidtagen, ehuruväl de krigs-oroligheter, som gilvit anledning till det sä kallade neulrahtets-kreditivets jemte flera höga anslags-summors beviljande, längesedan upphört.'"
Med Herr Billström hafva Herrar Brinck och IVahlström, samt Riksdagsfullmäktige P. Sahlström, Johan Persson.
Tobias Lind.
Lars Magnus Knutsson och P. F. Mengel förenat sig.
Af 11 érr /Fahlström:
' Vid föredragning af Finans-ärenden den 12 Januari 1856 väcktes af Kongl. Majit fråga om de åtgärder, hvilka påkallades för rikets försvarsverks bringande i mera fullständigt skick ''under närvarande betänkliga politiska förhållanden;" och anmodades Departemenls-cheferne för Landt- och Sjö-försvaret att uppgifva hvad i sådant afseende erfordrades.
Sedan af dem detaljerade förslag blifvit afgifna, innefattande kostnader till en summa af tillsammans 550,000 R:dr Banko, förklarade Kongl. Majit, att nämnde belopp skulle utaiiordnas utaf den i § 63 Regeringsformen främst omnämnda kreditiv-summa. Konstitutions-Utskottets Memorial N:o 41. (30 Cntler föredragning af della ärende anförde Siats-Rådet Gripenstedt: ”1 afseende ä nödvändigheten af hvarje sak finnas alltid olika grader, och då grundlagen löreskrilver, att vid lyftning af kreditivet den högsta graden häraf eller oundvikligheten måste vara för handen, så anser jag i underdånighet, att omdömet härom helt och hållet beror på den grad af sannolikhet, som man antager förelinnas lör Sveriges snara deltagande i det nu pågående kriget mellan Ryssland och Vestmakterna.
Tror man att Sverige under detta år kan komma i den ställning, att Riket bör eller mäste uppträda aktivt på slrids-skådeplatsen, så äro också, enligt min lanke, alla de omlöimälda utgifterna oundvikliga för att tillbörligt ordna försvarsverket; men anser man något sådant uppträdande deremot icke vara sannolikt, sä fruktar jag alt det blir svårt alt så qvalificera åtminstone allt det sorn uppgifvits.” ”1 alseende å den omtalta sannolikheten åter, måste jag bekänna, all, så vid t jag är invigd i de diplomatiska förhandlingarne, och eljest 'förmår bedöma omständigheterna, så förefinnes i sjelfva verket icke någon sådan för oss alt nu komma i krig.’’ ’’Men då emellertid alltid en möjlighet härtill finnes, och då jag
Tor öfrigt om dessa förhållanden icke eger en fullständig kännedom, så anser jag det vara min rådgifvande pligt, alt, så framt Eders Maj:t. som sjelf häst är i tillfälle alt bedöma alla politiska kombinationer, finner ställningen sådan, alt ett fredsbrott med någon sannolikhet kan antagas inträffa, äfven för min del i underdånighet tillstyrka lyftningen af den nu ifrågasatta summan.’’ — — Siats-Rådets öfrige ledamöter tillstyrkte utan invändning de ifrågasatta medlens lyftande af kreditivet.
Vid föredragning af Landtförsvars-ärenden, den 23 Januari 1856, då framställning gjordes om det definitiva användandet af ofvannämude medel, yttrade Siats-Rådet Gripenstedt: '"Då frågan om lyftning af kreditiv-medel för försvarsverkets behof, den 12 innevarande Januari, förekom, ansåg jag mig böra i korthet angifva de grunder, hvarefter nödvändigheten af denna åtgärd, enligt min underdåniga tanke, borde bedömas; och trodde äfven jag. med detta tillfälle, ali den politiska ställningen, sådan den då visade sig — ehuru eller min enskilda uppfattning icke egentligen hotande för Sverige — likväl, såsom en nödig försigtighet, kunde rättfärdiga lyftningen af den ifrågavarande summan.
