Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Chefen ansett för en oeftergiflig pligt att söka införa den method, som numera ensamt kunde vinna erkännande, nämligen nominativ census eller folkräkning, och nominaliva uppgifter öfver vigde, födde, döde m. m., hvilken genomgripande förändring, — som, efter vidt omfattande förberedelser, anbefalldes genom nådiga kungörelsen den 4 November 1859, jemte (lere deraf framkallade special-föreskrifter, och som efter Englands föredöme tillika afsåge att fylla bekofven för en fullständig civilständs—regi— stration medelst utdelning af formulärblanketter till alla uppgifter och dessas insändande till samt förvarande i ett centraI-arkiv för hela riket, — dock togo i anspråk
Byråns arbetskrafter i ojemförligt vidsträcktare mån, än hvad i förslaget af den 18 Juni 1856 varit afsedt; alt, vid jemförelse af de anslag och de arbetskrafter, som i andra länder blifvit för befolknings—statistikens bearbetning efter denna method ställde till de statistiska cmbetsverkens förfogande, och vid öfvervägande af det högst betydliga arbete, som kräfves för att granska och i en mångfald af detaljer sammanräkna (lere millioner uppgifter, det skäligen icke kunde ifrågasättas, att det årsanslag af 4,250 Riksdaler, till arfvode åt tillfälliga biträden, hvilket nu vöre ställdt till t. f. Chefens förfogande, skulle kunna möjliggöra det rika materialets bearbetning på det sätt, so .ii t nskvärdt vore; att, hvad statistiken om vårt land beträffade, så erbjödc detsamma, med hänsigt till den administrativa indelningens oregelbundenheter och den stora bristen i kännedom om arealen och dennas fördelning i (lera hänseenden, ett särdeles rikt fält afven för Statistiska Central-Byråns omedelbara eller medelbara verksamhet, hvilken redan härför tagits i icke ringa anspråk och komme att betydligt stegras, i den mån frågan om jordmatriklars utgifvande i sammanhang med ekonomiska kartcverkets fortgång närmas sin lösning; att, ehuru jordbruks-stalistikens möjlighet beror af en tillförlitlig kunskap om den odlade jordens areal, hvilken kunskap ännu här i landet alltför kännbart saknades, hade dock frågan om tillvägabringandet af en sådan statistik redan blifvit genom det statistiska embetsverket väckt och af Kongl. Maj:t gjord till föremål för pröfning af samtlige Dess Befallningshafvande och länens Hushållnings—Sällskap; att, ehuru ännu ej kunnat beräknas, hvad härtill vore erforderligt, syntes dock säkert att framgången åtminstone tillsvidare nära sammanhängde med den arbetskraft, som åt detta ämne fortfarande kunde egnas i Statistiska Central-Byrån och i följd deraf med de medel, som till dennas disposition blefve ställda; att, i afseende å statistiska uppgifter rörande kommunikations-anstalter, finanser, fattigvård, kommunalväsende, m. (1. ämnen, som antingen icke eller blott delvis ut - Bil.
N:ö 1. om Statsverket 1862.
S göra föremål för någon viss centralmyndighets nuvarande underdåniga berättelser och redogörelser, komme bearbetningen af desamma att upptaga icke ringa arbetstid; alt, då om göromålen i ett statistiskt embetsverk ett omdöme i viss mån kunde bildas från antalet inkomne och registrerade utgångne skrifvelser, den upplysning torde böra meddelas, att de förra år 1859 utgjort 577 och de sednare 356; år 1860 de förra 559, de sednare 502; år 1861 de förra 1,107, de sednare 1,024, samt intill den 15 Augusti 1862 de förre 934 och de sednare 853; att, i betraktande af dessa anförda förhållanden, t. f. Chefen ansåge embetsverket vara i stort behof af ökade arbetskrafter för den mängd göromål, som kräfva särdeles stor lid, såsom primäruppgifternas granskning och sammanräkning, renskrifning, expedierande af formulärblanketter och annat tryck m. m., samt att ökad erfarenhet hos t. f. Chefen ytterligare stadgat den öfvertygelsen, att begagnandet af tillfälliga biträden erbjöde ganska stora fördelar, när tillräckliga medel förefunnes till uppmuntran åt de skickligaste och lill antalets förstärkande vid behof.
