Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Efter öfvervägande af allt hvad sålunda i ämnet förekommit, funno Rikets Ständer: att det, redan vid 1809 och 1810 års Riksdag, i sammanhang med då stadgade grunder och ny ordning för Stats-Ver - — 320 _ kets förvaltning, nödigt ansedda Riksbokslut blifvit af Stats-Kontoret uppgjordt på ett sätt, sorn icke allenast uppfyller det från början åsyftade ändamålet, eller en sammandragen räkenskap öfver Stats-Verkels medel, utan också lemnar en lika grundlig öfversigt af Statens liela penliinge-uppbörd i och för Styrelsens särskilda grenar; att Riks-hufvudboken, vid en sådan omfattning af Nationens hela penningeskatt, tillika innebär en förut saknad statistisk upplysning, så väl i afseende på beskattningsverket och de beräkningar, hvarpå detsamma bör stödjas, som huru medlen äro påräknade att för behofven användas; att större säkerhet samt mycken lättnad och skyndsamhet i arbetet vunnits derigenom, att bokslutet blifvit grundadt på Länens specialräkenskaper, af hvilka ett exemplar till Stats-Kontoret insändes; att, genom ofvanomförmälda regleringar af detalj-räkenskaperna, den förut bestämda ordning i räkenskaps- och redogörelseverket, hvilken, af i sednare tider tillkomna skatter eller andra inträffade förändringar, var rubbad och försvårad, blifvit återställd på ett efter sådana ändrade förhållanden lämpadt sätt, som medförer närmare kontroll å medlens förvaltning och disposition; att uppbörden och levereringen af StatsVerkets inkomster, kort efter den vid uppbördsårets slut, den 30 April, för det förflutna året skeende summariska redovisning, på sätt för åren 1821 och 1822 ägt rum, i påföljande Juli månad kunde, genom sammandrag öfver de inkommande Landt-räkenskaperna, utrönas i StatsKontoret, som vidare vöre i tillfälle att följa gången häraf; att, då Riks-hufvudboken, så snart specialräkningarne, enligt hvad föreskrifvet var, till Oktober månad inkommit, kunde företagas tili afsiutning för det föregående året, Stats-Verkets tillstånd följaktligen, i likhet med hvad i Juli månad 1823 skett, kunde för Rikets Ständer eller deras Revisorer framläggas under det nästföljande årets lopp; samt att ifrågavarande Riks-hufvudbok, som visade Stats-Verkets ställning vid trenne särskilda terminer af året, nemligen: dels vid kalender-årets utgång, dels vid uppbördsårets slut, den 30 April, och dels vid räkenskapstidens förlopp, den 31 Augusti, var lättfattlig, klar och tydlig samt sålunda i alla hänseenden väl ordnad.
Och då Rikets Ständer, lika med deras Revisorer och de Embetsverk, som granskat de efter skiljaktiga methoder utförda bokslut, ansett ett uteslutande företräde i alla delar ostridigt tillkomma den af Stats-Kontoret inrättade Riks-hufvudbok för år 1821, godkände och antogo Rikets Ständer det härvid använda redogörelsesätt, att tjena till efterrättelse i fortsättningen af ifrågavarande räkenskap; hvadan, på sätt äfven Rikets Ständers Revisorer hemställt, det, för uppgörande af en Riks-hufvudbok efter den af framlidne Stats - — 321 — Kommissarien Widegren uppgifna method, inrättade Kontor, hvars på obestämd tid konstituerade personal åtnjöt arfvoden af öfverskotterna på Stats-Verkets inkomster, med år 1823 borde upphöra.
Som det, enligt Kongl. Brefvet den 13 Februari 1811, inrättade och under StatsKontorets styrelse ställda Boksluts-Kontor, med en efter den då uppgjorda, mera inskränkta, plan för Riksbokslutet lämpad personal, icke möjligen kunde medhinna de ökade göromålen vid det nya bokslutet; öfverlemnade Rikets Ständer i underdånighet till Eders Kongl.
