Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
R:dr, utgörande 5 procents ränta å den beräknade koslnads-summan, deraf likväl endast 4 procent eller 129,000 R:dr borde beräknas såsom ränta och 1 procent eller 32,400 R:dr afsättas till amortering, hvarefter, sedan denna garanti fortfarit uti 40 år, jernbanan kostnadsfritt skulle tillfalla staten och blifva dess tillhörighet, med undantag af rörelsematerielen, eller lokomotiver, machiner, vagnar, m. m., hvilka efter mätismanna ordom borde af staten inlösas.
Härförutau är vordet forklaradt: att om förslaget, angående inskränkning af bredden utaf banken för jernvägen tili endast hvad, som erfordras för anläggning af enkel bana, skulle vinna bifall, kunde beloppet utaf anläggnings-kostnaden nedsättas lill 3,000,000 R:dr Ranko och statens garanti således inskränkas lill 5 procent å denna summa 5 men att, om Rikets Ständer deremot skulle finna för godt ingå uppå jernvägens utsträckning ifrån Orebro tili Röping, borde för denna väg, utaf Oj mils längd, och beräknad att i anläggning kosta 2,020,000 R:dr, lemnäs garanti för 5 procent å minst 2,000,000 R:dr, pä samma vilkor, sorn för vägen emellan Orebro och Hult kunde varda bestämda.
Hvad sålunda förekommit och de ingifna handlingarna i öfrigt innehålla, hafva Rikets Ständer tagit i öfvervägande, så väl i afseende på de framställningar, deri innefattas om ändring i vilkoret! för den af Rikets
Ständer vid sistlidne riksdag lemuade garanti för räntan å anläggnings-kostnaden för en jernväg emelian Örebro och Hults lastageplats, som äfven beträffande det, i sammanhang härmed, väckta förslag om samma jernvägs utsträckning från Örebro till staden Köping.
Vid behandlingen af detta maktpåliggande ärende hafva Rikets Ständer funnit de fördelar, hvilka af ett väl ordnadt jernvägs-system kunna förväntas, vara så många och, ur industriel synpunkt betraktade, af den stora vigt jemväl för Sverige, alt jernvägars inrättande härstädes torde få anses såsom ett oundgängligt vilkor för möjligheten att tillgodogöra en betydlig mängd af landets naturalster, hvilka, i följd af sitt i förhållande till qvantiteten, låga värde, icke kunna bära så dryga kostnader, som nu erfordras för deras transporterande, och hvilket vållat, att en del af landets produkter och tillverkningar så fördyrats genom stora frakl-umgälder, att afsällningen blifvit försvårad och näringsidkarnes billigt påräknade vinst nedsatt.
Afbjel - 758 Expeditions-Utskottets Förslag till rind.
Skrifvelse, N:o 232. det af dessa olägenheter, i den man statens tillgångar sådant medgifva, bör utgöra en af statsmak Lernas angelägnaste omsorger, och Rikets sednast församlade Ständer hafva äfven, för vinnande af delta ändamål, ansett anläggningen af jernvägar vara ett af de verksammaste medlen.
Delande denna åsigt, hafva Rikets Ständer funnit för kommunikationernas förbättrande serdeles fördelaktigt, om den vid sistlidne riksdag ifrågakomne jernväg emellan Örebro och Hult utsträcktes till Köping, hvarigenom en sammanbindning af rikets betydligaste insjöar, Wenern och Mälaren, kunde åvägabringas och dymedelst befordras en hastigare förbindelse emellan Rikets tvänne största städer, Stockholm och Götheborg, samt jernvägen sålunda komme att få sin sträckning, dels genom 2:ne bördiga sädesproducerande provinser, dels äfven genom och i granskapet af flere utaf rikets förnämsta bergslager, hvilkas outtömliga malmtillgångar och öfrige bergseffekter derigenom kunde å aflägsnare orter inom riket förädlas och afsättas, hvilket för närvarande icke med fördel later sig verkställas.
Af sådan anledning hafva Rikets Ständer alltså för sin del medgifvet, att den vid näsllidne riksdag ifrågasatta jernväg emellan Örebro och Hult må lill staden Köping få utsträckas. l)å något bolag för utförande af meranämnde jernväg mellan Örebro och Hult, på de af Rikets
Ständer vid sistlidne riksdag fastställda vilkor, icke under den förflutna tiden, så vidt Rikets Ständer hafva sig bekant, bildat sig, och någon sannolikhet ej eller är för handen, att, åtminstone under den närmaste framtiden, ett sådant bolag skall komma att uppstå, hafva Rikets Ständer ansett förändring uti de förut bestämda vilkoren icke kunna undvikas, såvida ej all utsigt att bereda framgång ät den i så många hänseenden riksvigtiga angelägenheten, alt en jernväg af någon betydligare utsträckning varder anlagd, skall försvinna.
