Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständer vördsamt framställt , nemligen att derest, under tvist om skillnad till säng och säte, makarne fortfarande lefva i Lif och osämja, samt oenigheten of ver gar till sa våldsamma handUngar, att endera eller hägge makarnes lif och helsa derigenom äfventyras, Domaren mä vara berättigad, att, vid derom gjordt påstående och laglig bevisning af ofvannämnda förhållande, tillåta endera makan, alt, under Rättegången flytta frän den andra, eller vidtaga andra åtgärder för skyddande af den våldförda makans lif och helsa; och ej eller funnit de af mig anförde och nu ytterligare åberopade skälen för ett sådant Lagbud, i någon måtto veder^ lagde.
Det miste onekligen vara ett bland Lag-i stiftningene ädlaste föremål, att skydda den svagare emot den starkare* förtrysk ech yåld-t fiil. till LagUiskoltetB B tt tini andt N.o 14*. 37 samhet, samt att ej genom underlätet lemnande af detta skydd bringa den lidande i förtviflan och derigenom förleda henne, att hämnas brott med brott.
Detta skall likväl ej sällan inträffa , om den vildförda makan nödgas qvarblifva hos våldsverkaren, under den olyckligaste tidpunkten af deras sammanlefnad, då deras husliga förhållanden blifva föremål för
Domarens ransakning, ty då känslan a£ lidandet, som bjuder, att anropa Lagens skydd, öfverväger känslan af pligten, som bjuder fördragsamhet med den felande, för att ej gå miste om äktenskapets ändamål, tröst och hjelp under vandringen genotn lifvet, skall, under makarnes ömsesidiga och offentliga bemödande att bevisa hvarandras brottsliga uppförande, bitterheten i hög grad ökas, samt den svagare tvingas, antingen att hårdare lida, eller att afven blifva brottslig; och Lagstiftaren torde dessutom böra taga i öfvervägande det olyckliga inflytande, makars så beskaffade sammanlefnad skall medföra på deras barns uppfostran och bildning.
Jag får alltså, vördsamt förnya min hemställan, att det af mig föreslagna stadgande måtte, såsom tillägg tilija^ Gap. 1 §.
GiftertaålsBalken’, antagas.” Leg Utskottets Utlåtande N:o >43.
Utskottet den 23 Nov. 1829.
Utlåtande, i anledning af anmärkningar vid åtskilliga till Utskottet återremitterade
I-<ag-Uiskoi tets nedannämnde Betänkandeu äro, i anledning af dervid gjorda anmärkningar, lill Utskottet återförviste, frän Högloft, Ridder skåpet och Adeln: N:o 72 , öfver Herr E• JU, Monterns motion om utsträckande af testamentsfi ihelen för Städernes invånare och Preste-Ståndet, till likhet med den, sorn efter Landsrätt eger rum; t från Högvördige Preste-Ståndet: JV:o totj, öfver Herr Arvid Ribbings motion om upphäfvande af Kongl. Brefvet den 17 October 1778, angående förekommande af barnamord ; och från Hedervärda Bonde-Ståndet: N:o 70, öfver Herr P.
Lindqvists förslag till ändring af 16 Cap. Gif - ZiagUtsiottetx Utlåtande 2?'
.o i4 5.
Sg termåls-Balken, angående medgift och hemföljd; Nio 9?, i anledning af Kongl.
Majit* Nådiga proposition, om Lagförklaring angående rälta grunden för förvandling till fängelse vid vatten och bröd af böter, som ådömas för sådana stölder, hvilka, enligt allmän Lag, ligga i tväböte emot annan tjufnad; men som dessa Betänkanden blifvit af tre Riks-Stånd bifallne, nemligen N:o 72, af PresteStåndet och? . _ ... t o ■> 1 ( d. 17 Jula. af Borgare-Standet ) samt af Bonde-Ståndet d. 9 November.
JS:o 109,af Bidderskapet o. Adeln d. 3 Nov. al Borgare-Ståndet den 23 Oct. och af Bonde-Ståndet den 8 Oct, Nio 7jp af Riddersk. o. Adeln d. 22 Junii. af Preste-Ståndet och?
