Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Delta yttrande godkändes af Rikets Ständer och lades till grund för deras ofvanberörda underdåniga skrifvelse.
Utskottet, som å ena sidan fullt uppskattar vigten af de skäl, som tala för rektorsembetenas besättande såsom fasta platser, men å andra sidan icke heller kan undgå alt göra tillbörligt afseende på de farhågor, som yttras, att tillräckligt antal fullt dugliga ämnen för rektorsembetena måhända icke finnas alt tillgå, samt alt nödig säkerhet icke finnes, alt en lill Rektor utnämnd skicklig man äfven efter utnämningen bibehåller sin skicklighet och sin arbetsdrift, anser det lämpligaste sältet att för närvarande lösa denna omtvistade fråga vara gifvet genom Rikets Ständers vid sistlidna riksdag föreslagna åtgärd.
Ett tillförordnande alt förestå en tjenst skil - Allm. Bcsv.- och Ehon.~U(skottets Betänkande K:o 118.
SI jer sig deri frön elt förordnande på viss lid, atl det förra icke medför samma uppfordran lill tåla ombyten som det sednare, ulan i sjelfva verket endast saller den tjenstgörande ämbetsmännen genom afsältligbeten i samma ställning som innchalvaren af ett förtroende-ur be le.
En i öfverensstämmelse med den förstnämnda föreskriften utsedd Hektor, som visar sig icke ega för befallningen erforderlig skicklighet, kan, ulan alvaklan på tilländagåendet of tiden för bans förordnande, entledigas, hvaremot å andra sidan en sålunda tillsatt Heklor kan vara lörvissad atl, så framt han fortfarande egnar nit åt sitt embete och visar förmåga alt fullgöra sina åligganden, varda vid befattningen bibehållen.
Härom kan lian icke i lika mån kånna sig försäkrad, då tiden lör hans funktion är till sill mått bestämd, och denna ovisshet kan lätt utöfva en förlamande inflytelse på hans verksamhet.
Utskottet, som icke anser sig ega någon anledning tillstyrka Ilikets Ständer alt frångå deras vid sistlidna riksdag uttalade mening, alt vid högre elementarläroverk
Hektor tillsvidare hör tillsättas endast på förordnande, får således hemställa, att Rikets Ständer, med anledning af Herr Sommelii motion, måtte besluta den underdåniga framställning till Kongl. Majit, som i punkten Litt.
I. härncdan innehåller.
Sistbemälde motionärs yrkande, alt
Rektorerne vid de högre elementarläroverken malte få någon, som mot skäligt arfvode biträder dem i allt hvad till skrifveri och bokhålleri-göromålen hörer, samt att Rektor sjelf må tillåtas utse detta biträde helst bland lärarne, linner Utskottet desto mindre skäl att understödja, som Utskottet, enligt hvad ofvan är anfördt, sökt att förekomma, det Heklor ölverhopas med för strängt arbete, samt, då motionären förutsätter att ifrågavarande göromål kunna bestridas al Rektor och någon bland lärarne, utan alt någon särskild tjensteman för ändamålet behöfver anställas, framställningen endast innebär en aflöningsfråga, hvilken icke bör komma under öfvervägande annorlunda, än i samband med fastställandet af rektorslöucn i sin helhet; anseende Utskottet fördenskull denna framställning ej nu påkalla någon åtgärd.
På enahanda sätt betraktar Utskottet förslaget, ”ali rektorsarfvodet bestämmes i proportion af lärjungarnes talrikhet.”
Dels har, i händelse Utskottets förslag till fastställande af elt maximum, hvarutöfver lärjungarnes antal vid ett läroverk icke skulle få stiga, ett af motiverna för motionärens hemställan bortfallit, dels synes det mindre lämpligt att ställa lönevilkoren på så ostadig fot, som fallet blelve i händelse 33 Allm. Besv.- och Ehon.-Utshottets Betänkande N:o 118. de skulle råttas efter den ständiga och stora fluktuation, som eger rum i freqvensen vid elementarläroverken; och finner Utskottet alltså Herr Sommelii omförmälda förslag böra lemnäs utan afseende.
