Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Rc trä des någon, sorn till bränvinsbränning ej är berättigad, eller icke behörigen sig dertill anmält, att hafva tillverkning eiler distillering af bränvin anställt eller anställa låtit, höte han tre gånger beloppet af afgiflen, enligt här ofvan stadgade beräkningsgrund; men om, efter sådan beräkning, böterna icke uppgå till 25 R:dr Banco, pliktfälles förbrytaren till detta sistnämnde belopp.
Befinnes någon nyttja en elier flera bränvinspannor, som hvardera eller gemensamt innehålla öfver den högsta tillåtna pannerymd, beräknas böterna till tre gånger afgiften för den högsta pannerymden, och dessutom till 15 R:ir B :co för hvarje öfverskjutande kannerum.
Då, enligt 30 §, distiileringspannor af högst sex kannors rymd få af de till bränvinsbränning berättigade obehindradt brukas under hela å~ ret, må icke, om äfven bränvinsbränningen inslälles, distillering med sådane pannor anses oloflig, eller leda till ansvar; äfvensom distillering må obehindradt ulöfvas, i de fall, då serskildt tillstånd dertill, enligt 1 §, erhålles. § 33.
I händelse bränvinsbränning, då densamma, enligt denna Författning, icke är tillåten, verkställes af någon, ehvad han dertill eljest vore berättigad eller icke, bote han fyra gånger beloppet af den afgift, som för den dervid nyttjade bränvinsbrännings-redskap, om den lofligen varit brukad, skolat erläggas, efter samma beräkningsgrund, som i nästföregående § säges, likväl så, att böterna ej må understiga 33 R:dr 16 sk.
B:eo. Den, som beträdes att tillverka bränvin under den tid, då bränvinsbrännigen, för något serskildt fall, blifvit af Kongl. Maj:t inställd, skall böta feni gånger beloppet af afgiften, enligt ofvan stadgade beräkningsgrund; dock att böterna icke må understiga 50 R:dr Banco.
Nyttjar någon tili bränvinsbränning, då den inställd är, redskap af större rymd, än den högst tillåtna, straffes han serskildt derföre, som i 32 § sägs.
Beträdes någon att utöfva bränvinsbränning med ostämplad redskap, skall han derföre, utom det ansvar, hvartill han enligt denna och Iiih. till R.
Prof. 1844. 5 Sami. 2 Afd. 1 Haft. 10 74 Bev.-, Lag-, samt Allm. Bcsv.- och Ekon.-Utskoltcns Betänkande, N:o 1. nästföregående § i öfrigt kan hafva gjort sig skyldig, vara förfallen all höta 20 R:dv Banco.
Uli alla i denna och nästföregående §§ omförmäldla fall, vare de vid förseelsen nyttjade redskap och det i bränneriet vid beslagstillfället befintliga bränvin, jemte de käril, hvari det förvaras, förbrutne; och vare den, sorn tredje resan begår någon af dessa förbrytelser, derjemte för två år förlustig rättigheten att bränvin tillverka.
Med afgift, som i denna och nästföregående §, såsom beräkningsgrund för böterna, omförmäles, förslås den i tariffen utförda årsafgift. § 34.
Skulle någon, som, jemnlikt 5 §, är berättigad att, på ett enda ställe, utöfva bränvinstillverkning för flera, nära hvarandra belägna, hemman och lägenheter, beträdas att tillverka bränvin på annat ställe, än det af honom bestämdt uppgifna, vare han förfallen till det ansvar, som i l:a mom. af 32 § stadgas. § 35.
Beträdes någon att hafva, inom de byggnader, som för ättiksberedning äro inrättade, eiler med de pannor, som dertill begagnas, tillverkat bränvin eller afytlrat förbränna eller så kallad lank, skall lian icke alle^ nast vara underkastad här ofvan stadgadt ansvar för oloflig bränvinsbränning, hvarvid bötesbeloppet derutöfver tredubblas, ulan ock förlora den rättighet, han kan innehafva att ättiksberedning, såsom fabriksnäring, bedrifva.
