Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet i allmän* het vara tillämpliga till alla orter och mera säkra, än hvad annan värderings method som kunde föreslås , heldst locala omständigheter förändra beskaffenheten, och eii sådan method, ehuru möjligen användbar å vissa orter, likväl skulle sakna en rättvis tillämpning a andra.
Vid 22 Morn.
Angående Taxering af Bruk och Bergverk har Herr Hammarhjelm anmärkt, att vid sådana Bruk, der Smides-rättighet icke är inskränkt till något visst belopp, skall den stadgade föreskriften, att den tillåtne Bruks* tillverkningen bob beskattas och beräknas till lika värde som Kronans Harnmarskatts-pris, icke vara tillämplig, hvarföre ett ytterligare stadgande, ä de i öfrigt anförda skäl , blifvit föreslaget.
Efter inhämtad upplysning 0111 detta förevetande, anser Bevillnings - Utskottet följande tillägg till 2 2 Mom. vid slutet, vara af nöden:
De Bruk sorn äga oinskränkt Smides rättighet, skole erlägga Bevillning för Smidet efter beloppet af deras årliga tillverkning, hvilken af vederbörande Tjenstemän bör till dess verklighet vitsordas. 35 Mom.
I anledning af Hedervärda Bonde-Ståndets anmärkning om ansvar för den, som M50 Den 17 Juli, gom vid Berednings-Comitéen uteblifver med sin uppgift, antager Utskottet den i stället föreslagna redaction , salunda:
Den som förfallo löst uteblifver och ej sjelf eiler genom Ombud sin uppgiff.till Berednings-Cornilsen aflemnar, Bote &c. 3 §• 19 Morn.
1 anledning af Herr Prosten Doctor Stenhammars anmärkning vid föreskriften , att Debet-sedlarne, som utfärdas, skola specifikt upptaga den Skattskyldiges Bevill* ning, anser Utskottet meningen derigenom kunna förtydligas, att näst efter ordet Specifikt tillägges, enligt hvarje Artikel &c. 4 §• 2 och 3 Mom.
Herr Mannerstam har såsom felaktigt anmärkt den föreskrifne proportionen imellan Ledamöterna i Städernas Taxeringar och yrkat att den öfvervigt, Borgerskapet
Städse skall äga genom ett större antal Ledamöter i förhållande till de öfriga Taxeringsmännen af Adeln, Prest- och Ofrelse Ståndspersoner, måne hvad Stockholm angar, derigenom förekoMimas , att antalet af Borgerskapets Ledamöter antingen må nedsättas till hälften eller ock de öfriga Standens Ledamöter ökas i samma förhållande, hvilken anmärkning, med skiljaktighet i antalet, Herr Mannerstam äfven ■Utsträckt till öfriga Städerna.
I sammanhang härmed förekommer äfven Vällofl. Borgare Ståndets i den del gjorda anmärkning mot föreskriften i 3 Mom, , att i de Städer, der klasser finnas inom Borgerskapet, bör ett efter styrkan af hvarje klass afpassadt antal Ledamöter inom densamma väljas till Taxeringsman, .
Utskottet får härvid erinra, att anledningen - JOen 17 Jidit 3 4 5* gen till ett större antal Ledamöter bland Bor* gerskapet, än af de Öfriga Standen, härleder sig fran den större tillgång, sorn finnes på Borgare, än på personer i de öfriga klasserna, af hvilka sistnämnde det behöfliga antalet ej möjeligen skulle kunna inom hvarje
Stad eller ens inom orten deromkring erhållas , hvilket erfarenheten derigenom bestyrkt , att äfven i nu varande förhållande det inskränkta antalet af öfriga Stånden sällan ar att tillgå- Utskottet liar dessutom geporn den föreskrift, att der klasser inom Borgerskapet finnas i Städerna , bora Ledamöter inom hvarje, klass väljas till Taxeringsman , sokt att sätta något Correctiv emot den öfvervigt i röster, sorn af ett större antal Ledamöter bland Borgerskapet kunde vara att befara , heldst det icke kan vara Utskottet obekant, att om än möjligen någon connivénce skulle finnas mellan Ledamöter inom hvarje klass, så gäller densamma likväl icke klasserna imellan, och vid detta förevetande, samt då af den supponerade minori* tetens stadgade rätt, att i Trotocollet anteckna dess skiljaktiga tanka vid Städernas Taxering , Prpfnings-Comitéen har anledning att, med fästad uppmärksamhet derå, rätta det som kunde finnas felaktigt, anser Utskottet sig desto,mindre kunna göra någon förändring i proportionen mel-, lan Ledamöternas antal, sorn det sammanräknade antalet ingalunda kan förmindskas, så vida erforderlig kännedom icke skulle komma att saknas pm de Skattskyldiges vilkor , eller TaxeringsUomitéerna, i synnerhet i Stockholm och de .stérre Städerna, skulle sättas utur stånd, att verkställa - »45 a Deri 17 Juli, ställa och fullända arbetet, med den skyndsamhet och ordning sorn vederbör.
