Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Majit till följd häraf anser stängsel-vitsordet icke kunna såsom regel för närvarande upphäfvas, och att jordegares befrielse från hägnads-skyldigheten i stället bör tills vidare ankomma på derom träffad förening, finner Kongl. Majit häruti ej hinder, att lägga grundsatsen af hvarje kreaturs-egares skyldighet att ansvara för den skada, som af hans kreatur å annans egor förorsakas, till grundval för egofriden, och att åt denna grundsats gifva all den tillämpning, som med stängsel-vitsordets bibehållande står tillsammans, helst detta vitsord, betraktadt blott såsom medel för nämnde skyldighets fullgörande, härigenom får ett helt och hållet förändradt ändamål, hvilket icke allenast lemnar rum för ordnande af jordegarens och kreaturs-egarens ömsesidiga skyldigheter på ett med sakens natur och rättvisan mera öfverensstämmande sätt, än hittills kunnat med nu gällande grunder ske, utan äfven säsom en naturlig följd förer med sig hägnads-skyldighetens fördelning efter den i flera hänseenden fördelaktigare hälften-delningen.
Majit, som för
Sin del funnit en stängsel-lagstiftning enligt dessa åsigter bäst lämpad åtminstone efter nuvarande förhållanden, har ock trott
Sig deruti finna den lämpligaste utvägen att förena de mångfaldigt olika meningar, som i detta ämne uttalat sig, och det lagförslag, som nu för Rikets Ständer framlägges, är, i öfverensstämmelse härmed, upprättadt hufvudsakligen på de grunder, att hvarje Kongl. Maj.ts Nådiga Proposition N:o 123. 3 kreaturs-egare väl är skyldig taga sådan vård om sina kreatur, att de icke olofligen inkomma på annans egor, men att, då fråga mellan jordegare, som genom rågång eller lagligen gällande skifte äro från hvarandra skiljde, uppstår om hägnads upprättande till ömsesidigt skydd mot kreatur, den sidan, som stänga vill, dertill eger vitsord, med undantag för vissa i förslaget närmare bestämda fall, samt att hvardera sidan skall i allmänhet till hälften i hägnaden deltaga; och innefattar förslaget härjemte dels anvisning till de jordegare, som vilja öfverenskomma om hägnads borttagande, att derom träffa förening på högst tio år i sender, dels ock förhöjda ansvars-bestämmelser för all uppsåtlig eller genom försummad vård förorsakad ofred af kreatur å annans egor och dels slutligen åtskilliga föreskrifter i ändamål att lätta utvägarne för den, som lidit skada, att derför bekomma ersättning.
Maj:t hänvisar för öfrigt till den fullständiga redogörelse för förslaget i sin helhet, som blifvit till Statsråds-protokollet. afgifven, samt vill alltså, under åberopande af der upptagna skäl, och sedan Högsta
Domstolen öfver förslaget blifvit hörd, nu föreslå Rikets Ständer, att i ilen ordning 117 § Regerings-formen utstakar, antaga följande:
Förslag: tili Förordning om egors fredande emot skada af annans hemdjur samt om stängselskyldighet.
Med upphälvande af hvad i Lag och Författningar angående stängsel-skyldighet och egors fredande emot skada af annans hemdjur hittills stadgadt varit, utom i de delar här nedan annorlunda sägs, varder förordnadt som följer: 8 1- Hvar som hemdjur eger, vare pligtig att, medelst hägnad eller vallning elle1" på annat, sätt om dem hålla sådan vård, att de icke olodigen inkomma på annans egor.
I afseende på rättighet för delegare i mark, som i tegskifte eller samfällighet ligger, att der utsläppa kreatur, galle hvad derom stadgadt är. § 2.
Äro egor skiljda genom rågång eller genom skifte, som faststäldt är eller laga kraftvunnet; och yrkas å ena sidan, att stängsel i egoskillnaden skall, till 4 Kongl. Maj.ts Nådiga Proposition N:o 123. ömsesidigt skydd emot skada af hemdjur, gemensamt hållas; håfve med undantag al de fall, som i 4, 7, 8 och 9 §§ sägas, den sidan vitsord, som stänga vill. § 3.