Men då nu framställning göres om det definitiva användandet af dessa medel, kan jag icke för mig dölja, att sedan nyssnämnda beslut fattades, • ett förhållande tillkommit, som, enligt min förmening, ej oväsentligt förändrar den politiska utsigten.
Jag kan nemligen ej finna annat än att, då den ena sidan af de krigförande makterna obetingad! antagit de, till största delen ganska bestämda, fredspreliminärer, som af den andra sidan blifvit godkända, sä är det åtminstone ej osannolikt, alt en förlikning mellan de stridande snart nog kan komma till stånd, och i sådant fall torde icke heller några vidare rustningar å vår sida vara alldeles oundgängliga.
Med anledning häraf anser jag mig böra i underdånighet hemställa, huruvida för någon kortare lid det kunde få anstå med de ifrågaställda anskaffningarne. enär det utan tvifvel snart lärer visa sig om de nu inledda fredsunderhandlingarne komma all medföra något resultat eller icke; Och tror jag mig så mycket hellre kunna i underdånighet tillstyrka detta, som, äfven för den händelse alt underhandlingarna blifva afbrutna, och vära rustningar måste fortgå, detta korta uppskof med de omlormälda beställningarna, efter mitt omdöme, ingalunda kan komma att blottställa fäderneslandets försvar och intressen.” Afven vid delta tillfälle tillstyrkte öfrige Ledamöterne af Siats-Rådet, att det lörenämnda beloppet skulle oafkortadl och genast anslås.
Då § 63 Regerings-Formen uttryckligen föreskrifver, att ifrågavarande medel icke skola vara tillgängliga i annat fall, än då de pröfvas vara ”oundvikligen nödiga”, 70 Konstitutions-Utskottets Memoria! A: o 11. hvarom ock Sfats-Rådet Gripenstedt antvdt, förefaller det anmärkningsvärd!, alt han icke u'af någon af Siats-Rådets Ledamöter funnit understöd ens i sin sednare gjorda underdåniga hemställan '"huruvida pir någon kortare tid det kunde få anstå med de ifrågaställa anskafliiingarne, enär det utan tvifvel snart lärer visa sig, om de nu inledda fredsunderhandlingarna komma alt medföra något resultat eller icke”; — Och denna uraktlåtenhet blir så mycket mer i ögonen fallande, då flans Excellens Herr Siats-Ministern för utrikes ärendena, Herr Friherre Stierneld, som i öfrigt tillstyrkt de ifrågaställa medlens lyftande, \id föredragning af Finans-ärendena den 12 Januari 1856, yttrat, alt "våra förhållanden till Ryssland, icke undergått någon synbar förändring och fortfarande äro vänskapliga”, samt all "denna makt ännu icke, i anledning ”af det med dess fiender afslutade fördrag, yttrat betänkligheter, sorn kunna gifva anledning att för det närvarande från dess sida befara några hotande rörelser, hvilka ”skulle ålägga Sverige att genast företaga motsvarande rustningar."
De Herrar Stats-Räd, som öfvervarit de (vänne ofvanbemälda föredragningarna, äro, utom Reservanten, Hans Excellens Justilie-Stats-Ministeru Herr Grefve Sparre, Hans Excellens Stafs-Ministern för utrikes ärendena Herr Friherre Stierneld, Friherre Palmstjerna, Fåhrwvs, IVallensteen, Grefve Mumier, Ulner, Grefve Gyldenstolpe och Anjou."
Häruti hafva instämt Herrar Rinman, Brinck, Billström, och 1Vedberg, samt Riksdags-fullmäktige Pehr Sahlström, Johan Persson, Tobias Lind, Lars Magnus Knutsson och P- U. Mengel.
