Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständer för deras del beslutade indragning af lagmans-embetena skulle af Kongl. Maj:t i nåder bifallas, Rikets Ständer måtte medgifva, att de vid indragningens verkställande å ordinarie stat anställde lagmän må å allmänna indragningsstaten uppföras till åtnjutande under deras återstående lifstid af de för vederbörande embeten enligt stat anvisade löneförmåner, jemte ersättning för de tjensterne åtföljande sportler, sistnämnde ersättning beräknad efter medeltalet af de under åren 1838—1847 i sådant afseende till taxering uppgifna belopp, äfvensom att lagmannen i Östgötha lagsaga, hvilken embetsman för närvarande icke åtnjuter ordinarie lön, må berättigas att, efter nuvarande lagmannens i Calmar läns och Olands lagsaga frånfälle, der - Slats-Utskottels Memorial, N:® 299. est detsamma eger rum efter Iagmansrättefnas upphörande, å iudragniiigsstat uppbära ett emot lönen för sistnämnde lagrnans-embete svarande belopp; dock under förbehåll, att samtlige ofvauberörda till uppförande å indragningsstat föreslagne ordinarie och extra ordinarie löne-inkomster minskas eller upphöra, i den mån vederbörande lagmän af allmänna medel å stat undfå andra löneföiv möner, än hvaraf de vid sin förflyttning å indragningsstat äro, efter bär ofvan stadgade grunder, berättigade att komma i åtnjutande.
I sammanhang härmed har Utskottet jemväl trott sig böra hemställa, att Rikets Ständer ville hos Kongl. Majit i underdånighet framställa den begäran, att de för närvarande lediga lagmans-embeten icke måtte varda återbesatte, innan frågan om berörde embetens indragning blifvit af Kongl. Majit slutligen pröfvad och afgjord.
Stockholm den 3 Aug. 18-18.
Nio 299.
Ant till Exp. Utsk. den 3 Äng., kl. 6 e. m.
Memorial, med förelag till sammanjemkninq eller voteringsprosition, i anledning af Riksståndens skiljaktiga] beslut angående ifrågaställd befrielse för (örre
Departements-cheferne i General-tullstyrelsen, Presidenten af Billbergh och Kanzlirådet Valerius samt Kamer er ar en, Kammarrätts-rådet Vinroth och Kontrollören
Middendorf från ådörndt ersättningsansvar i målet, rörande den efter aflidne Tullförvaltaren Finér yppade balans. (1. A.)
Uti sitt under N:o 263 afgifna utlåtande hade Stats-utskottet, på anförda skäl, hemställt, dels att någon eftergift af den presidenten af Billbergh, kansli-rådet Valerius, numera aflidne föne kamereraren, kammarrätts-rådet Vinroth och förre kontrollören Middendorf ådömda ersättningsskyldighet folden efter tullförvaltaren
Finér yppade balans icke måtte beviljas, utan presidenten af Billberqhs och kansli-rådet Valerii med qvarstad belagde så väl fasta som lösa egendom i laga ordning försäljas och de derför inflytande köpe - Stils-Utskottets Memorial, N/o 299. 7 skillingsbeloppen, så långt de förslå, användas till balansens betäckande, dels ock att staten måtte afstå från allt anspråk på större eller mindre del af de pensioner, sistbemälde embetsman åtnjuta, oell dem tillåtas att pensioneine hädanefter som hittills fortfarande uppbära.
Enligt Utskottet tillliandakornna protokolls-utdrag, liar förenämnde utlåtande blifvit af Borgare-oell Bonde-stånden bifallet, hvaremot Ridderskapet och Ådeln funnit för godt att, i öfverensstämmelse med hvad friherre von Krtemer uti sin vid utlåtandet fogade leservation föreslagit, bifalla, att den till statens säkerhet å presidenten af Billberyhs och kansli-rådet Våler ii fasta och lösa egendom lagda qvarstad må fortfara, med rättighet för dem båda att under deras återstående lifstid åtnjuta de dem tillerkända pensioner.
