Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Majit i underdånighet anhållit, att som ej allenast sistnämnde lånebelepp, utan äfven de öfrige af kapiten Klingström återbetalda medlen blifvit till andia lånsökande utlemuade, nådig proposition angående den bestämda utlåningsoch byggnads-termiuens förlängning med hänsigt till de lånemedel, som först efter denna termins utgång varit för kommittéen ånyo disponibla, mätte till Rikets nu församlade Ständer aflåtas; — och har Kongl. Majit, med bifall till denna underdåniga anhållan, genom en, under Nio 13, i lista samlingen af Bihanget till Riks-ståndens protokoll införd proposition af den 15 November nästlidet år, föreslagit, att ifrågavarande medel, oaktadt hvad i afseende på tiden för lånens utgifvande, och egendamarnes bebyggande i allmänhet blifvit stadgadt, ej kunnat iakttagas, likväl måtte, under för öfrigt föreskrifna vilkor, för det afsedda ändamålet få användas.
Uti här ofvan åberopade Kongl, bref samt §. af Riksgälds-kontorets reglemente förekomma följande bestämmelser rörande tiden för lånemedlens utbetalning, samt de nya byggnadernas fullbordande och brandförsäkring, äfvensom låuehandlingarnes insändande till Riksgälds-kontoret, nemligen i 7:de morn.: att den byggnad, till hvars uppförande lån erhållits, borde sednast vid början af Juli månad 1849 vara i så fullbordadt skick, att försäkring derå i städernas allmänna Brandstods-bolag kunde vinnas, vid äfventyr, att lånet i annat fall komme att genast infordras ; — i nämnde dag vore lyftadt, finge derefter ej utbetalas; — och i llrte moni.: att vederbörandes skuldebref å hela den utbekomna lånesumman borde sednast den 1 Juli 1850 vara lill Stats-kontorets eller Riksgälds-kontoret insända.
Derjemte anser sig Utskottet tillika böra upplysa, att fullmäktige, i anseende till högstberörde nådiga proposition oell i afvaktan af det beslut, Rikets Ständer med anledning deraf komma att fatta, ännu icke vidtagit någon åtgärd för återfordrandet från Byggnadskommittéen af det lånebelopp, hvarom samma proposition handlar.
Enär medgifvandet af den i nåder föreslagna rättigheten för Bvggnads-kommittéen att till låne-understöd för andra tomtägare, använda de medel, kapiten Klingström återbetalt, icke kommer att föranleda hvarken någon förlängning af den vid bygguads-låuets beviljande, af Kongl. Maj:t bestämda betalnings-tid, eller någon SlatSrVlskollelt Utlåtande, N:o 79. 3 förändring i de för låne-innehafvarne då föreskrifna räntevilkor, eller någon minskning i den stadgade säkerheten för låne-medlens vederbörliga återbetalning, och då det, med sagde låns anvisande åsyftade ändamål måste anses vara ytterligare befrämja dt, derigenom, att omförmälda belopp fått ytterligare begagnas för nya tomters bebyggande, finner Utskottet sig desto heldre kunna understödja den framställning, hvarom nu är fråga, som återfordrandet genast af hela det låne-belopp, merbemälte kapiten innehaft, sannolikt skulle förorsaka förluster, samt andra olägenheter för de tomtegare, hvilka utaf detta belopp redan både erhållit och på föreskrifvet sätt användt en erforderlig tillgång för uppförandet af nya byggnader.
Vid bifallandet af hvad i afseende på meranämnde medels fortsatta begagnande blifvit föreslaget, anser dock Utskottet, såsom vilkor härför, böra af Rikets Ständer föreskrifvas, att säkerhets-handlingarne för de utaf dessa medel utlemnade låne-understöd skola inom en viss kort tid vara till Riksgälds-kontoret insända, vid äfventyr af den för uraktlåten, härutinnan förut stadgade påföljd.
