Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständer tagas; hvaremot Högvördige Preste-Ståndet d. i4 och Vällofl. Borgare-Ståndet d. 16 i nämnde månad besluti t, det 'borde Riksens Ständer genom en underdånig skrifvelse anhålla, att efter verkställd undersökning, om det bidrag enskilde till detta företag böra och kunna åstadkomma, Kongl. Maj.‘t i Nåder må täckas af sådane medel, som Riksens Ständer till Näringarnes förkofran och lättade communicationer anslagit, i mån af beliofvet och ortens Innevånares deltagande deruti, understödja nämnde byggnad såsom Kongl. Maj:t för det Allmänna bästas befrämjande nyttigt och i jämnförelse med andra föremål för anslag af samma fonder, rättvist och billigt finnér; Och kommer alltså, vid denna utgång enligt 75 §. i Riksdags-Ordningen frå - jQ2 Stats-Utskottets gan att förfalla; hvilket Utskottet ansett sig böra vördsamt anmäla.
Ankom den 28 Julii 1S20.
N:o 34i.
Utlåtande, i anledning af åtskilige Motioner om indragning af Lönerne vid Biskops- och DomprostÄmbeten.
Sedan Höglofl. särskildta Utskottet, uti Betänkande den 39 sistl.
Maji, förklarat sig icke kunna taga befattning med Riksdags-Fullmägtiges af Hedervärda Bonde-Ståndet, Anders Joachimssons, från Östergöthland, Olof Jonssons och Johan Svenssons, från Elfsborgs Län, samt Nils Håkanssons, från Kronobergs
Län, särskilde Motioner om indragning af Biskopars eller Domprostars Lönevilkor; Så hafva dessa Motioner åter blifvit från Vällofl.
Borgare-Ståndet samt Hedervärda Bonde-Ståndet till Stats-Utskottet remitterade, hvarföre Utskottet nu får deröfver afgifva dess vördsamma yttrande.
Motionärerne, som sammanstämdt deruti, att för Religionens vård och handhafvande ej skulle erfordras inom hvarje Stift både Biskops- och Domprost-Ämbeten, utan att an - Betänkanden. antingen det ena eller andra af dessa Ämbeten borde upphöra, hafva uti sättet alt sådan indragning verkställa, varit något skiljagtige, men dock hufvudsakligen haft för afsigt att vid inträffande ledigheter nuvarande Biskops-Lönerne skulle till Staten indragas och Domprostarne, upphöjde i Biskopliga värdigheten, men med bibehållande af de Domprost-Ämbeten åtföljande Löne-vilkor, äfvensom med någon förbättring deruti, hvarest sådant kunde finnas nödigt, ensamme vara Chefer, hvar inom sitt Stift utan biträde af någon Domprost och utan åtnjutande af särskildt Prasbende, genom hvilken åtgärd
Staten förmodades vinna en betydlig tillgång och de skattdragandes bördor kunna lättas.
Under Riksdagen, som slutades i Stockholm år 1810, yttrade Preste-Ståndet, uti Protocolls-Utdrag till Stats-Utskottet, dateradt den 14 November 1809, i anledning af då väckt fråga om Biskops-Lönernes indragning till Stats-Cassan på obestämd tid, att Preste-Ståndet ansåg detta ärende såsom Privilegii-mål och på sådan grund högtidligen protesterade emot alla de frågor, som uti Stats-Utskottet kunde väckas om BiskopsLönernes indragning för obestämd tid; Och som 114 §• i Regerings-Formen stadgar, att det beror på samtlige Riks-Ståndens öfverenskommelse och Konungens bifall, att låta 4 Sami. 3 B. *94 Stats-Utskottets
Privilegierne undgå de förändringar och jemnkningar, som Rikets behof kunna fordra, så ansågo Ledamöterne i Stats-Utskottet af Ridderskapet och Adeln samt Borgare- och Bonde-Stånden sig böra i ett sådant sakens skick detta förhållande till Riksens Ständer anmäla.
