Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Dä öfverbyggnaden skall å framtida nybyggnadsskyldighet afräknas, kan således ingen egentlig förlust sägas hafva derå genom branden uppkommit.
Hvad deremot beträffar den lösa egendomen, så utvisar ett den 51 Mars 1854 utaf Rrandstods-bolagets Ombudsman å tjenstens vägnar utfärdadt intyg följande: »Enligt Direktionens för Westmanlands Läns Brandstods»bolag Protokoller och Rakenskape.r meddelas, på begäran, det intyg, att den »förlust arrendatorn af Strömsholms Kungsladugård, Eric Lundblad, genom elds— »våda den 39 Juli 1852 lidit å i bolaget försäkrad lösegendom, blifvit af Erand»stods-Kommittéen uppskattad till 4,352 R:dr 8 sk.
Banko, men af Direktionen »ersatt med allenast 3,596 R:dr samma mynt».
Förlusten dera utgör således blott 736 R:dr Banko, af hvilket allt kan slutas huru mycket vitsord kan eller bör tillerkännas de trovärdige peysonernc.
Dä härtill kommer, att sedan hos Snefringe Häradsrätt år 1844 väckts påstående derom, att Lundblad, »som ej kunnat full— »göra sina förbindelser eller prestera den säkerhet, sökanderne yrkat, samt då »dessutom kunnigt var, att han, enligt lagfaret köpebref, afhändt sig en del af sitt Slals-Utskollels Utlåtande, JYi 15*5. 5 »lösörebo, mätte försättas i konkurstillstånd, på det ingen vidare förskingring »måtte ega rum», så har Häradsrätten den 8 Juni 1846 i utfärdad
Dom sig utlåtit, att »enär Lundblad icke visat sig till aftriidesförmån lagligen vara berät— »tigad, varder Lundblad, jemlikt 5:dje Kapitlet 59 och 40 §§ Konkurslagen den »12 Mars 1850, skyldig förklarad att med sin person, så vidsträckt det med nu »gällande författningar är förenligt, jemte hvad han framdeles ärfva eller förvärfva »kan, svara för bristen i den aflriidda egendomen».
Då nu vid den för ungefär 2:ne år sedan skedda slutliga utredning af konkursen de oprioriterade fordringsegarne, hvilkas fordringar mångdubbelt öfverstego summan af nu ifrågavarande eftergift, erhöllo en dividend al blott omkring
Fyra procent, följer deraf tydligen, att den eftergift, som nu är i fråga, aldrig rätlsen/igt kan Lundblad tillgodokomma, utan skulle endast lända hans oförnöjda Ireditorer till fördel; och då i allt fall Kronan eger att af dem, som för arrendet iklädt sig borgen, detsamma utlaga, derest tillgång hos Lundblad saknas, finnér jag ej heller skäl alt Staten bör för dem göra den ifrågaställa uppoffringen.
På dessa förenade skäl yrkar jag afslag å hvad Utskottet, i enlighet med den Nådiga Propositionen, föreslagit».
Ank. till Evp.-Utsk. d. 30 Maj 1834, kl. 1 e. m.
Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående försäljning af åtskilliga Kronan tillhöriga byggnader och tomter i Götheborg samt försåljningsmedlens användande till nya Artilleriförråds-byggnaders uppförande derstädes. (I. A.) Utaf Högstberörda till Rikets Ständer den 17 sistlidne Januari allåtna och af samtlige Riks-Stånden till Stats-Utskottet remitterade Nådiga Proposition inhemtas, att, sedan Kongl.* Maj:t, uppå underdånig framställning af General-FältTygmästare-Embetet, i nåder tillåtit, ej mindre att genom planering å det Kronan numera tillhöriga berget Lilla Otterhällan i Götheborg, byggnadsplatser för nya förrådshus till Götha Artilleri-Regementes Fält-utredning finge beredas, än ock att till byggnadsplatsens behötliga utvidgning en i gorgen emellan de två södra bastionerne under nämnde berg belägen tomt med åbyggnader finge inköpas, bemälda Embete år 1855 till Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning och stadfästelse i 6 Slats-Ulskotlets Ullålande, Jtä 158. underdånighet anmält en genom Chefens för Ingeniör-korpsen försorg uppgjord fullständig plan till utförande å berörde plats af åtskilliga för Artilleri-förråds anläggning nödige byggnads-, planerings- och vägarbeten, hvarigenom, utom det att sålunda erhöllos ändamålsenliga och säkra i stället för nuvarande odugliga förrådshus för Götha Artilleri-regementes fältmateriel, äfven skulle vinnas den stora fördelen, att alla nu kring Götheborgs fordna fästning och till en del äften i dess utanverk spridda Artilleri-förråd i en framtid blefve belägne i närheten af nämnde Regementes Kasern till stor lättnad både vid förråds-tjenstgöringen och bevakningen; i sammanhang hvarmed General-Fält-Tygmästare-Embetet, jemte uppgift om den ordning, hvaruti enligt, dess tanke, de föreslagna arbetena borde företagas, äfvensom de för handen varande tillgångar, som till en början skulle kunna för ändamålet användas, tillika i underdånighet hemställt, att, för beredande af ett icke obetydligt bidrag till arbetskostnaderna, följande Kronan tillhöriga byggnader och platser i Götheborg, hvilka dels redan kunde undvaras och dels framdeles, sedan de riya förrådshusen hunnit färdigbyggas, icke mera behöfdes, måtte få försäljas och försäljnings-medlen till uppförande af byggnader för militära behof på stället användas, nemligen: den så kallade Franska tomten, fordna Krutkällaren i S:t Eriks bastion, tygboden i bastionen Johannes rex med större delen af samma bastion, Kronans andel uti det vid Östra (eller, såsom hos Utskottet blifvit upplyst, rätteligen norra) Hamngatan belägna fordna Ostindiska kompaniets hus, samt de i närheten af skansen Lejonet belägna krutkapeller och tygbod; hvarefter och sedan Kongl.
Krigs-Köllegium infordradt underdånigt utlåtande i ämnet afgifvit, Kongl.
Majit vid ärendets pröfning den 19 November 1853 funnit godt i Nåder gilla och fastställa förenämnda plan för en Artilleri—förråds—anläggning; samt jemväl befallt, att de i samma plan afsedda byggnads-arbeten skulle enligt det upprättade kostnads-förslaget och med användande af de utaf Kongl. Majit till en början anvisade medel-tillgångar utföras i den ordning, General-FältTygmästare-Embetet ansett böra dervid iakttagas; och har, med anledning häraf, Kongl.
Majit uti den nu aflåtna Nådiga Propositionen behagat föreslå Rikets Ständer, att Kronans ofvanomförmälda till afyttring ifrågaställda byggnader och tomter i Götheborg måtte, efter Kongl. Majits
Nådiga bepröfvande och i den mån, de redan voro eller framdeles blefvo för Kronan umbärliga, få försäljas samt de derför inflytande medlen för nu anmälde eller andra inom Götheborg förekommande militära byggnadsbehof användas.
Af de detta ärende rörande handlingar, som kommit Utskottet tillhanda, har inhemtats, att kostnaden för ifrågaställda Artilleri-förråds-anläggning, hvartill plan och ritningar jemväl varit Utskottet delgifne, förslagsvis blifvit beräknad till inalles 114,930 R:dr, för betäckande hvaraf, jemte en för handen varande tillgång af 30,666 Ridr 32 sk., påräknats medel tili en del af års-anslaget för KrigsKollegii Arlilleri-afdelning.
