Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Genom afdelningsdireklioneus urskillning, vid beviljande af creditiver och lån i privatbanken hafva de befarade olägenheterne eller vinglener och ,, »ii 1 /r- jfcm-ofi cl/rvfo fnrpknmmilS. n t
I »v» n rr n »1 o in Inn rAII/la 1 O II il T’ I 32 På grund af desse förhållanden, finnér Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande sig böra vitsorda att nämnde bank utöfvat ett välgörande inflytande och att nedläggandet deraf skulle, om icke andra motsvarande inrättningar anordnas, försätta Länets innevånare uti den mest vådliga och bekymmersamma belägenhet.
\ isserligen hafva klagomål låtit höra sig, såväl deröfver, att banken skall minskat sitt rörelsekapital just då penningebristen varit störst, sorn ock, att diskontlån, då de utlemnats blott på 4 månader, icke motsvarat deras ändamål; men då det ena eller andra otvifvelaktigt varit en följd af bankstyrelsens omtanka för bankens säkerhet och af de vilkor, hvarunder den blifvit privilegierad, torde nämnde olägenhet icke böra inrättningen, sådan den framträdt, eller dess styrelse till last föras.
Släderne i Länet hade vid 1842 års mantalsskrifning:
Mariestad 1,570 innevånare, deraf 990 skattskrifne.
Lidköping 2,011 „ 1,303 Skara 1,639 „ „ 964 Sköfde 669 „ 426
Hjo 620 „ 417 Fahlköping 574 „ „ 362 Dessa städer utgöra Mariestad 3j, Lidköping 4f> Skara i£, Sköfde Hjo i och Fahlköping £:dels båtsmansrote, hvarföre vacance-afgift erlägges.
Beloppet af denna likasom statsbidragen af städerna, deras ägovidd m. m. utvisar tabellen; om deras undervisningsverk, sjuk- och fattigvårdsanstalten är här förut ordadt.
Der finnas: i Klädes- och Ullväfnadsfabrik med 24 arbetare och tillverkningsvärde R:dr 29,154: 4 Snusfabriker med 8 arbetare och tillverkningsvärde „ 9,930: 1 1 Färgerier med a5 d:o d:o 8,625: 17 diverse smärre fabriker med 54 d:o d:o . . . . „ 26,574:
Summa R:dr 74,283: — — Marieholm i LandsCanzliet den 3 Mars 1844- H. A.
DORCHIMONT. fV. Hedenstjerna.
Lundberg. lillie 9SAJT*1ES BEFALLNINGSHAFVANDE» UTI Örebro Län TILL KONGL. MAJIT i underdånighet afgifne FEMÅRS-BERÄTTELSE för Åren 1837, 1838, 1839, 1840 och 1841.
TRYCKT HOS P. A. K ÖHSTEDT & S o 9> E It, Kongl.
Boktryckarn. l :o Länets allmänna beskaffenhet har icke undergått någon förändring under ifrågavarande fem år. 2:0 Invånare.
År 1840 utgjorde, enligt mantalslängderne, länets folkmängd 122,723, utaf hvilka 59,227 mankön, 33,153 skrifna i mantal och 26,074 manlalsfria, samt 63,496 qvinkön, 35,920 skrifna i mantal och 27,576 mantalsfria, dock är i qvinqvennii-tabellerne folkmängden högre upptagen; hvilken skiljaktighet, äfven tillförene anmärkt, icke kan ensamt tillräknas mindre noggranhet vid mantalsskrifningarne, då dessa förrättas enligt specifika uppgifter ur kyrkoböckerna; hvarföre och enär samma böcker borde ligga till grund jemväl för qvinqvennii-tabellerna, anledning icke saknas som skulle tabellerna till en del upprättas efter approximatif kalkyl.
Vid jemförelse emellan 1835 och 1840 årens manlalslängder visar sig en tillökning i folkmängden med 3,703 personer.
Och har länet haft den lyckan att undgå missväxter och mera vidsträckt härjande farsoter, ehuru i sistnämnde hänseende företer sig, att vissa år smittosamma sjukdomar varit gängse, bland hvilka må nämnas en feberepidemi, som år 1837 angrep mer än 100 af invånarne å den i Hjelmaren belägna ön, Winön, hvars befolkning icke kan skattas högre än till 200, samt rödsoten, som hösten 1838 utbröt och lill påföljande året fortfor, hufvudsakligast inom sydöstra delen af länet.
