Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Full decharge beviljades sty- relsen, hvilken Atervaldes och s %ledes bestlr af prof. P.
G. Rosdn, dr Carl Nystrom, froknarna T. Geijer och A. Roos saint ffirdelnings- lakaren N.
A. Edling; suppleanter blefvo fru F. Lybeck, froken G. von Plomgren och lifmedikns G. Westfelt.
Till rervisorer fttervaldes frokmrna A. Fabrioius och K. Wall samt till revisorssuppleanter froknarna A. Dahlstrom och M. Silow.
Eassans delagare made sig om att enligt styrelsens forslag ansluta sip till den ansokan om hojdt statsbidrag, s o n af Stockholms sjukkassestyrelsers komitterade skulle till vederborande inliimnas.
Tradgt&amp;dskomit6n har lyckats erhd.lla lofte om plats fijr tvenne kvinliga elever vid en storre agendom icke l h g t i f r h hufvudstaden.
Under en skicklig tradgetl.dsmiistares ledning skulle eleverna hiir
lrunna f t ut ' bildning i det for nnga kvinnor stirskildt passan.de tsad- g&amp;rdsarbetet och 1&amp;a ett yrke, genom hvars utofvande de for fram- tiden skola Irunna finna sin ntlromst.
i: Fredrika-Bremer-FiiF6undef och ~ t s f i i l l n i n ~ e n.
Vid jnnevarande Ars konsb och industriutstillning i Stockholm kommer.
Fredrika-Bre- mer-Forbnndet att deltaga, sedan plats for on enkel montre ii en vaggyta inom Nordiska Inusgets byggnad blifvit A t Forbundet upp- Aten.
Forbundets utstallning omfattar en grafisk framstiillning af dess olika arbetsfalt och, inom de oinrlden dar stdnnt lalnpligen kunnat ske, mera specificerade diagram ofver utvecklingen.
Denna ofversilrt- liga tab15 utgor midtpartiet och ofverst B detsamma synes en byst af Fredrika Bremer.
Den nedre delen upptages af nbgra hyllor, hvarii finnas utstallda exemplar af Forbundets tidslzrift Dagny samt diverse mindre tryckalster.
DBr ar Bfven plats beredd for ett litet arlressblad med svensk och engelsk text, afsedt till spridning bland den GtstiillningsbesiSkande allmiinheten.
Y: Whitlockska stbentfief har i likhet med fbregiiende irir tilldelats filosofie knnclidaten Alice T$unberg.
Till Fredrika-Bremer-Ftirbundefs ombud i Kristianstad och Sunds- vall har styrelsen utsett fru Anna Lindskog och froken Frida af Sandeberg, hvilkn bHdn godhetsfnllt iitagit sig uppdraget.
Fr&amp;n skilda hgll.
r i d Upsala universifef vistas virterminen 1.897 31 kvinlign studenter, af hvilka 14 ti.llhbra Stockholms nation, 4 Vestin.-Dala och 4 Gotoborgs nationer.
Bland dessa 31 finnas 1 filosofie och juris kand., 1 medicine och G fil.
ksndidater.
FriSken Anna Dahl- strijm tjiinstgor iifven denua termin &amp; so?
ordinarie amanuens vid patologiska institutionen.
Foreningen for Stockholms liisesalong hade sitt ksniote tisdagen den 20: e dennes.
Sedan den vanliga, mera affiirsmiissiga delen af forhandlingarna blifvit afslutad, uttalade ' styrelsen sin tacksainhet till froken Awore Wensjoe for 20-iirigt plikttroget och ofortrottadt arbete s&amp;som tjanstgorande inoin salongen.
Tillilra ofvei: ltimnades till froken W. en enkel minnesgiifva, bestiiende af ett album med portriitt af lasesalongens stiftarinnor, dess forna och nuvarande styrelseledainoter samt ofriga gynnare och viinner, j h t e en korg med ntsokta blom- mor, under hvilkas blad en mera varaktig g&amp;d af erkansla var dold.
Stockholms internationella lararinnehem har under de par fir det iigt bestfind haft gladjen se sin verksamhet allt mer utvecklas och vihna anslutning och erkannande&gt; hvilket tillfredsstilllande resnl- tat framgh af dess nyss utfardade Brsberiittelse for h- 1896.
