Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan i förmiddagens sammanträde först anmälts dels att, vid den af delegerade med General-konsuln
Heinemann hållna föregående sammankomst, denne i en afgifven promemoria framställt åtskilliga punkter till öfverläggning och derjemte tillkännagifvit, att han med hvarje post väntade de mera detaljerade och bestämda förslag, som hans hufvudman ville underställa Fullmäktiges pröfning, dels att. vid sådant förhållande, underhandlingen härom ansetts böra uppskjutas tilldess det förväntade brefvet hunnit ankomma och deri omförmälda förslag skriftligen ingifvits, upplästes en från Heinemann ankommen skrifvelse, deri han förmälde sig hafva erhållit uppdrag af Consortium att underhandla om utsträckande af sednaste jernvägslånets optionstid till 1865 års slut på sådant sätt, att optionen finge stå Consortium öppen under nämnde tid, delvis eller hel och hållen, båda utan »Aufgeld»; att betalningen skulle ske medelst 3 månaders vexlar, samt att kuponerna till detta i engelsk valuta ställda lån gjordes betalbara till en bestämd kurs i Hamburg och Frankfurt.
I sammanhang härmed erbjöds Riksgälds-kontoret, till användande under optionstiden, en kredit å 500,000 £ St., sålunda, att från 1865 års början beloppet finge i 6 temligen lika delar indragas medelst 3 månaders vexlar på J.
Komp. i London mot | procents provision och skyldighet för Riksgälds-kontoret att vid förfallotiderna betäcka hvad som dragits, hvarvid det likväl berodde af Riksgälds-kontoret att under årets lopp omsätta hvad som funnes nödigt, antingen förmedelst egnaf direkta operationer eller genom uppdrag åt de i Consortium deltagande bankirhusen att trassera det ena på det andra; lemnande erbjudarne tillika Riksgälds-kontoret tillåtelse att, i händelse Consortium vid 1865 års slut icke öfvertagit hela optionssumman, få omsätta hvad af krediten då vore begagnadt och oliqvideradt på ytterligare tre månader.
Derjemte hade Heinemann tillkännagifvit, att det af honom väntade , bref troligen hitkomme på aftonen samt att chefen för huset Schröder &
Komp. inträffat i Hamburg, hvarigenom underhandlingarne åt alla sidor lättades.
Dernäst upplästes en från Skandinaviska kredit-aktiebolaget i Göteborg genom dess verkställande Direktör, Hr Th. Mannheimer, under föregående dag ingifven skrift, deri erbjöds ett temporärt lån intill 12,(;00,000 R:dr på 1 å 3 års återbetalningstid, emot 6 procents ränta och 1 procents provision; hvarvid förbehölls, att Fullmäktige inom utgången af denna dag, den 8:de, skulle meddela huruvida det kunde medgifvas bolaget att om öfvertagande af ett sådant lån lemna afgörande svar sist den 17 i samma månad.
Fullmäktige borde således före dagens utgång besluta om de ville underhandla på den angifna basis, men bolaget förbehöll sig 9 dagars tid till afgörande huruvida det ville stå fast vid hvad detsamma sjelft nu erbjudit.
Någon vidare bestämmelse innehöll det skriftliga anbudet icke; men Ordföranden tillkännagaf, att, enligt af Herr Mannheimer meddelad upplysning, det erbjudna lånet vore afsedt att lemnäs i svenskt mynt; att vanliga obligationer icke behöfde derför — 65 — utfärdas, utan finge i stället lemnäs förskrifningar å större summor, hvilka således icke komme att circulera, samt att såsom hypotek sannolikt mottoges de
Riksgälds-kontoret tillhöriga obligationerna för 1864 års jernvägslån.
De alternativ, som i afseende på fyllandet af den närmaste framtidens behof förelågo, voro alltså: antingen upptagandet ai ett temporärt lån, vare sig af Sal.