Då stängsel-vitsord enligt föregående § begagnas, skola de, som i egoskillnaden hvarandra möta, taga del i stängseln till hälften hvardera, utom i det fall, som i o § omförmäles; och må förthy äldre hägnads-delningar eller beslut, hvarigenom hägnads-skyldighet efter förra författningar blifvit bestämd, ej ligga i vägen för hägnads-skvldighetens bestämmande enligt nu stadgade grunder, då fråga derom väckes. § 4.
Den, som med åker, äng eller plantering möter skog, utmark eller beteshage, håfve såsom hittills ej stängsel-vitsord.
Hägnads-skyldigheten bestämmes efter de mötande egornas beskaffenhet ä den tid deltagande i stängseln äskas.
Komma egorna å någondera sidan sedermera i förändradt bruk, varde hägnads-skyldigheten derefter lämpad; ej må dock, der den varit utgjord eller bestämd efter 5 §, någon nedsättning enligt 5 § kunna påyrkas eller ytterligare nedsättning fordras i den hägnads-skyldighet, sorn redan efter 5 § bestämd blifvit. § 7. Den, som med egor möter krono-park eller annan skog eller mark, som under Kronans omedelbara vård står och icke till nyttjande åt enskild person eller viss menighet blifvit upplåten, håfve ej rätt att af Kronan fordra deltagande i stängsel, der Kronan ej sjelf fordrar, att stängas skall.
Kongl Maj:ts Nådiga Proposition N:o {23. 5 Allmänning, som till delegarnes begagnande öfverlåten är, skall, ändå att den under allmän vård eller uppsigt står, lika med enskild mark anses. § 8.
Fordras stängsel af granne, som med afseende å egornes beskaffenhet stängsel-vitsord eger, eller har grannen förut i stängseln deltagit och yrkar utjordens eller urfjellens egare, alt dermed fortfaras skall; gånge med hvarderas deltagande i stängseln, som förut är sagdt. § 9.
Innehafvare af lägenhet, som ej sjelfständig är, i thy att den under annan fast egendom lyder, håfve ej, ändå att den derifrån för alltid afsöndrad är, rätt att al egaren till den egendom fordra deltagande i stängsel, der ej sådant deltagande förut egt rum eller aftaladt linnes.
Vill den andra stänga och äro de mötande egorna af den beskaffenhet, att stängsel-vitsord å hans sida eger rum, eller är han skyldig att i stängseln deltaga utan att genom aftal bestämdt blifvit, huru stor lott han taga skall, gälle ock om hvarderas hägnads-skyldighet hvad ofvan stadgadt är. § 10.
Har till följd af begagnadt stängsel-vitsord enligt denna Författning hägnadsskyldighet efter viss grund blifvit utgjord eller bestämd; då skola jordegarne efter enahanda grund i hägnadens underhåll för framtiden deltaga, till dess dem emellan annorlunda öfverenskommes eller, i händelse, med afseende å förändradt bruk al egorna, ändring i hägnads-skyldigheten på ena sidan yrkas, frågan derom blifvit afgjord. § H Den, som med annan i tegskifte ligger, håfve ej rätt, om han något af sin lott inhägna vill, att af grannen fordra deltagande i stängseln.
Tarfvas för gemensamt gagn hägnad emellan egor, som i tegskifte eller samfällighet ligga, eller skall för sådana egor hägnads-skyldighet utgöras i rågång emot andra egor; tagen då alla grannarne i bylaget eller samfälligheten del i stängseln efter thy, som de hafva i egorna del. 8 12.
Går egoskillnaden i eif, å, eller ann at vatten, som ej utan stängsel fred gör; då skall hvar sin del af stängseln på sin 6 Kongl.