På grund af dessa förhållanden hade t. f. Chefen hemställt, att Kongl.
Maj:t läcktes i nådigt öfvervägande taga och till Rikets Ständers pröfning öfverlemna frågan om ökning af anslaget till arfvoden åt tillfälliga biträden i Statistiska CentralByrån från 4,250 Riksdaler till 8,000 Biksdalcr årligen; — — — — — — Stats—Rådet tillstyrkte i underdånighet, dels att Kongl. Maj:t måtte till Rikets Ständer förnya
Sin vid nästföregående två riksdagar gjorda framställning, att Chefens för Statistiska Central-Bvrån aflöning må, till närmare likhet med lönerne för andra i vigt jemförliga befattningar, bestämmas till 5,000 Riksdaler, och således nuvarande beloppet 4,500 Riksdaler ökas med 500 Riksdaler, dels ock att Kongl. Maj:t läcktes i så måtto bifalla t. f. Chefens underdåniga framställning, att till Rikets Ständer måtte föreslås att, för mera omfattande bearbetning af de till Statistiska Central-Byrån ingående statistiska uppgifter, nuvarande reservations-anslaget till »arfvoden åt tillfälliga biträden», 4,250 Riksdaler, ökades med 3,000 Riksdaler.
Landtmdteriet. öfver-Direktörens vid Landtmäteriet underdåniga memorial af den 19 nästlidne månad, deruti, under erinran hurusom staten för General-Landtmäteri-Kontoret nu vore på följande sätt bestämd, nämligen: 6 Bil.
N:o 5 lill Kongl. Moj:ts Nåd.
Prop. N:o 1. om Statsverket 1862.
Öfver-Direklören G,000 R:dr.
Landlmäteri-Sekreteraren 5,000 » Öfver-Ingeniören 3,000 » Landtmäteri-Fiskalen 2,400 » Akluarien 2,000 » 5 Ingeniörer, å 1,200 R:dr 6,000 » 1 Vaktmästare 600 » 1 d:o 430 » till skrifvarebiträde vid Kontoret 1,000 » till gratifikationer åt e. o. tjenstemän och vaktbetjente 1,000 » Summa 25,430 Rdr, samt med tillkännagifvande att tjenstemännens inkomster af sportler blifvit till innevarande års bevillningstaxering uppgifne att utgöra: för Landtmäteri-Sekreteraren 668 R:dr » Ofver-Ingeniören 613 » » Landtmateri-Fiskalen 800 » » Aktuarien .... 202 » 50 öre » hvardera af Ingeniörerne 157 » 82 » Ölver-Direktören gjort framställning om förbättring i lönevilkoren för LandtmäteriSekreteraren, Ingeniörerne och Kontorets bägge Vaktmästare, i hvilket afseende hufvudsakligen anförts: alt Landtmäteri-Sekreterare-tjensten, hvilken redan för tio år sedan ansetts särdeles betungande, numera blifvit så ansträngande, att nuvarande innebafvaren deraf, på det hans belsa icke skulle genom ett längre qvarstadnande vid tjensten alldeles förstöras, sett sig föranlåten söka befordran till en ledig Förste Landtmätaretjenst; att, då ifrågavarande sekreteraretjenst vore af synnerligt stor vigt och följaktligen alltid borde vara besatt med en man af framstående skicklighet, aflöningen borde bestämmas så tillräcklig, att Sekreteraren, utan hinder af tryckande näringsbekymmer, måtte kunna egna all sin tid åt tjensten, samt att Öfver-Direktören, på grund häraf och med hänsigt jemväl dertill att Sekreteraren vid Postverket, enligt uppgift till innevarande års bevillnings-taxering, utaf tjensten hade en inkomst af 6,200 Riksdaler, funne sig böra hemställa, att Landtmäteri-Sekreterare- lönen måtte ökas lill 4,500 Riksdaler; att, hvad anginge Ingeniörerne, icke allenast den för dem nu bestämda aflöning vore otillräcklig för en anständig bergning, utan förekomma i afseende på desse tjenstemän jemväl det särskilda förhållande, att de högst sällan kunna, jemte Ingeniörs-tjensten, bestrida någon tjenst i annat embetsverk, enär, äfven om de dertill skulle vara kompetente, ingeniörsgöromålen vore af den beskaffenhet, att de ' mäste verkställas i General-Landtmäleri-Koritoret, med begagnande af kontorets Bil, N:o 5 till Kongl. Maj:ts Nåd.