Al Riksdags-fullmäkligen Paul Frits Mengel: ”Sedan Handelshuset Palander et Komp. genom dess chef, vice Konsul C. W. Palander, under den 10 Mars och den 11 April 1854 förbundit sig, enligt med Kongl. Förvaltningen af Sjö-ärendena upprättade kontrakter, att för Kongl Flottans i Carlskrona behof, inom Maj månads utgång samma år, och emot bestämdt pris, samt med vanlig ansvars-påloljd i händelse af uraktlåten verkställighet af ingången förbindelse, leverera sammanräknadt 810 skeppund prima sort Rigisk hampa: men Palander &
Komp. helt och hållet underlåtit att berörda leverans verkställa, så anmälte Kongl. Förvaltningen af Sjö-ärendena, under den 8 Augusti samma år, nämnde förhållande hos Kongl. Maj:t. på samma gäng en af Palander ingifven skrift bifogades, hvaruti han påyrkade, att frän den ingångna leveransen varda lid kallad.
Berörde yrkande grundade han derpå, alt han uti sitt skriftliga anbud, hvilket före upphandlings-auktionens början lill Kongl.
Sjö-förvaltningen blifvit inlemnade hade omförmäll, ali detsamma skulle anses förfallet ’7 händelse af kr ig s -or o lig h eter." — Vidare förmälte
Palander dels att det konlraherade partiet hampa icke kunnat från Riga erhållas, i anseende lill den blockad, hvaruti nämnde stads hamn blifvit försatt, och dels, all licens för hampans utförande blifvit sökt, men förvägrats, dels att hampa icke kunde från annan ort anskaffas, utan mot ett så högt stegradt pris, att betydlig förlust derigenom skulle drabba honom.
Förvaltningen af Sjö-ärendena vitsordade, att Palander verkligen i sitt skriftliga anbud hade intagit ofvananlörda särskilda vilkor.
Samma embetsmyndighet upplyste dock icke Kongl. Majit, och Lief icke heller tillspord, dels hvarföre Palanders vi.lkorl.iga gjorda icke viikorliga anbuden, — dels hvarföre det af Palander uppställda vilkoret icke uti de af honom underskrifne kontrakterna blifvit inlaget, — och dels huruvida Palanders uppgift var med sanna förhållandet öfverensstämmande, att hampan dä icke från annan ort än Riga kunde erhållas.
Förvaltningen af Sjö-ärendena, som, för egen del, obestridligen råkat i en ganska besvärlig ställning i afseende på detta ärende, tillstyrkte emellertid icke bifall lill Palanders
Konsti luliom- 71 ofva nan (örda yrkande, utan föreslog blott att nytt försök i ministeriel väg skulle göras till erhållande af licens i och för hampans införande, emedan, — såsom Kongl.
Sjöförvaltningen uppgaf, blott en ringa behållning af hampa och spunnet (jarn (anns m ar i /lottans förråd, och sådan icke kunde undvaras för [lottans behof i Carlskrona.
Vid ärendets föredragning inför Kongl. Majit i Stats-Rådet den 23 Augusti, hyste hvarken Herr Departemenls-cliefen, eller någon annan af Kongl. Majlis öllige
Rådgifvare — för så vidt af det ordkarga protokollet kan inhemtas — ringaste betänklighet vid att i underdånighet tillstyrka bifall ä Palanders omlörmälda yrkande, oaktadt stadgandet i 10 § Regerings-lbrmen icke blifvit iakttaget, sä att Förvaltningen af Sjö-ärendena hvarken blifvit rörande den sökta eftergiften hörd, eller yttrande rörande densamma afgifvet.
Majit frihallade dock Palander från fullgörandet af flen kontrollerade, hamp-leveransen.
Emellertid och i sammanhang dermed anbefallde Kongl. Majit, uppå Departements-chefens framställning, att, med afseende å den vid Carlskrona station då rådande bristen på och oundgängliga behofvet af hampa, 810 skeppund, derest så stort parti under dåvarande förhållanden ansågs oundgängligen behöflig!, eller ock sä stor del deraf, som eljest kunde vara tillfyllestgörande, skulle ”under hand och ulan ”afseende å hvad gällande uuktions-reijlemenle för sä beskaffad upphandling före”skrefve, på lämpligaste säll och till billigaste pris som kunde betingas, upphandlas, ”för att samma höst i Carlskrona levereras;” hvarjemte skulle iakttagas, alt, enligt Kongl. Brefvet af den 2
Maj samma är, kostnaden för 600 skeppund hampa, elter det pris, hvartill den kunde komma att uppgå, skulle bestridas af de till upprätthållandet af Rikets neutralitet anvisade särskilda kreditiv-medel.
