Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Potates-odlingen synes tilltaga med hvarje år och torde i en framtid, i förening med myr-aftappningarne, äfven i en betydlig mån kunna påräknas såsom mildrande medel mot följderna af missväxt-år.
Linodlingen synes något tilltaga, ehuru småningom.
Hästafveln kan anses hafva blifvit förbättrad på de sednare åren.
Beträffande öfrige kreaturen, är skötseln, äfvensom racen, densamma som förut.
Får förefinnas mest af blandad race; af hästar och kor har en betydlig mängd under sistförflutna åren både till Norrige och till flera orter inom Sverige blifvit försåld, hvarigenom den i Tabellerna synbara förminskningen. 6 emot förra Femårs-Berättelsen förklaras, då deremot ungboskapen genom omtänksam påläggning betydligt ökats.
Distrikts-Magasinerne.
Distrikt-Magasins-fonden i Länet skulle, enligt Kongl. Brefvet af den 27 April 1825, utgöra - 20,000 tunnor korn Deraf afgår hvad Jemtlands Regemente öfvertagit, som sedermera, enligt Kongl. Brefvet den 16 Februari 184-2, i nåder fått afskrifvas . . 720 t:r 6f# k:pr Odisponerad Distrikt-Magasins span mål 495 „ 4 „ 1,215 t:rlOffk:pr Hvarigenom således Distrikt-Magasins-fonden vid 1841 års slut _ utgjorde 18,874 t:r 21& k:pr Derå skuld till Kongl. Maj:t och Kronan vid 1841 års slut, som genom då ännu ej förfallne tiondedels afbetalningar borde, återgäldas 3,188 t;r 6f k:pr.
Berg-Verken.
Bergsrörelsen, ehuru den i anseende till de svåra transportförhållandena troligen icke kan uppdrifvas till någon för Länet i det hela särdeles betydenhet, är dock för de närmast omkring Bruken belägne trakter af stor nytta, både genom spridning af penningar och beredande af arbetsförtjenst.
Vid Huså Kopparverk har år 1837 tillverkats 353 SkU.
Stap.st.vigt. 1838 „ 433 „ 1839 „ 331 „ 1840 „ 520 „ 1841 „ 377 „ Summa 2,014 SkU.
Koppar eller i medeltal för dessa fem åren 403 SkU.
Såsom en ovanlighet bör omnämnas, att för Brukets räkning en ångbåt al 8 hästars kraft år 1840 blifvit byggd, som på den straxt invid, 1,500 fot öfver hafsytan belägna, vidsträckta Kall-sjön med mycken fördel begagnas till bogsering af 2:ne kol-jakter, hvilka från sjöns stränder, utom allehanda andra effekter, äfven afhämta kol, hvaraf beloppet de 2:ne sista åren utgjort 4,000 7 stigar årligen.
Den uppfyller fullkomligt ändamålet till vinst både i tid och kostnad.
Machineriet skötes af en vid Bruket född och inöfvad man.
Den vid Bruket mantalsskrifne personalen gör omkring 800 personer, bland hvilka med tillfredsställelse förmärkts, att under de sednare åren bränvinsförtäringen betydligt aftagit och att öfvertygelsen om denna drycks förderflighet blifvit allmänt rotfästad.
Yid Ljusnedahls jernbruk har från och med 1837 lill och med 1841 inalles tillverkats:
Tackjern 2,561: 25. 12 Tackj. vigt.
Gjutgods 115: 13. 13 d:o Stångjern 1,802: 6. l Bergs vigt.
Diverse Manufaktur-smide . . . 744: 4. 12 d:o Waplans Manufaktur-jernverk i Näskotts Socken är nyligen anlagdt af förre Riksdagsmannen Lars Olofsson i Tullus, och dervid har år 1841 blifvit tillverkadt 30 SkU. 4 LU.
Då denna inrättning hunnit vidare utvecklas och utvidgas, kan mycken nytta deraf för kringliggande orter emotses.
Dessutom har för Hr Landshöfdingen m. m.