Apothekare, som nyttjar distilleringspannor till större rymd eller antal, än tillåtet är, eller för andra än pharmaceuliska behof, skall vara sitt privilegium förlustig, och, för hvarje olofligen nyttjad panna, böta såsom för oloflig bräll vinsbränning. § 36.
Den innnehafvare af bränvinsbrännings-redskap, som öfverträdei* hvad i 12, 13 och 19 §§ är föreskrifvet med undantag, på grund af 16 IIt-v -, Lag-, samt Allm. Bcsv.- och Elion -Utskottens Betänkande, N:o 1. 75 §, af livad om haltens rymd bestämmes, bote, hvarje gång han dermed beträdes, 1(5 R:dr 32 sk.
Befinnes någon innehafva oförseglad bränvinsbrännings-redskap under den tid bränvinsbrän ningen, pä sätt 23 omförmäler, är inställd, sami efter deri dag, då försegling af redskapen blifvit verkställd, bote dubbelt; vare ock i alla ofvanberörde fall bränvinsbrännings-redskapen förbruten, § 37.
När ålal sker för olofligt innehafvande af bränvinsbrännings-redskap, eller för oloflig bränviuslillverkning, ansvare mannen för hustruns åtgärd, änskönt lion förebära skulle, att förbrytelsen utan hans vilja och vetskap tillkommit; husbonde vare ock ansvarig för förbrytelser emot denna Författning, begångne af hans husfolk, med undantag af förseglingsbrytande å bränvinsbrännings-redskap, så vida visas kan, alt sådant äkett å den lid, då han vistats å annan ort, och utan hans derom gifna befallning.
Är i slikt fall husbonde oskyldig, behålle han den honom tillhörige redskap, livars värde förbrytaren betala bör.
Femte A/ tikeln.
Om Bräll vin s-för säl j ning, samt villkoren och afgiflerna d e r f ö r. § 38.
Vid rättigheten till försäljning af bränvin i allmänhet, så i stad som å landet, är fästadt det villkor, att förtäring deraf å försäljningsstället icke må tillåtas eller cga rum, utom å gästgifvare-gårdar, värdshus, källare, spisqvarter eller andre näringställen, på sätt och med de villkor här nedan stadgas. § 39.
Försäljning af bränvin, under en kanna, vare, så i stad som på landet, icke lofgifven på andra ställen, än sådane gäslgifvaregårdar, samt 76 Bev.-, Tag-, samt Allm. Bcsv.- och Elion.-Utskottens Betänkande, N:o 1. -värdshus, källare och andra tillåtna närigsställen, hvarest mat alltid och ovillkorligen derjemte måste vara att tillgå.
Är gästgifveri-hållningen fördelad emellan liera åboer, tillkommer nämnde rättighet endast den åbo, som efter tour gästgifveriet besörjer.
Jordbrukare må dock obehindradt kunna till underhafvande och sådane personer, som hos dem förrätta arbete, försälja ett ringare quant um, men icke under en fjerdedels kanna åt en hvar.
Konungens Befallningshafvande ege att, efter magistratens och stadens äldstes hörande, årligen bestämma det för hvarje stad erforderliga antal af värdshus, källare, spisqvarter eller andre näringsställen, der, på sätt här ofvan sagdt är, bränvin må utminuteras, och hvilket antal bör vara så inskränkt, som möjligt är; skolande magistraten noga tillse, att tili dylik näringsrätt antagas och bibehållas endast tjenlige, ordentlige och välfräjdade personer, hvilka antingen ställa borgen för skattens utgörande, eller densamma i förskott erlägga.
