Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Af den anledning att vid sistförflutna Riksdag flera framställningar blifvit inom RiksStånden gjorde om behofvet och nyttan af en Lag för enskilda Banker, hade Rikets .då församlade Ständer, sorn kommit till den öfvertygelse, att bildandet af Bolag till Bankrörelses bedrifvande med egna, tryckta eller graverade kreditsedlar, såsom medel att småningom tillvägabringa ett fullkomnadt Banksystem, skulle för landet och näringarne medföra väsendtliga fördelar, tillika funnit angelägenheten deraf, att för dessa Bolag meddelades sådana lagbestämmelser, hvilka lemnade allmänheten all den trygghet, hvarpå den kunde äga anspråk, utan att betaga Bolagets Bankrörelse den fri - 5 het, som för industriens utveckling erfordrades; i hvilket afseende Rikets Ständer, för deras del, antagit ett förslag till Lag för enskilda Banker, hvilket derefter blifvit till Kongl. Maj:t öfverlemnadt jemte underdånig skrifvelse af den 19 Maj 1835 2), deri Rikets Ständer anhöllo, att Kongl.
Maj:t, efter pröfning af förslaget, måtte å detsamma nådig fastställelse meddela.
Sedan Kongl. Maj:t i StatsRådet, vid underdånig föredragning af detta ärende genom JustitieExpeditionen den 30 i nyssnämnda månad, i nåder förklarat, att ehuru omförmälda Lagförslag så sent inkommit, att fråga om dess behandling i öfverensstämmelse med 87 §.
Regeringsformen förfallit, Kongl. Maj:t likväl ville uppå föredragning genom Handels och FinansExpeditionen, från hvilken Expedition Kongl. Maj:ts Kungörelse om inrättande af enskilda Banker eller Diskonter den 24 Januari 1824 utfärdats, tillse, huruvida Rikets Ständers aflemnade förslag kunde till ändring i denna Kungörelse gifva anledning; hade efter hvad StatsRådsProtokollet öfver Handels och Finansärenden den 4 nästderpåföljde November vidare utvisar, en sådan ytterligare föredragning inför Kongl. Maj:t ägt rum, hvarvid då varande StatsSekreteraren, Herr Presidenten Skogman, tillika med StatsRådets öfrige Ledamöter, hvaribland D. E. Herr JustitieStatsMinistern Grefve Rosenblad och Herr StatsRådet Grefve Löwenhjelm, samt Herr StatsRådet Friherre von Schulzenheim, i underdånighet yttrade, att då någon allmän
Lag för enskilda Banker icke hunnit, i enlighet med Regeringsformens 87 §., under den förflutna Riksdagen af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer gemensamt stiftas, det ej eiler kunde anses lämpligt, att en serskild ny Författning rörande detta ämne i administrativ väg utfärdades; men i anledning af det ifrån Rikets Ständer inkomna förslag, hemställdes derjemte, om icke Kongl. Maj:t täcktes förklara, att, när dädanefter frågor om stiftande af enskilda Bank-associationer eller om stadfästelse af Reglementen för sådana inrättningar kunde uppstå, Kongl.
Majit ville i hvarje serskildt fall tillse i hvad mån, de uti Rikets Ständers förslag innefattade allmänna grunder kunde tillämpas, till vinnande af den fullkomliga säkerhet emot missbruk af dylika inrättningar, som omsorgen för allmänt väl påkallade.
Till hvilket underdåniga yttrande Kongl. Majit äfven behagade lemna
Emot ofvannämnda rådgifvande åtgärd föranlåtes jag anmärka, att den enskildhet i lagstiftning, som dervid åsyftats, men hvilken Rikets Ständer genom det afgifna allmänna lagförslaget velat motverka, är stridande emot 2) Bihanget till RiksStåndens Protokoll 1834 och 1835, loide Samlingen, aldra Afdelningen, N:o 348. 6 87 §.
Regeringsformen, dels emedan Kongl.
