Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är möjligt, att icke alla af Iduns läsarinnor hafva sig bekant Elisabetssyst- rarnas välsignelsebringande verksamhet.
D e - ras samfund har dock legat till grund för bildandet af icke blott vårt eget lands, utan äfven för andra länders diakonissanstalter, men vi äro sanningen till ära skyldiga upp- lysa, att Elisabetssystrarna aldrig försökt någon propaganda, aldrig vid sjukbäddarne agiterat för sin tros läror.
Samfundet bildades i början af 1600-talet i Österrike till minne af landtgrefvinnan Elisabet af Thiiringen och inrättades i Frank- rike 1634 af fransmannen V i n c e n t de Paula samt erkändes af påfven 1655.
Dess upp- gift var att vårda de sjuka, af hvilken trosbekännelse de månde vara.
D e äro, vi kunna säga, spridda öfver hela den civili- serade världen, och till vårt land k o m m o de ungefär samtidigt med drottning Jose- fina.
F ö r närvarande äro de fjorton och hafva sitt tillfälliga hem i en förhyrd lokal vid Norra Smedjegatan.
Deras tid är stän- V i se i dag på Iduns första sida en bu- kett af porträtt, och vi läsa namn, som genast förflytta våra tankar till hofvets spegelskimrande gemak och den stora värl- dens salonger.
D e t är dessa damer af di- plomatiska kåren och af vår högadel, hvilka jämte andra stjärnor ur vår societet före- nat sig o m att anordna något » non plus ultra » till förmån för Elisabetssystrarna.
Man hoppas kunna fa en grundplåt till ett hem åt dem, i hvilket de kunde få anordna en egen klinik och för öfrigt åtnjuta det sinneslugn, som deras verksamhet fordrar.
För att vinna detta och för att frångå den gamla basarstilen och enär bland till- ställarinnorna nästan alla europeiska länder äro representerade, har valts namnet » In- ternationel marknad », och man har öfver- gifvit Börsens gamla salar och valt den rymliga, nya cirkus i stället.
1 spetsen har österrikiske ministerns ge- mål, baronessan Pfusterschmid ställt sig, och med oförtröttad ifver har hon verkat for den goda saken.
Till henne hafva vär- digt slutit sig den nobla smakens, elegansens, godhetens och välgörenhetens representan- ter, enkegrefvinnorna Alexandra Sparreföåd Hamilton och grefvinnan Stefanie ron Plåten, född Hamilton; danske ministerns gemål, ma- dame de Bille; tyska kejsarrikets ministers gemål, madame Margareta Busch; engelske ministerns gemål, lady Plunkett; franske ministerns gemål, madame Millet, och span- ske ministerns gemål, markisinnan de Giiell, hvilkas samtliga aristokratiskt ädla drag Iduns läsarinner återfinna i porträttgruppen.
Men icke blott dessa, utan äfven flere andra lysande namn återfinna vi bland de medverkande och däribland ett med drott- ningdiadem, Rumäniens krönta skaldinnas.
Carmen Sylva har till » marknaden » sändt icke mindre än nio handskrifna poem, af hvilka vi återfinna ett fototyperadt på Iduns tredje sida.
Hvilken strid det kommer att bli mellan autograf samlare!
Och nu ber jag, att vi få förflytta oss till själf va platsen, till cirkus vid Karla- vägen.
D e t säges, att säsongen är slut, men detta är dock ett af säsongens evene- ment.
P å onsdags middag äro spårvägarne upp- åt Östermalm öfverfulla och det ena eki- paget efter det andra rullar uppför Sture- gatan och vidare Esplanaden fram till Stock- holms hippodrom, där de bilda en lång fil.
V i stiga in genom den vanliga entréen, som nu är rikt klädd med friskt grönt, och befinna oss snart midt inne i mark- nadslifvet.
D e t är internationellt i detta ords hela bemärkelse.
M e n vänta, vi måste först taga en hastig öfverblick öfver det hela, innan vi kunna inlåta oss på detaljerna.
Arenan känna vi icke mera igen, golf- belagd som den är och ytterst omkransad af en ung skog af höga granar.
