Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
BetänkånåeH. den Transportskyldighet enskilde Rentetägare äga fordra, då deremot den lill Embetsmannen anslagne Tionden ovillkorligen måsté transporteras Sex mil, eller ock lösas efter de priser, Rentetagarne bestämma, som vanligtvis med mindst 50 proCent öfverstiga Markegången; Och af den anledning, att denna Statsbörda bör, så vidt som möjligt är, dragas lika a£ alla Tiondeskyldiga Hemmansägare, yrkas, att vederbörande måtte så uppgöra repartitionen, att Tiondens utgörande till Kongl. Majt och Kronan samt Civil- eller Militair-Staterna mindst hvart annat eller hvart gdje år omvexlas för hvarje hemman.
Utskottet, som förehaft detta mål till granskning, har dervid inhémtat, att genom Kongl. Förordningen af den 22 Juli 180g, angående Afrada- och Kronotionde- spannemålenS forslande, Transportskyldigheten, sorn förut sträckte sig öfver hela Lagsagan, blifvit inskränkt till 8 mil i Svea och Götha Rike, samt 10 mil 1 Vesterbotten och VesterNorrland, hvarefter denna skyldighet, genom Kongl.
Majrts Nådiga förordning af den 20 September 1815, blifvit ännu ytterligare förminskad, i Rikets Norra ProvinCer, till högst 8 mil, samt i de öfriga lill högst 6 mil från Tionde- och Rentegifvarens hemvist.
Ständers underdåniga hemställan blifvit utfärdade, tydeligen åsyfta en billig lindring uti Rentegifvaren i detta afseende ålaggda besvär, anser Utskottet några ytterligare anledningar till klagomål, rörande Bcsv. och Ekon.
Bétänkahdeh. denna omständighet, ej skäligen böra äga rumj och hvad angar det i Memorialet upp* gifna förslaget till repartition mellan Tionde* gifvare till Kronan och Tiondegifvare till Civil- eller Militair-Staterna, så linner Utskottet delta förslag så mycket mindre lämpligt* sorn en sådan omvexlande beskattning dels skulle förändra egendomsvärdet, dels förorsaka den största oreda i hela det för Riket antagna BeskattningsSystemet; på hvilken grund Ltskottet tror sig äga full anledning, att i. det gjorda yrkandet afstyrka bifall; hvilket dock till Riksens Höglofl.
N.-r 47.
Ständers Allmänna Besvärs* och EkonomiUtskotts utlåtande öfver för* slag till en jeinnare fördelning af P~äg* hållningsskyldigheten vid och omkring Norbergs Grufvor. 1 ill Utskottets handläggning har af Hedervärda BondeStåndet blifvit remitteradt ett Memorial af Riksdagsmannen Hans Andersson fiån Vesterås Län, uti hvilket anföres, att Malmin ifrån Norbergs Grufvor afgår till nästgränsande Bergslager, för att användas till Tackjerns tillverkningar, enligt deras irinehafvande Privilegier, hvaraf följden bliv» xgo Bcsvt och Ekon.
Bctunkanäen. att vintervägar skola hållas öppna och farbara i alla väderstrek, hvilken tunga ensamt träffar Hyttelagen, sedan Grtifvelagens vägstycken sluta, då deremot andra, som äro boende nära Landsvägarna, alldeles icke Jeanna denna tunga, utan Vägens vidmagthållande sker på allmän bekostnad, ehuru vägbyggnadsskyldige kunna hafva i å 2 mil till sina vägstycken, samt, då snöfall eller urväder inträfFa, äro ålaggde, att i bast sätta Allmänna Landsvägen i stånd, och Sfven vid ansvar hålla de så kallade vintervägar farbara; på hvilken grund yrkas, att väghållnings besväret å nämnde
Ort måtte |emnkas, att tyngden deraf lika kännes åtmindstone inom hvarje Härad och Socken.
Utskottet har vid handläggningen af detta Memorial funnit det innefatta ett enskildt mål, som ej, utan en närmare kännedom af de öfverklagade olägenheterna och derom anstäld undersökning, kan utredas; hvarföre
Utskottet ansett sig ej kunna dermed taga någon hufvudsaklig befattning; hvilket dock till Riksens Höglofl.
