Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Att under de veckor, vedkörningen pågår afställa papperstillverkningen, för att kunna använda brukspersonalen till vedtrafning, skulle utan tvifvel lemnat anledning till en rättvis anmärkning och, om än Brukets arbetare medhunnit detta arbete på sina lediga stunder, hvilket dock är alldeles otänkbart, synes det likväl ej med något sken af billighet kunna fordras, att de skulle göra det för intet, eller för mindre än hvad som blifvit till de främmande utbetaldt.
Arbetarns tid är hans kapital, och om han ombedes förrätta något på de stunder, han kan hafva lediga, sedan han fullgjort sitt dagsarbete, äger lian rätt att derföre erhålla betalning, så att man icke en gång kan begära, att han på denna tid piskar och dammar några hundra pappersfiltar, utan att ersätta honom för de timmar han derpå användt.
Den princip för papperstillverkningen, som nu vill göras gällande, att nemligen all ting, så vidt möjligt är, bör ställas på beting för styck, är äfven vid Tumba af ålder tillämpad, men det har icke lyckats här mera än vid andra pappersbruk, att få alla arbeten, utan undantag ställda på sådant beting, utan ty värr finnas vid Tumba, såsom annorstädes, arbeten som ovilkorligen måste betalas, efter den derpå använda tiden, d. v. s., ske för dagspenning.
Sådana arbeten äro: emottagning och upp vägning af Lump samt andra rudimaterie!-; lumpens bykning, vallsning, blekning m. m. eller i allmänhet pappersmassans beredning; rensning och piskning af blånor; papperets alhalning, skiljning, skrapning, sortering, prässning, räkning och inpackningm. m.
Då Herr Prosten Sandberg gillar att arbeten ställas på beting, tyckes det vara en motsägelse att ingenting bör beLalas för öfverarbete, ty i sådant fall vore ju; betinget utan ändamål; och om man med en arbetare öfverenskommer att han skall göra 9 ris papper på en dag, för hvilken hans aflöning är 36 sk., men han i stället gör 11 ris, så bör han ju för sitt sålunda verkställda öfverarbete af 2 ris, jemte sin ordinarie dagspenning, ytterligare erhålla 8 sk.
Hvad åter angår det arbete, som göres för dagspenning, vore det äfven orätt, att ej emot serskild betalning mottaga de timmar, som arbetarn kan förmå vara i verksamhet utöfver de för dagsarbetet. bestämda, emedan allt öfverarbete, af hvad beskaffenhet som hälst är en vinst för fabrikanten, då den uppkommande ökningen i tillverkningsbeloppet, är befriad från allmänna omkostnader, hvilka måste utgå till lika högt belopp för de ordinarie dagsarbetena, utan afseende derå om öfverarbete äger rum eller ej.
Också är det på alla pappersbruk vedertaget att låta arbetarne göra så mycket, öfverarbete som de kunna medhinna, det må nu vara ställe!t på beting för styck eller för timme.
Lumpsortering ingår icke, såsom Herr Prosten Sandberg föregifvit, bland det under namn af öfverarbete på packkammarn upptagna (vid lumpsortering kommer aldrig något öfverarbete i fråga), ty under titeln: ”öfverarbete på packkammarn”, upptages allt sådant, som för papperstillverkningen blifvit betaldt efter timme, d. v. s. alla förut upräknade arbeten, som icke äro ställda på beting för styck; och har för sådant öfverarbete under år 1842 blifvit utbetaldte R:dr 1032: 5. 6.
Herr Prosten Sandberg upgifver oriktigt R:dr 1027: 9. 6. ocb bar för öfrigt ej lernnat något skäl, hvarföre han anser summan för hög.
De för arbetaren Segerberg anförde 124 timmar, hafva icke, såsom Herr Prosten förmäler, blifvit använde på sortering af papper, utan på lagning af varmrör samt hydrauliska prässarne, hvartill han någon gång måst använda en del af natten.
