Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
De förslag, som rörande ifrågavarande amne blifvit öfverlemnade till behandling af Allmanna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet, äro väckta, inom Vällofl. BorgareStåndet, af Herr J. E.
Bäcklin och Herr Pehr Staaff, samt, inom Hedervärda BondeStåndet, af Riksdagsmannen J.
Lönn från Jönköpings län och Pehr Tjernlund från Wester-Norrlands län.
Herr Bäcklin har anfört, hurusom Kongl. Stadgan den. 31 Januari 1855 om mått och vigt föreskref i '10 §, att vigter af 1 tE och deröfver skola gjutas af tackjern efter fastställd modell; att de må justeras till centner och de multipler deraf, som behofvet fordrar, samt att vid gjutningen skall på sidan anbringas siffror, som utmärka vigten; — att i Kongl. Majrts nådiga Instruktion för Justerare, af samma dag, 15 § innehölle, att vigter, som ej äro så beskaffade, som stadgan föreskrifver, eller äro så mycket för lätta eller tunga, att det bly, som erfordras för stämplarnes åsättande och vigternas jemkning till behörig tyngd, med mer än 2 linier öfver eller understiger vigternas öfra plan, skola kasseras; — samt att i nådig förordning af ofvannämnde dag, angående hvad vid verkställigheten af stadgan om mått och vigt iakttagas bör, Kongl. Majit föreskrifva, att då befintliga vigter finge omjusteras till 1862 års slut, men att den nya stadgan derefter skulle träda i full verkställighet. 8 Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande M 43.
Då det syntes kunna vara likgiltigt, om den ena tackjernsvigten hade alldeles enahanda utseende som den andra af samma tyngd, och den enas brukbarhet och nytta på intet sätt förminskades, om den vore något mer eller mindre cylindrisk eller konisk än den andra, samt, om den nya stadgan kommer att i sin helhet tillämpas, ganska betydliga alldeles onödiga kostnader, som sammanräknade säkert uppginge till hundratusentals Riksdaler skulle drabba näringsidkare och andra, sorn för sina rörelser eller behof förskaffat sig vigter före den tid, nämnde stadga och för ordning utkommit, i anseende dertill att de gamla vigiernas värde icke kunde anses vara mer än omkring pde! af hvad de nya kosta; och då en sådan misshushållning, ålagd den enskilde, icke gagnade lill annat, än att på ifrågavarande jernvigter få ett visst föreskrifvet utseende; så har motionären föreslaget, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, alt runda eller så kallade viktualievigler af 10. 5, oc'11 I L®, samt iO, 5, 2 och \ ehuru lill formen mer eller mindre ko niska och således möjligen olika med den nu godkända modellen och möjligen saknande de för sidorna loreskrifna siffrorna, eller ock erfordrande mer eller mindre bly, än det i Instruktionen tillåtna för justeringen, malte få äfven efter 1862 års utgång omjusteras eller justeras till centner och begagnas.
Häri har Herr G F.
Ekholm instämt.
Herr Staaff har af frågans vigt funnit sig föranledd alt ånyo hos Rikets Stander väcka en framställning, som redan vid sista riksmötet väcktes och biträddes af fullt sakkunnige personer, men som då föll hos samtlige Riks-Stånden, endast i följd af allt för mycken hängifvenhet åt theoretiska satser i ett ämne, der, efter motionärens åsigt, billigheten i förening med erfarenheten om förhållandena bort verka ett motsatt resultat.
Denna fråga kunde val tilläfventyrs synas mindre vigtig, men egde dock sitt obestridliga och stora värde för en icke obetydlig samhällsklass och för en näringsutväg, som lutade allt mer och mer till sitt förfall och som derföre borde pä allt upptänkligt sätt understödjas i stället att betungas.
Motionären afsåg härmed de stadganden, som nu äro gällande rörande kröning af fiskekärl.
I 2 § af Kongl. Majits nådiga Instruktion för Justerare af mått och vigter af den 31 Januari 1855 vore förbjudet för krönare alt sjelfve eller genom andre tillverka de förvarings- eller transportkarl, som justeras skola, eller utöfva yrke, dervid dessa kärl erfordras.