Maj.ts Nådiga Proposition N:o 123. egen sida hålla; och tagen begge sidorna likaledes lott i den stängsel, som deremellan öfver vattnet sättes.
Pinnes i dessa fall lämpligare att hela hägnaden å ena sidan satt varder; då må det ske och njute den å hvilkens sida den sättes, om han deraf mehn lider, skäligt skadestånd af den andra.
Går egoskillnaden öfver berg eller annorstädes, der hägnad ej uppföras kan; varde stängseln satt å annat ställe, som närmast är och tjenligt pröfvas, emot skadestånd, som sagdt är. § ro.
Vid fördelning af hägnad skall afseende göras på olika beskaffenhet af den mark, hvarå hägnaden upprättas, så att, der större svårighet i denna del möter, skälig minskning i hägnadens längd deremot beräknas; och varde det genom uppskattning afgjordt, innan delningen sker. § 14.
För hägnads-skyldighetens fullgörande ansvaren alltid de, som i egoskill naden hvarandra möta, och tage vid fördelning af hägnaden hvardera sidan sin andel i en sträckning, der ej annorlunda åsämjes.
Sker sådan förändring i eganderätten till den jord, för hvilken stänges, att å endera sidan jorden styckas, eller förut styckad jord sammanlägges; och tarfvas till följd deraf ny delning af redan upprättad hägnad eller fordras sådan ny delning af annan orsak, som till förändrad grund för hägnads-skyldigheten föranleder, varde ock en hvar, så vidt ske kan, bibehållen vid den sträcka han förut haft, eller njute, der han något al sin förra hägnad emot annan sämre utbyta måste, ersättning för skillnaden i värde.
Ej bafve dock den, som vid ny delning af redan upprättad hägnad njuter minskning i den hägnads-skyldighet honom förut ålegat, rätt att för det hägnads-belopp, från hvars underhållande han befrias, fordra betalning af den, som dermed för framtiden utöfver sin förra hägnads-skyldighet belastas.
Der led eller grind öfver väg tarfvas, hålle den ledet eller grinden, som annan stängsel å samma ställe hålla skulle; varde ock, då led eller grind emot annan stängsel, vid fördelning deraf, går i beräkning, afseende gjordt, såsom i 13 § sägs, å större kostnad för ledet eller grinden.
Eger någon rätt till enskild väg eller fädrift öfver annans egor, hålle han ensam derför led eller grind. § 16.
Kunna de hägnads-skyldiga, då ny stängsel uppföras skall, ej åsämjas hvilken del af stängsel-linien hvardera taga må; varde det genom lottning bestämdt Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition N:o 123.
7 Kommer tvist upp om bestämmande af skadestånd efter 12 §, om uppskattning af hägnad efter 13 .§ eller om ersättning för högre värde af hägnad, som emot annan afstås efter 14 §; kallen då de hägnads-skyldige två af Nämnden eller andre ojäfvige män att syn och värdering hålla; och tage sedan den, som saken fullfölja vill, stämning till Rätten. § 17. Hägnad, som någon skyldig är att hålla, skall om våren i fredgildt stånd vara den Femtonde dag i Maj månad, der ej annorlunda för viss ort öfverenskommet eller stadgadt linnes; och varde hägnaden underhållen så länge på hösten, som käle ej i marken är.
Har, då tid att stänga är inne, tvist om uppskattning af hägnaden ännu ej blifvit afgjord; stänge, intill dess sådant sker, en hvar så stor sträcka af hägnaden, som, oberoende af dess uppskattning, emot hans hägnads-skyldighet svarar.
Är tvist om nedsättning i hägnads-skyldigheten efter 5 §, hålle, till dess frågan derom hinner afgöras, hvardera sidan hälften af hägnaden; och njute i dessa fall den sedermera ersättning, som finnes hafva stängt mera än honom rätteligen ålegat. 8 18.
Om de sätt, hvarpå hägnad upprättas må, så ock örn hägliaders höjd och öfriga beskaffenhet, gälle hvad derom särskildt är stadgadt. 8 19.
