Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jemlikt Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den 10 September 1829 och Bergslagets begifvande, bl ef under den 31 Oktober samina år och den 14 Maj 1831 i nåder beslutadf, att, genom afsättande af viss andel af silfververkets afkastning, efter då tillika stadgade grunder, en fond borde bildas och i jordegendom nedläggas, hvarefter, sedan denna tond vunnit sådan tillvext, att deraf erhölles en årlig afkastning, svarande mot 1,100 tunnor spanmåi, hälften råg och hälften korn, hvilken afkastning Bergslaget, efter beräkning af 6 Hulr 32 sk. banko såsom medelmarkegångspris per tunna, ansett ungefärligen motsvara Bergslagets vinst utaf 1743 års kontrakt om de under arrendet inbegripna räntor, det skulle afgöra», huruvida nämnde räntor, öfver hvilka förutvarande dispositionsrätten emellertid kominc att. fortfara, borde af silfververket få bibehållas, emot bisen efter markegång, eller till Kronan afträda» j vid hvilket förhållande Kommittejade fiir beskattnihgsväspndets samt uppbörds- och redogörelséverkets förenkling i sitt. underdåniga Betänkande af deli 30 April 1847 förklarade sig finna någon knpital-ersätihing för de arrenderade räntorna icke kunna ifrågakomma, ilten föreställde sig, att Staten kunde återtaga dispositionsrätten öfver desamma emot att
Ivila hvad den tinder formenlig varande ränte-ersättningsfondens alkast •- O “ hing understeg värdet af 1,100 tunnor spniiinäl. och beträffande de räntor, som vöre i silfvenerket donera,d», ansåge Koinmittrrade ändamålsenligast, att
Öfverenskommelse träffades om dessa räntors afståehde mot skälig kapital-ersättning; men då Sala Bergslags-intressentcr, häröfver böhle, förklarade sig icke vilja frånträda den disposition i dessa hänseenden, sorn genom särskilda Kongl, beslut blifvit deln tillförsäkrad, fann Kongl. Majit, vid ärendets föredragning den 3 April 1852, Kommittcrades förslag i ämnet icke fiir det dåvarande till någon åtgärd föranleda.
Ehuru den väckta frågan om räntornas indragning till Statsverket sålunda för den gången förfallit, ansågo Rikets sednast församlade Ständer något hinder deraf icke möta att, sedan de af Kongl. Majit, och Rikets Ständer beslutade grunder för en allmän skatteföfenkling genom Kongl. Kungörelserna den 1 1
Maj 1855 kommit till verkställighet, ånyo söka åvägabringa en sådan öfverenskommelse nied Sala silfververk» delegare, hvarigenom de kunde af Kronan bekomma fullt motsvarande ersättning fiir värdet af ifrågavarande räntor, emot det. att de skattskyldige förklarades berättigade att saluma räntor, efter i allmänhet stadgade grunder, till Kronan utgöra; helst meningen icke vöre att tillskynda Bergslaget någon förlust idler minskning af de förmåner, det för närvarande å t njöt c, utan endast att genom Statens 'mellankomst bereda de skattskyldige en lindring, hvarvid jemväl den af Komiriitterade yttrade åsigt i fråga om Statens rätt att. tinder ofvan oitifiiiInälda vilkor, återtaga dispositionsrätten öfver de under arrén - Stals-Vlskollels Utlåtande N:o HD. 5 det inbegripna räntorna syntes förtjena uppmärksamhet.
Fördenskull och jemte tillkännagifvande, att Rikets Ständer, för sin del, an sage ined billighet öfverensstämmande, att de räntegifvare, hvilkas räntor vore anslagna till Sala silfververk, komme i åtnjutande af ränte-fören k lingens förmåner och befriades från den för dem undantagsvis bibehållna uppsägning af räntorna in nä tura med deraf härflytande olägenheter, anltöllo Rikets Ständer, i underdånig skrifvelse den 22 Augusti 1857, att, då för åstadkommande af en förändring i bestående förhållanden det syntes nödvändigt icke allenast att Bergslags-intressenterne ytterligare i ämnet. hördes, utan jemväl, tinder förutsättning af deras samtycke, att vederbörande embetsmyndigheter erhölle tilllälle att afgifva yttlande i fråga olli sättet och ordningen för samma förändrings verkställande, hvartill Rikets Ständer, i frågans dä outredda skick, oj kunnat uppgöra förslag.
