Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sk®. I,®. ®. mindre. större. mindre. större. 1856 24 22 10 11,000 6,950 2,700 7,621 41 145 21,336 28,957 24,858 29,862 30,399 31,808 290 10 1 5 2,241 1,301 1,099 1857 16 22 10 2,912 1,571 49 145 21,946 28,291 30,399 31,808 289 7 5 3,615 1858 . 6 22 10 58 145 136 fi 2 14,843 2,004 2,108 1,409 1859 64 167 10 99 12 a 3,272 1860 64 167 10 114 17 2 5,485 Summa 46 67 10 — 20,650 12,104' 276 770 — — 133,780 145,884 930 13 12 Tab. Litt.
Exporteradt jern. 1856. 1857. 1858. 1859. 1860.
Stång-, knipp- och plattjern Centner Jernplåtar » Spik och annat manufaktursmide >> 26,886 16,732 46,263 29,746 26 58,927 22 26 4 178,554 22 52 4 Summa 26,886 16,732 46,263 29,772 58,979 178,632 24 Westernorrlands län.
Jernverksarbetare.
Jernhandteringens afkastning.
° Vid Frösdals kopparverk i Ångermanland äro enligt Bergmästarens uppgift endast år 1857 tillverkade 57,8575 centner nickelkoppar; men de öfriga åren ingen tillverkning uppgifven.
Under qvinqvenniet hafva följande nya verkstäder blifvit tillåtna, nemligen Mohögs gjuteri i Sköns socken 1857, hvilket afbrunnit sommaren 1859, men nu är åter uppbygdt, samt Eriksfors jernmanufakturverk vid Grössjö by i Bjertrå socken den 15 Februari 1860.
Tab. Litt. o. Arbetare vid andra verk än jernverken hafva under qvinqvenniet icke blifvit anställde, och jernverksarbetarne hafva varit de i nedanstående tab.
Litt O uppgifne.
Såsom allmänt omdöme öfver bruksrörelsen anser sig Kongl. Majrts Befallningshafvande kunna meddela, att då blåsningstiden vid masugnarne förökats med öfver 90 blåsningsdygn, då dygnstillverkningen i medeltal uppgått till omkring 30 Sktc, samt under det föregående qvinqvenniet icke ens upphunnit minimum inom det senaste, tackjernsblåsningen måste antagas hafva icke obetydligt förkofrat sig.
Stängjernstillverkningen har deremot, enligt hvad förut är visadt, minskats, hvartill orsaken till en del får tillskrifvas den omständigheten, att 4 härdar mindre finnas än under 1851, men väsentligast de fallande jernpriserne.
Att produktionen af gröfre jernmanufaktur och stål under sista qvinqvenniet ökats är förut anmärkt.
Till upplysning om den större eller mindre förmån jernhandteringen lemnar sina idkare må anmärkas, att de bruk, som hafva egen tackjernstillverkning, sannolikt hafva någon, om än icke stor behållning på sin tillverkning, men att de öfriga, som måste köpa sitt tackjern, hafva ringa eller ingen behållning på sin handtering.
För närvarande, d. v. s. under qvinqvenniets sista år, kostade 1 Sk« tackjern vid länets stångjernsverk, sedan frakt och omkostnader äro tillagda, från 13,88 till 18 R:dr eller i medeltal 15,78
R:dr, och priset på kolen varierade från 1,42 till 3 R:dr eller i medeltal 2,6» R:dr per läst å 12 tunnor.
Till ett skeppund stångjern erfordras från 23,44 till 25,66 lispund eller i medeltal 24,61 lispund tackjern, och från 14,09 till 23,35 eller i medeltal 19,51 tunnor kol. Arbetslönen, då deri inberäknas betalningen för så kallade öfverjern och öfverkol jemte öfriga förmåner af utfordring för kol och begagnande af planteringsland m. m., kan ej antagas till mindre än 2,25 R:dr per skeppund.
De bruk, som måste betala tackjernet med 15,78 R:dr och kolen med 2,6» R:dr per läst, kunna således ej tillverka sitt stångjern till lägre pris än 20,71 R:dr, och då dertill lägges bevillning och kommunalskatter samt frakt och omkostnader för jernets transport till Stockholm, dess vanliga afsättningsort, med 1,50 R:dr, så kostar jernet producenten på afsättningsorten 22,21 R:dr per Sktt B.v.
