Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Genom den smärta och ansträng- på den omständliga och ofta besvärliga proce- ning, gåendet förorsakar, spännas därjämte de dur, som denna konservvara måste undergå, klena musklerna och de finare, ytligt liggande innan den med sin pikanta smak är i stånd blodkärlen onaturligt — följden blir de hos kvin- nan så vanliga åderbråcken, som äro både plåg- att krydda vår aptit och utgöra en af vårt samma och farliga genom de täta blödningarna.
smörgåsbords allra vanligaste rätter.
Helt för- Strumpebandet, strumpebandet!
klarligt för resten!
Hvem gör sig t. ex. reda Hvarje förståndig moder borde tillse, att hennes för, hvilket otroligt kapital af lefvande kraft, lilla dotter aldrig begagnar detta blifvande tortyr- medel.
Är det rim och reson att för nöjet eller hvilka mödor och omsorger som nedläggas för fåfängan eller gud vete hvad för anledning begagna att framkalla en så vanlig artikel som socker en liten bandstump omkring benet, uppoffra hälsa, eller kaffe?
Och dock ligger den tid icke så krafter, rörelseförmåga för kanske tredjedelen af långt bakom oss, då husmodern själf måste sitt lif?
känna till konsten att lägga in anjovis, ifall Kvinnorna veta mycket väl, hvilka andra ända målsenliga och fullt oskadliga medel finnas för hon ville ha sådan i huset, eller med andra att hålla strumporna uppe; de senare börja ord, då denna vara ej fanns tillgänglig i handeln.
verkligen också till hygienens fromma uttränga Det har fallit mig in, att möjligen de af de förra, men äro ännu långt ifrån ensamma herrar på täppan, hvilket är synnerligen beklag- Iduns läsarinnor, hvilka dagligdags i hushållet ligt.
De » förståndiga », » hygieniska » strumpe- använda denna konservartikel, skulle kunna banden, hvilka i olikhet med de andra appli- finna intresse uti att veta något om såväl dess ceras i lodrätt riktning — I förstån mig!
— kun- na fruntimmerna själfva laga i ordning af ett par historia som dess tillverkning, och jag har elastiska kautschukband, som kosta en spottstyfver.
därför på ort och ställe gjort några studier, Det Alla strumpeband att spänna kring benet äro som jag ber att här nedan få meddela.
lika förryckta, de elastiska, uttänjbara äro icke en torde väl knappast behöfva här nämnas, att bit bättre än de af segelgarn, tyg, virkade etc. mina iakttagelser endast röra den svenska an- Alltså bort med de hälsofarliga strumpebanden!
jovisen, då detta tydligt nog framgår af det följande.
verkligt trefliga, nya och origi- nella handarbeten.
I de dagliga tidningarna berättades för nå- gon tid sedan, hurusom en bohuslänsk anjovis- firma J.
Hallgren pä det nu rätt ansenliga Grullholmen i år kunde fira sitt trettioårs-jubi- leum, i hvilket äfven hela denna industri på västkusten skulle kunna deltaga, enär Hallgren var den förste, som i handeln släppte ut an- jovis.
Denna uppgift är emellertid så tillvida oriktig, som det, redan långt innan denna firma uppträdde i marknaden, existerade en bohus- länsk anjovisindustri, om än i mindre skala och efter en annan konserveringsmetod.
Redan länge hade nämligen den s. k. Fjällbacka-anjo- viseu varit en efterfrågad läckerhet på smör- gåsbordet.
Den förvarades i små träkaggar och inlades på den mellan Lysekil och Ström- stad belägna lilla platsen Fjällbacka.
Hallgrens uppslag gjorde emellertid en full- ständig revolution inom denna förut så blyg- samma industri.
Idén med inläggningen i prydliga, hermetiskt slutna bleckkärl, försedda med färgrika etiketter, visade sig vara en syn- nerligen god spekulation.
