Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Nämnda Betänkande med dertill hörande tarif har utaf Ridderskapet och Adeln samt Preste- och Bonde-Stånden blifvit godkändt, hvaremot inom Borgare-Ståndet an-, märkts dels af Herr Rinman, att tarifen vöre uppgjord efter städernes gamla, i stället för nja klassifikation, dels ock af Herr Malmborg, att staden Carlskrona, som uti berörde tarif finnes upptagen till en salu-accis-ersättning af 400 R:dr, blifvit, efter det Utskottets Betänkande algifvits, derifrån befriad; hvarförutan af Herr Nordvall yrkats, att staden Linköping, hvarest fri försäljning af kött och bröd vore landmannen medgifven, måtte erhålla nedsättning af accis-beloppet lill likhet med den lägst beskattade af 3:dje klassens städer; och har på grund häraf Betänkandet, jemte den dervid foga de tarif, blifvit lill Utskottet återremitteradt.
I anledning häraf får Utskottet, hvad beträffar ofvanberörde, af Herr Nordvall framställda, yrkande, upplysa, att den olikhet i afgifts-beloppen, som förefinnes emellan särskilda släder inom samma klass, icke, pä sätt Herr Nordvall förmenat, grundar sig på den olikhet i eftergifter, som för den fria försäljningen af kött, bröd och dricka i dessa städer eger rum.
Kungörelsen den 22 December 1832 är nemligen, i öfverensstämmelse med Rikets Ständers beslut, stadgadt, att de städer, uti hvilka försäljnings-frihelen blifvit medgifven endast för en eller annan af ifrågavarande förnödenhets-arliklar, fortfarande, och intilldess densamma blifvit utsträckt till alla tre, borde utgöra den, genom Kongl. Kungörelsen den 30 November 1810, vid då beslutad indragning af land-lullarne, för dessa städer bestämda salu-accis-ersättning; och har, på grund häraf, Utskottet, för hvilket det uppgifna förhållandet med Linköping icke varit obekant, ansett sig sakna anledning att någon nedsättning i salu-accis-ersältnings-beloppet för nämnde stad tillstyrka.
Vidkommande de i öfrigt gjorda anmärkningarne, så och då Utskottet inhemtat, att Carlskrona, under den 18 April innevarande år, erhållit befrielse från salu-accis-afBih. till R.
Prot. 1S33 & 1834. 3 Samt. 1 Afd. 12 Haft. .1 2 Bevillnings-Utskottets Utlåtande, N:o 19. giften, samt upplyst blifvit, att enahanda befrielse redan den 19 Januari 1838 blifvit medgifven jemväl för Landskrona, ehuru sistnämnde stad vid föregående Riksdagar blifvit uti tarifen uppförd för ett belopp af 85 R:dr, har Utskottet skolat, med rättelse i berörde hänseenden, barbos öfverlemna förnyad tarif till fördelning af salu-accis-ersättningen, uti hvilken tarif städerne blifvit upptagne efter deras den 11 April 1853 nådigst fastställda nya klassifikation och nummerordning; hvarjemte och enär, enligt hvad berörde tarif utvisar, sammanlagda beloppet at städernes salu-accis numera uppgår till icke mera än 855 R:dr, samt under tiden till nästa Riksdag torde komma att ytterligare minskas, Utskottet hemställer, att, vid Stats-regleringen, en summa af endast 500
R:dr må på ifrågavarande inkomsttitel beräknas.
Stockholm den 21 Juli 1854. Bevillnings-Ulskotlets Utlåtande, N:o 19. 'farif till fördelning af Salu-accis-ersiittningcn utaf Städcrnc Stockholm Götheborg Första Klassen Norrköping . . Gefle Malmö .... yiIndra Klassen Carlskrona Upsala . . Calmar . Wisby . . Westerås Tredje Klasset Westervik .
Uddevalla .
Landskrona Nyköping .
Fahlun . . . Christianstad Carlshamn . Ystad . . .
Örebro . . . Jönköping .
