Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då det sålunda blifvit ådagalagdt, att vid stiftandet af en pensionsinrättning för folkskolelärarne i riket, endast med en obetydlig förhöjning af det för denna inrättning erforderliga anslag, kunde vid denna fästas en med den så nära beslägtad och till samma mål syftande inrättning, som 'en pensionsanstalt för samma lärares efterlemnade enkor och barn, har E. K.
Maj:t föreslagit, att Rikets Ständer måtte, såsom bidrag till förvaltningskostnaderna för den sålunda föreslagna enke- och pupillkassan, bevilja ett årligt anslag af 1,000 R:dr.
De i den nådiga Propositionen anförda skäl för ordnandet af en pensionsinrättning för folkskolelärare i öfverensstämmelse med det nu framlagda förslaget hafva Rikets Ständer till alla delar biträdt.
Redan vid flera tillfällen hafva Rikets Ständer medgifvit billigheten och nödvändigheten deraf, att Staten med anslag bidrager till folkskolelärarnes pensionering, och ju längre tiden fortskridit frän folkskolans första ordnande, desto mera måste det för undervisningens nöjaktiga uppehållande vara af vigt, att åtgärder vidtagas, hvarigenom orkeslösa skollärare sättas i tillfälle att lemna tjensten utan att derföre prisgifvas åt nöd eller församlingarnes godtycke.
Den i det nu framlagda förslaget stadgade grundsatsen, att besörjandet af pensioneringen bör åligga kommunerna med understöd af Statsverket och att folkskolelärarne från alla afgifter derför befrias, synes Rikets
Ständer jemväl vara med billighet öfverensstämmande, enär folkskolelärarnes lönevilkor i allmänhet icke äro så förmånliga, att de medgifva afdrag både för hans egen och för hans efterlefvande familjs pensionering, för hvilket sistnämnda ändamål han alltid måste anses skyldig göra uppoffringar.
Han bör dessutom, då han egnat hela mannaåldern åt sitt mödosamma och ansvarsfulla 4 Expeditions-Utskottets Förslag till Rikets Ständers underd.
Skrifvelse, J\s 99. kall, kunna anses hafva fullgjort allt hvad af honom skäligen kan fordras för att njuta en från nöd och näringsbekymmer fredad ålderdom.
För kommunerna åter lärer skyldigheten att besörja lärarnes pensionering icke kunna kännas särdeles tryckande, då densamma, på sätt nu är föreslaget, afbördas genom bestämda årliga afgifter.
Vidkommande slutligen det bidrag, som från Statens sida påfordras, är detsamma afkomiterade beräknadt efter ett lärareantal af 3,000, så att någon synnerlig tillökning i denna utgiftspost icke torde, åtminstone för den närmaste framtiden, vara att befara.
I afseende å den jemväl föreslagna pensionsinrättningen för folkskolelärares efterlemnade enkor och barn hafva Rikets Ständer icke haft annat att erinra, än att, enär det synes vara afsedt, att en årlig kollekt i alla rikets kyrkor skulle denna pensionsinrättning medgifvas, men dylika kollekter under sednare tider, då de blifvit alltmera talrika, på flera ställen väckt en viss ovilja, och inkomsten deraf dessutom är till beloppet högst osäker, anse Rikets Ständer lämpligare, att jemväl det mindre betydliga belopp, sorn af en dylik kollekt påräknats, måtte med statsanslag ersättas.
I öfverensstämmelse härmed hafva Rikets Ständer, med gillande af de för folkskolelärares pensionering af E. K.
Maj:t framställda grunder, dels medgifvit att så väl den i Riksgälds-kontoret ännu innestående delen af den för dessa lärares pensionering afsedda fond, 101,940 R:dr, som äfven de till understöd för pensionsinrättningarne i Linköpings och Hernösands stift anvisade 18,060 R:dr, under förutsättning att delegarne i nämnda särskilda pensionsanstalter till fördel för den allmänna pensionsinrättningen afstå dessa medel, må för folkskolelärarnes pensionering enligt dessa uppgifna grunder användas, dels ock för pensioneringens upprätthållande anvisat ett årligt anslag på ordinarie stat af 30.000
R:dr; hvarjemte Rikets Ständer såsom bidrag till folkskolelärarnes enke- och pupillkassa anvisat ett årligt anslag af 2,000 R:dr.
