Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
R:dr åtskilliga Götha-kanal-aklier varit hypotiserade; alt, innan någon utsöknings-åtgärd kunnat vidtagas för indrifiiing af dessa lån, hvilka utgått år 1844, begge gäldenärerne blifvit försatte i konkurs-tillstånd, hvaruppå, efter anställde bevakningar, Diskont-Verket uppburit 79® procent ur Friherre af Nordins konkursmassa, som, enligt algifven slutredogörelse, icke eger vidare tillgång, och 15| procent ur Kinnmans, genom hvilka utdelningar, jemte realisering af ofvannämnde hypothek, aktieiånen blifvit tili kapitalen liqviderade och å räntorna derför afbetalde i 14 R:dr 24 sk. 9 rist. samt de öfriga lånen förminskade till en kapital-återstod af 191 Ridr 47 sk. 4 rist., hvilken summa Kinnman, fastän bans konkursmassa ännu ej kunnat slutligen utredas, sistlidne år inbetalt; att denna utredning för Kinnman förhindras deraf, att för en borgenärs fordran, om hvars giltighet särskild rättegång vore anhängig, mäst afsättas belöpande utdelning 259 Ridr 40 sk. 11 rist.
R:gs, hvilken, derest samina fordran underkändes, skulle emellan öfrige borgenärerne fördelas, i hvilket fall
Diskont-verket, så vida dess kapitalfordran qvarstått, haft att ytterligare påräkna omkring 11 Ridr Biko; men att, sedan kapitalet numera är vordet til! fullo guldet, någon utdelning ur berörde massa icke i något (all kunde
Diskont-verket tillgodokomma; samt att i konkursmålet efter Friherre al Nordin, hvars arfvingar vunnit urarfva-förmån, Diskont-verkets fordran blifvit bevakad och till betalning fastställd, men tillgångarne icke ens varit tillräckliga att betäcka begrafiiings-kostnaden och tjenslehjons-löner.
1 fråga om den sökta afskrifningen, har Banko-Diskont-Direktionen anfört att, ehuru det belopp, hvarmed kapital-återstoden blifvit af Kinnman liqviderad, och hvartill han, efter hvad Diskont-verkets ombud inom Stora Kopparbergs län vitsordat, icke kunnat bereda sig utväg annorledes än genom skuldsättning bos enskild person, vida öfverstege hvad af hans konkursmassa möjligen varit att ytterligare förvänta, samt annan godtgörelse för ifrågavarande räntor icke stöde att erhålla, än som tilläfventyrs må kunna al Kinnman utbekommas, Direktionen likväl, i saknad af närmare kännedom om Kinnmans ekonomiska ställning och förmåga att sina åtagna förbindelser fullgöra, ansett sig icke ega gillig anledning att å ansökningen tillstyrka bifall.
Då emellertid, enligt de upplysningar
Utskottet varit i tillfälle sig förskaffa, Kinnman, som är nära 60 år gammal med 5 oförsörjda barn att uppfostra, befinner sig i den ställning, att ban icke kan bela den upplupna räntan gälda, har Utskottet, med afseende derå, alt hans skuld till Verket hufvudsakligen uppkommit genom ingångna borgens-lörbindelser, funnit sig böra i så måtto understödja den gjorda ansökningen, att Utskottet vördsamt hemställer, att, så vida Kinnman till Banko-Diskont-Verket inbetalar den upplupna öfver-räntan å hans eget lån med 124 R:dr 19 sk. 7 r:st. Banko-VIslcottets Memorial N:o 21. 11 B:ko, inom 6 månader från den dag Rikets Ständers härom fattade beslut blifvit honom delgifvet, han må befrias från erläggande af Diskont-verkets hos honom egande öfriga räntefordran.
Slockholm den 24 Mars 1857.
M:ö 27.
Ank. till Exp.-Utsk. den 2a Mars 18S7, kl. 2 e. m.
Memorial, med hemställan om afskrifning aj o:ne Jean Banken ulgifna odlingslån»
Uti den berättelse Utskottet af Bankens Fiskals-Embete emottagit, angående de till dess befattning hörande ärenden, har hemställan blifvit gjord derom att 3:ne, enligt Banko-Utskottets beslut den 7 Maj 1835, inom linien förda odlingslån mätte få till nu återstående belopp afskrifvas, nemligen: N:o 422 å 580 R:dr, upptaget af Ofverstelöjtnanten B.