Lund . . . Carlstad . . Borås . . . Halmstad . .
Helsingborg Hernösand . Wenersborg R:dr. 300 Transport Sundsvall Transport Fjerde Klassen. Warberg ....
Arboga Christinehamn . . Köping Wexiö Söderköping . . .
Hudiksvall . . . . Mariestad . . . . Sala Wadstena . . . . Hedemora . . . .
Söderhamn . . . .
Umeå Pitea Luleå Eskilstuna . . . .
Lidköping . . . . 90 Eksjö Sölvitsborg . . . . 100 20 20 Femte Klassen.
Marstrand . . . . Skara Skenninge . . . . Nora Askersund . . . . Philipstad . . . . Wimmerby . . . .
Kongelf Engelholm . . . . 530 R:dr. 530 20 40 25 20 30 15 Strengnäs Thorshälla Enköping . Sigtuna . . Öregrund .
Norrtelje .
Lindesberg Ulricehamn Hjo Sköfde . . Mariefred .
Fahlköping Alingsås .
Transport R:dr. 805 50 Transport Laholm Trosa Östhammar Säther Åmål Skanör och Falsterbo Falkenberg Kongsbacka . . . . . 25 Cimbritshamn Strömstad . . 20Grenna . . . IWaxholm . . 25 25 805 Östersund Haparanda Skellefteå Borgholm Summa B:ko R:dr 10 15 855 4 Bevillnings-Utskotlels Utlåtande, ZV;o 2 0. ]%:« 20.
Ank. lill Exp.-Utsk. den 27 Juli 1854, kl. 2 e. m.
Utlåtande, i anledning af återremiss af Betänkandet N:o 14, angående Post-bevillningen.
Sedan Bevillnings-Utskottet, uti dess Betänkande N:o 14, angående Post-bevdlningen, afgifvit utlåtande i anledning af sä val Kongl.
Maj:ts, under den 21 sistlidne Mars till Rikets Ständer aflåtna, Nådiga Proposition om införande af ett förändradt portosystem för inrikes brefvexlingen, som en utaf Herr L. A. Pettersson i enahanda syftning vackt motion, samt deruti yttrat den åsigt, att ett likformigt porto, icke öfverstigande 4 sk., obestridligen skulle ega företräde framför det af Kongl. Maj:t föreslagna s. k. rayons-porto, men att, då införandet af ett dylikt medelporto komme att medföra en så betydlig minskning i Postverkets inkomster, att desamma icke skulle medgifva aflemnande till Statsverket af det årliga bidrag deraf biltills utgått, och hvilket Utskottet ansåge Statsverket under närvarande förhållanden icke kunna undvara, någon förändring af Postväsendet i omförmälde rigtning icke borde ega rum, innan sig visat, att Statsverkets tillgångar medgåfve uppoffrandet af berörde bidrag; på grund hvaraf Utskottet hemställt, att nu gällande posttaxor måtte vid innevarande Riksdag bibehållas oförändrade; så har, enligt Utskottet tillhandakomna protokolls-utdrag, berörde Betänkande, vid, inom Riks-Stånden skedd, föredragning, blifvit af Bonde-Ståndet godkändl, men af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet återremitteradt; hvaremot Borgare-Ståndet, med ogillande af Utskottets hemställan, fattat beslut i öfverensstämmelse med det förslag, Herr Grefve Björnstjerna, C. M., uti sin vid Utskottets Betänkande fogade reservation framställt.
De yttranden, som föranledt återremissen, hafva hos Ridderskapet och Adeln innefattat yrkanden dels om bifall till Kongl. Majrts Nådiga Proposition, dels ock om antagande af det uti ofvan omförmälda reservation föreslagna medelporto af 4 sk., hvaremot inom Preste-Ståndet de ledamöter, som ansett en förändring af Postväsendet böra ega rum, hufvudsakligen understödt sistberörde förslag.
