Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Huru man emellertid än ordnar mäskebeskattningc-n hos oss, blir det dock förmodligen alldeles nödvändigt alt hvarje bränneri sättes under daglig kontroll, antingen detta sker medelst kontrollörer, som på olika tider infinna sig i bränneriet, eller sorn der ständigt uppehålla sig.
L båda fallen blifva omkostnaderna för denna kontroll så betydliga, att det blir en nödvändighet att inskränka bränvins-brännings-rättigheten endast till så stora brännerier, att afgiften utaf desamma förmår bära de utgifter, som äro förknippade med brännerierngs kontrollerande.
Det torde för öfrigt vara öfverflödigt, att här inlåta sig uti besvarande af den frågan, huruvida bränvinsbränning bör bedrifvas i stora fabriker eller i små brännerier, eftersom denna fråga redan kan anses vara besvarad medelst den sist utfärdade lagen derom, nemligen till fördel för de förra.
Med hänseende till bränneriernas storlek vilje vi anmärka följande :
Enligt lagen af den 4Aug. 4 845 är intet bränneri med mindre panna änJ200 potters innehåll tillåtet elter slutet af år 4848, och enligt skatteregleringen af den 48 Okt.
4845 ärjafgiftcn af 4:sta klassens apparater (enkel panna drifven med eld) från den 4 lan.
4847 bestämd så högt i förhållande till den afgift, som betalas af 2:dra klassen, att man väl torde kunna anse de få ännu återstående enkla apparaterna såsom de facto förbudna.
I hvilketdera fallet sorn helst är man, med anledning af den stigande skala efter hvilken afgiften för dylika apparater är bestämd för åren 4S46—4848 samt, i samband härmed, bränvins-lagstiltningens sednare historia, berättigad att antaga produktionen från den 4 Jan. 4 849 blifva inskränkt derhän, att den kommer att fortgå endast i en sådan skala, som mera fullkomligt inrättade (pistoriska) apparater med 200 potters pannerymd medgifva.
Med andra ord, man torde sannolikt kunna utgå från den åsigt, att bränvinsbränningen efter 4848 års utgång kan betraktas inskränkt till endast-pistoriska apparater om minst 200 potter, hvilket vill säga 4600 ä 2000 potters daglig produktion, då ej något någorlunda ordentligt inrättadt bränneri af förenämnde storlek och konstruktion under sistförflutne år gifvit ett mindre utbyte, men somliga ett något större.
Fastän vid bestämmandet af den dagliga produktionen det icke synes vara någon orsak att nedgå under nyssnämnde antal potter, finnas likväl i denna punkt olika meningar inom kommissionen, ithy att 2:ne ledamöter, Vogt och Bauge, rösta för att man ej bör gå högre vid bestämmandet af det dagliga minimum än til! 4500 potters produktion, enär de antaga att de nuvarande apparater icke skulle, så vida de ej, såsom nu fallet är vid beskattning af pannerymden.
Norska Kommis.
B ränvinsb ränning en. 7 tvunges till en onaturlig produktion, gifva ett större utbyte, under det att
Fauchauld ieke anser sig böra gå högre än till 4200 potter, dejs emedan de nuvarande brännerierna icke äro inrättade för en högre produktion, och dels emedan han anser en så stor daglig produktion tillräcklig för uppnående af hufvudändamålet, nemligen ett fabriksmässigt drifvande af rörelsen, samt finner att man ej bör gå längre än som för detta ändamål anses nödigt, så att ej onödiga hinder och förluster för do i frågan intresserade må uppkomma.
Ifan antar derjemte såsom gifvet, att ett större qvantum än 4200 potter i alla fall skall blifva tillverkadt, för att man ej må blifva utsatt för straffskatt.
Steenstrup deremot kan ej finna att man bör gå tillbaka från det minimum, som man ändtligen, under ständiga bemödanden att få denna rörelse inskränkt till att blott bedrifvas i stora fabriksmässiga brännerier, lyckats tillkämpa sig.