Maj:t att uti personalen inom Stats-Kontoret förordna den tillökning, som för utförandet af Riks-hufvudboks-arbetet kunde, vid dessa förhållanden, pröfvas nödig, samt af öfverskotterna å Stats-Verkets intrader låta anordna, så väl lämpliga arfvoden för de vid författandet af 1821 års hufvudbok begagnade tjenstemän, hvartill Rikets Ständer ansågo en summa af 1,200 R:dr böra disponeras, som ock den för omförmälda personal belöpande aflöningen, intilldess densamma framdeles kunde komma att å stat uppföras; äfvensom Rikets Ständer i underdånighet tillkännagåfvo, att de, med fästad uppmärksamhet på den allmänna vigten oell nyttan af en Riks-hufvudbok, funnit skäligt att, såsom belöning för Stats-Kamrérarens i Stats-Kontoret, vid upprättandet af 1821 års bokslut, ådagalagda förtjenst, nit ocb skicklighet, tillägga honom en gratifikation af 3,000 R:dr Banko.
Ett Riks-Boksluts-Kontor, med 1 Kamrerare, 1 Bokhållare och 4 Kammarskrifvare, aflönte lika med deras vederlikar inom Stats-Kontoret, blef genast organiseradt, och Riks-boksluts-arbetet i verket satt, så att, från och med år 1822 och allt framgent, Riks-hufvudböcker, i öfverensstämmelse med formuläret, på bestämda tider varit färdiga, och för Rikets Ständers Stats-Utskott och Revisorer tillgängliga; och hafva alla de tillägg, som af Eders Kongl. Maj:t och Rikets Ständer gemensamt beslut i ts, blifvit med största noggranhet i Riks-lmfvudböckerna intagna.
Rätteligen transumeradt, betygar ex officia C.
Andersson, 41 — 322 — Bilaga N:o 3 till Kongl. Stats-Kontorets underdåniga Utlåtande , i anledning af 18 45 års Revision s-Berättelse angående Stat s-Ver ket. öfverDirektörs-Embetets vid Kongl.
Myntverket underdåniga Utlåtande öfver anmärkningarne vid detta Verks räkenskaper för åren 1842 och 1843.
Med öfverlemnande af Myntmästarens samt Mynt- och KontrollKamererarens förklaringar i anledning af de anmärkningar, som af Rikets Ständers Revisorer blifvit gjorda vid Mynt- och Kontrollverkens räkenskaper för åren 1842 och 1843, får Öfver-Direktörs-Embetet vid nämnde Verk, för sin del, i anledning af samma anmärkningar i djupaste underdånighet anföra följande: l:o
Myntverkets åliggande att utvexla kopparskiljemynt grundar sig ej allenast på Kongl. Kungörelsen den 9:de
Maj 1835, utan äfven på Kongl. Brefven den 28:de November samma år samt den 26:te Maj 1836.
Denna utvexling har för ändamål att underlätta kopparskiljemyntets spridande i landsorterna, derigenom att sådant af Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande får, mot insänd valuta i Bankosedlar, reqvireras, då det begärda beloppet af Myntverket till vederbörande Ränteri försändes, för att allmänheten tillhandahållas.
Att de från hufvudstaden mera aflägse provinserna alltid lidit brist på kopparskiljemynt, är obestridligt; hvadan snarare en utvidgning af de till denna brists afhjelpande vidtagna åtgärder synes böra ifrågakomma, än upphörandet af hvad som i afseende derpå redan finnes tillgjordt, ehuru afsändningarnes upphörande visserligen för Myntets tjenstemanna-personal vore beqvämligast. 2:o I afseende på Räkenskapernas förande särskilt för hvar och en af de olika myntsorternas tillverkning och för hvart och ett af de arbeten, som eljest erfordras för myntningens obehindrade fortgång, får Öfver-Direktörs-Embetet underdåhigst åberopa de af Myntmästaren och Myntkamreraren anförda omständigheter, hvilka göra en fullständig och tillförlitlig bokföring, särskilt för hvarje detalj, alldeles omöj - - 323 - lig vid My lil verket.