Vid närvarande låga jernpris, senast noterad t till 7 R:dr per centner, motsvarande 22,40 R:dr per Sk« St.v. eller 24,64 per Sktt B.v., blifver behållningen endast 2,43 per Sktt B.v. eller 2,21 R:dr per Sktt St.v.
Huru den vinsten blir för de bruk, hvilkas materialier öfverstiga medelpriset, faller lätt i ögat; de skulle ovilkorligen arbeta med förlust, om ej deras stångjern funne afsättning inom nästgränsande landsort, sedan den till stor del blifvit förädlad till manufaktur.
Skulle jernpriset fortfara att falla, synes tydligen, att de Tab. Litt. 0.
Vid mas- ugnarne.
Vid stång- jernsverken.
Vid manufak- turverken och gjuterierna.
Ej klassifice- rade, tillfallige.
År 1856 50 210 137 192 589 » 1857 50 196 155 213 614 » 1858 47 197 135 — 379 » 1859 65 208 136 — 409 » 1860 *) 69 210 138 — 417 Summa 281 1,021 701 405 2,408 *) Enligt Bergmästarens uppgift.
Medeltal för år 56 204 140 81 481 Westernorrlands län.
Fabriker, manufakturer och handtverk.
Landskommunikationer.
25 flesta stångjernsverken måste upphöra.
Visserligen arbetas nästan öfverallt och med framgång på tillverkningsprisets nedsättande, men fortfar försäljningspriset att falla vid lika eller ännu högre kolpriser, blifver nödvändiga följden den nyssnämnda.
Jemför man med nämnde försäljningspris i Stockholm priset på, Svenskt stångjern å utrikes ort, till exempel i England, så synes, att den lilla förtjenst, som kan vara på stångjernsproduktionen, till större delen stannar i den exporterande köpmannens händer.
Då så mycket trädvaror utskeppas från länet och jern med fördel kan tagas till bottenlast i fartyg, lastade med trädvaror, hvarigenom frakten för jernet borde blifva ringa, är det anmärkningsvärdt, att handlanderne i länets städer så föga befatta sig med jernexport.
De skulle kunna hafva all den förtjenst, som nu tillfaller Stockholms handlande, derigenom att de särskilda omkostnaderne för omlastning blifva besparade, och på detta sätt vara i tillfälle att af vinsten dela med sig åt bruksägaren, d. v. s. betala högre pris för jernet än hvad derföre fås i Stockholm.
F) Fabriker, manufakturer och handtverk.
För att icke belasta denna underdåniga berättelse med en Tab. N:o mera speciel beskrifning öfver fabriker och handtverk, anser sig Kongl. Maj:ts Befallningshafvande vid redogörande för de till denna afdelning hörande ämnen endast böra åberopa bifogade tab. N:o 7; varande köpingen Örnsköldsviks handtverkspersonal inberäknad i antalet för landsbygden. 4.
Koininunikations-anstalter och varubyten.
Kommunikationsanstalterne inom länet fordra största uppmärksamhet.
Att inga jernvägar finnas i Norrland är allmänt bekant, men hvad som torde vara mindre bekant, är att inom länet ännu finnas flera socknar, som sakna egentliga landsvägar.
Då dertill kommer, att på många ställen ännu finnas för trafiken högst menliga backar, och att på flera ställen ännu saknas lämpliga kommunikationer öfver elfvarne, torde af allt finnas, att Westernorrlands län är i stort behof af betydligt ökade anslag för vägars tillvägabringande och förbättrande m. m.
Anslag för vägförbättringar äro väl under qvinqvenniet beviljade, men tillgångarne hafva icke medgifvit att erhålla hvad som äskats, och man har sökt göra troligt, att trafiken i dessa mindre befolkade trakter vore så ringa, att kostnaden för vägförbättringar der icke kunde ändamålsenligt användas; men man har icke velat lyssna till den af erfarenheten bekräftade sats, att utvidgade kommunikationer bidraga till ökad folkmängd, ökad industri och ökad välmåga.