Kungörelsen den 24 Januari 1824, såsom af Rikets Ständer till alla delar antagen och stadfästad i 6 §. af Lagen för R.
S:s Bank den 1 Mars 1830, jemlikt ördalydelsen i samma §., icke kunnat, utan af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer gemensamt afskaffas eller förändras; dels ock emedan ett af Rikets Ständer till Kongl. Majrts sanktion aflemnadt lagförslag ej bordt på det sätt antagas, att en del deraf, styckad från det öfriga, utan Rikets Ständers bifall, i administrativ väg med den gällande Lagen införlifvades. 3:e Punkten.
Under den 30 Juni 1838 utfärdades Kongl. Maj:ts nådiga Förord ning, angående Mosaiska Trosbekännares skyldigheter oell rättigheter här i Riket, samt under den 13 Augusti samma år en serskildt stadgad Ordning rörande hvad Mosaiska Trosbekännare hade att dädanefter iakttaga, i afseende på utöfning af deras religion och bestyret inom deras församling m. m.
I den torra förklarades, ibland annat, att Mosaiska trosbekännare, födde i Sverige eRer som, utrikes ifrån inkomne och i Riket bosatte, blifvit eller blefvo af Kongl. Majrt till Svenska undersåtar upptagne, skulle dädanefter, i alla hänseenden, vara ställda i lika rättsförhållanden med öfrige Svenska undersåter, enligt Svensk Lag, samt åtnjuta enahanda rättigheter och förmåner, som tillkommo Svenska undersåter i allmänhet, utan andra inskränkningar, än Sveriges Grundlagar för utrikes födde män eller främmande trosbekännare bestämde, eller i denna nådiga Förordning voro stadgade angående förbud för Mosaisk trosbekännare, att, utan Kongl. Maj:ts serskilda nådiga tillstånd, köpa fast egendom på landet, att välja eller kalla Prest eller Kyrkobetjening inom Svenska För samlingar ne, att vara ledamot i Direktioner eller Kommissioner, som hafva befattning med Kyrkoärender eller Undervisningsverket och att deltaga i val till sådana befattningar eller uti öfverläggninear och beslut om dylika arn > • ■ - uen.
Uti 6 §. af den serskilda Ordningen stadgades åter, att vid eds afläg gande af Mosaiska trosbekännare inför Domstol eller annan Embetsmyndighet borde följas samma edsformulär, sorn i allmänhet voro fastställda, med den skillnad likväl, att Mosaiska trosbekännare skulle svära ”vid Gud oell Hans heliga Lag”, då öfriga Svenske undersåter svära ”vid Gud och Hans heliga Evangelium.” Efter hvad StatsRådsProtokollet öfver handels och Finansärenden för den 23 Juni samma år gifver vid handen, hade, vid föredragning af detta lagstiftningsärende, ej mindre Statssekreterare» Herr Presidenten Skogman, än StatsRådets öfriga närvarande Ledamöter, D. E. Herr Justitie StatsMinistern 7 Grefve Rosenblad, Herr Statsministern för utrikes ärendena Friherre Stjerneld och Herr StatsRådet Grefve Löwenhjelm samt Herrar StatsRäden Friherre Åkerhjelm och Friherre von Schulzenheim i underdånighet tillstyrkt omförmälda författningar, sådana de sedermera hlefvo utfärdade.
Vid granskning af rådgifvande åtgärden i detta mål förekomma följande omständigheter anmärkningsvärda: l:o Att förklarandet i sjelfva Förordningen, det Mosaiska trosbekännare dädanefter skulle i alla hänseenden ställas i lika rättsförhållanden, enligt Svensk Lag, samt tillgodonjuta enahanda rättigheter och förmåner, som Svenska undersåter i allmänhet, utan andra inskränkningar, än Grundlagarne bestämde och Förordningen, såsom ofvan är nämndt, stadgade, synes innefatta ändring i hvad allmänna Lagen föreskrifver, dels uti 20 Kap. 8 §.
