Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan vid i8a3 års Riksdag, dels ofvanstående 1820 års Revisorers yttrande, dels deras förslag till ändringar i åtskilliga delar af Rikets uppbörds- och redogörelse-verk, åsyftande en större fullständighet i Riksbokslulet, kommit till Rikets Ständers kännedom, samt de inliemtat, så väl alt, på grund af Kammar-Kollegii och Kammar-Rättens afgifna underdåniga Utlåtande, derutinnan det, genom Siats-Kontorets försorg, författade boksluts företräden äro närmare utredda och en ytterligare förändring uti redogörelsesättet uppgifven, Eders Kongl. Maj:t, under den 12 December 1821, för Landt-räkenskapernas reglerande i öfverensstämmelse med Riks-Hufvudboken, i nåder fastställt de af vissa Kommitterade upprättade formulär och förslag, enligt hvilka, på sätt Rikets Ständers Revisorer äfvensom Kammar-Kollegium och KammarRätten föreslagit, alla in natura ingående intrader skulle redovisas i penningar med förvandling efter markegång, och äldre balanser från räkenskaperna uteslutas, som att Rikels Ständers, år 1822 församlade, Revisorer instämt i förre Revisorernes framställningar och tillstyrkanden om antagande af den utaf Stals-Konloret uppgifna bokslutsrnelhod , med den deråt, genom ofvanberörde tillägg och rättelser i delaljräkenskaper11a, gifna större omfattning, och angående ytterligare regleringar af uppbörds- och redogörelse-verket, samt uppgifvit hvad, under årets lopp, vid boksluls-arbetel blifvit tillgjordt, äfvensom hemställt om det för uppgörandet af ett Riksbokslut efter den af framlidne Stals-Kommissa1 ien Widegren uppgifna method, inrättade särskilda Kontors indragning, tillkännagåfvo Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse af den 23 Oktober 1823, att den, i Eders Kongl. Maj:ts nådiga Proposition rörande S'nts-Verkeis tillstånd och behof, omförmälda liiks-Hufvudbok för år 1821, behörigen afslutad, blifvit einottagen af Rikets Ständers Statsutskott, som yttrande deröfver till Rikets Ständer afgifvit.
Efter öfvervägande af allt hvad sålunda i ämnet förekommit, funno Rikets Ständer: att det, redan vid 1809 och 1810 års Riksdag, i 27 sammanhang med då stadgade grunder och nya ordning för Stats-Verkels förvaltning, nödigt ansedda Riksbokslut blifvit af Stats-Kontoret uppgjordt på ett sätt, som icke allenast uppfyller det från början åsyftade ändamålet, eller en sammandragen räkenskap öfver Siats-Verkets medel, utan också lemnar en lika grundlig öfversigt af Statens hela penninge-uppbörd i och för Styrelsens särskilda grenar; att Riks-Hufvudboken, vid en sådan omfattning af Nationens hela penningeskalt, tillika innebär en förut saknad statistisk upplysning, så väl i afseende på beskaltningsverket och de beräkningar, hvarpå detsamma bör stödjas, som huru medlen äro påräknade att för behofven användas; att större säkerhet samt mycken lättnad och skyndsamhet i arbetet vunnits derigenom, att bokslutet blifvit grundadt på Länens specialräkenskaper, af hvilka ett exemplar till Stats-Kontoret insändes; att, genom ofvanomförmälda regleringar af detalj-räkenskaperna, den förut bestämda ordning i räkenskaps- och redogörelseverket, hvilken, af i sednare lider tillkomna skatter eller andra inträffade förändringar, var rubbad och försvårad, blifvit återställd på ett efter sådana ändrade förhållanden lämpadt sätt, som medförer närmare kontroll å medlens förvaltning och disposition; att uppbörden och levereringen af SlatsYerkets inkomster, kort efter den vid uppbördsårets slut, den 3o April, lör det förflutna året skeende summariska redovisningen, på sätt för åren 1821 och 1822 ägt rum, i påföljande Juli månad kunde, genom sammandrag öfver de inkommande Landt-räkenskaperna, utrönas i StatsKontoret, som vidare vore i tillfälle att följa gången häraf; att, då Riks-Hufvudboken, så snart specialräkningarne, enligt hvad föreskrifvet var, till Oktober månad inkommit, kunde företagas till afslutning för det föregående året, Stals-Verkets tillstånd följaktligen, i likhet med hvad i Juli månad 1823 skett, kunde för Rikets Ständer eller deras Revisorer framläggas under det nästföljande årets lopp; samt alt ifrågavarande Riks-Hufvudbok, sorn visade Siats-Verkets ställning vid Irenne särskilda terminer af året, nemligen: dels vid kalender-årets utgång, dels vid uppbördsårets slut, den 3o April, och dels vid räkenskapstidens förlopp, den 3i Augusti, var lättfattlig, klar och tydli" samt sålunda i alla hänseenden väl ordnad.
