Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Att de stora reformer, vårt samhälle fordrar, icke kunna på vanliga Riksdagar medhinnas, har jag ganska väl insett, och just derföre trott, att det borde finnas cn laglig form, under hvilken Konung och Ständer, medan vidlyftiga reform-belänkanden efter återremiss utarbetas, kunde prorogera en Riksdag till utsatt nytt sammanträde för visst ändamål.
Äfven härtill fordras en ändring af grundlag, men en vida mindre, än den Utskottet nu föreslår.
På sådant sätt har jag emedlertid trott, att detta nya lagverk skulle kunna behandlas; — ett vanligt Lag-Utskott, med eller 12 Constitutions-ULskollcls MemorialN:o 62. utan den förstärkning, som Riksdags-Ordningen, § 36, omtalar, borde utarbeta första betänkandet och Riks-Stånden först på en mängd sådana sammankomster utom protocollet, som Representationsfrågan blifvit afbandlad, och sedan, i sina serskilda kamrar, behandla målet.
Redan härtill fordras så lång tid, att troligen, innan den förlnpit, vore alla de andra Riksdagsmålen afgjorda; men sannolikt skulle ej längre period dertill erfordras.
En sådan återremiss skulle likväl då förmodligen åtföljas af så mångå anmärkningar, att den senare Utskotts-behandlingen fordrade ett helt år , kanske mera; om man nemligen hade lyckats få Ulskotts-ledamöter , som insågo sin skyldighet, att verkligen pröfva anmärkningarne, och icke doctrinärer, hvilka , till men tor saken , envisades med allt eller intet.
Under denna utskotts-behandling, borde, efter min tanka, den egentlige Riksdagen vara hemförlofvad.
Den, som sedan åter sammanträdde, skulle jag önska sysselsatt med detta enda ärende; dess arbete skulle ändå visserligen vara af ganska betänklig storlek.
En sådan prorogations-möjlighet har jag ansett nyttig för mångå fler reformfrågor, än nya lagverkets; och döljer ej min fruktan, alt behofvet deraf kommer till någon del att fortfara , äfven om enklare representationssätt antages.
Men att just i de vigtigaste målen delegera sjelfva beslutanderätten till ett Utskott, anser jag vara ett det skadligaste möjliga pra^judicat,. hur stor anledning än dertill kan tyckas vara; man kan derigenom ännu en gång öppna den bana, på hvilken Sveriges Riksdagar kunna , i afseende på alla större mål, utbytas mot Herredagar.
Äfven delta utbyte skedde fordom, emedan de talrika Riksmötena ansågos för dyra och besvärliga.”
Uti denna reservation instämde Friherre Tersmeden och Biskop.
Arik. till Exp. Utsk. den y November, kl. 1 e. 1».
Memorial, med förslag till ändring i Regerings-Formens 5o 3*< och Riksdags-Ordningens 3 3.
Constitutions-Utskottets uppmärksamhet bar blifvit fästad på de missförstånd om rätta meningen af Regerings-Formens 5o §. och Riksdags-Qrd-- Constiiutions-Vtskottets Memorial, W;0 62- 13 ningens 3 hvilka af dessa §§:s nu varande ordalydelse kunna föranledas.
De skäl, hvilka tala mot Riksdagarnes hållande å annan ort, än Rikets Hufvudstad, behöfva ingen vidlyftig utläggning, och ega lika vigt för styrelsen och folkrepresentanten.
Ehvad fråga är om att ådagalägga nyttan och verkställharheten af framställda förslag, att afböja sntagande af omogna och förhastade,, eller att skingra, mildra eller rättfärdiga förmenta anledningar till missnöje med Konungens Rådgifvare, så är det endast i Hufvudstaden, som de för sådana ändamål nödiga upplysningar med skyndsamhet och fullständighet kunna anskaffas.
