Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Rikets Ständer hafva vid öfvervägande af hvad i denna fråga förekommit, funnit alt om än, pä sätt de i ämnet hörda Kollegierna sig utlåtit, eganderätten lill sjelfva bruket, såvidt dermed förslås de egentliga byggnaderna lör tillverkningarne med dit hörande jordområde, frångått kronan, en sådan omständighet icke bör minska, utan snarare öka kronans befogenhet, om den annars förefinnes, att återtaga ifrågavarande allmänningar, helst det varit för underhållande och drifvande af kronans, men icke af enskild persons verk, som desamma blifvit upplåtna.
Med hänsigt härtill och då kronans under vanliga omständigheter obetydliga behof af svafvel lärer annorledes kunna fyllas, samt det vid sådant förhållande icke torde förefinnas något skäl alt genom särskilta förmåner än vidare understödja svafvellillverkningen, eller uppmuntra brukets innehafvare till fortsatt bedrifvande af nämnde tillverkning, hvars framlida drift, enligt Rikets Ständers tanka, bör helt och hållet öfverlemnas ät egarens egen omtanka och, likasom annan industri, regleras af de för densamma gällande allmänna förhållande», anse Rikets
Ständer sig icke kunna för sin del bifalla den af Kommillerade föreslagna samt af Kollegierna tillstyrkta åtgärd, att nämnde 2:ne allmänningar linge af bruksägaren till skatte lösas, helst dessa allmänningar, enligt hvad i ämnet blifvit upplyst, icke äro af fullt samma egenskap som de såkallade rekognitionsskogarne.
Genom ifrågaställa åtgärd skulle ock en ganska betydlig vinst tillskyndas bruksägaren, som lör en särdeles obetydlig köpeskilling finge förvärfva eganderätten till pji sä vidsträckt och god skogsmark som den ifrågavarande, utan att denna förmån, likasom åtskilliga andra, hvilka Kommitterade ansett vara af beskaffenhet alt ej kunna i penningar uppskattas, beräknades i något värde och afdrag derför å det bruksägaren tillkommande ersättningsbelopp följaktligen ej heller egde rum, ehuru Kollegierna, lika med Kommitterade, funnit, att orri ock icke en ovilkorlig äganderätt tdl bruket och grufvorna, likväl bortfallandet af det äfvenlyrliga i bruksägarens nu innehafvande besittningsrätt till de öfriga förmånerna för honom icke böra sakna värde.
Härtill kan ytterligare läggas förmånen att få dessa tjenstbarhet»!', för hvars utkrälvande af sa många särskilda personer, uppoffring af tid och kostnader icke kan undvikas, ulan afdrag för vandlade lill ett kapital eller en, åtminstone under närvarande penningelörhållanden, icke hög räntefot af fem för hundradel och alt fä delta eljest ouppsägbara oell oåtkomliga kapital förvandladt i reda penningar.
Då slaten således genom antagande, väl icke af bruksägarens såsom det synes Rikets Ständer ölverdriliia ersättningsanspråk, hvilka jemväl E. K.
Majit i nåder ansett sig icke kunna godkänna, utan af Kollegiernas förslag i afseende a ersättningsbeloppet, ändock synes hafva beviljat bruksägaren tillräckliga eftergifter, hafva Rikets Ständer trott att, för utbekommandet af nämnda ersättningsbelopp, borde såsom uttryckligt vilkor stadgas, alt bruksägaren utan någon tvist återlemnade dispositionsrätten lill ifrågavarande, lör det afsedda ändamålet icke vidare behöflig» allmänningar till Kronan, som derefter finge pä ändamålsenligaste sätt deröfver förfoga; och Rikets Ständer hafva föreställt sig, ali några synnerliga svårigheter från bruksägarens sida mot sakeus reglerande pä detta säll icke böra, vid närmare öfvervägande af förhållandena, uppslå. 72 Expeditions-(Jtslcotlels Förslag lill underd.