Stockholm den 10 Februari 18x8.
Ständers Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskotts Betänkande i anledning af åtskilliga väckta frågor, rörande Markegångssättningen.
Eesv.”cc,li Ekon.
Illak.
1Q1 Hedervärda BondeStåndet har uti ProtocollsUtdrag den 13 nästlidne December öfverlemnat till Utskottet ett Anförande af Riksdagsmannen J. M. Wessing, deruti yrkas, att enär de som till Markegångssättningarne blifvit kallade af Medbröders förtroende och af Kongl.
Majrts i LandsOrterna tillsatta Hogsta Styresmän, bäst böra vara i tillfälle att känna de i Länen gångbara priser, och äfven tilltros ett samvetsgrant förhållande, Kongl.
KatnmarCollegium helt och hållet måtte befrias ifrån dess ägande åtgärd vid de årliga Markegångssättningarne; hvarjemte Hedervärda Ståndet uti ProlocollsUtdrag den 23 sistlidne
December ytterligare remitterat ett Anförande af Riksdagsmannen Gustaf Gustafsson från Södermanland, innehållande, jemnte instämmande häruti, det tillägg, att tiden till Markegångssättningarnes upprättande måtte blifva framflyttad ifrån November till Januari månad, vid hvilken tid alla varupriser kunna vara mera stadgade, än så tidigt på Hösten, då Allmänheten icke hunnit uttröska sin Säd eller afyttra sina Victualievaror.
Vid handläggningen häraf, har Utskottet först skärskådat de serskildta stadganden, som rörande Markegångs-Taxornas upprättande blifvit utfärdade, och derefter trott sig böra i korthet upprepa de åtgärder, som härvid äro föreskrifna.
Den nu gällande förordningen, rörande detta ämne, stadgar: ”att, innan Markegång sättes, och då Städernas Torgpris blifvit uppgifne, skola Kranofogdarne i Länet B:sv> och Ekon.
Bfit“cnknn$en,. fas? hvarje Härad göra sig noga underrättade om varupriset, och desamma uppgifva till det verheliga värde, hvarje persedel i orten dä sigt eller äger, och för hvilket pris den till salu hålles; att dessa varupris, sedan de af Kronofogdarne blifvit underskrifna, o o af bofaste samt inom Häradet boende trovärdiga män bestyrkte, i hvilket ändamål äfven Räntegifvare få anlitas, böra till Kongl.
Martts Befallningshafvande i Länet insändas, och vid.
MarkegångsTaxans upprättande jemte Torgprisen i öfvervägande tagas, hvarvid de Deputerade, Som skola bestå af alla Stånden i Riket, och med iakttagande af de i Förord lingen deni Octoher 1810 utstakade grunder, kun-! na väljas, hälften af Räntetagare och den andra hälften af Räntegifvare, må vara obetaget, att ej allenast pröfva de uppgifna prisens förhållanden emot ds i Orten verkeligen gångbara varuvärden, utan ock att dervid hafva afseende på det föregående och löpande årets vext, bergning och beskaffenhet, samt i anledning så val deraf, sorn hvad eljest ona den tidens gängse pris med visshet kunde uppgifvas, så inrätta Markegången, att 5 ena sidan Kongl.
Majrts och Kronans samt Indelningshafvarens rätt måtte blifva bevarad, och å den andra Rentegifvare ej emot skäl och billighet betungas.”
Qå, genom dessa noggran-» na föreskrifter, den sorgfälligaste uppmärksamhet synes vara fästad derå. att så väl Kongl, Majrts och Kronans som Rentetagares ooh Rentegifvares rättigheter och skyldigheter må i möjligaste måtto blifva iakttagne, har Jiesv. och Ekon, IJtsk, Ps£tcinlianden. lflg Utskottet trott, att någon granskning af den sålunda verkställda Markegångssättningen ej bör vara af nöden, hel dst erfarenheten visat, att den genom Deputerade i Länen föreslagna Markegång, efter en sådan granskning, hlifvit så betydligen förändrad, att
Utskottet kan för öfrigt ej finna annat, än att den Markegång, sorn i sjelfva
Länet upprättas, bör för det samma vara den mest passande, och der tjena till efterrättelse, i synnerhet då de noggrannaste anstalter till utrönande af dess rätta belopp vidtagas, i förening med de största säkerhetsmått till iakttagande af inbördes rättigheters orubbade helgd.
