Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskotten hafva tagit i öfvervägande detta, äfvensom hvad i öfrigt blifvit anfördt, så väl för som emot bifallandet af ifrågavarande förslag; och få Utskotten upplysa: att, yid sistförflutne Riksdag, Rikets Ständer, uti sin, Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk.
Utlåtande, iT.-o 2. 3 i anledning af Kongl. Maj:ts högstberörde Nådiga Proposition aflåtna underdåniga skrifvelse af den 5 Sept. 1840, yttrat: att Calmare Län hvarken i afseende på folkmängd eller hemmantal och ännu mindre arealomfång kunde hänföras till de största i Riket; att, ehuru dess längd vore mindre väl afmätt mot bredden, den likväl löga öfverstege, hvad i berörde hänseende sig företedde med Götheborgs och Röhus Län, der Residencet jemväl vore beläget i ena ändan af Länet, samt icke kunde jemforas med Wermlands och Kopparbergs
Län i medlersla delen af Riket eller med något af de Norrländska Länen; att förändringar uti sådane missförhållanden, som i afseende å Calmar
Län blifvit anmärkte, följaktligen med lika skäl skulle kunna ifrågasättas inom liera andra Län i Riket och således, derest de, oaktadt olägenheterna af rubbningar uti Läns-indelningarne skulle ega rum, borcle icke partielt utan i ett sammanhang verkställas, på det att en reglering af
Länen måtte kunna så utföras, att ökade kostnader för Stats-Verket i möjligaste måtto undvekes; att de vid Läns-Styrelsen i Calmar förefallande embetsgöromål, enligt arbetsförteckningarnes föranledande, ingalunda kunde anses öfverhopande och hvarken till mängd eller beskaffenhet jemförlige med dem, som uti många andra Län förefölle; att kostnaden för fångars skjutsande ifrån de norra trakterna af Länet till Länshäktet kunde till större delen besparas, om i Westervik och Wimmerby inrättades kronohäkten; samt att, i och för lagsökningsmål, parter sällan behöfde resa till Lands-Canzliet, enär till sådane måls utförande vanligen begagnades ombud på stället, och, hvad anginge åtskillige Polismål, sådane åtgärder i afseende på deras handläggning kunde vidtagas, alt parters inställelse i Residencet ifrån Länets aflägsnare trakter undvekes och i allt fall olägenlieterne för sådane parter icke vore större i förevarande
Län, än uti liera andra, der parter ofta hade ännu längre väg till Landshöldinge-Residencet, än i det nämnda; på grund af hvilket allt samt andre anförde skäl Rikets Ständer förklarade, att de icke funnit skäl att till Kongl. Maj:ts högstberörde Nådiga Proposition lemna bifall.
Utskotten, som visserligen icke förbisett de flera olägenheter, hvilka äro förknippade med ofvanberörde anmärkte förhållande i afseende på Calmare Län, kunna dock icke tillstyrka det väckta förslaget, dels på grund af de utaf Rikets Ständer uli deras ofvanberörde underdåniga skrifvelse anförda skäl, dels ock hufvudsakligen i anseende till den omständighet, att, sedan vid i834 års riksdag Rikets Ständer fästat uppmärksamheten derå, att Rikets administrativa och camerala indelning otvifvelaktig! å många orter, såväl för det allmänna som för den enskilde, medförde kostnader och 4 Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk.
Utlåtandej N.o 3. olägenheter, hvilka, genom en mera jemn och ändamålsenlig reglering, kunde, om icke helt och hållet undanrödjas, åtminstone i betydlig nion förminskas, samt af sådan orsak hos Kongl. Majit i underdånighet anhållit, att en, efter locala förhållanden, invånarnes beqvämlighet och öfrige omständigheter lämpad, ny administrativ och cameral indelning i de delar af riket, hvarest en sådan indelning, efter anställde undersökningar, kunde finnas vara af behofvet påkallad, måtte genom Kongl.