Genom detta yttrande förmodar Utskottet sig äfven hafva ådagalagt anledningen till den särskilta föreskrift, att Taxerings-Ledamöter alltid böta finnas af hvarje klass, der klasser inom Staden existera . och att Vällofl. Borgare
Ståndets anmärkning alltså med det samma är förklarad; finnande Utskottet tillika öfverflödigt att, såsom sistnämnde Stånd yrkat, stadga någon särskilt tillåtelse för Städerna, att vid Taxering dela sig på två divisioner, heldst slikt icke kan vara betaget de Städer, der behofvet sådant påfordrar och tillfället medgifver; enär likväl dervid tillika iakttages att dessa särskilta divisionernas åtgärder sedermera in Pleno förekomma.
Sedan den i 1812 års Bevill* pings Stadga antagna föreskrift angående Academiska Taxeringarna, att de under Bectors ordförande skulle förrättas af Acad mie Statens Ledamöter jemte tvänne personer af Stadens Borgerskap, blifvit, enligt Utskottets pluralitet , vid det nu projecterade Förslaget förändrad sålunda, att de hädanefter borde veikställas under Landshöfdingens ordförande af Ledamöter inom Academie-Staten och Boigerskapet till ett lika belopp, samt af arne Personer af Adeln, två af Prest - Ståndet och två Stånds-Personer, så har Högv.
Prest Ståndet emot sistberörde stadgande gjort anmärkning och yrkat , att med Academjska Taxeringarna måtte förblifva på sätt förut varit förordnadt.
Såsom skäl härtill är anfördt, att Rikets Acadetnier, enligt deras grundförfattningar, Den 17 Juli. 1453 ningar, sorn 1 århundraden bibehållits orubbade, varit vid ett sådant beskattningssätt bibehållna och att, david 180g och 181 o årens Riksdagar denna rätt blifvit hos då varande Bevillnings Utskott ifrågaställd till rubbning, har den samma icke desto mindre blifvit godkänd; vid. hvilket förevetande ej något skäl nu skall vara för handen att deruti göra en, i ingen måtto gagnelig, förändring.
I betraktande häraf och då Högvördiga Prest - Ståndet yttrat dess enhälliga åstundan vara, att vid urgamla bruket i omförmälte del Academierna måtte bibehållas, samt i vanliga taxerings-sättet i öfrigt icke någon förändring blifvit gjord och vid Pröfnings-Comitéen i allt fall öppet tillfälle är för handen, att granska Taxeringarna utan allt undantag, ehvad de röra Academierna eller andra Stater , anser Utskottet sig äga skälig anledning att, med förändring af dess förra yttrande, tillstyrka att med Academiska Taxeringarna må jemväl hädanefter förhållas på sätt genom 1812 års
Stadga är derom förordnadt och hvilket, så vida det af Riksens Höglofl.
Ständer godkännes, bör vid Redactionen iakttagas, hvarvid tillika observeras att i stället för Läns-Comiiée bör i slutet af detta Moment införas Pröfnings Comitée. 16
Banco-Utskottets Betänkande N:0 72. b. Fonden för Lån mot Hypothek af Adier och Documenter.