Serskild uppmärksamhet torde det derjemte förtjena, att Riksdags förläggande till annan ort, än Hufvudstaden, i händelse skälen icke äro desto klarare , alltid lemnar partisinnet önskligt tillfälle att väcka och underblåsa misstankar, hvilka, om de än icke kunna inverka på Riksdagsförhandlingarne, icke desto mindre hvarken för styrelsen eller någon annan fosterlandets vän böra vara likgiltiga.
Dylika skäl förmådde stiftarne af 1809 års Regerings-Form att i dess 5o §. stadga, hvad sedan ock i Riksdags-Ordningens 3 §. infördes, att Konungens beslut om Riksdags hållande å annan ort än hufvudstaden icke måtte fattas, efter att blott hafva inhemtat Stats Rådets tankar, utan borde tagas i samråd med Rikets Ständers Fuilmägtige i Banken och RiksgäldsConteiret; meri redactionen af §:n har gifvit anledning tillden tydning, att detta samråd icke fordrades för beslutet att icke hålla Riksdagen i hufvudstaden, utan endast för det följande, om den ort, sorn, i stället för hufvudstaden, för Riksens Ständers sammanträde skulle bestämmas.
Utskottet, som icke kan föreställa sig, att Grundlags-stiftarnes mening varit, att Konungen, utan att inhemta nämnde Fullmägtiges tankar, skulle kunna fatta det egentligen vigtiga beslutet; men att desse Fuilmägtige derefter, i en jemförelsevis föga raagtpåliggande fråga, skulle öfvertaga ett slags extra rådgifvarehefattning med thy åtföljande ansvar, och sorn trott de i slutet både af Regerings-Formens 5o och Riksdags-Ordningens 3§., intagna bestämmelser, om den tidtill hvilken Riksdagen kallas bör, såsom redan på andra ställen i Grundlagen upptagna, alldeles öfverflödiga, får derföre till grundlagsenlig behandling föreslå, att Regerings-Formens 5o §., och Riksdags-Ordningens 3 §. må hvardera erhålla följande lydelse:
Riksdagarne skola hållas i Rikets hufvudstad, utom i de fall, då såväl Konungen j sorn Riksens Ständers Fuilmägtige i Ranken 14 Constitutions~U t slottets Memorial, N:o 63. och Riksgä/ds-Contoiret finna, det för fiendens framträngande» eller pest, eller andra lika vigtiga hinder omöjligt eller för Riksens Ständers frihet och säkerhet vådligt.
Konungen utsatte då, i samråd med nyssnämnde Fullmägtige, en annan Riksdagsort^ dit Riksens Ständer kallas.
Slockholm den 5 November i<S4°* N:o 63.
Ank. till Exp» Utsk. den 9 November, kl. 1 e. m.
Memorial> om val af Förmyndare att styra Riket Under Konungs minderårighet.
Constitutions-Utskottet har i Memorialet N:o 56 underställt Rikets Ständers pröfning förslag till en sådan redaction af Regerings-Formens 3g, 4», 4i, 42 och 43 §§■ > som bestämdt uttrycker, att Stats-Råds-ledamöter, hvilka, i de fall, om hvilka samma §§. handla, föra Rikets styrelse, dervid äro underkastade det ansvar, som Regerings-Formens 38, 106 och 107 §§. stadga.
Utskottet har, i sammanhang med detta förslag, äfven tagit i öfvervägande behofvet och lämpligheten af att underkasta den eller dem, hvilka blifvit förordnade till Förmyndare under en Konungs minderårighet, dylikt ansvar efter 106 och 107 §§. Regerings-Formen; men Utskottet har dervid stött på sådana betänkligheter, dels i formelt afseende, t. ex. vid frågan om 107 §:ns tillämpning, dels i andra hänseenden, och Utskottet har derjemte trott att säkerheten om iagttagande ej mindre af Rikets sannskyldiga nytta, än af dess lagar, bör i allmänhet vara så tryggad genom det StatsRådets ledamöter för deras råd åliggande ansvar, att Utskottet alldeles frånträdt tankan på sådana ansvars-bestammelser för sjelfva Förmyndarne.
