Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Slutligen utbrast han half högt: » Hvem kan väl bli klok på de kvinnorna?
Alla ha de sina nycker. » * Innehållsförteckning.
TIDSKRIFT FOR SOLIALA OCH LITTERARA INTRESSEN -, S. L-d Adlcrjparre.
z a) omrcl.
' b), ' .Bsrndoms- och uh&amp;Iorasllr af S-d.
c) Uivecklingsår-.
s.i ?xiarbete ': af d) Vidgad verlisnmliet af E.
&amp; - d. c) Efterskrift.
.R.
O-a.
af S - 4. '
SMrBd ~.Lei$jOiôh2cfvud, ' Viktor Rydbeqg .. Dikt.
Z.itZp E %g&amp;t&amp;&amp;allj Mina Forsell.
Ett besök i kvinnornas utställning i Köpenhamn.
Meddelande fran.
f red rika-f rem er-~öibundet,. '
' 1 - F r h skilda håll. '
' s. '
pris pr För Förbundets medlemmar kr.
2: 50. icke medlemmar 4: OO.
S pecialit.6: Linne- Största htirvtwande lager af aeli S.ingu * styrsiar.
Linne- i ~ ' E) Cornu~~svafna~er: r Duktygr, Handdukar, Nlsdukar, Spetsar, Wianslsliiftsr.
Broderlar.
Mottagningstid f d n och med den 1 Kovemt-ter kl. 12-2. af I~omiill, Liiiiie (- Uiuedalils~ och Ylle, största tjortertide lager, till de lag-.
sta priser i AXEL ' HI NDERSONS is.
- Filial: Götgrtrn 16..
-- Gariibod: R6torgt.t.
.. Priskiir: irit siiiidw pli h&amp;rnii.
Hygieniska Skodon tillverkas fllr Herrar, Damer esR Bmi, '; -- OBS.!
l ' rislwliiiitn: if ~riikt-liefoi iiifiirciiiugen.
J#r A l l t nr1~et.e ntförea iioggramit och af Liista uitrteriel.
Renarationer verkställas val och ~i bestämd utlofvad tid.
m- - P.
PETTERSSON, 52 Drollninggatan 52.
- - P P Nya ~ u s h % l l s s k o l a r r iför bildade flickoiz.
Giundnd 1881.
Fiiresthiztriiiiia: Fröken H. Cronius.
Nya ~ u s ~ ~ l l s s ~ o 1 M a a x tm 1 a s l a r Vestra Trädgärdsgatan 19.
Särskild matsal för friintimmer.
Bagasin des Nouueanths pour Coafectiee.
, ... och dess filialer S Vesterlånggatan och 75 Vesterlånggatan rekommenderar i största iirwl till IHt&amp;yaste pbe; ls Höst-, &amp; Vinte~kapgm~ H. de TRANCH HOCKENDORFF.
F ~ kapitalister, P särskildt fruntimmer, har, det länge varit e t t önskningsniål a t t liti-n % öfverlamna vården af sina värdepapper och skötseln, af sina affärer, åt.
riggon person eller iiis$itu,tion, soin med absoliit säkeriiet ' förenade punktlighet ' ocli rioggrann !i,et i.iitföraiidet af det anförtrodda uppdraget iifvensorn prisbillighet.
E n sådan institution är. '
Stockholms Enskilda Banks Notariatafdelning (L i C Z a iV$&amp;yatcan ZY,.
expeditionstid f0-41, soni under garanti af Stockliolins Eriskililn Bank, åtager sig vård och förvaltning af enskilda personers och kassors värdepapper.
Oni en person Iios Notariatafdelningen deponerar obligationer, inkasserar Notariatafdelningen vid förfallotiderna kiipon ger och tillharidaliåller deponenten.
influtna medel.
Vidare efterser Notariatafdelningen utlottningar af obligationer ' och undsrrattar depo- nenten i god ' tid, ifall en denne tillhörig obligation blifvit ntlnttad, samt liimiinr förslag till ny plnceriiig af det ledigblifna kapitalet.
Om inteckningnr deponeras Iios Notariatafdelningen underrättar Notariatafdelningen gäldenären därom ' .a,tt rantorna å in- teckningarna skola till afdelniiige?
inbetalas, hvarefter de iiiedel, soin, inflyta, till deponenten redovisas.