Rundt om från höga stänger vaja de olika natio- nernas flaggor, och nedanför i cirkel befinna sig marknadsstånden med sina mångfaldiga artiklar.
O c h det är » stil » på dessa mark- nadsstånd, och alla » stilar » äro represen- terade på ett konstnärligt sätt, tack vare herrar G r a b o w och Rubensons skickliga penslar.
Här se vi en skånsk bondstuga, i hvil- ken försäljas leksaker och slöjdalster, där åter ett gammalt medeltida judehus, där antikviteter finnas att tillgå.
Blomsterstånd med de fagraste blommor sprida sin doft, och i ett annat kvittra fåglar i sina burar och skaka sina skiftande fjädrar.
Lekverk och rökverk, förfriskningar och nöjen bju- das öfverallt och öfverallt råder ett virr- varr och en färgrikedom, som blända ögat.
Och hvilket marknadslif se ' n.
D ä r kom- mer en gubbe stretande med sitt kasper- skåp och har en mängd roliga saker att förtälja.
Där är en dansande björn, och där åter springa små näpna kolportricer och bjuda ut Idun.
O c h vidt öfver sorlet brusar musiken i yra takter och kommer nerverna att spritta.
Men vi måste äfven se på kostymerna.
I konditoriet finna vi grefvinnan v. Plåten, som iklädt sig den vackra och klädsamma österåkersdräkten, och där biträda äfven fröknarna Cecilia Lewenhaupt och Busch i varierande kostymer.
I blomsterståndet, som förestås af den graciösa lady Plunkett, iklädd en förtjusande kostym, finna vi äf- ven flere af stjärnorna bland societetens damer.
Hvilket brokigt vimmel bland alla dessa renässans-, rococo- och fantasikostymer i skärt och blått, i crenie och hvitt, med guld och silfver och fladdrande, rosiga band.
Och öfverallt flyga skämtets luftiga gra- zier kring på franskt oeh italienskt tungo- mål.
Där köpslår en diplomat om en präk- tig edamerost, och där åter syns en allvar- sam gammal öfverste ha förvandlat sig till en riktig » bakelsebest ».
D e elegant apterade buffeterna äro öfver- fulla, och uti stallgången pröfvas skjutskick- ligheten i därvarande skjutbana.
I bier- hallen midt emot skummar ölet i seidlarne, och här ha många slagit sig i ro, lyss- nande till det lifliga bruset därute i den stora lokalen.
Men vi få icke glömma det spanska läg- ret inne venstra kaférummet.
D ä r mötes ögat af en målerisk anblick.
Här i det brokiga tältet har ett genuint spanskt säll- skap slagit läger.
Bland damerna i sina praktfulla, fantastiska kostymer igenkänna vi fru Dolores C o b o de Åberg, markisinnan de Giiell m. fl.
damer af den spanska kolonien.
Behagas det stekta kastanier eller apelsiner eller en bägare spanskt vin; det serveras eder genast af en äkta spanjorskas fina, hvita hand.
Men vi nödgas dock engång sluta!
O m alla de öfverraskningar, som förekomma och det rika program tillställarinnorna hafva att tillgå, har allmänheten själf att öfver- tyga sig.
Säkert är, att sällan någon dy-
lik tillställning mycken och vU^ Jc^ (YL af smak den Det anordnadj^med n o b l e s s i allt s o m k o m m e r helt säsongens för blifvit och är det visst angenämaste äfven ädla att att så denna, tillhöra ett minnen.
hoppas, ändamålet det skall resultatet blifva lika lysande.
Adolf Hel / ander.
H ^ ^ t - ^ - A ^ - V ^ - ^ T t ^ J &lt; ^ •j^ — i — ' E k o n o m i s k jfter flere jag ra dagars till besök, af upptäcka oss års vistelse i landsorten anländt serandet likställighet.
då j a g ett sesidigt.
bekant Det vänner, kära en afton Norrbro tyckte i vid en af senare V i närmade blef ö m - dessa ungdoms- år förefalla släktingar.
