Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:t gjort framställning i enahanda syftning med ofvanberörde motioner; men Kongl. Maj:t, under den 17 Mars 1824, förklarat Upsala Domkyrka berättigad att bibehålla ifrågavarande 124 Domkyrko-tunnor, anförde Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t af den 11 Juli 1834 (4V:o 63), att ”sorn den ifrågavarande spanmålen ursprungligen hört ”till den tionde-säd, hvilken inom hvarje Stift vant anslagen dels till presterskapets, dels till kyrkans och de fattigas underhåll; och den ännu efter reformationen , ehuru inbegripen i den Kronan tillfallna tionden, likväl blifvit ”under namn af afkortning, jemte den så kallade vinsäden, hvilken tillfälle ”hvarje kyrka, undantagen och Domkyrkorne förbehållen; så funne Rikets ”Ständer det vara i sakens natur grnndadt , att samma spanmål tillhörde hvarje ”Stift, likasom vinsäden hvarje församling, och att således, när Hernösands ”Stift från Erke-Stiftet afsöndrade^, de
Domkyrko-tunnor, som förut tillföllo ”det sednare, efter den tiden bordt tillfalla det förra; samt att, då derjemte i ”betraktande toges, pä ena sidan, att vid den tid, när dessa Domkyrko-tunnor ”blefvo anslagna, Domkyrkor funnos i alla Stift och, på den andra, att de, ”sorn så kallades, numera, efter Påfvedömets tid, ej skiljde sig från de öfrige, ”genom annat, än att de tillhörde sätet för den andliga styrelsen , kunde, i ”Rikets Ständers tanke, rättigheten till ifrågavarande tionde icke frånkännas ”Hernösands kyrka på den grund, att hon icke bar namn af Domkyrka och ”att dess Pastor icke kallades Domprost, enär hon likväl lydde under Biskop ”samt
Domcapitel, och i allt fall vore en stifts-kyrka.”
Vid detta förhållande och då dertill komme, att på andra ställen, vid nya Stifts afskiljande från äldre, en deremot svarande förändring i dispositionen af Domkyrko-tunnan redan egt rum, samt kyrkan i Hernösand vore förfallen och behöfde ombyggas , anhöllo 4 Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N:o 12.
Rikets Ständer, att Kongl. Majit täcktes i Nåder medgifva, att de omförmälde 124 Domkyrko-tunnorna måtte tillkomma Stifts-kyrkan i Hernösand.
Sedan Kongl. Maj:t, genom Nådigt Beslut den 13 Mars 1835, förklarat, det Kongl. Maj:t icke funnit några nya skäl hafva förekommit, som kunde föranleda dertill, att Upsala Domkyrka betoges ifrågavarande krono-tionde , hvilken hon från urminnes tider åtnjutit, hade Rikets sist församlade Ständer, som åter förehaft frågan och dervid inhemtat bland annat, att Upsala Domkyrka egde år 1839 i capital 53,469 R:dr 1 sk. 5 rst., deraf 45,522 Ridr 41 sk. 3 rst. voro utlånte, och i Domkyrko-tionden 558 tunnor spanmål; men att deremot Hernösands kyrka hade sig anslagne endast 70 tunnor, jemlikt ett Kongl. Bref af den 15 Mars 1648, uti till Kongl. Majit afbiten underdånig skrifvelse af den 8 December 1840 , yttrat, att Rikets Ständer väl å ena sidan insett nödvändigheten deraf, att Upsala Domkyrka, det herrligaste tempel i Norden genom sitt byggnadssätt, och dyrbart i anseende till de minnen, som der förvarades efter flere framfarne Konungar, icke saknade medel för nödigt underhåll och ytterligäre förskönande, men å andra sidan ansett det vara lika angeläget och med allmänna omtankan öfverensstämmande, att äfven mindre kyrkor inom Riket icke betoges utvägarne för sitt vårdande och bibehållande; att de skäl, som kunnat ligga till grund för skyldigheten hos Hernösands Stift att till Upsala Domkyrkas underhåll årligen bidraga med 124 tunnor spanmål, syntes förfalla vid det upplyste förhållandet, att Hernösands kyrka, i anseende till sin bristfällighet, skulle raseras och å nyo uppbyggas, samt att, enligt Rikets Ständers tanke, det ingalunda vore förenligt med billighet och rättvisa, att det samhälle, hvars medlemmar, i saknad af kyrka, voro blottställde på tjenligt utrymme till Gudstjenstens utöfvande, skulle till annat samhälle, derinom kyrkan, så till grund som beskaffenhet, i öfrigt funnes bevarad, Jemna bidrag att användas för denna sednares framtida bestånd; och anhöllo Rikets Ständer på dessa, jemte andra anförde grunder, att Kongl. Maj:t måtte åt ämnet ytterligare egna
Sin höga uppmärksamhet och dervid Nådigst taga i betraktande de för handen varande förhållanden, samt de i öfrigt talande skäl för Hernösands Stifts rättighet att behålla ifrågavarande spanmål, och i Nåder medgifva, att densamma derefter kunde komma Hernösands Stiftskyrka till godo.
