Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Maimer&tam, samt Herr AdvocatFiscalen Carl Ulriak Nauckhoff blifvit fo - StatsUtskottets Betänkandeh. 209 föreslagit, att sedan vid sista Riksdagen Lönförbättring beviljades för Civile, penninge - Löntagande Embets- och Tjenstemän, äfvensom åtski 1 lige, hvilka förut saknade lön, lingö den på Stat upförd, men det oaktadt Lagmännen i Skåne och Blekinge icke kommit i åtnjutande af Lön i annat förhållande, än förut, eller hvar sin hälft af Lagmans - lönen uti den tillförene gemensamma, men sedermera fördelade Lagsagan, hvarutaf de innehafva hälften hvardera såsom serskildte Lagsagor; det måtte, enligt billighetens fordran, desse Lagmän förses ined fulL lön hvar för sitt Embete; hvilken fråga HöglofL Ridderskapet och Adeln till StatsUtskottet remitterat.
I anledning häraf får StatsUtskottet uplysa, att Riksens Ständer vid sista Urtima Riksdagen, i Calculen öfvar den då beviljade lönförhöjningen, väl uptogo till erhållande deraf, hela det antal af 14 Lagmän, som i saknad af Boställen, endast njuta penriinge-lön å Stat och sålunda äfven Lagmännen i Skåne och Blekinge hvar för sin Lagsaga, men hvarvid det lärer undfallit, att då desse förut blott åtnjötö hvardera hälften af en förut gemensam lön, äfven bort uptagas fyllnaden i lönerne, för dem bägge eller tillsammans primitiva beloppet af en Lagmans lön 200 R:d.
Då likväl Riksens Ständer, efter hvad häraf slutas kan, funno billigt, att Lagmännen i Skåne och Blekinge måtte erhålla förbättring i sine Lönvilkor, till likhet med de öfrige, enär sådant i förberörde måtto iagttogs, samt fråga nu altså endast är, att denBihang till Riks.St.
Prot. 1817--1S1S. 4:deSaml.
Ntr vj, ig. a i o StatsUtskottets Betänkande!!. ne af sist församlade Riksens Ständer utmärkte afsigt, måtte i verkställighet bringas, har StatsUtskottet funnit sig, på desse grunder, böra vördsamligen tillstyrka bifall dertill, att vid nu för hand varande StatsReglering må upföras hvad sorn brister i full jLagmanslön för de 2:ne ifrågavarande Lagmännen* Stockholm den I2:te Februari 18 18- N:r 81.
Ständers StatsUtskotts Betänkande, angående Rikdagsmannen Gustaf Olssons Memorial, om tilltånd för hemmansägare i Strömsholms Fögderi, att med penningar efter årlig Markegång få lösa det Räntchö, som utgår så väl till Kongl. Hofstallet som Räntetagare i allmänhet.
Till R iksens Höglofl.
Ständers Statsutskott har ifrån det Hedervärda BondeStåndef blifvit remitterad!, Riksdagsmannens från Snäfringe Hä. rad af Westmanlands Län* Guslaf Olssons
Me* morial, deruti han klagat öfver den tunga, som skall åtfölja Hölefvereringen så väl till Kongl. Hofstallet, sorn andre Räntetagare; och då detta Onus skall i flere afseenden vara tyngre, än de motsvarande bördor, hvilka åligga de fleste andra Landsorter; så anhåller Riksdagsmannen om någon lindring i den, Strömsholms Fögderies StatsUtskottets Betänkanden.
Hemmansägare åliggande Hölefverering matte dem förunnas, eller ock dem tillätas, att med.
Penningar efter årlig Markegång få lösa det Hö, de äro skyldige, att så väl till Kongl. HofStaE let här i Stockholm, som Räntetagare i allmänhet lefverera.
Till uplysning i detta ämne, får Statsutskott tet anföra följande:
Redan genom Kongl. Brefvet af den 20 Oäober 1741, blef stadgadt, att det Räntehö oell Halm, som var anslagit till utfordring vid Kongl. Hofstallet, skulle in natura lefvereras på den tid och ort som OfversteMarskalken, igenom Gorrespondence med Eandshöfdingarne kunde utsätta; sedan vid 1809 och 1810 årens Riksdag, Riksens Högloft.