V i pas- på afstånd igenkännandet var som som mig ansikte.
hvarandra, och hade hufvudstaden på någ- hade oss lika varit stu- dentkamrater och äfven senare ofta umgåtts, tills omsider tider våra forrunnit.
öfverraskande ej för historien, en på de gamla något du närmaste vi gamla ofta om enligt blott och händer yttrade än min allt kära Mitt inföll efter sin bindelser, ömse- vännen, och » gå vore väl hustru hushåll jag, moderna inte j u s t med våra vore kostar mycket. » den ståndet » Ah, eller bra sparsammare.
följa var kunde Sedan som tonerna » Förmodligen, » ter till både vi, finner, » höfvan lefva vi förhållanden.
affärer g a n s k a öfver oss minnen.
kommo ömma bestäldt, " * och långa nu litet glas och en cigarr genomgått husliga » Som ' ^^f^ — 7 * * " '.
och m e r a a n i m e r a d s t ä m n i n g, efter h a n d sidiga mina ett om gemytligt vid in förfoga vid nya skildes angenämt, att att samspråka helt ^-&gt;rv -- \ rv-v-J-^ -- / ' ' ^ - v A ^ S ' och underlåta kafé, vägar Sammanträffandet något och men jag ni tillgångarne. » det; tid » emedan r e g i m e n, m e r a ef- måste man väl underhålla afser här sina för- närmast vårt hvardagslif. » » Hur har Rekvirerar hon visst sponera HARTVET I tårar inför den Evige, I upprors dån, Ryckt ut ur himmelsk begrundan Till afgrundshåu — Du blir dock evigt densamme, Ej päjlas din graf, Ej når dig jordisk ringhet, Jungfruliga haf!
med din behof, m å n a d eller större m. fru?
eller har kvartal att di- utgifterna för familjens anfor- dran o c h e x t r a k o n t a n t, m e n till m i n hustru m å n a d t l i g e n för h e n n e s o c h h u s - behof räckligt allt likviderar j a g bo- själf v i d ett emellanåt mottaga göra en mig och efter belopp.
och hop » Fordrar dovisuing särskildt på hon » Naturligtvis; jag penningar utom u p p f ö r a alla hvarje klar låter till scener, till g r å t slutet gamla blir, att viset. » något slags re- mottagit? » vill gärna veta, hvart taga vägen och måste utgifter dess- under deras ve- konti. » öfversikt för de af husets enskilda henne ställning utgifter, du och till- dig? » » Är då som då » G o d t, m e n brukar du äfven lemna en nyår räkningar, och fru till- får j a g kommer det af din det mina derbörliga Det anfall, gå du för mindre obehagliga spasmodiska åter beräkning dess obetalda till allt m å s t e min Icke ursinnig.
redogöra Carmen vid m. förklaringar, Du bär dina djärfVa tankar Allena för dig, Allena hvälfver ditt vågsvall På trotsig stig.
stäldt stad hållets Om tvifvel sarga dig, smärtor Slita ditt sinn ', Om ljuft i salig njutning Du vaggar dig in, då medel hushållet? » lemnar j a g (Öfversättning af J.
N — g.)
Allsvåldigt oantastlig Din kyska barm Sig häfver mot lumpen låghet I hotfull harm.
per för » De TILL du hon du alldeles ej l ä n g r e vara rör det jag ansvarar för depenser jag gör, medlen henne, därtill? » rosenbefangd!
herre hurudan allt, i ställningen och då jag Skall j a g mitt h u s?
hvilka ensam Hvad är, då enskilda förvärfvar
» J a, j u s t i d e s s a i n v ä n d n i n g a r l i g g e r fe- let, o c h f ö l j d e r n a k u n n a ej b l i f v a a n d r a, än d e m d u nämnt.
A m i n sida har j a g f ö l j t e n a n n a n m e t o d o c h f u n n i t all a n l e d - n i n g till b e l å t e n h e t.
G e n a s t efter v å r t g i f - t e r m å l lät j a g m i n h u s t r u t a g a e n n o g g r a n n ö f v e r s i k t af v å r s t ä l l n i n g o c h lät h e n n e k o m m a till i n s i k t o m, att ä k t e n s k a p e t u r ekonomisk synpunkt är att b e t r a k t a så- som ett b o l a g, h v a r i b å d a d e l e g a r n e ä r o lika intresserade o c h l i k a b e r ä t t i g a d e att e g a k ä n n e d o m o m affärens s t ä l l n i n g.
