Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Om än i några orter några mer eller mindre goda skolor redan finnas, så är dock lika visst, att på andra och kanske på de flesta ställen de uppvexande qvinnorna icke hafva tillräckligt, om ens något, tillfälle att erhålla den elementarbildning, som deras kallelse kräfver; och i vissa orter äro dessutom de goda skolor, som der tills vidare finnas, alldeles för dyra för medelklassens döttrar.
Många af dessa skolor äro ock i hänsyn till lokal, undervisnings-apparat och åskådnings-materiel mycket illa beskaffade och försedda.
Man har vidare emot flera af de moderna s. k. flickpensionerna hört den an - Motioner i Borgare-Ståndet 1865.
39 märkning framställas, att hos dem icke lefver den anda af redbarhet och allvar, de stränga och friska begrepp om qvinlig pligt och huslig dygd, den ömma omsorg om utvecklandet och stärkandet af på en gång själens, hjertats och kroppens krafter, hvilket allt, jemte först och främst och först och sist lefvande Gudsfruktan, erfordras för att kunna göra den unga qvinnan vuxen de arbeten och åligganden, som en gång i lifvets skola höra blifva hennes pröfning och belöning, hennes lycka och ära.
Man har sagt, ,att tiden bildar och förbildar oss alla.
Ja, vi lida tvifvelsutan alla, både män och qvinnor, af en i många hänseenden förvänd civilisations fel och yppiga olater.
Emellertid, hvilka berömliga omsorger egnar man icke åt det uppvexande mankönet för att rädda det undan svaghet och förslappning!
Hvilka stränga föreskrifter, hvad angår gossarnes skolor, om ljusa och luftiga lärosalar, om systematiskt ledda kroppsöfningar, om aflägsnandet af allt som anses kunna leda till de unga själskrafternas öfveransträngning!
Men hvad göres väl, samtidigt härmed, för de uppvexande qvinnorna?
Behöfvas icke äfven för dem samma omsorger och föreskrifter?
Har det icke hos dem visat sig redan många symptomer af det smittosamma förderf, som flärd och fåfänga föra i sitt släptåg?
Finnes det icke hos dem lika allmänna som högst betänkliga anlag till sjuklighet och svaghet?
— Man tyckes förgäta, hvad qvinnans betydelse är -- att hon är sjelfva hjertat i samfundskroppen, att hon är dess ädlaste och ömtåligaste organ, hvars friskhet ju med all magt måste bevaras, ifall man vill bevara hoppet om en framtid.
Mycket vore att tillägga, men jag har redan varit alltför vidlyftig.
I det föregående har jag nämnt om Statens skyldighet, att för fäderneslandets döttrar öppna nya och flera undervisningsverk, än som redan skett.
Detta måste dock, i följd af omständigheters lättbegripliga tvång, gå långsamt och efterhand, liksom det har gått med läroverken för gossar.
Till en början må derföre nu föreslås, att Staten måtte i hufvudstaden samt i några af de folkrikare och vigtigare af Rikets Städer grundlägga lägre elementarläroverk för flickor, till hvilka läroverk de respektive kommunerna böra anskaffa lämpliga lokaler, och i hvilka lärjunge skall betala sin undervisning med en afgift som — på det att det behöfliga statsanslaget icke skulle blifva alltför stort och derigenom omöjliggöra saken — man torde bli tvungen att bestämma till kanske mer än dubbelt mot den afgift, som erlägges i elementarläroverken för gossar.
Såsom jag tänkt mig dessa läroverk för flickor, skulle der för intagning erfordras hufvudsakligen detsamma, som för intagning i elementarläroverken för gossar, nemligen ren och flytande innnanläsning samt någon öfning i skrifning och räkning.
Läroverket skulle med trenne afdelningar omfatta en sex-årig kurs, så att, då flickor af 8 å 9 års ålder ansågos kunna vara färdiga till intagning, skulle de i vanliga fall vid 14 å 15 år från skolan utgå.