Vid granskning af de förslag till förändrade vilkor, som blifvit framställda, hafva Rikets Ständer funnit det sednare alternativet, eller det, som afser jernbanans inlösande för statens räkning genom ärligt amorlissement af kapitalet, erbjuda staten vida större fördelar än det andra, på samma gång, som det öppnar utsigt, att jernbanan skall i en framtid kunna blifva lill allmänhetens begagnande upplåten på så lindriga vilkor, som möjligt vara kan, hvadan Rikets Ständer ej tvekat att gifva företrädet åt förenämnda andra alternativ, dervid Rikets Ständer dock ansett en viss tid böra bestämmas, inom hvilken det ifrågasatta bolaget bör hafva bildat sig och börjat jernvägs-anläggningen, äfvensom Rikets Ständer, vid det förhållande, att kostnaden för anskaffning och uppsättning af materielen är inberäknad uti det för jernvägs-anläggningen i det hela uppgifna kostnadsbelopp, och således blir lill bolaget återgulden genom den bestämda årliga amorterings - Expedilions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse, N:o 232.
759 procenten, samt alt underhålls-kostnaden kommer att afgå från den årliga inkomsten, innan någon netto-behållning derå uppstår, ansett den förändring uti de föreslagna vilkoren böra ega rum, att materielen jemväl bör, vid förloppet af den för statens garanti bestämda tid, ulan lösen tillfalla slaten; oell hafva Rikets Ständer tillika funnit den grundsats höra uttryckligen uttalas, att bolaget skall hafva sitt säte i Sverige och i alla rätts-förhållanden, så väl lill Svenska kronan, som till Svenska medborgare, lyda under Svensk domstol oell Svensk lag.
Med afseende å den erfarenhet, sora i andra länder vunnits derom, att en högst betydlig trafik, så väl af personer, som med varor, kunnat utan olägenhet eller äfventyr bedrifvas på jernvägar med enkel bana, hafva Rikets Ständer trott det med säkerhet kunna antagas, att en sådan bana skall länge motsvara behofvet här i landet, och derföre sä mycket mindre funnit betänkligt att, uppå de här ofvan omnämnda vilkor, medgifva en sådan förändring i arbetsplanen, som icke allenast den årliga summa, hvarför staten skulle åtaga sig ansvarigheten, blir nedsatt genom den förminskade anläggnings-kostnaden, utan äfven mindre sannolikhet, att staten skall nödgas utbetala denna summa, förefinnes, i samma mån, sorn det kan antagas, att jernbanan, till följd af förändringen, skall komma alt kosta mindre i årligt underhåll.
För att emellertid, i den händelse trafiken kom mer att erfordra en dubbel banas anläggande, bolaget icke må undandraga sig skyldigheten dertill, hafva Rikets Ständer ansett bestämmelser i detta hänseende nödiga.
Som Rikets Ständer vunnit upplysning derom, att den vid sisllidnc riksdag bolaget förunnade rättighet, att frän kronans parker inom Örebro län, efter utsyning, kostnadsfritt erhålla nödigt, för andra ändamål icke disponeradt, virke, icke, med afseende på dessa parkers belägenhet och mindre betydenhet, skall för bolaget medföra någon serdeles förmån, hafva Rikets
Ständer funnit denna tillåtelse icke vidare böra bolaget medgifvas; äfvensom och då stadgandet i G mom. litt. c) af Rikets Ständers vid sisllidnc riksdag i denna fråga fattade beslut, att bolaget skulle åtnjuta enahanda skattefrihet, som beviljats Götha kanal och andra dylika bolag, är lill sin syftning obestämdt och kan föranleda förvecklingar, hvilka vid tillämpning af Kongl. Förordningen den 20 November 1845 icke kunna inträlla, Rikets Ständer trott, att, med uteslutande af förenämnde moment, en hänvisning till denna författning skulle kunna vara i delta hänseende lilllyllestgörande.
Till följd af hvad sålunda blifvit anfördt, hafva Rikets Ständer alltså, under förbehåll, ali något bolag icke finnes, sorn kan göra lagliga anspråk, pä grund af E. K.
