Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Direktörens bostad, afskiljd från denna gård med utgångar nedan vallin tiren, helt emli hållet utanför fängelset, hvarigenom hans tjenstefolk i möjligaste måtto kunde förhindras komma i beröring med fångpersonalen, Styrelsen ansett sig böra i underdånighet föreslå, att. den nu ifrågasatta nybyggnaden måtte få uppföras på deri plats, sorn nu upptages af det gamla Corps-de-gardet, och att detta således mätte nedrifva» och derifrån borttagas; —- och har Styrelsen, för den händelse nu framställda underdåniga förslag vunne Kongl. Maj:ts nådiga bifall, underdånig»! anhållit, alt de för ifrågavarande byggnadsföretag erforderliga summor, sorn uti de af Styrelsens Byggnads-kontor uppgjorda kostnadsförslag beräknades uppgå, för cellbyggnaden till 30,000 R:dr och för bostadsbyggnaden till 20,000, eller sammäfiiagdt till 50,000 R:dr Runt, måtte, så snart ske kunde, blifva till Styrelsens disposition i nåder anvisade, på det dessa högst magtpåliggande byggnadsföretag, sorn voro afsedda att till största delen genom fångar utföras, måtte kunna med det snaraste taga sin början.
Hans Excellens Herr Justitie-Stats-Minister» hemställde, att, Kongl.
Maj:!
Skrifvelse AV o 3- 5 matte täckas i mulor gilla hvad Fångvårdsstyrelsen i fråga om behofvet af ifrågavarande byggnadsföretag yttrat och hemställt, samt att i följd deraf och enär anslaget til! fångars vård och underhåll, af hvilket kostnaderna för dylika byggnads-arbeten vid fästningsfängelserna hittills blifvit bestridda, icke vidare borde, i strid emot Rikets Ständers anhållan vid sistlidne Riksdag, utan Ständernas eget medgifvande, till sådana ändamål användas, hos Rikets näst sammanträdande Ständer måtte ske nådig framställning derom, att beloppet 50,000 R:dr R.imt finge utgå af de till fångars vård och underhåll anslagne medel.
Häruti instämde Stats-Rådets öfrige ledamöter; Och behagade Kongl. Majit i nåder bifalla hvad Hans Excellens Herr Justitie-Stats-Ministern sålunda hemställt; i följd hvaraf nådig Proposition skulle till Rikets Ständer af* låtas, på sätt bilagan till detta protokoll innehåller.
Ducker.
Hisö Ank. till Exp.-Utsk, den 7 NoV. 1859, kl. 2 e. tili KONGL. MAJiTS Nådiga Skrifvelse till Rikets Stunder om förordnande af en Stais rådsledamot i afseende pä handläggningen af vissa i Riksdags-Ordningens 36 och 4-2 §§ omföl malda riksdagsärenden) Gifven Stochholms Slolt den 21 Oktober' 1850.
Majit vill härmed gifva Rikets Ständer tillkänna, att Kongl. Majit i nåder förordnat Statsrådet, Kommendören med Stora korset af Kongl. Majits Nordstjcrne-Orden Nils Predrik Wallensteen att, under innevarande riksdag, ut - 6 Kongl, iluj.ts Säd.
Skrifvelse N:o 3. öfva den befattning med riksdags-ärenden, som enligt 36 oell 42 §§ Riksdagsordningen. en ledamot af Statsrådet tillkommer.
Jdatnm ut supra. CARL.
Ludv. /Urnqvist.
Utdrag af Protokollet öfver Civil-Ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Siats-Rådet å Stockholms Slott den 21 Oktober 1859.
Hans Excellens, Herr Justitie-Stats-Ministern Friherre Oe Geer, Ilans Excellens HcrrStats-Ministern flir Utrikes Ärendena, Frih. Manderström, råden Wallensteen, Gripenstedt, Almqvist, Ehnemark, Herr Grefve Hamilton, Lagerstråle, Björnstjerna och Malmsten.
