Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
förändras, förrän m. e n l a n d s o r t s g r e n k u n n a j u alla d e k r a f, som o c h Kristi evangelium, på hvilket vi b y g g a, Här i Sverige begynte fattiga f ö r a t t s i t t a n e d e n stilla Guds s o m är v å r t r ä t t e s n ö r e, k a n i c k e d e t är » moder- där f ö r allt sant för kvinnan.
åldras, t y lokal, andlig dradet k ä n n a vi oss t a c k s a m m a att få bära ett h a r o c k s. k.
föreningens få k o m m a anordna stund, sy linneplagg sig åt en s n a b b o c h stadig tillväxt, kommit sitt k ä r l e k s f u l l a på och hufvudstaden, räkna vi därstädes u t o m Centralföreningen landsortsgrenar med 3,000 medlemmar, 3 samt tillsammans och bil- grenar 30 omkring d e t t a är j u i c k e så litet för svenska f ö r h å l l a n d e n?
Föreningen J a g är ö f v e r t y g a d, a t t e n d a g skall k o m m a, då här i vårt land liksom i E n g l a n d k n a p - past det som skall icke kan finnas finns göras, e n s t a d eller e n b y, en K. F. för att U.
; åt vårt och där allt, älskade s t r ä c k e r d e s s u t o m sitt i n f l y t a n d e till m å n g a, fädernesland bevara dess kvinnliga u n g d o m många ofördärfvad, d e t är j u e t t v ä l s i g n a d t a r b e t e, unga föreningen, för kvinnor, genom sjuksköterskor, fabriksarbeterskor Föreningens i stadgarne, syftemål kristna att är att m. på tillhöra t. hotelluppasserskor där det för k. fackmöten och väl värdt ett allmänt heter: bibelns kvinnors 1 » Föreningens grund förena till sanna väl i deltagande? '
H a r j a g n u b l a n d I d u n s läsarinnor i sta- den och är b e k a n t a f § af a l l a s a m h ä l l s k l a s s e r unga ex. fl.
syftemål kvinnor verka hvilka icke s. på landet förmått uppväcka något intresse för föreningens ten m e d a r b e t e, s å är a f s i k - denna korta redogörelse E.
N. vunnen.
Medlem af K. F. U.
—: * - K Ett modernt hem.
yss återkommen från de unga nygiftas h e m håller jag redan på att i tankarna rifva ner, byta ut och totalt förändra deras lilla näste.
När man s o m den unga frun äger pengar, fått en god uppfostran, är tämligen förfinad, hur i all världen kan man då vara så renons på smak!
Ä r det månne ej skolornas, flickskolornas — ty det är j u i allmänhet fruntimrens smak, s o m till stor del följes, då ett b o bygges — fel att nutidens h e m äro så smak- och stillösa, s o m de vanligen äro?
En ung flicka nu för tiden kan, sedan h o n gått igenom skolan, möjligen skilja på renais- sance och r o c c o c o, men knappast mera, därför faller h o n också i förtjusning då hon får se de ohyggliga m o d e r n a små plyschpuffmöblerna, s o m sakna hvarje tillstymmelse till stil.
H u r u banala äro de e j, dessa nutidshem, s o m följa m e d m o d e t utan ett spår af individualitet.
Sängkammaren, det minsta, mörkaste rummet m e d sina tunga, stora möbler så tätt packade, att man kännei det tungt att andas endast vid att se den.
Salen, m e d sin traditionella ekmöbel, obekväma, raka stolar, klädda med läder, vanligtvis imite- rad !.
Jag tror att jag h o s minst tio af mina bekanta sett samma buffet.
Salongen, m e d sin stoppade möbel o c h full m e d billighetskram, ej en tafla eller ett konst- verk att hvila ögonen vid.
Jag talar nu i all- mänhet, undantag finnas ju, o c h vill jag visst ej säga, att e j många af d j s s a h e m se inbju- d a n d e o c h nätta ut, tack vare litet b l o m m o r o c h en liten ordentlig husmoder, m e n huru många verkligt värdefulla saker skulle ej kunna k ö p a i stället för dessa, som frun o m några år m e d m i s s m o d betraktar och jämför m e d de då m o derna.
