Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Vidare hade Ofver-direktören vid Landtmäteriet, tili hvilken ofvanbemälde tvänne Chefers yttranden remitterats, under förklarande det han fortfarande hyste den åsigt, att ekonomiska karteverket lämpligast borde ställas under Topografiska korpsens ledning, i underdånighet anfört, hurusom Landtmäteri-kontorets göromål då högst betydligt ökats, ehuru dess ringa tjenstemannapersonal blifvit oförändrad, och att det dåmera vore omöjligt att väl besätta rekognoscörstjensterna med mindre en högst betydlig arfvodestillökning beviljades, men att ett sådant förfaringssätt vore orimligt, helst, enligt det af Chefen för Topografiska korpsen afgifna här ofvan omförmälda förslag, någon förhöjning af arfvodena icke skulle erfordras om ekonomiska karteverkets bearbetande öfverlätes åt Topografiska korpsen.
Vid denna tidpunkt hade dåvarande Landshöfdingen P. H. Widmark den 31 Januari 1839 till Chefen för Civil-departementet inkommit med ett vidlyftigt yt trande af innehåll hufvudsakligen, att Widmark ansåge det mindre välbetänkt och såsom en misshushållning med Statens medel att i rikets södra och medlersta provinser utarbeta ekonomiska kartor annorlunda än att Topografiska korpsen å sina specialkartor insatte ekonomiska och statistiska detaljer, men att deremot i de sex nordligaste länen ekonomiska kartor borde med all kraft upprättas under inseende af Läns-styrelsen och Afvittrings-styresmannen.
Slutligen hade Chefen för Topografiska korpsen och Professoren Selander, uti af dem afgifna underdåniga utlåtanden, hvar för sig förordat, de ekonomiska kartearbetenas öfverlemnan e åt Topografiska korpsen, samt tillika anfört, den förre att
Landtmåteri-korpsen saknade icke blott personal utan äfven traditionela arbetsmethoder vid bildande af en rekognoscörs-korps för cfvanberörda ändamål samt organiserad tillsyn vid de ekonomiska kartearbetenns handläggning — och den sednare, att inom Landttnäleri-korpsen saknades do insigter, sorn vore erforderliga för alt astronomiskt och geodetiskt bestämma sådana punkter, å hvilka hvarje större 14 Stats-Utskoltels Utlåtande M 99. kartevork, för alt hafva full! värde, måste grundas, och alt vid detaljmätningarne åtskilligt skulle komma all utföras dubbelt, om de topografiska oell ekonomiska arbetena ställdes under olika delning och på sådant satt håde kostnad och tid utan ändamål förslösas.
Efter alt sålunda hafva redogjort för de af vederbörande myndigheter i detta ämne uttalade åsigter, har Herr Ljungberg vidare anfört, att ehuru, på sätt han visat, alla myndigheter, som i ämnet sig yttrat, ansett de ekonomiska karlearbetena icke kunna väl utföras af Landtmäteri-korpsen utan böra verkställas af Topografiska korpsen, Kongl.
