Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständer anmäla frågan om lyftningen af den till utomordentliga försvarsanstalter anslagna andel af mindre creditivet, anser sig Utskottet, så vidt dessa anmärkningar röra Utskottets yttrande, angående Fullmägtiges förfarande, endast behöfva hänvisa till delta yttrandes uttryckliga innehåll, nemligen: ”alt Utskottet för sin del anser vid den af Fullmägtige till förklarande häraf meddelade upplysning böra bero.” Beträffande Ater Utskottets anmälan, att Utskottet funnit sig böra i Jöreskrifven ordning å förbållandet serskildt fästa Constilutibns-Utskottets uppmärksamhet; så får Utskottet, som omöjligen kan inse, huru denna sålunda gjorda anmälan skulle, pä sätt i berörde anmärkningar blifvit yttra dt, kunna bos Riks-Stånden föranleda ett emot Grundlagarne stridande behandlingssätt, äran upplysa, alt Utskottet, vid redogörandet för sina åtgärder, i följd af hvad hos Utskottet i anmärkningsväg förekommit, funnit sig icke kunna undgå alt, på sätt jemväl vid sistförflutne Riksdag af dåvarande Stals-Ulskott iagttogs, anmäla de frågor, som blifvit till Conslitutions-Utskottets behandling serskildt öfverlemnade. 3:o Vid g:de punkten, angående bestämmandet af tiden för Riks-Ståndens Canzli personals och Vaktbetjenings aflöning.
Med anledning af den, vid denna punkts föredragning inom Hedervärda Bonde-Ståndet gjorde erinran om Utskottets åliggande att, i sammanhang dermed, afgifva sitt förslag angående berörde aflönings belopp, får Utskottet åberopa Rikets Ständers, genom bifallandet af Utskoltets utlåtande N:o 10, fattade beslut, att bestämmandet af aflömngen för den vid Riks-Ståndens och Utskottens Canzlier anställda personal bör till närmare slutet af Rikdagen uppskjutas, hvilket beslut Utskottet icke kunnat underlåta att ställa sig lill behörig efterrättelse. 4:
> Vid io:de punkten, angående åtskilliga Riksgälds-Contorets tillgångars och skulders upptagande i Räkenskaperne.
Emot Utskottets förslag, att några i nämnde Yerks räkenskaper upptag - 6 Stats-Ulskottets Utlåtande N.o <49- na och bal ance ra de skulder måtte, på anförda skäl, hädanefter föras inom linien, har Herr Rosenblad erinrat, att sådant vore högst ovanligt och, serdeles hvad den häribland förekommande Lappmarks Ecclesiastik-fonden beträffade, origtigt, enär denna fond skulle ursprungligen grunda sig på enskilda donationer, uti hvilken anmärkning Herr von Hartmansdorff' instämt.
Men som den i berörde hänseende, med anledning af hvad de åberopade
Revisionsberättelserne innehålla och härvid för öfrigt förekommit, af Utskottet föreslagna åtgärd, hvilken endast åsyftar att kunna för framtiden åstadkomma med verkliga förhållandet mera öfverensstämmande uppgifter öfver Riksgälds-Contorets ställning, i afseende på ej mindre skulder än tillgångar, ingalunda lärer kunna inverka på den Riksgälds-Contoret, enligt utfärdade förbindelser eller Rikets Ständers förut fattade beslut, åliggande betalningsskyldighet, i händelse, emot hvad Utskottet föreställer sig, denna skyldighets fullgörande för de anmärkta skulderna numera, vid de i Utskottets förra utlåtande uppgifna föihållanden, någonsin ifrågakommer; så kan Utskottet icke annat än förnya sin gjorda hemställan i ofvan omförmälde punkt, hvilken Yälloflige Borgare-Ståndet bifallit samt Högvördiga
Pi esle-Ståndi t och Hedervärda Bonde-Ståndet lemnat utan anmärkning. 5:o
Vid ij:de punkten, angående ett årligt understöd för t.f. ÖfverComviissarien vid J. d. General Assislance-Contoret P. J. Åhman.