De anmälda sjukdomsfallen voro då inom Örebro Provincial-läkare-distrikt 1,268, i hvilka 365 personer atled o.
Folkets bildning är otvifvelaktig! i framskridande och visar sig inom Landslagen mera jemnt spridd, då deremot i Bergslagen de bergsmän, hvilkas förmögenhet medgifver v idsträcktare affärer och mera tillfälle lill odling af deras själsföimögenheter, också mera synbart höja sig öfver massan; men i bredd 4 dermed följer böjelsen för yppigare lefnadssätt, som genom exemplet sprider sig äfven till dem, hvilkas tillgångar deraf lida.
Allmogens angelägenheter, som fordra skrif kunnighet, skötas till det mesta af dem sjelfve eller genom de förståndigare bland dem, som vunnit ett allmännare förtroende.
För folkets sedlighet är mycket alt hoppas af den tilltagande böjelse för nykterhet, som visar sig särdeles hos uppväxande slägtet; och dertill skall också betydligt bidraga hvad som göres för folkskolor.
Den utaf Herr JustitieStatsministern för år 1841 afgifna underdåniga berättelse om brottmålen visar i afseende å detta län, att utaf 400 för brott dömde mera än fjerdedelen bodde utom domstolens jurisdiktion.
Med denna åsigt öfverensstämma ock de upplysningar, som vinnas af den underdåniga Berättelse, Kongl, styrelsen för fängelser och arbets-inrättningar i Riket för år 1839 afgifvit, nemligen att utaf de i fästningsfängelserna samt vid arbets- och korrektions-inrättningarne, äfvensom vid Pionier-Corpsen, intagne personer, ett mindre antal, i förhållande till folkmängden, varit födde i Örebro län än i de fleste andre länen.
Folket kan i allmänhet berömmas för idoghet; och under de år, som denna underdåniga Berättelse omfattar, har jordbrukaren bibehållit sig i välmåga och bergsmannen ännu mer förkofrat sig genom de förmånliga konjunkturer, som då ännu ägde ruin och manade honom att högt uppdrifva sin tillverkning.
Derigenom ökade sig ock tillfälligtvis arbetsförtjensten för den fattige, hvars daglön förhöjdes; och fattighjonens antal inom Bergslagen minskades, sä att när t. ex. fattigbidragen inom Leke och Carlskoga Bergslag i sista Femårs-tabellen upptogos till 3/228 R:dr 24 sk., desamma nu äro beräknade endast till 2,164 R:dr; dock visar sig icke en sådan skillnad i siffran uti de uppgifter, som inkommit från andra Bergslag, hvilka mera gynnats af jevn-konjunkturerna.
Arbetsstyrkan är i allmänhet tillräcklig och vissa tider öfverflödig för länets behof.
Med jemförelse af olika förhållanden under särskilda tider af året, kan man antaga såsom medelpris å ett karldagsverke inom Landslagen 20 sk.
Banko och i Bergslagen några skillingar högre. 3:o Nciringcirne.
Åkerjordens af ålder brukliga indelning i tvänne lika gärden, hvaraf det ena till största delen, eller den, som skall besås med råg, hvete och korn, ligger i träde, kan väl ej ännu sägas vara i allmänhet förändrad; men den redan i förra underdåniga berättelsen antydda håg att på 5 trädesjorden göra inkräklningar fortgår, och allmänt visar sig ett lifligt deltagande i hvad som rörer landthushållningen och dess förbättrande.
Särdeles 1 Bergslagsoi teine har omtankan för ökad tillgång pa foder till ladugårdens utvidgning och lättare framfödande tilltagit, så att användandet af sådda foderväxter börjat blifva mera allmänt.
De fördelaktiga resultat, som visa sig å större landtbrukares med omsorg vårdade egendomar, väcka håg för lika brukningssätt och användande af dervid nyttjad förbättrad jordbruksredskap; i hvilket hänseende länets Hushållnings-sällskap sökt medverka, medelst anställande af profplöjningar och utdelning af premier.