Ständer vidtogo en ny reglering i afseende på utfordringen vid Kongl.
Hofstallet, uphörde RiksMarskalksEmbetets dittills hafde befattning och förordnande orri Räntehöets och Halmens lefvererande, sorn i stället updrogs Kongl.
KarnmarCollegium och StatsContoiret» Erfarenheten under de följande åren visade likväl flere olägenheter härmed vara förenade, hvarföre Riksens Höglofl.
Ständers Statsutskott vid 1815 års Riksdag tillstyrkte den förändring} att Kongl.
Hofstallet skulle återfå den rättighet, som det från äldre tider och intill år 1810 ägt, att med Räntegifvarne öfverenskomma antingen Räntehöet eller Halmen borde in natura lefvereras eller lösas med Penningar till det pris, som i sådant fall af Hofstallet med afseende &
Uphandlingen af det motsvarande qvantum kunde utsättas.
Enär, efter 18x0 års Beslut, allt Räntehöet och Halmen måste ovillkorligen in 212 StatsUtskoltets Betänkanden. natura lefvereras, runnö Räntegifvarne genom denne tillstyrkte förändring en verklig förmån, då det kom att bero af deras fria behag, att antingen lefverera in natura eller betala med Penningar efter det utsättande priset om de funno det för sig mera förmånligt eller beqvämligare; och Hofstallet bereddes äfven derigenom tillfälle, att kunna förse sig med en duglig och god utfodring.
Emot detta Förslag gjordes af Riksdags mannen Wessing uti det Hedervärda BondeStåndet anmärkning, hvarå StatsUtskottet yttrade: att fråga icke var om något nytt eller utsträckt åliggande för hemmansägarne, utan om en anstallt, som syntes kunna leda till deras förmån: att Kongl. Majus och Kronans behallne Räntehö och Halm i Upsala, Stockholms.
Södermanlands och Westmanlands
Län, sorn, på grund af hemmanens natur måste in natura utgöras, när Kronans behof det fordra, blefvo vid 1809 och 1810 årens Riksdag, enligt Riksens Ständers underdåniga skrifvelse af den 10 April sistnämde år, rörande utfodringen vid Kongl. Hofstallet, påräknad att in natura utgöras, hvilket ock Kongl. Maj:t under den 23 September 1811 i Nåder faststält: att StatsUtskottet ansåg någon ändring häruti då icke kunna göras men väl den lindring beredas, att på sätt StatsUtskottet förut föreslagit, Räntegifvarne kunde emot skälig lösen för dessa Räntepersedlar undvika besväret och olägenheten af desammes transporterande längre väg till Upbördsstället; och då det efter Utskottets förslag, skulle bero af frivillig öfverenskommelse imellan Hofstallet och Räntegifvarne, an - StatsUtskottets Betänkanden.
513 tingen lösen mä ske eller ej, kunde Utskottet ej förese, att något äfventyr eller lidande för Räntegifvarne härvid skulle kunna upkomma, helst denna anstalt, från längre tid tillbaka, varit antagen och blifvit utan något överklagande verkställd uti de öfrige Uänen.
Hvad af StatsUtskottet sålunda yttrades och hemställdes, blef af Riksens Höglofl.
Ständer till alla delar bifallit; och som den nu yrkade förändring härutinnan, att
Räntegifvarne måtte tillåtas lösa det till utfordringen vid Hofstallet i Stat anslagne Räntehö och Halm, efter Markegång, skulle för StatsWerket medföra en ny och opåräknad utgift; så kan StatsUtskottet icke tillstyrka bifall å hvad Riksdagsmannen Gustaf Olsson i detta afseende hemställt, utan anser, att det må ankomma på Räntegifvarne sjelfve, att genom öfverenskommelse med Hofstallet förskaffa sig den lindring i utgörandet af desse
Räntepersedlar som vid regleringen af utfordringen vid Hofstallet möjligen kan förenas.
Hvad i öfrigt angår Riksdagsmannen Gustaf Olssons tillika gjorde hemställan, om rättighet för Räntegifvarne, att efter Markegångspris få lösa det Räntehö, som till Räntetagare i allmänhet utgöras bör, så är detta ett ämne, af sådan Oeconomisk beskaffenhet, som icke tillhör StatsUtskottets Utlåtande.