Heine eller Skandinaviska kredit-aktiebolaget, eller ock begagnandet af den utaf Consortium för 1864 års amorteringslån erbjudna krediten, genom hvilken tillika afsågs att, under det
Riksgäldskontoret erhölle medel till sina närmast förestående utgifter, underlätta möjligheten för det engelska lånets genomförande.
Vid den derpå följande öfverläggningen rörande de ingifna anbuden vände sig frågan till en början derom, huruvida antingen begagnandet af den erbjudna tillfälliga krediten eller upptagandet af ett temporärt lån öfverhufvud vore, under för handen varande omständigheter, att föredraga.
För den. förra utvägen anfördes: att upptagande af temporära lån berättigades endast af en tvingande nödvändighet, hvilken likväl just aflägsnades genom den erbjudna krediten å 500,000 £, Förmedelst denna vore
Riksgälds-kontoret i tillfälle att med minsta uppseende och största lätthet fylla sina penningebehof för den närmaste framtiden, och kostnaderna för kreditens begagnande skulle genom det föreslagna sättet för trasseringarne blifva de minsta möjliga, enär de dragna vexelbeloppen kunde minskas i samma mån som större eller mindre del af jernvägslånet inbetaltes.
Den nu erbjudna krediten utgjorde ett moraliskt bevis på att Consortium ansåge lånet hafva utsigter till framgång, fastän man ännu icke tilltrodde sig att bestämdt erbjuda inbetalning af någon del derutaf; och ett förklarande att något afseende icke komme att fästas vid Consortii förslag kunde lätt föranleda ett fullständigt misslyckande af amorteringslånet, hvaraf åter skulle blifva en följd att Riksgälds-kontoret sjelft finge försöka sälja de icke öfvertagna obligationerna för detta lån, hvilket, äfven om det läte sig göra, medförde stora kostnader.
Misslyckades detta försök och man nödgades upptaga ett nytt lån, så måste obligationerna annulleras odi kunde då ej begagnas såsom hypotek för det temporära lånet.
Upptagandet af ett temporärt lån hade till följd behofvet att snart anskaffa ett amorteringslån för det förras liqviderande, en nödvändighet, som väl kunde uppstå genom kreditens begagnande, men hvilken denna gåfve största sannolikheten att undvika.
Emot denna åsigt invändes å andra sidan, hurusom antagligheten af Consortii förslag, hvilket för öfrigt, beträffande den erbjudna krediten, innebure begagnandet af blankokredit, väsendtligen berodde på förutsättningen att långifvarne framdeles fortsatte inbetalningarne å det med dem afslutade lånet, en förutsättning, hvars berättigande ingalunda styrktes af det nu gjorda anbudet.
Tviflet i detta hänseende skulle deremot minskats, om de, jemte den erbjudna krediten, tillika tillkännagifvit sig vilja bestämdt öfvertaga någon ytterligare andel af lånet.
Huruvida sådant framdeles komme att ske, berodde af tidsomständigheter, som icke kunde förutses; och då Fullmäktige måste i första rummet'tillse, att Riksgälds-kontoret vore betryggadt i afseende på nödiga medel till ut' gifternas bestridande, skulle denna trygghet icke genom antagandet af Consortii förslag blifva nog tillgodosedd, enär
Fullmäktige derigenom blefve bundna för ett helt år och, om någon ytterligare låneöfvertagning derunder ej skedde, då måste anskaffa medel till betäckande af hela den begagnade krediten.
Genom upptagande af ett temporärt lån blefve
Riksgälds-kontoret deremot både tillförsäkradt medel till sina utbetalningar och 9 — 66 — mera oberoende i underhandlingen om amorteringslånets fortsättande, hvilket i alla fall nog komme att erbjudas, ifall oms ändigheterna visade sig gynnsamma för obligationernas afsättning.