Om jag således af henne fordrade r e d o v i s n i n g för den andel af tillgångarna, s o m stod un- d e r h e n n e s f ö r v a l t n i n g, så a n s å g j a g m i g å a n d r a s i d a n f ö r p l i k t a d att u p p v i s a, h v a r - till j a g a n v ä n d e å t e r s t o d e n.
» » M e n, m i n h e d e r s v ä n, d u v e t j u, att j a g är affärsman, o c h att m i n a i n k o m s t e r b e r o af v e x l a n d e k o n j u n k t u r e r; h u r k a n d u d å b e g ä r a, att j a g s k a l l k u n n a h å l l a m i n h u s t r u å j o u r m e d dessa förändringar eller ens för henne tydliggöra d e m?
D å det för ö f r i g t är j a g e n s a m, s o m u n d e r h å l l e r f a m i l - jen, t o r d e j a g e g a full r ä t t att y r k a p å sparsamhet å hennes sida, m e n d ä r e m o t s a k n a h v a r j e f ö r b i n d e l s e att r e d o g ö r a f o r s å d a n a o b e t y d l i g h e t e r s o m en s e x a e l l e r ett g l a s p u n s c h, h v a r p å j a g n å g o n g å n g bjuder utomhus. » » S v å r i g h e t e n f ö r e n affärsman m e d v i d t - u t g r e n a d r ö r e l s e att g ö r a sin h u s t r u f ö r t r o - l i g m e d alla d e t a l j e r a f v e r k s a m h e t e n b ö r visserligen beaktas, ehuru många k v i n n o r ej s k y g g a d ä r f ö r; m e n i d e flesta fall t o r d e v a r a t i l l r ä c k l i g t att m e d d e l a h e n n e r e s u l - taten a f b o k s l u t o c h t i m a d e v i k t i g a r e f ö r - ändringar.
I p a r e n t e s m å a n m ä r k a s, att d e s s a e x t r a d e p e n s e r u t o m h u s, d e m d u fin- n e r så o b e t y d l i g a, ofta n o g v i d å r e t s s l u t befinnas u t g ö r a s u m m o r, s o m v ä l f ö r t j ä n a att t a g a s i b e r ä k n i n g.
O m d e n d i r e k t a i n - satsen a f din arbetsförtjänst m e d skäl måste anses s o m g r u n d e n f ö r familjens bestånd, så är d o c k h u s t r u n, ä f v e n d å h o n ej m e d - f ö r t e n s k i l d f ö r m ö g e n h e t, i n g a l u n d a att f ö r - bise.
D e t är j u h o n, s o m s k ö t e r h e l a d i t t h u s, s ö r j e r f ö r d i n o c h allas b e k v ä m l i g h e t o c h u p p f o s t r a r e d r a b a r n; p å h e n n e s intelli- gens, omtanke o c h sparsamhet beror, o m dina i n k o m s t e r s k o l a bära frukt eller e j.
H å l l e r m a n e m e l l e r t i d så s t r ä n g t p å sin rätt, s o m d u s y n e s b ö j d att g ö r a, o c h d i n fru f o r t f a r a n d e är o b e k a n t m e d h u s e t s e g e n t - l i g a s t ä l l n i n g, så g ö r h o n h e l t n a t u r l i g t d e n reflektionen: m i n man påyrkar ständigt spar- samhet å m i n sida j ä m t e r e d o v i s n i n g f ö r hvarje ö r e, m e n d e d e p e n s e r han u t o m h u s tillåter s i g a n t y d a n o g g r a n n t, att v å r ställ- n i n g ej är så d å l i g, h v a r f ö r j a g ej b e h ö f v e r t v e k a att m e d k r e d i t e n s t i l l h j ä l p s ö k a an- skaffa, h v a d j a g ej p å a n n a t sätt k a n er- hålla.
