Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Beståndsdelar: 1 fast och till slottet — sitt mesta bröd uti en sådan hårdt hvitkålshufvud, 1 matsked socker, rifven där liten tingest, på hvilken all annan mat muskot efter s m a k, 1 matsked hel kryddpeppar, 3 matskedar hvetemjöl, salteft er s m a k, 2 hönsägg beredes — järnspisen — hvilken nog finnes smör, hos hvar och en af eder; och alla materialier, A l l a gröna blad borttagas från hvitkålshufvudet, som erfordras, finnas ju städse hos eder att hvilket skares i bitar och läggas i en väl förtennt tillgå, till och med jäst — pressjäst —, som kopparkastrull och brynes i smöret, hvarefter mjölken, sockret, pepparn och musköten slås i för oss här ute på landet stundom sträjkar och kålen, som under flitig omröring får koka öfver sätter oss i förlägenhet.
sakta eld.
Då kålen kännes kokt, redes den m e d Jag medger visserligen, att det är litet be- mjölet och litet mjölk.
Saltas efter s m a k.
kvämare för frun att sända jungfrun — frö- Fläskryggsoppa.
Beståndsdelar: Salt, urvattnad fläskrygg, 2 liter god gräddmjölk, \ liter skalad ken — till bagarboden, men en gång van vid och sönderskuren kålrot, J liter råskalad, sönder- att själf baka skulle bestämdt ingen fru vilja skuren potatis, 4 stora skrapade sönderskurna visa en sådan lättja eller okunnighet, att hon morötter, 4 stora skrapde sönderskurna palster- ej genom bakning en ä två gånger i veckan nackor, hackad persilja, 1 matsked anis eller fenkål.
Fläskryggen sköljes väl i ljumt vatten, hvarefter försåge sina familjemedlemmar med bröd af den lägges i en m e d vatten fylld kopparkastrull egen tillverkning, som, utom det att det är och sättes på elden.
D å vattnet kokat upp, skum- beredt af friska ingredienser och med renlighet, m a s det väl, locket lägges på kastrullen, och fläsk- har den fördelen att hålla sig färskt: det ryggen får på j ä m n eld koka, tills fläsket kännes mört, då den tages upp och spadet silas genom mjuka i flere dagar och skorpor i lång tid, hårsil, hvarefter det slås tillbaka i kastrullen, i hvilket aldrig är fallet med bagarbröd.
hvilken mjölken, anisen och rotsakerna slås.
Då Därjemte får den intelligenta husmodern häri- de senare äro kokta, redes soppan — s o m bör vara s i m m i g — m e d grädde och mjöl, hvarefter genom en tillökning i sin verksamhet, som persiljan lägges i och får ett uppkok.
Fläskryggen särskildt gör henne familjens medlemmar för- skares i bitar och ätes till soppan.
bundne och gör dem ytterligare beroende af Moster Greta.
henne; men bvilken familjefader varder icke mycket hellre beroende af sin » gumma » än af Till sist meddelas här ett par nationalrätter från — bagaren!
öfre Norrbotten, s o m en » Norrbottniska » haft vän- Det är nu visserligen synd om alla dessa ligheten meddela oss.
människor, som lefva » allenast af bröd »; men, Blöta.
Har m a n buljong, så sättes d e n s a m m a öfver elden att uppkoka.
Eljes tagas ben af ren- de lära icke blott äta det uti sitt anletes svett, eller oxkött, s o m kokas i vatten med litet salt.
utan äfven med stor vedermöda i alla sina Medan spadet häraf (eller buljongen) ännu kokar, lifsdagar, hvadan jag anser det vara en män- ilägges s. k. tunnbröd.
Upptages, då det är väl niskovänlig tjänst befria dem från ett dylikt blött, och ätes m e d kallt s m ö r.
D e n n a rätt användes allmänt på landet s å s o m elände, att de måga taga sig annat för händer.
söndagsfrukost.
Poiatispalt.
R å, skalad potatis rifves, och se- dan vattnet väl fått bortrinna (omkr. en t i m m e åtgår härför), tillsättas korn- eller hvetemjöl samt Landtlig husmoder.