Allmänheten tillta- lades som alltid af en vacker etikett, och de små bleckburkarnes innehåll jäfvade ingalunda hvad densamma lofvade.
Ännu större upp- seende väckte det, då Hallgren började föra i marknaden den skinn- och benfria anjovisen i de små ännu brukliga lådorna.
Snart blef varan observerad och rönte stort erkännande och stark efterfrågan.
Efter hand blef den belönad med en mängd pris vid utställningar såväl inom som utom landet, ja, vid världs- utställningar, och fabrikanten kunde snart styrka varans vederhäftighet med afbildningar å eti- ketterna af en massa större och mindre me- daljer.
de bästa beskrifning-arna — intill ett antal af tio — komma att införas, Inom herrskapsfamiljerna i Bohuslän funnos sedan gammalt åtskilliga recept på anjovis, A n j o v i s.
hvilka gingo i arf från mor till dotter.
Hit- En kulinarisk studie äpropos » anjovisjubiléet-&gt; tills hade dock dessa användts nästan uteslu- tande för husbehof.
Antagligen var det ett af Therése.
sådant gammalt familjrecept, som Hallgren an- * Fotoglnköket " PRIMIS " ä r hittills oötvertratladt cf ^xi &gt;K 1 IT i Varnas för .2 ä — värdelösa * elterapningar.
- — vände för sin inläggning, och som tillsamman med den förbättrade och ypperliga metoden för konservering gaf åt hans vara ett sådant värde.
Inom några år var också den anspråkslöse handlanden på det lilla fiskläget en välbergad man.
Nu fingo också dessa familjerecept med ens ett dittills ej anadt värde.
Man började hem- lighålla dem, såsom man rufvar öfver en omät- lig, fördold skatt.
Men antingen de nu i en tid, då man ej förutsåg den penningevalör de representerade, blifvit spridda genom välvilligt lämnade afskrifter, eller somliga ansågo det förmånligare att åt personer med förlagskapi- tal sälja dem än att själfva söka exploatera deras värde — nog af, inom kort uppstod öfverallt i norra skärgården en mängd anjovis- fabrikanter, som drefvo affären i större eller mindre skala, och hvilka alla voro lika afund- sjuka om hvar sitt recept.
E n lustig anekdot berättades på den tiden i skärgården om d e t - — m a n må medgifva det!
— mindre lojala, men i alla händelser för ve- derbörande lyckliga sätt, hvarpå en person, hvil- ken sedan kom att drifva anjovisfabrikationen i mycket stor skala, kom öfver det Hallgren- ska receptet, som då redan renderat sin ägare en förmögenhet.
Det kan emellertid ej falla mig in att vilja svara för den absoluta tro- värdigheten af historien.
En på Gullholmen bosatt herre sände en dag sin tjänsteflicka ned till Hallgrens handelsbod för att göra uppköp.
Då hon återkom och för sin husbonde företedde notan på det inköpta, fann denne till sin stora öfverraskning och na- turligtvis också glädje på notans baksida ett ^ CF
IDUN 338 fullständigt recept pä en sats kryddor för en viss kvantitet sill.
Härigenom kom han i be- sittning af den så afundade hemligheten, som han sedan sålde till den ofvannämnde förlags- gifvaren och fabrikanten å en annan ort.
Anjovisinläggningen blef nu en till feberak- tig ifver drifven spekulation, och om än många därpå skördade god bärgning och mera därtill, så gjorde lika många förluster på experimen- ten.
E n af de första firmor, som dref affären i större utsträckning, fastän ingalunda som nå- gon hufvudaffär, var det aktade huset Benj.
G. Mollen i Lysekil, hvars export särskildt på Ryssland en tid lär ha varit mycket stor.
S e - dan följde efter hand de nu mer eller mindre kända märkena Gr. J.
Sundberg, Fr. Carlsson, Aug.