A) Landskommunikationer.
Under qvinqvenniet hafva följande statsanslag till vägförbättringar blifvit anvisade, nemligen: 1.
För vägomläggning emellan Graninge och Forse bruk, enligt Kongl. Brefven den 18 April och den 2 Oktober 1856 R:mt R:dr 6,000. 2.
För vägomläggning förbi Skönviksbackarne i Sköns socken (3,466 fot), enligt Kongl. Brefven den 27 Mars och den 20 Augusti 1858 » 6,750.
Denna väg är fullfärdig, men ännu ej afsynad; 3.
För vägomläggning emellan Weda och Frånö gästgifvaregårdar (25,934 fot), enligt Kongl. Brefven af samma dagar » 23,250. 4.
För väganläggning från Borgsjö sockengräns till Holmsjöns strand inom Hafverö socken, enligt Kongl. Brefven af den 23 December 1859 samt den 20 April och den 3 Augusti 1860 » 5,000.
Denna vägbyggnad är ännu icke fullbordad; 5.
För vägomläggning emellan Bredbyns och Mo gästgifvaregårdar, enligt Kongl. Brefvet den 3 Februari 1860 » 6,000.
Under qvinqvenniet har ingen del af detta anslag lyftats.
Summa R:mt R:dr 47,000. Land.sh.-Emb. 26 Westernorrlands län.
Väglängd.
Broar cch broafgifter.
Vägförbättringar.
Att uppgifva allmänna landsvägars, häradsvägars och socknevägars längd har sin stora svårighet.
På flera ställen äro allmänna landsvägarne ej af den bredd allmänna lagen bestämmer, och man har stundom velat betrakta dem såsom häradsvägar, ehuru gästgifvaregårdar vid dem äro anlagda och skjutsning å dem äger rum.
Approximativt skall längden blifva uppgifven i den till denna afdelning hörande tabell.
Vägarnes beskaffenhet år visserligen icke sådan den vore att önska, hvartill orsaken ligger dels deri, att lämpligt väggrus på många ställen saknas, dels att de till underhåll indelade vägsträckorna äro alltför stora och ofta aflägse från hemmansägarens boning.
De med statsanslag anlagde eller förbättrade vägar äro dock i allmänhet bättre, och deras underhåll är lättare i den mån backarne försvunnit.
Vissa tider om året, synnerligen under källossningen, äro dock gemenligen alla vägar inom länet djupa och svåra att befara.
Under vintertiden, sär deles då mycket snö inträffar, äro vägarne på många ställen svåra att hålla öppna, ty knappt har en mödosam plogning blifvit verkställd, förrän ett nytt snöfall beröfvar arbetaren frukten af hans möda; men ock måste det erkännas, att innevånarne till en stor del äro sjelfve skulden till vintervägarnes mindre goda beskaffenhet.
Norrländningens vana att alltid köra i samma spår och derigenom tilldana likasom en ränna i vägen gör det svårt, när tvenne åkdon mötas, att utan olägenhet komma förbi hvarandra, och icke sällan händer, att ettdera måste kastas ikull.
Maj:ts Befallningshafvande har väl uti utfärdade kungörelser lemnat föreskrifter om vägarnes underhåll, bredd, plogning m. m., men inga föreskrifter, inga vitén äro tillräckliga att fullkomligt utrota fördomar och ovanor; det är endast af tiden och upplysningen sådant får väntas.
Enligt de från Kronofogdarne inkomna uppgifter var förhållandet med landväga-kommunikationerne vid femårsperiodens slut det i tab.
N:o 8 uppgifna.
Härvid bör dock anmärkas: att de vägar, vid hvilka gästgifverier blifvit anlagda, i allmänhet äro upptagna under klassen af allmänna landsvägar, ehuru de icke, på sätt förut är nämndt, innehafva den bredd lagen för dylika vägar utstakar; att statsanslagen för de anlagda eller under anläggning varande nya vägarne endast till en del utgått under qvinqvenniet; samt att kommunernas bidrag till vägförbättringar visserligen kan antagas hafva utgått till högre belopp än här angifvits. o Aren 1858 och 1859 uppfördes vid Edsele kyrka, på kommunernas bekostnad, en större bro öfver o
Angermanelfvens södra gren för en kostnad af omkring 4,500 Rfdr Runt.
