Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Bank” finge utgifva, icke skulle inom cirkulationen ega samma betydelse, som de af Rikets Ständers Bank utgifna, kan jag ej heller annat än anse detta förslag, som likaledes har sammanhang med fiktionen, att ”Sveriges Bank” ej vore att anse såsom Rikets Ständers Bank, stå i bestämd strid med hvad i 72 § Regeringsformen om sedlar, utgifna af Rikets Ständers Bauk, nu är stadgadt; och sorn jag med afseende på allt detta icke kan godkänna hufvudgrunderna, torde det för mig vara öfverflödigt att här ingå i närmare granskning af förslagets detaljer, af hvilka åtskilliga, efter mitt omdöme, äro af beskaffenhet, atti alla händelser behöfva revideras.” Af Doktor Såndberg: ”Riksbankens ändamål är, enligt 1668 års Banko-ordning, bland annat, följande: l:o.
Att vara en säker depositionsanstalt, för alla dags redbarheter, och dervid har man icke hört något anmärkas.
Att det inländska myntet må bibehållas vid dess rätta och skäliga valör samt främmande myntsorters obilliga och egenmägtiga stegrande hindras och förekommas.
Detta högst vigtiga åliggande består nu uti ett orubbligt upprätthållande af det fastställda myntvärdet på Bankens utgifna sedlar.
Ett sådant åliggande har också Riksbanken fullkomligen uppfyllt efter den välbetänkta realisationen i 30 år, äfven under svåra konjunkturer; och så länge den icke ålägges en större sedelutgifning än den närvarande, och såvida, enskilda bankers sedeiutgifning hålles inom tillbörligt trånga gränser, så kan Riksbanken alltid uppfylla denna sin vigtiga bestämmelse, äfven om enskilda hoptals såsom 1857 göra konkurs och till och med Staten, såsom 1812, afskrifver sina enskilda skulder. 3:o.
Att upplåna fruktlöst liggande kapitaler. hvilket nu sker genom upp- och afskrifnings- saint depositrörelse. 4:o.
Att på drägliga vilkor emot fullgod, säkerhet biträda lånebehöfvande med understöd och sålunda befordra handelns och alla nyttiga näringars uppkomst och förkofran.
Detta åliggande uppfyller Rikets Ständers Bank. a) Genom allmänna Diskonten biträder den lånebehöfvande i allmänhet pr billiga vilkor. ■ b) Handeln och den större industrien befordras genom Handels- och Nälin sdiskonten. c) Nyttiga näringars uppkomst och förkofran befrämjas 1) genom Manufaktur-diskonten, hvars kreditivförslag borde, så vidt tillgångarne medgifva, ökas, om det icke motsvarar sitt ändamål; 2) brukshandteringen understödjes dels genom ett kreditiv till Jernkontoret och dels genom direkta lån mot pant af metaller; 3) jordbruksnäringen, som är den vigtigaste, och egare af mindre jordlotter, som utgöra det största antalet, hafva förut blifvit hugnade med odlingslån, sora nu upphört, och, hvad som varit af väsendtligt gagn, hittills kunnat påräkna låneunderstöd på förmånliga vilkor utur en fond i Riksbanken af nära 10 millioner.
Denna lånegren hade, efter mitt förmenande, bort bibehållas och erhålla en tidsenlig utveckling samt lånerätten icke fortfarande inskränkas till hälften af jordvärdet för ett halft hundra år sedan.
Men om denna lånerörelse, sådan den hittills varit bedrifven, enligt trenne Riks-Stånds beslut, kommer att upphöra, borde Rikets Ständer vara betänkta på att Banko-Utskottets Betänkande JW 32. 37 medelst biträde af sin Bank emottaga Hypotheksföreningarnes fnnktioner, så att mindre jordbrukare på samma billiga vilkor som hittills erhålla låneunderstöd, men tillika förekomma, att icke, genom en fortsatt obegränsad utlåning, Riket äfven på denna väg störtas uti en ständigt vexande utländsk skuld, som utsuger landets must och merg och till sina verkningar icke kan blifva annat än olycksbringande.