Emedlertid äro dock dermed icke alla farhågor hos Utskottet lugnade, för de missbruk, en pligtförgäten Förmyndare, under en lång styrelse för minderårig Konung, kan göra af sin magt.
De farligaste af dessa missbruk äro till en del nemligen sådana, hvilka hvarken efter lag kunna straffas, Chnstitiuions-Utskottets Memorial, IV.o 63.
15 eller hafva en så uppenbar syftning, att Riksens Ständer på dem kunna grunda någon opinionsyttring af det slag, som Regerings-Formens 107 §. omtalar; men böra just derföre så mycket sorgfälligare förebyggas.
Om än Kronans tyngd, nu mindre än förr, kan glömmas för dess glans, om det moraliska ansvar, som åtföljer magien , nu är allmännare kändt, och om de frestelser och de utvägar, som en långvarig utöfning af högsta magien framställer för en omyndig Konungs Förmyndare, helst om han ensam utöfvar denna magt, att deruti belästa sig, i en constitutionel monarki, der monarkens magt är omgärdad af gränsor, men ock skyddad af garantier, hvilka i enväldigt styrda stater icke finnas, äro mindre, så lär dock ingen, med någon kännedom af menniskolynnet, våga neka, att dessa frestelser och utvägar äro talrika nog att ingifva bekymmer.
Till förekommande af sådane missbruk af förmyndare-magt», har intet medel synts Utskottet så verksamt,, sorn förmyndare-förordnandets inskränkning till en kortare tid.
Här synes den välkända regeln, att magtens storhet bör stå i omvändt förhållande till den tid den fortfar, fullt användbar, med förbehåll, att regeringstiden icke må blifva en blott lärotid , ej eller nitet qvaf vas genom misströstan att kunna fullända och trygga de företag det för allmänt väl inledt..
Häremot kan visserligen invändas, att flere förmyndare-val under samma minderårighet» skola blifva lika manga tillfällen för magt- och ärelystnaden att skaka samhällets- djupaste grundvalar ; men invändningen synes af föga vigt.
Man kan visserligen inse,, huru en längre tids utöfning saf högsta magten,. men icke, huru en till kort lid inskränkt skulle kunna locka till brottsliga medel, for att komma i besittning af en sådan magt; och Utskottet skulle derföre,, med tryggt medvetande, hafva föreslagit ett Grundlags-stadgande af ofvannämnde syftning, i fall frågan angått Sverige allena.
Men förhållandet är nu icke sådant- Förmyndarestyrelse, sorn under Konungs minderårighet styr Sverige, styr ock Norrige; och den skall väljas af både Norrska och Svenska folkens representanter.
Ett stadgande af nyssnämnde beskaffenhet kan derföre ej antagas i Sverige, utan att det på samma gång antages i Norrige; och Utskottet måste derföre inskränka sig till en hemställan, huruvida Riksens Ständer skulle anse lämpligt, att hos Kongl. Majit anhålla, det Kongl. Majit täcktes för Svea Rtfees Ständer och Norriges Stor-Thing i ofvannämnde afseende föreslå, livad Kongl.
Majit tinner böra under Konungs minderårighet lända till Thronens säkerhet.
Utskottet skulle likväl tro sig hafva brustit i sin pligt, om det vid detta tillfälle inskränkte si? till den uppgifna frågan, och med tystnad förbi— g inge de svårigheter, och, Utskottet vägar tillägga, de vådor, hvilka vid val 16 Constitutions-Utskottets Memorial, N.'0 63. af förmyndare under Konungs minderårighet kunna uppkomma i följd af det lösliga sätt, hvarpå denna fråga i Riks-Aden af d. 6 Augusti 1815 behandlas.