Han erkänner visserligen, alt pistoriska brännerier pä 200 potter endast genom en på bekostnad af utbytet och derföre skadlig drift kunna höja sig till öfver 4500 potter dagligen; men när. såsom här, frågan endast är om den storlek, hvartill den dagliga produktionen kan, till följe af lagen om skattebestämmelserna, antagas verkligen vara uppdrifven vid 484S års slut, så kommer frågan om de närvarande redskapen och deras ändamålsenliga begagnande här ej i betraktande.
Kunna derföre de nuvarande redskapen icke längre med fördel begagnas till en så stor daglig produktion, som dock faktiskt har egt rum, så få vederbörande anskaffa större och sådane som bättre svara mot ett mera ändamålsenligt bedrifvande.
Emellertid kommer en daglig produktion af 4500 potter, såsom varande pluralitetens mening, att här läggas till grund vid frågans vidare afhandlande.
När här talas om daglig produktion är det ej så att förstå, att föreskriften derom skulle anses fullgjord derigenom, att ett bränneri, hvilket här vill säga én destilleringsapparat, endast drefves vissa timmar om dagen, eller én dag i sender med en mellantid af en eller flera dagars overksamhet, hvilket lätteligen, såsom hittills skett, kunde blifva fallet.
I sådant fall skulle nemligen föreskriften om 4500 potters daglig produktion förlora sin betydelse, derigenom att t. ex. endast hvarannan eller hvar tredje dag detta qvantum blefve afbrändt, hvarmedelst den dagliga produktionen i sjelfva verket icke blefve större än 750 eller 500 potter.
Meningen är derföre den, att ett bränneri måste under en viss oafbruten, följd af dagar tillverka minst 4500 potter hvaije dag, eller i medeltal detta qvantum dagligen.
Det är nödvändigt att uttryckligen bestämma detta, och har kommissionen trott att den oafbrutna följd af dagar, under hvilka ett bränneri måste vara förpligtadt att dagligen tillverka ofvannämnda qvantitet, kan bestämmas till 45 dagar, under hvilken tid hvarje mäskekar kan hafva varit 5:ne gånger begagqadt, nemligen under förutsättning att det tömmes 5:te dagen efter den, då det blifvit fyldt till afjäsning.
Bestämmelsen härom är upptagen uti lagen under § 26 a.
Ett så stort tidsrum vore kanhända icke nödvändigt ensamt för att uppnå den afsedda driften, enär 8 till 4 0 dagar kunde för detta ändamål anses tillräckliga; ty är man nödsakad att'under så lång period, som den sednast omnämnda, drifva ett bränneri med så stor daglig produktion, kan äfven rörelsen anses reglerad efter den skala, man afsett; men när man detta oaktadt har trott att perioden borde bestämmas så lång, som skedt är, har man gjort det hufvudsakligen med afseende på de med koptrollväsendet förknippade utgifter, hvarom närmare kommer på sitt ställe att anföras.
För öfrigt må märkas, att tiden räknas från den dag, då den första inmäskningen företages, hvarvid produktionens storlek räknas efter det mäskerum man använder, och i det förhållande mäskekaret är beräknadt att gifva bränvin per potterymd.
Man förutser väl, att så väl mot storleken af det omnämnda minimum, som hufvudsakligen mot den oafbrutna afverkningen komma att göras vigtiga invändningar, sär - 8 Norska Kommis. Betänk, äng.
Bränvinsbr anning en. deles tillfölje af den omständigheten, att flera af de brännerier, som äro försedda med pistoriska apparater, dels af brist på vatten och dels derföre att den vid handteringen fallande drank med större fördel') kan begagnas till kreatursfoder, endast varit i gång under halfva dygnet eller under vissa timmar på dygnet, eller också endast hvart 2, 5 eller 4 dygn, och att man således med afseende på dessa ej kan säga att tillverkningen ständigt varit 4600 till 2000 potter dagligen.
