Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Häruti instämde Riksdags-fullmägtige Lars Rasmusson, Anders Eriksson, Måns Månsson och Jonas Andersson. af Riksdags-fullmägtigen C. E. Sköldberg.
Emot 104:de punkten (angående skolhus-byggnaden i Helsingborg): af Riksdags-fullmägtigen Nils Larsson: »Emot Utskottets beslut, att tillstyrka beviljandet af stats-anslag för utvidgande af läroverket i Helsingborg, reserverar jag mig på den grund, att jag anser det Staten icke bör ikläda sig någon byggnadsskyldighet för andra än de högre läroverken.» Häruti instämde Riksdags-fullmägtige Anders Eriksson och Jonas Andersson.
Emot 107 :de punkten (angående läroverks-byggnaden i Fahlun): af Herr Gråå, som derjemte anmälde, det han icke deltagit uti behandlingen af de frågor, som omförmälas uti 101 :sta, 102:dra, 103:dje och 104:de punkterna af förevarande Utlåtande. af Herr Björck: »Om än anledningar icke saknas dertill, att bidrag af allmänna medel böra tillgodokomma städerna för uppförande af nya lärohus, der sådana, till följd af de inträdda förbättringarne i läroverkens organisation och i undervisningsmethoderne, måste uppföras, så torde dock för detta ändamål i första rummet böra användas stiftens byggnadskassör, som just dertill äro afsedde.
Och då byggnadskassan i Westerås stift har en icke obetydlig behållning, som kan och bör tiilgodokomma läroverks-byggnaden i Fahlun, helst nämnde behållning icke erfordras för byggnad i stiftsstaden, synes det i högsta grad olämpligt, att hela det erforderliga beloppet för nybyggnad af läroverks-huset i Fahlun skall utgå af allmänna medel. Ståts-Utskottets Utlåtande 123 (Fortsättning). 71 Anledningar förete sig ock dertill, att det verkliga behofvet af en förbättrad lokal för skolan kan afhjelpas genom ombyggnad af ett mindre hus; till bestridande af hvilken kostnad byggnadskassan lemnar full tillgång, hvarföre anslaget icke torde böra beviljas.» Häruti instämde Herrar von Printzencreutz och Hierta, Emot lOSxle punkten (deruti Utskottet afstyrkt flera motioner om anslag till åtskilliga läroverks-byggnader): af Biskop Annerstedt, som i afseende på anslaget till Lunds kathedralskola åberopade Utgifts-afdelnmgens förslag till Utlåtande, så lydande: »I afseende å Lunds kathedralskolas undervisningslokal, hvilken, enligt hvad Professoren Sundberg, uti en inom Preste-Ståndet väckt motion, anfört, är i stort behof af någon utvidgning, har samme motionär vidare förmält, att nämnda skolhus i dess närvarande skick ej lämpligen kunde inrymma större antal lärjungar än 250, och likväl vore icke mindre än 336 derstädes nu intagne.
Nya lärjungar kunde icke mottagas och den i Kongl.
Skolstadgan föreskrifna undervisningen i kemi och fysik kunde, i brist på dertill erforderliga rum, icke meddelas.
Under sådane förhållanden och då stiftets byggnadskassas alla tillgångar vore uttömda, har motionären, under åberopande af honom lemnadt uppdrag af Eforus för läroverken i stiftet och jemväl på grund af den kännedom, motionären sjelf egde om ställningen vid ifrågavarande skola, föreslagit, att, för undervisnings-lokalens nödiga utvidgning genom tillbyggnad, måtte beviljas ett anslag för en gång å 20,000 R:dr.
Af de till ytterligare stöd för denna motion till Utskottet öfverlemnade handlingar, har Utskottet, bland annat, inhemtat, att sedan Kongl. Majit genom nådigt Bref den 4 8 Februari nästlidet år förordnat, att en af Domkapitlet i Lund ditintills förvaltad kassa, »Lunds kathedralskolas löningsfond» benämnd, som till en del uppkommit genom under åren 1839—1849 besparad kronotionde-spanmål, skulle till Statsverket indragas, för att bland 8:de Hufvud-tilelns besparingar ingå, hade denna fond, som genom årliga räntans läggande till kapitalet ökats till ett belopp af 4 5,968 R:dr, blifvit till Kongl.
Stats-kontoret aflemnad.
Den besparing, hvaraf Statsverket på sådant sätt kommit i åtnjutande, synes Utskottet numera, då densamma är, till fyllande af ett för ifrågavarande läroverk onekligen högst angeläget behof, erforderlig, lämpligen kunna för sådant ändamål användas.