Majit det oaktadt ej mindre i bref till Öfverdirektören vid Landtmäteriet, jemte erinran derom, att, i händelse det ekonomiska karteverkets verkställande uppdroges åt Topografiska korpsen, de derför beviljade medel kornme att dragas från den Hufvudtitel, hvartill de af Rikets Ständer blifvit anslagne, förordnat, att det ekonomiska kartevcrket fortfarande skulle stå under inseende och ledning af Öfverdirektören med bit äde af Öfveringeniören och ingeniörerne i Landtmäterikontoret, och i sammanhang dermed dels anbefallt Ofverdirektören att antaga skickliga personer till kartografer, hvilken benämning de vid det ekonomiska karteverket anställde rekognoscörer skulle erhålla, mot årsarfvoden af 1,000 lill l,f?00 R:dr allt efter personens ådagalagda skicklighet och tjenstenit, förutom 300
R:dr i resepenningar och af högst 2,500
R:dr för den kartograf, som antoges till förman, och dels föreskrifvit att, till befordrande af större säkerhet, enhet och skyndsamhet, Topografiska korpsens m. fl kartor borde begagnas; att skalan i allmänhet skulle vara Vso.ooo^dels; att arbetena skulle börjas dels i något af de närmast Stockholm belägna länen och dels i Norrbottens län, under Landshöfdingen Widmarks ledning samt att denne skulle ega att för sitt län disponera 10,750 R:dr och Ofverdirektören för hela riket i öfrigt 11,000 R:dr årligen — än ock, efter det Ofverdireklören i underdånig skrifvelse den 19 September sistnämnda år anmält, att tillräckligt antal skicklige sökande till karlograftjcnsterna sig icke anmält och alt sådane, enligt Ofverdirektörens förmenande ej heller skulle kunna erhållas utan alt årsarfvodena ansenligt förhöjdes, i nådigt
Bref den 16 näslderpåföljde
December entledigat Öfverdirektören från dennes uppdrag att öfverse och leda det ekonomiska karteverket, samt lill Styresman derför utnämnt Ingeniören Gustaf Ljunggren; alt de ekonomiska kartarbetena derefter börjats inom Upsala län, hvarest Styresmannen jemte tre kartografer varit sysselsatte i tre år och än ytterligare komme att sysselsättas det fjerde året, innan länet hunne blifva kartlagdt och beskrifvet; att detta arbete, enligt Styresmannens uppgift, komme att kosta 11,000 R:dr, oberäknadt 16,500 R:dr för kartornas gravering; att Styresmannen ansett sig böra begära en summa af icke mindre än 50,000 R:dr för det ekonomiska kartearbetets fortsättande i alla andra län utom Norrbottens, på det, såsom Styresmannen yttrat, kartor och beskrifningar öfver eli helt län skulle kunna hvartannat år hinna fullbordas och från trycket utgifvas, hvaraf motionären ansett följa att, om äfven ett så högt an - Stals-Utskollets Utlåtande M 99.
15 slag beviljades, det dock skulle åtgå 44 år innan karteverket för de 22 länen utom Upsala oell Norrbottens kunde blifva färdiga; samt alt utarbetandet af karteverket öfver Norrbottens län, sorn’ varit bandlagt sedan medlet af år 1859 årligen kost14, 750 R:dr och troligen komme all i ännu flera år erfordra ett lika belopp.
På grund af dessa förhållanden och då, enligt motionärens tanke, det ekonomiska karteverket, sådant detsamma nu vore ordnadt, erfordrade ojemförligt större både kostnad ocb tid, iin om det ställdes under Topografiska korpsens ledning, har Herr Ljungberg hemställt, att de af Kongl.
Majit äskade 40,000 R:dr för ekonomiska karteverkels bearbetande, väl måtte beviljas, men uppföras, icke såsom Kongl.
Majit föreslagit, å Sjette Hufvudtiteln, utan bland Fjerde Hufvudtiieln tillhörande extra anslag under Topografiska korpsens arbeten, och en så lydande rubrik: »Till bearbetande af rikets ekonomiska karteverk» samt med vilkor att detta verk mätte ställas under Chefens för nämnde korps tillsyn och ledning, äfven hvad Norrbottens län anginge; och har slutligen motionären uttryckt sin önskan att den personal, som nu är anställd vid det ekonomiska karteverket, malte såsom ett erkännande af dess arbetsamhet och bemödanden varda vid sina inkomster bibebållrie, emot det att de inom \
Topografiska korpsen utföra de arbeten, som af korpsens Chef kunna blifva dem uppdragna.
Utskottet, som ansett en närmare utredning af denna fråga vara af vigt för betryggande af det ekonomiska karteverkets fortgång på ett sätt, sorn må tillfredsställa fordringarne på detta för fäderneslandets statistik så inagtpåliggande arbete, har dels förskaffat sig kännedom om hvad vidare i ämnet förekommit, dels af Styresmannen för karteverket förskaffat sig upplysningar om arbetets fortgång och den begagnade arbetsmethoden.