Till förmån för de af Kongl. Majit föreslagna 2:ne rayons-porton, har blifvit anfördt: att, då för närvarande funnes 11 särskilda portosatser, en nedsättning deraf till 2 måste innefatta en högst betydlig förenkling; att dessa 2:ne porton, bestämda, det lägre till 4 sk. för afstånd af högst 20 mil, och det högre till 6 sk. för alla andra Bevillnings-Ulskottets Utlåtande, N:o SO. 5 afstånd, komme att medföra förhöjning endast för det obetydliga antal bref, för hvilka för närvarande erläggas 2 och 3 sk., men deremot nedsättning för dem, som nu betala 5, 7, 8 sk. och derutöfver; samt att, genom antagande af dessa 2:ne portosatser, någon betydligare minskning i post-intraderne icke vore att befara.
För införande af ett enda medelporto har man åter åberopat de i Grefve Björnstjernas reservation anförda skäl, samt vidare, bland annat, erinrat, att, då medelkostnaden för ett bref härstädes för närvarande utgör 5f skillingar, blefve den minskning i inkomst, som genom ett medelporto af 4 sk. under de första åren skulle uppkomma, mindre betydlig och innefattade dessutom en motsvarig skattelindring för allmänheten.
Den beräkning öfver minskningen i inkomst, som utgjort ledning för Utskottets yttrande i frågan, vore grundad på förhållanderne år 1851; men sedan dess hade den inrikes brefvexlingen lemnat betydligt större behållning.
Endast från år 1852 till 1853 hade denna inkomst stigit med 30,000 R:dr, samt beräknades innevarande år uppgå till omkring 70,000 R:dr mera än för år 1851, hvarförutan inkomsterne af den utrikes brefvexlingen jemnförelsevis ännu betydligare ökats.
Då brefvexlingen öfver Danmark och Preussen år 1851 lemnat en bruttoinkomst af 143,892 R:dr, hade nemligen samma brefvexling 1852 gifvit en intägt af 190,000 R:di;.
Enligt en i General-Post-Styrelsens Kammar-kontor upprättad kalkyl, som uti Grefve
Björnstjernas reservation äfven finnes omförmäld, visade sig att ett 4 sk. medelporto för innevarande år skulle hafva lemnat ett öfverskott af 127,000 R:dr, hvilket skulle blifva fullt tillräckligt så väl till bestridande af de med reformens införande förenade kostnader, hvilka likväl till större delen skulle genom ökad brefvexling blifva beläckte, söm äfven till ett årligt bidrag till Statsverket af 50,000 R:dr.
Men den financiela sidan af frågan vore icke den mest vigtiga.
Reformen egde en allmän, internationel betydelse.
Hela Europa hade tillegnat sig den, och öfverallt, der man öfvergångsvis antagit flere rayons-porton, hade man redan ötvergått eller vone på väg till medelportot.
Äfven utan afseende å dessa förhållanden vore reformen här af stor betydelse, emedan dcrförulan postanslaiterna icke kunde så förenklas och mångfaldigas, att landsbygdens befolkning komme i åtnjutande af den beqvämlighet, postanstalterne nu förnämligast tillskynda städernes innevånare.
Reformen vore ock ytterst vigtig, såsom enda medlet att bereda Postverket disposition af postmedlen, hvarigenom postföringen kunde gifvas både större hastighet och den säkerhet till lif och egendom, som mer och mer under nuvarande postföringssätt äfventyras.
Utskottet erkände redan i sitt förra Betänkande de öfvervägande fördelarne al ett 4 sk. medelporto med frimärken; och det vär endast farhågan, att Staten icke kunde undvara det hittills af postmedlen påräknade bidrag, som afhöll Utskottet alt under stödja denna reform.
I följd af Borgare-Ståndets beslut samt Ridderskapet och Adelns samt Preste-Ståndets genom återremissen uttryckta mening, måste Utskottet antaga, att nämnde farhåga icke delas af Rikets Ständer.