Likaledes har Preste-ståndet, med afslag å hvad Utskottet i berörde utlåtande hemställt, fattat enahanda beslut, som, på sätt nämndt är, blifvit af Ridderskapet oell Adeln vidtaget.
Genom alla Riks-ståndens sammanstämmande beslut hafva alltså presidenten af Billbergh och kansli-rådet Valerius fått sig tillagd rättighet att under sin återstående lifstid åtnjuta de dem tillerkända pensioner.
Deremot och då, i fråga om fortfarandet ai den å bemälde ernbetsmäns fasta oell lösa egendom lagda qvarstad, tvenne Riks-stånd stadnat emot två, så lärer, derest icke Ridderskapet oell Adeln samt Preste-ståndet skulle finna för godt att med Borgare- och Bonde-stånden sig förena i godkännandet af Utskottets i detta ämne framställda förslag, förevarande fråga, såsom rörande statsverkets inkomster, böra, jemnlikt stadgandet i 69 § regeringsformen, medelst omröstning i förstärkt Stats-utskolt afgöras; och får Utskottet i sådant afseende föreslå följande voteringsproposition:
Den, som, lika med Borgare- och Bonde-stånden, bifaller S(ats-utskottets hemställan, att någon eftergift af den presidenten af Billbergh, kanslirådet Valerius, numera aflidne förre kamerefaren kammar-rättsrådet Winroth oell förre krontrollören Middendorff' ådömda ersättningsskyldighet för den efter tullförvaltaren
Finér yppade balans icke måtte beviljas, utan presidenten af Billberyhs och kanslirådet
Vallerii med qvarstad belagda så väl fasta som lösa egendom i laga ordning försäljas och de derför inflytande köpeskillingsbeloppen, så långt de förslå, användas till balansens betäckande, votera r Ja: den, det ej vill, voterar Nej; Stati-Ulskottels tillåtande, N:o 3ÖÖ. vinner Nej, kommer ilen till statens säkerhet ä presidenten af Billbergh$ och kanslirådet Valerii fasta och lösa egendom lagda qvarstad att fortfara.
Stockholm den 3 Augusti 1848» Nio 300.
Utsk. den 3 Aug., kl. 6 e. lil. t]flätande> angående ansina ttll en ytterligare kanslistlön vid Rikets Ständers J ustitie-ombudsmansexprdition.
(Jlgs Afd ) Från samtlige Riks-stånden har Stats-utskoitet euiottagit remiss å ett af Rikets Ständers .Justitie-ombudsman» under den 20 sisth Juli, afgifVet memorial, hvaruti förmäles, hurusom fånglistorna» hvilkas granskning ålåge Justitie-ombudsmannen, till följd af den i sednare åren betydligt ökade mängden af häktade brottslingar och lösdrifvare, vuxit lill ett flerfaldigt större omfång än tillförene; sålunda utgjorde de sednast för ett år inkomne fånglistor en fyra gånger större volum, än 1818 och 1819 års enahanda listor» ehuru dessa voro betydligt utvidgade utöfver dem, som inkommo för de första åren efter Justitie-ombudmans-embetets inrättande.
Från denna tillökning i fånglistornas vidd hade ett i samma mån förökadt arbete vid deras granskning uppkommit, hvadan den personal, deraf Justitie-ombudsmans.- expeditionen enligt gällande stat utgjordes, redan länge befunnits otillräcklig för granskningsarbetets medhinnande, och hade detta arbete följaktligen icke kunnat skyndsammare fortgå, än att, vid Justitie-ombudsmans-embetets tillträdande af dess nuvarande innehafvare, alla fånglistorne för år 1847 (utom l:sta qvartalets från Götha Hofrätt") samt fånglistorna för 3:dje och 4:de qvartalerne af 1846 från Svea Hofrätt voro ogranskade samt att de från Götha Hofrätt för 3:ne qvartaler af sistnämnde år och lista qvartalet 1847 inkomna fånglistor väl voro granskade, men icke hunnit vidare handläggas.