Undervisningen skulle upptaga nio månader af året, delade på tvenne terminer, samt 4 å 5 timmar om dagen, med tio minuters uppehåll mellan hvar lektion. 40 Motioner i Borgare-Ståndet 1865.
Kristendoms-kunskap med Bibel-läsning.
Modersmålets grammatikaliska kännedom, jemte öfning i väl-läsning och skriftliga uppsatser.
Geografi och Historia, företrädesvis fäderneslandets, jemte en öfversigt af den allmänna.
Naturkunnighet, omfattande en allmän öfversigt af naturalhistorien, naturläran, läran om kropparnes beståndsdelar, allt med tillhjelp af åskådnings-materiel, och med enklare experimenter.
Fransyska språket med skrif- och tal-öfningar.
Aritmetik, grunderna för Bokhålleri och Geometrisk liuearteckning.
Välskrifning, Teckning och
Sång, af det sistnämnda ämnet hufvudsakligen praktisk öfning jemte de första teoretiska grunderna.
Enklare handarbeten (slätsöm, stickning, m. m.).
Under de lediga stunderna, och på en särskild halftimme hvarje dag, enklare kroppsrörelser på öppen gårdsplan, när väderleken så medgifver, eljest i skolsal.
Med upptagande af förestående till allmän elementarbildning hörande ämnen såsom obligatoriska, skulle läroverket, åtminstone i dess början, icke förbinda sig till att lemna undervisning i andra eller flera ämnen.
Framdeles skola, såsom man bör hoppas, dessa läroverk flerestädes utvidgas til! högre elementarläroverk med högre och nya kunskapsämnen samt öfningar i konstrikare hemslöjd.
Antalet af dessa lägre elementarläroverk föreslås, till en början, till 24 (eller vid pass tredjedelen af nuvarande antalet elementarläroverk för gossar, högre och lägre sammanräknade).
Af dessa skulle 7 ega en större lärostat, och förläggas: i Stockholm 2, samt ett i hvardera af städerna Göteborg, Norrköping, Malmö, Carlskrona och Gefle.
Sjutton skulle få en mindre lärostat, och föreslås att förläggas, ett i hvardera af följande städer: Upsala, Lund, Jönköping, Calmar, Örebro, Linköping, Kristianstad, Wisby, Falun, Hernösand, Carlstad, Nyköping, Westerås, Uddevalla, Wexiö, Mariestad och Wenersborg.
Man skall hoppas, att i en snar framtid alltflera städer skola med sådana elementarläroverk förses.
Ofvanstående förslag är uppgjordt med fästadt afseende på såväl städernas folkmängd, som på en billig fördelning på de respektive stiften och länen.
Mot förbindelse å hvarje kommuns sida, att på sin bekostnad anskaffa lämplig skol-lokal, föreslås att Staten beviljar åt hvarje af de 7 läroverken med större lärostat, för en gång, till materiel R:dr 1,500, samt årsbidrag „ 4,500, och till hvarje af de 17 med mindre lärostat för en gång, till materiel „ 1,000, samt årsbidrag „ 3,500, summa för en gång, till alla 24 läroverken „ 27,500, summa Motioner i Borgare-Ståndet 1865.
41 summa årsbidrag, till alla 24 läroverken R:dr 93,000, till Chefens för Kongl.
Ecklesiastik-departementet disposition i och för inom departementet ökade arbeten i följd af denna nya del utaf undervisningsverket, årligt anslag „ 2,000.
Hos Kongl. Maj:t anhålles underdånigst om utfärdande af skolstadga och läseordning, om bestämmande af de städer, som skola komma i fråga, och om vidtagande af öfriga erforderliga åtgärder.
Skolstadgans och läseordningens fullgörande öfvervakas utaf en af Kongl. Majit för hvarje läroverk i nåder utnämnd inspektor.
Den närmare vården om läroverkets angelägenheter handhafves af en utaf kommunalstyrelsen utsedd direktion, bestående af fem ledamöter (3 män och 2 qvinnor), hvilka inom sig utse en ledamot att föra protokollet samt att bokföra och årligen redovisa läroverkets inkomster och utgifter, och som derföre åtnjuter ett årligt arfvode af 450
R:dr vid läroverken med större lärostat, och af 300 R:dr vid dem med mindre dito.