Detta stadgande, som väl i allmänhet kunde ega sin riktighet, vore dock icke tillämpligt i afseende på fiskekärl, och utgjorde derföre i afseende härå en nyhet, som dock icke hade skäl för sig; ty då hufvudsakligast fiskarena, åtminstone i de norra hamnarne, på lediga stunder under sjelfva fisketiden förfärdigade kärlen, så måste de, då andre, än fiskare, icke äro i fiskehamnarne bosatte, antingen medelst långa Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande
M 43. 9 långa resor till krönarens bostad, borttaga en dyrbar tid, hvars vigt för fiskets framgång kunde vara oberäknelig, eller också måste krönarne, i hvilkas distrikt funnos flera skär och lägenheter, på vissa dagar besöka hamnarne, hvarigenom fiskarena dels tillskyndades en tyngd af en betydlig resekostnad och dels dessutom äfven tyrade att göra denna uppoffring förgäfves, enär väderleken och andra på fisket inverkande förhållanden kunnat hindra dem, att just den föregående tiden i och för fiskekärls förfärdigande fråndraga sjelfva fisket någon tid; hvartill ännu många andra skäl kunde läggas.
Särskildt klagades härförutan i motionärens hemort öfver den allmänna kröningstaxans olämplighet för fiskekärlskröningen, i det denna taxa stadgade afgifter, som i betydlig mån minskade den ringa behållning, fiskarens mödosamma och lifsfarliga yrke kan lemna.
Man borde ock medgifva, att denna klagan hade för sig stora skäl, samt att vida lägre taxa för kröning af fiskekärl än för andra kärl borde ega rum; ty då en handlande, fabrikant och annan näringsidkare kunde hafva några få kär! att låta kröna i och för mångårigt begagnande, hade deremot fiskaren icke sällan och till begagnande blott för en enda gång hundrade kärl och derutöfver, men oftast tretio å fyratio stycken, i hvilket sistnämnda fall nedsättning icke egde rum, och i hvilket förstnämnda fall annars stadgad nedsättning icke kunde ega tillämpning, då det icke kan antagas, att han på en och samma gång till justering kan aflemna femtio kärl eller det stadgade minimum för nedsättningens tillgodonjutande.
I öfverensstämmelse med hvad sålunda blifvit anfördt, ansåg motionären det vara för fiskeri-handteringens underlättande nödigt, att justering af kärl för förvaring af fisk må få vid hvarje hamn af Konungens Befallningshafvande i länet, medelst utfärdande af justerare-förordnande, uppdragas åt någon erfaren och redbar man af der liggande fiskarskap, samt att den i allmänhet gällande taxa för kröning af kärl måtte i afseende på fiskekärl lämpligen nedsättas med minst två tredjedelar af nu stadgade belopp; hemställande motionären att Rikets Ständer ville i ofvan antydda syftning aflåta underdånig skrifvelse till Kongl. Majit.
I denna hemställan har Herr J. G. Ellberg sig förenat.
Riksdagsmannen Lönn har, i likhet med Herr Bäcklin, fästat uppmärksamheten vid de betydliga kostnader och olägenheter, som skulle uppkomma vid tillämpningen af 10 § i ofvannämnda nya stadga om mått och vigt samt af 45 § i den nya Instruktionen för Justerare; med anledning hvaraf och då för öfrigt vederbörande tillskyndades än ytterligare kostnad genom föreskriften om vigternes omjustering hvarje år äfvensom genom åliggandet att ersätta justeraren skjuts för 3 hästar samt till honom utgifva dryg ersättning för sjelfva justeringen, motionären föreslagit: 1:o att alla nu befintliga vigter och vigtlödjor af gjutet jern, messing eller brons, från och med 1 skålpund till och med 1 centner, måtte få från den 4 Januari 1859 och framgent krönas och begagnas.
Prot. 1859 & 1860. 8 Sami. 12 Haft. 2 10 Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande M 43.
2:o att alla stöpta vigtlödjor, äfvensom målkärl på landet, icke måtte behöfva omjusteras oftare än hvart 3:dje år.
3:0 att justerare icke må tilläggas högre skjutsersättning än för 2 hästar, samt att justerare-arfvodet måtte nedsättas med 25 procent.
Häruti hafva Riksdagsmännen A. J.
Sandstedt, Johannes Andersson och Johannes Larsson ifrån Jönköpings län jemväl sig förenat.
Riksdagsmannen Per Tjernlund har, med åberopande af ofvannämnde utaf Herr Staaff väckta motion, anmärkt den stora olägenhet och kostnad, som idkarne af det i öfrigt föga uppmuntrade fiskareyrket tillskyndats genom det i den nya Instruktionen för justerare förekommande stadgande i afseende på ersättning för krönande af fiskekärl, äfvensom den ökade kostnad, som förorsakas fiskaren genom det i 2 § af samma Instruktion införda stadgande, att de ej må till krönande af förvarings- eller transportkarl utses, som sjelfve utöfva yrke, dervid dessa kärl erfordras.