Likaså äro flera af de nuvarande brännerier, som äro försedda med mindre pistoriska apparater, anlagda på att kunna från den 4 Jan. 4849 endast begagnas halfva dygnet, eller också hela dygnet hvarannan dag med 200 potters pistoriska apparaters fulla afverkningsförmåga, och följaktligen på en medeltillverknipg af endast 600 ä 800 potter dagligen.
Föreskriften om 4500 potters medeltillverkning dagligen oafbrutet under en längre tid skullederföre för dessa vara detsamma sorn ett direkt förbud, hvarvid egarne, sorn trott sig fullgöra hvad lagen kunde fordra genom att inrätta deras apparater för 200 potter, skulle komma att förlora en del af det kapital, som blifvit nedlagdt i deras brännerier, i förlitande på, att en större afverkning icke skulle påbjudas, än den, hvilken lagen afden 4 Aug. 4845 antages medgifva, och såsom det äfven varit praktiseradt.
Härvid måste emellertid märkas att man vid bestämmande af ett minimum för tilllåtna brännerier, för att dymedelst bringa denna rörelse till ett fabriksmässigt bedrifvande, måste antagas hafva tänkt sig, att den skattelagda rymden borde begagnas hela dygnet, hvilket kan slutas så väl af sjelfva lagstadgandena, som af skattebestämmelserna, som fastställa afgiften per dygn och endast för de timmar, som öfverskjuta dygnet, fastställa afgiften per timma; ty, förstådd på annat sätt, skulle bestämmelsen om be^ sagde minimum sakna all betydelse.
Om nu en sådan mindre drift icke destomindre varit i gång, så är sådant endast ett missbruk, som insmugit sig till följe af bristande noggrannhet vid lagens författande, men hvilket man knappast kan tillerkänna någon vigt, om man förstår det så, som skulle man derigenom vara förhindrad att i en ny lag förebygga ett dylikt missbruk; och detta så mycket mindre, som lagen af den 4 Aug. 4845, såväl i inledningen som i sitt innehåll uttryckligen tillkännager sig såsom endast ett interimistiskt tillägg till lagen af den 4 Aug. 4827, intill dess att hela saken kunde ordnas medelst en ny fullständig lag, och bränvins-brännarne följaktligen blifvit gjorda uppmärksamma på att denna interimistiska lags bestämmelser förr eller sednare skulle blifva utbytta emot andra, som, efter sednare tids ständiga bemödanden att koncentrera bränvins-bränningen, så att den endast måtte ega rum i stort, svårligen kunde förmodas komma att gå ut på att beskydda småbrännerierna, utan snarare på än ytterligare inskränkningar, allt i afsigt att få handteringen mera drifven i stort.
Man förmodar derföre, att på klagomålen öfver förmenta oförrätter i detta hänseende icke kan fästas något afgörande afseende, om än man kan medge, att det är illa nog, att de, hvilka det vidkommer, och som inrättat sig för bedrifvande af bränvins-bränning, nödsakas att upphöra med rörelsen ochj utsättas för dermed förknippade förluster.
Härvid måste emellertid anmärkas, ätt det i allmänhet står dem den utväg öppen, att derest förhållanden förbjuda en att ensam på egen hand drifva denna näring, han kan slå sig tillsammans med flera, som äro i samma belägenhet, och med dem anlägga ett samfäldt bränneri, hvilket på sednare tider också blifvit allmänt, på grund af den i lagen af den 4 Aug. 4845 gjorda inskränkning, i det att på flera ställen, hvarest jordbruket - *) Förhållandet är nemligen att dranken, som väl en längre lid kan förvaras utan att just taga skada, likväl är mest tjenlig till kreatursfoder, när den förtäres varm, eller åtminstone helt färsk.
Norska Kommiss.
Betänk. ang.
Bränvinsbränningen. 9 bruket ger ett öfverskott af potates, men likväl ej så mycket att derpå kan grundas en sjelfständig bränneri-rörelse efter den skala, som bemälte lag afser, uppkommit bolagsbrännerier, dit hvarje intressent förer sin potates och hämtar drank derifrån.
Sedan kommissionen sålunda afhandlat frågan om bränneriernas, eller rättare bränneri-rörelsens storlek, öfvergår den till frågan om skattens storlek och dess tillämpning på mäskekaret.
Hvad afgiftens storlek angår, erkänner kommissionen, att brän vinshand teringen företrädesvis är passande att beläggas med en afgift så hög som möjligt, icke som skulle kommissionen tro kig deruti finna något verksamt medel emot den i sina följder ofta så högst förderfligt framträdande konsumtionen (emedan bränvin har ett allt för litet penningevärde, för att man genom beskat ningen skulle kunna i någon märkligare mån försvåra anskaffandet af varan), utan emedan denna näring till sitt väsende eller på grund af sina följder förträffligt passar att bära en betydligare skattebörda.
Högre än till 5 sk. pr pott färdigt bränvin (hvilket, såsom väl bör märkas, utgör 50 ä 40 % af varans värde), vågar man emellertid ej gå i sitt förslag, emedan det är att befara, att en högre afgift skulle framkalla en till följe af våra lokala förhållanden alltför stor frestelse att undandraga sig afgiften, dels genom lönnbränning och dels genom insmuggling af utländskt sädesbränvin, särdeles så länge detta kan erhållas så billigt, som t. ex. från Danmark och Preussen, hvarest produktions-afgiften ersättes genom en drawback, eller från Sverige hvarest denna afgift är så betydligt mindre än var nuvarande (t 5/4 å 4 4/2 sk. pr pott'), i det den nemligen i Sverige endast är beräknad att utgöra 2/5 sk. per pott, hvilket den likväl långtifrån uppgår till (för att ej tala om småpannor un der 6 kannor, som ingen afgift erlägga).
Med hänseende härpå kunde en afgift af 5 sk. anses väl hög, men kommissionen har trott att hon ändock borde föreslå densamma, af den orsak, att vid sista Storthinget man vid skattens bestämmande lagt denna afgift till grund för beräkningarne, hvarvid kommission nen äfven gått ut från den förmodan, att i en framtid, såsom äfven skedde på sista Storthinget, det torde komma att beviljas statsmedel, för att åstadkomma kontrolljså vät mot oloflig bränvinsbränning, sorn mot oloflig införsel af denna vara.
I annat fall skulle en så hög skattesats vara alltför vådlig.
Med hänseende till införsel af bränvin tillåter sig kommissionen vid detta tillfälle, att påpeka ett par omständigheter, hvarigenom lagstiftningens föreskrifter, såsom äfven erfarenheten utvisar, lätteligen kunna kringgås.
Uti lagen om mellanhandejn med Sverige af den 4 Aug. 4 827 § 4 är det tillåtet att införa bränvin, när det ej sker i större qvantiteter än ett ankare.
Det inses emellertid lätt, att detta införande af bränvin ankarvis kan inrättas på sådant sätt, att förhållandet blefve sådant, som om ingen inskränkning i fri införsel förefunnes.
Detta var på den tid lagen gafs, och då produktions-afgiften hos oss knappt var värd att nämna, af föga_ betydenhet, men är nu deremot af stor vigt, när denna samma afgift, såsom ofvan är anfördt, är så betydligt högre hos oss än i Sverige, så att man kan befara att vi kunde öfversvämmas med svenskt bränvin, infördt så väl på laglig väg på ankare, som kanske förnämligast genom insmugling, hvartill den tillåtna införseln ger en förträfflig anledning.
Aäl har Finans-departementet, medelst en i skrifvelse af den 42 Jan. d. å. gifven, förklaring öfver omförmälde lagstadgande, försökt att förhindra missbruk i detta afseende, ') Afgiften, som var beräknad till 3 sk. per pott har väl vid ett och annat bränneri utgjort mer än 1 1/2 sk., men så finnas der också flera brännener nemligen små pistoriska under 200 potter, som icke betalt ens en full skilling.
Bil. till Särskilda Utsk.
Na 4. 1 2 40 Norska Kommiss.
Bränvinsbränningen. men så länge tillåtelsen ej är helt och hållet upphäfd, måste missbruk blifva oundvikliga.
I g 2 af Tull-lagen den 28 Julii 4S24 var införsel af vin-sprit endast tillåten från Engelska, Irländska, Fransyska, Spanska och Portugisiska hamnar och från medelhafvet samt ställen utom Europa, hvilken inskränkning blef upphäfd genom förordningen af den 9 Aug. 1859, så att införseln deraf nu är fri.
Det är en bekant sak, att det, till och med på kemisk väg, är så godt sam omöjligt att skilja sprit af. säd eller potates från sprit af vindrufvor, och följden är, att en stor mängd af den förra införes under namn af vin-sprit, särdeles från Hamburg och Altona, hvartill upphäfvandet af nämnde inskränkning uti Tull-lagen af -1824 gifvit anledning.
Sålunda hafva under åren 4844— 4846 utaf hela importen af sprit 50 till 60 % ensamt från de tvänne nämnda ställena blifvit införda, hvarutaf det hufvudsakliga varit säd- och potates-bränvin, och det oaktadt denna vara i lagstiftningen är förklarad för kontraband.
Detta ger kommissionen anledning att framlägga till öfvervägande, om det ej skulle vara ändamålsenligt, att åter upptaga den ofvannämnda upphäfna inskränkningen uti Tulllagen af -1824, likväl med undantag af den i lagen förunnade förmån för de Irländska och Brittiska hamnarne,,eftersom i dessa länder icke tillverkas bränvin af vindrufvor.
Att fästa uppmärksamheten på införseln af vin, hvarunder, såsom bekant är, ett betydligt qvantum bränvin gömmer sig, särdeles, sedan sista förordningen om brånvinsförsäljning utkommit, kan vara öfverflödigt, efter sorn .det synes af Finans-departementets, cirkulär-skifvelse af den 6 Okt d. å., att man redan träffat förfoganden i detta afseende.
Med hänsigt till bränvins-skattens storlek är vidare att märka, att till och med i Danmark och Preussen, hvarest man just icke är så synnerligt rädd för att påbjuda skatter, och hvarest man på grund af lokalförhållanden mera har i sin makt att hindra lönnbränning och insmugling, än våra förhållanden medgifva, har man icke vågat sig på en högre beskattning, ithy att afgiflen i Köpenhamn utgör, såsom förut är anmärkt, omkring 5 1/5 sk.
Norskt per pott sädesbränvin och 2 7/8 sk. per pott potatesbränvin, och i de öfriga köpstäderna samt landtdistr'>kterna resp. 2 4/2 och 4 6/7 sk. per pott, liksom den i Preussen endast utgör omkring 4,5 till 4,8 sk. per pott, fastän den visserligen ifrån början är beräknad alt utgöra omkring 5 4/2 sk.
För att nu, vid beskattning af mäskekar-rymden, man med säkerhet må kunna träffa den färdiga produkten med en bestämd skattesats, måste man först veta huru mycket alkohol kan erhållas af ett uti ett bestämdt kar-rum jäsande qvantum mäsk, eller med andra ord, man behöfver veta 4:o huru mycket alkohol kan erhållas af ett gifvet qvantum råmaterial, samt 2:o huru tjockt man kan mäska och jäsa, eller med hur litet kar-rum man kan hjelpa sig för inmäskning och fullständig afjäsning af materialet.
Med hänseende till det material, som användes, kan det hos oss förmodligen blifva endast fråga om säd och potates.