Majit täcktes i nåder vidtaga sådana förberedande åtgärder* sorn för detta, ändamål funnos erforderliga, samt derefter till Rikets Ständer aflåta nådig framställning i ämnet.
Till följd af erhållen nådig befallning att, sedan Sala Silfververks delegare blifvit i ämnet hörde, med underdånigt utlåtande i anledning af förevarande ärende till Kongl. Majit inkomma, hade Kongl. Kammar- och Kommerse-kollegierne, jemte öfverlemnande af bemälde delegares infordrade förklaring, sådant utlärande under deli 12 Oktober sistlidet, är afgifvit.
Bcrgslags-intressenterne hade i siri förklaring fortfarande hestrid!
Statens rätt att, emot tillhandahållande åt Bergslaget af ålliga Värdet af din spanmäls-qvantitet, solli motsvarade skilnaden mellan 1,100 tunnor spantnål och den bildade ränte-ersättliings-fondens afkastning, när sorn helst, återtaga dispositions-rätten öfver de under arrendet inbegripna räntorna, samt ansett sig kunna yrka att orubbadt varda bibehållna vid tillgodo njutande af 1743 års kontrakt, men likväl, för att gå Kongl. Majits nådiga af sigt samt Rikets Ständers och räntegifvarnes sammanstämmande önskan till mötes, medgifvit att afstå fördeden af ifrågavarande spanmåls åtnjutande in natura och öfriga persedlars uppbärande efter årligt markegängspris samt att efter ränteförenklingens grunder i stället emottaga lösen för vissa persedlar efter tio års medelpris och lör de öfriga i fix penningeränta, emot erhållande af ersättning för förlusten, beräknad pä följande sätt:
I)e så kallade Honsts/uls-medlen bestodo, enligt en emellan Bergslaget och allmogen ingången förening* sorn Kongl. Majit den 22 November 1803 stadfästat, dels af Gnifvcdrängs-hjelpen* o 18 tunnor span mål, hälften råg och hälften korn, hvilka ärligen vid Thonie dag in natura till Bergslagets magasin lefvere rades, dels af lösen efter ärligt markegängspris för l,017f Jordeboks-, 1,015$ öke- och 2,031 { drängedagsverke!!.
Då nu spanméltyn komme att efter tioårig inedelmarkegäng lösas och Bergslaget i stället nödgades inköpa spantnål till sitt magasin, hade det beräknat förlusten härpå till skilnaden mellan inköpspriset och årsmarkegångspriset för de tio åren 1848—1857, utgörande för en tunna 6 Slals-Utskottets Utlåtande N:n 4 89. spantnål, hälften råg och hälften korn, i medeltal 40 sk. 7V™ rst., hvarmed det lörra öfverstege det sednare, så att. i förhållande dertill, ersättningen skulle belöpa för 518 tunnor till 438 R:dr 6 sk. 9? rst. banko.
För (ike- och <lr än ge-dag.sver hena hade lösen hittills utgått efter årliga markegångspriset. men, då de efter förändringen skulle lösas efter medelmarkegången för de 20 åren 1834—1853 och härvid måste i betraktande tagas den betydliga stegring i dagsverksprisen, som de tre åren 1855. 1856 och 1857 inträffat, hade Bergslaget begärt, att dess årliga förlust härå måtte, efter ett medelpris för sistnämnda tre år, såsom varande det lägsta, hvilket i beräkning för framtiden kunde antagas, varda ersatt med 980 R:dr 37 sk. rst.; men på det att icke å ersättningen för konststats-medlen, utgörande sålunda en årlig summa af 1,418 R:dr 44 sk. 4 rst. banko, ytterligare förlust genom myntvärdets fall, om den bestämdes i penningar, måtte drabba Bergslaget, hade det anhållit, att denna summa måtte förvandlas i spanmål efter medium af de 20 arens markegångspris från 1834 till och med 1853, utgörande omkring 185.* tunnor, hälften råg och hälften korn, och lösen för detta spanmålsbelopp efter de tio sista årens medelpris årligen af Statsverket till Bergslaget vid Thorne tid utbetalas.