Enligt densamma bar antalet pensionker, hvilka pH kortare eller langre tid vistats i hemmet varit 86, det ofvervagande antalet svenskor, men Bfven utliindskor af olika nationditet sBsom norskor, danskor, engel- skor, tyskor, fransyskor, schweiziskor, polskor, hollandskor, ryskor och amerikanskor hafva begagnat sig af hemmets gastfrihet.
Bled anled- ning af hemmets utvidgning och dumed okade driftskostnader ha inkom- sterna hittills ej fullt kunnat betacka utgifterna, hvarfor en niigot hijgre inackorderingsafgift for de storre rummen for framtiden ko~nmer att erlaggas.
Priset iir dock i forhkllande till de forminer, som erhkllas fortfarande mycket l %gt.
Den hogsta inackorderingsafgiften pr miinad for e m m t st&amp;.re rum iir 68 kr.
For ensamt wi.~i.lzdre rum 57 kr.
Deladt rum betingar ett pris frdn 52 till 4 ' 7 kr.
Medfores linne minskas priset med 2 kr.
pr miinad.
Herninets forestlndarinna ar fortfarande frijken L. Andrik, hvil- ken hvarannan sondag hos sig samlar de unga schweiziskor, soin vistas i Stockholm och moderligt bistdr dem med r i d ocli dad.
-- Styrelsen har bestfitt af foljande medlemmar: Ordinarie: Fru A. Wicander, (ordf.), fru K. Bohman, (v. ordf.), friiken J. Lindeblad, (skattm.
), froken A. Ulrich, (sekr.), fru A. Schulthess, fru A. Thiel, fru W. Uppstrom, lektor J. Humble, pastor R. Ostermann.
Supple- anter: fru G. Linder, froken T. Geijer, froken C. Wahrolin.
Arbets~ztskottet, som i regel sammantriider hvaranntm liirdag, har bestatt af fru A. Wicander, froken J. Lindeblad, fru A. Thiel, froken A. Ulrich, froken C.
Wahrolin, samt, sAsom adjungernd, fru A. Schulthess.
Medicine licentiatexamen har i dagarna aflagts af friiken Anna S t e c k s h Froken Stecksh iir den 4: de i ordningen af de kvinnor, som efter genomgkngen fullsttindig medicinsk kurs, intagit sin plats bland Sveriges legitimerade lakarekkr.
Fru Elisabeth Selmer fr %n Kopenhamn, ordf. for foreningen)) Hvita bandet~ i Danmark, har nyligen gastat vdr hufvudstad.
Den framstHende talarinnan har 9 % val i offentliga foreliisningar som infijr trangre kretsar utvecklat sin forenings vidtomfattande och allmiin- manskliga program, hvilket, som bekant, satt arbetet fijr mykterhet, sedlighet, uppfostran, kvinnans frigorelse, djurskydd och fredsstrafvan~ som sitt mil.
~Socialt reformarbete~ var amne for den forelasning, som fra Selmer infor en talrik och intresserad iihijrarekrets hiill den 26 april i Vetenskapsakademiens horsal, hvarvid tal.
isynnerhet f r m h d l, att kvinnan miiste frigoras frPn den bundna stallning, soin hittills forlamat hennes handlingskraft, i f d l hon skulle kunna taga en verksam del i striden mot den vanans makt och de mlnga sorg- liga samhallsforhiillanden, som verka hiimmande p i en sann utveck- ling i kristendomens anda.
I fru Selmers andra offentliga fiireliisning
B h6tel Kontinentals stora sal den 29. april behandlades ined ej min- dre valtalighet och of~ertygande sanning amnet: &gt; Kvinnans stallning till f ederationsfrigan)).
Sveriges kvinnor och det grekisk-turkiska kriget.
Den nu p&amp;- g %ende, som det synes, for grelrerna.
sb odesdigra stride11 hslr afven hos oss framkallat ett deltagande och ett intresse, som inom m&amp;ngn kretsar tagit sjg ett verksamt och lefvande uttryck.