M:ts nådiga oktroj' al dea 28 December 1848, för sin del, med upphäfvande al hvad vid sistlidne riksdag blifvit stadgadt, och genom den underdåniga. 760 Expeditions-Utskottets Förslag lill und.
Skrifvelse, N.-o 232. skrifvelsen af den 19 Augusti 1848 hos E. K. M:t i underdånighet anmäldt, angående vilkoren för den af Mikels då församlade
Ständer lemnade garanti för räntan å anläggningskostnaden lör en jernväg emellan Orebro och Hult, fattat följande förändrade heslut: l:o.
Derest, för utförandet af den ifrågaställa jernbanan emellan Köping, Örebro och Hult, ett bolag, åt hvilket Kongl. Maj:t finner detta företag kunna med säkerhet anförtros, bildar sig inom slutet af år 1852 och inom nyssnämnde tid jemväl börjar anläggningen af banan, så förbinder Svenska staten sig att, i händelse under ett eller flera af de 40 år, som förflyta näst efter jernbanan?
fulländande och öppnande till allmän trafik, jernvägs-bolagets årliga netto-inkomst skulle, enligt bokslut, som undergått granskning af de personer, hvilka Kongl.
Maj:t dertill förordnar, befinnas understiga Tvåhundrafemtiotusen (250,000) R:dr B:ko, motsvarande fem procent å den beräknade anläggnings-koslnaden Feni millioner (5,000,000) R:dr, till bolaget erlägga fyllnaden i förstnämnde belopp, hvaraf beräknas fyra procents ränta å det vid hvarje ärs-liqvid återstående kapitalbelopp och återstoden utgör kapital-afbetalning; kunnande denna statens ansvarighet i intet fall utsträckas utöfver 250,000 R:dr för året, hvaremot, om anläggningskostnaden icke skulle uppgå till förslagssumman, statens ansvarighet inskränkes till ett belopp, svarande emot fem procent å den verkliga utgiften, deruti likväl inberäknad fem procents ränta under byggnadstiden å det aktie-kapital, som för arbetets utförande varder derå nedlagdt, äfvensom all förbindelse till ansvarighet från statens sida förfaller, derest något bolag icke inom här ofvan stadgad tid uppstår och börjar anläggningen. 2:o.
Bolaget skall ega sitt säte i Sverige och kommer alt i alla rättsförhållanden, som kunna uppstå emellan detsamma och Svenska kronan eller enskilda Svenska medborgare, lyda under Svensk domstol och vara underkastadt Svensk lag. 3:o.
Jernvägsbanken får anläggas för ”enkel bana”, men med skyldighet för bolaget, att icke allenast det oaktadt låta genast vid banans första anläggning uppföra alla broar och öfriga byggnader, för hvilka sådant af Kongl. Maj:t anses nödigt, lill den bredd, som för jernväg med dubbla banor erfordras, utan ock, då Kongl. Maj:t finner trafiken sådant påkalla, utlägga banken för dubbel bana, och derå anbringa rails m. m., som för dess fullständigande erfordras, ulan att staten må kunna af denna anledning fä vidkännas någon kostnad eller någon längre utsträckt ränte- och amorterings-ansvarigbet, än här ofvan blifvit medgifven; kommande likväl, i fall denna förändring ålägges bolaget inom de sista fem åren före garan - Expeditions- Visko i tets Förslag till und.
Skrifvelse, N:o 232. 761 garantiens slut, kostnaden för denna anläggning att bolaget ersättas efter uppskattning af gode män, utsedde på sätt i 5:te punkten föreskrifves. 4:o.
Jernbanan bör vara färdig att upplåtas til! allmänt begagnande sednast vid 1855 års slut, och åligger det bolaget att, i öfverensstämmelse med det reglemente, som af Kongl. Majit i nåder utfördas, sedermera fortfarande underhålla densamma i fullt ändamålsenligt skick och fortfarande verksamhet; skolande sådant genom af Kongl.
Majit förordnade personer anställd besigtning årligen styrkas, innan utdelning å jernvägsaktierna får ega rum. 5:o.
Efter förloppet af de 40 år, under hvilka staten garanterat bolaget den bestämda räntan och amorteringen, uppgående årligen till fem procent af den verkliga anläggnings-kostnaden, denna sistnämnda dock beräknad högst till Fem millioner Ridr Biko, kommer jernbanan med dertill hörande jord, byggnader, verkstäder och materiel, af hvad beskaffenhet den vara må, att i fullgodt skick utan lösen eller serskild vedergällning tillfalla Svenska staten, ehvad staten under den föregående liden må hafva tillskjutit större eller mindre belopp.