. af Borgare-Ståndet J ‘< »9 Jun... N!og3,af Riddersk. o. Adeln d. a3 Oct. al Preste-Ståndet den c8 Sept. och af Borgare-Ståndet den 30 Sept.; '4* XjigUtskattets Utlåtande N:o i4a. si enär , vid sådant förhållande , de i dessa Betänkanden afhandlade frågor, jemlikt 87 §. i Regeringsformen och 4g §. i Riksdagsordningen , äro att anse såsom afgjorda, finner Utskottet något Utlåtande öfver anmärkningarne icke erfordras; hvilket Utskottet härmedelst (år hos de Riks-Stånd, som återlemisserne meddelat, vördsamt anmäla, Stockholm den |4 November 1839, N.o 144, Ankcra till Exped* Utskottet den 25 Nö’.'
. fe8lo| Utlåtande, i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande, N:o 75, öfver Riksdagsfullmägtigen från Öre•i bro Län, Anders Ericssons motion om stadgande, att den, som beträdes med stöld utur täckt jordgraf, der jordjrugter förvaras, skall straffas enligt Zyr.gVtskottetn Utlåtande N.-o 144! 41 6 §. i 40 Cap. MissgerningsBalken.
Samtlige Riks-Stånden hafva till Lag-Utskottet återförvisat ifrågavarande Betänkande, emot hvilket blifvit anfördt: hos Högloft.
Ridder skap et och Adeln : af Herr Wollrath Tham, med hvilken Herr Carl von Qvanten sig förenat: att som i Lagen ej funnes stadgadt serskildt straff för den , som uppbryter jordgrafvar, eller annat ansvar för stöld derutur, än såsom för enkel stöld; så, om det syntes för strängt, att tillämpa stadgandet om inbrottsstöld , vore det åtminstone skäligt, att tjufven blefvö straffad lika med den , som stjäl ute å marien , hvilket förmentes vara så mycket angelägnare, som man i senare tider erhållit större tillgångar på jordfrugter , än att de genast kunna afsättas, förtäras eller inom hus förvaras ; hos HÖgvÖrdige
Pr este-Ståndet: a:o af Herr Professoren Bexell, i hvars yttrande Herr Contractsprosten Nibelius, Herr Prosten Dedekind, och Herr Doctor Häggblad instämt; alt om, vid stiftandet af 1734. års Lag, senare tiders åkerbruks-theorier hade varit kända,' —■ en lika stor rymd af 4a LaglJiskmiets Utlåtande N:o 144.
Sverices åkerfält tia sorn nu varit använd till plantering af jord [rugter , — minskade skogstillgångar och ökade byggnadskostnader då gjort de! för åkerbrukaren lika nödigt sorn nu , atl för sina större förråd af jord» frugter bereda underjordiska förvaringsrum ; så skulle Lagstiftningen visserligen hafva åt 4o Cap. 6 Missgernings - Balken gif— -v i t en tillämpning, sorn skyddat äfven den under jorden hvilande eganderätten ; och ehuru inbrottsstöld, efter Lagens mening, förutsätter våld å låsningsanst alt; så, enär en olika tydning och tillämpning af Lagens bokstafliga innehåll bestämdt ådagalagt , att en strid eger rum emellan del, som är, och det, sorn bör vara, samt tiden och förändrade tidsförhållanden påkallade en Lag» förklaring, som skulle utfalla till fördel antingen för tjufven eller för den bestulna fattiga bonden, lemnade Herr Prolessoren ein röst för den senare; 2:0 af Herr Prosten Forslind, sorn äfven förenat sig med Herr Professoren Bexell; att potatesgiopen är ett igenstängdt förvaringsrum, hvilket, likt hvarje annat sådant, ej kan utan våld uppbrytas, ehuru det icke är med lås forsed!