S % har Soenskn kviwonzas ~zntionalfb ' rbund, efter en gripande vadjan fr&amp;n systerfor- bundet i Grekland, utfkdadt ett upprop om insamling af .penning- medel och forbandsartiklar for de shade grelrerna.
I ?&amp; initiativ a£ drottning Sophia har Poreniqen Rocla korset till det af kriget hem- sokta landet afssndt tvenne sjulcslcoterskor, till hvilka af ven en sjnk- skoterskn friin Drottningens sjukhem saint fiiltskaren froken Clara Smith forenadt sig, hvmjamte en liflig verksamhet piigk inoin huf- vudstadens lrvinnor for forfardigandet och insamling af for de s&amp;rade nodiga effelrter.
For de kvinliga bufikbitradena har ' Kristliga fiireningen for unga kvinnor tagit till ordn, i det densainma i ett varmhjktadt npprop framhiller det fijr halsan skndliga som det stancliga st&amp;etzdat vid skbtnndet af en bntiktjiinst imebar.
Uppropet, som iir orsakadt af ' det inom en del affarer vedertagna bruket att iifven under en stagna-.
tion i handeln ej till %ta bitradet att intaga en sittnnde stallning, ' vadjar till s % val bodagare soin allmanheten att lamna sit-t gillande iit en reform, som, utan att ingripn i n&amp;gons rattigheter, slrulle med- fora oberakneliga fordelar for en stor grupp af arbetande kvinnor.
Uppropet iir gtfoljdt af ett uttalande af prof. Seved Ribbing i Lnnd, hvari .p&amp; det lifligaste framhblles onskvardheten af en reform i be- rorda hanseende .. Berattelsen ofver den internationella kvinnokongressen i Berlin sistf~rflutna host har for en tid sedan ~ ~ t l c o ~ Dess i t.
titel lyder: w Der internationale Kongress fiir Frauenwerke und Frauenbestrebungen in Berlin 19 bis 26 September IS96; e.
Den 412 sidor digra volymen inne- hiiller en samling nf alla under kongressen hslna ta1 och foredrag.
Dariblnnd markes den af Fredrika-Bremer-Forbundet afgifna berat- telsen ofver livinnsins stillning i Sverige; hvillcen i sin helhet bter- gifvits.
Feriekurser a " ~ 1897.
Enligt oss tillsanda prospekt komma instnndande sommar (5-30 juli) feriekurser att hBllas i franska och tyska sprgken i den hessiska staden Marburg, ledda af universitetets professorer.
Dessa kurser st&amp;, i likhet med dem som under fore@- ende &amp; r anordnats i oli ka tyska univer~itetsstader~ oppna afven for svenska liirare och liirnrinnor.
i PARIS.
- Grundadt 1865, - Erbjnder Lifr ' rBntor &amp; fordelaktigaste vilk-or brh hligre gll andra 1) olag Samma r a ~ t a for man som fop kvip2n0~~ Prospelit och upplysningar lamnas beredrilligast af holagets llufi711dkontor fiir Sverige, Stockholm, 31 Birgerjarlsgatm.
telefon 113 01 .. S.
33268)
F r h Fosterlnndsstiftelsens Fiirlagsespedition hafva utkommit: Stycken ur Davids Psalmer.
' Kli-pprnannen ".
Melodier for en eller flera roster med ackompagnement for pianof orto eller orgelhnrmonium af JoeZ BZornqvist.
7: 50.
\ E n studie efter bibeln af Jfat7L: ilcZa Boos.
20 ore.
FRIDEBORG
t Hiift.
F o l k k a l e n d e r f o r 1897, af Pastor B.
Wadstrrqiirn, lned bidrag af, flera forfattare.
Rilit illustreraci Kart.
1 lir.
: klotl?
Frhn Rysslands stepper.
Iiristliga berattelser af B w s t Rc7inaiZl.
' Heft.
75 ore, kart.
Varde Uus, lllustrerad missionskalender tdr 1897. af Docenten A. lCoZ ' ~) ?.od+~,, rned bi- drag af flera forf.
fttwkhohn.
N:r 46 (256) Prenumerationspris pr år: Idun med Modetidning ocb kolorerade p l a n s c h e r kr I d u n m.