Ofver denna Rikets Ständers underdåniga anhållan hördes samtlige vederbörande; hvarefter Kongl. Maj:t, under den 11 October 1843, förklarat, att Kongl. Majit, som ansett några nya skäl icke hafva blifvit anförde, hvilka kunde föranleda till ändring i Kongl. Maj:ts under den 17 Mars 1824 och Stais- samt Allm. Besv.- och Ekon-Utskottens Utlåtande, N:o 12. 5 den 13 Mars 1835 i frågan meddelade Nådiga beslut, funnit godt bibehålla
Domkyrkan i Upsala vid dess i berörde hänseende af ålder innehafda rättigheter.
Efter noga öfvervägande af allt detta, hafva Utskotten ansett sig böra instämma uti den åsigt, i afseende å den ifrågavarande Domkyrko-spanmålen, som Rikets Ständer vid trenne Riksdagar redan uttalat, eller att det både med rättvisa och billighet öfverensstämmer, att Hernösands
Domkyrka må få åtnjuta denna spanmål.
Till de skäl, som derför af Rikets Ständer förut blifvit anförde, kan nu läggas det: att Hernösands gamla kyrka blifvit raserad och byggnad af en ny pågår; att, enligt Utskotten meddelad underrättelse, utom kyrkans under en lång tid hopsparda medel, till nybyggnaden åtgått 20,000 R:dr, hvarförutan ett lån för ändamålet blifvit hos Rikets Ständer begärdt, till belopp af 40,000 R:dr; och att den enda säkra inkomst, kyrkan numera har, sedan en del af de åt kyrkan anslagne 70 tunnor spanmål åtgår till en serskild synodal-byggnads underhållande, utgör endast 33 tunnor 1 kappe korn.
Utskotten få, i följd häraf, tillstyrka: att Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj:t ytterligare ville taga frågan i öfvervägande och, vid det kända förhållande, att Upsala Domkyrka, äfven utan ofvanberörde 124 tunnor spanmål, eger tillräcklige tillgångar för tillfällige reparationer samt kyrkans framtida underhåll, i Nåder anbefalla, att berörde spanmål måtte hädanefter tillkomma Hernösands Domkyrka.
Af Herrar Friherre Hamilton} von Troil, Råfelt, Muncka BMöllersvärdj
Doctor Stenhammar och Doctor Utterströmj äfvensom af Herr Biskop Hedrén, hvilken afgifvit följande skriftliga reservation: ”Emot de sammansatta Utskottens nu fattade beslut måste jag mig reservera, emedan jag finner detsamma 6 Stats- samt Allm.
Besv. och Ekon.-V(sköttens Utlåtande, N:o 12. l:o Orättvist.
Upsala och Hernösands Stifts inbördes rättsförhållanden måste anses afgjorda genom det Kongl. Beslut, hvarigenom det sednare, för tvåhundrade år sedan, fått sin tillvarelse.