Inom Ramsele socken finnas tvenne större broar, hvaraf den ena öfver Angermanelfvens mellersta gren vid Nordantjäls skjutsstation kostar församlingen omkring 9,000 R:dr Runt.
Inom Anundsjö socken finnas flera broar, hvaraf isynnerhet tre kunna betraktas såsom större, nemligen Fanbyåbron 183 fot, Bölesåbron 150 fot och Ytterselsåbron 156 fot lång.
Inom Själevads härad finnas 6 större broar, tillsammans utgörande i längd 1,105 alnar; inom Arnäs och Gideå socknar underhållas 4 större broar, samt inom Grundsunda socken tvenne sådana, hvarförutom denna socken gemensamt med de tvenne näst förut nämnda underhåller en större bro.
Fjäls betydliga bro öfver Indalselfven har under qvinqvenniet undergått en ansenlig reparation.
Det är naturligt, att inom ett land, så genomskuret af vattendrag, dessutom finnes en mängd broar af mindre betydenhet, men dessa, ehuru kostbara att underhålla, måste här förbigås.
Tab. Litt. p. Inga vägpenningar uppbäras.
Deremot erläggas broafgifter vid Njurunda bro enligt Kongl. Brefvet den 6 Mars 1830, vid Fjäls bro enligt Kongl. Brefvet den 31 Juli 1843 och vid Långsele bro enligt Kongl.
Brefvet den 12 Januari 1855, till det belopp, som tab. Litt.
P (å följande sida) utvisar; varande dock ifrån bropenningars lifgifvande frikallade tågande trupper, allmänna poster, kurirer, m. fl.
Af de i förra underdåniga femårsberättelsen såsom nödiga upptagna vägförbättringar hafva efter qvinqvenniets utgång statsbidrag bifallits för omläggning af stads- och bybackarne nära Sundsvall, samt för vägomläggning förbi Ödsbacken emellan Frånö och Nylands gästgifvaregårdar, och bland öfriga väckta förslag till förbättrade kommunikationer förtjena isynnerhet följande särskild uppmärksamhet, nemligen: Westernorrlands län.
Vägförbättringar. 27 1.
Kommunikation emellan Bräcke i Jemtland och Sundsvall, utgörande en del af föreslagen kommunikationsled emellan Nordsjön och Bottniska viken öfver Jemtland.
Så vidt denna led var afsedd att gå genom Medelpad, skulle den utgöras af 2,41 mil jernväg från Sundsvall till Stödesjön, 4,50 båtled derifrån till Hammar, samt 4,80 mil landsväg från Hammar till Bräcke; och om anslag för denna kommunikationsled väcktes fråga 1860, men Kongl. Majit förklarade, under den 18
Maj samma år, att med afseende å det höga beloppet af det för ifrågavarande företag äskade statsbidrag, och enär riksdagen då långt framskridit, den gjorda framställningen den gången ej borde till någon åtgärd föranleda.
Att denna kommunikationsled blifver af synnerlig vigt för de norra orterna torde aldrig kunna bestridas, och det vore derför önskligt att frågan inom orten omfattas med allt. det allvar den förtjenar; 2.
Väganläggning emellan Fjellsjö och Bodum har allt sedan 1850 varit upptagen å de till Rikets Ständer aflemnade generalförslag, men dock endast under tredje klassens arbeten; 3.
För vägomläggning emellan Nästlands och Weda gästgifvaregårdar har Kongl. Maj:ts Befallningshafvande redan under den 11 Juli 1857 i underdånighet anmält behofvgt af statsanslag, och är arbetet antecknadt på generalförslaget; 4.
För vägomläggning emellan Helgoms bro och Marks gästgifvaregård är kostnaden upptagen på generalförslaget, sedan planen blifvit omarbetad; 5.
För vägen emellan Weda gästgifvaregård och Färjestaden har förslag blifvit uppgjordt, men ännu ej slutligen åtgärdadt; 6.
Vägomläggning i Torps och Borgsjö socknar på vägen till östersund är enligt Kongl. Brefvet den 30 December 1858 antecknad å generalförslaget; 7.