Nådiga försorg tillvägabringas, Kongl.
Majit, i anledning af denna underdåniga anhållan, under den 12 Juli 1834, i Nåder beslutat, att frågan skulle till
Stockholm den 1 November 1844* Nio 3.
Utlåtande, i anledning af väckt motion om rättighet för Råstock Rotehållare i Banté , Wiste j Ase och Kållands m.fl. Härader i Skaraborgs Lätt, att erhålla utsyning å närmast belägne Kronoskog, för kneckte-stugors uppbyggande.
Af Hederv. Bonde-Ståndet har till Utskotten blifvit remitterad en af Riksdagsfullmäktigen Fredrik von Zweigbergk inom samma Stånd väckt motion, deruti anföres, att, sedan Rikets Ständer till Kongl. Majit aflåtit en underdånig skrifvelse af den 10 October 1-840, samt deruti yttrat, att Rikets Ständer ansåge de till lindring i roterings-bördan medgifna rättigheter och förmoner böra med största sorgfällighet hållas i helgd, och tillika anhållit, att rättighet till utsyning för kneckte-stugors uppbyggande måtte varda ofvannämnde rust- och rotehållare tillerkänd; så hade likväl, med förbiseende af rust- och rotehållarnes rättighet i förevarande hänseende, Kongl. Majit, till följd af Kammar-Collegii underdåniga tillstyrkande, genom Nådigt Bref af den 26 sisth Juni, afslagit Rikets Ständers omförmälde begäran; i anseende hvartill motionären föreslagit, att, då den påyrkade Stats- samt Allm.
Besv. och Ekon.-Utsh.
Utlåtande, N.-o 3. 5 rättigheten vore bestämd uti 17 §. af i685 års knekte-contract med allmogen inom Skaraborgs Län, Rikets Ständer mätte till Kongl. Majit ingå med förnyad anhållan uti ämnet, hvilket motionären ansett destomera nödigt, som rust- och roteliållarne icke skulle kunna lagligen tillförbindas att, utan åtnjutande af ifrågavarande rättighet, underhålla soldat-torpen, samt rättegångar härom med Kronan otvifvelaktig! skulle uppstå.
I denna motion hafva sig förenat Riksdagsfullmäktige Johannes Anderssonj Jöns Palmqvist och Petter Jonsson från Skaraborgs
Till upplysning om ofvannämnde rust- och rotehållares rättighet till utsyning af virke för knekte-stugors uppbyggande och underhållande, få Utskotten vördsamt anföra följande: att uti 17 §. af 1684 års med allmogen i Skaraborgs län slutne, och af Kongl. Maj:t den 16
Mars i685 fastställda contract, angående det ständiga knektehållet inom samma län, förekommer ett så lydande stadgande: ”Emedan Kongl. Majit häfver i Nåder förunt och efterlåtit allmogen af frälse såväl som skatte och krono på slättbyggden boende, som sjelf ve ingen skog hafva, att hugga och fälla så mycket virke på kronans parker och allmänningar här i länet, som efter nödtorften lill knekte-stugors uppbyggande kan beböfvas, så lärer Kongl. Majit, genom Landshöfdingen och Öfver-Jägmästaren befalla och tillhandahålla Heyderidare och Skogvaktare att de, vid anmodan, sådant tjenligt virke på de orter, der minsta afsaknaden kan vara, utan betalning utsyna och dem torfteligen tilldela”; att 6 §. i samma contract innehåller: ”uppåtager sig allmogen, till följe af sednaste riksdags-beslut, uppå den plats, utmark eller ifrån gården, dock uppå rotehemmanens egor eller byens allmänning och uhymme, att bygga upp åt soldaten en serdeles stuga, med log, lada, och fähus samt honom tilldela ett halft tunnelands åker (som der kallas Två Skeppor efter stora målet), kåltäppa, liten hage eller ängs-lycka af två lass; att uppbryta och emellertid, till dess sådant kan vinna sin behöriga fullbordan, unna honom inom gård husrum samt för egen person nödtorftigt uppehälle; dock så, att han med sådan mat och dricka, som bonden sjelf har och åstadkomma kan, låter sig nöja, deremot soldaten förpligtas sin rote, när han hemma i landet är, arbete att göra, och, der han icke arbeta vill, häfver han ej heller något kosthåld att fordra;” 6 Stats- samt Allm.