Utskottet tillstyrker alltså: att, utan hinder af de i 1843 års Kongl, bref meddelade föreskrifter, rörande tiden för låne-medlens lyftning och de nya byggnadernas fullbordande, samt lånehandlingarnes aflemnande, det kapiten Klingström tillerkända, men af honora återbetalda låns belopp, 7,500 riksdaler må, under iakttagande af hvad för öfrigt i afseende på dylika lån blifvit stadgadt, få af de tomtegare, som deraf redan kommit i åtnjutande, fortfarande innehafvas, så vida Byggnads-kommittéen, inom tre månader efter erhållen del af Rikets Ständers härom fattade beslut, till fullmäktige i Riksgälds-kontoret insänder sådana låne- och säkerhets-handlingar för dessa medel, som med förut gällande, härvid tillämpliga, stadganden öfverensstämma; börande de medel, för hvilka detta vilkor icke uppfylles, eller dc insända handlingarne af fullmäktige icke godkännas, eller hvilka, vid sagde termins förlopp, finnas af kommittéen icke vara disponerade, jemte derå upplupen fem procents årlig ränta, från den 1 Januari 1850, genast till Riksgälds-kontoret inbetalas; hvilka bestämmelser dock ej komma att tillämpas i afseende på de för Rådhus-byggnaden utlemnade medel. 4 Siats-Utskottets Utlåtande, N:o 79. 2:o Angående nedsättning af den föresJcrifna räntan för byggnads-län, intecknade uti sedermera med tegel och kalk-brulc beklädda trädhus.
Under erinran om den, enligt 1843 års Kongl, bref, medgifna lägre ränte-beräkning för lån å tegel-, sten- och kalk-hruks-hus, samt tegelklådda trädhus, har henik Hjort, uti en, inom Borgare-ståndet‘vackt, motion hemställt: att sex till namnen uppgifue låne-iunehafvare, hvilka, genom okunnighet eller missförstånd, tili sina utfärdade skuld-förbindelser åtagit sig erlägga 4 procents årlig ränta å de erhållna byggnads-lånen, måtte, i öfverensstämmelse med sin hos fullmäktige i Riksgäldskontoret derom gjorda ansökning, få, vid förestående inbetalningar tillgodonjuta den för lån å envåuings-trådhus, utvändigt beklädda med tegel och kalk-bruk, stadgade länte-beräkning, eller 3 procent årligen.
Jemte det fullmäktige, som ansett sig icke utan Rikets Ständers medgifvande kunna bevilja nedsättning af den, Riksgälds-kontoret, enligt afiemnade och godkända, samt vederbörligen bokförda skuldförbindelser, tillkommande ränta, till Stats-utskottet öfverlemnat den af hr Hjort omförmälda ansökning, hafva fullmäktige upplyst och yttrat: att de å sökandernes tomter uppförda, och af styrelsen för Städernes allmänna brandstodsbolag till försäkring antagna envåningshus, sedermera, enligt Wexiö stads brandstods-kommittés meddelade och ansökningen: bifogade betyg, blifvit utvändigt beklädda med tegel och kalkbruk, nemligen fabrikören J.
Wahlt/visls hus år 1847, handlanderne C. J.
Modigs och P. Jakobssons år 1848, rådmannen N. Lundgrens och handlanden M. Frimans år 1849, samt enkan Ä. Ljungströms år 1850; — att, vid anställd jemnförelse, de uti sagde betyg förekommande uppgifter å hus- och brandförsäkrings-numren, funnits till alla delar öfverensstämmande med de i Riksgälds-kontoret förvarade handlingar, rörande sökandernes byggnadslåu; att hvartdera af ifrågavarande sex län, hvilka tillsammans utgjorde 26,300 r:dr, understeg det belopp, hvarmed sådana tegelklädda hus, enligt 32 §. i Riksgälds-konto rets reglemente, finge belånas, eller * af husets brandförsäkrings-värde; — att således de, med hänsigt till husens beskaffenhet och brandförsäkringsvärde, föreskrifnå vilkor för den lägre ränteberäkningens tillgodonjutande, i afseende på en del af dessa hus, blifvit af vederbörande fullgjorda före den 1 Juli 1849, ellerjden tidpunkt, inom hvilken de med låneunderstöd af allmänna medel Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 79. 5 uppförda byggnader, borde vara fullbordade; — samt att skuldförbindelserna för de byggnadslån, sökanderne innehade, fastän de icke behöft vara till Riksgälds-kontoret aflcmnade förr än den l.sta Juli nästlidet år, redan under loppet af åren 1845 och 1846 blifvit till detta verk insända.