För vägomläggning inom Selångers och Sättna socknar är kostnaden, enligt Kongl. Brefvet den 12 November 1858, upptagen på generalförslaget; 8.
För väganläggning emellan Fredrika kyrka i Westerbottens län och Björna kyrka i Westernorrlands län hördes enligt Kongl. Brefvet den 14 Oktober 1859 menigheterne, huruvida de för ett statsanslag af 100,000 R:dr ville verkställa omläggningen och för framtiden, utan rätt till vägpenningar uppbärande, bekosta den nya vägens underhåll; och Kongl. Maj:t förklarade under den 21 April 1860, att, ehuru denna vägs snara anläggning troligen skulle för orten medföra väsentliga fördelar, Kongl. Maj:t likväl, med hänsigt dertill, Tab. Litt. P.
Broafgifter.
Fjäl.
Långsele.
För en täckt vugn med 2 hästar Banko 5 sk. » hvarje förspänd häst derutöfver » 1 » 3 » » en chäs eller kärra » 2 » 1 » » ett lass af 5 Skepp:ds vigt och derutöfver » 6 >» » ett dito af 4 Skepp:d till 5 » » 5 » » ett dito från oeh med 2 till 4 Skepp:d >> 4 » .. ett dito från 1 till 2 8kepp:d » 3 » » ett dito till och med 1 Skepp:d » 2 » n en lös släda » 1 sk. 4 rst. » en gående person..., ” 8 rst. 8 rst. 8 rst. » ett enbetsåkdon eller lass » 2 sk. » ett åkdon för 2 eller flera hästar » 4, » » en häst utan åkdon >> 1 » 1 sk. » ett åkdon med 1 häst och 1 eller 2 personer » - 3 » 28 Westernorrlands län.
Grindar. att riksdagen redan långt framskridit, ej funnit skäl att då aflåta nådig framställning till Rikets Ständer om anvisande af statsanslag derför, dock att
Väg- och vattenbyggnads-styrelsen, i händelse tillgångar till understödjande af ifrågavarande vägarbeten ej annorledes kunde blifva beredda, borde före nästa riksdags början till Kongl. Maj:t inkomma med förnyad underdånig framställning rörande detta ämne; o 9.
För anläggande af en väg emellan Åsele och Anundsjö kyrkor begärdes 1860 understöd af allmänna medel, men Kongl. Maj:t förklarade under den 21 April samma år, att, derest förut föreslagna vägar emellan örträsk och Åsele samt från Fredrika till Björna framdeles skulle komma att, med anslag af allmänna medel, åvägabringas, behofvet af lättad kommunikation inom orten sålunda kunde anses för närmaste o framtiden i hufvudsaklig mån afhjelpt, hvadan och då Asele-Anundsjö-vägens uppbrytning dessutom skulle erfordra högst betydlig kostnad, hvartill bidrag af vederbörande menigheter endast i ringa mån torde kunna påräknas, Kongl.
Majit funnit samma förslag för närvarande icke till någon åtgärd föranleda.
En mängd färjor finnas öfver de många vattendragen inom länet, nemligen: 1. öfver Indalselfven vid Arklo, med taxa af Kongl.
Majit i nåder fastställd den 20 Januari 1857 ; 2.
Öfver samma eif vid Säther, med taxa af samma dag; 3.
Öfver samma eif vid Liden, med taxa af Kongl. Majit fastställd den 20 September 1861; 4.
Ofver samma eif vid Anundsgård, med taxa af Kongl. Majit fastställd samma dag; 5. öfver Angermanelfven ifrån Weda till Hornön, A mil, med taxa enligt Kongl. Brefvet den 28 November 1829, utfärdad af Kongl. Majits Befallningshafvande den 6 April 1840; 6.
Öfver samma eif, emellan Frånö och Norrland, J mil, enligt af Kongl. Majits Befallningshafvande den 6 April 1840 fastställd taxa; 7. öfver samma eif, emellan Undrom och Hämra, med färjpenningar enligt af Kongl. Majits
Befallningshafvande under den 6 April 1840, på grund af Kongl.
Brefvet den 26 April 1831, fastställd taxa; 8.