Prop. N:o 1, om Statsverket 1862. 7 kartor och handlingar, samt att de knappt kunde ega något hopp att vid en mera framskriden ålder vinna förbättrade inkomster genom befordran till högre aflönade tjenster vid landtmäteristaten, — den enda befordringsväg, sorn kunde sägas vara för dem öppen, — emedan få sådana tjenster finnas vid General-Landtmäterikontoret, och Ingeniörer, som längre tid afhållit sig från landtmäleriets praktiska utöfning, högst sällan vore lämplige att bekläda Förste Landtmätaretjenster, hvilka tjenster dessutom efterslräfvades af många skicklige landtmätare i länen, de der, såsom saknande lön på stat, lika mycket som Ingeniörerne vore i behof af högre och framför allt säkrare afiöningsvilkor; och hade Öfver-Direktören, med stöd af dessa förhållanden, hvilka icke inträffade på första lönegradens tjenstemän vid andra embetsverk, samt med åberopande jemväl deraf att, till beredande af en behöflig minskning i Landtmäteri-Sekreterarens åligganden, Ingeniörernes göromål måste ökas, äfvensom att lefnadskostnaden vore högre i hufvudstaden än i landsorterne, i underdånighet hemställt, att ingeniörernes löner, på sätt de fleste af dem hos ÖfverDirektören begärt, måtte höjas till 1800 Riksdaler, eller samma belopp, som Förste
Landtmätarne å stat nu åtnjuta samt äldre Afvittrings-Landtmätare, jemte 200 Riksdaler i respenningar, fått sig genom Kongl. Brefvet den 2
Maj detta år i arfvode beviljadt; samt att, beträffande aflöningen för kontorets två vaktmästare, af hvilka den äldre vore försedd med boställslägenhet, denna aflöning i och för sig vore särdeles ringa, men att densamma dessutom vore lägre än hvad som bestodes vaktmästarne i Rikets Ständers Bank och Riksgäldskontor, och jemväl understege de aflöningsvilkor, som förunnats vaktmästare i andia statens embetsverk, der sigillpenningar tillföllo vaktbetjeningen, men af hvilken förmån General-Landtmäterikontorets vaktmästare icke vore i åtnjutande; anhållande Öfver-Direktören, att förste vaktmästarens lön måtte förhöjas tilli 750 Riksdaler och andre vaktmästarens till 600 Riksdaler.
Vidare bade Öfver-Direktören andragit, hurusom det, i förhållande till behofvet, ringa anslag af 1,000 Riksdaler, som vore å General-Landtmäterikontorets stat uppfördt till gratifikationer åt e. o. tjenstemän och vaktbeljente, icke kunde derstädes användas på samma sätt, som dylika anslag i andra embetsverk, enär skicklige och verksamme Landtmäteri-auskultanter samt Landtmätare, hvilka på inkomsternas vägnar vore bättre lottade än Ingeniörerne i Kontoret, icke kunde påräknas såsom extra ordinarie tjenstemän derstädes.
