Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Justitice-Ombudsmannen gifve 150 Riksdagen 1810. sedan å den Lag- eller Urtima Riksdag, som efter 4 år ifrån skedd utdelning inträffar, Riksens Ständer del af de inkomne anmärkningar jemte dess yttrande derom, hvaröfver Lag-Utskottet å den Riksdagen sig äfven utlåta hör.
Öfverenskomma då Riksens Ständer om ny Lag
Men emedan någon gång händer, att uppskof kunde medföra allt för stor olägenhet, hvilket t. ex. skulle varit händelsen med Lagen om gäldstugu-fångars tractamente å sist öfverståndne Riskdag, synes en utväg böra lemnäs, att i sådana fall en lagfråga må kunna på samma Riksdag väckas och afgöras.
Och som mindre öfverilning synes kunna äga rum, enär frågan förut af Konungen, efter Högste Domstolens och Stats-Rådets hörande, blifvit pröfvad, innan den för Riksens Ständer framställes, föreslås vördsammast, att i stället för desse föreskrifter i nämnda § »Finner Konungen godt — om de densamma afslagit» stadgas måtte:
Finner Konungen godt någon lagfråga för Riksens Ständer framställa, äske Han Stats-Rådets och Högste Domstolens yttrande, så väl öfver hufvudfrågan, som huruvida den må fordra den skyndsamhet, att heslut derom å samma Riksdag må fattas eller ej, samt meddele Riksens Ständer Sin Proposition tillika med berörda yttranden.
Ar den af Konungen ansedd kunna tåla uppskof, då förfares, såsom nu sagdt är.
Men eljest heslute Riksens Ständer, efter det Lag-Utskottets utlåtande blifvit infordradt, och öfverlemne Konungen deras svar uppå Raks-Salen, om de bifallit Konungens Proposition, och skriftligen genom Talemännen, om de densamma afslagit. örebro den 17 September 1810. J. D. Siödin.
Borgmästare i Hudiksvall och Fullmägtig för Staden.
Herr Grefven och Ordföranden gjorde proposition till bifall å denna Motion och att åt Secreteraren måtte uppdragas att till nästa Plenum författa ett project till Redaction af det bifallne förslaget.
Härtill lemnade Utskottet sitt bifall.
Bilaga K till Mein. N:o 8. 151 Bilaga K till Meni.
Ständers Constitutions-Utskott den 3 October 1810.
Derefter företogs till granskning det af den 2:dra Beredningen afgifne Betänkande rörande gjorde anmärkningar vid åtskillige stadganden i Grundlagarne, då'
Utskottet stadnade i följande Beslut: l:o) Beredningens
Utlåtande rörande den önskade förändringen af 81 och 83 §§ Regerings-Formen, hvilken förändring Beredningen afstyrkt, bifölls. 2:o) Beredningens afstyrkande af den önskade förändringen af 61 § Riksdags-Ordningen gillades. 3:o) Utskottet biföll Beredningens afstyrkande af någon förändring i 64 § Riksdags-Ordningen och 103 § Regerings-Formen, äfvensom Utskottet godkände, hvad Beredningen åberopat så väl angående förändringen af 65 § Riksdags-Ordningen, som angående 41, 66 och 67 §§ i samma Grundlag om Banco- och Riksgälds-Fullmägtiges utöfvande af Riksdagsmannarätt. 4:o) Afslog Utskottet Beredningens project, att orden »såsom till upptagande af frågor om grunderna för allmänna Inrättningar af alla slag, ehvad de röra Uppfostrings- och Undervisningsverken, Allmänna Fattigvården, Landthushållningen, Bergverken m. m.», skulle öfverflyttas ifrån den 34 till 36 § Riksdags-Ordningen; och trodde Utskottet det nuvarande stadgandet höra förblifva orubbadt. 5:o) Utskottet biföll den af Beredningen vid 78 § gjorda hemställan, att endast samtycket af 2/3-delar af ett Stånds Ledamöter skulle erfordras för att ställa en dess Ledamot under lagligt tilltal.