Oxehufvud, mot borgen af Majoren Carl de Frese och Stallmästaren Carl Westfeldt, å hvilket län kapital-återstoden ulgör 570 lUdr; N:o 836 å 2,000 R:dr, upptaget af Majoren G. von Schantz, mot borgen af Majoren C. von Segebaden och Kapiten B.
Nordenankar, å hvars kapital-belopp 1,825 K.dr 36 sk. 4 r:sl. återstå oguldne; samt N:o 837 ä 1,857 R:dr upplaget af Majoren C. von Segebaden, mot borgen af Majoren G. von Schanlz och Kapitenen A. M. Fischerström, utgörande i återstående kapital 1,567 R:dr 9 sk. 10 r:st., allt B-.ko Sedan, med anledning häraf, Banko-fullmäktiges utlåtande blifvit infordradt, har Utskottet i afseende å berörde lån inhemtat: att både låntagare och löftesmän äro genom döden afgångne; att efter dem alla, med undantag af Majoren eller sedermera Ofverste-löjtnanten G. von Schantz, urarfvaförmån blifvit sökt och beviljad, samt lånen då ytterligare bevakade och till betalning fastställde; att dessa sednare konkursmassor jemväl nu mera äro utredde, så ali någon vidare tillgång derifrån icke kan erhållas, äfvensom, hvad särskildt angår Ofverste-löjtnanten G. von Schantz, som atled den 12 Augusti nästlidne år, att någon bevakning uti urarfvamål efter honom väl ännu icke kommit i fråga, emedan inställelsedag derför hitintills icke varit kungjord, men att en sådan bevakning mäste blifva ändamålslös och endast medföra ytterligare kostnader för Banken, enär, enligt eli handlingarne bifogadl bevis, vederbörande under-exekutor, 12 Banko-Utskotlets Memorial N:o 27. vid en dagen före lians död hos honom anställd undersökning i och för uttagande af en annan hans skuld till Banko-Diskonten, funnit bemälde von Schantz utan ringaste tillgång till gäldande af skulden, eller ens till godtgörande af arfvodet för undersöknings- förrättningen.
På grund af hvad sålunda upplyst blifvit, får Utskottet, i öfverensstämmelse med hvad såväl Fiskals-Embetet, som Banko-fullmäktige, efter vederbörandes hörande, tillstyrkt, hos Rikets Ständer hemställa, att ifrågavarande ii stycken inom linien förda odlingslån må till nu återstående belopp få i Bankens räkenskaper afskrifvas.
Rättelse-. 1 Banko-Utskottets Utlåtande N:o 21.
Sid. 13, rad.
11 står: ett groft bedrägeri läs: något mindre hederligt, att icke säga svekfullt, förfarande * så att ordalydelsen blir följande: — — — ty de (Banko-Kommissarierne) kunde väl aldrig förmoda, att något min dre hederligt, att icke säga svekfullt, förfarande skulle vara möjligt för män af den börd och den samhälls-slällning, som desse friherrar innehade.
STOCKHOLM, tryckt hos isaac makccs, 1857. Banko-Utskottets Utlåtande N:o 28.
\ N:o 28.
Ank. till|Exp.-Utsk. d. 30 Mars 1857, kl. 5 e. m.
Utlåtande öfver väckt motion om nedsättning i Bankens pris vid försäljning af silfver i omyntad form.
Jemlikt 9 7 § 2 mom. al' gällande Banko-reglemente är åt Fullmäktige öfver lemnadt att, uppå derom gjord anhållan och när de, elter särskild pröfning för hvarje fall, finna sådant, med afseende å förekommande omständigheter lämpligt och för Banken fördelaktigt, kunna, i stället för svenskt silfvermynt, från Banken utgifva, bland annat, silfver i plants antingen emot det i Myntbestämnings-lagen stadgade pris af 128 skillingar
Banko för hvarje Riksdaler i silfver, med tillägg af slagskatten, 5/4 procent, eller ock emot 27 Mark 12 skillingar Hamburger Banko, motsvarande 24 R:dr 52 sk.