Nej, ordna ditt hem med litet mer individua- litet!
Studera på museet.
Skärp ditt öga och gå ej genast till en m o d e r n möbelaffär och tag det, s o m är nyast i marknaden.
Vill du veta, huru jag tänkt mig ett h e m, na- turligtvis ifall ens förmögenhetsvillkor så tillåta.
Sängkammaren, stor, luftig o c h solig.
Hvitmålad möbel, helst antik, de där gamla, trefliga farmorsstolarna m e d tulpanben i hvitt o c h guld, klädda m e d något mildt, vackert tyg i gammal stil.
Sängar — samma stil eller i brist därpå järnsängar.
Byrå o c h skåp antika.
För fönstren luftiga, hvita gardiner som falla rakt ned för fönstren.
På väggarna endast några fina gravyrer.
En skärm, toalettsaker, lavoar, natt- duksbord e t c, men ej en massa onödiga pryd- nadssaker, ej mattor och draperier, ett par säng- mattor o c h en konstväfd linnegångmatta är allt, hvad som tarfvas.
Salen, s o m ej skall vara så stel att man efter slutat måltid fortast möjligt begifver sig där- ifrån, skulle jag ägna stor o m s o r g åt för att få den en smula imponerande samt på samma gång varm o c h hemtreflig.
Hundt o m det stora ekbordet placerar jag fyra, jag tror visst de källas Lutherstolar, sådana där med armstöd, utskurna, litet m ö r k a i färgen, klädda m e d konstväfnader i djupa, starka fär- ger, likasom äfven de öfriga stolarna; dessa skola vara mindre samt i någon m e d de fyra passande stil.
Ett gammalt ekskåp skall jag väl alltid hitta i någon liten stuga, hvilket jag sedan låter rusta m e d tennbeslag, dito kista o c h en bänk, s o m jag låter snickaren göra efter ritning o c h bro- derar eller väfver en bänkdyna till.
Får j a g ej tag i en passande buffet, som tilltalar mig, så nöjer j a g mig m e d mitt skåp.
Litet gamla tennsaker måste jag hafva.
Kristaller önskar jag mig i lysningspresent.
A f gamla m o r m o r tigger jag hennes gammal- dags silfversockerskrin och hederliga snipa samt dito kanna.
Servis vill jag hafva äkta, helhvit m e d endast en smal guldkant samt glasservis just maken till den, s o m prins Carl valde ut åt sig på ut- ställningen; naturligtvis är jag alldeles betagen i det härliga danska porslinet, m e n är det nog för dyrt till servis, så jag får nöja mig m e d en och annan prydnadssak däraf.
Några spelbord samt serveringsbord måste jag kanske äfven hafva, på det senare passar för- träffligt serveringsduken af lärft, sydd med gamla tänkespråk.
Gardiner, konstväfda, för fönstren.
Stor matta under salsbordet, broderad duk därpå samt ofvanpå den en lysduk m e d blomuppsats, i fönstren m y c k e t b l o m m o r.
IDUN 360 1879 blef ett Emilie Snoilsky: stad en f r a m s t å e n d e skriftställare, hr A l f r e d J e n s e n, i e n r ä c k a liffnlla o c h m e d r y c k a n d e föredrag skildrat de stora skalder, hvilka i vårt århundrade framträdt teratur, och i främlingsoket h vilkas suckande tär o c h politiska ö d e n En i n o m Polens lit- sånger landets liga s o m lade fram hvars här — Iduns men flesta ses.
läsarinnor hittills v a r i t a l l d e l e s torde okändt, deras m o r m ö d r a r och farmödrar k u n d e kanske då allra namn efter tala om d e n tid, d e r a s vida omkring hennes i världen fosterlandskärlek, barndom, flög r y k t e t bevisad om genom hennes bedrifter och beseglad g e n o m hennes död, den tid, då föräldrar, äfven i Sverige, Polens och de förnämsta adelsfamiljerna, riddarsläkterna Wilkomierz bragte hon i 1812. å e n af s v ä r d s - Lithauen och var född i Sin första u n g d o m e n af sina f ö r ä l d r a r s till- stam- g o d s.