(R:dr 5oo,ooo). 1827. 1828.
Räntor eller behållen vinst till insättning i Lån-Banken . . . 13,387:16:— I2,5i5:28:— (Utgifterna inbegripas nnder de ofvan specificerade.')
Lån (ultimo December) enligt Skuldförbindelserna . . 331,468:19:7. 264,53o: 7:9.
Skuld till Yexel-Banken eller Lånens verkligen utassignerade belopp 318,081: 3:7. 202,014:27:9.
Följaktligen obegagnad behållning i Banken (ultimo December) för denna utlånings-gren .... 181,918: 44: 5. 247,985:20:3.
Discont-rörelsens förhållanden under loppet af år 1828, i 3c jemförelse till nästföregående året, inhemtas närmare af följande uppgifter:
Sammanräknade beloppet af primitivt bifallna och ut-assiguerade Lån har utgjort: 1827. 1828.
På namn-säkerhet 3,3i2,iio: — — 3,206,770: — — På hypothek af Actier och Docu menter 562,410: — — 514,290: — — Summa 3,874,820: — — 3,721,060: — — Bankens hela behållna vinst å båda fonderna (efter afdrag af ofvan specificerade uppgifter) tillsammans 258,202: 1: ix. 254,683: 3: 6.
De uti hvardera vinstsumman inbe - Eanco-Utskottcts Betänkande N.o 72. gripne öfver-räntor för Län, som oj å förfallodagen blifvit liqvide rade, hafva uppgått till * . . 52,684^ 4^: 4- 57,72c): 33: g. Tillökningen i sistnämnda summa allena, under det Rörelse och Inkomst i öfrigt och på del liela ej till beloppet motsvarat föregående årets, vittnar på ett ej fördelaktigt sätt om ordentligheten hos Verkets Gäldenärer.
Den otillräcklighet af Discont-Verkets för utlåning mot Borgen tillgängliga Fond, i förhållande till Låne-ansökningarne i sådan väg, som alltsedan 1823 års
Riksdag med få undantag egt rum, har, ej mindre under de sista månaderna af år 1828, än innevarande år fortfarit, så att 6 å 7 veckor åtgå innan bifallna
Lån komma i ordningen att utassigneras.
BancoDiscont-Verkets Direction har, uti dess till Revisionen afgifne Berättelse, exempelvis omförmält, att då, för de första 7 utlånings-dagarna innevarande år 182g, summan af utassignerade, förut bifallna nya L^n utgjort R:dr 401,620, har deremot summan af nja Lån, som undersam - 20 Eanco-Vtskotlets Betänkande N.o 72. ma dagar Blifvit beviljade, för att i sin ordning framdeles utassigneras, uppgått till R:dr 546,760, hvilket förhållande ådagalägger, att, om äfven inga Lån från det föregående året hade, funnits outassignerade vid 182g års höljan, skulle dock den för Lånrörelsens underhållande enda nuvarande tillgång , nemligen inbetalningarne på förut utgifna Lån, hafva varit, Blott för dessa 7 veckor, nära 100,000 R:dr mindi e än hehofvet fordrat, hvilket bemälde
Direction,med åberopande af dess till Banco-Utskottet förut afgifna Berättelse ansett sig böra omnämna, såsom ett ytterligare bevis, att, efter den vid sista Riksdag beslutade nedsättning i Räntan och Straff-räntan, utlåningens öafbrutna underhållande på ett ändamålsenligt sätt är och blifver en omöjlighet, med annat vilkor, än att utlåning och återbetalning ställas i det förhållande, att de någorlunda motsvara hvarandra, och att följaktligen, utan en förändring i nu gällande antingen ränte- eller afbetalnings-vilkor, en tillökning i sjelfva utlånings-fonden blefve endast ett palliativ, som väl för en tid kunde bereda tillgång till bifallna
Låns utassignering utan uppskof, men som i längden skulle ännu mer förvärra ställningen.