Hvad här blifvit anfördt är i full öfverensstämmelse med de grundlagar, som finnas intagna uti nu gällande Bankoreglemente, och dessa aligganden har Rikets Ständers Bank fullgjort med de tillgångar dess principaler beredt densamma, och den skulle kunna göra det ännu mycket fullkomligare, om den fått behålla och för bemälda ändamål använda den vinst, som genom nuvarande låneoperationer influtit och som nu uppgår till öfver en million R:dr årligen, ehuru både flera delar af lånerörelsen och förvaltningskostnaden varit föremål för mycket klander.
Under sadana omständigheter synes mig -att väl en förenkling i förvaltningen kunnat påtänkas, så vida den icke kommer att öka förvaltningskostnaden samt derjemte och framför allt bibehåller de säkra kontroller, som nu finnas och emot hvilka, mig veterligen, aldrig varit något att anmärka
Men att helt och hållet omstöpa den gamla Rikets Ständers Bank i de nya former, som nu äro föreslagna, förekommer mig icke vara påkalladt af någon nödvändighet, icke heller medföra de väsendtliga fördelar för land och folk, som man dermed åsyftar.
Men äfven om Rikets Ständers Bank skall utgöra -J:ne afdelningar, mera bestämdt åtskiljda än de nu äro, nemligen en realisationsbank och en lånebank, så hade dock boskilnaden, efter mitt förmenande, kunnat annorlunda uppgöras, både med afseende på de tillgängliga tillgångarne och på ett sådant sätt, att man icke trädt för nära Regeringsformens 72 §.
Utan att ingå uti någon kritik af detaljerna uti ett förändringsförslag, som, efter mitt förmenande, icke medför större säkerhet för realisationen, ej heller leder till väsendtligare fördelar för lånerörelsen, samt icke minskar utan snarare mycket ökar förvaltningskostnaden, torde jag blott få nämna, att Lånebanken, här eget nog kallad Sveriges Bank, som skall utgifva kreditsedlar, hvilka skola emottagas i Kronans uppbörd, synes mig, vid oktrojernas slut böra öfvertaga privatbankernas hypotheker och deras derpå grundade sedlutgifningsrätt, i öfverensstämmelse med Rådman Björcks motion, som eljest i mycket annat ligger till grund för reformförslaget.
Derigenom hade trenne stora fördelar stått att vinna.
Den ena att mera direkt än nu kunna reglera sedelutgifningen, hvilket är af stor vigt för realisationen.
Den andra att få ett myntrepresentativ, som alltid utan omväg skulle emottagas i Kronans uppbörd; och det tredje att undanrödja den brokiga mångfalden af privata kreditsedlar, som nu löpa i rörelsen och eljest skulle ökas med ännu ett nytt slag, utgifna af den sig så kallande Sveriges Bank.
I afseende på de öfvergångsstadganden, dem Banko-Utskottet uppgjort enligt Finans-komitéens förslag, synes det mig icke hafva varit olämpligt, att inhemta Herrar Banko-fullmägtiges utlåtande, huruvida de befinnas ändamålsenliga och så beskaffade att de under öfvergångstiden utan svårighet kunna iakttagas.”
I Doktor Sandbergs reservation har Riksdagsfullmägtigen Liss Lars Olsson från Stora Kopparbergs län instämt.
Af Herrar./. V. Åbom, W. Af. Ekelund,G.
Hedman och G.
Lallerstedt emot förslaget att minsta valören å sedlar, sora af Sveriges Bank finge utgifvas, skulle blifva 1 R:dr R:mt. 38 Banko-Utskottets Betänkande JVs 32.
Af Herr C.
Ekman emot Utskottets beslut att enskilde personer ej borde lemnäs tillfälle att såsom delegare ingå i Sveriges Bank.
Af Riksdagsfullmägtigen Per Östman från Wester-Norrlands län: ”Dä jag under behandlingen inom det Höglofliga Banko Utskottet af frågan otu Bankens omorganisation uti vissa delar varit af skiljaktig tanke med majoriteten, får jag i de delar, sorn besluten strida mot tnin åsigt, mig reservera.
