Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I afseende å sättet, hvarpå redovisning för utlånta medel uti denna inrättnings hufvudredogörelse egde rum, hafva Revisorerne anmärkt, att redogörelsen endast summariskt upptoge beloppen af utlåningarne vid årets början och slut samt Stats-Utskottets Utlåtande N:o 21. 7 de kapitaiafbetalningar å gamla och utanordningar af nya lån, som under året blifvit verkställda, och följaktligen icke lemnade någon fullständig och redig öfversigt öfver hvarje särskild låntagares ställning och de förändringar, hvilka i afseende derå under året inträffat; hemställande Revisorerne, huruvida icke, till vinnande af sådan öfversigt, särskilda konti eller liqvider kunde med hvar och en af låntagarne vid inrättningen upprättas.
Uti häröfver afgifvet underdånigt utlåtande har Konvoj-kommissariatet, jemte förmälan att dess räkenskap dittills varit uppställd efter ett äldre formulär, men att
Kommissariatet redan förut insett behöfligheten af en förändring deruti i den syftning, Revisorerne häntydt, tillika upplyst att anstalt blifvit fogad derom, att särskilda konti eller liqvider med hvarje låntagare för framtiden blefve upprättade; och då syftemålet med Revisorernes förevarande framställning således redan blifvit ernådt, erfordrar den ej någon vidare åtgärd; hvilket Utskottet får hos Eikets Ständer anmäla, Kongl. Krig s-kollegium. § 7- (1863 års Rev.-ber. pag. 81, Utlåt. pag. 314—316. 1864 års Rev.-ber. pag. 71, Utlåt. pag. 299.)
Vid granskning af de under Kongl. Kollegii förvaltning stående kassor och fonder anmärkte 1863 års Revisorer, hurusom å flera af dessa vid revisionsårets slut funnits innestående större kontanta behållningar, än som, i betraktande af förhållandet emellan inkomster och utgifter, syntes Revisorerne hafva varit nödvändigt.
Militie-boställskassans kontanta behållning hade nemligen under året ökats från 62,209 R:dr 17 öre till 72,701 R:dr 98 öre, Förenade mötespassevolans-fondernas från 12,830 R:dr 31 öre till 40,336 R:dr 80 öre och Trosspassevolans-fondens från 26,801 R:dr 12 öre till 60,934 R:dr 47 öre.
I anledning häraf ifrågasatte Revisorerne, om icke för de sålunda ökade kapitalbeloppen kunnat beredas utlåning, hvarigenom fonderna kommit i åtnjutande af icke obetydliga inkomster, hvilka, hvad särskildt Militieboställs-kassan anginge, hade kunnat lemna behöfligt bidrag till de många militie-boställenas förseende med karaktershus, der sådana saknades.
Uti häröfver afgifna underdåniga utlåtanden har Kongl. Krigs-kollegium anfört, hvad anginge förenade mötespassevolans- samt trosspassevolans-fonderna, att då dessa fonders betydligaste inkomster bestode af räntor utaf utlånade medel, hvilka till största delen under de sista dagarne af December månad hvarje år till Kongl.
Kollegium inginge, deraf följde, att de såsom behållningar vid revisionsårets slut uppgifna kontanta tillgångar icke förrän på följande året kunnat göras fruktbärande, och att så äfven skett, i den mån inkomna lånehandlingar hunnit granskas och kompletteras, ådagalades deraf, att Kongl.
Kollegium under de första månaderna af år 1862 utlånat, från förenade mötespassevolans-fonden 32,500 R:dr och från trosspassevolans-fonden 27,000 R:dr; samt hvad beträffade militie-boställskassan, att då åtskilliga större reparationer å karaktershus vid militie-boställen redan voro beslutade och flera att emotse samt förberedande åtgärder för fullgörande af de genom Kongl. Brefvet den 16 April 1861 föreskrifna nybyggnader af karaktershus å dylika 8 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 21. boställen af Kongl. Kollegium vidtagits, nödig försigtighet fordrade, att ej utlåna den för året uppkomna behållning förr än de i och för nybyggnader och reparationer erforderliga kostnader blefve närmare kända.