Under den tid af i3 år, som förflutit, sedan, vid förloppet af den för enskilde Banco-Utskottets Betänkande IV.-o 72. 21 delegare meddelade i5:åriga Octroy till deltagande i Discont-rörelsen, denna rörelse började med den 2 Julii 1816 att för Bankens räkning allena skötas och förvaltas, har ingen afskrifning af osäkra fordringar egt rum, utan hafva dessa förblifvit i Lån-balancen qvarstående och ökat numerairen af Yerkets beräknade förmögenhet.
Då det likväl ej kunnat undvikas, att under dessa år mer och mindre betydande förluster, genom Låntagares och Löftesmäns tid efter annan iråkade obestånd, för Discont-Verket uppkommit, hafva Yerkets Revisorer sistlidet år 1828 ansett sig böra till nuvarande Banco-Utskott hemställa om vidtagande af enahanda utväg, som i förra Riks-DiscontVerket varit begagnad, nemligen att sådana Lån, för hvilka, sedan alla till deras indrifvande vidtagna lagliga åtgärder frugtlöst allupit, ingen ersättning vidare kunde förväntas, måtte blifva från Verkets CapitalConto afskiljde och för sig specificerade på ett serskildt blad i Balance-Ext raclet, för att sedermera, efter någon lids förlopp, i den mon Concursmassorne funnos slutligen utredde, samt både Låntagare och Löftesmän med döden afgått, anmälas hos Rikets Ständer lill fullkomlig afskrifning.
Banco-Utskottet, som, i anledning här - 23 fiancorUtskottets Betänkande JY.-o 72. af, sorgfälligt granskat Ombudsmännens af» gifna Berättelser, har dervid inhemtat: 1:0
Att utaf de till Ombudsmanna-åtgärd efterhand öfverlemnadeLån, som från och med år 1817 till och med år 1821 till inbetalning förfallit, ett antal af fjorton (d4), hvilkas summa primitivt utgjort R:dr 836o, derutaf ännu återstår obetaldt 7,14!
R:dr 20 sk. 3 r:st., linnas så beskaffade, att de personer, sorn i en eiler annan egenskap för dem hos Discont-Verket häftat, äro veterligen döde, samt deras Concurser afgjorda och slutligen utredda, så att ingen vidare betalning, än som redan kommit
Verket till godo, kan för dessa lån vara att förvänta* 2:0
Att af dylika, till indrifning och bevakning genom Ombudsmännen remitterade
Lån, förfallna till inbetalning efterhand från och roed år 1817 till och med år 1827, ytterligare finnes ett antal af ett hundrade (doo), hvilkas summa primitivt utgjort R:dr 69,200, derutaf ännu återstår obetaldt R:dr 54,161: 7 sk. 4 rist., som äro af den högst osäkra beskaffenhet, att de ej kunna anses innefatta någon verklig tillgång och följaktligen icke höra såsom sådan visa sig, genom inberäkning i Verkets Capitalsumma, eller annorlunda uppföras i Balance-Extractet, än på serskildt blad efteråt, Panco-Utskaltets Betänkande N.o 72 23 till framtida afskrifning i den mon,påsätt fören^mndt är, all möjlig utsigt till vidare ersättning för dem upphört.
På grund häraf får Bancö-Utskottet vördsamt tillstyrka Rikets Ständer: att för de först omförmälda fjorton lånen full afskrifning må , vid närvarande Riksdag, beviljas med en sammanlagd summa af R:dr .... 7141:20: 3t Äfvensom: att de senare lånen, till ett antal af Ett Hundrade, må i Balance-Extractet specificeras å serskildt blad efteråt, med en sammanlagd summa af ... .
R:dr 54,161: 7: 4° Under dervid fästadt förbehåll, att Ombudsmännen lemna åt dessa lån en fortsatt noggrann uppmärksamhet, samt vid de årliga Revisionerne i sina afgifvande Berättelser för desamma redogöra, intilldess hoppet om någon afbetal - a4 Banco-TJtskottets Betänkande N.-o 72. ning så alldeles försvunnit, att af berörda osäkra fordringar flere eller färre måste i sin ordning till full afskrifning anmälas.
Hos Banco'Uttkottet har härvid också kommit i betraktande, att då, på sätt i Banco-Reglementets 4 Art.