Då den af besagde anledning uppkomna balans, i stället för att kunna afhjelpas, tvärtom måste af samma orsak framgent ytterligare tillväxa, i hvilket fall ändamålet med fånglistornas granskning eller skyndsam lättelse i de upptäckta felaktigheterne skulle komma alt förfelas, Slats^Utskoltets Utlåtande, N:o 300. 9 förfelas, hade Justitie-ombudsmannen, sorn, med hänsigt lill de harander förekommande anmärkningars talrikhet och oftast ingalunda likgiltiga beskaffenhet, ansåg sig icke befogad tillstyrka någon minskning i sina åligganden vid denna del af tjenstgöringen, fastän, ulan allt för mycket åsidosättande af de vigtigaste, med Justitie-ombudsmans-embetets behöriga förvaltning förenade pligter, ej kunde deråt egnas mera tid än hittills, funnit sig böra hos Rikets Ständer anmäla nu anförde förhållande, på det att af Rikets Ständer? förfogande måtte komma att bero, huruvida, genom beviljandet af anslag för aflönandet af ytterligare en kanslist vid Justitie-ombudsmans-expeditionen med 432 r:dr, eller samma belopp, som lönen för hvardera af de 2:ne derstädes nu anställda kanslisterne utgjorde, Justitie-ombudsmannen måtte blifva försatt i tillfälle att med nödig drift sköta sitt embete.
I anledning af denna framställning, anser sig Stats-ufskottet böra upplysa, att den för Justitie-ombudsmans-expedition nu gällande aflöningsstat upptager för en sekreterare 765 r:dr och för 2:ne kanslister tillsammans 865 r:dr; hvarförutan å samma stat finnes uppförd lön för en sekreterare hos Tryckfrihets-kommittéen med 432 r:dr 24 sk.
Enär, efter hvad Utskottet inhemfat, en del af d.e fånglistor, hvilka, enligt Justitie-ombudsmannens uppgift, icke voro granskade då han tillträdde embetet, ej förr än nyss förut eller derefter till Justitie-ombudsmansexpeditionen inkommit: och då de flerfaldiga göromål, som före Rikets Ständers sammankomst måste af tjenstemännen vid denna expedition förrättas, torde i väsendlig mån hafva förhindrat och fördröjt granskningen af de öfrige fånglistorna, synes det anmälda förhållandet med ifrågavarande gransknings-arbete vid besagde tidepunkt hufvudsakligen kunna tillskrifvas serskilda anledningar.
Och Utskottet anser således detta förhållande icke innefatta tillfyllestgörande skäl för Rikets Ständer att, i och för verkställandet af den hittills icke medhunna granskningen, anslå aflöning för en ny kanslisttjenst, helst Utskottet föreställer sig, att den person, hvilken åtnjuter lön i egenskap af sekreterare hos Tryckfrihets-kommittéen, hädanefter liksom hittills kommer att biträda vid de inom Justilie-ombudsmans-expeditionen förefallande göromål.
För öfrigt torde, i fråga om behofvet af den nu föreslagna tillökningen i tjensterna vid nyssnamnda expedition, ej heller böra förbises, att
Justitie-ombudsmannen eger att sjelf antaga personalen vid samma expedition och följaktligen är oförhindrad att derstädes anställa sådane personer, som ej allenast äro fullt lämplige för göromålens behöriga förrättande, utan Bih. (ill R.
Brot, 1847 och 1848. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 53 Baft. g 10 Siats-Utskottets Utlåtande, N.o 301. eck kunna deråt mera uteslutande egna sin tid och förmåga.
I betraktande af nu anförde omständigheter, och då samma gransknings-arbete, som i Ju* stitie-ombudsmans-expedilionen skall verkställas, jemväl åligger tjenstemännen vid Justitie-kanslers-expedition samt vederbörande Advoka(fiskals**embeten, hemställer Utskottet, att den hos Rikets Ständer af Justitie-ombudsmannen gjorda framställning icke må till någon åtgärd föranleda.