Majit under den 14 innevarande månad i nåder förordnat Statsrådet och Kommendören med Stora Korset af Kongl. Nordstjerne-Orden N. F. Wallensteen, att under innevarande Riksdag utöfva den befattning med Riksdags-ärenden, som, enligt. §§ 36 och 42 af Riksdagsordningen, en Ledamot af Statsrådet tillkommer; så uppläste Departcments-cheien, Statsrådet Alm - Kongl. Majus Nåd.
Skrifvelse N:o 4. 7 qvist, nu ett förslag till Kongl. Maj:ts nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer angående detta ämne; och täcktes Kongl.
Majit, uppå Statsrådets öfriga ledamöters underdåniga tillstyrkande, berörda förslag, sådant det linnes detta protokoll bilagdt, i nåder gilla samt befalla att i enlighet med samma förslag nådig Skrifvelse skulle till Rikets Ständer aflåtas.
Ex protocollo Otto JV.
Seippel. 3V:o 4.
Ank. till Exp.-Utsk. den 7 Nov. 1859, kl 2 e. in.
MAJ:TS Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, i anledning af vuckt fråga om undervisningens ordnande för den qvinliga ungdomen", Gifven Stockholms Slott den 21 Oktober 1859.
Uti underdånig skrifvelse den 25 Februari 1858, angående reglering af utgifterna under Riks-statens Åttonde Hufvudtitel, hafva Rikets Ständer, som ^ansett att undervisningen för den qvinliga delen af nationen bör blifva på ett ändamålsenligt sätt ordnad», i underdånighet anhållit, att »Kongl.
Maj:t täcktes låta uppgöra och till Rikets näst sammanträdande Ständer öfverlemna förslag till undervisningens ordnande för den qvinliga ungdomen, med hufvudsakligt afseende fästadt på bildandet af lärarinnor».
Maj:t, som förutsätter, att Rikets Ständer härmed icke åsyftat den del af undervisningen för den qvinliga ungdomen, som egentligen ligger inom folkskolans område, utan meddelandet af en bildning i viss mån motsvarande, 0m också både i afseende på läroämnen och kursernas vidd i åtskilliga delar 8 Kongl. Majis Nåd.
Skrifvelse N:o 4.
\ skiljaktig från den, som af ynglingar inhemtas vid Elementar-läroverken, liar funnit det hvarken vara lämpligt eller, med afseende å deraf följande betydliga kostnad, för närvarande möjligt att ordna undervisningen för den qviniiga ungdomen på ett. sådant sätt, att denna, liksom den manliga, för erhållande af en mot hvars och ens samhällsställning svarande bildning hänvisas till otTentliira läroanstalter.
Då qvinnans hufvudsakliga och naturliga verksamhet, för samhället ej mindre betydelsefull och vigtig än mannens, likväl i allmänhet är förlagd till ett annat område, det enskilda lifvets och familjens, synes redan deraf följa, att det är på detta område, som lion naturenligt bör söka och erhålla sin bildning.
A andra sidan måste erkännas, att tillfälle dertill ofta nog för henne saknas, att hon ej alltid kan inom familjen erhålla hvarken den undervisning eller uppfostran, som för hennes framtida verksamhet äro behöfliga, och för dessa fall äro undervisnings-anstalter äfven för den qviniiga ungdomen ©tvifvelaktigt af behofvet påkallade.
Majit har emedlertid, vid ärendets pröfning, ansett åstadkommandet af sådana anstalter böra fortfarande öfverlemnas åt enskildes eller kommunernas omsorg, och Statens verksamhet inskränka sig till den del af frågan, som dels genom sin större omfattning och allmännare vigt, dels till följe af dermed förenade kostnader, måste öfverskrida de enskildes förmåga, nemligen bildandet af lärarinnor.
Majit skulle ock önskat, att omständigheterna medgifvit Rikets Ständer att redan vid innevarande Riksdag för detta ändamål anslå nödiga medel; men då Statens tillgångar, enligt hvad Kongl.