Derigenom förlädes vissa församlingar till det norra, nya och vissa bibehöllos vid det södra moderstiftet.
Derigenom bestämdes äfven 70 tunnor af hela Domkyrko-tionden såsom fond för den nya stifts-kyrkan, hvaremot hela den återstående delen af samma tionde blef den gamla Domkyrkan i Upsala bibehållen.
Denna fördelning eger redan tvenne seklers häfd och har icke heller blifvit klandrad förr, än i de sednare tjugu åren . sedan Hernösands kyrka, oaktadt det meddelade anslaget, som med god hushållning bordt vara tillräckligt för dess underhåll och nybyggnad, kommit i det betryck, att den mägtar besörja intetdera.
Den högsta magten har hittills ansett de framställda anspråken obehöriga; och jag vill hoppas, att den framgent håller sina beslut i tillbörlig helgd och vid hvilka en bland vårt fäderneslands dyrbaraste och herrligaste forntids-minnen må trygga sin framtida bibehållelse. 2:o Obilligt.
Om det numera, tvertemot hvad ofvan är anfördt, vöre tillåtet att pröfva den gjorda fördelningen, så synes mig Hernösands kyrka icke skäligen kunna missnöjas med sin lott.
Deremot är den af sammansatta Utskotten föreslagna fördelningen synbarligen och i hög grad obillig.
Hernösands kyrka skulle nemligen, enligt den, erhålla 194 och Upsala något öfver 500 tunnor, den senare sålunda icke fullt tre gånger den förras anslag.
En sådan fördelning skulle i sanning, i förhållande till de ifrågavarande byggnadernas anseende, vigt och behof, vara högst vidunderlig.
Men äfven med hänsigt till andra Stift, som blifvit på lika sätt och vid samma tid styckade, synes fördelningen väl proportionerad.
Vid sistnämnde Stift finnes nemligen den nya Stifts-kyrkan begåfvad med omkring 80 tunnor spanmål, indelta på orter, der priser äro mycket låga, således i värde ingalunda öfverstigande de till Hernösands kyrka anslagna 70 tunnor.
På andra ställen har man med de förunnade anslagen kunnat både bygga och underhålla Stifts-kyrka och Stifts— hus utan skuld och utan klagomål.
På tvåhundrade årj göra dock 70 tunnor årligen icke mindre än 14,000 tunnor; och då, såsom i Hernösand litet eller intet blifvit användt till den gamla kyrkans upprätthållande, borde en betydlig capital-tillgång vara besparad till nybyggnad.
En sådan hushållning är öfverallt vanlig äfven i våra fattigaste landtförsamlingar, hvilka dock, oberäknad vinsäden, icke hafva en enda kappe af Kronans tionde-spanmål; att förtiga det
Rikets största och dyrbaraste
Domkyrkor icke ega större spanmålsanslag, än det som nu föreslås för Hernösand.
Stats- samt Allm. Betv.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N:o 13. 7 3:o Slutligen äfven vådligt.
Skulle det nemligen äfven förutsättas, att Hernösands Stifts-kyrka njuter för litet anslag, hvilket dock icke skäligen kan påstås, eller att Upsala kyrka fått för mycket, hvilket jag ännu mindre kan medgifva; så måste likväl i alla hänseenden detta försök anses för all laglig besittningsrätt så vådligt, att det måste afstyras.
Det enda skäl som vill åberopas, nemligen att de ifrågasatta 124 tunnor utgå ifrån församlingar belägna inom Hernösands Stift, kan väl icke uthärda den minsta allvarliga och rättvisa pröfning.
Då Upsala Domkyrka blifvit, genom den högsta lagliga sanction, tillförsäkrad dessa 124 tunnor spanmål, de må inflyta ifrån Norrland eller ifrån Skåne, kunna de icke utan våld henne fråntagas, så vida hon sjelf icke finner skäl att dertill samtycka.