F.xpeditions-Utshottets Förslag till Rikets Ständers'underd.
Skrifvelse, JYl 100.
5 N:o 100.
Uppläst och godkäudt hos Kidd. och Adeln den 20 Juni 1866. » Preste-Ståndet » 20 -— » — » Borgare-Ståndet » 20 — » — » Bonde-Ståndet » 20 — » — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående disposition af kronotionden på Gotland för dervarande presterskaps aflöning.
Nio 115.) S. A. K. Uti nådig Proposition till Rikets Ständer af den 2 sistlidne Februari har E. K.
Majit behagat meddela, hurusom —, efter det Kongl. Majit till Rikets arén 1834 och 1835 församlade
Ständer öfverlemnat att sig yttra öfver ett af Kammar-kollegium uti underdånigt utlåtande den 21 Februari 1832 afgifvet förslag till ny reglering af kyrkoväsende! på Gotland, för hvars genomförande Kammar-kollegium ansett erfordras, att af den åt presterskapet derstädes dittills upplåtna kronotionden, hvilken, enligt skedd uträkning, antogs uppgå till omkring 3,797 tunnor, fortfarande såsom förläning af gunst och nåd upplätes 2,047 tunnor, hvarigenom öfverskottet, nära 1,750 tunnor, komme Statsverket till godo; och Rikets Ständer uti underdånig skrifvelse af den 1 December 1834 till Kongl. Maj:t öfverlemnat att om nämnda reglering närmare förordna och att till Gotlands presterskap disponera fcå mycket af kronotionden, som oundvikligen fordrades för erhållande af det löningsbelopp, Kammar-kollegium föreslagit, dock så att tiondegifvarne i alla händelser icke komme att annorlunda utgöra Kronans andel af tionden än uti rikets öfriga provinser, samt med vilkor tillika, att dermed sådan reglering vunnes, som gåfve lättnad åt hemmansegarne och lemnade något öfverskott åt Statsverket, — Kongl. Maj:t, som vidare i anledning af Kammar-kollegii ofvanberörda förslag låtit höra tiondegifvarne på Gotland äfvensom öns presterskap, samt deröfver jemväl af Kongl.
Maj:ts Befall - G Expeditions-Utskottets Förslag till Rikets Ständers underd.
Skrifvelse, M 100. ningshafvande i länet och stiftets Biskop inhemtat underdåniga yttranden, vid ärendets föredragning den 27 Mars 1843, i dettas dåvarande skick icke funnit skäl att lemna bifall till en sådan reglering af kyrkoväsendet som då var ifrågasatt, men, med afseende å angelägenheten deraf, att Gotländska presterskapets inkomster, som skulle kunna utfordras enligt den för sednare tider och förhållanden icke lämpliga konventionsstadgan af den 20 September 1648, efter billiga grunder bestämdes, så att, å ena sidan, presterskapet icke saknade nödig utkomst, och, å den andra, innevånarne icke betungades med oskäliga afgifter, i nåder anbefallt vidtagandet af åtskilliga förberedande åtgärder, såsom erforderliga innan någon allmännare och definitiv reglering af kyrkoväsendet på Gotland kunde komma i fråga.