Väl eger Utskottet sig bekant, att Kongl. Maj;t förordnat en Comité af Svenska och Norrska män, till öfverläggning om åtskilliga, Sveriges och Norriges unioriella förhållanden rörande, ämnen; men saknar all närmare kunskap om hvilka dessa ämnen äro, och har således icke trott sig, i den förhoppning, att äfven de nämnda svårigheterne deribland förekomma, höra här lemna frågan derom alldeles å sido.
Nämnde Riks-Act säger nemligen i 8 §: att valet af Förmyndare alt föra styrelsen under Konungs minderårighet, skall verkställas efter samma föreskrift, och på samma sätt, som förut i 3 §. är stadgadt angående valet af Thronföljare.
Men sistnämnde §. omtalar blott, och kan blott omtala, skiljagtighet mellan Svenska och Norrska folkens representanter, i fråga om den person, som skall kallas till Sveriges och Norriges throner, i den olyckliga händelse, alt den Konunga-ält, inom hvilken arfsrällen till riket räknas, på manliga sidan utgått; hvaremot, vid val till Förmyndare under Konungs minderårighet, enligt Riksdags-Ordningens 62 §., forst förekommer frågan om Förmyndarnes antal.
Det fall, att Svenska och Norrska folkens representanter, i afseende på denna första fråga, blifva af olika tankar, omtalas der således icke; och huru en sådan skiljagtighet skall undanrödjas, eller när det bör ske, om på samma gång, sorn skiljagligheten i fråga om personerna sliles, hvilket Utskottet, för sin del, anser såsom det enda med Riksdags-Ordningens 62 §. och Riks-Actens 8 §. öfverensstämmande, eller förr, än sistnämnde fråga af håda folkens representanter till afgörande företages, saknas all föreskrift.
En sådan skiljagtighet i frågan om förmyndarnes antal kan i öfrigt blifva så mycket betänkligare, sorn Norrska Slor-Thinget icke är bundet af någon föreskrift rörande detta antal, och således kan välja ett sådant, sorn Svenska Riksdags-Ordningens 63 §. uttryckligen förbjuder Svenska Ständerna att antaga: en olikhet i båda Rikenas Grundlagar, som det synes vara hög tid att, på Grundlagsenlig väg, få håfven.
Men utom dessa frågor, hvilka måste vara afgjorda, innan Förmyndarestyrelse ens kan förordnas, finnas andra, som väl icke hindra tillsättning af Förmyndare; men likväl icke kunna lemnäs oafgjorda , utan att blottställa styrelsen för faran att stanna i sin gång, och kanske äfven sjelfva Föreningen för skakning, och hvilka det således är af lätt begriplig vigt, att på förhand hafva afgjorda.
Sådana Constitutions-Ut skottets Memorial, N:o 63. 17 Sådana äro: hvilken af Förmyndarne, när de äro flera, eger föra ordet: en fråga, som i en sådan Statsförening, som den Svensk-Norrska, kan blifva ömtålig, samt huru förhållas skall, i händelse af Förmyndares sjukdom, eller annat laga förfall, t. ex. då rösterna i en af flera sammansatt Förmyndarestyrelse, blifva lika delade; såsom, äfven med iagttagande af Riksdags-Oi dningens 62 §■, genom sådana tillfälligheter kan inträffa.
Äfven sådane frågor synas således i Riks-Acten böra nämnas bland dem , hvilka böra af båda folkens representanter på förhand afgöras, och , om sk i 1 jag tighet rörande dem eger rum, af den förordnade Jemknings-cornitéen slitas.
Under förutsättning, att Riksens Ständer bifalla Utskottets redan framställda förslag, alt hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om Nådig Proposition till Svea Rikes Ständer och Norriges Stor-Thing om förmyndarevalens företagande för kortare lid , än hela minderårigheten , i händelse denna blir längre, hemställer Utskottet , att Riksens Ständer i samma underdåniga anhållan må tillägga den önskan^ att, i händelse här ofvan nämnda brister i Riks-Aclens stadganden om val af Förmyndare under Konungs minderårighet icke redan utgjort föremål för Kongl. Mapts Nådiga uppmärksamhet, Kongl. Maj:t täcktes taga dem i Nådigt öfvervägande, samt föreslå Riksens Ständer och Norriges Stor-Thing alla de stadganden, hvilka Kongl. Maj:t finner, till nämnde bristers afhjelpände, beböfliga.
