Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det där tror jag var dumt, Sigrid.
Att du sade, du skulle följa honom.
Hvad?...
Det menar du inte?
Hvad i alla dar, jag kväfs!
Jag sitter här med instängd... bunden... och kan bara bita i bojorna.
Jag kan inte stanna härhemma
en oro, som jag inte kan förklara och inte resonera bort...
storslagenhet?
Blef hon ond, eller var det något slags affekterad SIGRID.
reta mig tokig.
När det riktigt gäller något, som nu, kan hon bara säga nej, nej.
Hon kan bara bli ond öfver småsaker, som kunna
bara en känsla nu för ögonblicket, som gör att du vill det.
Hvad menar du med att följa Kristofer?
Jag har många gånger önskat vara hos honom.
Men hvad vill du göra därborta?
Och han?
gröfsta, bara jag får använda mina egna krafter och mitt eget förstånd.
Tror du, jag står till svars inför mig själf med att kasta bort mig så här, härhemma?
Hvad som hälst, det svåraste och
ju ingenting?
Och tants smärta att förlora dig?
Utan dig har hon SIGRID.
Hon vill ju inte ha något annat...
Håller du med mamma nu?
Hon har sina sorger, fattighjälpen och presterna.
henne, och det ord och inga visor.
Vänta här Sigrid, så skall jag gå in och tala med SIGRID.
upprörd och börjar gråta, och då är fältet uppgifvet.
Nej, nej, Gustaf, låt henne vara.
Annars blir hon
Hon behöfver skakas upp.
Hon anklagade oss också.
jag säger åt dig!
Annars kommer hon i ett af sina anfall af slapphet, och ber mig förlåta henne, fast det är jag, som varit häftigast.
Och då kan inte jag häller vara konsekvent, utan säger, att jag felat, och ber henne om Det ha vi öfvat oss med så länge nu, att det nästan blifvit ett behof.
WOLFF, hårdt.
Nej, hör du...
Du kan väl låta bli vet jag, när
förlåtelse.
Och så smeka vi hvarandra in i eländet igen.
Du får inte resa.
Du också! WOLFF.
Vet du, hvarför jag har kommit hem nu, Sigrid?
För att be dig bli min hustru?
ANDRA AKTEN SIGRID, tar ett steg tillbaka.
Gustaf! WOLFF.
men jag har väntat, ty jag visste, att du skulle vänta.
Du vet, hur länge jag har tänkt att säga dig det,
Gustaf, det där skulle du inte ha sagt nu.
Det var inte rätt af dig.
nu tvingar du ju fram det själf.
Du har också hållit af mig.
Och om du gör det ännu, så stannar du.
Jag tänkte dröja tills allt hade blifvit klart här.
fresta mig att svika min pligt.
Bed mig inte Gustaf. Det är inte rätt af dig att WOLFF.
och ingen annan.
Eller har du också blifvit reaktionär... du, med din styrka och själfständighet... du, som öfvermodern skald skulle kunna tänka sig?...
Nog trodde jag, att du var så pass ny i dina åsigter.
Om du älskar mig, är det din pligt att följa mig
träffar de kraftigaste och konsekventaste kvinnor, som en
Jag vet inte hvad som är nytt eller gammalt, bara att jag bör gå nu, för att få arbeta fritt och hänsynslöst och finna mig själf.
Ser du, jag går inte bara för Kristofers skuld, utan för min egen skuld också.
Men Kristofer
Kära Gustaf, jag vet inte, hur andra skulle göra.
behöfver mig, därför går jag med honom.
Jag kan förlorad.
inte bli din hustru med dåligt samvete, medan han går WOLFF.
Det blir jag, som får gå förlorad i stället.
nederlag eller segrar för de tankar och sanningar, som mans med dig?
Skall jag kasta bort min framtid, mitt arbete, alla
förenat oss, och som jag inte kan tänka på utan tillsamSIGRID, lägger sina händer på hans axlar.
känna, hur mycket jag håller af dig.
Våra tankar och
Du skulle inte säga så, bara för att få mig att be-
åsigter ha förenat oss, det vet du väl.
Vi tänka ju annat
Men när jag nu känner att jag bör handla alldeles... alldeles ensam, ser du, så skall du inte hindra mig. stark och tro på min uppgift i lifvet.
Jag skall nog aldrig, aldrig lemna dig.
än andra och vilja uträtta så mycket tillsammans i verlden.