Sedan, med anledning häraf, E. K. Maj:ts Befallningshafvande, jemte anmälan om hvad till följd af de sålunda anbefallda åtgärderna förekommit, uti underdånig skrifvelse af den 26 September 1861 afgifvit förslag i ämnet, samt
Kammar-kollegium med underdånigt utlåtande deröfver inkommit; har E. K. Maj:t —, som, vid underdånig föredragning af detta ärende, funnit den föreslagna regleringen icke öfverensstämma med gällande föreskrifter om allmänt ordnande af presterskapets inkomster, samt förty och då derjemte för regleringens genomförande kronobonden på Gotland tagits i anspråk utan den inskränkning Rikets Ständers underdåniga skrifvelse af den 1 December 1834 innehåller, förklarat det uppgjorda förslaget till lönekonventioner icke kunna i befintligt skick vinna nådig stadfästelse, äfvensom föreskrifvit, att reglering af presterskapets på Gotland aflöning skall verkställas på det sätt och efter de grunder, Kongl. Förordningen den 11 Juli 1862 bestämmer, — uti ofvannämnda nådiga Proposition, enär det belopp, som enligt Rikets Ständers förberörda underdåniga skrifvelse får af kronobonden för en dylik reglering användas, möjligen icke blefve tillräckligt att fylla hvad till presterskapets anständiga bergning erfordrades utöfver de bidrag församlingar^ kunde skäligen anses böra för ändamålet lemna, föreslagit Rikets Ständer, att hvad i sådant afseende kunde ytterligare erfordras måtte, utan hinder af Rikets Ständers ofvannämnda beslut, få af kronobonden från Gotland disponeras; Och hafva Rikets Ständer funnit godt bifalla hvad E. K. Maj:t sålunda i nåder föreslagit.
Skrifvelse, J\d 101. 7 \:o 101.
Uppläst och godkändt hos llidd. och Adeln den ‘20 Juni 1866. » Preste-Ståndet » 20 — » — » Borgare-Ståndet » 20 — » — u Bonde-Ståndet » 20 — » — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition i fråga om inlösande af de s. k. frisocknarnes tjenstbar heter till
N:o 128 och Mera.
N:o 136.) S. A. K.
Sedan, i anledning af E. K. Maj:ts nådiga Skrifvelse den 27 Oktober 1859, angående inlösen af de till
Dylta svafvelbruk i Orebro län utgående tjenstbarheter af Axbergs, Kihls och Hofsta socknar, Rikets åren 1859—1860 församlade Ständer, på sätt af deras underdåniga skrifvelse den 26 Oktober 1860 inhemtas, till E. K.
Maj:ts disposition å Riksgälds-kontoret anvisat ett belopp af 88,587 R:dr 80 öre, för att, derest
Dylta bruksegare dermed åtnöjdes och utan tvist till Kronan återlemnade dispositionsrätten till tvänne för brukets drift anslagna allmänningar, benämnda Östra allmänningen och Hålahults allmänning, för åvägabringande af reglering utaf de uti den nådiga Skrifvelsen omförmälda förhållanden, till bruksegaren utbetalas; men hinder mött för åvägabringandet af en sådan reglering på de af Rikets Ständer föreslagna grunder; så har E. K. Maj:t, efter vederbörandes hörande, uti nådig Proposition af den 29
December sistlidna är till Rikets Ständer aflåtit förnyad framställning i ämnet, deruti E. K. Majit till Rikets Ständers bepröfvande öfverlemnat, huruvida icke för verkställande af ifrågavarande reglering, enligt de uti Krigs-, Kammar- och Bergs-kollegiernas underdåniga utlåtande den 5 April 1857 förordade grunder, det af Rikets Ständer redan beviljade anslagsbelopp, 88,587 Ridr 80 öre, kunde förblifva till E. K.
Majits disposition.
Vid besvarandet af den sålunda af E. K.
Majit gjorda nådiga framställningen, anse Rikets Ständer det böra i främsta rummet tillses, huruvida, på grund af gällande författningar, någon rätt kan tillkomma
Dylta bruksegare till den ifrågasatta skattelösen 8 Expeditions-Utskottets Förslag till Rikets Ständers underd.
Skrifvelse, M 101. af Kronans allmänningar »Ostra allmänningen och Hålahult» och, om så icke är, huruvida ens något billighetsskäl talar för ett sådant bruksegarens anspråk.