Härvid har Utskottet erfarit, att redan den 8 Oktober 1852 dåvarande Chefen för Topografiska korpsen, General-Löjtnanten Akrell, afgifvit ett underdånigt utlålande i fråga om sockenkarteverkets öfverlemnande åt denna korps, uti hvilket utlåtande bemälde Chef, efter alt hafva erinrat om sockenkarteverkets bestämmelse att utgöra den bästa och säkraste grunden för utarbetande af en sockenstatistisk och det stora värde, detta verk eger i ekonomiskt-statistiskt hänseende samt att bedömandet, huruvida detta gagneliga verk bör utföras af Land inä ter i-staten eller Topografiska korpsen, mäste bero af hvardera korpsens i öfrigt egande tjensteåligganden ocb dessas närmare eller fjermare förvandtskap med berörda sockorikartearbeten, yttrat följande: »Topografiska korpsen har, jemte sin militära bestämmelse, den att upprätta ett fullständigt karteverk öfver riket och att deraf sammandraga och utgifva general- och provinskartor.
Landtmäteri-statens föremål och åliggande är att förrätta egomätningar, egoskiften, med många flera, för allmän och enskildt eganderätt, äfvensom landthushållningens förkofran lika nödiga och magtpåiiggande arbeten.» »Men sockenkarteverket, till sin idé rätt uppfaltadt, är ett sammandrag, en socknevis uppgjord öfveisiglslatla af förutgående, på stället granskade och berigtigade, 16 Siats-Utskottets Utlåtande M 99. landtmäteri-förrättningar.
Sockenkartan måste, i förhållande till sin mindre skala, innehålla detsamma som de hemmans- och by-kartor, hvaraf hon är sammansatt, således noggrannt upptaga ej endast hemmanens inbördes gränser, utan ock vidden af åker, äng, utmark och impedimenter, hvaremot markens omvexlande, af odlingen oberoende, ylformer utgöra biförernål, som blott delvis, icke i sammanhang och med behörig hållning, kunna på sockenkartan intagas.» »Icke nog härmed:
Hemmans- och bvkartorna innehålla äfven större delen af de uppgifter, sorn hufvudsakligen ingå i sockenbeskrifningarne, såsom: hemmantal och lägenheter; kameral-natur; areal och beskaffenhet af åker, äng, skog och betesmark m. m. samt qvarnar, sågar och öfrige näringslägenheter, af hviika uppgifter, på stället kontrollerade, ortens landtbruk och öfriga näringsförhållande kunna vida säkrare utrönas än af de summariska uppgifter, som erhållas af kronobetjeningen, hvars kunskapande i denna väg alltid mötes af ovilja och oftast misstros såsom förebud tili ökad beskattning» »Vid sockenbeskrifningars författande, liksom vid landtmäteriförrättningar i allmänhet, förekommer ej sällan behof af en närmare bekantskap med ekonomiska författningar, kameral-lagfarenhel, praktisk landthushållning m. fl. ämnen, i hvilka landtmätaren icke får vara främmande.
Han har också, under sin tjensteutöfning många tillfällen att om orlliga förhållanden skaffa sig upplysningar och samla erfarenheter, med ledning af hvilka han, lättare och säkrare än hvarje annan, kan pröfva och berigtiga uppgifter, erhållna såväl på enskild som officiel väg, och äfven genom sannolikhetsberäkningar sluta till omständigheter, hvarom kunskap icke på annat sätt kan erhållas.
De arbeten, som förekomma vid sockenkarteverket, ligga alla inom gränsorna af landtmätarens kallelse, förmåga och verkningskrets, och utgöra ett tillämpadt resultat af hans öfriga tjenstebefattningar.» »Af de båda karteverkens skiljaktiga beskaffenhet följer äfven en stor olikhet i sättet att dem bearbeta.