Skulle Rikets Ständer icke bifalla Utskottets förslag, i fråga om periodiska förmyndare-val, torde Riksens Ständer icke desto mindre finna lämpligt att i underdånig skrifvelse anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes om öfriga, här nämnda, frågor aflåta Nådig Proposition.
Piil A. St. Prot. i8/\o. 3 Sami. sc<©erit?&<©iL;pi, TRYCKT HOS J. A. WALLDOW, 18 40.
Conslilutions- Utskollels Memorial, JY:o 64. t N:o G4.
Ank. till Exp.-Utsk. den Noyemter, kl. 1 e. ra.
Memorial, med förslag i afseende på Tryckfrihets-Förordningcns rälta benämning.
Constitutions-Utskollet, som anser, om än icke ledande till missförstånd, dock oformligt, alt Tryckfrihels-Förordningen i Grundlag kallas på ett ställe Tryckfrihets-Förordning, på ett annat Tryckfrihets-Lag, har trott sig böra hos Riksens Ständer göra hemställan om antagande af endera af dessa båda benämningar, att, såsom den enda rätta, i Rikets Grundlagar begagnad.
Och då vid valet emellan båda i öfvervägande kommit, ej mindre alt Tryckfrihets-Förordningen i alla Grundlags-paragrapher, der den åberopas eller namnes, med undantag af 85 §. Regerings-Formen, kallas Tryckfrihets-Lag,’’ eller ”denna Lag,” än äfven och förnämligast att den utgör en Lag, icke en sådan Författning, som vanligen förstås med ordet ''Förordning,” får Utskoltet, för den i 56:te §.
Regerings-Formen anvisade behandling, öfverlemna nedanstående ändringsförslag: Regerings-Formen. §. 85.
Såsom Grundlagar skola anses: denna Regerings-Form, samt den Riksdags-Ordning, den Successions-Ordning och den Tryckfrihet i-Lag3 hvilka — — — komma alt fastställa.
(Titeln.)
Majcts och Riksens Ständers fastställde Tryckfrihets-Lag; Dat. örebro den 16 Juli 1812.
(I början af den Kongl. Sanctionen.) VI CARL, med Guds Nåde — — — förändra den hittills gällande Tryckfrihets-Lagen af den c) Mars 181 o — — — velat denna af Riksens Ständer samtyckta Tryckfrihets-Lag härmed antaga — — — härefter följer:
(I slutet af den Kongl. Sanctionen.)
JSih. till R.
Prof. 1840. 2 Sami. 30 Häftet.
•t Constitutions,-Utskottets Memorial, iV:o 65.
Delta allt, som föreskrifvet står — — — böra denna TryckfrihetsLag erkänna — — — oell på det Tolfte.. C A R L. CL. S.) Stockholm den 17 November 1840.
N:o 65. •f Ant. till E-xp.
Etsk. den 17 November, kl. 1 e. m.
Memorial,' med förslag till ändring i 1 §. 3 Morn.
Tryckfrihet s-Lagen.
En är ,, med stöd af 3:dje mom. uti 1 §.