Rikets Ständer anse det vara uppenbart, att båda. dessa frågor böra nekande besvaras.
— De omförmälda allmänningarne, för hvilka rekognitionsafgift aldrig utgjorts, äro nemligen icke att hänföra till rekognitionsskogar, och laglig rätt till skattelösen deraf förefinnes följaktligen icke.
Ur billighetens synpunkt lärer det ej heller kunna förnekas, att för den betydliga fördel, som Dylta s. k. bruksegare hemtat af deras utskyldsfrihet, någon motsvarande inskränkning i rättigheterna bör ega rum, i jemförelse med dem, som tillkomma rekognitionsskogars innehafvare, de der för desamma erlagt årlig utskyld.
Bland dessa rättigheter lärer väl den väsendtligaste utgöras af skattelösningsrätten.
Dylta-verkens innehafvare, såsom egare af samma verk, tillslagna, och sålunda ej heller utgöra sådana skogar, som blifvit åt innehafvarne af sjelfegande verk och inrättningar öfverlåtna, utan att Kronans upplåtelse egentligen endast innefattar ett medgifvande för dem, åt hvilka Kronan tillsvidare lemnat besittningen af Dylta kronoverk, att å allmänningarne hemta för driften nödigt vedfång, hvarjemte beståndet af öfverlåtelsen är beroende af vissa vilkor och förutsättningar, med hvilkas undanfallande dispositionen i dess helhet försvinner, så att samma öfverlåtelse ingalunda kan med någon säkerhet antagas everdelig, ett förhållande i hänsigt till allmänningarne fullkomligen olikartadt med det, som eger rum i afseende på rekognitionsskogar.
Ur allmän synpunkt anse Rikets Ständer ej heller några särskilda förmåner billigtvis böra beredas
Dylta s. k. bruksegare, enär de vilkor, hvarunder dessa fått i mer än tvänne århundraden innehafva de af Kronan medgifna förmåner, varit af beskaffenhet att uteslutande hafva lagt fördelen och vinsten på bruksegarnes sida, hvarförutan, enligt hvad handlingarne visat, under tidernas längd, privilegii-innehafvarne låtit sådana underlåtenheter komma sig till last, att endast en ganska betänklig efterlåtenhet å Kronans sida kan göra förklarligt, att privilegii-innehafvarne ännu äro i besittning af privilegierna.
Då sålunda med stöd af lag eller billighet inga anspråk på skattelösen af de ifrågavarande allmänningarne kunna innehafvaren af Dylta svafvelbruks privilegier tillerkännas, hafva Rikets Ständer att undersöka, hvilketdera kan vara för Kronan förmånligare, antingen att afhända sig allmänningarne eller, såsom vid föregående riksdagar ifrågasatts och vid 1859 och 1860 årens riksdag beslutits, ställa dem under egen disposition.
För den sednare åtgärden talar i hög grad nyttan för det allmänna, att i mellersta delen af riket behålla den skog, som ännu kan finnas att tillgå, enär skogens värde derstädes kan väntas vara i stigande, och det i desto större mån, som en rationel behandling deraf måste kunna Under Kronans omedelbara förvaltning bättre betryggas, så att, om äfven under de första åren förlust uppstår, mer än motsvarande ersättning i framtiden kan emotses.
Härvid torde äfven böra tagas i betraktande den fördel, som allmänningarnes öfvertagande af Kronan bör medföra genom verksammare tillsyn emot skogens olagliga anlitande, än som under nuvarande förhållanden, äfven med bästa vilja hos innehafvaren, kan åstadkommas.
I samman - E.vpeditions-Utskottets Förslag till Rikets Ständers underd.
Skrifvelse, M 101.
9 I sammanhang härmed erfordras jemväl yttrande rörande verkan af de upplysningar, som vunnits beträffande de å förenämnda allmänningar befintliga intagor och torp, eller den odlade delen af allmänningarne, deraf Rikets Ständer ansett afkastningen böra tillfalla Staten, men hvarom E. K.