Sotning af spiselrör har verkligen sedan många år tillbaka kostat 7 R:dr B:ko i månaden (Resol. d. 30 Sept. 1830), utan att anmärkning öfver detta utgiflsbelopp någonsin ägt rum.
Då antalet af spiselrör i boningshus och verkstäder vid Tumba under åren 1841 och 1842 uppgått till 52, af hvilka 47 sotades månadtligen, torde utgiften icke vara särdeles hög; och möjligen hade 20
R:dr ulbelalte för kakelugns-pipors ränsning icke befunnits så öfverdrifvet, om vid anmärkningen rörande kostnaden blifvit upplyst, att antalet af de rensade kakelugnspiporne utgjorde 80 st., hvilket uttryckligen anföres i den räkning, som under fol. 481 för år 1841 är såsom verificalion åberopad, på det ställe der denna utgift i hnfvudboken förekommer.
Årliga beloppet af denna omkostnad är dessutom allenast 10 R:dr, då man beräknar att för år 1842 någon utbetalning i och för ränsning af kakelugnspipor icke ägt rum.
Herr Prosten har behagat anföra, att En messingsnyckelhängare blifvit köpt för 12 R:dr, då likväl den under fol. 758 för år 1841 åberopade verification uttryckligen upptager
Fyra större nyckelhängare med Elfva krokar i hvardera; hvilka nyckelhängare tillsammans utgöra en längd af 5 alnar.
Om det kunnat ådagaläggas att de körslor och foror, för hvilka lega blifvit betald varit öfverflödiga, samt att de kunnat med Brukets egne dragare medhinnas, hade anmärkning öfver denna utgift haft något skäl för sig.
Hvad serskildt gruskörningen beträffar, så har
Tumba på sin lott större vägstycke än något annat hemman i trakten och tillika ett vägstycke, som af Reinsorernes Berätt. ang.
f 7 130 alla är dyrast att underhålla, detta må nu ske med Brukets egne eller med legde dragare och dagsverken.
Att utfodring för Dragare år 1842 kostat R:dr 659: 22, eller, såsom Herr Prosten uttrycker sig, nära 1000 R:dr R:gs, bör snarare anses ringa än för mycket, enär bruket icke äger tillräcklig betesmark och i berörde summa dessutom efter markegångsvärde är påfördt, hvad jordbruket till utfodringen bidragit.
Gigg, Giggkärra och hästtäcken, som af Herr Prosten omnämnas, blefvo inköpte 1839, och denna utgift har utan anmärkning genomgått föregående Revisorers granskning.
Härvid torde jag icke böra lemna oanmärkt att uti de af Herr Prosten uppgifne kostnaderne för Gigg och Giggkärra ingå äfven den för nödige seldon till samma åkdon, för det förra 100 R:dr och för det sednare 25 R:dr, med afdrag af hvilka summor, kostnaderne för åkdonen icke framstå så betydliga, som uti anmärkningen är händelsen.
Bruket eger för öfrigt icke någre ”equipager”, så vida ej dertill skall räknas arbets- och sten vagnar, slädar m. fl. körredskap.
Svårt torde det vara att kunna ålägga den som åker i Brukets ärenden att hålla åkdon på egen bekostnad.
Under den tid jag förestått förvaltningen af Tumba, har jag i brukets angelägenheter måst göra resor till Stockholm, öfver hufvud en gång hvarje vecka, hvarvid jag för det mesta varit nödsakad att begagna eget åkdon och har lill och med ofta måst bestå åkdon åt personer, som haft förrättningar vid Bruket, hvilket för mig medfört icke obetydlig kostnad, utan att jag för densamma erhållit någon ersättning.
Kostnaden för häckling af lin är visserligen dryg, men denne operation erfordrar en särdeles noggrannhet och då den är ställd på ett beting, som någon gång lemnat knapp, men aldrig öfverdrifven arbetsförtjenst, så torde härvid icke något vidare kunna tilIgöras.
Herr Prosten har härvid, möjligen utan afsigt, begått det misstaget all förvexla det qvantum af 343 LU.