M. von Törne den 27 Oktober 1834 utfärdats Privilegium, dels på en Masugn och Stångjernsverk under namn af Lidens Bruk i OlFerdalds Socken och dels på ett Stångjerns- oell Manufaktur-Verk med namn af Stjernfors Bruk i Hallens Socken, men dessa verk hafva ännu obetydligt blifvit bearbetade.
Å flere koppar-, bly- och jernanledningar, som tid efter annan blifvit inmutade, bar likaledes icke något egentligt arbete blifvit nedlagdt och möjliga resultaterne kunna följaktligen icke ännu bedömmas.
Fabriker, Bruk och andra Näringar, som icke tillhöra Bergsrörelsen.
Saltpeter-till verkning.
Saltpetertillverkningen har på de sista fem åren betydligt aftagit, troligen till följe af nedsättningen i priset.
År 1837 levererades 515 LU. i U. „ 1838 „ 295 „ 3 „ „ 1839 „ 325 „ 2 „ Summa 1,655 LU. 15 „ 1840 „ 298 „ 10 , ., 1841 ,. 221 „ 19 , 8 Skogshushållning.
Afsalu af Skogsprodukter kan •väsendtligen och med. fördel endast ega rum från Ragunda, Liths och Hammerdahls pastorater, och detta näringsfång har äfven, särdeles på förstnämnda stället, tillgripits måhända utan nog omtänksam beräkning af framtiden.
Eders Kongl. Maj:t har i Nåder täckts låta tillsända Länsstyrelsen modeller lill sågar för Skogsfällning, och dessa hafva på försök blifvit utlemnade till Liths församlingsboer, hvarefter dessa sågar derifrån vidare för samma ändamål tillkomma Ragunda och öfriga trakter af Länet.
Någon uppgift om resultatet har dock ännu ej kunnat erhållas.
Till åtlydnad af Eders Kongl. Maj:ts Nådiga skrifvelse af den 23 Februari 1842, är äfven anstalt fogad om spridande i Länet af den utkom lie Handboken för Skogshushållning samt allmän kungörelse i ämnet utfärdad.
Ännu är dock för tidigt, att om verkan af denna åtgärd någon på erfarenhet grundad anmälan skulle kunna ega rum.
Pottaske- och Tjäru-tillverkning, m. m.
Majit i Nåder beviljade och under 3:ne af nu förflutna åren begagnade lån ä 3 proc. för befrämjande af Pottaske-, Terpentinoch Harts-tillverkning hafva icke medfört åsyftad verkan, alldenstund ännu en fullkomlig obekantskap med praktiska behandlingen af dessa bi-näringar är rådande, hvadan de också numera ingenstädes inom detta Län bedrifvas.
Det direkta Stats-anslag, Eders Kongl. Majit nyligen för samma ändamål i Nåder anvisat, torde måhända för en framtid kunna bereda ett önskligare resultat, så vidt naturförhållandena här medgifva.
Tjäru-tillverkningen drifves med mindre sakkunnighet och svagare afkastning än på flere andra orter, men då Eders Kongl.
Majit tillåtit, att af ofvannämnda Nådiga Statsanslag en praktisk undervisare äfven dertill må anskaffas för de östligast belägne Socknarne, hvarest Tjära till afsalu med fördel kan beredas, så kan man i denna del med temlig visshet emotse ett förändradt och förmånligare förhållande.
Linne- och Ylle-väjnader.
Några större framsteg i afseende å Linne-väfnader hafva icke försports.
Gröfre och finare
Ylleväfnader förfärdigas egenteligen till husbehof och endast några gröfre, såsom Vadmal, ehuru till obetydligt belopp, afsättas utom Länet.
I de flesta hushåll finnas en eller 2:ne väfstolar.
Jagt 9 Jagt och fiske.
Jagt och fiske, hvarå Länets vidsträckta skogar oell talrika sjöar i allmänhet lemna rik tillgång, utgöra icke obetydliga näringsfång.
Handeln är dock alltid för den skarpsinnige och på spekulationer begifne Jemllänningcn en med synnerlig förkärlek omfattad inkomstkälla.
