Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Med dessa afgifter, hvilka tid efter annan blifvit stegrade och nu tillsammans utgå med 33 ? procent af den inom Domkyrko-församlingen debiterade Bevillning efter 2:dra Artikeln, har meningen varit, att de nödvändigaste behofven för lifvets uppehälle måtte inom den klass af Upsala Stads fattige, som icke kunna med eget arbete härtill hafva tillräcklig förtjenst, varda tillfredsställda, samt att tiggeriet på allmänna gator och inom hus måtte upphöra.
Om det förra ändamålet, som man med skäl bör kunna tro, vunnits, så fortfar likväl ännu den fordna olägenheten af tiggeriet.
Upsala den 2 December 1843.
Ä Consistorii Academici vägnar, £. G. GEIJER, Kongl.
J. H, Haak, BEFALLNINGSHAFV ANDES UTI itockholms
Län TILL KOMGL.
DlåJIT » i underdånighet afgifne FEMÅRS-BERÄTTELSE för Åren 1838, 1839, 1840, 1841 och 1842.
TRVCKT HOS P. A. NORSTEDT & SÖNER, Kongl.
, ;r »*r a * Länets allmänna beskaffenhet.
11 varken genom någon inträffad naturhändelse eller genom större odlingsföretag har Länets allmänna beskaffenhet undergått någon förändring.
Genom uthuggning af skogar och nyodlingar har dock landet flerstädes fått ett förändradt utseende.
Enligt 1842 års mantalslängden utgjorde folknummern i Länet 111,793 personer, deraf 53,613 män och 58,180 qvinnor.
Personella utskylder erlades af 29,416 män och 32,493 qvinnor, hvaremot 24,197 män och 25,687 qvinnor voro derifrån befriade.
Enligt förut afgifne Femårs-Berältelser, har folkmängden uppgått år 1822 till 95,221 personer „ 1827 „ 103,270 d:o „ 1832 „ 104,986 d:o „ 1837 „ 108,989 d:o och har folkökningen alltså utgjort: från 1822 till 1827 8,049 personer. „ 1827 „ 1832 1,716 d:o „ 1832 „ 1837 4,003 d:o „ 1837 „ 1842 2,804 d:o Summa för 20 år från 1822 till 1842 16,572 personer.
Då nativiteten vanligtvis öfverstiger mortaliteten, så snart ej denne genom krig eller svårare allmänna farsoter uppdrifves, hvilket under nu ifrågavarande qvinqvennium icke inträffat, torde någon annan orsak till den under denna tid skedda folkökning ej förefinnas.
Såsom bidragande orsak dertill, att folkökningen under sista qvinqvennium varit mindre, än under det nästföregående, skulle deremot kunna uppgifvas, att en i vissa delar af Länet år 1838 gångbar rödsot, i förening med en i allmänhet stark sjuklighet, ej obetydligt ökade mortaliteten det året.
4 Folkökningen under sisla qvinqvennium har utgjort inom Frösåkers Fögderi 54-6 på en folkmängd al 18,848.
Lyhundra d:o 200 16,368.
Akers d:o 755 15,476.
Långhundra d:o 151 15,442.
Sollentuna d:o 47 11,427.
Färentuna d:o 324 5,342.
Södertörns d:o 486 24,139.
Södertelje Stad 61 1,139.
Norrtelje d:o 24 1,039.
Östhammars d:o 79 590.
Öregrunds d:o 18 601.
Sigtuna d:o 34 446.
Waxholms d:o 79 936.
Summa 2,80+ 111,793.
Att folklynnet hos inbyggar ne i särskilda delar af Länet skall förete många olikheter, är en gifven följd af den olika inverkan, skiljda lefnadsvanor och den omgifvande naturen hafva å skärgårdskarlen, skogsbygdens invånare och slätlandsboen, hvartill ytterligare kommer det för sedligheten förderflig», men för den yttre hyfsningen förmånliga inflytande, Rikets hufvudstad har å den kringliggande orten.
Om man åsidosätter de närmast kring Stockholm belägne socknar, hvilka ständigt öfversvämmas af den drägg af samhället, som magnetiskt drages till och uppammas i hvarje större stad, samt en och annan längre bort från hufvudstaden belägen socken, hvars invånare genom alltför träget vistande på Stockholms torg och i dess hamnar mer än tillbörligt insupit den der rådande anda, så kan man om Länets invånare i allmänhet tryggt säga, att de utmärka sig genom laglydnad, sedlighet och ett godt uppförande.