I betraktande häraf och då det bidrag, som utöfver denna besparing för det åsyftade ändamålets vinnande eller undervisnings-lokalens utvidgande till nödigt omfång, anses behöfligt, är af mindre betydenhet, helst Statsverket hitintills icke varit med någon utgift för läroverks-byggnader inom Lunds stift betungad, har Utskottet — som visserligen icke förbisett att något kostnadsförslag eller utarbetad och af ritning åtföljd plan för det byggnadsföretag, dertill anslag äskas, ännu ej blifvit upprättadt; men, vid det förhållande, att fråga endast är om en mindre betydlig tillbyggnad, 72 Stats-Utslioltets Utlåtande M 123 (Fortsättning). funnit berörda omständighet icke böra lägga hinder i vägen för medels anvisande till ändamålet — ansett sig hafva skälig anledning till den hemställan, att Rikets Ständer till utvidgande af Lunds kathedralskolas undervisningslokal måtte å Riksgälds-kontoret anvisa en summa af 20,000 R:dr» af Herr Björck: »Om Statens tillgångar anses medgifva, att bidrag lemnäs äfven till byggnader för de mindre läroverken, så torde företrädesvis staden Oscarshamn för sitt tillämnade nya lärohus böra ihågkommas med ett dylikt understöd, som dock skäligen kan nedsättas till 20,000 R:dr.
De betydliga utgifter, som nämnda samhälle fått underkasta sig för ordnande af sin styrelse fordra så mycket hellre afseende, som staden icke, i likhet med öfriga städer, erhållit något understöd vid inköpet af den jord, som utgör stadens område.»
Häruti instämde Herrar Printzencreutz och Hierta. af Riksdags-fullmägtigen Måns Månsson: »Mot det beslut, Höglofl.
Stats-Utskottet stadnat vid, rörande anslag till en skolhusbyggnad i staden Oscarshamn, får jag reservera mig.
Det lilla samhället
Oscarshamn har genom egna medel och omtänksamhet sträfvat sig upp till stapelstad, hvarigenom det fått så betydliga utgifter för att löna magistrats-personer och bygga publika byggnader, att det går öfver dess förmåga att bygga skolhus och ordna sitt läroverk efter lidens fordringar, hvilket torde vara det angelägnaste af allt.
Staden Oscarshamn har icke såsom andra städer fått sig anslagne flere hemman och lägenheter till sitt underhåll; icke heller begär den någon jord af Staten, ty den har köpt den jord, staden står uppå, af enskild person.
Den begär endast — och det på billiga och rättvisa grunder — understöd för att bygga ett skolhus.
Och vill man vara rättvis mot detta samhälle så skall man finna, att det till Staten lemnat så stora inkomster, att det begärda anslaget är endast en liten del af hvad nämnda samhälle till statskassan aflemnat.
Till Strengnäs beviljade majoriteten af Stats-Utskottet 136,000 R:dr
R:mt för att uppbygga ett skolhus; ehuru, efter alla trovärdiga mäns utsago, del i Strengnäs skall finnas ett skolhus för dubbelt så många lärjungar, som någonsin der kunna begära inträde.
Om något afseende göres på hvilken af städerna Strengnäs eller Oscarshamn, som genom tullintrader lemnar största inkomsten till staten, så tror jag, att utslaget i detta afseende skall utfalla till Oscarshamns fördel.
Före 1856 var Oscarshamn endast en köping, och dess tullintrader ingingo således till Calmar tullkammare; nu inhemtas af Kommers-kollegii berättelse, att staden Oscarshamn för år 1856 aflemnat till statskassan för ut- och införselstull 12.293 R:dr Slats-Utshottets Utlåtande M 123 (Fortsättning). 73 R:drR:mt; för år 1857 in- och utförselstull 16,416
Att Oscarshamn lemnat till
Staten en lika stor summa för åren 1858 och 1859 är påtagligt.
Men i samma berättelse finner man icke att staden Strengnäs tjenat in ett öre till statskassan.
På dessa anförda grunder anhålles, det Rikets Höglofl.
Ständer täcktes bevilja den begärda summan, 30,000 R:dr R:mt, till skolbyggnad i staden Oscarshamn» Af Riksdags-fullmägtigen C. J. Svensén: »Emot det af Höglofl.
Stats-Utskottet fattade beslut, rörande begärdt statsanslag till uppförande af ett hus för elementar-läroverket i Oscarshamn, får jag vördsamt anmäla min reservation.
Om vi älska kunskapernas och upplysningens befrämjande i allmänhet så måste vi ock vilja medlen derför, och bland dessa står naturligtvis i främsta rummet undervisningen; dennas krafter må dock vara huru utmärkta som helst, så är ändamålet likväl lörfeladt om den saknar erforderliga hjelpmedel för sin verksamhet Förutskickande denna erinran, och under förklarande att bland alla de anslag, som Utskottet under innevarande riksdag beslutat, inga af mig ansetts mera ändamålsenliga och för efterkommande mera fruktbärande än de som blifvit afsedda till skolornas upphjelpande, är jag derjemte af den öfvertygelsen att alla böra tillgodonjuta lika rätt och icke den ena gynnas under det en annan lemnäs åsido.
Utskottet har nemligen tillstyrkt stora summor för läroverks-byggnader, t. ex. i Strengnäs och örebro, och dervid föregifvit att stiftsstäder, der högre elementarläroverk finnes, böra främst komma i åtanka; icke förty hafva Helsingborg och Fahlun fått rätt vackra summor sig tillerkända till sina läroverks-byggnader, oaktadt dessa icke äro stiftsstäder och den förra åtminstone ej heller eger något högre läroverk.
— Den följdriktighet, som
Utskottet velat låta förmärka i sitt handlingssätt, är här föga märkbar, eller har åtminstone fått ett tvetydigt utseende, så mycket mera i ögonen fallande, som Oscarshamn är i total saknad af läroverkshus, hvilket icke är fallet med något af de öfriga läroverken, som här varit i fråga.
De bevekande skäl och omständigheter, som för Utskottet till hufvudsakligaste delen varit framlagda, men, såsom icke fullständigt tillgängliga för Utgifts-afdelningen ej heller i utlåtandet blifvit omtalade, får jag i möjligaste korthet framlägga:
Oscarshamn erhöll vid 1854 års riksdag sina stapelstads-rättigheter och har alltså sedan den tiden måst ordna sig som stad; dess folkmängd utgör för närvarande 2,200 personer; den har köpt sitt hela utmål af jord och erlägger i tomtöres-afgifter årligen omkring 2,4-00 R:dr; den har ock under denna korta tidrymd anlagt hamnbro och verkställt muddring i hamnen, inköpt rådhus med fängelse, byggnad för telegraf-inrättningen, uppfört tullkammare med våg- och packhus, en folkskolebyggnad och ett fattighus, m. m., hvarförutan alla gator och öppna platser blifvit planerade och stensatta samt nya gator anlagda, allt för en större kostnad, som jag på siffran ej är i tillfälle att uppgifva.
— Stadens årliga utskylder till aflöning af sina tjenstemän belöper till öfver 7,000 Bilt. till R.
4 Sami. 1 Afd. 2 Rand. 16 Höft. X 74 Stat s-Utskottets Utlåtande M 123 (Fortsättning).
R:dr samt hyra för elementar-skolan och bostad för dess Rektor jemte diverse andra allmänna utgifter till omkring R500 R:dr.
Behofvet af ett nytt läroverkshus är fullkomligt tydliggjordt och af Utskottet erkändt; stiftets byggnadskassa är icke tillgänglig för ändamålet; staden är skuldsatt och i begrepp att nu jemväl uppföra en högst behöflig kyrkobyggnad; Kongl. Maj;ts Befallningshafvande i Calmar har öfver ärendet till Kongl. Majit afgifvit underdånigt yttrande, hvarur jag tillåter mig att återgifva följande: »Då jag, på derom gjord begäran, härhos underdånigst öfverlemnar dessa handlingar till E. K. M., kan jag ej undgå att i underdånighet vitsorda de förhållanden, hvilka i ansökningen uppgifvits såsom bevekande skäl för det sökta anslagets beviljande.
Få mindre städer, om ens någon, torde kunna mäta sig med Oscarshamn i ansträngande uppoffringar för samhällets bästa.
Då de flesta andra städer i riket, dels genom gammal häfd och dels genom donationer, åtkommit betydliga jordsträckor, hvilkas afkastning mångenstädes är tillräcklig till bekostande af stadens styrelse och förvaltning; så har deremot Oscarshamn, långt ifrån att få sig tilldelad någon jord såsom gåfva, måst med penningar, efter beräkning af visst pris för hvarje qvadrataln, köpa af enskild person stadens hela utmål och således icke blott de enskilda boningstomterna, utan ock de planer, som erfordrats till gator, torg, hamnar och allmänna byggnader; och då andra städer endast småningom bildat och utvecklat sitt stadsmannalif med dertill hörande allmänna inrättningar, för hvilkas tilivägabringande kostnaden således fördelats på flere generationer, så hafva deremot i Oscarshamn alla dessa utgifter nästan på en gång hopat sig öfver den närvarande generationen, som derföre måst, med verkligen förvånande ansträngningar, åstadkomma inom loppet af några få år hvad man i andra med Oscarshamn eljest jemförliga stapelstäder haft god tid att under ett eller annat sekel förbereda och bringa till stånd.
Utan någon egentlig uppoffring å Statens sida har Oscarshamn således, endast genom sina invånares idoga företagsamhet, redan framstått såsom en blomstrande stad, hvilkens folkmängd, handel och rörelse vida öfverstiga hvad af ett så ungt samhälle skäligen kunnat förväntas; och sedan denna kommun, alldeles på egen bekostnad, anskaffat det för stadens allmänna behof erforderliga utmål af jord, sörjt för Magistratens och nödige tjenstemäns aflöning samt inköpt eller nybygt ett större rådhus med fängelse, en prydlig lokal för tullkammare med våg- och packhus, ett fattighus, en folkskolebyggnad och ett hus för telegrafstationen, förutom hamn och lastbrygga, samt flera mindre byggnadsföretag, så är staden nu i obestridligt behof af allmänt understöd, för att kunna uppbygga den ifrågavarande läroverksbyggnaden; hvarföre jag underdånigst vågar förorda ansökningen derom till allt det nådiga afseende, som E. K. M. utan tvifvel finner omständigheterna påkalla» Härigenom torde det vara fullkomligt ådagalagdt att staden icke utan skäl besvärat Statsverket med sin anhållan.
Upprättade, af Läroverks-kollegium godkände och af Öfverintendents-embetet Stats-Utskottets Utlåtande JYs 123 (Fortsättning).
75 granskade ritningar och kostnads-förslag hafva för Utskottet varit tillgängliga; hvaraf kunnat in hem tas, att kostnaden for byggnadens uppförande beräknats till 45,558 R:dr 18 öre och att alltså, om Rikets Ständer bifölle del ifrågavarande förslaget, staden likvisst härföre finge vidkännas en byggnadskostnad af öfver 15,000 R:dr.
Att skolan för en lång framtid är hämmad i sin utveckling är ganska säkert, om icke staden, som aldrig förr hvarken begärt eller erhållit ringaste understöd af Staten, nu får detta anslag.
Det kan väl sägas, ja, det har till och med blifvit sagdt, alt samhället icke bort befatta sig med hvarken stadsprivilegier eller elementarläroverk, då det icke sjelf kan fullgöra de dermed förenade förbindelser; men under sådana förutsättningar skulle säkerligen helt få städer och ännu färre läroverk kommit till stånd, till föga fromma för fosterlandet och dess såväl materiela som intellektuel utveckling.
Ofvertygad att ingen skall motsäga nyttan och nödvändigheten af dessa goda ändamål, är det som jag vördsamt anhåller att Rikets Höglofl.
Ständer täckas behjerta det unga samhällets begäran, och fördenskull, med ogillande af Stats-Utskottets ifrågavarande Utlåtande, besluta: att såsom bidrag till elementar-läroverksbyggnaden i Oscarshamn må af statsmedlen anvisas 30,000 R:dr Riksmynt.» Emot Utskottets beslut i allmänhet, rörande anslag till lärovei'ks-byggnader reserverade sig Herr Rinman och anförde följande: »Redan vid 2:ne föregående riksdagar har man börjat beträda den banan att lemna statsanslag för uppförande af nya och utvidgande af gamla läroverks-bvggnader och detta har nu fortsatts.
Banan är sålunda icke ny, men, efter mitt förmenande, alldeles omöjlig att konseqvent genomföras.
Skulle man kunna tänka sig att Statens tillgångar tillåta att med anslag i längden uthärda med detta system, så må det äfven genomdrifvas efter denna grundsats, på ett sätt, att ej grundade skäl deremot kunna anföras.
Detta har icke lyckats nuvarande Stats-Utskott och skall för en kommande tid blifva ännu svårare, då Rikets Ständer ej lära underlåta i första rummet inse behöfligheten att först fylla de ökade anspråken på lärare vid redan inrättade och nya skolor, som nog torde komma alt medtaga de tillgångar som finnas.
Följden måste äfven förr eller sednare blifva, att man nödgas afslå det, hvarmed man nu är så frikostig, och då det efter min åsigt vore lämpligare att i tid afbryta; får jag vördsamt hemställa, att Rikets Ständer endast bevilja lån till sådane skolhusbyggnader, som deraf oundgängligen äro i behof.’» Häruti instämde Riksdags-fullmägtige Erik Ersson, Pehr Nilsson och A. Erikson.
Emot 109:de punkten (angående lån till Farmaceutiska Institutet): af Herr Björck: »På sätt Stats-Utskottet antört, har, genom förbiseende vid uppställningen af den Kongl. Propositionen, Kongl.
Majis beslut om en framställning till 76 Stats-Utskottets Utlåtande M 123 (Fortsättning).
Rikets Ständer rörande ett lån till Pbarmaceutiska Föreningen icke blifvit iakttaget.
Detta förbiseende kan dock icke sättas i den ordning, som nu blifvit försökt, utan att Kongl. Majit gillat och med sin underskrift försett framställningen derom till Rikets Ständer.
Det synes således klart, att Stats-Utskottel saknat all grundlagsenlig anledning att till pröfning upptaga frågan om berörde lån, och att Stats-Utskottet dervid förbisett, att iakttagande af stadgade former är lika nödvändigt i förhållandet mellan Stats-chefen och Ministrarne, som emellan Statsmagterna inbördes.» Häruti instämde Herrar Berg och Berger.
Emot /H2:le punkten (angående hegardt anslag för inrättande i hufvudstaden af en Homöopathisk klinik]: af Doktor Schram: »Emot Höglofliga Stats-Utskottets fattade beslut i denna punkt nödgas jag vördsamt mig reservera, hufvudsakligen på följande grunder:
Uo »De skäl och omständigheter, på grund hvaraf Rikets Ständer tillförene »ansett mindre lämpligt att bevilja statsanslag för understödjande af den ho »möopathiska kurmethoden», och hvilka Stats-Utskottet funnit »ännu vara fullt gäl»lande», torde väl, såvidt de af sista riksdagens förhandlingar äro kända och kunna bedömas, ej vara några andra och kraftigare, än de, som då, uti vissa tidningsartiklar, nästan dagligen och ända till öfvermått, serverades den Svenska allmänheten och Representationen isynnerhet, för att, såsom det lika uttryckligen och ohöfviskt i en af dem tillkännagafs, genom tillräcklig agitation »sätta pekslicka för Stånden».
Ur dessa artiklar, — som vittnade om en lyckligtvis eljest sällspord inhumanitet och illiberalitet, under idkeliga beskyllningar, ej mindre för endast »oförnuft och galenskap» i homöopathiens lärosatser, än för »charlataneri och bedräglighet» hos hennes, fullt vetenskapligen bildade och till Medicine
Doktorer offentligen licentierade, tusental*) idkare i alla ')
Af dessa tusental legitimerade homöopathiska läkare finnas, enligt af trycket i detta år utgifna oeh i Utskottet företedda namn- och ortförteckningar deröfver, i hela Tyskland,, Österrikiska Helstaten inberäknad: 56 3 och dessutom 35 homöopathiska Djurläkare.
Deraf endast i Wien 51.
Staternas offentliga läkare-embeten beklädas af 100 licentierade homöopathiska Doktorer, deraf 7 äro anställda Lärare vid universiteterna, 26 vid offentliga sjukhus, 30 Öfver-fältläkare, Regements-läkare m. m. vid militären, 37 Provincial- och Stads-läkare, 11 äro Lifmedici hos regerande Furstar.
De uteslutande homöopathiska sjukhusen och polyklinikerna äro 13.
I England äro 243 legaliserade homöopathiska läkare, deraf 72 i London.
I hela Konungariket äro 60 homöopathiska sjukhus och polykliniker.
I Frankrike äro homöopathiska läkarne 398, deraf 109 i Paris, der ock äro 5 homöopathiska sjukhus och polykliniker.
I Spanien 193 homöopathiska läkare, deraf 24 i Barcelona och 27 i Madrid, der en af dem ock är Drottningens Lifmedicus.
I Portugal äro de 47, deraf 6 i Lissabon och 6 i Oporto.
I Belgien 26, deraf 11 i Briissel.
I Holland blott 7, och upplyser motionen, att på en Slats-Utskottels Utlåtande Jki 123 (Fortsättning). 77 verldens civiliserade länder, — upprepades ock sedermera af åtskilliga talare i de respektive Stånden, enligt hvad protokollerna utvisa, trogna återljud och inlärda talesätt för yrkandet på afslag af Stats-Utskottets tillstyrkan i ämnet vid sistlidna riksdag.
Med en så lös, men anspråksfull och, om den i första hand kunnat komma ifrån någon förifrad vetenskapsman, desto mera ovärdig, argumentation, som gycklet och hånet äro: — med ett sådant blott envist förnekande af allt hvad en dock mera allmänt spridd erfarenhet om den sjuklidande mensklighetens redan vunna och erkända fördelar jemväl af den homöopathiska methodens kurativa behandlingssätt: ■— dermed allena kan likväl den så mångenstädes pröfvade och vitsordade sanningen af denna nya praktiska doktrin omöjligen nedergöras, ej heller dess lyckliga resultat bortresonneras, äfven af den löjligast gycklande konstmakaren.
En fortsatt erfarenhets otaliga och gynsamma vittnesbörd om den homöopathiska lärans användbarhet qvarstå, trots hånet, löjet och gycklet, dock ovederlagda och desto mera tänkvärda inför den lugna, upplysning sökande besinningen.
Att likväl mången allopath, efter häfdvunnet system och länge stadgade theorier, ännu icke kan förstå och förklara, ibland andra, bomöopathiens grundsatser, isynnerhet den om kraften i de små doserna af förtunnade läkemedel, ehuru läran derom, efter Hahnemanns tid, numera blifvit betydligen och äfven mera vetenskapligt utbildad af methodens practici: det bör ingen finna underligt.
Det bevisar blott menskliga förståndets inskränkta förmåga, att, i vissa fall såsom i allmänhet, annat än småningom kunna uppdaga och förklara naturens alla mysterier, och särskildt de många, för oss ännu dolda, förhållandena af den materiela verldens inverkningar på vår organism.
Detta återkallar i minnet den lärde Örsleds sköna, sanna ord i hans bok: »Anden i Naturen», som vittnar lika mycket om en stor kunskaps-rikedom, som om ödmjukhet och humanitet.
»Christendomen» — säger han —- »fordrar ödmjukhet; och hvem kan väl anse sig för stor, då den stora verldsspegeln visar honom hans litenhet?
Hvem kan undgå, att känna sin andliga (sitt för - sistlidet år till kolonierna på Java afgången fregatt med 700 man trupper ombord, den åtföljande läkaren haft föreskrift, att behandla de sjuke endast efter homöopatliisk method.
I Schweitz äro de 32.
I Italien 141, deraf 14 i Neapel, 16 i Rom, 17 i Turin. 4 homöopathiska sjukhus och polykliniker.
I Danmark 5.
I Sverige nu egentligen 2.
I Norge 3.
I Ryssland 66, deraf 12 i Moskwa, 13 i Petersburg.
I Amerika 1610, deraf 105 i New-York, 85 i Philadelphia. 3:ne homöopathiska medicinska fakulteter, med ända till 9 Professorer vid hvardera.
En stor mängd homöopathiska sjukhus och polykliniker.
I Asien och Afrika är antalet ej fullkomligen kändt och uppgifvet; synnerligen begagnas homöopathien af missionärerna.
Hela antalet homöopathiska läkare öfver allt på jorden är uppgifvet till omkring 6,000.
Den komparativa dödsprocenten på de homöopathiska och allopathiska sjukhusen i samma slags sjukdomar är i allmänhet befunnen mindre på de förra.
Sjukdomarnes omloppstider under läkare-behandlingen på sjukhusen äro ock bevisade vara i allmänhet kortare på de förra. 78 Stats-Ulskottets Utlåtande JVs 123 (Fortsättning;. nufts?) fattigdom, då han med öppet öga skådar spåren efter den oändliges rika ande, som uppenbarar sig i naturen?
Då nu ock erfarenheten af de homöopatbiska medlens och dosernas verksamhet på den sjukligt rubbade organismen, att befordra dess helsa och ordning igen, så mångenstädes ifrån ligger oss för ögonen tydlig och klar: då kan val denna erfarenhet icke heller, utan att totalt misskänna våra egna sinnens uppfattning af de oss mötande föremålen, blindvis och med stöd blott af förutfattade opinioner bestridas, förnekas.
Allt, hvad vårt lilla förstånd ännu ej förslår, är således icke derföre osann/-, och erkännandet af dylika praktiskt bevisade, ehuru ännu theoretiskt oförklarliga, sanningar förutsätter alls icke erkännarens vansinne, galenskap och bedrägeri.