Stockholm den 3 Aug. 1848.
Ank. till Exp.Utsk. den 3 Aug., kl. 6 c. m.
Memorial, i anledning af återremiss å förslaget till Ista af delningen af Riksgälds-kontorels nya Reglemente.
(Rgs. Aid.)
Ridderskapet och Adeln har, vid föredragning af Stats-utskottets Memorial N:o 259, återremitterat sednare delen af 20 § i ofvanberörde förslag, rörande sättet för återbetalningen af äldre kronofordringar; men sorn samma förslag, enligt ankomne protokolls-utdrag, blifvit godkändt af Preste- och Bonde-stånden den 20 samt af Borgare-ståndet den 29 sistlidne Ju‘i, har Utskottet, med stöd af 75 § Riksdags-ordningen, ansett återremissen icke kunna till någon åtgärd föranleda.
Slals~Utskotlets Utlåtande, N-:o 302.
II N:o 302.
Ank. till Exp. Utsk. dea 3 Augusti, kl. 6 e. m.
Utlåtande, i anledning af erhållne återremisser, å betänkandet N:o 216, angående väckt fråga om restitution af erlayde bränvins-bevillningsmedeU (X A.) Ofvannämnde betänkande, som af Borgare-ståndet blifvit bifallet, har deremot af Ridderskapet och Adelil samt Preste- och Bonde-stånden blifvit till Stats-utskottet återremitterad!, på det Utskottet måtte komma i tillfälle, att, efter tagen kännedom om de vid ärendets behandling hos Utskottet saknade, men sedermera dit inlemnade handlingar, afgifva det förnyade utlåtande, hvartill omständigheterna kunde föranleda.
Utskottet tilltiandakomne handlingar i ämnet inhämtas bland annat, att, sedan en del hemmansägare inom Tveta, Mo samt Västra och Östbo härader af Jönköpings län hos Konungens befallningshafvande i länet gjort ansökningar derom,' att då, efter mantals och skattskrifnings-föriättningarne för år 1842, hvarvid sökanderne låtit sig anteckna till bränvinsbränning, de vunnit den öfvertygelse, att bränvinstillverkningen vore onyttig och skadlig, och derföre afstått från rättigheten att under 1842 års sednare bränvinsbrännings-termin sådan tillverkning utöfva, dem måtte medgifvas befrielse från erläggande af den pannervmdsafgift för sistnämnde år, hvilken för deras angifne bränneri-redskap för sednare terminen belöpte, hade Konungens befallningshafvande som, medelst serskilda resolutioner af dan IG och 30 Juli 1842, meddelat atskillige föreskrifter, dem sökanderne hade att iakttaga, hvarefter, och sedan granskning skett till utrönande deraf om de meddelade föreskrifterne blifvit fullgjorde, Konungens befallningshafvande ville sig yttra om och huruvida den sökta befrielsen kunde medgifvas, genom utslag den 22 Mars 1843, sig utlåtit, att, enär det varit sökandernes ostridiga rättighet, ej mindre att vid mantals- och skatlskrifnings-förrättningarne icke uppgifva någon bränvinsbrännings-redskap, så vidt de ämnat från bränvinstillverkningen afstå och såmedelst undvika debiteringen af den pannerymds-afgift, från hvilken befrielse sedermera är vorden sökt, än ock att för samma ändamål 12 Slats-Ulskotlels Ullålande, N:o 302. få vid mantalslängdernes justering sina uppgifter i bero:de afseende rättade, samt då, på sätt i förevarande fall egt rum, vederbörande icke begagnat denna rättighet, utan efter berörde justering hos Konungens befallningshafvande dels tillkännagifva sin afsigt att under 1842 års sednare brännings ermin någon bränvins-tillverkning, såsom af erfarenheten befunnen onytttig och skadlig, icke utöfva, dels anhållit om de debiterade afgifternes afskrifning, hvilket varit dem enligt författningarne obetaget, helst