På sådana grunder tror Utskottet sig böra tillstyrka, att den i Länen, på föreskrifne sätt, stadgade Markegång bör för hvarje Län orubbad blifva gällande, och ej af någon Auctorité kunna förändras, samt att i följd häraf, Kongl. Majus och Rikets KammarCollegii befattning, med Markegångs Taxorna hädanefter må komma att upphöra i alla andra fall, än då fråga är om Riksmarkegångens upprättande, eller upptagande och afdömande af de besvär, som antingen af enskilda Rentegifvare och Rentetagare, eller å fromma Stiftelsers vägnar, eller af Kongl, KammarCollegii AdvacatFiscal, till iakttagande af Kongl, Majus och Kronans rätt, kunna anföras; hvarföre Kongl. Colleginm, i sådant afseende, på vanligt sätt bör erhålla del af Comtnitterades åtgärder.
BeS v. och Ekon.
Betänkanden*
Vidkommande ater det gjorda yrkandet» ätt tiden för Markegångssättningen må framflyttas till Januari manad, så får Utskottet härvid erinra, att flera Ekonomiska Författningar äro af den beskaffenhet, att de i vissa fall måste tillskynda mindre olägenheter» hvilka, om de genom nya stadganden rättades» ostridigt skulle medföra ännu större svårigheter, än dem man velat undvika.
Det hufvudsakligaste skälet, som för Marke gångssättningens framflyttande till Januari månad anföres» är att alla varupriser vid denna tid kunna vara mera stadgade, än tidigt på hösten, då Allmänheten icke hunnit Uttröska sin Säd, eller afyttra sina Victualievaror.
Utskottet vill medgifva, att detta påstående i visst hänseende ej saknar grund; men enär härvid torde kunna anmärkas, att grödan redan i November är inbergad, och genom proftröskningar lätteligen kan utrönas, i hvad mon Säden är gifvande eller icke, och Spannemålspriset derigenom någorlunda säkert förutses, hvarjemnte, hvad VictuaJievarorna angår, priset derå äfven torde kunna temmeligen nära bestämmas, ehuru någort full säkerhet hvarken då eller i Januari månad kan vinnas, enär erfarenhet ådagalägger» att priserna ofta flere gångor om året kunna förändras; Och då härtill läggas de grunder» som Ekonomiutskottet äfven vid 1815 års Riksdag åberopat, nämligen nödvändigheten, att en så lång tid bestämntes, emellan dagen iör Markegångssättning^, och den dag då fiesv. och Ekon.
Ut sk. Bclankanden.
153 Räntetagare och Rentegifvare böra lemna hvarannan underrättelser om Tiondeafraden eller Rentan skall in natura eller med penningar utgör3S, samt att dä Besvär blifva öfver Markegångssättningen anförda, desamma ej allenast kunna hinna vara af Kongl. KammarCollegium pröfvade, utan äfven bemäldte Kongl. Collegii beslut hinna att till vederbörandes underrättelse allmänneligen kungöras, innan Terminen för tillsägelsen om sättet för Rentornas utgörande infaller; anser Utskottet sig äga grundade anledningar att ej tillstyrka bifall å den i detta afseende väckta motion.
Stockholm den 10 Febr. i8i8« N:r 49 Riksens Höglofl.
Allmänna £esvärs- och EkonomiUtskotts
Betänkande i anledning af väckt fråga örn Boskapsafvelns uppmuntrande i Blekinge.
Uti ett till Hedervärda BondeStåndet ingifvet, och derifrån till Utskottet remitterade Memorial af Riksdagsmannen Måns Persson från Blekinge anföres: att sedan Kongl.