Skrifvelse N:« 191.
Emedlertid hafva Rikets Ständer jemväl varit betänkte på möjligheten deraf, att bruksegaren icke är benägen att ingå pä ifrågavarande reglering.
I sådant fall har åter den frågan uppstått, om Rikets Ständer böra för sin del medgifva att förhållandena må, sådane de nu äro, fortfara i afvaktan på den tidpunkt, dä, enligt hvad Kollegierna såsom möjlighet förutsätta, svafvelgrufvan kan utgå eller blifva alltför besvärlig att bryta eller ock andra omständigheter inträffa, af hvilka svafveltillverkningens upphörande blefve en följd, eller om några åtgärder, åsyftande att undanrödja det ölverskridande af privilegierna, hvilket, enligt Kollegiernas utredning, egt rum, nu böra vidtagas.
Vid besvarandet af denna fråga har det väl synts Rikets Ständer sorn skulle saken lättast och med största fördel ä Statens sida kunna regleras, då svafvellillverkningen af ofvannämnda orsaker kunde komma alt upphöra, enär Rikets Ständer, likasom Kollegierna, anse det otvifvelaktig! att såväl tjenstbarheterna som allmänningarne vid sådant förhållande skulle utan ersättning till Kronan återgå; men å andra sidan synes det som skulle Rikets Ständer icke tillbörligt uppfatta vigten och förbindelsen af den dem i Grundlagarne tillförsäkrade rätt att deltaga i förvaltningen af kronoskogarne och andra Statens egendomar och meddela föreskrifter derom, i fall Rikets Ständer nu skulle med tystnad förbigå de förhållanden, som i afseende å ifrågavarande allmänningars vård och förvaltning blifvit upplysta.
Utom det att vid särskilda, genom jägeribetjente tid efter annan hällne, undersökningar af skogarne den underrättelse meddelats, att bägge allmänningarne blifvit för mycket anlitade, så att uppmärksamhet vid hushållningen med nämnde skogar är af högsta behof, på det desamma ej må blifva alldeles förstörda, har nemligen blifvit upplyst, att å allmänningarne, hvilka för svafveltillverkningen uteslutande blifvit upplålne, verkställts inlagor och uppodlingar lill en rymd af ej mindre än 1424 tunnland, af hvilkas innehafvare åtskilliga tjenslbarheler utgöras till
Dylta gård.
Att delta förfarande icke är öfverensstämmande med de bruksägaren förunnade privilegier, om hvilkas giltighet och bestånd olika tankar under frågans utredning äfven varit yttrade, men hvarom Rikets Ständer icke tillåta sig uttala något omdöme, synes ligga för öppen dag, likasom att, enär nämnde uppodlade jordrymd icke vidare användes för det ändamål, hvartill den blifvit åt bruksegaren upplåten, afkaslningen deraf, under den form jorden nu nyttjas, rätteligen borde tillfalla Staten, ej egaren af Dylta gård, hvars jordbruksnäring
Staten icke tillförsäkrat en sådan opåkallad uppmuntran.
Den ännu befintliga skogens vårdande synes ock Rikets Stander vara af den vigt, att en större uppmärksamhet bör deråt lemnäs, än som kan blifva fallet, om allenast E. K.
Befallningshafvande i länet derom förslän digas.
Rikets Ständer hafva derföre ansett det vara önskvärd!, alt, i händelse bruksegaren icke ingår på den föreslagna regleringen, i hvilket fall allmänningarne återfölle till kronan och komme att förvaltas i enlighet med andra allmänningar af samma egenskap, E. K.
Majit täcktes anbefalla Skogs-Styrelsen att åt berörda angelägenhet egna särskild omvårdnad och att, för de ändamål, hvarom här nedan underdånigst förmäles, förordna en lämplig person, som skulle ho pä stället och åt hvilken bostad lätteligen kunde beredas å någon af de å allmänningarne verkställde uppodlingar.