I afseende på frågan om afgiften af lärjungarne äro tvänne motsatta förslag nu väckta, i det att å er.a sidan Herr Sommelius, med erinran, att för ett fullständigt ordnande af elementar-läroanstalterna fordrades ännu större penningetiligångar, än de hittills anvisade, hemställt, om det fj vore rätt och billigt att, till fyllande af de vexande behofven, icke ensamt Staten anlitades, ulan äfven de, sorn åtnjöto fördelarne af den förbättrade undervisningen, deltoge i omkostnaderna, så framt de dertill hade råd.
Den vackra grundsatsen och seden, alt åt fattigmans barn skall gratis meddelas undervisning, och alt så väl för kojans som för palatsets son vågen till Statens högsta embeten skal! stå lika öppen borde väl bibehållas; men efter motionärens förmenande vore det för mycket begärdt, att rik mans son skall njuta kostnadsfri undervisning; och har han, med omförmålande af det förhållande, sora i andra länder egde rum, föreslagit, att den rike skall för sin son betala 50 R:dr och den behållne 25 P.:dr i hvarje termin, samt att alla, som icke kunna räknas till någon af dessa båda kategorier, skola erhålla kostnadsfri undervisning för sina barn.
Deremot bär Paul Fritz Mengel från Upsala län (motionen N:o 441) hemställt, att termins-afgillen vid samtliga elementarläroverken och vid alla undervisningsanstalter, som åtnjuta understöd af Statsmedel, skall afskaffas; anseende nemligen denne motionär att all offentlig undervisning bör vara kostnadsfri.
Enligt 154 § i den gällande läroverksstadgan skall lärjunge, då han vid läroverket inskrifves, till dess så kallade ”egna kassa" erlägga 4 R:dr 50 öre i inträdesafgift.
För hvarje termin betalas för honom vidare 4 R:dr 50 öre, som likaledes ingå till nämnda kassa.
Till läroverkets ”premie- och fattigkassa” utgår likaledes för hvarje lärjunge, då han inskrifves, en afgift af minst i R:dr; men denna sednare kassas belopp utdelas årligen bland lärjungarne, dels såsom belöningar för flit och framsteg, dels till understöd, sjukvårds- och begrafningshjelp för de mest behöfvande.
Slutligen erlägger, enligt 135 §, hvarje lärjunge vid inskrifningen 50 öre till läroverkets ”bibliolekskassa”.
Såsom allmän regel gäller emellertid, enligt 51 §, att medellösa lärjungar åro från dessa afgifter frikallade.
Den grundsats är således icke hos oss tillämpad, alt undervisningen vid elementarläroverken skall vara alldeles kostnadsfri; och Utskottet kan ej heller, i betraktande af elementarläroverkens ändamål, biträda åsigten om Statens skyldighet att helt och hållet bekosta denna art af undervisning och således anskaffa densamma äfven Allm. Besv.- och Ehon.-Utshottets Betänkande N:o 118.
33 äfven åt de förmögnas söner på bekostnad af de skattdragande, hvilken åsigt, efter Utskottets omdöme, vore berättigad blott i den händelse att elementarläroverken hade lill uppgift alt meddela bildning endast åt dem, som skola blifva Statens embetsmin.
Utskottet föranlåles alltså afstyrka bifall lill Mengels motion.
Hvad åter angår Herr Sommelii motion rörande detta ämne, synes det af flera, lätt insedda, skäl mindre välbetänkt alt emellan barn af olika förmögenhetsvilkor göra en sådan åtskilnad, som denne motionär föreslår.
En gradering i della hänseende vore otvifvelaktig! också lika svår alt verkställa, som den är förhatlig; och då vid det förhållande, alt
Slaten bekostar afiöningen åt alla lärare vid ifrågavarande skolor, den höga afgift, motionären påyrkar, således icke kan, på sätt han likväl antyder, anses behöflig för sislberörda ändamål; samt läroverkens öfriga behof, till hvilkas fyllande nuvarande terminsalgilter användas, icke, så vidt för Utskottet blifvit ådagalagdt, påkalla en sådan förhöjning i samma afgift, som motionären föreslår, belöpande sig för ett läroverk med t. ex. 300 lärjungar — om endast hälften af dem befunnes hänförlig till de ”behållna” och endast omkring tiondedelen till de ”rika” — lill mer än 5,000 R:dr årligen, finnér Utskottet sig böra jemväl å sistnämnda framställning afslvrka bifall.
t I Betänkandet N:o 67, afgifvet i anledning af väckt motion om inrättande af ett Öfver-konsistorium, har Utskottet förbehållit sig alt i sammanhang med andra väckta förslag till undervisningsväsendets ordnande afgifva yttrande i afseende på föreslagna medel till ernående, i fråga om undervisningsväsendet, af nödig enhet, kontroll och tillsyn.