Öfver samma eif från Hammar till Kungsgården.
Färjplatsen flyttades från Nyland till Hammar, enligt Kongl. Majits Befallningshafvandes den 12 December 1851 gifna och af Kammar-kollegium den 21 September 1854 fastställda utslag; och hafva socknemännen, enligt Kongl. Brefvet den 4 Maj 1861, erhållit 3,000 Ridr af staten, motsvarande hvad som i och för denna flyttning i jordersättning sig belöpte.
Taxa för öfverfarten från Nyland utfärdades, enligt Kongl. Brefvet den 2 September 1823, af Kongl. Majits Befallningshafvande den 6 April 1840, och sedermera för öfverfarten från Hammar; 9. öfver samma eif, emellan Skärfsta och Remsle, enligt af Kongl. Majits Befallningshafvande fastställd taxa den 6 April 1840; 10.
Öfver samma eif, emellan Sollefteå och Skedom, enligt taxa af sistnämnde dag; 11.
Öfver samma eif, emellan Långsele och ()n, enligt taxa af sistnämnde dag, hvilken färja dock, sedan bro är anlagd, blifver öfverflödig; 12. öfver samma eif, emellan Forsås och Näsåker i Lidens socken; 13.
Öfver Helgomsjön, emellan Helgoms kyrka och Rådom, hvarför 20 seland skatt är indelad; 14.
Öfver Gideå eif, emellan Sör- och Norr-Gissjö, hvarför taxa blifvit af Kongl. Majit fastställd den 20 Januari 1851.
De taxor, som för dessa färjställen äro fastställde, upptaga afgifter enligt den å följande sida stående tab. Litt.
Q; hvarvid bör anmärkas, att vid de flesta färjställen äro kongliga och furstliga personer med svit, i tjensten resande embetsman, kronans manskap och kronotransporter befriade från färjpenningar.
Enligt från Kronobetjeningen inkomna uppgifter funnos vid femårsperiodens slut följande antal grindar o o å allmänna landsvägarne, nemligen i Medelpad omkring 300, i Södra Ångermanland 361 och i Norra Ångermanland 418, eller tillsammans 1,079 grindar, hvilket antal dock hösttiden, när kreaturen utsläppas på bete å inägorna, betydligt ökas, på många ställen fördubblas.
Att dessa grindar, då de stänga allmänna landsvägen, äro olagliga, lärer lika litet kunna bestridas, som att de äro högst hinderliga för allmänna trafiken.
En förändring i detta hänseende är af behofvet högeligen påkallad och lärer äfven vara att vänta, sedan Kongl. Majit behagat i nåder infordra Dess samtlige
Befallningshafvandes underdåniga yttranden i ämnet, hvilket underdåniga yttrande Kongl. Majits Befallningshafvande i Westernorrlands län under den 30 Mars 1859 afgifvit.
Skjutsreglering och -entreprenader. 29 Gästgifveriet' och skjutsombytesställen finnas till det antal, som tab. N:o 8 upptager.
Att med säkerhet uppgifva antalet af utgångna hästar är icke möjligt, då dagböckerna för de första åren af qvinqvenniet till en del icke äro i behåll.
Den uppgift, som i tab. N:o 8 leinnats, är således endast approximativ och grundad på anteckningar hos Kronobetjeningen, men med visshet kan man antaga, att antalet snarare är för litet än för högt, samt att de resandes antal de senare åren icke obetydligt ökats.
Skjutsregleringen för Medelpad af år 1783 gäller ännu, men en ny skjutsindelning der är under arhete. o • • i För Södra Ångermanland finnes en skjutsreglering af 1805, men denna är, efter ett mångårigt tvistande, nu af Kongl. Majrts Befallningshafvande omarbetad; varande dock Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes utslag i denna fråga i besvärsväg underställdt Kongl. Kammar-kollegii pröfning.
För Norra Ångermanland blef deremot en ny skjutsreglering af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande fastställd genom utslag den 13 September 1850, hvilket af Kongl.
Kammar-kollegium den 2 December 1852 fastställdes och af Kongl. Maj:t under den 27 April 1854 lemnades utan ändring.