Majits nådiga Proposition angående Stats-verkets tillstånd och behof utvisar, tagas i anspråk af andra vigtiga föremål, hvilka ej tåla uppskof, vill Kongl. Majit nu endast, till svar å Rikets Ständers framställning i ämnet, meddela Rikets
Ständer den utredning af ffågan om inrättandet af ett institut för lärarinnor, samt dermed förenade kostnader, som innefattas i bilagde Protokoll öfver Ecclesiastik-Arenden för den 9 sistlidne September månad.
Skrifvelse A'.-o 4. y Utdrag af Protokollet (ifver Ecklesiastik-Ärenden, hållet inför Hans Majit Unnungen i Slats-liådet å Stockholms Slutt den 21 Oktober 18S(J.
N ärvarande: Hans Excellens, Justkie-S ta ts-Mi cistern, Herr Friherre De Heer, Hans Excell. Ståts-Ministern för Utrikes-Ärendena, Herr Frill.
Manderström, Stats-räden JVallenstein, Gripenstedt, Almqvist, Ehnemark, Herr Grefve Hamilton, Lagerstråle, lijörnstjerna och Malmsten.
Departements-cheien, Stats-rådet Herr Grefve Hamilton: 7:o.
Underdånigt förslag till den af Kongl.
Majit beslutade nådiga skrifvelse till Rikets Ständer, i anledning af väckt fråga om undervisningens ordnande för den qvinliga ungdomen.
Stats-rådet tillstyrkte i underdånighet, att Kongl. Majit täcktes berörde förslag i nåder gilla samt i enlighet dermed låta nådig skrifvelse, sådan den finnes detta protokoll bilagan N:o ii vidfogad, till Rikets Ständer expedieras.
Hvad Stats-rådet beträffande de under förestående 29 punkter upptagna inål underdånigst yttrat och tillstyrkt, behagade Kongl. Majk till alla delar i nåder gilla och bifalla.
Olde. ttih. lill. R.
Prat. 1839 8j 1860. 1 Sami. 1 Afd. 8 Hafi. ■£ 10 Kongl.
Skrifvelse X:o 4.
Utdrag af Protokollet lifver Ecklesiastik-Ärenden, hållet inför Hans Maj:t Honungen uti Stats-Råde t å Stockholms Slott dea 9 September 1859.
Hans Excellens, Herr Justitie-Stats-Ministern, Friherre
Da Geer, Hans Exceli.
Herr Stats-Ministern för Utrikes Ärendena, Frih.
M anderström t Stats-råden Wallensteen, Gripenstedt, Alm qvist, Ehnemark, Herr Grefve Hamilton, Lagerstråle, och Malmsten.
Slutligen yttrade Herr Departements-chefen, Stats-rådet Grefve Hamilton:
I underdånig skrifvelse den 25 Februari 1858. angående reglering af utgiftenla under Riks-statens Åttonde Hufvudtitel, hafva Rikets Ständer, som "ansett att undervisningen för den qvinliga delen af nationen bör blifva på ett ändamålsenligt sätt ordnad», i underdånighet anhållit, att »Kongl.
Majit täcktes låta uppgöra och till Rikets näst sammanträdande Ständer öfverlemna förslag till undervisningens ordnande lör den qvinliga ungdomen, med hnfvudsakiigt afseende fästadt på bildandet af lärarinnor».
Det förslag, som föranledde denna Rikets Ständers underdåniga anhållan, afsåg inrättandet af offentliga skolor för flickor på flera ställen i riket eller, då sådant måhända skulle medföra för stora kostnader, af en normalskola i Stockholm, hvarest tillika skickliga lärarinnor kunde bildas.
Man kan i följd deraf antaga, att Rikets Ständer, lika litet som motionären, åsyftat den del af undervisningen för den qvinliga ungdomen, sorn egentligen ligger inom folkskolans område, och att frågan således här endast är om en bildning i viss mån motsvarande, om också både i afseende på läroämnen och kursernas vidd i åtskilliga delar skiljaktig från den, som af ynglin - Kongl. Majds Nåd.