Den i berörda Betänkande besvarade motion sysselsatte sig icke vidare med elementarläroverken än att deri åberopades ett vid 1853—1854 årens riksdag väckt förslag om inrättande af ett Ecklesiaslik-kollegium, i hvilket förslag behofvet äfven för elementarläroverken af .en .öfverstyrelse framhölls, men derförulan hafva Grefve Björnstjerna och Herr Sommelius påkallat uppmärksamhet å detta ämne.
Den förre hemställer nemligen, alt Rikets Ständer mätte hos Kongl. Maj.t anmäla behofvet af en gemensam öfverstyrelse för rikets samtliga läroverk, och den sednare föreslår derjemte särskildt för elementarläroverket en i hvarje stad befintlig lokal styrelse, utsedd af lärjungarnes föräldrar och målsmän.
Utskottet bar väl uti sitt nyssnämnda Betänkande afstyrkt bifall till förslag om inrättande af ett Kollegium, sorn skulle utgöra en mellariinstans på en gång för kyrkliga, för undervisnings-, för fattigvårds- och för helsovårdsärenden.
Och Sammansatta Stats- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet har, i dess Betänkande N:o Bih. till B.
Si, Brot. 1862 <& 1863. - 8- Sami. 31 Eäft. 5 34 Allm. Bcsv.? och Ekon-Utskottets Betänkande N:o 118, i 8, äfven ansett sig böra afstyrka bifall till en väckt motion, om tillsättande af en general-inspektör öfver samtliga elementarläroverken, universiteten och rikets öfriga högre läroverk; och dessa begge belänkanden hafva blifvit af Rikets Ständer godkända; men besluten derom torde få anses ej lägga hinder i vägen för en förnyad pröfning, huruvida icke elementarläroverken äro i behof af en gemensam vård och tillsyn, och huruvida icke deras ändamål skulle i väsendtlig mån främjas derigenom, att enhet och öfverensstämmelse kunde åstadkommas såväl i undervisningssältet som i dessa läroverks förvaltning.
Behofvet och nyttan deraf kan Utskottet ej annat ån erkänna, och Utskottet förmodar, att den utgång, väckta förslag i dylikt hänseende hittills erhållit, varit beroende af svårigheten alt finna det lämpligaste sättet alt vinna ändamålet, men kanske ännu mera deraf, alt förslagen omfattat mera, än som lämpligen kunde till ett helt sammanföras.
Utskottet väl vidgå sin oförmåga alt angifva lämpligaste sältet för tillvägabringandet af en organisation, hvars förnämsta uppgift naturligtvis vore att till enig samverkan och stigande utveckling leda elementarundervisningen.
De olika förslagen dertill anvisa hufvudsakligen löljande utvägar: inrättande af ett nytt Stals-departement med egen chef, som skulle löredraga i undervisningsärenden inför Konungen i Stats-Råd; utvidgande af nuvarande
Ecklesiastik-departementet genom anställandet af en särskild byrå-chef jemte underlydande tjenstemän, som skulle sysselsätta sig ensamt med beredandet af ifrågavarande mål; inrättande af ett kollegium, hvilket skulle hafva dels förvaltningen af samtliga elementarläroverken sig uppdragen, dels domsrätt i andra instansen i alla dithörande mål; och slutligen tillsättande af en öfverinspektor med vidsträckt mvudighet och skyldighet att personligen egna en ständig tillsyn å meranämnda läroverk.
Ehuru Utskottet, för alt kunna bedöma företrädet af det ena eller andra af dessa förslag, icke är i tillfälle att förskalfa sig derför erforderliga Upplysningar, anser Utskottet likväl älven ifrågavarande ämne i dess allmänna omfattning böra blifva ett föremål för den underdåniga skrilvelse, som, enligt Utskott tels åsigt, bör, i den form Utskottet här nedan uti 3:e punkten föreslår, lill Kongl.
Maj:t aflålas.