Jemförelsen emellan Eders Kongl. Majlis
Myntverk och ett enskildt bruk eller manufakturi torde vara mindre lämplig, dels i anseende dertill, att sjelfva rörelsekraftens åstadkommande för de särskilda fabrikationerna vid de sednare oftast ej medför någon dagligen fortgående kostnad, dels ock emedan enkom verkstäder för olika tillverkningar vid dem kunna begagnas, så att hvars och ens konsumtion af erforderligbeter kan hållas alldeles afskiljd från de öfrigas.
Dessutom kan kostnadernas fördelning på olika föremål der få vara mera konventionel eller grunda sig på vissa öfverenskomma antaganden, utan att en absolut riktighet behöfver äga rum, blott att den, för ingen annan ansvarige, ägaren alltid finner i räkenskapen upptagna de omständigheter, som, efter bans enskilda åsigt, företrädesvis böra utredas.
I en officiel räkenskap kunna deremot svårligen andra förhållanden ingå, än sådana, hvilkas riktighet fullständigt kan bevisas.
— Ålägges räkenskapsförare!! ett annat förfarande, skulle fältet för anmärkningar mot hans redogörelse i oändlighet utvidgas, utan att han ägde någon möjlighet att bestämdt visa de af honom gjorda antagandens riktighet framför andra, som äfven kunde göras, och de förras godkännande vid ett föregående gransknings-tillfälle lemnar ingen försäkran, att hans bokföringssätt framdeles såsom giltigt skall anses, enär då möjligen helt andra åsigter örn hvad som är sannolikast, i afseende på vissa allmänna kostnaders fördelning, torde göra sig gällande.
Ty denna fördelning, som nödvändigt skall föregå sjelfva bokföringen på särskilda tillverkningar, måste nödvändigt i många hänseenden blifva godtycklig.
Dessa förhållanden hafva redan förut af Öfver-Direktörs-Embetet i underdånighet blifvit utvecklade, särdeles i följd af 1835 års Stats-Revision, och har Eders Kongl. Majit, med fästadt nådigt afseende på hvad sålunda blifvit andraget, täckts, under den 28 Augusti 1841, förordna, att, i betraktande af de flerfaldiga hinder, som skulle uppkomma mot en sådan räkenskapsföring, som den ifrågavarande, Myntverkets räkenskaper böra blifva oförändrade.
Slutligen torde äfven få i underdånighet omnämnas, att vid den utrikes resa, som af undertecknad, Öfver-Direktör, förlidet år företogs till de flesta af kontinentens Myntverk, sorgfälligt efterfrågades, huruvida någon så beskaffad bokföring, som den här omförmäida, ägde rum, men att allestädes förklarades, att någon sådan icke brukades eller ansågs med tillförlitlighet kunna verkställas.
Af en på trycket utgifven Parlaments-report för år 1837 inhemtas, att Engelska Mynt-tjenstemännen, uppå en af Parlamentets Kommitterade till dem framställd fråga i ämnet, uttryckligen förklarat, att det bestämdt vöre omöjligt i raken - 324 — skap, hvar för sig, skilja kostnaderna för guld-, silfver- och kopparmyntningen, hvarvid ock fick hero.
Öfver-Direktörs-Embetet har, för sin del, ingenting att i underdånighet tillägga till hvad Mynt- och Kontroll-Kamreraren i afseende på den vid Kontrollverkets räkenskap gjorda anmärkningen anfört.
Med djupaste vördnad framhärdar, Stormäktigste Allernådigste Konung!
Eders Kongl. Maj:ts Stockholm den 21 Februari 1846. tropligtigste, underdånigste tjenare och undersåte, JU* Willi.
Almroth Seb. Tham. — 325 — Myntmästarens och Mynt-Kamrer arens Utlåtande } i anledning af Rikets Ständers Revisorers Berättelse rörande Kongl.
Mynt verket, vid granskning af Stats-Verkets räkenskaper och jörvältning för åren 1842 och 184'd.
Ehuru, på grund af 5 §. uti 1835 års Kongl. Kungörelse angående nytt kopparskiljemynt, några mindre partier deraf, dock icke under 50 R:dr 13:ko, stundom Elif vit, uppå reqvisition af vederbörande Konungens Befallningshafvande, afsända till landsorterna, har dock allt kopparskiljemyntet i öfrigt blifvit, i Skeppundtal, inlevereradt till Rikets Ständers Bank, och icke, såsom Herrar Revisorer synas föreställa sig, någon utvexling direkte från Kongl. Myntet här i staden ägt rum.
— Ofvanberörde afsändningar till landsorterna hafva väl varit förenade med åtskilligt besvär för Kongl.
Myntverkets tjenstemän, som alldeles icke hafva något emot så beskaffade afsändningars upphörande; men Herrar Revisorers förmenande, att derigenom föranledes dunkelhet i redogörelsen, eller att denna, i afseende å bokföringssättet, är mindre redig, kunna Kongl. Myntets tjenstemän icke vidgå, så länge, hvad vi verkeligen betvifla såsom möjligt, man icke kunnat uppgifva något mera redigt och upplysande räkenskapssätt.
Rikets Ständers Herrar Revisorer hafva i öfrigt instämt uti föregående Stats-Revisorers erinringar, rörande beskaffenheten af Kongl.
Myntverkets räkenskaper, såsom, efter Herrar Revisorers förmenande, icke fullt ändamålsenliga, så länge ej deraf kan bedömas
Verkets gång i dess olika delar och kostnaderna särskilt för ej allenast guld-, silfver- och kopparutmyntningen, utan ock hvarje myntsort; men Kongl. Myntets tjenstemän kunna ej frångå den öfver ty gelsen, att, om Herrar
Revisorer täckts taga i öfvervägande hvad, i afseende å lika beskaffade anmärkningar vid flera års Stats-Revisioner, särdeles lör åren 1838 och 1839, är vordet af Kongl. Myntets tjenstemän anfördt, och vid pröfning hvaraf Kongl. Majit, under den 28:de Augusti 1841, i nåder förklarat, det Kongl. Majit icke kunde fästa afseende å Rikets Ständers underdåniga hemställan om förändring i uppställningen af Kongl. Myntverkets räkenskaper, och ännu mera, om Herrar Revisorer funnit tillfälle att på stället taga kännedom om och göra sig reda för myntningsgöromålens gång, skulle Herrar Revisorer hafva insett, hurusom det alls icke ligger inom möjlighetens gränser att ens med någorlunda aproximativ visshet särskilja kostnaderna för hvarje olika slag af mynt eller hvarje myntsort, enär t. ex., vid ångmachinskraftens begagnande på samma gång för pregling af silfvermynt och för kopparmynts — te - 326 - liars valsning samt för myntmachiners svarfning o. s. v., kostnaderna i detalj icke kunna, efter någon skälig grund, hänföras den ena eller andra handteringen till last, och hurusom ett sådant särskiljande icke eller är möjligt vid omsättning af maehinerierna, såsom valsars med flera machiners söndergående eller förslitning, ångpannors reparation eller ny-anskaffning m. in., efter längre eller kortare begagnande i och för flera olika myntslags tillverkning.
Ett annorlunda förfarande än Hittills, då man haft för bemödande att möjligen nyttigast använda ångkraften och maehinerierna för så val det ena som andra bearbetandet till utmyntning, skulle, oberäknadt vidlyftigare räkenskaper, betydligt hinderlägga handteringen och medföra ojemförligt större kostnader.
Stockholm den Februari 1846.
J. A. G r andinson. A. G. Be r näes. — 327 — Mynt- och Kontroll-Kamrernrens Utlåtande, i anledning af Rikets Ständers Revisorers Berättelse rörande Kongl. Kontrollverket, vid granskning af Stats-Verkets räkenskaper och förvaltning för åren 184st och 1843.
Efter erhållen del af den anmärkning, Herrar Revisorer af StatsVerkets räkenskaper för åren 1842 och 1843 gjort vid Kongl. Kontrollverkets räkenskaper, att desamma befunnits förda med mindre reda, ordning och fullständighet, får jag ödmjukast anföra, att i så allmänna ordalag, som denna anmärkning är uttryckt, och utan att något specielt är uppgifvet, som till ett sådant yttrande kunnat gifva anledning, hvartill ock kommer, att samma räkenskaper blifvit utan all anmärkning af Kongl.
Kammar-Rätten granskade samt emot deras uppställning af föregående Stats-Revisioner någon erinran aldrig gjorts, saknar jag all ledning för ett närmare upplysande eller förklaring uti ifrågavarande ämne.
Det endast vill jag ödmjukast nämna, att dessa, af mig förda, så kallade räkenskaper icke äro annat än sammandrag, som grunda sig, nemligen: förStockholms stad, på Kongl.
Kontroll-Kontorets,hvarje månad afgifvande, specifikationer öfver den verkställda kontroli-stämplingen, och för landsorts-städerna åter, på de från dessas Magistrater inkommande räkenskaper, samt alt dessa sammandrag, efter min tanke, icke kunna erhålla någon enklare, fullständigare och redigare form, än den nuvarande, då densamma uti särskilda kolumner framställer hvad hvarje stad låtit stämpla, afgiften och omkostnaderna derför samt insättningen i Ränterierna af öfverskotta.
Stockholm den Februari 1846. A. G. Berndes, — 328 — Aongl. Stats-Kontorets underd.
Utlåtande, i anledning af hvad 1845 års llevisions-Berättelse innehåller rörande de under Kongl. LandtförsvarsDepartementet hörande anslag.
Genom Eders Kongl. Majlis Landtförsvars-Departements KansliExpedition, är, i nådig Remiss den 19 December sistlidet år, Eders Kongl Maj:ts och Rikets Stats-Kontor anbefaldt att afgifva underdånigt Utlåtande i anledning af Rikets Ständers sednast församlade Revisorers Berättelse, rörande verkställd granskning af 1842 och 1843 års Stats-Verkets räkenskaper, i hvad de angå och hafva gemenskap med sådana ärender, som tillböra
Departementets underdåniga föredragning; Och får, lill fullgörande deraf, Stats-Kontoret, jemte remisshandlingens återställande, underdånigst anföra följande: § 1.
Revisorernes erinran dervid, att General-Löjtnanten m. m.
Lorichs, i egenskap af Ordförande i Krigs-Hofrätten, uppburit 1,200 R:dr och, såsom Öfver-Komméndant i Stockholm, blifvit tillagd 600 R:dr årligen, är enahanda med den, som gjordes af 1843 års Revisorer, men hvilken, i enlighet med Stats-Utskottets hemställan, blef af Rikets sednast församlade Ständer lemnad utan afseende.
Om särskilda personer för ifrågavarande befattningar i nåder förordnats, är allt för sannolikt, att Staten fått vidkännas högre utgifter, än nu varit fallet, och en Öfver-Kommendant i Stockholm har Kongl. Maj:t, såsom Rikets högste Militär-Befälhafvare, ansett behöflig för hufvudstadens trygghet och lugn. §. 2.
Enär Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse af den 6 Oktober 1834, ansett Kongl. Maj:t vara oförhindrad att använda hesparingarne å Riks-statens hufvudtitlar till sådana föremål, som dermed stå i sammanhang, samt, uti underdåning skrifvelse den 12 Maj 1841, omförmält, att denna dispositionsrätt icke borde utsträckas till bestridande af utgifter utaf permanent egenskap, eller till årliga löner och arfvo - — 329 — den, i anledning hvaraf Kongl. Maj:t, uti nådigt Bref till Stats-Kontotoret den 2 Februari 1842, förklarat
Dess höga rätt att disponera besparingar å Riks-statens hufvudtitlar vara i grundlagen löreskrifven; så synas, enligt de åsigter, som blifvit i underdånighet yttrade af Rikets Ständer, deras Revisorer icke baft skäl att göra erinran vid Kongl. Maj:ls nådiga beslut, det Chefen för Sjöforsvars-Departementet, En af Rikets Herrar, Stats-Rådet m. m.
Herr Friherre J.
Lagerbjelke, under Februari, Mars och April månader 1843, då hail tillika förestod Chefskapet för Landlförsvars-Departementet, såsom ersättning för högre representationskostnad blef i nåder tillagd de under samma månader besparda taffelpenningar ne lör sistnämnde embete. §• 3.
Om årliga anslaget till aflöning för Korporaler, Trumslagare, Manskap och Spel i nummer under Wermlands Fältjägare-Regementes rekryt-exercis må anses af så permanent egenskap, att detsamma, till bestämdt belopp, bör å stat uppföras, ankommer på Eders Kongl. Maj:ts nådiga godtfinnande; i hvilket fall Eders Kongl.
Majrt torde finna nödigt att derom aflåta nådig Proposition till Rikets Ständer. §. 4.
Vid Revisorernes uppgift å de utgifter, som, enligt Kongl. Maj*.ts nådiga förordnanden, anvisats att utgå af anslaget till oförutsedda militär-utgifter, är ej annat att andraga, än hvad Stats-Konloret derom, i underdåniga Utlåtanden af den 28 Februari 1842 och den 27 Februari 1844, förmält'; i anledning hvaraf Rikets sednast församlade Ständer funnit likartade uppgifter för räkenskapsåren 1838, 1839, 1840 och 1841 ej föranleda till någon åtgärd. §• 7- Då Kongl. Maj:t i nåder tillagt Registratorerne i Land iförs varsoch Givil-Departemenlernas Kansli-Expeditioner, Protokolls-Sekreterarne Mazer och Rezelius, ersättning för den förlust, de fått vidkännas derigenom, att, vid förändrad fördelning utaf ärenderna Stats-Departementerna emellan, charta-sigillata-provisionen å fullmakter m. m. inskränkts i berörde tvänne Expeditioner; följer väl deraf, att Kongl.
Maj:t i nåder pröfvat denna provision hafva varit en bemälte Registratorer tillhörande inkomst, när de till tjensterna utnämdes. 42 330 Allmänna Indragnings-staten.
Revisorernes framställning om den olikhet, som äger rum i afseende på militär-embetsmäns pensionering, sedan desamma ingått i civil tjenst och der qvarstannat till fyllda 65 år, jemförelsevis emot hvad, som äger rum för civila embetsmanna-corpsen i allmänhet, nemligen: att de förstnämnde tillerkännas bibehållandet af deras löner på Allmänna Indragnings-staten, fastän de åtnjuta pension trän Arméens Pensions-kassa, då deremot de sistnämnde, när de på Allmänna Indragnings-staten uppföras, förlora all delaktighet för sina personer i Civil-Statens Pensions-inrättning, är en fråga, derutinnan StatsKontoret anser sig icke tillkomma att i underdånighet fälla något omdöme.
Stats-Kontoret framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste Allernådigste Konung!
Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, P. WESTERSTRAND. C. E. af Tuneld. L. G. af SiLLen.
Stockholm den 20 Februari 1846. A. V. Kock. P. V. Ahlbom. 331 — Kongl Stats-Kontorets underd.
Utlåtande, i anledning af hvad 1845 års Kevisions-Berättelse innehåller rörande de under Kongl. Civil-Departementet hörande anslag.
Uti nådiga Remisser af den 4 i denna månad, är Eders Kongl. Maj:ts och Rikets Stats-Kontor anbefaldt att afgifva underdånigt Utlåtande i anledning af Rikets Ständers sednast församlade Revisorers Berättelse, angående verkställd granskning af 1842 och 1843 års Stats-Verkets räkenskaper, i hvad de angå och. hafva gemenskap med sådana ärender, som tillhöra Eders Kongl. Maj:ts Civil-Departements underdåniga föredragning.
Till fullgörande deraf, får Stats-Kontoret, jemte remiss-handlingarnes återställande, underdånigst anföra följande: §. 5.
Då utbetalningen af skjutskostnads-ersättning åt Landshöfdingen Nerman för 2:ne af honom, på nådig befallning, åren 1841 och 1842 företagna resor till Stockholm, i och för handläggning af sådana allmänna ärender, som med hans Landshöfdinge-befattning ägt gemenskap, grundar sig på Kongl. Maj:ts nådiga Bref den 21 September 1842; har Stats-Kontoret i denna fråga ej något att i underdånighet upplysa. §. 6.
Enahanda förhållande är med de, enligt Kongl.
Brefvet den 25 Juni 1842, till Öfversten, numera Landshöfdingen, Lagerheim utbetalda skjuts- och traktamentspenningar. §• 7. •
Angående de Registratorerne, Protokolls-Sekreterarne Mazér och Rezelius, i nåder beviljade ersättningar för minskad charta-sigillataprovision, har Stats-Kontoret, i följd af nådig Remiss från Eders Kongl. Maj:ts Landtförsvars-Departements Kansli-Expedition, uti samma fråga underdånigst yttrat: ”Då Kongl. Maj:t i nåder tillagt bemäite Regislratorer ersättning ”för den förlust, de fått vidkännas derigenom, att, vid förändrad för - — 332 "delning utaf ärenderna Stats-Departementerna emellan, charta-sigillata"provisionen å fullmakter m. m. inskränkts i berörde trunne Expeditioner; följer väl deraf, att Kongl.
Maj:t i nåder pröfvat denna provision ”hafva varit en bemälte Registratorer tillhörande inkomst, när de till ”tjensterna utnämdes.” §. 8.
Likasom uti föregående Stats-Revisions-berättelse ägt rum, har uti nu ifrågavarande intagits anmälan derom, att af besparingarne å 6:te hufvudtiteln, under hvartdera af åren 1842 och 1843, utgått 800 R:dr till Vexel-Kontrollören i Götheborg och 400 R:dr tili skrifvarehjelp och expenser för ilen person, som i hufvudstaden bestrider Öfver-Vexel-Kontrollörs-göromålen.
Deremot och med anledning af Stats-Utskottets yttrande, att, då nyssberörde, jemte andra å hufvudtillarnes besparingar anvisade utgifter, utgjort föremål för Riks-Rätts pröfning och lili t vit ansedde af natur att icke leda till någon a lis vars-påföljd, hafva Rikets sednast församlade Ständer funnit, att likartade anmälanden, i följd af granskningen af 1838, 1839, 1840 och 1841 års räkenskaper, ej kunde till vidare åtgärd å Rikets Ständers sida föranleda. §. 11; Med anledning af hvad
Re v isor er lie. i denna §. omförmält, har Stats-Kontoret, genom nådig Remiss från Eders Kongl. Maj:ts FinansDepartement, anbefaldt att i samma ämne afgifva Utlåtande, underdånigst andragit: ”Jemte Tabeller öfver dispositionerna åren 1842 och 1843 å anklaget för extra utgifter, hafva Revisorerne, i anledning deraf, alt år ”1843 tvänne summor å tillhopa 1,300 R:dr blifvit anordnade under ”rubrik: till af Kongl. Majit kända behof, med erkännande, att utgifter understundom förefalla, hvilka både äro oundvikliga och af natur, ”att hvarken kunna eller böra verificeras, likväl ansett vida lämpligare, ”att någon viss bestämd summa för sådana föremål å stat anslås, än ”att, som nu är fallet, ingen gräns för den nådiga dispositionsrättig”heten blifvit bestämd.” ”Sjelfva titeln: extra utgifter, utmärker, att i och för Sats-Verket "och det allmänna förekomma åtskilliga oförutsedda behof, hvilka vid ”stats-regleringen icke kunna på förhand till belopp bestämmas, och — 333 — "att fördenskull det af Rikets Ständer ansetts nödigt, att för sådana "behof en viss summa i stat afsättes.
Någon utbetalning kan eller får "naturligtvis å detta anslag icke ske, utan särskildt nådigt förordnande "af Kongl. Majit, till hvars nådiga disposition detsamma är stäldt.