Uti dess i ämnet afgifna underdåniga utlåtande har Slals-Ulskollels Utlåtande, M 138, 7 Krigs-Kollegium vitsordat angelägenheten att i stället för de spridda materialbodar, som hittills, i brist af bättre, mäst begagnas till förråd åt Götha Artilleriregementes fältbatterier, uppbygga andra ändamålsenliga förrådshus, enär en väsendtlig fördel vunnes både i afseende på persedlarnes vård, bevakningen och tjenstgöringen vid förrådet derigenom, att de militära förnödenheterna, hvilka inom en garnisonsort måste finnas, så mycket som möjligt, utan att större fara för eld deraf uppstode, sammanfördes.
Vid sådant förhållande och då tillika upplyst blifvit, att ej mindre den så kallade Franska tomten, som, belägen i närheten af f. d. stora boms-bastionen, hittills varit för upplag af artilleripjeser använd, än öfrige omförmälde, för militära ändamål begagnade och å fordna fästningsverkens område befintliga lägenheter, nemligen fordna krutkällaren i S:t Eriks bastion, tygboden i bastionen Johannes Rex med större delen af samma bastion samt de i närheten af skansen Lejonet belägna krutkapeller och tygbod blifva genom den nya förråds-anläggningen för försvarsverket obehöfiiga, anser Utskottet sig böra föreslå, att Kongl. Maj:ts
Nådiga framställning om afyttrandet af dessa lägenheter och försäljningsmedlens användande till uppförande af nya byggnader för militära behof på stället, må af Rikets Ständer bifallas.
Hvad åter angår Kronans andel i f. d. Ostindiska Kompaniets hus, som, enligt hvad Utskottet inhemtat, till Rrono-magasin för orten användes; så är väl uti General-fälttygmästare-embetets i ämnet aflåtna memorial antydt, att utrymmet för spanmålsupplag äfvensom boställs—lägenhet för Magasinsförvaltare!! framdeles kunde erhållas å nuvarande artillerigården; men då det icke blifvit utredt, huruvida Krono-magasinets flyttning lill nämnda lokal lämpligen skulle kunna ega rum eller om annan tjenlig lägenhet dertill vore att tillgå, samt det följaktligen nu icke kan bedömas, om Kronans andel i f. d.
Ostindiska Kompaniets hus för sitt nuvarande ändamål framdeles kunde umbäras, finner Utskottet anledning för närvarande saknas att till Kongl. Maj:ts
Nådiga framställning i denna del tillstyrka Rikets Ständers bifall.
Stockholm den 29 Maj 185L 8 Siats-Utskottets Utlåtande, M 159.
M 139.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 30 Maj 1854, kl. 1 c. m.
Utlåtande, i anledning af erhdllne återremisser af åtskilliga punkter af Betänkandet M 21, angående Rikets Stånders Revisorers berättelse örn verkställd granskning af Statsverkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd', styrelse och förvaltning åren 1848 och 1849. (I. A.) Sedan ofvannämnde
Betänkande blifvit af samtlige Riks-Stånden i vissa punkter till Stats-Utskottet återremitteradt samt Riks-Ståndens, i anledning af öfriga delar af Betänkandet vidtagne beslut, genom protokolls-utdrag Utskottet meddelats, får Utskottet nu afgifva det förnyade Utlåtande, hvartill omständigheterna funnits föranleda. l:o 6 §, deruti Utskottet hemställt, att Revisorernes anmärkning, i afseende å beviljandet af årliga ersättningar åt Kansli-Rättens Sekreterare och Vaktbetjent, icke måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda, har af Borgare-Ståndet blifvit återremitterad.
Men som denna § af de tre öfriga Riks-Stånden blifvit bifallen och således, jemlikt 75 § Riksdags-Ordningen, af Rikets Ständer afgjord, anser Utskottet berörde återremiss icke kunna till någon åtgärd föranleda. 2:o Uti 10 § har Utskottet tillstyrkt Rikets Ständer, att uti allåtande underdånig skrifvelse anhålla, det Kongl. Majit täcktes föreskrifva Kongl. Stats-Kontoret att, med upphörande af transport till hufvudstaden från andra stapelstäder af Statsverkets bergseffekter, låta, i likhet med hvad i afseende å upphandlingar, nybyggnader och reparationer för Kronans räkning funnes stadgadt, å samma effekter förrätta auktioner, samtidigt inför Kongl.