I de arrenderade rån torna inginge vindkor s-spanmål med 311 tunnor 18 kappar och qvarntull med 14 tunnor 16 kappar, eller tillsammans 326 tunnor 2 kappar, hälften råg och hälften korn, som lika med grufvedrängs-hjelpen in natura lefvererades; och skulle efter samma beräkning, som för denna, ersättningen för förändringen med berörde spanmål uppgå till 275 R:dr 38 sk. 1 rst. banko.
Den genom förvandling till ständig penningeränta efter 1834— 1853 årens medelpris uppkommande förlust å de småpersedlar, som inginge i de arrenderade räntorna och hittills blifvit lösta efter årligt markegångspris, samt förorsakades deraf att det sednare komtne att öfverstiga det förra, hade Bergslaget, efter jemförelse med de sista årens förändrade markegångspriser å dessa persedlar, beräknat till 27 R:dr 9 sk. 3| rst. banko, och då således å de arrenderade, räntorna förlusten tillsammans skulle bestiga sig till 302 R:dr 47 sk. 4 rst. banko årligen, hade Bergslaget begärt att denna summa måtte på enahanda sätt som för konststats-medlen blifvit föreslaget, i spanmål efter 1834—1853 årens markegång förvandlas och spanmåls-beloppet vid Thorne tid hvarje år efter tioårigt medelpris lösas, derest det icke skulle befinnas lämpligare och mera enkelt, att berörde summa, i jemnt Riksdalers-tal, finge gå i afräkning å Bergslagets årliga arrende för samma räntor.
Vid granskning hos Kongl.
Kammar-kollegium af Bergslagets nyssnämnda uträkningar hade befunnits, att skilnaden emellan inköpspriset och markegångspriset å en tunna spanmål, hälften råg och hälften korn, efter medium af de tio Sluls-Vlskoltets lillå lande A’:<< /SS 7 åren 1848 — 1857, icke utgjorde 40 sk. 72/i« rst., utan rätteligen 40 sk. 2§ rst<.. och derefter belöpande ersättning för 518 tunnor 433 R:dr 39 sk. 7| rst. oell för 326 tunnor 2 kappar 273 R:dr 3 sk. 8|£ rst.; att Bergslagets till 27 R:dr 9 sk. 3 rst. beräknade förlust å småpersedlarne inskränkte sig till rätteligen uträknade 26 R:dr 45 sk. 3 rst., saint att, såsom följd häraf, hela årliga förlusten för räntelörenklingens medgifvande slutade med en summa af 1,714 R:dr 30 sk. 1 rst. banko, nemligen: å konststats-medlen för 518 tunnor spanmål 433: 39. 7£. dagsverken 980: 37. 6§. 1;414: 29. lfj. och å arrenderade räntorna för 326 tunnor 2 kappar spanmål . . 273: 3. 8*^. småpersedlarne 26: 45. 3. 30O: llJi"
Summa Banko R:dr 1,714: 30. 1, hvaraf partisumman lör konststats-medlen, efter 1834—1853 åiens medelmarkegångspris af 7 R:dr 31 sk. banko å en tunna spanmål, hälften råg och hälften korn, motsvarade ett belopp af 185 tunnor J kappe och hela hufvudsumman ett värde af 224 tunnor 8 kappar sådan spanmål.
Efter inhemtande af hvad sålunda förekommit jemte hvad Kongl.