Trvokfrihets-Lagen, uteslutande: rätt till skrifts utgifvaude af trycket, kan, ehuru nied inskränkning till en tid af tjugo år, förunnas, men meddelandet af sådan rätt står i strid, såväl emot tryckfrihetens grunder, som Regerings-Formens stadgande uti 60 §:n, att monopolier ej må fastställas; får, i enlighet med en inom Constitutions-Utskoll.et väckt motion, Utskottet, sorn likväl anser någon rubbning icke böra ske uti de privilegier, hvilka redan blifvit i berörde afseende meddelade, hos Riksens Ständer, till grundlagsenlig behandling,, föreslå, att åberopade 3 morn, af Tryckfrihets-lagens 1 §. må, genom uteslutning af den period, som medgifver förlänandet af ifrågavarande slags privilegier, erhålla följande lydelse: 3:o
På obestämd lid redan förunnad,, galle sådan uteslutande rätt endast för dens, lifstid„ sorn den erhållit. — förnya.
Stockholm den 2 a October 1840.. Constitutions-Utslottets Memorial, N:o 66. 3 N:o 66.
Utsk. den 17 November, kl. 1 e. w.
Memorial, med föreslående af eli tillägg i 1 §, 5 mom, Tryckfrihets-Lagen, På det att den Auctoritet, som fått uppsigten öfver Tryekfrihets-Lagens efterlefnad sig anförtrodd, må ega en för delta uppdrag nödig kännedom om de Boktryckerier, som inom Riket anläggas, liar uti 3;dje ptioeten af 5:te morn. i nämnde Grundlags irsta §. blifvit stadgadt, alt deri, som nytt Boktryckeri inrättar, skall sist inom trettio dagar, innan någor» skrift derifrån ulgifves, hos vederbörande Magistrat och Kongl. Majrts
Befallningshafvande skriftligen tillkännagifva, att och hvarest han Boktryckeri anlagt.
Som detta stadgande likväl icke gäller för det fall, då Boktryckeri öfvergår till ny egare, men det emedlertid i alla händelser är af vigt, att Justilia?
Slals-Minister n, hvilken numera innehafver den t illförne åt Hof-Canzleren uppdragna befattning med Tryckfrihets-äreuden, skall hafva sig bekant, hvilka Som idka Boktryckeri-yrket, för att kunna tillse, om å utkommen skrift rätter eller verklig
Boktryckares namn blifvit utsatt, och för öfrigt handhafva den i Tryckfrihets-Lagen föreskrifna uppsigt å Boklryckerien , har Gonstilutions-Utskoltet, enär det jemväl synes skäligt, att alla Boktryckare må ega, likasom enahanda rättigheter, äfven lika skyldigheter inför
Lag, funnit sig föranlåtet att, i öfverensstämmelse med en. inom Utskottet gjord motion, hos Riksens Ständer, för den i Grundlag anvisade åtgärd, tillstyrka, alt 3:dje punclen i 5:lc mom. i §•
TryckfrihetsLagen må erhålla de tillägg, som innefattas i följande Redactionsförslag:!
Boktryckeri inrättar — — — till åklagaren förverkat.
Lag samma vare , der Boktryckeri ombyter egare.
1 båda fallen äligge: det Konungens Befallningshafvande , sedan behörig anmälan hos honom blifvit gjord, att genast, eller med först omgående post, derom undersätta Ilof-Canzleren.
Hättelser uti Memorialet Nio 56: Sid. 3, rad. 4, nedifrån, står: sammankommit; läs: sammankommié.
,r 4> j> 13> uppifrån,, står:
Styrelsen; läs: Styrelsen.
Ordens-Boktryckerietj 1840. Constilutions-Ulskollets Memorial, JV.-o 67. 1 N:o 6T.
Ank. till Exp. XJtsk. den November, kl, 2 e. m.
Memorial, i anledning af de frän samtlige Riks-Stånden till Constitutions-Utskottet hänvisade anmärkningar vid Memorialet' JS:o 38.
Från samtliga Riks-Stånden hafva till Constiliilions-Ufskottet blifvit hänvisade anmärkningar, gjorda emot Constitutions-Ulskotlels Memorial N:o 38, och såsom Ståndens gemensamma tankar föi klarade.
