Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Betänkande, N:o 35. annat afseende ville motionären emedlertid föreslå följande ändringar och tillägg till Kongl. Kungörelsen den 24 Januari 1781 nemligen: 1:0 att Öfverståthållaren eller vederbörande Konungens Befallningshafvande må åläggas affordra dem af främmande religion, som skola i sin församlings gudstjenst såsom tjenstgörande deltaga, vederbörligt af Svensk Beskickning verificeradt bevis, att de icke tillböra någon andelig orden; 3:0 att 5 mom. af hvad Rikets Ständer, i afseende på Judar sig förbehållit, må återupplifvas; 3:o att till Catholsk och Judisk gudstjenst ingen af vår bekännelse må inlåtas utan vederbörlig
Polismyndighets skriftliga tillåtelse för livart serskildt fall, vid vile af Tretio Riksdaler för den, vid gudstjenst i tillsyn härå brister; 4:o att förteckningar å främmande trosförvandter samt å Judar med serskild uppgift, i hvad mon personalen blifvit ökad eller minskad, må årligen genom trycket komma till allmänhetens kännedom.
Utskotten hafva ansett sig böra dessa Memorial jemte deraf föranledda anföranden i ett sammanhang gemensamt handlägga, och få, efter öfverläggande af det grannlaga ämnet, förklara, det Utskotten icke af motionerne hafva anledning antaga, att några vådor för Svenska kyrkan äro af härvarande främmande reiigionsförvandter med mer eller mindre skiljaktighet från den Lutherska bekännelsen att befara; och då Utskotten hysa den öfvertygelse, att möjliga faror bäst och kraftigast afvärjas genom ett nitiskt Presterskaps varma och upplysta bemödanden, få Utskotten hemställa, att de af motionärerne gjorda framställningar icke måtte till någon åtgärd föranleda.
Stockholm den i5 Februari 1841.
Reservation af A. Ribbing: ”1 Utskottens förklarande, ”det Utskotten af molioner”ne icke hafva anledning antaga, att några vådor för Svenska Kyrkan äro af ”härvarande främmande Reiigionsförvandter, af mer eller mindre skiljaktighet från den Lutherska Bekännelsen, att bejara”, deruti vill jag, för min del icke instämma; öfverlygad, som jag är, att med en upplyst Religionsfrihet, det väl lönar mödan att uppmärksamt följa äfven de tilldragelser, som inom Kyrkan ega rum, och hvilken uppmärksamhet Utskottens Ledamö - Lag- samt /liim. Besv.- och Ekon.-Utsk.
Betänkande, N:o 36. i3 ter i allmänhet troligen icke kunnat tillräckligt egna åt denna fråga, för att kunnaa gifva ett så peremtoriskt bedömande vid motionernas uppfattning och om deras innehåll.” Herr Friherre Lejonhufvud, Abr., reserverade sig mot redactionen af Utskottens beslut.
Ank. till Exp.-Utsk. elen 17 Febr' 1841, kl. 1 e. m.
Betänkande, i anledning af väckt motion om upphö/vande af s4 §. i Kongl.
Förordningen den ao December 1825, rörande leveranser för Sjö- eller Landtförsvarets behof.
Ifrån det Hedervärda Bonde-Ståudet har till Utskotten blifvit remitteradt ett af Riksdags-Fullmägtigen Olof Lindbäck från Hallands
Län ingifvet Memorial, deruti rörande 24 af Kongl. Förordningen, huru förhållas skall vid besigtningar och Öfverbesigtningar, då varor eller färdiga arbeten för Landt- eller Sjöförsvarets behof, efter uppgörande contracter, levereras, blifvit anfördt, att denna §. lägger ett otillbörligt band på utöfningen af åklagare-magtens rätt och pligt att beifra oordningar, befordra Kronans bästa samt upprätthålla corporationers och individers förbindelser till Staten, då Auctoriteterna kunde efter ett blott och bart godtfinnande prolongera den bestämda tiden för contracters fullgörande, och sålunda tillåta den enskilde contrahenten att en längre lid räntefritt få begagna Statens, såsom förskott å betalningen för den erbjudna leveransen, lyftade medel, samt derutöfver eftergifva det, som correctiv för leveransens eller entreprenadens fullgörande å bestämd tid föreskrifna vite, jemte all skadeersättning, ulan aLt Kronans Ombudsman deröfver blifvit hörd, hvarigenom förluster och menliga följder för Kronan samt förnärmande af den cassas rätt, åt hvilken vitet eller de för leveransens försummelse utsatte böter blifvit anslagne, ovilkorligen skulle uppkomma, jemte det att Advocat-fiscalens ansvar för bevakningen af contractens efterlefnad ställdes i ett för kronans säkerhet alltför menligt beroende; med föranledande af hviket allt motionären föreslagit, det Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att ifrågavarande $. af Kongl, förordningen elen 20 December 1825 måtte, såsom ledande till i4 Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk.
Betänkande> N:o 36. eflerlänklige följder, helt och hållet upphäfvas, och att Collegierne, som besörja behofvens fyllande i alla dess detaljer för landt- och sjöförsvaret, samt underordnade auctoriteler icke måega, utan då lagliga och bestyrkte omständigheter förekomma, om hvilka Kronans Ombud alltid bör höras, prolongera tiden för contracters fullgörande, äfvensom alt i alla händelser de i contracten bestämda vitén och skadeersättningar icke få af Auctoriteterne eller Konungen i administrativ väg eftergifvas, utan få bero af vederbörlig domstols pröfning och afgörande.
Yid pröfning af denna framställning hafva Utskotten inhemlat, att ifrågavarande, al motionären klandrade föreskrift innehåller, att, ”likmätigt Kongl. Brefvet al den 17 Juni 1S17, bör, då contracler om leveranser till Kronan ej uppfyllas, Krigs-Collegium eller Förvaltningen af Sjöärendena, efter leveransens beskaffenhet, pröfva, huruvida de i conlractet utstakade böter skola uttagas, eller om sådane skäl äro för handen, att, då någon olägenhet ej af försummelsen för kronan inträffat, tilltal må föifulla; hvarföre Ådvocal-Fiscalen är förbjudet emot den försumlige leverantören anställa åtal, innan Krigs-Collegium eller Förvaltningen om målets beskaffenhet tagit kännedom och sitt beslut meddelat;” och finna Utskotten lill den förvaltning i sin helhet, som är åt de ifrågavarande Embetsverken uppdragen, nödvändigt äfven höra, att på dessa Verk hufvudsakligen bör ankomma att hafva vård om eflerlefnaden af de aftal, de afsluta om leveranser för Kronans behof, och att jemväl kunna å Statens sida medgifva de ändringar i conlracts-vilkoren, sorn till följd af förändrade förhållanden eller eljest kunna till Statens fördel leda.
Härmed öfverensstämmer fullkomligt det anmärkte stadgandet, att talan om contracters fullgörande eller ansvar för underlåtenhet deraf icke må anställas annorlunda än efter Embetsver Ireus föreskrift; och då på deras ansvar hvilar, att icke Statens rätt och fördel åsidosattes, måste deri af motionären föreslagne föreskriften vara öfverflödig, likasom Utskotten, i följd af hvad, som är anfördt, anse deri olämplig.
Utskotten tillstyrka således, att den af Oloj Lindbeck i ämnet väckte motion måtte lemnäs utan afseende.
Slockholm den i5 Februari iS4t - Lag- samt Allm.
Be sv.- och Ekon.-Utsk. Betänkande, N:o 3y. i5 N:o 3 7.
Ant. till Exp. Utsk. den 17 Febr., kl. 1 e. m.
Betänkande, i anledning af väckt motion om utfärdande af en Byggnadsordning för Kronohemman, som äro till boställen ät Civil-Staten anslagne.
Uti en till det Hedervärda Bondeståndet ingifven motion, har Ephraim Larsson från Elfsborgs Län anfort, alt, utom hvad Lagen i 27 Gap.
Byggninga-Balkert för byggnad å Kronohemman i allmänhet stadgar, ari' nan föreskrift i afseende på Landtstalens boställen icke funnes än Kongl. Brefvet den 1 Februari 1692, som innehåller, ”att, då någon viss carac”tersbyggnad ej vore föreskrifven , beror sådant på hvarje boställes beskaffenhet och hemmantal, och alt husen både lill man- och ladugård ”böra blifva ansenligen bättre än bondehus.” Bedömandet af byggnadsskyldigheten å Landtslats-boställen berodde således i betydlig mön på syneförrältaren, hvarförutom ej sällan inträffade, alt, genom indelningshafvarens oförmåga att bostället bebygga, så alt det kunde af honom sjelf bebos, efterträdaren finge vidkännas stor olägenhet af en ökad byggnads-skyldigbet.
Motionären föranleddes häraf till den hemställan, att Bikets Ständer måtte till Kongl. Majit i underdånighet frambära den önskan, att en Byggnadsordning för Civil-Statens boställen mätte, på sätt för Mililiac-Stalens redan skett, i Nåder utfärdas, samt att den fond, som genom åtskillige boställens indragning, lönebespai ingar eller annan utväg uppkommer, mätte i viss mon få användas till sådane boställens bebyggande, så att nämnde Statens tjenstemän icke må, genom ulebiifven föreskrift härutinnan och i brist af något biträde från Staten, sakna nödig bostad å sine boställen.
Denna motion hafva de sammansatte Utskotten till gemensam pröfning förehaft, dervid Utskotten inhemlat, alt Rikets Ständer vid sistlörflutne Pviksdag, i anledning af Herr Friherre Jacob Cederströms motion örn utfärdande afen allmän Bostadsbyggnads- och Husesyns-ordning , hos Kongl. Majit i underdånighet anållit, del Kongl. Majit, sedan den då under arbete varande förnyade M i I i t i as-Boställs- och Husesyns-ord ningen blifvit utfärdad, och, i händelse föreskrifterne deruti till större eller mindre del kunde pröfvas tillämplige jemväl för andre boställen, samt ändringar i allmänna Lagen af sådan orsak erfordrades, täcktes derom till Rikets Ständer aflåta Nådig Proposition.
Då emedlertid, Utskotten ve - 16 Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänkande_, N:o 38. terligen, någon åtgärd i anledning häraf icke blifvit af Kongl. Maj:t i Nåder vidtagen och, på sätt motionären anfört, närmare bestämmelse i afseende på storleken och beskaffenheten af den åbyggnad, som bör å de till boställen ål Civil-Statens tjenstemän anslagna hemman finnas, äfvensom rörande boställs-hafvarens årliga byggnads och underhållsskyldighet hittills saknas, men behofvet deraf måste erkännas, anse sig Utskotten böra tillstyrka, att, med bifall till motionärens derom gjorde förslag, Rikets Ständer mätte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmäla en förnyad önskan, del Kongl. Maj:t täcktes i Nåder låta utarbeta och till vederbörandes efterrättelse kungöra en Boställs- och Byggnadsordning för de åt Civil-Staten anslagne boställshemman.
Hvad åter senare delen af motionärens förslag angår, eller frågan om bidrag från Statens sida till dessa boställens bebyggande, så lärer, innan behofvet deraf blifvit utrönt, någon åtgärd å Rikets Ständers sida icke erfordras; hvarföre Utskotten hemställa, att motionen i denna del må lemnäs utan afseende.
Stockholm den i5 Februari 1841 - N:o 38.
Ank. till Exp. Utsk. den 17 Febr., kl. 1 e. m.
Betänkande, i anledning af väckta motioner om alla hemmans, utan afseende å deras olika natur, deltagande i byggande och underhåll af Tingshus, Prestgårds- och andra allmänna byggnader.
Hos det Hedervärda Bonde-Ståndet hafva i detta ämne motioner blifvit väckte af Anders Andersson från Östergöthlands
Län, Petter Pettersson i Slätthult, Jönköpings Län, Håkan Nilsson från Christianstads Län , Lars Bengtsson från Malmöhus Län, och Henrik Andersson från Örebro Län, hvilka Lag- samt Allm.
Be sv.t och Ekon.-Utsk, Betänkandes N:o 38. 17 hvilka samtlige, under anförande af billigheten deruti, att, då alla hemmansegare i Häradet eller Socknen hade behof och fördel af Tingshus, Prestegård m. fl, allmänna byggnader, också alla utan undantag borde i uppförande och underhållande deraf deltaga, yrkat, att, sedan grunden för den befrielse, Säterier, Rå- och Rörs- samt insockne Frälsehemman härutinnan, tili följd af Adeliga Privilegierne, i fordna tider blifvit tillerkände, nu mera, efter medgifvande af rättigheten för hvarje Svensk man alt sådan jord förvärfva, försvunnit, och jemväl, genom Kongl. Kungörelsen den 14 November 1829, den Säterier förut åliggande skyldighet att hålla caractershus och andra lagliga byggnader upphört, alla hemman, utan afseende å deras olika natur, måtte åläggas i uppförande och underhållande af förenämnde allmänna byggnader efter hemmantalet deltaga.
Dessa motioner, hvilka blifvit remitterade dels till Utskotten gemensamt, dels till ettdera af dem, hafva de sammansatta Utskotten i oskiljaktigt sammanhang till pröfning förehaft, dervid Utskotten jemväl tagit kännedom om den behandling, samma ämne vid sistförflutne Riksdag inom så väl då varande Lag- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskott, sorn de respective Riks-Stånden rönt; Och få Utskotten först tillkännagifva, det Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskotten, uti deras den 12 November 1834 afgifne Betänkande N;o 27, ansett egare af Sätes- och Ladugårdar samt Rå- och Rörshemman icke utan eganderättens förnärmande kunna den ifrågaställde skyldigheten åläggas, men deremot tillstyrkt, hvad preste- och klockarebohl beträffar, att, vid varande innehafvares afgång, dessa hemman måtte oftanämnde byggnadsoch underhålls-skyldighet tillförbindas, så vida Presteslåndet, hvars privilegier frågan rörde, funno för godt atl för framtiden afsäga sig sina rättigheter i denna del samt öfrige Riksstånden och Kongl. Maj:t en sådan afsägelse gillade.
Detta Betänkande blef af Presteståndet afslaget och bifallet af Bondeståndet, hvaremot detsamma af Riksstånden till Utskotten återremitterades; och föranleddes Utskotten af de framställde anmärkningarne att i deras Utlåtande N:o 53 frånträda det förut meddeldte yttrandet i afseende på Sätes- och Ladugårdar samt Rå- och Rörshemman, varande, genom Prés tes tån dets afslag, frågan om enahanda skyldighet för Preste- och Klockarebohl förfallen.
Då emedlertid detta Utlåtande blef af Ridderskapet och Adeln samt Presteståndet afslaget, och således två Stånd i sine beslut stannat mot två, måste, till följd af Riksdags-Ordningen, frågan äfven i denna del förfalla.
Fröt. 184° ocA 1841- 7 Sami. 2 Afd. 11 Hdfut. 3 i8 Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk.
Betänkande, JV:o 3g.
Hvad nu Utskottens egen åsigt i ämnet beträffar, så i betraktande af de från frågavarande skyldighet hittills befriade hemmans inskränkta antal, såsom endast utgörande omkring en tjugondedel af hela rikets rnantalsbelopp, samt med hänseende till de för allmänna byggnader midre ofta påkommande, i sig sjelfve ändå mera sällan betydande utgifter, kunna Utskotten icke annat än finna frågan om nämnde hemmans åläggande alt deltaga i byggande och underhållande af Tingshus och andra allmänna byggnader vara af så liten vigt, att den lindring, som genom en sådan åtgärd å ena sidan vunnes, och likaså den förhöjning, som å andra sidan egde rum i hemmanens besvär, knappt skulle hafva någon inverkan på deras värden.
Vid sådant förhållande och då Utskotten anse beredande, så vidt ske kan, att jemnhet i fördelningen utaf allmänna och gemensamma bördor vara ett mål, dit man bör sträfva, finna Utskotten sig hafva anledning att till de i ämnet väckte motioner tillstyrka bifall; dock att, hvad Preste- och Klockarebohl beträffar, den ifrågaställde byggnads-skyldigheten bör, i händelse
Presteståndet sin privilegii-ratt i detta fall eftergifven först vid nu varande innehafvares afgång vidtaga.
Stockholm den i5 Februari 1841•
Af Herr Råfeldt Anton: ”Jag reserverar mig mot Utskottens Betänkande, såsom ingripande i eganderätten.”
I denna reservation förenade sig Herr Grefve Mörner, Hr Friherre Lejonhufvud Abr., Herrar Aminoff, Tornerhjelm, Gyllensköld och af Schmidt.
Af Herr Domprosten Elmgren, med hvilken Presteståndets öfrige Ledamöter instämde, åberopande 114 Regeringsformen.
IST:o 3g Ant. till Exp.-Utsk. den ij Febr. kl. i e. m.
Betänkande, i anledning af väckte motioner om tillägg till Kongl.
Förordningen den 24 Augusti i8i3, emot fylleri och dryckenskap.
Ifrån det Högvördiga Presteståndet hafva till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet blifvit remitterade tvänne lill Ståndet ingifne Memorial: Lag- samt Allm.
Betänkandej N:o 3g. ig af Herr Prosten Sandberg:
Att, till räddande, så vidt som möjligt, af en nybörjande drinkares och dess familjs förmögenhet, den föreskrift måtte meddelas, att, när någon blir känd för begifvenhet på bränvinssupande och starka dryckers bruk, det skall åligga Pastor att först enskildt varna honom, att han måste afstå från all förtäring af det, som för honom serskildt är af en så förledande natur.
Tager lian sig icke till vara, utan benägenhet för ett öfverflödigt bruk deraf vidare förspörjes, erhålle han derefter enahanda varning inför Kyrkoråd; och, om detta icke verkar förbättring, skall han, uppå Pastors och Kyrkoråds anmälan, utan annat skäl, än att lian är benägen till omättligt bruk af bränvin och starka drycker, af Domstolen ställes under förmyndare”; Och af Herr Prosten Källgren: ”Att då mot försäljande eller utborgande af starka drycker till omyndige Studerande något annat lagstadgande icke funnes, än hvad Kongl.
Förordningen den i!\
Augusti i8i3, rörande utborgning innehåller, och det för sådan förseelse bestämde ansvar af Sex R:dr ‘62 sk.
Banco böter samt förlust af all rätt lill betalning för varan vore föga båtande, detsamma måtte utbytas mot följande stadgande: ”Den, som till omyndig Studerande vid Academier, Gymnasier eller Scholor utborgar eller försäljer bränvin eller andre starka drycker af hvad slag som helst, bote första gången Tio och andra gången Tjugo R:dr; beträdes han dermed tredje gången, plikte Fyratio R:dr och vare förlustig allt medborgerligt förtroende.” Dessa Memorial har Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet ansett erfordra gemensam handläggning af de förenade Utskotten, hvilka således tagit dem under samfäld pröfning; och få Utskotten tillkännagifva, att, sedan Rikets Ständer redan under innevarande Riksdag, i anledning af Lag-Utskottets Betänkande N:o 104, antagit en ny Förordning emot fylleri och dryckenskap, Utskotten anse något tillägg till i8i3 års
Förordning i ämnet nu icke vidare kunna komma i fråga.
Så vidt åter den af Herr Prosten Sandberg väckte motionen kan anses åsyfta ett tillägg lill 19 Cap. Ärfda-Balken, så finna Utskotten den i 4 §• nämnde Cap. gifne föreskrift vara tillräckligen vidsträckt, för att kunna äfven i det af Herr Prosten anförde fall åberopas och tillämpas.
Utskotten hemställa således, alt de af Proslarne Sandberg och Källgren väckte motioner måtte få förfalla.
Stockholm den i5 Februari 1841. 20 Lag- samt Allm.
Betänkandej N.o 4°- N:o 4o.
Ank. till Exp. Utsk. den 23 Febr., kl. 7 e. m.
Betänkande, i anledning af 'väckt motion rörande förändring af i4 Cap. 96 §. i Krigs-artiklarrie, angående fördelning af böter.
Ridderskapet och Adeln har Herr Friherre Cederström Andersj uti ingifven motion, med anledning af stadgandet i 14 Cap. 96 §. af Kongl. l\laj:ts Krigsartiklar den 3i Mars 1798, att "de böter, hvilka ”någon enligt detta Cap. eller Rättegångs-Balken i allmänna lagen ådömd ”varder, gånge till tveskiftes, i Krigs-Rätt emellan Auditören och Väbeln ”eller Actor, samt i Öfverdomstol emellan Krigs-Juslitiarien eller Öfver"Auditören och Krigs-Fiscalen,” anfört, att det på hvarje tilltalad naturligtvis skall verka ett obehagligt intryck, att den person, hvilken hufvudsakligen dömer honom, skall hafva så stor andel i böterna, att man ej eller af en dylik person kunde vänta så stor opartiskhet, som en oväldig och ointeresserad domare bör ega, samt att exempel icke lärer saknas, att under åberopande af enahanda lagrum
Krigs-domstolarne för samma förseelser ådöma mångdubbelt större böter, än Allmänna Domstolarne, der Domaren efter 32 Cap. 2 §.
Rättegångs-Balken, sådan denna §. lyder i Kongl. Förordningen den 20 Januari 1779, ej eger andel i de ådömde böterne, hvilka äro Konungens ensak, men hvaraf dock Kronoåklagaren, enligt Kongl. Majrts Nådiga Bref lill Justitias-Canzlers-Embelet af den 3i December 1829, åtnjuter hälften; vid hvilka förhållanden motionären föreslagit, det ofvanberörde stadgande uti Kongl.
Maj:ts Krigsartiklar måtte förändras i öfverensstämmelse med Kongl. Förordningen den 20 Januari 1779, samt Auditören och Krigs-Justitiarien eller KrigsHofrätts-Rådet, såsom denne Embetsman numera benämnes, hvilka härigenom komma att gå miste om en påräknad sportel, utaf Statsmedlen njuta någon motsvarande ersättning.
Denna lill Lag-Utskottet remitterade motion hafva de förenade Utskotten gemensamt till pröfning förehaft, och ehuru Utskotten finna motionären hafva i sin framställning misstagit sig, då han förbisett, att det anförda momentet af 14 Cap. 96 §. i Krigs-artiklarne endast afser sådane böter, hvilka för förseelser i rättegången eller inför rätta parten ådömas eller för försummelse hos Domaren stadgade äro, och af hvilkas fördelning - Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk.
Betänkande, N:o 4^ 2 r ning emellan den Civile ledamoten och Actor i Krigsdomstolen de verkningar motionären föreställt sig icke rimligtvis kunna antagas följa; likväl då Utskotten icke inse någon giltig grund till den skiljaktighet i böternas fördelning, som ifrågavarande mom. i Krigsartiklarne och 32 Cap. 2 $. i Rättegångs-Balken, efter dess nu varande lydelse, innehålla, anse sig Utskotten böra tillstyrka, det Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det oftanämnde 14 Cap. f)6 §. 1 mom. af Krigsartiklarne må sältas i öfverensstämmelse med Allmänna Lagens stadgande i 3a Cap. Rältegängs-Balken.
Och hvad beträffar frågan om ersältninga af Statsmedlen för den omförrnälde Ledamot och Actor härigenom frångående sportler, så enär inkomst af böter icke kan hänföras till egenskapen af lön eller saknaden af dylik inkomst lill ersättning berättiga, finna Utskotten hvad motionären i afseende derpå anfört ieke förtjena afseende.
Stockholm den i5 Februari 1841- Nio 4i.
Ant. tillJExp.-Ulsl. den i-j Febi’. kl x e. m.
Memorial i anledning af erhållen återremiss af Utskottens Be tänkande N:o 23, angående väckta frågor om förändring i skyldigheten att hygga och underhålla vägar och broar.
D etta Betänkande har af det Hedervärda Bondeståndet blifvit, på grund af gjorde anmärkningar, till Utskotten återförvisadl, med anledning hvaraf Utskotten få härigenom vördsamt tillkännagifva, det nämnde Betänkande blifvit af de öfrige Riks-Stånden bifallet, nemi. af Högloft.
Ridderskapet och Adeln den 27, af Högvördiga Preste-Ståndet den 20 och af VäHofi. Borgare-Ståndet den 18 sisth Januari; så alt Utskotten i dennä fråga, der tre Stånds sammanstämmande mening utgör Rikets Ständers beslut, icke kunna ärendet lill någon vidare handläggning företaga.
Slockholm den i5 Februari 1841 - Bill. till R- St.
Fröt 184.0 och 184 <■ 7 Sand. 2 A/d. 11 Haft. 4 22 Lag- samt Allm.
Memorial, Nio 42 43.
Ank. till Exp.-Utsk. den 17 Febr. kl. 1 e. m.
Memorial, i anledning af erhållen återremiss af Utskottens Betänkande N:o 24, angående vackt fråga om fritångtägt å hafsstränderne.
På grund af framställde anmärkningar, har Höglofl.
Ridderskapet och Adela till Utskotten återremitterat ifrågavarande Betänkande, som deremot" blifvit bifallet af Högvördiga Preste-Ståndet den 20 och af Yällofl.
Borgare-Ståndet den 18 sisth Januari samt af det Hedervärda BondeStåndet den 3o
December sistförflutne år; och finna Utskotten, i anledning af Rikets Ständers sålunda i ämnet redan fattade beslut, sig icke kunna någon vidare åtgärd till följd af den erhållne ålerremissen vidtaga, än att ofvananförde förhållande vördsamligen tillkännagifva.
Stockholm den i5 Februari 1841 * Nio 43.
Memorial, i anledning af erhållen återremiss af Betänkandet N:o 26, angående väckt fråga om förändring i tiden för väglagningen.
Utskotten hafva ifrån Höglofl.
Ridderskapet och Adeln erhållit återremiss å ifrågavarande Betänkande, men som detsamma är vordet bifallet af Högvördiga Preste-Ståndet den 3o samt af Yällofl. Borgare-Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet den 20 sisth Januari, finna Utskotten den erhållna återremissen icke kunna till någon Utskottets åtgärd föranleda.
Stockholm den i5 Februari 1841. STOCKHOLM, Nordstiömska Boktryckeriet, 1841.
Bag- sami Allm. Besa.- och Elon.-Utskottens Betänkande, N:o 44, I N:o 44.
Ank. till Exp. lltsk. elen a Mars iS.p, kl. n f. m.
Betänkande, i anledning, af vacht fråga, huruvida anteckning uti Prest betyg bär göras, angående brott, hvilka blifvit af minderårige begångne.