Äfvenså tillkommer det Konungens Befallningshafvande att å landet sparsamt och efter noga ompröfvande, sedan vederbörande pastor och socknemän, samt, der så anses nödigt, äfven Härads-Rält blifvit hörde, meddela tjenlige, ordentlige och välfrejdade personer tillstånd, under ofvannämnde villkor, till enahanda försäljning af bränvin, på obestämd tid, men icke utöfver ett år, å ett eller annat ställe, vid segelled samt vid sommar- och vintervägar, som, utan att vara landsvägar, allmänt begagnas; äfvensom der behof vet för forslande det synnerligen fordrar, vid allmänna lands-och farvägar; och ege Konungens Befallningshafvande derjemte att, vid förutvarande innehafvares afgång, eller då näringsrättigheten af desse förverkas, eller på derom af pastor och socknemän gjord anmälan, efter omständigheterna, omflytta eller indraga öfverflödiga värdshus, spisqvarter och andra näringsställen.
Pastor å landet vare pligtig att hvarje år, vid valborgmässo sockneslämma, inhemta soeknemännsns yttrande, huruvida något värdshus, spisqvarter eller annat näringsställe, med ofvannämnde minuteringsrättighet, inom socknen bör indragas, och i sådan händelse göra anmälan derom hos Konungens Befallningshafvande.
Om, vid grufvor, större bruk och herregårdar samt manufaclurier, värdshus för resande erfordras, och rättighet åstundas att under förutnämnde villkor der utminutera bränvin, skall tillstånd för inrättande af dylika värdshus sökas hos Konungens Befallningshafvande, som, efter pastors och socknemännens hörande, derom förordnar.
Bet'.-, Lag-, samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 1. 77 Genom de i denna Förordning gifne stadganden om bräll vins-försäljning afses icke någon rubbning af den försäljningsrätt, som distilleringsbolaget i Stockholm enligt contract tillkommer. § 40.
Bränvin må väl i bela fastag, större eller mindre, dock cj under en ankare, försäljas, men icke utdelas eller utmätas å öppna farvägar eller offentliga samlingsplatser på landet, i segelleder, i ut- och landlhamnar, samt vid stränder, ej eller å torg, i hamn eller å öppen gata inom stad.
Den häremot bryter, bote 20 R:dr Banco och blifve derjemte, vid hvarje slikt fall, förlustig det bränvin, hvaraf utdelningen eller utmätandet skett.
Till samma ansvar vare den förf allen j som å landsbygden får med bränvin ifrån by till by eller frän gärd till gård att dermed köpslaga. § 41.
Den, som i minut försäljer bränvin, utan att dertill vara berättigad, bote första gången 10 R:dr Banco.
Sker sådan förbrytelse andra gången, plikte han 20 lt:dr Banco.
Föröfvas dylik förbrytelse tredje gången eller oftare, bote den tilltalade hvarje gång 40 R:dr Banco.
Är oloflig bränvinsförsäljning af beskaffenhet alt kunna hänföras till krogrörelse, bote förbrytaren som ofvan i hvarje serskildt fall stadgadt är; och vare det i försäljningsrummet befintliga bränvin, jemte de käril, hvaruti det tinnes förvaradt, beslag underkaslaclt och förverkadt.
Till enahanda ansvar vare äfven den förfallen, som, utan att lill bränviusminutering vara berättigad, tillåter, att det hos honom köpta bränvin må till större eller mindre del på stället förtäras.
Uti öppna salubodar, bodkamrar och på conior eller apothek må icke bränvin med eller utan droguer eller andra tillsa lisei-, emot eller ilian betalning, i minut utdelas eller annorlunda tillhandahållas, vid ansvar, som för oloflig bränvinsminulering här ofvan stadgadt är. § 42.
Gästgifvare, källare- och värdshusvärdar samt spisqvarlers-eller näringsidkare, som rättighet lill bränvinsminulering innehafva, skola, derest Ber.-, Lag-, sami Allm.
Be sv.- och Ekon-riskullen» Betänkande, M 1. lie iörsälja bränvin, utan att mat derjemte för den, det begär, finnes att tillgå, vara förfallne lill enahanda ansvar, som för ololiig bränvinsförsäljning bär ofvan finnes stadgadt. § 43.