Vidare tillser Notariatafdeliiingen att inteckningarne blifva i vederbörlig tid föriiyade.
Om en hos afdel- ningen deponerad inteckning genom iinderlåteii förnyelse skulle förfalla, ersätter Stockliolins Eiiskildn Bank därigenom ugp~oinirien skada.
Förvnriiigsnfgift: 50 ör.e för år pr 1,000 kronor af deposi- tionens viirde, dock ej iiiider två lwonoi '.
, Afven p e r s o n e ~, s o m 4c7ce &amp; ro m e d l e n m a r a f E ' oróunclet, 7i: u~mna óZifva delegare i ' densccmnc~.
Försäljningslokaler: .nedira óotten, en, tvd och t r e tr. upp STOCKHOLM.
, Största lager i Norden Kulörta o. Svarta Yllekladningstyger Kulörta och Svarta Sidemger.
Schalar och Kapptyger m. m .., 0 bser~ er&amp;!
eni im krekta f0rbinde; ser med ' in- och utlandets förnämsta fabrikanter kan jag erbjuda ofvannämda artiklar bättre och billigare än någon an- nan och torde en hvar genom besök i mina lokaler eller genom reqvisition af profver ' och varor lätt blifva öfver- tygad om fördelen att hos mig fylla sina beliof af dessa artiklar;
S. L-d Adlersparre.
Den 27 sistlidne juni slutade fru Sophie Adlersparre på ägendomen Ström invid Södertelje sitt ädla, gagnerika lif.
Den smärtsamma underrättelsen, som öfver hela vårt land, och äfven där utanför, framkallat sorg och deltagande, kom ej.
för hennes närmaste vänner oväntad.
Redan under den gångna vintern hade den förr så kraftiga lifslågan, som brunnit för så mycket stort och ädelt, som på s&amp; m h g a verkat tändande och lifvande, börjat mattas och aftyna, man anade att det blott skulle behöfvas en piist för att f % den svaga gnistan att för alltid släckas.
Och hvad vinterns kalla vindar skonat, det skulle skördas af sommarens inilda fläktar.
Född midt under rosornas tid, fördes Sophie Adlersparre sakta och omärkligt in i den eviga hvilan, aiider det nat~iren stod i sin fagraste somrnarprakt - en början och ett slut symboliska för en lefnad, som, eldad af en alltid sommarvarm entixsiasm, vetat att i så f d t mått locka fram blommor och rika, skördar ur oansenliga frön och obrutna tegar.
F&amp; af samtidens kvinnor, om ens niigon, har i lika, hög grad, så mångsidigt och framgångsrikt, som fru Adlersparre ingripit i sitt lands kult~~rarbete, därvid framför allt med sitt eget köns högre intressen som mål.
För en utförligt utarbetad teckning af ett så innehållsrikt lif är nat~wligen ännu ej rätta tiden kommen.
Därtill fordras en längre tidrymd än den af några f&amp; veckor, och en lhngt rymligare plats än den vi ha till v-årt förfogande.
Några minnesblad, hvarpå de, som i lifvet stodo den hädangångna nära, tecknat några drag nr hennes lif.
och verksamhet, är det emellertid för oss en kar och dyrbar plikt att sända ut i världen, medan ännu hågkomsten af den adla gamlas rika personlighet och storartade lifsgarning lefver c friskt i allas sinnen.
I den svenska kvinnans historia, iiar den en gång blir s h i h, skall Esseldes bild intaga en betydande plats.
I afvaktan därpå må dessa blad
Den kortfattade lefnadsteckninp, inledd med ofrrin~taeiide ord, soni hiir nedan meddelas, trycktes kort efter fru Adlersparres död och utdelades d % i en sjirskild skrift till den bortg3ngnns niirmnste ~Buner.
Barndoms- och ungdomsar.
Midt i eii härlig, storartad natur i södra Tjust afKalmar län ligger herregodset Helgerum.
Från några klara sj öar längre upp flyter en bred å dar förbi ned till hafvet.
Ty hafvet g&amp;r med en l&amp;ngt inskj~~tande smal vik ända dit fram.