Skulle, mot all förmodan, ett annat beslut kunna ega rum, så finner jag intet hinder mera återstå för allmänna inrättningar, likasom för enskilda, att affordra hvarandra hvad den ena kan synas hafva för mycket, till fördel för den andra, som har för litet, äfvensom vägen öppen att göra sådana anspråk gällande.1 Jag har velat begagna tillfället att med min ringa röst motsäga så samhällsvidriga grundsattser.
Jag har i synnerhet ansett det för en pligt, då det gäller en så urgammal, så vördnadsbjudande, så minnesrik och skön, så för alla Svenskar lika dyrbar ålderdomslemning, som Upsala cathedrals både af häfd och lag befästade rättigheter.’’ Härmed förenade sig Herr von Rosen.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 23 Nov., kl. 6 e. m.
Utlåtande, i anledning af vackt fråga om inrättande af en Centralstyrelse, hvarunder Rikets Consistoriel' samt Presterskap och Lärare vid Läroverken borde lyda, m. m.
Uti en hos Hederv. Bonde-Ståndet väckt, till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet remitterad motion, har Riksdags-fullmägtigen Carl Fredric tiuss från Wester-Norrlands
Län föreslagit, att Bikets Ständer måtte i önskningsväg hos Kongl. Maj.-t göra underdånig framställning, syftande derhän, 8 Stats- sant Allm.
Best- och Ekon.-U t skotten» Utlåtande, N:o 13, att Kongl.
Maj:t måtte, när Han blefve i tillfälle att vända sina omsorger åt Styrelsens organisation, egna serskild uppmärksamhet åt behofvet af en icke blott' förvaltande, utan derjemte vetenskaplig Central-Styrelse öfver Kyrkan och Läroverken, under hvilken styrelse, så väl Biskoparne, Consistorierne och Presterskapet i allmänhet, som ock samtlige vid Läroverken anställde Lärare borde lyda, och att således, antingen i öfverensstämmelse med den af Konung Gustaf II Adolf för en sådan styrelse uppgjorda och till Rikets Ständer ölverlemnade plan, för nämnde ändamål bildades ett serskildt styrelseverk, eller ock åt Ecclesiastik-Departementet gåfves en efter nutidens fordringar och angelägenheten af samma
Departements mera vetenskapliga beskaffenhet afpassad och förändrad organisation; varande i berörde motion, utom annat, som icke eger sammanhang med det framställda förslaget, till stöd för detsamma anfördi: att behofvet af en ledande och controllerande Öfverstyrelse för kyrkans och läroverkens angelägenheter redan länge varit insedt, till och med för öfver 200 år sedan, då, på sätt ofvan nämndt är, Konung Gustaf II Adolf till Rikets Ständer skall flere gånger framställt förslag om inrättande af en dylik Öfverstyrelse, hvilka förslag likväl ej rönt framgång, af den orsak, att presterskapet satt sig deremot; att enahanda behof ännu vore för handen, svnnerligast i anseende dertill, att, såsom motionären antydt, hvarken presterskapet å flera ställen skulle så uppfylla sina åligganden, som deras vigtiga kall fordrade eller de myndigheter, som äro satte för gcontrollerandet af presterskapets embetsutöfning, en sådan skyldighet behörigen fullgjorde, samt att, i afseende å Rikets allmänna Läroverk, så högre som lägre, det icke saknades anledning att önska en högre och gemensam ledning äfven för dem af någon myndighet, som egde tillbörlig sakkunskap och magt att oafbrutet leda, controllera och, der så nödigt funnes, tillrättavisa icke blott lärarne, utan äfven framför allt Ephorerne och Skol-Inspectorerne.
Vid den, i anledning af berörde motion, hos Bonde-Ståndet uppstådda discussion har äfven blifvit föreslaget, dels ’’att
Consistoriernes domsrätt i afseende på presternes embetsåtgärder måtte upphöra och presterskapet jemväl i detta fall lyda under de verldsliga domstolarne”, och dels att Biskops- och Domprost-embetena, der så görligt vore, måtte till ett embete förenas, samt den besparing, som derigenom kunde uppkomma, användas till någon välgörenhets-anstalt.