Vid de af fullmäktige anförda och vitsordade förhållanden, samt då 3 mom. af förut åberopade § i Riksgälds-kontorets reglemente innehåller: att efter den 1 Januari 1850, till hvilken dag lånen linge räntefritt och utan kapital-afbetaluing innehafvas, borde, under 3 års tid, årligen erläggas tre för hundra i ränta för lån å tegelsten- och kalkbrukshus, samt tegelklädda trädhus: men fyra för hundra i ränta för lån å trädhus, samt derefter, eller från den 1 Januari 1853, sex för hundra årligen å primitiva lånesumman, dervid räntan skulle liqvideras efter nyssnämnde beräkningsgrund, och återstoden utgå såsom kapital-afbetalning, synes den omständigheten, att skuldsedlarne för ofvaubemäldte 6 husegares lån blifvit i stadgad or - ning före den tid, då de intecknade nya husen, utan äfventyr för desammas framtida bestånd, kunnat, på ett ändamålsenligt sätt, utvändigt beklädas med tegel och kalkbruk, icke böra betaga dessa låneinuehafvare förmånen af den lägre ränteberäkning, som vid låneunderstödets beviljande bestämdes, för att derigenom befrämja uppförandet af sten eller andra, här uppräknade, mindre eldfarliga hus; hvadan och då syftemålet med denna sålunda bestämda lindrigare ränta kan, i fråga om de uti meranämnde låutagases hus intecknade byggnadslån,' anses vara vunnet, Utskottet får tillstyrka Rikets Ständer att medgifva, det räntan för dessa lån,, oaktadt densamma i skuldförbindelserna är utfäst till fyra för hundra, må från och med 1850 års början, samt framgent beräknas och liqvideras efter tre för hundra årligen. 3: o.
Angående ränteheräkningen för ett, apothekaren R.
F. Apiarie, tilldeladt byggnadslån.
Efter anförande af de i Irsta, 2;dra och 3:dje morn. af merberörde § uti Riksgälds-kontorets reglemente meddelade stadganden: att lån för byggnader af tegel eller sten, för gjutna kalkbrukshus, eller för en våning höga trädhus, utvändigt bekläddu med legel och kalkbruk, hnge utgå med hälften högre belcpp, än för trädhus af lika brandförsäkrings varde, elier i förhållande såsom tre till två; att lånen 6 Slats-Vtskolteti Utlåtande, ft':o 79. för byggnader af förstnämnde beskaffenhet finge beviljas till högst -|:delar, och för trädhus till högst hälften af den summa, för hvilken byggnaderna blefvo brandför— säkrade, samt att för lån å tegel-, sten- och kalkbrukshus, äfvensom å tegclbeklädda trädhus, borde erläggas 3, men för lån å andra trädhus 4 procents årlig ränta, hafva fullmäktige hos Utskottet anmält, hurusom, under granskningen af de från byggnads-kommittéen till Riksgälds-kontoret insända handlingar rörande ett, apothekaren Apiarie, emot 3 procents ränta, beviljadt lån å 6000 r:dr, blifvit anmärkt, att det för samma lån intecknade, af träd uppförda och derefter med tegel och kalkbruk beklädda, boningshus, enligt hvad brandförsäkringshandlingen ådagalade, innefattade två våningar, hvarföre enahanda ränta, som för lån å vauliga trädhus ansågs böra utgöras för detta byggnadslån.
Uti häröfver infordrad förklaring hade byggnads-kommittéen upplyst, att den undra, af sten uppförda, våningen, endast vore en souterrain eller fot, hvarpå envånings-byggningen hvilade, samt att densammas höjd vore allenast 4 å 5 alnar, vid hvilket förhållande ifrågavarande byggnad, enligt kommittéens åsigt, icke kunde betraktas annorlunda än såsom ett envåningshus af träd, hvilket utvändigt blifvit beklädt med tegel och kalkbruk.