Till årsräkningens granskning utser kommunalstyrelsen revisorer och meddelar décharge.
Direktionen tillsätter och entledigar föreståndarinna och lärarinnor samt lärarebiträden, och bestämmer deras löner och arfvoden.
För att till föreståndarinna eller lärarinna kunna antagas, fordras att hafva genomgått K.
Seminarium för bildande af lärarinnor, eller ock att hafva gjort sig känd för utmärkt flerårig skolverksamhet och undervisningsskicklighet.
Direktionen bestämmer ock, med afseende på ortens sed och förhållanden, lärjunges månadsafgift, som förskottsvis erlägges, och som bör så beräknas, att skolafgifterna tillsammans med anslaget icke blott betäcka utgifterna, utan ock lemna öfverskott, som förräntas till skol-lokalens underhåll och utvidgning eller till anskaffande af en ny större sådan, samt till antagande af flera lärarinnor eller lärare, m. m.
Årliga kostnaden för läroverk med större lärostat beräknas ungefärligen till R:dr 6,500.
Deraf anses lön till föreståndarinnan, åt hvilken kommunen består fri bostad (2 å 3 rum med kök, helst i läroverkslokalen); löner åt tre lärarinnor, samt arfvoden åt lärarebiträden uppgå till vid pass . .
R:dr 4,500.
Till ved, ljus, städning m. m.; premier; materielens underhåll och förbättring, samt ofvannämnda arfvode för räkenskapsföringen, vid pass ” 2,000.
Årliga kostnaden för läroverk med mindre lärostat beräknas ungefärligen till R:dr 5,000.
Deraf anses lön till föreståndarinnan, åt hvilken kommunen består fri bostad (2 rum med kök, helst i läroverks-lokalen); löner åt två lärarinnor, samt arfvoden åt lärarebiträden uppgå till vid pass ....
R:dr 3,500.
Till ved, ljus, städning, m. m.; premier; materielens underhåll och förbättring, samt ofvannämnda arfvode för räkenskaps föringen, vid pass ” 1,500.
Prof. 1865 Sf 1866. 11 Sami. 3 Afd. 6 42 Motioner i Borgare-Ståndet 1865.
Med hänsyn till sakens vigt, påkalla dessa af mig i ödmjukhet förslagsvis framlagda grunder och beräkningar den noggrannaste pröfning, och vågar jag föreslå, alternativt: att Rikets Höglofliga Ständer, med anvisande af medel för inrättande af lägre elementarläroverk för flickor (— enligt ofvanstående förslag, för 24 läroverk, för en gång R:dr 27,500, och årligt bidrag R:dr 95,000 —), måtte till Kongl. Maj:t ingå med underdånig anhållan om utfärdande af skolstadga och läse-ordning samt vidtagande af öfriga, för saken erforderliga åtgärder; eller ock, ifall denna vigtiga sak här befinnes vara alltför ofullständigt utredd, att till Kongl. Maj:t aflåta en underdånig anhållan, det täcktes Kongl. Maj:t i nåder uppgöra eller genom en komité af sakkunniga personer låta utarbeta till inrättande af elementarläroverk för flickor ett fullständigt förslag, att näst sammanträdande Ständer, om möjligt, föreläggas.
C- J.
Af Herr Lindstedt, M,, angående det tillägg i Bevillningsstadgan, att skeppare och andre sjömän skall påföras bevillning af kapital eller arbete der de äro mantalsskrifna.
Uti 1864 års bevillningsförordning, i 9:de §, hvilken handlar om hvarest bevillning lör inkomst skall påföras, stadgas i 2:o, att sådan afgift skall påföras “fabriksegare, handlande eller annan näringsidkare, der fabriken är belägen eller handeln eller yrket eller näringen idkas.”
