Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Man har förut ej förmodat, att ansökningens införande i Diarium eller Prolocollet hos den, till hwilken man wändt sig, dermed skulle innefatta swar och innebära bifall derä; och ehuru alla utslag i sin natur, när de äro fullt goda, mäste wara blotta uttryck af hwad som dem förutan är rätt, kunde Iustitiä.
RäLet med Riksens Ständer ej finna att detze utlätanden eller Utslag derföre borde anse^ wara öfwerflödige.
Men om till" styrkande af öfwertygelsen, burn ett Lagrum bör tolkas, skäl nödwändigt stola hemtas utom detsamma, stola de rättare sökas i senare författningar, gifne för att upplysa detta Lagrum, än i obestämda uttryck, som pä Den 21 April. 141 pä andra ställen i Lagen kunna förekomma.
Man synes hafwa lemnat utan all uppmärk, samhet 20. §. af Kongl. Stadgan om Concour. ser, hwilkcn, enligt detz lydelse, till förekom, mande af twistcr om intekningar-, förklarar lika med Lagen, att wid sjelfwa intekningS ansökningen stuldebrefwet eller ben handling, hwarä skulten sig grundar ej behöfwer företes, men att det inom witz
Lid derefter, och innan intekningen får bewiljas, ofelbart stall upp. wisas och inteknmgen derä strifwas, hwarefter, när med inteckning sti förfarit är, den äger kraft och förmonsrätt.
Lm nu med det» ta allt menas, att icke mera än den först föreskrifne artus, eller ansökningen fordras, för att gifwa intekningen kraft eller att den owillkor. ligt förestrefne pästriften ä stuldsedekn stall ste wid ett tillfälle, dä den ej behöfwer uppwilaS, sä lärer ingen neka, att meningen är rakt siri. dande mot ordalydelsen.
Detta torde wara tillräckeligt upplysa, buruwida den tolkning af Lagen som blifwit i underdänighet anförd mä instämma med detz mening.
Det äterstär att undersöka om en Lag, sädan Riksens Ständer i underdänighet förestå, git, mä anses förenlig med naturlig billighet och hclgden af ägande rättens fordringar.
Län eller försträckning innefattar ett bila. teralt Contract, uppgjordl pä wilkor, betingade af begge Contrahenterne.
Den som utlänar penningar, betingar sig derwid stundom pant eller annan säkerhet, stundom ätnöjes han med Gäl. !42 Den 21 April.
Gäldenärens förskrifning och namn allena, och denne hade tilläfwentyrs med andre willor ej emottagit penningarne.
Dä desie äro gifne och ffuldsedcln emottagen, är Contractet fullbordadt.
Om nu ena Contrabenten en lid derefter eller genast derpä will pä sin sida hafwa ännu ett willor, är det dä ej, enligt med Naturlig Lag, den andra Contrahentens rätt, att blifwa underrättad derom, att sättas i tillfälle att jaka eller neka dertill, eller ock att upphäfwa Contractet samt betala skulden innan den andre Contrahenten kan winna den sökte, förut ej betingade förmonen.
Ägande och dispositionsrätten mäste ej wara mindre helig till fast än till lös egendom för den, som har en ffuldsedel utelöpande, äfwensoin för den, hwilken lyckligt, wis ej är nägon skyldig.
Men denna ägande och dispositions, rätt upphör i samma ögonblick Riksens Ständers förklaring antoges.
Hwarje fastighets ägare skulle sedan han utgifwit en ffuldsedel, ingen stund wara säker, att icke utan hans wettffap egendomen wore graverad och han skild ifrän friheten att den amvända.
För att weta om han ännu äger och kan disponera sin egendom skallman i staden wid hwarje RättegängS. timmas stut, och pä landet wid hwarje Ting nödsakas efterhöra om nägon Borgenär sökt och med detsamma fäkt Inteknings. säkerhet deri för en »verkelig eller ock tträ hända diktad fordran.