De ytterligare aftalade Bötelföre- ställningar, hvilka vi i förra numret o m n ä m n d e, gingo o m intet på grund af en envis halskatarr, s o m tyvärr hindrade konstnären att under den närmaste tiden uppträda och föranledde h o n o m att redan i början af förra veckan från Stockholm återvända till T y s k l a n d.
Den stora opera-nyhet, Verdis » Ottello », s o m än- nu återstod den m u s i k ä l s k a n d e allmänheten under detta spelar, gafs i m å n d a g s första gången för till sista plats utsåldt hus.
B l a n d åhörarne märktes konungen, kronprinsen och prins Eugen m e d tal- rik uppvaktning.
Om m a n får d ö m a efter det bi- fall, att ej säga hänförelse, h v a r m e d operan mot- togs, k o m m e r » Otello » att blifva i lika hög grad s o m A i d a Stockholmspublikens favorit.
V ä l 3 0 gånger m å s t e titelpartiets innehafvare, hr Ödmann, framträda, delande bifallet m e d fröken Oselio och hr Isimdqvist, D e s d e m o n a s och Jagos representan- ter, hvarjämte hr Nordqvist efter operans slut upp- repade gånger och under starka bifallsrop fram- leddes af fröken Oselio och hr Ö d m a n n.
Den sistnämnde hyllades dessutom vid forsla aktens slut m e d två lagerkransar och b l o m m o r.
Med n ö j e konstatera vi, att detta rikliga bifall var fullt förtjänt.
Operan, som dirigerades af hr Nordqvist, hvilken m a n på senare tiden sällan sett på anförareplatsen, v a r m e d ovanlig o m s o r g inöfvad, hvilket gäller så väl orkester s o m körer; dekorationerna voro särdelas vackra, delvis prakt- fulla; regissören hade på synnerligen lämpligt sätt förstått a n v ä n d a det något inskränkta rum, s o m vår g a m l a operascen medgifver; kostymuppsättnin- gen tycktes vara fullständigt n y och till det m e - sta mycket prydlig.
Hufvudpartiernas innehafvare, fröken Oselio s a m t hrr Ö d m a n n och L u n d q v i s t, v o r o vid mycket god röstdisposition och tycktes varmt intresserade af sina repektive partier.
Ur ett kvinnolifs historia af Johan Nordling.
&gt; I | K l W g e r hade arbetat i tre hela dagar.
I tre dagar hade han knappast unnat sig en mi- nut ledig från tidigt på m o r g o n e n till sent på kvällen.
H a n hade ej förut på åratal, åtminstone ej sedan han för två år sedan först började känna af sitt hjärtlidande, haft en sådan arbetslust och varit så intresserad af någon tafla s o m nu.
Han hade inrättat sin atelier på andra sidan gärdesgården strax nedom stättan.
Den stora gråa solskärmen hvälfde sin lappade kupol öfver en bit äkta konstnärslif: ett staffli, en halffärdig tafla och en solbrynt artist i lång, blårandig blus m e d af ifver glödande kinder och strålande ögon.
Han hade tagit sig för att m å l a den lilla täcka utsikten öfver sjön m e d skogen i bakgrunden och den gröna saftiga ängen framför.
Och liksom den artist, s o m m e d af helig inspiration besjälad pen- sel söker fånga sin hjärteälsklings drag på duken, i sitt arbete omedvetet ingjuter all den älskliga pietet, han känner för originalet, så flöto äfven nu ur Bergers pensel färgerna m e d en aldrig förr anad lätthet och mjuk harmoni, och det var m e d en vällustig känsla af sann konstnärlig ingifvelse, s o m han drag för drag kopierade de fina skiftnin- garna i lif och färg, i ljus och skugga h o s den lilla bit värld, hvilken han lärt sig älska s o m ett förlofvadt land för sina svärmiska d r ö m m a r.