Hvad anginge det förra stadgandet, så vore, genom det nu bestämda kröningsarfvodet, å ena sidan fiskaren pålagd en orimlig tunga och å den andra krönaren tillförsäkrad en onödigt stor inkomst.
Om man betänkte, hvilka omkostnader och mödor fiskaren är underkastad för ernående af en ganska oviss och i lyckligaste fall föga betydlig förtjenst, skulle lätt inses obilligheten deraf att från ett sådant yrke utpressa en stor summa till onödig inkomst för annan enskild person.
För att beteckna storleken af de inkomster, sorn härvid tillfalla krönaren, hvartill vanligen utses någon af allmogen, kunde exempelvis anföras att, då mätningen, såsom det plägar ske, göres med vatten, 10 tunnor krönas på timman eller 120 på dagen, hvarigenom, med nu bestämda arfvode, krönaren erhöll en dagspenning af 30 R:dr R:mt.
I fråga om förbudet för fiskeri-idkare att jemväl vara krönare, så hade val Kongl. Maj:t genom skrifvelse den 13
Maj 1859 för vissa fall gjort undantag härifrån; men så länge stadgandet i sjelfva Instruktionen qvarstod, ansåg motionären fullkomlig säkerhet ej gifven derför att innevånare i fiskeläget, hvilka derför kunde ega lämplighet, varda till krönare utsedde.
För att i någon mån hålla fiskaren skadeslös för de dryga umgälder, som genom nu berörda stadganden blifvit hans yrke pålagde, skulle erfordras att höja priset å sjelfva varan; men då den fattige fiskaren vore urståndsatt att, genom varans behållande under en för dess afyttrande olämplig tidpunkt, sjelf sätta pris derå, blefve det han, som finge vidkännas förlusten.
På grund af hvad i berörde afseenden är vordet anfördt bär motionären hemställt, dels att arfvode för kröning en gång för alla måtte bestämmas till högst 8 öre för hel, 5 öre för half och 3 öre för en fjerdedels tunna; och dels att det må vara fiskeläget tillåtet att hos Konungens Befallningshafvande söka och erhålla den krönare, till hvilken de hafva förtroende och sorn är Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande M 43.
II närboende, utan något afseende å bans innebafvande yrke, blott han är erfaren och redbar.
Slutligen har motionären ansett det föranleda till misstag så väl för köpare som säljare, att kärl krönas, äfven om de med ett par kannor öfverskjuta eller understiga hela, halfva eller en fjerdedels tunna, samt derföre föreslagit att till trygghet för den oerfarne genom lag måtte bestämmas, att endast kärl, som innehålla ett bestämdt större eller mindre antal kannor, måtte få krönas.
Uti denna motion hafva Per Mattsson, Per Östman och Paul Hedström från Vester-Norrlands län jemväl sig förenat.
Utskottet har tagit i öfvervägande innehållet af de afgifne motionerna, och går nu att, med sammanförande af motionärernes förslag, i hvad de afse samma ämne, under särskilda rubriker afgifva det utlåtande, hvartill hvarje fråga kan föranleda. 1:0 Herr Bäcklins och Riksdagsmannen Lönns förslag om rättighet alt använda igamla vigter jemväl efter 4862 års slut.
Den Kongl, stadgan om mått och vigt, som i 4 § bestämmer sådan indelning för vigten, att 1 Nyläst fördelas i 100 centner, 1 centner i 100 skålpund, 1 skålpund i 100 ort och 1 ort i 100 korn, föreskrifver i 10 § att vigterna skola justeras till 1 centner och de multiplar deraf, som behofvet fordrar; och 15 § af Instruktionen för Justerare af mått och vigter, sådan denna § numera lyder i Kongl. Kungörelsen den 9 December 1856, innehåller föreskrift om den modell, vigterna, för att vara gällande, måste ega, hvarjemte Kongl. Förordningen, angående hvad vid verkställighet af den nya stadgan om mått och vigt iakttagas bör, innehåller i 3 §, att vigter icke få efter 1858 års slut justeras, så framt de ej äro enligt den nya stadgan inrättade, utan allenast förut befintliga omjusteras, der sådant erfordras, samt i 9 §, att vid 1863 års början den nya stadgan skall träda i full verkställighet.