Häremot reserverade sig Herr Brukspatronen Mahnberg.
Utskottet beslöt härefter, att anmärkarens yttrande vid 78 § Riksdags-Ordningen rörande en Riksdagsman, som särskildt trycker ett yttrande inom sitt Stånd, utan detsammas bifall, hvilket af Beredningen blifvit tillstyrkt, skulle i Utskottets Memorial inflyta. 152 Riksdagen 1810.
Den frågan, huruvida det yrkade
Författare-ansvaret för individuella förolämpanden af Personer utom
Ståndet borde äga rum, äfven utan att sådane yttranden blifvit särskildt genom trycket allmängjorde, hvilken Beredningen bänskjutit till Utskottets pröfning, blef, uppå Herr Brukspatron Malmbergs begäran, tills vidare lagd på Bordet.
Utskottet instämde med Beredningen, att hädanefter inga förändringar i Grundlagar kunna beslutas, innan 5 år framlupit från den tid, då sådane förändringar blifvit föreslagne, och gillade äfven Beredningens afstyrkande af önskad inskränkning i Motions-rätten vid Urtima Riksdagar samt af förändring i 56 § RegeringsFormen och 49 § Riksdags-Ordningen.
Herr Grefven och Ordföranden, som anmält de af Beredningen sist pröfvade 2:ne anmärkningar, anhöll att få begagna sin rättighet som författare att om Utskottets beslut erhålla Utdrag af Protocollet.
Doctor Faxe yttrade, att han till alla delar instämmer med Herr Cabinetts-Kammarherren Grefve Mörner.
De missbruk, som Högloft Utskottet anser kunna uppkomma af det förslag till förändring i 56 § RegeringsFormen, som Herr Grefven uppgifvit, förmodade Herr Professoren väl kunde vara möjelige, men trodde åter, att de missbruk, hvilka kunna inträffa, om denna § oförändrad bibehålies, i märkelig mån bidraga till Regeringssättets försvagande och Riksdags-göromålens förlängande, omständigheter som Professoren ansåg ganska vådelige.
Bilaga L till Mern.
Utdrag af Protocollet hållet i Piksens Högloft.
Ständers Constitutions-Utshott den 5 October 1810.
Företogs det af Herr Doctor Eric Forssén till Utskottet ingifne och sedan den 18 sistlidne September Bilaga L till Mern.
N:o 8. 153 på Bordet hvilande Memorial angående sättet att välja Electorer i det Högvördiga Preste-Ståndet.
Herr Assessor Gahn uppläste härvid sin till Protocollet den (4) sistlidne September, då Herr Doctor Forssåns förra Memorial af Utskottet pröfvades, gjorda Reservation.
Då i anledning deraf skiljaktiga tankar om sjelfva frågan af Utskottets Herrar Ledamöter yppades, begärdes Votering, hvarvid Herr Grefven och Ordföranden framstälde följande Voteringsproposition: Anser Utskottet, att i anledning af Doctor Forssåns Memorial någon fråga kan inom
Utskottet uppkomma om reglerandet af det enskildta valsättet af Electorer inom Preste-Ståndet, eller bifaller icke Utskottet, att i detta afseende målet förklaras såsom hörande till den tillgörande Stånds-Ordning, hvilken Utskottet ej tillkommer att pröfva; Den, det vill, skrifver Ja; Den, det ej vill, skrifver Nej; Vinner Nej, uppkommer en ny öfverläggning om de reglor, som för hvarje Stånds särskildta Stånds-Ordning skola fastställas.
Sedan denna Voteringsproposition blifvit godkänd, verkstäldes Votering, hvaruti Herr Prosten
Doctor Falk förklarade sig icke kunna deltaga, hvilken sålunda utföll: af Höglofi.
Ridderskapet och Adelns Ledamöter 4 Ja, » Högvördiga Preste-Ståndets 5 Ja, » Vällofl. Borgare-Ståndets 2 Ja och 4 Nej, » Hedervärda Bonde-Ståndets 2 Ja och 2 Nej.