Han visste icke rätt, huru det var, m e n emel- Priset togs ovedersäglingen af hr Ödmann, s o m lanåt kom där öfver h o n o m en aning, som o m m e d en stundom rent af häpnadsväckande eld och han snart skulle nödgas skiljas ifrån detta sitt glöd återgaf detta i så väl vokalt s o m ej m i n s t i eden och därför m å s t e skynda att först åtminsto- dramatiskt afseende mycket fordrande parti.
ne åt sig rädda dess bild undan glömskan.
Då Dramatiska teatern bjöd ock, samtidigt m e d Kungl.
grep han dubbelt hårdt om penseln och m å l a d e Operan, p å en m e d stort intresse m o t s e d d nyhet, m e d dubbel fart m e d ungefär s a m m a t o m m a, Gunnar Heibergs skådespel » K u n g M i d a s », o m ängsliga känsla af v e m o d, s o m o m det gällt att hvilket under detta spelar annanstädes så mycket porträttera de välkända dragen af en älskad afli- både talats och skrifvits.
För styckels innehåll i den, innan de för evigt öfverlemnades åt förgän- redogjordes omedelbart efter det s a m m a s uppfö- gelsen och grafven.
rande å k. teatern i K ö p e n h a m n utförligt i de N u var det på den fjärde d a g e n; taflan nalka- stora tidningarna, och då » Kung Midas » sedermera des sin fullbordan.
Törne hade ej synts till mer offentliggjorts i bokform, torde stycket numera än en gång s o m hastigast sedan den där aftonen, vara väl bekant för en stor del af våra läsarin- s o m börjat så hett och slutat så vänskapligt.
Berger hade varit tidigt uppe och målat oför^ Stycket betydande ej s å litet delvis kan ningar att måhända åskådare.
har m å n g a ställen, s o m äro skrifna m e d scenisk talang, m e n förefaller onekligen konstrueradt och overkligt, hviket dock bero på, att m a n här saknar förutsätt- fullt sentera den bild det upprullar — finnas dessa förutsättningar h o s norska trutet i solgas.set hela förmiddagen.
Fram mot middagen började han m e d ens känna sig s å be- synnerligt m o d l ö s och trött.
Det var, s o m skulle hans arm helt plötsligt förlamats — h a n m å l a d e några drag, så lät han den helt tungt sjunka ned i knäet och försjönk i d r ö m m a r; så spratt han åter upp, gjorde ä n n u ett par försök att arbeta, m e n nej, det var s o m förhexadt, h o n o m syntes, Emellertid väckte flere scener mycken munter- s o m stode någon bakom och drog h o n o m i ar- het, och efter tredje akten skördade trenne af hufvudrollenas innhafvare, hrr Palme, Hillberg och m e n, så snart han lyfte den m o t taflan.
En gång kände h a n det så tydligt, att han hastigt vände Rydgren synnerligen lifligt bifall.
sig o m för att få sikte på den efterhängsne.
In- Hufvudintresset knöt sig emellertid, s o m natur- E j ett lif, så långt han kunde se, utom bo- ligt var, v i d fru Hennings framställning af A n n a gen, finken,, s o m satt på stättan och sjöng.
Den stora Hjelm.
H o n gaf den unga kvinnan m e d en fint solskärmens skugga tecknade sig skarp och kan- studerad, beundransvärdt detaljsäker konst, s o m tig m o t den friska gräsmattan, där omkring sol- gaf ypperlig relief åt den alltjämt v ä x a n d e nervo- ljus, idel klart, brännande solljus.
Hvarje träd, sitet, s o m slutar i vansinne.
E n af glanspunk- m i n s t a buske, den gråa, m o s s i g a gärdesgården, terna var hennes stora replik i andra akten, ut- stugan på andra sidan, skogen, molnen, allt s y n - förd m e d en nästan brutal energi, s o m verkade tes så lätt, så genomskinligt, att det knappt lem- alltigenom äkta och sann.
Särdeles intressant är nade en s k y m t af skugga för de glödande, lodrätt det skiftande spelet i sista akten, och det skratt, nedfallande solstrålarne.
hvaruti till sist vansinnet bryter ut, har en fruk- tansvärdt h e m s k och gripande klang.