Detta stadgande har på en del orter ansetts äfven böra tillämpas på skeppare och öfrigt sjöfolk, som handelsflottan tillhörer, hvilka segladt från någon annan plats än deras mantalsskrifningssort; men häraf har mycken oreda uppkommit, genom dubbla debiteringar o. s. v., enär desse personer vanligast debiterats i sin hemort och oftast Motioner i Borgare-Ståndet 1865.
43 äfven å den ort hvarifrån de segla.
Äfvenledes inträffar att ali debitering uteblifvit af det skäl, ätt, i folkets hemort har antagits att debitering skedt i den ort derifrån de segla och å denna ort har det antagits att debitering skedt i hemorten.
Å båda ställena har farhåga förefunnits för det besvär, som dubbel debitering och deraf följande handräckningsansökningar och afkortningar medföra.
Onekligen måste det vara rättast att skeppare och sjömän i allmänhet påföras inkomstbevillning inom den kommun der de äro boende och ingen annorstädes, och jag tror äfven, att bevillningsstadgans mening är sådan, ehuru den olika tolkas, och att sjöfarande måste hänföras under 4:o i samma 9:de §, der det heter: ”hvar och en annan der han är mantalsskrifven”.
Om detta iakttages rätt, så följer deraf, att ingen skattskyldig af denna klass undgår att blifva bevillning påförd, då hans inkomster dertill föranleda.
Äfven ett annat ganska talande skäl finnes för denna ordning:
Enligt kommunal-lagarnes stadgande skall en hvar påföras afgift till kommunen dit han hörer, med beräkningen af bevillningen som han till Staten erlägger.
Om nu desse sjöfarande, som, förutom det att de kunna under samma år segla för olika orter, det ena året tjenar en plats och det andra året en annan plats och på dessa ställen påföras bevillning till Staten, så följer äfven deraf kommunalafgift.
I det samhälle som personen tillhörer blifver oftast hans dubbelt påförda bevillning afkortad och så försvinner för detta samhälle äfven kommunalskatten.
Dessa personer åtnjuta likväl alla de förmåner som stå kommunens öfriga medlemmar till buds, men han bidrager icke till de kostnader som samhället härför måste vidkännas, utan skattar han på andra håll, der han icke har några fördelar.
Till sist tarfvar han fattigvård och det samhälle dit han onekligen hörer, får taga hand om honom; men han har icke heller i detta fall nedlagdt något för sig medan han var verksam.
Utan att vidlyftigare orda härom, så faller det origtiga i detta förhållande klart i dagen; och får jag vördsamt anhålla om Rikets Höglofliga Ständers medverkan för ernående af rättelse härutinnan, och anhålla, att Rikets Ständer behagade till Bevillnings-förordningens 9:de § eller den § som i ny Bevillnings-förordning kan komma att bestämma ordningenjör bevillnings påförande, besluta ett tillägg, så lydande: ”Skeppare och andre sjömän påföres bevillning af kapital eller arbete der de äro mantalsskrifna.”
Stockholm den 7 November 1865. M. Lindstedt. 44 Motioner i Borgare-Ståndet 1865.
Af Herr Bolinder, A. M., om ett am,or ter ing slån för anläggning af jernväg från Mariestad till Moholm vid vestra stambanan.
Redan vid den tid då vestra jernvägs-stambanan inom Skaraborgs län var under byggnad, anställdes undersökning och uppgjordes förslag till inrättande af en bibana derifrån till Mariestad.
Ortens behof af en dylik kommunikations-anstalt, ehuru djupt kändt och ifrigt omfattadt, har dock hitintills fått stå tillbaka hufvudsakligast för den tvekan man hyst, angående den lämpligaste anknytnings-punkten de båda banorna emellan.
I fråga härom hafva tvenne meningar sökt göra sig gällande, af hvilka den ena gifvit företrädet åt Töreboda, den andra deremot ansett föreningen böra ega rnm vid Moholm, tvenne stationer å stambanan, belägna på enahanda afstånd, omkring 1 % mil från Mariestad.
