Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Stadens berättigande till ersättning och densammas belopp lätt kunde utredas vid jemnfö'relse af Iv. M:ts IN åd.
Bref, som tydligen stadga , hvad som i inqvartering bestås hvarje grad; att Staden, redan åren 1770 och 1771 blifvit beviljad en viss frihet från inqvarteringsbördan , ehuru denna fördel ej kommit Staden till godo derföre, att Innevånarnes välstånd fordom gjort uppoifringen i denna del lätt, men att sedan detta försvunnit, K. M:t, uppå Stadens Borgerskaps underd. anhållan om tillgodonjutande af den dem tillagde rätt, år i8i3 i Nåder anbefallt en undersökning till reglerande af samma rätt, hvilken undersökning, af hvarjehanda hinder fördröjd, dock ej slutats förr än år 1822, då Borgerskapet erhöll den sista rättelsen, men genom hvilket uppskof, hvartill Staden icke varit vållande, den ock oskyldigt i g år fått vidkännas utgifter som Staten, men ej Marstrand bordt påkosta; att inqvarteringen, under den tid, då befästningen ökades med 2:ne Fästningsverk och en ny Fyrbåk anlades, varit ovänligen tryckande, att då Borgerskapet, som ända till år 1811 bekostat ljus och ved åt de till inqvartering berättigade, utan att derföre yrka ersättning till längre tid, i öfrigt inskränkt Betänkanden, N:o 385.
3gg sin anhållan erni ersättning endast från den tid som de bevisligen utgjort denna skyldighet, Stadens innevånare destoheldre gjort sig förhoppning om bifall dertill, .sorn 2:ne andre Städer, Malmö' och Landskrona, i afseende på deras inqvartering, erfarit den rattvisa, som nu vill vägras Marstrand, hvilken Stad lidit både en längre lid och mast utgöra en fördubblad inqvartering; att Staden, sorn år 1824 afbrann, ej i likhet med Norrköping, Borås och flere andre Städer, åtnjutit något allmänt bidrag till dess återuppbyggande; samt sluteligen att om endast en fjerdedel eller femtedel af det ifrågastäldte ersnttnings-beloppet, utgörande, enligt Utskottet förut meddeldte Förteckningar, 36,146 R:dr 10 sk.
Stad skulle med tacksamhet och någorlunda belåtenhet emottaga en sålunda minskad liqvid; hvaremot åtskillige andie Ledamöter yrkat bifall på Utskottets Betänkande, serdeles som frågan genom tvenne RiksStånds förut fattade beslut blifvit afgjord samt af sådan anledning ExpeditionsUtskottets förslag tilt R.
Efter öfvervägande af hvad sålunda ytterligare förekommit, får Utskottet anföra, att Utskottet, uti dess under N:o 14 nfgifne Betänkande i ämnet väl förklarat, att sorn beräkningen af den utaf Marstrands
Stad utgjorde inqvarteringén skedt efter enahanda grund för alla åren ifrån och med 1806 och till vida högre belopp än vid Armeens Flottas Götheborgs Escadre uti inqvarterings-penningar först ifrån 1819 4oo Stats-Utskottets års början bestås; alt (lere af de åden företedde Förtekningen upptagne personer icke varit, enligt 1720 års Inqvarterings-Ordning, till fri Inqvarterings begagnande berättigade, såsom i och för sine resor och Förrättningar åtnjutande tractamenten eller aflöning, samt att, sedan Krigstidens slut, någon större Garnizon, Militär-Samling eller Arbets-Commendering icke skall hafva varit i Marstrand förlagd, Utskottet, enär någon tillförlitlig uppgift å den Marstrands Stad tilläfventyrs tillkommande ersättning hvarken blifvit behörigen upprättad eller af den år 1822 i föreskrifven ordning haline och Utskottet tillhandakomne undersökning kunnat vinnas, för bestämmande af ersättningsbeloppet, icke heller, uti det ofullständiga skick, hvari detta mål befanns, kunde något hufvudsakligt förslag i afseende på samma ersättnings meddelande då afgifva; men häraf kan ej den slutsats dragas, att meranämnde Stad skulle gå i mistning af den fordran Staden kunde äga efter afdrag från det fordrade ersättningsbeloppet af hvad antingen origtigt eller för mycket beräknadt blifvit eller ock Staden ålegat att i inquartering bekosta.