» F ö r m i g, m i n v ä n, inträffar a l d r i g n å - got sådant.
M i n hustru känner i hvarje ö g o n b l i c k v å r ställning lika väl s o m j a g, och h o n v e t, h u r l å n g t h o n för v å r t g e - mensamma bästa v å g a r gå.
Mellan oss b å d a r å d e r ä f v e n i e k o n o m i s k a f r å g o r ett obegränsadt förtroende, s o m ingifver henne en känsla a f m e d a n s v a r i g h e t o c h stärker h e n n e till n y o m t a n k e o c h n y a a n s t r ä n g - ningar.
E n l i g t m i n ö f v e r t y g e l s e är k v i n - nan, d å h o n ej g e n o m d å l i g u p p f o s t r a n e l l e r dåliga e x e m p e l blifvit bortskämd, af natu- r e n m e r a fallen f ö r s p a r s a m h e t o c h försik- t i g h e t ä n m a n n e n, o c h s ä k r a r e m e d e l till u t v e c k l a n d e af dessa anlag gifvas troligen ej, än f u l l t förtroende o c h k l a r t m e d v e t a n d e om ansvaret.
F ö r m i g o c h d e mina har d e t t a sätt att f ö r h å l l a s i g m e d f ö r t d e l y c k - ligaste följder.
M e d blygsammare inkom- s t e r h a v i, u t a n att hålla k a l a s e r, s t ä n d i g t lefvadt g o d t o c h b e k v ä m t, kunnat fullgöra våra förbindelser o c h väl uppfostra våra b a r n o c h d e t t a allt — m ä r k v ä l!
— u t a n skuldsättning.
» M a n a g i t e r a r i v å r a d a g a r så m y c k e t för k v i n n a n s l i k s t ä l l i g h e t i alla förhållan- d e n m e d m a n n e n, o c h j a g k a n ej o g i l l a d e t, t y k v i n n a n är j u ett v ä s e n m e d s a m m a själsförmögenheter s o m mannen, o c h snillen träffas l i k a o f t a i n o m d e t t ä c k a k ö n e t, s o m i n o m d e t starka.
M e n d e n s i d a n a f f r å g a n, s o m j a g tagit m i g friheten kalla den e k o - n o m i s k a likställigheten eller lika rättigheter o c h s k y l d i g h e t e r m e d a f s e e n d e å familjens e k o n o m i, har, e h u r u m å n g e n s t ä d e s b e a k t a d, ej e f t e r m i t t f ö r m e n a n d e b l i f v i t till sin fulla betydelse framhållen.
M e d dess u p p h ö j a n d e till p r i n c i p s k u l l e s ä k e r l i g e n i n o m m å n g a f a m i l j e r s t ä l l n i n g e n b l i f v a v i d a b ä t t r e, än d e n för n ä r v a r a n d e v i s a r s i g.
H u r a l l t f ö r o f t a lef- v e r ej e n h u s t r u i d e n t r o n, att ö f v e r f l ö d i g a t i l l g å n g a r finnas, o c h att i n g e n s p a r s a m h e t behöfver iakttagas, under det mannen hål- l e r g o d m i n, d ö l j e r sitt t i l l t a g a n d e o b e s t å n d och s ö k e r m e d e l s lån o c h omsättningar u p p e h å l l a k r e d i t e n för att f ö l j a m e d s t r ö m - m e n o c h f ö r a s t a t v i d a ö f v e r sin s t ä l l n i n g, tills o m s i d e r e n k r a s c h e l l e r h a n s b o r t g å n g lemnar enka o c h barn p å bar backe.
Så- dant skulle antingen alldeles i c k e eller i m i n d r e b e t ä n k l i g m å n b l i f v a fallet, o m fullt förtroende mellan makarne e g d e rum, o m d e t f ö r u n n a d e s h u s t r u n att följa affärernas g å n g o c h r ä t t a sin h u s h å l l n i n g därefter.
Hon s k u l l e d å ej k u n n a b e s k y l l a sin h ä d a n - g å n g n e m a n, att h a n b r a g t h e n n e o v e t a n d e i fördärfvet. » » M i n kära bror, det märkes, att du ej p å l ä n g e v a r i t i Stockholm!