Hetta allt underställes Riksens Höglofl.
Ständers eget ompröfvande vördsamligen.
Stock-, holm den i st JFebruarii 1818- StatsUlshottets Betänkandefi.
Nsr 82- Riksens Högloft.
Ständers StatsUtskotts Betänkande, angående Riksdagsmännen jf. M. W e s s i ng s och Gustaf Olssons Memorial, om ändring i Lefvereringsstället af Kronans Räntehö och Halm, som från IVestmanland är anslagit till Utf'ordringen vid Kongl. Hofstallet. ti till Hedervärda BondeStåndet ingifvet och derifrån till StatsUtskottel rernitteradt Memorial hafva Riksdagsmännen från Westmanland Johan Magnus Wessing och Gusfaf Olsson sig deröfver besvärat, att Hemmansägare i Westmanland måste föra deras Räntehö och Halm till Kangsöhr, en väg vida Öfver deras Skattdragande likars skyldighet.
Och då Arrendehöet från Kongsöhr fores till Strömsholms Stuteri, så anse de billigt att till en rättvis lättnad så kunde regleras, att de lingö lefverera Räntehöet vid Strömsholm, och att Arrendehöet vid Kongsöhr i stället fragtades hit till Stockholm, hvarigenom Allmogens i Westmanland försvårade
Onus skulle vinna lättnad utan någons skada eller förfång.
StatsTJtskottet bör härvid uplysa, att ifrån Westmanlands
Rån är icke något Arrendehö på, räknadt eiler ingår till utfordringen vid Kongl. Hofstallet, Het Arrendehö, hvarom Riksdagsmannen Wessing och Gustaf Olsson uti deras Memorial förmäla, är det som utgår af de StallStats-Angar, hvilka väl förut tillhört Kongsöhr, tpen nu mera, sedan Kongsöhrs Kongsgård blif* StatsUtskottet s Betan/tanden. vit helt och hållet skiljd frän Strömsholm, arg anslagne Strömsholms Stuteri och hvaraf Arréndet till Utfordringen vid Stuteriet lefvereras; och enär således hvarken Hofstallet eller
Stats* Werket med detta Arrendehö hafva någon befattning; så kan del; föreslagne utbytet icke äga rum.
Hvad åter angar det Kronan behållne Räntehö och Halm från detta Hän, som till Utfordringen vid Kongl.
Hofstallet ifrån längre tider tillbaka är anslagit; så kan uti Häradernes lefvererings-skyldighet häraf iq
Natura någon förändring icke tillstyrkas, emedan det skulle göra rubbning uti StatsRegleringen och medföra opåräknade Utgifter för StatsWerket.
Lefvereringsstället, som efter äldre författningar, berodt på Riksstallmästare-Embetet att bestämma, har
I sednare ären varit anvist till Kongsöhr, der Kongl. Maj:t och Kronan äger ett serskildt dertill inköpt förvaringsrum.
StatsUtskottet finner väl, att det för vissa Härader skulle vara en lindring i anseende till den kortare vägen, om dem tillätes, att lefverera deras Räntehö och Halm vid Strömsholm i stället för Kongsöhr; Men då Kongl. Maj:t och Kronan icke äger någon Byggnad eller Magazin vid Strömsholm till desse Räntepersedlars förvarande; så kan StatsUtskottet å denna begäran icke annorlunda tillstyrka bifall, än om de Häradsboer som åstunda sig häraf begagna, vilja på egen bekostnad anskaffa eller upbygga ett härtill tillräckeligt Förvaringsrum eller Magazin, på den plats, sorn härtill kan varda utsedd, emot det, att sedan detta Hus eller Förvaringsrum vöre up - StatsUtskoltets Betänkanden. hyggdt och i alla delar fullbordadt, Häraderne för de-ss framtida underhällande blefvo befriade, utan att kostnaden till dess vidmagthållande deremot lomme att af StatsWerkets Medel bestridas.
