Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Deri förlägenhet i allmänna rörelsen, som. blifvit en följd deraf, att Götha Kanal Bolagsoch Malmö Diskont - Verks Assignationer icke för närvarande af Banken infrias, och följaktligen icke heller kunna antagas i liqvid för Eån i Bankens Diskont, är lika obestridlig som allmän, och fortjenar visserligen ett billigt afseende till de Gäldbundnes nöjeliga lindring, hvilkas härigenom iråkade svåra belägenhet onekligén bör blifva ett bevakande skäl för möjligaste skyndsamhet uti den allmänna Finaheeregleringens uppgörande.
FTvad Banko-DiskontVerket beträffar, får Utskottet likväl i följd af inhämtade tillförlitlige underrättelser, vördsamt upplysa, att på det hela, någon förändring eller minskning uti inbetalningarne, i anledning deraf, varit intill närvarande stund föga märkbar, och att, då ibland de till utsökning efter samma tid utlämnade
Lån, sådane frånskiljas , hvtlkä varit förfallne långt innan ofvannämde Banko-Ulskottets Betänkanden. 8?
r.atastrof inträffade, och för hvilkas försummade omsättning någon ursäkt ej lärer derifrån kunna hämtas, finnes återstoden på långt när ej af den betydenhet, att en afvikelse ifrån den vid Verket stadgade ordning, enligt Utskottets tanka derigenom kan påfordras eller ens billigas; helst det alltid blefve svårt om icke omöjligt att med säkerhet och rättvisa urskilja i hvilka fall det öfverklagade förhållandet med
DiskonrAssignationerne varit den verkliga orsaken till försummelsen, och icke en blott begagnad förevändning derför.
Då Utskottet på desse grunder för sin del vördsamt afstyrker bifall till de inom Hedervärda Bonde - Ståndet väckte motioner om en temporair förlängning i pragscriptions- tiden för Låne-omsättningar i Banko-Diskont - Verket, tror Utskottet sig tillika derigenom hafva besvarat de ifrån Höglofl.
Ridderskapet och Adeln under den 1*] sisth December samt den 10 i denne månad remitterade anföranden af Herr Friherre A. Rudbeck, samt af Herr J. Wingård och Herr Grefve F. B. von Schverin, sa vidt de omedelbarligen röra samma ämne.
Hvad åter angår de i sammanhang härmed väckte motioner om Ofverräntans upphörande, som skulle förutsätta en förändring af Kongl. Majus för Banko-Diskont-Verket utfärdade Nådiga Reglemente, anser Utskottet desamma lämpeligast böra i sammanhang med en framdeles blifvande Reglering af Discont-rörelsen, till pröfning och afgörande förekomma: äfvensom den af sistnämnde värde Ledamot väckte fråga om utfärdande af g8 Banko-Utskottets Betänkande^. af ett si kalladt moratorium eller Jernbref; sy-’ nes stå i omedelbart sammanhang med de ämnen, som 1 följd af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition rörande allmänna Penninge-ställningen och Mynt-värdets Upprätthållande, hos den af Deputerade från Stats- och Banko-Utskottert sammansatte Beredning äro under öfvervägande* Enligt gjordt förbehåll blifva någre Ledamöters serskilda meningar härhos vördsamt bifogade.
Utdrag af Protokollet, hållit hos Riksens Ständers Banko-Utskott nid Urtima Riksdagen i Stockholm den 17 Januari 1818.
Ehuru Einance-Fördelningen funnit
Gäldenärers i allmänhet genom den uppkomrie pen* ninge-oredan iråkade svåra belägenhet, visserligen förtjena behjertande, ansåg likväl Fördelningen, med fästadt afseende å de af Banko Diskont-Direktionen anförde omständighet er* för det närvarande mindre lämpeligt, att hos Höglofl. Banko-Utskottets
Plenum tillstyrka någon förändring uti de Banko-Diskont-Direktionen meddelade Beglementariska föreskrifter eller uti Direktionens med Herrar Banko-Fullmägtiges medgifvande vidtagne anstalter.