Och som Voteringen sålunda utslagit, att 2:ne Stånd bifallit, ett afslagit och ett stadnat inactift, så blef Propositionen bifallen, och skulle svar i enlighet dermed till Herr Prosten Doctor Forssén genom Protocolls-Utdrag expedieras.
Vidare företogs den 2:dra Beredningens Betänkande i anledning af så väl Herrar Riksdagsmäns från Stockholms Stad till Utskottet ingifna Memorial angående för - 154 Riksdagen 1810. klaring af 14 § Riksdags-Ordningen, som i anledning af Riksdagsmannen Pehr Oxelbergs Memorial rörande rätta förståndet af 110 § Regerings-Formen ock Herr Jolian Wijkmans 2:ne Memorialer, det ena innefattande en önskan om något stadgadt ansvar för felagtigketer kegångne af Ståndens Taleman, samt det andra om skyldighet för Riksens Ständers Justitke-Ombudsman att öfverse Riksdags-Beslutet.
Till kvad Beredningen vid dessa mål tillstyrkt, lemnade Utskottet sitt bifall ock kommer Utdrag af Protocollet att till Memorialens författare att i enlighet med Beredningens Betänkande expedieras.
Då derefter den af Herr Brukspatronen Malmberg, den 3:dje dennes, på Bordet lagda fråga om tillägg i 78 § Riksdags-Ordningen angående ansvar för personliga förolämpanden i Ståndens Plena af Personer utom Stånden, till öfverläggning nu åter upptogs, förklarade Herr Brukspatronen, att han vore för sin del benägen att låta sina betänkligheter mot Beredningens tillstyrkande förfalla, emedan Herr Brukspatronen fann dem ej kafva vunnit Utskottets bifall, i följe hvaraf Beredningens yttrande bifölls ock kommer att införas ibland Utskottets afgifvande Project till anmärkningar vid Grundlagarne.
Memorial N:o 9. 155 N:o 9.
Memorial rörande Talemannens i Hedervärda Bondeståndet vägran af Proposition till remiss af en hos Ståndet väckt Motion.
Till Constitutions-Utskottet har ifrån det Hedervärda Bonde-Ståndet blifvit infordradt utlåtande öfver Talemannens den 8 sistlidne gjorda vägran af Proposition på den af Riksdagsmannen Anders Joachimsson i Ståndet väckta Motion, rörande Ivungsgårdarnes försäljning.
Så mycket
Utskottet af det meddelade Protocolls-Utdraget kunnat inhemta, var frågan om Kungs- och KungsLadugårdars förvaltning, i Ståts-Utskottets Betänkande föreslagen, första gången hos det Hedervärda Bonde-Ståndet före till pröfning.
I stöd af 56 § Regerings-Formen har Utskottet vid sådant förevetande ansett Talemannen åligga att icke göra annan Proposition, än antingen till afslag eller bifall af Stats-Utskottets
Memorial eller ock till återremiss i stöd af inom Ståndet gjorde anmärkningar; i hvilket sednare fall Riksdagsmannen Anders Joachimssons yttrande visserligen kunde åtfölja återremissen till Stats-Utskottet. 156 Riksdagen 1810.
Om Bonde-Ståndets mening med den yrkade Propositionen på Anders Joachimssons Motion var en förändring, af hvad i Stats-Utskottets Betänkande var föreslagit, var enligt samma 56 § Talemannen ej berättigad att göra en sådan Proposition, då Ståndet ej kan besluta förändringar, innan Betänkandet andra gången från behörigt Utskott återkommit.
Skulle ytterligare Riksdagsmannen Anders Joachimssons yttrande anses vara en ny Motion, kunde, då den först gjordes, ingen annan Proposition framställas, än till remiss; men då redan den i Riksdags-Ordningen föreskrifna motionstiden var förfluten, var icke heller Talemannen till en sådan Propositions gifvande berättigad.