Kamrnaroch Kommerse-kollégierna, uti ofvan omförmälda underdåniga utlåtande, i ämnet anfort, hade Kongl. Majit, som lika med Kollegierna, ansett frågan om de arrenderade räntornas inlösen till Statsverket, innan ränte-ersättnings-fonden ernått föreskrifven storlek, böra, på grund af Kongl. Brefvet den 3 April 1852, äfven denna gång förfalla, samt funnit
Bergslagets nu framställda ersättningsanspråk med de hos Kongl.
Kammar-kollegium gjorda rättelser, vara antagliga, i nåder föreslagit, att, till beredande af ränte-förenklingens fördelar jemväl åt de skattskyldige i Salbergs län, Rikets Ständer måtte bevilja ett förslags-anslag, motsvarande värdet af 185 tunnor spanmål, hälften råg och hälften korn, att årligen sednast den 21 December Bergslaget efter ett, hvarje år för de nästförflutna tio åren bestämdt medelpris, tillhandahållas, i ersättning för Bergslagets förlust å grufvedrängs-sädens och dagsverks-penningarnes förvandling; samt att för den å de arrenderade räntornas förenkling uppkommande förlust, hvilken kunde antagas till 300 R:dr banko eller 450 Riksdaler Riksmynt, Bergslaget måtte meddelas nedsättning i arrendet till motsvarande belopp med 1,800 daler silfvermynt, till dess framdeles, då ersättnings-fonden hunnit till sin föreskrilna storlek, räntorna kunde till Statsverket återgå.
Stats-Utskottct, till hvilket denna nådiga framställning blifvit remitterad, har, efter erhållen kännedom af de frågan rörande handlingar, tagit densamma i nog - 8 Slali-ikskotlets Utlåtande IS:<> i30. grannt öfvervägande; och finner, med afseende a hvad i saken förekommit, skäligt tillstyrka Rikets Ständer att bifalla hvad Kongl. Majit i ofvanberörde hänseende täckts föreslå; i följd hvaraf ifrågavarande förslags-anslag, motsvarande värdet af 185 tunnor eller l, 165,5 kubikfot spanmål. hälften råg och hälften korn, hvilket anslag rätteligen bort uppföras å Sjette Hufvud-titein, som likväl redan är till större delen reglerad, torde, efter ett antaget pris af 2 Ii:dr för kubikfoten, men i rundt tal förvandladt till 2.400 R:dr R:mt, med detta belopp för hvartdera af åren 186 1, 1862 och 1868 för det afsedda ändamålet å Riksgäldskontoret anvisas till Kongl. Maj:ts nådiga disposition.
A:« ISO.
Ank. till Exp.-Utsk. den 9 Juli 1860, kl. i e. m.
Utlåtande, i anledning af väckt motion, angående åter lemnande till staden, Halmstad af 2:ne tilt Kronan upplåtna mindre jordrymder.
Uti etf till Borgare-Ståndet af Herr Hammar\
Göran, ingifvet och till SratsUtskottet remitteradt Memorial ottlförmäles, hurusom år 1856 fråga uppstått derom, att Kronan sktrlle medelst trädplanteringar försöka binda de tfygsandsfält, sorn till en del votc belägna vid Nissa-åns utlopp i hafvet, samt att tvänne staden - Slals-Ulikvlleli Ullålande A:o 13a. 3 tlen Halmstads hamn tillhöriga egofigurer, den ena om ett tunnland 3 kappland* uppskattad till 14 kapplands areal, och den andra om 8 tunnland 10 kappland* värderade till 8,4 kappland, skulle lör sådant ändamål till Kronan afstås; i sam-» manhang hvarmed Hamndirektionen* som fästat mera afseende vid besparingen af kostnaderne för flygsandens bindande än på hamnens verkliga behof för framtiden, till Kronan utfärdat upplåtelse-bref å egorna, utan att till en sådan åtgärd vara bemyndigad, hvarefter lagfart det oaktadt åkommit den gjorda upplåtelsen.