Emedlertid ville Fördelningen hos den af Höglofl.
Stats oclj - Banko Utskottets Betänkanden. 89 oc!i Banko-Utskotten sammansatte
Beredning anmäla ämnet, såsom innefattande ett bevekande skäl till skyndsamhet uti den generela I1 inancePlanens uppfattande och afgörande.
Herr Professoren Agardh hade härvid till Protokollet yttrat:
Det Herr Professoren verkeligen ansåge ganska betänkligt, sedan en stor del af Landets Rörelse-kapital blifvit obrukbart och derigenom svårigheten att anskaffa pei ningar ansenligen ökad, i synnerhet i vissa Provincer, att likväl publika Låneverk skulle betjena sig af deras rättighet, att genom exécution utsöka sina fordringar.
Då dertill kom, att man ännu icke käride, när
Discontemes affairer kunde vara reglerade, så trodda Herr Professoren vara billigt, att, hvad Banko-Diskonten angar, så snart det kunde ske utan att säkerheten för dess fordran rubbades, icke fastigheter , under denna mellantid, för bristande inbetalningar skul* le ifrån ägaren, på Auction afhändas.
Hvaruti Herr Protokolls Sekreteraren Hammarhjelm äfven sig förenat.
Vid öfverläggningen i detta ämne befunnos de fleste Herrar Ledamöterne instämma uti den tanka, Finance-fördelningens Pluralité derom yttrat, hvilken ock uppå Herr Ordförandens Proposition, af Höglofl.
Utskottet bifölls.
Hvarvid nedannämnde Herrar Ledamöter sig reserverade: nemligen Herr Lagmannen Mannerstam, medelst följande till Protokollet afgifna yttrande:
Den sorgfällighet, hvarmed Direktionen öfver Riks-Ban kot Bihang till Rlkt-St, Prat. 1817—Igi S. 6'tc Sami. N:« 12, JBanio-XJislottets Beiänkanden'. ko-Diskonten sökt införa ordning uti denna
Diskonts rörelse , liar redan visat goda följder, och under en vanlig penningerörelsens gang skulle jag icke anse den minsta förändring af Direktionens antagne och kungjorde föreskrifter höra aga rum. X sådant.skick hade också den afvikelse fran dessa grundsattser, sorn
Direktionen tillåtit sig, genom lemnadt anstånd med omsättningar under 2:ne månader, icke bordt vidtagas.
Då likväl penninge-rörelsen uti åtskillige Provinser af Piket blifvit mer och mindre rubbad eller hämmad , och möjeligheten för låntagare uti Riks-Banko-Diskonten att uppfylla sine förbindelser i följd deraf otvifvelaktigt är försvårad, så anser jag mig icke böra lemna utan allt afseende de flera inom Piks-Stånden Väckta motioner, som åsyfta beredande af utväg för dessa låntagare, att, under nuvarande förlägenhet, undvika utmätning för deras Diskont k ulder.
Det torde härvid äfven förtjena uppmärksamhet, att, sedan Banko-Utskottet inedgifvit Låntagares i Malmö och Götha-Canal-Diskont rättighet, att inbetala sine lån med desse Diskonters egne papper, hvilka icke kunna af Låntagare i Piks-Banko-Diskonten användas, de sednare således äro försatte uti svårare belägenhet fcn de förre.
På desse grunder tillstyrker jag, för min del, bifall till de nu ifrågavarande motioner, på ett sådant sätt: att, intill dess regleringen af Pikets penningeverk blifvit af Riksens Ständer faststäld, de låntagare uti Piks-Banko Diskonten, hvil - Banko-Utskottets Betänkanden. livilke, för uraktlåten inbetalning af sine, efter den i sistlidne Öctober förfallne lån, blifvit lagsökte, må äga, att dessa lån omsätta inom en månad efter härom vunnen underrättelse, utan afseende derpå, att de icke iakttagit den dertill föreskrifne tid, samt att emedlertid försäljning af fastigheter, sorn för Diskontens fordringar blifvit utmätte, inställes.