— De fleste bland den förmögnare allmogen uppköpa härstädes kreatur, smör, ost, talg, hudar och fogel och afyttra sedan dessa varor antingen sjelfve, eller genom utskickade ombud, i Norrige, Stockholm och å andre orter. §. 3.
Kammar- Verk.
Tillkomna Nyhemman.
Ifrån och med 1837 till och med 1841 hafva 127 Nyhemman eller Nybyggen med tillsammans 30Tydels mantalsskatt tillkommit, hvarförutan verkställts 92 hemmansklyfningar och 73 jordafsöndringar till Torp.
Ehuru en alltför långt utsträckt sönderstyckning af jord i allmänhet måste anses skadlig, såsom föranledande till bosättning af en större mängd medellöst folk, hvilka särdeles vid de här i Länet ofta inträffande missväxtåren komma fattigförsörjningen till last, är det likväl svårt att bedöma verkan i det hela af de hitintills skedde klyfningarne och jordafsöndringarne, helst man kan antaga, att flere eljest onyttige trakter i detta vidsträckta och folkfattiga
Län genom dessa åtgärder blifvit uppodlade.
Sjelfegande Hemmansåboer.
Sjelfegande Hemmansåboer finnas 3,841 och 95 brukare af andras hemman.
Något hemman har icke fallit i ödesmål.
Orsaken till minskningen i antalet af sjelfegande hemmansåboer måste sökas deruti, att, under de flera på hvarandra följande missväxtåren, egare af mindre hemmansdelar nödgats sälja dem till de förmögnare egarne af större hemman, hvilka haft mera styrka att reda sig under missväxtåren.
Gästgifveri och Posthemman.
Gästgifveriet- finnas 56, Posthemman 10; i öfrigt utgöres Postskjutsen emot beting och lega, som af Kongl. Post-verket ersätles. Femurs-Berättelse för Jemtlands Län. 2 10 Afvittrings-Verket.
Enligt de uppgifter, som från Styresmannen för Afvittrings-verket blifvit infordrade, är hela den bebyggda delen af Jemtland behörigen afvittrad och återstår endast Skattläggning af några Lappmarks Krono-Nybyggen uti Frostvikens kapellförsamling, hvilket nästa sommar kommer att verkställas.
Regleringen af Lappallmogens betestrakter, som hitintills icke medhunnits, skall derefter företagas och till slut bringas.
Uti Herjeådalen är hela Svegs pastorat behörigen afvittradt med en egorymd af 1,213,095 tunnland och afvittringsgöromålen hafva innevarande år fortgått inom Hede pastorat, hvarvid äfven reglering af gränsor för der befintlige Lapp-allmoges Ren-betestrakter förehafts.
Beloppet deraf är upptaget i Statistiska Tabellen för hvarje slags hemman och näring. §. 4.
Po Lilie.
Här i Länet begås i allmänhet mera sällan gröfre brott.
De större stölder, som stundom föröfvats, äro vanligen begångne af från Norrige eller angränsande
Län ankomne personer, hvilka likväl med få undantag blifvit gripne af Kronobetjeningen och till straff befordrade.
Undervisningen.
Undervisningen på landet meddelas vanligen af Klockare och i åtskilliga Socknar af antagne särskilde Socken-skolmästare.
Fattigvården bestrides genom fattighjonens fördelning till kosthåll inom Socknen.
Fattighus och dylika försörjningsanstalter skulle, med afseende å lokala förhållanden, svårligen ännu i detta Län kunna inrättas och utan olägenheter begagnas.
Endast efter en vida starkare befolkning och sedan landet i en framtid hunnit blifva tätare bebygdt och dess ofantliga frostländta sträckor uppodlade samt missväxtår derigenom sällsammare, kan det blifva möjligt att sådana Inrättningar till vägabringas.
Emedlertid är det en märklig och högst tillfredsställande företeelse, att man nu efter blott 2:ne goda år nästan aldrig här i Länet finner någon liggande. 11 Krögeri-rörelse:
På landet i Jemtland och i Herjeådalen finnes ingen krog, och i Östersunds stad endast 2:ne sådane och en Stadskällare.