Ärfdahalken, att den sorn af annan lära är ej må vara förmyndare, och dels i 17 Kap. 7 §.
Rättegångsbalken, att ochristen, eller den, som af sådan lära är, att han om vittneseden en falsk och skadlig mening häfver, ej må vittna; och 2:o
Att föreskriften i 6 §. af den serskilda Ordningen, om Mosaiska trosbekänuares edgång, så vidt denna föreskrift kan afse vittnesed, likaledes förändrar den i 16 §. af sistnämnde Kapitel och Balk för sådan ed fastställda lydelse i så måtto, sorn deri hetintliga orden: ”Gud och Hans heliga Evangelium” blifvit utbytta emot orden: ”Gud och Hans heliga Lag.” Såsom följd häraf måste äfven antagas, att ofvanbemälde Herrar SlalsRådsLedamöter i anmärkta delar tillstyrkt öfverträdelse af Regeringsformens 87 §., som förmår, att Civillag ej må af någondera Statsmakten, utan den andras samtycke, göras eller afskafias, A:e Punkten.
StatsRådsProtokollet öfver handels och fmansärcnden för den 23 Januari 1836 upplyser, huruledes, vid underdånig anmälan af den klagan, 1834 års Direktion för Götha KanalBolag i underdånighet fört öfver Bolagets vägran att meddela Direktionen decharge för dess förvaltning, och
Direktionens i sammanhang dermed framställda begäran, att, i händelse denna klagan icke i administrativ väg till pröfning upptoges, Kongl. Maj:t matte i nåder bestämma vid hvilken domstol, Direktionen ägde ätt sin tidan emot Bolaget om erhållande af den vägrade dechargen anställa och utföra, fråga tillika uppkommit om behörig domstol för upptagande af de tvister, hvilka antingen i afseende å förrnämnda decharge eller af annan anledning kunde, angående rättsförhållanden emellan Götha KanalBolag och dess Direktion eller annorledes uppstå; dervid föredragande Statssekreterare», Herr Presidenten Skogman och Stats - 8 Rådets Öfriga närvarande Herrar Ledamöter i underdånighet hemställde, att, före ärendets slutliga pröfning, Kongl. Maj:t måtte deröfver inhämta Dess Högsta Domstols underdåniga utlåtande.
Maj:t fann godt att Dess Beslut i ämnet genast meddela, och förklarade således, att Dess och Rikets KammarRätt, på grund af 2 Art. 16 och 23 mom. i den för detta Embetsverk den 15 Oktober 1831 fastställda Instruktion, vore behörig och pligtig att alla tvister af omförmälda beskaffenhet i första rummet upptaga och afdöma, hvarefter desamma fingo genom besvär hos Kongl. Maj:t i Dess Högsta Domstol fullföljas.
Maj:ts nådiga skrifvelse till KammarRätten, innefattande nyssnämnda Beslut, blef sedermera under den 1 nästderpåföljde Februari expedierad, med kontrasignation af Herr Presidenten Skogman. 3)
I anledning af detta förhållande och enär frågan om laga Domstol i ofvanberörde fall angick förklaring af 10 Kap. Rättegångsbalken, så vida de t vister, som kunna uppstå emellan Staten och Götha KanalBolag, eller emellan Bolaget och dess Direktion, äro, hvad rättegångsordningen rörer, lika med andra tvister, hvilka det tillhör de allmänna Domstolarne att, efter stämning, i föreskrifven ordning upptaga och afgöra, helst icke genom någon författning blifvit härom annorlunda förordnad!; och det följaktligen, enligt 19 §.
Regeringsformen, tillkommit Konungens Högsta Domstol, att den ifrågakomma förklaringen öfver Lagens rätta mening, sedan fråga derom af Domstol blifvit väckt, meddela, hvarå StatsRådets samtlige Ledamöter tvifvelsutan äfven hade afseende, då hemställan om Högsta Domstolens föregående hörande gjordes; föranlåtes jag härmed framställa den anmärkning emot Herr Presidenten Skogman, såsom föredragande af ärendet, att han, genom sin kontrasignation, till verkställighet befordrat Kongl.