Detta sällskap, inom hvilket tillfälle är beredt för ortens många och driftiga landthushållare, att meddela hvarandra sina rön och iakttagelser, har icke allenast fortfarit att låta införskrifva utsädes-råg från Finland för länets invånare, utan ock uppmanat till användande af Agronomen Johnsons upplysande och gagneliga råd och lärdomar vid de tillfällen, då han, under de honom anbefallde resor i riket, varit för orten tillgänglig.
Linodlingenj som icke anses för länet lönande, har måhända i det hela mera minskats än ökats, så alt länets invånare köpa lin från Norrland, Vestergöthland och andra orter.
Bränvinsbränning idkas i allmänhet till husbehof, men till afsalu af större landthushållare, äfvensom af allmoge, särdeles i trakten kring Askersund.
Boskapsskötseln har tillvunnit sig mera omtänksamme landtbrukares synnerliga uppmärksamhet, i afseende å så väl kreaturs-racers förbättring, som ock tjenligare sätt för utfodringen.
Ädlare foderväxter blifva mer allmänna; och rofvor hafva på några ställen blifvit företrädesvis begagnade till utfodringen.
Önskligt vore om nyttan af detta utfodi ingssätt verkade dess allmännare antagande till fyllnad i den vanligen otillräckliga fodertillgången.
För be främjande af bättre kreaturs-racers mera allmänna spridande, fortfara expositioner af kreatur, dervid Hushållnings-sällskapet utdelar premier.
De flera Schäferier, som i Länet funnits, hafva under den tid, denna underdåniga Berättelse omfattar, kunnat, så länge ullpriset höll sig uppe, någorlunda vidmakthållas, fastän någon väsendtlig afsättning af får ej varit att påräkna.
Allmogens fårafvel är ej så utsträckt, att den fyller behofvet af ull; dock har man på flera ställen insett nyttan att erhålla får af Soulhdownsracen, såsom mindre ömtålig för klimatet och mindre kinkig på foder.
Enskildes
Skogarj ehuru af vissa possessionater väl vårdade, hafva be tydligen blifvit medtagne egentligen i följd af den högt uppdrifna bruks- och bergshandtei ingen, så att priset å skogseffekter stegrats samt ej mindre bergsmannen än landtmannen börjat inse nödvändigheten af en bättre hushållning 6 med skogen.
Såsom oseder, mot hvilka Bergs-Tings-Rätterne, efter menigheternas hörande, stadgat vitesförbud, äro att nämna getters vallning å hytteskogar och kolvedens afsvedning före dess upphuggande.
I skogshushållningen, bibehålles med få undantag det gamla blädningssättet; och förspordes vid 1839 års skogsransakning en allmän farhåga för den trakthuggnings-method, sorn, enligt Kongl.
Maj:ts Nådiga instruktion för Skogs- och Jägei i-staten af den 16 °Mars 1838, borde införas å liärads-allmänningarne och således allt sedan blifvit följd.
Under Kronans disposition äro endast bibehållne två krono-parker Tysslingen och Krämaremarken, hvilka, redan åren 1830 och 1831 indelade till trakthuggning, lenina tillgång till årligt afsalu.
Skogsplanterings-kassans tillgångar vid 1841 års slut utgjorde 2,556 R:dr 26 sk. io rst.
Skogarne i allmänhet hafva icke lidit af skogseld, stormar eller mask; dock påslås att uteblifna fröår vållat klen återväxt, för hvars upphjelpande frösådd å allmänningarne ägt rum.
Silfververk har icke varit drifvet än Helleforss, der malmfyndighet, som af föregående stollarbete blifvit öfverkol säd, började eftersättas år 1837, hvarefter malm samlats till silfversmältning, som likväl icke kom att verkställas förr än år 1842.
Inom Nya Kopparbergs
Bergmästaredöme saknas hvarken äldre eller nyare anledningar på sillverhaltig blyglans, fastän icke någon hittills funnits af lönande beskaffenhet.
Koppartillverkningen inom Nya Kopparberget, som ifrån år 1628, da Ljusnarsbergs koppargrufva upptäcktes, utgjort egentliga anledningen lill befolkningen af denna förut glest bebodda Finnmark, började för 50 år sedan, då koppargrufvornas malm-afkomst minskades, att undanträngas al jernhandteringen; och då bergslaget icke var hugad t att bedrifva kopparmalmsbrytningen i den skala, som, vid år 1827 hållne Bergs-kommissioner, föreslogs såsq.in vilkor för bibehållande af den för kopparrörelsen förunnade Bergs-fi älse-frihet, förklarades Nya Kopparberget år 1829 för jern-bergslag.