Dock som sjelfva beskaffenheten af de uti brandförsäkringshandlingen uppräknade rum och lägenheter i nedra delen af huset, vitsordade, att desamma utgjorde en serskild våning, samt den omständigheten, att denna våning blifvit af sten uppförd, icke kunde inverka på förevarande frågas bedömande, hade fullmäktige ansett sig ej kunna godkänna och antaga den för Apiaries lån insända skuldförbindelse med deruti föreskrifven ränta af endast 3 procent årligen; men med afseende å den mindre bestämdheten af här ofvan anförda reglemcntariska stadganden, i fråga om höjden af de med teg^l ©eli kalkbruk beklädda trädhus, för hvilkas uppförande lån mot nyssnämnde ränta kunde erhållas, och då det för belåningen af vauliga trädhus fastställda förhållande mellan lånesumman och brandförsäkringsvärdet, vid nu ifrågavarande låns beviljande, icke blifvit öfverskridet, hafva fullmäktige underställt Rikets Ständers pröfning och afgörande hvad som, mot godkännandet af de till Riksgälds-kontoret öfverlemnade, och, i afvaktan på Rikets Ständers beslut, derstädes förvarade, handlingar, rörande besagde lån, förekommit.
Enligt Utskottet, under denna frågas behandling meddelade upplysningar, har meranämude, med mycken omsorg och ospard kostnad uppförda hus, ett särde - Slals-Utskottels Ullål andr, A:o 79. 7 les flitt och tillgängligt läge, samt är icke på någon sida närmast omgifvet af trädbyggningar; vid hvilket förhållande husets anmärkta höjd icke synes böra föranleda någon eldsfara för kringliggande byggnader; hvarföre, och då någon annan anmärkning, än i fråga om huset innehöll en eller två våningar, samt räntans deraf beroende belopp, icke förekommit emot liandlingarne rörande det i samma hus inteeknade byggnads-lån, Utskottet ej finner betänkligt tillstyrka, att dessa handlingar mai, oaktadt sagde anmärkning, få af Riksgäldskontoret godkännas, samt räntan för ifrågavarande lån alltså beräknas efter tre procent årligen.
Emot Stats-utskottets tillstyrkan, i afseende på de låne-medel, som af kaptenen Klingström blifvit till Byggnads-kommrltéen i Wexiö återbetalda, reserverade sig grefve Mörner, samt herrar Bildt, Celsing, af Harmens och Grape, under åberopande af det utaf Riksgälds-afdelningen uppgjorda förslag till Utskottets yttrande, angående dessa medel; hvilket förslag var af följande lydelse: »Enär nu uppgifna vilkor och bestämmelser, vid beviljandet af staden Wexiös sednast erhållna byggnads-lån, pröfvats nödvändige för vinnandet af det med samma lån afscdda ändamål, eller den nedbrunna stadens skyndsamma återuppbyggande och då medgifvandet af den sökta och föreslagna befrielsen från skyldigheten att iakttaga dessa låne-vilkor sannolikt komme att framkalla enahanda anspråk, i fråga om andra lånesummor, hvilka före den i skulde-brefven utsatta tid kunna varda af vederbörande låntagare återbetalda, har Utskottet, som anser serdeles angeläget, att de vid allmänna låneunderstöds meddelande föreskrifna vilkor och åligganden’, utan afseende på de enskilda fördelar, som ifrågaställa förändringar möjligen kunna föranleda, noggrannt iakttagas och tillämpas, så mycket mindre funnit tillfyllestgörande skäl att, med hänsigt till nu ifrågavarande lånemedel, afvika från berörde grundsats 8 Slats-Ulskottets Utlåtande, Nw 79. sorn dessa medel redan, till hela sitt belopp, blifvit både utgifna och begagnade för det ändamål, hvartill de varit anvisade.
Utskottet anser sig således böra hemställa, att det i afseende på sagde medel föreslagna undantag från hvad, angående terminerna för lånens utbetalning och byggnads-skyldighetens fullgörande m. m., är vordet stadgadt, icke må af Rikets Ständer bifallas. STOCKHOLM, f. d. Schultzcs Boktrycken, 1851. Stats-Vlskottels Utlåtande, lY:o 80. 1 JN:o 80.
Ank. till Exp.-Utsk* den 4 April 1851, kl. 2 e. m.