Landtmäteri-Sekreteraren och Aktuarien bade dock länge haft och egde fortfarande stort behof af arbetsbiträde; men härtill hade icke någon sakkunnig person kunnat erhållas för ens hela det ifrågavarande anslaget; och som äfven Landtmäteri-Fiskalen borde undfå biträde vid åtskilliga bokföringsgöromål, hvarigenom han skulle kunna odeladt använda sin tid på ämnen af större vigt, deribland arfvodesräkningars granskning, när sådant erfordrades, ausåge Öfver-Direktören ifrågavarande anslag böra förhöjas till 1800 Riksdaler, eller ock, hvilket skulle blifva mera ändamålsenligt, ett motsvarande belopp å stat uppföras så - 8 Bil.
N:o 5 lill Kongl. Slaj:ts Nåd.
N:o 1, om Statsverket 1862. som lön för ännu en Ingeniör, med skyldighet att lemna ofvanberördc arbetsbiträde, hvilken nye tjensteman på detta sätt skulle beredas förmånen af pcnsionsrätt, hvilket vore desto billigare, som bans aflöningsvilkor, enär Iian icke kunde påräkna några sportler, blefve lägre än de nuvarande Ingeniörernes, derest desses aflöning komme att på föreslaget sätt förhöjas.
Slutligen och under åberopande deraf att Kongl. Maj:t dels, enligt nådigt beslut af den 28 Maj 1856, icke funnit skäl bifalla Öfver-Direktörens förslag om landtmäteri-examens förläggande till universiteten, dels ock. under den 27 September sistlidna år, förklarat den väckta frågan om meddelande vid skogsinstitutet af undervisning äfven åt landtmäteri-elever för närvarande böra förfalla, bade OfverDirektören i underdånighet anfört, att i följd häraf ingen annan utväg syntes återstå för bibringande åt nämnde elever af den teoretiska bildning, som fordrades för godkännande i landtmäteriexamen, än att de, såsom hittills, undervisades i bufvudstaden genom särskildt dertill af Öfver-Direktören anskaffade lärare; men att, då landtmäteri-eleverne i allmänhet vore i hög grad medellöse, samt icke blott alle andra ynglingar, som ämna inträda på den civila tjenstemannabanan. undervisas på allmän bekostnad, utan staten äfven aflönade lärare vid skogs-, landtbruks-, navigations- och tekniska läroverk, ifrågavarande elever jemväl borde hugnas med undervisning på allmän bekostnad, hvartill ock medel blifvit under sednare åren af Kongl. Majit i nåder anvisade; varande för omförmälda ändamål af Ofver-Direklören beräknade 3,000 Riksdaler årligen, hvarmed skulle aflönas sex särskilda lärare, och genom hvilka medels beviljande tillfälle skulle beredas alt, till gagn för landtmäteri—yr ket, öka fordringarne för godkännande i landtmäteri-examen.
I öfverensstämmelse med hvad sålunda blifvit anfördt, hade Öfver-Direktören afgifvit följande förslag till ny stat för General-Landtmäteri-Kontoret, att från och med nästa statsregleringsperiods ingång tillämpas, nämligen: Öfver-Direktören 6,000 Rdr.
Landtmäteri-Sekreteraren 4,500 » Öfver-Ingeniören 3,000 » Landtmäteri-Fiskalen 2,400 » Aktuarien 2,000 » En Ingeniör 1,800 » 5 Ingeniörer å 1,800 Riksdaler 9,000 » 1 Vaktmästare 750 » 1 d;o 600 » Till skrifvarebiträde vid kontoret 1,000 » Till arfvoden åt lärare för landtmäteri-elevers undervisning 5,000 » Summa Rdr 34,050, hvilken summa med 8,600
Riksdaler öfverstege den nu gällande statens belopp I sam - Bil.
.N:o 5 till Kongl. Maj:ts Nåd.
9 I sammanhang härmed anmälde föredragande Departements-Chefen en af Justitiekanslers-embelet den 50 Juli innevarande år till Kongl. Majit ingifven underdånig promemoria, deruti Justitiekanslers-embetet tillkännagifvit, hurusom Landtmäteri-Fiskalen E.