Fru Hennings v a r s o m alltid föremål för en entusiastisk hyllning och framkallades upprepade gånger.
Kvinnan är m e r m ä n n i s k a än m a n n e n.
nes lif hon gör själfva sfer är mindre ock snart; böjer går Det allmänhet mannen för är rundar rätliniga att hon, det mänskliga allt in statu quo.
rädda som släktet; ut på men allt Hennes hon fyller harmoniskt sträfvande honom till från egentligen hon Hen- mänsklighet; mänskligare.
tilltagen, hon mannens kelriktning lösa.
i söker A. en den och cir- det änd- uppehåller att bevara Törneros.
Plötsligen började det gå rundt, rundt m e d svindlande fart i hans hufvud.
Ett flor drogs för hans ögon, och det svartnade till midt i dags- ljuset.
H a n hade s v i m m a t, om h a n ej sjunkit ned på den lilla fällstolen.
Där satt han länge m e d hufvudet lutadt i händerna och väntade på någonting, han visste ej rätt h v a d; m e n där sked- de ingenting, där kom ingenting; det var blott en stor h u m l a, s o m förirrade sig in under skär- m e n, surrade länge och väl omkring där inne, b r u m m a n d e h o n o m ä n i det ena örat, än i det andra, skulle så ut, m e n stötte hufvudet i väfven och började åter en irrfärd i skuggan därunder m e d ett ideligt och ilsket surrande.
Allt detta hörde h a n hälft omedvetet, utan att j u s t reflektera däröfver, s o m ett ljud i fjärran; ena stunden kände han på sig, att det var dånet af något af- lägset, brusande vattenfall, och började j u s t få så pass reda och beherskning öfver sina tankar, att han var på vippen att gå till d o m s m e d sig själf, för att han aldrig observerat det förut, då m e d ens den öfvertygelsen smög sig öfver h o n o m, att det var någon besynnerlig, entonig vaggsång, hvars pinande enformighet allt mera söfde ho- nom in, till dess han helt plötsligt vaknade upp till full sans, vid att h a n gled ned af den låga stolen och h a m n a d e raklång på gräsbacken.
Han tog eft par glas portvin till middagen och kände sig mycket kryare däraf.
Fram på eftermiddagen, när det blef svalare, började han åter måla något litet, m e n hade ej hållit i därmed lång stund, förr än h a n kände sig förbi och gick bort och satte sig på trappsteget till stättan.
Vid h a n så hade sutit en stund, kom Törne gå- ende m e d händerna i byxfickorna, hvisslande på en munter stump ur någon favoritoperett.
Nar han fick ögonen på Berger, s o m blek och slö satt och hängde på stättan, stannade han tvärt.
» Är du sjuk? » » N e j, j a g är bara litet trött. » » Jaså », sade han och log, » ja, j a, du tar väl aldeles för häftigt i m e d den där taflan.
Ifver är nog bra, men måttligt är bäst. » Men när h a n så fick se det matta och tvungna leende, s o m drog öfver den andres hvita ansikte, blef han m e d ens helt ängslig.
» D u m å s t e sköta o m dig bättre, det är säkert det; du är nog sjuk ändå, kanske du gjorde klo- kast, i att gå in och lägga dig. » » Å h n e j, prat!
Det är ingen nöd m e d mig.
Min tafla står där nere, om du vill se den, så får j a g höra, h v a d du säger. » Törne gick ned åt ängsbacken; h a n hade knap- past hunnit halfvägs, när han får höra ett skrik från stättan.
H a n vänder sig o m och springer dit; vännen ligger orörlig m e d krampaktigt för- vridna anletsdrag på rygg i gångstigen nedanför gärdesgården.
Berger hade fått hjärtslag.
Törne lyfte h o n o m öfver stättan och bar s å in h o n o m i stugan, där h a n lade honom på den bäd- dade sängen.
Själf satte h a n sig bredvid på en stol för att invänta hans uppvaknande.
De gröna spjäljalousierna voro tillskjutna ut- ifrån för solen.