Den första bankinrättning sora stiftades i Sverige, var i sig sjelf en privatbank, hvilken af då regerande Carl X Gustaf erhöll privilegier den 30 November 1651, men sedan denna bankrörelse, ehuru som det tyckes baserad på säker grund, icke destotniudre befanns behäftad med brister och ofullko.nligheter, som slutligen förorsakade dess obestånd, utfärdades den 17 September 1668 Kongl. Maj:ts nådiga tillstånd för Rikets Ständer att taga Banken under sin förvaltning, eller, som orden lyda, ”uppdraga och öfverlåta samtlige Rikets Ständer otvanbemälda Vexel- och Lånebank sig antaga, och öfver dess upprättande, anläggning och förvaltning förordna och sluta, som de tili verkets befrämjande och för det gemena bästa, pröfvar nyttigast och rådligast vara” och hvarefter Banken erhöll benämn ngen Rikets Ständers Bank, hvarefter den förblef under Rikets Ständers styrelse och förvaltning, och genom 72 £ uti 1809 års Regeringsform blef ytterligare konstateradt, att Rikets Ständers Bank, dädanefter som dittills skulle förblifva under Rikets Ständers egen garanti och värd.
Sedan dess hafva åtskilliga förslag blifvit framställda derom, att den andra regeringsmagten äfven skulle deltaga i styrelsen öfver Rikets Ständers Bank, men, de som önskat sådant har icke tänkt sig möjligheten af ett sådant steg förr än 72 § Regeringsformen undergått en förändring, så till exempel föreslog en aktad och i bankväsendet väl hemmastadd ledamot på Riddarhuset vid 1844 1845 årens riksdag, genom en till Konstitutions-Utskot tet ingifven motion, att sagde Grundlags-paragraf skulle erhålla följande förändrade lydelse: Sveriges Rikets Ständers Bank, vare under Konungens och Rikets Ständers gemensamma garanti och vård, så att den efter de ordningar, stadgar och reglementen, som redan gjorda eller vidare af Konungen och Rikets Ständer göras kunna, må ostörd förvaltas af en Ordförande, sorn Konungen förordnar, och tolf Fullmägtige, hvilka Rikets Ständer samfäldt genom tolf af hvarje Riks-Stånd särskildt utsedde Elektorer välja och af hvilka sex skola, efter föregången lottning dem emellan vid hvarje påföljande Riksdag, underkastas nytt val.
Alla beslut rörande Banken, dess styrelse och förvaltning, fattas af Konungen och Rikets Ständer, i den ordning, som för stiftandet af allmän lag 87 i; af Regeringsformen stadgar, dock utan Högste Domstolens hörande.
I afseende å lagstiftningen för privatbankerna, föreslog samma motionär följande:
Genom en af Konungen och Rikets Ständer gemensamt stiftad lag bestämmes, om och på hvad vilkor privatbanker och andra kreditföreningar hädanefter må inrättas, men motionen blef af Konstitutions-Utskottet afstyrkt.
Detta visar likväl, att denne frejdade man icke tänkte sig möjligheten, det Kongl. Majit kunde komma att utöfva något inflytande på Rikets Ständers Bänkstyrelse, så länge 72 § Regeringsformen stöde oförändrad, och hvilken åsigt äfven må blifvit af Banko-Utskottets Betänkande JVi' 32.
39 minoriteten inom Utskottet under behandlingen af frågan uttalad.
Grundlagen måste efter dess bokstafliga ordalydelse tolkas, och vid dylikt förhållande, anser jag, det Rikets Ständer icke kunna bifalla Utskottets tillstyrkan, att Kongl. Maj:t skall tillsätta ordförande i Sveriges Banks Ofver-styrelse, utan att i ock med detsamma träda 72 § Regeringsformen för nära.
Likaledes har jag trott, att, då båda bankinrättningarne icke äro annat än en fördelning af Rikets Ständers Bank, baserad på dess ursprungliga grundfond, benämningen Sveriges Rikets Ständers Bank icke bort från någondera afskiljas, men för att utmärka hvardera afdelningens bestämmelse, borde den, som bedrifver vexelrörelse m. m., benämnas Rikets Ständers Vexelbank, och den afdelning som bedrifver lånerörelse, håller upp- och afskrifningsrörelse m. m., benämnas Sveriges Rikes Ständers Lånebank, för att dymedelst, genom den å sedlarne anbragta texten, göra för allmänheten tydligt, att Rikets Ständer garantera för sedelns inlösning och tillika hvilken af dessa Rikets Ständers Bankafdelning hade sig hvardera sedelns inlösning ålagd.