Sedan, för behandling af förevarande motion, Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet sammanträdt med Stats-Utskottet, hafva Utskotten gemensamt - Stats- samt Allm. Best).- och Ekon -Utsliottens Utlåtande, N:o i3. 9 samt tagit de gjorda förslagen och hvad i anledning deraf blifvit yttradt i öfvervägande; och beträffande fiirst den af Riksdags-fullmägtigen Huss väckta motion om bildandet af en Centralstyrelse öfver kyrkan och läroverken, sä få Utskotten vördsamt anföra: att i Utskottens tanke den controll och uppsigt, som med den föreslagna styrelsen åsyftas, åligger för sådant ändamål redan tillsatte auctoriteter.
Det tillhör nemligen i första rummet Contracts-Prostarne samt sedermera Biskoparne och Dom-capitlen att hafva tillsyn öfver det dem underlydande presterskap, hvarjemte Biskoparne, såsom Ephori, hvar inom sitt Stift, hafva inseende öfver läroverken, samt öfver de der anställde lärare.
Dessutom föreskrifves uti Kongl. Maj:ts Nådiga Stadga om folkundervisningen i Riket af den 18 Juni 1842. uti 10 §: “Presterskapet utöfve en sorgfällig uppsigt i synnerhet öfver religionsundervisningen i folkskolorne”, och uti 13 §: ”Biskopen och Domcapitlet i hvarje Stift åligge, att, i förening med den dem i allmänhet anförtrodda vården om undervisningsverken, föra en sorgfällig uppsigt öfver anstalterna för folkundervisningen samt vaka öfver deras ledning och utveckling till uppnående af deras vigtiga bestämmelse/’
Om nu, på sätt det blifvit antydt, antingen någon af presterskapet enskildt, eller någon af nämnde auctoriteter eller embetsinän skulle i ett eller annat hänseende hafva eftersatt någon af sine tjenstepligter, så lärer laga ansvar derför icke uteblifvit eller uteblifva, derest anmälan om en sådan underlåtenhet i vederbörlig ordning skett eller sker.
A den gjorda framställningen att, i några uppräknade fall, alltför iinga ansvar skall blifvit ådömdt ecclesistike tjenstemän för i tjensten begångna fel, anse Utskotten, för sin del, afseende ej böra fästas, synnerligast som det berott på den eller dem, som saken angått, att uti det beslut, hvarigenom ett sådant ansvar blifvit ådömdt, i vederbörlig ordning söka rättelse.
Af dessa orsaker och då Kongl.
Maj:t genom Ecclesiastik-Departementet är i tillfälle, att i Nåder taga kännedom om tillståndet så väl af kyrkoväsende! och prestembetets utöfning, som af den allmänna uppfostran och undervisningen, samt Kongl.
Maj:t ej lärer underlåta att rätta de felaktigheter, som kunna förefinnas, och att låta verkställa nyttige ansedde förbättringar, få Utskotten vördsamt tillstyrka, att Riksdags-fullmägtigen Huss’ ifrågavarande förslag måtte förfalla.
Hvad derefter vidkommer yrkandet, att
Consistoriernes domsrätt i afseende på presternes embetsåtgärder måtte upphöra och presterskapet jemväl i Bih. till R.
Brot. i8U. 4 Sami. 2 Afd. 3 Höft. 2 10 Statt- tamt Ålim.
Besv-. och Ekon.-Uttkottent Utlåtande, N:o i$. sådant hänseende lyda under de verldsliga domstolarne; så enär hos Utskotten upplyst blifvit, att en i enahanda syftning väckt motion öfverlémnats till handläggning af Lag-Utskottet, hvars utlåtande i anledning deraf är att till RiksStånden införvänta, anse sammansatte Utskotten sig icke böra för närvarande med ifrågavarande ämne taga befattning.
1 afseende å framställningen om Biskops- och Doniprost-embetenas förenande, komma Utskotten att afgifva serskildt utlåtande,: i sammanhang med väckt fråga om förstnämnde embetens indragning.