Vid den jemförelse, hvilken Constildtions-Utskottet, sin pligt likmätigt, mellan dessa serskilda anmärkningar anställt, har Utskottet funnit, att, hvad angår ('lågan om Svenska National-representationens fördelning på fy va runi, Ridderskapet och Adeln förklarat denna fördelning höra upphöra; att Ridderskapet och Adeln, Preste- och Borgare-Stånden förklarat, att
Representationen bör sammanträda eller fördelas pä tvä kamrar; alt, rörande dessa kamrars bildning, blifvit förklaradt: af Ridderskapet och Adeln, alt kamrarne, af hvilka den ena kallas de äldres och den andra de yngres kammare, böra bestå af lika många medlemmar hvardera; att båda kamrarne utses genom val; att vid deras bildning den skilnad iagtlages, att, då ledamöterne i den ena kammaren utses för hvarje Riksdag, ledamöterne i den andra väljas för längre tid bland personer, som förut utöfvat riksdagsmannakallet eller uppnått mognare ålder, hvilket ytterligare blifvit förklaradt så, alt ingen må blifva medlem af de yngres kammare förr, än vid fyllda 3o år, eller af de äldres förr, än han upphunnit 4° år, eller är öfver 3o år och en gång varit riksdagsman; af Preste-Ståndet, alt Constitutions-Ulskottet ingifver förslag till kamrarnes fördelning, qvalification och arbetsordning, m. m.; och af Borgare-Ståndet, alt öfre kammaren äfven bör genom val bildas, och att, der skiljagliga tankar emellan de tvänne kamrarne icke annorlunda kunna sammanjemkas, hela Riksförsamlingen på ett rum derom, i vissa fall, beslutar; Bilt. till R.
Prot. 1840. 3 Sami. 3i.sta Haft. i 2 Conslitutions-TJtskottets MemorialN:o 6y. att Bonde-Ståndet, livad angår den afConstilutions-Ulskoltet motiverade oeh vidtagne grundsats, att Svenska folkets till Riksdag församlade representanter må bilda en enda kammare, ansett sig ej kunna i grundlagsenlig ordning härom besluta förr, än Utskottet, på sätt det antydl, med u-tarbetadt förslag i denna del af representationsfrågan lill Rikets Ständer inkommer; alt, i frågan om Stånds-för hållandet vid Riksdagen , Ridderskapet och Adelil förklarat: alt Riksförsamlingen bör utgöras af Ombud för fern Stånd, nemligen Ridderskapet och Adelil, Preste-Ståndet, Borgare-Ståndet, BondeSlåndel oell ett Femte Stånd, hvars sammansättning kommer, efter utredning i Constitutions-Utskoltet, att närmare bestämmas; alt, om på senare Riksdag, än den, der beslut fattas om intagande i Riksförsamlingen af femte Ståndets Ombud, fråga väekes om ändring i något Stånds representationsrätt, det Ståndets pä Riksdagen närvarande Ombud från bägge kamrarna sammanträda, och att intet annat ändringsförslag får Riksförsamlingen underställas, än det, som desse Ombud gånom flesta rösterna godkänt; hvarefter, lill, antagande af sådant förslag, fordras Riksförsamlingens bifall och Konungens samtycke; och Preste-Ståndet ansett, att Svenska folket skall vid Riksdagar fortfarands representeras af Riks-Ståndsamt alf, vid behandlingen af grundlagsfrågor, hvarje Stånd bör ega rättighet alt för sig öfverlägga och besluta, med åt hvartdera förbehållet vetot att Ridderskapet och Adeln förklarat Representations-förändringen böra afse upphörandet af all sjelfskrifven personlig rätt att vara representant; samt Borgare-Ståndet såsom sin gemensamma tanka förklarat, att all sjelfskrifven Riksdagsmannarätt bör upphöra, så att Riksdagsmannakallet ejannorlunda än i följd af val kan utöfvas.
Hvad valsättet angår, är förklaradt:. af Ridderskapet och Adeln, att
Representations-förändringen