Då likväl denna utredning, i målets närvarande ofullständiga skick, icke kan af Utskottet verkställas, utan synes böra föranstaltas af vederbörande Verk och Authoriteter, och Utskottet icke anser billigt, hvarken att låta Staden imedlertid vänta på all afbetalning å en ersättning, hvarå den redan i så lång tid varit i mistning, ej heller att, på sätt inom RiksStånden yrkadt blifvit, föreslå någon viss summa, hvarmed Betänkande ii, JM:o 385.
Den 2 Fel>r. i83o.
Af FIr Grefve v. Schwerin F.
B..- Jag delai;i så måtto Utskottets tanka att jag anser Staden Marstrand äga en obestridlig fordran och finner det icke vara R.
St:r värdigt att genom ett gång efter annan gifvet förklarande det frågan icke är tillräckligen utredd uppskjuta slutliga liquiderandet af samma fordran j men hvad beträffar grunden för liqvidationen kan jag ej instämma i phirafitetens tanka. —■> En fordran, sådan som den ifrågavarande, är af natur att kunna genom accord uppgöras,.
Staten liquiderar denna fordran med Staden; den sednares sak blifver det att, liquidera de enskilde fordringsegarne eller hvarje husegare särskildt och då härvid inträffar omöjligheten för Staden att kunna uppgöra liquid för hvad en husegare på inqvarteringsräkningen för några, oqh tjugu, år tillbaka egt att fordra, är äfven Staden, i tillfälle att, på sätt nu skett, föreslå i liquid en bestämd summa af hvad densamma, enligt räkning, för inqvartering har att for - /joa Stats-Utskottets dra, hvilket anbuds bifallande jemväl, enligt hvad Landshöfdingen i orten förklarat, är höjden af hvad Staden väntar.
Sta- åt R:g:sGontoiret uppdraga att K.
M:t skulle finna denna summa, utgörande af hela i räkningen uppförde fordringsbeloppet, Lunna i liquid lämpligen antagas.
Häruti hafva Hr Friherre Sprengtporten, Hrr Noréus j Ekerman, Langenberg och Stahle instämt.
Hr Prosten Agrell har ansett sig icke kunna instämma i pluralitetens tanka, enär derigenom anslag på slump, eller innan fordringsanspråket utrönts, blifvit beviljadt.
Af Riksdagsfullmäktigen Nils Strindlund från WesterNorrlands
St:r vid denna Riksdag afgjort frågan genom Trenne RiksStånds beslut och underdånig skrifvelse i ämnet afgått till K. M:t, hvarigenom R.
Betänkan den, N:o 385. 4°3 2:0
Är det oformligt, att tillstyrka en skulds liquiderande, förr än utröndt blifvit, om den är verklig. 3:o
Är den reclamerade förmenta fordran hos Staten till en del alltsedan år 1806 och således gammal; och du Westerbottens Rotehållare vid denna Riksdag sökt sin Rotefrihets-afgift, sorn de ägt tillgodonjuta sedan år 1818, enligt R.
Vid detta tillfälle har StatsUtskottet deremot iagttagit en hel annan grundsats för sitt beslut; men jag för min del anser att ingen skillnad bör göras på fordringsägaren, hvem han an må vara, utan endast den rätt han å sin sida kan förete. 4:0 Skulle hvarje Motionär, enligt Grundlagarne äga rätt, att då Ständerne genom sine sammanstämmande beslut afslagit hans vid en Riksdag väckte fråga, å nyo vid samma Riksdag väcka motion i samma sak, och Riksdagsgöromålen blifva så ansenligt ökade, att Riksdagens längd skulle fördubblas, som ändå ty värr är för lång.