På grund af hvad jag här i korthet anfört, vågar jag föreslå: att Rikets Ständer måtte förkasta det Höglofliga Banko-Utskottets tillstyrkan, att benämna den ena afdelningen Sveriges Rikes Ständers Bank och den andra Sveriges Bank, och i dess ställe antaga benämningarne Sveriges Rikes Ständers Vexelbank och Sveriges Rikes Ständers Lånebank, samt likaledes förkasta Utskottets tillstyrkande, att Kongl. Maj:t må tillsätta ordförande i Lånebankens Ofver-styrelse/’ Med Per Ostman instämde Riksdagsfullmägtigen Olof Nilsson från Westerbottens län.
Af Riksdagsfullmägtigen Nils Svensson från Blekinge län, som instämde i Doktor Björkmans reservation, med undantag af hvad deri yttras angående indragning af åtskilliga utaf nuvarande Riksbankens utlåningsgrenar.
Af Riksdagsfullmägtigen i?. F. Gross från Calmar län emot beslutet att åt Kongl.
Maj:t inrymma rättighet att genom en af honom utsedd ordförande deltaga i Öfverstyrelsen för Sveriges Bank, i hvilket beslut Riksdagsfullmägtige Olaus Eriksson från Bohus län, Liss Fars Olsson från Stora Kopparbergs län och Lars Gustaf Andersson från Elfsborgs län anmält sig icke hafva deltagit.
Kontraktsprosten Tegnér har anmält, att han icke deltagit i den slutliga behandlingen af Utskottets förslag. STOCKHOLM, tryckt hos a. l. norman, 1863. 1 Litt. A. Rikets Ständ* —— < Behållning af silfver » » guld 21,600,245 199,608 75 21,799,854 66 Af Sveriges Bank utgifna förbindelser 16.000,000 — Kopparskiljemynt 176,225 11 Lån till städer och korporationer 271 94 Lån emot pant af Lånebanks-obligationer 22,369 96 Skiftes- och Odlingslån 46,073 14 Lån emot inteckning i stadsfastigheter 1.078,807 25 Dito till Myntverket 40,000 — Bokförda värden, förskott och depositioner 32,762 12 Obetalda räntor 859.634 28 Obligationer 8,773,730 73 48,829,729 19 Litt. B. s verl
Obligationer af diverse slag
Dito af allmänna Hypoteksbanken i ersättning för landtfastig hets-lånefonden Låneförsträckningar till Filialbanker A kreditiver: till Kommers-kollegium och Jernkontoret: fond 3,150,000: — inuestående 249,657: 37. till Filialbanker, af beviljade 3,171,500 utestående
Diskontfordringar å lån och kreditiver Kassa: depositionsbevis å guld i Rikets Ständers Bank Rikets Ständers Banks sedlar 2,900,342 63 1,253,350 28,425,349 79 199,608 75 2,691,510 82 1,834,228 7,195,260 6,100,000 32,579,042 2,891,119 42 57 50,599,651 18 Hör till Banko-Utskottets Betänkande, 1862—1863, N:o 32. s r s Bank.
Utelöpande sedlar
Förskott för sedelvexling 67,140 » » otydliga sedlar 5,775 » » postvexelmedel 2,300,OOC 2,372,915 minskade med de för Bankodiskontens räkning i Depositions-Afdelningen insatta men ännu ej på lånen afförda medel, som icke motsvaras af Låne-kontorens kassabehållningar 10,397: 72.
Invisningar och insättningsbevis Hos Sveriges Bank : Kassa i Riksbanksedlar depositionsbevis å guld Aldre lånebankoskuld, kapital och ränta Innestående ränta på 1858 års tillfälliga statslån Diverse skuld Grundfond 37,267,309 2,362,517 28 34,904,79 T 72 _ 3,943137 2,691,510182 199,60875 34,908,735 9 2,891,119 57 497,641186 194,234152 337,998 15 10,000,000- 48,829,729(19 B a ii k.