Man » ser från lönnars och kastanjers löfverk gamla herresätet, forna slakters ~Rel ' ge rum », frAn två terasser höja lugnt sig mellan ' berg och fors och spegla sin altan och sina paviljonger djupt i viken.
.D Helgerum ggdes pet 1820-talet af öfverstelöj tnanten Erik Knutson Leijonhnfvud, och här föddes den 6 juli 1823 hans.
andra barn, dottern Sopj~ie.
Hennes barndom var rik på skönhetsintryck.
Tidigt vaken för all naturens härlighet, omgafs hon tillika i hemmet af en atmosfer af förfining och harmoni.
Hennes far, » en ädling i ordets vackraste beniärkelser, högsinnad och fördomsfn, förenade med en stolt naturs hiiftighet ett visst vekt och drömmande grunddrag i själen.
Han älskade musik, .och hans aderton år yngre maka, Sophie Hoppenstedt, hade ett för hennes tid ovan- ligt välde öfver tonernas språk.
Deras äldsta dotters rika musi- kal.iska begåfning fick därför tidigt utveckling.
Hon talar i en efterläimad anteckning med förtjusning om musikaftnarna i den präktiga, genoni två viiningar gående runda salen påHelge- rum.
%Aldrig tändes skymningsbrasan eller det hemlighetsfulla takljuset, som öfvergöt de hög&amp; vaggarne med ett gallerverk af ljus och skugga, utan att modern vid pianot lät de gamla.
mästarne tolka själens djupaste rörelser, eller vid harpan ' schwei- zerb~~b ' en ' eller ' kolargossen ' under susande ' ackompagnement tälja i toner sin saga; eller ock sågs faderns sköna gestalt, med fiolen på ett eget sätt hvilancle mot bröstet, lhta Bellmans- melodier springa fram under strhken, beledsagade af harpans ackorder.
» *: ' Detta liksom öfriga citat iiro hemtade ur efterl8mnnde sjiilfbiogra- fiska an tecknin p r.
Modern undervisade själf Sophie och en yngre dotter ej blott i musik utan äfven i handarbeten och i det efter dåhida anspråk icke ringa mått af boklig bildning, som hon själf in- hemtat.
Dotterdotter till den kvicke som talare kände biskop Wallenstråle och sjalf utrustad med en lekande intelligens och stor energi, hade hon nämligen ej kunnat nöja sig med den uteslutande franska bildning, som kommit henne till del i pen- sionen.
Den tyska litteraturens segertag genom Sverige hade ryckt äfven henne med, och hon hade p&amp; egen hand brutit sig väg till dess skatter.
N u kunde hon afven till dem vagleda sin vetgiriga dotter.
Dennas riks, mångsidiga anlag gjorde sig tidigt märkbara.
Redan vid fyra &amp; r kunde hon läsa, lärde allt med liist och lätthet och gjorde snabba fkamsteg, sarskiklt i spr&amp;k, m u d c och handarbete.
Modern följ de med gladj e hennes ntveckling och uppmuntrade henne ofta, dock aldrig utan att inskärpa, hurusom de anlag hon f %tt vor0 en Guds gåfva, ett lån, hvilket hon hade att i lif och gärning återbara.
Modern tänkte härvid förnämliganst p&amp; musiken.
Det var af sin far, som Sophie Leijonhufiud första gkngen racktes till aning om att hennes egentliga styrka 1&amp;g i nigot annat.
Roii mindes ännu p&amp; gamla dagar det beröm hon fgtt af honom for en svensk uppsats och den utsikt h m öppnade för henne att en gång kunna med pennan bidraga till sitt uppehiille.
Han var angelägen att vänja henne att e,j för framtiden räkna på det öherflöd, hvwi hon växt upp.
Tillsammans med sina tre syskon uppfostrades hon p i det hela strängt, adock s&amp; att de iinder strängheten anade kärleken.
» FLIU af upptig och phhitt, deltog Sophie med lif och lust, i sina b&amp;da bröders leksr och iippfiuigade afven mbnget kom af deras informators undervisning.
Starkast var hon dock fast.
vid den tv&amp; &amp; r yngre systern Amklie, henne mycket iuiderliigsen i b e g &amp; f i ~ g men, en den älskligaste uppenl~arelse s&amp; till yttre som inre egenskaper.