Utlåtande, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet N:o 60, angående upphörande af ljuspenningar för Embets- och Tjenstemän samt extraor dinar i er.
Stats-utskoltets utlåtande N:o 60, angående upphörande af ljuspenningar för embete- och tjenstemän samt extraordinarie, som bifallits af Bonde-ståndet, har af liidderskapet och Adeln samt Preste- och Borgare-stånden blifvit återremitteradt, hufvudsakligen på grund af Följande anmärkningar:
Inom Ridderskapet och Adeln har blifvit anfördt, att någon egentlig förlust för statsverket icke uppkomme genom ljuspenningarnes förvandling för de ordinarie tjenstemännen, enär desse tjenstemän härigenom finge betala högre bevillning än förut, då ingen sådan hittills för dessa medel erlagts.
Staten skulle således återfå dessa penningar dels i kontant, dels på ett sätt, som vore vida tjenligare, bestående deruti, att tjenstemännen vid 65 års ålder toge afsked från sina tjenstebefattning; r, med bibehållande af hela lönen i pension, hvarifrån de, som i allmänhet äro knappt aflönade, nu mången gång afhållas, just till följd af den förlust af ljuspenningar och andra smärre inkomster, de vid afskedstagandet skulle komma attlida, derigenom att dessa penningar icke inberäknades i lönen och följaktligen icke eller i den blifvande pensionen.
Någon betydligare utgift kunde statsverket icke komma att vidkännas genom några tjenstemäns förflyttande på allmänna indragniogs-staten, ty få vore de tjenstemän, som upphinna pensions-åldern, åtskilliga afgå med pension endast från Civil-statens pcnsions-kassa och åtskilliga andra, ehuru de uppnått denna ålder, B tå.
Prof. iS50 f iSöi.
4 Satnl. i Afd. 23 Höft. 1 2 Slats-Vtskottels Utlåtande, iVio SO. sträfva i tjensten till sin död.
Deremot skulle den af Kongl. Maj:t föreslagna åtgärden otvifvelaktigt medföra förenkling i räkenskaperne och ett vidlyftigt skrifveri vid ljusmedlens reqvirerande undvikas.
Hvad anginge Ijuspenningarnes utdelning till extra ordinarie tjenstemän, så medförde densamma föga eller ingen fördel, och för att tjena till uppmuntrat), vore beloppet alltför obetydligt.
Denna utdelning föranledde endast flere unge män att låta inskrifva sig vid flera embetsverk, hvarigenom de, till följd af ett oupphörligt “uppvaktande" på alla dessa ställen, förhindrades att, genom verklig tjenstgöring i något verk, förskaffa sig kännedom osa göromålen i allmänhet eller utveckla sin duglighet för samhällets tjenst; hvaremot både större gagn skulle tillskyndas det allmänna och troligen mera belåtenhet hos de verkligen tjenstgörande uppkomma, om dessa medel funnos i embetsverkens vård och, fördelade i större summor, såsom arfvoden eller gratifikationer, finge användas till uppmuntran åt färre personer, hvilka genom flit och skicklighet gjort sig deraf förtjente och sosn embetsverken funnit tjenlige att hos sig fästa.
Att missbruk eller godtycke vid dylika gratifikationers utdelande skulle ega rum, torde icke kunna ifrågasättas, men hvarje misstänka derpå skulle försvinna, om det finge bero af embetsverken och icke af cheferne ensamt att bestämma den belöning, hvar och en extra ordinarie i mån af nedlagdt arbete borde tilldelas.
En tillgång skulle ock härigenom beredas åt de embetsverk, hvilka, vid ordinarie tjenstemäns inträffande sjukdom eller annat förfall, nödgas anlita extra tjenstemäns biträde, att åt desse sednare härför kunna lemna en billig ersättning, utan att vid dessa tillfallen behöfva besvära Kongl. Majit med anhållan om medel härtill.
Slutligen borde man öfverlemna till Kongl. Majit att, efter vedcrbörandes hörande och på grund af hvarje embetsverks behof, emellan de serskilda embetsverken fördela den summa, som af Rikets Ständer komme att anvisas i stället för de hittillls utgående ljusmedlen; och hafva derjemte några herrar ledamöter af bemälda Riks-stånd förklarat sig, likväl med några modifikationer, instämma i herr v. Troils reservation.