Banko för hvarje mark finsilfver, Kölnisk vigt, som plantsen, enligt Hamburger-prof, innehåller.
Som fråga uppstått, att omförmälda å silfver i plants bestämda pris, hvilket, vid försäljning i Banken af dylikt silfver, beräknats enligt 2:dra alternativet eller till 27 Mark 12 sk.
Hamburger Banko, motsvarande 24 R:dr 52 sk.
Svenskt Banko eller 57 R:dr R:gs för hvarje mark finsilfver Kölnisk vigt, vore för högt och sålunda föranledt dertill, att mvntadt silfver företrädesvis uttagits i och för liqvider å utrikes ort, har Utskottet, i betraktande deraf, att sjöfarten sannolikt innan kort kommer i gång, ansett denna fråga, som eljest skolat tagas i öfvervägande vid granskning af föreskrifterna, angående Bankens metalliska kassa, i afseende hvarå Utskottet framdeles kommer att sig utlåta, böra särskildt behandlas, på det att, ifall någon ändring i ofvanberörde Reglements-föreskrift nu skulle af Rikets Ständer finnas nödig, beslutet derom måtte kunna tjena till efterrättelse vid de uttag af silfver, som i och med sjöfartens öppnande torde vara att emotse.
Prof. 1856 if 1857. 6 Sami. 1 Afd. 11 Häft. \ 2 Banko-Utskottets Utlåtande N:o 28:
Nyssnämnde fråga är väckt af Herr Professoren J. M. Agardh i en hos Högv.
Preste-Ståndet afgifven och till Utskottet remitterad motion, hvaruti anföres: att, enligt af Öfver-direktören vid’ Kongl.
Myntverket meddelad uppgift, specier under sednaste tio år utmyntats 1847 till ett antal af 59,645 st. 1848 „ „ „ „ "• 185,100 „ 1849 „ „ „ „ 1850 „ „ „ „ . 69,746 „ 1851 „ „ „ „ 121,796 „ 1852 „ „ „ . „ 54,072 „ 1853 „ „ „ „ 109,378 „ 1854 „ „ „ „ 33,671 „ 1855 „ „ „ „ 160,805 „ 1856 till den 18 November . . . . . . 569,812 „ ' S:a 1,364,025 st. att de under nästlidet år till den 18 November myntade specier sålunda utgjorde 42 procent eller mera än '2Jo af hela detta belopp samt komme, med tillägg af dem, som vidare intill årets slut präglades, sannolikt att uppgå till lika stort antal, som blifvit utmyntadt under alla nio nästföregående åren tillsammans; att denna i så betydlig mån ökade ålgång af specier härledde sig ingalunda från större förbrukning inom landet af nämnde myntsort, utan från en jemt fortgående export deraf till utlandet, hvartill åter, enligt motionärens tanke, ofvan anförde reglementsföreskrift gåfve anledning, enär derigenom priset å finsilfver i plants är vordet bestämdt högre, än priset å silfret i myntad form, hvadan affärsmannen skulle hafva större fördel att exportera Svenskt silfvermynt, än plants-silfver; till ådagaläggande af hvilket förhållande motionären ansett följande omständigheter böra tagas i betraktande, nemligen:
Då, enligt här gällande utmyntningslag, en mark finsilfver, Kölnisk vigt, utmyntas till 9 4/G specier eller 36 R:dr 32 sk.
R:gs, så skulle, med beräkning af slag-skatten, som, efter 3/4 procent, belöpte sig till 13 sk. för hvarje mark, det materiela värdet af en Kölnisk mark finsilfver i ”myntad Svensk form” utgöra 56 R:dr 19 sk., till hvilket pris Bankens sifvervaluta jemväl i räkenskaperna upp tages och hvilket, eller åtminstone 36
R.dr 20 sk. sålunda skulle vara det belopp, hvartill silfver, utan förlust för Banken, kunde försäljas.