Bes v. och Ekon.-Ut sk. Utlåtande, N:o 3. att 1684 års ofvanberörde contract sedermera undergått väsendtliga förändringar, genom den om ständiga knektehåilet i liinet med allmogen öfverenskomne och af Kongl. Majit den 1 Februari 1Ö90 fastställde Förordning, i hvars 3:dje §. stadgades: ”Rolebönderne böra ock förse sina soldater med hus och hemvist, nemligen en liten Sluga, en Loga och Lada, ett Fähus, och upprifva af utmarken en kåltäppa, åker till 3 skäppors land samt Ängsvall till Två lass Hö, likmätigt conlractet, angående vissa knektehåilet de anno 1684hvarjemte den i samma Förordnings påföljande 4 §* innehåller: ”Der ock sådan lägenhet vid hemmanen intet finnes och isyn nerhet skola de Rotebonder, som bo omkring Kongl. Majlis Parker och Allmänningar, hvarest inga kneckte-boställen må uppsättas_, efter Kongl. Maj:ts Nådigste Förordning af den 14 December anno 1691, gifva Soldaterne i huslega en och en half Daler Silfverinynt eller ock upplåta honom husrum i gården, jemväl, lill hjelp att föda en ko med, Två lass hö och ett tjog halm, samt efter Två skäppors lands utsäde hvart tredje korn, beräknadt utom den ordinarie lönen; hörandes dessutom roten hafva honom till skiftes i gården och gifva honom mat så godt som de sjelfve äta; hvaremot kneckten skall göra Rondens arbete, när han påfordrar, utan någon betalning, men ingalunda må Soldaten fordra betalning för maten, om han hos andra arbetar, ej heller huslega, om lian hos Rotebönderne åtnjuter husrum.
Majit genom Dess Nådigste Bref af den 17 Mars anno iG85 i Nåder efterläter med Soldaterne sig om boställen förena_, af hvilka Soldaten bör äfvenväl njuta uti huslega en och en half daler Silfvermynt årligen eller ock honom husrum upplåtes i dess egne gårdar; men till Åker, Äng och Kåltäppa skall ändå af utmarken upprifvas som förrbemäldt är;” samt att, i anledning af Rikets Ständers ofvannämnde Skrifvelse Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-Collegium, hvars underdåniga yttrande Kongl. Majit infordrat, sig utlåtit: att, då den uti 17 §. af 1684 års kneckte-contract, förunnade förmon åt allmogen på slättbyggden, som ingen skog hade, att å Kronans parker och allmänningar erhålla utsyning af virke till kneckte-stugornas uppförande, såsom det tydligen syntes, hade sin grund uti den i samma contraets Gite §. allmogen så väL å slättbyggden, som i öfrige delar af länet ålagda skyldighet att åt Soldaten serskildte hus uppföra, men från ett sådant åliggande ej mindre Rotehållare i närbelägenbet af Kronans parker och allmänningar, än äfven de, som bodde å den såkallade Faldebyggclen, hvilken benämning i äldre tider innefattade slättbyggden inom länet, genom i6<}5 års högstberörde Nådiga Förordning erhållit befrielse; så ansa - Stats- samt Allm. Btsv.- och Ekon.-Vtsk.
Utlåtande, iV.-o 3. ge Kammar-Collegium deraf ock följa, att, sedan skyldigheten för desse Rotehållare att uppföra kneck te-stugor upphört, den utsyningsrätt å Kronans parker och allmänningar, sorn dem, på grund af ett sådant åliggande, varit förunnad, äfven upphört och försvunnit, så aLt följaktligen de af desse rotehållare, som, heldre än att, på sätt 1695 års Kongl.