Han stall för alt freda desi kränkta ägande rätt och wisa det han ännu äger hwad han aldrig sig afhänt, kunna försättas i nöd - Den 21 April. 14Z oödwändighek att twärtemot sakens natur och allt begrepp om ordning för Rättegäng, uppsöka och lagligen tilltala en af honom förut okänd »vederdeloman, och han stall under Lagens tystnad, om forum i dylike mäl, finna sig utan allt stags eget förwällande inwecklad i en widlöftighet, hwarifrän han mä hända, ej utan längre tids utdrägt och äfwen pä bekostnåd af desi wälständ kan winna frelsning.
Detta stadgande är icke eller förenligt »ned wäre öfrige Lagar om säkerhet för län.
Den »vinnes i lös egendom hufwudsaklraast genom pant och utmätning.
Till begge besia fordraS Gäldenärens bifall eller hörande och DomarenS eller Cpeeutorns Utslag.
Det »vöre mäld, om en Borgenär tillätS att i Gäldenärens sränwaro, och utan hans bifall, till sig taga hans lösa egendom säsom pant, och hwarest »vere säkerbeten, om en Lag gäfwcs som säde:
"En Erecutors eller Dornares Utslag kan om det skall »vara fullt godt icke blifwa annat än ett uttryck af det som i alla fall är rätt.
Säda. ne Utslag behöfwa derföre ej föregå utmätningar.
Borgenären kan pä egen hand med ett par Epecutions Beljenter, utan Gäldenäre s hörande eller wettffap till sig taga hans lösa egen. dom, och äge han dcruti förmons rätt, när utmätningen i öfrigt finnes giltig."
Och hwad nytta wäntar »nan sig af den föreslagne Lagen?
Jo, Längiflvarens säkerhet betryggas.
Gäldenären sättes utur tillfälle att betaga dem denna säkerhet.
Men äro wäl desie conslderatio* nek 144- Den 21 April. ner sädane akt de böra komma i beräkning?
Bör för att förekomma ett möjeligt misibruk, ett öppet fält lemnäs för hundrade andra?
Man mä härwid upprepa att om Borgenären wid Länets gifwande betingat sig denna säkerhet och Läntagaren gifwit lof till Jntekningen, erhäl» les ven genast wid ansökningens ingifwande och stuldcbrefwets uppwisande; de befarade misibru» ken af försäljning emellan ansökningen och be» wiljandet eller andre intekningais mellankomst äro dä ej möjelige.
Om de i andre fall inträsfa, har Borgenären derigenom ej förlorat nä» got af hwad ban sig betingat, han har endast icke wunnit en dä ej i fräga satt förmon.
Fölgden af den projecterade Lagen wvre den» samma, som om man borttoge alla formaliteter wid utmätning af lös egendom eller kemnade den, som lenare sökt, tillfälle att fä utmätning och företräde framför honom, som förut med sin ansökning inkommit.
ConoourS.
Stadgan in» nehäller, att om Gäldenär beträdes, att de sista Zo dagarne före CesiionS sökandet hafwa gynnat nägon af Borgenärerne med säkerhet och betalning, stall det anses säsom ett bedrägeri.
Denna Lag, hwars nytta man hittills ansett wara ostridig, kommer hädanefter att upphöra.
Det fordras ej mera GäldenärenS bifall eller medwetande för att erhälla en sädan säkerhet; han behöfwer blott underrätta dem, som han will hälla betäckte, nägra dagar förrän han lägger in sin ansökning.
De söka ock dä med detsamma fä intekning, utan hans uppenbara Den 21 April. 14g medwetande och säledeS utan answar.
Lagen godkänner deras handling,, den kan följakteli. gen ej wara brottslig.
Äfwen den redligaste
Gäldenär stall se sin egendom stadna
Dom betalning hos nägra fä och de öfrige af hans Borgenärer sakna allt.
De preparationer som stola föregä en Cesiions ansökning göra akt den sällan kan hällas hemlig de sista dagarne före desi ingifrvande.
Kunskapen derom k, mmcr na» turligtwis till dem, som närmast omgiswa Gäldenären och wistas pä den ort, der ansökningen stall ingifivas.
Dista lära ej underläta att anmäla sig om inkokning, och fastighet stall hädanefter aldrig komma att amvändas till betalning af annan än desias fordringar, ehuru de, likasom aflägSnare Borgenärer, endast pä GäldenärenS namn försträckt sina penningar.
Man beböfwer ej nämna hwad werkan detta skulle hafwa pä allmänna Crediten.