Då Utskottet, i utlåtandet N:o 45, sökt fullständigt utreda de, i afseenpå denne ålderstigne och i sina tjensteförhållanden, så vidt Utskottet erfarit, oförvitlige tjensteman förekommande behjertansvärda omständigheter, anser Utskottet sig, till besvarande af de vid denna punkt endast inom Hedervärda Bonde-Ståndet framställda anmärkningar, blott böra åberopa, hvad berörde utlåtande sålunda innehåller.
Arik. till Exp. Utsk. den H Maj, kl. q f. m.
Utlåtande j angående föreslagna åtgärder till ullculturens befrämjande.
(Rgs Afd.) Uti Nådig Proposition (införd i Irsta Sami. af Bihanget till Riks-Ståndens Protocoll under N:o 37) har Kongl. Majrt fästat Rikets nu församlade Stan - tSiats-Utskottets Utlåtande, N.o i49- 7 ders uppmärksamhet på angelägenheten deraf, att den Svenska ull-productionen, hvars betydliga fiamsteg, under en kort tid, ovedersägligen ådagalade denna näringsgrens lämplighet och vigt för landet, upprätthölles och befrämjades genom understöd från statens sida, för närvarande destomera nödvändiga, sorn den för ullhandeln inom andra länder under senaste åren rådande ofördelaktiga conjunctur förorsakat en ökad införsel af utländsk, samt följaktligen försvårat afsättningen af inhemsk ull.
Derjemte har Kongl. Maj:t i Nåder tillkännagifva, hurusom, till förekommande af ett för Svenska ull-culturens framtida bestånd och förkofran menligt inflytande af berörde, serdeles under denna industrigrens nuvarande utvecklings-period, bekymmersamma förhållande, underdåniga framställningar blifvit bos Kongl. Maj:t gjorda, dels om en sådan jemkning i tullen å utländsk ull, att consumenten inom landet funne sin uträkning att använda inhemsk ull, dels ock om vidtagandet af tjenliga anstalter, antingen för tillvägabringandet af en serskild ullhandel inom Riket, oberoende af den, som fabricanterne voro i tillfälle att drifva, eller för befrämjande af Svenska ullens afsättning å utrikes ort.
Bland dessa åtgärder hade Kongl. Maj t, uppå anförda skäl, dock icke funnit, hvarken dea föreslagna förändringen i nu stadgad medeltull å utländsk ull, eller några tillgöranden från statens sida, för befordrandet af Svenska ullens afsättning utom Riket, vara lämpliga eller till det åsyftade ändamålet ledande.
Deremot hade Kongl. Maj:t i Nåder ansett, alt, om en serskild ullhandel inom länsdel kunde ti 11 vägabringas, och fabricanten härigenom komma i tillfälle alt af ullhandlaren erhålla de olika slag af ull, som han för sin fabrication hade af nöden, och hvilka icke kunde af hvarje serskild ullproducent honom tillhandahållas, sådant skulle kraftigt bidraga tili en ökad afsättning af denna vara.
Den enda från statens sida lämpliga åtgärd för en dylik handels etablerande, bade Kongl. Majit åter ansett bestå deruti, att hvar och en, som vore hugad att drifva handel med inhemsk ull, förklarades berättigad att, likasom för klädes-fabricanterne vore medgifvet, få för den inom Riket fallna ull, hvilken han af producenten tillhandlade sig, begagna samma lånerätt i ulldisconten, som producenten sjelf tillkom.
Menför della resultats vinnande vore oundgängligen nödigt, alt större capital-tillgångar än hitintills funuos att för ändamålet disponera, samt ätt räntan för lån, hvilka häraf meddelades, bestämdes till det nedsatta belopp, som i allmänhet ansågs behöfligt för industriella företags upphjelpande.