Efter mogen öfverläggning och beräkning af de båda alternativernas inbördes företräden samt utsigterna att kunna från den ena bansträckningen framför den andra upphemta den jemförelsevis största trafikinkomsten, har den tanken i orten småningom blifvit den rådande, att rigtningen Mariestad—Moholm vore den företrädesvis lämpliga.
Dervid har tagits i betraktande: l:o.
Moholmsliniens grannskap dels till qvarnstensbrotten Luguås.
Presttorp i Låstads socken samt Stohlan i Bergs socken, af hvilka det förstnämnda drifves i stor skala och förser jemväl aflägsna landsändars behof, dels till de rika kalkgrufvorna å Billingen, hvilkas tillverkning, redan nu betydlig, otvifvelaktigt skulle, genom tillgång på en tidsenlig kommunikations-anstalt, i väsendtlig mån ökas, utan annan gräns, än det allt mera vexande konsumtionsbehofvet, å ena sidan samt ämnes-tillgången, hvilken är nära nog outtömlig, å den andra; dels ock slutligen till slipstensbrotten i Böja socken, hvilka af en direkt jernvägsförbindelse med andra orter i riket skulle skörda fördelar, på samma gång som de i sin mån kommo att bidraga till en dylik förbindelses upprätthållande och framtida bestånd; samt 2:o.
Nyssberörda bansträcknings beröring med ån Tidan vid Ullervad, hvarifrån båtled 1 ’/2 mil till Tiavad redan finnes, och vidare genom Kräftåns, till en del redan förut verkställda, upprensning kan beredas till sjön Lången i Lerdahla socken.
Med för öfrigt ungefär enahanda passageraretrafik å de båda ifrågåsatta jernvägslinierna borde Moholmsbanan, sålunda genom farbara vattendrag, förbunden med ett vidsträckt Motioner i Borgare-Ståndet 1865.
45 och talrikt bebygdt jordbruksområde, omfattande hufvudsakligen Ekby, Eks, Tiavads, Låstads, Timmersdahla, Lerdahla och Bergs socknar, kunna påräkna en jemförelsevis större trafikinkomst af landtmannaprodukter och köpmannavaror; och det är med hänseende till hvad sålunda är vordet anfördt, som ett bolag för åstadkommande af jernväg från Mariestad till stationen Moholm å Statens vestra jernvägsstambana, bildat sig, låtit upprätta karta och kostnadsförslag samt inbjudit till aktieteckning, som ännu fortgår och innan kort, sedan staden Mariestad tecknat ett bidrag af 100,000 Ridr R:mt, samt Skaraborgs läns landsting, med godkännande af den ifrågavarande banans sträckning, tillskjutit 20,000 Ridr, torde uppgå till ’/3 af kostnadsförslagets totalbelopp, 658,168 R:dr R:mt plus 20,081 R:dr 60 öre, på sätt här nedan vidare förmäles.
Detta förslag, som i underdånighet blifvit till Kongl, Maj:t öfverlemnadt, med anhållan, att Kongl.
Maj:t måtte i nåder till detsammas utförande hos Rikets Ständer föreslå ett lånebidrag, motsvarande 2/3 af den uppskattade anläggningskostnaden, har, sedan Kongl. Majit i nådig Proposition till denna Riksdag om Statsverkets tillstånd och behof, förklarat sig vilja framdeles taga detsamma i öfvervägande samtidigt med pröfningen af förslagen till fortsättande af Statens jernvägsbyggnader, visserligen ännu icke blifvit af Regeringen behandladt och förordadt, men har dock erhållit ett rum i det af Kongl. Styrelsen öfver Väg- och Vattenbyggnader i riket till detta Riksmöte uppgjorda generalförslag å allmänna arbeten, som ansetts vara af beskaffenhet, att böra hos Rikets Ständer till understöd anmälas.