Lysell och många andra, alla från Lyse- kil, som blef och fortfarande är metropolen för denna industri.
som till sin hufvuduppgift gjort att endast föra i marknaden en utvald kvalitet, att tillse det råvaran är af sådan beskaffenhet, att kvantite- ten utskottssill ej öfverstiger den till inlägg- ning lämpliga.
En ytterst noggrann utgallring företages där- för att börja med, och man tillser, att den för inläggning afsedda sillen är af samma storlek.
Den sålunda afskilda råvaran underkastas nu en sköljning, hvarefter den öfverlämnas till de kvinnor, som äro sysselsatta med inläggningen.
Dessa få iakttaga den största renlighet och stå, liksom hela proceduren, under ständig uppsikt af fru L.
Från magasinet har emellertid framskaffats hundratals blanka, skinande bleckburkar.
A f dessa utdelas åt hvar och en af inläggerskorna ett visst antal.
I dessa kärl nedlägges nu för hand sill efter sill, och hvarje lager beströs * * med kryddor, till dess burken är full, hvarefter * fru L.
själf ö f v e r 3 t slår den nödiga kvantiteten D e t var här jag på sensommaren detta år oförmodadt kom i tillfälle att få en inblick i af den sås, hvilkens sammansättning naturligt- denna industri, som numera i den bohuslänska vis är hennes hemlighet, som hon icke lär bort skärgården ger så många munnar bröd och un- ens åt de mest pålitliga af sina medhjälpare.
der årens lopp förskaffat många välstånd, ja Efter hand som burkarne sålunda blifva fyllda, rikedom.
Emellertid kommo mina iakttagelser öfverlämnas de åt de personer, hvilka ha full icke att röra sig så mycket kring den storin- sysselsättning med att förmedels en sinnrik dustri, hvilken bedrifves i samband med de maskin, hvilken gör öfverflödig all hoplödning, betydande salteriaffärer, som existera i den förse dem med hermetiskt tillslutande lock.
stora köpingen.
V i d sidan af denna stora in- De sålunda färdiga burkarne magasineras där- dustri har nämligen småningom uppblomstrat efter i oändligt långa rader, ej på hvarandra, en mindre sådan, hvilken uteslutande håller sig så att de tidt och ofta kunna vändas för att till anjovisfabrikationen och därigenom är i dymedels påskynda anjovisens mognande.
stånd att åt denna ägna odelad uppmärksamhet D e t säger sig själft, att detta inläggningssätt och stor omsorg.
Denna anjovistillverkning i för hand af själfva råvaran i hvarje kärl skall mindre skala handhafves mestadels af fruntim- åt fabrikatet förläna en renare och friskare mer, och i densamma spela de ofvannämnda smak än den metod, som användes inom stor- familjerecepten en stor roll.
industrien.
D e t konserveringssätt, som inom Här i Stockholm hade jag under förra vin- denna användes, är och måste med nödvändig- terns lopp vid något tillfälle kommit att smaka het blifva betydligt mera summariskt.
D e stora på den numera här sä efterfrågade och spridda fabrikanterna måste lägga in väldiga kvantite- M. Lindbloms anjovis i ostronsås.
D e t var en ter på en gång i ofantliga tunnor eller såar, konserv, som gjorde allt skäl för etikettens namn där anjovisen sedan får ligga, till dess den an- «Delikatess-anjovis », och som i smak vida öf- ses mogen för inläggning i de för marknaden verträffade de inläggningar jag dittills pröfvat.
afsedda bleckkärlen.