Vill staten före utgången af ofvannämnde år till sig lösa jernvägen, vare sådant äfven tillåtet, dock skall i denna händelse lösesumman, derest öfverenskommelse icke på annat sätt träffas, sålunda bestämmas, att, sedan egendomen blifvit värderad af en utaf ojäfvige och sakkunnige personer bestående kommitté, hvars ledamöter utses till halfva antalet af Kongl. Majit och till den andra hälften af bolaget, samt sjelfva utom sig välja en ordförande, och ifrån det af bemälde kommitté fastställda värde afräknats hvad staten må hafva til! anläggningskostnadens amortering kontant tillskjutit, återstående värde-beloppet förhöjes med tjugufem procent. 6:o.
Staten eger rätt att genom ombud, som af Kongl. Majit utses, deltaga i granskningen af förvaltningen utaf bolagets angelägenheter. 7:o.
Bolaget eger, att, jemte de i Kongl. Majits nådiga resolution den 27 November 1845 medgifna rättigheter, tillgodonjuta följande förmåner: a) att, utan kostnad eller årlig ersättning, erhålla upplåtelse af sådan för jernvägs-anläggningen erforderlig, kronan tillhörig jord, som är under Kongl. Mits och kronans omedelbara disposition, dock att, då fråga är om boställsjord eller annan åt enskild person med åborätt elier annorledes upplåten kronojord, ersättning derför bör af bolaget lemnäs, i enlighet med hvad gällande Expropriationslag af den 20 November 1845 derom stadgar; samt b) att för jernvägs-anläggningen begagna sådane å kronans egor belägne kalk- och stenbrott, som kunna vara disponibla.
Prof. 1850 och 1851. 10 Sami. 1 AJd. 96 762 Expeditions-Utskotlcis Förslag till undt.
Skrifvelse, N:o 233. 8:0.
I fråga om de ulskylder till Kongl. Majit och kronan, som för närvarande kunna åligga den jord, hvilken bolaget kan komma att till sig lösa, länder 27 §. i förenämnde Expropriationslag till efterrättelse.
Detta beslut få Rikets Ständer härmed till E. K.
Mils 11 f:diga godkännande i underdånighet anmäla, med anhållan tillika, det E. K.
M:t täcktes meddela de ytterligare föreskrifter, som E. K.
M:t kan finna nödiga, ej mindre för befräm jande af företaget, än ock för betryggande af statens rätt och beredande af det allmännas fördel, samt att tillfälle mätte lemnäs Svenska medborgare att, derest de så önska, fa såsom delegare i bolaget inträda.
Slutligen anse sig Rikets Ständer i sammanhang härmed och med afseende å del beslut, Rikets Ständer fattat, angående anläggningen af en jernväg emellan Orebro och Nora, böra hos E. K.
M:t i underdånighet anhålla, att, derest bolag hilda sig för verkställandet af jernvägar, så väl emellan Orebro och Nora, som emellan Köping, Örebro och Hult, och omförmälda håda bolag önska förena sig om samma hana för någon vägsträckning, E. K.
M:t då täcktes föreskrifva de bestämmelser, hvarunder denna förening, med afseende å de utaf Rikets Ständer för dessa jernvägars anläggning stadgade vilkor, må ega rum.
N:o 233*)- Expedilions-ulskotieis förslag till Rikets Ständers underdåniga skrifvelse.
, angående granskning af de i Statsrådet förda protokoll.
Bevillnings-Utskottets Betänkan ilen. *99 hvarmed Utskotter icke kunde taga någon befattning, förr än den Summa i Stats-anslaget, hvilken borde genom Bevillning fyllas, vore af Riksens Högh Ständer bestämd och Utskottet meddelad ; hvad åter, den sednare delen deraf angick , så fann Utskottet , enär jordbrukaren icke kunde undandraga sig att i sin mån lemna nödiga tillskott till det allmännas underhållande „ ingen orsak att frånträda sitt förra förslag? eller att en Bevillning , beräknad efter värdet, bär utgä af all fast egetcdom , utan afseende pa dess natur, och i sammanhang dermed, dels att Bevillning å Rust-tjenstmarker , äfvensom Rotefrihetsafgiften, må fortfara, dels ock att Bevillning af qvarnar må utgöras, enligt nu gällande f grunder af värdet.