9 U, sorn blifvit förbrukadt, med hvad som under året blifvit häckladt, hvilket, enligt verification fol. 1093, utgör 601 LU, detta nedsätter likväl den af Herr Prosten beräknade häcklingskostnad i proportion såsom 601 till 343^ eller såsom 7 till 4. 131 Beträffande det af Westerlund erhållna förskott på åtagen Lumplefverans; så lemnades detta emot fullgod borgen och, då det icke skulle vara återbetaldt, förr än den 29 November, ägde man ej heller rättighet att redan i September återfordra detsamma.
I hvad skick rättegången med Westerlunds Borgersman nu befinner sig, är mig obekant, men hvad jag vet är, alt desse redan i början af år 1842 deponerade summan i Rikets Ständers Bank, så att faran för förlust af densamma icke lär vara så särdeles betydlig.
Afskrifning för råttfrat, intorkning och spillsäd sker nu på enahanda sätt, som fordom, och billigheten häraf har ännu aldrig af någon revision blifvit satt i fråga.
Den beräknas vid Tumba lill 2^ procent på råg och 3 procent på malt, men äger icke rum på öfrige sädesslag, ehuru de äro underkastade samma förminskning; således är afskrifning mindre här än på andra ställen, der den beräknas till en kappe på Tunnan.
Den förlust lör hvilken ifrågavarande afskrifning skall utgöra en ersättning, beror på liden; och den Spannmål man möjligen kan ha inne från det ena året till det andra torde smaka rållor och mask lika bra, som den man under året i magasinet inlägger, så att de alllförväl kunna 2:ne år å rad af samma Tunna tillfredställa sin lystnad, ehuru jag visserligen måste medgifva att de ej kunna förtära samma korn 2:ne gånger.
Skattningen af Mjölqvarnen sker icke på en gång vid årets slut, ulan flera gånger om året, och de af Herr Prosten åberopade veiificalionerne af den 31 December, utvisa allenast huru mycket brukets behållna andel af qvarnlullen under årets lopp utgjort.
Qvainlulls spannemåln bokföres efter markegångsvärde, af hvad beskaffenhet den må vara, och qvarstår till detta pris i boken intill dess den är slut, äfven om markegångspriserne under tiden skulle förändras.
Det omförmäldta hvelet var sådant det i qvarntull erhållits, och lärer man icke kunna ålägga de mäldsökande alt tulla med annan spanmål än den de låta förmala.
Bruket använder icke hvete, utan försäljer hvad som efter ett eller annat års förlopp influtit, och om hvad som då, efter gällande priser samt varans beskaffenhet, för densamma kunnat erhållas, icke skulle uppgå 132 till det värde hvartill den är bokförd, lärer en dylik skillnad likväl icke kunna anses såsom en förlust, ehuru den måste på Vinst och Förlust räkning afföras.
Då Herr Prosten Sandberg finnér skäl lill anmärkning deröfver, alt Tumba de sednare åren lemnat någon förlust, skulle det kunna förmodas att han hade skäl till belåtenhet de år då Bruket lemnat öfverskott, men ehuru det Jemnats obestridt, alt Bruket åren 1838 och 1839 gaf en icke obetydlig behållning, antager Herr Prosten att de papperssorter, af hvilkas tillverkning denna vinst skall hafva härrört, ’ vöre ingenting annat än ett reserv-förråd ”af Bancosedlar med nya stämpeln, sorn då erfordrades och kunde upptagas ”till snart sagt huru högt tillverkningsvärde man behagade.”
Härvid torde jag få upplysa, att något reserv-förråd af papper till Banko-sedlar med nya stämpeln aldrig varit anbefaldt, ej heller ti 11 verk ad t, samt ali förvaltningen icke äger att efter godtycke sälta pris, hvarken å della papper eller något annat, utan att priset på nya Sedelpapperet är bestämdt genom resol. den 24 September 1835, som utan förändring ännu är gällande.
Tillverkningen vid Tumba är vanligtvis icke ställd på en stor mängd i sender af hvarje sort, utan rättar sig efler reqvisition i mån af förbrukningen.