; att ett lås icke utgör sjelfva vården af ett runn, utan är blott ett tecken, att egaren, i förtröstan på Lagarnes skyddande kiafl, derigenom sökt en fristad La^Utskoitets Utlåtande N:o 144, 45 för sin egendom ; samt att inträngandet i den igenlagda potatesgropen är ett större vald , an att , genom sönderslående af en ruta , bana sig väg till ett läst eller eljest igenstängdt rum ; 3:0 af Herr Presidenten Poppius, biträdd af flere bland Ståndets Ledamöter: att, då odling af potates i stort med skäl borde räknas bland Svenska jordbrukets största framsteg i senare tider, och denna jordfrtigt ej sällan frambringas i den ymnighet , att tillfälle till dess förvarande inom hus dels icke finnes, dels ock skulle leda till kostnader, dem jordbrukaren bör söka undvika, samt den lyckliga erfarenhet vunnits, att potates kan förvaras, ej mindre i jordgropar, än i så kallade högar ofvan jord , syntes dessa för varingsställen kunna blifva föremål för samma hägn, som Lagen i 43 Cap. 1 Missgernings-Balken och Kongl, Brefvet d. 521 Maji >715< jemfördt med Kongl. Brefvet den 20 December 1737, lemnar säd, skuren eller oskuren, samt hö och halm, staefcad eller ostackad, helst de allmänna grunder, på hvilka nyssberörde Lagrum hvila , ej saknade tillämpning L afseende på Landtmannens inbergade gröda af potates j 4:0 af Herr Prosten Grevillius', att då potatesgropar , som brukas nästan öfver bela 44 LagUtshotuts Utlåtande N:o 144. landel, ofra anläggas aflägse frin boningshusen , på de slällen , der marken är för ändamålet tjenlig , och icke kunna så bevakas, som andre, på närmare båll belägne förvaringsrum, borde de genom större straff, än för stöld i allmänhet, af .Lagen vårdas, på saft Herr Presidenten Poppius föreslagit; 5;o af Herr Professoren Geijer: alt som potatesgropar, åtminstone i Herr Professorens hemoit, gräfvas i jorden och täckas med bräder, halm och jord ; så vore det svårt att inse hvad ökad säkerhet ett lås skulle medföra, eller huru frånvaron af ett lås, som tjenar till intet, kunde betaga en verklig inbrottsstöld egenskapen af inbrottsstöld; samt 6:0 af Herr Biskopen Doctor Faxe; att hvad i detta ämne blefve stadgadt måtte sträcka sig äfven till dem,
som stjäla ur po-j tateshögar, hvilka på några orter brukas; hos Vällojl, Borgare-Stdndet: lio af Herrar Montan, Lejf ler, Westerstrand, Santesson och Langenberg, som åberopat Herr Professoren Bexells vid Betänkandet fogade reservation och i öfrigt blifvit biträdde af Herrar Zethelius , Lundgren, Winbladh och Modin: att då ifrågavarande förvaringsrum, hvilka den tid, då nu gällande
Lag stiftades, ej varit så vanlige sorn nu, begagnas ej allenast för brist på utrymme, utan äfven derföre, att jord - LagUtslottets Utlåtande N'.o 144.