Bergsten hos Justitiekanslers-embetet gjort framställning om bohofvet af jemkning i Landtmäteri-Fiskalens nuvarande göromål, samt alt Lan, med företeende af en uppsats å de göromål, som, enligt gällande Laodlmäleri-instruklion och särskilda utaf Öfver-Direktören vid Landtmäteriet meddelade föreskrifter, nu ålåge Landlmäteri-Fiskalen, i berörde afseende andragit, att Fiskalens tid för närvarande upptoges af så mångfaldiga bestyr, att han icke kunde med vederbörlig noggrannhet granska alla från landtmätarne i orterne till General-Landtmäteri-Kontoret inkommande arfvodesräkningar, men att en sådan granskning dock vore desto mera nödvändig, som i de jemförelsevis få fall, då dylika räkningar blifvit af LandlmäteriFiskalen granskade, erfarenheten visat, att landtmätare ofta i sina räkningar påföra vederbörande jordegare vida högre arfvode, än hvartill de enligt gällande taxa voro berättigade; i anledning hvaraf Landtmäleri-Fiskalen, för alt komma i tillfälle att egna en mera ständig tillsyn öfver landtmätares sätt alt tillämpa arfvodeslaxan, begärt Juslitiekanslers-embetets medverkan dertill, dels att alla sådana göromål, som nu tillhörde Landlmäteri-Fiskalen, men lill sin natur vore främmande för denna tjenst och egentligen borde förrättas af Sekreteraren, Öfver-lngeniören eller Aktuarien vid General-Landtmäteri-Kontoret, blefve till dessa sistnämnde tjenstemän öfverflyttade, dels ock att Fiskalen finge åt sig anslaget ett biträde med lön på stat till så stort belopp, att den person, som blefve lill Fiskalens biträde antagen, kunde offra hela sin tid åt de göromål, som honom af Fiskalen ombetroddes; hvarjemte Landtmäteri-Fiskalen, för att än ytterligare öka kontrollen å landtmätarnes arfvodesräkningar, hemställt, att ej mindre Förste Landtmätarne, som redan egde att sådana räkningar granska, än älven Ingeniörerne vid General-Landtmäteri-Kontoret måtte lemnäs öppet att en dylik granskning företaga, med rättighet för dem att, när de till Landtmäteri-Fiskalen afgifvit så fullständigt memorial, att derå kunde, utan vidare detaljerad granskning af räkning, grundas åtal, som slutade med den åtalades bötfällande, erhålla en viss andel af bötcrne, hvilka borde bestämmas att utgå med lika stort belopp, som i räkningen blifvit olagligen påfördt, dock aldrig under 15 Riksdaler Riksmynt, För egen del hade Justitiekanslers-embetet i underdånighet anfört, att Justitiekanslers-embetet, som icke kunnat undgå alt finna, det Landtmäteri-Fiskalens göromål på sednare tiden blifvit ökade och att en persons lid och arbetsförmåga svårligen torde vara tillräcklige att med tillbörlig noggrannhet fullgöra alla de åligganden, som nu tillhöra denna tjenst,
ansett sig icke böra underlåta alt i viss mån understödja Landtmäteri-Fiskalens ofvanberörda framställningar.
En stor del af de bestyr, som nu ålåge Landtmäleri-Fiskalen, vore nämligen af den beskaffenhet, att Bi/i. lill /{.
Prat. 1862 & 1863. 1 Sami. 1 Afd. 6 Haft. 2 10 Bil.
TS:o 5 till Kongl. Maj:ls Nåd.
N:o 1, om Statsverket 1862. de utan svårighet kunde, under Fiskalens tillsyn, af ett biträde fullgöras; hvadan, om ett sådant biträde honom tilldelades, de väsendtligaste skälen till klagan torde blifva undanröjde.
Att deremot, på sätt Landtmäteri-Fiskalen ifrågasatt, öfverflytta en del af de göromål, som nu tillhörde dennes tjenst, på andra vid GeneralLandtmäteri-Kontoret anställde tjenstemän, ansåge Justitiekanslers-embetet vara mindre lämpligt, helst desse tjenstemäns tid redan lärer vara af egna göromål så tagen i anspråk, att några ytterligare bestyr icke utan olägenhet kunde dem åläggas, samt i allt fall de göromål, Landtmäteri-Fiskalen önskat att få till andre tjenstemän öfverflyttade, i allmänhet vore sådana, att de lämpligen kunde af Landtmäteri-Fiskalens biträde ombesörjas.