Ständer täckas fästa ett billigt afseende pä den lindring härutinnan ju sökt blifvit och härigenom skulle vinnas utan någon olägenhet för Hofstallet eller StatsWerket; så hemställer StatsUtskottet vördsammeligen, att Riksens Höglofl.
Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att, i händelse
Häradsboerne finna för sig förmonligt att häruti ingå, Kongl. Maj:t i Hader täcktes låta utse något tjenligt ställe vid Strömsholms Lastageplats, der en sådan byggnad på Häradernes bekostnad kunde få upföras, samt att KronoBetjeningen matte likaså här som på andra lefvexeringsställen, åläggas, att öfver Räntehöet och Halmen hafva nödig tillsyn och vård, ifrån det desamma derstädes varda lefvererade, intill dess afhämtningen för Kongl. HofStallets räkning på första öppet vatten varder verkställd.
Ständers eget ompröfvande underställes detta vördsamligen, hvarvid en Ledamots serskildta tanke bifogas.
Stockholm den 19 Lebruarii 1818.
Utdrag af Protocollet3 hållit hos Riksens Höglofl.
Ständers Statsutskott vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 12 Februarii i8t8.
S. D. I fråga om besvarandet af den, utaf StatsTJtskottets Betänkanden. 217 RiksdagsFullmägtige Johan Magnus Wessing oell Gustaf O^son, uti Hedervärda BondeStåndet väckte och till StatsUtskottet remitterade Motion, angående förändring i Uefvereringsstället för det Hö, åtskilllge Häraders Innevånare i Westmanland skola till Hofstallet lefverera, yttrade sig Riksdagsmannen Anders Persson: ”Då jag ' af ”MedBröders förtroende fått mig updragit delta”ga i rådslagen och besluten innom detta Hög”lofl.
Utskott, har jag ansett för den ömmaste ”pligt söka jemna Deras Statsbördor.
Intet öde ”är hårdare för Skattskyldige än att den ena ”skall se sig hårdare tryckt än en annan med ”lika skyldighet.
Maj:t har på Riksens ”Högloft.
Ständers tid efter annan gjorde framställningar om Räntetagares och Räntegifvares ”ömsesidiga förmoner och skyldigheter utfärdat ”de mäst tydliga Förordningar, hvilkas efterlefnad det väl vore det mäst billiga att de Skattdragande Undersåtare, sorn äro Kongl.
Majit ”och Kronan besparde, äfven lingö förmån efterlefva.
För all ting här i verlden kan uppgöras svårigheter, men monne de böra få bort”jaga rättvisan?
Nu bo i en och samma By ”2:ne Grannar, som hafva lika beskaffade Herneman, det ena är på Uön anslagit åt någon Em”bets- eller Tjensteman, som ofta ej bor § mil ”derifrån.
Dit får han köra sine Räntepersed”lar.
Det andre är Kongl.
Majit och Kronan ”bespard och han skulle, sorn nu projeäerat är, ”föra åtminstone RäniehÖ och Halm till och ”med 9 å 10 mil, ja deröfver; kan ett sådant ”stadgande blifva enligt med billighet och rättvisa?
Jag vill för min del förklara, att jag StatsUtskottetS Eetänkanden. ”icke instämmer i detta beslut, utan ifall Hög. ”lofl Utskottet vill taga detta ämne i nogare ”skärskådande, anhåller jag mina enskildta tan”kar må få medfölja till Riksens Höglofl.
Stän”ders Plena.
Om alla vördnadsvärda Medlern”inar inom detta Höglofl.
Utskott hade ett lika ”O nus med den skattgifvande, Kronan besparde, ”Hemmansåboen i Westmanland, hade visst er, ”farenheten ledt till andra rådplägningar.
Jag ”beifrar detta icke för det de Häradsboer, för ”hvilka jag på Riksdagen talar, hafva så obe ”qvämt, att vid Kongsöhr lämna Skatte Hö och ”Halm.
Wi äro i det fallet de lyckligaste, ”Men jag har hört och Sett deras svåra belägenhet, som äro längst aflägsne.
Med skyldigheten att för ett Hemman skatta vissa Pund Hö, ”har väl aldrig varit påtänkt att ett lika qvan, ”turn skulle åtgå vid dess transporterande, att ”förtiga en kostsam matsäck och tidsspillan.