I stället för Hållskjuts bestrides skjutsningen af Gästgifvarne, som, emot ersättning af öfrige hemmans-åboer, skola dagligen tillhandahålla ett visst hästantal oell för öfrigt biträdas af anslagna Reserv-hemman.
Länsfängelset.
Länsfängelset uppbyggdes år 1835 och, ehuru tillräckligt utrymme beräknades i förhållande till den tiden i allmänhet varande fångpersonal, har likväl utrymmet under sednare ‘åren befunnits nog knappt, i anseende dertill, att flere från andra orter i riket hit ankomne gröfre brottslingar längre tider måst der förvaras, tili undergående af vidlyftiga ransakningar.
Ett hufvudfel i denna byggnad bör ej lemnäs oanmäldt, att, i anseende till tunna murar och andra omständigheter, meddelande samtalsvis fångarne emellan kan ega rum.
Läns-Lazarettet.
Läns-Lazarettet, ehuru till byggnaden bestående af ett inköpt gammalt Militice-Boslällshus, är dock ännu i ganska försvarligt skick och uppfyller ändamålet. plägar.
Uti ett Län med blott 45,000 invånare, spridde på en yta af 435 qva dratmii, och der ej, såsom i de öfriga norra Länen, blott en enda större, ge nom hela utsträckningen löpande landsväg befinnes, utan tillika, såsom en följd af läget, i alla riktningar genomkorsande, större och mindre vägar, måste det i sanning anses nästan såsom en naturnödvändighet, att vägarne i allmänhet med svårighet kunna hållas uti det fullständigt laggilda skick, hvarå man i andra Rikets provinser med fog gör anspråk.
Också lärer detta
Län lagligen få anses inbegripet i det undantag i afseende å vägbredden, som allmänna Lagen omnämner.
Likväl hafva under de sednare åren, genom Eders Kongl. Maj:ts milda omvårdnad, så väl flere broar öfver större färj-sund, som äfven några mindre vägförbättringar af Statsmedel blifvit verkstäide, till stor båtnad för härvarande Landsort; men någon fullständig utvidgning af vägbredden i allmänhet, till likstämmighet med förhållandet i öfrige delar af Riket, och hvar till ett småningom närmande utgör föremål för Läns-styrelsens oafbrutna omsorg, lärer likväl svårligen, med mindre än antingen ett betydligare bidrag af allmänna medel, eller ock blott efter en längre tidsrymd och Länets starkare 12 uppodling och befolkning, samt sedan en ny vägdelning försiggått, här kunna åstadkommas.
Det Statsanslag, Eders Kongl. Maj:t och Rikets Ständer vid sista Riksdag till vägomläggningar anvisat, torde väl ock till följd häraf för intet
Län så högligen vara af behofvet påkalladt, som för denna fjäll-ort.
Hvad särskildt angår den så kallade Norrska vägen, är redan uti sist afgifne Femårs-Berättelse omnämnd den mindre varaktiga beskaffenheten af dess första grundläggning, och sanningsenligheten af denna uppgift utvecklar sig allt mera med hvarje år.
Då härtill lägges en under flera år synbarligen ej tillräckligt strängt genomförd underhållspligt, synes nog tvifvelaktigt, huruvida denna storartade, Brödrafolken förenande, fjällbrygga i all framtid må kunna, utan något Statens bidrag, underhållas i det vördnadsbjudande skick, som den, i likhet med den i Norrige belägna andelen, borde ega, såsom ett ärofullt minnesmärke af Eders Kongl. Maj:ts landsfaderliga Regering.
En ny allmän Vägdelning, sedan de genom afvittringen tillkommande Nyhemman kunnat blifva lagligen bestämda, utgör ett af Länets angelägnaste behof, likasom en med rätta allmänt delad önskan. §. 5.
Östersunds Stad.