Utskottets förslag rörande Bevillningjaf Stael cemes innevånare har endast hos Hö;v.
BorgareStåndet föranledt, anmärkningar , åsyftande dels jemnkning och nedsättning af den inom Städerne f.rststälde classih* cation, på det att de skattdragande kunde bära de dem ålagde bördor och Taxerings Committeerne ej behöfva att ändra en sådan classification ; dels de i 3 och 4 Morn. af 2 Art. 2 §. i nu gäl. lande BevitlningsFörordning befintelige stadgandens antagande, såsom Bevillningsgrunder , dels rättigheten för Taxeringsman , ct hädanefter som hittills afvika från de stadgade Minimi afgifterne och , när omsfändigheterne sådant fordra , nedsätta dem till ett mindre belopp, dels upphäfvande af föreskriften af en Minitni afgift, då dea i åtskilliga fall lägger ett obehörigt band på Bevillnings-Utskottets Betänk anden.
Taxeringsmänrteh att kunna påföra hvarje skatt?
skyldig ilen gärd han i ett rättvist förhållande till andre
Statens medlemmar bör till dess upprätthållande, i mån af sin inkomst , erlägga; dels utredande af obilligheten deraf, att då andre Borgare i Städeme blott efter deras rörelse betala, vissa procent , måste de minst för trion ne utgöra ett undantag derifrån , då de icke få beskattas efter denna allmänna grund, utan i stället hänföras under classification och den derefter lämpade Minimi.afgiften, dels ock den rättelse, att nar en Minimi-afgift finnes, hvarunder man icke får taxeras, densamma bör , så framt samma person finnes, tillika vara Hind lande- och Skeppsredare, gemensfmt för bägge desse näringar beräknas, men ej, på sätt hittills skedt, särskildt för hvardera påföras.
Dessa anmärkningar hafva likväl icke vid en ånyo förehafd granskning af detta amne förmått öfvertyga Utskottet om . olämpligheten eller orättvisan af den föreslagne Minirni-afgiften , såsom hufvudsakligen tjenande till ledning vid Taxerings-arbetet , utan har Utskottet jemväl funnit densamma böra utsträckas till de i 3:je Morn. af nämde §. omförmälde Bryggare och Handtverkare rri. fl., för hvilka en Minimi-afgift bör bestämmas, men högsta beloppet deremot till Taxeringsmännens ompröfning öfyer.lemnas , till följd hvaraf Utskottet får , såsom Bevillningsgrund, vördsamligen föreslå : Au Bevillning md hädanefter utgöras af handlande, Jabrjqueurer, skeppsredare, sd väl pd Landet sorn i Städeme , handtverkare, borgare och andre Stäilernes innevånare i förhållande till deras rörelse, hvarvid en personel Bevillnings-Utskottets Betänkanden■ 30 1 Hinimi-summa, må, med (inledning af hvad na gilli a tide Bevill ningsförfattning i 2 Art. 2 §-2 Och 3 Morn,. stadgar, bestämmas inom hvarje stad, efter dess olika classif emion ; dock vill Utskottet, med anledning af derom yppade anledningar, vördsam ligen vid handen gifva, dels atr frågan om Bevillnings-afgiftens lämpande efter hvarje Skepps.
Redares större eller mindre anpart i Skepp, kommer att tillika med det öfriga reglementarisk.! i författningen framdeles tagas i öfvervägande, dels ock att den sista meningen i nämde §:s /pde Morn., eller föreskrifterna-om anskaffande af bevis från Hsndels-Societeter eller Handtverkeriernes Ålderman m. fl. vid de händelser, då Bevill. nings afgifterne pr öfva 3 böra nedsattas under Mi. nimi-su mirian, må , såsom ledande till missbruk och en onödig omgång, försvinna.
Då de i afseende på Bevillningens erläggande af Bergverken inom Väl!ofl- BorgaieStåndet framställde meningar endast röra beräkningssättet af den utgående afgiften men icke grunden derföre, får Utskottet ytterligare hemställa: att Bevillning skall utgå af Bergverk, så ock af särskildte Manufucturier, Verk och Inrättningar på Landet, efter det derå satte värdet, riten efter en viss classification för sddane Bruk och Inrättningar , som hittills, enligt 2 Art. 4 §. af 1818 års Bevillningsförordning, varit clussifcerade; likväl begagnar Utskottet detta tillfälle, att vördsainligen gifva Riksens Höglofl.