D e t dystra, g a m l a slottet o c h d e n en- samhet, som hos henne rådde öfver nejden, utvecklade en tidig b e n ä g e n h e t för allvar- h å r kom, och d a ^ r e den n v e n a " bid de a ljuda.
underrättelsen fart öfver hela Lithauen.
flammade frihet.
om Polen af b e g ä r att s t r i d a f ö r Alla voro intagna af den frihet oafhängighet.
Emilie tända Plater beslöt att i Lithauen frihetsgnistan.
En an- söndagsmiddag, då folket s t r ö m m a d e ur kyrkorna, visade h o n sig i D u z i o t y, n å g r a få m i l från Dünaburg, m e d nationalfanan i hand, samlande folket kring sig, o c h u p p m a n a d e i glödande orda- lag m ä n n e n a t t g r i p a till v a p e n.
M a n m o t - tog hennes uppmaning m e d jubel, och inom några timmar ken med var en friskara den modiga flickan bildad, hvil- i spetsen mar- scherade m o t två i närheten garnisonerade r y s k a r e g e m e n t e n, h v i l k a m a n h o p p a d e s öf- verraska.
K o m m e n d a n t e n på Dünaburg hade kan, som Sina j ä m n - d e n lilla flic- lade i dagen en energi och ett kunskapsbegär, s o m gingo i j ä m n b r e d d m e d hennes allvarliga lynne.
M e d lärde h o n f r ä m m a n d e läste och otrolig lätthet s p r å k, o c h v i d 16 års skref hon med färdighet franska, tyska o c h italienska.
i teckning Äf- hade h o n uppnått en d o c k fått k ä n n e d o m ten, och om den började revol- båda regementena stodo uppställda i slaktlinie.
I c k e desto m i n d r e angrep E m i - lie m e d gång sin skara, o c h det m e d att ryssarne strid n ö d g a d e s efter den ett par fram- timmars slå till r e t r ä t t, l ä m n a n d e ef- ter sig ett stort antal d ö d a o c h sårade.
D e t t a v a r b ö r j a n till E m i l i e P l a t e r s h j ä l t e - vac- dater.
Hon Men mest öfverlämnade hon polska området visade sig med snart inpå sin friskara, själfva den hon sig åt historiens s t u d i u m, o c h h e n n e s foster- själf lands häfdaböcker sysselsatte henne förnäm- grefve ligast.
H v a r j e Maria Raszanovritz, hvilken tjänstgjorde som minnena af olyckor, var b l a d af d e s s a, h v i l k a b e v a r a så mycken ära o c h så stora f ö r h e n n e e n k ä l l a till y t t e r - kommenderade, Cesar Plater hennes adjutant.
biträdd samt Hennes t i d till s l u t u p p r i f v e n endtlig styrka och hon glömdes past hade e j h e l l e r v i d h e n n e s u p p f o s t r a n öf- v a n d e t af d e t a l a n g e r, h v a r m e d d e n b i l d a d e kvinnan försvarar nade sin plats i n o m d e t sällskapslifvet.
Då hon vid förfi- 17 års ria togo nu anställning jägareregemente, där de som gjordes rysk general, m e n om henne, d e n n a tid inträffade hennes b l.
a. af hon afslog d e m familj, en alla.
en h ä n d e l s e i n - hvilken gjorde Emilies sinne ä n n u allvarligare.
H e n n e s fader, grefve häftigast, dem sabelhuggen.
De General länge rådt g e n o m laglig dem skils- sårad.
fi- Knap- i ett wolhyniskt kämpade modigt Där striden var d e b å d a u n g a flic- o c h ofta t r o d d e man v o r o sitt r e g e m e n t e s s t o l t - G i e l g u d u t n ä m n d e h e n n e till k a p - ska regementet.
som emeller- het.
A n n a v o n M o h l, beslöto att gifva det dishar- äktenskap, kår blef v a r a f ö r l o r a d e i k a l r e g n e t eller m e l l a n ten för emellan, en upplösning såg m a n korna främst i leden X a v e r Plater, och hennes m o d e r, grefvinnan moniska fröken såren hunnit läkas, förrän Emilie uppmärksamhet termålsanbud ung åter s t o d m i d t i s t r i d s v i m l e t.