Hvad m a n i l a n d s o r t e n är n a i v m e d s i n m o r a l, sin b e s k e d l i g h e t o c h s i n a f u n d e r i n g a r!
T a c k e m e l l e r t i d för l e x a n, s o m s k a l l l ä s a s ö f v e r vid tillfälle!
M e n d e t är r e d a n s e n t — jag g i s s a r, d u e j h a r n å g o t e m o t, att v i bryta u p p?
För den yppersta uppsats kvinnan eller rörande på högst 5 af i ämne hemmet våra spalter ut- betalas likaledes ett honorar af: Sjuttiofem För en poem (7 5) samling af kronor.
3 de bästa äfvenså ett pris af: Sjuttiofem (7 5) kronor.
Samt slutligen: för den bästa lista, omfattande kvinnor, lämpliga porträtteras i Tjugufem förslags- namn och Idun, på värda 20 att ett honorar af: (2 5) kronor.
Vid bedömandet af de till denna täfling inkommande skrifterna ha följande personer godhetsfullt lofvat biträda: skriftställarinnorna fruarna Mathilda Langlet och Eva Vigström (Ave) samt skriftsiällarne herrar J. Björk- lund, Georg Nordensvan och Birger Schöldström.
Samtliga för denna täfling afsedda skrifter skola vara insända till Redaktionen före den 1 augusti detta år, åtföljda af förseglad namnsedel oeh på konvolutet försedda med tyd- lig påskrift: Till den stora pristäflingen.
Hvad icke prisbelönade täflingsalster angår, förbehåller Redaktionen sig företrädesrätt att efter närmare öfverenskommelse med förf.
dem använda.
I förhoppning om liflig anslutning och in- tresse helsa vi alla eventuelle deltagare hjärtligt välkomna.
Redaktionen I FORNA af Idun.
DAGAR., Strödda blad ur minnets album, samlade af M a t h i l d a Langlet.
Nummer trettioåtta, fStor pristäflin Sjuhundrafemtio kronor i pris.
utdelas Vi inbjuda härmed samtliga våra läsarin- nor och läsare, en hvar som hugad vara må, att dellaga i en stor pristäfling, den Redak- tionen anordnar i afsikt alt bereda tidningens innehåll än ytterligare ölcadt intresse och ge- diget värde.
Och ut fästa vi för denna täfling följande pris: För den bästa och för tidningens publik mest lämpade och underhållande med ett omfång af minst vanliga 40 textspalter honorar följetong af utbetala våra vi ett af: Femhundra (500) kronor.
För den berättelse bästa, kortare om 3 betala vi ett pris af skiss Iduns af: Sjuttiofem (7 5) kronor.
eller spalter Triumf.
en lilla s k a n s e D, där den finske majoren var oinskränkt h e r s k a r e, hade fordom varit af en viss betydelse, men sedan andra väktare af inloppet till Stockholm blifvit upprättade, var » fästningen », som den i dagligt tal kallades, så godt som öfvergifven.
Skenet bibehölls dock till en viss grad — det vill säga, befälet var kvar och var mer än till- räckligt för en besättning af trettiotre man.
Först var där nu » kommendanten », den finske majoren, som » var med år åttioåtta re ' n och var re ' n gammal då », högrest, hvithårig, enkel och rättfram, föga mån om sin värdighet och tämligen likgiltig i fråga om sitt ämbetes utöfning.
Det var kanske icke så alldeles öfverensstämmande med rätta förhållandet, det där att han » var med år åttiåtta », men 1809 var han dock med, och i Pommern hade han också varit.
Tinnie ville göra honom till sin heros, men olyckligtvis tog han icke mera notis om henne än om sin » fästning », och allraminst drömde han om, att hon i sitt stilla sinne upphöjde honom till rang af minst fält- marskalk.
Fordom hade han bott på fästningen, men hade nu tillåtelse att bo • på fastlandet — den
låg nämligen på en ö — och tjänsten sköttes af » plaeemajoren », en gammal gråskäggig artil- lerikapten, som, när han var » i land », van- ligen tog in större spritlast, än som med för- del kunde bogseras ned i slupen.