Län, Johan åndersson från Upsala Län, Eric Andersson från Westmanlands Län, Carl Bergman från Gefleborgs Län, Olof Persson från Stockholms Län samt Anders Nilsson från Wermlund» Län instämt. 4o4 Stats-Utskpttets N:o 386.
Utlåtande, i anledning af väckt motion om upphörandet af Åkerbo Härads dagsverksskyldighet under Kongsöhrs Kongsgård. (I. A.) Frän H.
.Bowfc-Ståndet liar Utskottet erhållit remiss å ett af Riksdagsfullraägtigen Joran Andersson från Westerås Lån afgifvit Memorial, deruti han, så väl å egna sorn öfrige till Kongsöhrs Kongsgård och f. d.
Stuteri, dagsverksskyldige hemmansägares vägnar inom Åkerbo Härad, yrkat att, i likhet med hvad vid 1823 års Piiksdag blifvit den, för dagsverkens utgörande till Dahlby och Fliinge Kongsgårdar, anordnade Allmogen medgifvet, få njuta befrielse från den lösen efter markegång, berörde Härads dagsverksskyldige
Man tals-ränta, utan voro enahanda med dem som till Fliinge och Dahlby förut utgjordes; tillförseende sig Jöran Andersson så mycket hellre R, Slits bifall härtill, som Åkerbo
Härad vore, genom sina locala förhållanden nästan öfver dess förmåga onereradt och dess invånare längesedan, ur samma skäl som dagsverksskyldige till Dahlby och FIiinget bordt söka och förtjent befrielse från alla ifråga satte, så kallade lijelpedagsverken, hvilka icke från ordinarie jäntor vore härflytande.
4o5 Och hafva med Jöran Andersson sig förenat Tufve Larsson från Christianstads Län oell Auders Nilsson från Isie i Malmöhus Län, denne sistnämnde under förklarande, att lika beskaffad dagsverksskyldighet utgjordes inom Oxie Härad af berörde Län till Sandö Kongsgård, och hvilket onus jemväl borde, i Anders Nilssons tanka, för berörde Härad upphöra, Rikets år 1823 församlade Ständer beviljade väl åtskillige under Dahlby och Fliinge Kongsgårdar dagsverksskyldige
Dagsverksskyldige socknar allmänt yttrat den önskan att, mot afstående till Staten af den nu hemmanen tillkommande så kallade Uagsverks-tunnan varda från dagsverksskyldigheten till Kongsöhrs Kongsgård befriade, Men då förhållandet med denna dagsverksskyldighet icke af de i ämnet tillgänglige handlingar kan fullständigt inhemtas och Utskottet således icke är i tillfälle att bedöma i hyad mån Kronan härigenom kan komma att förlora, eller huruvida gällande contracter om Kongsgårds-arrenden, eller andra omständigheter, kunna ligga till hinder mot förslagets verkställighet, anser Utskottet målet för närvarande icke vara så fullständigt utredt att Utskottet kan tillstyrka detsaminas 406 Stats-Utskottets upptagande till pröfning af 11.
St:r må hos K. M:t i und:het anhålla, det K.M:t rörande den sökta befrielsen från ifrågasatte dagsverksskyldighet, må i Nåder infordra vederbörandes und. utlåtanden samt sedan fullständig utredning af ämnet skett, vid nästkommande Riksdag öfverlemna detsamma till R.
I anledning af gjord hemställan om Snefringe Härads Innevånares befrielse från II jelpedagsverkens utgörande till Strömsholms Kungsgård, hafva R.
St:r, med bifall till Stats- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottens gemensamt gjorda tillstyrkande, i Betänkandet N:o io3 den 16 November sistlidet år, redan befriat de inom nyssnämnde Härad eller Strömsholms Fögderi af Westmanlands Län belägna Krono- och KronoSkatteHemman ifrån de dem, utöfver ordinarie Skattläggningen, hittills påförda så kallade hjelpe- eller KneckteTunnedagsverken till Strömsholms Kungsgård, under vilkor, att den såsom vederlag derföre hvarje SoldatRote årligen tilldeldta ert Tunna KronoTiondeSäd, eller derföre utsatt lösen i penningar, från samma tid varder indragen och StatsVerket besparad.