5 Afd. 2 (pag io5) finnes stadgadt, Discont-Verkels för hvarje år beräknade hela revenu, eller sammantagna beloppet af de vid lånens utgifvande innehållna räntor, hlifver, med afdrag endast för Verkets omkostnader, men utan någon afkortning för de tillfälliga årliga förlusterna, öfverlemnad till Bankens disposition, och ingår ibland dess öfriga ränte-vinster, måste deraf oundvikligen följa, att förlusterna, för flera år sammanlagda, sedermera komma att på en gång, medelst afskrifningar, drabba sjelfva capital-räkningen.
Ett märkligt exempel af det origtiga i en sådan method, att som verklig tillgång anordna på en blott calculerad vinst, hvilken först i en framtid inflyter vid lånens återbetalning, visar förra Discont-Verket i Malmö, der de beräknade ränte-vinsterna årligen utgåfvos till Actie-egarne och Banken, enligt den utlånade summans hela belopp, och således jemväl uppå de lån, utgörande 4 a 5oo,ooo R:dr, för hvilka Handlanderna Ståhle* Kock Ranco-Utskottets Betänkande N.-o 72. 25 och Malmros i räkenskaperna blifvit debiterade, men som till capitalet allt ifrån början voro och förblefvo förDiscont-Contoiret helt och hållet förlorade.
Banco-Utskottet anser, att det i allmänhet vid närvarande förhållanden , då Banco-Verkets ränte-revenuer för hvarje år skola till bestämda ändamål afsättas och disponeras, är af hufvudsaklig vigt, att ej blott förvaltnings-kostnader, utan älven årliga förluster, så vidt deras belopp är kändt och utrönt, dessförinnan blifva afdragna på årsvinsterna, och tillstyrker, enligt denna grundsatts, nu till en början, hvad Banco-DiscontVerkets beräknade vinst för år 1828 beträffar : att å detta vinstbelopp, som i det hela utgör R:dr 242,167: 23: 6., må afräknas så väl ofvannämnda afskrifnings-summaR:dr7, 141: 20: 3., som de uppgifna osäkra fordringarna R:dr 54.161: 7: 4 med tillhopa R:dr 61,802: 27: 7, då återstoden af samma vinst utgör R:dr 180.864: 43: 11, derutaf hälften, eller R:dr 90,432: 21: 11, nu genast, och andra hälften R:dr 90,432: 22, inom nästa September månads slut, bör ifrån DiscontVerkets Vexel-Banco-Räkning ut - a6 Banco-Utskottets Betänkande N.-o 72. assigneras och till Bankens disposition ingå.
Äfvensom : att sedermera på enahanda sätt förhålles, så att beloppet af hvad som vid de årliga Revisionerna ytterligare varder anmäldt, att utaf Verkets utestående fordringar såsom osäkert afioras från capitalraknin gen, alltid må i samma mon för året minska den vinst-summa, som Discont-Verket eger att till Banken leverera, fastän, såsom hittills, slutlig afskrifning af fordringarna icke eger rum förr, än efter skedd anmälan och fattadt beslut hos kommande Ständer.
Baneo-Discont-Verkets förste Ombudsman har till Banco-Utskotlet aflemnat en förteckning å de uti Discont-Verkets LånBalanoe ännu i hvardera Låntagarens namn qvarstående fordrings-poster , till ett antal af Fyratio, och i summa utgörande R:dr i4>5or: 4r : 4- Capital, som utaf vederbörande Gäldenärer blifvit till Lands-Cancelliet i Carlstad inbetaide, men aldrig kommit Discont-Verket tillhanda, och förlhvilka, efter föregången laga behandling, allt B ane o-Vt skottets Betänkande JV.-o 73 27 ersättningsanspråk hos dessa Gäldenärer upphört, sedan förre Lands-Secreteraren, Lagmannen Klemartj i första„och Herr Landshöfdingen och Riddaren af Wingård i andra ,rummet blifvit ålagda, att de ifrågavarande fordringarna, med ränta, till DiscontVerket godtgöra.