Maj:ts i detta ärende fattade beslut, i stället för att, på sätt samma Grundlags 38 §. bjuder, sin rättighet och pligt likmätigt, göra föreställningar deremot, samt, om Kongl. Maj:t ändock yrkat utfärdande af Beslutet, kontrasignation derå vägra.
Öfver hvad således anmärkt blifvit, lärer vcderbörandes förklaringar infordras; hvarefter det gunstigt torde mig tillåtas, att med ytterligare andragande inkomma.
C. L. LANDIN. 3) Svensk Författningssamling för 1836, N:o 6 pag. i.
Lit. B. Vördsamt Memorial.
9 Angående den till åtal inför Höga RiksRätten af R. H. S.
Konstitutionsutskott förvisade sak, hvilken uti min å embetes vägnar gjorda ansökning Lit.
B. uppgifves, får jag vördsamt andraga följande.
Sedan, vid sistförflutna Riksdag, Rikets Ständer, såsom De hos Kongl. Majit i underdånig skrifvelse af den 30 Mars 1835 1) anmält, stadgat grunderna för Deras Banks rörelse och förvaltning, samt dervid ibland annat förordnat. att, till förstärkande af Bankens metalliska kassa, Deras Fullmäktige skulle ega att, i den mån behof deraf gjordes, och äfven med användande af de till Bankens grundfond hörande Statsobligationer, förskaffa sig å utrikes ort kredit eller kreditiv till ett belopp motsvarande högst Två Millioner Riksdaler Silfver, efter 1664 års förändrade myntfot, framställde Rikets Ständer till Kongl. Majit, i ytterligare skrifvelse af den 22 nästderpåföljde Maj 2), Deras i anledning af nyssnämnde förordnande beslutna underdåniga anhållan, att, derest Fullmäktige kunde blifva i behof af Kongl. Majits bemedling i ministeriel eller annan väg, för att, till realisationens upprätthållande, bereda Banken kredit eller kreditiv, samt Fullmäktige derom gjorda underdånig anmälan, Kongl.
Majit då täcktes en sådan bemedling i nåder meddela.
Denna Rikets Ständers skrifvelse blef föredragen inför Kongl.
Majit i StatsRådet den 25 i sistnämnde månad, då, efter tagen kännedom af densamma och af det skick, hvari frågan om Bankoreglementets öfverlemnande till Kongl.
Majit af Rikets Ständer sig befunne, samt, med hänsigt till Riksdagens skyndsamma afslutande, Kongl. Majit, enligt StatsSekreterarens och StatsRådets underdåniga tillstyrkande, behagade i nåder förordna om den under samma dag till Pukets Ständer afgångna skrifvelse3), hvari Dem tillkännagifvits, att Kongl. Majit, med stöd af Grundlagens anda, af aldrig öfverträdd häfd och af Svenska Folkets rätt, ansåg en åtgärd, af beskaffenhet som den ifrågavarande, ej lagligen kunna till vägabringas, utan de bägge StatsMakternas samverkan, och att, i följd deraf, Kongl.
Majits biträde i sådant fall komme att bero af en förutgången pröfning af behofvet och lämpligheten af en dylik åtgärd, äfvensom af naturen utaf de vilkor som dervid blefvo fästade.
') Tryckta Bihanget till RiksStåndens Protokoll vid Riksdagen 1834 och 1835. io:de Samlingen, i.
Afdelningen, N:o 314- 2) Samma Afdelning, N:o 35i. 3) Samma Bihang, i.
Samlingen, t.