Vid jemförelse af kassans räkenskaper för åren 1861 och 1862 visade sig ock att dessa arbeten för förstnämnda år kostat 14,031 R:dr 44 öre och att kassans hela utgiftsbelopp utgjort 30,169 R:dr 61 öre, hvaremot för år 1862 nybyggnader och reparationer medfört en utgift af 23,126
R:dr 7 öre eller 9,194 R:dr 63 öre mer än 1861, och således nära nog medtagit den för sistnämnda år uppkomna behållning samt hela utgiftsbeloppet för år 1862 uppgått till 40,215 R:dr 1 öre; och hade den kontanta behållningen, efter verkställd utlåning under sistnämnda år af sammanlagdt 52,500
R:dr, nedgått till 46,051 R:dr 27 öre.
Efter tagen kännedom häraf, anmälde 1864 års Revisorer att, ehuru de kontanta behållningarne uti de anmärkta kassorna väl under revisionsåret 1862 betydligt nedgått, dock, hvad särskildt militie-boställskassan beträffade, dess vid nämnda års slut innestående kontanta behållning, 46,051 R:dr 27 öre, syntes fortfarande varit större än som, såvidt af räkenskaperne kunde inhemtas, för bestridande af kassans utgifter erfordrades.
I anledning häraf har Kongl. Krigs-kollegium uti afgifvet underdånigt utlåtande anfört, dels att det vore behöfligt för militie-boställskassan att ständigt ega en större kontant behållning i och för bestridande af dess på obestämda tider inträffande betydliga utgifter för nybyggnader och reparationer å militie-boställen samt inqvarteringspenningar åt innehafvare af sådana boställen, hvarå karaktershus saknades, och hvilka utgifter under år 1863 med 13,057 R:dr 79 öre öfverstigit kassans inkomster för året, dels att, oaktadt berörda inkomster, deraf större delen vid årets slut inflöte, endast undantagsvis och i ringa mån kunde genom utlåning göras fruktbärande, ett lån af 15,000 R:dr under Mars månad 1863 utgifvits, hvarefter behållningen vid samma års slut nedgått till 19,243 R:dr 48 öre, dels ock att, i saknad af erforderlig medelstillgång, entreprenadkontrakter af Kongl. Kollegium kunnat afslutas rörande allenast två af de nio karaktershus, om hvilkas bebyggande Kongl. Maj:t genom nådigt Bref den 16 April 1861 meddelat föreskrift.
Med afseende å hvad Kongl. Krigs-kollegium sålunda anfört, hemställer Utskottet, att Revisorernes förevarande framställning icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. §8. (1863 års Rev.-ber. pag. 81, Utlåt. pag. 274 och 304.)
Jemte meddelande af uppgift om beloppet af de säkerhetshandlingar, hvilka, vid anställd inventering af de under Kongl. Krigs-kollegium hörande särskilda kassor och fonder, förevisades 1863 års Revisorer, hafva dessa anmält, att de vid denna inventering icke tillvägagått på sätt förut i allmänhet skulle hafva varit vanligt, nemligen att granska blott de säkerhetshandlingar, som tillhörde revisionsåret, utan utsträckt granskningen till jemväl de handlingar af dylik beskaffenhet, som efter revisionsåret hade inkommit intill den tidpunkt, då inventeringen verkställdes.
Till stöd för ett sådant förändradt förfarande hade hos Revisorerne hufvudsakligen blifvit anfördt, att granskningen af en fond eller kassa, hvars verksamhet fortfore, icke kunde Stats-Utskottets Utlåtande N:o 21. 9 kunde ske med påföljd af verklig kontroll, så vida icke det vid granskningstiden befintliga förhållande utröntes för att jemföras med det, räkenskaperne för samma tid utvisade, och att då detta sednare icke kunde ske annorlunda än i sammanhang med granskningen af de för samma tid upprättade räkenskaper, hvilka först sedermera klefve föremål för en sådan åtgärd, nödigt vore att till rättelse för blifvande Revisorer meddela upplysning om förhållandet sådant det vid revisionstillfället verkligen befunnits.
Emellertid hade hos Revisorerne skiljaktiga meningar yppats ej mindre i fråga om Revisorernes behörighet att granska andra handlingar än sådana, som tillhörde revisionsåret, än äfven beträffande lämpligheten, att på ena eller andra sättet vid granskningen af säkerhetshandlingarne tillvägagå; och då denna fråga, med afseende å önskvärdheten att ett lika förfarande städse egde rum, syntes Revisorerne vara af den vigt, att uttrycklig föreskrift i den ena eller andra syftningen borde meddelas, helst hvad vid frågans behandling hos Revisorerne förekommit antydde, att den för Revisorerne nu gällande instruktion icke i detta hänseende vore tillfyllestgörande, hade Revisorerne, för den åtgärd Rikets Ständer kunde finna lämpligt vidtaga, å förhållandet fästat deras uppmärksamhet.