Om ett sådant Beslut vidtages, torde det skäl sorn Direktionen anfört, att tillgången för nya lansökande minskas genom försummad inbetalning, eller underlåten lagsökning, förfalla; helst troligt är, alt manga lån skyndsamt omsättas, hvilka icke kunnat förr än efter en längre tids förlopp indrifva?, och att således den afbetalning, som dervid sker, säkrare ökar de uti Diskonten inflytande tillgångar, än det belopp,1 som genom utmätningen kunde erhållas.
Härmed förenade sig Herr Protokolls Sekreteraren Hammarhjelm, Herr Majoren Gyllenkrok, och Riksdagsmannen Ander* Joachimsson.
Herr Professoien Agardh åberopade hvad Herr Professoren under öfverläggningen på Fi-; nance-Fördelningen yttra»; med tillägg: att låntagare tillika ej borde förlora sin omsättningsrätt.
Och förklarade Herr Prosten Hasselroth sig uti berörde yttrande jemväl instämma.
H err StatsSekreteraren Friherre Virsén ansåg äfven för sin del någon föränd ring med afseende på nuvarande serskilde omständigheter böra äga rum; Och förbehöll sig att vidare till Protokollet härom utveckla sine tankar.
Yt - 92 Banho-Ulshottets Betänkandeti.
Yttrande till Riksens Ständers Banko-Utskotts Protokoll den 31 Januari 1818 af Herr Stats-Sekreteraren m. m.
Friherre Wirsén. i frågan om förfallne Låns Omsättning i Banko-Diskont-Verket.
”Ehuru jag visserligen finner att Herrar* Banko-Fullmägtige hafva ägt grumlad anledning till deras framställning i denne del, har det likväl förekommit mig betänkeligt, att då, i följd af förverkad Omsätlningsrätiighet flere Dån-Jfapitaler nu till fulla beloppet böra indrifvas, under samma tidepttnkt sorn, genom de enskilde Diskont-Papperens förlorade Cirkulation, Penninge tillgången ytterligare blifvit inskränkt, sådant ofelbart skall verka till ökade svårigheter och lidanden icke allenast i fråga om att de förfallne
Dånen kunna betala; utan ock, då exeeutiva åtgärder mellankomma, att annorlunda än till vanpris föryttra Diskont-Gäldenärens Egendom; Och af denna bevekelse grand tror jag omständigheterné bora påkalla ett så beskaffad t undantag för en gång, som, utan att landa till prejudicat, för öfrigt ej eller rubbar den stadgade ordningen på det hela, eller förminskar den genom ingående Omsättningar påräknade tillgången för andre Dån-sökande, i afseende hvarpå jag för min del ville föreslå; Att ett ytterligare rådrum af 30 dagar från derom af Diskont-Verket meddelad underrättelse, nu lämnas dero af Banko-Diskontens Gäldenärer, hvilka, genom underlåten afbetalning, deras - Banlo.JJt slottets Betänlanilen. ras Omsätt nings-rätt förverkat; och att salunda hvar och en sådan Gäldenär, som inom förenämnde tid verkställer vanlig afbetalning och behörige JLån-Dokumenter for återstoden presterar, må undgå att för Lånets hela belopp varda krafd; hvaremot den sorn underlåter att begagna ett sådant ytterligare anstånd, äfvensom de, hvilka hädanefter försumma Omsättning, inom den af Diskont-Styrelseri bestämda tid , Tvenne månader från hvarje
Lans förfallodag, icke vidare kunna undgå executiva åtgärder till Diskont-skuldens liqvidation.
Jag föreställer rnig, att inom den tid af Sex månader som derefter förlöper, innan dessa Län åter förfalla, Penninge-väsendets regler ring må åtminstone ,uti visse delar, hafva erhållit den utveckling, som befordrar möjligheten å dé* gäldskyhliges sida att härutinnan kunna iakttaga en fullständigare ordning och noggrannhet.