Uppä desia skäl med flere Jnflitiä-Rädet Toren anfört, tillstyrkte Iustitiä-Rädet i underdänigbet, akt den förestagna Lag-Forklaringen, säsom ej förenlig med Lagens mening och ledande till ffadelige fölgder, mätte af Konungen i näder alstäs.
Iustitiä-Rädet Ziervogel utlät sig, pä de stäl Iustitiä-Räderne.
Torön och Poppius omständligen anfört, äfwen instämma i ena» handa underdäniga utlätande och således ej heller kunna tillstyrka den af Riksens Ständer i detta ämne gjorde underdäniga hemställan, hwik» ken Justitiä-Nädets tanka grundade sig pä den Lihang.
N:o 19, 20. öfwer - 146 Den 21 April. Kfwertygelse om Lagens mening r hwad som rörde förwärfwad säkerhet och förmons. räkt genom intekning, som Justitiä.Nädet wid flera förefallande tillfällen fölgt, dä fräga warit om werkan af en sökt,, men icke fastställd intek. ning; men Justitiä-Rädet ansäg sig likwäl icke kunna af hwad Riksens
Ständer i detta ämne i underdänighet föreflagir, leda den fölgd, som skulle
Domaren ej äga, att i anledning af hwad Lagen i 17. Cap. 12. §.
Handels-Balken och sista Momentet innehöll, likafullt pröfwa hwad wer. kan en sä beskaffad ffedd intekning medföra kunde.
Justitiä-Rädet Liljewalch yttrade sig pä sätt följande ofgifne skrifteliga votum innehäller:
Lagens ändamäl, dä den i 7. Cap. 1. §.
Rättegängs.Balken stadgar, att intekning är fast och gällande för Borgenär, frän den dag han den i Rätten sökte, kan icke wara annat, än att genom den såmedelst kemnade kraft ät Borgenärens ansökning försäkra honom frän all stadelig päföljd af Gäldenärens tredska eller hans benägenhet att gynna annor Borgenär pä den förres bekostnad.
Dä hwarken med detta ändamäl eller Lagens rätta förständ kan wara förenligt, att Gäldenär genom förpantning eller ett tidigare bifall till annor intekning skulle kunna minsta och förringa dea första intetnings sökandens rätt och säkerhet, sä kan icke helier efter min tanke Egendomens försäljning eller öfwerlätande till Borgenärerne, tikintet, göra en redan förut i laglig ordning hos
Nät ten - Den 21 April.
147 ten anmäld fräga om Intekning i samma Egendom eller Domaren betagas, att efter hwad äberopade LagenS rum förestrifwcr, om IntekningenS beständ sig utlaka, i likhet hwarmed ock genom Kongl. Maj:tS nädiga Förordning af den iz Junit 1800, angäonde uppbud och lagfart ä fast egendom, finnes stadgadt, att dä Köparen uraktläter att inom utsatt tid ä köpet uppbud taga och förre ägarens Borgenär komma med Pantebref eller annor klar förskrifning, derföre intekning tilläten är, och en sädan säkerhet begär, den mä wara bewiljad och fastständande; hwarwid icke enS nägon skillnad finnes gjord, antingen intekningen blifwit föro eller efter det ingängns köpet hos Domaren begärd.
Och som hwad Lagen i 12. §. 17. Cap.
Handels Balken innehäller, att intekning icke gifwer förmonSrätt, utan i fast egendom, den Gäldenären ägde dä Intekningen skedde, sä mycket mindre i min tanka kan anses innefatta nägon inskränkning uti ett i rätter tid bewakadt ivtekningS. anspråk, som wid jemförande af detta LagenS rum och ir. §, samma Cap. med 7. Cap. i. §.
Rättegängs.Balken tydsligen finnes, att med de i förstnämnde §. §. nyttja, de uttryck Intekning fä och Intekning ske ej kunna menas Domstolens beslut eller fjelfwa fastställelsen af Intekningen, som i sädant fall dea lika rätt Lagen i 11. §. förstnämnde Cap. tillagt dem, som ä ett och samma Ting, fä Intekning, skulle innefatta en motsägelse af hwad i 7. Cap. 1. §.
Rättegängs.Balken finnes stad. 148 Den si April. stadgadt om
Förmonsrättens beräknande frän den tid ansökningen blifwit inlemnad; sä hemställer jag i underdänighet, om icke, i likhet med Riksens Ständers Proposition, Borgenärs ansökning om Jnteknlng, utan hinder as Gälde-- närens yiellankomne Cesiions Ansökning, mä af wederbörande
Domaro fä till pröfning upptagas, och sä wida annor laglig anmärkning der, emot icke äger rum, medföra den kraft och wrr, kan som med 7.
Cap. r. H. Rättegängs-Balken instämmer.
Justitiä-Rädet Grefwe Hamilton war af lika tanke med Justitiä-Rädet Liljewalch Justitiä-Rädet von Strokirck yttrade sig, för sin del, sä mycket mindre anse en in, tekning säsom fuTbordad och gällande, bengeriom att skuldsedeln blifwit införd uti Protocollet, hwilken actus Lagen utnämner wid Jntekning, som det lika päbudet är, att köpebref ssola införas uti Lagfarts Protocollet, utan att dea päfölgd af en sädan intekning eller införande uti samma Protocoll, synes kunna dragas, att Lagfart skett, fastän Domaren den icke bewiljat och fullbordat.
Skulle äter Gäldenärens bifall ä en Jnteknings-Ansökning wara gällande, sedan han till sine Borgenärer afstätt sin egendom, sä öppnade Lagen en utwäg för Gäldenären att disponera hwad han ej ägde, och det lärer yoäl wara stridande mot all grundelig lag. esprit, att gifwa nägon rättighet att räda öfwer annors gods
Pä dc§e med de flere af Justitiä-Nöderne Torön och Pop - Den 21 April. 14Z Poppius anförde stäk biträdde Justitiä-Rädet deras uuderhäniga tillstyrkan.
Justitia Rädet Grefwe Gyllenborg utlät sig:
Lagen är uti 7. Cap. i. §.
RättcgängS.
Backen tydlig och klar r föressriften huru intekning sökas bör, huru Gäldenären witz dag till förklaring deröfwer föreläggas stall, och kuru Intekning af Domaren bewiljas eller fastställas mä, samt att i sädan händelse för. monsrätten bör gälla frän Ansökningsdagen.
Det är ock med wänlig Rättegängs-ordning instammande, att dä en ansökning hos Domaren bllfwit gjord, fluteligt swar af honom derom bör lemnäs, och densamma bifallas eller affläs.
Om detta allt fimtes Greswen och Justitiä-Rädet ingest fräga äga rum.
Skiljaktigheten i meuingarne rörande den widare tillämpningen, har uppkommit af den händelse akt Gäldenären afstätt sin egendom till Borgenärerne efter det Jnteknings-Ansöknmgen blifwit gjord, men innan densamma hunnit att af Härads- eller Rädstusi lvu-Rätten fastställas, och man har twekat om Jnteknings-Ansöknmgen derigenom aldeles förfallit.
För sin del kunde Grefwen och JustitiäRädet ej finna att en senare händelse kan hafwa nägon werkan pä en actus, som tilldragit sig förut, eller att i denna fräga annorlunda skulle förhällas, än om Gäldenären emellertid Wt Egendomen, hwari Jntekningen blifwit kegärd, i stället för att afträda den till Bor. genärerne.
Det skär i 17.
Cap. rs. H. Handels.
Balken, att ej sifwer Intekning förmonsrätt, utan 1ZO Den 21 April. utan i fast egendom, den Gäldenären ägde, dä Jntekning ffedde, ej eller den som ffer, sedan Gäldenär- död eller dest fattigdom allmänt kun. mg är.
Men att Lagen med ordet skedd här icke förskär stunden, dä Domaren bifallit Intekningen, utan den dä Ansökningen i Dombo. ken och JntekningS.
Protocollet infördes, det ansäge Grefwen och Justitiä-Rädet uppenbart, helst emellan ofwannämnde 7. Cap. 1. §.
Rätte, gängs-Balken, som innehäller att FörmonSrät. ten gäller frän Ansökningsdagen och tr. § i 17.
Cap. Handels-Balken, som äter säger, att om skre sätt Jntekning ä ett och samma Hä. rads-Ting, de skola äga lika rätt ändä att den ena förr och den andra senare sin rätt bewakat, stridighet skulle uppstä, om med orden: ste Inteknins eller fä Inkokning, endast skulle ut. märkas, dä den blifwit genom Domarens be. stut sanctionerad.
Af besia skäl trodde Gref. wen och Justitiä.Rädet icke att den Jntekning bör gälla , som ej blifwit i den ordning 7. Cap. 1. §.
Rättegängs-Balken utstakar af Domaren bifallen, men att en mellankommen ConcourS icke bör hindra JntekningS.
Domaren, stt efter Wederbörandes hörande affluta det hos honom anhängige mäl, och att, sä wida ej wisas kan, att de händelser, dä Ansökningen gjordes, in. träffat som 17. Cap. 12. §.
Handels Balken om. talar, eller de hinder 7. Cap. i.§.
Rättegängs.
Balken nämner, Domaren bör fastställa In. tekningen.
Pä denna Grund, med hwad Ju. stttiä.Rädet Liljewalch anfört, tillstyrkts Den 26 April. igi Grefwen och Justitiä-Rädet bifall i Riksens Ständers underdäniga hemställan.
Justitiä Rädet Lagerheim biträdde Justi. tiä.Räderne Liljewalch- och Grefwe G yl. len borgs mening.
In bäsm ?rotoeo!!i ?.
Rikell.
Rätteligen utur Original.Protocollet tranS. sumeradt mtygar D. ksrAsvikölä.
Utdrag af Protocollet öfwer Justitiä.
Ärender, hällir pä Stockholms Slott dm 26 April igro inför Hans Maj:t Konungen i närwaro af Hans ^Epcellence Stats-Ministern för Utrikes Ärenderne Herr Friherre von Engeström.
StakS.Räderne Friherre Rosenblad. — von Platen.
— Adlerbeth. — Adlersparre.
Justitiä-Räderne Grefwe Gyllenborg och Poppius. Hof-Canzleren Friherre af Wetterstedt.
. - Asiesiorn Turdfjäll föredrog i underdä. mghet: Riksens Ständers pä anförde skäl i un. der.
LAS Den 26 April. derdänighet gjorde hemställan om en sädan för. klaring af 1. §. 7. Cap. Rättegängs.
Balken, att fastän, efter sökt intekning och'sedan
Do. maren utsatt dag till Gäidenärs hörande deröf. wer, denne skulle innan samma dag inträffat, söka afträdeS förmon, sädant icke mä betaga en i alla andra affeenden fullgilltig
Intekning den werkan att medföra förmonSrätt.
Af Högste Domstolens Ledamöter, hafwa Justitiä.
Räderne Toren, Poppius, Zier. vogel och von Strokircki undcrdämghet ansett denna föreflagna Lagförklaring icke wara enlig med Lagens rätta mening, och pä flere särskildt i underdänighet anförde stal tillstyrkt, att densamma mätte affläs; dock med den ffiljak. tighet af Justitiä Rädet Ziervogel, att Justi. tiä.Rädet icke ansett sig kunna af hwad Rik. sens Ständer i detta ämne i underdänighet förestagit, leda den fölgd, att Domaren ej skulle äga, att i anledning af hwad Lagen i 17. Cap. 12. §.
Handels Balken innehäller, likafullt pröf. wa hwad werkan en sädan beskaffad skedd In. tekning kunde medföra.
Justitiä-Räderne Liljewalch och Grefwe Hamilton hafwa uppä anförde skäl i under, dänighet tillstyrkt, att i likhet med Riksens Ständers underdäniga Proposition, Borgenärs Ansökning sm Intekning, utan hinder af Gäl. denärens mellankomne Cestions.
Ansökning, mä af Wederbörande
Domare fä till pröfning upptagas, och sä wida annor laglig anmärkning deremot icke ägde rum, medföra den kraft och wer.
Den 26 April. werkan, som med 7. Cap. i. §.
RattegänZs-Bal. ken instämmer.
Justitiä-Rädet Grefwe Gyllenborg har uppå samma grund och pä ytterligare tillagve stal i underdånighet tiststyrkt bifall ä Riksens Siänders underdäniga hemställan, hwilka twän, ne sistnämnde ine--ngar Justitiä.Rädet Lager, heim i u-dcrdänigh t biträtt.
Sedan Kongl. Majit täckts läta
Sig före. läkas de särskildta yttranden Högste Domstolens Ledamöter i underdånighet afgifwit, och Justi, tiä-Räderne Poppius och Grefwe Gyllenborg i underdänighet äbervpat, hwad de fä. lunda hwar för sig i underdänighet tillstyrkt, anhöllo Stats Rädets öfrige Ledamöter i under, dänighet akt, dä ifrägawarande ämne, hwaruti Högsta Domstolens Ledamöter warit af sä stri. dige meningar, i afseende till dest wigk och widlyftigare beskaffenhet syntes fordra en noggran öfwerläggnmg, dem mätte lemnäs del af hand. lingarne och rädrum till deras underdäniga utlätandes afgifwande; hwartill Kongl. Mast täcktes lemna dest Nädiga bifall.
In ?i-otoco!
Il kebr sk ^orksllss.
Rätteligen ur Original-Protocollet transu. meradt intygar L. ).
LsrgenLölä.
Mdrag 1Z4 Den 5 Julli.
Utdrag af Protokollet öfwer JuftktiäÄrende! ne uppä Haga Slott den 5 Julii i8lo inför Hanö Maj:t Konungen i närwaro af Hans Epcellenee Stats Rådet m. m.
Herr Gref. me von Essen.
Hans EMlence Stats-Ministern för Utrikes Ärenberne m. m.
Herr Friherre von Engeströ m. Hans Excellence Justitiä.
Stats. Ministern Herr Grefwe Gyllenborg. StatS-Räoen Friherre Rosenblad. — von Platen.
— Adlerbeth. — Adlercreutz.'
Iustitiä.Räden Lagerheim.
Tillförordnade Justitiä . Cantzlern Lagmannen af Klinteberg. ^2tats-Rädet Friherre Rosenblad tillkännagaf i underdämghet, att sedan Friherren och Stats-Rädct, pä sätt Conseille Protocollet folden 26 förlidne April innehäller, emottagit den dä i underdänighet anmäldte ffrifwelse frän Riktens Ständer, angäende förklaring öfwer 7. Cap. r. §.
Rättegängs-Balken, om den frägan huru - Den 5 Julii. 153 huruwida en begärd Jntekning uti fast egendom stall, dä Gäldenär sökt afträdes förmon innan Gäldenären öfwer den sökte Jntekningen bllfwit hör- och Domaren sig deröfwer utlätit, anses antingen ogiltig, eller gällande, sä hade Friherren och Stats.Rädet nu mera strifteligen författadt sitt yttrande deröfwer, hwilket nu med nädigst tillständ upplästes.
"Uti frägan om begärd Jntekning uti fast egendom stall dä Gäldenär sökt Afträdesför. mon, innan Gäldenär öfwer den sökte Jntek. ningen blifwit hörd och Domaren deröfwer sig utlätit, anses, antingen ogiltig, eller gällande, om den i andra afseenden är laglig, hafwa Hög. ste Domstolens Ledamöter stadna! i sä olika tankar, att fyra Ledamöter i underdänighet till. styrkt den af Riksens Ständer föreflagne förklaring öfwer7-Cap. 1. tz. Rättegängs-Balken, att fastän efter sökt Jntekning och sedan Do. maren utsatt dag till Gäldenärens hörande der. öfwer, denna stulle innan samma dag inträffa, de, söka Afträdes förmon, sädant icke mä beta. ga en i alla andra afseenden fullgiktig Jntek. ning den werkan, att medföra förmonsrätt; hwaremot fyra andre Ledamöter den af Riksens Ständer förestagne förklaring i underdänighet afstyrkt.
Uti begge meningarne äro efter min un. derdäniga tanke anförde goda stöl:
Uti den förra dä saken betragtas i den synpunct: Hwad är Lagens rätta förständ?
Uti den senare, dä den frägan framställe-: är ett sädant LagenS stad. »86
Den Z Julii. stadgande rattwist och nyttigt, bewarar det Gäl. denärs och andra Borgenärers säkerhet?
Hwad den förra frägan nu angär, som ar den egentliga och rätta, t:- Riksens Sländer hakwa icke förestagit nägon ny Lag, eller Lagförändring, utan en förklaring öfwer ett Lagställe, som af Domare sä olika uttydes; sä kan jag för min underdäniga del ej annat finna, än att den af Riksens Ständer förestagne förklaring är med Lagens esprit och rätta mening instämmande, hwilket med nog tydliga stäck kckftwit styrkt dels i Riksens Ständers underdäniga strftwelie, dels uti Justitiä - Räderne Liljevalchs, Grefwe Hamiltons och Lagerheims, samt nu w^a. rande Herr Justitiä-Stats-Ministern Grefwe Gyllenborgs underdäniga anförande, med hwilka jag mig i underdånighet förenar; men dä äter saken betragtas pä den sidan, hurstwida denna Lag är fullkomlig, eller tarfwar rättelse, sä mäste jag tillstä, att ester min under, däniga tanke Justitiä-Räderne Torön, Poppius, Ziervogel och von Strokirck i deras yttranden ädagalagt siere brister och olä. genheter af detta Lagens stadgande, hwilka troligen wällat flere
Domares nit, att annorlunda uttolka detta Lagrum än bokstafwen synes medgifwa.
Det är af sädane orsaker , och dä Riksens Ständer nu snart sammanträda, som jag wägar i underdänigbet förestä att följande Lagför. ändring mä för Riksens Ständer i Näder framställas: , :o Ack Den 5 Julli. 157 ,:o Att den Borgenär, som Jniekning fokt, men icke inom Nrtio dagar derefter af Domarens deröfwer meddelte Domboks-Utdrag äernnat Gäldenären Lel, eller der Gäldenären ej trästaö kunnat, ho§ Kongl. Majis Befallnings, bafwande i den ort, der Gäldenären är man. talsstrifwen, begärt, det samma Domboks-Ut. drag mä Gäldenären meddclt blifwa, ej bör af den sökte Jntekningen njuta förmonsrätt till betalning.
Genom en sädan föreskrift stulls den olägenhet förekommas, att en Borgenär, för att stada en annans Credit och för att hindra honom till Läns upptagande ä fast egendom, för en diktad fordran söker Jntekning, utan att wara förbunden en flik handling med ägaren Communicera: och lärer bäde med rättwisa och ägande rättens säkerhet wara instämmande, att cn ägare icke stall lemnäs i okunnighet, om en annans försök att winna förmonsrätt i dest egendom. 2.0
Att en Jntekning, som bliftvit fokt under de, före Gäldenärens Cestions-Ansökningsingifwande, föregängne tretio dagar, men af Domaren ej blifwit fafiäld, icke mä i concvurssen nägon förmonsrätt medföra.
Wid Ccstioner händer merendels, att Gäldenärens oförmögna tillständ nägra weckor blifwer bekant, ehuru icke kan bewisas, att det warit allmänt kunnogt.
Dä händer, att de närboende hasta att blifwa betäckte pä de fränwarandeS bekostnad.
Pä den grund är uti 4. §. 2.
Mom. 1Z8 Den Z Julii. Z. Mom. af Concours-Stadgan af den 28 Ju» nu 1798 förordnat, att den Gäldenär skall anses för ett oredligt förhållande, som uppsätli' gen gynnar en eller annan Borgenär med pant ellet betalning de sista 50 dagarne för än han sin oförmögenhet anmält.
Men härmed winnes icke ändamälet, om Indelning, som under denna tid sökes, är gällande, fastän den icke af Domaren är faststäld.
Följden blifwer, att de närboende Borgenärer hasta att ingifwa In. teknings.
Ansökningar, och Gäldenären är ^fri frän answar, dä den dcröfwer icke blifwit hörd.
Men är han skyldig sig förklara, och samtycker han till Jntekningen och sedan inom förberör, de tid söker Afträdesförmon, sä gör han sig saker till det straff, som pä oredligt förhällan. de följer; och Z.o
Ast dä i fast egendom Inkokning blif. wik sökt, men Domaren ej öfwer den stedde Jntekningens beständ sig utlätit, och Gäldenären emedlertid sökt Cesiions. förmon, det dä Con. cours.
Domaren skall tillhöra, att frägan om Jntekningens beständ upptaga och pröfwa.
Det tillhör Concours.