ansökningarne i ämnet inkommit före den tid, då den 2:dra brännings-terminen tagit sin början, och jemväl långt förr än debetsedlarne fått afhemtas, funne Konungens befallningshafvande sökanderne, så vidt de fullgjort Konungens befallningshafvandes, till förekommande af obehörig afskrifning, dem uti förenämnde resolutioner af den 16 och 30 Juli 1842 meddelade föreskrifter, till den sökta afskrifningen vara berättigade; i följd hvaraf och enär sådan afskrifning tillkomme alla de hemmans-innehafvare, hvilka med presterskapets och kronobetjeningens eller andra kända och trovärdige mäns skriftliga intyg behörigen styrkt, antingen att deras bränneri-redskap varit från och med April till och med December månad sistberörde år försedd med kronobetjeningens obrutna försegling,
eller ock att densamma under besagde lid varit ställd i allmänt förvar, Konungens befallningshafvande pröfvade skäligt tillåta, att pannerymdsafgiften för 1842 års sednare termin linge afskrifvas för åtskillige uti Konungens befallningshafvandes merberörde utslag uppräknade hemmans innehafvare, hvilka företett så beskaffade bevis, som nyss blifvit omförmäldt, utgörande sammanräknade beloppet af den sålunda till afskrifning medgifna pannerymdsafgiften 251 r:dr 20 sk. 6 rst för 141 stycken bränvinspannor.
Efter det Konungens befallningshafvandes oftabesagde utslag blifvit, dels genom anförde besvär, dels underställningsvis, draget under Kongl. Kammar-rättens pröfning, har bemälde rätt, medelst utslag den 14 November 1844, utom yttrande i ett annat ämne, hvarom nu icke är fråga, förklarat, att, beträffande den afskrifning, som blifvit åtskillige uti Konungens befall— ningshafvandes ifrågavarande utslag uppräknade personer medgifven, så emedan alla dessa personer vid mantalsskrifningen till år 1842 anmält sig vilja utöfva bränvinsbränning under hela tillåtna bränningstiden eller båda bränningsterminerne, samt i följd häraf fått sig belöpande afgifter för den af dem till begagnande uppgifna bränvinsredskap påförde, ty och då uti Kongl, förordningen den 6 Augusti 1841, angående vilkoren för tillverkning och försäljning af bränvin, någon afkortning af belöpande afgift för till begagnande anmäld bränvinsredskap icke funnes medgifven i annat fall, än att Kongl. Siats-Utskottets Utlåtande, N:o 302. 13 Maj:t skulle för längre eller kortare tid finna nödigt påbjuda bränvinsbränningens inställande, hvilket under sednare bränningsterminen år 1842 ej inträffat, biel, med upphäfvande af underställda utslaget, den medgifna afskrifningen af Kongl. Kammar-rätten ogillad; hvarefter, och sedan detta Kammar-rättens utslag, som vederbörande delgifvits, vunnit laga kraft, den af Konungens befallningshafvande till afskrifning beviljade afgift blifvit hos de betalningsskyldige uttagen.
Uti en till hedervärda Bonde-ståndet inlemnad och återremmissen från bemäldte Riks-stånd bifogad skrift har motionären tillkännagifva, att hans i motionen framställda anhållan om restitution af erlagde bränvinsbevillningsmedel endast anginge 85 r:dr 36 sk., fördelade på 50 st. bränvinspannor, tillhöriga åtskillige hemmansåboer inom Vernamo, Voxtorps och Tånnö socknar; hvarjemte motionären, till stöd för bifall å sin ifrågavarande begäran, åberopat, att Rikets Ständer vid 1844 och 1845 årens riksdag medgifvit några hemmansegare inom Östergöthlands län enahanda förmån, som den af motionären nu sökta.