Ehuru folkmängden i Länets enda stad, Östersund, aftagit med 9 personer sedan 1836, så att den vid 1841 års slut endast utgjorde 456 personer, hafva Stadens invånare likväl under de sednare åren verkställt flere byggnader och jemväl betydligt uppodlat den till Staden hörande jord.
Med djupaste undersåtlig vördnad, trohet och nit framhärdar Stormagtigste Ållernådigste Konung Eders Kongl. Majrts u n (lerd a n ig st e, trop 1 ig tigst e tjenare och undersåte L.
LAGERHEIM. F. W. Jonson. C. G. Weinberg.
Östersund, å Lands-kansliet den 31 December 1842.
BEFALLNINGSHAFV ANDES UTI Norrbottens Län TILL KONGL. MAJIT i underdånighet afgifne FEMÅRS-BERÄTTELSE för Åren 1837, 1838, 1839, 1840 och 1841. STOCKHOLM, 1844.
Stormägligste, Allernadlasle Konung!
I enlighet med föreskriften uti Kongl. Cirkulär-brefvet af den 7 April 1821, får jag nåden i djupaste underdånighet afgifva berättelse om Norrbottens
Läns tillstånd i ekonomiskt och statistiskt afseende för åren 1837, 1838, 1839, 1840 och 1841.
Och som Länet, i hänseende till landets beskaffenhet och odling, invånarnes bildning och lefnadssätt, näringarne, beskattningssättet och politiska styrelsen, består af 2:ne alldeles olika och skil jola delar, 4 så har jag ansett mig böra derefter lämpa denna berättelse, samt följaktligen särskildt afhandla:
Kust-landet eller det egentliga borrbo t! en.
I afseende derå förekommer. 1:0 Landets Allmänna beskaffenhet.
Då detta ämne blifvit fullständigt afhandladt uti Läns-styrelsens år 1822 afgifna underdåniga Femårs-Berättelse, samt kustlandets geografiska läge sedermera icke undergått någon förändring, så vågar jag, för att undgå öka vidlyftigheten med återupprepande af förhållanderne i denna del, underdånigst åberopa hvad berörde berättelse derom upptager. 2:0 Invånare.
Af de trenne lill utseende, språk och lynne skiljda folkstammar, hvaraf Länets befolkning består, nemligen den Svenska, Finska och Lappska, utgör den sistnämnde eller Lappska stammen en högst obetydlig del.
Den består endast af några få, här och der spridda hushåll, ursprungligen uppkomna af från Lappmarkerne nedflyttande utfattige Lappar, hvilka i allmänhet äro lättjefulla och af svag kropps-konstitution.
De egna sig aldrig åt något bestämdt lefnadsyrke, samt falla oftast fattigförsörjningen och allmänheten till last.
Svenska och Finska befolkningen deremot fortfar alt vara arbetssam samt visa håg och fallenhet för slöjder, och är till karakter, lynne och seder oförändrad, sådan den uti förut härifrån afgifne berättelser skildrad blifvit.
Folkmängden utgjorde för kustlandets socknar vid de i slutet af år 1841 hällne mantalsskrifningarne tillsammans 38,905 själar, eller 18,551 af man- och 20,354 af qvinkönet, hvaraf dock 10,389 af det förra och 11,690 af det sednare, dels såsom öfver- och underårige och dels af andre orsaker, voro mantalsfrie.
Då totala folkmängden inom dessa socknar, städernas befolkning oberäknad, år 1836 uppgick till 36,896 personer, så har den således under sednast derefter förflutna fem åren ökats med 2,009 personer; deremot den under nästföregående qvinqvenninm endast tilltagit med 1,502 själar eller med en fjerdedel mindre, än under de sista fem åren.
Välmågan på landsbygden inom Länet, som under de förflutna missväxtåren så betydligt aftagit, att många, hvilka förut varit välmående och 5 ägt ullånla penningar, derunder blifvit till den grad skuldsatte, att de måst för skuld lemna sina hemman, liar dock någorlunda bibehållit sig hos sådane hemmansägare, hvilka haft åkerbruket väl ordnadt och till någon höjd uppdrifvet.