Under sön- och beigedagar må bränvin ej försäljas annorlunda än i minut vid måltider å gästgifvaregårdar och andra tillåtna minuteringsställen, hvilka sistnämnde böra under gudstjensten vara tillstängde.
Bryter någon häremot, plikte första gången 20 R:dr Banco.
Sker sådan förbrytelse andra gången eller oftare, bote förbrytaren 40 R:dr Banco hvarje gång; och vare, med undantag af gästgifvare, livar och en, som" tredje gången återkommer, näringsrättigheten för alltid förlustig. § 44.
Försäljer någon, som icke innehafver rättighet
Lill bränvinsminutering eller den, som dertill berättigad är, annorlunda än vid måltider åt spisande gäster, bränvin tili en elier liera personer af den menighet, som är församlad vid ting, uppbördsslämmor, mantalsskrifningar, mönstringar, auetioner, kronoskjutsningar, skallgångar och andra sådane till större foiksammankomster ledande förrättningar och anstalter, böle han första gången 20 Rall- Banco, och sedan dubbelt.
Vid enahanda ansvar må ej elier under marknad bränvin i minut försäljas hos andra, än dem, som antingen ega rättighet att på stället utminutera bränvin, elier dertill hädanefter erhålla Konungens Befallningshafvandes i Länet, serskildt för hvarje marknad, meddeldte tillståndsbref, och hvilkas antal alltid bör blifva så inskränkt, som behof vet möjligen medgifver. § 45.
Beträdes någon, under den tid, han är under tilltal för oloflig bränvinsförsäljning, med fortsättning af samma förbrytelse, skall han för hvarje gång plikta det belopp, som för den olofliga bränvinsförsäljningen, efter dess serskilde art och beskaffenhet, blifvit bestämdt.
Be v.-, Lag-, samt Allm.
Best-- och Ekon.-Ut skottens Betänkande, N:o 1. 79 § 46.
Den, som bevisligen försäljer bränvin lill en person, hvilken redan är synbarligen öfverlaslad, bote 10 R:dr Banco för första resan, och sedermera 20 R:dr Banco för hvarje gång, sådan förbrytelse förnyas. § 47.
Å näringsställen i städerna skall, då minutering af bränvin der är tillåten, dörren icke vara läst; och må, vid ansvar som för oloflig bränvinsförsäljning, utminuteringen icke annorstädes än i krogrummet företagas.
Å gästgifvaregårdar och andra tillåtne bränvins-minuteringsställen pä landet må, då bränvinsminutering utöfvas, dörren till skänkrummet icke vara läst. § 48.
Ej må någon, som utminuterar bränvin, ega rätt till utbekommande af fordringar för det bränvin, han sålunda utlemnat på räkning eller credit. § 49.
1 fråga om åtal för oloflig brån vinsförsäljning, ansvare mannen för hustruns åtgärd, änskönt hon förebära skulle, att förbrytelsen utan hans vilja och vetskap tillkommit; husbonde vare ock ansvarig för dylik förbrytelse, ehvad den blifvit begången af hans lagsladde tjenstehjon eller brännmästare eller andre af hans husfolk eller i hans arbete antagne personer, så vida visas kan, alt sådant skett med husbondens vetskap och tilija telse. § 50.
Hvad, till förekommande af oloflig bränvinsförsäljning, är förordnadt, må icke tillämpas å den, som under påstående låg, med vederbörande be - 80 Bese.-, Lag-, samt Allm.
Bese - och Eicon - Utskottens B etä tilean de, N:o I. fälhafvares eller kronobetjenings vetskap och tillåtelse, utgifvev bränvin åt dera af manskapet, hvilka blifvit hos honom inqvarterade. § 51.
Ej må köpare till vittne antagas, i fråga örn försäljning af del bränvin, han sjelf sig tillhandlat; hvaremot köpare, derest han i öfrigt finnes ojäfvig, må vittna derom, att bränvin blifvit tili andra personer, vid samina tillfälle, försåldt. § 52.