Emellertid vore dessa egor för hamnen af omistlig beskaffenhet, enär de allena vore tjenliga till upplagsplatser för hamnens pråmar m. m., och då egorna för hvilket annat ändamål sorn helst saknade allt värde, kunde Kronan destomindre anses göra någon uppoffring genom desammas återlemnande till hamnen, som deras innehafvande medförde årliga utgifter, på grund af hvilka anledningar motionären väckt det förslag, att Rikets Ständer måtte lör sin del medgifva, att ofvanom förmälde, af Hamndirektionen till kronan afstådda egor måtte varda till hamnen återlemnade.
Stats-Utskottet har, efter erhållen kännedom af de frågan rörande kartor och handlingar, tagit detta ärende i öfvervägande: och enär, enligt hvad Chefen i Kongl. Styrelsen för allmänna väg- och vattenbyggnader uti ett handlingarne bilögadt yttrande upplyst, ifrågavarande jordrymd, hvilken å en af A. S.
Paulsson år 1855 upprättad karta öfver Halmstads stads, slotts och hamns flygsandsfält finnes vara betecknad med Litt.
C, är för det uppgifna ändamålet behöflig, samt flygsanden å nämnde mark lämpligen kan bindas genom påfyllning och planering af den lerblandade jord* som erhålles vid den i hamnrännan pågående muddring, hvadan den afsedda planteringen för berörda ändamål icke synes vara nödvändig, får Utskottet, som anser staden böra godtgöra Kronan de omkostnader den i följd af nämnde upplåtelse fått vidkännas* hemställa, att Rikets Ständer måtte för sin del besluta: att ifrågavarande mark finge, emot erläggande af de omkostnader Kronan i följd af ofvanberörde upplåtelse derå nedlagt, till staden Halmstad för det afsedda ändamålet återlemna^'
Och torde, i händelse denna hemställan vinner bifali, underdånig skrifvelse härom böra till Kongl. Majit aflåtas* Stockholm den 6 Juli 1860.
St. fröt. istia & isca. 4 Sami. i Afd. 2 Hand.
IS Mfl. 3 STOCKHOLM, typografisk a föreningens boktryckeri, 1860.
Stat s-Ut skottets Utlåtande N:o 131.
1 W:o 131.
Ank. till Exp.-Utsk. den 10 Juli 1860, kl. 2 e. m.
Utlåtande, angående föreslagen eftergift och afskrifning af ett
Markaryds församling i Kronobergs län beviljadt kyrkobyggnadslån. (R. A.)
I anledning af väckt motion och sedan nämnde rörsamlings kyrka blifvit i Maj manad 1851 genom åskeld anländ och i grund nedbrunnit, beviljades af Riket* år 1854 församlade Ständer, för uppförande af ny kyrkobyggnad, församlingen ett lån å 6,866
R:dr 32 sk. banko, till utgående från Riksgälds-kontoret, emot vilkor att, sedan detta lån under 5 års tid fått utan ränta innehafva*, sex procent å detsammas ursprungliga belopp skulle, före slutet af hvarje år, till Riksgälds-kontoret inbetalas, af hvilka 6 procent borde beräknas fyra procent årlig ränta för det återstående lånekapitalet, hvarefter det öfverskjutande beloppet komine att såsom kapital— afbetalning å lånesumman afgå, intilldess denna blifvit till fullo godtgjord.
Sedan det sålunda anvisade lånebeloppet i Juli månad 1854 från Riksgäldskontoret utbekommits, har fråga om befrielse för församlingen från fullgörande af den stadgade återbetalnings-skyldigheten blifvit under innevarande riksdag väckt genom 2:ue till Stats-Utskottet remitterade motioner, afgifne, inom Preste-Ståndet af Prosten Modigh, som föreslagit att Rikets Ständer måtte för sin del medgifva att det
Markaryds församling beviljade lånet finge efterskänkas och afskrifvas; samt inom BondeStåndet af lliksdags-fullmägtigen Sven Heurlin från Kronobergs län, hvars motion innefattar hemställan, att Rikets Ständer ville genom afgående skrifvelse hos Kongl.
Muj:t i underdånighet anhålla, att Kongl.