Härifrån gjordes 1838 ett undantag med Skillingssedlarne al gamla sorten, då, på hemställan från Sedelkonloret, anbefalldes att, utom årsbehofvet, tillverka ett reserv-förråd af tillsammans 6500 Ris. Med Herr Prosten Sandbergs erfarenhet i papperstillverkningen, torde det ej vara svårt att finna den stora förmån, bruket skulle tillskyndas af oafbrutet arbete med ett så betydligt parti af en enda sort, äfvensom att detta, riktigt ordnadi, borde vara ganska vinstgifvande, oaktadt priset icke efter godtycke höjdes utöfver det vanliga.
Ehuru nu anförde förhållande icke var enda orsaken, hvarföre bruket åren 1838 och 1839 gaf öfverskott, bidrog den dertill väsendtligen.
Efter hvad Herr Prosten anmärker, kan visserligen en så forcerad tillverkning af Sedelpapper icke ofta vara att påräkna såsom vinstgifvande sysselsättning, utan tvärtom måste förr eller sednare en stockningderpå följa, hvarföre man också, efter min enfaldiga förmening, icke lår något fullständigt begrepp om huru ett dylikt verk bär sig, genom att betrakta ett eller annat år serskildt för sig, utan för sådant ändamål måste man taga liera tillsammans, då det skull befinnas alt Tumba under de sednare 8 åren 133 tillsammanlagde, gifvit en netto vinst af icke mindre än B:co R:dr 51,808: 28. l, eller, för att uttrycka mig i enlighet med det af Herr Prosten antagne sätt, af nära 78,000 R:dr R:gs, hvilket tyckes vara ganska vackert och står äfven att liisa i hvad Herr Prosten behagar kalla förvaltarens berättelse.
Om de vid Tumba tillverkade vanliga papperssorter icke kunna afsältas, torde detta bero derpå, att
Tumba för dylikt ändamål icke har någon ordentlig försäljning och ingalunda deraf att de äro upptagne till för högt pris, hvilket öfver hufvud icke är så obestridligt, som Herr Prosten förmenar, hvarpå såsom bevis må anföras, att Banken från sitt Pappersmagasin afyttrat, till allmänna verk och enskilde, åtskillige papperssorter, hvaribland äfven af det utaf Herr Prosten serskildt såsom dyrt utmärkta, bättre skrifpapperet å 10 R:dr pr ris.
Några utöfver deras verkliga värde för högt upptagne tillgångar kunna så mycket mindre läggas bruket till last, som för båda revisionsåren på Pappersmagasinet N:r 1 icke fanns någon Utgående Balance och den på Pappersmagasinet N:r 2 för år 1841 utgjorde R:dr 141: 40 samt för år 1843 R:dr 1,529, af hvilka sednare, R:dr 1,395 belöpte sig på Charlas-Sigillalaspapper, som sista veckan af året blef färdigt och uppbundet, men icke afsa nd t.
För vården och redogörelsen öfver Bankens Magasin af sedel- och andre papperssorter, har Höglofl. Banko-Utskottet, genom resolution af den 18 Oktober 1823, på Tumba Bruks stat anslagit årligen 100 R:dr, utan att vid delta anslag fästa vilkoret af någon afkastning.
Vid den entreprenad-auction, som i Kongl. Statskontoret hölls på lefverans af Chartae-Sigillatae-papper, stadnade Tumba Bruk för lägsta anbudet.
Om nu de, som förut i flera år haft denna lefverans och således voro i tillfälle att lemna bästa priset, icke funno det med sin förmån öfverensstämmande att gå så lågt som Tumba, så skulle ock Tumba
Bruks vinst på detta åtagande icke kunna blifva stor, i synnerhet när, såsom i det föregående är upplyst, de oundviklige omkoslnaderne vid Tumba äro vida större än på andra ställen.
Att Tumba på gamla Chartae-Sigillatas-papperet icke gjort någon förlust, bestyrkes af räkenskaperne för år 1843, som utvisa en icke så obetydlig vinst, oaktadt tillverkningen till en hufvudsaklig del bestått af nämnde papperssort, efter samma pris som under .år 1842.