Till Rikets Ständers Bank utgifna förbindelser att inom tre år infrias antingen med Rikets Ständers Banks sedlar eller silfver
Depositioner utan ränta Pä deposit- samt upp- och afskrifningsräkning mot ränta, jemte derå outtagne räntor Kapital-öfverskott 16,000,000 — 10,954,865 1 6,030,099 84 17,614,68633 50,599,651 18 Litt. C. Rike t s S t ä i 21,600,245 199,608 91 » » i guld 75 21,799,854 66 Af Sveriges Bank utgifna förbindelser 16,000,000 — 37,799,854 66 Litt. D. S Y e r i Deposition af guld i Rikets Ständers Bank Sedelemission derutöfver ..- 199,608 30,000,000 75 30,199,608 75 Hör till Banko-Utskottet» Betänkande 1862—1863, N:o 32. ers Bank.
Verkligen utelöpande sedlar, invisningar och insättningsbevis Riksbanks-sedelkassa i Sveriges Bank
Depositionsbevis å guld i d:o 34,908,735 2,691,510 199,608 37,799,854 66 s Bank.
Till Rikets Ständers Bank utgifna förbindelser Stats- oeh Enskilda depositioner Sedelemissionsrätt att begagna 16,000,000 10,954,865 3,244,743 30,199,608 1 74 75 Banko-Utskottets Utlåtande N:o 33. 1 N:o 33.
Ank. till Exp.-Utsk. den 16 April 1863, kl. 3 e. m.
Memorial, i anledning af alerremiss af sisla punkten i Utskottets Memorial N:o 50.
I sistberönla Memorial har Utskottet hemställt: l:o) att den i Rikets Ständers Bank, på grund af 143 och 144 §§ i Bankoreglementet af den 30 Oktober 1860, nu bedrifna lånerörelse mot pant af inteckningar i egendom på landet samt hus och jord i städerna må upphöra å tid, som Utskottet, i samband med reglementariska föreskrifterna för nämnda Banks förvaltning, har att för Rikets Ständer föreslå. 2:o) att Bankofullmägtige må erhålla uppdrag, att inleda och afsluta aftal med Allmänna Hypoteksbanken, om öfvertagande af Bankens fordringar mot pant af inteckning i fastighet på landet, under vilkor att låntagarne tillgodonjuta den dem tillförsäkrade rätt, och att Banken må erhålla Hypoteksbankens obligationer till belopp samt med ränta och förfallotid, som genom öfverenskommelse mellan Bankofullmägtige och Hypoteksbanken kan varda bestämd; och 3:o) att, om, i följd af omförmälda öfverenskommelse med Allmänna Hypoteksbanken, ändring eller tillägg i Kongl. Maj:ts, angående en allmän Hypoteksbank för riket, den 26 April 1861 utfärdade nådiga Förordning befinnes blifva erforderlig, Rikets Ständer härjemte må förklara sig för sin del dertill lemna bifall.
Enligt protokollsutdrag af den 18, 21 och 26 nästlidne Mars samt den 4 dennes har Bonde-Ståndet, med afslag af Utskottets hemställan, för sin del, beslutat att
Bankens fastighetslånefond skall bibehållas vid det belopp samma fond, enligt § 143 uti nu gällande Bankoreglemente, med innevarande års utgång skall hafva, äfvensom att grunden för lånerätten blifver 1862 års taxeringsvärde, Bih. till Ii.
Brot. 18VS & 1863. 6 Sami. i Jfd, i 3 Baft. 2 Banlcö-Utsholiets Utlåtande N-‘o 34. under för öfrigt i nämnda Reglemente bestämda vilkor; hvaremot de öfrige 3:ne Eiks-Stånden bifallit l:a och 2:a punkterna samt Preste-och Borgare-Stånden jemväl 3:dje punkten, hvilken punkt likväl af Ridderskapet och Adeln återremitterats med anmärkningar, innefattande hufvudsakligen att Utskottet bort hos Rikets Ständer föreslå de förändringar i Reglementet för Allmänna Hypoteks-banken, som kunna anses erforderliga, för att bemälda Bank må blifva oförhindrad att frän Rikets Ständers
Bank öfvertaga utestående lånen mot pant af fast egendom på landet.