4ä frugter i dem pä bästa sätt forvarss från förskämning under vintern , då goda källare saknas , bör deras säkerhet i möjligaste måtto afses , helst det är svårare att förekomma stöld ur dem, än ur byggda hus; och att, då den , som begår stöld utur ett med bräcklig stängsel försedt hus , eller, till fcröfvande af tjufnad , lösrycker ett bräde å ett förvaringsrum, som består af endast ett brädskjul , varder straffad såsom för inbrott, enahanda förhållande desto hellre bör ega rum i förevarande fall, som stöld utur jordgraf ej kan ske utan genom våld, nemligen medelst gräfning eller takets upprifvande ; 2:0 af Hett Falkman ; att det vöre enahanda brott, om stöld sker från hög, äfven derest den är med halm täckt, eller utur jordgraf, hvarvid gräfning eger rum ; att bestraffningen för bägge brotten således äfven bör vara lika; och att, då det vore utom tvifvel, att den , som stjäl utur hög, straffas lika med den , som stjäl ute å marken, borde ej eller den , som stjäl ur jordgraf, annorlunda anses; hos Hedervärda Bonde-Stdndet: af Motionairen Anders Ericsson från Örebro Län , understödd af flere bland Ståndets Ledamöter, hvilka jemväl , lika med honom j åberopat Herr Professoren Bexells reserva - 46 LagUtsioliels llilätanile
No >44» tion : att' han , sorn icke varit okunnig om <!e skäl, Utskottet i sitt Betänkande anfort, med sin motion åsyftat en skärpning eiler förändring af Lagen , till förekommande af de för egandercältens helgd menliga följder, som af en alltför lindrig Lagbestämmelse kunna förorsakas,' att då tjuf icke kan, utan användande af våld, intränga i täckt jordgraf, och våldet vöre lika brottsligt, ehvad det föröfvas med spade, yxa eller jernstör a en sådan graf, eller med dyrk, yxa eller annat verktyg å en ofta svag dörr, ett fenster eller ett las, borde det ock i bägge fallen lika bestraffas ; samt att straffbestämmelsen bör mera afse det ihärdiga uppsåtet, att afhända sin nästa dess egendom , än den tillfälliga beskaffenheten af det förvar , utur hvilket gendomen fillgripes.
Hvad sålunda blifvit anfördt innefattar tvänne frågor, den ena: huruvida stöld af jordfrugter utur täckt jordgråf bör bestraffas såsom inbrottsstöld, och den andra .• hu. ruvida den, sorn stjäl jordfrugter utur dylik graf, bor anses lika med den, som pci åker eller äng stjäl säd, skuren eller oskuren , hö eller halm, stackad eller ostackad.
Den förra af dessa frågor, framställd i jnotionen, har Utskottet besvarat i sitt aleri LntTrtskoitet.i T7ildmrnle Nn 47 remitterade Betänkande , och får nu , till de »kai , so na der äro anförde , foga följande anmärkningar ; Örn det förklarades för inbrottsstöld, att Stjäla jordfrukt utur jorderaf, sorn är betäckt med jord , halin , brärler eller annat dylikt ; så borde det äfven förklaras för inbrottsstöld att stjäla ofvan jord förvarad jordfrugt, som finnes betäckt med jord, halm, bräder eller annat dylikt ; ty jordfrugtens åtkommande fordrar i bägge fallen enahanda åtgärd — eller, om man så vill , enahanda våld, — till betäckningens undanröjande.
Men då skulle ock tillgrepp af hvad egendom som helst, sorn finnes i jorden nedgrafven eller ofvan jord un* der sådan betäckning förvarad, anses för inbrottsstöld; ty det miste vara för varingssättets, men icke den förvarade egendomens beskaffenhet, som bestämmer, huruvida inbrott Skett eller ej.
Hvar och en täckt jordgraf och hvar en jordhög blir då att anse lika meri ett igenläst eller eljest igenstängdt rum eller hus.
Och måste icke äfven hvar och en betäckning anses såsom las eller stängsel?
— Eller hurudan skall den betäckning vara , som ej bör såsom las eller stängsel betraktas ?
— Fortfar man att göra *ig dylika frågor, (och de kunna länge fortsättas^), så torde man snart finna, att, om man antager den princip, som nu vill göras 48 LagUiskotteis Utlåtande N.o 144> gällande , det slutligen skall blifva ofta svårt alt bestämma hvad som icke är inbrott.
Rädligast torde det då vara att icke , af serskild omsorg för potates eller andra jordfrugter , afvika från den definition , som i 1807 års förklaring, säkert icke utan moget betänkande , är gifven på inbrott- Hellre må den som vill hafva sin jordgraf ställd under det hägn, Lagen tillägger igenläst förvaringsrum^ underkasta sig vilkoret att inrätta den så, att den kan betraktas lika med t. ex. en igenläst källare, hvartill hvarken mycket besvär, eller synnerlig kostnad lärer erfordras.