Stockholm den 21 November 1844. 4 STOCKHOLM, tryckt nos W. F. Dxt.waty, 1844.
Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Ut slottens Utlåtande, N:o ii. , 1 N:o 14.
Ank. till Exp. Utsk. d. 23 Nov., kl. 6 e. m.
Utlåtande, i anledning af väckte motioner om anslag till beredande af undervisning åt allmogen uti tillverkning af s. k.
Nurnberg er-kram, m. m.
Från Vallo!!. Borgare-Ståndet liar till Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottet blifvit remitterad en af Herr K. A. Almgren ingifven motion, deruti lian anfört, hurusom i sednare åren Dal-allmogen börjat att allt mer och mer vandra landet ikring och försälja utländska s. k. korta varor, eller dosor, perlor, ringar, örhängen och pipor zn. m., allt af dåligaste beskaffenhet, men till ringa pris.
Synnerligen allmogen i Appelbo, Malung, Elfdahl m. fl. socknar inom Dalarne besökte de större marknaderne inom Riket och mottog der af kringresande judar dylika utländske varor, till ganska betydligt belopp, för att sedermera på landsbygden utminutera.
Derigenom skulle i landet sådant gods utspridas för hundrade tusentals Riksdaler.
Motionären , som icke ansett Dal-allmogen böra beröfvas sin gamla rättighet att medelst kringvandrande afyttra sine egna slöjde-alster, utan deremot endast åsyftat att återföra det förut varande förhållandet, eller att provincens invånare sjelfve tillverkade de slöjd-artiklar, som de afyttrade, i stället för att, såsom nu vore händelsen, den åldrige lika med den friske och arbetsföre mannen oeh till och med barnet vore utprånglare åt judar, har alltså, för att göra ett slut på detta tillstånd, som icke allenast undergräfde
Dal-allmogens moralitet och välmåga, och gjorde den till ett lättjefullt och oredligt folk, utan äfven betoge städernas köpmän den förtjenst, de, såsom skattdragande, ganska väl behöfde, samt, för att vänja ifrågavarande allmoge till flit och arbete, föreslagit: att på statens bekostnad måtte införskaffas några få skicklige arbetare, för att undervisa Dal-allmogen i tillverkningen af s. k.
Nurnberger-kram af god beskaffenheti, hvilket motionären ansett skola blifva af ej obetydlig vinst för Staten, enär de summor, som nu för dylikt kram ginge ur landet, då skulle stanna derinom.
Derjemte har inom Hederv. Bonde-Ståndet Riksdags-fullmägtigen Petter Haraldsson från Elfsborgs Län, uti en till Stats-Utskottet remitterad motion , andragit: att folket inom de sju för gårdfarihandel privilegierade Härader uti Bih. till R.
ISii. 4 Sami. 2 Afd. 4 Haft. 1 2 Stats- samt Allm. Bese.- och Ekon.-Vtsholtens Utlåtande, N-.o ii.
Län alltid varit kändt och utmärkt för sin naturliga fallenhet för och skicklighet uti åtskillige handaslöjd»', genom hvilka det, oaktadt jordmånens ofruktbarhet, hittills kunnat bereda sin utkomst; att likväl bomullsväfningen, som förr utgjort det lmfvudsakligaste näringsmedlet, i sednare tider haft att strida med det inflytande, en mängd utländska väfnader utöfvat på behofvet och förbrukningen af dylike varor , hvarigenom minst Veidel af förut i verk samhet varande väfstolar nu afstannat, samt, lill följd häraf, flere tusende menniskor inom berörde ort förlorat sitt nödtorftiga uppehälle, och elände samt ökade brott uppkommit; att derföre nya vägar för näringsfliten borde öppnas och sysselsättning jemte arbets-förtjenst beredas det nödställda folket, som egde en naturlig fallenhet för handaslöjd»' och lätt kunde inöfvas uti tillverkning af hvarjehanda arbeten i trä, näfver, bark, halm och papp, eller s. k.