I förhhllandet till denna srster, mer ännn än i förhhllandet till den henne i mycket alltför lika modern, fann barnet tillfredsställelse för sin efter sympati och kärlek törstande sj al.
Till och med sitt trettonde &amp; r växte Sophie Leijonhufvud p&amp; detta sätt upp i stillhet p&amp; Helgerum.
Xen då kom den
glada: syskonkretsens f ö ~ s t a sorg.
Barndomshemmet, som de med sådan hänförelse älskade, vid hvilket de vuxit ' fast med så m h g a fina hjärtetrådar, sålde?, och familjen flyttade på hösten 1836 till Stockholm.
et tillfälle att vidga.
gina k&amp;sl; aper, som nu erbjöds den unga Sophie, försonade henne dack snart med vistelsen i hufvud- staden.
Hennes bokliga, uppfostran ifslutades nu med en t k - årig kurs i den ansedda Bjurströmska pensionen.
Den unga flickans ovanliga begåf~ing fäste här lärarnes uppmarhsamhet, på samma gång hon roade kamraterna med sina infall och påhitt.
Nhgon .säkerhet, t. ex. i behandlingen af inodersmålet, kunde hon ej under sin korta skoltid vinna., Men hon fick dock medel att på egen hand asbeta-vidare, nar; efter den sommar då hon fyllde 16 år, heines skoltid anshgs afslutad.
Från denna tid inskränktes hennes egentliga studier till musiken, och hou agnade sig allt allvarligare ' ht denna konst.
Eon fick en förträfflig lärarinna i en syster.
till tonsättaren.
Denne torde äfven själf öfvat inflytande på hennes musikaliska utbildning.
Han tillbragte tillsaAmans nied sin syster någon sommar nere på Manhem, ' en gård vid Bråviken, som baron Leijonhufvud inköpt en tid efter försaliandet af Helgernm.
- PrBn och med 1843 bodde fainiljeii &amp; i-et om p&amp; deima landtagendom, ~111der flitigt amgange med grannarile.
.Har lefdes nu ett ' friskt och gladt lif bland en uiigdomlig krets; känd för glada upptåg och Icvickt skämt.
Under allt detta gick dock på djapet af Sophies sinne en wideotröni af otill- fredsställda andliga behof - ett.
tyst, inen oaflåtligt spanande efter verksamhet och 1nhl för de krafter, som rörde sig inom henne och som musiken, skönlitteraturen, handarbetet och det glädtiga hvardagslifvet ingalunda togo i tillräckligt anspråk.^ Under dessa år och redan sista tiden i Stoclrliolin hägrade för den unga flickan slii.iftstallareskap som ett lockande mål, och hon gjorde i allra största hemlighet nhgra försök i den vägen, iita11 att visa dem för någon.
Läsning var vid denna tid nästan ännu mer an musiken hennes tillfiykt och passion.
Hon glömde aldrig den vackra sommarkväll på Manhem, då hon tillsammans med sin syster första g&amp;ngen läste och förtju- stes af Runebergs nyutkomna Nadeschda.
För ofrigt p8ver- kades hennes fantasi då starkast af Fredrika Bremer, Jngeman '. '
och Walter Scott, och hon gjorde upp planer a t t ohersiitta den senare, planer, dem hon qj ännu kunde bringa till verkstä.Ilighet.
Kom s&amp; sorgen öfver det glada hemmet.
Husfadern bort- rycktes af döden i maj 1848, och familjens ekonomiska ställning befanns nn i betänklig grad rubbad.
Detta slag väckte all tjugufemåringens slumrande energi.
Med ifver motsättande sig förslaget a t t flytta till en smtistnd för a t t spara, lofvade såväl hon som systern a t t söka bidraga till.
deras och moderns gemensa,mma unilerh&amp;ll i Stockholm.
De fingo sin viLJa fram.
Och sällan hade den efter verksamliet törstande unga kvinnan k ä m t sig s&amp; lycklig som den dag, hon med inkomsten af sina musililektioner och broderier kunde betala hyran för deras våning.
Arbetets art skänkte henne dock ej full tillfredsställelse.
Det blef henne tungt - mycket tungt redan andragvintern, då blott två funnos kvar i hemmet.
Döden hade d % på hösten 1849 ryckt film hennes sida den älskade systern, nvid livilken - alla hennes innersta, finaste hjgrterötter sedan barndomen sani- manvuxit.
Hon kände sig nu till sitt bästa;, innersta vaseii som eii lusryckt planta, drifvande vind för våg p i tårarnes bittra Iiaf ..
Nu följde tre langa &amp; r af glaiijelöst arbete och oaflåtligt sökande efter ett verksamhetsomrfide, som bättre motsva.rade hennes begiifning.
Aftnarna, d&amp; mor och dotter tillsammans vid lampan fördjupade sig i sina engelska älsklingsromaiier, voro hennes bästa stunder.
Först 1852 kom en ljusning, i ilet hon d&amp; fick en öfversattning fiHn Dickens antagen till tryck- ning.
.Den klara sommarkvällen, dk Sophie nedaliför badlinset i Xarstrand s&amp; den lilla skissen intagen i Posttidiiiiigen och vid hemkornsteii hörde modern, som ej erinrade sig a t t det vanr hennes arbete, berömma öfversattningeii, Tar deii första lj~~s]: ~unkteii i hennes diharande lif och vändpunkten till en ny fmmtid .. Öf~ersättnin~safietet bragte henne åter i j amdct.
A t t grundligt fördjupa sig i författare sidana som Dickras, Irving, Beecher Stome och under straf~~andet a t t literge deras tanke- gAng och sätt a t t se mer och mer bli herre öber sitt eget sprhk; det kände hon var en förskola för hennes bästa 1ira.fter.
Det förberedde henne för den användning af dem, 11va.i.till berii- ringen med en likstämd ande småningom skulle leda henne. '
Utveeklingsar.
- Samarbete.
Ombedd a t t gifva några betaljer från det skede af S. L-d: s lif, ander hvilket hennes litterära begåfning bröt sig fram i dagern, villfar jag så mycket hellre denna önskan, som jag sålunda får tillfälle att åter genomkfva oförgätliga stunder.
Vår första bekantskap härledde sig från nyåret 1856, då vi sammanfördes af en gemensam van, som med Sophie talat om mitt vistande i Amerilra och min Aterkomst därifrå;, hvilket föranledde hennes önskan att lära känna mig.
HO];, så väl som jag, hade länge trängtat efter en vän,, i hvilken hon tillika kunde finna en själsförvandt, som hon; ntan f d t a n a t t miss- förstås, kunde låta blicka in i sin inre värld.
Hon säger också om vhrt ' sammanträffande: båda kände instinktmässigt vid första mötet, a t t d e Behöfde hviwaiidra, och snart var 17 ' änskaps- bandet knutet)).
Minnesrilia äro ocksa för mig de stunder vi tillbragte under förtroliga sanital, utbytande åsikter och lifserfarenheter, meddelande tankar, förhoppningar och önskningar, eller tillsam- mans läsancle värderika uppsatser och ansl5encle skaldestycken.
Stunclom var Sopliies vörclnaclsvärda moder den tredje i dessa intima samkvapi, där hon gjorde en varderik insats genom sin själsodling, sitt fina vett och sin rika världserfarenhet.
Bland cle allvarliga ämnen, som ofta afhaidlades, insmögo sig äfven lekande skämt och kvicka infall, och det uppfiiskandg skrattet var ?j heller dar frainmaiide.
Ehuru uppfostrad i öf17erflöd och med förfinade vanor, var Sophie dock enkel till sitt väsen och ansprkkslös i sitt upp- trädande och i sina behof.
Hon kände ej heller den falska blygsel, som vid den tiden, b8de inom den Hass hon tillhörde och äfven p&amp; lägre trappsteg af samhället, betecknade såsom förödmjukande för en kvinna.
af god familj, att medelst eget arbete förvärfva sig en beliöfiig inkomst.
Som hon af egen erfarenhet lart sig inse arbetets värde och välsignelse, men på samma gång svårigI1eter; m för en ltvinna i hennes ställning att erhålla ett lönande arbete, blef hon också en af förltämparne för iitvidgandet af kvinnans verksamhetsoinråcle. '
H5.r förekommande citat, iiro, d5 ej oiinst migifves, lieintode f r h saniina sjiilfbiografiska niiteckningsr, hvilka i det föreg8encle oiiitslas.
