Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Lindgrens reservation mot utskottets yttrande i denna punkt; och är hos Ridderskapet och Adeln jemväl framstäldt det förslag, att, i händelse Kongl. Maj:ts nådiga proposition i ämnet icke ansåges böra helt och hållet bifallas, åtminstone 1,000 r:dr årligen måtte åt hvartdera universitetet anvisas.
Då emedlertid Borgare- och Bonde-stånden gillat utskottets afstyrkande af det begärda anslagets anvisande, har utskottet funnit sig böra samma afstyrkande förnya.
Vid föredragning af tjugondeförsta punkten, angående elementar-läroverken, har Ridderskapet och Adeln bifallit så väl utskottets hemställan uti lista morn., i fråga om beloppet och användandet af lärjungarnes termins-afgifter, som ock 2:dra mom. litl. a, rörande tillstyrkt förhöjning med 90,000 r:dr uti nuvarande års-anslaget för elementar-läroverken, men deremot, på grund af förekomna anmärkningar, återremitterat utskottets i 2:dra mom. litt. b framställda förslag, angående sättet och vilkoren för nämnda läroverks slutliga reglering.
Från Preste-ståndet, som godkänt statsanslagets för elementar-läroverken föreslagna tillökning, har utskottet erhållit återremiss å öfriga delar af förevarande 21:sta punkt.
Borgare-ståndet har bifallit punkten i dess helhet, hvaremot densamma blifvit, likaledes i sin helhet, af Bonde-ståndet återremitterad.
Uti förenämnda lista mom. hade utskottet föreslagit, att Rikets
Ständer måtte för sin del besluta ej mindre, att, emot upphörande af alla sådana till skol-lärarne ingående afgifter, hvilka Kongl.
Majit pröfvar kunna af läroverket undvaras, hvarje lärjunge må åläggas för hvarje läsetermin en afgift af högst 10 ridr banko, hvilken dock efter omständigheterna må kunna af vederbörande till större eller mindre del, eller ock alldeles, eftergifvas, än ock att, derest sammanräknade beloppet af de afgifter, som i så måtto till ett läroverk ingått, skulle vid läroterminens utgång fin - Stats-Utskottets Utlåtande, N:o SOT. 3 nas hafva öfverstigit en summa, beräknad efter 5 r:dr banko för hvarje lärjunge, som under terminen undervisning derstädes åtnjutit, öfverskottet må tillkomma del läroverk, der uppbörden skett, och till dess materiella behof användas.
Emot detta förslag hafva inom Preste- och Bonde-stånden, såsom skäl för beslutad återremiss, blifvit hufvudsakligen erinradt: att, då det onekligen vore statens både pligt och fördel att befrämja odlingens framsteg, det icke syntes billigt eller fullt konseqvent, att de, som begagna undervisningen vid de allmänna elementar-läroverken, skulle underkastas skyldighet att i sådant afseende erlägga serskilda afgifter; att dessa afgifter, sådana de af utskottet blifvit före lagna, skulle i de flesta orter finnas alltför höga och betungande, serdeles som kostnadsfri undervisning vid nämnda läroverk hittills varit mcdgifven ; att den, enligt utskottets förslag, vederbörande skolstyrelse tillkommande pröfningsrätt i afseende på befrielse från eller lindring uti skol-afgifternas erläggande, sannolikt ofta komme att blifva med svårigheter förenad, äfvensom att blottställa nämnde styrelse för missnöje och klander, serdeles då fråga vore om gradering af föräldrars förmögenhetsviikor och i de fall, då föräldrarne äro boende å en från skolstaden aflägsen ort; att godtycklighet vid utöfningen af nämnda pröfningsrätt svårligen kunde undvikas; att skol-afgifternas bestämmande till ifrågaställa höga belopp, i förening med ovisshet om de grunder, hvilka vid beviljandet af nedsättning deri kunna komma att af skol-styrelserna iakttagas, dels måhända torde hafva till följd, att månget medellöst, med utmärkta anlag begåfvadt barn blefve utestängdt från studiernas väg, dels ock föranleda dertill, att föräldrar, i synnerhet sådana, som ega flere barn, funné sin uträkning i att, med förbigående af de publika läroverken, för sina söner bekosta enskild undervisning; samt att för öfrigt någon betänklighet emot nedsättning i berörda afgifter desto mindre mötte, som det med säkerhet syntes kunna antagas, att ett större antal, åtminstone af de yngre skollärarne, komme att föredraga bibehållandet af den förhöjda tjenstårsberäkningen framför åtnjutandet af den ökade lönen, så att den beräknade stats-utgiften troligen för en längre tid ej torde utgå till sitt fulla belopp; varande på grund häraf yrkadt, att de af utskottet tillstyrkta skol-afgifter måtte helt och hållet försvinna, eller åtminstone nedsättas till 2 r:dr eller högst 5 r:dr banko för hvarje läsetermin, äfvensom att skol-styrelserna väl malte berättigas att, vid uppkommande frågor, afgöra, huruvida befrielse från skol-afgifternas erläggande må medgifvas eller ej, men deremot ej ega att bevilja partiell nedsättning uti dessa afgifters i allmänhet fastställda belopp.