Och då Rikets Ständer, lika med deras Revisorer och de Embetsverk, som granskat de efter skiljaktiga melhoder utförda bokslut, ansett ett uteslutande företräde i alla delar ostridigt tillkomma den af Stats-Kontoret inrättade Riks-Hufvudbok för år 1821, godkände och anlogo Rikets Ständer det härvid använda redogörelsesätt, att tjena lill efterrättelse i fortsättningen af ifrågavarande räkenskap; hvadan, på sätt äfven Rikets Ständers Previsorer hemställt, det, för uppgörande af en Riks-Hufvudbok efter den af framlidne StatsKommissarien Widegren uppgifna method, inrättade Kontor, hvars på obestämd tid konstituerade personal åtnjöt arfvoden af öfverskotterna på Siats-Verkets inkomster, med år i8a3 borde upphöra.
Som det, enligt Kongl.
Brefvet den 13 Februari 18x i, inrättade och under Stals-Konlorets styrelse ställda Boksluts-Kontor, med en efter den då uppgjorda mera inskränkta plan för Riksbokslutet lämpad personal, icke möjligen kunde medhinna de ökade göromålen vid det nya bokslutet, öfverlemnade Rikets Ständer i underdånighet lill Eders Kongl.
Maj:t att uti personalen inom Stals-Kontorel förordna den tillökning, som för utförandet af Riks-Hufvudboks-arbetet kunde, vid dessa förhållanden, pröfvas nödisf, samt af öfverskotterna å Stats-Verkets intrader låta anordna, så väl O ' lämpliga arfvoden för de vid förfallandet af 1821 års Hufvudbok begagnade tjenstemän, hvartill Rikets
Ständer ansågo en summa af 1,200 R:dr böra disponeras, som ock den för omförmälda personal belöpande aflöningen, intilldess densamma framdeles kunde komma att å stat uppföras; äfvensom Rikets Ständer i underdånighet tillkännagåfvo, att de, med fästad uppmärksamhet på den allmänna vigten och nyttan af en Riks-Hufvudbok, funnit skäligt att, såsom belöning för Stats-Kamrerarens i Siats-Kontoret, vid upprättandet af 1821 års bokslut, ådagalagda förtjenst, nit och skicklighet, tillägga honom en gratifikation af 3,000 R:dr Banko.
Ett Riks-Boksluls-Kontor, med 1 Kamrerare, 1 Bokhållare och 4 Kammarskrifvare, aflönte lika med deras vederlikar inom Stats-Kontoret, blef genast organiseradt, och Riks-boksluts-arbetet i verket satt, så aLt, från och med för år 1822 och allt framgent, Riks-Hufvudböcker, i öfverensstämmelse med formuläret, på bestämda tider varit färdiga, och lör Rikets Ständers Stats-Utskott och Revisorer tillgängliga; och hafva alla de tillägg, som af Eders Kongl. Maj:t och Rikets Ständer gemensamt beslutits, blifvit med största noggranhet i Riks-Hufvudböckerna intagna.
Bland dessa tillägg torde särskilt böra omnämnas det, som var en följd af den, under den 27 Februari i83o, i nåder utfärdade, af Rikets Ständer lill Eders Kongl. Maj:ts nådiga stadfästelse i underdånighet öfveriemnade, förnyade Instruktion för Rikets Ständers Revisorer, i afseende på deras befattning med Siats-Verkets granskning.