1 sådant afseende har Kongl. Majit i Nåder föreslagit, att creditivet för ulldisconten måtte ökas till en summa af 500,000 R.dr, att till låneunderstöd för nämnde produetion användas; hvarvid, i likhet med hvad för manufacturdisconten redan egde rum, 3 procents ränta skulle beräknas å creditivet 8 Stats-Ulskottels
Utlåtandej N.-o 1^9- saint 4 procents ränta för hvad deraf utlånades, och i hvilket fall omkostnader, äfvensom tillfälliga förluster, kunde af ränteskillnaden betackas; för öfrigt skulle utlåningen verkställas på de genom nu gällande Reglemente bestämda vilkor, endast med det tillägg, att lån i ulldisconten äfven kunde beviljas handlande, som, i förening med ullsorterings-anstallt, verkställde uppköp och försäljning af inom Riket bevisligen producerad ull.
Jemte Högstberörde Nådiga Proposition, hvilken al' Riks-Stånden blifvit till Stats-Utskottels förberedande behandling remitterad, har Kongl. Maj:t jemväl låtit tili Utskottet öfverlemna den af f. d. Presidenten och Stats-Rådet Herr G.
Poppius afgifna underdåniga Berättelse, angående fårafveln och ullcullturen under sistlidet år, äfvensom transumter af hemälde Presidents och Stals-Råds enahanda Berättelser för åren 1837 och 1838.
I sammanhang härmed, har Utskottet äfven tagit i öfvervägande ett af Herr Petréj vid remitterandet af Kongl. Propositioner ne, angående tillökningar i manufactur- och ulldiscont-fonderne inom Vällofl.
Borgare-Ståndet framstäldt förslag, om dessa disconters öfverflyttning från Kongl.
Commerce-Collegium till Rikets Ständers Bank och förening med Banco-Discont-Verket.
På sätt de Utskottet nu tillställda handlingar jemväl till en del vitsorda, har fårskötseln och ullculturen inom Sverige under senare åren gjort så betydliga framsteg, att, derest ej oförmodade hinder och svårigheter emot denna näringsgrens vidare utveckling förekomma, densamma synes, inom en föga aflägsen framtid, höra uti åtskilliga delar af Riket blifva af en mera allmän vigt.
Enär nu genom dessa framsteg, som förnämligast måste tillskrifvas, dels den synnerliga omvårdnad, Regeringen egnat åt fårskötselns förbättrande, och dels det nit, hvarmed ullproductionen blifvit af enskilda industrien omfattad, ullculturens lämplighet såsom Svensk landtmanna-näring är vorden på ett tillfredsställande sätt ådagalagd, synes ifrågavarande näringsgren fortfarande böra, genom det allmännas medverkan, uppmuntras och befrämjas.
För tillstyrkandet af en sådan uppmuntran från Statens sida, hemtar Utskottet en ökad anledning af den, genom flera, inom en kortare tidrymd, inträffade missväxtår, ytterligare bekräftade erfarenheten om den högst bekymmersamma belägenhet, deruti de landsorters invånare, sorn sakna så kallade binäringar, vid dylika tillfällen försättas.
Utan att ingå i något yttrande, angående öfriga hos Kongl. Maj.t föreslagna och nu för Rikets Ständer uppgifna sätt för inhemska ullproduclionens befrämjande, får Utskottet, hvad beträffar den dess behandling egentligen tillhörande frågan om tillökning af det för ulls belånande å Riksgälds-Contoret anvisade creditiv, äran anföra, att Utskottet, Stats-Utskoltcls Utlåtande, N.o tjfg. 9 skottet, lika med Kongl. Majit, anser lillvägäbringandet af en allmännare inländsk handeis-rörelse, med den inom Riket producerade ull vara det medel, som af det allmänna 1111 bör företrädesvis uppmuntras och understödjas, så att härigenom en förmonligare afsättning må för Svenska ull-producenterne kunna beredas.