Bränvinssupandet, sorn i så hög grad inverkar å folkets sedlighet, har under sednare åren betydligt aftagit, ehuru endast i få socknar nykterhetsföreningar blifvit ingångne.
Förnämsta orsaken dertill torde vara den, att det i allmänna opinionen allt mer och mer anses skamligt alt öfverlasta sig med starka drycker, en följd af den väckelse till betänkande af fylleriets skadlighet, som utgått från dem, som i fia t för nykterhetsföreningar, och genom presterskapets nitiska bemödanden blifvit spridd bland folket.
Afven bidrager dertill det minskade tillfälle till bran vinssupa nde, som uppkommit genom under sednare åren tid efter annan skedd indragning af öfverflödiga krogar och inskränkning af husbehofsbränningeu 5 bland allmoden.
De fleste af kyrkoherdarné inom
Länet hafva icke ansett sig böra väcka flaga om eller pä något sätt befordra stiftandet af nykterhetsföreningar inom deras pastorat, hufvudsakligen af fruktan att derigenom tillskapa en mängd löflesbrylare, och såmedelst undergräfva den helgd, som allmogen i allmänhet hyser för ett gifvet löfte.
De hafva vanligtvis ansett tillräckligt, alt hos folket inskärpa alsky för fyllerilasten och att uppmana husbönder och matmödrar, att så mycket som möjligt afhålla barn och tjenstefolk från öfverlasLande och bränvinssupande, derom öfverenskommelse!- inom flere församlingar äfven blifvit ä sockenstämmor ingångne.
Flere pastorer och bland dem förnämligast t. f.
Kontraktsprosten magister D. A. Ziefeldt å Wermdön och Kontraktsprosten magister Abr.
Nordström i Frötuna hafva dock befordrat bildande af nykterhets- och måtllighetsföreningar, hvilka i mer och mindre män bidragit till fyllerilastens förminskning i de socknar, der de blifvit ingångne.
Då inom en del socknar funnits goda och tillräckliga undervisningsanstalter samt ett för upplysningens befrämjande nitiskt presterskap, men andra socknar i berörde afseenden varit mindre väl lottade, inses lätt alt bildningen hos folket skall vara mycket olika i särskilda socknar.
Den intellektuella bildningen synes dock flerestädes vara i stigande och kommer ©tvifvelaktigt att mera allmänt spridas genom de folkskolor, som, i följd afKongl.
Stadgan angående folkundervisningen i riket af den 18 Juni 1842, komma att öfver hela riket organiseras.
Välståndet hos allmogen har beklagligtvis under ifrågavarande år snarare af- än tilltagit.
Skärgärdsboerne hafva lidit dels deraf att fisket år från år blifvit mindre lönande och dels af bristande fraktförtjenst; jordbrukarne ä slättbyggden åter af en år 1841 inträffad missväxt å höstsäden, hvilken varit den svåraste i mannaminne för denna ort och skulle hafva medfört många arrendatorers och mindre jordbrukares undergång, om ej en ymnigare skörd af vårsäd och rotfrukter gifvit någon ersättning.
En del af de egendomsägare kring lmfvudstaden , hvilka hittills brukat sina egendomar med statdrängar, hafva under de sednare åren börjat att inföia vid sina egendomar ett för deu arbetande folkklassen i ekonomiskt afseende O ännu mer förderfligt hushållningssätl, derigenom att de, i stället att hafva statdrängar för hela året, antaga arbetare endast för sömmarmånaderne.
Dessa blifva då med hustrur och harn utan tillfälle att om vintern kunna erhålla någon förtjenst, och exempel saknas ej att sådane arbetare af nöd blifvit tvungne alt olofligen förskalfa sig det nödtorftiga uppehälle, sorn hus - 6 bönders hårdhet samt egennyttiga och förvända hushållningssätt förhindra dem att ärligen förtjena.