H o n o c h M a - och trotsade hvarje fara.
o c h flere gif- kusin en själf å l d e r i n f ö r d e s i d e t t a lif, v ä c k t e h o n o c k s å och hyllning, af s i n af e n ö f v e r l ä g s e n ligare allvarliga betraktelser.
Emellertid för- l:stakompaniet i det Hon hängaf l:sta lithaui- sig åt studiet af m i l i t ä r i s k a m a n ö v r e r; t r ö t t a n d e m a r s c h e r, junisolens brännande hetta, nätternas kyla, m ä s s a.
M e d m o d e r n, hvilken skildras s å s o m allt en ett e x e m p e l för sina soldater, hvilka ej trött- bildad, drog dygdig dottern lifvet sig och saktmodig n u tillbaka ur kvinna, sällskaps- o c h bosatte sig å n y o på landet, en äldre kvinnlig släkting.
finna hos Här började hon n ö j e i att s t r ö f v a k r i n g i t r a k t e n, d e l s sig af dag skulle 1 1 8 ^ stora tanken att återupprätta Polens lie Emilie Plater tillhörde en då stridssignalen ™ s e sig n u b ö r a e n d a s t g l ö d a n d e längtan fäst vid lithauerne till f o t s, d e l s till h ä s t, h v a r j ä m t e h o n l ä r d e Grefvinnan a gr P djupt.
Ett ännu dag, * ' 8 0 k a l l a d e s i n a l i t h a u e s k e b r ö d e r till v a p e n o c h uppkallade sina n y f ö d d a döttrar efter E m i - Plater.
detta nes löpeldens Vid i mitt minne den unga hjältinna, och henne, då modern ansåg Denna 1831. å h ö r a n d e t af d e t t a f ö r e d r a g strå- original i K u n g l.
Biblioteket — För delvis af d e t f ö r P o l e n l i k a o l y c k - bild och namnteckning hennes folkkarak- spelade ärofulla frihetskriget Och vid under afspeglas.
af d e s s a f ö r e l ä s n i n g a r mot bakgrunden det flickan Hon upptäck * ® simpel soldat ins regemente, e insurrektionen i W a r s c h a u u t b r e d d e sig m e d ker färdighet.
För ej länge sedan har i Sveriges hufvud- som men ies a för fosterlandet, och från denna tid var ven » Den polske frivillige. » däri, drabbade led.
polska, Till segerstrider ej jag rycker u t: Jag får ej se uppståndelsens minut.
Men, själf af fädernas exempel väckt, Jag går att minne bli för eftersläkt.
ryskt slag ålder Plater.
att patriotiska årigas barnsliga lekar u n d v e k Schöldström.
invecklad dömdes liga tankar o c h sysselsättningar.
För Idun af Birger 11 familj, hennes kusin grefve Michae Isa.
Kvinnoöden och kvinnobilder.
•^ J e m e l l e r t i d b ö r j a t, o c h e n m e d l e m af Ett par gamla mässingslampetter och krona äro visst utom klocka det enda, som fattas för att göra salen komplett.
Har jag äfven en stor ö p p e n spisel, ett par stolar samt brasdyna fram- för den, tror jag e j, jag kan önska mig mer.
Väggarna vill jag ej förstöra m e d några tvifvel- aktiga prydnader.
I min salong kan jag ej få nog m y c k e t.
Små trefliga grupper här o c h hvar, piano, skärmar, b l o m m o r, böcker, konstsaker.
E n o c h annan liten pärla till tafla, tidskrifter och fotografier, ett förtjusande litet kaos.
Tack vare en o c h annan auktion o c h liten un- d a n g ö m d möbelaffär har jag några små skåp, en sekretär, litet gammalt porslin, gravyrer etc.
Plysch och tapisseriarbeten äro alldeles bann- lysta.
Nu till min mans skrifrum.
Ja, jag möblerar, få se o m han gillar.
M ö b e l af m a h o g n y, soffa m e d förgyllda lejon- tassar, den o c h stolarna klädda m e d höggul eller h ö g r ö d damast.