En jemförelse mellan kostnaderna för krediten och det afSkandinaviska kreditaktiebolaget erbjudna lån vore mindre lätt, men till den för krediten fordrade ^-procents provision för hvarje vexeldragning samt räntan borde läggas de sannolika förlusterna vid vexlarnas omsättning från ett myntslag till ett annat.
Invändningen att amorteringslåneobligationerna ej skulle, om amorteringslånet förtölle, kunna begagnas såsom hypotek hos kredit-aktiebolaget, innebure troligen ett missförstånd, helst kredit-aktiebolaget ingått på att mottaga desamma sådana de förefunnos, utan att vara försedda med stämpel eller långifvarnes påskrift; och förbehåll kunde för öfrigt göras att, ifall dessa obligationer måste makuleras, få lemna andra dermed jemförlig».
För öfrigt yttrades från denna sida att, om ett tillfälligt lån antoges, förslag borde göras om rättighet för
Riksgälds-kontoret att få efter första årets förlopp uppsäga detsamma eller delar deraf äfven före den bestämda lånetiden af 3 år, för den händelse att
Riksgälds-kontoret blefve på ett eller annat sätt i tillfälle att derförinnan detsamma återgälda.
Sedan, under den öfverläggning, för hvars hufvudsakliga innehåll nyss är redogjordt, från Grosshandlaren Cervin ankommit en skrifvelse, deri han anhöll om svar under dagens lopp ä det af honom å Bankirhuset Sal. Heines vägnar gjorda låneanbud, anfördes vidare, hurusom det vid detta anbud betingade utsläppandet af smärre obligationer i fondmarknaden kunde menligt inverka på afsättligheten af jernvägslåne-obligationerna, äfvensom att, då ej vore i anbudet utsatt huru hög kapitalrabatt, som fordrades, man icke kunde beräkna kostnaden för detta lån, hvilken dock sannolikt komme, genom nämnde rabatt samt den fordrade godtgörelsen af ^ procent för obligationernas och kuponernas inlösen, att blifva drygare än för det af Skandinaviska kredit-aktiebolaget erbjudna länet.
Då under öfverläggningen önskningar blifvit framställda om afgifvandet af ett motförslag till det af Sal.
Heine ingifna anbudet, om förfrågningar hos Cervin och Mannheimer rörande uppskof till morgondagen, om underhandling med den sistnämnde i afseende på hypotekets utbytande och återbetalningstidens förkortning, om inväntande af det väntade brefvet från Consortium och 24 timmars uppskof för att hinna uppgöra förslag till öfverenskommelse med detta, afbröto Fullmäktige förmiddagens sammanträde, för att på eftermiddagen åter sammanträda.
Vid eftermiddagens sammanträde infann sig Grosshandlaren Cervin och tillkännagaf, efter erhållet företräde, att den i det ingifna anbudet föreslagna basis icke vore den enda, hvarpå en underhandling med Bankirhuset Heine kunde företagas, utan anhöll han, att Fullmäktige, i fall de icke funne de framställda punkterna antagliga, måtte angifva de vilkor, som de å sin sida ville erbjuda; hvadan Cervin äfven återkallade sin begäran om svar under dagens lopp och medgaf uppskof för afgifvande af motförslag, å hvilket han förband sig att 24 timmar efter dess mottagande meddela sin hufvudmans svar.
I protokollet omförmäles derefter, dels hurusom några bland Fullmäktige uttalade den åsigt rörande Cervins anbud, att ett motförslag sannolikt icke skulle leda till någon påföljd, enär det kunde befaras att, om deri framställda vilkor allt för mycket afveke från de af Heine föreslagna, desamma icke komme att antagas, dels att Kapiten Hierta likväl uppgjorde ett dylikt motförslag af följande innehåll:
Inga partialobliga - - 67 — tioner utgifvas, utan endast förskrifningar, löpande med 6 procents ränta; för lånets anskaffning medgifves 1 procent af hela beloppet; lånetiden bestämmes till 3 år, med rättighet för Riksgälds-kontoret att efter första året till återbetalning om 6 månader uppsäga större eller mindre andelar af lånet, dock ej under J, million riksdaler; lånet lemnäs i svenskt mynt; ränteliqviderna ske halfårsvis; en provision af i procent erlägges vid ränte- och kapital-afbetalningarne, och såsom hypotek aflemnas obligationer, utgifna för innevarande års jernvägslån Kostnaden för lånet beräknades då komma att utgöra under första året 7 procent och under de två följande 6J procent.