Maj:t ansett frågan böra förfalla.
I detta hänseende gifva de af Kammar-kollegium meddelade upplysningar vid handen, att ifrågavarande intagor visserligen häfdas under redan i äldre tider skattlagda hemman och utjordar, men att det icke kunnat utredas, huruvida samma intagor ingått och beräknats i hemmanens och lägenheternas skatt; och ehuru sålunda det synes tillhöra vederbörande innehafvare att åvägabringa den bevisning, som till värjande af deras innehaf kan erfordras, anse likväl Rikets Ständer, då åsigterna i denna del af frågan visat sig delade och Kronans rätt härutinnan således icke kan antagas uppenbar, Kronans anspråk härutinnan icke bör i laga väg fullföljas.
På grund af det ofvan anförda och änskönt det för upphörandet af de s. k. frisocknarnes tjenstbarheter, enligt Rikets Ständers beslut vid 1859—1860 årens riksdag gjorda regleringsförslag, af vederbörande icke funnits antagligt, anse Rikets Ständer skäl saknas att frångå de genom Rikets Ständers omförmälda beslut rörande dispositionen af sjelfva allmänningarne förut uttalade åsigter, till förringande af hvilkas rigtighet några giltiga anmärkningar icke blifvit framställda.
Vid sådant förhållande och då likväl, för den händelse bruksegarne numera skulle finnas villige att antaga det en gång gjorda anbudet, rättigheten dertill ännu torde böra lemnäs dem öppen, hafva Rikets Ständer funnit skäligt medgifva, att det redan beviljade anslagsbeloppet, 88,587
R:dr 80 öre, må fortfarande ställas till E. K. Maj:ts disposition för att användas till ersättning åt
Dylta bruksegare för de så kallade frisocknarnes tjenstbarheter; anhållande Rikets Ständer underdånigst, att, derest bruksegarne på en sådan uppgörelse ingå, Ostra allmänningen och Hålahult genast måtte ställas under Kronans omedelbara disposition; hvarjemte Rikets Ständer få i underdånighet anhålla, att, derest under nästa statsregleringsperiod uppgörelse på förberörda sätt icke kommer till stånd, E. K. Maj:t utan hinder deraf behagade låta på så sätt ställa förenämnda allmänningar under Kronans disposition, att E. K. Maj:t täcktes anbefalla Skogs-styrelsen dels att genom jägmästaren i länet jemte nödig skogsbetjening hafva tillsyn och vård om allmänningarne, på stället vaka deröfver, att det årliga, blott för svafveltillverkningen bestämda afverkningsbeloppet, 734 ’/4 stafrum ved, icke öfverskrides, samt att skogseffekterna icke må användas för annat ändamål än det, hvartill allmänningarne blifvit åt svafvelbruket upplåtna; dels att åt blifvande skogvaktare såsom boställen upplåta nödigt antal af de å allmänningarne befintliga oskattlagda torp och intagor; hvaremot de öfriga oskattlagda lägenheterna torde i laga ordning skattläggas.
Fröt. 1805 & 1866. 10 Sami. 1 Å/d. 14 Haft. 2 10 Expeditions-Uiskottets Förslag till Rikets Ständers underd.
Skrifvelse, M 102.
Nio 102.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 20 Juni 1866. » Preste-Ståndet » 20 — » — » Borgare-Ståndet » 20 — » — » Bonde-Ståndet » 20 — » — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående de i 63 § Regeringsformen föreskrifna kreditivsummor. (Stats-Utskottets Mern.