Komma angränsande jordegare öfverens, att stängsel emellan deras egor, eller viss del deraf, ej upprättas eller hållas skall, ändå att stängsel efter 2 § kunnat äskas, eller att hägnaden ej må fordras så tät, att den mot mindre hemdjur, såsom får, getter, svin och fjäderfä, fred gör; upprätten då derom i vittnens närvaro skriftlig förening med de vilkor i afseende å hemdjurs vård, som öfverenskomne äro, och låten föreningen intagas i protokollet hos den eller de domstolar, under hvilka den jord lyder, hvarom aftalet slutet är.
Rättighet att ingå i förening, som nu sagd är, tillkomme jemväl innehafvare af sådan jord, som tillhör kronan eller allmän inrättning, då den under stän dig besittnings-rätt upplåten är.
Har förening blifvit ingången för boställe eller under viss tid upplåten lägenhet, som kronan eller allmän inrättning tillhör, vare den ej gällande mot sednare innehafvare, med mindre föreningen blifvit godkänd af den embets-myndighet, som öfver bostället eller lägenheten närmaste tillsyn eger. 8 Kongl. Maj.ts Nådiga Proposition N:o 123.
Förening, som på grund at denna § upprättad är, må ej ega gällande kraft utöfver 10 år, sedan den i Rättens protokoll blifvit intagen; jordegarne dock obetaget att den förnya för högst 10 år hvarje gång. § 20.
1 fråga huruvida stängsel emellan egor skall för gemensamt gagn upprättas eller hållas inom bylag eller samfällighet, som i 11 § sägs, gälle deras mening, som största lott i bvlaget eller samfälligheten ega.
Lag samma vare, der fråga uppkommer om begagnande af stängsel-vitsord emot egare af jord, som till bylaget eller samfälligheten gränsar eller om ingående med honom i sådan förening, som i 19 § omlörmäles.
Äro de delegare i by laget eller samfälligheten, som i nämnde frågor i olika beslut stanna, å ömse sidor liklottiga, vare deras mening gällande, som anse stängsel ej böra ega rum.
Har fråga om samfäldt begagnande af stägsel-vitsord mot angränsande jordegare genom flertalets beslut, som nu sagdt är, förfallit; varén dock de, som ölverröstade blifvit, deraf ej hindrade att påyrka stängseln, der de vilja öfriga delegarnes andelar deri öfvertaga. § 21.
Släpper någon med uppsåt ololligen kreatur på annans egor, bote fran och med tio till och med tvåhundra Riksdaler.
Den, som genom försummelse i den vård om egna eller andras kreatur honom åligger, eller på annat sätt vållar att kreatur olofligen på annans egor inkommer, höte från och med Fem till och med Femtio Riksdaler.
Eryter eller nedkastar någon olofligen annans hägnad eller grind, bote från och med Fem till och med Etthundra Riksdaler och ansvare derjemte, efter thy ofvan är sagdt, om kreatur derigenom ololligen på annans egor inkommer.
I alla dessa lali vare ock skyldighet att skadan ersätta. § 22.
Försummar den, som hägnad s-skyldig är, att å tid som i 17 § sägs, hafva sin hägnad i gildt stånd och bättrar lian ej skyndsamt derå befunnen brist, då han derom tillsagd varder; slånde sjelf den skada, som å hans egor genom försummelsen vallas och ersatte all den skada och förlust, som deraf tillskyndas annan, emot hvilkens egor han pligtig var att hägnaden hålla, fiättrar han ej utan dröjsmål efter skedd tillsägelse, och vill granne, som af försummelsen lida kan, bristen sjelf Kongl.
Maj.ts Nådiga Proposition N:o 123. 9 sjelf bota eller bota låta; kalle då två ojäfvige män att syn hålla; och njute, sedan bristen af dem vitsordad är, utmätning för kostnaden, då han liter Kronofogde eller Magistrat derom till.