Vid sådant förhållande, och på de skäl i öfrigt, som för antagandet af nämnde medelporto blifvit anförda, finner Utskottet sig ock böra hemställa, l:o att, vid inrikes brefvexlingen, ett medelporto för bref, som befordras emellan de orter, der postanstalter finnas, må, utan afseende på afståndet, bestämmas till 4 sk. banko för hvarje lod, till och med en vigt af 8 lod, samt alt för bref, hvars vigt öfverskjuter sistnämnde lodtal, må tillgodonjutas portomoderation, i enlighet med Kongl.
Förordningen den 13 Oktober 1785.
Begagnandet af s. k. frimärken, i stället för kontant liqvid af porto-afgiften, utgör en så väsendlig del af post-reformen, att äfven i länder, der denna reform inskränkt sig till rayons-porton, frimärken för dessas erläggande blifvit införde.
Härige-. 6 BeviUnings-Vtskoltets Ullålande, A':o 20. norn vinner Post-verket den enkelhet vid uppbörden af' post-medlen och kontrollen derå, som utgör vilkor för skyndsamhet vid post-expeditionerne, och hvarförutan det icke heller blefve möjligt att, utan synnerliga kostnader, mångfalldiga brefemottagningsställena, hvilket dock i vårt land är af behofvet särdeles påkalladt.
Det är således af stor vigt att i sammanhang med antagandet af ett medel-porto icke blott medgifva, utan ock genom positiva åtgärder söka framkalla begagnandet af dessa frimärken.
Emot de fördelar, som medel-portot bereder korrespondenten, må anspråket att han medelst frimärke skall erlägga porto-afgiften väl icke kunna anses öfverdrifvet ; men då ett ovilkorligt stadgande härom, åtminstone till en början och intilldess allmänheten hunnit vänja sig vid förändringen, möjligen skulle medföra tillfälliga olägenheter och hinder, har
Utskottet ansett det böra lemnäs korrespondenten öppet att vid post-expeditionerne äfven kontant erlägga porto-afgiften.
På det alt ett sådant medgifvande af undantag
Irån regeln dock icke må fördröja ett allmännare bruk af frimärken, hvilket tvifvelsutan blefve händelsen, derest någon särskild afgift vid den kontanta liqviden icke stadgades, har det synts Utskottet angeläget, att, på sätt i andra länder jemväl blifvit för sådant fall föreskrifvet, stadga en dylik särskild afgift.
Denna afgift, i England bestämd till ett helt och i Danmark till ett halft enkelt porto för hvarje bref, har Utskottet ansett sig böra upptaga tili endast dels-porto, eller 1 sk., som skulle tillfalla Postförvaltaren, såsom ersättning för hans besvär att, i korrespondentens ställe, å bref vet anbringa frimärke.
Utskottet föreslår alltså: 2:o att, vid inlemnandet af bref å Post-kontor eller Post-expedition, till porto-afgiftens erläggande skola begagnas s. k. frimärken, hvilka böra vara brefven åsatte; men att det likväl må på bref afsändaren ankomma alt portot med penningar betala; hvarvid han dock tillika skall erlägga en särskild afgift af en skilling för hvarje bref, hvilken afgift tillfaller Post-förvaltaren.
Hvad åter angår de bref, som nedläggas i särskilda breflådor, hvilka, efter GenerälPost-Stvrelsens föranstaltande, skulle flerestädes anbringas, så medgifver icke beskaffenheten al dessa breiemottagnings-ställen kontant liqvid af bref-porton, utan måste antingen detta porto erlägges genom frimärken, eller ock frankerings-frihet medgifvas.
Ovilkorligen påbjuda det förra skulle tvifvelsutan i ganska väsendlig mån försvåra anlitandet al dessa breflådor, då icke blott saknad tillgång på frimärken, utan äfven ovisshet om brefvens verkliga vigt ej sällan torde inträffa.
Deremot bar den hittills för bref, som afsändas med
Diligenser och ångbåtar, under en lång följd af år medgifna frankerings-frihet betydligt underlättat korrespondensen, utan att, så vidt Utskottet kunnat erfara, någon klagan öfver missbruk af denna frankerings-frihet försports.