E n tung, skuggig svalka var lägrad öfver rummet, m e n icke dess mindre luk- tade där instängdt af maten sedan middagen och portvinet, s o m ä n n u stod uppslaget på det odu- kade bordet.
Han fick vänta länge, mycket länge.
Det var pinande tyst i r u m m e t, en sådan där tryckande, kvalfull tystnad, s o m plågar oändligt mycket mer än det mest skärande missljud, och s o m blytung och kall lägger sig försoflande öfver hela ens vä- sende.
H a n kunde bokstafligen, s o m m a n säger, höra sitt eget hjärtas slag och den andres ännu svagare, o j ä m n a andedrag.
Efter en timme, kanske två, kanske tre, det visste han ej rätt, slog den sjuke långsamt upp sina ögon.
Det första han fick se, var vännen, s o m satt vid h a n s hufvudgärd.
» Ä r du bättre n u?
» » Ja, j a g tror det. » S å blef där åter tyst en stund, en evighet.
Plötsligt sade Berger m e d matt, hviskande s t ä m m a: » Taflan — m i n tafla — j a g vill se den. » Törne gick för att hämta den.
A c k, h v a d det kändes lätt och skönt att k o m m a ut ur den tunga, instängda sjukluften o c h få dra ett djupt andetag i solskenet därutanför!
Hvilken härlig afton!
S e sjön, hur klar och spegelblänk!
Och skogen, hur fridfull och hög- tidlig, lugn ocb tyst!
När Törne k o m m e r fram till stafflit, stannar han full af beundran s o m fängslad framför mål- ningen.
Den är verkligen ypperlig!
Hvilket lif, hvilken späd och saftig grönska i den sluttande ängsbacken — hvilken fin skiftning i dagrarne där nere bland v a s s e n och på den lätt krusade sjön!
Hur mörk och dyster den h ö g a skogen där bakom, s o m ett mollackord i en smekande, me- lodiös sonat, och så aftonhimmelen däröfver, en glänsande, praktfull, hänförande final, hvilken färg, hvilken glöd, hvilka lätta, flytande förtoningar, hvilken fin poetisk idealisering, och dock hvilken sanning, hvilken gudomlig natur!
H a n står där länge gripen af förvåning, af be- undran — han j ä m f ö r kopian drag för drag m e d originalet, upptäcker någon n y fullkomlighet, nå- gon n y artistisk n y a n s af genialisk uppfattning och drar endast då och då en suck: » Åck, den s o m blott kunde m å l a så, något liknande, något tillnärmelsevis! » S å för han sig då ändtligen till m i n n e s, hvar- för han kommit, tar tallan ifrån stafflit och skyn- dar åter.
de 3 delarne med tunn, hvit sbirting ooh syr tillsammans figurerna a i si- dorna c med efterstygn.
B, som bil- dar bottnen, beklädes på ena sidan S ö n d a g: Soppa med sockerrötter; med atlas, som vikes väl öfver på an- " kotletter af oxtunga; sparris; apelsin- dra sidan oeh där fästes.
Därpå klip- sallad (Idun n:r 2 1).
pas 2 atlas- och 2 plyschdelar efter fig. M å n d a g: Puré af morötter; kokt a, i det man likväl upptill på allesam- bafstunga.
man beräknar ytterligare 12 cm i tråd- T i s d a g: Ragu på lam med risgryn; rät riktning.
M a n syr nu tillsammans äggöl med mjölk.
atlasen på sidorna c och infogar den Onsdag: Soppa med spenat; kokt sedan, så att söm inträffar mot söm.
fårbringa med dillsås.
med fina stygn i det styfva fodralet.
Torsdag: Puré af potatis; kokt Nedtill vikes den till en bred söm öf- torsk.
ver kanten och fästes på utsidan.
N u F r e d a g: Surstek; soppa på smul- förenar man figurerna a och b, som tron.
alla tre förses med atlasfoder, i det L ö r d a g: Soppa på gädda; ragu på man infogar bottnen med kast stygn.
fläskkorf (chipolata) med kalfstek i tär- Därpå syr man tillsammans plyschde- ningar.
larne i sidorna e och drager dem, li- kaledes så att söm inträffar mot söm, utvändigt öfver fodralet.