Denna låg då förtöjd vid broarmen, ibland i fleie dagar, under hvilken tid kaptenen gick omkring hos bekanta oeh roade dem med sitt angenäma sällskap.
I prestgården uppträdde han ofta, ogeneradt klädd i skor från förrådet, för vär- mens skull stoppade med hö omkring foten.
Han beundrade högeligen den vackra prestfrun, som han påstod liknade » drronning Frredrrika » alldeles » frrappant. » Han hade nämligen som ung löjtnant och bärande ett förnämt namn mer än en gång varit till hofs, och vid stats- hvälfningen hade han spelat en, om än mycket underordnad roll.
Ju mera han hade intagit af spritlasten, dess » frrappantare » fann han lik- heten, oeh dess mera utbredde han sig där- öfver.
Vidare fanns också, utom fanjunkaren, den s. k.
» offserskadetten », som hade ett ännu grannare adligt namn än kaptenen och samma benägenhet för starka varor, när han var i land, som sin förman.
Fanjunkaren utgjorde intet undantag från den för det öfriga befälet • — utom » kommendanten » själf — gällande regeln, och det är lätt att föreställa sig, huru » tulleristerna », som besättningen vanligen be- nämndes, skulle vara, när officerarne voro så- dana spritvänner.
Den, som i detta afseende bland manskapet var mest framstående, var onekligen nummer trettioåtta, Triumf, i dagligt tal och på fast- landet kallad » Trumfen ».
Han söp » cruellt », som kammarherrn sade, och att han icke fick delirium, berodde måhända på, att det på den tiden icke fanns något tiodubbelt renadt att tillgå.
Ty om icke bränvinet varit lika svagt, som Trumfens begär därefter var starkt, så hade det nog icke dröjt länge, förrän han fått se icke blott » flugor », utan helt säkert stora bromsar.
Som det nu var, hände det icke så sällan, då Trumfen var i land på permission för något arbete, kanske en hel vecka, att den samlade arbetsförtjänsten strök åt på gästgifvaregården med den påföljd, att Trumfen tog sig ett stycke bondpermission utöfver den lagliga.
Under denna senare tidrymd gick han i » ett glädje- rus hvar dag », ty full var han, och glad var han ock, så länge ingen sade honom emot.
Men då blef han vildsint, svor och skrek och » trumfade » på hvem som helst, så att han ordentligt var en skräck för befolkningen, när han vände den sidan ut.
Då det ej var så godt att veta, när Trumfen lät det goda eller dåliga ölsinnet råda, stängde hvar och en gärna sin port, när man såg honom vara i antågande, helst om ur hans rockficka stack upp en blän- kande buteljhals.
En vacker sommardag, icke långt efter » prin- sens besök », satt Sjungar-Anna i salen i prest- gården och spolade lingarn åt Hedda, som nere i bagarstugan raskt smällde i väfstolen.
Små- flickorna sutto uppkrupna i hvar sitt soffhörn och lyssnade till en ny visa, som Anna läst eller författat om en » fånge » på Vesterviks slott.
Den gick på en mycket » ynkelig » ton, och Sjungar-Anna grät alltid sina modiga tårar, innan hon slutade den: I Vesterviken där står ett slott, Det är så grannt utstrafferadt Med silfver och med: j: det röda guld: |: Och malmorstenar till murar.
Och tio famnar inunder jord En liten pilt där sitter fången; Och inte skådar: |: han dagens ljus,: |: Och ej när natten är förgången.
Dess fader gångar sig till slottet fram, Han vill den fången utlossa; Och tiotusen: [: det bjuder han: |: Allt för det unga lif och dess bloddroppar.
Och tiotusende alls ej förslår, Ty han har stulit af sig lifvet — — » Nej, si där är Trumfen! » afbröt sig Anna oeh såg ut genom fönstret.
» Nu går han in till Fågelboms — åh, så full han är!
Bara han inte kommer hit! » » Nå, hur gick det se ' n, Anna? » hördes ett par späda ifriga röster från soffhörnet.
» Med fången?