Till förekommande af utländskt bränvins insmygande, bör å bränvin, då det sändes ifrån stad med fartyg, som passerar saltsjö, tagas förpassning, hvilken icke skall kunna af tullkammaren utfärdas, innan försändaren aflemnat tillverkarens, under edlig förpligtelse ulgifne, till verkningsbevis; äfvensom, när bränvin föres ifrån skärgård sjöledes, slikt tiilverkningsbevis bör varan åtfölja.
Äfven bör, då bränvin föres landsvägen i större parti än sextio kararör, detsamma åtföljas af ett lika beskaffa dt tillverknings^- bevis.
Uragtlåter någon, hvad sålunda föreskrifvet är, hvarunder dock skeppsbesättningens förråd, räknadt till fyra kannor på man, ej inbegripes, vare bränvinet förbrutet, derest egaren ej gitter med tiilverkningsbevis eller annorledes tillförlitligen styrka, alt detsamma är af inhemsk tillverkning.
Finnes detsamma vara å utländsk ort liilverkadt, straffes förbrytaren såsom lör oloflig införsel. § 53.
Allt hvad i denna Författning finnes stadgadt om utminutering af bränvin, gälle äfven för andra brända eller distillerade spirituösa drycker. § 54.
För de gästgifveriet hvilkas innehafvare vilja i minut försälja bränvin och andra brända eller distillerade spirituösa drycker, kommer att i afse - Ber.-., Lag-, samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Betänkade, N:o 1. 81 afseende å denna försäljningsrätt-, utom den vanliga bevillningen erläggas ifrån 6 till oell med 50 R:dr Banco, samt för tillåtna värdshus, källare, spisqvarter eller andre näringsställen ifrån och med 20 till och med 100 R:dr Banco efter deras mer eller mindre förmonliga rörelse, enligt pröfning af taxeringsmännen, hvilka böra bestämma en högre afgift, än den här i alllmänhet stadgade, då afsätlningen anses vara af den betydenhet, att den, jemförelsevis med andra värdshus, skäligen fordrar en sådan förhöjning.
För de gastgifverier, hvilka anses endast såsom skjutsombytningsställen, och på denna grund äro ifrån bevillning efter 2 Art.
Bevillningsstadgan fria, skola innehafvarne, derest de vilja begagna minuteringsrätligheten, erlägga minst 3 lhdr, ankommande på taxeringsmännen alt (leirna afgift förhöja.
Den, som vid marknader, regementsmöten, auetioner och andra sammankomster, efter vederbörligt tillstånd, utöfvar bränvins-mimitering, äfvensom marketentare i garnizons-ort, bör vid _ Taxerings-Comiteerne åläggas lämplig bevillningsafgift, i nion af sin rörelse; och skola, till upplysning i berörde afseende, de embetsmyndigheter, som lemnat tillståndet, meddela vederbörande skallskrifvare underrättelse om de personer, som erhållit tillåtelse att rörelse af ifrågavarande beskaffenhet utöfva.
Brot. 1844, 5 Sami 2 Afd. i Haft. 11 STOCKHOLM, elmén & granbergs tryckeri. 1844.
Bevillnings-, Lag- sami Allm, Desr. och Ekon.
Utsk. Bd,, N.o 2. 1 M 2, Ank. till Exp. Utsk. deli 29 Oct. kl. 12 midt!.
Betänkande, i anledning af Herrar K. A. Almgrens och Jon.
Bobergs motioner, angående inskränkning af tillen furutländske llandels-Ex/jedilers eller så kallade Proben-Reuters vistande i Riket. m. m.
