Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Är mutsedel meddelad för inmutning ånyo af sådan äldre grufva, som uppgifvits vara sönad eller ödelagd, vare förre innebafvaren, der lian ej om grufvans nedläggande gjort sådan anmälan, som i SO § sägs, mot sin vilja icke skyldig att för nya inmutaren vika, innan han blifvit dömd sin rätt förlustig; och skall, i sådan tvist, klander mot den, som grufvan under arbete innehar, icke gälla, der del grundas på försummelse eller annat förhållande, som egt rum för längre tid tillbaka, än två år före klandrets instämmande.
3 Kap. Om skärpning och annat försöks-arbete. § 12- Den, som undfått mutsedel å någon fyndighet, vare berättigad, att af angränsande mark begagna hvad till väg och utrymme i öfrigt nödigt är, för anställande 8 Lag- samt Allm. Besv.- och Ekonomi-Ulskottens Betänkande, JYs 28. af sådant skärpnings- eller annat försöks-arbete, som till fyndighetens närmare undersökning och blottande erfordras, innan utmål derför läggas må; dock skall han för hvad han sålunda begagna får, gifva innehafvaren af jorden, så länge försöksarbetet fortgår, full ersättning i årlig afgift, och vare jemväl, i händelse grufanläggningen öfvergifves, innan utmål derför varder lagdt, skyldig att ersätta jordegaren eller den, som i hans ställe till sådan godtgörelse berättigad är, ali skada, som marken genom försöks-arbetet för framtiden kan hafva tagit.
Lag samma vare ock om ersättning för fiske, sorn skadas genom sjömalmslägt. § 13 Yppas tvist om beloppet af den årliga afgiften eller annan ersättning, som efter 12 § utgå hör, och kunna ej parlerne åsämjas om tvistens slitande af mätis män, som de sjelfve tillkalla, varde det stridiga bestämdt af särskild nämnd, hvilken skall väljas och afgöra saken i den ordning, som uti Kongl.
Förordningen den 20 November 1845 föreskrifves, eller framdeles för dylik
Nämnd kan blifva stadgad; och falle kostnaden bärför den till last, som beloppet utgifva skall. § 14- Innan något arbete må börjas å en inmutad fyndighet, skall inmutaren, vid inmutnings-rättens förlust och skyldighet att för all genom arbetet förorsakad skada ansvara såsom för åverkan, lemna ett exemplar eller bestyrkt afskrift af mutsedeln tili så väl jordens egare, som den, hvilken nyttjande-rätt dertill innehar; och gälle om sättet för sådant delgifvande, ehvad Kronan, någon menighet, allmän inrättning eller enskild person är jordegare, hvad om delgifvande af stämning stadgadt finnes; dock må, der jorden eges eller innehafves af enskild person, som frånvarande är och låter egendomen för sin räkning af syssloman eller annan förvaltas, den afskrift, som honom tillställas bordt, lill sysslomannen eller förvaltaren aflemnas, med för bindelse för denne, att gifva sin hufvudman eller husbonde deraf del.
Fordrar jordegaren eller nyttjande-rättens innehafvare, att säkerhet ställes för den årliga afgift eller framlida ersättning, hvartill inmutaren, enligt 12 §, är förbunden, då skall ock sådant fullgöras, innan något grufarbete får börjas, eller fortsättas om det redan börjadt är, då säkerheten fordras; ankommande i annat fall på vederbörande Kronofogdes eller Magistrats åtgärd, då de derom anlitas, att arbetet instäldt varder tilldess sådan säkerhet, som antaglig finnes, blifvit anskaffad. § IS Sednast inom ett år från mutsedelns utfärdande skall inmutaren hafva börjat gruf-arbetet, der ej, i anledning af yppad tvist, sådant hinder härför mött, hvars undan - tag'- samt Allm. Besv.- och Ekonomi-Utskottens Betänkande, M 28. 9 undanrödjande icke af inmutaren berott; och vare han, sedan arbetet blifvit börjadt, skyldig att detsamma årligen fortsätta och uppehålla, i den ordning och vid den påföljd, som för grufvedrift i allmänhet uti 6 kap. stadgas, ulan att före utmåls-lägg ningen något hvilostånd meddelas må för försöks-arbete på annans mark, så framt ej den, som rätt till jordogare-andelen har, sådant medgifver.
Försummas arbetets påbörjande inom. den tid, nu sagd är, håfve inmutaren sin inmutnings-rätt förlorat. § 18.