Annat är att geometriskt uppmäta en mindre jordrymd, och annat att, på förut sammansatt stomkarta, affatta en större nejd genom rekognosering.
Båda sätten grunda sig på samma teori, men hvartdera fordrar, vid utförandet, helt olika färdighet, omdöme och vana.
Den ombylliga personal, som, under topograf-olficerares ledning, begagnas vid rekognosceringarna, har i följd af sin militära bildning en på förhand vunnen bekantskap med dessa förrättningar; men den eger icke, om ej undantagsvis, de insigter, som landtmätaren behöfver under sin tjensteutöfning och äfven vid sockenkartearbetena tagas i anspråk.
Man skulle således bibringa denna personal, för att få den fullt användbar, de kunskaper, som redan stå till buds inom landtmäteripersonalen; en omväg och tidsutdrägt, som illa skulle kunna förenas såväl med den förstnämndes, som med Topografiska korpsens öfriga tjensteförbållanden.
Huruvida sockenkarleverket skulle på detta sätt, under Topografiska korpsens ledning, kunna »säkrare, skyndsammare och med mindre kostnad Stats-Utskottets Utlåtande M .9.9. 17 kostnad bringas till önskligt slut», är åtminstone ganska osäkert; för min del befarar jag att motsatsen skulle inträffa.
Den säkra följden af detta för Topografiska korpsen nya uppdrag skulle blifva: rubbning och hinder i dess egentliga arbeten, och alt rikets allmänna karteverk skulle ansenligen fördröjas.»
I afseende å denna fråga har nuvarande
Styresmannen för det ekonomiska karteverket, Ingeniören G.
Ljunggren, upplyst: alt förutsättningen derom, att de utaf Topografiska korpsen upprättade kartestommar kunna begagnas för kartografernas arbeten vore origtig, dels emedan dessa karteslommar hittills blifvit affattade uti 'sooootdels skala, då deremot för det ekonomiska karteverket erfordrades, enligt Kongl. Brefvet den 15 Februart 1861, sådana i skala af '/Wiotdel, dels emedan Topografiska korpsens kartestommar icke vore så sammansatta att de för det ekonomiska karteverkets behof kunde användas, och ej heller beskrefve nödiga gränsförhållanden, hvartill komme att dessa stommar icke, på sätt för de ekonomiska kartearbetena vore föreskrifvet, upptoge hvarje hemmans areal och dennas olika fördelning i åker, äng, skogsmark m. m.; att geodetiska mätningar blifvit verkställda öfver hela södra och medlersta Sverige ända till höjden af Gefle, hvadan i detta afseende något hinder för arbetenas fortsättning genom kartograferna icke förefunnes; att den uppgift, som vore lemnad om arbetenas fortgång, icke finge lydas på det sätt, motionären gjort, emedan, om ock kartor öfver ett hell län icke blefve färdigtryckta förr än 2 år efter det mätningarne inom samma län börjat, så kunde icke desto mindre, af skäl att, under det alt kartorna för ett län tryckas, mätningarne fortgå inom ett annat, fullständiga kartor öfver ett län hvarje år ut komma, hvaraf visade sig att endast hälften af den tid motionären uppgifvit erfordrades för arbetenas fullbordande; att ifrån slutet af år 1859 till och med år 1862 hade inom Upsala län 11 härader, innehållande tillsammans 31,5 qvadratmil, blifvit karllagde och beskrifne, hvadan sålunda hvarje kartograf under denna tid i medeltal uppmätt och beskrifvit omkring 3 qvadratmil om året; och bade utgifterna för dessa arbeten under förenämnda 3 år utgjort 50,366 B:dr 4 öre, hvilken summa, fördelad på de kart lagde 31,5 qvadratmilen, visade en kostnad för hvarje qvadratmil af omkring 1,600 R:dr; att derföre motionärens åsigt att de ekonomiska kartearbetena för närvarande erfordrade en ojemförligt större kostnad och tid, än om de ställdes under Topografiska korpsens ledning, desto mindre vore vigtig, som, vid jemförelse emelian de medel, hvilka under åren 1860, 1861 och 1862 blifvit ställde till Topografiska korpsens disposition och de arbeten, som, enligt Kongl. Maj:ts vid sednaste och innevarande riksdag afgifne nådiga Berättelse om hvad i Riket ocb dess Styrelse sig tilldragit,
blifvit, af nämnde korps under sagde tid utförda, visade sig att Tofft/». lill R.