Hvad den andra frågan vidkommer; så, ehuru den icke blifvit af Motionairen väckt, utgjorde den dock, vid motionens förehafvande förra gången, ett föremål för Utskottets öfverläggningar; men Utskottet fann då * hvad Utskottet dock ieke trodde sig ega anledning att i Betänkandet omförmäla , att grunderne för Lagens stadgande i 43 Cap. l §.
Missgernings-Balken , angående stöld af säd, hö och halm å åker eller äng , icke ära här tillämplige; och Utskottet har ej nu funnit skäl att ändra denna sin mening.
Lagrum afser nemligen grödas skyddande endast under det den växer samt under inbergningen.
När skörden är fulländad upphörer detta skydd; Lagen har ansett egaren då ■UagUtsiolteis Utlåtande
Niet i4i. da böra och kunna taga grödan i närmare förvar.
Något annat skydd, än det nyssnämnda, må ej fordras serskildt för potates eller andra sa kallade jordfrugter.
SLäligare vore den fordran, att Lagen mätte stadga större ansvar i allmänhet för tillgrepp af ali sådan egendom, som egaren ar nödsakad att emna utom gard och vård ; men då nu icke så är, — då stöld af åkerredskap, sorn ofta vaåste på åkrarne qvarlemnaa , eiler af huggen ved, timmer och annat virke , som i skolarne uppläggas, eller af gärdsel , sorn å egoine qvarligger, med mera sådant, anses och bestraffas endast såsom enkel tjufnad , * ynes det Utskottet icke lämpligt, att stifta en partiel och strängare Strafflag för stöld af jord. frugter, som ute å marken ligga 1 jordaraf eller under jordhög.
Utskottet förblifver alltså vid-sitt förut afgifna yttrande och hemställer detsamma , oförändradt, å nyo till Riket» Ständer» pröfning.
Stockholn» den $i November 2839, St Siil', till kiki~Si.
3S»8 rS»0i 7 Sami, S dfd. pcbje B:deti a;c/« H:it LagUtskottets Betänkande JVlo N:o 145.
Ankom till Exped, Utskottet den 25 November I83<}"
Betänkande öfver Riksdags-Fullmägtigen Herr Carl Levtons motion, om Konungens
Be falIningsha)vandes förständigande att ställa sig 4 Cap. 2. $ Utsöknings-Balken till noggrann efterrättelse.
Då Irgens kraft och medborgares säkerhet beror derpå , att verkställande magten med drift och skyndsamhet fullgör sina åligganden , och det vore af yttersta vigt för samhället , att denna magt icke tillåter *ig afvikelser fran detta hufvudändamål för dess till» varelse , tnen det likväl, vid betraktande a£ förhållandet härutinnan, visade sig, att detta ändamål icke alltid uppfylles, i ty att en icke obillig klagan skall ega rutn öfver det vid Lands-Cancellierna nästan allmänt nu vedertagna vidlyftiga expeditionssätt i Utsökningsmål , hvilket förorsakar, att sökande par « ter, under förklaringars och påminnelsers infordrande , måste vänta flera månader innan väg hinner banas för ett enkelt beslut i en klar nchfostridig fråga, har Ri ksdagsv Fullasägtigen Hett jCarl Levton, till förskämt - Lag Utskottets Betänkande N:o I4fj.
5l mande af denna klandervärda tidsutdrägt , hvarigenom tillfälle ej sällan beredes en tred. skande gäldenär att gäcka de kraftigaste förbindelser och borgenärers rätt, hos Vällofiige Borgare-Ståndet föreslagit, att Stdndet mätte till Kongl. May.t framställa underdånig anhållan om befallning till samtlige Chef erne för Lands-Cancellierne i Riket, att noggrannt ställa sig till efterrättelse föreskriften i 4 Cap. 2 §.
Utsöknings- Balken , samt att Expeditionerne icke md onödigtvis uppehållas medelst författande af Utslag med lång rubrik, men att i stället
Resolutionen korrt och tydligt tecknas pd ut sök - ningshancllingen, sådana serskilde händelser likväl derifrån undantagne, der sakens beskaffenhet påkallar ett vidlyftigare expeditionssätt.
Denna till Lag - Utskottets behandling öfverlemnade motion har Utskottet förehaft.