Det naturliga priset på en vara bestämmes af tillverkningspriset, men ingalunda af Concurrencen, och om Concurrencen tvingar tillverkaren alt 134 realisera sin vara till lägre pris, än den slår honom sjelf, så är detsa pris icke det naturliga, ulan beror på serskilde omständigheter.
Den af Herr Prosten omnämnde auction, på hvilken Banken sålde Tumba Bruks tillverkningar till 525 R:dr lägre än hvad de kostat Banken, är icke något bevis derpå alt dessa en längre lid förb! if vi t osålde, derföre att priset varit för högt; ty en vara kan äfven blifva osåld, om ingen vet att den finnes till salu.
Om en Köpman gömmer sin vara i flera ar och underlåter underrätta allmänheten alt han har något att sälja, men sedermera utbjuder den på auction lill hvad pris som hälst, så kan lätt hända att den går bort för mindre än hail sjelf gifvit, och bra obilligt lyckes det vara, att för skillnaden vilja debitera den af hvilken han köpt henne.
Huru få äro de icke som vela att och hvarest någon pappersförsäljning finnes i Banken och endast händelsevis kan någon känna hvilka sorter der kunna erhållas.
Deraf alt utskolt på ett parti Tull-Duk-slämplar genom en tillfällighet uppgick lill 38 proc., samt att ett parti Chartae-papper inåsle omlimmas, anser Herr Prosten sig berättigad att draga i tvifvelsmål Tumba Bruks arbetares skicklighet eller konstfärdighet.
Befogenheten af en sådan slutsats torde i någon mån kunna visas genom ett exempel från sådane tillverkningar med hvilka Herr Prosten Sandberg kanske är ännu bättre hemmastadd än med den af papper: en brygd eller ett bak kan nemligen för någon gång misslyckas, äfven med bästa vilja hos Folket, utan att man derföre kan påstå, att de äro till dessa göromål oskicklige; inträffar sådant oftare blir förhållandet helt annorlunda.
Utskolts-procenlen vid andra Pappersbruk beräknas vanligen till 20 å 22 och under missgynnande omständigheter äfven deröfver.
Oaktadt hvad som 1842 inträffade med Tull-Duk-slämplar och Chartae-papper, uppgår likväl utskott detta år af hela tillverkningen tillsammans till icke mera än 22| procent, hvilket just icke tycks vara så högt.
Om för bedömmaude af denna omständighet, man tager ett medium för flera år, skall Tumba befinnas i sådant afseende stå framför de flesta andra Pappersbruk.
Att Tumba Bruks papper är ojemnt ocb uti samma ris det ena arket eller den ena boken icke alltid är lik den andra, är något hvaröfver jag aldrig försport klagan.
Då denna anmärkning allenast är en löst framkastad beskyllning, ulan att, såsom grund för densamma, är anfördt något skäl, kan jag icke upplaga den till besvarande.
Herr Prostens uppgift det ett förslag, alt vid Tumba göra skrifpapper till fullkomlig likhet med det Holländska, skulle hafva rnisslvckals, är icke 135 enlig med verkliga förhållandet.
Väl blefvo vid Tumba förfärdigade ett par formar för papper af fullkomlig likhet med det Holländska, men på dessa formar är ännu icke gjordt ett enda ris, utan förslagets utförande ateistar, tills sadant af andra omständigheter medgifves och omdömet huruvida det är lyckadt eller icke, kommer tids nog sedan arbetet blifvit satt i verket.
Bruk den 26 Mars 1844. J.
Sidan 44 raden 26 står, sistnämnde — 52 „ 34 — siffran — 97 „ 28 — Agardth nämnde ziffran Agardk RIKETS HÖGLOFL.
STÄNDERS REVISORERS BERÄTTELSE om den år 1843 förrättade granskning af de under Kongl. Maj:ts och Rikets Kommerse-liollegium ställda fonder och medel; jemte Kongl. Kominer se- Kölle gil, i anledning deraf> till Kongl. Maj.t afgifnaj nndenlåaiga Utlåtande.