Då således Utskottet bör erkänna Talemannens åtgärd till alla delar laglig, får Utskottet Ö o Ö ’ tillägga, att det ej finner sig tillständigt att ingå i någon förklaring öfver Grundlagarne, som för det närvarande kunde bestämma deras förstånd och användning, utan endast sådane, som innehållande förslag till nya tydligare stadganden till afgörande af nästkommande Ständer kunna öfverlemnas.
Bilaga till Mein. N:o 9. 157 Bilaga till Mern.
Utdrag af Protocollet, hållet hos Bonde-Ståndet följande dagar i October 1810:
Den 4 October. S. D. Vid förnyad föredragning af Stats-Utskottets den 21 September på bordet lagde Memorial af den 18 i samma Månad, innehållandes yttrande öfver tvänne med Bonde-Ståndets remiss till Stats-Utskottet af Kongl. Maj:ts den 3 nästförutgående gifne Nådiga Proposition, angående förvaltningen af Kungs- och Kungs-Ladugårdarne, åtföljande Memorialer, det ena af Pehr Oxelberg och det andra af Johan Magnus Wessing, blef i sammanhang dermed uppläst, ej mindre 2:ne Stats-Utskottets sedermera inkomne Memorialer, det ena af den 24 September med utlåtande i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition angående förvaltningen af Kungs- och Kungs-Ladugårdarne, och det andra af den 26 September öfver Professoren Doctor Almqvists hos Högvördige PresteStåndet ingifne och till Utskottet remitterade anförande angående någon af Stats-Utskottet uppgifvande plan till Krono-Domainernes förarrenderande, hälst i mindre lotter, än de öfrige Respective Ståndens meddelte ProtocollsUtdrag af 25 September, innehållandes, att Ridderskapet och Adeln ej haft något att påminna vid hvad StatsUtskottet öfver Oxelbergs och Wessinge anförande sig yttrat, och att Högvördige Preste-Ståndet och Vällofl.
Borgare-Ståndet samma yttrande godkändt och gillat, äfvensom från Högloft.
Ridderskapet och Adeln och Vällofl. Borgare-Ståndet insände Protocolls-Utdrag af den 29 September, hvaraf inhämtades, att Ridderskapet och Adeln bifallit Stats-Utskottets utlåtande om Kungs- och Kungs-Ladugårdarnes förvaltning, men Borgare-Ståndet, i anledning af gjorde anmärkningar, frågan till Utskottets ytterligare beredning återförvist.
Sedan Johan Magnus Wessing uppläst och inlemnat ett så lydande Memorial: Vördsamt Anförande.
Sedan jag nu haft tillfälle inhämta Riksens Höglofi.
Ständers Stats-Utskotts Betänkande öfver Kongl. Maj:ts 158 Riksdagen 1810.
Nådiga Proposition rörande Kungs- och Kungs-Ladugårdarnes försäljning, kan det väl icke annat än förefalla mig högst bedröfligt afhöra förslag, att ingen hjelp af Kungsgårdarnes försäljning till den uttömda Stats-Cassan är att förvänta, utan dess behof skall af den suckande arbetarens mångdubblade Bevillning fyllas.
Jag dristar icke tadla Höglofl.
Stats-Utskottets åtgärd härutinnan, efter det är enstämmigt med vår Aller-Nådigste Konungs vilja, som af Regerings-Form och Riksdags-Beslut fått anledning upphäfva, hvad derutinnan förliden Riksdag af Ständerne blef vidgjordt.
Jag önskade likväl, att, om detta Höglofl. Stats-Utskottets
Betänkande i denna förra del skulle vinna Riksens Höglofl.
Ständers och Konungens bifall, det kraftigaste förbehåll måtte göras, att det ej måtte blifva hinder för Konung och Ständer vid blifvande Riksdag annorlunda besluta, då derförinnan beklagligen torde få utrönas Allmänhetens vanmagt att utom desse tillgångar kunna fylla Statsbehofven.
Hvad åter vidkommer frågan om Arrendatorers betalning för dagsverken, föreslår väl Höglofl.
Utskottet någon påökning till Statens förmån, men jag anser det afgifne förslaget leda på flere ställen till tvister, om beräkningen skall ske efter det årets Markegång, då aldra första Contractet upprättades, eller det, då Contractet på annan man blef transporteradt.