Maj.‘t i Nåder behagat infordra Dess Befallningshafvandes i nämnde
Län underdåniga yttrande om sättet att uppmuntra Boskapsskötseln inom samma province, samt Landthushållningssällskapet i orten afven deröfver af - jfiéj -Beil).. cck Eåoit, Utsk.
Betänknni»^ gifyit sitt betänkande, skall derigenom blifvit utredt, att, då slagtcreatur efter fredens återställande och ett deraf föranledt inskränktare behof, icke kunna så fördelaktigt afyttras, som svarade emot Örtens prodiietion, samt någon, säker afsättning med insaltadt kött icke vore beredd; så hade såsom följd inträffat dels att creaturens värde fallit ända till vanpris, och dels att denna gren af Landthushållningen, såsom icke behörigen uppmuntrad, ej heller blifvit uppdrifven till den höjd, sorn annars varit möjlig.
J sådant fall anser Riksdagsmannen '
Boskapsafvel lämpligast kunna uppmuntras genom en förmonlig afsättning af saltadt kött; men tror ett stort hinder derigenom böra häfvas, att Finnarne förbjudas hit i landet föra antingen kött eller andra victualievaror, så länge sådana, med tillbörlig säkerhet om afsättning, inom oss sjelfva kunna anskaffas, eller ock så hög tull å deras varor bestämmas, att de icke vidare blifva i stånd, att, såsom hittills skett, vid mindsta täfling, genom prisets nedsättande tillskansa sig denna handel.
Enär Utskottet äger sig bekant, att å flere orter af Riket, förnämligast i Blekingen, Boskapsskötseln utgör en hufvudsaklig näringsgren, på hvars förkofran dessa orters välstånd och trefnad i betydlig mon bero, har Utskottet fästat allt det afseende på den väckta motionen, som den tyckes förtjena; men då Utskottet vid målets pröfning inhämtat, att uti ij §. af det emellan Sverige och Ryssland den 17 September 1809 i Fredrics - Besv. och Ekon.
Utsk. Betänkande/!. hamn afslutade fredsfördrag, uttryckligen är vordet öfverenskommet oell stadgadt, att handeln emellan båda Rikena ej skall under hvad förevändning sorn Jieldst, kunna beläggas med fprbud eller andra afgifter än dem, 50m före nämnde krig kunnat vara pålaggde, hvilka handelsförhållanden,genom Kongl.Kungörelsen den 26 Juni 1811, samt den under den 10 September 1817 slutne, additionela akten till Fredstractaten i Fredrikshamn, blifvit ytterligare förnyade; Och alldenstund ifrågavarande handelsartiklar är o uti ofvanrtämnde Fredsfördrag uttryckligen upptagne, anser Utskottet ej för sig tillständigt, att ingå uti något hufvudsakligt tillstyrkande rörande detta ämne; Men då Utskottet äger den lyckliga kännedom, att Kongl. Maj:t under
Dess öfriga omsorger för landets val äfven fästat
Nådig omtanka på utvägar, hvarigenom Riket, så mycket sorn möjligt, må blifva oberoende af sådana Utländska produeter, på hvilka det äger erforderlig tillgång inom sina gränsor; så hyser Utskottet den underdåniga öfvertygelse, att Kongl, Maj:t, då tid och omständigheter det medgifva, lärer vidtaga sådana mått och steg, som Kongl..
Maj:t kan anse mest tjenliga till det åsyftade ändamålets befrämjande.
Dock varder detta Utskottets Utlåtande till Riksens Jdöglofl.
Ständers egen pröfning vördsamt öf-, yerlemnadt.
Stockholm den ro Februari 1818, 108 Beni. och Ekon.
Betänkanåtn.
Yttrande i anledning af Frosten lornanclers Memorial om undersökning efter stenkol pä Öland. tXti remiss af den ödra 6istlidne Januari har Högvördige PrestStåndet till Höglofl.
Statssamt Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottens gemensamma åtgärd remitterat ett Memorial af Herr Prosten A.
Fornander: om undersöknings anställande pä Oland till finnande af stenkol, jemte jrkadt anslag härtill af Statsmedlen.