Justitiekanslers-embetet hade icke eller funnit anledning förekomma att biträda Landtmäteri-Fiskalens hemställan om en mera utsträckt rätt till granskning af och anmärkning emot landtmätarnes arfvodesräkningar.
Det vore visserligen af största vigt, att jordegare icke betungades med oskäliga arfvoden för förrättningar, som de hos landtmätarne påkallade; men då hvarje jordegare hade sig öppet att, om han ansåge sin rätt i fråga om honom påfördt arfvode vara för nära trädd, derom vid vederbörlig domstol föra talan, och således antagas kunde, att, åtminstone i de flesta fall, der arfvodestuxan blifvit af landtmätare orätt tillämpad, jordegarne sjelfve derutinnan påfordra nödiga rättelser, syntes den nu i gällande stadgar Landtmäteri-Fiskalen medgifna anmärkningsrätt, behörigen använd, vara tillräcklig att förekomma och undanrödja missbruk vid arfvodenas beräkning.
Det kunde nämligen icke antagas, att alla eller ens de flesta arfvodesräkningar vore fel— aktige och upprättade i strid emot gällande föreskrifter, hvadan det icke eller syntes vara nödigt, att alla af landtmätarne afgifna arfvodesräkningar underkastades en noggrannare granskning.
Ändamålet med den Landtmäteri-Fiskalen tillagda kontrollerande myndighet torde vara uppfyldt, om han i de fall, der anledning till misstanke om orätt tillämpning af taxan förefunnes, undersökte förhållandet, och, då fel upptäcktes, beifrade desamma och såmedelst sökte åstadkomma en i möjligaste måtto lika tydning af de i taxan förekommande stadganden.
Till vidtagande af sådana åtgärder torde Landtmäteri-Fiskalen icke eller komma att sakna tid, sedan han erhållit ett biträde, sorn kunde fullgöra andra mindre maktpåliggande göromål; och då sålunda åtal för öfverdebitering antagligen blefve i vederbörlig ordning anställda, ansåge Justitiekanslers-embetet nu gällande ansvarsbestämmelser desto heldre vara nog stränga för att afhålla landtmätarne från missbruk i omförmälda hänseende, som öfverträdelser af detta slag betraktas lika med tjenstefel, derför till och med påföljd af tjenstens förlust kan ådömas.
På grund af hvad sålunda blifvit anfördt, hade Justiekanslers-embetei i underdånighet hemställt, det Kongl. Maj:t täcktes hos Rikets Ständer äska, att ett belopp af 2,000 Riksdaler måtte å General-Landtmäteri-Kontorets stat uppföras såsom lön åt en person, hvilken Öfver-Direktören vid landtmäteriet skulle ega att förordna till Amanuens eller biträde åt Landtmäteri-Fiskalen i alia de göromål, som till - Bil.
N:o 5 lill Kongl.
11 hörde dennes tjenstebefattning, inen vore af beskaffenhet att kunna af ett sådant biträde fullgöras.
Till följd af härå erhållen nådig remiss, hade Öfver-Direktören L. B.