Som naturligt det första är det rättaste, och jag förmodar, det just varit dagsverkspriset den tiden, Contractet uppjordes, dristar jag i det ställe föreslå, att hvarje års Markegång är rätta normen.
Skälet dertill synes så mycket billigare, som alla de hemmansdagsverken, som den tiden blefvo besparde till Kronan (hvaraf jag innehafver ett hemman), årligen betalas efter Markegång.
Det är således ej för enskild lättnad och vinst, som bör vara skiljd från hvarje Fullmägtig, jag yrkar, att Betänkandet i fråga om dagsverken bör återremitteras, med yrkande: l:o att Arrendator betalar dagsverken efter årets Markegång; 2:o requirerar dagsverken af den dagsverksskyldige alla årstider, så att af hvars och ens åliggande budas 1 fjerdedel höst, 1 fjerdedel vinter, 1 fjerdedel vår och 1 fjerdedel sommartiden, samt att i den sednare dagsverket räknas från klockan 6 om morgonen till 6 om aftonen, då den har längre vägar föregående och efterföljande dag kan ombestyra, att ej dess eget förderfvas, och den Arrendator, som ej är nöjd på Bilaga till Mern.
159 detta föreslagne sätt alla dagsverken begagna, det må ske alla lika rätt att mot Markegångspris sin proportionerade andel, om han så åstundar, lösa och ej, som nu ofta händer, af Arrendator för de bristande taxeras till ett öfverdrifvet pris.
Som jag förmodar, att ingen af mine Medbroder, ej heller Höglofl.
Stats-Utskottet finner detta förslag obilligt, anhåller jag mine tankar måtte få åtfölja en återremiss till Höglofl.
Örebro den 4 October 1810.
Johan Magnus Wessing från Siende och Tuhundra Härader i Westmanland.
Lades Stats-Utskottets ofvannämnde Betänkande på bordet; men Protocolls-Utdragen till handlingarne.
Den 8 October. S. D.
Föredrogos i sammanhang Stats-Utskottets frenne Memorialer, det första af den 18 September, med särskildt yttrande om Fehr Oxelbergs och Johan Wessings Memorialer, hvilke till Utskottet åtföljt Kongl. Maj:ts från Bonde-Ståndet remitterade Nådiga Proposition af den 3 i samma Månad till Riksens Ständer angående förvaltningen af Kungs- och Kungs-Ladugårdarne; det andra af den 24 September, med Utlåtande, i anledning af Högstberörde Kongl.
Proposition; och det tredje af den 26 September, med åberopande af detta Utlåtande, i stället för särskildt yttrande, öfver hvad Professorn Doctor Almgvist i ett till Högvördiga Preste-Ståndets Protocoll den 14 September gjordt anförande yrkat, en af Utskottet uppgörande plan till Krono-Domainernes förar renderande.
Efter det handlingarne blifvit uppläste, och Ståndet derjemte underrättats, att Respective Med-Stånden, enligt meddelade Protocolls-Utdrag af den 25 September, gillat det förstnämnde Utlåtandet af den 18 i samma Månad, äfvensom att Höglofl.
Ridderskapet och Adeln den 2 nästlidne October bifallit det andra af den 24 September, åberopade till <en början Johan Wessing från Westerås län sitt i Protocoliet för den 4 October intagne skriftliga anförande, med tillägg, att han ansåg Riksens Ständers vidtagne beslut om Kungs- och Kungs - 160 Riksdagen 1810.
Ladugårdarnes försäljning vara genom dess införande i Riksdags-Beslutet af Kongl.
Maj:t i Nåder sanctioneradt; yrkandes han i öfrigt återremiss, i grand af sine i skriften gjorde anmärkningar vid Stats-Utskottets utlåtande.
Anders Joachimsson från Östergöthland, som berättade, huru vid förra Riksdagen tillgått, i anseende till fattade beslutet om försäljningen, uppläste följande: Till Protocollet.