Utskottet, som tagit detta ärende under förnyad ompröfning och åt de meddelade handlingarne egnat nödig uppmärksamhet, får nu i ämnet afgifva ytterligare utlåtande, dervid Utskottet, på af motionären gifven anledning, anser sig böra till en början erinra, att vid sednaste riksdag restitution af bränvinsbevillnings-afgjft visserligen beviljades någre personer, hvilka omförmälas uti Rikets Ständers underdåniga skrifvelse
Nio lil, af innehåll, att, sedan Kongl. Maj:t, som anseit billigt, att vid de tillfällen, då, i följd af bränneriers förstöring genom vådeld eller annan olyckshändelse, hinder uppstode för bränvinsbrännings-rättighetens utöfning med till begagnande anmäld bränningsredskap, den skattskyldige måtte, i förhållande till den längre eller kortare tid, ett så beskaffadt hinder fortfore, njuta afkortning eller eftergift af bevillningsafgiften för den bränvinsbränning, hvartill han sig angifvit, samt af sådan anledning, medelst cirkulär-bref den 4 September 1841, förständigat
Dess samtlige befallningshafvande att till allmänhetens efterrättelse kungöra, det hvar och en, som ansåge sig ega skäliga anspåk på en dylik eftergift, hade att ansökning derom, beledsagad af vederbörlige undersökningshandlingar om olyckshändelsens tillkomst och förloppet dervid, ingifva, då Kongl. Majit ville tillse, huruvida någon afkortning eller restitution af de påförde eller erlagda afgifterna skäligen kunde vederbörande i behörig ordning beredas, — till Rikets Ständers då varande
Stats-utskott öfverlemnat från åtskillige personer till Kongl. Majit inkomna ansökningar om dylik eftergift, 14 Stats-Utskoltels Utlåtande, N:o 302.
Rikets Ständer förklarat, att som de uti ansökningarne uppgifne omständigheter, angående bränneri verkens och redskapens förstöring genom vådeld, blifvit af vederbörande läns-styrelser vitsordade, billigheten syntes fordra, att någon afkortning eller restitution af den debiterade och erlagde bränvinsbränningsbevillningen sökanderne förunnades, hvadan ock Rikets11 Ständer för sin del en dylik restitution beviljade.
Af hvad nu blifvit anlördt synes, att den vid 1844—1845 årens riksdag medgifna restitution af erlagda bränvins-bevillnings-afgifter egt rum till förmån för sådane bränneriegare, hvilkas bränneriverk och redskap genom vådeld och andra olyckshändelser gått förlorade, i följd hvaraf och då de sökande, för hvilka motionären väckt fråga om dylik eftergift, icke varit, i afseende på sina bränneriverk, underkastade några olyckshändelser, utan samma sökande, som behörigen anmält sig till bränvinsbränning, långt efteråt inställt densamma, endast af orsak att de vunnit den öfvertygelse att bränvinsbränning vore onyttig och skadlig, lära de grunder, hvarpå Rikets Ständers af motionären åberopade beslut hvilar, icke vara på förevarande fråga tillämpliga.
Stats-utskottet har vid detta tillfälle icke velat med tystnad förbigå, att Kongl, Maj:t, dels genom nådig kungörelse den 9 Oktober 1845 förklarat, att, för att befordra någon inskränkning i förbrukningen af spanmål efter den samma år inom rikets bördigare landskap inträffade missväxt, de idkare af bränvinsbränning, hvilka inom slutet af Oktober månad berörde år vilje afsäga sig rättigheten att under påföljande November och December månader bränna, skulle ega att, i förhållande till nämnde tid, tillgodonjuta afkortning eller restitution af påförd eller erlagd pannerymds afgift, dels ock, medelst nådig kungörelse den 27 Oktober 1846, i anledning af årets ofördelaktiga potatisskörd och då gängse höga spanmålspriser, förordnat, att de, hvilka vore berättigade att under hela
December månad sistberörde år utöfvat bränvinsbränning, men inom slutet af förutgångne November afsade sig rättigheten dertill, egde att, i förhållande till tiden, hvarunder bränvinsbränningen icke verkställdes, erhålla restitution eller afkortning för erlagde eller debiterade pannerymds-afgifter.