Ända dittills hade endast de Verks och Corpsers räkenskaper, som 1 edovisa allmän Krono-uppbörd, såsom Kongl. Räntekammarens, Lands-Slaternas, Indelta Regemenlernas, Tull-, Post-, Charta-Sigillata- och Kontroll-Verkens m. fl:s, blifvit i Riks-Hufyudboken intagna, med afförande å behöriga Riks-Stats - titlar af de summor, som de, med Krono-uppbörden ej någon befattning ägande, förvaltande Verken tillkommo och af Stats-Kontoret blifvit anordnade till utbetalning; men, enligt i, 2, och 3 §§. i i83o års Instruktion, måste äfven dessa förvaltande Verks, såsom Krigs-Kollegii och Förvaltningens af Sjö-Ärenderna med deras Underafdelningars, KrigsAkademiens, m. fl:s, från och med för år 1839, inlagas i Riks-Hufvudboken, hvilken derigenom blifvit, åtminstone till en tredjedel, vidlyftigare än förut, och hvarigenom en tillökning i arbete förorsakats, som af de ordinarie tjenstemännen ej kunnat medhinnas, utan måst verkställas med biträde af extra ordinarier, lill hvilkas aflönande Eders Kongl. Maj:t årligen täckts i nåder anvisa å behörig
Hufvudtitels besparingar 1,200 R:dr.
Riks-Hulvudboken är visserligen, i följd så väl af detta tillägg, som af skyldigheten att särskilt redovisa resultaterna af Stats-regleringarnes många minutiösa detaljer, ganska vidlyftig.
Men att den är invecklad och mörk, hvilket lärer vilja säga detsamma, som att den saknar enkelhet och tydlighet, kan Stats-Kontoret icke medgifva.
För mindre djupforskande ögon, vanda att se bokslut med en enda kassa-förvaltning, må den afskräckande vidlyftigheten möjligtvis hafva gifvit anledning till ett så oblidt omdöme, hvilket uppenbart strider emot omdömen af de insigtsfulla män, som deltagit i de ofvan anförda, fördelaktiga yttranden, grundade på använd möda att närmare skärskåda Riks-Hufvudbokens många, men nödvändiga beståndsdelar.
I de till hundradetal många Kassornas special-räkningar, uppgjorda efter gifvet formulär, debiteras inkomster, afföras utgifter och upptagas balanser under bestämda, med Riks-Staten och andra regleringar öfverensstämmande titlar, med sina underafdelningar, der sådana äro nödiga, såsom t. ex. en inkomsts statistiska specificerande efter debiterings-grunderna samt fördelning i afkortade, behållna och resterande belopp o. s. v. Specialräkningarnas titel-summor sammandragas sedan i en General-räkning för hvarje Verk, exempelvis en sådan för hvarje Län, upptagande LandtRänteriets, Fögderiernas, m. fl:s special-summor.
Från General-räkningarna ingå titel-summorna på Inkomst- och Utgifts-sammandrag, särskilda för hvarje titel och, till undvikande af mångdubbladt antal, försedda med kolumner för titlarnas underafdelningar.
Titel-sammandragens summor ingå derefter på Hufvud-sammandrag, i hvilka Inkomster och Utgifter, så vidt de höra till Riks-Staten, genom kolumner, äro jemförda med Riks-Stats-summorna, till utrönande af brister eller öfverökotter å Inkomster och brister, besparingar eller reservationer till vidare utbetalning å Utgifter.
Från General-räkningarna gå balanserna 30 direkte till ett II ufvud-sammandrag öfver desamma.
Slutligen upptager Kapital-räkningen Hufvud-sammandragens summor af inkomster, utgifter och balanser, särskilt för Slals-Verket och särskilt för andra Verk och Inrättningar.
Alt förslag till någon enklare Riks-boksluts-met bod, sorn tillika är säker och tillfyllestgörande, skall genom det rundligaste löfte om belöning kunna framkallas, anser Stats-Kontoret vara mera a!t önska, än att hoppas.
En annan fråga är den, om möjligheten att i Riks-bokslutet tillvägabringa en minskad vidlyftighet.
I första rummet förekommer härvid, såsom önskvärd, en större enkelhet i Stats-regleringarna.
Till ju mindre antal Inkomsl-t it larne och deras debiterings-grunder kunna reduceras, och ju färre villkoren och föreskrifterna om de anslagna medlens disposition äro, ju mindre vidlyftigt blir Riks-bokslutet.
Det andra hufvudsakliga medlet till vidlyftighetens minskning vore en återgång till hvad Riks-bokslutet var före år i83o.
Fördelen af den då skedda utvidgning, före hvars införande Stats-Kontoret aldrig i frågan blifvit bordt, synes visserligen vara den, att för Riks-Stats-anslagen fås en mera detaljerad redovisning i sjelfva Riks-Hufvudboken och alt deruti ses, hvilka behållningar hos de förvaltande Verken finnas; men denna fördel molväges af olägenheten deraf, att just dessa behållningar, som kunna bestå af kontant, förskotter, inventarier, fastigheter, m. m., icke äro af samma natur, som behållningarne i Slals-Verkels kassor, och således ej kunna användas till hvilka Statens behof som helst, utan utgöra tillgångar, inskränkta till vissa bestämda föremål.
För att i någon mån afhjelpa denna olägenhet, hafva debels-balanserna måst ökas med reservationer till motsvarande belopp, hvarigenom äfven reservationerna till sin natur blifvit delade i tvenne slag: elt hvartill endast allmänt disponibel tillgång finnes, och som beror på anordning af Stats-Kontoret, enligt hvad Eders Kongl.
Majit i nåder redan förordnat eller ytterligare forordnar; och ett, som kan kan hafva flera slags, dels disponibla, dels odisponibla tillgångar, om hvilkas användande det blott tillhörer vederbörande förvaltande Verk och Auktoriteter att besluta.
Då Rikets Ständers Revisorer alltid äro försedda med biträde af en Kamrerare, kan af denne utur de förvaltande Verkens Revisions-Berättelser sammandrag öfver deras redovisnings-summor göras, och ändamålet alt få se total-beloppen i alla fall vinnas, utan att Riks-Hufvudboken dermed behöfver belastas; Och då i83o års Revisions Instruktion nu upphört att vara gällande, är deraf undanröjdt ett hufvudsakligt hinder för Riksbokslutets återställande i det skick, hvari det var, innan samma Inslrnkion utfärdades, hvilket återställande så mycket hellre torde kunna bi - 31 fallas, som derigenom särskilda aflöningsmedel i och för Riks-bokslutet blifva obehöfliga, och som Rikets Ständer, vid tvenne Riksdagar, afslagit Eders Kongl.
Maj:ts nådiga Propositioner om sådana medels uppförande på stat.
Uti uppställningen af Riks-Hufvudbokens form ingick planen, att alla de intrader, som af Kronans Uppbördsman för andra Verks räkning indrifvas, skulte till stats-intrader blifva förvandlade, emot det att Verken, genom anslag på Riks-Slaten, erhöllo hvad dem tillkomme; hvilket äfven Rikets Ständer vid i8a3 års Riksdag, för sin del, biföilo.
Detta har likväl ej af Verken blifvit medgifvet, förmodligen af fruktan för att blifva ställde under Rikets Ständers godtycke och att se sina tillgångar vid Stats-regleringarna genom indragningar förminskade.
Då således någon verkställighet af den åsyftade regleringen, som mycket skulle hafva förenklat Krono-uppbörds-verket, ej är att emotse, och dessa Verks medel kunna å ett särskilt sammandrag hopföras med stats-medlen, till utrönande af Krono-uppbördens belopp på det hela, vore det skäl att i särskildt conto för hvarje Verk införa dess medel och afsluta dess liqvid med Stats-Verket, som skulle anses hafva, såsom skuld till Verken, allt hvad vid årets slut för deras räkning i Stats-Verkets kassor innestode; i följd hvaraf endast Statsmedel komme att i Riks-Hufvudbokens sjelfva afslut, elier kapital-räkningen, ingå, och denna blefve en koncentrerad redovisning för den egenLliga Suts-Verks-förvallningen.
Härigenom skulle kapital-räkningen blifva mycket förenklad, ehuru någon tillökning i arbete vid upprättandet af de särskilda liqviderna komme att förorsakas.
Om hvad Revisoieine, på grund af Stats-Kontorels hemställan i dess Berättelse till sisla Riksdagen, föreslagit, angående de så kallade Landt-räntornas beräkning i Riks-Staten, såsom inkomster för det år, xjnder hvilket de inflyta, vinner bifall och kommer till verkställighet, skall detta ej obetydligt bidraga till Riks-Hufvudbokens så väl förenkling som tidigare alslutande; och åberopar Stats-Konloret i underdånighet det anförande härom, som i Revisoi emes Berättelse blifvit intaget; kunnande den åsyftade förändringen gå för sig utan all slags rubbning i nuvarande förhållanden med Ki ono-uppbörds- och redogörelse-verket.
Vid införandet af en sådan inkomst-beräkning, i afseende på landträntorna, uppkommer väl i Stats-regleringen för öfvergångs-året en brist i inkomst, enär de landt-räntor, som efter förra melhoden deri skulle intagas, blefvo derifrån uteslutna; men derigenom inträffar likväl för Stats-Verket ingen kassa-förlägenhet, emedan, till fyllande af denna brist, då, såsom förut i sjelfva verket årligen varit fallet, i saknad af 32 sednare influtna inkomstmedel, en tillgång till stats-behofvens fyllande är för handen uti den, af sammansparda äldre behållningar bestående, så kallade Reservfonden> hvilken derefter i räkenskapen ej mera blifver synlig.
Revisorerne hafva anfört, att, som denna fond redan under en längre tid ådragit sig allmän uppmärksamhet, och de mest skiljaktiga föreställningar derom varit gängse, Revisorerne skulle önskat, att den fullständiga utredning om rätta förhållandet med densamma, som Rikets Ständer vid sistförflutne Riksdag, (skrifvelsen N:o 213), begärde, hade kunnat blifva fullbordad i så god tid, att
Revisorerne deraf kunnat erhålla all den upplysning i ämnet, som verkligen erfordrades.
Då detta likväl ej skett, hafva Revisorerne ansett sig nu böra meddela hvad de, efter sorgfällig forskning, vid deras förrättning kunnat inhemta; hänvisande derjemte lill hvad i83c> års Revisions-Berättelse samt Statsutskottets Utlåtande N:o 353 af den 6 Oktober 1840 angående reservfonden innehålla.
Då Rikets Ständer, efter hvad kan inhemtas af ofvanberörde underdåniga skrifvelse, daterad den 6 Februari 1841» icke fästat något afseende å i83p års Revisorers, till ”häfvande af reserv- eller grundfondens rörlighet och fluktuation”, gifna åtskilliga förslag, — om hvilka StatsKontoret, uti dess underdåniga Utlåtande af den 6 Februari 1840, yttrat: att det funnit Revisorernes framställningar i dessa ämnen mera invecklade och svårfattliga, än hvad instämmer med en enkel och klar behandling af Stats-Verks-förvaltningen, — och Rikets Ständer, i afseende på reservfonden, endast anhållit 0111 nådig befallning till Stats-Kontoret, att, uti näst afgifvande Riks-Hufvudbok, eller för år i83g, låta, efter verkställd och till nödig upplysning dervid fogad utredning öfver allt hvad som kunde till omförmälda reservfond vid nämnde års början hänföras, samma fond under särskild titel uti berörde Hufvudbok upptaga, hvarvid, i händelse fonden under årets lopp, genom försäljning af deruti inbegripna effekter m. m., skulle hafva undergått någon förändring, utredning deröfver vid utgående balansen borde bifogas, äfvensom att med fondens afskiljda redovisning allt framgent borde på enahanda sätt förhållas; tror Stats-Kontoret, att, ehuru i83p års Revisorers yttranden i detta ämne blifvit af 1843 års Revisorer, genom åberopande, ånyo upptagna, något vidare till deras vederläggning ej behöfves, än hvad i Stals-Kontorets ofvanberörde underdåniga Utlåtande är omständligt anfördt.
Genom nådig Remiss af den 17 Mars 18/^1, har 33 val Stals-Kontoret blifvit anbefaldt att öfver Rikets Ständers skrifvelse afgifva underdånigt Utlåtande; men Stats-Kontoret — som förut, i underdåniga Utlåtandet af den 6 Februari 1840, omförmält, att införandet i räkenskaperna af ett särskildt conto öfver reservfonden, deri bokföring borde ske vid hvarje tillfälle, då denna beböfde anlitas, skulle mycket inveckla Riksbokslutet, hvilket, för att kunna redovisa alla i mängd vid Stats-regleringarne upptagna mindre detaljer, redan är högst vidlyftigt — har med en inskränkt tjenstemanna-personal, som ej utan yttersta ansträngning kunnat verkställa de, i följd af sista Riksdagens förhandlingar, ökade kuranta göromålen, omöjligen hittills medhunnit den både svåra och vidlyftiga utredningen af hvad verkligen bör räknas tillhöra reservfonden; och detta får Stats-Kontoret i underdånighet anföra såsom orsak, att Eders Kongl. Maj:ts nådiga befallning ännu ej blifvit fullgjord.
Instämmande uti hvad
Revisorerne anfört om denna fonds tillkomst och ändamål, kan Stats-Kontoret likväl ej medgifva riktigheten af deras meddelade utredning af densammas beskaffenhet.
Denna utredning, ehuru betydligt ökande vidlyftighelen af Revisions-Berättelsen, innefattar dock ej annaL, än hvad af Riks-Hufvudböckernas balans-sammandrag inhemtas, och utvisar inga andra resultater än balansernas summor i kapital-räkningarna.
Af sjelfva benämningen reservfond synes följa, att en sådan består uti medel, tillgängliga för de utbetalningar, till hvilkas bestridande den bör hållas i reserv.
Således kunna, i första rummet, icke härtill föras värden å fastigheter och inventarier, hvilka långt ifrån att kunna genom försäljning realiseras till kontant tillgång, äro oundgängliga för det allmännas materiella och bestämda behof.
Revisorerne hafva väl erinrat, att de i Riks-Hufvudboken upptagna fastigheter och inventarier utgöra blott en obetydlig del af hvad Svenska Stats-Verkel äger (t. ex. kronolägenheter, förråder, skepp m. m.), och att det mest rikliga och konseqventa i detta hänseende vore, alt antingen allt eller intet af det allmännas så beskaffade tillhörigbeter uti Riks-Hufvudboken upplages, samt att, om det förra alternativet vinner bifall, fasligheters och inventariers värden böra föras inom linien, till skillnad från den del af reservfonden, som utgör ett verkligt förlagskapilal (l. ex. spanmålsförskolter o. s. v.) samt alltså måste uti räkenskaperna i vanlig ordning redovisas; men Revisorerne halva, det oaktadt, uti sin utredning, såsom reservfondens tillgångar upptagit fastighets- och inventarie-värden, hvilka derifrån bordt uteslutas.
Enligt gäl 5 - _ 34 — lande föreskrifter, böra väl värden å de under hvarje Verks vård hörande fastigheter och inventarier uti dess räkenskaper upptagas; dock som en mängd af sådana Kronans tillhörigheter finnas (t. ex. skepp, ekevirkes-förråder, be värings- och utredningspersedlar o. s. v.), å hvilka värdena, med deras förändring genom afgång och tillkomst, svårligen kunna med någon tillförlitlighet årligen redovisas, får Siats-Kontoret, i denna del instämmande i Revisorernes yttrade mening, i underdånighet hemställa, att sådana värden, der de förekomma, må i special-räkenskaperna få föras inom linien och ej upptagas i Riks-Hufvudboken.
Men, utom fastighets- och inventarievärden , finnas äfven i Riks-Hufvudboken andra balanserade behållningar, som ej kunna såsom tillgångar räknas höra till reservfonden.
Sådana äro lån af för detta 9:de, numera 6:te Hufvudtitelns anslag för jord- och bergsbruket samt handeln och näringarne, förskotter från Hufvudtitlarnes anslag, utgångna och till ytterligare redovisning återdebiterade, samt behållningar hos de förvaltande Verken.
Detta allt är bestämdt för vissa föremål och kan ej, till större eller mindre del disponibelt i kassa, för stalsbehofven i allmänhet användas.
Hit kunna äfven räknas restantierna å krono-uppbörden, af Revisorerne likaledes såsom reservfondens tillgångar upptagna.
Uti de sista Statsregleringarna bafva Rikets Ständer såsom en inkomst för Riks-Staten beräknat allt hvad af de från ett föregående år balanserade restantierna inflyter; och hvad således, såsom en inkomsttitel, bör redovisas och till sitt öfverskott ingå i liqviden med Riksgälds-Kontoret, kan aldrig såsom reservfond blifva disponibelt, ehuru, för den statistiska fullständigheten, krono-uppbörden i sin helhet måste debiteras, hvaraf är en nödvändig följd, att restantierna ingå i balansen till ett följande år.
Detta är hvad Stats-Ivontoret nu kunnat i allmänhet erinra vid Revisorernes utredning af reservfonden.
Att mola denna med en fullständig och riktig utredning, —ett arbete, som, enligt hvad ofvanföre är i underdånighet anfördt, blifver svårt och vidlyftigt, och som ej kan ulan undersökningar i special-räkenskaperna verkställas, — medgifver ej den korta tid, inom hvilken, enligt Eders Kongl. Maj:ls nådiga Remiss, detta underdåniga Utlåtande bör vara afgifvet.
Införes den af Stals-Kontoret föreslagna förändring uti inkomst-beräkningen af landträntorna, blifver detta arbete öfverflödigt.
Det har för Revisorerne, vid granskningen af deras egen utredning till alla dess beståndsdelar, förefallit mindre lätt förklarligt, hvarföre icke de från reservfonden utbetalda förlagssummor i sjefva verket blif - 35 vit åter synliga genom en inträffande större penningetillgång vid den lid, då betydligaste delen af statsbidragen för det föregående året till Kongl.