Uti en inom Vallofl. Borgare-Ståndet väckt, de öfrige Riks-stånden coramunicerad och lill Bevillnings-Utskottet remitterad, motion, har Herr K. A. Ahngren anfört, hurusom resande utländske handels-expediter, eller så kallade Proben-Reuter, förderfva inhemska näringsidkares välstånd och medborgares moralitet, dymedelst att de, emot en, jemförelsevis med inhemska handlandes och fabrikanters o nera, ringa bevillning, tillåtas kringresa i landet och för utländska handels- och fabrikshus, i större och mindre partier, föryttra varor, merendels Jyx- och öfverflödsartiklar, dermed de icke allenast idka försäljning en gros i stapel-städerna, utan äfven besöka upp-städer, köpingar och kyrkobyar, samt derstädes och jemväl till enskilda familjer utbjuda obetydliga partier, hvarförutan exempel icke skulle saknas, att desse resande utländningar, för att underlätta försäljningen af till införsel förbjudna varor, åtaga sig aLt, emot vissa procents förhöjning i priset, låta leverera varan hemma i köparens eget hus, och sålunda genom förespegling af betydligare vinst, inleda eljest redlige handlande och behöfvande kustinvånare att låna sig till ett så förnedrande yrke; för hämmande af hvilket allt mera tilltagande onda Herr Almgren föreslagit: i:o att afgiften för dessa HandelsExpediter måtte förhöjas från 5o R:dr, i ett för allt, till 15o R:dr Banco i månaden, så länge de här vistas; 2:0 att deras vistande inom Riket måtte för hvarje år Bih. till R.
Prof. 1844.
5 Saini. 2 AJd. 2 Häftet, 1 2 Bevillning-, Bag- samt Allm.
Bet., N:o 2. inskränkas Lill 3 å l\ månader, samt att de måtte åläggas att, i hvarje stad de passera, för vederbörande auctoritet, genom påskrift å sitt pass, styrka, att de den stadgade månadsafgiften erlagt; och 3:o att, derest de underlåta sitt pass uppvisa och afgiften erlägga, eller inlåta sig i förbjuden handel, eller slutligen befinnas försöka här bortsluta eller inprnctisera lill införsel förbjudna varor, de första gången må anses förfallne till 5oo Ridrs och andra gången till i ooo tidis böter, jemte förvisning ur riket, hvilket sednare straff skulle tillämpas utan allt uppskof.
Sedan BeviIlnings-Utskottet, vid uppgörande af förslag till grunderna för den Allmänna Bevillningen, förehaft irsla punkten af denna motion, hvilken ock kommer att, i sammanhang dermed, till Rikets Ständers pröfning öfverlemnas, samt, beträffande öfrige punkterna af motionen, inbjudit Lagsaint Allm.
Besv. och Ekon.-Utskotten att i behandlingen deraf deltaga; så hafva Ulskotten tagit så väl detta ärende, som en, äfven inom Vällofl. Borgare-Ståndet af Herr Jon.
Ii»‘ierg väekl, och till Allm Besv.- och Ekon.
Utskottet remitterad motion, ”att Svenska och JNorrska Consuler i Hamburg och Lybeck måtte åläggas att, då de utfärda pass lill Sverige för resande Handels-Expediter, i passen tydligen utsätta, att de resa i affairer,” i noggrant öfvervägande; och som inskränkning af tiden för utländske Handel.sExpediters vistande inom Riket, äfven om controll öfver inskränkningens efterlefnad kunde åstadkommas, icke skulle leda till det dermed afsedda ändamål, och det i i5 § Bevillnings-Förordningen intagne stadgande, att den utländningar, som resa omkring i landet och försälja varor, derför åliggande Bevillning skall förskottsvis erläggas, då deras pass påtecknas eller nytt pass meddelas, synes innebära full säkerhet, att bevillningen behörigen utgöres, samt 5 och 7 Capitlen Handels-Balken och g § uti Kongl.
Förordningen den 22 Dec. 1841 > angående oloflig införsel och utförsel af varor, utstaka nog stränga straffbestämmelser för alt, så vidt brott dymedelst kunna förekommas, trygga emot sådane lagöfverträdelser, motionären förutsatt, anse Utskotten skäl icke hafva förekommit att till hvad i Herr Bobergs samt aldra och 3:dje punkterna af Herr Almgrens motion blifvit föreslaget tillstyrka bifall.