Och som densamma icke innehåller förslag till stiftande, ändring eller upphäfvande af allmän Lag, och följaktligen ej är föremål för Utskottets befattning , samt uppsigten öfver Lagars och Författningars efterlefnad af Embets- och Tjenstemän icke tillkommer Rikets Ständer, utan åligger de serskilda mynJ digheter, åt hvilka denna vårdnad är öfveraqtvacdad ; så får Utskottet endast afgifva det K tja ZagVtslotms JBelänkandg
N‘o i45;' utlåtande J att Utskottet anser Herr Lectorn yrkande ej böra till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda, Stockholm den 21 November 1SU9, STOCKHOLM; Å Mmens och Granbergs Tryckeri, iSsgi X/ogtliskotiet* Betänkande Au» *46-. ^ bko 146^ Antom tili Exped.
Utskottet den 30
No v, jgxgj 1 Betänkande öfver Riksdagsfulb mägtigen Anders Håkanssons från Elfsborgs
Län motion om föreskrifter för utmätnings* kostnads beräknandet, 10å kostnaderne för utmätning, hvilka drabba gäldenären, om han eger tillgäng, men t vidrigt fall borgenären, ej obelydligen ökas dels derigenom, att den Kronobetjent, som fått uppdrag att utmätningen verkställa, vanligen täger med sig till biträde 3:ue Nämndemän, eller ock en Nämndeman, jemte en Kronorättare eller Fjerdingsman, dels ock; derigenom att förrättningsrnannen, sorn plägar utsätta flera Utmätningar att tinder en och samma resetour försiggå, beräknar sig till godo för resan en kostnads ersättning, den der mången gång ofverstiger summan, som skall utmätas, h3r Riksdagsfullmägtigen Anders Håkansson från Elfsborgs
Län, till förekommande af sådant behandlingssätt, samt till minskning af utmätningskostnaderne, hos Hedervärda Bonde* Ståndet hemställt, om Bihr till Rihl-St.
Prat. igaS 1829. 7 Stml. I Afd. j 3jdje Bi. zsdra Hi. 2 LagVtsköiftts Betänkande N:e s46d leke deri ändring i Författningarne orri utmätning malle hos Kongl, Majit i underdånighet föreslås, att det, vid stadgadt ansvar, må åläggas deri etiequerande Krono* betjenten, att till förrättande af utmätning utaf lös egendom icke till biträde inga någon annan, än närmast boende Nämn» deman, elier ock en redlig och besuten bon~ de, om någon sådan bland grannarne är alt tillgås och att, då flerd utmätningar under ert reselour verkst ädlas, honom md förbjudas att får hvarje serskild förrättning beräkna sig resepenningar från och till sitt hemvist; och har, vid föredragning åf denna hemställan, Riksdagsfullmägtigeri J. J.
Län anmärkt, att det nu är Länsman lieris skyldighet , att vid utmätningar anlita de i Socknen, der utmätningen skef, boende Nämnde* män Orri biträde; äfvensom' Nils Månsson från Malmöhus Län, på deri grund, att Laga fnes verkställande icke tillhör Rikets Ständer, ansett rnotionert icke kunna utgöra föremål för Rikets Ständers åtgärd.
Öfver denna till Lag-Utskottet remitterade motion får Utskottet afgifva det Utlåta! de, att, då Kronobetjent icke eger att tilf biträde vid utmatningaf kalla andra Nämndemän eller Fjerdingsman, än dem, sörli äzo boende i det Härad eiler den Socken, LagUtskotteis Brt/inkttnde N.o ii6t der utmätningen «*ka 1 i ske, saint genom Kong!.
Brefvet den .} Feliruarii 1804, och Kammar» CoMegii derpå grundade Kungörelse af den 27 Mars samma år,; redan är förorrlnadt , att, när Kronofogde pä en resa förrättar flei*a enskilda utmätningar, han icke får befäk» da skjutsen frän sitt hemvist till hvartdetå iltmätnirigsstället, utan skal! fördela dén för hela resan emellan parterné, i nion af livart» dera ställets aflägsenhet, IJiskottet ähser ytterligare föreskrifter härtitirinin éjj ■Stara af höden» ^töckholm den 28 November 1829; N:o 14 71 Ankom till Exped„ Utskottet den fo Novemi). 1849.