11 gar iniipmtas vid clemcntar-läfoverken.
Ätt uppgöra förslag till ett fullständigt ordnande af denna del af undervisningen för den qvinliga ungdomen skulle visserligen erfordra insamlandet af några ännu saknade uppgifter, men vore i öfrigt utan synnerliga svårigheter, hvaremot för verkställigheten af ett sådant förslag oöfverstigliga lunder, åtminstone för närvarande, synas möta.
Statsverkets utgift för elementar-läroverken öfverstiger redan en million riksdaler, och ehuru dess inkomster under näststundande tider ej kunna vara med full visshet kända, lära de dock icke i någon händelse medgifva den betydliga tillökning i utgift, som skulle blifva nödig, om ett större antal väl ordnade flickskolor skulle på Statens bekostnad inrättas, helst om anspråken sträcktes derhän, att särskilda skolor skulle bildas för meddelandet af den olika undervisning, som en olika samhällsställning kan påkalla.
Vidare må anmärkas behofvet af tjenliga skolhus.
Anskaffandet af dessa skulle förmodligen blifva ett kommunernas åliggande, men hvilket dessa ,i allmänhet så mycket mindre torde finnas benägna att ikläda sig, som skyldigheten att bereda utrymme, åt de skolor, för hvilka anslag vid sednastc riksdag af Rikets Ständer beviljades, redan i åtskilliga fall visat sig ganska tryckande och framkallat önskningar om Statens mellankomst.
Det väsendtiigaste hindret skulle dock möta i bristen på lärarekrafter, — en brist som, äfven med rikliga andag, först efter en längre tids bemödanden kan fyllas.
Afven om allt detta medgifves, torde man emellertid anse nödigt och nyttigt, att en omfattande plan för den qvinliga ungdomens undervisning uppgöres, såsom ett mål. till hvilket man har att sträfva, i den mån Statens eller kommunernas tillgångar sådant medgifva, och med afseende härpå lärer; innan man går vidare, i första rummet böra undersökas, huruvida dal såsom regel må rara lämp/gl och önskvärd/, att landels qvinliga ungdom, likasom den manliga, /'dr erhållande af en mot hvars och ens samhällsställning svarande hildning, hänvisas lill, offentliga läro-anstalter.
För min del vågar jag underdånigst. anse denna fråga böra nekande besvaras.
Ju mera vigt det för samhället ligger derpå, att qvinnan uppfostras för hemmet, desto angelägnare, eller åtminstone lyckligare måste det vara, att hennes uppfostran äfven sker i hemmet, der modrens och barnets ögon ständigt, kunna följa hvarandra, der den förra kan undervisa äfven under utöfningen af sina öfriga, dyrbara pligter, — det sednare lära äfven under lekarne.
En stor de! af hvad qvinnan mäste lära, för att rätt motsvara sin sköna bestämmelse, kan ej heller inhemta* under vissa, sammanhängande eller strängt bestämda lärotimmar.
1 husmodrens lif gäller, om någonsin, icke blott att hvarje dag, men att hvarje stund af dagen har sin särskilda omsorg, hvilken den unga qvinnan tidigt kan dela, men för hvilken hon allt för länge hålles främmande, om hennes barndom och ungdom skall, såsom ynglingens, förflyta i det afskiljda skolrummet.
Redan bär endast i korthet antydda omständigheter synas mig göra 12 Kongl. Maj:ts A Ad.
Skrifvelse Ar:n i. »kol-undervisning för den qviniga ungdomen mindre lämplig, Härtill kommer likväl ytterligare, att skolan icke medldrer samma fördelar för flickor, sorn för ynglingar, men deremot för de förra har olägenheter, hvilka för de sednare icke förefinnas, eller åtminstone äro af mindre vigt.
K amra t lif och subordination äro tvenne ord, hvilka för qvinnan ega en helt annan betydelse än för mannen.
Hvad hon för umgänget med andra uti skolan kan vinna i frihet och ledighet, löper hon fara att förlora i qvinligt behag; — om hon skall vara lycklig, måste hennes lydnad grunda sig på kärlek, mera än på känslan af pligt.