Redan i det föregående har blifvit antydt, a t t Sophie genom musiklektioner och öfversättningar funnit en inkomst- källa.
Den fyndighet och den makt öfver språket, hvarpå hon gaf prof -- i sina öfversättningar, ledigheten, behaget i hennes stil,.
skaffade henne snart högt anseende shom öfversättarinna.
J a g märkte likväl inom kort, a t t heiines själsghfkor pekade på något högre ä11 det osjälfständiga öfkersättningsarbetet och rippmanade henne ofta att försöka sin penna på fri hand, men hon svarade ' alltid: %Det h g e r jag ej till,.
Sk stor var rid den tiden hennes misstro till sig själf.
De försök till skriftställeri, hon tid efter annan i * sthet gjort, hade väl skänkt henne en rföruniierlig njutnings, men visades ej ens för systern annat än undantagsvis.
%Blyg äfven inför sig själfr vid blotta tanken p6 att framträda inför allmän- heten, uppbrände hon snart dessa, förstlingsalster af sin penna.
Vid denna tid var ännu den högre aristokratiens k ~ k n o - värld kringgärdad af konventionella skrankor och lefde darför tämligen oberörd af de friskare vindkast, som framkallades af den nya tidens vingslag.
.Visst hade Fredrika Agardhs och andra författares skrifter gifrit Sophie en aning om, a t t ej ' allt var som det borde rara i &amp; aga om krinnansi iippfostran och lefriadsmil, men hon r a r dock uppfödd, rörde sig ännu uteslutande inom kretsar, där med ytterst f&amp; undantag, de nya åsikterna om kvinnans uppgift antingen ignorerades eller förlöjligades.
Endast med modern hade hon nhgon g h g bytt tanka+ i änmet, och man hade då stannat vid den slut- satsen, a t t.
det myckna shifrandet ' och &amp; skuterandet blott tröttade och retade tiu motstknd, men a t t det jn alltid stode hvar och en fritt att i handling visa sina griindsatsws.
J a g hade däremot redan i min tidigaste ungdom ' kommit p&amp; det klara med, a t t ej allt var s&amp; val bestalldt för kvinnan x dans le meilleur des mondes r.
Xin naturliga rattskansla upp- rördes af den orättvisa, som i mitt tycke ra eder fors henne, da man nekade henne ej blott tiufalle att utveckla och tillgodo- göra sig sin intellektuella beghfiiing, iita11 af \ - en rättighet a t t r&amp;da öfver sin person och sin förmögenhet.
Denna niiii bkiid- ning hade tagit allt mer bestämd karakter under de fyra ai.
jag uppehhllit mig i Amerika, ehuriwäl den då s. k. rk-rnnoeman- cipationens knappast hade fått tillträde till sydstaterna, där jag vistats.
Jag höll starkt p&amp; kvinnans mänskliga varde och ' reme era, I
rättigheter, och därför .harmade det mig a t t se.
Fredrika Bre- mer, i anledning af sin roman)) Herthai,.
i tidningarna; utsatt för hätska och oädla anfall.
Denna min ' harrri gaf sig 1~1ft i en uppsats, som uiider namn: af ren ropandes rost i öknen, anonymt insändes .tills Aftonbladet och ' blef där intagen våren.
Den väckte ett visst uppseende ' och eggade nyfikenheten, som dock ' ej förmadde utgissa författarinnan.
Då jag för Sophie yppade min identitet;, gladdes hon däråt, ' m611 fruktade, att jag väntade och ' fordrade för mycket af och för kvinnan.
Vårt sympatiska samlif .och * gemensainina ntveckliilgs- arbete afbröts genom mitt giftermål, som ägde rrum i.
bö~jan.
a f sominaren 1857 .. I deii ' br~llopsr6sa, som jag med.
min man.
kort därefter.
företog till kontinenten, .iieltog också Sophie, och vi njöto ' bhda i rikt mått ' af den i s&amp; mångi afseenden iiitres- santa resan; hvilken för oss bådá öppnade nyar världar ..