Komma, genom den hägnads-skyldiges underlåtenhet att hägnad göra eller bättra, hans egna kreatur på annans egor in, vare, ändå att han ej om bristen å hägnaden tillsagd var, lag som i 2 \ § 3 och 5 mom. skiljs. § 25.
A tid, då grannar ej pligtige äro att hägnad i fredgildl skick hafva; vare den, sorn kreatur utsläpper, sjelf ansvarig för den ofred de å annans egor göra.
Eger någon okynnes eller otamdt kreatur, det gild gärdesgård bryter eller Höger öfver, tage ock om det kreatur, ändå alt det å stängda egor utsläppes, sådan vård, att det ej å annans egor ofred gör. 8 24.
Den, som af annans kreatur skada lidit, låte den af två ojäfvige män synas oell värderas.
S 25.
Finner någon a sina egor annans kreatur, som dit oiolligen inkommit; då ma han det intaga.
Vet han hvilken det kreatur eger; låte honom eller i hans frånvaro den, som i hans ställe satt är, derom straxt tillsägas: vet den, som intog, ej kreaturets egare; lyse det genast upp för sina grannar: veta ej heller de egaren; lyse då upp för socknemän vid kyrkan å nästa helgedag.
Sedan håfve han våld kreaturet bruka och nyttja, men ej illa medfara. 8 26.
Egare af kreatur, sorn efter 25 § intaget är, bafve ej, utom i de lall, som i 27 och 21! §§ sägas, rätt att del återfå, innan han antingen i lösen derför utgifver det värde, hvartill skadan mäten är efter 24 §, så ock det belopp, hvartill kostnaden för kreaturets underhåll och vård af ojäfvige män uppskattas, med afdrag af den nytta, han, som intog, under tiden haft af kreaturet, om lian det brukat, eller ock för sådan lösen full pant eller borgen ställer.
Nöjes kreaturets egare ej åt värdering af skada eller uppskattning af kostnads-belopp, eller vill han af annat skäl vinna åter hvad han i lösen gifvit; instämmer saken till Rätten inom tre månader sedan kreaturet utlöstes.
Fröt. 1856 $ 1857. 1 Sami. 1 Afd. 2 Band. 20 Käft. 2 JO Kongl. Maj.ls Nådiga Proposition N:o 123. § .27.
Kail ilen, som kreatur intog, ej med värdering elter 24 § visa livad skada det gjort och liar han ej heller med dess egare örn skadans värde sig förenat; vare skyldig att kreaturet utgifva utan annan lösen än det kostnadsbelopp sorn i 26 § omtalas. § 28.
Har den, sorn kreatur intog, underlåtit att tillsäga eller lysa elter 25 §; gifve då utan lösen kreaturet ut, och gällde till egaren skadestånd för det denne af kreaturet i saknad varit. § 29. 1 de fall, sorn i 27 och 28 §§ sagde äro, staude den, sorn kreatur intog, fritt att efter stämning utsöka hvad i lösen honom tillkomma kan, men ej guldet Lief, då kreaturet utgafsp likasom ock den, som förmenar sig hafva lidit skada af annans kreatur, men det icke intagit, må hos domaren sitt ersättnings-anspråk anhängiggöra. 8 50.
Har någons kreatur på annans egor ololligen inkommit, och ligger vållande dertill ej den till last, som' kreaturet tillhör; njute ändå den, som det å sine egor funnit, der han ej, enligt 22 § bör skadan sjelf stånda, sin rätt, efter hvad förut är sagdt, emot kreaturets egare; och denne söke sitt skadestånd af den, sorn vållande var att kreaturet inkom § 51.
Nu kommer den, sorn intaget kreatur eger, och bjuder lösen elterliy i 26 och 2 7 §§ stadgadt är: vill han, som kreaturet intog, det ej utgifva, sätte då den andre det belopp i penningar, hvartill lösen uppgår eller ock full pant eller borgen derför hos någon af hans grannar, eller hos Kronobetjent i orten eller någon af Nämnden; och kräfve derefter sitt kreatur ut.