Att af dessa Kongl, författningar, tillkomne för serskilda fall och af serskilda orsaker, något stöd icke eller lärer kunna hemtas för bifall till motionärens anhållan, torde vara utom allt tvifvel, helst högstberörde författningar dessutom blifvit utfärdade långt efter den tid, motionärens framställning omfattar. Stats-Vlskottels Utlåtande, N:o 302. 15
På dessa skäl, hvartill äfven kommer, att, om den af motionären sökta eftergift, hvilken ock blott angår en ringa del af de genom Kongl. Kammar-rättens förenämnde utslag betalning ådömde hftmmans-åboer, skulle medgifvas, stor oreda tvifvelsutan komme att uppstå vid uppbörden af de afgifter, hvilka blifvit påförde de personer, som anmält sig till utöfvande af bränvinsbränning, enär det skulle kunna bero af dessa, att, oaktadt den vid mantalsskrifningen skedda anmälningen, frånträda bränningsrättigheten, då tillfälliga orsaker gjorde utöfningen deraf mindre fördelaktig, samt vissheten att erhålla afkortning eller restitution från de påförde eller erlagde afgifterna säkerligen komme att hos Rikets Ständer vid blifvande riksdagar framkalla en mängd ansökningar derom, anser Utskottet sig böra tillstyrka, att Andreas Bengtssons ifrågavarande motion icke måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Slockholm den 3 Aug. 1848.
STO C K HOLM, w. ». 1848.
Statt- Utskottets Memorial, A:o 303.
& TN:o 303.
Ank. lill Exp.-Utsk. d. 3 Aug., kl. 8 Memorial, med förslag till reglementariska stad gauden, angående Riksgälds-kontorets inkomster.
(R:gs Äfd.)
Jemte öfverlemnande af det förslag, Stats-utskotlet uppgjort lill de §§ ä reglementet för Riksgäl ds- feo n t o r et, hvilka böra innefatta erforderliga stadganrlen i afseende på delta verks inkomster, samt de för detsamma anvisade sei skilda tillgångar, får
Utskottet bär nedan redogöra för innehållet af dessa §§, hvilkas nu åsätta nummerordning, vid reglementets utskrifvande, kommer alt'förändras: 1 §, innefattande förbud mot dels användandet af Riksgälds-kontorets medel till andra, äu af Rikets Ständer bestämda ändamål, och dels ackorders beviljande, är af samma lydelse, sorn 112 § i 1S45 års reglemente. 2 §, angående allmänna bevillningen, motsvarar 1 13 § i nämnde regle mente och innehåller enahanda stadganden. 3 §, angående spelkort- och tidnings-stämpelafgifterne, är lika lydande med 114 § i samma reglemente. 4 §, angående skfitteköpeskillingar, är lika lydande med 115 § i dito. 5 §, angående inflytande auklionsmedel för kronans hus i städerna, innefattar samma stadgande, sorn 116 § i 1S45 års reglemente, hvarvid dock ett tillägg skett, med hänsigt lill Rikets Ständers beslut, rörande försäljningssumman för den kronan tillhöriga och hofbageriet benämnda egendom här i hufvudstaden, sorn, enligt Stats- och Banko-utskottens utlåtande 11:0 34, kommer alt löryttra-s.
Bilt. till Ii. St. hot.
18*7 och IS49.
I A/d. 2 Band. 54 Hdft. i 2 Slals-Ulskotlels Memorial, N:o 303. 6 §, angående anmärkningsmedlen, är lika lydande med 117 § i 1848 års reglemente. 7 §, angående stats-verkets öfverskotter och besparingar, innehåller enahanda stadgande, som i:sta punkten af 118 § i meranämnde reglemente.