Efter en derpå följande öfverläggning huruvida underhandling borde samtidigt bedrifvas med alla dem, som erbjudit försträckning och huruvida med sjelfva afgörandet skulle kunna uppskjutas till morgondagen — en öfverläggning, som för tillfället endast ledde till det beslut att, sedan Cervin nu medgifvit uppskof, äfven kredit-aktiebolagets ombud skulle tillfrågas om äfven han kunde ytterligare en dag afvakta Fullmäktiges beslut — upplästes ett på sistnämnda bolags anbud syftande förslag till bestämmelser rörande det temporära lån, som nu kunde komma att upptagas, hvilket förslag, efter det
Fullmäktige med afseende derpå, att det kommande årets utgifter ansågos kunna med ett lån af 11 millioner R:dr bestridas, bestämt lånet till detta belopp, genomgicks och antogs till följande innehåll: l:o) lånets belopp utgör omkring 11 millioner riksdaler; 2:o) lånet upptages och liqvideras i svenskt mynt; 3:o) inbetalningarne å lånet verkställas omedelbart till Riksgälds-kontoret; 4:o) ränteliqviderna och kapitalåterbetalningarne ske i Stockholm; 5:o) såsom den dag, under hvilken skuldförbindelserna skola utfärdas, föreslås den 15 instundande Januari; 6:o) lånet tillhandahålles
Riksgälds-kontoret sålunda, att under hvardera af de 5 första månaderna af år 1865 erläggas 2 millioner riksdaler och under den 6:te månaden 1 million riksdaler; 7:o) lånet skall vara återbetaldt inom 3 år; 8:o) rättighet förbehålles
Riksgälds-kontoret att efter ljsta årets förlopp uppsäga hela lånet eller delar deraf, dock ej mindre än £ million riksdaler för hvarje gång, att återbetalas sex månader efter uppsägningen; 9:o) räntan liqvideras här i Stockholm halfårsvis; 10;o) den betingade, efter år beräknade, provisionen godtgöres i sammanhang med ränteliqviderna; ll:o) för ifrågavarande lån hypotiseras svenska fonderade 4| procents obligationer å ett efter ränteskillnaden lämpadt belopp; l2:o) de till hypotek för detta lån eller derför utfärdade skuldförbindelser erbjudna obligationer, som tillhöra 1864 års jernvägslån, mottagas i sådant afseende, utan att derförinnan behöfva stämplas och förses med låneöfVertagarnes påskrift; och 13:o) Riksgälds-kontoret berättigas att, emot andra till värde och beskaffenhet jemförliga fonderade svenska obligationer utbyta såsom hypotek förut aflemnade obligationer, äfvensom att i den mån räntekuponerna för de hypotiserade obligationerna förfalla till betalning och räntan för nu ifrågavarande lån blifvit betald, återbekomma dessa kuponer. — 68 — Härefter lemnades företräde åt kredit-aktiebolagets ombud, som tillfrågades huruvida ett uppskof öfver morgondagen med det svar Fullmäktige hade att till bolaget afgifva vore för detsamma Underligt; hvaruppå ombudet förklarade, att som bolaget hade att uppgöra om penningar, hvilka vore för ifrågavarande lån afsedda och nu funnes att tillgå, skulle ett dröjsmål kunna föranleda deras användande för andra ändamål; hvadan, då skyndsamhet alltså vore af nöden, ett uppskof kunde ganska menligt inverka på lånets afgörande.