Som likväl Fullmäktige, jemlikt 97 § i Banko-reglementet, äro berättigade att sälja den Kölniska marken finsilfver i form af plants till ett pris af 37 R:dr R:gs; så och i händelse utlandets myntverk vore i tillfälle att förvandla det Svenska silfvermyntet till silfver efter Hamburger Bank-valuta för en kostnad understigande skillnaden emellan 37 R:dr, och nyssnämnde 36 R:dr 20 sk., eller 28 sk. på hvarje Kölnisk mark finsilfver, Banko-Utskottets Utlåtande N:o 28. 3 eller 21 sk. för hvarje sådan mark Svenskt myntsilfver, hvilket sednare består af 3/4 fint silfver och 1/4 koppar, vore deraf tydligt, att den utländske affärsmannen skulle föredraga att af den Svenska silfver-exportören begära myntsilfver i stället för plants—silfver, och att Svenska Banken på affären måste förlora hela slag-skatten, som, på de 500,000 specier, hvilka, efter all sannolikhet, under sistförflutna sommar blifvit förda till utlandet, gjorde omkring 15,000 R:dr R:gs; hvarförutan afseende borde fästas derå, att då värdet af den koppar, hvarmed Svenska silfvermyntet är legeradt, nppginge, efter 150 R:dr B:ko per Svenskt skeppund till 5 sk
R:gs för hvarje mark, Kölnisk vigt, och att Banken således emot 56 R:dr 32 sk.
R:gs utgåfve i myntådt silfver en Kölnisk mark fint med tillägg af 5 sk. i kopparvärde, så skulle, om detta sistnämnda värde jemväl toges i beräkning, en mark finsilfver; Kölnisk vigt, i sjelfva verket på verldsmarknaden erhållas för 56 R:dr 27 sk.
Och har, på grund af hvad sålunda blifvit anfördt, motionären föreslagit den förändring i 2 morn. af 97 § i Banko-reglementet, att det måtte öfverlemnas åt Fullmäktige att, efter sig företeende omständigheter, från Banken utlemna silfverplant sar till ett pris, som ej finge understiga 56 R:dr 20 sk.
R:gs och ej öfverstiga 57 R:dr samma mynt för lr-arje mark finsilfver, Kölnisk vigt, som planisen, enligt Hamburger-prof, innehåller; dock att, i händelse förstnämnde pris skulle anses allt för lågt, detsamma måtte förhöjas till 56 R:dr 27 sk., såsom det, hvartill Banken eller Svenska Staten, enligt gällande utmvntnings-grunder, kunde sälja en Kölnisk mark finsilfver i omyntad form, utan att derpå göra någon materiel förlust.
Vid motionens remitterande till Utskottet har, ibland andre, Herr Professoren N. H.
Selander, med erinran att ifrågavarande reglements-§ i sjelfva verket innehölle det af motionären föreslagna stadgande, enär deri angåfves 2:ne alternativ för bestämmande af priset på silfver, som från Banken i plants utlemnas, förmält, hurusom erfarenheten ådagalagt ett motionärens åsigt alldeles motsatt förhållande, eller att affärsmannen, oaktadt för handen varande pris å plants-silfver, ändock merendels uttager detta hellre än prägladt mynt; att under nästlidet år prägladt mynt utvexlats ungefärligen till belopp af 1/2 million, hvaremot plantsar uItagits till värde af öfver 2 millioner R:dr specie; och att, om dessa plantsar blifvit försålde efter 36 R:dr 52 sk. per Kölnisk mark, i stället för, såsom skett, efter 57 R:dr, skulle Banken hafva gått miste om en summa af 72,000 R:dr, för hvars uppoffrande emot den af motionären uppgifna förlust af 15,000 R:dr skäl destomindre förefunnes, som redan tillförene visat sig, att ett lägre pris å plants-silfver, än det förenämnda, icke motverkat uttag af specier, emedan under det tid silfver från Banken utlemnades enligt det för köparen förmånligare alternativet, specier, det oaktadt, i betydliga qvantiteter uttogos.