I en större samling af barn eller ungdom kan man icke hoppas, att uppfostran under de tidigaste åren skall hos alla hafva lagt en lika stark och sedlig grund, men det dåliga efterdömet af en eller några fä verkar bland ynglingar mindre förstörand e, emedan deras uppmärksamhet och deras sinne vid denna ålder hufvudsakligen äro vända utåt, under det den unga qvinnan, såsom Maria, gömmer orden, betraktande dem i sitt hjerta, hvilket, likasom den ädla frukten, förlorar sitt höga värde ej först då kärnan är angripen, men så snart en fläck visar sig på skalet.
— Slutligen miita ock större svårigheter att förekomma skol-lifvets menliga inflytande på den unga qvinnans, än pä ynglingens fysiska utveckling, emedan den förra icke kan, i lika män som den sednare, under några minuters hvila mellan lärotimmarne, genom uppfriskande och stärkande lekar i fria luften, utan synnerligt afseende på årstid och väderlek, underhålla och lifva de krafter, som fordras att uthärda stillasittandet och ansträngnitigarne i skolrummet.
Härmed må dock ingalunda vara sagdt, att all skolundervisning för qvinlig ungdom är fördömlig och bör förhindras.
Alla föräldrar äro icke i den lyckliga belägenhet, att de yttre bestyren eller husliga omsorgerna lemna dem tid öfrig för deras döttrars fullständiga undervisning, eller att de för denna kunna i sina hem underhålla och aflöna särskilda lärarinnor.
Tvärtom äro undantagen frän detta lyckliga förhållande så många, att afseende på dem nödvändigt mäste fästas.
För dem är tillgången på en god skola, der den qvinliga ungdomen kan njuta undervisning, och, i viss måtto, äfven uppfostran, ett verkligt behof, och den andra hufvudfrågan man har att utreda är således deni i hvad män .Staten kan anses pligtig att medverka till fyllandet af detta behof.
Då Staten ej omedelbart för sin tjenst tager i anspråk någon viss grad af bildning hos qvinnan, har man velat deraf draga den slutsats, att hennes undervisning vore ett för Staten fullkomligt främmande föremål, och denna åsigt har vunnit, stöd hos dem, hvilka, lika med mig, icke anse skol-undervisning för den qvinliga ungdomen företrädesvis eller annorlunda, än i brist af något bättre, önskvärd, dels ock hos dem, som med skäl frukta de högst betydliga utgifter, hvilka otvifvelaktig! skulle förorsakas det allmänna, om skolor för unga qvinnor borde pä dess bekostnad inrättas pä flera ställen i riket, åtminstone i alla städer af någon betydenhet, hvilket snart skulle yrkas, om blott grundsatsen om Sta - Kony!.
Skrifvelse N:o i.
13 tens förbindelse i Hetta hänseende vore godkänd, och början med dess tillämpning någonstädes gjord.
Huru stor vigt man än må tillerkänna dessa betänkligheter. torde man likväl nödgas medgifva, att dan qvintina undervisningen och bildningen ingalunda lino får samhället likgiltige.
Qvinnans pligter äro af den art, att deras värdiga uppfyllande ofta kräfver hos henne, ej mindre än hos mannen, egenskaper, hvilka förutsätta en visserligen ej strängt vetenskaplig, men det oaktadt ganska omfattande allmän bildning.
Ju mera man önskar att till hemmet förlägga ungdomens egentliga uppfostran och åtminstone den qvinligas undervisning, desto klarare mäste man ock uppfatta behofvet. deraf, att de, ät. hvilka denna uppfostran och undervisning hufvudsakligen äro anförtrodda, ej sakna härtill nödig bildning och erforderliga insigter.
Otvifvelaktig! är ock, att Staten för sin tjenst skulle kunna, i vissa fall med stor fördel, använda qvinnor, om sådana vore att tillgå med tillräckliga, ehuru ändock icke synnerligen omfattande kunskaper.