Påtagligt är ju då, att I Lysekil hade jag blifvit bekant med firmans den i så stora massor packade sillen ej ens innehafvarinna fru Maryanne Lindblom, och en tillnärmelsevis skall kunna så grundligt genom- vacker dag i slutet af september — så länge trängas af kryddornas arom och undergå en hade jag fördröjt mig där nere bland skären i så jämn kemisk process, som fallet är med den den milda eftersummarluften — blef jag in- råvara, hvilken med ens inlägges i burkarne bjuden att åse, huru man i fru L:s fabrik och genast hermetiskt utestänges från luftens Också torde väl till ej ringa grad skulle lägga in en hel båtlast af denna deli- inverkan.
den friska ostronsmak, som utmärker fru Lind- kata i silfver glänsande hafvets skatt, hvilken bloms anjovis, få skrifvas på räkningen af denna man efter oerhörda svårigheter och till ett myc- ket högt pris lyckats komma öfver samma morgon.
omsorgsfulla inläggniDgsmetod, ehuru ordet ostron ingalunda blott är en etikettskylt, ty i ingre- Förhållandet är nämligen det, att skarpsillen dienserna förekomma verkligen ostron.
(Clupea sprattus) på senare åren visat en b e - Men på samma gång kan man lätt föreställa tänkligt tilltagande obenägenhet att » gå till », sig, hvilket påkostande arbete och hvilka an- och fabrikanterna få ofta betala råvaran med så oskäligt höga priser, att rörelsen t. o. m. strängningar som skola vara förenade med detta För att råvaran icke skall somliga år gått med förlust.
Konkurrensen inläggningssätt.
där nere i fjordarne och mellan skären är också hinna att blifva ankommen, måste man näm- vid denna tid på året rent af förbittrad.
Fabri- ligen ofta arbeta natt och dag, utan att unna kanternas uppköpare föra ett fullkomligt gue- sig en timmes hvila.
När man nu härtill lägger rillakrig sins emellan, hvari ofta de under som- de för alla gemensamma bekymmer, som äro maren så prydliga » badgästbåtarne » spela » flot- förenade med anskaffande af råvara, fabrikatets tans » roll.
Allsköns list och affärsknep an- rätta behandling, dess utskickande i markna- vändas härvid för att komma öfver fiskarenas den m. m., så skall man måhända finna det fångst för natten, och ofta hinna dessa aldrig pris, till hvilket vi nu kunna skaffa oss denna in till hamnen med sina båtlaster, utan upp- smörgåsbordets delikatess, snarare lågt än högt.
snappas under resan dit.
Huruvida denna industri har sådan framtid för sig, att detta pris fortfarande kan hållas Men återvändom till fru Lindbloms fabrik i lika lågt, det är en fråga som man i dessa den gamla köpingen!
Dit uppforslas efter hand båtlasten, som na- tider med bekymmer gör sig i den bohuslänska turligtvis i fråga om storlek och kvalitet är skärgården.
Åtskilliga tecken tyda på, att till- ganska ojämn.
I allmänhet fordras hos upp- gången på skarpsillen är i aftagande, och kan- köparen en mycket öfvad blick för att genast ske är ej den tid aflägsen, då anjovisfabrikatio- bedöma värdet af en sådan båtlast, och nen har upphört att vara en storindustri.
särskildt är det nödvändigt för denna fabrik, 1894 Ur notisboken.
På nytt mot södern!
Kronprinsessan Vic- toria, hvilken, som bekant, jämte sina två äldre söner vistas hos sina föräldrar i Karlsruhe, där äfven kronprinsen nu befinner sig, lär, ehuru hennes hälsotillstånd ej för närvarande är oroande, på läkares inrådan komma att tillbringa äfven stundande vinter i Italien och möjligen, mot vin- terns slut, i Egypten.
» En hundraåring.
Hundra år fyllde den 12 dennes änkefru Johanna Charlotta Lindberg här- städes.
Den gamla damen, som ömt och kärleks- fullt vårdas hos en af sina magar, grosshandlare C.
A. Molander, trotsar ännu årens tyngd, tack vare en ovanligt god hälsa, ej minst i fråga om själskrafterna.
Minnet är visserligen, såsom fallet alltid är med högt ålderstigna, starkast då det gäller händelser från seklet och hennes lifs gry- ning.
Dock känner hon mycket väl igen sin om- gifning, sina närmaste och deras umgängeskrets.