Då, i följd häraf, de personer, sorn Lånen upptagit, icke vidare kunna för detta belopp betraktas såsom Discont-Verkets Gäldenärer, och alltså ej böra i räkenskaperna finnas derföre debiterade, har Banco-Utskottet låtit foga anstalt, att, med uteslutande af Låntagarnes namn, Lagmannen Kleman och Landshöfdingen af Wingård; på sätt och i den ordning ofvan är nämndt, blifva i BalanceExtractet såsom
Debitorer för denna Capitai-summa upptagna.
Hos Banco-Utskottet hafva ansökningar af åtskilliga personer blifvit anmälda, dels om fullkomlig eftergift af deras förfallna skulder till Bauco-Discont-Yerket, dels om frihet för vidare kraf, mot vilkor alt gälda, antingen hela capital-skulden, eller någon del deraf, under befrielse, vare sig från all öfver-ränta, eller ock blotta straff-räntan utöfver 5 procent efler förfallodagen, och dels om serskilda lättnader i betalnings-vilkoren, ulan afkorU ning i skuldbeloppet på del liela, 28 Banco-Utskotlets Betänkande N.o is. Å en tiel bland dessa eftergifts-ansökningar och accords-anbud, hvilka samtlige blifvit till Banco-Discont-Directionens utlåtande communicerade, harBanco-Utskottet, lika med Directionen, funnit något af-, seende ej kunna göras; men deremot haf-; va några ansetts vara af den beskaffenhet, att de, under fästadt afseende å DiscontYerkets fördel, kunde och borde i någon mon medgifvas.
I följd häraf, och då Banco-Reglementet af år 1823 uti 4 Art.
5 Afd. t5 §. (^pag. 113) innehåller: ”Hvar”ken Discont - Directionen eller Verkets ■”Revisorer må ega rättighet, attåDiscont”lån, som ej kunna indrifvas, efterskänka "”något af hvad, enligt gifna Författningar, ’Jbör erläggas; utan skola alla frågor om ”antagande af accorder, i händelse sådana ”blifva erbjudna, underställas Banco-Utskot”tet vid en kommande Riksdag, och till ”Rikets
Ständers eget afgörande öfverlem”nas;” får Banco-Utskottet härigenom till Rikets Ständers pröfning och decision vördsamt öfverlemna följande hos Utskottet förehafda mål af det senare slaget: 1:0
Rådmannen i Uddevalla Jeremias Wennergren har hos Banco-Utskottet skriftligen anhållit, att, emot inbetalning på en gång af Tio (10) procen t till Banco-DiscontVerket, blifva ifrån ytterligare kraf befri - Banco-Utskottets Betänkande JV.-o 72. 29 ad.
Enligt hvad Verkets Ombudsman upplyst, hade Rådmannen Wennergren, jemte Handlanden Christian Hegardt, en för bägge och bägge för en borgat såsom för egen skuld för aflidne Handlanden i Uddevalla Peter Johansson Hegardts den 12 Augusti 182 [ förfallna lån på 1800 R:dr.
Vid lånets förfallotid hade Låntagaren aflidit.
Hans Sterblnis-delägare sökte afträdes- och urarfva-förmon, som de slutligen genom.
Maj:ts Nådiga Dom af den 29 Februarii 1828 vunnit.
Lånet blef emedlertid i concursen bevakadt och fastställdt till betalning ur de afträdde tillgångarna.
Enligt provisionel redovisning för dessa, har Discont-Verket erhållit en dividend af n 1 R:dr 38 sk. 8 r:st., som den 18 April 1826 äro i Banken insatta.
Någon ytterligare, dock högst obetydlig utdelning skall, efter hvad Curatorn, Kammarjunkaren af Christiernin, uppgifvit, vara att förvänta vid massans slutliga utredning, som uppehållits genom en flerårig ännu oafslutad serskild rättegång.
Löftesmännen för lånet, Rådmannen Wennergren och Handlanden Christian Hegardt, blefvo, genom Utslag af Konungens Befallningshafvande i Götheborgs- och Bohus Län, ålagde betalnings-skyldighet, men vid anställd utmätning saknades hos dem all tillgång dertill.