Ständer vid handen, att detsamma, dertill uppmanadt, genom de flere gjorde framställningar i desse ämnen, ernar till Riksens Ständer sedermera in* 3«a Bevillnings tomina med eft särskildt utlåtande , rörande de öfverklagade värderings-grUnderne för fastigheter å landet, eller sista KöpeSumman, antagandet af Brandförsäkrings-beloppet, såsom regel för uppskattning af lius i Städerne samt de för Bergverken hittills gällande Taxerings-grurider.
Någon mot Utskottets fotslag: att litvi 11- ning ina afven hädanefter ulga af de inkomster, Som i egenskap af lön elier andra af Inställningen tillkommande fördelar tillflyta i Kongl. Majus cc'i liiiets eller enskilde'
Inrättningars tjenst varande personer, gjord anmärkning, har ej påkallat en ytterligare öfverläggning härom, hvarföre Utskottet äfven oförnmir.uit vidhåller detsamma.
Tili BeviilningsUtsfcotiets yttrande orri en af de i o Art. 6 §. 3 Mom. örn förmälda Societeter, Veik och Vinstmedel, äfvensom af Disconterne utgående afgift, hafva sine värde JLedatriöter af Vallöf!.
BorgareStåndet fogat de förbehåll, dels att ingen sådan vidräkning matte ega rum med Statens egna Cassör, såsom Banquens, Discohteris och flere, dels ock att denna af BevillningsUtskottet föreslagna grund icke må anses såsom något medgifvande af nya Discont-inrät! ni ngar.
Om Disronternes sålunda ifrågasatte skyldighet, att erlägga Bevillningsafdrag, har inom Utskottet en ytterligare öfverläggning förekommit; och emedan någon Bevillning af BancoDisconten synes så rnycket mindre lämplig eller gagnande, som Staten i sådant fall endast skattar till sig sjelf och räntan för lån af denna inrättning möjligtvis kan komma att Btvfllnlngs—Utskottets Bttdnlanen.
303 inedsättas, i hvilken händelse all afgift af detta skäl försvinner, samt PrivatBanquer i händelse de ined undanrödjande af de dervid mötande svårigheter kunna lillvägabringas, endast hafva fur afsigt att afhjelpa Penninge - bristen och latta allmänna rörelsen inom landet , hvadan de ej heller böra belastas med en afgift, som snarare skulle på förhand motarbeta än befordra fleras uppkomst, i synnerhet sorn Riksens Ständer hade sig öppet lemnadt, att vid en kommande
Riksdag pröfva huruvida de förmådde utgöra nå gon Bevillning eller icke ; ty fann Utskottet det intagna förslaget om Uisconternas beskattning böra utgå och till Riksens Höglofl.
Ständers bedröfvande endast öfverlemna.- att Bevillning bur utgå af de i 9 Art. 7 §. 3 Morn. uppräknade Sucieteter, Verk och Vinstmedel, äfvensom, enligt nu gällande grunder, af Sterbhus, Testamenten nefi Arfsmedel, utan andra undantag än i afseende på Testamenten, gjordt; till personer för långvarig och trogen tjenst.
I enlighet med nuvarande BevillnjngsFörordning har Utskottet väl i sitt förra Betänkande föreslagit en, såsom ersättning för BandtTullarne, utgående fyllnans-afgift, men då Utskottet funnit anmärkt af en värd Ledamot inom Höglofl.
Ridderskapet och Adeln , att då Bevillnings-surnmans belopp fastställes af Riksens Ständer, kan någon skillnad svårligen finnas deruti, att antingen först ålägga en person en utskyld och sedermera vissa procents förhöjning derå, eller ock att i samma Artikel innefatta begge de likartade ut. stylderne; af en värd ledamot af BorgareStåndet 304 BevillningsVtskotttts Bettinkanden. med hvilken de fleste Hrr Ledamöter inom samma Stånd sig förenat, alt du dtn tili fortfarande föreslagna fyllnads-afgiften blott utgör en tillökning af en tolftedel på aila afgifter efter 2 Art., några högst få tillfallen undantagne , synes bibehållandet af denna Beskattnirigs-Tittel endast leda till eri onödig vidlyftighet och derföre icke böra såsom sådan bibehållas, utan orri densamma icke kan vid en förmodad nedsättning af BevillningsSummnn undvikas, alla efter nämnde Art. utgående afgifter okas med ungefärligen 8^- Procent, sorn deri utgör i förhållande till den; och af en medlem inom Hederv.
Bondc-Ståndet, att denria endast debiterings arbetet genom särskilda