En rak m a h o g n y b y r å samt mitt lilla sybord m e d uppstående messingskant passa förträffligt.
Ett bokskåp m e d m y c k e t böcker.
Detta blir visst hvardagsrummet, så det bonar jag o m m e d fönstertäcken, mattor och draperier.
Hvarsin skön hvilstol samt vid sidan af den ett litet lågt, åttkantigt rökbord, hvarpå vi kunna hafva vår b o k, tidning, kaffekopp o c h hvarför ej litet rök- verk äfven.
Ja, naturligtvis kan jag ej räkna upp allt, hvad s o m tarfvas i ett h e m, endast något så när gifva en bild af, hur jag tänkt mig mitt, och finner ni, att jag allt för m y c k e t vändt mig till forntiden för att få- ihop ingredienserna där- till, så svarar jag, att så länge ej nutiden bju- der på något bättre, så är det bäst att hålla sig till det gamla goda.
fakta o c h öfvade däri hon hon uthärdade hon med dock börjande angripen, och det var under en hennes regemente beordrats att u n d e r ö f v e r s t e Kiekiernicki hindra rys- handtera s k j u t v a p e n; särskildt sarnes angrepp m o t en strategiskt viktig p u n k t.
E n o f ö r s i k t i g h e t af ö f v e r s t e n a f g j o r - sig dagligen i målskjutning, snart n ä r m a d e sig mästerskapet.
d e s t r i d e n till p o l a c k a r n e s n a c k d e l, o c h h e l a hvilken högra skulle blifva hennes återstående regemente flygeln, k o r t a l i f s, o c h v e l a t f ö r b e r e d a s i g till a t t f u l l t timmar rustad möta ket m e d densamma.
politiska till var feber h o n uppställde sitt k o m p a n i, när vid K o w n o hans ledde hon n a d e att beundra h e n n e.
M e n hennes hälsa blef Det var liksom hon anat den bestämmelse, De tålamod; rörelserna 1830 — 31 års i Polen, frihetskrig, hvilka hade blef hade upprifvet.
Emilie i på flere hållit s t å n d m e d sitt k o m p a n i, h v i l - bajonetterna m o t t o g det ena ryska anfallet efter det a n d r a; m e n tonen Ställd Piater nödgades hon retirera f r a m m o t af- för öfver-
1897 H o n lät d o c k fienden d y r t betala och b v a r j e fjät h o n ö f v e r l ä m n a d e åt h o n o m.
M a n han kämpade lyder: makten.
gifven man med mot man.
Emilie stod om- vi äro l i k s o m han själf ö f v e r t y g a d e, att skall e n v a l l af s å r a d e o c h d ö d e, d å öfverste Kiekiernicki hoppade af sin fick häst syn på och med våld I af flere.
Hans skrifvelse de Idun.
öden två senaste n u m r e n af e d e r ärade t i d n i n g har en hr A d a m L u x skildrat » post- att söka r ä d d a sitt lif.
kvinnornas » var han själf men Emilie lan omringad slagna Några tillfångatagen, jagade i sporrsträck midt emel- kosackhoparne en m e d och och lyckades rödja fiender höljd Kowno syntes i väg.
en grofva grupp af linnerockar skogarne och tre personer, och små Augostowo.
Men deras kläderna de som dolda nu fina sig fram palatinatet anletsdrag för- vapnen tillkännagåfvo, den upplösta polska likt De tredje: deras san- härkomst, likasom ock de under tillhörde kerna.
träsken i vilda djur jagades två af att armékår, af flyktingarne kosac- buro den det var den trogna Maria och grefve den alldeles u t m a t t a d e, f e b e r s j u k a Mot natten de Emilie.
e n s k o g v a k t a r k o j a, d ä r d e n s j u k a fick n å g o n s t u n d s h v i l a.
vaktarhustrun igenkände nan Plater och fick sätt, Skog- den u n g a grefvin- s ä n d t b u d till e n när- disken p å ett har emellertid att förtrytelse rer ej k o m m a och dess feminina bättre lans skall rustad riddare » karl » interiö- för värdigare än en damerna i posten.
bars Emilie för att a t t g i f v a h r L u x s v a r p å tal.
mal postmästare, liten vidräkning D o c k, hennes lifslåga flämtade allt mat- var synbarligen nära.