Yäl innehålla sädesslagen en större mängd mjölämne än fallet är med potates, så att det kunde synas, som skulle det erfordras ett mindre kar-rum till de förras inmäskning och afjäsning, än till de sednares, eiler rättare, att utaf ett gifvet qvantum sädesmask kunde erhållas en större qvantitet bränvin än af samilia qvantitet potatesmäsk.
Men så förhåller det sig emellertid, icke alldeles, enär det vid mäskning af säd behöfves en större mängd vatten för sockerbildningen, än vid mäskning af ett motsvarande mått potates, som innehåller omkring 70 °/o af deras vigt vatten, när råg, hvete och tvåradigt korn innehålla 40—44 °/o vatten, och sexradigt korn endast 9 procent.
Erfarenheten visar derjemte, att man, genom att beskatta mäskrummet lika för båda slagen af mäsk, träffar den färdiga produkten, både vid bränning af säd och af potates, ungefärligen lika.
Brunvinsbränningen.
1 Preussen har derföre också mäskeskatten städse varit densamma för bränvinsbränning af säd och af potates, likasom det hos oss städse varit samma pannskaft påbuden, utan afseende på det material, hvaraf mäsken varit beredd, oaktadt det hade bordt vara samma motiver för en olika afgift å pannan, hvaruti den färdiga mäsken afverkades, som åt det karrum, hvari den bereddes.
Sannolikt är det vida mera onödigt, att hos oss göra skillnad i skatteafgiften, enär säd väl ej blifver använd annorlunda än såsom malt vid bränning af potates, isynnerhet så länge bränvinsbränning är förbjuden under sommarmånaderna.
Kommissionen lägger derföre vid bestämmande af skattesatsen för mäskrummet potatesbränvinsbränningen till grund.
Med hänseende till det utbyte man kan vänta af en tunna potates, anmärkes:
Så som maximum för den qvantitet torr substans, som innehållcs i de slag af potates, som användas till' bränvinsbränning, kan antagas 28,5 procent af deras vigt, samt de öfriga 7-1,5 procent såsom vatten.
Af dessa 28,5 % torr substans utgöras omkring 22 •/o af mjölämnet, som är den del af potatesen, som ger alkohol, och de öfriga 6,5 % utgöras af skal, sådor m. m. -100 U. mjölämne ge, med tillsats af erforderligt vatten, •122,22 U. stärkelsesocker, och d00 U. stärkelsesocker ge -16,46 U. alkohol.
En tunna’) potates kan i medeltal antagas väga 24 6 SJ"), och innehåller således 47,52 U. mjölämne, som ge 58,07 U. socker, hvarutaf under fullständig utjäsning erhållas 26,07 U. alkohol.
En pot'") vattenfri alkohol väger 49 lod; således intaga 26,97 U. alkohol en volum af 4 7,6 potter.
Vid bestämmandet af bränvinets styrka anser Kommissionen bäst att antaga procentförhållandet, hvilken princip också blifvit följd vid indelningen eller graderingen af den medelst Kongl. Resol. af den 16 Febr. 4S45 antagna 400-gradiga bränvinsprofvare, såsom det, äfven brukas i Preussen, Frankrike m. 11. länder, hvarest Trallet 400-gradiga Alkoholometer är införd. Bränvin t. ex., som innehåller 70 d. vatten och 50 d. alkohol benämnes således ”bränvin af 50 %” — nemligen 50 % alkohol — och alldeles vattenfri alkohol får namn af 400-procentig, hvilket för öfrigt icke svarar emot 46° Spendrup"”), enär vattenfri alkohol efter den Spendrupska gradindelningen visar 48 4/2°, medan den med 46 grader endast menar så ron alkohol, som kan erhållas genom destination utan sådana ämnen, som absorbera vattnet.
Emellertid svara 8° Spendrup mot 50 % på den 400-gradiga eller Tralle’s bränvinsprofvare.