Rikets Ständers Banko-Utskotts
Betänkande, i anledning af ett från Vallöf. Borgare-Ståndet remitteradt Memorial, angående Låne-rä ttighet i BankoDiskont - Verket för Götheborgs och Bohus Läns innevånare.
Uti ett till Vällofl- Borgare-Ståndet ingifva Memorial, som till Stats- och Banko-Ut skot - 94 Banko-Utskottets Betänkan den'.
1 skotten blifvit remitteradt, liar lliksdags-Fullrnägti. gen frän Uddevalla Stad, Herr Lagmannen N. J. Palmborg deröfver beklagat sig att Direktionen af Riksens Ständers Banko Diskont.
Verk skall afslagit alla de ansökningar om Län som der blifvit gjorde af Götheborgs och Bohus liäns innevånare, på den grund, att desse hade tillgång till Lån uti Götha-Canal- Bolags och Götheborgs Banko-Diskonter; hvilket likväl i sednare tider, med undantag af innevånare i Götheborgs Stad, icke skall hafva varit förhållandet.
I anseende hvartill, och då tillika ett förväntadt Sillfiske i Uddevalla Skärgård ökar örtens behof af Penbinge-understöd, Herr Lagmannen trott bade rättvisa och allmänna nyttan kräfva, ej allenast att
Direktionen af Banko-Diskont-Verket ju förr desto heldre afviker från dess förmenta grundsats, att ej gifva Bohus Läns innevånare
Län, utan äfven att någon serskild fond anslås, såsom hjelp för de Sillsalteri- och Tranlcoks-Idkare hvilka utom den dem ålaggda vanliga säkerheten, kunna visa sig vara försedde med till denna gagneliga handtering nödige materialier.
Efter att häröfver hafva inhämtat BinkoDiskont-Direktionens och Herrar Banko-Fullinägtiges yttranden, får Banko-Utskottet vördsamt upplysa: att någon ovillkorlig eller allmän vägran af Lån hos Banko-Diskont-Verket åt personer boende inom Götheborgs och Bohus Län, ej egt rum, utan tvertom att flere ifrån nämnde ort och äfven inom Uddevalla Stad erhållit och i närvarande stund häfta för Lån hos Banko-Uiskottets HetnnkanJen lins berörde Verk, ehuru jemförelsevis BankoDiskontens biträde åt nämnde ort och Stad varit sparsammare' lemnadc , än åt de provinser der inga serskilda li>iskont-inrättningar funnits: hvartill åter såsom skäl må åberopas, dels Direktionens billiga förmodan att den vid DiskontVerken i Götheborg åtminstone förut varande v.dsträckta utlåning ej kommit blott Götheborgs Stads, utan äfven angränsande orters innevånare till godo; dels svårigheten, att med visshet bedöma säkerheten för I,ån sorn hos Banko-Di. skont-Verket söktes af personer uti och omkring Götheborg, enär Direktionen utan någon kommunikation med dervarande Diskont-Verk omöjligen kunde känna om ieke samma personer hos dem häftade för Lån och Kautioner till det belopp som till äfventyrs svarade emot deras vederhäftighet.
I anledning af en från Uddevalla Stads Handels-Societet för ett år sedan till Banko-Diskont-Direktionen ingifven ansökning, att, i anseende till apparencerne af ett förmånligt Sillfiske, Stadens Handlande måtte fran BankoDiskonten understödjas med behöfveligt förlag till Sillsalteri-och Trankokeri-rörelsen , hvilket förlag, enligt uppgift då hos Diskont-Verken i Götheborg förgäfves blifvit hegardt, äfven af personer som der förut icke häftade för Lån ; blef, genom Verkets Ombudsman det svar lemnadt: att någre Lån från Banko-Diskonten väl icke kunde beviljas till större belopp eller i annan ordning än dess Reglemente för Utlåningen i allmänhet föreskref; men att, enär bern äl - (J6 Banko-Utskottets Betänkanden.