E n bred söm A f vikes en efter be- i undre kanten inåt och plys- hof stor gädda tagas fileterna, hvilka chen fästes med osynliga stygn vid hvardera skäras i två delar, saltas bottnen.
I öfre kanten sys plyschen och stekas lindrigt med smör i förten- och atlasen tillsammans, hvarvid man nad stekpanna samt få kallna.
Gädd- på båda sidor om sömmen c lemnar 6 hufvudet och benen jämte en morot, cm öppna.
3 cm från öfre kanten an- en lök, en purjolök, salt och vatten, bringar man en dragsko, genom hvil- tillsatt med hvitt vin, kokas till fisk- ken dragés en silkeskordong.
Vack- buljong.
D e t stekta gäddköttet stötes rast är kanske ett fodral af rödsilkes- med blött och urkramadt bröd, drifves plysch med atlasfoder i gammal guld- genom sikt, spädes med buljongen, färg.
drifves åter genom finare sikt och upp- hettas under omröring; afredes därpå V å r a b a r n.
vid första uppkok med ett par, tre äggulor efter behof, litet grädde till- Härdningssystemet bör användas med blandas; saltas, upphälles och serveras stor försiktighet.
V å r dräkt är med med stekt bröd eller kokta risgryn.
hänsyn till kroppsvärmen endast er- sättning för ett visst kvantum föda.
Lam- Detta vetenskapliga rön finner dubbel bringa delas i fyrkantiga bitar, fräses tillämpning på barnen.
I anseende till i smör, kryddas, blandas med en mat- deras lilla kropp och hastiga växt blir sked hackad persilja, några matskedar den skada kylan åstadkommer mycket rå skinka, skuren i tärningar, och en stor.
Kalla afrifningar i ett varmt rum liten lök; fräses tillsammans några mi- äro mycket välgörande, då kroppen nuter, hvarpå buljong tillsättes, så att sedan frotteras duktigt efteråt, så att den jämt skyler köttet; får koka starkt värme frambringas.
Till och med om fem minuter och sättes därpå på sva- barnen äro friska, behöfva de nästan gare eld.
D å köttet är till trefjerde- dubbelt så varma kläder som fullvux- delar färdigkokt, upphälles det i durk- na.
För att barn skola få gå med ur- slag, afputsas, nedlägges på nytt jämte ringade klädningar, bör det vara myc- den silade såsen i kastrullen, risgryn ket varmt.
Den för barnen så nöd- — 1 0 cl.
för 3 0 el.
sås — tillsättas, ko- vändiga rastlösa verksamheten och rö- kas ' / « timme, hvarefter kastrullen flyt- relsen bör man aldrig söka inskränka, tas på svagare eld, där risgrynen och och om sommaren bör man förse de raguen böra blifva samtidigt färdigkokta.
små med lösa, praktiska kläder, som Serveras.
icke så lätt blifva smutsiga, och så att Anm.
O m man så hafva kar), till- de slippa höra den eviga förmaningen sättas på samma gång som buljongen att vara » försiktiga ».
Man bör bada tre matskedar tomatpuré.
barnet hvarje dag, tvätta det middag oeh kväll, Tungan och låta det tumla om duk- 3. tigt, för att kroppen skall bli smidig.
skares i fingertjocka skifvor, som dop- För att bringa litet system och ro i pas i en blandning af ägg oeh kryddor det hela, bör man dagligen taga sina (salt och litet muskott), rullas i rifvet älsklingar med sig ut oeh gifva dem bröd och stekas gulbruna i smör.
en åskådningsundervisning naturen, låta dem binda buketter och själfva omsorgsfullt sätta dem i vatten o. s.
v. O m sommaren bör man gifva dem mycket mjölk, ägg och kokt frukt.
På Fodral till teaterkikare.
M a n kan detta sätt skall man fä sina barn att utan svårighet själf förfärdiga sådana befinna sig väl, både andligt och kropps- af papp eller grof, fast kanfas, två för- Försiag till matordning för veckan 2 — 8 juni.