De omförmälde stadgandena kunna ej annat än anses vara i full öfverensstämmelse med grunderna för det antagna nya systemet för indelning af mått och vigt och för vinnande af erforderlig enhet i afseende å dess tillämpning, men å andra sidan torde motionärernes framställning i ofvanberörde hänseende ej böra finnas oförtjent af all uppmärksamhet.
Nekas kan ej att genom tillämpning af de gifna föreskrifterna enskilde näringsidkare tillskyndas en betydlig kostnad, som för mången kan medföra en kännbar uppoffring, och Utskottet har derföre tagit i betraktande, huruvida ej genom någon utsträckning i tiden, hvarunder de gamla vigterna fortfarande kunde få begagnas, medel funnes att i någon mån undanrödja berörde olägenhet.
Med anledning häraf har Utskottet ansett sig böra föreslå att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj.t i underdånighet hemställa, att sådane nu befintliga vigter och vigtlödjor af gjutet 12 Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande M 43. jern, messing eller brons från och med ett skålpund till och med 10 lispunds vigt, hvilka, ehuru till formen olika med den nu godkända modellen, i öfrigt öfverensstämma med nya systemet, må äfven efter år 1862 tills vidare få omjusteras och begagnas. 2:0 Riksdagsmannen Lönns förslag alt alla stöpta vigtlödjor, äfvensom målkärl på landet, icke måtte behöfva omjusteras oftare än hvart 3:dje är.
I afseende på tiden, då omjustering af mått och vigt bör ega rum, innehåller ofvanberörde nådiga stadga i 16 §, bland annat, att målkärl och vigter, som begagnas i kronans magasiner, eller vid in- och utlastning å fartyg, eller i öppna bo dar och magasiner, der handel och rörelse idkas, skola omjusteras årligen.
Enär de målkärl och vigter, som begagnas i handel och rörelse samt således ständigt äro i bruk, i allmänhet kunna antagas lätt komma att undergå sådan förändring, att årlig omjustering varder behöflig, och det för öfrigt bör vara ej mindre för köpare än för säljare betryggande, att all möjlig säkerhet är gifven derför att vid varors mätning och vägande riktigt tillgår, samt förmånen af säkerhet i förberörde fall måste tagas i betraktande vida framför den ej särdeles betydliga kostnad, som genom en oftare skeende omjustering drabbar säljaren; alltså och då härtill kommer att, i händelse föreskriften angående den årliga omjusteringen ej skulle iakttagas, ansvar härför enligt författningen ej eger rum i annat fäll, än då målkärlen och vigterna befinnas oriktiga, anser sig Utskottet böra hemställa, att förenämnde förslag ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. 3:o Riksdagsmannen
Lönns förslag alt
Justerare endast må ega räll lill ersättning för skjuts med 2 hästar samt alt deras arfvode må nedsättas med 25 procent.
Instruktionen för Justerare innehåller i 19 §, bland annat, att Justerare, som af enskilde varder kallad till förrättning utom sitt justeringsställe, egde att, utom arfvode, njuta ersättning för resekostnad lika med Landtmätare, således att erhålla ersättning för skjuts efter 2 hästar.
Denna § är sedermera ändrad genom Kongl.
Kungörelsen den 23 April 1858, hvarigenom
Justerare fått sig tillagd ersättning för skjuts efter 3 hästar. 21 § i Instruktionen upptager det för justeringen bestämda arfvode, såsom t. ex. för längdmått, 1 måttstock å 5 fot 1 R:dr 12 sk.; för målkärl för torra varor, 1 kärl å 5 kubikfot 32 sk.; för målkärl för våta varor, 1 kärl å 10 kannor 16 sk.; för en vigt å mera än 1 centner 24 sk.; för en bro- och decimalvåg af hvilken storlek som helst 32 sk.; för 1 betsman å 40 &, som Justeraren afväger och upphugger, 24 sk., allt Banko, o. s. v. med nedsatt belopp i mån af måttens och vigternas minskade storlek.
Då Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande J\s 43.