Bed mig i stället att lita på mig själf, hjälp mig att vara komma igen, och om jag då får komma till dig, vill jag WOLFF, omfamnar henne.
större än de flesta skulle kunna.
Du gör rätt.
Din make fins inte, Sigrid!
Du gör något, som är
säger, att vi bara kunna offra stora ord.
Vi skola visa SIGRID.
henne, huru vi kunna offra vårt lifs lycka, både du och jag.
Tack, älskade vän.
Nu går jag till Kristofer.
Inte resa ni i dag?
skall få veta när...
Var allt du kan för mamma, det är mer än både Kristofer och jag tillsammans.
I morgon tänker jag.
Men vi träffas innan dess, du
Tss, hon kommer.
Fru German kommer ut och stannar vid dörren.
SJUNDE SCENEN FRU GERMAN. WOLFF.
Går hon, Gustaf?
Ja, tant, hon går.
FRU GERMAN, sakta.
Ensam... ensam...
Blif inte nedslagen, tant, hon gör sin pligt.
Sin pligt?
Mot sig själf.
till mig?
Skall hon en gång kunna stå till svars inför mig för hvad hon nu gör?
Har hon då inga pligter mot sin mor, ingen kärlek
Hon vill kunna stå till svars inför sig själf.
sanningarna sådana, eller förvända ni dem?
Kan man svars för inför andra?
Det där är ord, Gustaf, stora ord.
Äro de nya
stå till svars inför sig själf för hvad man inte kan stå till WOLFF.
seger, som tants sorg inte låter tant fatta.
FRU GERMAN, ser på honom.
Det är ett stort och modigt offer hon gör, en viljans
Du älskar henne, Gustaf. WOLFF.
Och du låter henne gå?
Jag ville också visa tant, att jag kan offra något.
också älskade dig.
Visa... visa...
Ja, jag ser!...
Jag trodde att hon
Hon gör det... men hon bad mig få gå.
Fru German ser på honom.
svallande styrka, när lifvets stora sorger komma, pestbölderna, som bränna bort förhoppningarna och göra viljan till ett ömt sår.
Barn, måtte ni ha något kvar af denna unga, öfver-
Lifvets stora sorger?
FRU GERMAN, ler och lägger handen på hans axel.
vägen till hafvet...
Poet!
Det är dammarna som vårfloden bryter på WOLFF.
vi göra?
Tror tant inte, att något godt och stort fins i det FRU GERMAN.
fruktar jag... (Paus.)
Vet du, hvad som menas med bravour?
Åhjo, det tror jag nog... men mycket annat också,
Tant?
ÅTTONDE SCENEN DE FÖRRA.
PASTORN PASTORN, kommer från vänster.
God middag, fru German.
bekanta?
Herr Wolff...
God middag PASTORN.
Jag vet inte om herrarna äro PASTORN.
Jag tror... i Upsala...
Ja... PASTORN.
Fru German ser ledsen ut?
Nu gå båda mina barn ifrån mig, PASTORN. PASTORN.
FRU GERMAN, till båda.
jag gjort mina barn.
Vet ni, jag önskar, att jag visste något ondt, som WOLFF.
de bedt mig om, som stått i min magt, men som jag inte gjort.
Jag ville så gärna söka godtgöra det.
Att jag visste något, hvari jag felat, något bara, som
de äro unga och anse för inkonsekvens att erkänna ett
Men om Gud ville pröfva mina krafter, kanske jag därinne?
än en gång kunde få omfamna dem.
(Till Wolff.)
Är hon
Vill tant...
går igenom här, så skall jag gå hit ut och säga henne farväl...
De gå in i fru Germans rum.
Vi gå in till mig.
Vi höra nog, om hon
Sigrid i hatt och kappa kommer från sitt rum med ett paket.
Hon lemnar dörren öppen efter sig.
När hon ser salongen tom, går hon upp till skrifbordet, SIGRID. letar däri, tar fram ett bref och lägger det under följande repliker i ett kuvert.
MARIE, kommer ut.
Fröken?
Marie skall tala med mamma.
Jag vet inte om jag törs, fröken.
skall gå bort, men vänta här tills mamma kommer.
(Ger henne brefvet.)
Hon skall inte säga ett hårdt ord till Marie.
Gif henne det här brefvet, det är ett gam-
malt från Kristofer.
Om hon läser det, så får Marie nog hjälp af henne. -- Adjö.