1 fråga huruvida rättegång bör mot bruksegaren anställas, angående förlust af bruksprivilegierna, hafva Rikets Ständer, enär Kongl. Majit under den 18 December 1845, förklarat sig framdeles, derest bruksegaren icke vore benägen till sådant aftal, att rättigheter och skyldigheter komme till hvarandra i jemnt förhållande, vilja efter sig företeende omständigheter, taga i nådigt öfvervägande om och hvad åtgärd i denna syftning borde vidtagas samt anledning, enligt Rikets Ständers tanka, icke förekommer att derutöfver utsträcka kronans påståenden, funnit sig höra instämma uti den af sed nasle - Expeditions-Utslioltets Förslag till underd.
Skrifvelse N:o 191. 73 naste Kommitterade samt Kollegierna uttalade mening, att rättegång i förstnämnda hänseende icke bör af Kronan under närvarande förhållanden anställas; hvaremot Rikets Ständer, i den händelse bruksegaren icke vill ingå på den föreslagna regleringen och ej heller godvilligt aflemna den afkastning, som han uppbär utaf den uppodlade delen af allmänningarne, icke kunnat undgå att i underdånighet anhålla om vidtagande af sådana åtgärder, som för det afsedda ändamålet må erfordras.
På nu i underdånighet anförda skäl hafva Rikets Ständer beslutat, att en summa, motsvarande det af Kollegierna föreslagna ersättningsbelopp, i Riksmynt 88,587
R:dr 80 öre, må å Riksgälds-kontoret till E. K.
Maj:ls nådiga disposition anvisas för att, derest nämnde ^bruksegare dermed åtnöjes och utan tvist till kronan återlemnar dispositionsrätten öfver ifrågavarande 2:ne allmänningar, för åvägabringande af reglering i berörda, uti E. K.
Maj:ls nådiga skrifvelse omförmälda hänseenden till honom utbetalas; hvarjemte Rikets Ständer få i underdånighet anhålla, att i den händelse ifrågavarande reglering icke kan, enligt nu föreslagna grunder, åvägabringas och allmänningarne derigenom återfalla till kronans disposition, E. K.
Maj.t täcktes anbefalla Skogsstyrelsen att på ändamålsenligt sätt bestämma den årliga averkningen af nämnda allmänningar samt förordna lämplig person, som, jemte tillsyn och vård af allmänningarne, på stället vakade deröfver att nämnde årliga afverkningsbelopp icke finge öfverskridas, samt alt skogseffeklerna icke måtte användas för annat ändamål än det, hvartill allmänningarne blifvit ät svafvelbruket upplåtna, äfvensom att, derest bruksegaren icke godvilligt vill till Statsverket aflemna den afkastning, han uppbär utaf den uppodlade delen af allmänningarne, hvarom vederbörlig utredning torde åvägabringas, E. K. Maj:t täcktes anbefalla sådane åtgärder, som för ulkräfvande af kronans rättmätiga anspråk i sistnämnde hänseende må erfordras.
Hvilket Rikets Ständer, i anledning af E. K, Maj:ts nådiga skrifvelse i ämnet, få underdånigst anmäla.
Prot. 1859 & 1860. 10 Saini. 1 Afd. 2 Band.
Suppl. 10 74 Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse N:o '192. i\o 192.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 25 Okl. 1860.
Presle-Slåndel den 26 — — Borgare-Slåndet den 26 — — Bonde-Ståndet den 26 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af K.
Maj:ts nådiga Proposition angående f. d. Geijerska husets på Riddareholmen användande till Riks-arkiv. (SlaU-Utskoltets Utlåtande Nio 203.) S. A. K.
Uti en den 9 sistlidne Mars till Rikets Ständer aflåten nådig Proposition har E. K.