Med anledning af stadgandet i 63 § Regeringsformen, att, för oförutsedda händelser, tvänne särskilda tillräckliga summor böra vid hvarje riksdag anslås och till utbetalning från Riksgälds-kontoret anvisas, den ena att vid infallande krig kunna af Konungen lyftas, sedan Han Stats-Rådet in pleno hört och Rikets Ständer sammankallat, och den andra att vara tillgänglig, då Konungen, sedan hela Stats-Rådets tankar deröfver blifvit inhemtade, finner den vara till rikets försvar eller andra högst vigtiga och angelägna ändamål oundvikligen nödig, hafva Rikets Ständer bestämt den förra af dessa summor, eller det så kallade Större kreditivet, till samma belopp, hvartill det alltsedan 1812 års riksdag varit faststäldt, eller till Tre millioner Riksdaler, äfvensom den sednare, eller det så kallade
Mindre kreditivet, blifvit för tiden intill nästa riksdag bestämd till enahanda belopp, som för densamma vid sednaste riksdag fastställdes, eller En million Femhundratusen Riksdaler.
Stockholm den 20 Juni 1866. Expeditions-Utskottets Förslag till Rikets Ständers underd.
Skrifvelse, J\i 103. 11 N:o 103 Uppläst och godkändt hos Kidd. och Adeln den 20 Juni 1866. » Preste-Ståndet » 20 — » — » Borgare-Ståndet » 20 — » — » Bonde-Ståndet » 20 — » — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, med ny Riksstat.
(Stats-Utskottets Mern.
Den för år 1867 och intill dess ny statsreglering vidtager upprättade Riks-stat få Rikets Ständer härmed i underdånighet öfverlemna.
Stockholm den 20 Juni 1866. 12 Expeditions-Utskottets Förslag till Rikets Ständers underd.
Skrifvelse, M 104. 3V:o 104.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 20 Juni 1866. » Preste-Ståndet » 20 — » — » Borgare-Ståndet » 20 — » — » Bonde-Ståndet » 20 — » — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående, npprättadt nytt reglemente för Riksgälds-kontoret.
(Stats-Utskottets Mem.
N:o 145.) S. A. K.
Sorn det reglemente för Riksgälds-kontoret, hvilket vid innevarande riksdag utfärdas, synnerligast i fråga om verkställigheten af de å Kontoret anvisade utbetalningar innehåller åtskilliga närmare föreskrifter, hvilka icke finnas intagna i Rikets Ständers derom till E. K. Maj:t aflåtna underdåniga skrifvelser, hafva Rikets Ständer, i öfverensstämmelse med hvad under de sednare riksdagarne iakttagits, uppdragit åt sina Eulimägtige i Riksgälds-kontoret att, så fort ske kan, efter emottagandet af det nya reglementet, till E. K. Maj:t, å Rikets Ständers vägnar, i underdånighet aflemna ett exemplar af samma reglemente.
Expeditlons-Utskottets Förslag till Rikets Ständers underd.
Skrifvelse, M 105. 13 N:o 105.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln deli 20 .Tuni 186G.
» Preste-Ståndet » 20 — » — » Borgare-Ståndet » 20 — » — » Bonde-Ståndet » 20 — » — Rikets Stunders underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. May.ts nådiga Proposition angående nedsättning i bevillningen för reseagenter.
(Bevillnings-Utskottets Bet. N:o 3.) S. A. K.
Uti den handelstraktat, hvilken den 14 Februari sistlidet år blifvit afslutad mellan Sverige och Norge, å ena, samt Frankrike, å andra sidan, deruti ömsesidig rättighet blifvit medgifven för Franske fabriksidkare och handlande eller deras reseagenter att i Sverige och Norge, och för dylika personer från sistnämnda länder att i Frankrike göra uppköp för sin industris behof och att emottaga beställningar med eller utan prof, men icke att till försäljning kringföra varor, har, såsom följd af den för närvarande i Bevillningsstadgan föreskrifna skyldighet för utländska handlande och agenter att, för rättigheten att härstädes utbjuda eller afsluta handel om utländska varor, erlägga särskild bevillning, den bestämmelse blifvit i traktatens 15:de artikel införd, att så länge den Svenska lagstiftningen pålägger utländska reseagenter särskild bevillningsafgift, en afgift till lika belopp skall kunna i Frankrike affordras Svenske reseagenter; hvarjemte, i sammanhang med ratificerandet af omförmälda traktat den 10 sistlidne Mars, E. K. Maj:t genom en särskild deklaration förbundit sig att vid innevarande riksdag föreslå nedsättning till åtminstone hälften af den bevillningsafgift, som af reseagenter för utländska handelshus i Sverige nu erlägges.