Modet, u t a n kol.
• 6 50 Idun ensam » 4 Fredagen den 11 november 1892.
By ra: Klara v.
Kyrkogata (Aftonbladets n y a Redaktör och 7.
2 tr, hus.)
P r u n u m e r.
sker i landsorten ä potrt- a n s t a l l, i Stockholm h o s redaktion T r ä 3 a s ä. b y r å n kl. jet gör godt att se, verklig och obe- stridlig förtjänst, som anspråkslöst gömt sig undan, dragés fram ur en undanskymd tillvaro för att erkännas och belönas.
Man kan måhända tycka, att den- na naturliga handling af billighet och rättvisa ej skulle behöfva tjugufem å r för att vinna verk- ställighet, och det vore nog för alla parter bäst, om detta erkännande kunde komma förr.
Men D ä r man är dömd att, som ryssen säger, » äta körsbär med de store », bör man vara nöjd, om man får ett och annat bär med och slipper att uteslutande hålla sig till kärnorna.
Särskildt vid en lyrisk scen, där en eller flere större stjär- nor lysa med ett så starkt ljus, att de för- dunkla de smärre, be- höfves det för dessa smärre åratal af arbete, innan deras mödor och förtjänster blifva obser- verade.
Där Vid vår kungliga opera firades nyligen en artist, hvars förtjänst i främ- sta rummet bestod i ett ärligt, samvetsgrant och anspråkslöst arbete i den lyriska konstens tjänst.
Och detta arbete 12-1.
Wilhelmina Ijji utgifvare: FRITKIOF HELLBERG.
Utgifningstid: hvarje helgfri fredag L ö a n u m m e r s p r i s 15 ä r a (vid k o m p l e t t e r i n g a r!
ftemandts Bolctr.-Jkticb.
35 ö r e p r n o n p a r e i l l e r a d.
f ö r &gt;Platssökande » o. » Lediga platser » 25 o r e för hvarje p ä b ö r j a d t tiotal stafv.
TTtlandRka a n n o n s.
70 ö r e pr n o n p.
- r a d Strandberg.
hade då varat i tjugu- fem år.
Det var fru Wilhelmina Strandberg, som på årsdagen af sin debut vid samma konst- anstalt tog emot publi- kens hyllning och kam- raters tacksamhet för sin verksamhet under dessa år i konstens tjänst.
Det gjorde ett vackert intryck att se denna hyllning ägnas ea artist, som ej kan sägas höra till de konstens söndagsbarn, hvilka naturen slösande doterat för deras blif- vande kall.
Och när man såg fru Strandberg på sin hedersdag åler- gifva den gamla, trogna Margareta i » Hvita frun » och tänkte tillbaka på hennes utvecklingsgång under det förflutna kvart- seklet, då kunde man nästan känna sig tack- sam för ett så talande bevis på, att inom den lyriska konsten åtmin- stone icke allt beror » på Guds nåde », utan att eget arbete också spelar en roll med i den lyri- ska artistens utvecklings- drama.
Det var — så föreföll det åtminstone — detta egna arbete, som här i främsta rum- met hyllades och detta med full rätt.
Därige- nom hade fru Strand- berg undvikit att stanna
Det är ej mänskan godt att vara ensam, Hvar hjärtats bättre känsla är gemensam: Det ljud, som ingen hör, är icke till, Den känsla ingen delar, hon står still.
Men sorg-, som delas af en annan, tappar Sin bitterhet; din glädje, blott han klappar Uti en annans bröst, blir dubbelt skön.
Deltagandet är ädla sinnens lön.
^SAIAS kvar på ett visst område och iuom ett visst rollfack; då den ena branchen roller ej läm- pade sig för henne, fann hon alltid en annan, där hon snart kände sig hemmastadd.
Naturligtvis förutsätter sådant äfven goda anlag, och dem hade fru Strandberg * fått af naturen och gynnsamma förhållanden i öfrigt.
Den musikaliska begåfningen hade hon i arf från hemmet.
Familjefader i det hem, där Maria Wilhelmina Söhrling — så lyder fru Strandbergs flicknamn — växte upp, var mu- sikdirektören Vilhelm Söhrling, då, bosatt i hufvudstaden.
Från detta hem medförde fru Strandberg anlag och insikter i musikaliska ting, hvilka hon under sin uppväxttid — hon är född den 6 november 1 8 4 5 — kom att inhämta.
Det medfödda musiksinnet och den goda smaken fingo här sin första utbildning, på samma gång Wilhelmina Söhrling här uppfostrades af sin mor, Marie Elise Vret- man.
Musiksinnet är inom Söhrlingska släkten en ej blott ärftlig, utan äfven dominerande egen- skap, såsom också visade sig hos Wilhelmina Söhrling liksom ännu hos hennes fader och syster Selma, som lefva på Gotland och göra värdefulla insatser i musiklifvet i Visby.
Vi kunna således utan öfverdrift taga för gifvet, att Wilhelmina redan från början blef bestämd för scenen eller åtminstone för konstsången.
Detta framgår också däraf, att hon redan vid jämförelsevis unga år började studera solosång vid konservatoriet.
Där väckte hon uppmärksamhet, mindre med sina röstmedel än genom sin naturliga begåfning för musik, det vill säga hvad mau plägar kalla godt öra, säker uppfattning och riktigt omdöme.
Rösten karaktäriserades som en mezzosopran.
Sin första utbildning erhöll dep af professor Giinther, därefter gick den i skola hos hofsångaren Isak Berg, som vid denna tid såsom sångmästare ägnade k. ope- ran sin rika erfarenhet.
Den 1 8 oktober 1 8 6 7 tog Wilhelmina Söhrling det afgörande steget och beträdde för första gången de til- jor, där man söker framställa världen.
I en liten, nu glömd operacomique af Nicolo Isouard » Joconde » gjorde fru Strandberg sina första sceniska lärospån.
Försöket slog väl ut, om man får döma af samtida utlåtan- den; den unga debutanten förutsades en vac- ker framtid inom operacomiquens subrettfack.
Hennes dramatiska aktion var liflig och obe- svärad, och gången var — såsom en bedö- mare uttrycker sig — » behändig ».
Trots denna framgång fann dock sånger- skan det nödigt att ytterligare förkofra sig i sin konst.
Det fanns vid denna tid många och vackra föredömen vid vår operascen, hvilka kunde sporra de yngre till ansträng- ningar.
Arnoldson, Willman, Arlberg, Ben- rens samt fruarna Michaeli och Stenhammar voro sådana lysande förebilder.
At den sist- nämnda anförtrodde Wilhelmina Söhrling den ytterligare utbildningen af sin röst, medan hon själf fortsatte med att debutera (såsom Sophie i DAlayracs lilla sångspel » En egen- dom till salu »).
På våren 1 8 0 8 anställdes hon fast vid den operascen, som hon ännu tillhör.
Den framtid, som en musikbedömare (det var för öfrigt professor Bauck) förutsade Wilhelmina Söhrling såsom subrett inom operacomiquen, blef också en verklighet.
Men uppgifterna voro att börja med af anspråks- lös art. Marcellina i » Vattendragaren » och Lotta i » De löjliga mötena » hörde till dessa sångerskans första partier.
Bättre blef det, då sångerskan fick öfvergå till Mozart, och då åt henne anförtroddes Zerlina i » Don Juan » och Cherubin i » Figaros bröllop ».
Det var, som vi ofvan sagt, en i fråga om sångkrafter gyllene tid, och det gick följ- aktligen ej så fort för nybörjaren att komma fram.
Page- och subrettroller tillhörde vid denna tid fru Charlotte Strandberg, som i sådana uppgifter var allmänt omtyckt och med hvilken en nybörjare hade svårt att tätla.
Så småningom fästes dock uppmärk- samheten vid Wilhelmina Söhrling.
Det var i hennes framställningar något friskt och omedelbart, som gjorde sig gällande; sången var fri från alla oarter, intonationen alltid ren.
Härtill kommo såsom synnerligt vik- tiga egenskaper omsorg och noggrannhet, hvilka särskildt utmärkte och än i dag utmärka sån- gerskan.