Förhållandet med de nu ifrågakomne Åkerbo Härads dagsverksskyldige Hemmansägares åligganden till Kungsohrs Kungsgård synes mig vara alldeles enahanda med det, som, uti ofvanberörde Betänkande, Betänkanden, N:o 386.
4°7 är i afseende på Snefringe Häradsboer utredt.
Och anser jag, i följd deraf och på grund af R.
För min del kan jag icke gilla H. StatsUtskotlets Betänkande till svar å Göran Anderssons från Westerås Län väckta motion om befrielse från de så kallade Hjelpedagsverken , som af Åkerbo Härad blifvit utgjorde tiil Kungsörs KongsLadugårdar.
St:r bestämdt yttrat, att så snart Kungs- och KungsLadugårdar skulle utarrenderas, skulle en sådan Dagsverksskyldighet in natura upphöra. K. M:ts Bref af den 3 December 1812 bestämmer uttryckeligen, att 408 Stats-Utskottets sådane Hjelpe-dagsverken, som icke grunda sig på Resolutioner och Författningar, skola genast derefter upphöra, och då förhållandet efter min tanka, är i likhet med Snefringe, vet jag icke hvar en undersökning skall vara mera behöflig i den ena provinsen af samma
Härad är bestämdt, nemi. att Åkerbo Härad måtte afstå den DagsverksTunna eiier ersättning i Spannemål utgörande 121 T:r 25k:pr Säd till K. M:t och Kro-» nan, som skulle motsvara 2260 Dränger-hjelpedagsverkan.
Häruti hafva instämt P. Pehrsson, från Örebro Län, Carl Bergman från Gefleborgs Län, Joh. Andersson från Upsala Län , Olof Pehrsson från Stockholms
N:o g37- Utlåtande, i anledning af väckta motioner om utvägs vidtagande, till betäckande af den brist, som möjligen kaij uppkomma uti de beräknade tillgångarne för anslag sorn vid denna Riksdag blifvit beviljade. «-A.)
I detta ämne hafva hos H. R. o. A. 2:ne motioner blifvit väckta, nämligen: af Hr Crusenstolpe, M. J. Betänkanden, N:o 387. 409 som yttrat, att, då man ihogkomme det RiksStånden vid flera tillfällen öfverskrida de af Utskotten uppgifne anslagssummor, under det de afsedda tillgångarne icke kunnat ökas i mån deraf och att, i händelse af ett missvext-år som verkade förhöjning i Embetsmännens löner, de 4°>ooo R:dr RiksgäldsContoiret för sådant fall bör tillhandahålla StatsVerket lomme att tillitas, måste man medgifva möjligheten deraf, att medel åtminstone något år kunde komma att saknas för bestridande till fulla, beloppet af alla de utomordentliga Stats-anslag dem R.
M:t i underdthet öfverlemna, att, i den händelse berörde tillgångar något eller några år icke försloge till fullt betäckande af alla, de utomordentliga anslagen, sjelf intill nästa Riksdag pröfva deras företräde, med hänsigt till föremålens beskaffenhet och vigt; dock så, att de summor, R.
St:r för hvarje särskilt behof högst anordnat, icke måtte i något fall öfverskridas; samt 4io S t a t s - U t s k o 11 e t s 2:0 af Hr Ribbing, Arvid, som, under bestridande af Beviilnings-Utskottets förslag, alt beräkna bränvinsbi ännings-afgiften till ett belopp af 460,000 Rldr och att dessutom anvisa utgifter på öfverskottén å samilia inkomst föreslagit, att Stats-Utskottet ensamt eller i förening med annat Utskott må uppgifva hvarest medel skola tagas till ersättande af den brist, som i Stats-inkomslerna skulle uppkomma, derest K.
Mit, i följd af inträffande missväxt, funne angeläget, att för någon längre tid inställa Bränvinsbränningen i Riket.
Hr Printzensköld i sino anmärkningar vid Stats- och Banco-Utskottens Betänkande Klo 22 om Extra Stats-Regleringen, fästat uppmärksamhet på behofvet af ett dylikt Creditiv.