Emilie bad att f å sabel sitt till sig, tryckte d e n m o t och hviskade: ven. » december Hon var 1831. jordfästes i huru kunde man tysthet.
af Hela landet ryska trupper, under sådana gifva henne betygelser!
dödssakramentet sitt j o r d i s k a lif.
D e t v a r d e n öfversvämmadt heter hjärta » L å t m i g få d e n m e d i graf- Därpå mottog hon och utandades 23 sin och omständig- en frihetshjältinnas äre- Intet tal hölls vid hennes graf, o c h e n d a s t ett träkors sattes därpå.
M e n i polske skalders sånger hedras den 19-åriga hjältinnans bedrifter, i polska hjär- tan bor martyrens minne och i hoppet o m Polens slutliga befrielse lefver h e n n e s ädla om jag " Postkvinnor ".
Lux ' dessa mer beredde uppsats en plats för A d a m » Postkvinnor », Lux ' i n s å g o v i till f u l l o, att d e n n a snart skulle framkalla g e n m ä l e n.
Vi voro själfva ensidighet och ingalunda öfverdrift, blinda för den h v a r t i l l d e s s förf.
g j o r t s i g s k y l d i g, l å t v a r a att h a n s j ä l f är eller k o m i s k a sidan.
lighetsbild ur » postkvinnornas » lif, s å litet känner fjollor, till f ö r h å l l a n d e n a, har som hr L u x presenterade för I d u n s l ä s e k r e t s, äro t y p i s k a r e p r e s e n t a n t e r f ö r d e n k v i n n l i g a d e l e n af s v e n s k a p o s t k å r e n.
betraktas annat än som De kunna ej karrika- tyrer.
F ö r sådana äro våra s k ä m t t i d n i n g a r lämpligare plats än det pressorgan, s o m tagit till s i n s p e c i e l l a u p p g i f t a t t h ä f d a k v i n n a n s sociala ställning.
En karrikatyr kan vara litet elak, o m den både att gärna men sitt berättigande.
någon spirituella, funnit men Jag tviflar dessa » interiörer » elaka äro de odisputabelt.
M a n v o r e nästan frestad tro, att det funnes litet jalousie Tillåt de metier med mig postkontor, säga er, i spelet.
anställda, ha de n o g än a n n a t att g ö r a under hålla kaffekonselj och samvetsgrannheten, under min långa tjänstetid af våra vänner tvifla.
Ridderligt v a r m h j ä r t a d t tar i d a g en erfaren g a m m a l postmästare — s o m f ö r o s s p e r s o n l i g e n gif- v i t s i g t i l l k ä n n a — - p o s t k v i n n o r n a s försvar,, göra bekantskap spanska rör.
Adam junior.
För Idun af Karl Erik Forsslimd.
et v a r e n g å n g e n m ä n n i s k a, s o m s k u l l e till att Hon dö.
h a d e left verkat mycket e t t r i k t o c h f u l l t lif, h a d e och älskat än mer, o c h h o n väntade på döden som på den lugna n e n efter e n lång o c h lycklig Hennes händer, som söm- dag.
mest burit andras bördor, lågo redan matta och hvita utsträckta på det röda fönstret, sitt varma många, täcket.
och Solen låg in genom den döendes ögon, som leende lyst upp med mörkret för d e sågo nu rätt in i solen, som o m d e r a s b l i c k a r i stilla s å n g v ä n d e h e m igen till sitt u r s p r u n g.
bör- j a d e att Och hennes tankar domna.
M e n e n a f d e m v a r ä n n u v a k e n o c h lef- vande.
Det var kärlekstanken, som bodde i hannes hjärnas största g e m a k.