Så småningom anförtroddes åt henne Urbain i » Hugenotterna » och Siebel i » Faust », den glada Mirza i » Lalla Rookh » och Anna i » Muntra fruarna », hvars aria i den nu stympade måltidsscenen alltid applåderades, Anna i » Friskytten », Diane i » Kronjuveler- na », Jenny i » Hvita frun » och flere andra.
Under de sista trettio å fyrtio åren har namnet Strandberg behärskat roller af detta slag; de utfördes först, som ofvan sagts, af fru Charlotte Strandberg, och ärfdes se- dan af Wilhelmina Söhrling, hvilken från sitt giftermål 1 8 7 8 bar namnet Strandberg.
Hennes man, Olof S., var tjänsteman i tull- verket.
Det fanns också många likheter mellan dessa båda sångerskor, icke minst däruli att de båda aldrig höllo fram sig själfva, på samma gång de voro föredömen i fråga om plikttrohet.
Ingendera a f dem har kommit till användning i den större repertoa- ren.
F r u Wilhelmina S. har dock ett par gånger försökt sig på större och allvarligare uppgifter och det ej utan framgång.
Vid operan » Carmens » framträdande kreerade hon den blida och ädla Michaela och bibehöll under en lång tid detta parti.
En än mera afgjord framgång skördade fru S. i Hall- ströms opera » Vikingarne », där hennes Astrid vann erkännande från alla håll.
Hennes utveckling gick emellertid ej i riktningen af mera allvarliga uppgifter.
Hon höll sig vid sina subrett- och pageroller, tills hon rned åren — i detta fall äfven arfta- gerska efter fru Charlotte Strandberg — bör- jade utföra äldre, mestadels komiska gum- roller, hvilka hon alltid förstått förläna godt humör och ibland, där så påfordrats, äfven en viss f i n e s s.
Hennes Martha i » Faust » och » Mefistofeles », amman i » Romeo och Julia », Marcellina i » Figaros bröllop » och rars Bent- zon i » Lakmé » höra till fru Strandbergs mera burleska uppgifter, hvilka dock ej hin- drat henne att såsom Margareta i » Hvita frun » och ännu mera såsom fru Ragnhild i » Den bergtagna » och markisinnan i » Rege- mentets dotter » visa prof på finhet och smak i framställningen.
Under senare år har fru Strandberg fått ägna en del af sin begåfning JEGNÉR.
åt rent dramatiska uppgifter, och hon har äfven där gifvit vackra prof på den samvets- grannhet och det goda, naturliga omdöme, som alltid varit bestämmande, då det gällt hennes konstnärliga arbete.
Vi böra bland dessa uppgifter minnas mor Renaud i » Flic- kan från Arles » och drottningen i » Sven Orädd ».
För vår lyriska scen är fru Wilhelmina Strandberg nästan oumbärlig; det finnes för närvarande ingen, som kan åtaga sig de vis- serligen ej stora, men många och viktiga upp- gifter, som höra till hennes repertoar.
Och hos publiken förenar sig omdömet om Wil- helmina Strandberg med föreställningen om en den mest samvetsgranna, plikttrogna och älskvärda sångkonstnär.
L En Victorin.
skärgårdssaga.
_J^angt, långt där ute invid hafcets bryn, * y där östan hörs i glesa tallar susa, en klippa trotsigt höjer sig mot skyn, oeh vid dess fötter saltsjövågor brusa.
Den stupar lodrätt ned i Östersjö.
Men i dess midt en klyjla är belägen; om den kan folket ifrån Yxelö berätta dig en gammal sällsam sägen Det och dref och Ack, om du och var när ryssen kom med eld och svärd spridde skräck på våra östra stränder, fiskar ' n ut från hemmets lugna härd lade skärgårdsskogarne i bränder.
mången holme ännu vittne bär denna tid, då hotad var hvar tufva; ser kanonen än på Mellstens skär ryssegrafvarna vid Utö grufva.
Där bodde da på klippig Yxelö en åldrig fiskargubbe, böjd af åren.
Men i hans koja fanns en däjlig mö, det var hans dotter, ung och frisk som våren.