Förordning förmådde, gifva åt Soldaten årlig hushyra eller upplåta honom husrum i gården, ville serskildte kneck te-stugor upföra , hnge virke dertill, utan biträde från Kronans parker, på egen bekostnad anskaffa; på grund hvaraf Kammar-Collegium i underdånighet hemställde, om, vid det sålunda utredda förhållandet, Rikets Ständers vid sista Riksdag till Kongl.
Detta allt hafva Utskotten tagit i öfvervägande; och ehuru väl förenämnde Rust- och Rotehållare icke äro lagligen förpligtade att förse sina Soldater med kneck testugor, synes det likväl Utskotten vara tydligt, att Rust- och Roteliållarne, under närvarande omständigheter, äro nödsakade att vidkännas ett sådant, för sig, såsom boende i en på skog fattig trakt, ganska kännbart besvär.
De skulle nemligen icke kunna anskaffa duglig Soldat, utan att bestå honom serskild bostad, och det torde otvifvelaktigt vara förenadt med stort obehag och många olägenheter för Rust- eller Rotehållaren, om Soldaten, som oftast är gift och har familj, och som icke kan för den bestämda huslegan, en och en half daler, förskaffa sig husrum, bodde i Rust- eller Rotehållarens hus samt vore så tillsägandes medlem af hans familj; och då sålunda, i anseende till de förändrade förhållanderna, Rust- och Roteliållarne uti ifrågavarande härader numera äro nödsakade att vidkännas besväret att åt sina Soldater uppbygga och underhålla knecktestugor, anse
Utskotten få i följd häraf vördsamt föreslå: att Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att de Rust- och Rotehållare inom ofvannämnde Härader, hvilka styrka sig hafva oundgängligt behof af virke till knecktestugors uppbyggande eller underhållande, må, efter derom skedd undersökning, erhålla utsyning dertill å kronans 8 Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk■ Utlåtande, N.-o 4.. närbelägne parker eller allmänningar, derest en sådan utsyning anses kunna ske med skogens framtida bestånd.
Stockholm den 1 November 1844- N:o 4.
Ank. till Exp. Ulsk. d. 4 Nov. kl. 2 e. m Utlåtande, angående inköp och utdelning af ett antal exemplar utaf Svenska Fornskrift-Scillskapets handlingar.
Ridderskapet och Adeln har Friherre Hamilton, Hugo, föreslagit, att, sedan inom Hufvudstaden bildat sig ett Sällskap, under benämning Svenska Fornskrift-Sällskapet, hvars hufvudsakliga ändamål vore att utgifva sådana äldre handskrifter, till hvilkas tryckning bidrag af Staten eller af redan stiftade samfund icke kunde påräknas, medel måtte anslås till inköpande af 3oo exemplar utaf de skrifter, Sällskapet utgifver, af hvilka exemplar en del skulle utdelas till in- och utländska offentliga, lärda Inrättningar, till Gymnasier och Skol-Bibliothek, m. m., samt återstående delen förvaras för en framtid, då upplagan ej vidare funnes att i bokhandeln tillgå.
Hvad som ännu finnes qvar af denna litteratur gömmes i gamla handskrifter, hvilka förmultna, okända och obegagnade, i Statens eller enskildes ego, samt äro utsatta för faran af tillfällig förstöring.
Bekantgörandet af bemälde handskrifter är af högsta betydelse, icke blott för språkforskningen och vår bildnings historia, utan ock för våra häfder, så vida dessa mäste följa och utreda den allmänna folkandan under alla dess utvecklingsformer.
Utskotten hafva tagit dessa tvenne motioner i öfvervägande, samt lika med motionärerne funnit, att, då den historiska forskningen, för att klart Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk.