Under försöks-arbelel, eller så länge ej visst utmål för gruf-anläggningen blifvit anvisadt och marken inlöst, sorn i 5 kap. sägs, bafve inmutaren icke lof att, utan tillstånd af jordens innehafvare, å den inmutade platsen uppföra andra bygg nader, än sådane, som till försöks-arbetets drifvande oundgängligen erfordras.
Sker annorledes, må innehafvaren af jorden anlita vederbörande Kronobetjent eller Magistrat, för att få byggnaden på inmutarens bekostnad aler borttagen. § 17
Vill inmutaren, efter dol gruf-arbetet blifvit börjadt, men före ulmåls-läggningen, sin gruf-anläggning öfvergifva och nedlägga, gifve det så väl egaren, som innehafvaren af jorden bevisligen tillkänna, och vare sedan ej skyldig att för längre tid, än det då löpande året, betala afgift för den mark, han begagnat; godtgöre dock den skada derå, som för framtiden kan hafva uppkommit, efter thy i 12 § sagdt är.
Öfvergifves gruf-anläggningen ulan sådant tillkännagifvande, då må jord egaren eller den hans rätt innehar, när han vill, efter det arbetet blifvit nedlagdt, åter sätta sig i besittning af den till !j|| gruf-anläggningen begagnade marken och utsöka den för dess försämring honom tillkommande skade-ersättning; hvaremellerlid inmutaren, tilldess denna ersättning blifvit erlagd, fortfarande skall ansvara för fulla beloppet af den årliga afgift, som för markens begagnande varit bestämd.
4 Kap. Om jordegare-andelen i grufvor. § 18.
Jordegaren vare i allmänhet berättigad, att, till hälften med inmutaren, i grufarbetet och den deraf fallande vinsten deltaga; men vid inmutning af grufvo- eller Bih. lill R.
Prot. 1853 & 1854. 7 Sami. 2 Afd. 14 Haft. 2 10 Lag- samt Allm. Besv.- och Ekonomi-Utskottens Betänkande, M 28. slagg-varp, är jordegare-andelen till Yt-del inskränkt, och öfriga %-delar tillhöra inmutaren. § 19.
Då inmutning sker å jord, som står under Kronans omedelbara förvaltning, eller å allmänning, som tillhör Kronan eller utgör föremål för afvittring, skall jordegare-andelen hädanefter tillkomma inmutaren, och denne endast vara pligtig, att gifva ersättning för den mark, som till gruf-anläggningcn begagnas; öfver fullgörande hvaraf, så ock att säkerhet, der sådan erfordras, för ersättningen varder ställd, Yår Befallningshafvande eger hålla hand.
Å kronojord, som under ständig besittningsrätt innehafves, eller är till boställe anslagen, eller blifvit till brukning på viss lid för Kronans räkning upplåten, skall deremot krono-åboen, boställs-innehafvar.en eller den, som eljest nyttjande-rätten har, njuta jordegare-rätten tillgodo; egande han ock, om hail sin rätt till jordegareandelen begagnar, alt samma andel sedermera såsom sin enskilda tillhörighet behålla. § 20.
Jordegaren må under försöks-arbetet när han vill, hos inmutaren anmäla sig till begagnande af sin jordegare-andel, antingen till fullo eller till någon viss del, och njute frän den lid, sådan anmälan bevisligen skett, delaktighet i grufanläggnin gen, dock med förbindelse att vidkännas motsvarande andel i alla kostnader, som för grufdriften derefter erfordras, äfvensom alt i enahanda förhållande ersätta värdet af de lör arbetet nödiga och nyttiga byggnader eller redskaper och förråder, som dessförinnan af inmutaren blifvit anskaffade; men i kostnad, som inmutaren förut haft för skärpning eller annat arbete till fyndighetens undersökning och blottande, vare jordegaren ej skyldig att taga del, hvaremot ock grufvans afkastning under samma tid inmutaren odeladt tillhör.
Uppstår tvist orri beloppet af den ersättning, jordegaren till inmutaren gifva bör, gånge med bestämmandet deraf enligt 13 §, och jordegaren njute icke destomindre under tiden sin andel i gruf anläggningen tillgodo, der han säkerhet för ersättningen ställer. § 21.
Försummar jordegaren att sednast vid utmåls-läggningen anmäla sig till begagnande af sin jordegare-andel, bafve, med det undantag, som i 24 § sägs, förlorat all rätt ej mindre till det mineral, som då är under bearbetning, än till hvarje annan fyndighet, som sedermera inom utmålet kan anträffas, der ej annorlunda mellan honom och grufegaren öfverenskommet är.