Utskottet får i anledning häraf anföra, att olägenheterna af de föreslagna skolafgifternas erläggande tvifvelsutan måste anses blifva till fullo godtgjorda af de väsendtliga fördelar, som beredas genom den med elementar-läroverkens ifrågaställda nya reglering afsedda utsträckning så i lärotiden sorn i mängden af undervisningsämnen.
Då dessutom, efter hvad kändt är, vid åtskilliga af nuvarande elementar - 4 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 207. läroverk, skol-lärarne af lärjungarnes föräldrar eller målsmän uppbära frivilliga gåfvor, ofta motsvarande eller öfverstigande meranämnda skol-afgifter, skulle verkställigheten af utskottets förslag på flera orter icke komma att medföra annan förändring, än frivillig afgifts utbytande mot en till beloppet fastställd.
Den skol-styrelserna tillhörande rättighet och pligt att pröfva, om och i hvad mån nedsättning i afgifterna må, i serskilda fall, beviljas, — ett uppdrag, som, efter utskottets tanka, icke lärer kunna anses mindre lämpligt eller med större svårigheter förenadt än flerfaldiga andra nu påbjudna taxerings-förrättningar, — synes utskottet i öfrigt innebära tillräckligt korrektiv emot de af dessa afgifter i öfrigt befarade olägenheter.
Enär dessutom samma afgifter blifvit af utskottet tagna i beräkning bland de för elementar-läroverkens reglering erforderliga tillgångar och deras borttagande följaktligen skulle medföra behofvet af motsvarande stats-anslag, har utskottet, hvars i förevarande moment framställda förslag blifvit af Ridderskapet och Adeln samt Borgareståndet godkändt, funnit sig böra samma förslag vidhålla.
Utskottets hemställan uti 2:dra mom. litt. a, angående stats-anslagets för elementar-läroverken tillökning med 90,000 r:dr årligen, är återremitterad af Bondeståndet, inom hvilket flera ledamöter, under åberopande af statsverkets tillgångars för närvarande inskränkta belopp' och sannolikt förestående nya oundgängliga utgifter, yrkat, att berörda anslags-förhöjning måtte nedsättas till den i Kongl. Maj:ts nådiga proposition äskade summa, 30,000 r:dr.
Denna del af 21:sta punkten är väl af de frenne Öfriga riksstånden godkänd5 men då, så vidt det från Borgareståndet utskottet tillhandakomna protokolls-utdrag utvisar, sistnämnda riksstånd icke meddelat serskilda beslut rörande anslagets belopp och de för dess användande af utskottet föreslagna vilkor, utan bifallit 21:sta punkten i dess helhet, vid hvilket förhållande alltså kan ifrågasättas, huruvida Borgare-ståndet må finna för godt att, oberoende af nyssberörda, utaf de trenne öfriga riksstånden ännu icke slutligen pröfvade och godkända vilkor, medgifva anslagets förhöjning med 90,000 r:dr årligen, så lärer följaktligen denna anslagsfråga böra betraktas såsom ännu icke af Rikets Ständer afgjord; emellertid får utskottet, med afseende å hvad sålunda förekommit, förnya sitt i förevarande ämne förut afgifna tillstyrkande.
På sätt ofvanföre blifvit nämndt, har Borgare-ståndet bifallit, men de trenne öfriga riksstånden återremitterat, sednare momentet litt. b., innehållande de af utskottet föreslagna grunder och vilkor för elementar-läroverkets å stat uppförda tillgångars jemte den genom skol-afgifter uppkommande statsinkomsts användande till berörda läroverks slutliga reglering.
Vid utskottets förslag i denna del hafva, i afseende på ärendets formella behandling, inom riksstånden följande allmänna anmärkningar blifvit framställda: att då herr Sundler uti sin inom Borgare-ståndet väckta och Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 207. 5 till utskottet remitterade motion endast alternativt eller för den händelse, ”att någon partiel fördel i afseende på skolväsendet icke skulle kunna staden Borås tillgodokomma annorlunda än i sammanhang med hvad som för hela riket blefve beviljädt,” — förklarat sig såsom eget förslag upptaga det af herr f. d. stats-rådet Silfverstolpe afgifna och ut det vid Kongl. Maj:ts nådiga proposition bilagda statsråds-protokoll intagna anförande i fråga om elementar-läroverkets reglering, men utskottet icke allenast ej tillkännagifvit, i hvad mån det varit fÖrhindradt att för läroverket i Borås serskildt tillstyrka den af motionären begärda anslagssumma, utan derjemte för nämnde skola föreslagit en förhöjning i nuvarande anslag med nära 900 r:dr, utskottet alltså saknat skäl att såsom utgångspunkt för sina i förevarande ämne gjorda framställningar åberopa meranämnde motion; att utskottet, som bland de för stats-anslagets beviljande föreslagna vilkor upptagit åtskilliga bestämmelser, hvilka hvarken uti Kongl. Maj:ts nådiga proposition eller enskilde till utskottet remitterade motioner igenfunnes och hvarom, emot 37 § riksdagsordningen, motion ej heller kunnat inom utskottet väckas, måste anses hafva härigenom öfverskrida gränsen af sin befogenhet; att, då vissa utaf meranämnde vilkor innefattade föreskrifter rörande administrativa och ekonomiska ämnen, deruti beslutande-rätten vore Kongl. Majit ensam förbehållen, utskottet icke varit berättigadt att föreslå och Rikets Ständer icke egde att fastställa så beskaffade vilkor, utan hade utskottets åtgärd härutinnan bort inskränkas till att, der fog förefunnits, tillstyrka Rikets Ständer att i önskningsväg hos Kongl. Majit i underdånighet anmäla sifia åsigter i dessa ämnen; att af denna anledning och då vilkoren afsåge organisations-frågor, utskottet bort, för ärendets hand läggning, med Allmänna Besvärs- och Ekonomi-utskottet sammanträda, hvartill skäl destoheldre förefunnes, som sistnämnde utskott, hvilket fått till behandling emottaga flerfaldiga, elementar-läroverkets reglering rörande, motioner af likartad beskaffenhet med dem, som till Stats-utskottet blifvit remitterade, serskildt inbjudit sistnämnde utskott till ärendenas gemensamma handläggning; varande af en ledamot utaf Ridderskapet och Adeln yrkadt, att
Stats-utskottet måtte få sig uppdraget att samfäldt med Ekonomi-utskottet behandla de för begge utskotten gemensamma frågor i förevarande ämne.
Till besvarande af dessa anmärkningar lår utskottet till en början fästa uppmärksamhet derå, att, då utskottet uti sitt i frågan afgifna utlåtande uttryckligen yttrat den åsigt, att, derest en fullständigare undervisning vid elementar-läroverken skulle beredas, billigheten fordrade, att alla orter, så vidt görligt vöre, deraf erhölle lika fördelar, så lärer häraf följa, det utskottet icke ansett skäl vara för handen att
Tor utvidgning och förbättrande af läroverket i Borås tillstyrka statsbidrags anvisande annorlunda an i sammanhang med reglering af elementar-läroverken i allmänhet, hvilken reglering, efter hvad jemväl blifvit af utskottet antydt, icke läte sig 6 Stats-Utskottels Utlåtande, N:o 207. verkställa medelst anlitande af den utaf Kongl. Maj:t äskade tillökning i nuvarande -statsanslag; vid hvilket förhållande utskottet ock lärer hafva varit befogadt att, på grund af herr Sundlers motion, tillstyrka denna reglerings skyndsamma tillvägabringande.
Rikets Ständers rättighet att, vid beviljandet af stats-anslag, för desammas användande föreskrifva de vilkor, som finnas nödiga eller lämpliga, — en åtgärd, som egentligen icke innefattar annat, än ett närmare bestämmande af de föremål, hvartill anslaget bör utgå, och sättet för dess användande, — lärer, såsom stödd på grundlagens föreskrift, icke kunna ifrågasättas.
Om äfven dessa vilkor skulle afse sådana åtgärder, hvilkas vidtagande ankommer ensamt på Kongl. Maj:ts nådiga beslut, kan likväl Kongl. Maj:ts pröfningsrätt destomindre anses härigenom förnärmad, som Kongl. Maj:t dock städse är obetaget att, i händelse sålunda sladgadt vilkor skulle i nåder pröfvas mindre tjenligt eller overkställbar!, inställa anslagets begagnande.
Hvad beträffar de vilkor, Stats-utskottet nu ansett sig böra till Rikets Ständers godkännande föreslå, så förekommer, att åtskilliga af de uti samma vilkor intagna bestämmelser jemväl blifvit tillstyrkta uti det af herr f. d. statsrådet Silfverstolpe till Kongl. Majit i underdånighet afgifna och i herr Sundlers till utskottet remitterade motion åberopade memorial, äfvensom att merberörda vilkor till någon del öfverensstämma med Kongl.
Majits rörande regleringen af elementar-läroverken redan fattade beslut.
De öfriga af ifrågavarande detalj-bestämmelser innefatta visserligen dels afvikelser från stats-rådet Silfver stolpes förslag, dels andra af utskottet derutöfver tillagda, för den nya regleringens verkställande nödiga ansedda grunder och förbehåll; men utskottet får, såsom förklaringsgrund för sitt i detta hänseende iakttagna förfarande, åberopa det förhållande, att ej mindre vid nu pågående, än under förflutna riksdagar, Statsutskottet vid mångfaldiga tillfallen till Rikets Ständer afgifvit förslag, innehållande modifikationer i eller tillägg till de Kongl, propositioner eller enskilda motioner, hvilka till utskottets behandling varit remitterade, utan att sådant blifvit af Rikets Ständer ogilladt eller ens anmärkning deremot inom riksstånden förekommit.
Exempelvis må i detta afseende anföras, hurusom, uti 63 punkten af det nu återremitterade utlåtandet N:o 124, angående regleringen af utgifterna under riksstatens åttonde hufvud* titel, utskottet vid tillstyrkt förhöjning i Vetenskaps-akademiens årliga stats-anslag fästat åtskilliga vilkor, som icke blifvit föreslagna i den motion, hvilken föranledf utskottets i ämnet afgifna yttrande; varande emedlertid nyssnämnde punkt af samtlige riksstånden godkänd.
Vidkommande den framställda anmärkningen, att utskottet genom företagen behandling af frågor rörande elementar-läroverkens organisation öfverskrida gränsen för sin befogenhet och inträdt på Allmänna Resvärs- och Ekonomiutskottets område, så bör härvid erinras, att, ehuru, enligt 34 § riksdags-ordningen, det tillkommer sistfiemäldc utskott att upptaga frågor, sorn angå grunderna för upp - Stats-Utsliottets Utlåtande, N:o 207. 7 fostrings- och undervisnings-verken samt andra allmänna inrättningar af alla slag, måste likväl å andra sidan medgifvas, att bland de uti Kongl. Maj:ts nådiga proposition om statsverkets tillstånd och behof förekommande ämnen en betydlig och måhända den betydligaste de\en kunna betraktas såsom i större eller mindre mån innefattande organisations-frågor, så att följaktligen en sträng tillämpning af nyssnämnda 34 § skulle hafva till följd, att nästan hela stats-regleringen borde af Stats-utskottet gemensamt med Allmänna Besvärs- och Ekonomi-utskottet handläggas.
Gränsen emellan dessa begge utskotts befattningar torde för öfrigt svårligen kunna med fullkomlig noggranhet bestämmas; och då, under innevarande riksdag, Stats-utskottet ensamt behandlat och afgitvit utlåtande öfver den uti Kongl.
Majrts nådiga proposition framställda plan till ordnande af rikets försvarsverk till sjöss, samt detta utlåtande jemväl blifvit af Rikets Ständer godkändt, synes Stats-utskottet med lika skäl befogadt att, utan sammanträde med Ekonomi-utskottet, till handläggning företaga de uti Kongl.
Maj:ts, från samtlige riksstånden ensamt till Stats-utskottet remitterade, nådiga proposition, äfvensom uti enskilda, likaledes ensamt till utskottet öfverlemnade, motioner förekommande frågor angående reglering af elementar-läroverket i riket.
På grund af dessa förhållanden har Stats-utskottet icke heller ansett lämpligt eller erforderligt att, i och för detta ärendes handläggning, anlita Ekonomi-utskottet om sådant biträde, som i 43 § riksdags-ordningen afses; och sedan ärendet numera en gång blifvit af Stats-utskottet ensamt behandladt och utskottets förslag i ämnet vunnit ett riksstånds bifall, lärer Allmänna Besvärs- och Ekonomi-utskottets, af en ledamot utaf Ridderskapet och Adeln yrkade, deltagande i frågans förnyade handläggning icke finnas lämpligt eller formenlig!.
Vid redaktionen af ingressen till förevarande del af 21 punkten, — hvilken ingress har följande lydelse: ”att elementar-läroverkets å stat uppförda tillgångar, tillsammantagna med den statsinkomst, som genom ofvanomförmälda skolafgifter bildas, användas till elementar-läroverkets slutliga reglering på följande grunder och vilkor,” — är af en ledamot utaf Ridderskapet och Adeln anmärkt, att af nämnda ordställning skulle kunna dragas den slutsats, att det stats-anslag, som redan finnes för elementar-läroverken anvisadt, icke finge hädanefter användas till sina ändamål annorlunda än emot de af utskottet föreslagna vilkor; hvadan alltså ett förtydligande i detta hänseende vore erforderligt.
Då emedlertid utskottets hela förslag i denna del grundar sig på den förutsättning, att anslaget för elementar-läroverken kommer att med 90,000 r:dr förhöjas, lärer häraf tydligen följa, att någon förändring icke afses uti dispositions-rätten öfver det för elementar-läroverken nu medgifna statsanslag, derest detsamma skulle vid sitt närvarande belopp bibehållas.
A andra sidan synas det 3:dje och 4:de bland de af utskottet föreslagna vilkoren nogsamt antyda, hvad som ock lärer ligga i sakens natur, att utskottet, äfven för den händelse, att 8 StatSrUtskottets Utlåtande, N:o 207. den tillstyrkta anslags-förhöjningeri blefve beviljad, icke haft för afsigt att föreslå någon rubbning i de åt nuvarande lärare vid elementar-läroverken tillförsäkrade, af det gamla anslaget utgående, löneförmåner.
Vid sådant förhållande hemställer utskottet, att förrberörde anmärkning må få förfalla.
Vidare har blifvit erinradt, att då, enligt det l:sta bland de af utskottet föreslagna vilkoren, skol-afgifternas erläggande skulle vidtaga med första läse-terminen år 1849, och således, i öfverensstämmelse med hvad uti l:sta momentet af 21 punkten blifvit tillstyrkt, de till skol-lärarne nu ingående afgifter borde samtidigt upphöra; men, jemlikt det 2:dra vilkoret, öfvergångs-statens bringande till verkställighet kunde uppskjutas till den 1 Januari 1850, i hvilket fall lärarne icke eller förr komme i åtnjutande af löne-förhöjning, så skulle alltså kunna inträffa, att lärare utan att för år 1849 erhålla löne-förhöjning, under samma tid blifva i mistning af sin enligt nu gällande skol-ordning åtnjutna rättighet till dylika afgifters uppbärande; va rande på grund deraf den rättelse yrkad, att skol-afgifternas erläggande icke komme att vidtaga förr, än öfvergångs-staten träder i verkställighet och lärarne undfå förhöjda löner.
I anledning häraf för utskottet anföra, att, ehuru början af år 1850 blifvit förslagsvis upptagen såsom den tidpunkt, då den ifrågaställa öfvergångs-staten borde till verkställighet bringas, nämnda verkställighet likväl naturligtvis måste bero deraf, huruvida före eller vid berörda tidpunkt någon eller några skol-lärare anmäla sin önskan att, emot den förhöjda tjenstårsberäkmngens frånträdande, erhålla den i öfvergångsst. aten för hans befattning stadgade lönertillökning.
Att den termin, då skolafgifternas erläggande borde taga sin början, blifvit af utskottet föreslagen att inträffa något tidigare än öfvergångs-statens bringande till verkställighet, har, efter hvad lätteligen lärer inses, tillkommit i ändamål, att någon erfarenhet rörande beloppet af de för skolorna påräkneliga afgifter måtte på förhand kunna beredas.
Emedlertid har utskottet, som icke kunnat undgå att erkänna giltigheten af de emot dess förenämnda förslag nu framställda anmärkningar, funnit sig böra hemställa, att, i stället för de under n:ris 1 och 2 upptagna vilkor, följande bestämmelse måtte af Rikets Ständer beslutas:
Skol-afgifternas erläggande begynner samtidigt med tillämpningen af öfvergångs-staten, hvilken sistnämnde bör, så fort ske kan, träda i verk ställighet.
1 afseende på den uti 3:dje momentet af vilkoren förekommande bestämmelse, angående rättighet för skol-lärare att komma i åtnjutande af den för hans plats bestämda lönertillökning, emot vilkor, att han afsäger sig all förhöjning i presterlig tjenstjirsberäkning ifrån och med den dag, löne-tillökning tillträdes, har inom Ridderska-, pet Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 207. 9 pet och Adeln blifvit af en ledamot föreslaget, att, då ordställningen syntes antyda, att här vore fråga om afsägelse af framtida förhöjning i tjenstårs-beräkningen, orden ali förhöjning i alltså måtte, för tydlighets vinnande, utbytas mot: ali högre än enkel.
Med anledning af berörda anmärkning har utskottet, till förekommande af all tvetydighet i detta afseende, trott sig böra hemställa, att slutet af förevarande 3:dje moment må erhålla följande förändrade lydelse : ”emot det vilkor, att han af säger sig all högre än enkel presterlig tjenstårs-beräkning ifrån och med den dag lön-tillökning tillträdes.”
Vid 4:de mom. har någon anmärkning icke förekommit.
BIHANG TILL ^itOT b £1 DLL VID Urtima Riksdagen i Stockholm År 1834. -«t -t % ■ ^ ■ ANDRA SAMLINGEN. 1~ Sif Deln tu gen: Rikets Ständers Revisorers samt Just it ice-O mbudsmans m. flis till Rikets Ständer afgifva Berättelser.
B Å SI © B IP. -■ .
IVfitt åliggande, att lill Rikets Höglofl.
Ständer aflemna en allmän redodogörelse för förvaltningen af det mig anförtrodda Justi tiae-OmbudsmansEmbetet, och att deruti utreda Lagskipningens tillstånd, söker jag nu att uppfylla genom ingifvande af mina tryckta Embets-berättelser för åren i33o och i83r, samt genom omförmälandet, i denna, af sådana Actions-åt^ärder, som under de sistförflutna åren j83a och i833 blifvit slutligen afgjorde, med hvad mera af Embetsgöromålen, som kan förtjena uppmärksamhet.
i Vid öfversigten deraf visar det sig, alt de af Domare och andre Embetsmyndigheter begångna fel och försummelser, som lill min kunskap kommit, bade till antal och beskaffenhet varit ringare än under någon föregående femårig period, sedan vår gällande grundlag stiftades.
Men jag har icke bordt låta bero vid de underrättelser derom, hvilka i mitt Embetcs Archiv äro att tillgå, och derföre ifrån Advocat-Fiscalerne i Kongl. Maj:ts och Rikets Hof-Rätter infordrat uppgifter på de actioner, som blifvit anställda och genom utslag afgjorda emot Domare och andra under Hof-Räfterne lydande Embetsman.
De deröfver inkomna förteckningar ådagalägga, att sedan år i8i5 har mängden af sådana åtal varit i ett successivt aftagande, hvilket skulle under de sista åren hafva blifvit större, om icke brist på uppmärksamhet och drift, i vissa fall, uppenbarat sig, så att en stor del af åtalen, under denna period, varit föranledda, dels af försummelser, att till Hof-Rätterne insända Fång-listor, Domböcker, Intecknings- och Lagfarts-protocoJl samt Brottmåls-ransakningar m. m., dels af tröghet att till parter utgifva Protoeoll och Utslag, dels af missräkningar vid förvandling af penninge-böler och i åtecknad lösen för Expeditioner, dels ock af bristande tillsyn öfver biträdande Renskrifvare, som vårdslöst utdragit handlingar med gles stil o. s. v. Sådana förseelser hafva intagit rummet efter de Embetsbrolt af svårare beskaffenhet, hvilka, i allmänhet utmärkande okunnighet om garnes föreskrifter och felaktiga begrepp om deras rätta mening och "tillämpning, eller ock grof försumlighet, i senare åren sällan förekommit.
Hvad serskildt angår Lagskipningen i Tvistemål, så har genom den till Kongl. Maj:t af Hans Excellence Justiliae-Statsministern i underdånighet aftih. till R.
St- Prot. 1834• 2 Sami. 1 Af cl. 3 Band. 1 i:sta Häjtet> 2 R.
St. Jiist.-Omb. Emb.-Ber. d. i5 Januari i 1834• gifna och genom tryck kungjorda Berättelsen, angående de vid Domstolarne år 1831 förehafde Rältegångsärenden, sig visat fortfarande enahanda förhållanden, soin af mig, uti Embets-berättelsen för berörde år i83r, blifvit omförmälde.