Majit täcktes af gunst och nåd efterskänka sagde lån; varande af båda motionärerne hänvisning meddelad till en af Markaryds församling, genom utsedde ombud, i Augusti månad sistlidet år hos Kongl. Majit i underdånighet gjord ansökning, med dertill hörande handlingar, för hvilkas hufvudsakliga innehåll, såsom fullständigt upptagande de upplysningar och skäl, motionärerne bvar för sig åberopat och anfört, Utskottet ansett sig böra här redogöra.
Efter om förmälande af den år 1851 inträffade olyckshändelsen, dervid församlingens gamla kyrka med tillhörande inventarier och trenne större tornklockor förstördes, är i den underdåniga ansökningen anlordt, att nämnde olycka varit för den medellösa för— Bih. till IL St.
Prot. 1859 A 1860. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 19 Haft. 1 2 Stats-Ulskottcts Utlåtande N:o 131. samlingen sa inyckel mera kännbar, som den nedbrunna kyrkan blifvit år 1840 med stora kostnader omtäckt oell i öfrigt reparerad, hvilket arbete icke allenast medtagit den dåvarande kyrkokassan, utan äfven erfordrat ett icke ringa tillskott af församlingsboerna.
Den ringa kassa, som derefter intill år 1851 hunnit hopsamlas, upp gående till 2,440
Ridr 76 öre, hade, jemte det af Rikets Ständer beviljade län å 10,000 Ri.lr samt insamlade stamboksmedel till belopp af 2,680 R:dr 56 öre, åtgått till den nya kyrkobyggnaden, som dessutom erfordrat en kostnad af 24,762 R:dr, hvilket belopp måst tillskjutas af församlingens innevånare.
Då härtill komme att detta samhälle vore långt aflägset från städer samt i saknad af kommunikationsanstalter; att samhället ej kunnat uppdrifva sitt jordbruk sä att det deraf kunde nära sig, utan årligen måste inköpa ungefärligen 3,000 tunnor spanmål, dertill alla inkomsterna af församlingsboernas egentliga binäring, tillverkning af välskedar, åtginge; att större delen af församlingens yngre manliga befolkning måste tagas från jordbruket för att i rikets norra provinser samt Norrige och Finland afyttra binäringsprodukterna; att hemmanen, i förhållande tdl deras afkastning, vore al allmänna nisk vider och onera båldt besvärade samt att församlingen nödgats för den nybygda kyrkans brandförsäkring utbetala en dryg afgift, har församlingen, i anseende till dess betryckta ekonomiska ställning, i underdånighet anhållit, alt bea eller åtminstone hälften af ofvanberörda lån å 10,000 R:dr R:mt måtte efterskänkas och afskrifvos.
Uti ett i anledning af denna underdåniga ansökning afgilvct yttrande bar Kronofogden i orten, jemte vitsordande af de i ansökningen ornlörmiilde förhållanden, upplyst att Markaryds församling, bestående af 44$ mantal, deraf 59$ kronoskatte, 2| krono och 2 mantal frälse, med en folkmängd, enligt 1859 års skattskrifuin”s— längd, utgörande 5,100 personer, hvaraf 1,344 mantalsskrifne samt 1,756 mantalsfrie och minderårige, vore vanlottad derigenom, att den magra och stenbundna jordmånen icke lemnade uppehälle åt befolkningen, som derföre hufvudsakligen måste egna sig åt de för tillfället mera lönande binäringarne, tillverkning och försäljning af välskedar samt afverkning och transport af de få skogsprodukter, som ännu funnes qvar, men hvilka näringar årligen altogo och gålve mindre afkastning; — och har den underdåniga ansökningen blifvit såväl af bemälde Kronofogde, som äfven al vederbörande Konsistorium och Konungens Befallningshafvande förordad; hvaremot Kongl. Kammar-kollegium i afgifvet underdånigt utlåtande för sin del till Kongl. Majit i underdånighet öfverlemnat om och i hvad mån, i anseende till uppgifne och vitsordade förhållanden, den underdåniga ansökningen kunde anses böra i nåder behjertas.