Elter den nya skattläggning, som år 1836 kom till stand, väcktes året derpå fråga om återupptagande af Gustafs schakt i Ljusnarsbergs-fältet, som var mer än lill hälften fyllt med vatten, och bergslaget öfverlemnade under vissa vilkor åt ett, bland dess intressenter, bildadt bolag att på 25 års tid bearbeta och lör allmänna 7 Bergslagets räkning försvara grufvorna.
Vid 1841 års slut hade detta bolag nedlagt omkring 20,000 R:dr
Rgs på schaktens tömning, konstens försättande i brukbart skick och Bonde-schaktets afsänkning; men i saknad af ändamålsenligt konstruerade smältverkstäder kunde af den icke obetydliga malmafkomsten icke då tillgodogöras mer än 35 SkU. koppartillverkning, som dock 1843 stigit till 259 SkU..
Den frihet från tionde, som under tolf år är beviljad detta verk, uppmuntrar lill fortsatt undersökande af malmfältet och återupptagande af flera grufvor, som från forntiden hvilat, deraf allmän och enskild fördel är att förvänta.
I öfrigt hafva tre kopparhyttor blifvit drifne: l:o Vid Mårsätter i Hammars socken med malm från Läggesta, Dislorps och Ingelsby grufvor i Lerbäcks bergslag, från Hässelkulla östra grufva i Winteråsa socken samt Håkansboda grufvor i Ramsbergs socken.
Tillverkningen har under de ifrågavarande åren utgjort:
År 1837 Garkoppar SkU. 93 — — St st. v. 1838 d:o 88 5 — 1839 d:o 46 —— —. 1840 d:o 104 1841 d:o 58 16 2 :r per medium 78 —- — Ehuru Håkansboda är beläget nio mil ifrån Mårsätter och således vida aflägsna re än öfrige förenämnde grufvor, har sedan år J838 Håkansboda-malm, såsom rikare, blifvit företrädesvis begagnad; och anses tillverkningen hafva betäckt omkostnaderne. 2:o Vid Sandbacken i Lerbäcks socken, der en del af intressenterne i Håkansboda grufvefält, på grund af Kongl.
Bergs-Kollegii privilegium af den t Juni 1841, anlagt en profhytta för 3 års tid.
Under samma år tillverkades derstädes af Håkansboda- och något Läggesta- samt Wena-Smedje-grufvemalm o5 SkU 1 LU 13 U. stapelstads vigt garkoppar; och 3:o vid Flögfors? i Ramsbergs socken, der öfrige delägare i Håkansboda grufvor år 1840 erhållit privilegium på en profhytta under lee är, samt påföljande året tillverkat utaf Håkansboda malm 60 SkU 9 LU stapelstadsvigt garkoppar.
I anseende dertill alt Märrgrufvan på Håkansboda-faltet gaf en malm, nog kobolt hal tig för att lemna smidbar koppar, flyttades arbetet derifrån år 1840 till den året förut upptagne Kommersgrufvan, hvilken genast visade sig äga en särdeles vacker tillgång på god och rik kopparmalm af 5 till 8 pro - cent och derföre egentligen gaf anledning till anläggande af en ny kopparhytta vid Flögforss.
Vid 184-1 års slut hade denna grufva, som var en liten skärpning norr örn Märrgrufvan, nått ett djup af femton famnar och innehöll god malm på 8l famnars längd samt tre famnars bredd, sträckande sig inåt Märrgrufvan.
Kopparmalmsuppfordringen har utgjort:
Ungefärlig kopparhalt. 1837. 1838. 1839. 1840. 1841.
SkU.
SkU. SkU. sm. sm.
Vid Håkansboda „ Hässelkulla Östra 5 ä 8 2 ä 3 600 603 1,300 1,195 2,050 606 2,300 550 2,917 626 „ Läggesta „ W ena „
Timmerkärrsgrufvan . . .