Stats-Kontoret och vederbörande embetsmyndighet i den stapelstad, der levereringen egt rum samt att de dervid skeende anbuden sedermera borde på en gång af Kongl. Stats-Kontoret pröfvas.
Som denna hemställan, hvilken af Borgare- och Bonde-Stånden bifallits, deremot blifvit af de två öfriga Riks-Stånden afslagen, lärer densamma komma att förfalla. 3:o 26 <§, deruti Utskottet tillstyrkt Rikets Ständer, att uti aflåtaiide underdånig skrifvelse anhålla, att, derest Kongl. Majit framdeles skulle finna lämpligt att, till underlättande af arbetsföretag utaf allmän beskaffenhet, äldre, till krigsbruk odugligt, krut finge användas, Kongl.
Majit täcktes dervid föreskrifva, att betalning - > Stats-Utslioltelt Utlåtande, Jtä 139. 9 talning för samma krut skulle till Kronan erläggas lill ett efter dess verkliga värde lämpadt pris, har af Ridderskapet och Adeln blifvit afslagen.
Meri som de öfriga tre Riks-Ständen bifallit berörda tillstyrkande och denna fråga således, enligt 75 § Riksdags-Ordningen, är af Rikets Ständer afgjord, kan Utskottet dermed icke taga vidare befattning.
4:o 42 §, innefattande hemställan till Rikets Ständer, att uti aflätande underdånig skrifvelse hos Kongl.
Maj:t anhålla, att det gällande salpeter-inlösniqgspriset mätte för en tidrymd af minst 10 år bibehållas, har blifvit utaf samtlige Riks-Stånden återremitterad, utaf Ridderskapet och Adeln hufvudsakligen på den grund, att, då Utskottets tillstyrkande skett med afseende å det dåvarande salpeler-inlösningspriset af 5 R:dr 32 sk., men Kongl. Maj:t numera i Nåder beslutat, att detsamma från och med detta år skulle höjas till 6 R:dr, torde, om Utskottets förslag antoges, vid tillämpningen tvekan om rätta priset kunna uppstå; af Preste-Ståndet, under uttryckt önskan, att salpeter-inlösningspriset måtte förhöjas till 6 R:dr, att gälla under någon längre tid; af Borgare-Ståndet af det skäl, att ett beslut i den föreslagna syftningen skulle utgöra ett ingrepp uti kommande Rikets Ständers rätt att, efter sig företeende omständigheter, lagstifta i ämnet, samt af Bonde-Ståndet med yttrande, att om det gällande låga inlösningspriset å salpeter skulle bibehållas i 10 år, hela salpeter-näringen skulle komma att upphöra, men att lösriingsprisets höjande till 6
R:dr säkrast skulle leda till denna närings upphjelpande, särdeles om .det tillika bestämdes, att oförändradt gälla under någon längre tid.
I sammanhang härmed har Utskottet till öfverläggning förehaft en af Riksdagsfullmäktigen Jonas Peter Danielsson från Kalmar län hos Hedervärda BondeStåndet vackt och efter frågans förra behandling till Utskottet ankommen motion, hvaruti på anförda skäl påyrkats, att lösningspriset å salpeter måtte varda förhöidt till 6 R:dr 32 sk.