Att, på sätt Kongl. Majit nu i Nåder föreslagit, för sådant ändamål medgifva, det lån i ulldisconten jemväl må beviljas handlande, sorn, i förening med sorterings-anslalt, uppköpa och försälja bevisligen inom Piiket producerad ull, finnér Utskottet också deslomindre betänkligt, som en dylik rättighet, utan någon känd olägenhet, redan är, genom 1 och 6 §§. i reglementet för nämnde discont af den 19 December 1835, tillerkänd dem, ”sorn köpt inhemsk ull i afsigt att dermed drifva handel.”
Då, oansedt en försvårad afsättning, serdeles af den finare Svenska ullen, det sedan år 1830 till fårskötselns och ull-produetionens befrämjande anvisade credit!v å 200,000 R:dr, dock, enligt hvad Riksgälds-Contorets räkenskaper utvisa, icke varit under senaste åren till större, utan tvertom till mindre belopp än förut, anlitadt, synes sådant, på sätt Kongl.
Majit i Nåder yttrat, ådagalägga, att räntan för de af berörde creditiv meddelade lån samt öfriga med dessa låns erhållande förenade omkostnader öfverstiga de utgifter, som för närvarande fordras för låne-biträdens åtnjutande af enskilda eller andra allmänna medel.
Med afseende härå, och enär vid detta creditivs beviljande stadgades, att räntan för detsamma borde motsvara den ränte-utgift, Riksgälds-Contoret måste för dertill erforderliga medels upplånande vidkännas, hvadan denna ränta blifvit af Fullmägtige bestämd lill 5 procent för de å creditivet lyftade summor, tror Utskottet, på det att ändamålet härmed icke må förfelas, räntan derför böra nedsättas, helst Riksgälds-Contoret för närvarande är i tillfälle att, utan Iåns upptagande, tillhandahålla de å merberörde creditiv äskade summor och, äfven i motsatt fall, sannolikt skulle i låneväg kunna anskaffa tillgång till hela creditiv-summans utbetalning emot ett ränte-belopp, understigande hvad Contoret i detta afseende nu godtgöres, eller 5 procent.
För öfrigt och i öfverensstämmelse med hvad Utskottet här ofvan yttrat om ullculturens lämplighet och fördelaktighet, serdeles för vissa delar af Riket, anser Utskottet, att, vid bestämmandet af räntan för ifrågavarande creditiv, någon visserligen icke omöjlig, fastän i alla händelser för det allmänna föga betydlig, ränte-uppoffring bör mindre afses, än vigten att, medelst den nu föreslagna utvägens begagnande, bidraga till denna näringsgrens fortfarande bestånd och vidare utveckling.
Dessutom delar Utskottet Kongl.
Nådiga åsigt om angelägenheten af creditiv-räntans fastställande till lägre belopp, än den ränta, som af låntaDih. lill R. S. Fröt. 1840, 4 Sami. 1 A/cl. 44 Häftet. 2 IO Stats-Ulskoltels Utlåtande, N;o 149• gar lie bör utgöras, på det att, genom den sålunda uppkommande ränteskillnaden, en nu saknad tillgång må beredas för de vid omförmälde lånerörelse oundvikliga omkostnader och tillfälliga förluster.
Hvad meranämnde creditivs framtida belopp vidkommer, hvilket Kongl. Maj:t i Nåder ansett böra bestämmas till 500,000 R:dr, så, ehuru Utskottet medgifver, att den nuvarande creditiv-suniman, utgörande 200,000 R:dr, framdeles sannolikt kommer att befinnas otillräcklig för uppfyllandet af ull-producenternes, fabricanternes och ullhandlarnes behörigen pröfvade oell godkända låne-anspråk, sedan räntan å dessa
Ian blifvit nedsatt och lånrättigheten, äfven i afseende på de sistnämnda, uti någon nion utsträckt, kan Utskottet likväl icke tillstyrka creditivets förökning till ett belopp, som, åtminstone för närvarande, synes öfverstiga denna lånrörelses behof, och möjligtvis skulle komma att föranleda en för andra näringsgrenar kännbar minskning i eljest befintliga lån-tillgångar.