Vägras det honom ändå, eller vill den, som kreatur intog, det ej utan lösen utgifva i det läll, sorn i 28 § sägs; lite egaren Kronobetjent till, och tage han kreaturet ut hos den, som det intog: vare ock denne skyldig att gälda den kostnad och skada, som af hans vägran kom. § 52.
Löser ej egare intaget kreatur ut inom ijorton dagar sedan han derom tillsagd blef; bafve den, som intog, rätt att, utan annan anmaning, låta kreaturet å offentlig auktion säljas, och njute ur köpeskillingen sin lösen fullt ut.
Majis Nådiga Proposition N:o 123. 11 § 33.
Uppkommer tvist om den, sorn kreatur intagit, det ä sina egor lunnit, och gitter han ej med vittnen, andra skäl eller ed sin visa, att han det kreatur der tog; gälde skadestånd till den som kreaturet eger.
Lag samma vare, der den, som intog, pröfvas, till följd af sådan försummelse som i 22 § sägs, höra sjelf stånda den skada, kreaturet å hans egor gjort. § 35.
Alla frågor om hägnads-skyldighet skola upptagas vid allmän Under-rätt i orten och fullföljas i den ordning, som för tvistemål stadgad är.
Har ofred skett å mark, som står under Kronans omedelbara vård eller å allmänning, som under allmän uppsigt ställd är; då må talan föras af allmän åklagare, eller af den, som öfver marken har tillsyn. 8 36.
Saknar den bötfällde tillgång till höterne, skola desamma förvandlas till fängelse vid vatten och bröd, motsvarande en tredjedel af ådömda beloppet. § 37.
De i Högsta Domstolen och Stats-rådet förda protokoll bifogas, och Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständer med ali Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen.
, Under Hans Maj:ts, Vår Aller Nådigste Konungs och Herres frånvaro Dess tillförordnade Regering.
C A .11 I,. C. E. Gunther. N. F. Wallensteen. A. V. N. Gyldenstolpe.
Kongl Maj:ts Nådiga Proposition N:o 1S$.
Protokoll öfver Justitie-ärender, hållet uti Kongl. Maj.ts Högsta Domstol, Onsdagen den 20 Maj 1857.
Närvarande: .lustitie-Råden: Engelhart, Backman, Grefve Snoilsky, Alexanderson, Qviding, Qvensel, Thyselius.
Fortsattes oeh slutades föredragningen af det i gårdagens protokoll omförmälda, medelst Note ur protokollet öfver Justitie-departements-ärender, den 12 innevarande månad, till Högsta
Domstolen, för afgifvande af utlåtande, öfverlenmade Förslag till Förordning om egors fredande emot skada af annans hemdjur samt om stängsel-skyldighet; — — — — — — — — — — — — Och fann Högsta Domstolen, efter granskning af samma förslag, hvaraf afskrift detta protokoll bifogas, anledning förekomma till följande anmärkningar, nemligen: Vid 1 §.
Då meningen syntes vara att det i 2:dra momentet af denna § förekommande stadgande skulle afse jemväl tegskiftad märk hemställde Högsta Domstolen att, för vinnande af nödig Kongl. Maj.ts Nådiga Proposition N:o i23. 13 fullständighet, orden ”i samfäld mark” måtte utbytas emot ”mark, som i tegskifte eller samfällighet ligger”.
På det den, hvilken, till följd af grannes yrkande, tvingas att uppföra hägnad, der sådan förut ej finnes, icke må sakna tillfälle att under vintern framföra erforderliga stängselämnen, hemställde Högsta
Domstolens fleste ledamöter, det stadgas måtte, att den, som vill begagna stängsel-vitsord emot annan, bör derom tillsäga denne sist inom Januari månads utgång det år, då hägnadens uppförande äskas, vid äfventyr, om tillsägelsen sednare sker, att grannens stängsel-skyldighet anses först det påföljande året inträda.