N.-o 4■ 9 klart kunna uppfatta ett folks häfder i deras sanna dager, erfordrar kunskap icke blott om yttre politiska tilldragelser, utan ock om folkets inre lif uti lagstiftning, seder, bruk och litteratur, uttryckande dess bildningsgrad under olika tider, så måste de bidrag, Svenska Fornsknft-Sällskapet, enligt planen för dess stiftelse, lemnar till en sådan kännedom om vår forntid, vara af högsta vigt för vår bildnings historia, för språkforskaren och för tecknaren af seder och lefnadssätt under framfarna tider.
Frankrike utgifver stora samlingar af handskrifter under ledning af Ministern för undervisningen, och Englands Parlament har anslagit summor, hvilka motsvara vissa af vår'a hulvudlitlar, för att, under ledning af en serskild
Utskotten gilla tillika motionärernes förslag, att de exemplar af Svenska Fornskrift-Sällskapets handlingar, som kunna af Staten inlösas, utdelas till in- och utländska, offentliga lärda inrättningar, till inhemska Gymnasii- och Skol-Bibliothek, m. m., samt att återstående delen förvaras för en framtid, då upplagan upphört att finnas uti bokhandeln tillgänglig; men anse derjemte, att antalet af a5o exemplar är för sagde ändamål otillräckligt.
Och emedan sådana bemödanden, som utgöra föremålet för Svenska Fornskrift-Sällskapets stiftelse, icke i längden kunna påräkna nödigt understöd från allmänhetens sida, utan sannolikt skulle afstadna af brist på medel att bestrida utgifterna, och Utskotten dessutom serskildt känna, att ledningen af Sällskapets göromål är anförtrodd åt män, till hvilkas nit, sakkännedom och drift Utskotten anse sig kunna hysa fullt förtroende, hvarigenom Utskotten äro förvissade, att Sällskapet kommer att göra sig förtjent af det understöd, som åt detsamma kan beredas; så få Utskotten, i stöd af alla dessa anförda skäl, hos Rikets Ständer vördsamt föreslå, att ett antal af 3oo exemplar utaf de samlingar, Svenska Fornskrift-Sällskapet årligen utgifver, hvarje exemplar för året beräknadt till omkring 2 R:dr Bih. till R.
Brot. 1844- 4 Sami. 3 A/d. 1 Haft. 2 IO Stats- samt Allni. Besv.- och Ekon.-Utsh. Utlåtande, N.ö g.
Banco, börjande med det redan utkomna första häftet, måtte, så länge Sällskapet fortfar i sin verksamhet, för Statens räk ning inlösas, för att, på satt ofvan angifvet är, utdelas och användas.
Ank. till Exp. Utsk. den 4 Aov. kh i e. m.
Utlåtande j i anledning af väckt motion om rättighet för vissa hemman i Färentuna Härad af Stockholms
Län att erhålla årlig utsyning å en kronans Park. TJti ett af Hederv. Bonde-Ståndet till Utskotten remitteradt memorial, har Riksdagsfullmägligen Anders Sundholm från Stockholms
Län fästat uppmärksamheten derå, att skatt för ”ved och stafrum” skall blifvit påförd en del hemman i Färentuna härad, ehuru de saknade tillgång på skog; hvadan motionären, som ansett sådant obilligt, föreslagit, att sådane skoglöse hemman måtte erhålla årlig ”utkröning” på någon Kronans Allmänning, dertill föresloges den å Ridön belägne Krono-Park; äfvensom motionären, med förmälan, att för Kongl. Maj:ts och Kronans räkning trakthuggning årligen verkställdes å samma Krono-park, yrkat, att rättigheten till sådan trakthuggning måtte upplåtas åt omförmälde hemman, eller ock den hemmanen för ved och stafrum ålagde beskattning upphöra.
Krono-parker måtte upplåtas till begagnande för Färentuna härads invånares behof af vedbrand och byggnadsvirke.