Den hos allmogen stigande lyxen i klädedrägt, husgeråd och boningar samt dess sorglöshet för kommande dagar hindra ock välmågan att tillväxa, och såsom ett ganska svårt hinder derför uppgifvas äfven det minskade förtroende i handel och vandel, som uppstålt af det tillfälle, som genom Kongl. Förordningen den 9
Maj 1835 angående handel af lösören blifvit beredt hvar och en mindre rättsinnad person att skydda sitt lösörebo för utmätning, och deråt allmogen allt mer och mer sig begagnar.
Arbetslönerna rätta sig icke efter sädespriserna, utan äro nästan oförändrade, bättre och sämre år.
För ett sömmar-karl-dagsverke betalas 24 å 32 sk. banko och för ett sommar-qvinns-dagsverke 12 å 16 sk. banko.
Vinterdagsverken kosta hälften eller en tredjedel mindre, och för slöjd, timring och murning betalas någon förhöjning.
I trakten af hufvudstaden är det numera ej så god tillgång på arbetsförtjenst sorn förr, synnerligast om vintern, då ganska många arbetsföre personer sakna arbete, men i öfriga delar af Länet är ännu ingen svårighet lör den, som vill och kan arbeta, alt förtjena sitt uppehälle.
Någon annan anmärkningsvärd konstflit finnes ej, än skeppsbyggeri, som idkas af skärgårdsallmogen, synnerligast i Wätö socken.
Jordbruket utgör ortens hufvudnäring och bedrifves ännu i allmänhet å det gamla sättet, så att årligen blott hälften af åkern besås, men andra hälften ligger i träde.
Å trädesjorden odlas dock stundom, nu mer än förr, ärter, bönor, potatis, lin och klöfver.
Å de fleste större egendomar omkring hufvudstaden samt å några äfven mera aflägset derifrån belägna herregårdar, har cirkulationsbruk blifvit infördt, med flera eller färre skiften.
Den uti förut afgifne Femårs-Berättelser anmärkte odlingshåg hos allmogen fortfar, synnerligast inom Frösåkers, Lyhundra och Åkers Fögderier, hvarest vid de flesta hemman, der odlingslägenheter funnits, större eller mindre tegar blifvit under ifrågavarande år uppbrutne och odlade.
Äfven hafva vid flere större egendomar odlingar af betydligare omfång blifvit verkställde.
Ej mindre genom ständig tillökning af den fruktbärande marken, än ock genom förbättrad brukning af den gamla åkerjorden, har sädesproduktionen inom
Länet under sednare åren stigit betydligt, och ehuru det är omöjligt att annorledes än aproximatift beräkna utsäde och afkastning, torde dock någon 7 ledning för omdömet kunna liemtas af nedanintagne jemförelse mellan uppgifterna derom i de tabeller för landet, som finnas bilagde 1822 oell l8ö2 årens samt denna Femårs-Berältelse.
Utsäde, Tunnor.
Afkastning, Tu nnor. 1822. 1832. 1842. 1822. 1832. 1842.
Hvete 3,053 3,771 3,787 17,489 26,200 26,815 Råg 24,425 29,086 29,390 133,375 173,940 167,319 Korn 13,772 14,484 15,399 79,771 84,592 90,359 Hafra 3,458 4,952 5,390 18,623 25,883 37,069 Blandsäd 2,582 3,053 3,455 15,083 17,892 19,736 Ärter . • . 2,485 2,917 3,573 12,199 15,285 17,306 Potatis - 17,805 28,782 37,522 100,599 201,927 208,698
Om dessa uppgifter vore fullt tillförlitliga, hade under tjugu år produktionen alltså stigit af bafra och potatis öfver 100 procent, af hvete öfver 50 procent, af ärter öfver 45 procent, af blandsäd öfver 30 procent, af råg öfver 25 procent samt af korn öfver 13 procent.
Sädes- och potatis-produktionen öfverstiger betydligt ortens egna behof, och afsättes öfverskottet hufvudsakligen i Stockholm, till en del förbrukadt lill bränvin.
Lin, hampa och humla odlas i flera delar af Länet, men i allmänhet endast till husbehof, utom i Färentuna härad, der humla odlas till afsalu.
Trädgårdsskötsel drifves äfven i detta härad, med beräkning på afsättning i liufvudstaden af trädgårdsväxter, men för öfrigt idkas denna näring endast vid de större egendomarne för husbehof och till prydnad.