Som i frågor af förevarande beskaffenhet tre Stånds sammanstämmande mening utgör Rikets Ständers beslut, kan Bonde-Ståndets afslag icke föranleda någon åtgärd, beträffande Utskottets framställningar i Usta och 2:dra punkterna, men enär, genom förkastande af Utskottets tillstyrkan i hufvudsaken, BondeStåndet ännu ej kommit i tillfälle, att besluta i anledning af Utskottets hemställan i 3:dje punkten, har Utskottet, som anser Ridderskapet och Adelns återremiss icke böra föranleda frånträdande! af ett förslag, hvilket vunnit godkännande af Två Riks-Stånd, nu skolat förnya den hemställan, att, om, i följd af den öfverenskommelse, Fullmägtige, enligt Rikets Ständers beslut, éga ätt afsluta med Allmänna Hypoteks-banken, ändrihg eller tillägg i Kongl. Maj:ts angående en allmän Hypoteks-bank för riket den 26 April 1861 utfärdade nådiga Förordning befinnes blifva erforderlig, Rikets Ständer härjemte må förklara sig för sin del dertill lemnå bifall.
Stockholm den 16 April 1863. X:o 34. k til:, till Éxp.-Utsk. den 16 April 1863, kl. 3 a. ta.
Utlåtande, i anledning af ett utaf Grosshandlanden E.
Röhss gjordt ackor ds anbud, I en tiil Utskottet ingifven skrift har ene bolagsmannen i numera upplösta bolaget Cyrus, Röhss & C:ö, f.
Grosshandlande]! E. Röhss anhållit om till - Banko-Vlskollels Utiålande A:o 34. 3 stånd att ackordsvis med 3,000 R:dr R:mt, i ett för allt, få uppgöra den skuld till Låne-kontoret. i Göteborg, hvari han, i egenskap af delegare i omförmälda handelsbolag, ännu häftade för ett från Statslånefonden upptaget lån; i hvilket, afseende sökanden anfört, att han, hvars bana såsom köpman genom bolagets iråkade konkurs blifvit afbruten, ej kunnat hafva tillfälle att förtjena något till betäckande af denna eller andra skulder och ej heller, så länge han hindrades af det band en ouppgjord konkurs medförde, hade någon utsigt att komma till större inkomster än sorn för ett nödtorftigt uppehälle erfordrades, samt att han endast genom biträde af vänner, sorn önskat förhjelpa honom till någon verksamhet, sett sig iståndsatt att framställa nu gjorda ackordsanbud; hvarjemte sökanden såsom stöd för denna anhållan åberopat, att sedan hans bolagsman, som äfven vore för skulden ansvarig, lemnat riket, han vore beröfvad den hjelp för liqviden deraf, som eljest vore att påräkna af tvänne personers förenade bemödanden.
Direktionen öfver Lånekontoret i Göteborg, hvars yttrande häröfver blifvit infordradt, har upplyst, att Bolagets Cyrus, Röhss & C:o skuld till Låne-kontoret utgöres af ett utaf bemiilda bolag, mot pant af en den 16 Juli 1852 fastställd inteckning uti mantal Forsåker Kronogården, jjjuielä mantal Nedergården derstädes och T'B:dels mantal Hulelyckan, den 30 Mars 1859 upptaget och den 30 Juni samma år förfallet lån å Ii:dr 7,000: — hvarå blifvit afbetaldt genom utdelning dels af bolagets lösöretillgångar och dels i F. Cyrus’ och E.