Utan att tro mig fela emot den undersåteliga vördnad och tillgifvenhet, hvar och en redelig Medborgare är sin Konung skyldig, vågar jag högtideligen anmärka, att knappast skulle någonting kunnat förefalla mig mer oväntadt, såsom emot allt fattadt begrepp stridande, än den för hvarje skattdragande obehageliga händelsen med Kungs- och Kungs-Ladugårdarnes förvaltning och användande annorlunda, än på det sätt, Riksens Höglofl.
Ständers Stats-Utskotts afgörande beslut vid sistförflutne Riksdagen ovilkorligen kräfver.
Om det ordet storhet i beräkningar skulle äga något sant Medborgerligt värde, så måste beräkningar göras, som slå ut till fördel för det Allmänna bästa, men ej till fördel för vissa favoriter och gunstlingar på en skattdragande menighets bekostnad, aldra minst nu, sedan Fäderneslandet är styckadt, Riksskulden så ansenligen förökad, och Rikets Inbyggare, särdeles vårt Stånd, af det förstörande kriget blifvit undertryckt och fördt på vanmagtens väg, och enär härtill lägges de fierfaldiga Statsutgifter, som sedan den lycklige Regementsförändringen tillkommit, och om än ytterligare så skall fortfara, som vi hvarje Plenidag får höra, så kan jag för min ringa del ej annat än upprigtigt bekänna, att jag ryser vid åtankan på våra efterkommandes öden.
Om någon förnuftig och sparsam hushållning skall äga rum till lindring och underlättnad i den skattdragande hopens bördor och besvär, bör det väl vara utom all fråga att använda Statens tillgångar till förmån för det hela, och i anseende härtill tror jag, att hvar och en, som kan och vill vara stor och oväldigt förnuftig i beräkningar, bör otvifvelaktigt stå fäst vid hvad Riksens Höglofl.
Ständer i följe af Grundlagen vid sistlidne Riksdag beslutit, nemligen att Kungs- och Kungs-Ladugår - Bilaga till Mern. N:o 9.
161 darnes försäljande till skatte, i stycken efter ortens locala omständigheter och införlifvade i alla hänseenden med skattejordens alla skyldigheter och rättigheter; och enär försäljningen kommer att tillgå på det sätt, att då efter föregången allmän Kungörelse utbjudas på allmän Auction till den mestbjudande, och till exempel så fördelagtiga betalningsvilkor blifver lemnad, att endast V3-del genast afbetalas och öfrige 2/s-delarne kunde få innestå med Iuteckningssäkerhet, emot 4 procents årlig ränta och 2 procents afbetalning på Capitalet, hvilken afbetalning skulle utgå i silfver, desse Inteckningar i sin mån tjena till hypotheque och afbetalning till Banquen för dess förskotter till Stats-Verket, och hvilka äfven i sin mån skall bidraga till Banco-Verkets
Credits förstärkande.
Den nytta ett sådant behandlingssätt skulle tillskynda det Allmänna, tror jag vara lätt att beräkna, då man ovilkorligt, men ej så vidt möjligt, vill tänka på dem, som skall upprätthålla Staten.
Örebro den 8 October 1810.
Hvarefter Anders Bengtsson, Eric Hansson och Olof Hersson från Örebro
Län jemte samtlige Fullmägtige från Carlstads Län och snart sagdt hela Ståndet förenade sig härutinnan.
Vice talemannen Anders Hyckert sade sig i underdånighet vörda Kongl. Maj:ts Nådiga yttrande om Kungsoch Kungs-Ladugårdarnes försäljning, ehuru han af 77 § i Regerings-Formen ej kunnat finna en lika mening.
Han funne ej, att af stadgandet, det Konungen ej utan Ständernes samtycke kunde sälja Kronogodsen, följde, det Ständerne ej ägde sådan rättighet utan bifall af Konungen.