Justitie-rådet Alexanderson deltog ej i denna anmärkning, Vid 3 §.
Justitie-rådét Alexanderson anmärkte, att, derest all ansvarighet för äldre hägnader upphörde och dessa fingo borttagas i samma stund, då nya författningen trädde uti gällande kraft, så skulle sannolikt, intilldess nya delningar hunnit åstadkommas, ett menligt tillstånd af stridigheter, osäkerhet och brist på egofrid uppstå; hvadan Justitie-rådet hemställde, om icke, i utbyte emot sednare afdelningen af denna §, en föreskrift må, helst på annat tjenligt ställe af förslaget, t. ex. efter §20, införas, endast af det innehåll, att äldre stängseldelningar, likasom äldre om hägnads-skyldigheten ingångne öfverenskommelser och meddelade beslut, ej skola ligga i vägen för hägnads-frågors bringande till öfverensstämmelse med hvad här stadgas.
Då äfven den odlade jorden vissa tider upplåtes till bete, och egaren dertill bör kunna påräkna enahanda biträde vid vården om sina kreatur, som han är skyldig lemna egaren till mötande utmark, samt från den omständighet, att, under nu gällande åsigt om grunden för stängsel-skyldighet, egare till åker och äng icke har stängsel-vitsord mot skog och beteshage, fortfarande inskränkning i detta hänseende sedan hägnad Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition N:o 123. skulle ske till kreaturs-egarens fördel destomindre bör härledas, som i allt fall, erdigt förslagets 10 §, stängsel-vitsordet i det närmaste blefve ömsesidigt sedan det en gång varit begagnadt, hemställde Justitie-rådet Qvensel att 4 § måtte utgå.
Vid 6 §.
Enär, på enahanda grund, som i det fall att stängselskyldighet blifvit utgjord eller bestämd lill hälften, någon nedsättning deri efter 5 § ej sedermera kunde påyrkas, den, hvilken i stängsel deltog med mindre andel än hälften ej eller herde kunna en sådan nedsättning fordra; ansåg Högsta Domstolen ett tillägg i sådan syftning böra till denna § ske.
Härvid tilläde Justitie-rådet Alexanderson, det han i öfrigt för sin del tillstyrkte en jemnkning af redaktionen till närmare öfverensstämmelse med Lag-beredningens förslag, Byggninga-Balken 5 kap. 5 §•
Då, i den händelse Kronan för sin skog och mark påfordrar skydd mot bete af angränsande jord-egares kreatur, billigheten synes fordra att Kronan likaväl som den enskilde deltager i den hägnad, som för beredande af sådant skydd kan erfordras, ansågo Högsta
Domstolens fleste ledamöter den uti ifrågavarande § Kronan medgifna befrielse från skyldigheten att för skog eller mark, som under dess omedelbara vård står, deltaga i stängsel mot angränsande egor, böra inskränkas till de fall, då betes-rätt å den under Kronans vård stående skogen eller marken ej är den mötande grannen förunnad.
Justitie-råden Backman, Grefve Snoilsky och Alexanderson deltogo icke i denna anmärkning.
Vid 1! §.
1 öfverensstämmelse med hvad Justitie-rådet
Qvensel yttrat vid 4 § tillstyrkte han att äfven denna § måtte uteslutas.
I detta tillstyrkande förmälde Justitie-råden Alexanderson och Thyselius sig instämma desto heldre, som de ansågo undantaget för så kallade utjordar och urljellar icke hafva för sig någöt tillräckligen giltigt skäl, aldraminst då stängsel-be - Kongl. Maj.is Nådiga Proposition N:o 123.
15 sväret ordnas efter hälften-delning, således oberoende af hemmantal och undersökning om de mötande egornas områden.
Vid 9 §.
På hufvudsakligen samma grunder, som äro anförde vid A §, syntes Justitie-rådet Qvensel stadgandet i denna § böra inskränkas till sådan lägenhet, som endast på viss tid är afsöndrad.