Uti häröfver afgifna underdåniga utlåtanden har blifvit anfördt: af Kongl.
Stats-kontoret, att detta embetsverk för sin del icke kunde finna annat än att Rikets Ständers för Revisorerne af Statsverket den 17 April 1841 utfärdade instruktion innefattade fullständig vägledning i ofvan omförmälda fall, men, äfven om meningarne härom skulle vara delade, borde likväl vid aktgifvande på stadgandet i 68 § Riksdagsordningen, jemfördt med Kongl. Cirkulärbrefvet den 14 Augusti 1841, all tvekan om författningarnes verkliga mening upphöra.
En statsrevisionsförrättning skulle nemligen omfatta de för år afslutade räkenskaper, hvilka ej utaf föregående Revisorer blifvit granskade.
Maj:t hade, under förutsättning att Riksdags-ordningen komme att lända Revisorerne till ordagrann efterrättelse, i nämnda Cirkulär i nåder förklarat, att räkenskaperna (de för år afslutade) jemte dertill hörande Kongl. Bref, protokoll och handlingar, utan undantag, innefatta redovisningen för statsverkets tillstånd, styrelse och förvaltning; att denna redovisning utgjorde föremål för Revisorernes granskning samt att embetsverken skola afgifva berättelser för det år, för hvilket räkenskaperne borde vid samma revision företes.
Af dessa stadganden ansåge Stats-kontoret tydligen följa, att om exempelvis 1862 års Revisorer skulle ingå i granskning af säkerhetshandlingar, hörande till 1863 års förvaltning och räkenskaper, de komme att anticipera på det sistnämnda årets Revisorers pröfningsrätt.
Vid inventeringar uti Kongl. Stats-kontoret hade alltid så tillgått, att de säkerhetshandlingar uppvisats, hvilka uti den granskade räkenskapens utgående behållningar funnits upptagna Hade något af de utbalancerade lånen sedermera blifvit kontant återbetaldt, plägade sådant bestyrkas genom förevisande af räkenskapen för det år, hvarunder betalning skett.
I fall utlåning af dessa medel derefter ånyo egt rum, hade granskningen af säkerhetshandlingarne ansetts tillhöra Revisorerne af den räkenskap, hvaruti det nya lånet först till redovisning upptagits; samt af Kongl. Krigskollegium, att med hänseende till det uttryckta ändamålet med ifrågavarande framställning och då till följd af 7 § 2 mom. uti instruktionen för Rikets Ständers Revisorer af Statsverket deri 17 April 1841, sådant detta mom. lyder i Kongl. Kungörelsen den 16 Oktober 1863, Bevisorerne icke kunde förvägras att få se och taga kännedom af de säkerhetshandlingar, som efter revisionsåret inkommit och blifvit belånade, något särskildt yttrande, i afseende på Revisorernes rättighet eller skyldighet Bih. till B.
Brot. 1865 & 1866. 4 Sami. 1 Afd. 7 Haft. 2 10 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 21. att granska dylika handlingar äfvensom beträffande gränserna för en sådan granskning, å Kongl. Kollegii sida icke påkallades.
Då, enligt hvad Utskottet inhemtat, såväl 1864 som 1865 års Revisorer, vid granskning af säkerhetshandlingar för utlånta medel i allmänhet så tillvägagått, som longi.
Stats-kontoret upplyst förut hafva egt rum, samt, der ett annat förfarande iakttagits, något hinder icke mött för Revisorerne att taga kännedom om de säkerhetshandlingar de äskat, så och med hänsyn till hvad Kongl. Stats-kontoret för öfrigt anfört, hemställer Utskottet, att ifrågavarande framställning må af Rikets Ständer lemnäs utan afseende. § 9- (1863 års Rev.-ber. pag. 82. — Utlåt. pag. 310 och 311. 1864 års Rev.-ber. pag. 72.)
Under förmälan af 1863 års Revisorer att de besökt Waxholms fästning och erhållit den upplysning, att densamma då kunde anses i det närmaste färdig, hvarföre byggnadsarbetet med nämnda år komme att upphöra, hafva Revisorerne, med fastadt afseende å de förändringar sjökrigskonsten på sednare tiden undergått och då fästningens bestyckning vore till en del gammal och i allmänhet svag samt så uppställd att det djupare och bredare östra inloppet vore betydligt svagare försvaradt än det grundare och smalare vestra, ansett sig böra uttala den mening, att fästningen dåmera ej uppfyllde det med densamma afsedda ändamål, att verksamt bidraga till förhindrande af fiendtliga krigsfartygs framträngande till hufvudstaden, Efter det såväl Greneral-fälttygmästaren som Chefen för Ingeniör-korpsen häröfver afgifvit infordrade underdåniga utlåtanden, besöktes fästningen åter af 1864 års Revisorer, som, jemte förmälan, att de tagit kännedom om ej mindre Waxholms än Rindö befästningar samt de i samband dermed stående skansar, försänkningar och stängsellinier, anmälde att åtgärder blifvit vidtagna för att sätta nämnda fästningsverk i mera betryggande skick, än det af 1863 års Revisorer omförmälda.
Med afseende härå och då dessutom Kongl. Maj:t vid innevarande riksmöte af Rikets Ständer äskat anslag till förstärkning af Waxholms fästningsmurar, lärer Revisorernes förevarande framställning icke erfordra någon särskild åtgärd.
Förvaltningen af Sjö-ärendena. § 10. (1863 års Rev.-ber. pag. 97.) Sedan i anledning af 1860 års Revisorers anmärkning att, vid utleverering af proviant från Kongl. Flottans i Carlskrona förråd, proviantuppbördsmannen tillgodofördes större afskrifning, än honom, jemlikt afskrifningsreglementet den 11 Augusti 1812, rätteligen Rllkomme samt att denna högre procentberäkning föranledts utaf ovissheten om rätta tydningen af berörda reglemente, Rikets Ständer uti underdånig skrifvelse den 26 Mars 1863 hos Kongl. Maj:t anhållit om utfärdande af ett nytt, fullständigt och tidsenligt afskrifningsreglemente, så har Kongl. Maj:t, enligt hvad Stats-Utskottets Utlåtande N:o 21. 11 Utskottet inkemtat, genom nådigt
Bref den 6 November samma år anbefallt Kongl. Krigs-kollegium, Förvaltningen af Sjöärendena ocb Stats-kontoret att samfäldt uppgöra ocb till Kongl. Maj:t inkomma med underdånigt förslag till ett sådant reglemente; hvilket Utskottet, i anledning af hvad derom uti 1863 års revisionsberättelse förekommer, ansett sig böra bos Kikets Ständer anmäla. § 11. (1863 års Itev.-ber. pag. 98.
— Utlåt. pag. 324.)
Vid granskning af kassaräkningen för Flottans station i Carlskrona hade 1863 års Revisorer erfarit, hurusom å Carlshamns kastell under revisionsåret funnits förlagd en garnison, bestående af kommendant, en underofficer, 13 marinsoldater och 4 båtsmän samt att kostnaden för samma kommendering, utom för kommendanten, hvilken afiönats utaf fjerde bufvudtitelns anslag, uppginge till omkring 3,000 R:dr; ocb då nämnda kastell befunnes i ett så föråldradt skick, att det syntes Revisorerne icke vara med god hushållning förenligt, att Staten fortfarande skulle vidkännas några kostnader för detsammas garnisonering, hafva Revisorerne hemställt, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet göra anhållan om ifrågavarande garnisons indragning.
Sedan Kongl. Förvaltningen af Sjöärendena uti häröfver afgifvet underdånigt utlåtande den föreslagna indragningen af nämnda garnison tillstyrkt, har ock, enligt hvad Utskottet inkemtat, en sådan indragning redan egt rum, hvadan Revisorernes ifrågavarande framställning, såsom numera icke erfordrande någon åtgärd, lärer få förfalla.
Arméens Pensionskassa. § 12- (1863 års Rev.-ber. pag. 105. - Utlåt. pag. 328.) Jemte anmälan af 1863 års Revisorer, att den för revisionsåret upprättade hufvudbok öfver den äldre pensioneringen, hvari jemväl inginge ett kreditiv å 85,000 R:dr för pensioneringens upprätthållande, hade förefallit
Revisorerne i högsta måtto ofullständig och otillförlitlig, hvarpå flera exempel anföras, hafva Revisorerne, då härtill lades, att den vid hufvudbokens uppgörande begagnade räkenskapsmethod vore invecklad och svårfattlig, tillkännagifva att de icke kunnat bilda sig någon säker föreställning om denna del af Arméens Pensionskassas tillstånd och förvaltning.
Ehuru den af räkenskapsföraren häröfver afgifna förklaring, till hvilken Utskottet allenast får hänvisa, icke i något hänseende synts Utskottet tillfredsställande; likväl och då Kongl.
Direktionen öfver nämnda Pensionskassa uti underdånigt utlåtande upplyst, att åtgärder blifvit vidtagna till förebyggande för framtiden af de anmärkta bristfälligheterna vid räkenskaperna, far Utskottet hemställa, att hvad Revisorerne i ofvanberörda måtto anmärkt icke måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. 12 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 21.
Topografiska korpsen. § 13. (1864 års Rev.-ber. pag. 84. — Utlåt. pag. 300—312.) Enligt hvad uti revisionsberättelsen omförmäles, bearbetas och utgifvas för närvarande på Statens bekostnad, utom det topografiska karteverket, äfven tvänne andra, det geologiska och det ekonomiska.
Emellan dessa trenne karteverk funnes dock högst ringa samband: de stöde nemligen under olika förvaltning, utgåfves till en del efter olika plan och för hvartdera af karteverken upprättades särskild stomkarta.
Genom de antydda förhållandena uppstode, enligt Revisorernes tanke, otvifvelaktigt betydliga kostnader, jemte en långsamhet vid utgifvandet, som syntes dem böra kunna undvikas genom åstadkommande af en större gemensamhet emellan de olika karteverken.
Uti häröfver af Cheferne för de olika karteverken afgifna särskilda underdåniga utlåtanden har, bland annat, blifvit anfördt: att det topografiska karteverket med det geologiska väl icke hade ringa samband, ty det utgåfves efter samma plan för bladindelningen; det geologiska dock i dubbelt så stor måttstock (1:50,000), således ett topografiskt karteblad (i 1:100,000) innehållande 4 geologiska; och vore den större måttstocken nödvändig för att kunna uttrycka de geologiska förhållandena; men ehuru det topografiska karteverket sedan flera år vore i denna 'måttstock uppmätt, skulle dess utgifvande i den större måttstocken genom den fyra gånger kostsammare och långsammare graveringen lägga ett stort hinder för dess utgifning.
Det geologiska karteverket hade derför alltid begagnat de fullt färdiga topografiska kartebladen och endast i nödfall, då dessa saknats, de topografiska stomkartorna, hvilket sednare endast hittills egt rum hvad Stockholms län beträffade; men som de geologiska arbetena på fältet skedde fortare än de topografiska, och bladens gravering också vore mindre arbetsam samt emedan flera landsdelar, der topografiska arbeten ännu icke framgått, varit för de geologiska undersökningarne företrädesvis angelägna, så hade detta förorsakat, att topografiska korpsen icke alltid kunnat med färdigmätta kartor tillhandagå de geologiska undersökningarne, men hvilken brist således hvarken förorsakats af felande samband eller af olika plan.
Att ställa båda dessa karteverk under samma förvaltning skulle icke vara till någon nytta i anseende till bådas alldeles olika ändamål; det ena (det topografiska) meddelandet af upplysningar för geografiska, statistiska, statsekonomiska, politiska och militära behof; det andra (det geologiska) meddelandet af uppgifter om jordarternas beskaffenhet, dels för jordbildningens vetenskapliga historia, dels för jordbrukets angelägna behof.
De arbeten på fältet, som berecia dessa båda karteverk, erfordra en alldeles olika kunnighet hos den dervid använda personal samt på alldeles olika föremål använda noggranna iakttagelser.
Att utföra dem samtidigt vore derföre omöjligt, utan att båda ändamålen skulle lida, och att på samma kartblad införa det topografiska och geologiska skulle, oafsedt svårigheterna att vid utgifningen begagna samma måttstock, blifva förvillande och således för båda ändamålen ofjenligt.
Allt behöfligt samband funnes sålunda emellan dessa båda karteverk och ett samband, som komme att ökas i den mån de topografiska arbetena erhölle medel att kunna skyndsammare fortgå, så att de alltid kunde gå före de geologiska och biträda dem genom sina uppmätta kartors meddelande, hvartill icke fordrades någon gemensam styrelse och förvaltning, Ståts-Utskottets Utlåtande N:o 21.
13 utan endast elen beredvillighet att tillhandagå hvarandra i fäderneslandets tjenst, hvilken alltid borde kunna påräknas och, om behofvet så skulle fordra, anbefallas.
Hvad åter det ekonomiska karteverket anginge, så vore visserligen sannt, att något samband emellan detta och det topografiska icke förefunnes och att icke ens stomkartan vore för båda arbetena gemensam.