STOCKHOLM ii o s J. A. Walldé k.
Vid den revision af Stats-, Banko- och Riksgälds-Verken, hvilken undertecknade, af Riks-Stånden härtill utsedde, Revisorer innevarande år förrättat, har det jemväl tillhört oss att granska förvaltningen af och räkenskaperna för de under Kongl. Maj:ts och Rikets KommerseKollegium ställda fonder och medel; och sedan denna sistnämnde granskning numera blifvit fullbordad, få Revisorerne till Rikets Ständer härmedelst afgifva föreskrifven Berättelse i ämnet.
Ifrågavarande fonder och medel utgöras af Manufakturoch Ull-Diskont-fonderna, det vid sistförflutna Riksdag anvisade belopp till understöd för Ullsorterings-anstalter i Götheborg och Malmö, de i ett sammanhang redovisade Manufaktur-, Extra Licent-, Tull- och Konfiskations- samt Eskilstuna Fristads-Medlen, Anslaget till godtgörande af Svenske och Norske Konsulers utgifter för nödställde Svenske Sjömäns underhåll och hemförskaffande samt Kongl. Kollegii Expens-medel, jemte uppburna Medel till ersättning af Konsulers postporto-utgifter i embets-ärenden.
Då förvaltningen af dessa fonder, med undantag af nyssnämnde anslag för Ullsorterings-anstalterna, blifvit för åren i83() och 1840 öfversedd af Rikets Ständers år 1841 församlade Revisorer, har den nu verkställda revisionen omfattat åren 1841 och 1842- Revisorerne hafva vid revisions-förrättningens början, genom nådig remiss, fått emottaga, ej mindre Kongl. Kommerse-Kollegii till Kongl. Maj:t afgifna underdåniga Berättelser om dessa fonder för sistberörde tvenne år, än ock de Berättelser, hvilka särskilde, af Kongl.
Maj:t i nåder tillförordnade Revisorer i underdånighet aflemnat, angående Manufaktur- och Ull-Diskont-fondernas förvaltning samma år.
4 Mannfaklur-Diskonl-fonden, hvars behållning vid 1840 års sint utgjorde 843,280 R:dr 5 sk. 6 rst., har under påföljde tvenne år, genom influtna räntor å utlånta kapital, efter afdrag af räntor till Rikets Ständers
Bank för af krediLivet begagnade medel, jemte öfriga förvaltnings-kostnader, haft i inkomst: år 1841 R:dr 29,400: 10. 5. och år 1842 33,o66: 27. 3. tillsammans R:dr 62,466: 07. 8.
Af dessa vinstmedel hafva likväl, under berörde tvenne år, följande utbetalningar ägt rum: för reparationer å Kongl. Kom merse-Koliegii hus „ 1,178: 12. — till Rikets Ständers RiksgäldsKontor, jemlikt.
Brefvet den q
November 184 *» 28,000: — — 29,178: 12. — i följd hvaraf, Manufaktur-Diskont-fondens tillväxt under åren 1841 och 1842 utgjort 33,288: 25. 8- och fondens behållning vid sistnämnde års slut således uppgått till 881,518 R:dr 3t sk. 2 rst.
Bland dessa tillgångar inbegripas likväl osäkra fordringar af tillsammans 193,836 R:dr 34 sk- 2 rst., hvilken summa med 8,677 ^ rst> öfverstiger det belopp, hvartill sistberörde slags fordringar vid 1841 års ingång beräknades.
Till närmare upplysning rörande fondens ställning under revisions-åren, åberopa Revisorerne de öfver densamma upprättade, härhos bifogade, Kapital-slut.