Vi frossade på - konstskatter i Dresden, Munchen, Wien, Venedig och Milano; vi hänrycktes af naturens u n d e r b v skönhet och storslagenhet, shdm denn ' - framträdde vid de itdienska sjöarna, vid färden på .Lac Leman, i Adelsbergergrottans märkvärdiga stalaktitforinatioiier, i Mont-Blancs solbestrhlade, snötäckta fj all.
och under den minnesrika ridtnren genom Pyreneerna, där det pittoreskt intagande 6mväxlade med det sublima.
resa beredde ocksh högtider af njutiiing %t vart sköilhetssinne, en njutning, så inycket intensivare som vi bibehöll0 den ungdoin- liga friskhet i sj alen, hvilkeii.
förlänar sin egendomliga prestige h t det nya m m ser och det ovanliga man upplefveï.
Därom ~ i t t n a ock de skisser af Sophies hand, lwillia under det gemensamma namnet: Spridda bilder, ~~ppfångade i flykten under färder i främmande landx, förekomma i 3: dje, 4: de och 5: te hrgångarne.
af D Tidskrift för hemmet ..
Den behagliga, lekande stilen i dessa teckiiingm, den fina bildning, originella uppfattning och osökta humor, som genomandas dem, gj orde Esselde till favorit, äfven inom sådana kretsar, där man ej för- mådde uppskatta den allvarliga sidan af hennes författareskap.
Efter min ' förflyttning till Upsala började ' en liflig bref- växling oss emellan, och vi fortfor0 a t t såsom förr meddela hvarandra skiftningarna i vårt inre och yttre lif, i den ntsträck- ning detta lät sig göra genom pennan.
Sophie, som sjillf säger, a t t den nämnda resan » fört henne framåt till större utsikter och mångsidigare uppfhttning af lifvet x, erfor emellertid ett ' '))
234 a växande behof af själfständigare verksamhet, utan att rätt veta, hvilken form hon ville ge den.
D&amp; lästes p&amp; nyåret 1858 en talangfullt skrifven artikel i D Svenska Tidningen)), undertecknad D Kkinwr.
* Författ.aren som uttalade sig om kvinnan med aktning och förtroende till hennes förmåga, föreslog henne att skaffa sig ett eget organ inom pressen för att upptaga och behandla fiågor, hvilka nar- mast rörde henne ' och hennes intressen.
Detta anslog mig lifigt och framkallade en önskan att kunna medverka för ett sadant mM, utan att jag likväl anshg möjligt for mig att tagainitia- tivet därtill.
Nhgra dagm därefter erhöll jag ett bref £r&amp;n Sophie, däri hon säger: s3Iycket längtar jag Iiöra.
: om ej kanske samma tankax1 som dessa sista dagar ~imltt inom min hjilrna, också varit p&amp; besök hos dig, om ej någon hemlig sympati hviskat samma ord i ditt öra som i mitt - ord, hvilka till att börja med föreföllo mig så djärfva, s&amp; otroliga, s&amp; högst omujliga att göra n&amp;&amp;n verklighet af, men som dock envisats att stanna och nu ligga som andra stackars halfgrodda frön, h d k a vantin, sitt svarde)) af dig.
F&amp; se, om det komrner! » Nitt svar lydde: &gt;Du säger: jag har en ide, jag lias utkastat en plan, kläd den i ord, utveckla den H t mig.
Ni %il, har jag orätt, om jag säger, att den röi.
sig omkring en sådan » Revue des deux mondes,, som vår vän aKeiner » föreslår, och att du ha.r dina små.fnnderingar att lana din intelligens, din penna åt denna plan för att därigenom bidraga ta (less 1Wk- liggörande?
Har $19 rätt, så har äfven drt &amp; t, samma tanke har varit på besök i min hjärna, och jag liar ingenting emot att ge den Iiusriim där, s&amp; \ &lt;da den förhiillei.
sig stilla och beskedligt.
Men hur realisera en dylik - id&amp;?
- r&gt; T h f is the question ?~.
Ni11 första impuls var att tillskrifra furfattaren af den ifrhgavarande artikeln for att bedja honom att sgsoin redaktör sätta sig i spetsen för företaget.