Syn och hörsel äro normala, och den gamla bar en förvånansvärdt god aptit, hvartill väl ej i ringa grad bidrager, att hon h a r sina tänder i behåll, j a, kan äta hårdt bröd lättare än mången ungdom.
Hon har ännu två af sina döttrar i lifvet, af hvilka den ena är gift med konsthandlare Theodor Blanch.
På hedersdagen uppvaktades den gamla af bland andra konungaparet med en korg utsökta rosor.
* » Umgängeslifvet inom våra bildade klasser » blir det intressanta ämnet för ett före- drag, som major R. Schenström håller härstädes den 22 dennes å Vetenskapsakademiens hörsal.
Inkomsten tillfaller det af föredragshållaren stif- tade förbundet » Sveriges framtid ».
Ett antal fram- stående män, bland hvilka märkas professor Vik- tor Rydberg, generaldirektör Wieselgren, lands- höfding Treffenberg m.
fl., h a r understödt major Schenströms inbjudning med en uppmaning att närvara, ställd till alla » familjer och personer, som intressera sig för en reform af sällskapslifvet i vårt land i syfte att däri införa enklare vanor samt en ädlare och sundare anda ».
* t Tysta Marie ».
I tisdags fyllde fröken Wil- helmina Damberg, ena innehafvarinnan af det gamla välkända Stockholmskaféet » Tysta Marie » vid Regeringsgatan, 50 år.
Med anledning däraf gafs på aftonen af affärens aktade innehafvarinnor fest för ett större antal inbjudna.
' " T- * * " S R ' ••&lt; -; K '.
v. Hvar skall man ställa villan, om man vinner henne?
Den frågan har nog mången gjort sig, då han gått förbi den lilla trefliga villa, som utgör högsta vinsten i Åkerbrukskolonilotte- riet; ty där hon nu står på Strandvägen, är hon endast provisoriskt uppställd, så att hon efter sista dragningen genast måste borttagas af vin- naren.
Vi kunna nu meddela allmänheten ett glädjande svar å denna fråga.
Styrelsen för bolaget Stock- holm — Saltsjön h a r nämligen i dessa dagar som gåfva till lotteriet öfverlämnat en vacker och cen- tralt belägen tomt ute vid det härliga Saltsjöbaden, hvilken tomt sålunda jämte villan tillfaller den lycklige vinnaren.
Villan kommer att redan i höst uppsättas å den skänkta tomten, d. v. s. göras fullt färdig på murad grund med källare, kakelugnar, skorstensrör o. s. v., så att den, som vinner densamma, genast må kunna flytta in och tända elden på den husliga härden, hvilken h ä r representeras af den allra som näp- naste lilla Bolinderspisel.
Detta arrangement kom- mer sålunda att öka villans värde med några tusen kronor, hvilket j u bör vara särdeles väl- kommet för vinnaren, antingen han sjelf behåller villan eller säljer henne.
; * Till förmån för det Internationella lä- rarinnehemmet i Stockholm, om hvilket Idun nyligen utförligt talat, anordnar ett antal damer den 1 nästkommande november ett lotteri i n:r 2 Kungsträdgårdsgatan, 2 tr. upp, för hvars fram- gång de utbedja sig välvillig medverkan af alla, som det vackra syftet intresserar.
Såväl penningbidrag som gåfvor till » Lärarinnebemmets lotteri » mottagas tacksamt och kunna bäst öfver- sändas till Styrelsen för Stockholms intemationela lärarinnehem, 20 Kungsgatan, Stockholm.
kuDna Juvelerare K. A N D E R S O N 1 Jakobstorg 1 J u v e l -, g n i d - och s i l f v e r a r b e t e n, passande till l y s n i n g s - och hederspresenter.
B o r d s i å f v e r, eleganta mönster till lägsta p r i s efter dagens kurs å silfver.