Påstående gjordes då om deras in - 3o Banco-Utskottcis Betänkande N.-o J2. maning i Bysättnings-häckte, hvilket dödle endast emot lönnergren gick i verkstad lighet, emedan Christian Hegardt företedde Läkare-bevis, att han, i anseende till sjuklighet, icke utan våda för lifvet kunde i häckte förflyttas och qvarhållas.
Kort derefter aftrudde äfven Christian Hegardt sin egendom till sina Borgenärers förnöjande.
Concursen är afslutad, och Sysslomannen Borgmästaren Bagges afgifna curatel-räkning af den i Februarii 1825 utvisar, att tillgången endast var 7 r R:dr 16 sk., sorn åtgingo i concurs-omkostnader.
Alla sedermera erhållna underrättelser styrka, att Christian Hegardts omständigheter icke blifvit förbättrade.
Rådmannen Wennergren inkom under sista Riksdag lill Banco-Utskoltet med en lika ansökning: som den han nu gjort, nemligen alt, mot inbetalning i ett för allt af 10 procent å det lånfångna capitalet, med R:dr 180 Banco, vinna befrielse från sin ingångna löftesförbindelse, hvilken ansökning
Utskottet då ej ansåg sig kunna bifalla.
Men som Wennergren redan förut, för sin personliga frihet erbjudit en successiv afbetalning på skulden af 5o R:dr i qvartalet, hvilken han för en gång, under den 28 November 1822, fullgjorde, och på grund hvaraf han också utur Bysättnings-häckte blifvit lösgifven, så medgaf dåvarandeBanco-Utskottefc B anco-Uts kottets Betänkande N.o 72. 3i alt lian finge tillgodonjuta sin personliga frihet, så vida han gittade anskaffa någon säkerhet för framgena fullgörandet af sistnämnda anbud.
Wennergren har likväl alltsederrnera anmälts vara oförmögen, både att anskaffa en slik säkerhet, och att åstadkomma vidare afbetalning; vid hvilket förhållande, intygadt både af Stadens Styrelse och af Konungens Befallningshafvande i Länet, påståendet om Wennergrens imnaning i häckte ej blifvit förnyadt.
I betraktande af hvad sålunda blifvit upplyst, och då, enligt ett vid ansökningen bi lagd t intyg af Borgmästaren Bagge, andra Personer, utan någon förbindelse dertill h os Verket, endast af välvilja för Wennergren, ämna sammanskjuta den nu erbjudna summan R:dr 180 Banco, tillsLyrker Banco-Utskottet: att Rådmannen Wennergrens anbud väl må antagas med ingående af det vilkor å Discont-Yerkets sida, att all executiv åtgärd emot Wennergren, i och för hans ifrågavårande borgen, får hvila, så länge han fortfar att befinna sig i lika utblottadt tillstånd och oförmåga att Verket till fullo förnöja; men någon så beskaffad ef - 32 Banco-Utskottets Betänkande N.-o 72. tergift deremot, hvarigenom Verket ovilkorligen och för alltid skulle frånsägas dess rätt till full betalning af en domfäst fordran hos en ännu lefvande person, i hvars oeconomiska omständigheter en förbättring åtminstone ej är omöjlig, anser Banco-Utskottet icke kunna eller höra ega rum. 2:0 Juveleraren J.
Berggren har hos Banco-Utskottet skriftligen anhållit att, i anseende till sitt utblottade tillstånd och en tryckande fattigdom , åtnjuta eftergift och afskrifning för återstoden af den skuld, för hvilken Sökanden, i följd af dess, gemensamt med Källarmästaren J. U.
Hagste'n, ingångna proprie borgen för ett af aflidne Grosshandlaren J. G. Frick erhållet
Lån å 35oo R:dr, hos Banco-Discont-Verket häftar, utgörande samma återstod R:dr 1060 Banco.
Enligt häröfver inhemtad upplysning af Discont-Verkets Ombudsman, hafva så väl Berggren som Hagsten_, i och för fullgörande af deras betalnings-skyldighet, varit i bysättnings-häckte inmanade, men derifrån frigifna , med vilkor att på skulden qvartaliter afbetala R:dr 25 Banco.