Det ekonomiska karteverket fortginge således efter sin egen plan och det topografiska, utan att underkänna värdet af det förra, kunde likväl icke för sina behof begagna stomkartor, sammansatta af en annan personal än sin egen, enär stomkartor icke lemnade någon synlig kontroll å sammansättningens noggrannhet och det vore af högsta vigt att dessa kartor, grundade på topografiska korpsens egna trigonometriska mätningar, aldrig måtte sakna den säkerhet i alla sina delar, hvarpå hela karteverkets värde berodde.
Dessutom hade nu de topografiska mätningarne fortgått öfver de flesta delar af Svea och Göta land.
De topografiska arbetena vore således nu så långt före de ekonomiska, att de kunde af dessa endast i få landsdelar hafva något gagn.
Det ekonomiska karteverket skulle icke heller kunna begagna den topografiska stomkartan, enär denna icke med någon omsorg behöfde upptaga skilnaden emellan åker, äng och utegor, hvilka för den ekonomiska kartan vore af hufvudsaklig vigt, förutom att den topografiska vore mycket för liten för att på densamma skulle med någon säkerhet kunna göras de jordbruksstatistiska uträkningar, hvilka vore det ekonomiska karteverkets hufvudsak.
Af dessa och flera skäl vore icke något närmare samband och ännu mindre någon gemensamhet i styrelse och förvaltning för de olika arbetena numera nyttig och ländande till deras fortgång.
Med afseende härå och hvad de i ämnet afgifna underdåniga utlåtandena för öfrigt innehålla torde Revisorernes anmärkning få anses vara nöjaktigt förklarad, hvadan Utskottet hemställer, att densamma icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Statens Jernväg sbyggnader. § u (1863 års Rev.-ber. pag. 131.)
Med anledning af den betydliga utsträckning trafiken å Statens jernvägar numera erhållit och enär öfriga förvaltande verks och inrättningars räkenskaper i allmänhet uti rikshufvudboken inginge, hemställde 1863 års Revisorer om icke den del af jernvägsräkenskaperna, som innefattade redovisning för trafiken, hädanefter borde i rikshufvudboken intagas.
Sedan Kongl. Stats-kontoret, enligt hvad till Utskottets kännedom kommit, vidtagit åtgärder för berörda redovisnings intagande i rikshufvudboken och det med Revisorernes framställning åsyftade ändamål sålunda torde vinnas, lärer densamma ej till någon Rikets Ständers åtgärd böra föranleda. 14 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 21.
Fångvårdsstyrelsen. § 15. (1863 års Rev.-ber. pag. 135. — Uti. pag. 332; 1864 års Eev.-ber. pag. 116. — \Jtl. pag. 318.)
Vid granskning af Fångvårds-styrelsens räkenskaper hafva 1863 års Revisorer, med förmälan, att fångvården tillgodokommit ersättning med 13,671 R:dr 75 öre för de dagsverken, som af femte kronoarbetskompaniet blifvit under året utgjorda vid Flottans varf i Carlskrona, hvaremot icke någon godtgörelse erhållits för 2:dra och 3:dje samt 10:de och Ilie kompanierna, af hvilka de tvänne förstnämnda varit sysselsatta vid Carlsborgs fästningsbyggnad och de sednare vid befästningarne å Waxholm och Rindö samt utgjort tillsammans 118,033 dagsverken, fästat uppmärksamheten derå, att det vore mindre konseqvent, att godtgörelse bereddes fångvården för de arbeten, som af kronoarbetskarlarne för Flottans räkning verkställdes, under det någon ersättning för de dagsverken, som i större mängd utgjordes för försvarsverket till lands eller för fästningsbyggnaderne, icke erhölles, samt att ej ens de genom arbetet fördyrade bevakningskostnaderna fångvården ersattes.
Häraf blefve en följd, att räkenskaperne såväl öfver fångvården som fästningsbyggnaderna ej utvisade hvad kostnaden för hvardera i sjelfva verket utgjort, och att andra hufvufltiteln belastades med utgifter, som rätteligen borde drabba den fjerde, ett förhållande, som, i fall denna sednare titelns anslag till fästningsbyggnaderna icke medgåfve någon ersättning till fångvården för ifrågavarande arbeten, lätteligen kunde afhjelpas derigenom, att anslagen till fästningsbyggnaderna höjdes och till fångvården minskades med enahanda belopp.