I betraktande häraf, och med fästadt afseende å den betydliga andel af credilivet, hvilken hitintills nästan oafbrutet varit obegagnad, tror Utskottet, att creditivet nu icke behof ver höjas utöfver 300,000 R:dr.
I anledning af den inom Välloflige Borgare-Ståndet väckta fråga om de under Kongl. Commerce-Collegii förvaltning nu ställda manufåetur- och uIIdiscenters öfverflyttning till Rikets Ständers Bank, får Utskottet, hvad ulldisconten angår, äran yttra, att, då Utskottet förmodar, att creditivet för densamma bör fortfarande kunna å Riksgälds-Contoret anvisas, utan att något lånbilräde derför från Bankens sida behöfver ifrågasättas, saknar Utskottet allt skäl tillstyrka den föreslagna öfverflyttningen af denna, discont, som endast meddelar lån emot säkerhet af pantsatt ull, hvilken säkerhets pröfning och controllerande måste vara helt och hållet främmande för förvaltningen af discont-rörelsen inom Rikets Ständers Bank.
Under åberopande af hvad Kongl. Maj:ts ofvanberörde Nådiga Proposition innehåller och Utskottet för sin del nu anfört, får Utskottet alltså vördsamt föreslå: l:o att det, vid 1829 och 1830 årens Riksdag, tili inhemska fårskötselns och uliproductionens befrämjande, å Riksgälds-Contoret anvisade creditiv må intill nästkommande
Riksdag för samma ändamål och till ett ökadt belopp af högst Trehundra tusen (300,000) Riksdaler Banco fortfara, samt af Kongl.
Commerce-Collegium, på nedannämnde sätt, till ulldiscont-fondens förstärkning användas; 2:o alt hvad, som å creditivet blifvit lyftadt, bör, enligt de i Kongl.
Maj:ts Nådiga Reglemente för ulldisconten af den 19 December 1835 ' Stais-Utskottets Utlåtande, N.o <49- J1 fastställda grunder, dock tned iagttagande af den nu föreslagna nedsättning i lånens hitintills medgifna belopp, utgå till låneunderstöd emot Fyra procents årlig ränta, ej allenast för producenter af inhemsk ull och vederbörande fabrikanter, utan äfven för handlande, som befatta sig med uppköp och försäljning af inom Riket bevisligen producerad samt vederbörligen sorterad ull; 3:o att ulldiscont-fonden skall ansvara Riksgälds-Contoret, ej mindre för återbetalningen af de summor, som redan iiro eller framdedeles varda lyftade i afräkning å detta creditiv, än ock för godtgörande af den ränta, som å dessa låneunderstöd uppkommer, med afdrag likväl af de med ifrågavarande lånerörelse gemenskap egande omkostnader, som discont-fonden, enligt det för dess förvaltning utfärdade Reglemente, måste vidkännas; men hvilket afdrag icke får öfverstiga en fjerdedel af den fastställda räntan för de lån, hvartill creditivet blifvit begagnadt; kommande för den redan i denna lånerörelse använda andel af omförmälde creditiv, räntan alt efter samma grund från och med instundande Juli månad RiksgäldsContoret godtgöras.
Enär erfarenheten visat, att det allmännas säkerhet icke är fullkomligen betryggad, genom meddelandet af lån till det i 3 §. af Högstberörde Reglementes stadgade belopp af 75 procent utaf det ullen vid Ullcontoret åsätta värde, helst, på sätt Rikets Ständers sistl. år församlade Revisorer anmärkt, ett belånadt parti ull, vid anställd auction, måst för Kongl. Maj:ts och Kronans räkning inropas; i följd hvaraf åter en icke obetydlig förlust för det allmänna uppkommit, har Utskottet, med afseende jemväl å Svenska ullprisens ännu fortfarande föränderlighet, trott sig ega anledning hemställa, att lån hädanefter icke må af ulldiscont-fonden beviljas till högre belopp, än Femtio procent af det värde, hvartill ullen blifvit på föreskrifvet sätt uppskattad.