Genom meddeladt ProtocollsUtdrag ifrån den af Stats- samt Ekonomiutskottens Ledamöter sammansatta beredning, till hvars handläggning detta mål var förvist, har Utskottet blifvit underrättadt, att detsamma redan blifvit, förmodeligen efter enskildt Remiss, af Höglofl, StatsUtskottet afgjordt och betänkandet derom vunnit samteliga Respective RiksStåndens bifall.
Vid ett sådant förevetande, och då Ekonomiska nyttan af Stenkols tippflnning icke kan betviflas, men således endast frågan blifver om anslag dertill af Statsmedel} så har Utskottet ingen ytterligare åtgärd att häruti vidtaga, än att om sakens förhållande lemna Riksens Höglofl.
Ständer sitt vördsamma tillkännagifva^» de.
Besv. och Ekon. XJtsk, Eetänhandcn. 189 N:r 51.
Ständers Allmänna Besvärs* och EkonomiVtskotts utlåtande om en fri Tackjernshandel. f^iksdagsmannen från Örebro Län Eric Ericsson har uti Memorial, som blifvit ingifvet i Hedervärda BondeStåndet, och derifrån till detta Utskott remitteradt, förnyat hvad han vid sista Riksdag andragit, nämligen att, fastän en fullkomlig frihet i Tackjärnstillverkningens försäljning redan vid 1809 och 1810 årens Riksdag blifvit yrkad, skall likväl i detta ärende någon åtgärd icke vara vidtagen5 Och har han, med åberopande af flera uppgifna skadliga följder af den öfverklagade inskränkningen, nu föreslagit:
Att hvar och en må få köpa och säl ja tackjern af och till hvilken han åstundan; Att Bruksägaren må lemnäs rättighet att fylla sitt behof genom hvad sort af denna vara, han för sig nyttigast finner; Att handlande och andre personer må kunna uppköpa, upplägga, försälja och utföra tackjern till den ort, hvar och en för sig anser tjenligast, samt att näringen således lossas från de bojor, som egennytta eller skråanda tillskapat.
Härmed hafva sig förenat Riksdagsmannen Pehr Pehrsson från Gammelhyttan af Örebro Län jemte öfriga Fulimagtige från Bergslagsorterna.
Utskottet får anmäla, att Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottet, rörande denna ipo Eesv. och Ekon.
Betankandén. fråga, vid 1815 års Riksdag afgifvit deSs betänkande* deruti finnes anfördt, att, då Rik* sens Höglofl.
Ständer redan vid 1809 och i8iö arens Riksdag i underdånighet anmält dess önskan och förslagi att en fri handel med.
Tackjern inom Riket må i Nåder, på an* förda grunder, under vissa villkor, tillåtas, och då det blifvit i underdånighet öfverlåtet åt Kongl. 3VIaj:t, som i Nåder inhemtat Dess och Rikets BergsCollegii, jemte öfriga vederbörandes underdåniga yttranden och för* klaringar i detta ämne, att, ined afseende å Rikets allmänna ställning, bestämma både sättet och tiden för denna Dess Nådiga pröfning underställda frågas afgörande* enär Kongl.
Majst i sin vishet anser Bergshandteringens sanna fördel det fordra; så troddé Utskottet sig icke äga aiiledningi att till ny pröfning upptaga detta mål, utan böra tillstyrka, det saken mätte förblifva vid hvad då redan var tillgjordt; Men sool den önskade åtgärden* i anledning af hvad sorn redaii för längre tid i detta afseende blifvit hemStäldt, ännu icke följt, finner Utskottet anledning att tillstyrka* det Riksens Höglofl; Ständer ville förnya denna Detas underdåni. ga anhållan derom, att Kongl. Majit nied af* seende å Riksens Ständers vid flere Rikt dagar yttrade underdåniga önskan, täcktes fat* ta Dess nådiga beslut, till befrämjande äf en friare Tackjernshandel.
Dock Varder detta Riksens Högloft; Ständers eget upplysta ompröfvande vörd* Best. och Ekon.
Betahkahåen. igi Samligen ttnderstäldt Stockholm deri iS Februari 1818* N:r 52» Riksens Ilöglofl.