Man ser dagligen i andra länder, huru fruntimmer användas vid telegraf-inrättningar, vid förvaltningen af mindre postkontor, såsom biträden vid den allmänna sjukvården o. s. v., der de i allmänhet med stor ordning och noggrannhet fullgöra sina åligganden; och Staten har häraf en dubbel fördel, då qvinnan, som på lediga stunder sjelf kari sköta sitt hushåll, förfärdiga sina kläder elier eljest med handarbete något förtjena, just derföre kan tinna sig tillfredsställd med en aflöning, soln för mannen vore otillräcklig för fyllande af de oundgängligaste lefnadsbehofven.
Slutligen, och då Staten gör så betydliga uppoffringar för det manliga slägtets undervisning och bildning, synes billigheten fordra, att ilen ät qvinnan bereder eller åtminstone underlättar möjligheten att förvärfva sig de kunskaper, hvaraf lion sjelf linner sig vara i behof, sä vida ej dessa ligga utom en förnuftig uppfattning af hennes natur och bestämmelse.
Pä grund af hvad jag sålunda i underdånighet anfört och då jag anser: att en offentlig, utöfver folkskolans område sträckt skolundervisning för hela den qviniiga ungdomen hvarken är önskvärd eller för närvarande möjlig att åstadkomma ; att följaktligen ett fullständigt förslag till ordnandet af en sådan undervisning, åtminstone - för det närvarande, ej är af behofvet väsendtligen påkalladt, men deremot skulle verka menligt, 0111 det, såsom sannolikt är, framkallade ä ena sidan anspråk, sorn ej kunna tillfredsställas, å den andra motvilja älven för sådana åtgärder, hvilka man skulle vara benägen att, i och för sig betraktade, erkänna såsom både nyttiga och möjliga att verkställa; att det ändock är
Statens både fördel och [iligt att äfven åt den qvinliga ungdomens bildning egna sin omsorg; men att Staten ej i detta afseende bör göra annat eller mera, än hvad som är ytterst nödvändigt och öfverskrider enskildes, —- vare sig personers eller kommuners, — förmåga, vägar jag i underdånighet tillstyrka Eders Maj:t att för närvarande gå 14 Koifgl.
Mnj;is Nåd.
Skrifvelse Ako i. cl<‘ii af Rikets Ständer framställda önskan till mötes endast sä till vida. som densamma afser vidtagandet af åtgärder för bildandet af lärarinnor.
Behofvet. af en fullständig läro-anstalt för detta ändamål liar länge varit, känbar! och öfverklagadt.
Svårigheter hafva icke blott för enskilde- förefunnits att erhålla lärarinnor, skickliga att bibringa deras döttrar en mot tidens anspråk svarande bildning, hvarföre manga, hvilkas tillgångar det medgifvit, sökt att från främmande länder förskaffa sig sådana, eller sjelfve med sina döttrar begifvit sig utrikes att söka. hvad fäderneslandet icke hade att erbjuda, genom hvilka båda utvägar man väl kunnat vinna en nödig och nyttig språk-kunskap, men måhända icke alltid den bildning, som för Svenska husmödrar företrädesvis är att önska.
Annu svårare har förhållandet varit för dem, hvilkas omständigheter ej tillåtit dem att inom hemmet bereda sina döttrar undervisning, och hvilka haft att beklaga sig icke blott öfver brist på flickskolor, utan måhända ännu oftare deröfver, att, der sådana funnits, undervisningen i desamma saknat både omfattning och grundlighet.
Felet härvid må ingalunda tillskrifvas fruntimren.
Huru lifligt det rådande missförhållandet af dem sjelfva uppfattas, visade sig på ett anmärkningsvärdt sätt, då en lärokurs för fruntimmer genom enskilda, förtjenstfulla bemödanden under sistlidne vinter öppnades i hufvudstaden.
Denna bevistades nemligen af ej mindre än 131 elever och åhörarinnor, bland hvilka 58 voro eller hade för afsigt att blifva lärarinnor.