Lag- samt Allm. Besv.- och Ekonomi-Utskottens Betänkande, M 28. 11 § 22.
Äro inom ett utmål flere jordegare med laga skillnad sig emellan, njuten de jordegare-andelen, hvar inom sitt område, så framt fyndigheten är derstädes från dagen åtkomlig; och bafve i thy fall den ene ej rätt lill andel i det arbete, som sker å den andres grund, ehvad denne vill deruti deltaga eller icke, utan vare endast berättigad att af den eller dem, som arbetet der drifva, bekomma ersättning för sin andel i dtt byggnader, och annat, som dervid användes, hvilken ersättning, i händelse af tvist, skall bestämmas på sätt i 13 § sagdt är.
Kommer åter, under eftersättande af en fyndighet, som på djupet ligger, eller medelst fält-ort, arbete från den ene jordegarens område in på den andres, njute den, å hvars grund anbrott från dagen icke skett, rätt till deltagande endast för %-del, och öfriga %-delar tillhöra den eller dem, som orten förut drifvit, derest ej den nye jordegaren gör på sin bekostnad fyndigheten från egen grund åtkomlig. § 23.
Eftersätter grufegare, med den rätt honom enligt 33 § tillkommer, en på djupet liggande fyndighet medelst fält-ort utom sitt utmåls gräns, håfve angränsande jordegare eller utmåls-innehafvare rätt att likaledes för half jordegare-andel, eller 'A-del, uti arbetet inom sitt område deltaga med den eller dem, som orten förut drifvit; och vare lag samma för hvarje jordegare eller utmåls-innehafvare, på hvars område slikt arbete under dess fortsättning inkomma kan. § 24.
I de fall, som i 22 och 23 §§ sagde äro, skall den, på hvars område ett grufarbete först efter utmåls-läggningen inkommer, hafva öppet att anmäla sig till begagnande af sin jordegare-andel sednast inom sex månader, sedan arbetet på hans grund inkommit och han derom blifvit underrättad af grufegaren, hvilken det åligger att sådan underrättelse meddela, vid påföljd att till den, som jordegareandelen tillkommer, hafva förverkat allt hvad inom dennes område han dessförinnan sig tillgodogjort. % 23.
Om jordegare-andelen vid stoll-arbeten stadgas i 6 kap. 5 Kap. Om utmål för grufvor. § 26.
För alla inmutade lägenheter skall, sedan gruf-arbetet så långt fortskridit, att den angifna mineral-anledningen hunnit undersökas och blifva känd, ett vissi utmål 12 Lag- sami Allm. Besv.- och Ekonomi-Ulshotlens Betänkande, M 28. anvisas, innefattande det utrymme på marken, hvarinom grufegaren sedermera, utan annan inskränkning, än som för stoll-ai beten i 6 kap. sägs, har rätt att, med andras uteslutande, arbetet bedrifva, så väl ofvan som under jord; och åligge det för thy grufegaren alt till erhållande af sådant utmål skriftligen anmäla sig hos Bergmästaren sednast inom ett år, sedan arbetet blifvit påbörjadt, när inmutning skett af sjö— eller myrmalm, eller af varp, men eljest så snart den angifna fyndigheten medelst jordrymning eller skärpning blifvit gjord åtkomlig och så blottad, att den till art, läge eller sträckning och maklighet bedömas kan. § 27.
Sedan grufegarens anmälan om utmål, deruti han jemväl skall till namn och hemvist uppgifva den eller de jordegare, inom hvilkas område han önskar att sitt utmål erhålla, till Bergmästaren inkommit, -vare denne skyldig att, så fort ske kan och tjenlig årstid är för banden, utmals-läggningen på stället företaga.
Är Bergmästaren af förfall härifrån hindrad, gore derom anmälan hos Bergs-öfverstyrelsen, som då eger, att i hans ställe annan Bergsljensleman förordna. § 28.
Utmåls-förrättningen skall på grufegarens bekostnad af förrältningsmannen verkställas med biträde af två gode män bland dem, som för egoskiften i orten valde äro, eller, om utmålet skall å sladsgrund läggas, af Iva i staden bosatte män, de der nödig sakkunskap ega; Och vardo liden och stället för förrättningen minst en månad förut kungjorde i kyrkan till den eller de församlingar, inom hvilkas område det sökta utmålet är beläget, med kallelse till en hvar, som anser sin rätt af förrättningen beroende, ait dervid sig inlinna och sin rätt bevaka.