Genom sänkning af sjön Wellen i Bladåkers socken, en mindre sjö vid Lundås i Edbo socken samt tvänne sjöar i Huddinge socken hafva flere hundrade tunnland mark vunnits till odling.
För odliugsföretag af betydligare omfång under ifrågavarande fem år har Kongl. Maj:ts Befallningshafvande ansett sig böra anmäla följande personer, nemligen: Hans Excellence Hr grefve Lagerbjelke, Hans Excellence Hr grefve Piper, Hr Statsrådet Baron Stael v.
Holstein, Hr General-adjutanten, Grefve C. H. Anckarsvärd, 8 Hr Öfversten och riddaren, Grefve Ph. v. Schwerin, Hr Öfversten Hagelstam, Hr Kammarherren af Klercker, Hr Kammarherren C. S. v. Paijkull, Hr Baron d’Albedyhl, Hr Häradshöfdingen E. S.
Boström, Hr Advokat-fiskalen Sandeberg, Hr Kapitenen Ahlgren, Hr Kongl. Sekreteraren Odelberg, Hr Sekreteraren Wretström, Landtbrukaren Hofving, Wilhelin Edbom och Landtbrukaren Abr.
Saxenberg.
De förut verkställda odlingar underhållas i allmänhet med mycken omsorg.
Den uti de tvänne sednast afgifne Femårs-Berättelserne omförmälde mina eller underjordiska kanal, som Hr Kammarrådet och riddaren N.
Dufva låtit anlägga för ledning af vattnet fran Malmsjön å säteriet Ånstads i Westertelje socken ägor till öfversilning af Lina säteris lägre liggande ängar och till förbättrad drift af Lina qvarnar, bar blifvit fullbordad, och är det med denna vattenledning åsyftade ändamål vunnet.
Tuna säteri i Åkers socken har en inrättning för vattning af en äng af 60 tunnlands rymd blifvit anlagd och vid Noors egendom i Bro socken har ängsvattning jemväl blifvit införd.
Ståndspersoner börja att allt mer och mer begagna plog af flerehanda slag, men allmogen betjenar sig såsom förut, med få undantag, af trädstock.
Genom ökad tillgång på foder, vunnen till stor del genom odling af artificiella grässlag, svnnerligast klöfver, har boskapsskötseln stigit ej så obetydligt, ehuru kreatursracerna endast å några få enskilda egendomar blifvit förädlade.
Egendomarne närmast
Stockholm hafva sin största vinst af mjökförsäljning, hvarföre ock ladugårdsskötsel der uppdrifves sa högt som möjligt.
Bete finnes i allmänhet tillräckligt, utom i trakten af hufvudstaden och vid en del större egendomar, der de fordna betesrnarkerne blifvit uppodlade till åker och äng.
Genom tillfället att lill stobetäckning få begagna sqvadronsbeskällare och hingstar från Strömsholms stuteri, som årligen vissa tider stationeras på särskilda ställen i Länet, har hästracen nu mera blifvit så förbättrad, att tillgång inom Länet å remonler för det der förlagde kavalleriets 9 cavalleriets räkning aldrig saknas.
Fårafveln synes jemväl
Lafva förbättrats och flere af schäferierne inom Länet hafva blifvit utvidgade.
I hvad mån antalet af kreaturen inom Länet under sednare åren ökats eller minskats, inhemtas af följande jemförelse mellan uppgifterne i 1822, 1832 och 1842 årens tabeller. 1822. 1832. 1842.
Hästar 21,748 22,278 22,259 5,712 6,970 6,133 Kor 36,447 39,220 39,091 Ungboskap 11,392 11,963 12,427 Får 67,312 69,260 74,077 Svin 22,317 25,489 25,891 Getter 212 326 126 Skogar.
Den skogbärande marken af
Länet har beräknats utgöra inemot 600,000 tunnland, hvaraf minst en fjerdedel kan anses lemna tjenligt byggnadsvirke.
I norra delen af Länet, skärgårds-socknarne samt
Södertörn finnes ännu temligen god tillgång på skog, men de i norra delen af Länet belägna jernverkens stora behof af kol samt den starka afsättningen på Stockholm af ved från Skärgården och Södertörn föranleda till skogarnes alltför starka tillitande, så att, om skogshushållningen ej förbättras, skogsbrist för framtiden torde vara att befara.