Vid underdånig föredragning af detta ärende den 17 sistlidne November har, enligt hvad Utskottet inhemtat.
Majit ansett att i ofvanberörda ansökning skäf icke vore anförda af beskaffenhet, att till någon särskild åtgärd af Kongl. Majit föranleda.
Då den olyckshändelse, hvarigenom Markaryds äldre kyrka blifvit år 1851 förstörd, redan varit, jemte dermed förenade omständigheter, föremål för Rikets Ständers pröfning och behjertande vid afgörandet af frågan om det lån, som blifvit lör - Stols-Utskottet» Utlåtande X:o 132. 3 samlingen för uppförande nf ny kyrkobyggnad beviljadt, samt de al’ ofvanbemälde motionärer i öfrigt anförde ocb åberopade förhållanden, enligt Utskottets tanke, icke innefatta giltiga skäl att, genom medgifven befrielse från den löreskrifna betalningsskyldigheten för det Ivftade länet, öka de förmåner, församlingen i och för sitt kyr kobyggnadsarbete af det allmänna åtnjutit, löranlåtes Utskottet hemställa: att de i sagde hänseende genom förevarande motioner gjorda framställningar icke må föranleda till någon Rikets Ständers åtgärd.
]%':« *32.
Ant. lill Exp.-Utsk. deri 10 Joli 1800, kl. 2 e. m. Utlåtande., » anledning af vackt motion om eftergift å ett Knäreds för samling i Hallands län beviljadt kgrkobgggnadslån.
(R. A.) Genom en inom Preste-Ståndet väckt och af Biskopen Bjärck förordad motion, har Prosten ländberg, med anförande hurusom ofvannämnda församling, sedan dess år 18if> upplinda sockenkyrka nedstörtat, för uppbyggande af ny kyrka fått af Rikets år 1830 församlade
Ständer sig beviljadt ett lån å 24,000 R:dr Runt räntefritt under 5 är, hvarefter ärligen skulle erläggas 4 procents ränta och 2 procent i afbetalning till dess lånet var guldet, anhållit att, då den fattiga församlingen komme att råka i stort betryck derest lånets ännu oguldna återstod, 21,649 R:dr, skulle genom årliga inbetalningar oafkortad gäldas, samt beholvet af eftergift blifvit genom vederbörande myndigheters intyg behörigen styrkt.
Rikets Ständer ville bevilja en eftergift af 10,823 R:dr å församlingens skuld lill Rikets Ständers Riksgälds-kontor, under vilkor alt församlingen inom 2:ne år inbetalade länets återstod.
Stats-Utskottet, till hvars behandling denna motion blifvit remitterad, hur tagit kännedom om de af motionären åberopade handlingar och deraf inhemlat, hurusom Knäreds församling, som hos Kongl. Majit sökt enahanda eftergift, som af motionären blifvit föreslagen, i den härom till Kongl. Majit den 22 Oktober sistlidet år ingifna ansökningen anfört, alt sedan församlingen, som förut egt en "animal och förfallen samt, i anseende till ökad folkmängd, otillräcklig kyrka, gått i författning om uppförande af ett nytt och rymligt tempel, samt arbetet å detta sednare så långt fram - 4 Stats-UtsJioltets Utlåtande N:o 132. skridit, att den 29 September 1849 takstolen blifvit rest å tornmuren, linde plötsligen påföljde das tornet nedstörtat och i fallet krossat större delen af kyrkan.
En summa af 45.245
K:dr var härigenom bortspild, derutaf församlingen häftade i skuld för 7,578 R:dr.
Vid den rättegång, som derefter anställdes emot såväl murmästaren, hvilken på entreprenad åtagit sig murarearbetets verkställighet, som äfven dennes löftesmän, blefvo desse sistnämnde, af förekommen anledning, frikände frän all ersättningsskyldighet, och den godtgörelse, som af murmiistarens egendom erhölls, uppgick endast till 667 R:dr 45 öre.