På grund häraf har E. K. Maj:t uti särskild till Rikets Ständer aflåten nådig Proposition af den 17 November sistlidet år föreslagit, att förberörda i 16 § af nu gällande Bevillningsstadga föreskrifna afgift må, med bibehållande i öfrigt af de för 14 Expeditions-Utskottets Förslag till Rikets Ständers underd.
Skrifvelse, JYs 106. samma afgift meddelade bestämmelser, till beloppet nedsättas från 100 R:dr till 50 R:dr för de första tre månaderna, och från 40 R:dr till 20 R:dr för hvarje följande månad, eller till likhet med hvad som, enligt Bevillningsstadgan den 6 April 1858, var faststäldt.
Då nedsättning till halfva nuvarande beloppet af ifrågavarande bevillning skulle i betydlig mån förminska den med samma bevillning åsyftade verkan, att nemligen förhindra utländske krämare att, under förevändning af profvers utbjudande, pä landsbygden afyttra sina varor, hafva Rikets Ständer, som af berörda skäl ej ansett sig kunna bifalla den sålunda föreslagna nedsättningen, beslutat, att hvad för närvarande är stadgadt, angående beloppet af bevillningen för utländske handlande och handelsagenter, må oförändradt bibehållas.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 20 Juni 1866. » Preste-Ståndet » 20 — » — » Borgare-Ståndet » 20 — » — » Bonde-Ståndet » 20 — » — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, med reglemente för Bankens styrelse och förvaltning.
(Banko-Utskottets Mern.
N:o 32.) S. A. K.
Med öfverlemnande härhos af upprättadt reglemente för Rikets Ständers Banks styrelse och förvaltning, få Rikets Ständer i underdånighet anhålla, att E. K. Maj:t täcktes låta till allmänhetens kännedom och efterrättelse kungöra de i berörda regie - Expeditions-Utskottets Förslag till Rikets Ständers underd.
Skrifvelse, JVs 107.
15 mente befintliga nya eller förändrade föreskrifter, för hvilkas tillämpning sådant kan anses erforderligt.
Stockholm den 20 Juni 1866. X:o 107.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 20 Juni 1866. » Preste-Ståndet » 20 — » — » Borgare-Ståndet » 20 — » — » Bonde-Ståndet » 20 — » — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i fråga om ändring af lagens bestämmelser angående tiden för fullföljande af vad och besvär emot Utslag, meddelade af Underrätt å Gotland. (Lag-Utskottets Bet.
N:o 51). 8. A. K. Genom 9 § i 25 Kap. Rättegångsbalken, sådant detta lagrum lyder i Kongl.
Förordningen den 23 Augusti 1851, är tiden för fullföljande af vad ifrån Gotland, likasom från Norr- och Westerbottens län, bestämd till den nittionde dagen från det Underrättens dom föll, och enligt 5 § af samma kapitel utgör till följd häraf besvärstiden fyratiofem dagar.
Uti särskilda hos Rikets Ständer väckta framställningar har uppmärksamheten fästats på olämpligheten att bibehålla denna tidsbestämmelse, sedan de förhållanden, hvarpå densamma sig grundat, under sednare tider undergått en väsendtlig förändring.
Nämnda bestämmelse, som fått qvarstå i lagen alltsedan 1734, hade uppenbarligen tillkommit med afseende på den mellan fastlandet och Gotland genom seglande farkoster då verkställda postförbindelsens långsamhet och osäkerhet; men numera, då genom ån g - 16 Expeditions-Utskottets Förslag till Rikets Ständers underd.