Om ”Bonden, som från Westmanland till Stockholm ”trälat upp med några Höpund, hvarvid han sä, ”kert för sin häst upstilt ganska manga, och dess”utom hans lifsuppehälle kostat honom ganska ”kännbart, kari det väl vara honom afundat att ”fa några skiilingar mer på Pundet, än hvad ”Länets markegång innehåller?
Hvad svålig, ”beten vidkommer, att vid det projefterade stäl”let Strömsholm få aflemna Räntehö och Halm ”för bristande Magazin, kunde väl samma rum ”och skullar begagnas, som nu finnas för Kongs”öhrs-höet, sorn af Räntegifvare så ofta mötes ”på vägen med stor grämelse, och skulle qvan”tum af Länets Räntehö öfverstiga det som ifrån ”Kongsöhr till Strömsholm transporteras, skulls StatsUtskottets Betänkaiulen. 319 ”jan förr föreslå, att Åkerbo Härad, som är när”mast beläget, fyllde bristen, på det de aflägsna ”kunde blifva skonade.
Det yrkande att Kongl. ”Majit och Kronan besparde Hemman först skulle vid Strömsholm upbygga hus åt
Hö och ”Halm iiinan de där lingö lefverera, anser jag ”lika obilligt, som om Räntetagarne skulle tvin”ga sin på Kön anglagne Hemmansåbo att först ”bygga åt sig Foderhus innan han fick köra dit ”sitt Skattefoder; ty förhållanderne måtte vara ”lika för lika Skattskyldige Undersåtare i ett ”och samma Rike.”
Och skulle denna serskilta tanka åtfölja det afgående Betänkandet härom till Respedtive RiksStånden, N:r 83, Riksens Högloft.
Ständers StatsUtskotts Betänkande, angående Herr A. D. Heijke n skölds Memorial om befrielse för Nora, Lindes och RamsbergsBergslager, att erlägga Vacance-Afgift.
Herr A. D. Heijkensköld, har hos Högloft.
Ridderskapet och Adeln anmält, att sedan Nora, Uindes och Ramsbergs Bergslager, som, enligt Riksens Högloft.
Ständers Beslut år 1810, ehuru förut enligt Privilegier befriade frän Rotering, blifvit roterade på enahanda sätt och vilkor med de lägenheter uti Handslaget, som, förut ej roterade, då extra roterades, hos Kongl. Maj:t i un - 320 StatsUtskottets Betänk and en. derdånighet anhållit, att få erlägga en Vacance.
Afgift af -ji S&
Tackjern per Rote årligen och att denna förbindelse skulle blifva på 10 års tid; så har väl Kongl. Maj:t i Nåder bifallit, att Extra Roteringen för Bergslaget, emot denna Vacance-Åfgilt tills vidare skulle få fortfara; men då genom 1812 års RiksdagsBeslut en förändring härutinnan genom nuvarande Beväring upkommit: och ofvanberörde Gontrad ej blifvit af Kongl. Maj:t annorlunda sandionerat, än tills vidare, troligen af det skäl, att det tillhörde Riksens Högloft.
Ständer att derom besluta, har Herr Heijkensköld yttrat sig vara af den tanka, att denna Vacance-Afgift för Bergslaget bär uphöra och Extra Roteringen för densamma sättas i samma förhållande med Extra Roteringen å Landslaget, som nu hvarken håller Soldat eller erlägger Vacance-Afgift, och har Herr Heijkensköld anhållit, att denna hans Motion måtte till StatsUtskottet varda remitterad.
Sedan StatsUtskottet genom Remiss från Högloil.
Ridderskapet och Adeln häraf erhållit del, har StatsUtsko.ttet om förhållandet härmed gjort sig underrättadt och funnit detsamma omständligen utredt uti Kongl. Majus Nådiga Bref af den 7 Januarii 1812 till Kongl.
Maj:ts och Rikets KämmarCollegium, hvaraf en Afskrift härhos bilägges.