D e t var han som s t y r t h e l a h e n n e s lif, styrt alla de an- dra tankarna.
där på sin tron midt under hjässans höga tempelhvalf; han var hög Han satt som en konung och mild som so- hans tjänare, nervernas och vägar som jag funnit vara ut- han sköna människokroppen, De ilade sände ut dem genom fram genom hela den på stora, s o m var hans rike.
alla l e m m a r n a; det var de, kärlekstankens barn, s o m tittade ut ö g o n e n, så att d e t lyste o c h det var de, s o m klädde sig i log ur ordens dräkter o c h s m ö g o sig ut läpparnas röda port, det var de s o m spelade i fingrarna, så att d e blefvo mjuka a t t s m e k a b o r t s m ä r t o r o c h s t a r k a att b ä r a bördor för andra.
v ä n d e å t e r till sin f a d e r o c h b e r ä t t a d e, a t t funnit både att göra.
intresse för J a g har också och duglighet i de sett sina O c h när så t a n k e b a r n e n syskon nicka m o t s i g ur ett tjänsten hos dessa i lika h ö g g r a d s o m hos p a r a n d r a ö g o n, s k y g g a, m e n l e e n d e, att d e deras m a n l i g a hört v a r m a ord tåga ut g e n o m kamrater.
Fordringarna på allmän bildning och spe- kvinnor, äro j u o c k l i k a f ö r s å v ä l ni Det lägga att d e t är m e d h a i att göra.
måste vore de nämligen bil- Hvarje väl unga anses ha för m y c k e t damer, Jag det egna h e m m e t hägrar för för hvarje annan ägna flicka.
dra läppar, sig antar, d e m lika Genom trefvande, log kärlekstanken, så ett par an- m e n lyckliga — då d å g r e p h a n till h a r p a n o c h slog ett ackord på nervernas att det g i c k en rysning af strängar, lycksalighet g e n o m hela den stora, sköna människokrop- pen!
ungefär begärdt att som postverkets tjänst, celibat.
som Ni s o m vunnit anställning i postverkets våra spalter, n u någon afresan den, jag haft m e d att v ä n t a d e har inträffat.
alla m ä r k a n d e egenskaper hos de kvinnliga biträ- och ej med som Sagan om en tanke.
genom studentkunskaper.
Hvad vi b l i af — '. — ' é varma, skimrande tjänst, behöfde på tillägga, Hetlefrad Onkel att svika sin plikt o c h f ö r s u m m a sina göro- gång skola före m å l, t y n i skall v e t a, a t t d e t j u s t är p l i k t - en s o m alltid, honom dem, våra v i d posten arbetande systrars förhållan- diskussion, därpå försökte Wäst.
mitt fäderneärfda genom sina kvinnliga arbetskamrater den för en o v ä l d i g möjligt Åke med en s å d a n D o n J u a n s o m hr Å k e W ä s t skulle flicka, stå ö p p n a som herr lyckas förmå D e t k u n d e ej skada, att äfven Idun; och o c h j a g b e t v i f l a r, a t t t. o.
dade tapeten i ett där 4 å 5 k v i n n l i g a biträden äro bör därför ej g l ö m m a, på inkräkta endast len, de andra tankarna voro hans barn o c h hr L u x, att p å förvisso komme är elak, d u m o c h tråkig, då har den ingenstädes på, d e n är k v i c k; » ropa » få svar ».
väl o c h t. o. m.
l i t e t » l å n g f l n g r i g a » V i t ä n k t e d o c k s o m så, a t t h a n g ä r n a m å t t e skulle mycket låtit hr kan ciell f a c k k u n s k a p han för J a g vill därför 1. detta totalt misslyckats, t y ingen, s o m aldrig manliga som kvinnliga postfunktionärer.
— Ake g a m l a p o s t m ä s t a r e, t r o r j a g n ä s t a n, att j a g en verk- och m e d dess förhållanden förtrogen person.
skogen » sina af herr e j alls u n d r a r p å, a t t m i n c o n f r a t e r fort en Har e n i n o m p o s t v e r k e t s e d a n m å n g a år a n s t ä l l d i att länka herre skulle j a g h a lust att säga, att interiörer.
afsikt varit att å s t a d k o m m a känslan å redaktionen i senast föregående n u m - att j a g skall t a d e s s a s k i l d r i n g a r f r å n d e n allvarsamma sköta kurtisen; * fruktar utrymmet.
så ung J a g har d o c k litet svårt besluta m i g för, expeditionstiden ande.
Mycket mera men Vare biträde, m a n a d hålla med någon cert.