Likväl synes välståndet nu mera, sedan landet åter välsignats med bättre skördar, vara i märkbart tilltagande hos sjelfägande jordbrukare.
Kronohemmans-åboer och nybyggare med svaga och ringa odlade hemman samt landbönder, åboer å frälsehemman och inhyseshjon eller backstugusittare deremot befinna sig ännu i klena omständigheter och hafva svårt att sig derifrån på lång tid upphjelpa.
Dock torde, om välståndet hos jordbrukarne fortfarande tilltager, bättre tider äfven vara att emotse för sistnämnde klasser af befolkningen, helst orsakerne till deras nuvarande sämre ställning egentligen ligger deri, att tillfällena till arbetsförtjensler under de felslagna skördarna minskats, hvarigenom arbetslönerne blifvit betydligt nedsatte, men varupriserne deremot stigit, så att arbetslönerne och priserna på lifsmedel icke stått i sådant förhållande till hvarandra, att arbetaren kunnat * .
• genom sitt arbete förtjena nödigt uppehälle för sig och de sina.
Arbetslönerne hafva vanligen bestigit sig sommartiden till 1 R:dr å 1 R:dr 8 sk. för häst och karl, 28 sk. till och med 32 sk. för en karl och 20 sk. för en qvinna, samt vintertiden till 36 sk. för häst och karl, 20 sk. för en karl och 10 a 12 sk.
Banko för en qvinna, allt på egen kost.
Och bar dagspenningen å aflägsnare ställen varit nedtryckt ända till 33i procent derunder, men arbetsförtjenster det oaktadt ändock på många ställen saknats. 3:0 Näringarne.
Af allmogen inom Länets socknar i kustlandet bedrifves åkerbruket såsom hufvudnäring.
Att detsammas upphjelpande och utvidgning böra utgöra föremål för omsorgen om landets förkofran, har ock erfarenheten under de förflutna missväxtåren med säkerhet bevittnat, helst man öfver allt funnit, att hemmansägare i de byar, hvarest åkerbruket varit högst uppdrifvet, behöft föga eller intet anlita undsättningsanstallerna, då deremot de jordbrukare, som haft inskränkt och vårdslösadt åkerbruk, varit tvungna , att för undsättnings-spannmål skuldsätta sig större delen utöfver deras förmåga, alt återbetala de erhållne försträckningarne.
Och ehuru jordbruksnäringen befinner sig uti ett jemnt tilltagande, har likväl framskridandet derutinnan under de fem år, som denna berättelse omfattar, icke varit så märkbart som man haft skäl att vänta.
Orsakerne dertifl kunna väl till 6 någon elei ligga i elen modlöshet, som hos jordbrukaren uppkommit genom flera år å rad felslaget hopp om god skörd; men dock lära dessa orsaker till väsendtligare del förefinnas uti jordbrukarnes utaf missväxten förorsakade oförmåga, att underhålla erforderlig arbetspersonal, samt för dem uppkommen nödvändighet, att för fyllande af första behofven tillgripa binäringar, deribland tjärubränningen utgör den egentligaste och som hufvudsakligen upptager sådan Lid af året, hvilken, för jordbrukets utvidgning använd, skulle, i stället för en tillfällig inkomst, kunnat lemna odlaren en årlig ersättning för dess nedlagda arbete.
Sedan tillgångarna på tjärutillverkningsämnen nu mera börja att blifva något medtagne, torde likväl sådant, i förening med inträffadt lågt pris å tjäran, komma att tvinga jordägaren att vända sin håg från tjär u till verkningen åt jordbruket, hvadan man ock har anledning hoppas, att detsamma skall såsom landels naturliga hufvudnäring hädanefter framskrida med större skyndsamhet än hitintills, oaktadt brist på tillräcklig gödseltillgång, dryg produktionskostnad och klimatets hårdhet samt andra lokala omständigheter deremot lägga ganska svåra hinder i vägen.
Uti södra delen af länet eller egentligen i Piteå socken besås vanligen halfva åkervidden med korn samt en fjerdedel deraf med höstråg, och resten hålles i träde.