Af de talare inom Preste-ståndet, som yttrat sig för återremiss af betänkandet, hafva de fleste åberopat enahanda skäl, som finnas upptagna i hr v. Troils, & G.: förenämnde utlåtande bifogade reservation och hos Borgare-ståndet har blif - Stats-UIskottets Utlåtande, N:o 80. 3 vit vrbadt, att
Utskottets beslut måtte affattas i hufvudsaklig öfverensstämmelse med den af hr C. F. Wcem uti dess reservation uttalade åsigt.
Utskottet har, till följd af dessa uti Riks-stånden yttrade meningar, ånyo tagit frågan uti öfvervägande och dervid ansett sig böra föreslå, att Rikets Ständer för sin del besluta: l:o att ljuspenningarne för tjenstemän och betjening, som ega lön på stat, må tills vidare och fortfarande såsom hitintills utgå; viljande Rikets Ständer, då fråga om ny lönereglering för något embetsverk förekommer, tillse, huruvida ej ljuspenningarne kunna under lönen inbegripas; 2:o att ljuspenningarne för extra ordinarie tjenstemän och betjening upphöra att tilldelas andra än dem, hvilka redan deraf kommit uti åtnjutande och hvilka fortfarande genom sin flit och tjenstgöring kunna dertill anses berättigade; 3:o att Rikets Ständer till Kongl. Maj:t öfverlemna, att, i den mån som de hittills till ljuspenningar utgående medel, till följd af stadgandet uti näst föregående puukt, blifva disponible, låta anslå härigenom beredda tillgångar till gratifikationer åt sådane lönlöse tjenstemän, som utmärkt sig för flit och skicklighet, ådagalagd genom tjenstgöring vid något, af de uti Kongl. Maj:ts nådiga proposition om statsverkets tillstånd och behof till denna förändring föreslagne embetsverk, och hvartill icke räknas hvarken Tullverket, Postverket eller Fångvårdsstyrelsen.
Extra ordinarie vaktbetjening må, då behofvet så kräfver, jemväl af dessa medel kunna erhålla någon gratifikation; 4:o att Rikets Ständer medgifva, att sammanlagdt 10,000 r:dr, motsvarande ungefärligen det belopp, som för närvarande i ljuspenningar för året utgår till extra ordinarie tjenstemän och betjening vid de tillförändring i detta afseende föreslagne embetsverk, må hädanefter årligen få användas till ifrågavarande gratifikationsmedel; ljuspenningarne åt nuvarande extra ordinarierne dock under denna summa inbegripne, så länge något i detta hänseende utgår; 5:o att Rikets Ständer hos Kongl. Maj.t underdånigst anhålla, att Stats-Utskoftets Utlåtande, A: o 80.
Majit täcktes förordna om en sådan fördelning af de anslagne 10,000 ridr de serskilda embetsverken emellan, att hvart och ett af dem till sin disposition utaf gratifikationsmedlen, i mån af tillgångarne och utan afseende på det händelsevis för närvarande inskrifna antalet extra ordinarier, erhåller det belopp, som i förhållande till behofvet af extra ordinariers biträde kan befinnas lämpligast i jemförelse med öfriga embetsverkens; 6:0 att Rikets Ständer hos Kongl. Majit underdånigst anhålla, att Kongl. Majit täcktes meddela Rikets näst sammanträdande
Ständer den definitiva fördelning af gratifikations-medlen, som beslutats, på det Rikets Ständer må blifva i tillfälle att då på vederbörande stater å hufvadtitlarne uppföra det belopp, som i förenämnde afseende tillkommer hvart och ett af ifrågavarande embetsverk, samt i förhållande derefter nedsätta anslagen för expenser, ved och ljus; kommande emedlertid, vid nu skeende statsreglering, ingea hufvudsaklig förändring uti hittills, för sistnämnde ändamål, på Iliks-stat uppförda summor, att ega rum.
Stats-Utskoltets Utlåtande, IV.o St. 5 N:o 81.
Ant. lill Exp.-Utsk. den 4 April 1851, kl. 2 e. m.