Enligt det ofvan anförda skall 4 tunna potates theoretisktgifva 47,6 potter vattenfri alkohol, eller, uttryckt med procenttal 4 7,6 X 4 00
Om man dividerar detta tal med hvilken grad som helst af den 400-gradiga alkoholometern får man veta mot huru många potter af den såsom divisor begagnade grad 47,6 p. vattenfri alkohol svara.
Dividerar man sålunda det nämnda procenttalet 4 760 med 50, så får man 55,2, hvilket följaktligen vill säga att 47,6 P. vattenfri alkohol svara mot 55,2 P. bränvin af 50 •/• eller 8° Spendrup.
(Då t. ex. af 400 P. vatten och 400 P. vattenfri alkohol icke erhållas fullt 200 P. bränvin af 50 %, emedan vätskan vid blandningen sammandrager sig, brukar man vid sådana beräkningar,^ såsom sedermera skall visas, reduktionstabeller för att finna det absolut rätta förhållandet.
Skillnaden är emellertid obetydlig). 4 tunna potates af 246 U. skall således theoretiskt kunna gifva 55,2 P. bränvin af 50 °/o eller 8° Spendrup. *) 1 Nork tunna
Sv. v. v. ***) 1 Pot
Se härom den särskilda uppsatsen vid slutet 42 Norska Kommiss.
Brånvinshränningen.
För att omsätta -106 fö af det i potates befintliga mjölämne till socker eller soc~ kerhaltig massa, erfordras 25,5 °/0 grönmalt eller 21,5% torrt malt; således till 1 tunna potates resp. 12,1 och 10,2 fö. 25,5 fö grönmalt kunna antagas gifva samma qvantitet alkohol, som 17,7 fö torrt malt. 1 fö torrt malt ger omkring 12 % alkohol, och således det till 1 tunna potates erforderliga malt resp. 100,8 och 122,4 procent.
Till jäst behöfver 1 tunna potates 2,5 fö maltgröpe, som kan antagas till 27,5 procent.
Följaktligen skall 1 tunna potates med erforderligt malt till sockerbildning och jäsning ge theoretiskt 1760 —}— 100,S —f- 27,5
(I förbigående må anmärkas, att man hos oss i allmänhet använder ända till hälften mera malt.)
Ett så stort utbyte erhålles naturligtvis aldrig i verkligheten, emedan hvarken soekerbildningen, jäsningsprocessen eller destillationen ske så fullständigt.
1 synnerhet går en icke ringa portion alkohol förlorad under jäsnings processen, derigenom att en del af massan, till och med vid den omsorgsfullaste behandling öfvergår till ättiksyra; men den största förlusten eger rum genom en så starkt forcerad afdesti 1 lation, som pannerymdsbeskattningen framkallat, dels derigenom att jäsningen försiggår mindre fullständigt, emedan man mäste mäska tjockt, på det att averkningen mågkunna påskyndas, och dels emedan den påskyndade afverkningen icke medger att uttaga all i mäsken befintlig alkohol. 1 Preussen, hvarest mäsknings- och jäsningsprocessen sker med den största möjliga, sorgfällighet, samt hvarest destillationen göres mycket långsamt, erhållas sålunda endast 50 P. bränvin af 50 % (under särdeles gynnande omständigheter skola der erhållas ända till 55 P., hvilket emellertid dock är räknadt temligen högt) — och i Danmark endast 25 ä 26 P. af f tunna potates med erforderligt malt, och det oaktadt man der använder mera malt än i ofvan anförda beräkning är antaget, nemligen 45 ä 45 fö per tunna.
Hos oss kan man icke räkna ett större utbyte än 22 P. ofta endast 20 P. och dét oaktadt, att man hos oss använder ett ännu större qvantum malt, nemligen 48 å 20 fö, hvilket ringare utbyte, såsom anmärkt är, hufvudsakligen härrör af den påskyndade afdestillationen och de deremot svarande förhållanden vid mäskningen.