Afdelningen, N:o 8o. 2 10 Såsom Konungens dåvarande Rådgifvare hafva, efter hvad StatsRådsProtokollet öfver Handels och Finansärenden för nyssberörde dag utvisar, D. E., Herr JustitieStatsMinistern Grefve Rosenblad och Herr StatsRådet Grefve Löwenhjelm, Herrar StatsRådcn, Friherre Åkerhjelm, Poppius och 1111 mera Presidenten Friherre von Schulzenheim samt Föredraganden, Herr StatsSekreteraren, Presidenten Skogman, genom deras tillstyrkande, biträdt den mening, Kongl.
Maj:ts ofvanuämnde nådiga skrifvelse uttrycker, att nemligen kreditif för Bankens räkning icke skulle kunna upptagas, utan bägge Statsmakternas, det vill säga Konungs och Ständers, samverkan.
Till bemälde Herrar f. d. StatsRådsLedamöters afgifvande förklaring, föranlåtes jag nu, vid käromålets fullföljd, enligt KonstitutionsUtskoltets föreskrift, anmärka, att den sålunda af dem tillstyrkta meningen är stridande emot '72 §.
Regeringsformen, enär denna paragraf tillägger Rikets Ständer rätt att ensamt besluta i allt, som rörer styrelsen och förvaltningen af Deras Bank, hvartill således äfven hörer att för dess behof inrikes eller utrikes upptagna lån. de der icke kunna säga belasta Riket, då Banken är en Rikets Ständers enskilda Inrättning; förbehållande mig att, sedan vederbörande sig förklarat, få med ytterligare andragande inkomma.
Lit- c- Vördsamt Memorial.
Vid fullföljd hos Höga RiksRätten af det utaf R. II. S.
Konstitutionsutskott beslutade åtal i den sak, hvarom min å embetes vägnar gjorda anmärkning Lil.
C. förmäler, får jag, till närmare utredande af sakens beskaffenhet, förete de inför IT. M. Konungen i StatsRådet förda Protokoll öfver Kammarärenden för nedannämnde dagar, hvaraf inhemtas, huruledes den 11 April 1835 i underdånighet blifvit föredragen en af f. d.
Aktören, Idof Sekreteraren C. F.
Berg ingifven underdånig ansökning om nådigt tillstånd, att i Stockholm få anlägga en Theater, i ändamål att å densamma för allmänheten uppföra skådespel.
Sedan öfver denna ansökning, till följd af Kongl.
Maj:ts nådiga föreskrift, Direktören vid Dess Hofkapell och Spektakler inkommit med underdånigt utlåtande, deri nådigt bifall till det af Berg sökta tillstånd blifvit, med åtskilliga dervid föreslagna vilkor tillstyrkt, och sökan - 11 den, i anledning af berörde utlåtande, inlenniat underdåniga påminnelser, anmältcs ärendet åter i StatsRådet, först den 30 Juni förrnämnde år, då Kongl. Maj:t fann godt att med slutliga afgörandet uppskjuta i afbidan på vederbörandes berättelse, luiru Kongl.
Theaterns spelår, i ekonomiskt hänseende, aflupit, samt ytterligare den 13 nästderpåföljde Augusti, vid hvilket tillfälle tillförordnade Föredraganden, jemte StatsRådets öfrige i rådslaget deltagande Ledamöter, på anförda skäl, i underdånighet tillstyrkt nådigt bifall å den gjorda underdåniga ansökningen, utan afseende å de af Direktören för Hofkapellet och Spektaklerne, i dess underdåniga utlåtande, föreslagna vilkor.
Sig vilja med målets afgörande än vidare uppskjuta.
Uti en sedermera den 18 April 1836 ingifven skrift, anhöll sökanden i underdånighet, det Kongl. Maj:t täcktes meddela Dess nådiga Beslut öfver ifrågavarande underdåniga ansökning.