Ombudet erhöll derefter del af de här ofvan nyss omförmälda, af Fullmäktige antagna bestämmelser, hvilka af ombudet lemnades utan anmärkning, med undantag at följande:
Vid 2:dra punkten yrkade ombudet, att det myntslag, hvari lånet skulle återbetalas, borde förändras till hela silf ver spener, men medgaf att i liqvid äfven finge lemnäs invisningar eller vexlar å mark Hamb.
Emot den i 8:de punkten Riksgälds-kontoret förbehållna uppsägningsrätt anmärktes, att densamma skulle upphäfva reciprociteten mellan långifvaren och låntagaren ; men förklarade ombudet sig vilja derom rådgöra samt föreslog, för den händelse sådan uppsägningsrätt ej kunde inedgifvas, att lånet återbetaltes i 4 lika delar, af hvilka den första delen den 15 Juli 1866 och de andra med j års mellantid mellan hvarje.
Den i 10 punkten intagna bestämmelse om provisionens erläggande i sammanhang med ränteliqviderna önskade ombudet förändra så, att vid lånets inbetalande en procent för hvarje år finge afdragas.
För öfrigt komme skuldförbindelsernas belopp att bero af derom träffad särskild öfverenskommelse, och, på tillfrågan huruvida Riksgälds-kontoret kunde vara tillförsäkradt att, om hela det önskade lånet ej erhölles på nu öfverenskomna vilkor, åtminstone få under loppet af påföljande Januari mottaga en lånesumma af 3,000,000 R:dr, förklarade ombudet sig sakna bemyndigande att derom afgifva bestämdt svar, men ansåg största sannolikhet förefinnas för medgifvande härtill.
Efter det underhandlingen med Skandinaviska kredit-aktiebolagets ombud sålunda slutats, tillkännagaf Ordföranden, att General-konsuln Heinemann blifvit underrättad om Fullmäktiges önskan att, i händelse det väntade brefvet från Schröder &
Komp. ankommit, erhålla del af dess innehåll.
Heinemann hade, till följd häraf, infunnit sig och förevisade ett bref från Schröder, ur hvilket han uppläste ett yttrande af innehåll: att Schröder vore fast öfvertygad derom att — under förutsättningar, om hvilka protokollet icke lemnar upplysning, men som synas hafva afsett dels den erbjudna krediten, dels räntekuponernas betalbarhet i Hamburg och Frankfurt, — hela 1864 års amorteringslån efterhand skulle blifva placeradt och falla sig billigare, än om penningar på konstladt sätt anskaffades; att för öfrigt lånets position blefve oförändrad och att statens kredit ej komme att lida.
Vidare svarade Heinemann, på till honom gjorda förfrågningar: att han ville göra framställning hos långifvarne huruvida Consortium skulle kunna inom någon viss tid inbetala någon ytterligare andel af lånet, försäkrande han, att långifvarne skulle använda all sin förmåga att gå Riksgälds-kontorets önskningar till mötes; att han vore öfverty - — 69 — gad derom att Consortium, i händelse så stort belopp af obligationerna, som Riksgäldskontoret ansåge tillräckligt, t ex. 500,000 £, icke vore öfvertaget till den 1 Oktober, sannolikt icke skulle hafva något emot ett medgifvande för Riksgälds-kontoret att redan då underhandla med andra, med det oaktadt bibehållen rättighet att på ytterligare 3 månader omsätta hvad af krediten då återstode begagnadt; att han trodde krediten kunna, i händelse af behof, få ökas till 600,000 £, samt att han till och med trodde den nämnde rättigheten kunna medgifvas Riksgälds-kontoret redan den 1 Juli, om förenämnde obligationsbelopp då icke vore försåldt, ehuru han ansåge bestämmandet af en så kort tid ej ligga i Riksgälds-kontorets intresse, och för sin del trodde Riksgäldskontoret i sådan händelse böra begagna ett mindre förskott.
Efter sålunda inhemtade upplysningar och slutade underhandlingar, beslöto
Fullmäktige genast till afgörande företaga de afhandlade frågorna om anskaffandet af medel till bestridande af Riksgälds-kontorets utgifter under år 1865, dertill föranledda af det ofvan omnämnda, å Skandinaviska kredit-ajctiebolagets vägnar afgifna förklarande att ett uppskof kunde menligt inverka på lånets afgörande.
Framställning gjordes härvid först derom, huruvida Fullmäktige ville på den lagda basis nu underhandla med Consortium om krediten, för hvilken mening, vid anställd omröstning, Grosshandlaren Rinman, Riksarkivarien Nordström samt Ordföranden, Friherre
Tersmeden yttrade sig, men hvilken förkastades af pluraliteten bland de närvarande, nemligen Fullmäktigen Sköldberg, Justitie-borgmästaren Gråå, Kyrkoherden Öfverström, Komminister Beckman, Majoren Wolffelt och Kapitenen Hierta.
På den derefter framställda frågan om ett kontraförslag, enligt de af Kapitenen Hierta uppställda grunder, borde göras Bankirhuset Heine, svarades ja af Fullmäktigen Sköldberg, Grosshandlaren Rinman, Majoren Wolffelt och Kapitenen Hierta; nej deremot af Justitie-borgmästaren Gråå, Kyrkoherden Öfverström, Komministern Beckman, Riksarkivarien Nordström samt Ordföranden; och sedan Fullmägtige sålunda beslutat afbryta vidare underhandling angående nu omförmälda låneanbud, antogs det af Skandinaviska kredit-aktiebolaget gjorda anbudet å ett temporärt lån enligt de bestämmelser, som ofvan intagna förslag och dervid gjorda tillägg utvisa.
Det torde böra omförmälas, att i sammanträdet på förmiddagen denna dag, den 8 December, hade varit närvarande, utom de, hvilka i nu företagna omröstningar deltogo, jemväl Grosshandlaren Berg, som på eftermiddagen anmäldes vara hindrad af opasslighet att infinna sig, och Fullmäktigen C. C.
Nettelbladt, som äfven på eftermiddagen varit tillstädes, men aflägsnat sig före omröstningen.
Kapitenen Hierta reserverade sig mot beslutet att icke gifva Bankirhuset Heine ett kontraförslag enligt de grunder, Kapitenen framställt, enär detsamma, om det antagits, skulle varit för Riksgälds-kontoret något billigare än det af Skandinaviska kredit-aktiebolaget framställda och nu å Fullmäktiges sida antagna förslaget.
Riksarkjvarien
Nordström, som icke biträdt beslutet att, med förkastande af Schröder & Komp:s anbud, antaga Skandinaviska kredit-aktiebolagets, utvecklade i en skriftlig reservation skälen för sin åsigt.
Skandinaviska kredit-aktiebolagets förslag innehölle icke någon fast grund, enär bolaget, under det att detsamma af Fullmäktige fordrade bindande svar, förbehöll sig sjelft 9 dagars betänketid, och gäfve således ingen säkerhet för att komma till stånd.
Det hade redan af detta skäl icke bordt, med förkastande af Schröder &
Kompis anbud, som garanterade Riksgälds-kontoret en säker kredit på ungefär - 70 — lika summa, af Fullmäktige antagas såsom bindande för dem under 9 dagar, helst sjelfva denna af bolaget fordrade betänketid utvisade, att det icke egde i sin disposition de erforderliga medlen, utan skulle använda betänketiden till att söka anskaffa dem från annat håll mot säkerhet af de skuldförbindelser, som för lånet komme att utgifvas, och hvilka, om de slutligen erhölle formen af kurserande obligationer, måste blifva skadliga konkurrenter för de äldre svenska 4\ procents obligationerna.