Och då häraf inhemtas, att vid detta Contrads ingående, sorn Bergslagerne sjelfve erbjudit, de njutit ali den lindring uti Rote-sammansättningen, de skäligen kunnat begära, samt detsamma icke annorlunda är i Nåder faststäldt, än tills vidare och intill dess de underdåniga be - StatsUtsiottets Betänkanden• 221 svar, Bergslagerne öfver den verkstälde Estra Boteringen anfört, i hela dess vidd blifvit afgjorde; så anser, vid sådant förhållande, Statsutskottet sig icke äga anledning, att härutinnan nu tillstyrka någon rubbning eller ändring, utan att det ännu vidare och intill dess besvären blifvit pröfvade och afgjorde, må bero vid det, med Bergslagernes eget begifvande, härom ingångne och afslutade Cornrad : hvilket dock Biksens Höglofl.
Ständers eget otnpröfvande vördsarnligen hemställes.
Stockholm den 12 Eebruarii 1818- Afskrift. CARL, 6c. Wår synnerliga ynnest SCc. &c.
Sedan efter till
Oss inkotnne underdåniga Besvärjfrån Bergslagerne innom Örebro
Län öfver den verkställde Extra Boteringen, WI af förekommen anledning, under den 19 sistiedoe November i Nåder anbefallt Landshöfdingen i nämnde Län, att utan allt uppehåll, höra nämnde Bergslager, huruvida de skulle vilja åtaga sig, att, emot befrielse på Tio år ifrån det dem ålagde Roteringsmanskaps utgörande in Natura, samt dess beklädande ifrån sistledit års början under loppet af berörde tid, antingen Biket har krig eller fred, till Oss och Kronan årligen erlägga en Vacance- Afgift af 7 '
S#:cl Tackjern af hvarje Bergslags Rote, med undantag af Rotarne innom Bjurkärns Sochen, för hvilka WI i anseende till Hemmanens svaghet i Nåder nedsatt denne Afgift till 61 Stttd, Bergslagerne derjemte öppet S22 StatsUtshottets Betänkanden. leranadt att ifrågavarande
Jern efter hvarje nästföregående års Markegångs Taxa med pennin, gar lösa; så har Landshöfdingen uti skrifvelse den 23telje nästledne
December i underdånighet anmält, att förberörde Wår Nådiga Befallning af honom blifvit fullgjord, och att dervid Carlskoga Bergslag, beslående af Carlskoga och Bjurkärns Socknar, med antagande af det gjorde Förslaget, förklarat sig vilja den bestämde
Botefrihets afgiften för de inom desse Socknar inroterade 61 Soldater erlägga, äfvensom Knistrad och Hidinge Sochnar likaledes för sine 11 Rotar, till samma afgifis utgörande famtyckt, med 'dervid yttrad önskan, att i händelse af Tackjerns prisets betydligare stigande, en sådan lindring i lösningen till likhet med hvad Tackjernet i mäst vanlig Conjuöur gäller, i Nåder måtte tillåtas, att
Söchnarne ej kornrne att vidkännas en tunga vida öfver hvad till en Soldats underhåll på Landslaget efter vanligt varuvärde fordras; hvarjemte alla förenärnde Sochnar förenat sig i den underdåniga anhållan, att otn någon lindring i den andra Bergslagernes Rotering i Nåder skulle beviljas, en sådan förmån äfven måtte komma dem rill godo, samt att, ifalI WI ej i Nåder skulle antaga de öfrige Betgsslageri. es Soldater uppsätta; de icke deslomindre i Nåder derifrån matte befrias, enrot den fastställde Botefrihets afgiftens erläggande; Och har dessutom Carlskoga Bergslag i underdånighet önskat, att Wl i Nåder täcktes bereda någon utväg, att emot billig ersättning använda de Beklädnads persedlar, sorn redan kunna vara anskaffade.