Deremot, och då den Kongl. Commerce-Collegium, genom nyss åberopade tillerkända rättighet att efter omständigheterne, i hvarje serskildt fall, nedsalta låneprocenten, måste förorsaka en för den lånberättigades rörelse möjligtvis menlig osäkerhet i afsende på beloppet af det lån, han eger att förvänta, har Utskottet ansett sig böra föreslå, att Kongl. Commerce-Collegii befattning, i afseende på lånebeloppens bestämmande, må för framtiden inskränka sig till det ullen åsatte värdes jemförande med de i allmänt gångbara ullprisen samt till controllerandet af sorteringens behöriga verkställighet. 11 Stats-Utskottcts Utlåtande, N.-o i5o.
Slutligen för Utskottet vördsamt anmäla, att Utskottet från Hörlö Aire Ridderskapet och Adeln emottagit 3:ne motioner, nemligen: af Herrar B.
Rosenblad, N- R- Manck af Rosenschöld och C, H. von Knorring, om Uilcontors inrättande i Götheborg och Malmö; men som Utskottet ansett de härom väckta frågor vara af beskaffenhet att böra, gemensamt med Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet, behandlas, så komma begge Utskotten alt öfver dessa frågor serskildt utlåtande framdeles afgifva.
Emedlertid får StatsUtskottet, såsom dess yttrande, angående Herr von Knorrings, i sammanhang härmed, framställde förslag om anvisandet af ytterligare creditiv för ullhandelns och uliculturens uppmuntrande, åberopa, hvad LTtskottet här ofvan haft äran anföra och föreslå.
Reservationer af Herr Friherre Sprengtporten samt Hrr Tersmeden, af Geijerstam, von Troil och af Harmens emot lånebeloppets nedsättande till 50 procent utaf det ullen åsätta värde; anseende bemälde reservanter detta belopp böra bestämmas till 66- procent af ullens värde.
Ank. till Exp. Utsk. den 21 Maj, kl. g f. m.
Utlåtande, angående föreslagna förändringar i vi/koren för det vid sista Riksdag be viljade län till återuppbyggande af Staden IV ener sborg.
Sedaxr Rikets sist församlade Ständer, till staden Wenersborgs återuppbyggande, öfter den staden år 1834 öfvergangna eldsvåda, beviljat ett låneunderstöd af 150,000 R:dr, med vilkor, alt, från och med den 1 Juli 1840, eller efter förloppet af de 5 år, hvarunder lånet skulle få begagnas räntefritt, 5 procents årlig ränta derå borde beräknas och till Riksgälds-Contoret, inom den 31 December hvarje år, inbetalas, samt att, från och med den 1 Juli Stats-UtskolUls Utlåtande j N.o iSo. 1843, börtie på enahanda salt årligen erläggas 8 procent a primitiva capitalet, för liqviderande af ej mindre efter nyssnämnde beräkning upplupen ränta, än sjelfva capital-beloppet, intilldess detsamma vore tili fullo godtgjordt; så hafva, vid innevarande Riksdag, följande förslag och framställningar, åsyftande lindring i de för detla lån sålunda bestämda betalningsvilkor, blifvit Rikets Ständers pröfning och afgörande underställda samt, i sådant afseende till Stats-Utskottets förberedande behandling, öfverlemnade, nemligen: l:o Kongl.