Falkman under den 19 nästlidne månad afgifvit underdånigt utlåtande i ämnet, hvarvid Öfver-Direktören, jemte redogörande för de Landtmäteri-Fiskalen nu åliggande göromål samt för de åtgärder, Öfver-Direktören i sednare åren vidtagit till beredande af lättnad för Fiskalen, så väl i afseende på handhafvandet af tillsynen derå, att Landtmätarnes dagböcker och arbetsförteckningar, jemte renovationer och arfvodesräkningar, varda i stadgad tid aflemnade, som ock för dessa handlingars granskning, äfvensom vid expedierandet af anmärkningsmemorial för åtals anställande, m. m., på grund af de sålunda meddelade upplysningarne och under åberopande tillika deraf att, på sätt närmare utvecklats, Staten icke egde någon skyldighet att låta på sin bekostnad kontrollera riktigheten af de landtmäteri-arfvodes-räkningar, som till enskilde jordegare utgifvas, hvilka dessutom sjelfve, med hänsigt till beskaffenheten af de bestämmelser, som numera funnes meddelade i afseende på grunderna för arfvodets debiterande och sättet för räkningarnes uppställning, utan svårighet kunde verkställa en sådan kontroll, hvars utöfvande icke eller vore LandtmäteriFiskalen såsom tjenstepligt ovilkorligen ålagdt, i underdånighet afstyrkt nådigt bifall å Justitie-Kanslers-Embetets förevarande framställning.
Men då det icke kunde förnekas, att Landtmäteri-Fiskalstjenslen kräfde mycket arbete af sin innehafvare, hade Öfver-Direktören ansett sig böra i underdånighet anmäla, att, derest aflöningen till det biträde, som vid General-Landtmäteri-Kontoret erfordrades, komme alt, jemlikt Öfver-Direktörens särskildt afgifna underdåniga förslag till förändrad stat för Kontoret, höjas till det belopp, att till biträde kunde erhållas en sakkunnig person, hvars hela arbetskraft kunde för General-Landtmäteri-Kontorets räkning skäligen tagas i anspråk, Öfver-Direktören hade för afsigt att låta detta biträde äfven tillhandagå Landtmäteri-Fiskalen vid böckers och diariers förande m. m., hvarigenom han kunde odeladt använda sin tid på tjensteärenden af större vigt och deribland äfven granskning af Landtmätarnes arfvodesräkningar, när sådan granskning i förekommande fall erfordrades; varande påminnelser i ämnet sedermera utaf Landtmäteri-Fiskalen aflemnade.
Efter öfvervägande af hvad såväl Öfver-Direktören vid Landtmäteriet, som Justitie-kanslers-embetet härvid anfört, fann Stats-Rådet, som ansåg det vara af vigt att Landtmäteri-Fiskalen kunde egna sin hufvudsakliga verksamhet åt den honom, enligt gällande instruktion, tillkommande närmare och speciela eftersyn huru de till Landtmäteristaten hörande tjenstemän uppfylla dem i tjenslen åliggande skyfdigheter, samt dervid jemväl öfvervaka, alt jordegare icke obehörigen betungades genom felaktig tillämpning af arfvodestaxan å landtmäteri-förrättningar, sig böra i 12 Bil.
N:o i, om Statsverket 1862. underdånighet tillstyrka, det Kongl. Maj:t., med någon nedsättning i den af öfverDirektören begärda tillökning i löneanslag, täcktes föreslå Rikets Ständer följande förändringar i staten för General-Landlmäteri-Kontoret, nämligen: att Landtmäteri-Sekreterarens lön ökas från 3,000 till 3,300 R:dr, eller enahanda belopp, som i aflöning för Sekreterarne i Rikets Kollegier vore i allmänhet bestämdt; att aflöningen för Kontorets fem Ingeniörer, nu utgörande 1,200 Riksdaler för hvardera, mätte fördelas i två lönegrader samt för de tre äldre höjas till 1,800 Riksdaler; att, med indragning af det till »skrifvarebiträde vid Kontoret» i staten nu uppförda anslag af 1,000 Riksdaler, i stället måtte anvisas ett belopp af 1,200
Riksdaler såsom lön för ytterligare en Ingeniör, hvars bufvudsakliga åligganden skulle blifva alt tillhandagå Landtmäteri-Sekreteraren och Landtmäteri-Fiskalen med det för desse tjenstemän af behofvet påkallade arbetsbiträde; att lönen för Andre Vaktmästaren, till öfverensstämmelse med hvad hans vederlikar inom Stals-Departementens expeditioner åtnjuta, måtte höjas från 430 till 300 Riksdaler; samt att, med afseende å hvad Ofver-Direktören anfört angående