Ständers Allmänna Bestarsoch EkonomiUtskotts
Betänkande, i anledning af väckt fråga öm förbud "emot införande af utländskt spunnet Boinulls~ garn.
Till detta Utskotts handläggning har Vallöf!. BorgareStåndet, genom ProtocollsUtdrag af den 2 sistlidne månad remitterat Herr Lindes i Ståndet upplästa Memorial om förbud mot införsel af Utländskt spunnet Bomullsgarn.
Såsom skäl till denna motion har Herr Linde anfört: l:o Att sådana yrken böra befordras, hvilka af Qvinnokönet, till och med i Medel* Classen, kunna öfvas» såsom icke gifvande en tinga vinst på Handelsvågen, i anseende till Coursehs fällande, och såsom medverkande att afhjelpa de brister* hvilka genom sysslolöshet uppkomma; 2:0
Att uti Riket befinnas, Utom de Större spinnerier, sorn i Fahlun, Leksands, Gagnefs, Åhls och flere Socknar Uti Stora Kopparbergs
Län, samt på andra orter ära anlaggde, flere Mekaniska Bomullsspinnerier, hvarigenom sysselsättas öfver 2000 personer, hvilka komma att sakna bergning, om fri in« Bcsv. och Ekon.
Betänkanden. försel af Engelskt Bomullsgarn skall fort-i faraj 3:0 Att Bergslags Arbetarnes i Fahlun efterlemnnde Enkor och barn, stadde i största fattigdom, hafva vid de der befintliga 2ne större Spinnerier, en betydlig hjelp och arbetsförtjenst, hvilken, jemte Spinnerierna, förmenas skola upphöra i samma Ögonblick, som det Engelska Bomullsgarnet kan säljas för bättre pris.
Till bestyrkande aE dessa uppgifter, har Herr Linde åberopat de till Kongl. Cömmer* ceCollegium inlemnade berättelser öfver tillverkad spånad af Bomullsgarn uti Fahlun och nästgränsande Socknar år 1816, hvaraf befinnes, att vid Rådmannen Korsbergers privilegierade Spinneri varit sysselsatte 1096, vid Fabrikören Bergmans 511 och vid Notarien Corneers 298 personer, och att förmo* deligen ett lika stort antal dessutom varit sysselsatt till spånad, dels genom Handlande Och Hushåll i Fahlun, dels ock genom Corn* missionairer, hvilka ifiån andra orter åtagit sig att anskaffa Bomullsgarn.
Uti hvad Sålunda blifvit andraget, hafva Herrar Arfvidsson, Vestin och Ebel genom munteliga anföranden till BorgareStåndets
PrOtocoll den 2dra i sistlidne månad, hvaraf Utdrag remissen åtföljt, sig till alla delar förenat, med hemställan, det Rikets församlade Ständer ville deltaga i underdånig anhållan hos Kongl. Maj:t derom, att införseln af Engelskt Bomullsgarn mätte, så skyndsamt som möjligt, förbjudas^ heldst som de förmenat Best).
Tjtsk.
Betankanderi.
Sig med säkerhet förutse, det en fortfarande tillåtelse i detta afseende fullkomligen skall ruinera de bär i landet anlagda Bomullsspinnerier.
Utskottet, som erkänner de Svårigheter, hvilka ej sällan möta vid afgörande af ämnen af denna beskaffenhet, der flere Allmänna intressen synas i strid med hvarandra, anser sig böra fästa Riksens Köglofl.
Stan™ ders uppmärksamhet derpå, att om å ena sidan, genom en fri införsel af Engelskt Bomullsgarn, Svenska BomullsSpinnerierna måste vidkännas en mindre gynnande afsättning, så är det å den andra icke mindre säkert, att af ett gifvet förbud de menliga följder i framtiden icke skola uteblifva, som alltid uppkomma genom hämmande af den fria Concui-rencen, i afseende så väl på varuprisets bestämmande, som på konstflitens till® vext och Producternas godhet*
Då det medgifves, att Handspinneriernå äf Bomull omkring Fahlun och några andra.