Då emellertid, vid det förhållande att Justerare för transport af likare och erforderliga instrumenter hade behof af ytterligare en häst, Kongl, Majit nyligen funnit skäl att tillägga dem ersättning för skjuts efter 3 hästar, samt enär, beträffande justerings-arfvodet, erfarenheten skall hafva visat att å vissa orter svårighet ofta mött att erhålla lämplige personer, som velat åtaga sig justerarebesväret, och dessutom, ehuru justerarnes förtjenst tillfälligtvis torde uppgå till ett högre belopp, arfvodet dock 1 allmänhet ej kan anses vara för högt beräknadt, finner Utskottet sig böra hemställa att Riksdagsmannen Lönns ofvanberörde förslag ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
A:o Herr Slaaffs och Riksdagsmannen Tjernlunds förslag om nedsättning a/ taxan för kröning af fiskekärl 21 § ö mom af Justerare-Instruktionen innehåller taxan för kröning af för varings- eller transportkarl, enligt hvilken såsom arfvode erlägges för kärl, som un - dersökas med 1:o vatten, å till och med 1 kubikfots rymd 2 sk. 6 r:st. å större rymd för hvarje hel kubikfot, som kärlet innehåller . 2 » 6 » och dessutom för hvarje kärls stämpling 2 » — » 2:o med röjstock, utan afseende på rymden för hvarje kärl . 2 » — » men om flera, minst 50 kärl af en egare på en gång till justering aflemnas: för hvarje af de första 50 kärlen 1 sk. 6 r:st, för hvarje af de derpå följande 50 kärlen 1 » — » och för hvarje kärl derutöfver — »6 » samt dessutom för hvarje kärls stämpling 2 » — » allt Banko.
Förenämnde moment omfattar förvarings- eller transportkarl för varor i allmänhet, således ej allenast för saltad fisk utan äfven för bränvin och andra spirituösa drycker m. m.; men då ett väsendtligen olika förhållanden eger rum med förvarings- eller transportkarl för fisk samt beck och tjära, och med dylika kärl för spirituösa drycker, enär de förra i allmänhet endast kunna vara beräknade för begagnande en gång, men de sednare liksom målkärl kunna användas så länge de äro brukbara, samt skäl torde vara, att till lättnad och understöd icke allenast för fiskare utan jemväl för tillverkare af beck och tjära m. m, d. 1 deras, jemförelsevis med andre näringsidkare, i allmänhet fattiga lefnadsvilkor, söka göra de på nämnde yrken lagde omkostnader så litet tryckande och betungande som möjligt, hemställer Utskottet att Rikets S'änder måtto i underdånig skrifvelse hos Kongl.
Maj:t anhålla att 5 mom. i 21 § af Instruktionen för Justerare måtte i så måtto ändras, att taxan för kröning af förvaringseller transportkärl för saltad fisk, beck och tjära nedsättes med Bih. till B.
Prat. 1859 å 1800. 8 Samt. 12 Höft. 3 14 Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande JW 43. 66j procent, dock så att, om bråktal af öre härvid uppkommer, beloppet jemkas till helt öretal. 5:0 Herr Staaffs och Riksdagsmannen Tjernlunds förslag alt jemväl fiskare må kunna utses till krönare af förvarings- eller transportkarl. § 2 morn. 3 uti Instruktionen för Justerare innehåller, bland annat, att krönare icke sjelfve eller genom andre må tillverka förvarings- eller transportkarl, som justeras skola, eller utöfva yrke, dervid dessa kari erfodras; hvarjemte 26 § 3 mom. innehåller ansvarsbestämmelser för förbrytelser häremot.
Sedermera har likväl, i anledning af underdåniga framställningar af Gefle och Sundsvalls Fiskeri-societeter om förändrade föreskrifter i afseende å kröning af förvarings- och transportkarl för saltad fisk, Kongl. Majit, genom nådigt Bref till Öfver-Direktören för Landtmäteriet af den 13 Maj 1859, medgifvit att det må vara vederbörande tillåtet, att till krönare vid fiskerierne förordna äfven sådane personer, som sjelfve idka fiskeri såsom yrke; och vid sådant förhållande hemställer Utskottet, att i anledning af denna framställning någon åtgärd ej må vidtagas. 6:0 Riksdagsmannen Tjernlunds förslag att endast kärl. som innehålla ett bestämdt större eller mindre antal kannor, må få krönas.
I Kongl. Stadgan om mått och vigt 11 § 1 mom. är föreskrifvet, att förvarings- och transportkärl, som efter olika varors lämpligaste fördelning till nödig beqvämlighet i handel och rörelse erfordras af skiljaktigt innehåll, må justeras, så vida deras uppmätning kan ske med erforderlig säkerhet och noggrannhet.
Enär, genom iakttagande af berörde föreskrift om nödig noggrannhet vid kärlens uppmätning, något misstag ej bör kunna för vederbörande ega rum i följd af kärlens skiljaktiga innehåll, då detsamma å hvarje kärl tydligen anmärkes, hemställer Utskottet att någon åtgärd i anledning af motionärens förslag i denna del ej må vidtagas.
Herr Biskop Millén har begärt få anmärkt att han ej deltagit i detta beslut.
Allmänna Besvärs- ock Ekonomi-VltkolMt Heltin',aimle X:o 4 l. 1 Xio 44.
Ank. till Exp.-Utsk. don 14 Mar» 1 8 00, kl. 12 raidd.
Belänkande, i anledning af väckt kraga, om femårig t i stället för ständigt Rektorat vid högre fallständigaElementar-läroverk.
Till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet har Högvördiga PresteStåndet remitterat en af Herr Pastor Primarius Fallenius väckt motion, hvaruti blifvit anmärkt, hurusom föreskriften i § 94 af Kongl. Maj:ts förnyade nådiga Stadga för rikets allmänna elementar-läroverk af den 29 Januari 1859, att vid hvarje elementar-läroverk skall finnas en ständig Rektor, innefattande en förändring af förut i detta afseende gällande stadgande, hvarigenom rektoratet från femårigt förvandlades till permanent.
Under antagande att syftemålet med denna förändring varit att åt embetets innehafvare bereda en mera tryggad myndighet och åt styrelse-åtgärderna mera enhet och sammanhållning, har motionären, ehuru han erkänt detta mål såsom både berättigadt och önskvärdt, dock trott att. detsamma lika lyckligt skulle kunna vinnas genom det femåriga rektoratet och det utan de vådor, hvilka det ständiga rektoratet så lätt kunde medföra.
Till stöd härför har blifvit andraget, att ehuru rektoratet före 1856 års skolstadga var ett-årigt, blef det vid åtskilliga läroverk mångårigt, då personen, som förestod embetet, ansågs lämplig; att genom en sådan innehafvares bepröfvade duglighet embetet vunne en bättre myndighet, än som den blotta legala permanensen kan skänka; äfvensom att en större enhet och sammanhållning i styrelseåtgärderna derigenom säkrare kunde påräknas.
Hvad åter beträffade vådorna af det ständiga rektoratet. så skulle, enligt motionärens förmenande, bland ltili. lill 1(.
Hrot. i SSU 8j 1860. 8 Sami. 13 Haft. 1 2 Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskollets Betänkande N:o 44. sådana kunna räknas att detsamma icke skulle gifva önskvärd trygghet i afseende på embetets möjligast bästa förvaltning; vidare att ett läroverk derigenom till dess oberäkneliga skada kan få till styresman, under en lång följd af ar, en dertill alldeles olämplig person.
På grund af hvad sålunda hufvudsakligen blifvit anfördt har motionären föreslagit: att Rikets Ständer måtte till Kongl. Maj:t ingå med en underdånig anhållan om den förändrade föreskriften : att vid högre fullständiga elementar-läroverk Rektor, som enligt § 91 i nu gällande skolstadga är ständig, måtte, i enlighet med föreskriften i § 97 af Kongl. Maj:ts nådiga Stadga för elementar-läroverken af den 14 Augusti 1856, förordnas för fem år, efter hvilkas förlopp antingen nytt förordnande för sysslans sednaste innehafvare utfärdas. eller ock ombyte sker.
Utskottet får i anledning af denna motion upplysa, att i äldre tider Rektoraten vid gymnasierna, hvilka närmast torde kunna jemföras med nuvarande högre elementar-läroverk, voro ambulatoriska; så att dessa befattningar i tur bestriddes ett år i sender af samtlige ordinarie Lektorer; att sedermera, då denna anordning icke befanns ändamålsenlig, Lektorerna inom sig för hvarje år valde en till Rektor, hvilken likväl kunde återväljas, hvaraf ock följde att vid många gymnasier samma person flera år fortfarande erhöll detta uppdrag: att sedermera den åtgärd vidtogs, att Rektor utsågs för fem år; att Kongl. Maj:t i Dess nådiga Proposition vid 1856—1858 årens riksdag angående Statsverkets tillstånd och behof, förutsatte att rektoraten icke såsom bestämda tjenster, utan blott såsom särskilda uppdrag, skulle bestridas, och derföre föreslog, att de särskilda löneförmåner, som för rektoraternes bestridande erfordrades, skulle i egenskap af arfvoden på stat uppföras; och att Rikets Ständer i strid deremot vid samma riksdag för deras del bestämde, att rektorsbefattningarne vid samtliga elementar-läroverken borde blifva ordinarie tjenster med bestämda på stat uppförda löner.