Vrot. 1862 & 1863. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 9 Baft. 3 18 Slals-Ulskottels Utlåtande JYt 99. pografiska korpsen under nämnda Ire år från Slatsverkel utbekommit tillhopa 234,800
R:dr; och att bemälde korps, som redan år 1859 haft under arbete två blad af kartan öfver Skåne, sedermera oafbrutet varit sysseltalt med kartläggning af nämnde provins, utan att, såvidt af högstberörda till Rikets nu församlade Ständer afgifne nådiga Berättelse kunnat inhemtas, korpsen varit med kartearbeten å annan ort upplagen; att Malmöhus och Christianstads län vid 1862 års utgång endast kunde blifva färdiga på fältet; hvadan och då berörda Iva län, enligt Hahrs Statistiska Tablå, innebölie tillsammans en yta af 93,603 qvadratmil, kostnaden för hvarje qvadratmil borde antagas uppgå till omkring 2,500 R:dr; samt alt några svårigheter hittills icke mott att från Landtmäteristaten erhålla fullt lämpliga personer till besättande af kartograf-tjensterna.
Med afseende å hvad sålunda förekommit och hufvudsakligen delande de åsigter General-löjlnanten Akrell uti här ofvan åberopade underdåniga utlåtande framställt, har Utskottet trott någon förändring uti det af Kongl. Maj:t genom nådigt Bref af den 16 December 1859 meddelade beslut om det ekonomiska karteverkets ställande under en särskild styresman icke böra ifrågakomma.
För de tabellarisko uppgifternas samlande och ordnande, med ledning af tillgängliga skifteshandlingar m. m , är nemligen nödigt att känna såväl de olika skiflesmelhoderna som åtskilliga kamerala författningar.
Denna kännedom måste hvarje Landtmätare ega, hvaremot densamma endast undantagsvis torde förefinnes hos Topografiska korpsens officerare, hvilket sistnämnda förhållande synes innefatta ett väsendtligt skäl emot den ifrågaställa förändringen.
En annan omständighet är den, att Topografiska korpsens öfvertagande af berörda arbeten kunde, med afseende å de olika ändamålen med det ekonomiska och topografiska karteverket, hafva till påföljd att ettdera af dessa ändamål blefve företrädesvis uppmärksammadt, möjligen på det andras bekostnad.
Då härtill kommer att motionären framhållit såsom önskvärdt, att den personal, som nu är anställd vid det ekonomiska karteverket, måtte, såsom ett erkännande af dess arbetsamhet och bemödanden, varda vid sina inkomster bibehållna och motionären sålunda egentligen synes afse endast den förändring, att denna personal, som för närvarande eger en särskild styresman, hädanefter blefve ställd under Chefens för Topografiska korpsen ledning, så och då de väsendtligaste skälen, som af motionären blifvit till stöd för denna åsigt anförda, icke synts Utskottet vara af beskaffenhet att desamma böra gifva anledning till en sådan förändring, hemställes, att Herr Ljungbergs uti ofvannämnda motion framställda förslag, att det ekonomiska karteverket skulle ställas under Topografiska korpsens ledning och, till följd deraf, det anslag, som för nämnde karteverks fullbordande komme att beviljas, uppföras bland fjerde Hufvudliteln tillhörande extra anslag, icke måtte vinna Rikets Ständers bifall. Stats-Utskottels Utlåtande M 99. 19 Vidkommande åter Kongl.