Och då målet å nyo föredrogs i StatsRådet den 16
December samma år, yttrades i underdånighet af Föredraganden, Herr StatsSekreteraren Danckwardt, Herr StatsRådet, Friherre Åkerhjelm och H. E. Herr JustitieStatsMinistern Grefve Rosenblad, hvilka icke öfvervarit målets sednaste föredragning den 13 Augusti 1835, att de icke funno några förändrade omständigheter sig förete, sorn kunde föranleda till annat beslut öfver ifrågavarande ansökning, än det Kongl. Maj:t tillförene på dylika ansökningar, såsom StatsRådsProtokollen för den 4 September 1822 och den 6 Februari 1828 innehöllo, meddelat; Och under åberopande af de allmänt kända skäl, som blifvit anförda och legat till grund för nämnde beslut, ansågo dc sig derföre böra i underdånighet tillstyrka, att Kongl. Maj:t till ansökningen icke behagade lemna nådigt bifall; äfvensom Herr StatsRådet, Friherre von Schulzenheim, hvilken vid förra tillfället instämt i den af Konungens öfriga Rådgifvare yttrade mening, i underdånighet tillstyrkte, att, i anseende till närvarande förhållanden med deli Kongl. Theatern, deraf ville synas, som den åtminstone tills vidare kom me att fortfara, Kongl.
Maj:t nu icke täcktes den underdåniga ansökningen bifalla.
Maj:t beslöt, att, på enahanda skäl, som dylika ansökningar förut af Kongl. Maj:t blifvit afslagna, Kongl.
Majit för det dåvarande ej kunde till sökandens underdåniga anhållan lemna bifall.
Emot ofvanbemälde Herrar f. d.
StatsRådsLedamÖter, hvilka deltagit i rådslaget den 16
December 1836, får jag, enligt Konstitutionsutskottets föreskrift, anmärka, alt den, genom deras tillstyrkandeåtgärd i detta mål, för Kongl.
Theatern yrkade uteslutande rätt, att ensam i hufvudstaden för allmänheten uppföra skådespel, är stridande emot sista momentet af 60 §.
Regeringsformen, som bjuder, att Konungen ej må, till vinning för Sig och Kronan eller enskilda personer och korporationer, några monopolier fast - 12 ställa.
Utbedjande mig, att, sedan denna anmärkning blifvdt med svar å vederdelosidan mött, få vidare yttrande i saken afgifva.
D. Vördsamt Memorial.
Då bos Höga RiksRätten talan af mig å embetes vägnar fullföljes, angående de af R. H. S.
Konstitutionsutskott tili laga åtal förvista mål, hvilka uti min ansökning Lit.
D äro uppgifna, får jag, jemte nödig utredning af målens serskilda beskaffenhet, vördsamt utveckla de af Konstitutionsutskottet i afseende å dessa mål framställda anmärkningar. 1 :a Punkten.
Af det inför H. M. Konungen i StatsRådet förda Protokoll öfver Handels och Finansärenden för den 12 Mars 1836 inhämtas underdåniga föredragningen af en utaf Norrköpings Stads Äldste i underdånighet gjord ansökning, att sedan, genom stadgandet i Tulltaxan den 30 Juni 1835, att tolag å all slags ull, som från utrikes ort till Sverige anländer, icke vidare fmge beräknas, Norrköpings
Stad gått miste om en icke obetydlig del af silia påräknade inkomster, samt denna förlust vore destomer bekymrande, som, efter den riktning handeln, genom Götha kanals öppnande, måste taga, inkomstkällorna af denna näringsgren minskades, och endast manufaktur ier ne återstodo, jemte handeln med sådana råämnen, som för deras skull införskrefvos och förbrukades, hvaribland ullen utgjorde det betydligaste, Kongl. Maj:t, med afseende jemväl å Stadens oundgängliga behof af ifrågavarande så kallade inqvarteringstolag, hvilken till säkerhet för en Stadskassans skuld, tillkommen för en större brobyggnad, redan under många kommande år vore förpantad, täcktes i nåder meddela den förklaring öfver förrberörda stadgande i Tulltaxan, att den frihet för tolag, som vore beviljad för ull, icke skulle sträcka sig till inqvarteringstolagen, utan att samma afgift framgent finge uppbäras, åtminstone för inkommande ull, med tre procent af värdet; Och hade Kongl.