Som Utskottets ofvanberörda tillstyrkande skett under den förutsättning, att salpeter-inlösningspriset vore endast 5 R:dr 32 sk., men, enligt hvad upplyst blifvit, Kongl. Maj:t numera funnit godt i
Nåder bestämma detta pris från och med innevarande år till 6 R:dr, samt vid det sålunda inträdda förändrade förhållandet den af Utskottet föreslagna bestämmelsen om lösningsprisets fastställande för en tidrymd af 10 år icke vidare torde vara af behofvet påkallad, får Utskottet hemställa, att Utskottets uti ifrågavarande 42 g gjorda tillstyrkande måtte få förfalla; anseende sig Utskottet härmed jemväl hafva besvarat förenämnde af Jonas Peter Danielsson väckta motion. 5:o Uti 46 § har Utskottet tillstyrkt, att Revisorernes framställning om angelägenheten deraf, att särskilde Revisorer måtte utses att årligen granska DanBih. till R.
Brot. 1853 & 1851. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 8 Haft. 2 10 Slals-TJlsltollels Utlåtande, M 159. viks hospitals räkenskaper och med uppmärksamhet följa denna inrättnings för valtning, icke mätte lill nägon åtgärd föranleda.
Denna <§ har af Borgare-Ståndet blifvit återremitterad.
Men som densamma är af de tre öfrige Riks-Stånden bifallen, anser Utskottet, på grund af 73 § Riksdags-Ord ningen, någon åtgärd i anledning af den erhållna återremissen icke vara att vidtaga. 6:o 49 §, rörande Revisorernes anmärkning, att, ehuru en juridiska fakulteten vid Universitetet i Lund tillhörande profession, hvartill lön blifvit vid 1840 och 1841 årens Riksdag af Rikets Ständer anslagen, vid slutet af den tid, Re visionen omfattade, ännu stått ledig, lönen, i stället att besparas Statsverket, blifvit tillförd Universitetets reservfond, innefattar två momenter.
Uti i:sta momentet har Utskottet ansett sig böra tillstyrka Rikets Ständer alt, uti aflåtande underdånig skrifvelse hos Kongl. Majit anhålla, att det af Akademiska Konsistorium, till stöd för det anmärkta förfogandet åberopade stadgandet i 7 mom. af Kongl. Brefvet, angående ny utgifts—stat för Lunds Universitet den 19 December 1848, att uppkommande besparingar å andra anslag än till malerielen, skulle användas till den reserv- eller besparingsfond, sorn blifvit ställd till II. K. II.
Kanslerens disposition för vetenskapliga och ekonomiska behof, måtte förklaras icke afse det fall, då Rikets Ständer för Universitetet beviljade anslag till andra ändamål än matericlen och att, i följd deraf, sådant anslag icke måtte till Universitetets disposition utanordnas annorlunda än i öfverensstämmelse med det ändamål, hvarför anslaget blifvit beviljad t.
Detta moment har blifvit bifallet af Borgare- och Bonde-Stånden, men är af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet återremitteradt, i ändamål att, då dels det syntes mindre lämpligt att begära förklaring af ett stadgande uti en utgiftsstat, dels ock Utskottets omförmälda förslag till underdånig skrifvelse, sådant det nu vore affattadt, skulle kunna föranleda misstydning i så måtto, att när i framtiden förevarande profession ånyo blefve ledig, villrådighet kunde uppstå, huruvida icke den anslagna lönen skulle under vakanstiden besparas för Statsverkets räkning, nämnda förslag mätte erhålla en förändrad ordalydelse; och som Utskottet, för sin del, anser dessa anmärkningar vara grundade, får Utskottet hemställa, alt Rikets Ständer ville, i enlighet med hvad vid återremisserna blifvit föreslaget, besluta, »alt uti allåtande underdånig skrifvelse hos Kongl. Majit anhålla, att då Rikets Ständer för Universiteten bevilja anslag till andra ändamål än materielen, sådant anslag icke må å Universitetets lönestat uppföras förr än det ändamål, hvarför anslaget blifvit gifvet, är vunnet.»
Uti 2 mom. af förevarande § har Utskottet hemställt, att då uppenbart vore, att ett af Rikets Ständer beviljadt anslag icke blifvit användt för det der - ■I Stals-Ulskollets Ullålande, JYs 139.
11 med afsedda ändamål, Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t tillika i underdånighet anhålla, det Justitie-kanslern blefve i nåder anbefalld att utreda, om och i hvad mån någon embetsmyndighet kunde anses vara till berörde felaktighet vållande.
Som denna hemställan, hvilken af Borgare- och Bonde-Stånden bifallits, deremot blifvit af de öfriga två Riks-Stånden afslagen, lärer densamma komma att förfalla. 7:o De uti öfrige §§ af Betänkandet M 21 omförmälda ämnen hafva dels i följd af samtlige Riks-Ståndens bifall till Utskottets förslag blifvit slutligen afgjorde, dels ock funnits vara af egenskap att icke från Rikets Ständers sida erfordra någon åtgärd.
Stockholm den 29 Maj 18,54.
\ STOCKHOLM, TRYCKT I10S JOH. BECKMAN, 18Si.
A. Stat s-Vt skott et i Utlåtande, N:o 140 1 N:o 140.
Ank. till Exp. Utsk. den 30 Maj 1834, kl. 1 c. m.
Utlåtande, angående restitution af oriktigt debiterad lönebevillning vid JVestmanlands, Jönköpings och IVermlands Fältjägare-Regementen.
Genom nådiga remisser af den 13 sistlidne Februari, har Kongl. Maj:t, efter vederbörandes hörande, för det afseende, hvartill Rikets Ständer kunde finna härvid förekommande omständigheter föranleda, öfverlemnat till Statsutskottet handlingarne, rörande i underdånighet gjorda ansökningar om restitution af oriktigt debiterad och erlagd lönebevillning vid nedannämnde regementen, nemligen: l:o af Regements-skrifvaren vid Westmanlands regemente Birger August Schenström, som, enligt hvad handlingarne upplysa, genom förbiseende af det i 145 §, 1 mom. af 1845 års bevillnings-förordning meddelade stadgande, angående befrielse från bevillning för de af Officerares löner utgående ackordsränte- och amorterings-afdrag, såsom bevillning för år 1846, påfört åtskillige löntagare vid sagde regemente och levererat till Westerås läns ränteri tillsammans 105 R:dr 28 sk.
C r:st. utöfver hvad af dem rätteligen bordt utgöras, hvilket belopp sökanden väl, genom Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes Utslag af den 7 December 1847, förklarades berättigad att ur kronans kassa kostnadsfritt återbekomma; men detta beslut, som i föreskrifven ordning underställdes Kongl. Kammar-Rättens pröfning, blef medelst Utslag af den 2 Oktober nästpåföljde år upphäfdt och den sökta restitutionen afslagen, enär den oriktiga debiterings-åtgärden icke vore inom stadgad tid öfverklagad och således hade vunnit laga kraft.
Häröfver anfördes af sökanden underdåniga besvär, å hvilka besvär och det dervid framställde restitutions-anspråk Kongl. Majit dock, jemlikt Dess Nådiga resolution af den 31 Maj 1849, fann något afseende så mycket mindre kunna fästas, som sökandens rätt, i egenskap af Bih. till R.
Fröt. 1853 & 1854. 4 Sami. 1 Afd.
2 Band. 9 Haft. 1 2 Stats-Utnkottets Utlåtande, N:o 140- redogörare, icke var beroende af hans å de skattskyldiges vägnar förda talan, och han ej visat sig innehafva deras uppdrag att densamma utföra.