Maj:ts nådiga framställning om förhöjdt anslag för ifrågavarande karteverks skyndsamma fullbordande, så har Utskottet icke kunnat förbise vigten af detta gagneliga arbetes fortskyndande, hvilket Utskottet trott böra på allt sätt befrämjas.
Med hänsyn härtill har Utskottet fästat sin uppmärksamhet dervid, att sedan Styresmannen för det ekonomiska karteverkel till Kongl. Majit ingifvit underdånigt förslag till nytt formulär för de tabellar i ska beskr ifningarnes uppställning, Kongl.
Majit efter alt deröfver hafva inhemtat yttranden af Öfver-direktören vid landtmäteriet äfvensom Statistiska Beredningen, i bref till Styresmannen den 14 November sistlidet år, bland annat, stadgat den förändring uti hittills gällande föreskrifter att hvarje hemman och lägenhet, som enligt Jordeboken utgör en possession för sig sjelf och antingen af ålder vore enstaka eller ock undergått sådant skifte, som ej utan alla delegares medgifvande kunde rubbas, borde i beskrifningen upplagas.
För den händelse denna nådiga föreskrift fortfarande kommer att tillämpas, torde det icke vara att påräkna att de ekonomiska kartearbetena kunna fortgå i samma förhållande till det beviljade anslaget som hittills.
Skulle åter Kongl. Majit finna de härom gifna föreskrifter kunna, utan ändamålets förfelande, i så måtto ändras, att särskilda beskrifningar må lemnäs endast för enstaka hemman och lägenheter med egna egoområden och för byar i sin helhet, skulle sådant ofelbart verka till arbetenas påskyndande.
Ehuru, på sätt vid behandlingen af Herr Ljungbergs motion yttrats, Utskottet anser att de topografiska och ekonomiska kartearbetena böra fortgå hvart för sig under särskild ledning, har Utskottet likväl trott det böra lända till betydlig lättnad, synnerligast för Topografiska korpsens arbeten, om inom de länder triangelmätningar blifvit af nämnde korps utförda och fasta punkter bestämda, det ekonomiska karteverket finge, så vidt sådant utan olägenhet för det topografiska arbetets bedrifvande kan ske, föregå detta, hvarigenom den väsendtliga fördel vunnes att de ekonomiska kartestommarne, hvilka i och för det ändamål, för hvilket de äro afsedda, måste vara med synnerlig noggrannhet upprättade, äfven kunde för de topografiska kartearbetena begagnas.
Med stöd af hvad nu blifvit anfördt och då Utskottet nogsamt insett det ökade värde, som det i sig sjelft gagneliga ekonomiska karteverket måste vinna genom att inom möjligaste korta tid blifva fullbordadt, samt Utskottet, i likhet med hvad såväl Styresmannen för ekonomiska karteverket och Landshöfdingen i Norrbottens län, som ock Ofver-direktören vid landtmäteriet derom yttrat, funnit särskildt anslag böra beviljas för kartearbeten uti nyssnämnda län, får Utskottet hemställa, att Kongl.
Majits nådiga Proposition måtte på det sätt bifallas, att, utom den för rikets ekonomiska karleverk på ordinarie stat an slagna summa af 6,000 R:dr, under nästa statsregleringsperiod för enahanda ändamål anvisas ett extra anslag af 54,000 R:dr årligen, 20 Stals-Utskottets Utlåtande M 99. att från Riksgiilds-konoret utgå, samt att deraf 10,750 R:dr må användas för bekostande af kartearbetena i Norrbottens län.