Röhss’ enskilda konkurser tillsammans 2,024: 52. så att å skulden för närvarande återstår oguldet kapital . . 4,975: 48. hvarjemte den å berörda lån upplupna ränta, beräknad till nästlidne Mars månads slut, utgör 1,69 6 R:dr 7 öre R:mt; att föreniimnda inteckning vid lånets beviljande syntes innefatta full säkerhet för det låntagna beloppet, enär ifrågavarande intecknade fastigheter, hvilka å utniätningsauktion den 21 December 1858 blifvit betalde med 85,000 R:dr, vid laga värdering den 15 derpåföIjande Februari 1859 blifvit i värde upptagne till 100,000 R:dr, hvaremot inteckningarne i dem, med förmånsrätt framför den till kontoret erbjudna, allenast uppgingo till ett belopp af 42,000 R:dr; att likväl, sedan ene bolagsmannen F.
Cyrus afvikit från orten och begifvit sig utrikes samt bolaget derefter kommit i konkurstillstånd, berörde fastigheter vid hållen auktion den 29 Mars 1860 blifvit försålde för en köpeskilling af 41,975 R:dr, vid hvilket förhållande någon utdelning af nämnda köpeskilling icke kunde komma Statslånefonden till godo; att bevakning af fordringen blifvit verkställd ej mindre uti Bolagets Cyrus, Röhss &
C:o än äfven uti bolagsmännen F.
Cyrus’ och E.
Röhss’ särskilda efter offentliga stämningar anhängiggjorda konkurser, samt att de afbetalningar, sorn blifvit å lånet verkställda, hafva utgjort utdelningar af tillgångarne i nämnda konkursmassor, 4 Banko-Utskottets Utlåtande iV:o 34. enligt afgifna slutredovisningar; varande gäldenärerne, af hvilka F.
Cyrus blifvit ansedd saker till bedrägligt förhållande, jemlikt konkursdotnarne förpligtade att med hvad de framdeles ärfde eller förvärfde, hålla sina borgenärer skadeslösa för hvad af deras massor icke kunnat utgå.
Beträffande det nu gjorda ackordsanbudet har Direktionen anfört, att, ehuru det icke borde förnekas att sökanden i den betryckta belägenhet, hvari han till stor del utan sitt förvållande kommit, genom berörda anbud visat en berömlig vilja att till en del godtgöra den förlust kontoret lidit och fastän någon godtgörelse för skulden från afvikne bolagsmannen Cyrus icke kunde vara att påräkna; likväl och då sökanden ännu vore en ung och verksam man, som genom arbete, omtanka och sparsamhet borde kunna i en framtid komma i bättre vilkor, Direktionen ansåg sig icke kunna till vidsträcktare del tillstyrka hans ansökning, än hvad densamma innefattade befrielse från den ränta, som å lånet upplupit och som dessutom tillkommit efter konkursens början.
Utskottet, som instämmer uti Direktionens berörda åsigt, har på grund deraf funnit sig böra i så måtto understödja den gjorda ansökningen, att Utskottet vördsamt hemställer att, såvida Röhss till Låne-kontoret i Göteborg å sin skuld afbetalar det erbjudna beloppet 3,000 Riksdaler, inom 6 månader från den dag, Rikets Ständers härom fattade beslut blifvit honom delgifvet, och derefter inom 1865 års slut på en gång eller i vissa terminer godtgör återstoden af kapitalskulden eller 1,975 Riksdaler 48 öre Riksmynt, han och hans för detta bolag Cyrus, Röhss &
C:o, må njuta befrielse från erläggandet af Läne-kontorets hos honom för detta lån egande räntefordran.
STOCKHOLM, typografiska föreningens boktryckeri, 1863. Banko-Utskottets Betänkande N:o 35. 1 A o 35.
Arik. lill Exp.-Utsk. den 4 Maj 1863, kl. l e. m.
Betänkande, med förslag till reglering aj Bankens lane- och kreditiv-rörelse samt om användande aj upplupen Bankovinst.
Vid upprättandet af det förslag till reglering at Bankens låne- och kreditivrörelse, som det, enligt 1 § i den lör Utskottet gällande instruktion, åligger Utskottet att till Rikets Ständer afgifva, har Utskottet haft till ledning en at Banltofullmägtige föreslagen förändrad uppställning af nu gällande Banko-reglemente, hvars 6:te Artikel, under §§ 136—173, innefattar bestämmelserna, angående nämnda rörelse.