Styrelsen har väl uppfört ifrågavarande jernvägsanläggning endast bland tredje klassens företag, men då detta skett allenast af den i generalförslaget uppgifna orsaken att skenorna till öfverbyggnaden blifvit beräknade till blott 15 il vigt per löpande fot i stället för 17 il. skenor, som användts å de med understöd af statsmedel hittills byggda jernvägar samt bolagsmännen, efter erhållen underrättelse om Styrelsens utlåtande, vid sammanträde den 25 nästlidne Oktober beslutat att, i enlighet med den gjorda anmärkningen, använda de tyngre skenorna af 17 H. per fot, torde denna klassifikation icke inverka vid bedömandet af företagets vigt och den ordning, i hvilken detsamma, i jemförelse med andra, likaledes anmälda enskilda jernvägsbyggnader, bör hos Rikets Ständer komma i åtanka, utan torde, sedan skälet för nedflyttningen bortfallit, Mariestad—Moholms-banan böra hänföras till första klassen, der den eljest otvifvelaktigt blifvit upptagen.
Genom berörda anmärkning och bolagsmännens i anledning deraf fattade beslut, kommer emellertid kostnadsförslaget, som upptager 130,400 sträckfot skenor å 15 il. per fot, att ökas med värdet af 2 il. jern på hvarje af berörda 130,400 fot eller med tillhopa 2.608 centner jern, som, efter det i förslaget beräknade pris af 7 Riksdaler per centner, motsvarar ett belopp af 18,256 Riksdaler, hvartill komma 10 procent för sidospår eller tillhopa 20,081 Riksdaler 60 öre, med tillägg af hvilket sistnämnda belopp kostnadsförslagets slutsumma således skulle uppgå till 678,249 Riksdaler 60 öre
För att icke onödigtvis upptaga Högtärade Ståndets tid, har jag ansett mig här hvarken böra vidlyftigt upptaga de skäl för behofvet och nyttan af den ifrågaställda 46 Motioner i Borgare-Ståndet 1865.
N:o 24. jernvägsanläggningen, hvilka i de till Kongl. Maj:t ingifna handlingar i ämnet äro anförda, eller uppläsa den vid denna vördsamma framställning fogade approximativa kalkyl öfver banans förmåga att bära de med densamma förknippade utgifter.
En omständighet har jag likväl trott vara af den synnerliga vigt, att den här särskildt bör framhållas, nemligen banans betydelse såsom en länk i jernvägsförbindelsen emellan landets hufvudfästning
Carlsborg och vestra stambanan samt Wenern.
I händelse nemligen Carlsborg, såsom jag vågar antaga, inom en icke aflägsen framtid måste genom jernväg sättas i omedelbar beröring med vestra stambanan, lärer det svårligen kunna vara Staten likgiltigt, om sådant sker vid en punkt, som förut genom jernväg, hvilken hufvudsakligen af enskild företagsamhet bekostats, direkt kommunicerar med landets största insjö, helst denna punkt, af dem, sorn i sådant afseende kunna komma i fråga, torde vara den i förhållande till fästningen närmast belägna.
Åberopande i öfrigt, såsom jag ofvan antydt, hvad de från Kongl. Maj:t till Rikets Ständer troligen snart inkommande handlingarne i ärendet innehålla, vågar jag, då det af den ofvannämnda kalkylen visar sig, att, jemte underhåll af banan med hvad dertill hörer, trafiken bör lemna öfverskott till ränta och amortering af erforderligt penuingelån, samt då det väl får antagas vara med Statens fördel förbundet att genom nya affluenter till stambanorna öka rörelsen å desamma, härmed vördsamt föreslå, det behagade Rikets Ständer, till understödjande och befrämjande af en jern - vägsanläggning med enahanda spårvidd som Statens banor från Mariestad till Moholm, om möjligt på enahanda vilkor, som i likartade fall vid näst förutgångna riksdag bestämdes, åt det bolag, som åtagit sig företagets utförande i enlighet med bifogade, af Kapitenen vid Väg- och Vattenbyggnadskorpsen G.
Nerman upprättade förslag och det vid bolagsstämma den 25 nästlidne Oktober i anledning af styrelsens öfver Väg- och Vattenbyggnader i riket anmärkning fattade beslut, bevilja ett amorteringslån motsvarande 2/3:delar af anläggningskostnadens belopp, eller i rundt tal 452,000 Riksdaler.