Landsorter mäste lida genom införseln &£ det Utländska garnet, bör det tillika märkas» att denna följd redan uppkommit genom inrättandet af Mekaniska Spinnerierna i Sverige.
Ingen Bomullsspånad för hand kan» hvarken i godhet eller lindrigt pris, täfla med den Mekaniska, och denna spånad bland Allmogen måste således i samma mon blifva mindre lönande, som våra mekaniska Spinnerier fortfara att utvidgas.
Den måste sale» des, hvilket ej kan vara svårt, småningom Bitens titt BihfSt, Prut.
T8*7**8a&?
;<*# $mh
N-r 25* Besv. och Ekon.
Utsk. *"Betnnkäiiden. utbytas mot finare Spånad af lin, eller, soth vora iin fördelaktigare för det Allmänna, mot väfnader af alla slag, hvilket redan med mycken framgång begynt att ske.
De skäl, som man vill hemta af Harn delsBalancens undervigt och verkan deraf på Vexelcoursen, förfalla helt och hållet, då ihan besinnar, att värdet af det garn, sorn importeras, måste vara mindre än värdet af de väfnader, som deraf tillverkas inom Riket, och hvaraf all införsel utifrån nu genom Kongl. Maj:ts Nådiga och visa beslut är förbjuden.
Detta förbud och deri stora Consumtion af sådana varor, som äger rum bland alla Classer af Nationen, gör således en stor mängd af garn nödvändig, som ännu omöjligen kari af några få hittills inrättade Mekaniska Spinnerier anskaffas, hvilka likväl genom andra medel böra på allt sätt uppmuntras, och äfven redan genom författningarna njuta deri uppmuntran,, att de Utländska gröfre garnsorterne äro belagde med 25 procent i tull och de finare med en, i proportion af finhet ten minskad afgift.
Härtill kommer äfven, att, då ej blott Kongl. Majtis egen Nådiga uppmuntran, utan äfven Kongl.
LandtbruksAkademiens och LäneHushållnings Sällskapernas förenade åtgärder synas hafva bidragit hos Ällmänheteri till en högre uppdrifven konstflit uti heim väfda tygers förfärdigande af finare och vackrare mönster, sairit fastare sammansättning, än förut varit kändt och öfvadt, denna nit Bein. och Ekon.
Eeclnkanderi. började och sä lyckliga sinnesstämning kurtde nedsättas antingen genom brist på Bomullsgarn äf vederbörlig finhet, hvilket är så bundgängeligen nödigt till sådana tygers fötfärdigande-, eller Ock genom ett så öFverdrifVet pris, ått de talrika kring landet spriddå idoga Husmödrar och ogifta
Qvinnor icke kunna förena tillverkningen med deras Utkomst, hvarken till beklädnad, eller äö mindre till försäljning.
Örn derföre Utländska, homullsväfnaders införsel i Sverige én dåg skall kunna upphöra, anser Utskottet Bomulls spå nåd en ännu behöfva mycken förbättring och förökelse inom Landet, och tror att tillåtelsen för införsel af Engelskt garn emot 'en temmelig betydande Tullafgift ej bör upphöra, förr än Svenska Boittullsväfveriernä Sjelfva medgifva, det
Inländska spirtseln är både tillräcklig och förfinad nog, för att Underhålla deras garnbehof. - t
På dessa anförda skäl, anser Utskottet sig e) äga anledning att tillstyrka förändring uti Korigl.
Maj:ts gifna Nådiga tillstånd för inFörseln emot bestämd Tull af Utländskt Bomullsgarn, så mycket mindre, sorn, på dett korta tid denna författning ägt rum, redån ert märkeligén tilltagande industri i väfnader beVist dess välgörande verkan, och i allt fall täta ombyten af Ekonomiska författningar synas vara både emot erfarenheten och allmänna opirftonen stridande.
Dock varder dettå Riksens Högloft.
Ständers eget upplysta ottipröfvande understäldt:
Stockholm deri i§ Febr* 1818. 1^6 Besv. och Ekon,. XJtsk.
Eetankanäert.
N:t 55.