Till en början anser Utskottet sig böra upplysa, att, sedan, i följd af Rikets Ständers beslut vid 1844—1845 årens Riksdag, åt Banko-fullmäktige öfverlemnats 4 Banko-Utskottets Utlåtande N:o 28. att. uppå derom gjord anhållan och då de, efter pröfning af omständigheterna i hvarje särskildt fall, funne sådant lämpligt och för Banken fördelaktigt, i stället för Svenskt silfvermynt, från Banken utgifva, bland annat, silfver i plants emot det i myntbestämnings-lagen stadgade pris af 128 sk. banko för hvarje riksdaler i silfver, med tillägg af slag-skatten, 5/4 procent; så fästade Fullmäktige uti deras berättelse till Banko-Utskottet vid 1847 års
Riksdag uppmärksamhet derå, att det, utan att leda till förlust för den, som önskade att med omyntadt silfver betäcka utländsk skuld, skulle medföra fördel för Banken, i händelse det silfver, Banken från utrikes ort inbekommit, finge försäljas efter Hamburger prof och vigt samt ett pris af 27 Mark 12 sk.
Banko, per mark fint.
Detta förslag understöddes afnyssbemälda Banko-Utskott, som i sitt tili Rikets Ständer afgifna memorial N:o 49 anförde hufvudsakligen, att, då det omyntade silfver, Banken innehar, i dess räkenskaper upptages till del värde i riksdaler silfver, detsamma vid utmyntning lemnar, så besparades visserligen, vid försäljning af silfver i omyntad form, slag-skatten, som, i händelse af utmyntning, tillfölle myntverket i ersättning för myntnings-kostnaden, och hvilken slag-skatt i Bankens räkenskaper vore såsom förlust Banken påförd, men att, i löljd dels af den olika grund för probering af silfver, som iakttoges i Hamburg och å härvarande myntverk, dels deraf att 1 Riksdaler Svenskt silfver i värde något öfverstege 1 Riksdaler Hamburger Banko, uppstode för
Banken vid försäljning af silfver i omyntad form efter dittills bestämda pris en förlust af omkring 9/10 procent; hvaremot någon förlust för den trafikerande icke kunde uppkomma om han för omyntadt silfver erlade betalning efter det i Hamburg verkställda prof å silfrets fin-innehåll och det af Hamburger Bank antagna pris af 2 7 Mark 12 sk. per mark finsilfver, Ivölnisk vigt, emedan det omyntade silfrets värde vid liqviden å utrikes ort komme att enligt berörde grunder bestämmas, och det alltid måste vara fördelaktigare för den trafikerande att utbekomma silfver i plants, än myntadt silfver, enär det sednares transport medförde ökad kostnad, oberäknadt att, som Svenskt mynt i allmänhet icke vore gängse å utrikes ort, nedsmältningen deraf åtföljdes af utgifter, som drabbade afsändaren.
På dessa grunder och i enlighet med Banko-Utskottets tillstyrkande, fastställde Rikets Ständer de 2:ne alternativa pris för försäljning af silfver i omyntad form, som, sedermera bibehållna, i 97 § 2 mom. af nu gällande Banko-Reglemente finnas intagna; och har, allt efter detta hesluts fattande, hvarje sådan försäljning i Banken skettjefter Hamburger-prof och vigt.
Angående den skiljaktighet i priset vid försäljning af omyntadt silfver, som med tillämpning af det ena eller andra alternativet uppstår, torde upplysning häst vinnas genom anförande af ett exempel.
Enligt Myntverkets meddelade attest å plantsen N:o 1,678, innehållande i fint silfver 70 skålpund 81 ort 47 korn Svensk v. v. eller 128 mark 13 44/18 lod Banko-Utskottets Utlåtande N:o 28.
5 Kölnisk vigt, eger Banken att för berörda plants, vid skeende utmyntning deraf, då slag-skatten, 3/4 procent, tillfaller Myntverket, erhålla .
B:ko R:dr 3,423: 34. 2.
Om denna plants försäljes, enligt 4:sta alternativet efter Svensk vigt med tillägg af slag-skatten, d. v. s. att köparen till Banken erlägger betalning i Bankosedlar å 428 sk. per R:dr specie för icke allenast hvad plantsen, i händelse den utmyntades, skulle lemna Banken eller förenämnde lV.dr 3,425: 34. 2, utan äfven det belopp i silfver, sorn vid utmyntning skulle, såsom slag-skatt, tillfalla Myntverket, erhåller Banken B:ko R:dr 3,147: 15. 4.