Om remiss af denna framställning till Höglofiiga Stats-Utskottet anhåller jag ödmjukligen.
Stockholm den 8 November 1865. A. M.
Bolinder.
N:o 24. 47 Förslagsberäkning öfver årliga inkomster och utgifter för en jernväg emellan Mariestad och Moholm.
Den egidyska beräkningen, så modifierad efter Svenska förhållanden som Kongl. Komitéens för Köping—Hult-banan betänkande visar, och hvilken sedermera blifvit följd vid beräkningarne för Gefle—Dala, Upsala—Stockholm, m. fl. banor, förutsätter, l:o att tre fjerdedelar af den inom l/4 mil från banan boende befolkningen gör årligen tre resor på banan, hvarje resa af 3'/2 mils längd; samt 2:o att tre fjerdedelar af den befolkning, som bor mera än '/4 mil, men mindre än '3 '/2 mil från banan, gör årligen en resa af 3 '/2 mils längd å densamma.
För en bibana af blott 1% mils längd torde man emellertid icke kunna påräkna någon synnerlig dragningskraft på så långt afstånd, som 3'/2 mil på hvarje sida.
Man har derföre ansett sig, i afseende på Mariestad—Moholmsbanan, blott böra beräkna, l:o att tre fjerdedelar af den inom % mil från banan boende befolkningen årligen gör tre resor af 3V2 mils längd, d. ä. banans hela längd fram och åter; samt 2:o att tre fjerdedelar af den folkmängd, som bor mer än '/4 mil, men mindre än '/2 mil från banan, gör årligen en resa af 3’/2 mils längd, d. v. s. banan fram och åter.
Inom y2 mil från den föreslagna banan ligga följande socknar:
Mariestad, Leksberg, Ullervad, Utby, Trästena, Svenneby, Hjälstad, Wad och Mo, tre fjerdedelar af Ekby, mer än hälften af Berga, tredjedelen af Fägred, fjerdedelen af Belleforss samt åttondedelen af Göthlunda.
(Ännu smärre delar af Hassled, Björsäter, Ed, Bäck och Flistad förbigås).
Ofvan uppräknade socknar och socknedelar hade 1855: 8,160 samt år 1860: 8,880 innebyggare; hvadan folkmängden vid 1865 års slut lärer kunna tryggt antagas till 9,600 personer.
Af dessa socknar ligga inom 'A mil från banan Mariestad, Utby, Hjälstad och Mo, tre femtedelar af Ullervad, två femtedelar af Leksberg och Trästena, fjerdedelen af Svenneby och Wad (smärre delar af Ekeby och Fägred förbigås).
Folkmängd år 1855: 4,780, år 1860: 5,130, år 1865 antagligen 5,500. 48 Motioner i Borgare-Ståndet 1865.
Folkmängden utom Vedels, men inom y2 mil från banan, utgör således 4,100.
Häraf uppstår följande kalkyl:
Tre fjerdedelar af 5,500, d. ä. 4,125 personer, resa tre gånger om året banan fram och åter, således - 24,750 enkla resor.
Tre fjerdedelar af 4,100, d. ä..3,075 personer, resa en gång årligen banan fram och åter . 6,150 enkla resor.
Summa persontrafik 30,900 enkla resor.
Om man nu antager att fjerdedelen af dessa resor ske på andra klassens plats å 1 Riksdaler 25 öre, inbringar detta 7,725 X k 25, d. v. s. . . . R:dr 9,656: 25.
Och om de öfriga 23,175 resorna göras på 3:dje klassens plats å 60 öre, inflyter deraf „ 13,905: — Summa inkomst af persontrafik R:dr 23,561: 25.
Forlönen emellan Mariestad och Moholm utgör nu 25 öre per centner.
Frakten på jernvägen torde kunna bestämmas i 3 klasser å 15, 10 och 6 öre för hela vägen och beräknas: