Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Direktionens för navigationsskolan i Stockholm umlerdånigst bifogade förklaring, får, för egen del, i underdånighet anföra, att, enligt 37 §. i 1841 års Kongl, navigations-skolereglemente, de för dessa skolor föreskrifna räkenskaper äro tvänne, nemligen: hufvudbok öfver de för skolans räkning uppburna allmänna medel och hvad deraf blifvit utbetaldt, samt redovisningsjournal öfver premiekassans medel och hvad deraf blifvit utgifvet.
Förenämnde hufvudbok, åtföljd af behöriga verifikationer, insändes till Kommerskollegium, som har att densamma till Kammarrättens granskning öfverlemna.
Redovisningsjöurnalen öfver premiekassans medel granskas af tvänne utaf vederbörande Skoldirektions ledamöter; hörande
Direktionen, sedan revisionen blifvit förrättad, derom afgifva berättelse till Kommerskollegium, som har att, i händelse anmärkning icke förekommit eller ock blifvit nöjaktigt förklarad, meddela redogöraren decharge.
Någon föreskrift om denna journals reviderande hos Kammarrätten är icke i nåder meddelad, hvartill anledningen tvifvelsutan förefinnes deruti, att premiekassan icke utgöres af statsmedel, utan jemlikt 23 §. i navigations-skolreglementet, bildas af de medel, som till hvarje navigationsskola inllyta uti inskrifningspenningar, lösen för afskrifter af betyg, eller gäfvor, hvilka icke uttryckligen blifvit för annat ändamål bestämda. livad beträffar Revisorernes anmärkning rörande öfverskridandet af Stockholms navigationsskolas materiel-anslag, så enär detta förhållande tillkommit i strid mot 36 §. i Kongl, navigations-skolreglementet, som innehåller, att någon utgift, öfverstigande hvad skolans stat upptager, ej må derstädes äga rum, samt premiekassan, af hvars tillgångar bristen blifvit förskottsvis fylld, är för annat ändamål afsedd, hemställer Kollegium i underdånighet, huruvida icke
Navigations-skoldirektionen ma få sig i nåder anbefaldt att genom besparingar å skolans årliga materiel-anslag söka att, så snart sig göra låter, bereda tillgång för återgäldandet af ifrågavarande skuld till premiekassan.
Den nådiga remissen återställes i underdånighet, och Kollegium framhärdar med djupaste vördnad, Stormäktigste Allernådigste Konung!
Eders Kongl. Majits underdånigste, tropligtigste undersåter och tjenare, €. II.
SliOUMW. A. BRÄNDSTRÖM.
Stockholm den 24 Februari 1852. L. S. C. F. Ström. — 304 — Direktionens för Stockholms Navigations-skola förklaring, i anledning af 1851 års Revisorers anmärkningar vid nämnde skolas räkenskaper.
Till Kongl. Maj:ts och Rikets Kommerskollegium!
Kollegium liar, uti skrifvelse af den 23 dennes, anmodat
Direktionen att skyndsamligen inkomma med yttrande, rörande en af Rikets Ständers Herrar Revisorer gjord anmärkning emot härvarande navigations-skolas räkenskaper, bestående deri, att redogörelse för premiekassans medel förmenas halva uteblifyit för ar 1849.
Direktionen får till svar härå oell upplysning äran meddela: l:o att anledningen till utgifts-statens år 1849 så hastigt ökade skuld till premiekassan, från 25 R:dr 45 sk. 7 rst. till 106 R:dr 41 sk. 7 r.st., härledde sig derifrån, att åtskilliga instrumenter och böcker voro reqvirerade, innan Direktionen hade sig bekant, att den skulle blifva i saknad af de, under tvä föregående år, af Kongl. Majt i nåder särskilt, utöfver staten, anslagna 200 R:dr, och utan hvilket anslags fortfarande, Direktionen omöjligen ser sig i stånd att, enligt sin önskan och pligt, ombesörja skolans nödvändigaste behof, eller göra någon afbetalning på ifrågavarande skuld; 2:o att Kongl.
Kollegium, genom skrifvelse af den 19 Februari 1850, alagt Direktionen att, det året och framdeles, låta föra skolans räkenskaper enligt fastställda, samma skrifvelse åtföljande, formulärer; hvilket påbud
Direktionen genast ställde sig till efterrättelse, sa att de under samina år uppgjorda räkenskaperna för föregående aret 1849 uppsattes i noggrann öfverensstämmelse med nämnde formulärer.
Den uti skolreglementets 37:de ■§. omtalda hufvudboken, sorn uti alla de föregående arens räkenskaper för denna skola varit begagnad, kom derigenom att försvinna, och premiekassans medel hafva således för sistnämnde och följande ar blifvit redovisade endast inför Kongl. KoUegii Revisionskontor; hvilket förhållande icke lärer hafva varit af Rikets Ständers Herrar Revisorer kändt; 3:o att Kongl. Kollegium, uti skrifvelse af den 23 December 1850, anmodat Direktionen att meddela redogöraren decharge för är 1849, samt uti skrifvelse af den 24 Oktober 1851, att meddela honom decharge för år 1850; men att denna decharge alltid endast har afseende på redovisningen för premiekassans medel, synes vara tydligt af reglementets 37 §., sednare delen.
Någon särskild decharge för redovisningen af lönings- och utgiftsstaten har aldrig varit gifven.
P. G. HJELM. B. W. Bäckborg.
Godenins.
P M. Lovet). A. M. Brinck.
Direktionens öfver Arméens pensionskassa underdåniga utlåtande, i anledning af 1851 års
Revisorers berättelse om granskningen af nämnde kassas räkenskaper.
All ernådigste
K onung!
Till fullgörande af Eders Kongl. Majtts nådiga befallning, genom remiss af den 24 sistlidne Januari å härhos återgående transsumt af Rikets Ständers Revisorers berättelse om den sistlidet år förrättade statsrevision, får Direktionen öfver Arméens pensionskassa härmed afgifva underdånigt utlåtande öfver samma berättelse, i hvad densamma rörer nämnde kassa samt anslaget till pensionerande af militäre embetsoch tjenstemäns med vederlikars enkor och barn.
Revisorerne, hvilka vid räkenskaperna icke funnit något att anmärka, hafva omförmält, hurusom under revisionsåren, i likhet med hvad föregående åren ägt rum, militäre embetsmän åtnjutit pensioner från Arméens pensionskassa, på samma gång som lön eller pension uppburits för civil tjenst; med anledning hvaraf och då kassans behållning under sednare åren småningom minskats, och farhåga i följd deraf måste uppstå för kassans framtida bestånd, Revisorerne yttrat den åsigt, att angeläget vöre det den förändring i reglementets föreskrifter gjordes, att kassan befriades från utbetalning af pensioner till sådane delägare, som framdeles erhålla tjenst er i civil väg eller blifva på allmänna indragningsstaten uppförde.
I afseende å denna erinran får Direktionen, under åberopande af afgifvet utlåtande öfver en hufvudsakligen lika beskaffad anmärkning af Rikets Ständers år 1S45 församlade Revisorer, underdånigst anföra, att, då ändringar i Arméens pensions-kassas reglemente, enligt.
10 och 12 §§. af nu gällande Kongl, pensions-reglemente af den 18 Februari 1848, endast kunna tiilvägabringas af Kongl. Krigsbefälet eller Arméens fullmäktige med Eders Kongl.
Maj:ts fastställelse, Direktionen alltså anser sig obehörig att, med anledning'af Revisorernes ifrågavarande framställning, något yttrande i frågan afgifva.
Direktionen framhärdar med undersåtlig vördnad, nit och trohet, Stormäktigste Allernådigste Konung!
Eders Kongl. Maj:ts underdånigste och tropligtigste tjenare och undersåter, Maur.
LEWEXHAIPT. c. h. möllersvärd. p. blom. t. w. lode.
Schurer v. WALDHEIM. A. G. GYLDENSTOLPE.
Stockholm den 11 Februari 1852. e. f. e. f.
Johan O. Jonson. Ax.
Liljenstolpe. 39. — 306 — Direktionens öfver Amiralitetskrigsmanskassan underdåniga utlåtande, angående denna kassas räkenskaper.
Eders Kongl. Maj:t har, genom nådig remiss af den 27 sistlidne Januari, infordrat
Direktionens underdåniga utlåtande öfver Rikets Ständers Revisorers berättelse, angående granskning af statsverkets jemte dertill hörande fonders tillstånd, styrelse och förvaltning för åren 1848 och 1849, derutinnan Herrar Revisorer yttrat, det de funnit sig förhindrade att öfver Krigsmanskassans förvaltning afgifva något omdöme, enär räkenskaperna icke i sin helhet varit för Revisorerne tillgängliga.
Med återställande af den nådiga remissen, får Direktionen i underdånighet anföra: år 1843 ansågo Rikets Ständers Revisorer, att da Amiralitets-krigsmanskassan uppbar statsmedel, dels i direkta statsanslag, dels i andelar af en per mille afgift vid fastighetsköp och dels i af- och tillträdesafgift vid köp af rusthållshemman i Blekinge och Södra Möre härad af Kalmar län, kassans räkenskaper, åtminstone för den del deraf, som utgjordes af allmänna medel, borde undergå offentlig granskning.
I anledning häraf har Kongl. Maj:t, i nådig skrifvelse af den 31 Juli 1845, förklarat: att då reglementet för Amiralitets-krigsmanskassan af den 26 Oktober 1838 i 1 §. innehaller, att denna kassa tillkommit och blifvit grundlagd af Amiralitets-staternas enskilda sammanskott och genom flera Kongl, författningar är ansedd såsom staternas egen kassa; då enligt samma reglemente, den större delen af ledamöterne i Direktionen väljes af Flottans samtliga stater vid stationerna, samt i en del af kassans angelägenheter yttranderätten tillkommer staterna sjelfva; da hvart 3:dje år en öfverrevision af kassans förvaltning och räkenskaper äger rum, medelst af Flottans corpser valde Revisorer m. m.; samt då revisionsberättelsen utgifves af trycket, och dertill konnner, att kassans årliga pensions- och gratialstater mångdubbelt öfverstiga de till kassan inflytande statsbidrag, — Kongl. Maj:t så mycket mindre i nåder funnit skäl bifalla, att
Krigsmanskassans alla räkenskaper med tillhörande verifikationer aflemnades till granskning, vare sig af Kammarrätten eller af Rikets Ständers Revisorer, som Rikets då sednast församlade Ständer frångått anspråk om granskning af Arméens pensionskassas förvalning: hvaremot och enär Rikets Ständer böra äga kännedom derom, att de
Amiralitets-krigsmanskassan tillslagna statsmedel så väl i behörig ordning ingå som för sina afsedda ändamål användas, Kongl.
Maj:t förständigade
Direktionen alt till Rikets Ständers Revisorer för de år, för hvilka revision ifrågakom, vid revision*#förrättningens början, insända icke allenast en på kassans hufvudbok grundad och dermed öfverensstämmande uppgift ä beloppet af de kassan flir året tillfallande statsmedel, med hvarje särskild inkomstsumma för sig, jemte verifikationer dertill, utan äfven en specifik uppgift å årets pensions- och gratialstat.
Alltsedan nämnde tid har
Om räkenskaperna i sin helhet skulle till Stockholm afsändas för aft der granskas, förekommer deremot: att revisionen i Carlskrona skulle kunna inträffa vid samma tid, som stats-revisionen, då räkenskaperna således ej voro på stället tillgängliga, att transporten af sådana vidlyftiga räkenskaper fram och åter ej vore lämplig, samt slutligen — 307 — cicil nuivuasdKiigci uiiioiciiiuit^iicij ciit nu i cvioiuiiöciiDciei iricisiG nora att gransKa kassans hypotheker och tillse deras befintlighet och behörighet, och att dessa handlingar äro alltför vigtige att från stället transporteras; och torde af allt detta följa, att någon hufvudsaklig revision af Amiralitets-krigsmanskassans förvaltning och räkenskaper ej kan försiggå utan i Carlskrona.
Direktionen har nåden framhärda med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste Allernådigste Konung!
Eders Kongl. Maj:ts tropligtigste, underdånigste tjenare och undersåter, C.
HORDEiMHJÖIil).
S. M. KRUSENSTJERNA. C. J. HUBENDICK. C. M. FRIES.
Carlskrona den 14 Februari 1852. TV. Trägårdh. F. Lindbom.
Styrelsens öfver fängelser och arbetsinrättningar i riket underdåniga utlåtande, i anledning af Rikets Ständers Revisorers berättelse om granskningen af 1848 oell 1849 års räkenskaper rörande fångvården.
Efter det Rikets Ständers sednast församlade Revisorer afgifvit berättelse om verkställd granskning af statsverkets med dertill hörande fonders tillstånd, styrelse och förvaltning åren 1848 och 1849, bar Eders Kongl. Majit, med öfverlemnande af transsumt utaf samma berättelse, i hvad fångvårdsmedlens förvaltning rörer, genom nådig remiss af den 20 nästlidne Januari, anbefallt Styrelsen öfver fängelser och arbetsinrättningar i riket, att med förklaring i anledning deraf till Eders Kongl. Maj:t i underdånighet inkomma; och flir Styrelsen nu, med återställande af remisshandlingarne, sådan förklaring härmedelst underdånigst afgifva, hvarvid Styrelsen anser sig kunna inskränka sitt underdåniga utlåtande till 4:de, 6:te och 7:de §§. af nämn - — 308 — de transsumt, enär de i öfriga §§. förekommande framställningar icke äro af beskaffenhet att påkalla någon förklaring.
Hvad först angår 4 §., innefattande anmärkning, att vederbörlig noggrannhet icke blifvit vid utskrifning af Styrelsens hufvudböcker för de ifrågavarande åren iakttagen, såsom exempel hvarpå, två misskrifningar i 1848 års och en dylik i 1849 års hufvudbok anförts; får Styrelsen, med erkännande af anmärkningens riktighet, underdånigst anmäla, att, i anledning af de anförda felaktigheterna, som dock ej torde kunna anses vara missledande, enär de icke verkat till oriktighet i summorna eller hufvudbokens resultater, Styrelsens Kassör, hvilken det aligger att, under Kamrerarens inseende, upprätta Styrelsens hufvudböcker, blifvit erinrad att, vid dessas utskrifning och kollationering, framdeles iakttaga all noggrannhet.
Uti 6 §. hafva Revisorerne anmärkt: dels att upplysning saknades om anledningen till de betydliga skiljaktigheter, som förefuunos emellan de hos Styrelsen uppgjorda, i dess hufvudböcker intagna, omslut öfver korrektionsinrättningarnes hufvudböcker samt dessa sednare, dels att berörde skiljaktigheter icke funnos verificerade och dels att vid redogörelsens omslutande olika methoder blifvit begagnade; varande såsom exempel på omförmälda skiljaktigheter anfördt, att omsluten afNorra korrektionsinrättningens redogörelser, under rubriken “fångarnes premier", endast upptaga in- och utgående balanserna samt det belopp, hvarmed utbetalningen af premier öfver- eller understigit det under äret intjenade premiebeloppet, så att deraf icke kunde inhemtas, till hvilken summa premierna under äret uppgått, hvaremot i omsluten öfver Södra korrektionsinrättningens räkenskaper blifvit, jemte in- och utgående balanserna, upptaget hela det intjenade premiebeloppet samt hvad deraf blifvit under året utbetaldt.
I afseende härå får Styrelsen i underdånighet anföra: att då de särskilda fängelsernas hufvudböcker i detalj redogöra för de särskilda inkomst- och utgiftsposterna, men Styrelsens hufvudbok, som omfattar hela fångvårdens inkomst- och utgiftsförhållanden, endast upptager hufvudsummorna eller resultaterna af de särskilda fängelsernas redogörelser, olikheter emellan dessa och styrelsens hufvudbok sålunda alltid mäste uppkomma; att, utom de häraf uppkommande skiljaktigheter, ett eller annat fall väl katt förekomma, der Styrelsens hufvudbok saknar öfverensstämmelse med specialräkenskapen, men att sådana skiljaktigheter, — härledande sig antingen från felaktighet i uppgörandet af dessa sednare räkenskaper, eller ock derifrån att någon utgifts- eller inkomstpost blifvit direkte från Styrelsens kassa bestridd eller dit inbetald, utan att kunna i specialräkenskapen upptagas, — alltid blifva uti räkenskapen förklarade och verificerade, hvarförutan anmärkning vid räkenskapens granskning hos Kammarrätten säkerligen icke skulle uteblifva; att
Revisorernes anmärkning i denna del således synes vara grundad pä någon felaktig uppfattning, hvilket det ock till stöd för densamma åberopade exempel synes utvisa, helst, detta icke ådagalägger någon bristande öfverensstämmelse mellan Styrelsens hufvudbok och specialräkenskapen, utan blott antyder en oegentlighet i bokföringssättet, grundande sig derpå, att olika methoder blifvit vid upprättandet af de särskilda fängelsernas konti uti så måtto följd, som, uti konto för fängelset pä Långholmen, beloppet af fångarnes premier, sa väl till inkomst som utgift, blifvit oafkortad! utfördt, men deremot, i konto lör fängelset pä Norrmalm, endast skillnaden emellan utgift och inkomst upptagits, hvilket sednare bokföringssätt icke öfverensstämmer med hvad för öfriga fängelser blifvit iakttaget, hvadan ock rättelse härutinnan redan vid uppgörandet af 1850 års hufvudbok vore iakttagen; samt att, ehuru de till efterrättelse för specialräkenskapens uppgörande meddelade formulärer icke alltid funnits med - 309 — tillräcklig noggrannhet följda, hvilket kunnat härröra dels af oriktig uppfattning af desamma och dels af en olika tillämpning deraf, hvilken sednare olägenhet efter hand bör upphöra, Styrelsen likväl, med afseende å angelägenheten deraf, att dess hufvudbok för hvarje år blifver färdig till den Usta September under det nästföljande, för att tjena till grund och rättesnöre vid uppgörelsen så väl af de nya statsförslagen för ett kommande år, som af berättelsen om fångvården under det föregående, ansett för en mindre olägenhet att låta vid bokslutet begagna de inkomna specialräkenskaperna, sådana de befunnits, än att, genom deras återsändande till omarbetning, för vinnande af full likformighet med formuläreerna, förlora den tid, som varit af nöden för det stora eller generella bokslutets fullbordande.
7:de §. af ifrågavarande berättelse innehåller den anmärkning, att granskningen af Styrelsens räkenskaper varit med stor svårighet förenad, i anseende dertill att de i Styrelsens hufvudbok ingående konti för de särskilda fängelseinrättningarne icke öfverensstämde med det förhållande, som i dessa inrättningars specialräkningar vore synligt, samt att dessa sednare räkningar icke eller sins emellan voro efter samma method upprättade.
1 detta afseende har, på sätt Revisorerne ock förmält, anmärkning jemväl blifvit framställd vid den år 1849 verkställda statsrevision, hvaröfver Styrelsen, uti underdånigt utlåtande den (i Mars 1850, afgifvit följande förklaring, nemligen: “dels att verifikationerna ä de hos Styrelsen direkte skeende utbetalningar för de särskilda fängelserna, så vidt ske kan, vid hvarje års slut tillställas vederbörande redogörare, för att i räkenskaperna under behöriga titlar upp- och aftöras, men att sådant understundom icke kan äga rum, nemligen då utgifterna äro gemensamma för flera fängelser; dels ock att, utom det utgifter för ifrågavarande fängelser af Styrelsen direkte bestridas, för dessa fängelser hos Eders Kongl. JMaj:ts Befallningshafvande i länen förefalla åtskilliga utgifter, såsom durchtågs-kostnader för garnisons-kommenderingar, hvilka icke så tidigt blifva kända, att de kunna i fängelsets räkenskaper redovisas, äfvensom att, enär kostnaderna för det bröd, som frän Kronans bagerier till fångar utspisas, pä en gäng för hvarje år liqvideras med Statskontoret, och det sedan årsräkenskaperna från fängvårdsinrättningarne redan inkommit, fördelningen af samma kostnader på vederbörliga inrättningars konti ej kan ske förr, än vid samma redogörelsers omslutande i och för uppgörelsen af Styrelsens hufvudbok.
" Oaktadt hvad Styrelsen sålunda i detta ämne anfört, hafva Rikets Ständers sednast församlade Revisorer förklarat sig icke kunna frångå den öfvertygelse, att ett sådant bokföringssätt, som blifvit äskadt, kunde utan synnerlig svårighet tillvägabringas samt de af Styrelsen uppgifna hinder derför undanrödjas, om samma formulär antoges för så väl Styrelsens som de särskilda inrättningarnes räkenskaper, samt vederbörande erhöllo föreskrift att, efter viss kortare tids förlopp, till Styrelsen inkomma med reqvisition a de af dem under förflutna året förskjutna utgifter.
Med anledning af detta Revisorernes yttrande, får Styrelsen, under åberopande af sin ofvan intagna underdåniga förklaring, nu i underdånighet tillägga, att formulärer till räkenskaperna, för vinnande, sä vidt ske kati, af hufvudsaklig öfverensstämmelse i form emellan Styrelsens hufvudbok och de särskilda special-räkenskaperna, blifvit, under den 21 December 1847 och den 21 November 1850, meddelade vederbörande myndigheter till iakttagande, samt att, vidkommande den ifrågaställda föreskriften om ersättnings sökande efter viss kortare tid för de under ett förflutet kalender-år förskjutna utgifter, dylika föreskrifter äro obehöfliga, enär Styrelsen till fångvårds-utgifternas bestridande lemnar förskott åt lokalmyndigheterna och deri - — 310 — ♦ bland äfven Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, enligt Eders Kongl.
Mai:ts nådiga bref den 12 Juni 1849.
Eders Kongl. Maj:ts K.
CEDERSCHIÖLD.
Stockholm den 24 Februari 1852. underdånigste, tropligtigste tjenare och undersater, £. v. T It Olli. C. M.
KRUSKOPF. E. A. F. Lindencrona.
Kommittéens för salpeterärendena underdåniga tillåtande, i anledning af Rikets Ständers Revisorers berättelse om granskningen af salpeterfondens räkenskaper för åren 1848 och 1849.
Genom remiss af den 24 nästlidne Januari, har Eders Kongl. Maj:t behagat i nåder infordra Kommittéens för salpeterärendena underdåniga utlåtande öfver Rikets Ständers Revisorers berättelse om verkställd granskning af statsverkets samt andra at allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning för åren 1848 och 1849, i hvad denna berättelse rörer salpeterfondens förvaltning och räkenskaper för berörde år; oell får Kommittéen, till fullgörande af högstberörde nådiga befallning, underdånigst anföra följande:
Revisorerne hafva fastat uppmärksamhet derå, att vid det å Staby egendom i Upsala län befintliga institut för danande af skicklige salpetersjudare, hvaröfver Eders Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande i nämnde län, genom Kongl, brefvet den 11 Augusti 1812, anbefallts hafva inseende, samt hvarje är berättelse om inrättningens fortgång i underdånighet afgifva, är 1847 en person erhållit fri undervisning, hvaremot 1848 icke någon elev synes derstädes hafva åtnjutit undervisning.
Att tillfället till erhållande af kostnadsfri undervisning i salpetersjudning vid nämnde institut sä föga begagnas, vittnar, efter Kommittéens förmenande, derom, att salpeternaringen i nyssnämnde och kringliggande län, med det nuvarande låga inlösningspriset å salpetern, icke af landtmannen anses lönande, för hvilken mening - 311 — Kommittéen finner ett stöd jemväl deruti, att hela salpeter-tillverkningsbeloppet, under de sednaste 5 åren, i Upsala, Stockholms, Westmanlands och Gefleborgs län knappast motsvarar ett års sammanlagda tillverkning i Westerbottens, Norrbottens och Kronobergs län.
I anledning af Revisorernes anförande, att, utom de på grund af 1842 års Kongl, bref utlemnade räntefria lån, dylika lån till betydliga belopp utgifvits, dels för inrättandet af ofvanberörde institut å Staby, dels för en större laduanläggning vid Orrnäs i Östergöthland, får Kommittéen i underdånighet upplysa, att det till ägaren af Staby utgifna lån ej är räntefritt, utan löper med 4 procents ränta, hvarförutan låneinnehafvaren är skyldig att för lånets bibehållande kostnadsfri undervisning i salpetersjudning vid nämnde egendom meddela, samt att det för laduanläggningen vid Orrnäs utlemnade lån är bland dem, som på grund af sistomförmälda Kongl, bref utgifvits och med en tiondedel årligen till salpeterfonden återbetalas.
Vidare hafva Revisorerne yttrat, att, oaktadt utgifna betydliga lån, premier för näringens bedrifvande efter bättre methoder, utdelandet af skrifter om salpeterladors byggnad och salpeters renande m. fl. till näringens upphjelpande vidtagna åtgärder, densamma dock under de sednare åren betydligt aftagit; i följd hvaraf Revisorerne förmodat, dels att nämnde åtgärder ej blifvit pa ändamålsenligt sätt utförda, dels ock att det låga inlösningspriset å salpetern är orsaken till detta ofördelaktiga förhållande.
Med anledning häraf, får Kommittéen underdånigst anföra: att Kommittéen icke annorlunda än af resultaterna kan bedöma, huruvida de af Eders Kongl. Maj:t tiel efter annan i nåder anbefallda åtgärder till salpeternäringens upphjelpande blifvit mer eller-mindre ändamålsenligt utförda, enär Kommittéens ledamöter icke varit i tillfälle att genom inspektionsresor i de landsorter, der näringen hufvudsakligen bedrifves, personligen inhemta kännedom om de tillgöranden, som kunna till näringens förkofran bidraga; hvad åter beträffar inlösningsprisets inverkan på näringens afoch tilltagande, får Kommittéen i underdånighet upplysa, att den årliga tillverkningen, som år 1835, med ett pris af 7 R:dr 24 sk. per lispund, utgjorde 33,000 lispund, derefter, till följd af nedsättningar i priset, nedgått ända till 14,600 lispund år 1842, då priset var till 5 R.dr per lispund faststäldt, hvarifrån den, sedan priset åter med 32 sk. blifvit förhöjdt, icke hunnit stiga till högre belopp än i medeltal 17,000 lispund.