A r m b a n d, B r o s c h e r, N å l a r, R i n g a r, K e d j o r etc i stor och modernt urval till billigaste pris.
D i a u n a i i t r i n g a r med 1, 3 och 5 diamanter frän 20, 60 och 125 kr.
— B ef besvaras omgående.
" Hl
Säsongens första symfonikonsert ägde rum i tisdags inför en publik, som till sista plats fyllde salongen.
Detta var ej heller under ligt, dä j u programmet var särdeles lockande och därjämte den omständigheten tillkom, att hofka- pellmästaren Nordquist skulle leda konserten.
Denne hälsades ock redan vid sitt inträde af en kraftig applåd, som tydligen tolkade publikens glädje öfver att se en af våra främsta förmågor på musikens område efter så lång tids overksam- het återbördad åt hufvudstadens offentliga musik- lif.
Sällan har ock ett konsertprogram erhållit ett alltigenom så.
förträffligt utförande.
Hofkapellet, denna afton förstärkt med sådana förmågor som konsertmästarne Book, Aulin och Lindroth, lik- som elektriserades af anförarens välkända takt- pinne.
Konserten inleddes med Beethovens c-moll-sym- foni, den femte i ordningen af de nio, men kanske den härligaste och mest anslående af dem alla.
Denna symfoni, som många gånger förut kommit till utförande härstädes, kan man ej nog ofta få höra.
Särskildt väckte nu som alltid det under- sköna andantet det lifligaste bifall, och litet hvar skulle nog gärna velat hafva det bisseradt.
Ut- förandet var ock den genialiska kompositionen fullt värdigt.
Ett nästan ännu hårdare prof hade hof- kapellet att bestå i programmets slutnummer, uvertyren » Carnaval Romain » af Berlioz, som ståtar med den rikaste instrumentering och kräf- ver en precision, en kraft och ett lif i utförandet, som man ej alltid är van att få höra.
Men äfven här gjorde hofkapellet sig väl förtjänt af de lifliga applåder, som kommo detsamma till del.
Program- met upptog därjämte ett par synnerligen anslå- ende och melodiösa satser för stråkorkester af Tschaikowsky, af hvilken den senare, en vals, måste omtagas.
Som fyllnadsnummer utförde frö- ken Sidner högst förtjänstfullt med orkesterackom- pagnement ett högstämdt sångnummer af Massenet samt en aria ur Glucks » Armida ».
339 bifall hälsade utförandet af samtliga nummer.
Särskildt väckte Sgambatis pianokvintett n:r 2 uppmärksamhet genom sina intressanta och väl funna motiv samt genom sin ovanliga klangrike- dom.
Pianostämman sköttes här synnerligen för tjänstfullt af hr Stenhammar, och de olika sat serna fingo ett alltigenom delikat utförande.
Pro- grammets inledningsnummer, Schumanns f-durs- kvartett, gjorde ett mattare intryck, svårt att säga hvarför, hvaremot slutnumret, Beethovens h ä r för- ut utförda stråkkvartett n:r 2 i e moll, lifligt sen terades.
Om fru Dagmar Sterkys konsert i afton (fredag) i Musikaliska akademien påminna vi ännu en gång.
Den framstående och aktade sångerskan, hvars afgång från k. operan allmänt beklagas, torde sä kerligen kunna räkna på fullt h u s.
Biträdande äro fröknarna Sigrid Carlheim-Gyllensköld och Alfhild Larson — hvilken senare väckt uppmärk- samhet som förträfflig ackompagnatris — samt hrr O. Lejdström och Tor Aulin.
Den unga violinisten fröken Sigrid Lindberg gaf den 11 d:s en talrikt besökt konsert å Musikaliska akademiens stora sal, genom hvilken hon ådaga lade, att de studier, hon under senaste året be drifvit i Paris, resulterat i erkännansvärda fram- steg.
Fröken Lindberg äger nu en präktig och solid ton i sitt instrument och en vårdad teknik, som lyckligt öfvefvinner äfven ganska stora svå- righeter.