\ malde Handlande, hvar för sig, till DiskontVerket inkomme tned behörigen qvalificerade J,åne-handlingar, ville Direktionen, efter pröfning deraf, meddela det biträde, sorn dess öf. vertygeise orri säkerheten, och Verkets tillgångar då kunde medgifva; dock att Lån-sökanderne , i afseende på locala förhållandet till Diskont-Verken i Götheborg, borde med authentika bevis styrka, det de hos berörde Verk icke häftade för någre betydligare förbindelser.
Berörde anvisning blef likväl ej af någon bland Stadens Handlande begagnad, hvadan skäligen bor förmodas, antingen att deras behof af Banko-Diskontens biträden, sedermera upphörde, eller ock, att de äskade bevisen frän Götheborgs
Diskonter icke i öfverensstämmelse med ändamålet kunnat anskaffas.
Enär sålunda å ena sidan af det nu anförda, torde vara upplyst, att
Direktionens framfarna åtgärder härutinnan ej saknat behörig grund, torde det å den andra böra medgifvas, att den i sednare tider ofta yttrade klagan, ej mindre från Skånske provinserne än från Götheborgs och Bohus Län, att dessa provinsers innevånare, utan tillgång till Lån hos egna Diskont-Verk, tillika måst sakna det jemnare understöd från härvarande Diskont, som andra orter åtnjutit , i många fall kan hafva varit grundad och billig, ehuru det icke berodt af Diskont-Styrelsen att den afhjelpa.
Då ej mindre än fyra serskilda Diskont-Verk inom Riket existerat, utan en till localen bestämd verkningskrets för någotdera, eller en gemensam före - Banko-Ui skot tets JBétönkanrlen. ket existerat, utan en till lrkalen bestämd verkningskrets för någotderä eller ert gemensam föreningspunkt för tlein alla, har lätt kunnat lianda, hvad också säkerligen inträffit, att visse Indi viri ner, genom begagnad kredit hos flere Diskont-Verk på samma gång, åtkommit vida stor. re summor än som varit och bort vara ett maximum för
Diskont-bitraden på enskilde personers blotta namn, och att deremot andra för samma tillfälliga orsaker blifvit i saknad af allt understöd i Diskontväg, ehuru tilläfventyrs deras både behof och vederhäftighet gjort dera dertill berättigade^ Afhjelpande af dylike under ofvamiämnde forhåll inden oundvikelige olägenheter , bör, efter Utskottets öfvertygelse, blifva ett hufvuds ikeligt föremål för Riksens Högloft.
Ständers omtanka och bemödande vid den reglering af
Diskont rörelsen i det hela, sorn under riu påstående Riksmöte kommer att upp. göras; och hvarigenom tillfälle att i denna väg erhålla behöfveligt understöd, så väl för Rikets näringar i gemen, sorn sillsalteri- och Trankoksidkare i synnerhet ej torde saknas.
Stockholm deri louie Februapi 1818.
N:r 1 1.
Ständers Banko-Utskotts Betänkanden, om allmänt Kungörande af den inskränkning uti Specie-myvts utväxling från Banken, som i följd af Riksens Ständers Beslut, pä sednare uren ägt, och tills vidare anses höra äga mm.
Prat, 1817-iSiS- 6;te Sami, N;» 13, 14» 98 Banio-Utshottets Memorial.
Bankens åligganden i afseende på utväXlingen af Silfver mot dess Transport-Sedlar , be stam de i sjelfva hufvudgrunderne af dess natur och egenskap, hafva likväl, tinder loppet af tiden, varit underkastade temporaira, mer eller mindre väsendtligt, inskränkningar.
Hiket3 Ständer, hvilkas öfverläggningar och medverkan så ofta blifvit påkallade för att undanrödja eller åtmindstone förmildra veikningarne af de vådor, hvari Fäderneslandet genom krig eller andre olyckor sig befunnit, hafva dels i ökade beskattningar omedelbarligen åtagne, dels i anordningar å deras Bank, till förskjutande af Summor, hvilka allenast successive kunnat återbetalas, i bägge fallen med uppoffringar, sökt befrämja detta ändamål, Det är vid mera än ett tillfälle Banken, sedan dess första inrättning, på sådant sätt fått taga mer eller mindre verksam del uti beslutne Finance regleringar; och om Bankens Solidité derigenom blifvit för tillfället rubbad , hat sådant likväl icke skedt, utan att Rikets väl ansetts det oundgängeligen påfordra, äfvensom ej heller utan att i och med det samma nedlägga ämnet för Bankens ofelbara återbringande efter hand till dess förra styika och till utöfning af dess ursprungeliga föremål.