Har någon jordegare ej sitt hemvist inom den församling, der kungörelse sker, då skall han lika lång tid förut särskildt kallas, egande förrättningsmannen alt vända sig lill kronobetjeningen i orten eller, der så nödigt är, till Yår Befallningshafvande i Länet, för alt genom dess försorg få kungörelsen i kyrkan uppläst och särskilda kallelser vederbörande tillställda emot bevis, som före den utsatta liden böra till förrättnings mannen vara aflemnade.
Då förrättningen skall ske å någon kronan tillhörig jord, åligger det förrätt ningsmannen att derom göra anmälan hos Vår Befallningshafvande, sorn eger ej mindre sjelf förordna krono-ombud för bevakande af kronans eller efterkommande jordinnehalvares rätt, än äfven föranstalta, att andra allmänna ombud, der sådant kan finnas erforderligt, i stadgad ordning blifva utsedde att förrättningen öfvervara. § 29.
Uteblifver sökanden från förrättningen, varde den inställd; och ankornme dess företagande sedermera på ny anmälan.
Men ej må annan parts eller allmänt Lag- samt Allm. Besv.- och Ekonomi-Utskottens Betänkande, Jt? 28.
13 ombuds uleblifvando hindra förrättningens fortgång, der den blifvit så kungjord, som i 28 § sagdt är. § 30.
Göres vid förrättningen jäf emot förrättningsmannen eller någon af de biträdande Gode Männen, eller förekommer annan invändning mot förrättningens företagande och fortgång, meddele förrättningsmannen deröfver beslut.
Ilar jäf eller annan invändning blifvit ogillad, då skall förrättningen, ehvad missnöje emot beslutet anmäles eller icke, ändå fortgå, med öppen rätt för den missnöjde att sin talan i sammanhang med hufvudsaken fullfölja. § 31.
Utmål, som hädanefter anvisas, skola på marken utläggas sålunda, att, i mån af gruf-egarens behof, honom tilldelas eli utrymme för metaber och malmer, som i berg eller jordlager blifvit anträffade, äfvensom för Svafvelkis och Blyerts, af högst 100 famnar i längd och bredd samt för Stenkol af högst 200 famnar i längd och bredd; kunnande dock, der, i anseende till sådant hinder, sorn i 2 § sagdt är, belägenheten så fordrar, eller gruf-egaren eljest det begär, och fritt fält förefinnes, utmål till den bestämda vidden jemväl utläggas i annan sträckning, efter thy som lämpligt pröfvas, blott kroklinier och spetsiga vinklar i möjligaste måtto undvikas, samt längden af utmålet, så vidt ske kan, ej öfverstiger dubbla bredden.
För sjö- och myrmalmer må, utan afseende å det område, som vid inmut ningen blifvit uppgifvet, och i mulsedeln intaget, utmålets vidd i hvarje särskildt fall lämpas efter omständighelerne och inmutarens behof, dock så, att det ej omfattar mera än en hel sjö eller kärrtrakt af ringare omfång, och, i fråga om större sjöar eller kärrtrakter, ej öfverstiger en vidd motsvarande i sjö en half qvadratmil, och i kärr eller inyrar .300 famnar i längd och bredd.
För grufve- och slaggvarp, sorn till södring blifvit inmutade, skall likaledes, oberoende af mulsedelns innehåll, utmålet i hvarje särskildt fall bestämmas efter som varpels belägenhet föranleder, och inmutarens behof af utrymme för soffringsarbetet erfordrar.
På djupet skola utmål, sorn hädanefter anvisas, räknas efter lodlinien af utmålens sidor ofvan jord, då rnalmgången är strykande i fält eller ett stock- eller körtel-verk; men om den faller donlägig eller sidovärts, så alt den efter sitt fallande kommer på djupet att drifvas utom utmalets linie, då bör utmålet i djupet ej räknas lodrätt, utan i lika fallande med grufvan, på sätt att gruf-egaren uti djupet förbebålles så långt utrymme på sidan ifrån malmgångens salband eller sidosköl nere i grufvan, som samma malmgång uppe i dagen ligger ifrån utmåls-linien. 14 Lag- samt Allm. Besv.- och Ekonomi-Utskottens Betänkande, M 28. § 32.
Finnes ej fritt och oinmutadt fält för så stort utmål, som gruf-egaren önskar och i 31 § medgifves, åtnöje han sig med det utrymme, som är att tillgå.