Oberäknadt den ganska betydliga förlust, som tillskyndades statsverket, derigenom att hampa under hand genast uppköptes lill högst betydligt högre pris, än Palander sig betingat, och det som Palanders medtäflare vid upphandlings-auklionen hade fordrat, sä är Herr Departements-chefens förfarande i denna sak äfven i andra alseenden högst anmärkningsvärdi.
Först och främst hade del, enligt mitt förmenande, ålegat Herr
Departementschefen att fästa Kongl. Majlis synnerliga uppmärksamhet derpå, att Förvaltningen af Sjö-arendena, i strid med gällande författningar, upptagit till pröfning samt, hvad än ldandervärdare var, godkänt och antagit Palanders vilkor tiga leverans-anbud, framför de öfriga medtäflarnes ovilkorliga anbud, just under en period, då Flottan var i största behof af hampa.
Det ringaste förutseende hade bordt öfvertyga Kongl. Sjö-lörvaltningen derom, att sådana "krigsoroligheter” ganska säkert skulle inträffa, eller rättare sagdt, redan då kontrakterna med Palander uppgjordes hade inträffat, hvilka af honom med begärlighet skulle omlättas och förebäras såsom skäl för kontrakternas upphäfvande, om tillräckligt hög vinst på leverans-affären i dess första form icke kunde ernås.
Genom ett sådant förfarande ä Kongl.
Sjö-förvaltningens sida tillintetgjordes dock just den säkerhet för varans ovilkorliga erhållande, som med leverans-auktionen och kontrakt-uppgörelsen a (sågs.
Dernäst hade del, enligt mitt förmenande, ålegat Herr Departementschefen att fästa Kongl. Majlis uppmärksamhet derpå, att, enär Sjö-förvaltningen egenmäktigt medgifvit
Palander ett sådant vilkor. — hvilket icke var i kontrakten inlaget, men hvilket, pä sätt som detsamma af honom kunde tillämpas och äfven tillämpades. påtagligen skulle åstadkomma förlägenhet och möjlig förlust, — denna icke borde drabba statsverket, utan de inom Kongl.
Sjö-förvaltningen, som ej bättre iakttagit Kongl. Majits och Kronans rätt och bästa.
Om nu obestridligt är, alt Kongl.
Sjö-förvaltningens ofvananmärkta åtgöranden vittna håde om egenmäktighet, glömska af gällande föreskrifter och förbiseende af Statens rätt och säkerhet, så kan icke heller bestridas, alt Herr 72 Ronstitutions-Utskoltets Memorial N-.o il.
Chefen för Sjöförsvars-deparlementet likaledes gjort sig skyldig till ett obehörigt undseende ej allenast med Kongl.
Förvaltningens af Sjö-ärendena felaktiga handlingssätt i berörda angelägenhet, utan äfven lill ett lika obehörigt förbiseende af Statens sannskyldiga nytta.
Enligt mitt förmenande hade Utskottet derföre, såsom en anmärkningsanledning ej blott mot Chefen och Föredraganden för Sjöförsvars-departemenlet, utan äfven mot de af Kongl. Majds Rådgifvare, som deltagit i ärendets behandling inom Siats-Rådet bordt derom göra anmälan hos Rikets Ständer.
Invändas kan visserligen, att den förlust, som tillskyndats statsverket genom den misslyckade Palanderska hampaffären, icke kan undgå kommande Siats-Revisorers anmärkning, men, äfven om så sker, föranleder den dock icke till någon påföljd, derest Rikets nu församlade Ständer, i likhet med majoriteten inom Konstilutions-Utskottet, i förväg deehargera de Konungens Rådgifvare, som tillstyrkt ärendets afgörande i Stats-Rädet på det sätt, som här ofvan blifvit omförmäldt."