Sedan mynt-regleringarne åren 1776 och 1800 hade bestämt
Bankens functioner i afseende på ut växlingen af silfver mot TransportSedlar var det först genom följderne af 1808 års olyckliga krig och de deraf påkallade försträckningar , dem Nationen , genom sine fullmägtige, ålade Banken att meddela, sorn in - Banftc-UtsRottcts
Betäniandenl skränkning efter hand blef nödig uti Bankens hittills oafbrutna åtgärd, att med Silfver inlösa Transport-Sedlarrie.
Det Var ingen brist i Bankens egen styrka för gig, sorn det vållade , oell denna brist existerar ej heller för Bankens skull i denna stund; emedan om Bankens gäldenärer åläggas uppfylla deras skylldigheter oell försträckningarné gälda är ock Banken i fullkomligaste tillfälle, att till fullo iakttaga alla sina förbindelser, återstående Sedlar med silfver inlösa, och an deröfver äga någon behållning.
Emedlertid och da desse tid efter annan nödige befundne inskränkningar i utväxlingea af silfvertnynt, utaf Rikets Ständers Banko-Utskott, med Rikets Ständers magt och på deras vägnar till Banko-Fulltnägtiges efterrättelser för-' ordnade, ännu vidare böra fortfara emedan Bankens reela Fond , under det att Banken, med de inkomster Riksens Ständer an vist, småningom återhärntar styrka, måste till allas säkerhet och fördel, bibehållas oförryckt, intill dess den ock på en gang kan göras lika till gange! i g för alla; men de utaf Banko-Utskottet vid Riksdagarne åren 18 to, 1812 och 1815 å Rikets Ständers vägnar i detta afseende gifne föreskrifter icke blifvit allmänneligen kungjorde; torde., oaktadt förhållandet i denna del ligger öppet för hvar man, och i Nationens allmänna beslut samt i. följderna deraf hämtar både sin anledning och sin oundgängeligliet, ämnets allmänna vigt likväl påfordra, att det misstag , som af ett blott' rådfrågande utaf de äldre tryckte författningarnes stadgande i denna del skulle kunna uppstå' må varda undanröjdt.
Banko-Utskottet finner ©n. joo Banho-Utshpttets Bctiinkanden. okad anledning dertill i samina mon Bankens ställning , genom erhållne och vidare erhållande afbetalningar å forskottet till Stats- Verket, samt årliga användandet deraf hädanefter till den reela Fondens förökning, alt mera ma kunna närma sig till tidpunkten för en allmännare verksamhet i denna del ; och vådan för Bankens kredit af ett kungörande om den under tiden nbdvändige inskränkningen uti Silfverutväxlingen, i samma mon kan anses hafva upphört.
Det är i följd häraf Banko-Utskottet alltså hos .Riksens Höglofl.
Ständer vördsamt hemställer, det hos Kongl.
Majit må i underdånighet anhållas om utfärdande af en allmän kungörelse, innehållande: att sedan Riksens Ständer åren 180g och 181 o funnit
Rikets belägenhet påfordra ett sådant åiitande af deras Banko-Verk , hvaraf sedermera en inskränkning tills vidare uti utväxlingen af Silfver emot Bankens TransportSedlar, blifvit en följd, och dermed öfverensstämmande föreskrifter, å Riksens Ständers vägnar af deras Banko-Utskott vid Riksuagarne åren 1810, 1812 och 1815 alltså äfven till Banko-Fullmägtiges efterrättelse meddelade blifvit ; hafva Riksens Ständer, som funnit denna inskränkning icke ännu kunna upphafvas , hos Kongl. Majit i underdånighet begärt att detta förhållande måtte allmänneligen kungöras, med tillkännagivande att, intill dess annorlunda varder af Riksens Ständer beslutadt och behörigen kungjordt , kommer utväxling af Silfver mot Transportsedlar, att hädanefter, liksom de sednast förflutna åren, vara inställd ; utom i de serskildte fall, hvarom Riksens Ständer låta Ban - Banko-Utskottets Betänk anden'.