Denna motion remitterades af Hederv. Bonde-Ståndet till Stats-Utskottet, som tillstyrkte, att motionen måtte förfalla, hufvudsakligen på den grund, att, genom de, angående kronoskogarnes disponerande och reglerande, utfärdade författningar, det vore stadgadt och föreskrifvet, på hvilket sätt och i hvilken ordning vederbörande menigheters anspråk på understöd af ved och timmer från sådane skogar skulle, vid regleringarne deraf, göras gällande och komma under pröfning.
Af samma skäl och då någon giltig orsak icke blifvit åberopad, på grund hvaral något undantag i förevarande fall bör ega runi, eller skoglösa Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Utl&tandej N:o 6. j i hemman inom Färentuna Härad tillgodonjuta större formoner, än dylika hemman på andre orter; så få Utskotten tillstyrka, att Anders Sundholms förslag om utsyning å Krono-parken på Ridön samt om rättighet att derå verkställa trakthugg ning måtte förfalla.
Hvad serskildt beträffar yrkandet, att ofvanomförmälde beskattning för ”ved och stafrum” måtte upphöra; så, enär motionären ej ens uppgifvit, af hvad natur denna beskattning är, och i det outredda skick, deri denna fråga förefinnes, Utskotten ej äro i tillfälle att bedöma orättmätigheten af samma beskattning; anse Utskotten sig desto heldre böra tillstyrka, att äfven denna fråga måtte förfalla, som, derest olaglighet uti förevarande fall skulle egt eller ega rum, det ej är betaget den eller dem, som förmena sig derigenom lida mehn, att i laga ordning göra sin rätt gällande.
Ank. till Exp. Utsk. d. 4 Nov. kh a e. m.
Utlåtande, i anledning af väckt motion' om uppmuddring af Sundet vid Södra Stäket.
Ridderskapet och Adeln till Utskotten remitterad motion, har Friherre Cederströmj Andersanfört, hurusom det skulle vara både i militäriskt och commercielt afseende af serdeles vigt, att farleden genom det s. k. Baggens Stäket eller Södra Stäket, beläget emellan Stockholm och Dalarön, uppmuddrades, så att den äfven för större fartyg blefve farbar; att genom en sådan uppmuddring skulle beredas en genväg af något öfver 7 sjömil, enär den nu vanliga segelleden emellan Dalarön och Stockholm utgjorde lii sjömil, hvaremot farleden genom Södra Stäket vöre endast 4 sådane mil; att till befarandet af den förra vägen ofta fordrades flere veckor, synnerligast under ofördelaktiga vindar, då deremot man kunde färdas vägen genom omnämnde Stäke på några timmar; att under krigstid det nu varande förhållandet vore i så måtto menligt, som Stockholm lätt skulle kunna af en ganska ringa sjömakt hindras från ali tillförsel utifrån genom blockad af inloppen till Washolmen, Fredriksborg och Södertelje, hvar - I 2 Stats-samt Allm.
Utlåtande j N:o 7. emot en sådan blockad icke skulle kunna, utan en högst betydlig sjömakt, verkställas, om vägen genom Södra Stäket vore farbar, helst vid sådant förhållande en fiendtlig flotta, som vore bestämd att förhindra genomfarten af Stäket, antingen äfventyrade att, om den inträngde i den utanför Stäket varande Baggens fjerden, blifva instängd och afskuren från den öfriga styrkan, eller ock måste bevaka en sträcka af i4 sjömil, utsatt för stormar på en af klippor och grund tätt besådd redd; hvarjemte motionären uppgifvit, att den sträcka, som behöfde uppmuddras, utgjorde, om farleden ansåges böra vara 18 fot djup, omkring 1800 alnar, men, om den skulle blifva 24 fot djup, 2057 alnar.
Af sådane skäl och då mätningar vid Stäket för det åsyftade ändamålets vinnande redan blifvit verkställde, bar motionären föreslagit: att medel till undersökning af kostnaderna för uppmuddringen vid Södra Stäket måtte anslås, och att Rikets Ständer måtte hos Kongl.