I dén öfriga delen af länet, hvarest obetydligt vinterråg sås, utgör korn landets hufvudsäde, och hålles derstädes en ganska obetydlig del af åkern uti träde.
Kornafkastningen kan, i anseende till flere felslagne skördar, under de nu ifrågavarande fem åren icke i medeltal antagas till högre äring än tredje kornets behållning efter afdrag af utsädet, och rågen till tionde kornets afkastning.
Vårråg, blandsäd och hafra nyttjas härstädes högst obetydligt; potatesodlingen deremot, som öfver allt gagnas, synes vara uti betydligt tilltagande och kålrötter odlas lill husbehof; men trädgårdsväxter allenast af ståndspersoner för egna behof.
Hampodlingen, som tillförene i allmänhet bedrifvits till husbehof, har under de ifrågavarande fem åren betydligt aftagit, egentligen af brist på till utsäde dugligt frö.
Deremot hafva lyckliga försök med odling af lin blifvit, i synnerhet i de södra socknarne, gjorda.
Af ingendera sorlen produceras dock så mycket, som på långt när motsvarar landets behof, hvadan ock hampa och lin måste från andra orter till betydliga qvantiteter införas.
I afseende å sånings- och skördetiderna är ingen ny iakttagelse att anmärka; och har spannmålsproduktionen under missväxtåren betydligt understigit landets behof, men vid medelmåttiga skördar svarar den nära emot 7 behofvet samt lemnar i goda år äfven något deröfver till afsalu, åtminstone i Piteå och Luleå socknar.
I allmänhet underhålles inom länet en ladugård, svarande emot behofvet för den i bruk varande åkervidden.
Och uti Finska församlingarne, samt äfven i de norra svenska socknarne, utgör boskapsskötseln dessutom en ganska vigtig näringsgren, i anseende till den större qvantitet ladugårdsalster, som från dessa socknar årligen afsättes.
Ladugårdsskötsel kan dock icke sägas hafva under ifrågavarande fem år vunnit någon egentlig utvidgning, helst missväxten under dessa år äfven sträckt sig till foderafkastningen.
Likväl förmärkes öfverallt en synnerlig omtanke att utvidga höbordet, men i de trakter, der tillfälle att rödja naturliga ängar saknas, går ganska sakta dermed, emedan fortkomsten derutinnan då endast beror på lindeodling och gödseltillgången, som skall fördelas emellan åkerns och gamla linders underhåll, förty lemnar ringa öfverskott för nya linders begödslande.
Sådant oaktadt, är dock lindeodlingen inom Piteå Socken uti ett märkbart tilltagande; och hafva på flera ställen i länet försök blifvit med goda förhoppningar om framgång gjorda, alt genom vattens uppdämmande på lågländta stränder samt medelst sjöars utdikning bereda ökad fodertillgång; varande hvad i öfrigt till detta ämne hörer fullständigt utveckladt uti tillförene härifrån afgifne berättelser, på hvilka jag förty får mig i underdånighet åberopa.
Såsom äfven föregående berättelser innehålla består egentliga skogstillgången af tall och gran samt något björk.
Den är mycket olika uti olika trakter.
Omkring sjökusten och å de större byarnes områden har till byggnadsvirke och utskeppning duglig skog redan långt härförut blifvit ganska mycket medtagen.
Men äfven under den tid denna berättelse afser, hafva skogstillgångarne från aflägsnare skogar betydligt ålitats samt tillgång i synnerhet på större timmer och skeppsvirke såsom följd deraf minskats.
Trenne sammanträffande orsaker hafva härtill bidragit; först och främst har afsättning af skogseffekler utgjort hufvudsakligaste källan för allmogens uppehälle under missväxtåren, hvadan ock skogarne måst af den mera än tillförene för sådant behof tillgripas.
Sedermera har en mer än vanlig liflighet uti skeppsbyggeri framkallat en större afsättning af dertill erforderligt byggnadsvike.
Och slutligen hafva stegrade priser på bräder, plankor, bjelkar och sparrar lockat allmogen och sågverksägare att deraf producera så mycket som möjligt varit.