Något giltigt skäl att befara missbruk af samma frankeringsfrihet, utsträckt äfven till öfriga, utom post-expeditionerne anordnade brefemottagnings-ställen, synes icke heller nu lörelinnas; men del lider deremot intet tvifvel att korrespondensen skulle på sådant sätt beredas ganska väsendtlig lättnad.
Då det icke heller torde vara rättvist eller lända till Post-verkets verkliga fördel att, för ofrankerade bref, stadga högre lösen, än sorn motsvarar det å hvarje bref belöpande porto, tillstyrker Utskottet vidare det beslut: 3:o att bref, som inläggas i de breflådor, hvilka, efter General-PostStyrelsens föranstaltande, anbringas vid Post-anstalter, äfvensom å andra ställen der Posterne färdas förbi, Samt i Diligenser och Ångbåtar, böra vara försedde med frimärken, motsvarande portot efter brefvets vigt; skolande adressaten i annat fall erlägga portot, såvida han vill brefvet emottaga.
Bevillnings-Ulskotlets Utlåtande, N:o 20. 1 öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, hemställer Utskottet, 4:o alt frimärken skola, på sätt General-Post-Styrelsen derom förordnar, från Post-verket ullemnas; äfvensom att 2 procent af hvad genom dylika märkens försäljning inflyter, må användas till ersättning dels till de personer, åt hvilka nämnde försäljning kan varda uppdragen, dels åt den eller dem vid Post-verkét, som få vidkännas besväret med och ansvaret för frimärkenas emottagande, vårdande och redovisande: samt 5:o att
Post-kartorna skola upptaga endast antalet af afgående orekommenderade bref, men icke adressaternes namn, såvida icke detta sednare särskildt äskas af bref-afsändarne, som då derföre böra erlägga en särskild afgift, bvars belopp må af Kongl. Maj:t bestämmas.
Af de skäl, som uti Herr Grefve
Björnstjernas förut åberopade reservation finnas anförde, anser Utskottet 6:o s. k. lösbref ocb lokalbref böra emot hittills stadgad afgift befordras samt denna afgift fortfarande tillkomma Post-förvaltarne; börande likväl dylika bref, för att genom Post-verket fortskaifas, i vigt icke få öfverstiga, lösbref 8 lod samt lokal-bref 4 lod; hvarjemte, beträffande det i 8:de punkten af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition föreslagna stadgande i afseende å brefs kringbärande genom brefdragare, Utskottet 7:o anser någon förändring af nu gällande föreskrifter i berörda hänseende icke erfordrös.
Då, pä grund af hvad Utskottet här ofvan i Usta punkten föreslagit, något bidrag till Stats-verket icke torde kunna för den närmaste framtiden af Post-medlen påräknas, får Utskottet hemställa, 8:o att blifvande öfverskott å Post-verkets inkomster måtte tills vidare af Kongl.
Maj:t få disponeras till Post-anstalternas utvidgande och förbättrande samt
Post-föringens ordnande på ett ändamåisenligare och efter tidens fordringar mera lämpadt, samt för Postförare mindre betungande sätt, än det närvarande, äfvensom till den ersättning åt
Post-förvaltare för förlorade inkomster af lösväskor, Post-räkningar m. m., som skäligen kan anses böra dem tillkomma; och har Utskottet, beträffande slutligen tidpunkten ifrån och med hvilken nu föreslagna förändrade stadganden skulle tillämpas, ansett 9:o denna tidpunkt böra, på sätt Kongl. Maj:t; föreslagit, bestämmas till den 1 Juli nästkommande år, men nu gällande Post-taxor till nämnde dag bibehållas oförändrade.
Herr Komminister Beckman har anmält sin reservation: dels emot upphäfvande af den hittills för bref under 8 lods vigt medgifna portomoderation eller remedium af ^:dels lod, dels emot föreslagna särskilda afgiflen af 1 sk. för hvarje bref, då porto-afgiften kontant erlägges; och dels emot uteslutande från Post-kartorna af adressaternes namn å orekommenderade bref. STOCKHOLM, tryckt hos ISAAC MARCUS, 1854. £evitimmy»-l f*kcit*ts L /lii/ande, *Ve St. 1 N:o 21.