Uti underdånig skrifvelse af den i5 April 184r> hade Rikets sednast församlade Ständer, dels förklarat sig instämma i den vid föregångne revisioner yttrade åsigt, att de af Kongl. Kommerse-Rollegium för Manufaktur-Diskontens kreditiv på Rikets Ständers Bank begagnade tvenne räkningar under N:is 5 och 8, å den förra hvaraf bokfördes den Manufaktur-Diskonten, från äldre tid tillbaka intill år 1779, under diskont-villkor anslagna summa af 202,185 R:dr 6 sk. 1 rst, jemte de af Rikets Ständer, vid 1815 och 1818 års Riksdagar, beviljade tillökningar i detta kreditiv af tillsammans 708,713 R:dr 36 sk. 7 rst, och å den sistnämnde det, jemlikt Kongl.
Kollegium utbetalda diskont-lån å 89,101 R:dr _ 5 — 5 sk. 4 rst'. borde, för vinnande af enkelhet oell lättnad vid bokföringen, sammanslås, och endast den äldre räkningen N:o 5 för Manufaktur-Diskonten hädanefter begagnas, dels i underdånighet anmält, det Rikets Ständer beslutat, att hela det i och för Manufaktur-Diskontens lånerörelse från Banken beviljade, ofvannätnnde äldre understöd af i,ooo,ooo R: dr må, såsom kreditiv, få begagnas och i räkenskaperna upptagas.
Dessa Rikets Ständers beslut liar Kongl. Majrt, enligt skrifvelse till Kongl.
Kommerse-Kollegium af den 5 Maj i?4r> ' n^“ der gillat; hvarefter och sorn, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, Rikets Ständer, på sätt deras underdåniga skrifvelse af den i Mars 1841 utvisar, för utvidgning af ifrågavarande
Diskont-låner örelse, beviljat ett ytterligare kreditiv å Banken af 5oo,ooo R:dr, att af Kongl.
Kollegium förvaltas efter enahanda grunder, som det för samma behof dittills anvisade, äldre kreditiv; — Kongl. Kollegium, i följd af nådig föreskrift, till Fullmäktige i Rikets Ständers Bank aflemnat en, å Manufaktur-Diskontens vägnar och i öfverensstämmelse med de af Rikets Ständer bestämda villkor^ under den 18:de derpåföljde
Maj utfärdad förbindelse å den tillrikta kreditiv-strrnman af 1,5oo,ooo R:dr, hvilken förbindelse jemväl blifvit af Fullmäktige godkänd.
Kommerse.Kollegium, dels för det så kallade tillökta Diskontlånet af år 1786, dels för de äldre kreditiven, under den 28 November 178S och den 8 December 1818, till Banken uthändigade (örskrifnin gar hafva, i utbyte mot den nya förbindelsen , blifvit till Kongl. Kollegium återställda.
I afseende på nyss berörde, sednast beviljade anslag af 5oo,ooo R:dr, har Kongl. Maj:t, genom nådigt Bref till Kongl. Kommerse-Kollegium af den 5 Maj 1841, behagat förordna, att af nämnde summa 3oo,ooo R:dr finge, utom de till fÖrlags-lån å Manufaklur-Diskontfonden förut afsatta 200,000 R; 1 r, till dylika låns meddelande användas , emot den ränta och återbetalningsskyldighet samt öfriga villkor, som för dessa lån dittills varit stadgade, hvaremot återstoden, 200,000 R:dr, kom me att ingå såsom förstär kning af Manufaktur-Diskontens låne-lillgångar i vanlig diskont-väg.
Vid reglering af utgifterna under Riks-Stalens dåvarande Nionde Hufvudtitel, hade Rikets Ständer, jemlikt underdånig skrifvelse af den 23 December 1840, beslutat, att för det i Stockholm inrättade Teknologiska Institut finge på nyssnämnde Hufvudtitel, bland annat, uppföras 14 000 R:dr, motsvararande hvad Institutet hittills haft sig anslaget af Manufaktur-Diskont-fonden, som hädanefter blefve från den - — « — na utgift befriad, samt att den under Kongl.
Kommerse-Kollegii förvaltning ställda Manufaktur-lånefondens behållning i årliga vinstmedel, efter afdrag af alla omkostnader i och för låne-rörelsen samt inträffade förluster, hvarje år borde till Riksgälds-Kontoret inlevereras.