Lag samma vare ock, om gruf-egaren under mer än ett år försummat att söka utmål, sedan anmälan derom enligt 26 § bordt göras, och annan fyndighet under tiden blifvit i hans grannskap inmutad; egande Bergmästaren i thy fall att, i afseende på utmål för begge gruf-egarne, dem emellan jemka, som skäligt pröfvas.
Till fritt fält räknas dock äfven det utmål, som förut lillhört en grufva, den der ödeligger, då inmutning af annan fyndighet i dess grannskap sker. § 33.
Ofvan jord skall gruf-egaren vara skyldig att med sitt arbete hålla sig inom det utmål han erhållit, och der sjelf bereda sig utrymme för byggnader och varpupplag med det mera, som vid grufve-driften tarfvas; dock må lian derutöfver få sig anvisad nödig väg och plats för sådant verk, som drifves för vatten.
Anträffar gruf-egaren, på djupet, en föiut okänd fyndighet, oell vill den med fält-ort eftersätta, då må det, med de vilkor, som i 25 och 24 §§ sagde äro, ske äfven utom utmålets gräns, dock endast till dess annan gruf-egare med arbete från sitt utmål möter; och skall i dessa fall såsom okänd fyndighet anses i oinmutadt fält hvarje fyndighet, som enligt 1 är föremål för inmutning, och i inmutadt fält all annan än den, som der förut är under arbete. § 34.
Utmål skall på marken utstakas och med ordentliga rösen eller skiljomärken förses, samt särskild ritning eller karta deröfver upprättas och bifogas förrättningsprotokollet, hvilket derjemte bör upptaga fullständig beskrifning så väl öfver utmålet med dess belägenhet och sträckning, som öfver sjelfva grufvans art och huru fyndigheten med dess gångar eller lager ofvan eller under jorden sig företer.
Öfver utmål i sjöar erfordras dock ej särskild ritning eller karta, likasom ej eller annan utstakning deraf, än att, då utmålet ej omfattar en hel sjö, gränspunkterne i sjön på lämpligt sätt utmärkas. % 33.
Anmäler sig jordegaren vid utmåls-förrättningen till begagnande af sin jordegare-andel, eller har sådan anmälan förut skett, varde ock det i protokollet antecknadt med de vilkor, jordegaren sig förbehållit eller som öfverenskomne blifvit.
Kunna ej, då anmälan vid förrättningen sker, parterne åsämjas om beloppet af den ersättning, hvartill jordegaren, enligt 20 §, är förbunden för sådane kostnader, som Lag- samt Allm. Besv.- och Ekonomi-Utskottens Betänkande, M 28. lä förut blifvit på gruf-anläggningen använde, då skall förrätlningsmannen, efter af honom och gode männen verkställd besigtning och värdering, utlåtande derom meddela. § 36.
För all den mark, som vid utmåls-läggning gruf-egaren till begagnande anvisas och tilldelas, skall han gifva ersättning och vare derjemte skyldig att ensam hålla den stängsel deromkring, sorn nödig är; dock må vid grufvor, som under jord bearbetas, gruf-egaren sjelf bestämma, huru stort utrymme af det tilld elda utmålet han ofvan jord för sitt arbete tarfvar och ersättning derefter lämpas.
Har jordegaren för större eller mindre andel i gruf-företaget ingått, åtnjule han ej heller större ersättning för utmålet, än i förhållande till öfrige andelar. § 37.
Lösen för utmål skall vid utmåls-Iäggningen bestämmas.
Åsämjas ej parterne om beloppet, varde det af lörrättningsmannen och gode männen bestämdt, efter den uppskattning af marken till det värde, annan mark af enahanda beskaffenhet och godhet i orten högst gäller; skolande lösesumman, med ränta derå från den dag beloppet blifvit genom öfverenskommelse eller laga kraftegande beslut fastsläldt, inom tre månader derefter af grufegaren utgifvas till jordegaren eller den, som i hans ställe rätt dertill har.
Underlåter inmutare att inom sålunda bestämd tid erlägga fastställd lösen, vare han utmålet och mutsedeln förlustig.
Å sådan kronans jord, som är åt enskild åbo med ständig besittnings—ratt upplåten, vare han berättigad att, i egarens ställe, den för utmål bestämda lösesumman åtnjuta; men då fråga är om annan, vare sig kronan, allmän inrättning eller enskild person tillhörig jord, som under nyttjande-rätt innehafves, må jordegaren sjelf uppbära lösesumman, mot förbindelse att hålla innehafvaren skadeslös för hvad han i sin nyttjanderätt genom utmålet mister.