Kunde en öfverstyrelse öfver elementarläroverken sålunda tillvägabringas, blefve en sådan lokalstyrelse, som Herr Sommelius föreslår, icke allenast öfverflödig, utan måhända lill och med hinderlig för en ändamålsenlig och likartad förvaltning och vård; och då för öfrigt lärjungarnas föräldrar och målsmän, hvilka skulle blifva valmän för ali utse den blifvande lokalstyrelsen, och hvilka till största delen vanligen äro boende på landet inom ett vidsträckt område, svårligen skulle kunna utgöra ett lämpligt val-kollegium, löranlåtes Utskottet afstyrka bifall till llerr Sommelii förslag i sistberörda hänseende.
Allm, Bcsv.- och EJcon.-UtsJcottcts Betänkande K:o 118. 35
En särskild art af den gemensamma tillsyn å undervisningen vid elementarläroverken, som erfarenheten angifver såsom önskvärd, är den, som, enligt Herr Ridderstads motion (n:o 507), skulle egnas deråt, alt lämpliga läroböcker användas, och hvarigenom skulle kunna förekomraas det täta ombyte af sådana, som icke allenast medförer mehn för undervisningen, ulan vållar en onödig kostnad för lärjungarnes målsmän.
Motionären har föreslagit: ”l:o att Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla det Kongl. Maj:t måtte genom sitt
Ecklesiastik-departement låta till läroverken i riket utgå ett cirkulär med iörständigande till vederbörande skolstyrelser: att ingen lärobok må, på sätt 85 § i iäroverksstadgan föreskrifver, af Rektor och Lärare bos Ephorus till antagande vid läroverken föreslås, utan att densamma förut blifvit af en vederbörligen tillsatt granskningsnämnd godkänd.
1 tydlig följd härutaf skulle i § 83 af skolstadgan, i stället för de nyss anförda orden: ”derest etc. — förordnadl”, inflyta en bestämmelse innehållande ofvan föreskrifna vilkor. 2:o alt Rikets Ständer hos Kongl.
Mnj:t i underdånighet anhålla, det Kongl.
Maj:l ville anbefalla Statsrådet för Ecklesiastik-departementet alt, efter inhemlande af Byråchefens för uppfostringsväsendet tankar och förslag, utse en nämtid till att granska hvarje till
Departementet inkommande lärobok, öfver hvilken yttrande blifvit hegardt.
Denna nämnd sammansättcs af olika personer, allteftersom den inkomna skriften afbandlar olika undervisningsämnen.
Till medlemmar af nämnden utses en universitetslärare eller medlem af Svenska Vetenskaps-Akademien samt 2:nc för lärdom och erfarenhet kände skollärare.
Nämnden vare skyldig alt öfver hvarje inkommande skrift uttala omdömet: godkänd til! begagnande vid offentligt elementarläroverk eller: icke godkänd till begagnande vid offentligt elementarläroverk; nämnden dock obetaget att i förra fallet äfven kunna meddela ett högre vitsord.
Likaledes böra älven efter hand genom dylika nämnder de redan i bruk varande läroböcker granskas och bedömas.
Denna Statens granskningsrält, som ingalunda bör med något slags censur jemföras, omfattar läroböcker i alla ämnen utan undantag, och äfven sådana, som tjena till lärjungarnes hjelp och ledning, såsom t. ex. lexiea och mera dylikt.
Af granskningsnämnd godkänd lärobok må vid läroverk, der Ephorus på lärarekollegiets förslag så beslutar, till begagnande införas.”
Utskottet kan ej annat än instämma uti de skäl, som motionären till stöd för sin framställning anfört, och lill hvilka Utskottet alltså tillåter sig alt hänvisa.
Då läroböcker förete en stor olikhet dels i afseende på planen, som är än inskränktare än vidlyftigare, dels i afseende på ändamålsenlighet och brukbarhet, synes det icke med skäl kunna eller böra Gfverlemnas åt hvart och ett särskildt läroverk alt, utan föregående granskning, antaga hvilka läroböcker som helst.