Med Riksdags-fullmäktigen Mengel hafva Herr Wahlström samt Riksdags-fullmäklige Pehr Sahlström och Tobias Lind förenat sig, samt Herr Billström uti det hufvudsakliga af reservationen instämt.
— Riksdags-fullmäktigen Lars Magnus Knutsson har åberopat, alt han vid Utskottets behandling af denna fråga icke varit närvarande.
Af Herr Professoren Lindgren anmäldes följande reservation mot behörigheten af några i detta Betänkande intagna reservationer: '‘Eland de della Betänkande vidfoga de reservationer, äro åtskilliga af den beskaffenhet, alt jag anser mig pligtig att mot behörigheten af deras framläggande inför Rikets Ständer uttala min protest, alldenstund de äro riglade icke mot några af Utskottets majoritet beslutade anmälanden, utan afse endast att fästa representationens uppmärksamhet på sådana regerings-åtgärder, hvilka under granskningen af Slats-Råds-protokollen synts minoriteten inom Utskottet i något hänseende klandervärda, men af majoriteten prölvats icke vara af beskaffenhet att böra göras'till föremål för någon grundlagsenlig anmälan inför Rikets Ständer.
Jag vet väl, att detta missbruk af reservations-rätlen ej är nytt (jag var såsom Ledamot af sistlidne Riksdags Konstitutions
Utskott försatt i samma obehagliga nödvändighet, som nu, alt reservera mig mot dylika reservationer); men jag dristar påslå: l:o) att detta missbruk saknar allt stöd i vår Regerings-fonn och Riksdags-ordning ; 2:o) alt det kan leda till det eftertänkligasle kränkande af hvad Tryckfrihets-förordningen stadgar i 4:de mom. af 2 § rörande allmängörandet af Siats-Rådets protokoller; 3:o) att del så till vida är fullkomligt ändainålslöst, sorn någon Rikets Ständers åtgärd af så beskaffade andraganden a'dng kan föranledas eller ens ifrågasättas, och slutligen 4:o) att deremot kan med skäl invändas, att det åtminstone i den meningen upphöjer till och med den låtaligaste minoritet öfver den talrikaste majoritet, som det, pä samma gång det gifver den förra rättigheten att huru vidlyftigt och grundlöst som helst framhålla sina prival-meningar, tillika betager den sednare förmågan att anföra sina motskäl, och således alltid vid sista. ordet bibehåller den eller dem, som ej af skyldig grannlagenhet afhällas ifrån att sig ett sådant missbruk tillåta.
Jag slutar med att tillägga, att, ehuruväl äfven jag, åtminstone rörande en Regerings-ålgärd, den jag hade ansett böra med stöd af i07 § Regerings-lormen lör Rikets - h o ns ti tu tio n s- U
Is k olie Is Memorial N:o 'Ii. 73 kets Ständer anmälas, befunnit mig i en icke fåtalig minoritet, jag dock af mina Otskotts-kollegers nu lemnade exempel icke kunnat förmås, att med denna min privatmenings andragande besvära Rikets Ständer, och dymedelst påkalla deras uppmärksamhet för en sådan anmärknings-anledning, som af den friande majoriteten inom Utskottet blifvit underkänd.” Häruti instämde Herrar Friherre Paijkull och Bogeman, samt Biskop Fahlcrants, Kongl. Hofpredikanten Wensjoe, Professoren Selander, Prosten Lagergren och Prosten Siklerberg.
B atte Is er: Sid. 26 rad.
13 uppifrån slår kathegorier, läs: kategorier „ 26 „ 18 „ „ kathegorien, „ kategorien „ 26 „ 24 „ „ kathegorien „ kategorien „ 32 „ 6 nedifrån „ N:o 5 „ N:o 6.