„ Distorp 1 a 14 3 å 4 1 å 2 1 1,225 1,421 922 119 400 1,004 296 600 805 725 683 Koboltmalmbrytningen har, under fortfarande mindre fördelaktig konjunktur för afsättningen, fortgått vid Wena grufvefält i Lerbäcks och Hammars socknar; hvarförutan ock en del af den kobolthaltiga malmen vid Håkansboda blifvit tillgodogjord, ehuru denne sednare slutligen, i anseende till ringa kobolthalt, saknat afsättning.
Den brutna malmen på Wena fältet har blifvit rengjord vid Johannesbergs, Mårsätters, Åmmebergs och Lunds bok-och valsverk, samt utan vidare förädling afyttrad.
Arbetet har dock till det mesta bestått i sofring af gamla grufvevarp.
Tillverkningen har utgjort: 1837. 1838.
1839. 1840. 1841. u. u. u. u. u.
Vid Wena 14,002 1,700 8,783 3,300 8,335 6,406 12,874 3,000 7,828 3,000 „ Håkansboda ....
Summa 15,702 12,083 14,741 15,874 10,828 Jerntillverkningen.
Till följd af 1836 års goda jernkonjunktur och derefter år 1838 inträffade stora tillökning i det privilegierade smidesbeloppet inom inom riket innefatta åren 1837—1841 en af de fördelaktigaste perioder för hela jernlillverkningen och i synnerhet den egentliga bergsmanna-näringen, och som äfven med sistnämnda år, efter hvad erfarenheten sedermera visat, hade uppnått sin kulminationspunkt.
Att de lackjernsägande bergsmännen rönt den största fördelen af denna periods i allmänhet gynnsamma förhållanden är otvifvelaktigt.
Bevis derpå lemna för öfrigt de stegrade egendoms-prisen i Bergslagen i förening med tilltagande välstånd hos bergsmannen.
Tackjernsprisen till bergsmännen hafva varit:
I Nora.
I Linde. 1 Lekeber lagen. gs- I Askersund. 1837 . . B:ko R:dr 6 28 5 44 — 6 32 — 6 44 — 1838 . 7 44 7 36 — 8 28 — 8 44 — 1839 . 7 3 7 — — 7 28 — 7 44 — 1840 . 7 20 _ 7 28 — 7 44 8 12 — 1841 . 8 8 — - 8 20 — 8 32 —
Derjemte voro spannmålsprisen medelmåttigt höga, nemligen i medeltal för en lunna råg i Nora 9 R:dr 36 sk., i Linde 10 R:dr 4 sk. samt i Askersund 9 R:dr Banko. ...
Inom den del af Vermlands bergmästaredöme, som sträcker sig inuti Örebro Län, har jernmalmsbrytning icke ägt rum, utan endast i öfriga bergs - lag, hvarest brutits:
År 1837 233,423 SkU. „ 1838 232,887 - „ 1839 257,118 — .. 1840 ' 265,413 — 1841 290,209 - eller i medeltal årligen: uti Nora Bergslag „ Lindes och Ramsbergs Bergslager .
. „ Lekebergs d:o .
. „ Lerbäcks d:o „ Nya Kopparbergs, Hjulsjö, Grythytte och Helleforss Bergslager 144,269 SkU. 51,508 — 13,429 — 1,822 — 44,781 — Summa 255,809 SkU.. Femiirs-Berättelse för Örebro Län. 10
Inom länet utgjorde medelbeloppct af jernmalmsuppfordringen åren 1832 —1836 221,242 SkU, och åren 1837—1S41 255,809 SkU, hvaraf synes för dessa senare feni år ett öfverskott af 34,567 SkU per medium för år, en följd af den ökade stångjernstillverkningen.
Inom Nora bergslag hafva icke några nya malmstreck af betydenhet blifvit under tiden uppfunna, men de gamla malmfälten visa fortfarande rik tiII— sång, så att någon malmbrist inom bergslaget icke är att befara, äfven i den 0 Ö
D o o 7 mest aflägsna framlid.
Uti Lindes och Ramsbergs bergslag, som ej bar samma tillfälle som Nora bergslag att afsätta malm till främmande orter, och i brist af skogstillgångar föga kan öka sin egen tackjernsproduktion, funnos, efter år 1841 forcerad grufbrylning, i behåll betydliga malm-inventarier.