Soppa på gädda.
Ragu på lam med risgryn.
Kotletter af oxiunga.
D. storade delar efter fig. a., efter fig. b. en förstorad del.
K l ä d e d r ä k t en.
Citronsaft är mycket att föredraga fram- för andra starkare medel, såsom svaf- velsyra, saltpetersyra o. d.
Citronpudding.
A f 8 äggulor, 3 dl.
grädde, rifha skalet af 2 små citroner, en desertsked potatismjöl och knappt 2 1 3 gr. socker kokas en kräm, som vispas, tills den svalnat.
D e 8 till hårdt skum slagna hvitorna röras därpå i krämen.
E n form glaseras med brynt socker, krämen hälles i denna, sättes i en kokande vattenpanna i ugnen att koka, tills den väl höjer sig och for- men kännes lätt, då den stjälpes upp varm.
Ätes varm eller kall, med va- nilj- eller citronsås.
E. R — d.
Tvättsvampar få, sedan de begagnats någon tid, en obehaglig lukt.
D e be- frias från denna och regöras på följande sätt.
M a n lägger svampen i en kruka och pressar saften af en citron öfver den, hvarpå citronen skares i stycken oeh lägges i krukan bredvid svampen.
Kokhett vatten slås öfver alltsammans, hvarpå det får stå i ett dygn.
Då man sedan pressar ut svampen i rent vatten flere gånger, blir den som ny.
oöfverträffliga H os en tjänstemannafamilj, boende på Norr, finn.
att hyra ett stort, ljust, möbleradt rum med fri utsikt och egen tambur, 1 tr. upp åt gata, för ett bättre fruntimmer.
2 5 kr.
pr månad, eldning och städning.
[2012] LEDIGA PLATSER.
S k a f f e r i e t.
Gymnast!
M a n lägger smöret i en lösning af dubbelt kolsyradt natron, koksalt, nå- got socker jämte litet upplöst vinstens- syra och arbetar smöret duktigt däri, då den dåliga smaken helt oeh hållet försvinner.
Önskas under sommaren erhålla mas- sagebehandling af examinerad sådan (helst kvinlig).
Fritt vivr &lt; och ett vackert, vänligt hem lemnas i utbyte.
Vidare meddelas Hornsgatan 1 8, 2 tr., kl. 3 — b.
[20H] H e m f ä r g n i n g -.
En lärariifiiiiltaii Att färga glacéhandskar vackert svarta.
(Materiel: för ungefär 1 0 öre blåträd, 5 öre alun oeh 10 öre bomolja).
Genom detta förfaringssätt kan man finna an- vändning för gamla förbrukade bal- handskar.
M a n upplöser ett stycke alun i varmt vatten och bestryker där- med handsken medels en pensel, bäst är att därvid träda upp handskfingren pä en pinne.
D å handsken torkat, bestryker man den med det vatten, hvari man länge koka!
blåträdet.
Ef- ter torkningen bli handskarne violetta och bestrykas nu ånyo med blåträd.
Sedan de nu torkat, bestryker man dem med bomolja, hvarigenom de bli svarta och mjuka.
D e färga ej mera än vanliga svarta handskar.
med undervisningsskyldighet hufvud- sakligen i modersmålet och tyska språ- ket är ledig vid Skellefteå elementar- läroverk för flickor.
Ansökningshandlingar och betyg skola vara inlemnade före den 15 juli till styrelsens ordförande theologie dok- torn S. Brandeli i Skellefteå.
I nformator, som är villig att mot fritt, vivre läsa 3 i 4 timmar dagl.
med två gossar om 13 och 1 4 år, önskas under sommaren af familj, bosatt på vacker landtegeDdom.
», Köping, p. r.
[2003] E n ung, bildad flicka, hälst kunnig i sömnad, kan få lära hushållet mot det, att hon är villig hjälpa till med alla inomhus förefallande göromål.
R e - flekterande torde med snaraste hän- vända sig till » Ella », Smedby, p. r.
[2007] A l l m ä n n y t t i g t.