Enär dessutom på RiksgäldsContoiret äro anvisade åtskilliga Lån och Creditiv, för hvilka ingen annan tillgång finnes än lån, och Creditiven äro af den beskaffenhet , dels att inan icke kan på förhand beräkna om och när desamma blifva behöfiiga, dels att deras utbetalning icke alltid kan fördröjas, intilldess medel hinna upplånas, utan måste bestridas af RiksgäldsContoirets under händer hafvande tillgångar; så visar sig ifrågavarande åtgärd desto oumgängligare.
Men att dertill välja den utväg, sorn Hr Crusenstolpe synes hafva åsyftat, att nemi. låta vissa anslag, efter K.
St:r beviljade anslagen af hvad beskaffenhet som helst, ovillkorligen böra vara att tillgå på béstämda tider, och till utsatt belopp, får Utskottet vördsamt hemställa: att, derest någon brist tillfälligtvis skulle uppkomma uti det påräknade beloppet af de till Statsverket eller RigtsContoiret anslagna inkomster och tillgångar, hvilken ej af öfverskott, eller andra för handen varande medel betäckes, R:g:sContoiret må, på sätt äfven tillförene öfligt varit, anskaffa skillnaden genom lån, dock under förbehåll, att dessa i mon af blifvande tillgångar återbetalas, och att de i det hela icke få öfverstiga hvad som till de be - ^,3 S t a t s - U t s k o 11 * t * stämda anslagens, samt de beviljade och begagnade lånens eller creditivens fyllande erfordras.
Den 2 Februari i83o, N:o 538.
Memorial, rörande charteringen af den Förbindelse, som af Götha CanalBolag skall a [lemnäs och intecknas uti CanalYerket och dess ägande Fastigheten Ibland andra villkor, som blifvit stadgade, i afseende på det, vid innevarande Riksdag, till Götha Ganalbyggnads fullbordande beviljade ytterligare Lånebiträde af 845,334 R:dr, är väl föreskrifvet, att Canol-Bolaget skall medgifva Staten rättighet, att, utan Bolagets vidare hörande, för hela nyssberörde summa taga första intecknings säkerhet uti GanalVerket, dess område och ägande fastigheter, Motala mekaniska Verkstads anläggning dock ej derunder inbegripen; men då uti beslutet icke finnes omnämndt antingen Bolaget eller RiksgäldsGontoiret skall vidkännas inteckningskostnaderne, så har, vid det tillfälle, då R.
H. St:rs Beslut i ämnet skoiät, genom Utskottet, Hrr Fullmäktige i RlgtsContoiret meddelas, Utskottet fått anledning att på denna omständighet fästa serskild uppmärksamhet.
Det är väl vanligt, att Låntagaren sjelf anskaffar Intecknings- och Gravations-bevis, innan lånsumman utgifves, men sådant kan Vid ifrågavarande fall icke vara förhållandet, enär, för penuingarnes lyftning uti R:g:s r Gon - Betänk anden, Nös 388, 389. 413 Contoiret, annat förbehåll, å Statens sida, icke finnes vara gjordt, än att Canal-Bolaget skall hafva till nyssbemälte
Contoir aflemnat sin förbindelse, att de stadgade vilkoren antaga och fullgöra; hvadan och då för berörde intecknings] erhållande utgifterne, uppgående endast för stämpladt papper till något öfver 2000 Itrdr, icke blifvit tagne i beräkning vid Canalbyggnads-anslagets beviljande, Utskottet ansett sig böra hemställa, om icke II. II.
St:r skulle finna lämpligt hos K. M:t i underd. anhålla, det SlatsContoiret måtte undfå
Nådig befallning att låta, utaf det i Chartje-Sigillatse-Contoiret varande förråd af stämpladt papper, till Hrr Fullmäktige i R:g:sContoiret, efter requisition och emot qvitto, utan någon betalning, utlemna det stämplade papper, som till chärtering af Götha Canal-Bolags ifrågavarande Förbindelse erfordras.
Vid detta från Högloft .Ridd. och Adeln återremitterade Utlåtande, äro anmärkningar framställda: 5 B. 28 4 Stats-Utskottets Af Ilr Ugglaj Göran Gustafsorn yttrat, det hart fullkomligen gillar den tillstyrkta rättelsen uti Liquidationen nied CommerceRådet N. Malms Concoursmassa, hvarigenom räntefordringen nedsättes fran 46o3 R;dr 37 sk. 9 r:st. till 365o R:dr 1 sk. 9 r:st.; men att det pä det högsta väckt hans uppmärksamhet, om ej förundran, att Utskottets pluralite', på anförde skäl och med ledning af någre bland Utskottets Medlemmars gifne intyg, af consideration för Iggeström, som orden lyda, tillstyrkte eftergift af en Summa, (nämnde 365o R:dr 1 sk. 9 rist.) som, på sätt en Ledamot af Utskottet, (Hr Riben) i dess mot Utskottets Betänkande afgifne och af en tredjedel af Utskottets liela personal, (Hr Riben inberäknad) understödda Reservation, ganska riktigt anmärkt, endast skulle komma CommerceRådet Malms rätts-innehafvare tillgodo, utan att Iggeström för sin person hade deraf den ringaste förmån; en sanning, som bevises tillräckligen deraf, att emot Iggeström, såsom icke lagsökt för Balancen och följaktligen ej genom Domares eller Executors Utslag förpliktad, att ränta derå godtgöra, något kraf af RiksgäldsContoiret ej kan komma i fråga att anställas; hvaremot, enligt hvad Handlingarne i målet upplysa, tillgång till denna Skulds betalande ur Malms Concoursmassa bör kunna påräknas.
N:o 38g. 415 Borgenärerne i hans gäldbundna Bo, hvilka alltså i sjelfva verket skulle komma att skörda frukten af den Välvilja, hvarmed raan förmält sig vilja Iggeström omfatta, i rak motsatts med hvad för Malms med-Cautionist, numera afl. GeneralMajoren von Utfall egt runi, hvilken så till Capital som ränta fullt utbetalt den på honom belöpande hälft i Iggeströms halance.
Att en uppoffring af Statens medel, med frånträdande derjemte af den säkerhet och de utsigten R:g:sContoiret har, att, utan förnärmande af någons lagliga rätt, beloppet ur Malms Coneoursmassa återvinna, i förevarande fall skulle vara så mycket mindre på sitt ställe, eller, tinder hvad skenbar förevändning som helst, böra af National-Representationen bifallas, som åtminstone för Hr Uggla äro okände de anspråk på gåfvor af R.
Stlr delägarena i Malms Concoursmassa kunnat förvärfva; och det i öfrigt icke lärer kunna bestridas, att en uppoffring å Statens sida af detta slag, den må drabba R:g:sContoiret eller Banken, beloppet må vara bokfÖrdt och räntebärande eller ej, i allt fall kommer att utgöra det allmännas förlust och således i sin, ehuru ringa mohn, bidraga till den ännu ej fulländade taflan öfver Götha Canal och dess på obestånd komna Discont.
Att livad åter angår den af Iggeström sökte afskrifning för de så kallade Disconllånen med tillhopa R:dr 872: 9. 6.
B:co, egentligen utgörande influtne, af Iggeström uppburne, men icke af honom redovisade utdelningar ur 2ine Concours-massor, så är 416 S t a t s - Ut s k o 11 e t s förhållandet härmed i så måtto olika med den föregående delen af della afskrifningsmål, att en eftergift af denna skuld, såsom i Iggeströms Concours bevakad samt emot honom och hans hustru till betalning fasställd, endast kan komma desse gäldenärer enskildt tillgodo, hvadan den af StatsUtskottet promulguerade considerationen för Iggeström här synes vara tillbörligen afsedd.
Hrr Fullmäktige i Riksg.Contoiret hafva väl, i sammanhang härmed, öfverlemnat till StatsUtskottets pröfning, huruvida Iggeströms vanlottade belägenhet och fleråriga, besvärliga och ansvarsfulla .befattning vid Götha Canal f. d.
St:r, sorn ej en gång Statens högre Embetsman torde kunna på* räkna; samt det för öfrigt icke heller blifvit factiskt och bestämdt utredt, att
Iggeström och hans hustru sakna ali tillgång att återgälda ifrågavarande, af honom förskingrade R:dr 872: g. 6., anser Herr Uggla, vid sådant förhållande, den sökta eftergiften i denna del för närvarande icke böra beviljas, utan att krafvet härutinnan må tills vidare emot
Iggeström hållas öppet till dess hans oförmåga alt skulden betala blifvit fullkomligen ådagalagd och bestyrkt, då afskrifningen sedan gör sig sjelf.
Leonli., har anfört, hurusom ifrågavarande Betänkande bereder ett ypperligt tillfälle till generositets- och cajolerings-systémets utöfvande emot Götheborgsboer.
Han förmäler sig nyttja pluralis, enär här icke allenast är fråga om att göra Kamereraren i Götheborg Iggeström en grace, uten ock att Creditorerne i CommerceRådet 4i8 Stats-U tskottets Malms Concours skulle komma att draga största fördelen deraf.
— Hr Rosenqvist hade i ett föregående Plenum, då fråga var, att efterskänka Götheborgaren Billqvist försnillade Krono-afgifter för Bränvinspannor, yttrat, huru farligt han ansåg att lemna prsejudicater i afskrifningsväg.
Ett bevis derpå visade sig nu Uti det förevarande Betänkandet, der det säges: ”Efter in"bemtad underrättelse om den välvilja, hvarmed 1823 "års Ständer behagat omfatta Iggeström, i anseende "till hans redlighet, har Utskottet ansett sig böra till— "styrka nu församlade
Hr Rosenqvist ville icke yttra sig öfver den åberopade redligheten, då frågan är, att samma Man, på hvilken ordet redlighet har afseende, kommit på balance; men det vore af handlingarne upplyst, att vid i8a3 års Riksdag efterskänktes denna Iggeström 7000 R:dr balance-medel och 6700 R:dr rnissräkningspenningar samt att nu föreslås eftergift af 4^22 R:dr 11 sk. 4 r:st- Således skulle under loppet af 2;ne Riksdagar åt en Göthehorgare skänkas af Statens medel ej mindre summa än 18,272 R:dr n sk, 4 r»st, När man tillika betraktar, att den person, åt hvilken denna artighet göres, bar varit Embetsman, som genom balance och missräkning förorsakat Staten denna förlust, och att Nationens Ombud, den Lagstiftande Församlingen, göra presenten, så öfverlemnade Hr Rosenqvist åt Coraipittenterne, Sven - Betan ka nelen, N:o 38g. 4'9 ska Folket, att göra reflexioner och conclusioner häröfver.
Hr von HartmansdorffAugust, har, såsom Fullmäktig i R:gdsContoret, instämt uti de yttranden, sona ^20 Stats-Utskottets
Hr Friherre Åkerhjelm och Hr Uggla afgifvit samt tillagt, att om, efter hvad under discussionen hos H. R. o. A., sagdt blifvit, R:gsContoret beräknat sig ränta utan rättighet dertill, så skulle man utan tvifvel upphäfvit himmelshögä rop om våld, då man nu endast med anspråk på barmhertighet kan föra ett så högt språk:
Sådant var dock hans eget fel och förmodligen föranledt af bemödandet , att, genom en större verksamhet, vinna en större förtjenst.
Efter öfvervägande häraf, har Utskottet ansett de framställde anmärkningarne icke kunna föranleda till någon förändring i de åsigter af ämnet, som bestämt Utskottets förut afgifne Utlåtande; och vid hvilket Utskottet alltså förblifver.
BondeStåndet den 3o i samma månad godkänt första punkten, rörande rättelse i den med CommerceRådet Malms Concours uppgjorda Ränte-liqvidation, men afslagit Utlå - Betänkanden, Niis 389, 390.
421 landet i andra punkten om afskrifning af Fordringar, i ock för Iggeströmska Uppbördsbristen.