Försåld, enligt 2 ulra alternativet, efter Ilamburger-prof och vigt, samt ett pris af 2 7 Mark 12 sk.
Banko per mark fint, utgörande, ä 128 sk:s kurs, 24 R:dr 32 sk.
Svenskt Banko, bekommer Banken deremot för samma plants.
B:ko R:dr 3,178: 27. 6.
Bankens försäljningspris å ifrågavarande plants blifver således i sednare fal let 31 R:dr 12 sk. 2 r:st Banko högre än i det förra, hvilket åter härrör af skillnaden i värdet af Hamburger Banko.
Det nu väckta förslaget om nedsättning i Bankens pris på omyntadt silfver hvilar på den förutsättning, att den enskilde skulle för sina liqvider å utrikes ort beredas större fördel genom uttagande af myntadt, än omyntadt silfver.
För bedömande i hvad mån denna förutsättning rnå vara grundad, har Utskottet inhemtat och får här meddela upplysning om de belopp i myntadt och omyntadt silfver, som under sistförflutna 3 år från Banken utlenmats.
Banken har utgifvit i myntadt silfver:
Hela Riksdaler Specie * • • • . 105,000: 137,850: 402,000: 1/2 dito dito 3,750: 3,600: 57,150: 4/4 dito dito 1,200: 8,250: 66,750: 1/8 dito dito 43,500: 39,750: 83,700: 1/16 dito eller 25- öre st. 45,750: 40,500: 47,250: 1/52 dito 300: 10 öre st. 18,000:
S:ma R:dr Sp. 199,500: 229,950: 674,850:
Omyntadt silfver har År 1854 icke från Banken uttagits, men „ 1855 deremot för R:dr Sp. 9,267: 38.
4. och „ 1856 för „ 2,348,293: 1. 3.
Som handelsförhållandena under åren 1854 och 1855 icke gåfvo anledning till uttag från Banken af omyntadt silfver för betäckande af uppkommen skillnad mellan import och export, emedan under dessa två år den sednare vida öfversteg 6 Banko-Utskottet Utlåtande N:o 28. den förra, torde förhållandet år 1856, hvilket jemväl är vordet af motionären till stöd för förslaget åberopadl, här egentligen böra komma i betraktande.
Det visar sig då af förestående uppgifter, att under förlidna år från Banken utlemnades icke mindre än li.dr Sp. 2,548,205: 1. 5. i omyntadt, men endast R:dr Sp. 674,850: i myntadt silfver, hvaraf åter blott R:dr Sp. 459,150 utgingo i hela och halfva speciel', eller de silfvermynt-sorter.' som vanligen från Banken utvexlas i och för liqvider med utländningen.
Om nu också antages, att hela detta belopp å de två högsta silfvermynt-valörerne till omförinälda ändamål användts, så har likväl år 1856 utförseln af omyntadt silfver varit öfver 5 gånger större än af myntadt.
Genom den under sistlidet år vunna erfarenhet är sålunda ytterligare bekräftadt, att den enskilde, äfven dä det stått honom fritt, alt till sina liqvider å utrikes ort begagna antingen myntadt eller omyntadt silfver, i allmänhet föredragit att från Banken uttaga detsamma i sistnämnda form, oaktadt det derå efter Hamburger-prof och vigt satta högre pris.
Orsakerne härtill äro redan i det föregående antydda, nemligen dels att, då silfver i plants enligt berörde grunder af Banken försäljes, köparen derigenom erhåller full visshet om plantsens innehåll i Hamburger Banko, hvilket naturligtvis för honom medför den stora fördel, att han kan med säkerhet beräkna huru mycket han vid liqvid å utrikes ort har för plantsen att bekomma; dels att, om Svenskt silfvermynt åtminstone i större belopp till utländska liqvider användes, nedsmältning af detsamma för utrönande af dess värde i nyssnämnda myntsort måste ske, hvarigenom särskilda utgifter uppstå för afsändaren, och dels att denne drabbas af högre kostnad för emballage, transport m. m. af myntadt, än af omyntadt silfver.