101 ko-Fullmägtige nödige föreskrifter meddela.
Stockholm den 18 Februarii 1818.
Ständers Banko-Utskotts Betänkande, i frågan, huruvida de Fidei-Commisser, hvilka, enligt serskild Nådig tillåtelse, fått med Intekning graveras, må kunna af Riksens' Ständers Bank, såsom pant, antagas.
Sedan, uppå underdånig anmälan af Riksens Höglofl.
Ständer vid 1809 års Riksdag, .Kongl. Maja, genom Nådig Kungörelse af d. 3 April 1810, funnit godt förordna, att, i de fall då någon innehafvare al Fidei-Cornmiss-Egeridom, kunde komma i behof derå, mot Intekning, upptaga Lån, eller för Egendomen anse förmånligt, att få göra utbyte af lill Fidei-Comniisset hörande Jord, eller ock linna sig föranlåten att söka häfvande af visse uti Fidei-Commiss-Stiftelser Innehafvaren föreskrifne vilkor, ansökningar i desse och dylike ämnen, om Fidei-Commissers rätta metting och bästa tillämpning, och sorn icke röra frågor, hvilka emellan Fidei-Comrnissarier och Med-arfvingar kunna yppas och enligt Allmänna Rättegångs-Ordnirigen måste behandlas, böra hos Kongl. Majtt i underdånighet anmälas på det Kongl. Maj.-t med Dess Högste Domstol, i likhet med annan förklaring öfver Allmänna Lagar och Författningar, må dervid efter sig företeende omständigheter kunna förfa - Brfnho-TJtskottets Betdnhanden. ra; liar ilen fråga i följd häraf uppstått, huruvida Lån på sådane Egendomar af Fidei-Commissnatur, hvilka enligt serskild Nådig tillåtelse fått med Inteckning till större eller mindre belopp graveras, kan och bör från Banken meddelas af den Fond som till utlåning på Fastigheter blifvit af Riksens Höglofl.
Ständer anslagen?
Tvenne under loppet af år 18 >6 til!
Banken inkomne Lån-ansökningar i denne väg, blefvo, enligt förr vanlig praxis, och under åberopande af 63 Banko-Ordningen, som stadgar, ’’att inge Norrköpings Besluts- och Länegods, eller de som dependera af någon Special Kongl. Confirmation skola uti Läne-Banken till , Pant emottagas’’ hos ZBankens Commissarier afslagné; hvaremot Herrar Banko-Fullmägtige, sorn uppå häröfver inlomne Besvär, och i enlighet med Banko-Fiskals-Embetets infordrade utlåtanden, ansågo berörde stadgande ej varä till ifrågavarande fall lämpligt, i ämnet tneddelt så beskaffad Resolution, att, så vida Lån-handlingarne i allt öfrigt vore i det skick Författningarna föreskrifva och Bankens nödiga Säkerhet fordrade, något gällande skäl till vägran för sådane Egendomars beläaaing éj kunde hämtas af deras ursprungliga, men 1 mon af Intecknings-beloppet förändrade, FideiCornmiss-Natur, enär det ej kunde antagas, att en inteckning, meddelad i grund af serskild Nådig tillåtelse, skulle för Banken eller Långifvare i gemen , medföra mindre säkerhet och rätt att vid bristande betalning söka sin ersättning och förnöjelse utur Panten ärt sorn enligt
Lag ager rum i fråga om annan intecknad fastighet; Och skulle Bankens Commissarier sålunda äga, Banko-Uiskottets
Be t'dnh anderC.