Ad k. till Kxp.-Utsk. d. 31 Juli 1854, kl. 4 e. aa.
Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar emot Betänkandet N:o 4, angående grunderna för den blifvande allmänna Be ri Ilningen, samt föreskrifterna för deras tillämpning.
Då Riks-stånden, vid behandlingen af Bevillningg-Utskottets betänkande N:o 4, angående grunderna för den blifvande allmänna bevillningen, samt föreskrifterna för deras tillämpning, jemte tillhörande förslag till Bevillnings-stadga, på grund af gjorda anmärkningar, återremitterat åtskilliga delar deraf, tillhör det Utskottet, jemlikt 71 § Regeringsformen och 31 § Riksdags-ordningen, att sig yttra öfver berörde anmärkningar innan Utskottet afgifver förslag till ej mindre sammanjemkning af de skiljaktiga beslut i frågan, som redan blifvit eller vidare blifva inom Riks-stånden definitivt fattade, än äfven till voterings-propositioner i de punkter, der omröstning i Förstärkt Utskott kan komma att ega rum.
Sedan de inom
Riks-stånden i de återremitterade delarne afgifna yttranden den 1 innevarande månad kommit Utskottet så fullständigt tillhanda, att hinder ej mötte för frågans handläggning, har Utskottet tagit ofvanomförmälda anmärkningar i öfvervägande; och vill Utskottet nu upptaga desamma till besvarande i dea ordning, hvartill Utskottets förut afgifna betänkande och förslag föranleda. m. *8 R.
Prof. 1853 $ 1854. 5 Sami. 1 Afd. 13 Haft. 1 llevi!Iniagt- Ufskottet* Utlåtande, \:o 21.
Yttrandet avgående personliga skijdds-afgifhn, sid. 4.
Utskottets yttrande i anledning af väckta motioner om personliga skyddsafgiftens upphörande, antingen helt och hållet, eller åtminstone såsom stats-inkomst, har blifvit återremitteradt af vällofl.
Borgare-ståndet, hvarest flere ledamöter uttalat den åsigt, att Utskottet bordt i ett sammanhang yttra sig om afgiftens bibehållande och om dess användande, emedan det vore troligt, att en och annan vore benägen att bibehålla nämnde afgift, om den bestämdes att komma kommunerna tillgodo, men i motsatt fall önskade få densamma borttagen.
Hr Brodin har åter anfört, att Betänkandet angående allmänna Bevillningen bordt innehålla bestämdt utlåtande, huruvida personliga skydds-afgiften skulle i Bevillnings-förordningen fortfarande bibehållas såsom bevillningsgrund, eller ej, hvarefter, ifall sednare alternativet antoges, tiden vore inne att besluta, örn en motsvarande afgift skulle utgå till andra än statens behof; och slutligen har hr Henschen, med åberopande af de i hans motion för ifrågavarande afgifts borttagande anförde skäl, deni han ansåg vida öfverväga det, hvarpå Utskottet grundat sitt afstyrkande, eller att personliga skydds-afgiften numera ej kan vara särdeles kännbar, yrkat, att denna afgift i ingen händelse måtte vidare komma att. till staten utgå.
Utskottet är fortfarande af den tanke, att obetydligheten af det belopp, hvarmed personliga skydds-afgiften af hvarje skattskyldig numera utgår, är tillräckligt skäl för samma afgifts bibehållande; och då Utskottet i det återremitterade yttrandet, såsom Utskottet förmodar, tillräckligen tydligt uttryckt den åsigt, att personliga skydds-afgiften bör, såsom hittills, utgå till staten, såvida ej Rikets Ständer, vid pröfning af det särskilda utlåtande, sorn kommer att i ämnet afgifvas, skulle besluta, att samma afgift skall användas för kommunala behof, så torde Utskottet äfven hafva gifvit frågan behörig form; hvadan, och då Utskottets yttrande dessutom blifvit af tre Stånd godkändt, Utskottet finner de emot detsamma framställda anmärkningar icke föranleda till något förändradt Utlåtande från Utskottets sida.