Allmogen och de flesta ståndspersoner lemna sina skogar utan all skötsel, och många vinningslystna hafva för sed att uppköpa den ena skogsrika egendomen efter den andra, endast för att uthugga och bortsälja skogen, hvarefter de till andra afyttra egendomarne såsom för dem ej vidare af någon särdeles nytta.
De i Länet befintliga fyra Härads Allmänningar vårdas omsorgsfullt och på föreskrifvet sätt af Länets Skogs- och Jägeri-Stat, bestående numera, sedan de förut varande landtjägare-tjensterne blifvit indragne, af en jägmästare och tio skogvaktare.
Alla Allmänningarne äro till trakthuggning indelade, och hafva uppgjorda huggningsplaner för dem alla blifvit vederbörligen fastställde.
De upptaga en samman - lagd ägorymd af 7,129 tunnland med 3,878 tunnland skogbärande mark, deraf Sollentuna härads utgör Semrninghundra d:o i vidd 1,127 tunni, med 906 tunni, skogsmark, Erlinghundra d:o Långhundra d:o O 1,942 1,962 2,098 Summa 7,129 Femurs-Berättelse Jör Stockholms Län. 1,121 752 1,099 3,878 10 Utsyningar hafva för ifrågavarande fem år ulgjort, beräkuadt i famnar om 100 kubikfot fast mått, å Sollentuna Allmänning 920 famnar, å Semminghundra d:o 731 d:o å Erlinghundra d:o 64-4 d:o å Långhundra d:o .... ■ . . . 904 d:o Summa 3,199 famnar Till åtlydnad af nådig befallning uti skrifvelse af den 23 Februarii 1842 hafva Länets invånare, genom kungörelse af den 26 derpåföljde Martii, blifvit uppmanade att, så vidt ske kunde, söka befrämja en förbättrad skogshushållning samt vidtaga ändamålsenliga åtgärder för skogens återväxt, men det har dock icke kunnat förmärkas, att denna uppmaning eller de vidare framställningar om nödvändigheten af en förbättrad skogshushållning, som i öfrigt vid lämpliga tillfällen blifvit gjorde, åstadkommit någon anmärkningsvärd förändring.
Malmbrytningen utur jerngrufvorne inom Länet har under ifrågavarande år utgjort: 1838. 1839. 184 0. 1841. 1842.
Summa sm. sm. sm. sm. sm. sm.
Vict. vigt. vid Herrängs grufvor i Häfverö socken 23,240 25,069 25,247 23,321 20,755 117,632 }> Wigelsbo grufvor i Wahlö socken 23,000 26,521 24,124 10,446 6,729 90,820 a Kihlaforss bruksägares grufvor i Börstils och Hökhufvuds socknar 3,000 400 — — — 3,400 a Österby bruksägares enskilda grufvor . . . 948 — 1,002 710 — 2,660 ii Hargs bruksägares enskilda grufvor ....
99 78 146 — 204 527 ii Utö grufvor 44,667 56,381 69,666 80,658 96,435 347,807 ii Jerna grufvor i Öfver-Jerna socken ....
— 14,199 — — — 14,199 Summa 94,9541122,648 120,185 115,135 124,123 577,045 Uti här ofvan upptagna belopp å den år 1842 brutne malm i Herrängs och Wigelsbo grufvor hafva inberäknats, uti beloppet för Herrängs grufvor 3,000 SkU. malm, upptagne utur de i grannskapet af dessa belägne, samma ägare tillhörige, så kallade Markdahls grufvor och uti beloppet för Wigelsbo grufvor malm, som brutits uti 3:ne i Börstils socken belägne, Wigelsbo bruks bolag tillhörige, grufvor.
Orsaken dertill, att malmbrytningen 11 uli Wigelsbo grufvor de 2:ne sista åren så betydligt blifvit förminskad, härleder sig deraf, att gruf-bolaget under dessa år varit sjrsselsatt att uppbygga ett vatten-uppfordringsverk, som kostat bolaget nära 20,000 R:dr banko, samt att under tiden arbetet i de 2:ne rikaste grufvorne måst hvila.