Är jorden för fordran intecknad, då skall lösesumman tillhandahållas inteckningshafvarne, der de sådant fordra; och vare förthy jordegaren ej berättigad att medlen lyfta, med mindre han visar sig dertill hafva fått inteckningshafvarens lof, eller säkerhet ställer. § 38.
För ali annan skada, som jordens egare eller innehafvare af utmålet tillskyndas, skall grufegaren likaledes gifva full ersättning, och beloppet deraf vid utmåls-Iägg ningen, der sådant äskas, bestämmas, dock utan hinder för den, som rätt till skadeersättning har, att efter stämning till domstolen särskildt utföra den talan, hvartill han under grufarbetels fortgång kan finna sig befogad. 16 Lag- sami Allm. Besv.- och Ekonomi-Ulskollens Betänkande, JYi 28. § 39.
Har emot utmåls-förrättningen förekommit invändning på den grund, att den inmutade fyndigheten förmenas ej vara föremål för inmutning enligt 1 §, och vill någon klaga öfver förrättningsmannens härom meddeldta beslut, eller öfver storleken af det utmål, som vid förrättningen blifvit anvisadt, göra det hos Bergs-öfverstvrelsen i den ordning, som för besvär öfver Bergmästare-embetels åtgärder och beslut i allmänhet stadgad är.
I andra frågor, som till utmåls-förrättningen höra, må missnöjd part sin talan efter stämning vid domstolen i orten i laga ordning utföra; och åligger det förättningsmannen att, vid förrättningens slut, meddela parterne och i protokollet intaga fullständig underrättelse om hvad de för talans fullföljd hafva att iakttaga.
.§ 40.
Utan afseende å hvad nu stadgadt blifvit om de utmål, som hädanefter läggas, skola för alla äldre grufvor jemte Bergslagernes så kallade odal-grufvefält tillgodonjutas de utmål, som för dem förut varit gällande och grufegarne af ålder innehaft, eller efter förra författningar fått sig särskildt anvisade.
Vill någon delegare i odalfält särskildt grufve-arbete efter inmutning der anställa, och finner Bergmästaren, sedan öfrige delegare blifvit hörde, att sådant ske kan utan hinder eller förfång för de öfrige grufvornas framtida bearbetande, då må ett mindre derefter lämpadt utmål för honom utläggas.
Men ej må sådant grufarbete eller utmål tillstädjas annan än den, som i odal—fältet delegare är. § 41.
Förmenar grufegare, som för fyndighet af den beskaffenhet, § 1 bestämmer, innehar ett mindre utmål, än i 31 § tillätet är, ehvad utmålet före eller efter denna författnings utfärdande blifvit honom lilldeladt, att han för sin grufvedrift är i behof af större utmål, då må han derom göra ansökning hos Bergs-öfverstyrelsen, som, i fall laga hinder ej möter och behofvet sådant påkallar, eger förordna om nytt utmåls utläggande i den ordning detta kapitel stadgar.
Vilja flere innehafvare af särskilda utmål, som gränsa intill hvarandra, dem för lättnad i arbetet och gemensam grufvedrift till ett enda sammanlägga, ege ock Bergsöfverstyrelsen, på gjord ansökning, hvilken det tillkommer Bergmästaren att emottaga och med sitt af fullständig beskrifning åtföljda utlåtande till Bergs-öfverstyrelsen insända, att derom, i fall hinder ej möter, förordna efter thy som lämpligt pröfva*, utan afseende derå, all det sammanlagda utmålet innefattar större vidd, än eljest tillåtet är. 6 Kap. Lag- samt Allm. Besv.- och Ekonomi-Ulskollens Betänkande, JYs 28. 17 O lvup.
Om Grufvedriften samt vilkoren dervid, så och om dagorters eller s. k.
Stollars anläggning. § 42.
Grufve- eller utmåls-egare skola vara förbundne att grufve-rörelsen eller arbetet med den drift framgent fortsätta, att åtminstone antingen bergsprängning till en kubikfamn, eller 4 å 5 kubikfamnars jordrymning, eller ock annat grufve- eller grufvebyggnads—arbete, motsvarande 200 dagsverken, årligen på stället utföres.
Dock gälla dessa föreskrifter ej sjömalms-tägter samt grufve- och slagg-varp, hvilka emellertid aldrig längre tid än högst 3:ne år må lemnäs obegagnade eller utan bearbetning. § 43.