Yttrandet om bevillningen af Embets- och Tjenstcmäns samt Beij entes löner m. m., sid. 6.
Det Utlåtande, hvari Utskottet afstyrkt bifall till framställda förslag om opphäfvande af eller nedsättning uti bevillningen af embets- och tjenstemän» samt betjentes löner, har blifvit återremitteradt ej mindre af Riddershapct och A deln samt Presle-ständett hvilka förordat bifall till hrSchutans motion om ned - Bevillning»-Utekotteta Utlåtande, N:o 21. 3 iättning af denna bevillning till cn tredjedel af hvad nu är stadgadt, dervid dock hr grefve af Ugglas, inom förstnämnde Ständ, erinrat, att, om en sadan nedsättning skulle komma i fråga, bevillningen då måtte, med borttagande af den i 2 § i Bevilinings-förordningen uppställda tarif, sättas till en procent af alla löner; än äfven af Borgarc-slåndet, der en del ledamöter likaledes önskat obetinga&t bifall till hr Schwarts motion, men andra deremot förordat ifrågavarande skatte-lindring endast i förening med en allmän nedsättning i bevillningen, samt bestämmandet af en lika bevilinings-procent, för såväl embete och tjenst, som rörelse och näring, äfvensom fast egendom, hvilken förändring i afseende å bevillningens belopp och fördelning de funno sig föranlåtne att påyrka, emedan å ena sidan stats-verkets närvarande tillstånd, jemte de på andra skatte-titlar vid detta riksmöte ökade stats-inkomsterna, kräfde en minskning i allmänna bevillgen, och å den andra, bestämmandet af en lika bevilinings-procent för alla ingalunda skulle medföra en högre beskattning å einbets- och tjenstemän, i jemförelse med andra skattskyldiga, enär bevillnings-procentens nedsättning för dessa sednare ©tvifvelaktigt skulle åstadkomma sannare taxerings-uppgifter och en med verkliga förhållandena mera öfverensstämmande taxering.
Ilärförutan har hr IVallenberg, jemte det han instämt med dem, som äskat bifall till hr Schwans motion, förnyat sitt förslag om särskildt bestämmelse i afseende å embets- och tjenstemäns bevillning, för den händelse att landet skulle råka i krig, i hvilket hänseende hr Björck åter ansett lämpligare, att såsom krigsgärd bestämma en särskild bevillning att utgå efter samma grunder, som den allmänna.
Utskottet, som redan uttalat sin åsigt om rättvisan och billigheten af den utaf hr Schwan föreslagna lindring i embets- och tjenstemäns samt betjentes löne-bevillning, har funnit hinder för en sådan lindring möta endast från betänkligheten, att under nuvarande förhållanden göra någon hufvudsaklig ändring uti den hittills gällande fördelning af bevillningen mellan de särskilda medborgareklasserna, eller åstadkomma någon känbarare minskning uti statens skattc-tillgångar.
Då emellertid denna, af Utskottet hysta, betänklighet skäligen bör vika för den inom tre
Riks-stånd uttalade önskan om nedsättning af ifrågavarande bevillning, så finnér Utskottet sig uppmanadt, att, med frånträdande af sitt förra utlåtande, och i öfverensstämmelse med den åsigt, som inom nämnde Riks-stånd företrädesvis gjort sig gällande, hemställa, att bevillningen af embets- och tjenstemäns samt betjentes löner m. m. måtte, såsom hr Schwan i sin motion föreslagit, nedsättas till en tredjedel af hvad derför nu är stadgadt; samt att, i följd deraf, 2 § 1 mom. i Bevillnings-förordningen må, efter orden: »andra sådana lägenheter erlägga», erhålla följande förändrade lydelse, nemligen: 4 Becithnngs- Utskottets Utlåtande, N:o 21. k