När gubbens järnhand skötte båt och skot och stormen rasade och hög gick vågen, då redde hon i för ' n hans strömmingsnot, såg ut åt hafvet och var glad i hågen.
•Men som det men När och på oeh af sin mor en kostlig ting hon fått, gömdes hemma under utskärsfärden; var en gammal bräcklig harpa blott, den var flickans rikedom i världen.
solen sänktes bakom västlig skog, skymning drog sitt flor kring skär och harpan drömmande hon sakta slog, tonen klang i skära sommarnatten.
Med till han han De där sitt och tonerna en hälsning ljuf och öm honom öfver viken städse vände; hörde och förstod; i nattens dröm åter hälsningen till henne sände.
vuxit upp på naken skärgårdsstrand, hafvet svallar och dar måsen reder enkla bo af hafstång, sten och sand, där de växlat sina ljufoa eder.
Och men så kom ryssen.
ingen barnens Gubbens stuga brann, varma böner hörde.
Snart måsen fiskarns lik på stranden fann de båda unga man till klyftan förde.
Dit sattes de.
All flykt omöjlig var, de hade blott sin vatten, harpa I nätter tre den klang nu hvilar den i djupet — och hvarandra.
så underbar — med de andra.
» Hvilken skatt har ej gifvits mig, och bur litet jag förstått, att det kunde varit så annorlunda.
Ja, jag har ju i tysthet grämt mig och till och med ansett mig olycklig.
F r u Lenér, hon måtte ha det, och de där andra stackars fruarna se ' n, som gamla kära tant Wisén talade om i går!
Det är synd om dem, men jag är glad, att jag fick höra det i alla fall.
J a g ser nu Rudolf med helt andra ögon.
Adéle sätter alltid i mig, så att jag ser allt med hennes ögon, och hon tycker förstås, att Rudolf är prosaisk och vårt hem litet och skralt bredvid hennes artist till man och atelierliknande våning.
J a g undrar, hvad hennes man säger, om fisken kommer illa kokt på bordet, och jag tror inte, att han låter henne ligga och sofva, sedan hon vakat halfva natten, medan han ömt som en mo- der går och bär ett sjukt barn.
J a g tror nog, att hon är mycket stolt öfver honom i sällskapslifvet, men så vill jag vara stolt öfver Rudolf i hemmet. » tigt fram till ringledningen — Lina skulle få veta af, hnru ohjälplig hon var i alla hänseenden, glömsk och slarfvig, så att man kunde mista allt anseende genom att ha en sådan tjänare.
I det samma ringde det på tamburkloc- kan.
Tant Wisén inträdde.
Lilli välkomnade hjärtligt.
Tant Wisén var en sällsynt gäst, lyckliggörande oeh lät- tande som ett godt samvete, hade en ovanlig förmåga att sätta sig in uti alla förhållanden.
Hon fick naturligtvis genast en karaktäristik öfver Lina, och hon medgaf, att den inte var tilltalande.
» Vet du, hur jag går till väga med mina tjänare därnere i mitt hem, när jag känner, att måttet på deras ogärningar hopar sig?
Jo, jag väger dem! » » Väger dem — är tant — » » Jag väger deras själsegenskaper, förstår du!
Själfva råämnet eller hvad som finDes att göra något utaf.
Lägger på ena vågen hela ruskiga högen af slarf, lättja, dåligt lynne o. s. v. och på den andra villighet, lust att lära, uthållighet, anspråkslöshet eller andra goda egenskaper, ty någon god egenskap finnes i de flesta fall.
Och så tänker jag, vore hon mitt barn, körde jag inte bort henne för annat än en mycket stor förseelse.
N u vet jag specielt, att din Lina är en ärlig och anspråkslös flicka, som du med tålamod kanske kan utbilda till en präktig tjänarinna » » Åh, tant, det faller som en sten från mitt hjärta, » afbröt Lilli; » Lina skurar så bra — ingen har så hvita golf som vi — och är så snäll mot Göran, och aldrig är hon näsvis och uträttar hvad som helst.
Och jag tycker, det vore alldeles förskräckligt att gå på kom- missionskontoret och ta någon alldeles okänd. » » Nå men, kära barn, hvem tvingar dig? » » Ingen förstås.