Tack fröken.
Fri... fri...
Hon går till vänster.
TIONDE SCENEN. FRU GERMAN. MARIE.
FRU GERMAN, kommer ut.
famna henne...
Sen får hon gå...
Jaså, var det er Sigrid talade om...
MARIE, svarar ej, slår ned ögonen.
Var det inte Sigrid... (Vänd inåt.)
Jag vill blott om-
Var det Marie... PASTORN talade om?
Ja, frun, det var det nog.
en gång.
Min aning...
Så besannades då, hvad vi fruktade
ANDRA AKTEN MARIE.
Tala inte hårda ord till mig, fru German.
Fröken FRU GERMAN, med allt större bitterhet och smärta.
med någon ny olycka?
Hårda ord?
Hvar är nu er heder, era vackra ögon, era röda kinder, ert muntra skratt... hårda ord till er?
Ställa er i vägen barn?
De äro borta båda två nu.
Det fins ingen mer att ta ifrån mig.
Kommer ni
allt det, som förstörde min lycka och mitt hem?
Inte för mig, så att jag inte ens skall få säga farväl åt mina
Frun...
Hvad är det, ni vill?
kom bara hit för att få litet arbete eller litet hjälp.
Jag vill inte komma in på Magdalenahemmet.
och ni kan få ett hederligt tak öfver hufvudet, men ni förkastar det...
MARIE, afbryter.
Pastorn sade, att ni är trotsig.
Ni är fattig och syndig
Jag är rädd för de andra kvinnorna där, frun.
Så gå då, er heder har visst alltid varit för stor MARIE.
Fröken bad mig lemna frun det här brefvet.
ELFTE SCENEN DE FÖRRA.
PASTORN. Innan Marie hinner lemna brefvet komma Wolff och PASTORN ut.
Vid åsynen af Wolff uppger Marie ett lätt rop och gömmer sig nedanför kakelugnen vid Sigrids dörr.
Fru German ser det, rycker till, men beherskar sig, går WOLFF. uppåt och talar med de båda herrarne.
Wolff och PASTORN märka ej Marie.
Charlotte, men jag skall komma tillbaka i eftermiddag.
Jag skall gå nu.
Jag har lofvat äta middag hos
Kom hit innan du går till Kristofer och Sigrid.
Wolff går ut till vänster.
TOLFTE SCENEN FRU GERMAN.
PASTORN. MARIE.
FRU GERMAN, springer ned, griper Maries arm och säger lågt, darrande.
Marie, är det Wolff, som är far till ert barn?
ANDRA AKTEN MARIE, upprörd, med låg stämma.
Ja, frun...
PASTORN, får se Marie, förvånad.
Är ni här?
Jag känner henne, PASTORN. (Lågt till Marie.)
Vet Sigrid, MARIE.
Nej... FRU GERMAN.
säg det inte åt henne.
Säg det inte åt henne, Marie!
Allt hvad ni vill, men MARIE, förvånad.
Min stackars, stackars Sigrid, om hon visste...
Hon sjunker ned på en stol.
Hur är det, fru German?
för bref? (Får det, öppnar och ser deri.)
Från Kristofer... ett gammalt...
Hon läser, blir allt mer upprörd, låter handen med brefvet falla, ser med djupaste smärta på Marie och gömmer sitt ansigte i den andra handen, stödjande armbågen mot bordet.
Ingenting... ingenting...
(Till Marie.)
Hvad var det
Fru German, hvad är det?
kunna offra mest, som vi minst tro det om.
Och under stället för att hjälpa dem och offra något litet af vårt
Det är visst något rätt vanligt, PASTORN, att just de
tiden göra vi dem olyckliga genom att misskänna dem i eget behag.
Jag jagade bort er, Marie, därEller... om han vill pröfva mina krafter än en gång?
PASTORN, hastigt fram mot Marie.
för vill Gud nu taga mina barn från mig...
(Halft för sig.)
Var det ni, som...
Har ni länge varit bekant här i huset?
Fyra, fem år.
ANDRA AKTEN PASTORN.
kanske ni vet, om fröken German är förlofvad med den herrn, som gick nyss?
MARIE, skriker till.
Såå...
Det var ni... (Paus.
Forskande.)
Med Wolffr PASTORN, än mer förvånad.
German inte får veta?
Är det han, som...
Ah, är det det, som fröken Fru German återkommer klädd i hatt och kappa.
FRU GERMAN, till Marie.
Sigrids rum, jag kommer snart tillbaka.
Förlåt mina hårda ord, Marie.
Vänta en stund i Hon för Marie in i Sigrids rum.
TRETTONDE SCENEN FRU GERMAN.
Fru German går ut?
tid nu.
Börja revisionen så godt PASTORN kan, jag har inte
inte stå till tjänst med något eller vara till någon tröst?
Fru German är sorgsen och nedslagen.
Kan jag
behöfva mera tröst än de själfva förstå.
Jag skall gå och hemta dem.
Jag har två stackars älskade barn, herr pastor, som
FÖRSTA SCENEN FRU GERMAN.
Sigrid håller på att duka kaffebordet vid soffan.
Fru German kommer från sitt FRU GERMAN. rum.
Sigrid är nervös och hennes goda humör förefaller något chargeradt.
Du sätter väl fram litet likör eller cognac?
Vi drucko så mycket vin till middagen.
Det är ju fest i dag.
Gustaf kommer nog också.
vet ännu.
Det är så roligt allt det här...
Vi äro visst alldeles för lyckliga.
Tänk, hvad han skall bli öfverraskad, som ingenting
VÄRFLOD FRU GERMAN, ler.
Vet du hur det är med barnen, när de få sin vilja fram?
ett hårdt ord af mig, och jag skall aldrig öfvergifva dig mera... aldrig!
Du skall aldrig se mig gråta, mamma, aldrig höra
allt är ju nu bra igen.
Så, så, mitt barn, du menade väl, det vet jag.
Och SIGRID.
Ja, ja, det är ju bra nu...
Jag skall gå ut och göra FRU GERMAN.
Hvar är Lina?
Hon är redan borta och döper kamrerns Hanna.
när hon har aftonsång att gå i, här i Klara.
Jag förstår inte, hvarför hon springer i baptistkyrkan,
kaffet, jag.
Marie stannar och hjälper mig.
Gå in till herrarna, mamma.
Jag skall nog koka
Marie?
Men om Kristofer träffar henne?
TREDJE AKTEN SIGRID.
att hon har varit sjuk.
Hon var ju för resten här, så att han hälsade på henne, när vi kommo hem i middags.
Hon sitter därute i Linas rum.
Jag har sagt Kristofer,
Det gamla tycket måtte väl inte komma tillbaka?
Såg du, så glad han blef, när han fick se henne?
Det kan jag inte tro...
Stackars Kristofer...
I dag får han inte veta hur det är, Sigrid.
sanningen en gång skall fram.
Om Gustaf ville tala med honom?
FRU GERMAN, häftigt och oroligt.
Nej, nej, det är bäst.
Det blir nog svårt ändå, när
närmast till det...
Säg ingenting åt Gustaf om det här, nu.
Hör du det, inte ett ord, Sigrid!
Gustaf? Nej, Sigrid!
Åhnej... åhnej... jag är ju
också mycket ondt.
Han såg ju jämt Marie här förr i verlden.
Som mamma vill.
Det skulle säkert göra honom
Ja... Ja...
VÄRFLOD ANDRA SCENEN DE FÖRRA.
Kristofer kommer från fru Germans rum.
Han synes vara vid godt lynne, som han sträfvar att behålla.
räkenskaper.
Jag hindrar väl inte?
Hans helighet väntar på mamma därinne vid sina FRU GERMAN.
Kanske du vill hjälpa oss?
pengar, och den där revisionen kan inte gärna betraktas som utarbete.
Om jag bara kan.
Men jag är inte van vid att räkna
du som är van vid lif och rörelse.
Men du behöfver nog hvila dig.
SIGRID, afsides till modern.
Kära Kristofer, det blir mycket tyst för dig härhemma,
vi orka.
Då är man gladast och lyckligast.
Inte så, mamma!
Vi skola arbeta allt hvad
Om jag bara dugde något till...
Har mamma sett hans händer?
TREDJE AKTEN FRU GERMAN.
axlarna.
(Tar hans händer.)
Se på mig, Kristofer.
Jag vill se min gosse skratta.
KRISTOFER, ler.
Du har blifvit så stark och kraftig och bred öfver
Nu följer jag med dig, Kristofer.
Här är min packning, ett par grofva kängor och Gustafs sista bok...
Vet mamma, det for som en blixt af glädje genom mig.
Det upp igen och arbeta och bli den bästa människa i verlden...
Jag vet inte allt, hvad jag ville.
Vet mamma, när Sigrid kom till mig i middags och
blef som ett nytt lif för mig.
Jag tyckte, att jag ville lefva
Han var visst nära att gråta, men De skratta.
Han sade inte ett ord, han bara såg på mig och
fick i stället tag i en stol, som han bröt alla fyra benen af.
när mamma kom.
Det var den, mamma höll på att slå omkull öfver, SIGRID.
hvarandra.
I villervallan tror jag mamma grät öfver att FRU GERMAN, småleende.
Och sådan försoning!
Vi gräto och skrattade om
få igen oss och skrattade åt att det gjorde ondt i knäet.
att leta rätt på sina barn och sitt lifs lycka.
Ser ni, man tänker inte på käringben, när det gäller
VÄRFLOD SIGRID, omfamnar henne.
Mamma, mamma, hvad du är glad, att han är här igen!
Vet ni, jag tycker det är alldeles som söndag i dag.
Det är det ju också.
i ordning här.
Ja... ja visst...
Gå in till PASTORN nu, så gör jag
TREDJE SCENEN FRU GERMAN.
haft henne.
Att du har kunnat sakna mig, mamma, när du har FRU GERMAN.
Jag har inte haft dig.
Jag vet inte, hvad jag ville ge till för att kunna göra något för henne.
Det är en hel verld af kärlek och kraft och mod i
hon har läst för mycket romaner...
Kommer du med in till pastorn?
Ja, Kristofer, det är en duktig flicka...
röker en cigarr.
Gå in, mamma.
Jag går ner i porten så länge och FRU GERMAN.
att vi ha fått herrar i huset.
Där stå tändstickor.
Ner i porten?
Rök du din cigarr här, så käns det,
FJÄRDE SCENEN KRISTOFER.
Kristofer tar en tändsticksask på pianinot och tänder sin cigarr.
Under tiden kommer Marie med en bricka, med likör och cognac, från vänster.
När hon ställer brickan på bordet, märker hon Kristofer och vill gå.
Då vänder sig denne och får se henne.
Sätt er... (Skrattar.)
Det låter som jag skulle vara värd... (Sätter sig.)
Går ni?
Nej stanna, det är roligt att se er igen.
Marie har varit sjuk?
Sigrid sade det.
Ja, tackar.
Marie är mycket blek än...
Sätt sig, vet jag.
Jag skall ut och hjälpa fröken.
blifvit svag efter sjukdomen...
Nå, det går väl öfver.
Åh, så brådtom är det väl inte...
Maries röst har Marie ser ledsen ut?
man kunde tro jag hade varit ute i verlden och uträttat någoting ovanligt stort...
Eller om de gå omkring och Är ni ledsen på mig för något? dra på munnen, för att jag inte skall känna mig utstött...
De andra äro så glada och vänliga mot mig, att
Nej, herr German, det har jag väl intet skäl till.
KRISTOFER. år fram till henne.
rare än förr.
Jag tror, att ni har blifvit vack-
TREDJE AKTEN MARIE, går mot dörren.
Låt mig gå.
KRISTOFER, ställer sig i vägen för henne och tar hennes hand.
en enda gång... så får ni gå sen.
Se först på mig, hör ni, med ert gamla leende...
MARIE, lösgör sig med en ängslig blick på honom.
mycket större.
Se, nu ser ni på mig ändå!
Era ögon ha blifvit MARIE.
Hvad vill herr Kristofer mig?
KRISTOFER, förmår henne att sätta sig.
kom om morgnarna.
Jag satt alltid härute och läste
Där brukade ni sitta förr...
Åh, jag mins, när ni
Dagbladet, men fördöme mig om jag på ett halft år
någonsin läste mer än första sidan, ty ni kom alltid, när jag vek upp den andra...
Först ringde det, kort, häftigt, nästan som pappa.
Så var det tyst ett par minuter, af kölden och hakan hvit.
Och när ni gick förbi spegeln där...
Spegeln är borta!... tryckte ni till håret
tills ni kom in genom dörren där.
Era kinder voro röda
vid tinningarna, och jag undrade alltid om det var hatten, som lurfvat upp det, eller blåsten...
Tja, tja... det är längesen nu, det där.
Men det är märkvärdigt, hur de känslorna också kanske...
gamla minnena komma tillbaka...
Och de gamla
VÄRFLOD MARIE, svarar icke, hennes hufvud sjunker ned.
KRISTOFER, tar hennes hand.
att vi allihop skola skratta i dag.
Se så, bli inte sentimental, ni också.
Mamma vill MARIE, gömmer ansigtet i sina händer och brister i gråt.
MARIE, springer upp och vill gå.
Nej, nej... låt mig bara gå!...
Fröken väntar...
själf, att ni inte ville följa mig den gången...
(Griper tvärt hennes hand.)
Marie, ni sade
tillbaka hit!
Åh, hade jag kunnat det ändå, för att aldrig komma KRISTOFER.
er olycklig?
Har någon gjort er något ondt?
Har någon gjort
TREDJE AKTEN MARIE, ser ängsligt upp på honom.
KRISTOFER, griper hennes arm och utbryter.
Det är inte sant, Marie!
än jag har gjort.
Låt mig gå nu... och tro inte mer ondt om mig, KRISTOFER, släpper hennes arm, sakta, djupt nedslagen.
sterna tala om.
Men jag var så ensam.
Jag hade ingen som ville försvara mig eller ge mig ett råd... när det sen behöfdes.
Jag var så glad och trotsig mot alla faror som pre-
Men mamma då?
Och Sigrid?
hjälp i dag.
Både frun och fröken ha varit snälla och lofvat mig KRISTOFER.
Först i dag?
gå hit förr än nu.
Sen frun inte ville se mig längre, har jag inte vågat
VÄRFLOD KRISTOFER, häftigt.
Det där är lögn!
Nej, herr Kristofer.
KRISTOFER, ser på henne, utbryter.
de fått rätt?
Förlåt mina frågor, stackars olyckliga barn, det var inte meningen att plåga er.
Gå nu ut och hjälp fröken.
Men säg inte att vi talat med hvaroch säger, när Marie skall gå ut.)
Det var då därför jag fick komma hem?
andra, det var nog mot beräkning.
(Går några steg, vänder åter falla.
Men det vill ändå ungdom och krafter till för att alldeles kunna bryta ned sig själf... som vi två...
De säga, att det är så lätt att
Marie går.
Kristofer står ett ögonblick tillintetgjord.
Han går upp till bordet, häller i och dricker ett glas cognac, och går därefter och sätter sig fram. for kakelugnen för att fortsätta att röka.
KRISTOFER, utbryter.
Hvad i Herrans namn tjänar det till att bråka...
FEMTE SCENEN FRU GERMAN.
Fru German och pastorn komma från höger, sakta samtalande med hvarandra.
inte bli.
Nej, hälst inte hemmet, men här i huset kan hon
TREDJE AKTEN PASTORN, om Kristofer.
För hans skuld?
Men han vet ju inte...
För andras skuld också, som ingenting veta.
(Gar till Kristofer.)
ingen rökt här...
Du är blek, min gosse?
KRISTOFER, stiger upp.
Din cigarr luktar godt.
Sen pappa lefde, har
van vid att dricka så där mycket vin till middagen.
Jag är trött och har ondt i hufvudet.
Jag är inte
SJÄTTE SCENEN DE FÖRRA.
Sigrid kommer från vänster med kaffekannan och serverar under det följande.
Nu skola vi pröfva din konst.
PASTORN, afsides till Sigrid.
VÄRFLOD PASTORN, något retsamt.
Jag är ledsen, om mina ord i morgse så lätt rubbat er öfvertygelse.
SIGRID, i samma ton.
Och det, fast det var er mor, som tog första steget?
Var tröst, herr pastor, era ord ha inte rubbat den.
Någon annans då?
SIGRID, högt, vändande sig till de andra.
Herr pastor.
Under det följande dricker man kaffe.
Nå, herr German, dricker man kaffe i Amerika?
Har ni anledning att tro annat?
Ne-ej... men...
SIGRID, anspelande.
Men hvaraf munnen full är, däraf talar hjärtat.
Sigrid!...
Sitt ned, PASTORN.
Kom hit Kristofer.
Fru German har satt sig öfverst i soffan.
Kristofer sätter sig bredvid henne, Kristofer.
PASTORN. pastorn på en stol med ryggen åt fönstret, Sigrid på en stol midt emot
Är det sant allt godt, som sägs om Amerika?
Jag hoppas det...
Jag känner bara dåliga sidor.
(Stiger upp och serverar likör.)
hvad är det?
Dricker PASTORN cognac eller...
Anisette, tror jag.
Tack, anisette för mig.
KRISTOFER, till modern, med smärta.
Skål, mamma, och förlåt mig, att jag är här igen.
(Dricker och sätter sig.)
Jag borde kanske inte ha kommit.
Så får du inte säga, Kristofer.
KRISTOFER, sakta.
Det är inte bättre att behöfva tänka det.
Stämningen börjar bli tryckt.
Har herr German haft sin sysselsättning i New-York?
VÄRFLOD KRISTOFER, skrattar bittert.
Chicago, jag har odlat apelsiner i Florida och spelat
Jag har burit tegel i New-York och sopat gator i
positiv i San Fransisco, jag har varit kypare i Wisconsin Välj, herr pastor!
och sålt »The Freethinking Puzzle Game» vid Niagara...
Fru German och Sigrid börja observera Kristofer och växla blickar.
Ingen fast plats således?
KRISTOFER, äggande allt mer upp sig själf.
spelets land»?
Fast plats?
Ni menar för att hålla folk i
I det fria arbetets land?
I »Fria-tanke-
tygeln?
(Slår i cognac åt sig.)
Inte skall ni binda unga krafter och unga viljor, det är ju de, som föra verlden framåt!...
Var inte rädd, de äro inte farliga.
Försök själf, så får ni se.
Go on bara, herr pastor!
Go on! säger jag...
Ni kommer snart hem igen.
och äran skulle vara utsatta för många frestelser.
KRISTOFER, höjer sitt glas och dricker.
I alla dessa växlingar tycker jag att sinnet, ja, hedern
Skål för hedern och äran, herr pastor!
Du har blifvit bitter... så bitter, min gosse.
man inte säga, att jag fört verlden så särdeles långt
Jag har slitit en hund, har jag.
Och ändå kan
framåt.
Jag har ju inte en gång kunnat skrapa med mig
hem så mycket som femhundra dollars för att köpa igen FRU GERMAN.
min egen heder och ära med... eller för att åtminstone...
KRISTOFER, sjunker tillbaka i soffan.
Ingenting...
är du hemma, min gosse, för att glömma alla gamla svårigheter.
Du är trött, Kristofer, och sjuk af all oro.
Men nu
Glömma...?
SIGRID, lågt.
Mamma, inte så där, inte så där!
Det är bara pappa som fattas.
Allt är ju godt igen nu, allt är ju som förr i verlden...
Och så hon... fattas ju vid kaffebordet...
Marie...
Bara pappa?
Ja visst... och hemglädjen.
SIGRID, samtidigt.
Hon är ju här i dag.
Hvarför är hon inte inne med?
Hon har visst gått hem.
Hon var nyss här.
Hon sitter hälst därute i Linas rum så länge.
Du har lärt dig konsten bra.
Hälst?
Att inte orden halka i munnen på dig, Sigrid!
Jag vill inte, jag kan inte tro det.
Ni har inte ljugit för mig.
Det var ju så litet jag bad om, och jag bad så innerligt!
(Ser på dem, bryter ut.)
Nej, nej, det är inte sant!
komma hem?
Att hon har så litet heder och ära kvar, att hon inte kan sitta härinne med oss?
Att Maries olycka varit vilkoret för att jag skulle få
Jo, jo, Kristofer, det kan hon...
ning nu!
Tänk på hvad du säger, mamma, säg ingen osanFRU GERMAN.
Nej, nej, det gör jag inte!
Så skall hon komma hit in.
Han går mot dörren.
Sigrid springer upp och ställer sig i vägen för honom.
Stanna Kristofer!
KRISTOFER, vill ut.
ljugit... att det var hon, som ljög, för att förbittra min glädje i dag.
Hon skall in, säger jag!
Hon skall erkänna, att hon
KRISTOFER, ropar.
Sant således?
PASTORN, kommer nedåt.
där fruntimret kommer hit in i familjekretsen.
Lugn herr German!
Det är inte lämpligt, att det
publikaner och syndare...
Så skall jag också gå...
Jag är ju tjuf, och hon...
FRU GERMAN, som stigit upp, griper hans händer.
Sant således?...
Pastorn vill inte sitta till bords med
Sant ändå! sant ändå!
Förlåt mig, Kristofer!
SIGRID, rycker modern tillbaka och skriker till.