Entreprenad å skjutsen är åstadkommen å större delen af de vid stora landsvägen belägna gästgifvaregårdar, hvaremot sådan icke finnes vid de smärre mindre befarna vägarne; men entreprenadskjutsen har föga inverkat på de resandes skyndsammare fortkomst, emedan antalet af de hästar, som genast skola lemnäs, är högst ringa, hvaremot för de öfriga, sorn behöfvas, väntningstid af en ända till 4 timmar är de skjutsande förbehållen, och utom detta medgifvande skulle här i de glest bebyggda trakterna ingen entreprenad hafva kunnat åstadkommas, emedan entreprenörerne öfverallt påräknat biträde af den reservskjutsskyldiga allmogen.
Deremot är genom entreprenadens ingående den ingalunda oväsentliga fördel vunnen, att det sedeförderfvande hållskjutsliggandet upphört på de ombytesställen, der entreprenad är införd.
Den allmänna klagan öfver tyngden af skjutsningsbesväret, sorn i södra provinserne låter höra sig, förspörjes här sällan och hufvudsakligen endast i de socknar, der större förtjenster kunna vinnas genom skogskörsler, eller då skjuts fordras i den tid, då hästarne äro för jordbruket oumbärliga.
På många ställen räknar allmogen skjutspenningarne såsom en af behofvet påkallad biförtjenst, och det är ej sällsynt, att en skjutsande erbjuder sig att skjutsa längre än det håll, hvartill han är förbunden.
Att det emellertid vore en fördel för jordbruket, om skjutsningsbestyret derifrån skiljdes, kan icke bestridas, men svårligen kan sådant i de norra provinserna ske, annorlunda än genom skjutsens upplåtande på entreprenad; och i detta Tal). Litt.
Afgifter för färjfarten vid nedanstående färjstället * Ensam person.
Person med häst.
Person med åkdon.
Häst med åkdon eller enbets- lass.
Enbets- åkdon utan häst och person.
Vagn utan hästar.
Vagn med 2 hästar.
Oxe eller ko. Mindre fäkreatur.
Större transport, då 2 färjor begagnas, En häst.
Vagn med 3 hästar.
Vagn med 4 hästar. l'jäl öre 3 — — — 9 — 12 — — — 4 18 25 Arklo » 6 12 — 19 9 19 37 9 3 — — — — Säther » 6 12 — 19 9 19 37 9 3 — — — — Liden » 5 10 8 20 10 20 35 10 5 — — — — Anundsjö » 5 10 — 20 10 20 35 10 5 — — — — Weda » 25 — 50 — — — — — — 1 R:dr — — — Frånö » 19 — 37 — — — - — - 75 — — — Undrom » 9 — — 19 — — — — — 37 — — — Hammar » 12 — — 25 — 35 — — — — 25 — — Nyland n 19 — — 37 — — — — — 75 — — — Skärfsta » 2 å 9 — — — — — — — — — — — — Skedom Ön Forsås » 9 249 3 19 — — — — — — — — 38 — — » 6 6 12 6 — — 6 3 — — — — Rådom » 3 9 — 12 — — — — — — — — — Gissjö » 3 9 16 8 19 — — 6 — — — — — 30 Westernorrlands län.
Postskjuts, ångfartyg.
Kusthamnar. afseende vöre deri vigtigaste förbättringen den, att tyngden af skjutsen delades lika emellan alla jordinnehafvare, och att den kostnad entreprenaden åtföljde blefve gemensam för hela länet och drabbade alla hemman lika, i stället att såsom nu är fallet den ena socknens utgift för detta onus kan blifva mångdubbelt större än en annans.
De skjutsandes klagomål drabba merändels de så kallade »Probenreuter», hvilka ofta i det svåraste väglag med tungt lastade vagnar utmatta bondens hästar, och ändå visa sin missbelåtenhet med hvad de anse för en långsam färd.
Ofver den på skjutsskyldige vid många gästgifvaregårdar lagda bördan att skjutsa den ordinarie posten med dess mer och iner förtyngda väskor har äfven missbelåtenhet försports, och önskligt vöre, att all postskjuts kunde ske efter ackord, 0111 ock högre än vanlig lega derför skulle betalas.