Tackjernstillverkningen vid masugnarne inom Länet har utgjort år 1838. 1,632 SkU. tackjernsvigt „ 1839. 12,910 „ d:o „ 1840. 5,119 „ d:o „ 1841. 14,595 „ d:o „ 1842. 3,474 „ d:o Gjutgodstillverkningon inom Länet är obetydlig och har under alla fem åren sammanräknadt ej uppgått Lill fullt 200 Skffl. tackjernsvigt.
Det uppgifna beloppet af stång- och ämnesjernssmidet har utgjort: år 1838. 11,922 SkM.
Bergsvigt „ 1839. 12,628 „ d:o „ 1840. 13,149 „ d:o „ 1841. 12,390 „ d:o „ 1842. 12,748 „ d:o Jern-manufaklur-tillverkningen åter har, enligt uppgifterne, uppgått år 1838 till 979 Sk'£f. Bergsvigt „ 1839 „ 1,538 „ d:o „ 1840 „ 1,627 „ d:o „ 1841 „ 2,073 „ d:o „ 1842 „ 1,511 „ d:o Några så kallade ädlare verk finnas ej inom Länet.
Inga nya stångjernsverk hafva blifvit anlagda, och bar ej heller smidesrätten vid något äldre verk blifvit förökad.
År 1839 meddeltes privilegium för anläggning vid Ortala bruk i Wäddö socken af en vattenslägga och två spikhamrar.
Flere kalkstensbrott finnas i Wårdinge socken och jemväl å andra ställen inom Länet.
Vid Karta i Sorunda socken drifves kalkbränning i större skala och försäljes största delen af kalken i Stockholm.
Vid öfriga kalkstensbrott brännes kalk endast för orternes behof.
I Rådmansö socken finnas flere goda qvarnstensbrott. 12 Andrci bruk, fabriker och näringar.
Vid Gustafsbergs bruk å Wermdön bar porcelainestillverkningen blifvit betydligt uppdrifven, så att tillverkningsvärdet år 1842 uppgick till ej mindre än 151,046
R:dr, hvaremot den der jemväl anlagde vaxljusfabrik blifvit nedlagd.
Yid Rikets Ständers Banks pappersbruk
Tumba i Botkyrka socken uppgår värdet af den årliga tillverkningen till mellan 40,000 och 50,000 R:dr.
Yid Nyfors pappersbruk i Tyresö socken tillverkas numera årligen ej för högre värde än omkring 4,000 R:dr.
Vid Finnboda beckbruk och Hermansdahls kimröksbruk å Sicklaön tillverkas årligen omkring 2,700 tunnor beck och 2,000 U. kimrök, i värde uppgående till omkring 27,500 R:dr.
Vid Kummelnäs ättiksfabrik å Wermdön uppgår årliga tillverkningsvärdet till 2,000 ä 3,000 R:dr.
Vid Mölna färgstoftsfabrik å Wermdön förmales årligen omkring 400 SkU.
Bresilja samt 200 å 300 tunnor krita, uppgående i värde till mellan 5,000 och 6,000 R:dr.
Vid en såpfabrik, som blifvit anlagd vid Sundsta i Bränkyrka socken, tillverkas årligen omkring 1,000 fjerdingar såpa, värd 6 å 7 R:dr fjerdingen.
Vid en bornnllsväfnadsfabrik vid Fredriksdahl i Bränkyrka socken, der 14 väfstolar begagnas, uppgår årliga tillverkningsvärdet till omkring 4,000 R:dr.
Lädergarfverier finnas vid Hamra i Närtuna socken, vid Ålkistan i Solna socken, vid Väderholmen i Sollentuna socken samt vid Liljeholmen i Bränkyrka socken, ett chemiskt blekeri vid Jerfva i Solna socken, en fabrik för beredning af lakeradt läder vid Äppelviken i Bromma socken, en oljeqvarn vid Waldemars udde å Kongl. Djurgården, hvilken dock ej på flera år varit i gång, en år 1839 anlagd ljus-, tvål- och såpfabrik vid Kärsön under Drottningholm, ett färgeri vid Fredriksdahl i Bränkyrka socken, samt 2:ne klädesvalkar vid Nacka och en vid Lesunds qvarn i Börstils socken.
Mjöl- och sågqvarnar finnas till husbehof öfverallt inom Länet.