Maj:t behagat erinra, hurusom vid nästlidna riksmöte E. K. Majit i nådig Proposition den 31 Mars 1857 fästade Rikets Ständers uppmärksamhet på nödvändigheten af alt någon annan, lämpligare lokal bereddes för Riks-arkivet, än den nu af delta verk, samt af Vitterhets-, Historie- och Antiqvilets-Akademien begagnade, i det 1845 inköpta f. d. Ridderstolpska huset vid Skeppsbron.
Redan vid öfverlemnande! till K.
Majit och kronan hade nemligen denna byggnad funnits behäftad med sältningsskador, hvilka efter de tunga samlingarnes ditflyltning på ett betänkligt sätt tilltagit och vid undersökning visat sig vara ursprungligen uppkomna derigenom, att de under husets murar befintliga pålnings- och rustverken, ämnade att städse förblifva liggande under valten, till någon del befinna sig öfver Saltsjöns yta, när denna är låg, och lill följd häraf blifvit af röta angripna. E. K.
Majit, som årligen låtit genom Ölver-Intendentsembetet undersöka och nödtorfteligen afhjelpa sättningsskadorna, hade likväl funnit dessa, i förening med utrymmets otillräcklighet, innefatta ett fullt gällande skäl att för Riks-arkivet söka anskaffa en tjenligare plats.
Sedan det förslag, som i detta hänseende år 1857 framställdes, om uppförandet af ett nytt, uteslutande till Riks-arkiv bestämdt hus på norra delen af Carl XIIlis torg, blifvit af Rikets Ständer, enligt anma - Expeditinns-lJIskottets Förslag lill anderd.
Skrifvelse N:o IOS.
75 lan i deras underdåniga Skrifvelse af den 25 Februari 1858, angående reglering af utgifterna under Riks-stalens Åttonde Hufvudtitel, afslaget, med anledning, bland annat, deraf, att Riks-arkivet, om det komme alt förläggas på del föreslagna stället, blelve allt för aflägset från Stats-departementen och öfriga embetsverk i hufvudsladen, hvarigenom både tidsutdrägt skulle vållas och många olägenheter uppkomma för de personer, som nödgades begagna sig af arkivets handlingar och på stället anställa undersökningar; så hade, enligt hvad E. K. Maj:t vidare i nåder meddelat, Öfver-lntendentsembelet, i underdånigt memorial den 25 Januari 1859, på grund af anställd besigtning under näst föregående månader, lastat E. K.
Majlis nådiga uppmärksamhet å de fortfarande sättningarne i Riks-arkivets nuvarande hus och anmält, att, fastän husets bestånd icke syntes för närvarande holadt af någon hastigt inträffande förstörelse, sältningssprickor, som icke låta sig märka på de af hyllor och handlingar beläckla skiljemurarne, kunna uppkomma på skorstenar och rökledningar samt medföra eldfara; äfvensom husets svaga och osäkra grund tilläfventyrs kunde genom någon orsak, hvilken vore omöjlig alt förutse, undergå en sådan rubbning, som skulle göra byggnadens hastiga utrymmande oundgängligen nödvändigt.
Till reparation eller ombyggnad af den nuvarande lokalen vore hos Öfver-Inlendents-ernbelet uppgjorda tre särskilda förslag, af hvilka det ena omfattade styckevis företagen ny grundläggning jemte murars och bjelk lags iståndsältande för en kostnad, beräknad till 112,000 R:dr, det andra afsåge enahanda åtgärder tillika med påbyggnad af en för utrymmet behöflig ny våning, för 134,000 R:dr, och det tredje, för bela husets rifning och fullständiga ombyggnad med nya grundmurar och en våning högre än nu, uppginge till ett kostnadsbelopp af 150,000 R:dr, i dessa summor inbegripna 9,000 R:dr, allt Riksmynt, lill bestridande af utgifterna för samlingarnes bortflyttande under tiden.
Då emellertid de båda förstnämnda förslagen mötte stora svårigheter i afseende på grundläggningen, utan att likväl vara för framtiden fullt betryggande, samt, efter hvilkendera förslaget som helst, en högst betydlig kostnad skulle nedläggas på en Riksarkivbyggnad, som alltid hade den för en sådan bestämmelse hufvudsakliga olägenheten att vara på en sida sammanbygd med stora enskilda hus och på en annan sida skiljd från sådana endast genom en smal gränd samt följaktligen blottställd för eldfara från den angränsande trängsta delen af staden, men huset deremot, genom sitt utmärkt vackra läge på de öfriga två sidorna och sin smakfullt prydliga inredning, såsom bostad för enskilda personer, hvilken bestämmelse icke heller skulle för grunden och trossbottnarne medföra en så förstörande tryckning, som Riks-arkivets lunga pappersmassor nu utöfva, syntes kunna antagas, under nuvarande förhållanden, ega ett saluvärde af omkring 120,000 R:dr R:mt, har E. K. Maj.t, lika med Öfver-intendents-embelet, funnit, att i fråga om valet emellan det nuvarande husets bibehållande och iståndsältande, eller anskaffande af en ny, för ändamålet mera tjenlig lokal, den sednare utvägen måste anses ega ett obestridligt företräde.
Som likväl, under iakttagande af de åsigter angående belägenheten, hvilka Rikets Ständer yttrat, Öfver-lntendents-embetet förklarat sig icke kunna, för uppförandet af en ny Riks-arkiv-byggnad, föreslå någon lämplig plats, om ej tillfälle dertill, genom inköp af någon passande, bebygd eller ohebygd, tomt på Riddarholmen eller i staden emellan broarne, kunde beredas; och då, under sådana omständigheter, uppbyggandet af ett nytt hus för Riks-arkivets behof måste komma att medföra ganska betydliga kostnader; hade det af Öfver-lntendents-embetet, redan i underdånigt memorial af den 1 Juli 1856, framställda förslag om Riks-arkivets • i • . . inrymmande i det numera till Kronan inköpta s. k.
Geijerska huset, N:o 1 i qvarteret Riddarholmen, kommit under iornyadt öfvervägande. 76 Expeditions-Ulskottels Förslag lill underd, Skrifvelse N:o /92.
I detta hänseende innehåller den nu aflåtna nådiga Proposition, alt, när Rikets sednast församlade Ständer, genom underdåniga skrifvelsen af den 12 Februari 1858, anvisade 140,000 R:dr R:mt för inköp af sistnämnda fastighet med dertill hörande tomt och åbyggnader, hade sådant hufvudsakligen skett för att hindra ett derstädes tiliämnadt byggnadsföretag af det omfång, att den närbelägna Riddarholrnskyrkan skulle kommit att till stor del undanskymmas.
Jemte önskan att sålunda bereda åt delta dyrbara nalionalmonument ett mera fristående läge och behofvet af utrymme för en strandgata invid Riddarholmskanalen, åberopades äfven vigten för det allmänna att komma i besittning af de på Riddarholmen befintliga egendomar, bland hvilka blott några få, utom Geijerska huset, egdes af enskilda; äfvensom Rikets Ständer yttrade den åsigt, att någon tvekan om nämnda fastighets användbarhet och lämplighet för hvarje allmänt behof knappast kunde uppstå samt att södra delen af tomtplatsen, der den betydligaste åbyggnaden befanns och ännu qvarstår, icke nödvändigt behöfde afrödjas, för att bereda ökadt utrymme invid Riddarholrnskyrkan och Rikets Ständers hus.
Redan i E. K.
Maj:ts berättelse af den 24 Oktober sistlidet år om hvad i Riket och dess styrelse efter sednaste riksdag sig tilldragit, hade E. K. Maj:t meddelat Rikets Ständer, att egendomen blifvit först af Stockholms Stad inköpt för 200,000 R:dr R:mt, samt derefter, med undantag af nödigt utrymme för strandgatan, försåld lill Kronan för ofvanberörde anslagsbelopp af 140,000 R:dr, och Staden, som tillträdde egendomen den l April 1859, hade i köpekontrakt, upprättadl den 19 i samma månad, med Öfver-lntendenlsembetet, å Kronans vägnar, förbundit sig att verkställa samt derefter äfven utföra den af Rikets Ständer åsyftade afrödjning och planering af tomten norr om hufvudbyggnaden, men deremot förbehållit sig, såsom ersättning för sin uppoffring, att under femton år obehindradt disponera denna byggnad med dertill hörande, invid södra tomliinien befintliga, smärre uthus, och uppbära deraf fällande hyresinkomster, mot skyldighet alt iståndsätta och under sin dispositionslid vidmakthålla hufvudbyggnaden och uthusen, äfvensom att under dispositionstiden gälda alla på fastigheten belöpande onera.
Efter dessa bestämmelser innehölle kontraktet i 5:te punkten: ”om Kongl. Maj:t skulle pröfva lämpligt, att Kronan före de bär ofvan omförmälda femton årens förlopp öfvertager dispositionsrätten till ifrågavarande byggnader, är sådant Kronan förbehållet, emot erläggande till stadens kassa för den återstående tiden af så stor del utaf den till 5,500 R:dr Runt årligen beräknade hyresinkomsten, som kan anses utgöra behållning af densamma, sedan onera och underhållskostnader blifvit afdragna”.
Den faslighet, till hvilken Kronan sålunda förvärfvat sig en numera lagstånden eganderält och, under anförda förbehåll, jemväl dispositionsrätt, egde framför det nuvarande
Riks arkivet fördelarna att hvila på fast grund och vara fristående från alla andra byggnader.
Den närhet till Statsdeparlementen och öfriga embetsverk i hufvudstaden, som vid förra riksdagen, på goda skäl, ansågs vara af vigt för ett Riks-arkiv, skulle genom dess förläggande i Geijerska huset vinnas i ännu högre grad, än uti det nuvarande arkivhuset vid Skeppsbron.
Vid sådana förhållanden och då det qvarstående stora huset på Geijerska tomten, nu befriadt från den omgifning af smärre och förfallna byggnader, hvilka förr vanprydde platsen invid Riddarholmskyrkans chor och Birger Jarls torg, visat sig kunna utan egentlig olägenhet bibehållas och genom lämplig ornering göras fullkomligt värdigt alt intaga ett rum bland Statens offentliga byggnader, men en af Ofver-Intendenls-embelet, uti dess ofvanberörda memorial den 1 Juli 1856, ifrågasatt tillbyggnad vid husets östra sida kunde medföra trängsel och andra olägenheter för den tillämnade strandgatan vid Riddarholmskanalen och blefve ännu mera olämplig, i händelse den af Chefen för Statens jernvägsbyggnader uppgjorda plan Expeditiuns-Utskottels Förslag till underd.
Skrifvelse N:n 192. 77 till jernvägsanläggning utmed samma kanal i en framtid komme att utföras, hade från Ofver-Intendents-embetet blifvit infordradt underdånigt utlåtande, huruvida Geijerska tomtens qvarstående åbyggnad, äfven utan den föreslagna utvidgningen, skulle innefatta tillräckligt och tjenligt utrymme för Riks-arkivets nuvarande behof och för dess under någon tid förestående tillvext, under förutsättning, alt arkivets mindre vigtiga och mera sällan anlitade handlingar finge, likasom hittills, fortfarande förvaras i källarehvalfven under Kongl.
Slottets vestra flygel.
Till följd häraf hade Öfver-lntendents-embetet, under den 18 Oktober 1859, jemte aflemnande af plan och faoadritningar lill Geijerska husets nuvarande skick, i underdånighet föreslagit mindre betydliga tillbyggnader, icke åt östra sidan, såsom förut varit ifrågasatt, utan vid norra och södra fafaderna, för erhållande af en mera regelbunden form jemte ökadt utrymme, allt enligt bifogade ritningar, som jemväl utvisade husets tillämnade ornering.
Detta förslag afsåge alt bottenvåningen skulle användas endast till boställen åt vaktmästare och portvakt samt förvaringsrum för ved m. rn., men de öfriga tre våningarna uteslutande för sjelfva arkivet och dertill hörand# arbetsrum, hvilka sistnämnda, med hyllor endast kring väggarne, skulle förläggas i andra våningen och vara icke blott genom den stora trappuppgången, utan äfven genom en mindre trappa, förenade med samtliga arkivrummen.
Efter en sådan fördelning skulle hyllor med den höjd och bredd, som för helarksband erfordras, kunna i huset uppställas till en längd af 6,000 alnar; och, då de år 1853 i Riks-arkivets bus vid Skeppsbron förvarade handlingar upptogo hyllor till en längd af 2,161 alnar samt den årliga tillökningen under sedermera förflutna Sex år, beräknad efter 80 alnar årligen, utgör 480 alnar, skulle utöfver de sålunda nu befintliga 2,641 sträckalnar helarksband, ytterligare 3,359 alnar dylika, motsvarande tillökningen för en tidrymd al omkring 42 år, kunna i det ifrågavarande huset inrymmas och förvaras.
Kostnaden för husets tillbyggnad och förändring enligt det uppgjorda förslaget var beräknad lill 60,590 R:dr 94 öre.
Väl hade Riks-arkivarien, i häröfver afgifvet underdånigt utlåtande af den 9 sistlidne Februari, ansett, att ofvanstående beräkning af Riks-arkivets årliga tillvext med folianter till en längd af 80 alnar icke borde antagas såsom konstant, och alt den lid af 42 år, för hvilken arkivets behof af utrymme skulle, enligt det uppgjorda förslaget, tillfredsställas, påkallade någon nedsättning, äfven om lokalen i slottets källarhvalf finge bibehållas, hvarom bemälde embetsman yttrat tvifvel; och hade Riksarkivarien i öfrigt framställt den åsigt, alt Kommers-kollegii hus, N:o 11 i qvarteret Riddarholmen, skulle genom större utrymme och tillfällen till utvidgning egna sig bättre, än det Geijerska huset, till lokal för Riks-arkivet med dess stora samlingar.
Men utom det att det sålunda föreslagna huset, inköpt och underhållet på bekostnad af fonder under Kommers-kollegii förvaltning, blifvit, enligt föreskriften i Kongl.
Brefvet den 3 Oktober 1811 och den 23 Januari 1830, betraktad! såsom en Manufäktur-diskonIfonden enskildt tillhörig egendom, hvari endast de för Kollegium och Manufaktur-diskonlkontoret icke behöfliga lägenheter upplåtits för andra allmänna verk och ändamål, förekomme härvid, att Kommers-kollegium, hvars verkningskrets och personal nyligen erhållit en tillökning genom öfverflyttande af det fordna Bergs-kollegii göromål, följaktligen nu, mera än tillförene, hade behof af sina hittills varande embelslokaler och att våningen två trappor upp, tills vidare upplåten till boställe åt Chefen för Civil-deparlementet, sannolikt snart måste tagas i anspråk för beredande af lokaler åt embetsverk, som inom Kronans hus deraf äio i saknad och således nödgas hyra sådana.
Huset egde dessutom icke i lika grad nied Geijerska huset en fördel, som för Riks - 78 Escpedilions-U tskottcts Förslag till underd.
Skrifvelse N:o 192. arkivet vöre af synnerlig vigt, nemligen elt fritt läge utan sammanbyggnad eller eldfarligt grannskap med andra fastigheter.