Betänkande öfver Riksdagsfullmägtige Herr M. E Richerts samt Eric Svenssons från Bo» hus Län motioner bni verkställighet af Underrätts beslut 4 LagUtskottets Betänkande No 147. i skuld for dr ingsmdl«or g#/- denar skulden erkänt.
Åf Biksdagsfullmägtigen Herr il/. E.
Richert är hos Vallöf!* Borgare-Ståndet i Memorial, som till Lag-Utskottet blifvit remitteradt , anfort, att, som skulds erkännande inför
Domstol syntes böra medföra enahanda vitsord och verkan, som om erkännandet bade skett muntligen eller skriftligen hos Konungens Befallningshafvande, samt den, sorn pä ett dylikt erkännande blifvit dömd, ej bör ega större rätt att genom vad uppehålla utmätning, än den, som på sådan grund fått Konungens Befallningshafvandes Utslag emot sig, so, enär genom Kongl. Förordnit!gen den 18 December i8a5 är stadgadt, att, der gäldenär, utan allt jäf eller invändning, hos Konungens Befallningshafvande skriftligen eller muntligen erkänner sin skuld, borgenären må, ehvad gäldenären vit! anföra besvär elier ej, genast å Konungens Befallningshafvandes Utslag erhålla utmätning och vaia berättigad, att det utmätta godset emot borgen lyfta, samt ett lika beskaffad! stadgande i afseende på skuldfordringsmål, som vid Underrätterne afdöma?, vore desto nödvändigare, som vad, isynnerhet från Härads-till Lagmansrätt , oftast vållar längre tidsutdrägt, än klagan öfver Konungens Befallningshafvande Utslag, föreiloge Herr Richert em LagUtskoittw Betänkande N:o 147.
5 Lag, hvarigenom gäldenär, som vid Underrätt erkänt sin skuld och blifvit dömd att den betala , förklaras skyldig att undergå, utmätning, med rättighet för borgenären att det utmätta godset mot borgen lyfta.
Derjemte har, hos Hedervärda BondeStåndet, Riksdagsfullmägtigen Eric Svensson från Bohus Län, väckt den af Riksdagsfullmägtigen Johan Jacob Rutberg från Norrbottens Län, jemte flere af Ståndets Ledamöter understödda samt till Lag-Utskottet hänvisade motion, att, som det vore med gällande Författningar enligt, att Konungens Befallningshafvande» Utslag i skuldfordringsmål, i de fall da gäldenären antingen erkänt skulden eller, oaktadt erhållen del af Lagsökningen, med svar ej mött, gå i verkställighet, fastän gäldenären sig besvärar, samt, jemlikt 12 Gap. 3 och 4 §§.
Rättegångs-Balken, förhållandet vore enahanda, när gäldenären, bevisligen stämd, från Häradsrätt förfallolöst uteblifver, men någon föreskrift, hvad executionen angår, ej funnes för det fall, då gäldenär inför Häradsrätt, sjelf eller genom ombud, vidgår skulden , men ändock vädjar mot beslutet; sa, emedan erkännande inför Häradsrätt borde hafva samma verkan, gora erkännande inför Konungens Befallningshafvande, samt gäldenären syntes snarare böra vara underkastad utmätning efter § $01?* Utskottets Bellini andt N:o 147, farsta
Domstolen* beslut, då lian skulder^ jillsr (i , än da han , mahanda af vigliga, ipatofi icke inför Lagen giliiga förhinders uteblifvit, borde det stadgas, att afven fiänadsriitts LJfslag i sitt! d för dr i ngsm pd sinif dä gcddeiiiiren skulden er kari ut, (tiarf afseende pä vad eller besvär-, gd till utmätningj med rättighet
Jior fordringsegaren ptt deri utmätta egendomen emot borgen lyf tet,.