Genom nedsättning i Bankens nuvarande pris å plants-silfver synes för öfrigt ändamålet att förekomma utförsel af prägladt silfver icke kunna vinnas.
Uttag från Banken af Svenska speciel’ lära alltid, äfven under de för landet mest fördelaktiga handelsförhållanden, komma alt ega rum, för att i Danmark, Tyskland, Finland m. fl. utländska orter dermed besörja liqvider, understigande innehållet af en silfverplants, hvars värde i allmänhet uppgår till omkring 1,400 R:dr Specie.
Såsom ett talande bevis för denna åsigt må särskildt åberopas förhållandet åren 1854 och 1855, då begge åren, såsom här ofvan synes, från Banken utvexlades jemförelsevis ganska betydliga belopp i hela specier, hvaraf sannolikt största delen till utrikes ort utfördes, ehuru under det förra året intet och under det sednare endast R:dr Sp. 9,267: 58. och 4. i omyntadt silfver från Banken utlemnades.
Utskottet, som, i betraktande häraf, anser det ingalunda kunna antagas, att det pris, hvarefter Banken försäljer sitt omyntade silfver, är så högt beräknadt, att uttag från Banken af silfvermynt i och för liqvider på utrikes ort skulle derigenom föranledas, bör dessutom fästa uppmärksamhet derpå, att det omyntade silfret är att betrakta såsom en handelsvara, och att, vid sådant förhållande samt enär, enligt föreskrifterne i föregående Banko-reglementen och äfven i det nu gällande, Banken Banko- Utskottets Utlåtande N:o 28. 7 för inköp af silfver från främmande länder icke må belastas med annan utgift, utöfver grunden i myntbestämnings-lagen, än som erfordras för siifrets transport från uppköpsorten till Banken, denna synes vid skeende försäljning böra återfå åtminstone så mycket, som silfret vid uppköpet kostat Banken, eller 27 Mark 12 sk.
Hamburger Banko, motsvarande, å 128 sk:s kurs, 24 R:dr 32 sk.
Banko för hvarje mark finsilfver, Kölnisk vigt, hvilket utgör det pris på finsilfver llamger Bank såsom stadigvarande antagit.
Efter detta pris har å det under nästlidet år af Banken försålda plants-silfver lill ett bokförings-värde af R:dr Sp. 2,348,293:
I sk. 3 r:st för Banken uppstått en vinst af icke mindre än 111,423 R:dr 44 sk. II r:st Bankq, deraf slag-skatten utgjort 47,320 R:dr 36 sk. 8 r:st samma mynt, hvilken vinst skulle för Banken gått alldeles förlorad, i fall silfret utlemnats i myn tad form eller försålts i plants emot det af motionären beräknade lägsta pris.
På dessa skäl har Utskottet, som vid fullgörande af den Utskottet åliggande granskning af Banko-reglementets föreskrifter, angående Bankens metalliska kassa samt behandling af öfriga i afseende derå väckta motioner, kommer att taga bestämmelserne i ofvanberörde rcglements-§ under förnyadt öfvervägande, funnit sig icke kunna tillstyrka Rikets Ständer att, i anledning af Herr Professoren Agardhs ifrågavarande motion, någon åtgärd för närvarande vidtaga.
Stockholm den 24 Mars 1857. t STOCKHOLM, tryckt hos N. Marcus, 1857.
Banko-Utskottets Memorial N:o 39.
1 Äfso 29.
Ank. till Exp.-Utsk. den 6 April 1857, kl. 2 e. m.
Memorial, i anledning af dels Kontorsskrifvarne H. T. Benckerts, L. J. Hedbergs, m. fl., hos Utskottet anförda besvär och dels ätskillige e. o. tj ens temäns ansökan om ersättning för mistade inkomster.
Enligt Banko-fullmäktiges till Utskottet afgifna Berättelse hafva inom behörig tid till Fullmäktige inkommit: l:o) till Utskottet ställda besvär af Kontorsskrifvarne H. T. Benckert, L. J.
Hedberg och JV.
Ohlsson samt Kanslisten J.