För den händelse, att detta förslag ej vunne bifall, bar motionären framställt ett annat, eller att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet göra framställning om vigten af att för enskild person eller Bolag bereda möjligheten att företaga uppmuddringen af Stäket, och att åt den eller dem, som ett sådant företag sig åtoge, dels lån af staten på billiga vilkor lemnades, dels rättighet beviljades att framdeles uppbära en viss afgift af de fartyg, som genom farleden passerade.
Förslag i berörde syftning väcktes jemväl vid sista riksdag, och StatsUtskottet, som då behandlade frågan, afstyrkte förslagets bifallande, på grund deraf, att det icke blifvit i ringaste måtto utredt, hvarken huru stor kostnad för arbetets utförande skulle komma att erfordras, och att detsamma vore med fördel verkställbar t, eller att något bolag vore villigt att verkställigheten sig åtaga; och att utom det outredda skick, hvaruti frågan sålunda befunnit sig, det syntes möta svårighet att, sedan ett af de förut varande större inloppen lill Stockholm nyss der förut blifvit med stor kostnad igenfyldt, tillvägabringa öppnandet af en annan ny farled.
Af enahanda skäl, och då motionären icke framställt frågan i ett så utredt skick, att Utskotten kunnat deraf hemta ledning för uppskattande af det Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon-Utsk.
Utlåtande, N:o 7. ifrågavarande företagets nödvändighet elier kostnaden för dess verkställande, samt då Utskotten icke äro i tillfälle att bedöma följderne för Stockholms Sjöförsvar af förslagets sättande i verket, och om icke sådant skulle göra nödigt att uppföra befästningar, för tryggande af jemväl detta inlopp, få Utskotten tillstyrka, alt Friherre Cederströms ofvanberörde motion icke må till någon åtgärd å Rikets Ständers sida föranleda.
Stockholm den 1 November 1844- N:o 7. Ank. till Exp.-Utsk. d. 4 , kl 1 e. ra.
Utlåtande, i fråga om en låne-fond till jordbrukets f örkof rande.
Uti en hos Hederv. Bonde-Ståndet väckt, till sammansatta Utskotten remitterad, motion har Riksdagsfullmäktigen Anders Persson från Örebro Län anfört: att jordbruket inom landet ,Jännu vore i saknad af den ”styrka och det stöd, genom hvilka det icke allenast skulle kunna, utan för ”mycken känning, bära sina bördor och gifva näring åt Statens alla medlemmar, utan ock blifva en källa till en allmännare välmåga;” att mångenstädes hvilade jord ofruktbar, endast derföre, att nödige medel saknades för dess odlande och att, genom anstälde laga skiften, egare af hemman ofta finge vidkännas kostnader, som de knappast kunde betala; att det visserligen funnes tillfällen att erhålla lån, men att dessa vore otillräcklige för ändamålet, och att hvad beträffade den utväg i nämnde hänseende, som blifvit beredd genom inrättningen af Privat-Bankerne, de vilkor, som voro förenade med låns erhållande derstädes, betogo den torftige jordbrukaren möjligheten att deraf begagna sig.
J anseende härtill samt flera andra uppgifna skäl, har motionären föreslagit: att en fond måtte bildas till lån för jordbrukets förkofran i allmänhet, så att hvarje odlare, hans egendom må vara enstaka eller utskiftad i by, kunde, i nion af behofvet och den säkerhet, han egde att erbjuda, ”erhålla medel till arbetsförmåga för så lång tid, han för sin jords nyodling 'behöfde dem, eller till några bestämda tidpunkter emellan det femte och tionde året efter lånets emottagande;” och ansåge motionären, att såsom vil - Stats- samt Allm. Ttesv.- och Ekon-Utsk-Utlåtande.
N:0 8. kor för bildande af en dylik låne-fond, dertill anslag kunde tagas af BancoDiscontens räntevinst, Rikets Ständers Banks Sedelstock borde ökas.