Till ett skyndsamt och fullständigt afhjelpande af den öfverklagade bristen skulle, måhända flera bildnings-anstalter för lärarinnor vara behöfliga, men då dels' dermed förenade kostnader skulle blifva, ganska betydliga; dels en egen, inhemsk erfarenhet torde böra vinnas i afseende på det system, som vid sådana anstalters organisation föieträdesvis är att löija, innan man sträcker sin verksamhet. allt. för långt: dels oek slutligen tillräckliga lärare-krafter af den be skaffenhet, som här måste sökas, sannolikt icke för närvarande äro att. tillgå, torde det redan kunna anses såsom en väsendtlig fördel, om i hufvudstaden eller dess aldra närmaste grannskap en fullständig bildningsanstalt för lärarinnor klefve inrättad.
1 afseende på organisationen af densamma torde ledning böra hemtas af främmande länders föredöme och erfarenhet, pä grund hvaraf tvänne särskilda vägar synas kunna följas, nemligen inrättandet af antingen a) ett Seminarium, der undervisning meddelas i de för en lärarinna nödiga kunskapsarter, utan att lärjungarna i öfrigt äro vid skolan fästade, eller b) ett Institut för lärarinnor så ordnadt, att. åtminstone ett visst antal lärjungar vid anstalten åtnjuta bostad och föda, samt att undervisning der meddelas ej blott i bokliga kunskaper, utan ock i musik, teckning, målning och finare handarbeten, hvarjemte de äldre Iärjungarne genom deltagande i de yngres undervisning förberedas till sitt blifvande kall såsom lärarinnor; Kanyl.
Nio i. kunnande, i hvilkeidera fallet som helst, med fördel en modell-skola för barn med inrättningen sättas i förbindelse.
Såsom fördelar af det förra alternativet uppgifvas hufvudsakligen: l:o att, sedan man en gång erhållit ändamålsenlig lokal, kostnaderne för ett Seminarium äro vida mindre än för ett Institut, oaktadt lättheten att vid det förra meddela undervisning åt ett betydligt antal elever är större, än vid det sednare, hvarföre också undervisningen vid Seminariet kan blifva alldeles eller åtminstone i det närmaste afgiftsfri, utan att Staten oskäligt betungas; 2:o att Seminariet, genom möjligheten att emottaga ett större antal lärjungar, bättre tillfredsställer det närvarande behofvet, helst det tillåter rudun varande lärarinnor att fullborda sig i kunskapsämnen, hvari de finna sig underhaltiga.
Samina förde) kan ock med lätthet der beredas och skall alltid blifva önskvärd för fruntimmer, hvilka först vid en mera framskriden ålder egna sig åt lärarinnekallet, och hvilka, med afseende pä vunnen stadga och erfarenhet af lifver, visserligen icke böra anses af mindre värde för sjelfva yrket, än många af de unga flickor, sorn viii tidiga år ingå i ett institut, för att bilda sig till lärarinnor, men efter afgången derifrån kanske snart finna giltiga skäl att utbyta lärarinnans kall emot husmoderns; 3:o att fattiga elever kunna, genom att på lediga timmar meddela undervisning, på en gång förbereda sig för sitt yrke och förskaffa sig en behöflig förtjenst; o. s. v. Otvilvelaktigt förtjenar detta och hvad mera, som till fördel för ett Seminarium kan anföras, att tagas i öfvervägande; dock kan jag icke tillerkänna detsamma en afgörande vigt.
Sveriges närvarande behof af lärarinnor, torde bristen ligga vida mindre i antalet, än i grundligheten af flertalets bildning.
Skolor och pensioner för flickor linnas i betydlig mängd icke blott i hufvudstaden, utan ock i åtminstone de flesta mindre städer, och. om en lärarinna önskas i ett enskildt hus, torde det vara ett sällsynt undantag, att sökande till platsen saknas.
Det är icke heller deröfver man beklagar sig, men väl öfver ytligheten i de tillgängliga lärarinnornas bildning.