Sedermera har Regements-skrifvaren Schenström, hvilken ersatt vederbörande löntagare hvad dem till följd af den oriktiga debiteringen blifvit för mycket påfördt, under åberopande af de, i anledning af Kongl. Maj:ts framställningar, vid sednaste riksdag meddelade beslut i mål af likartad beskaffenhet, i underdånighet anhållit, det Kongl. Maj:t måtte till Rikets nu församlade Ständer aflåta Nådig proposition om ersättning eller restitution till sökanden af ofvanberörde belopp. 2:o af Regements-skrifvaren vid Jönköpings regemente Johan Ulric Dahlström, hvilken, såsom befullmäktigadt ombud för löntagarne vid sistnämnde regemente, hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhållit, att då, vid debiteringen af den bevillning och krigsrustnings-afgift, som, enligt 1845 och 1848 års bevill— nings-förordningar, bordt af detta regemente erläggas för åren 1846 med 1850, det misstag egt rum, att såväl bevillningen sorn krigsrustnings-afgiften påförts och utgjorts af fulla löneinkomsterna, utan att dessa blifvit, på sätt åberopade författningars 145 § medgaf, minskade med den ränta, som af lönerna utgått till arméens aekords-amorteringsfond, hvarigenom löntagarne alltså kommit att för sagde år erlägga 540 R:dr 26 sk. 6 r:st. i bevillning och 44 R:dr 39 sk. i krigsrustnings-afgift, eller tillsammans 585 R:dr 16 sk. 6 r:st. mer än vedcrbordt, Kongl.
Majit, enär tiden till sökande af detta belopps restituering redan hade förflutit, täcktes till Rikets Ständer göra
Nådig framställning derom, att hvad sålunda blifvit för mycket erlagdt, finge till vederbörande löntagare återställas; -— samt 3:o af Chefs-embetet vid lVermlands Fältjägare-regemente, som, med jemväl åberopadt stöd af Rikets sednast församlade
Ständers här ofvan omförmälda beslut, framfört enahanda anhållan i afseende på den, utan afdrag för ackordsräntan, åtskillige officerare vid detta regemente från och med år 1846 till och med år 1850 påförda lönebevillning jemte krigsrustnings-afgift, uti hvilka skattebidrags debitering någon ändring icke kunde af de skattskvldige sökas, enär debiteringen redan vunnit laga kraft, dä dess oriktighet biet' bekant, utgörande, enligt hvad handlingarna utvisa, det sålunda för mycket erlagda och i Wermlands läns ränteri levererade bevillnings-beloppet 460 R:dr 17 sk. 3 r:st. och krigsrustnings-afgiften 39 R:dr 28 sk. 5 r:st., eller tillsammans 499 R:dr 45 sk. 8 rast.; varande dessa trenne särskilda ansökningar, uti deröfver af Kongl.
Kammar-Rätten afgifna underdåniga utlåtanden, tillstyrkta, helst Kronan, äfven om de ifrågasatte återbetalningarne beviljades, ändock i lönebevillnings- och krigsrustnings-afgifter från Westmanlands och Jönköpings regementen, samt Wermlands Fältjägare-regemente för ofvanberörde år erhållit hvad från dessa regementen rätteligen bordt utgå, och dessutom i afseende på återbäringen till Regeinents-skrifvaren Schenström förekomme, att han, som redan godtgjort de skattskyl - Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 141. 3 dige hvad’ de, i följd af den oriktiga debiteringen, måst erlägga, skulle, i händelse han icke återfinge de sålunda oriktigt debiterade medlen, komma att vidkännas en i förhållande till sitt vid debiteringen begångna misstag alltför betydlig och kännbar förlust.
Pä samma skäl, sorn nu blifvit af Kongl. Kammar-Rätten anförda, och enär de orätt debiterade och erlagde afgifterna ovilkorligen måst till vederbörande återbetalas, derest debiterings-åtgärderna blifvit inom föreskrifven tid och i stadgad ordning öfverklagade, beviljade Rikets Ständer vid sednaste riksdag sökta och tillstyrkta återbetalningar af de, genom dylikt förbiseende, för mycket påförda och erlagda lönebevillnings-afgifterna vid Kalmar, Uplands och Dal-regementena.