Öfvcr-Ståthållare-Embetet. t2:o) Härvid har Kongl. Majit i nåder föreslagit: o) att den på Riks-staten för Öfver-slåthållaren uppförda Ion, 6,682 R:dr 45 öre. hvaruti 406
R:dr 50 öre ingå såsom beräknad förhöjning för 271 tunnor under lönen inbegripen spanmål, men, under vilkor att ljuspenningar och beräk - ning af spanmålsförhnjning under lönen komma att upphöra, ökas till 10,000 R:dr, eller med . . . . 3,317: 55; b) att lönen för Sekreteraren hos Öfver-ståthällare-embctet måtte från dess nuvarande belopp 3,000 R:dr, höjas till 3,500 R:dr, eller med . . 500: — hvarigenom motsvarande ersättning för förlorade inkomster af passlösen ej komme vidare att erfordras; c) att lönen för den hos Sekreteraren tjenstgörande Kanslisten måtte bestämmas till likhet med aflöning i lägsta lönegrad i andra embetsverk, eller 1.000 R:dr, och alltså ökas med 100: — samt d) att till aflöning åt fyra nya Exekutionsbetjenter, å 300 R:dr för hvardera, må anvisas 1.200 R:dr.
Vidkommande den ifrågaställda tillökningen i Ofver-ståthållarens aflöning, så inhemtas af oftaåberopade Statsråds-protokoll att, uti underdånig skrifvelse den 28 Januari 1862, dåvarande öfver ståthållaren, Grefve J. E. Hamilton, fästat uppmärksamheten pä otillräckligheten af Öfver-ståthållarens dittills varande aflöning, hvilken, utgående dels från Statsverket, och dels af Stockholms stads kassa, då utgjordes, så kallade ljuspenningar oberäknade, af lön från Statsverket, enligt Kongl. Brefvet den 23 Februari 1858, utförd till R:dr R:mt 6,682: 45, taffelpenningar från Stadskassa!) 4,500: — samt anslag till ved, likaledes utgående från Stadskassa!) ....
1,500: — eller tillsammans R:dr R:mt 12,682: 45; dervid Grefven, bland annat, anfört, att den allmänna stegring, lefnadskostnaderna under sednare årtionden varit underkastade, föranledt beviljande af betydliga tillökningar uti ej mindre Statens än Stockholms stads embets- och tjeustemäns lönevilkor, m ii att, vid de tillfällen, då förslag till sådana löneförbättringar för öfriga embets- och tjenstemän hos Öfver ståthållare embete! eller för ledamöter och tjenstemän vid Stockholms Magistrat, hvars preses Öfver-st ål hällaren vore, blifvit framställda eller förordade, någon dylik förmån icke, till följd af särskilda omständigheter, blifvit ifrågasatt för Öfver-ståthållaren, hvadan hans löneförmåner ännu vä - Stats-Utslcollets Utlåtande JM 99. 21 sendtligen vore desamma, som för längre tider tillbaka Grefve
Hamilton hade emellertid ansett sig böra utverka sådan förbättring för framtiden i Öfver-ståthållarens lönevilkor, att de uppoffringar af egna tillgångar, som embetets innehafvande i allt fall medförde, icke komine att stå i allt för stort missförhållande till aflöningens belopp, och hade derföre i underdånighet föreslagit, dels att det från Stadskassan under namn af taffelpenningar utgående årliga lönebidraget måtte från 4,500 R:dr ökas med 3,000 R:dr till 7,500 R:dr och denna tillökning utgå från och med månaden efter den, hvarunder embetet nästa gång tillsattes, dels ock att Statsverkets bidrag till Öfver-ståthållarens aflöning mätte höjas till 10,000 R:dr, att fördelas i egentlig lön och taffelpenningar.
Sedermera hade Stockholms stads Drätsel-kommission samt Magistraten och Borgerskapets Äldste blifvit hörde i hvad Stadskassans bidrag angick och dervid tillstyrkt och beslutat, att nämnde bidrag för en blifvande Öfver-ståthållare förhöjdes med 5,000 R:dr till fördelning så att taffelpenningarne ökades med 2,500 R:dr eller till 7,000 R:dr och vedanslaget med 500 R:dr eller till 2,000 R:dr.