StatsUtsiottets Betilnhanden. 22 S Beträffande länets öfrige Bergslagsorter förmäler landshöfdingen ’ desse hafva, i stället för att bestämdt ytra sig öfver War nådiga Proposition, sjelfva framställt åtskillige anbud till mildring uti den verkställde Eoteringen och att sålunda Nora Sochn ej mindre än Jernboås och Julsjö Sochnar i Nora Bergslag i underdånighet anhållit antingen att ?:tie Rotar måtte sammanslås till en och derefter för hvarje sådan sammansatt Rote det föreslagne Tackjerns beloppet af 7I £#:d få utgöras, eller ock att hvarje Rote måtte få sammansättas af fyra Hemman och afgiften för desse Rotar utgå med 6 St£:d 'Tackjern, likväl på det satt att Tackjernet altid borde få lösas med 3 R:d
SÉfetd och afgiften erläggas i Mars Månad hvaije år, samt icke börjas förr än med innevarande år, att Landes Sochn af Lindes Bergslag i underdånighet begärt, att 3:ne Rotar måtte sammansättas till en, eller en minskning af |:de!ar uti Sochnens RoteringsSumma äga rum: att Samsbergs Sochen af nyssnämnde Bergslag instämt i Nora Sochens undeidåniga anhållan, med tillägg, att i händelse WI ej- dertill skulle lemna Nådigt bifall Sochnen häldre än att prestera Soldater, ville för hvarje Rote efter nu gjord inrotering, erlägga 6 Stt al Tackjern; ocli har med denna Sochen Grythytte Bergslag sig till alla delar förenat: att Nya Kopparbergs Bergslag, ej mindre än Hammars Sochen af J.erbecks Bergslag gjort enahanda anhållan med Nora Sochen: att Lerbecks Sochen af samina Bergslag, med undantag af någre Hemman inroterade uti Soch. narne N:ris 205, 212, 214, 215, 216, 223 och S24 StatsUtskottets Betänianderi. 2 27, hvilkas ägare förklarat sig vilja hålla Soldat in Natura, anhållit att 2‘.ne Rotar måtte fa sammansättas till en, eller hvarje Rote bestå af 3'.ne Hemman, i hvilka 2:ne fall de ville åRotefrihets-Afgiften 7§ S#:d erlägga; hvarjemte dé begärt, att om de öfriga Bergslagerne tilldeltes en större lindring, sådant äfven måtte komma denne Sochen till godo och att WI i Nåder täcktes emot billig ersättning använda de Beklädningspersedlar som för deras Extra Soldater kunde vara anskaffade, och ändteligen: att Qvisbro, Winteråsa, Tysslinge och Kihls Sochnar af Like Bergslag, äfvensom Nysunds Sochen af samma Bergslag alla i underdånighet anhållit, att 2'.ne Rotar matte få sammanslås till en eller hvarje Rote bestå af fyra Hemman, då de ville erlägga, i förra fallet 6^, och i det sednare 5 S#
I sammanhang med hvad Landshöfdingen sålunda underdånigst anmält om förloppet af den honom i Nåder updragne förrätning i afseende på förenämnde Bergslagers hörande öfver den föreslagne Varancé afgiften, bafve WI i Nåder låtit
Oss föredragas en af samtelige desse Bergslager sedermera genom utsedde
Deputerade till
Oss i underdånighet ingifven skrift, hvaruti de, med förklarande att vilja ifrågavarande afgift under en tid af Tio år eftet 7§ S#:d Tackjern per Rote erlägga, underdånigst anhållit: 1:0 Att Roteantalet på sådant sätt må blif - StatsUtskottets Bettini and en. qgg va förminskat, att (3) Tre Rotar uti Nora, Hjulsjö, Ramsbergs, Lekebergs* I*erbecks, Grythytte, Helleforss och Nya Kopparbergs Bergs, lager få anses utgöra arne, och två Rotar uti Lindes Sochn, såsom hårdast roterade, samman, slås till en; a:o
Att afgiften må först i Mars Månads början det följande året få erläggas, då . de äfven vilja den samma för 1811 i nästkommande Mars Månad, antingen med Penningar efter 1810 års Markegångstaxa eller ock med Tackjern in Natura utgöra; och 3:0 att WI I Nåder täcktes för Wår och Kronans räkning låta inlösa de Beklädnader, sorn till ett inskränkt antal blifvit för RoteringsManskapet anskaffade; hvaremot de förbinda sig att sjelfve träffa frivi!*- lige öfverenskommelser orri uphäfvande af de nied åtskillige Roteringskarlar, i afseende ä deras tjenstgöring redan af dem afslutade Contratt, utan' att WI på något sätt med denria fråga ytterligare må besväras.