I fråga om kostnaderna, utfölle, enligt Riksarkivariens åsigt, jemförelsen äfven till fördel för den af Schröder &
Komp. erbjudna krediten.
Om nemligen det temporära lånet skulle återbetalas efter två år, blefve den effektiva räntan för halfår 3AJ procent, alltså 7t\j procent för helt år; skedde återbetalningen efter tre år, så blefve halfårsräntan i verkligheten 3^ procent, eller 7 £ procent för helt år.
För krediten åter komme kostnaderna att bestå af provisionen, i procent för hvarje omsättning, och diskonto, hvartill dock kunde komma kursdifferenser vid liqviderna, hvilka likväl lika möjligt kunde tillskynda Riksgälds-kontoret vinst som förlust.
Antoges nu att diskonto komme att utgöra 4 procent för år och att fyra omsättningar behöfdes, så skulle kostnaden utgöra 6 procent för hvad som å krediten indragits och icke sedermera blifvit på fast räkning öfvertaget.
Men kostnaderna kunde ytterligare nedsättas genom ändamålsenliga öfverenskommelse!- mellan Fullmäktige på ena sidan samt svenska Riksbanken och Schröder &
Komp. på den andra, äfvensom mellan de två sistnämnda inbördes.
Sedan nemligen de af Riksgälds-kontoret på kreditbeloppet dragna vexlar blifvit af Schröder &
Komp. accepterade, kunde de af Riksbanken emottagas mot utbetalning till Riksgälds-kontoret af deras belopp, och för längre tid stanna i Riksbankens förvar utan omsättning.
Vid sådant förhållande skulle diskonto, eller räntan för vexelvalutorna, hvarom i detta fäll först efter de tre första månadernas utgång fråga kunnat uppstå, blifvit lägre, och derjemte provisionen kunnat nedsättas till måhända \ procent.
Man hade dessutom vunnit den fördel, att begagnandet af krediten kunnat inskränkas till hvad Riksgälds-kontoret nödvändigt behöfde, tilldess det slutligen blifvit bestämdt, huruvida lånet till sin återstod blefve definitivt realiseradt, eller andra låneoperationer erfordrades; hvaremot hela det temporära lånets summa måste emottagas och sedan endast efter bestämda återbetalningsterminer finge liqvideras, ehuru, derest det engelska lånet under tiden blefve till fullo eller till en del öfvertaget, det temporära lånet komme att helt och hållet eller till någon del blifva öfverflödigt.
Om äfven den af Schröder &
Komp. föreslagna kreditoperation kunde betraktas såsom en blankokredit, så utvisade likväl det angifna sättet för omsättningarnes verkställande, så vidt de behöfdes, att densamma under hela tiden för dess användande icke för Riksgälds-kontoret medförde någon fara; och dess samband med sjelfva låneoperationen augåfve tillräckligt, att densamma härflöte från förhållanden af helt annan art, än sådana, som kunde göra blankokredit till ett missbruk.
Väl måste hvad utaf krediten begagnats efter någon tid betalas; men dels skulle de låneandelar, som under den förlängda optionstiden kunde blifva på fast räkning öfvertagna, genast utgöra afbetalningar pä kreditbeloppen, och dels återstode, i händelse intet å lånet öfvertoges, samma utväg, som ovilkorligen måste vidtagas för återbetalningen af det temporära lånet, nemligen upptagandet af ett nytt amorteringslån.
Om man för öfrigt icke ville använda hvad som nu kallats blankokredit, så hade en förfrågan lätt kunnat ställas till Schröder &
Komp. huruvida de ej funne sig uti att hellre försträcka 600,000 £ såsom temporärt lån, i stället för den erbjudna krediten, ehuru ett sådant lån tvifvelsutan blifvit mera kostsamt och mindre fördelaktigt.