Nurnbergerkram; och har, på grund häraf, Riksdags-fullmägtigen Haraldsson föreslagit, att på Statens bekostnad några få skicklige arbetare måtte införskaffas, för att undervisa den inom trakten kring Borås och Ulricehamn boende allmoge uti tillverkningen af dylike handarbeten, genom hvilken åtgärd en icke obetydlig vinst ansetts skola för Staten uppstå; äfvensom motionären hemställt, att de medel, som i sådant afseende komme att anslås, kunde öfverlemnas till Elfsborgs Läns Hushållnings-Sällskap, hvars Filial-Afdelning i Borås redan för öfver ett år sedan skall hafva genom Konungens Befallningshafvande i Länet hos Kongl.
Majit i underdånighet begärt anslag för enahanda ändamål , utan att hafva på sin begäran ännu erhållit svar.
Detta, äfvensom hvad i anledning af de väckta motionerne blifvit ytlradt och anfördt, hafva Utskotten, som ansett sig böra gemensamt behandla förevarande motioner, tagit i öfvervägande.
Utskotten hafva dervid icke förbisett, att folket inom flere orter i Sverige, synnerligast der jordmånens ofruktbarhet eller climatets hårdhet nödga allmogen att söka annan utväg för sin bergning, an den, brukningen af jorden erbjuder, eger en serdeles fallenhet för handaslöjd»', genom hvilka det ock under svårare år varit i tillfälle att till en del bereda sig bergning.
Uppmuntrandet af dessa slöjder och af husfliten i allmänhet anse Utskotten vara af högsta vigt, serdeles om derigenom kunde motverkas införandet af utländskt kram, som, ehuru det lika väl här i Sverige som utrikes borde kunna tillverkas, likväl till landet inkommer, till betydligt värde; men Utskotten kunna dock icke obetingadt antaga, att en sådan uppmuntran bör beredas på den väg, motionärerne föreslagit^ sättet derför torde Kongl. Majit bäst kunna och böra i Nåder bestämma.
Och få Utskotten, på grund häraf, vördsamt tillstyrka, Stats* samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N:o 15. 3 att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att, med afseende å nyttan och behofvet deraf, att, serdeles i de orter, der allmogen af jordbruket eller andra landtmannä-näringar icke hemtar nödiga medel för sin bergning, samt folkets anlag och fallenhet dertill föranleda, den inhemska konst- och husfliten uppmuntras och befordras, Kongl.
Maj:t täcktes vidtaga de åtgärder, Kongl.Maj:t pröfvar lämplige för befrämjandet af sådana handaslöjder, som i förevarande motioner omförmälas; äfvensom att de medel, som för detta ändamål må kunna erfordras, måtte utgå af det anslag, Statsutskottet, i afgifvet utlåtande angående regleringen af utgifterne under Riks-Statens 6:te Hufvud-titel, för befordrandet i allmänhet af slöjderna, tillstyrkt.
Ank. till Exp. Utsk. d. 25 Nor., kl. 5 e. m.
Utlåtande, i anledning af väckt fråga, att Landshöfdinge-sätet i Götheborgs och Bohus Län mätte förläggas till Uddevalla, och att af staden Götheborg med dess område måtte bildas ett Ståthållareskap.
Till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet hafva ankommit följande motioner i omförmälde ämne, nemligen t Från Höglofl.
Ridderskapet och Adeln, af Herr Bildt, 7C, som, med åberopande af det sistlidne Riksdag framställda förslag om Landshöfdingesätets i Götheborg förflyttande till Uddevalla, förnyat detta förslag, hvars verkställande motionären ansett skola underlätta administrationen af Länet; från Högv.
Preste-Ståndet af Prosten Thudén, som föreslagit, att Bohus Län, hvilket för närvarande, egde en folkmängd af omkring 120,000 personer, och innefattade 25 Pastorat, 4 Domsagor och lika många Fögderier, måtte göras till ett serskildt