Stockholm den 24 Oclober 1844 Bevilln ngs-, Lag- samt Allm.
Bear, oell E'\on.
Bil., N/o 2. 3 Reser ration af Herr K
A- Ahngren: ”Emot det beslut, hvari de sammansatta Utskot ten stadna!:, rörande a alra och 3:dje punkterne i min motion, angående de i landet kringresande utländske handels-expediter, får jag mig reservera.
Utskotten hafva ansett, i stället för hvad jag föreslagit, til! hämmande af den skada desse resande handels-agenter förorsaka, att, hvad föreskrifvet. är uti 5 och 7 Cai).
Handels-Balken, samt c) § uti Kongl.
Förordningen af den 23 Dec. 1841, angående oloflig införsel och utförsel af varor, vore tillfyllestgörande.
Men då, hvad uti de tvänne Capitlen af Handels-Balken finnes föreskrifvet, har afseende på de ulländningar, sorn vid tillfällen af frimarknader i stapelstäderne drifva handel, så kunna dessa föreskrifter lika så litet tillämpas på ifrågavarande så kallade proben-reuter, hvilka kringresa året 0111 och idka handel, så väl uti uppstäder som stapelstäder och köpingar, som den omnämnde Förordningen, hvilken, i enlighet med dess rubrik, endast innehåller ansvarsbestämmelser för oloflig 111- och utförsel af varor.
De strängare åtgärder, jag i min motion yrkar mot kringresande handels-expediter, afse endast desse nyss omnämnda, hvilka öfverallt uppduka sina talrika profver på lyx och öfverflödsartiklar, hvaraf våra egna handlande, nog dessa proben-reuter förutan, tillräckligt förse landet med.
Det så väl ekonomiska, som moraliska förderf, denna sorts utländske resande förorsaka, har, redan sedan flere år tillbaka, varit allmänt kändt och vitsordadt.
Och huru kan det vara annorlunda, ty, sedan de erbjudit sitt öfverflödskrarn af till införsel tillåtna varor, saknas icke exempel, att i ordningen kommer till införsel förbjudet gods.
Den redlige handlanden, som finner betänklighet vid att inlåta sig i handel med förbjudna varor, öfverlalas då af proben-reutern att med några procents förhöjning och på dess risk så uppgöra affairen, alt han hemma uti handlandens hus, eller inom rikets gräns, aflemnar den smuglade varan.
Alla menniskors moraliska känslor äro icke tillden grad starka och lefvande, att de kunna motstå en så lockande frestelse till vinst utan fara.
Och efter att hafva erhållit reqvisitioner, så på till införsel tillåtet, som otillåtet gods, sätter proben-reutern sig i beröring med personer, som af behof eller vinningslystnad låna sig till det förnedrande yrket att vara honom behjelplige uti att tullförsnilla och lurendreja.
Både Staten och den enskilde få således vidkännas ganska betydliga förluster på dessa 4 Bevillning*-, Lag- samt Allm.
Besv. och Ekon, Utsk. Bet., N.-o 2. utländingar, hvilka icke hafva mycket att frukta för öfverträdelse!- af våra lagar, emedan, då förbrytelsen begås, äro de redan på utländsk botten.
De affairer, desse proben-reuter uppgöra, äro icke obetydliga, ty en enda sådan kan resa for 8 åia utländska handels- eller fäbrikshus samt på kort tid göra varuslut till vida större belopp, iin hvad den inhemska handlanden, fabrikanten eller handtverkaren kunna göra på ett, ja lieie år.
Allt detta onda, som förstör så mången näringsidkares och redlig handlandes existens, får bedrifvas mot en lumpen afgift af 5o R:dr B:co.
Uti andra länder har erfarenheten äfven visat, hvilken skada förorsakats af desse expediter, hvarföre man derstädes, för att förekomma dess fortsättande, pålagt dem mycket höga afgifter, i förening med stränga controller.
Dessa medel hafva också verkat; de böra naturligtvis äfven härstädes hafva samma följd, om de begagnas.