Utskottet vill visserligen icke bestämdt förorda ett stadgande, enligt hvdket allestädes samma läro - 36 Allm. Besv.- och Eicon.- Utskottets Betänkande N:o US. böcker skola begagnas, enär sådant onekligen motverkar en äfven inom denna litteratur gagnelig författaretäflan, samt icke enhet i förevarande hänseende är det v i g t i— gaste ändamålet, utan man förnämligast har alt tillse lämpligheten al de använda läroböckerna, hvadan det torde göra tillfyllest att i sådant afseende föreskrifva en granskning, livarförinnan ingen lärobok skulle få i skolorna användas. Utskottet har, lika med motionären, tänkt sig denna granskning af en nämnd, som, efter Utskottets omdöme, norde vara ständigt att tillgå och således ej för hvarje särskildt fall elier för viss kortare period tillsättas, och hvilken vid sådant förhållande, och för att inom sig inrymma tillräcklig sakkunskap i aila de särskilda ämnen, som kunde komma under dess ompröfning, ej borde vara fåtalig; men Utskottet anser, här lika litet som i ilera andra lörehafda frågor, det närmare sättet för detta förslags verkställande icke väl lämpa sig för Rikets Ständers omedelbara beslut, utan detsamma böra åt Kongl. ftlaj:t öfverlemnas; och det är i enlighet med denna mening samt med tillstyrkande af bifall tili motionärens förslag i hulvudsaken, som Utskottet afTallat sin under litt. m) förekommande hemställan.
Samtliga de motioner, för hvilka Utskottet nu redogjort, innehålla bestämda samt mer eller mindre motiverade förslag.
Utskottet har icke undandragit sig att åt så beskaffade motioner egna den granskning, sorn är ett Utskotts grundiagseniiga uppgift; men det återstår alt nämna, del till Utskottet äfven blifvit öiverlemnad en inom Uöglofl.
Ridderskapet och Adeln af Herr von Kock, N. S., väckt motion (n:o 225), hvari, under förutsättning att de flera vid denna riksdag väckta motioner angående uppfostringsverket skulle komma att behandlas af el! särskildt Utskott, hemställes, att Rikets Ständer behagade besluta alt genom underdånig skrifvelse hos Kongl. Majit anhålla att nästa riksdag för Rikets Ständer måtte framläggas en plan för ordnandet i ett sammanhang af rikets allmänna uppfostringsverk, jemte nådigt förslag till de förändringar, som deruti kunna anses behöfliga; att Rikets Ständer dervid tillika uttala såsom sin underdåniga lanke, att nämnde plan, jemte det den stödjer sig å de allmänna grunder, derom Rikets Ständer, efter af särskilda Utskottet afgifna yttranden, under riksdagen kunna öfverenskomma, och hvilka grunder böra i den underdåniga skrifvclsen angifvas, tillika borde innefatta bestämmelser lili ledning vid besvarande af följande, förmodligen nu till afgörande färdiga frågor, nemligen: ”Hvilken del af uppfostran kan och bör lemnäs endast af familjen; vid hvilken del deraf mäste kommunen eller staten biträda?
Om för gossen behöfves småbarnssaiar, folkskolor, elementarskolor, universileter och tiilämpningsskolor af alla slag, hvilka bildningsanstalter böra Simas för flickor?
Allm. Bcsv.- och Ekon.-Utskoltets Betänkande K:o 118. 37
Huru bör kostnaden fördelas emellan slaten och kommunen för uppfostringsanstalterna, och hvilka bidrag dertill böra lennäs af eleverna?
Huru skall den största tillgång beredas af skickliga och framför allt sedliga lärare, med de uppoffringar man derföre kan göra, och i hvad mån kunna qvinnornas biliäde härvid påiäknas för de mindre gossarnes och flickornas bildning samt den indelta arméens befäl anlitas för de äldre gossarnes undervisning jemte deras fysiska utveckling och beredande till fullgörande af sin pligt såsom fosterlandets försvarare?
Gifva de nuvarande skolorna grundade anledningar lill klagan öfver s. k. ”mångläseri” och deraf följande ytlighet, öfveransträngning och sjuklighet?
Om så är — hvilka åro botemedlen?
År det behöflig! alt inrätta ett universitet i bufvudstaden ?
Om universitet fortfarande skola finnas endast uti mindre städer, kan och bör man då hafva med dem förenade vissa eller alla högre tillämpningsskolor?
Bör sålunda vid universiteten icke blott den allmänna humanistiska bildningen fullbordas och t. ex. vissa prof å sådan bildning a Iläggas af dem, som erna blifva Statens tjenare, såsom prester, läkare, domare, administratörer, ingeniörer, militärer, och specialkunskaperna för alla eller några af dessa särskilda tjeustekandidater inbernias uti universitetsstäderna ?B
Vid remissen af denna motion har Friherre Stjernstedt, J.