Med honom instämde Jon Jonsson från Blekinge, som i öfrigt, i fråga om förvaltningen, ville vid hvad Stats-Utskottet föreslagit om dubbla Arrende-Auctioner hafva anmärkt, att Auctionen i massa borde föregå den af sönderdelade egendomen., Pehr Oxelberg från Örebro Län ingaf ett ord för ord så lydande
Då det vill medgifvas, att dispositionen af Krono - 162 Riksdagen 1810.
Domainerne ej tillkommer
Konungen längre än för Dess lifstid, synes ock deraf följa, att samma Magt endast äger sanctionsrätt öfver hvad Ständerna i en dylik fråga besluta.
Att ledige och framdeles ledige blifvande Kungsgårdar, som utan Konungens och Ständerues sammanstämmande Beslut blifvit disponerade, kunna återtagas, bevisar tydligen, att Lands-Lagen och Konunga-Balken än i denna stund äger sin kraft, och att det är Ständernes rätt att säga, huru användandet af dessa lägenheter bör ske.
Då nu Riket blifvit igenom mindre försigtig hushållning försatt i en ganska brydsam ställning, och Ständerne fant sig i behof att om Kungsgårdarnes förvaltning taga det Beslut, som Stats-Utskottets Memorialer utsätter, anser jag ett slikt Beslut som dess rätt, och hvars sanction igenom Konungens Nådiga stadfästelse blef
Lag i samma stund, det sammanstämmer.
Då nu Kongl. Maj:t behagat i Nåder pröfva, att dessa lägenheter borde bortarrenderas, och Ständerne, att de borde säljas, uppkommer deraf tvist emellan Lagskipande och Lagstiftande Magterne, och fråga blir, huru den bör afgöras; och då dessa Arrenden, efter hvad förut är sagdt, ej äga bestånd, om Ständerne neka att härtill samtycka, längre än i Konungens lifstid, uppkommer deraf den vigtiga frågan, huru det blir möjeligt, att någon Arrendator kan våga på denna osäkra grund gå in på något dylikt.
Vi håfve på 10 år blifvit satte i nödvändighet af Näringarnes förfall och andra händelser att tänka på denna utväg.
Vid Constitutionens underskrift kände vi föga af vårt financiella tillstånd, som först efter slutad fred blef utrönt; det var således omöjeligit att förutsätta de utvägar, som för hehofvet borde tjena, och då de funnos, monne ej ett sednare af Ständerne tagit nödvändigt Beslut bör kunna anses, i fall 77 § RegeringsFormen skulle innebära i frågan om förvaltningen en absolut föreskrift, som en förklaring af sättet, hvarpå förvaltningen berodde?
Om icke så är, hemställer jag, om icke nämnde § bör förklaras och till Constitutions-Utskottets
Utlåtande remitteras för att af kommande Ständer pröfvas.
I hvilket fall jag ock håller före, att all anstalt om förvaltningen af Krono-Domainerne, utom Bilaga till Mein.
N:o 9. 163 Arrendesummornes förökande efter Riksens Ständers Beslut, bör hvila till nästa Riksdag, på det ej Ständerne igenom ett nu åter tagit nytt Beslut må binda händerne på kommande Ständer i afseende på denna förvaltning och hindra utöfningen af användandet, efter kommande behof och omständigheter.
Arrendet af styckade Kronolägenheter, utan bostäder för åboer, medför de största svårigheter för en påräknad inkomst och hindrar både en påräknad folkökning och production, som varit Ständernes förnämsta ögonmärke.
Under en Arrendetid af 30 år lärer ingen Arrendator kunna åtaga sig bebygga slika lägenheter, och lärer således en medellös Allmänhet från åtkomsten blifva derifrån stängd, då derjemte utsigterne att af efterkommande få begagnas gör det mesta overkställbart, och gör det till en absolut omöjelighet att få något för dylika lägenheter.
Skulle man åter förmoda, att omkring liggande Egendomsägare, på ett eller annat ställe, skulle kunna arrendera närbelägne lägenheter, följer deraf, att dessa Egendommar draga must och vinst på dessa lotters bekostnad, hvilka i det fallet med den refningen åtföljande kostnaden ökar behofvet och gör att omkostnaderne blifva fruktlöst använde.