Dessutom kännetecknas hennes spel af smak och innerlighet i uppfattningen.
Med fort- satta studier bör den unga damen ha att motse en vacker konstnärlig framtid.
Mest anslogo Vieux- temps D-mollkonsert, Zarcyckis masurka samt en Meditation religieuse ur operan Thais af Massenet, arrangerad för violin, orgel och harpa af Marsick, vid hvars utförande fröknarna Alfhild Larson och Anna Nordqeist förtjänstfullt medverkade.
Dessutom sjöng fröken Emma Holmstrand några sånger, hvilka lifligt senterades, trots att sånger- skan låtit ursäkta sig för en tillfällig indisposi- tion, af hvilken föga märktes.
Dramatiska teatern har under den senaste veckan framfört ett nytt program, som gjort rätt mycken lycka.
Det enaktsskådespel, » Själens rät- tigheter », af Giacosa, som inleder detsamma, är af stor psykologisk finhet och fängslar genom det nobla sätt, hvarpå det häfdar de själsliga djupens okränkbara helgd.
Det får ock ett utförande, som lyckligt smyger sig efter författarens intentioner, genom fru Sandell och hr Olsson, hvilken härmed förtjänstfullt gör sitt inträde på Dramatiska teaterns scen.
Emma Gads lustspel » Trogen som guld », som härefter följer, äger däremot föga djup, men kän- netecknas af äkta dansk gemytlighet och en dra- matisk saooir faire, som gör, att de borgerliga scenerna underhållande nog glida undan inför publikens ögon.
Litet hvar kan finna igen en bit af sig själf och sin nästa bland dessa moderna köpenhamnstyper — ty längre ligger icke vårt nabolands hufvudstadslif ifrån oss vare sig till rummet eller kynnet.
Främst uppbäres stycket af hr Bosckström som en godmodig och fasligt släkt- kär, men evigt vigilerande hofjägmästare, fröken Seanström som hans koketta och bortskämda, men likafullt intagande unga dotter och fru Stern- vall som en bedagad tysk änka, hvilken mycket lustigt rådbråkar språket.
Salongens munterhet har varit ganska liflig de kvällar, som upptagit det nya danska lustspelet.
Fru Margareta Stern gaf i fredags sin första kon- sert härstädes i Musikaliska akademien inför en ganska talrik publik.
Fru S., som redan vid sitt förra uppträdande härstädes för ungefär tre år sedan visade sig vara en pianist af första rang, ådagalade nu samma förträffliga egenskaper som då, kanske ännu mera utpräglade.
Med en tek- nik, som ej vet af några svårigheter, och med en smak och värma, som ovillkorligen måste fängsla åhöraren, utförde fcu S. en hel del nummer, där- ibland Chopins b-moll-sonat (op. 35) och Beetho- vens variationer i c-moll.
Bifallet växte under aftonen till formlig entusiasm och framkallade ett par extranummer.
— Äfven här utfyllde fröken E. Sidner på ett förträffligt sätt programmet ge- nom att synnerligen delikat och anslående före- draga sånger af Gluck, Martini, Josephson, Sved- bom och Grieg.
Fru Stern skulle som i går torsdag gifva sin andra och sista konsert härstädes.
Aulinska kvartettens första kammarmusiksoaré ägde rum i tisdags i Vetenskapsakademien inför en fulltalig och intresserad publik, som med lifligt Studentskan.
(» Bilder aus dem Universitätsloben » von einem Orenzboten.)
Ofversättning för Idun af Julius K.
(Forts.) iksom efter aftal hade de flesta genast störtat Ö ' H sig öfver den gamle ungkarlens literatur- historiska föreläsningar.
Knorre hade nu visserligen salen full, men med hans lugn och trefnad var det slut.
Han kände det så, som skulle han gå i trånga lackerade skor på ett halt parkett- golf.