W.t anhållit alt till densamma få göra ett tillägg, lydande sålunda: ”flör icke vid så väl lägre som högre undervisningsverk åt ungdomens fysiska uppfostran egnas en särskild omvårdnad, medelst gymnastik och vapenöfningar, på det den må stå i full harmoni med utvecklingen af de intellektuela anlagen?”
Då berörda motion dels omfattar allt för många olikartade ämnen, för att Utskottet skulle lämpligen kunna i sammanhang med frågan om ordnandet al undervisningen vid rikets elementarläroverk företaga en utredning af dem alla, dels ock blifvit väckt under förutsättning, att samtliga de motioner, som på något sätt berörde undervisningsväsendet, skulle komma att behandlas af ett särskildt Utskott; men sådant ej inträffat; får Utskottet, som i fråga om ett och annat af de ämnen, på hvilka berörda motion syftar, redan i anledning af andra motionärers väckta förslag meddelat utlåtande, vördsamt hemställa, alt Herr von Köchs berörda motion ej må lill vidare åtgärd föranleda.
Hvad slutligen angår frågan derom, huruvida Rikets Ständer böra hos Kongl. Majit begära nedsättandet af en komité för alt med ledning af de grunder för en ombiluiiing al elementarundervisningen, Rikets Ständer kunde komma alt besluta, 38 Allm. Bcsv.~ och Ekon:- Utskottets Betänkande N:o 118. ularbela förslag till ny stadga för elementarläroverken, derom såväl Grefve Björnstjerna som Herr Sommelius gjort hemställan, synes för Utskottet en sådan åtgärd icke så behöflig, att uttrycklig anhållan derom bör af Rikets Ständer framställas; utan föreställer Utskottet sig, att, i händelse de förslag till frångående af äldre och antagande af förändrade bestämmelser rörande vissa med undervisningen vid elementarläroverken samt med vården och förvaltningen af dessa läroverk, åstadkommandet af en skicklig och tillräckligt aflönaJ lärarepersonal m. m., sammanhängande ämnen, som Utskottet funnit sig böra förorda, komma att af Rikets Ständer godkännas och bos Kongl. Majit till nådigt afseende anmälas, svårighet icke skall möta att, i enlighet med samma förslag, vidtaga erforderliga ändringar i stadgan för elementarläroverken.
Grefve Wachlmeister, IL, åter har (i sin motion N:o 1G9) föreslagit, att Utskottet mätte utarbeta och för Rikets Ständer framlägga förslag till en ny stadga för Rikets allmänna elementat läroverk.
Af förut i detta betänkande antydda skäl anser Utskottet sig ej böra efterkomma denna uppmaning, helsi den mängd reglementariska föreskrifter en dylik stadga måste innehålla, ej bör göras tili föremål för Rikets Ständers öfverläggning, utan kunna, likasom i allmänhet på den ekonomiska lagstiftningens område är förhållandet med tillämpandet af de grunder för allmänna inrättningar, Rikets Ständer önskningsvis till Kongl. Maj.ts ompröfvande anmäla, åt Kongl. Maj.ts beslutande öfverlemnas.
Utskottet hemställer alltså, på grund af det anförda, det Rikets Ständer måtte, i underdånig skrifvelse till Kongl. Majit, 1:o anmäla, det Rikets Ständer anse, alt för en tidsenlig befordran af elementarläroverkens utveckling och till vinnande af siörre ändamålsenlighet i gällande bestämmelser rörande med denna gren af undervisnings-väsendet sammanhängande ämnen, nedonnämnde åtgärder äro af behofvet påkallade, nemligen: a) Att så anordnas, alt i allmänhet antalet lärjungar vid ett elementarläroverk ej må öfverstiga 400; b) Att föreskrift meddelas derom, alt i allmänhet ej mer än 50 lärjungar böra på en gång af en lärare undervisas, ecb att, till följd deraf, när lärjunge-antalet dertill föranleder, lärarnes antal i förhållande härtill bör ökas; c) Att studiet af de klassiska språken uppskjules till cn sednare ålder, sålunda, att läsning af lalin börjas först i 5.te klassen och af grekiska först i den G:le; dj Alt, sedan den lärda och den reala linien åtskiljts, hvilket enligt nyssnämnda förslag komme att inträffa efter genomgåendet af 4:de klassen, vissa ämnen derefter uppställas såsom lmlvudämnen för hvardera linien, samt att läseorduingen så in - Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 118.