Större qvarnverk, anlagda med beräkning å mäld från aflägsnare orter, förnämligast från hufvudstaden, finnas vid Uddby i Tyresö socken, vid Vällinge i Salems socken, vid Bränninge i Tveta socken samt vid Loo i Kulla socken, af hvilka qvarnverk de vid Bränninge och Loo under sednare åren blifvit ombyggda och betydligt förbättrade.
Tegelbruk finnas jemväl nästan i alla delar af Länet till husbehof, och flera äro anlagda med beräkning på afsättning i hufvudstaden.
Vid Kihol - 13 men i Westertelje socken, Stenby i Adelsö socken, Rånäs i Fasterna socken och Slagsta i Botkyrka socken är årliga tillverkningen störst, å hvartdera stället omkring 300,000 stycken mur- och taktegel.
Dernäst komma tegelbruken vid Sättra och Rastaborg i Ekerö socken, Sundsöhr i Turinge socken, Högtorp i Salems socken och Görväln i Jerfälla socken, hvartdera med en årlig tillverkning af öfver 100,000 stycken tegel. Binäringar.
Fiske utgör hufvudnäring för en stor del af Skärgårdsboarne.
Sä väl strömmingsfisket som fjällfisket har under nu ifrågavarande år varit mindre lönande än förr.
Skälfangsten har jemväl aftagit så, att den numera är högst ringa.
Jagt kan ej anses såsom näring någorstädes i Länet, utom i Skärgården, der jagten å sträckfogel lemnar någon, ehuru ej betydlig behållning.
Sjöfart är en del af skärgårdsboarnes liufvudsakliga näringsgren, i synnerhet inom Wätö, Wäddö, Singö, Rådmansö och Gräsö socknar.
Antal och lästetal af de fartyg och båtar, som tillhört landtman inom Länet, utgjorde år 1838.
245 stycken om 5,379 läster „ 1839. 255 „ 5,382 d:o „ 1840.
292 „ 5,964 d:o „ 1841. 291 „ 5,725 d;o „ 1842. 285 „ 5,617 d:o Landtmanna-seglationen i Roslagen, betydligare än å någon annan ort af Riket, synes förtjent af all möjlig uppmuntran och skulle obestridligen stiga ganska högt, om den blefve befriad från det intrång, den lider genom den för Finska allmogen medgifne rättighet till idkande af sjöfart å Sveriges kuster, och om den för öfrigt i afseende å sjöfart och handel komme i åtnjutande af samma fri- och rättigheter, som äro Finnarne medgifne, i saknad hvaraf Roslagsallmogens sjöfart svårt tryckes af täflan med Finska allmogens.
Utom den handel, som uppkommer derigenom att hvarje producent säljer hvad han producerar utöfver sitt eget behof och consumenterna åter uppköpa hvad de behöfva, drifves ej någon annan landthandel, än att åtskilliga spekulanter uppköpa ved i Skärgården, för att sedermera befragta den till Stockholm, der den säljes ofta med ganska betydlig vinst, 14 hvarjemte spannmål uppköpes af bruksägarne i norra delen af Länet, för att sedermera utlemnas till deras underhafvande och stundom äfven för att afföras till dem tillhöriga bruk och egendomar i Rikets nordligare provinser.
Westgöleliandeln synes hafva aftagit på sednare åren, Länets allmoge till mycken fromma.
Stockholm är den naturliga afsättningsorten för Länets produkter.
I alla städer, utom Waxholm, äfvensom vid Skärsta i Edbo socken, hållas marknader 2:ne gånger om året.
Dessutom infinner sig skärgårdsallmogen efter gammalt bruk å vissa ställen och tider för att af landtallmogen tillbyta sig säd emot strömming.
Sa/tpeter-til/verkningen har varit i aftagande allt sedan lösningspriset å Kronans saltpeter nedsattes.
Nu idkas den endast å få ställen i norra delen af Länet.
Kolning idkas hufvudsakligast i norra delen af Länet för der varande jernbruks och masugnars behof och i Skärgården lill afsalu i Stockholm.
Forsling utgör en god inkomstkälla för allmogen i norra delen af Länet, der malm och jern hela vintern, så länge slädföre varar, forslas till och från bruken.