Maj:ts under den 24 sistlidne Mars tili Rikets Ständer aflat— na och under N:o 44, i hillänget Lill Riks-Ståndens protocoli (1 Sami. 17 Häftet sid. 4—5) införda Nådiga Proposition, angående nedsättning af räntan å ifrågavarande lån till 4 procent och amorteringens verkställande med 6 procent, räntan häruti inberäkna'; hvarigenom ränte- och capital-afbetalningsvilkoren för detta lån komrne att blifva enahanda med dem, som Kongl. Maj:t, med afseende å såväl lånebidragets föremål, som creditförhållandenas förändring under senare åren, i Nåder fastställt för det staden Wexiö, efter 1838 års eldsvåda, beviljade byggnadslån å 100,000 R:dr. 2:o
En af åtskilliga med dylika lånbiträden understödda husegare i Wenersborg hos Kongl. Maj:t i underdånighet gjord och, genom
Nådig remiss af den 13 nästlidue April, till Utskottet, för att komma under öfvervägande i sammanhang med ilögstberörde Proposition, öfverlemnad ansökning, dels om ti 11— godonjutande af fulla 5 års räntefrihet för de erhållne lånen, att räkna från desammas utbetalning tili lånsökanderne, dels ock om enahanda räntefrihet under en tid af ytterligare 5 år; varande, till stöd för denna ansökning, bland annat anfördt: att kostnaderna för de efter eldsvådan uppförda hus, i anseende till byggnads-materialiernes och arbets-lönernes uppstegrade pris, vida öfverstigit de uppgjorda beräkningarne; att sökanderne, som af ifrågavarande län fått sig beviljadt ett sammanräknadt belopp af 123,416 R.dr 32 sk., deremot uppfört byggnader för en utaf sakkunnige personer förslagsvis beräknad kostnad af 346,745 R:dr 29 sk. 4 rst.; att, då en stor del af de, i följd af eldsvådan, efter- serdeles låga försäkringsvärden, utbetalda brandskade-ersättningssummor medtagits för godtgörande af förut intecknade skulder, hade sökanderne varit nödsakade alt i annan låneväg anskaffa tillgång till de byggnadskostnader, som ofversköto de af det allmänna erhållne lånebiträden; att någon dessa kostnader motsvarande afkastning icke vore att af de uppförda nya husen påräkna; att det stadens branskadade invånare genom allmänna välgörenheten tilldelade understöd af något öfver 80,000 R.dr, på långt när, icke uppgick till värdet af den genom eldsvådan förstörde lösegendom; att, sedan Wenersborg, genom hamnafgifternes öfverlåtande till Elfstyrelsen, förlorat sin Stats-Utshotlels Utlåtande, IV. o 1S0. betydligaste inkomst samt stadens fattigafgifter, i följd af choleran oell eldsvådan, blifvit högst ansenligt förhöjda, voro de allmänna bidragen af delta samhälle redan serdeles betungande för dess invånare, men kommo likväl alt ytterligare från och med detta ar ökas, medelst bevillniugen för de ånyo uppförda byggnaderna; samt slutligen att, ehuru, enligt Rikets Ständers heslut, det beviljade byggnadslånet skulle få begagnas räntefrilt under 5 år, komme likväl denna förmon, såvida ränteberäkningen skulle börja den 1 instundande Juli, icke någon af sökanderne till godo, enär de dem tillerkända lånandelar endast successive, i mon af byggnadernes uppförande och inredning, blifvit utbetalda samt för några af dem ännu icke helt och hållet utfallit.
Uti häröfver infordradt underdånigt utlåtande, har Landshöfdinge-embetet i Elfsborgs
Län dels uppgifvit, att, i anseende till den större kostnaden för uppförandet af stenhus, lånebeloppen måst nedsättas lill | af byggnadskostnaden för boningshus och till § deraf för uthus, dels ock vitsordat, alt lånen, endast i nion af byggnadsarbetets fortskridande, blifvit utlemnade, samt att vid sistlidet års slut betydliga låneandelar utanorduades och några äfven derefter innestodo.
Med afseende ej mindre å detta förhållande, än å det för delaktighet af berörde lån stadgade stränga vilkor af stenbyggnaders uppförande, har Landshöfdinge-embetet i underdånighet tillstyrkt den sökta ytterligare räntefriheten under 5 år, att räkna från den 1 nästkommande Juli, då iåneanslaget först kunde anses vara slutligen utdeladt och disponeradt. 3:o Herr P. Sandelhjelms inom Högloft.