Pral. i856 & 4857 3 Sami. 7 Hafi. 10 STOCKHOLM, tryckt hos Isaac Marcus, 1857.
KonstUuliom-Ulskotlels Memorial N:o 12. 1 N:o 12.
Ank. lill Exp.-Ulsk. d. 10 Juni 1857, kl. 11 f. m.
Memorial till Rikets Ständer, med voterings-propositioner rörande Konstitutions-Utskottels uti Memorialet N:o S afgifna grundlag s-ändring s-förslag, angående Riksstyrelsens förande i vissa fall m. m.
Med anledning af Konstitutions-Utskottels uti Memorialet N:o 1U gjorda framställning, rörande de anmärkningar vid Utskottets uti Memorialet N:o 8 föreslagna grundlagsändringar, angående Riks-styrelsens förande i vissa fall m. m., hvilka Bonde-ståndet såsom sina gemensamma tankar framställt, har nämnde Stånd, enligt Konstilutions-Utskoltet tillhandakonimet utdrag af Ståndets protokoll för den 27 sistlidne Maj, beslutat, att frångå sitt förut fattade beslut om intagande å lämpligt ställe i Regeringsformen af bestämmelse om hvad under benämning “kronprins* rätteligen förstodes, samt förklarat, att Ståndets gemensamma tankar i öfrigt rörande nyssnämnda grundlags-ändrings-förslag vore ordagrannt uttryckte, da, med antagande i öfrigt af Konstitutions-Utskottels i sistberörda memorial gjorda förslag, följande förändringar vidtagas, nämligen i afseende å R egeria g sformen. § 39. 1 afd.
I stället för orden: “ilen till tbrouföljden närmast berättigade Prins, om
Han nppnått den ålder, som 1 41 § sägs“, hvilka höra utgå, införas orden: “Kronprins, om Han uppnått 21 års ålder* Bilt. till R.
Prot. 1856 åf 1857. 3 Sami. 8 Haft. 2 Konstitutions-Utskottels Memorial Nio 12. 2 afd. i stället för uttrycket: “finues ej Prins", användes uttrycket: “finnes ej Kronprins.“ 3 afd.
“Styrelsen skall af Regent" ändras till “Styrelsen skall af Kronprins.“ § 41.
Orden: “Lag samma vare för den till tbronföljden närmast berättigade Prius®, åtgå. § 43.
Orden: “Hvad nu om Konung sagdt är, gälle ock i afseende på Regenten®, ändras sålunda, att det i stället heter: “Hvad i denna § om Konung sagdt är, gälle ock i afseende på Kronprins.“ Si 51.
Uttrycket: “1 de fall, dä Konungen eller Regeuten®, ändras till: “I de fall då Konungen, Kronprinsen eller.® ö 91.
Ordet: “Regenten® utbytes mot uttrycket: “Kronprinsen såsom Regent®; och § 95.
Vidtages enahanda förändring i afseende ä det på första och näst sista raderna förekommande ord: “Regenten®; samt Riksdag s-Ordningen. ö 4.
Bytes ordet: “Regenten® emot “Kronprinsen.“ § 9- Bytas orden: “eller Regenten® emot ordet: ®Kronprinsen.“ § 11. mom 2. § 23. mom. 1 och § 26. utbytes äfvenledes ordet: “Regenten® emot: “Kronprinsen.“ Sedan Bonde-ståndet sålunda gifvit bestämd ordalydelse åt de af Ståndet yrkade förändringar uti Utskottets förslag, återstår det för Utskottet att uppställa voterings-propositioner för den omröstning uti förstärkt Konstitulions-Utskott, hvarigenom skiljaktigheterna skola förenas och förslaget beredas att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag.
Utskottet torde dervid först böra erinra om hvad i frågan förekommit.
Tvänne stånd, nämligen Ridderskapet och Adeln samt Preste-slåndet, hafva antagit Utskottets förslag att hvila (ill grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag.