Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Otvifvelaktigt är äfven, att då den föreslagne skrifvelsen lill Kongl. Maj:t icke kan komma att afgå förr, eller i annat fall, än att Rikets Ständer det ytterligare baskattningsbeslutet vidtagit; så innebär den underdåniga skrifvelsen icke heller något annat öfverlemnande, än af den eventuela yerkslällighets-åtgärd, som, i det befarade fallet, ändamålet erfordrar.
På dessa skäl och grunder har Utskottet ansett sig böra vidblifva dess ifrågavarande tillstyrkande, och lar fördenskull föreslå Hedervärda BondeStåndet, Bevillnings-Utskottels Memorial IV.-o 63. alt om den underdåniga skrifvelsens afgifvande sig med de 3:ne öfriga Riks-Stånden förena.
För den händelse likväl, att Hedervärda Bonde-Ståndet icke skulle finna för godt att i de öfriga Ståndens beslut i detta fall instämma, liar Utskottet, med afseende på Riksdagens snart förestående slut, funnit sig böra, till tidens vinnande, nu äfven föreslå, till antagande af samtlige Riks-Stånden, följande voterings-proposition, till frågans afgörande i förstärkt Stals-Utskott:
Den, som vill, att, på sätt Bevillnings-Utskottet föreslagit, Rikets Höglofl.
Ständer må hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit, så vida rättighet till mindre bränningstid, emot förminskad skalt, af Kongl. Majit medgifves, likväl måtte täckas, i händelse husbehofsbränneri-medlen ej skulle uppgå till den af Rikets Höglofl.
Ständer fastställda årliga summa, påbjuda, att nämnde rättighet, till erläggande af hälften af den skatt, som tariffen innehåller, emot bränvins-bränningens idkande under 3lne månader, endast må tillgodokomma egare af pannor af 20 kannors rymd och derunder, voterar Ja; den det ej vill, röstar Nej.
Nej, kommer icke någon sådan skrifvelse till Kongl. Majit alt af Rikets Höglofl.
Ständer aflåtas.
Hvad Utskottet nu föreslagit varder, tillika med åtskillige Ledamöters reservationer, Rikets Höglofl.
Ständers pröfning vördsamt underställdt.
Reservationer : af Herr Grefve von Fersen, H.:
"”Ehuru i Utskottets Protocoll finnes förvarad min reservation så väl emot behandlingen som emot de beslut, hvilka inom Utskottet egt rum i anledning af Hedervärda BondeStåndets återremiss i förevarande ämne, får jag dock reservationsvis nu vidfoga detta Betänkande min, med pluralitetens inom Utskottet, stridiga tanka; ty hvarken med hänseende till sak eller lill form för Betänkandets uppställning har jag kunnat dela de åsigter, som inom Utskottet gjort sig gällande.
Hvad sjelfva ämnet eller de uti Bonde-Ståndets återremiss yttrade meningar vidkommer, medgifver jag visserligen, att, på del sätt Författningen angående bränvinshränningens utöfning tillkommer, svårigheter möta att noga uppdraga gränslinien emellan de ämnen, hvilka äro af oeeonomisk- och Bevillning»- Utskottets Memorial Nto 63. dem, hvilka äro af beskattnings-natur, och att genom sjelfva behandlingen af detta mål ett vidsträckt fält är öppet lemnadt, att t. ex. i frågor af oeconomisk egenskap paralysera dem, hvilka bestämma beskattningen; men hvad här förevarande fråga vidkommer, torde mindre svårighet för bedömandet af dess egenskap förefinnas, synnerligen om man, vid en närmare undersökning, äfvenväl vill taga i betraktande de motiv, hvilka ligga till grund för sammansatta Bevillnings- och Oeconomie-Utskoltens i detta ämne afgifne tillstyrkanden.
Utskotten yttra nemligen å pag. 7 i Betänkandet N:o 3, såsom motiv för den tillstyrkta rättigheten till anmälning för 3 eller 6 månaders bränvinsbränning, ”att som Utskotten anse bränvinsbränning icke vara för jordbruket erforderlig under hela året och en förkortning i bränningstiden äfven kan i betydlig nion bidraga till en förminskad tillgång pä bränvin, finna Utskotten sig böra föreslå, att tiden för bränvinsbränningen må inskränkas tili sex månader af året från den 1 November till April månads slut; hvar och en till bränvinsbränning berättigad likväl öppet lemnadt, att vid mantalsskrifningen uppgifva, antingen han vill begagna hela eller halfva denna termin, eller den första eller senare hälften deraf, med skyldighet, i händelse första hälften af terminen begagnas, att sjelf vidkännas kostnaden för redskapens försegling; och kommer afgiften för bränvinsbränning att i förhållande derefter beräknas.
Utan svårighet och utan vidare commentarier torde häraf kunna tillräckligt skönjas — NB. om premiss utgör bas för conclusion *— huruvida den fråga, som utgör föremål för den i Bet.
N:o 56 föreslagne underdåniga skrifvelse!! är af oeconomisk- eller bevillnings-nalur; och genom denna enkla utredning torde
Vara sä väl fulleligen ådagalagdt, huruvida, utan ytterligare handläggning, 3:ne Stånds beslut i ämnet äro tillfyllestgörande, sorn ock besvarad den emot Utskottet framställde anmärkningen angående den grundlagsvidriga öfverflyttningen af beskattningsrättigheten till den andra Statsmagten.
Hvad åter det inom Bonde-Ståndet förmenade upprifvandet af ett föregående af Riks-Sländen fattad t beslut vidkommer, torde uppmärksamheten böra fästas derå, att Utskottets förslag till underdånig skrifvelse icke innefattar ett i någon mon Rikets Ständers föregående beslut rubbande tillstyrkande, utan helt och hållet är af vilkorlig egenskap, tillämpligt endast i det fall, då, såsom förslaget innehåller, husbehofsbränneri-medlen ej uppgå till den af Rikets Högloft.
Ständer fastställda årliga summan och Kongl. Maj.t skulle stadga, att anmälning till bränvinsbränning endast under 6 månaders tid fick ega rum.
Följande den grundsats, att Bevrllnuig.i-Utskoltels Memotin!
JY.-o 61. icke alita mera känbara bevillningar, utan i dess ställe söka uttaxera de skattebelopp, som erfordras, medelst beskattning, som i sista rummet drabbar consumenten, och med den säkra öfvertygelsen om bränvinsskattens utgående till det föreslagna beloppet, så vida ej svekfulla uppgifter med afseende å bränningstid komma att ega rum, i ändamål att eludera den förhöjda beskattning Rikets Höglofl.
Ständer fastställt, tvekade jag icke, att biträda uti framställandet af det utaf Heder valda B o n d e—Ståndet n u kla n— drade förslaget, helst jag hyste och ännu hyser den öfvertygelse, att den af Rikets Höglofl.
Ständer stadgade, förhöjda beskattningen å bränvinsfabricalionen var beslutad på fullt allvar att utgå, och med de ceconomiska stadgandena ett upphäfvande af skattebestämmelserne ingalunda varit afsedt.
Då uti den föreslagna underdåniga skrifvelsen Utskottet icke upphäffc de skattebestämmelser, som af Rikets Höglofl.
Ständer för 6 eller 3 månader äro stadgade, och Utskottet uti nämnde skrifvelse endast framställt en vilkorlig anhållan, i ingen mon rubbande Rikets Höglofl.
Ständers beslut, så vida ej det skulle inträffa, att ett annat Rikets Ständers beslut blefve ouppfylldt, och enär tidens bestämmande, hvarunder bränvinsbränning må ega rum, af Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning och beslut beror, samt då dertill kommer, att
Utskottet genom förslaget till underdånig skrifvelse endast sökt bereda och åstadkomma nödig säkerhet för ingåendet till påräknadt belopp af den måttliga skaltesumma, sorn Betänkandet upptager, deslomera sannolikt ingående, ju mindre tillfällen att eludera beskattningen uti Författningen lemnäs öppne, torde de vid förslaget till underdånig skrifvelse gjorde anmärkningarne så mycket mera böra anses kunna förfalla, som grundlagsvidrigheten deraf bäst jäfvas genom det förhållande, att de 3:ne öfrige Ståndens Talmän icke vägrat framställa proposition å Utskottets ofvannämnda förslag.
Hvad formen för uppställningen af delta Betänkande åter vidkommer, har Utskottet, med förbiseende af 4g §‘s Riksdags-Ordningen stadgande af förment tidsvinst, som jag ej hoppas måtte utfalla till tidsförlust, tMltroft sig, under den förutsättning, att detta ämne verkligen vore ett bevillningsmål, kunna, tvärtemot hvad 69 och 71 §§.
Regerings-Formen bjuda, anticipera på en kommande åtgärd, och innan det Stånd, som återremitterat Betänkandet —. sålunda ej beslutat — fattat sitt beslut, uti välmening och med Bevillning- Utskottets Memorial N.-o 63.
'7 med föreställning bura beslutet hommer att lyda, framställt förslag till voteringsproposition, att afgöras med Rikets Ständers rätt, deruti Ja-propositionen innefattar de Stånds beslut, hvilka beslutat, och Nej-propositionen en supposition af ett beslut, som måhända, kommer att ega rum; en åtgärd, så mycket olämpligare, som det återremitterande
Ståndet ännu kan ändra sin uti återremissen uttiyckta tanka, oell instämmande uti den föreslagne skrifvelsen med förändring af kannetalet, t. ex. till 3o, 25, ja lill 21, dymedelst annullera 3:ne Riks-Stånds beslut, i händelse dessa Riksstånd skulle godkänna voterings-propositionen; eller oek Förstärkta
Utskottet nödsakas votera öfver en proposition, hvaruti om Nej vunne, Rikets Ständer fattade ett beslut, hvilket ej något af Riks-Stånden, såsom sin tanka i ämnet, förklarat.
I sanning ett märkvärdigt resultat, men hvartill man lätteligen kan komma, när man, äfven med bästa uppsåt, bländad af fortskyndningsbegäret, åsidosätter Grundlagens, ehuru långsamma, dock bestämda, säkra och gällande stadganden för formen af målens behandling.
Så väl enligt 49 §;s Riksdags-Ordningen, jemförd med 83 §.
RegeringsFormen, tydliga stadganden, som Grundlagens andemening i förevarande fall, tolkad genom den enklaste slutkonst, synes mig Betänkandet grundlagsvidrigt och sålunda icke inom
Stånden till antagande framställas, då nödvändigt, till förekommande af allt för stora ofvanantydda olägenheter, så väl Ridderskapet och Adeln, som Preste- och Borgare-Stånden, måste invänta Hedervärda Bonde-Ståndets beslut i hufvudfrågan, innan de 3;ne Riks-Stånden till afgörande kunna företaga detta Betänkande; ett förhållande, hvilket, om ej i Riksdags-Ordningen förebygdt, åtminstone icke torde synnerligen öfverenstämma med det oberoende Stånden emellan, som i Grundlagen finnes antydt.
Grundlagsenligt synes mig sålunda ingen annan behandling för Stånden finnas, än att detta Betänkande af slå, hvarom jag vördsammast anhåller.” Af Friherre Boije: ”Såsom tillägg till det svar, som Utskottet nu afgifver, uppå de af det Hedervärda Bonde-Ståndet hit remitterade anmärkningar vid Betänkandet N;o 56, har Utskottet, genom votering, beslutat* att tillika uppgöra, och till samtlige Riks-Stånden framställa en proposition, till jemkning emellan de åsigter, hvilka, å ena sidan, redan af 3:ne Stånd äro bifallne, och, å andra sidan, förmodas blifva, i skiljaktighet derifrån, af Bonde-Ståndet antagne.
Emot detta tillägg reserverar jag mig, på den Bih. till R.
Trot. i83/f och i83S. 5 Sami. i Afd. a Band. 3 i3:de Häftet. i8 Bevillnings-Utskoltels Memorial N.o 63. grund, att jag anser beslutet derom vara felaktigt, både i form och i sak.
Formen för Utskottets svar å anmärkningar, sorn blifvit af blott ett Stånd remitterade, är vanligen, att svaret framställe^ i Memorialet till endast det Stånd, hvarifrån remissen kommit, då deremot en jemknings-proposition fordrar ett Betänkande till samtlige Uiks-Stånden; men ändå mera formvidrigt är det, i min tanka, att i förväg för sjelfva det beslut, som skulle grundlägga propositionen, på blott en förmodan om dess blifvande beskaffenhet, uppgöra ett jemknings-förslag, och dermed besvära Stånden, innan ännu gifvet är, att det kan få någon tillämplighet.
Jag lemnar all aktning åt det skäl, som blifvit åberopadt, nemligen hågen att påskynda Riksdagens slut; men jag är icke öfvertygad att detta ändamål derigenom, i någoi*- mon, vinnes.
— Slutligen, och då j?g inom Utskottet hört den anmärkning göras vid Utskottets svar, att detsamma skall utgå ifrån den åsigt, att ämnet vore af blott bevillningsfrågas natur; så anser jag mig böra förklara, att då Utskottet icke tillkommer, att, angående ämnets oeconomiska sida, ingå i något yttrande, jag också tror, att sjelfva svaret bäst ådalägger, det denna angelägna varsamhet är iakttagen.”
Med Herr Friherre Boije förenade sig Herr Prosten Hallbeck. af Friherre Kantzow: ”Mig synes det vara klart som dagen, att ett öfverlemnande till Kongl.
Majrt af rättigheten att ålägga dem, som brähna med högre pannerymd, än 20 kannor, att ovilkoiligen skatta för G månaders bränningstid, änskönt de icke anmäla sig att bränna längre än tre månader, — dels innebär ett upprifvande af Rikets Ständers förut fattade beslut, att afgiften för bränvinsbränningen kommer att beräknas i förhållande lill den tid af minst 3 månader, hvarå anmälan om bränvinsrättighetens begagnande får ske, dels ock innebär ett hänskjutande till Kongl. Maj:t af den Rikets Ständer ensamme förbehållne beskattningsrätten.
Bevisen härför ligga uppenbara, vid jemförelse af blotta sifferförhållandena.
En a5 kannors panna sknlle t. ex, enligt Rikets Ständers förra beslut, för 3 månaders bränning skatta Hulr 6: 12 sk., men, enligt det nu föreslagna stadgandet, skulle Kongl. Majrt ega rätt alt ålägga samma panna en skatt af Rrdr 12: 24 sk., eller jemt dubbelt.
Sådant är ju både stridande emot det förra beslutet, och mäste jemväl såsom innefattande beslut om en högre skatt eller Bränvins-Bevillning för alla pannor öfver 20 kannor, hvilka endast vilja bränna i tre månader, vara af Bevillningsnatur.
Bevillning*-Utskottets Memorial N-o 63.
Af dessa skäl, och då Hedervärda Bonde-Ståndet vägrat att ingå på denna förändrade Beviltningsgrund, kan jag icke annat finna, än att Bevillnings-Utskoltet hade bort, på grund af de gjorde anmärkningarne, frångå den uti Utskottets Betänkande N:o 56 tillstyrkta underdåniga skrifvelsen och, att, i händelse Riks-Stånden vidblifva sina förut fattade beslut, enligt 71 §.
Reg.-Form., föreslå den voterings-propcrsition, som är af nöden.” af Prosten Holm: ”Jag kan ej underlåta att reservera mig emot det, efter min tanka, lagstridiga beslut, som Bevillnings-Utskottet fattat, att framställa voterings-proposition, förr än Bonde-Ståndet något definitivt beslut i saken fattat.
Regerings-Formen, 83 §, säger, att Grundlagarne skola efter deras ordalydelse i hvarje serskildt fall tillämpas; och 49 §•
P»iksdags-Oi duingen stadgar med bestämda och tydliga ord, huru förhållas skall då något Riks-Slånd återförvisar ett mål till vederbörande Utskotts ytterligare utlåtande.
Der har Utskottet en ganska tydlig och bestämd föreskrift, huru det bort sig förhålla, och hvarom Ordföranden nog efterlryckligen erinrade.
De Ledamöter, som projeclerade och åstadkommo ett annat förfarande, säga väl, att sådant skulle ske till ti* dens vinnande.
Men om dylika skäl skulle vara tillräckliga för att afvika från Grundlagarnes bokstajliga föreskrift; huru lätt och huru ofta skulle de icke då kunna öfverträdas?
Grundlagarnes helgd fordrar, att de ovilkorligen efter ordalydelsen skola i hvarje serskildt fall tillämpas, och någon afvikelse derifrån borde aldraminst kunna väntas utaf ett af Piikets Ständers Utskott.” Af Herr ärnberg: ’I afseende å formen för behandlingen af förevarande fråga förenar jag mig med Herr Grefve von Fersen.
Hvad åter sjelfva saken angår, så synes det mig, som endast ett missförstånd legat till grund för de inom Hedervärda Bonde-Ståndet gjorda antuärkningarne, enär den föreslugne underdåniga skrifvelsen i sjelfva verket icke komma att innehålla något annat, än en anhållan, att, i händelse Kongl. Maj:t, för någon orsaks skuld, ej skulle finna för godt att i allmänhet medgifva rättigheten till bränvinsbi ännings utöfning under blott 3 månader, emot en, i förhållande till den kortare tiden, förminskad skatt, denna rättighet i alla fall måtte förunnas egare af pannor utaf 20 kannors rymd och derunder, emedan dessa kunna antagas vara de, som egentligen idka husbebofsbrän vinsbränning.” Åf Riksdagsfullmägtigen Per Nilsson från Christianstads Län: ”Sedan upplyst blifvit, att alla fyra Riks-Stånden, i anledning af de förenade Bevillning»- 20 Bevillnings-Utskottets Memorial N.o 63. och Oeconomie-Utskottens Betänkande N:o 5, och det i <yde punkten af detsamma föreslagna beslut, angående tillåtelse för de lill bränvins-bränning berättigade, att vid mantalsskrifningen uppgifva, antingen de vilja bränna hela den tillåtna terminen af 6 månader, eller blott halfva, eller den första eller senare hälften deraf, enhälligt stadgat: ”'att afgift en för bränvins-bränning kommer att, i förhållande till tiden, beräknas/’ anser jag, att Högloft.
Utskottets grundlagsenliga åliggande varit, att upplysa de tvänne Riks-Stånden, som gillat Bevillnings-Utskottets enskilda Betänkande, N:o 56, angående detta Rikets Ständers redan fattade och således orubbliga beslut, samt föreslå dem, att deras dermed sedermera vidtagna åtgärder återkalla.
Jag anser det nemligen varit Bevillnings-Utskottets pligt, att öppet erkänna det misstag, som Utskottet begått, då det i sitt nyssnämnde Betänkande ifrågasatt, att Kongl. Majit kunde ändra et t så bestämdt, lagligt och i alla afseenden rättvist beslut, i ett beskaltnings-ärende, som är Rikets Ständers ensak; och jag kan ej föreställa mig, att ett sådant handlingssätt kunnat ogillas eller förtydas af någon enda ibland våra medborgare, som, vid åskådandet af de våra långsamma och intrasslade former, hvarunder vi måste öfverlägga och besluta i flerfaldiga Utskott och Stånd, icke kunna för sig sjelfva fördölja alla de anledningar till misstag, som måste ifrågakomma, och som således göra ett och annat sådant ursägtligt.
Jag vågar derföre enskildt fästa samtlige Riks-Ståndens uppmärksamhet på detta af mig nu omtalade förhållande, samt vördsamt erinra om nödvändigheten för de trevie
Stånden att återkalla deras senare beslut, hvarigenom de skulle rubba eller upphäfva hvad alla fyra Stånden förut beslutat.
Om ock öfvertygad, att rättskänslan skulle inom förstärkt Utskott gifva samma resultat, som Riks-Ståndens allmänna beslut, vågar jag dock underställa dessa Stånd, om det vore värdigt eller försigtigt, att, i ett fallsom detta, der Bonde-Ståndet eger den heligaste pligt att till det yttersta värna de ifrågavarande näringselassernas en gång af Rikets Ständer gemensamt i alla Riks-Stånd erkända rätt, att endast behöfva skatta i mon af den tid de sig af bränvinsbrännings-rättigheten begagna, att, säger jag, i ett sådant fall, låta denna rätt bero af en nämnds slutna voteringssecllar, sedan offentligt och enskildt inför hela allmänheten Riks-Ståndens enhälliga beslut blifvit bekantgjordt; och sedan, jag vågar påstå det, mången redan derefter rättat sin hushållning för denna vår och nästa vinter.
Måtte derföre
Stånden helst af sig sjelfva rätta detta misstag; och må man besinna, att eljest möjligen framkallas nödvändigheten äf en vägran å Bonde-Ståndets sida, Bevillnings-Utskottets Memorial N.o 63. it sida, att deltaga i en omröstning, som, i grunden helt och hållet olaglig, äfven skulle kunna blifva en ny anledning, alt nedsätta Representanternas värdighet, genom den alltför märkbara oredan och osäkerheten i dess förhandlingar.” Af Riksdagsfullmägtigen Eric Persson från Gefleborgs Län: ”Jag anser det af Utskottet här fattade beslut vara grundlagsvidrigt.
— Då Utskottet en gång genom dess första tillstyrkande af den underdåniga skrifvelsen öfverträdt Grundlagen, lärer väl ej falla sig så noga om elier huru många gånger sådant hädanefter inträffar, men jag har dock ansett mig böra reservera mig emot Utskottets beslut, att ej erkänna det första misstaget, och föreslå de 3:ne Stånden, som bifallit dess ifrågavarande tillstyrkande, att frångå deras beslut.” Af Riksdagsfullmägtigen Appelqvist från Blekinge: "Emot de beslut Högloft.
Bevillnings-Utskottet nu fattat i afseende å de anmärkningar vid återremissen från Bonde-Ståndet å Betänkandet N:o 56, rörande tillstyrkande, alt en underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t skulle afgå, som ålägger bränvins-brännings-idkare af pannor öfver 20 kannors rymd, att erlägga fulla skatten efter Tariffens innehåll, och endast bränvinsbrännare af pannor under 20 kannors rymd, skulle få begagna den fördelade liden af 3 eller 6 månader; detta är beslut, som jag alldeles inte kan gilla, jag tror då alla fyra Riks-Stånden vid denna frågas behandling lagenligt beslutat och indelt bränvinsbränningstiden till 3 eller 6 månader, allt efter communernas egen önskan, så anser jag det vara obehörigt, att Höglofl.
Utskottet nu, med en underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t, vill söka upprifva eller förändra de beslut, som alla fyra Riks-Stånden under samma Riksdag fattat och lagligen afgjort, och då nämnde fråga är af bevillnings natur, så hade jag förmodat, att Bevillnings-Utskottet kunnat med skäl frånträda sitt förra beslut i afseende å den underdåniga skrifvelsen till Kongl. Maj:t, om åläggande för alla bränvins-panne-egare öfver 20 kannors rymd, att ovilkorligen erlägga full skatt för sex månader; jag anser detta tvång vara högst orättvist och obilligt; då Höglofl.
Bevillnings-Utskottet åsyftat att, tvertemot förut faltadt beslut, lägga ett band på folket, hvarföre icke då försöka lägga det på alla, och icke frikänna en del panne.egare under 20 kannors rjmid.
Högh Utskottet har äfven fattat beslut att, i händelse icke Bonde-Ståndet antager det förslag, som nu med pluralitet är fatladt, så skulle voteriugs-propositionen lill Förstärkt Utskott härjemte medfölja; jag anser Bihane, till R.
Prot. 1834 och i835. 5 Sami. 1 A/d. 2 Bandet. 4 i3:te Häftet. 22 Eevillnings-Utskollets Memorial N.o 63. detta beslut äfven vara orättvist, att Riks-Stånden skall votera i en fråga, som af alla fyra Riks-Stånden blifvit gillad och antagen; jag protesterar således på det högsta emot all votering i Förstärkt Utskott af denna fråga, och tror, på grund af Regerings-Formens 57 §., att det är Svenska folkets urgamla rätt alt sig beskatta."
Härmed förenade sig Riksdagsfullmägtige Anders Nilsson från Malmöhus Län och Carl Gabrielsson från Östergöthlands Län. STOCKHOLM, Ecksteinska Tryckeriet, Bevillnings-Utskottets Memorial N;o 64• i N:o 64.
Alik. till Exp.-Utsk. deu j Maj, kl. ii f. m.
Memorialj angående ytterligare minskning i Utskottets Cancélliepersonal.
Sedan göromålen inom Bevillnings-Utskoltet numera blifvit så nära fullbordade, att de få ännu återstående kunna., ined biträde af en mindre Cancellie-personal, bestridas, har
Utskottet beslutat en ytterligare indragning af arne Notarier och en Cancellist, hvilkas befattningar med denna dag komma alt upphöra, så att, utom Secreteraren, följaktligen nu endast qvarstår en Cancellist; hvilket Utskottet härmed skolat Rikets Höglofl.
Slockholm den 6 Maji i835.
Ank. till Exp.-Utsk. cicil 7 Maj, kl. 11 f. m.
Memorial i anledning af Riks-Ständens olika beslut angående Ut skottets Betänkande N:o 63.
Sedan, i anledning af Bevillnings-Utskottets under N:o 63 afgifne Memorial, till följd af Hedervärda Bonde-Ståndets ålerremiss å Betänkandet N:o 56, angående Bevillnings-summans fördelning, Bonde-Ståndet} enligt till Utskottet ankommet Protocolls-utdrag af den i innevarande månad, i fråga om den af Utskottet tillstyrkta underdåniga Skrifvelsen till Kongl. Majrt, rörande tiden för brännings-rättighetens begagnande, afslagit och förkastat Utskottets förslag, med förklarande tillika, att, — vid stadgandet i 8 §. af det med Bevillnings-, Lag- och Oeconomi-Utskottens Utlåtande N:o 8 åtföljde, och af alla fyra Riks-Stånden i berörde omständighet bifallna förslag till Förordning, angående vilkoret! för bränvins-bränningens utöfning samt afgifterne derföre, så vidt det på Rikets Ständer berodde,— komme alt förblif Bihang till R. S. Prot. 1834 och 1835.
S.te Sami. i Afd, 2 Band. i4:de Häftet.
2 Bevillnings-Utskottets Memorial N.-o 65. va, samt alt, i följd deraf, den af Utskottet jemväl föreslagna volerings-proposition, till frågans afgörande genom omröstning i förstärkt Utskott, skulle förfalla; och de öfriga Riks-Stånden blifvit inbjudne, att uti detta beslut sig förena; så har Utskottet, genom serskilde Protocolls-utdrag af den 4 dennes, erhållit underrättelse: att Höglofl.
Ridderskapet och Adeln, med antagande af inbjudningen, instämt uti Bonde-Ståndets ofvannämnde beslut; att Högvördige Preste-Ståndet frånlrädt sitt beslut i förevarande fråga, och antagit Bonde-Ståndets inbjudning samt afslagit Memorialet N:o 63; och att Yällofl. Borgare-Ståndet godkänt sistnämnde Memorial, jemte den deruti intagne Voterings - propositionen, samt lagt Bonde-Ståndets inbjudning till Handlingarne.
Då alltså Ridderskapet och Adeln samt Preste- och Bonde-Stånden stannat uti enahanda beslut, ocb, med stöd af så väl 71 §.
Regerings-formen som 75 §.