KominersKollegium, uti infordradt och afgifvet utlåtande öfver denna ansökning, i underdånighet anmält, att som den i Tulltaxan fastställda tullafgift å inkommande ull icke utgjorde mer än två skillingar per U., skulle, i hän - 13 delse delta råämne äfven korn me alt vidkännas inqvarterings-tolag med l;s procent af varans tull värde, införseln deraf blifva så litet betungad, att sådant hvarken å tillverkningen af kläde eller priset på denna vara kunde medföra någon ofördelaktig inverkan; vid hvilket förhållande och enär Kollegium derjemte af inkomna upplysningar i denna fråga funnit, att Norrköpings Stad vore, för bestridande af sina under sednare åren betydligen ökade utgifter för Stadens allmänna byggnader och inrättningar, i verkligt behof att få åtnjuta ifrågavarande tolagsinkomst, samt Deputerade för fabrikssocieteterna i nämnde Stad, hvilka blifvit i ämnet hörda, jemväl förklarat sig icke vilja bestrida bifall till underdåniga ansökningen, Kollegium hemställde, att tills vidare och så länge ej tullen å inkommande ull Klefve förhöjd, och den af Kongl. Maj:t i nåder anbefallda allmänna regleringen af tolagen i Rikets Städer icke hunnit verkställas, Norrköpings
Stad måtte fortfarande få uppbära inqvarteringstolag för inkommande ull till det belopp, hvarmed densamma dittills utgått. jemlikt StatsSekreterarens och StatsRådets i underdånighet yttrade mening, fann Kongl.
Maj:t godt i nåder gilla och bifalla hvad KommersKolle gium i förrberörde måtto underdånigst hemställt och föreslagit.
I afseende å rådgifvande åtgärden i detta mål, hvarom sig förenat D. E. Herr Justitie Statsministern Grefve Rosenblad och Herr StatsRådet Grefve Löwenhjelm, Herrar StatsRäden Poppius och Friherre von Schulzenheim samt StatsSekreteraren, Herr Presidenten Skogman, bör jag erinra, att då, på sätt förmäldt är, den vid sistlidne Riksdag fastställda Tulltaxa innehåller, att ull skall vara fri från tolag, det under form af förklaring tillstyrkta stadgande, att så kallad inqvarteringstolag å till Norrköping inkommande ull linge beräknas, synes utmärka ett upphäfvande af Rikets Ständers beslut i en fråga af beskattningsnatur, samt följaktligen innefatta ingrepp i den beskattningsrätt, som, enligt 57, 60 och 73 §§.
Regeringsformen, är Rikets Ständer allena förbehållen, helst den föreslagna afgiften, efter hvad i underdåniga ansökningen an ty des, icke uteslutande afsett de föremål, nemligen inrättningar till enskildas gemensamma nytta och beqvämlighet, angående hvilka 3 §. i Ansvarighetslagen för StatsRådet af den 10 April 1810 gör ett undantag i fråga om på läggande af vissa afgifter, som i Regeringsformens 60 §. icke omnämnas.
Och kan jag fördenskull icke undgå att anmärka denna rådgifvande åtgärd såsom emot Grundlagens åberopade ljud stridande. 2:a Punkten.
På sätt StatsRådsProtokollet öfver Handels och Finansärenden för den 16 Februari 1838 utvisar, föredrogs i underdånighet ett af serskildt förordnade 14 Kommitterade afgifvet betänkande, angående Stockholms Stads Drätselverks inkomst och utgiftsstater 1).
Till betäckande af den brist på medel, som härvid sig visade, hade Kommitterade föreslagit, ibland annat, att för alla till Stockholms
Stad ankommande målbara våta varor, som icke betala tull eller tolag, matte erläggas en serskild afgift, beräknad till 4 rst. per kanna.