Härvid blef det ock beroende; Och som Biskoparne äro nämnde i Grundlagen och frågan om deras upphörande således bör väckas samt till pröfning förekomma i den ordning föreskrifvet är om andra Grundlagsändringar, har Stats-Utskottet ansett de nu väckta motionerne icke kunna erhålla någon åtgärd inom detta Utskott, som derjemte skolat yttra den öfvertygelse Utskottet fattat vid öfvervägande af orsakerne för och emot dessa ofta förnyade frågor, om Biskops-Ambetens indragning, att nemligen dessa Ämbeten äro för Religionens vårdande och i synnerhet allmänna Undervisnings-Verken, dervid Biskoparne i egenskap af Ephorer hafva sig ålagde dyra pligter, af ganska stor vigt, samt finnas till skyldigheter förbundne, som äro för det Allmänna icke mindre magtpåliggande, än den som tillhöra Cheferne för andre delar af Administrationen, och ehuruväl några Biskopar hafva ansenlig
Lön äro dock de flestes Löner mindre betydliga och icke öfverstigande vederlikars inom andre styrelsegrenar, samt att Domprostarne icke på alla ställen hafva
Lön i denna egenskap och i alla fall äro Pastorer inom Domkyrko - församlingarne, samt såsom sådane icke kunna Betäiikanden. derifrån skiljas, lieldst de, lika med andre Pastorer, till större delen lönas af fÖrsamlingarne sjelfve; Detta allt öfverlemnas vördsamligen till Riksens Höglofl.
Antom den 2S Julii 1823.
Yttrande, öfver gjorde Anmärkningar vid Utskottets Utlåtande, i anledning af Kongl.
Maj:ts Nådiga Skrifvelse, angående tillåten Revision af Tullverkets med flere Räkenskaper, jemte åtskillige dermed gemenskap egande Motioner.
Vkl Stats-Utskottets ofvannämnde Utlåtande, af den 20 sistlidne Maji, hafva inom HögvÖrdige Preste- och Vällofl.
Borgare-Stånden åtskillige Anmärkningar blifvit gjorde, hvilka föranledt till Ärendets återremitterande från dessa bägge Riks-Stånd.
Med förbigående af hvad en och annan Ledamot inom Högvördige Preste-Ståndet emot Stats-Utskottets behandling af Ärendet, anniärkningsvis yttrat, och hvilket, såsom egentligen innefattande individuella åsigter, r9^ Stat s-Ut skottets ar af elen art, att det, efter Utskottets omdöme, dess mindre något afseende förtjenar, sorn Utskottets åtgärd för öfrigt icke blifvit misskänd, får Utskottet, beträffande frågan, huruvida Riksens Ständer och deras Revisorer måga anses berättigade att granska StatsVerks-forvaltningen till alla dess delar, Passevolance-Cassans medel derunder äfven innebegripim, endast hänvisa till det. åberopade Utlåtandet, hvaruti Utskottet sökt utreda ämnet med den fullständighet, att något derom nu icke är att tillägga.
Och då, enligt ordalydelsen i detta Utlåtande, nämnde Revision endast kommer att omfatta de Cassör, som genom allmänna bidrag tillkommit, hvilken egenskap de medel icke ega, som innevånare uti vissa Landsorter sammanskjutit till sina undervisnings- elier fattigvårds med flere dylike enskilda Inrättningar; och hvilka medel, utan sammanhang med Stats-Verkets, förvaltas och redovisas, kan Utskottet ej eller finna, att, på sätt en Ledamot anfört, något förtydligande erfordras af Utskottets hemställan i förevarande omständighet.
Tili besvarande förekommer vidare den inom Högvördige Preste-Ståndet, enligt vederbörandes eget medgifvande, mera mot formen, än saken, rigtade erinran, att StatsUtskottet, i stället för Förslaget till Riksens Höglofl.
Ständer, att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmäla deras Beslut om en allmän granskning af Statsmedlens förvaltning, Bclänkanden. *97 bordt tillstyrka dea underdåniga anhållan, att Nådigt tillstånd måtte meddelas till framdeles revision af de öfver desse medel förde Räkenskaper.
Valet af uttryck i omförmäldte afseende är liufvudsakeligen en följd af den fasta öfvertygelse Utskottet hyser, att beskattningsrätten, som ar Nationen ensamt förbehållen, icke kan tillbörligen utöfvas, utan i bredd med en anställande noggrann granskning, huru de, en gång, åtagne Statsbidragen blifvit använde, och i hvad mån de för behofvet varit tillräcklige; Men, om äfven annan ledning erfordrats för att härvid finna lämpeliga ordalag, har Utskottet icke eller saknat den uti Riksens Ständers, vid 1815, samt 1817 och 1818 årens Riksdagar, angående den då ifrågastälde revisionen af Kongl. Serapliimer-Ordens Gillets, och Tullverkets med fleres Räkenskaper, uppå dåvarande StatsUtskotts hemställan, aflåtne underdåniga skrifvelse!’, enligt hvilka Riksens Ständer alltid, i form af Beslut, i underdånighet yttrat sina tankar härom; Börande Utskottet, till undvikande af allt missförstånd, icke underlåta förklara, att Utskottets mening så mycket mindre varit, att icke detta Riksens Ständers Beslut skulle till verkställighet i underdånighet hos Kongl. Maj:t anmälas, som uti Utskottets Utlåtande uttryckligen anvisas de särskilda anledningar, Utskottet, för sin del, funnit förekomma till den öfvertygelse, att Stats-Utskottcts Kongl.
Maj:t härtill säkerligen lemnar sitt Nådiga bifall, Hvad slnteligen angår en del Ledamöters af Välloll.
Borgare-Ståndet yrkande, att Riksens Ständers och Deras Revisorers granskningsrätt hör utsträckas till Hospitalens och Lazarettcns enskildte
Donations-medel utan undantag; Så enär desse medel icke kunna anses rätteligen tillkomma nämnde Inrättningar, med mindre de vilkor varda uppfylde, hvarunder gåfvan blifvit lemnad, kan Stats-Utskottet ej frånträda dess förut yttrade mening, att Donations-Brefvens innehåll hör härvid tjena till efterrättelse, och, i följe deraf, att någon revision å Riksens
Ständers sida icke bör ega rum af förvaltningen utaf sådane private sammanskott, som, eldigt Gifvarnes uttryckliga föreskrift, blifvit stäkle under Hospitals- och LazarettsÖfver-Styrelsens speciella vård och inseende; hvaremot Räkenskaperne öfver de enskildte Donations-medel, vid hvilkas öfverlemnande någon dylik föreskrift icke blifvit meddehl, af samma anledning, som redogörelsen för Hospitals- och Lazaretts-Inrättningarnes öfrige Fonder, synas böra undergå granskning af Riksens Ständer och deras Revisorer.
Detta har Stats-Utskottet, i anledning af den erliållne återremissen, skolat vördsamt andraga, samt i öfrigt tillkännagifva att Utskottets förra Utlåtande blifvit gilladt Betänkanden. 1.0.9 utaf Högloft.
Ridderskapet och Adeln den 23 samt af Hedervärda Bonde-Ståndet den 27 Maji innevarande år.
Ankom deu 28 Julii 1823.
Utlåtande öfver gjorde Anmärkningar emot Stats - Utskottets yttrande i frågan, om lindring uti Inqvartenngs-besväret för Städerne. '--'edan Stats-TJtskottet, den 3 sistlidne Maji, afgifvit yttrande, i anledning af åtskillige inom Vällofl. Borgare-Ståndet gjorde Motioner , om lindring uti Inqvarterings-besväret för Städerne i allmänhet samt särskildt för Götheborg, Malmö, Warberg och Wadstena; så hafvaHögvördige Preste-Ståndet och Vällofl.
Borgare-Ståndet till Utskottet återremitterat detta ärende, med åtskillige dervid gjorda anmärkningar, hvaremot Utskottets berörde Utlåtande blifvit bifallet af Högloft.
Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda BondeStåndet den i5 nasti.
Emot Utskottets berörde yttrande är erinradt, att, då erkändt blifvit att Inqvarterings-besväret är för Malmö Stad mera trye - N:o 343. 3 00 Stats - Utskottets lande än för flere andra Städer, hade Utskottet bordt föreslå något mera verksamt medel till lindring af detta onus, än det nu tillstyrkte uppskof med afbetalning till nästa Riksdag, af det Lån Staden till Cassern-Byggnads uppförande från Riksgälds-Contoiret erhållit och sådant kunde lämpligast ske medelst Stadens befriande till samma tid af Räntas erläggande för detta Lån; att då Utskottet funnit Wadstena Stads begäran om befrielse för det, genom Corrections-Inrättningen derstädes, Staden tillskyndade Inqvarterings-besväret, vara grundad, hade också rättvisan fordrat, att den blifvit beviljad; att Warbergs
Stad borde vinna befrielse från Servicens bekostande för den på Warbergs Fästning förlagde Garnizon; och att verkställighet måtte lemnäs åt Riksens Ständers vid 1809 och 1810 årens Riksdag gifne beslut, om uppbyggande på Statens bekostnad af Cassern-byggnader, Stall och Magaziner, samt Inqvarterings-skyldigheten så regleras, att den icke ensamt komme att betunga Städerne m. m. Stats-Utskottet får, till besvarande af dessa anmärkningar, yttra, att Utskottets förberörde Utlåtande, om Inqvarterings-besväret i allmänhet och särskildt för några Städer, hvars Riksdags-Fullmägtige derom väckt fråga, är frukten af en vidlöftig öfverläggning inom Utskottet, dervid alla omständigheter, som Betänkandeti.
Sorn på frågan verkat, blifvit noga betragtade.
Utskottet bar derigenom vunnit den öfvertygelse, att det är Konungens Hoga rätt, att efter godtfinnande förlägga Troupper till Garnizon i Städer ne och att det, enligt hittills gällande författningar, är Städernes skyldighet, att dessa Troupper hos sig inqvartera och forse med nödig Service.
Att göra detta onus mindre tryckande och jemnare fördeladt Städerne emellan, hafva Riksens Ständer vid flere Riksdagar ansett nödigt, och derföre i underdånighet anhållit, om Kongl. Majrts Nådiga medverkan dertill; Och Statsutskottet har , uti dess förra 3'ttrande, tillstyrkt förnyad underdånig anhållan, om verkställighet härutinnan.
Att något direct Stats-anslag för sådant ändamål skulle göras, dertill föranleder icke Riksens Ständers -åberopade beslut vid förra Riksdagar.
Men som det blifvit ådagalagdt, att Malmo Stad, uti Inqvarterings-besväret, hvilket, genom en Esqvadrons af Kron-Prinsens Husar-Regemente ytterligare förläggande dit, från Cimbritshamn, blifvit betydligen Ökadt, måste vidkännas ett onus, sorn, i förhållande till Stadens folkmängd och förmögenhet, är alldeles ojemnförligt mot hvad andra Städer för Inqvarteringen utgöra och delta onus vidare är ökadt genom räntas erläggande på det Lån Staden, från Riksgälds i3 * 2©2 Stats-Utskotteis Contoiret upptagit till Casserix-byggnads uppförande, bär Stats-Utskottet trott sig ega anledning tillstyrka, att, sedan Malmö Stads Borgerskap, inför Riksens Ständers Fullmägtige i Riksgälds-Contoiret, behörigen styrkt, att bela detta Capital, eller huru stor del deraf, som verkeligen till byggnad af Casserner eller Stall blifvit använd, Staden må i förhållande härtill, ifrån och med nästa års början, njuta befrielse från dess till RiksgäldsContoiret åliggande Ränte- och Capital-afbetalning, intill nästa Riksdag, då Riksens Ständer kunna få emottaga det Förslag till jemnare fördelning af Inqvarterings-besväret, derom Utskottet tillstyrkt Riksens Ständer, att hos Kongl.
Maj:t göra underdånig anhållan; Likväl lärer det förbehåll dervid böra fästas, att, om Kongl. Maj:t i Nåder skulle linna för godt, att inom nästa Riksdag, genom Trouppers förläggande från Malmö till annan ort, mildra denna Stads Inqvarterings-tunga, räntebetalnings skyldigheten då genast vidtager.
Deremot finner Utskottet icke skäl till någon ändring uti dess förra tillstyrkande, i afseende på Warbergs Stads Inqvarteringsbesvär, såsom icke i irågot jemnförligt för» hållande mot det i Malmö.
Hvad Wadstena angår, har Utskottet icke gifvit ett sådant Utlåtande, som i annxärkningarne är aixgifvet, utan förmält sig anse förhållandet der icke vara så alldeles enahanda, som med Inqvarterings-besväret i allmän - Betänkandeh. het, enär det tillkommit endast i och för Corrections-Inrättningen, hvaraf Staden derförutan lärer hafva olägenhet; men med betragtande af de stadgauden, som ligga till grund för Inqvarterings-skyldigheten i allmänhet, kunde Utskottet icke tillstyrka, att någon ersättning, för de kostnader Staden under den förflutna tiden måst vidkännas, skulle af Stats-Verkets medel beviljas.
Detta grundar sig derpå, att Staden, efter gällande författningar, är förbunden att inqvartera de Troupper, vare sig Indeldte eller Värfvade, som Kongl. Majrt i Nåder behagar dit förlägga, och anmärkningen kan således ej föranleda till ändring i hvad Utskottet i denna omständighet yttrat; men då uppgifvet blifvit att Wadstena Stads Innevånare äro så fattige, att de i längden icke skola kunna draga den öfverklagade Inqvarterings-tungan, hvaremot de ej heller synas deraf hemta den fördel, som Städer af Garnizonerade Troupper eljest vanligen njuta; har Utskottet, sedan anledning nu mera upphört, att vid innevarande Riksdag
Råga förekommer, om Arbetsoch Corrections - Inrättningarnes förändring och Wadstena Corrections-Inrättnings flyttning, trott sig böra föreslå, att Wadstena Stad må, från nästa års början och framgent, så länge Inqvarterings-besväret i och för Corrections-Inrättningen fortfar, af anslaget för samma Inrättnings underhåll årligen erhålla 200 R:d.
Banco, hvarmed Utskottet ansey Stats-Utskottets Inqvarterings-tungan för några och Trettio raan vara ersatt.
Om detta vinner Riksens Höglofl.
Ständers bifall, lärer anmälan derom göras i den afgående underdåniga skrifvelse, om Inqvarterings-skyldighetens i allmänhet reglerande.
Ständers pröfning hemställes detta vördsamligen.
Ankom den 28 Julii i8a3, N:o 344.
Utlåtande, i anledning af väckte Motioner, om Ädelfors Guldverk.
Uti Memorial, som Höglofl.
Ridderskapet och Adeln till Stats-Utskottet remitterat, har Herr Rothlieb, Axel, med afseende å det ödesmål, hvaruti Ädelfors Guldverk kommit under numera aflidne Öfver-Directeuren Kihlströms arrendetid, föreslagit, att antingen detta Guldverk måtte genom erforderlige medel åter sättas i gång, eller ock de dertill hörande Bruks-Lägenketer med öfrige Inrättningar och Hemman, för Kongl. Maj:ts och Kronans räkning, bortarrenderas, samt Guldverkets vidare bedrifvande inställas; Hvar i'emte Stats-Utskottet, genom Remiss från Iedervärda Bonde-Ståndet, till handläggning Betänkande,n.
205 emottagit ett af Riksdags-Fullmägligén Anders Sandsten dit ingifvet Memorial, af innehåll, att, ehuru Riksens.
Ständer redan vid sista Riksdag förordnat om Guldverkets nedläggning m. m. samt om användandet af Ädelfors med derunder lydande Hemman och Lägenheter till ersättning för åtskillige utaf Cancelli-Rådet af Wetterstedt och Assessoren Adlerbrandt innehafvande Bytesfordringar, har likväl i hufvudsaken icke vidare blifvit åtgjordt, än att Öfver-Directeuren Kihlström i lifstiden, genom Kongl. Kammar- och BergsCollegiernes Utslag, den 18 December i8ar, förklarats sin arrenderätt af Guldverket förlustig, hvilken fråga emedlertid, jemte flere dermed gemenskap egande ämnen, blifvit hänskjuten under Kongl. Majrts
Nådiga pröfning; Och har Riksdags-Fullmägtigen Sandsten, i anledning häraf, yrkat, det Riksens Ständers i ofvanberörde måtto fattade Beslut ovilkorligen sättes i verkställighet, så att, sedan Herrar af Wetterstedt och Adlerbrandt af Ädelfors Hemman erhållit hvad Kongl. Maj:t Nådigst finnér skäl dem tilldela, öfverskottet deraf, jemte Pauliströms
Bruk med derunder lydande Hemman , måtte upplåtas till ersättning åt andre Egare af Frälse- och Skatterätts-fordringar, äfvensom att Guldverket, i enlighet med Kongl.
Bergs-Collegii underdåniga tillstyrkande under den 18 Martii nästlidet år, genast mätte nedläggas, och alla i afseende på Bergverks-rörelsen vid Ädelfors, utkomne Författningar upphäfvas, samt Ali - 2o6 Stats - Utskottets mogen uti de omkring Verket belägne Socknar tilläggas samma fria dispositionsrätt öfver sine Hemmans Skogar, som tillkommer andre Hemmans Egare, de der icke äro Bruk oclr Bergverk undcrlagde; Hvarförutan, och då några tvister eller Hushållnings-mål, som till Bergs - Tings-Rätts upptagande höra, efter Guldverkets nedläggning, icke kunna förekomma , hemställan blifvit gjord, att Bergs-Tinget vid Ädelfors måtte upphöra.
Härvid får Stats-Utskottet till upplysning meddela, att Riksens Ständer, i anledning af den vid sista Riksdag ytterligare förde klagan öfver Ädelfors Guldverks förfall m. m., uti underdånig Skrifvelse den 15 April 181S, anhöllo, det måtte ej allenast genom anställande förnyad undersökning, med noggrannhet utrönas, huru Guld verket bedrefves och Egendomarne derunder blefvo förvaltade, utan äfven, i händelse Arrendatorn, ÖfverDirecteuren Kihlström, skulle dervid befinnas icke hafva fullgjort, hvad honom ålegat, hail genast från Arrendet varda skiljd, samt Kongl. Maj:t derefter, jemte befallning om Verkets nedläggning, i Nåder läckas låta vidtaga sådane åtgärder med Ädelfors och tillhörigheter, som för andra Krono-Lägenheter blifvit föreskrifne; Anseende Riksens Ständer för öfrigt, att, då Guld verket vid Ädelfors komme att afstadna, de tjenstbarheter m. m. jemnväl borde upphöra, sorn Allmogen, till sitt kännbara lidande, dittills måst utgöraj Betänkanclen.
Äfvensom Riksens Ständer, vid besvarandet af Kongl. Majrts Nådiga Remiss uppå CancelliRådet af Wetterstedts och Assessoren Adlerbrandts underdåniga ansökning, om vederlag för Qveekfeldska Slägtens af dem innehafvande Krono- och Skatterätts-fordringar, uti underdånig skrifvelse dén ii Junii samma år, exempelvis uppgåfvo, att de till Ädelfors Guldverk anslagne Hemman kunde för detta ändamål användas.
Då Riksens Ständer sålunda redan förklarat, att Bruksdriften vid Ädelfors icke vidare hör fortsättas, lärer den utaf Herr Rothlieb alternativt gjorde hemställan, om medels anvisande till Guldverkets återsättande i gång af sig sjelf förfalla; Och beträffande de öfrige uti Herr Rotldiebs och Riksdags-Fullmägtigen Sandstens Memorialer omförmälde omständigheter; så enär desamma, jemte andre dermed gemenskap egande, af så väl Riksens Ständer vid sista Riksdag, som af Kongl. Kammar- och Bergs-Collegierne derefter särskildt i underdånighet anmälde frågor, enligt hvad Stats-Utskottet har sig bekant, och Riksdags-Fullmägtigen Sandsten äfven vid handen gifvit, för närvarande, uppå Kongl. Majrts
Nådiga pröfning hero , anser Utskottet sig icke tillkomma, att något yttrande deröfver nu meddela; Yarandes Utskottet öfvertygadt, att Kongl.
Majrt, så snart alla nödige upplysningar i ämnet hunnit infordras, låter Handlingarne sig i underdånighet 3o8 Stats-Utskottets föredragas, samt dervid å Riksens Ständers förut gjorda framställning fäster det
Nådiga afseende hvartill förhållandet föranleder.
Ständers härmare bepröfvande hemställes detta vördsamligen.
Betänkande öfver Herr Friherre August Anckarsvärds motion, angående de för Beklädnaden vid Nerikes Regemente anslagne Hemmans-Räntor.
Ridderskapet och Adeln till Stats-Utskottets åtgärd remitterat, har Herr Friherre Aug.
Anckarsvärd andragit, huruledes Nerikes Regementes Rotehållare, emot afsigten med den af Riksens Ständer, sista Riksdag, vidtagne förändring med indeldte Infanteriets Beklädnad, skola få vidkännas dubbelt högre utgift härtill, än Kneckte-Contractet dem ålägger och 1812 års författning i ämnet föranledt, derigenom, att oaktat Konung Carl XI vid Indelningsverket» upprättande, i anseende till Pro vincens - Betänkanden.
309 tens svaga hemman, haele anslagit visse indeldte Räntor till understöd för Soldat-beklädnaden vid detta Regemente, skall Statsverket likväl i sednare tider satt sig i besittning af dessa räntor, utan att afseende fästats å den förlust, som sådant för Rotehållarne medfört i den dem försäkrade förmån, vid tillgodonjutandet hvaraf de ej hade behöft betungas med något bidrag till Soldat-beklädnaden, som genom Beklädnads-Directioliens försorg bordt kunna underhållas till hälften emot hvad Kronan, efter nu antagne ordning, bekostar; och då således, i Herr Friherrens tanka, en påtaglig orättvisa öfvergått Rotehållarne vid Nerikes Regemente, i det att den sednaste Beklädnads-förordningen för indeldte Infanteriet ej afsett olika locale förhållandan, utan generaliserades för hela Arméen, yrkas deruti den ändring, att desse Rotehållare måtte återfå de vid Indelningsverket dem anslagne räntor till hjelp för Soldat-beklädnaden, för att sedan kunna till hälften mot Kronan hålla Soldaten beklädd, eller Rothållarne i motsatt fall alldeles befrias från någon skyldighet att bidraga till mondei ingen: Åberopande Herr Friherren härvid det förbehåll, som af samtlige Rotehållarne blifvit gjordt vid deras hörande öfver nya beklädnadssättet, att vid kommande Riksdag söka rättelse härutinnan. 4 Sami. 3 B■ 210 Stcits-Utskottets Stäts-TJtskottet får i anledning häraf upplysa, att förhållandet med ifrågastälde hemmans räntor är sådant: att genom Kongl. Brefvet till Indelnings-Commissionen i Neriket af den 22 September iö85 förordnades, att de, efter indelningens fullkomnande derstädes befunne öfverlopps-hemman , skulle blifva tili besparing och komma till beklädnaden ; hvarefter och sedan Contractet emellan Kongl. Maj:t och Kronan samt de Roteringsskyldige blifvit afslutadt den 5 Augusti 1686 samt Rotehållarne deruti förbundit sig, att, i stället för Släpkläder, gifva Soldaten årligen Fyra Daler samt Fem Daler om året till Stofferings-penningar åt Kronan, emot det att årliga Soldat-Lönen nedsattes med io Daler, äfvensom Rotehållarne hvarje gång Kronan bestod ny Lifmondering skulle gifva Soldaten- ett pär Skinnbyxor och ett par skor, blefvo vid Indelnings-Verkets fastställande den 22 Maji 1609 anslagnc tillbeklädnaden för 474 Rote-Nummer eller 3 Compagnier inom Neriket, visse hemmans-räntor, utgörande 1,686
Daler 3 mark 10^ penning, eller 56a R:d. 1 sk. 8 r:st. i Kronovärdie.