Der äro väl icke några nya malmfält upptäckta, men åtskilliga äldre ödelagda grufvor ånyo upptagna, hvilka lemna anledning till en fortfarande oförminskad inalmvinst.
Deremot synes Lekebergs bergslags gamla malmtillgångar allt mer och mer aftaga, utan att några nya af betydenhet blifvit upptäckte.
Fyllnaden i bergslagets behof har derföre till större delen blifvit hemtad från Nora bergslag.
O O O Uti Lerbäcksorten har, med utvidgandet af tackjernsblåsningarne vid Skogaholm, Hjortqvarn och Trehörningen uppstått en liflig täflan alt i orten upptäcka jernmalm, men af en mängd försök på både nya och gamla anledningar bar endast ett, Wilhelmsgrufvan på Håkanstorps egor i Lerbäcks socken, haft framgång, Tackjernsblåsningen vid hyttor och masugnar, af hvilka 61 år 1841 voro 1 gång, är uppskattad i medeltal årligen: uti Nora och Lindes bergmästaredöme ......... 89,643 SkU. „ den till Vermlands bergmästaredöme hörande, del af Carlskoga bergslag . .
19,856 — „ Nya Kopparbergs bergmästaredöme 48,167 -— Summa 157,666 SkU.
Vid jemförelse med sista underdåniga Femårs-berältelsen, hvilken upptager slikt medium till 146,4-44- SkU, finnes således en ärlig tillökning i tackjernstillverkningen af 11,222 Skti.
Tackjernstillverkarne, särdeles vid bruksmasugnarne, hafva tillegnat sig sednare tiders förbättringar i del teckniska af handteringen, deri man kan finna en väsendtlig orsak till större tillverkning under kortare tid, så alt när t. ex. i Lerbäcks bergslag år 1832—1836 tillverkningen per dygn utgjorde i medeltal 11,78, densamma under de påföljande fem åren ökades till 16,gj SkU..
I Carlskoga steg den under sistnämnda år t 11 till och med till 17^ SkU per dygn.
Genom de mera allmänt införda blåsmachiner af förbättrad konstruktion har vunnits betydlig besparing i koltillgångarne, så att, när t. ex. till ett skeppund tackjern åtgick per medium år 1837 emellan 13 och 14 tunnor kol, erfordrades år 1841 endast 10 till 12 tunnor.
Tackjernslillverkningen inom Lerbäcks socken, som förut var i märkbart aftynande, bar under de sednare åren ökats, egentligen till följd af användandet af Nora malin i stället för den förut begagnade fattiga och trögsmälla O O O O Tabergsmalmen ifrån Småland, af hvilken Lerbäcks bergslag genom den gamla regleringen af byteshandeln med malm och limsten emellan Lerbäcks och Tabergs verks bergslag, varit nödsakad att efter bestämdt pris årligen lösa 1,500 SkU; dock kommer denna reglering att med år 1845 upphöra.
Den förut omförmälda Hjortqvarns masugn i Svennevads socken anlades 1838 af Gryts, Haddebo och Häfla bruksägare, hvilka ingått kontrakt med Erame bergsmäns hyttelag i Lerbäcks socken, att på 75 år emottaga alla bergsmännens kol emot ett minimipris af 3 R:dr 16 sk.
Banko per stig, samt under tiden ansvara för deras blåsningsskyldighet, genom hvilket af Kongl. BergsKollegium fastställda kontrakt bergsmännen kommit i tillfälle att draga af p O ^ O kastning af deras skog, utan att äfventyra förlust af tackjernsblåsning vid deras egna hyttor.
I Carlskoga har tackjernsblåsningen varit grundad på malm, köpt från andra bergslag.
String- och ämnesjerns-tillverkningen, sora, efter dels tillökning dels ock nedläggning af härdar och privilegieradt smide, vid 1841 års slut bedrefs vid 166 härdar, utgjorde i ärligt medeltal under de fem åren:
I Nora och Lindes bergmästaredöme . . . 55,703 SkU.
„ Nya Kopparbergs d:o . , , 10,495 — „ Carlskoga bergslag ........ 1,993 — Summa 68,191 SkU. och således 4,521 SkU mera än år 1836.
Om tillverkningsbeloppet i början af denna period öfverstigit det privilegierade smidet, så har detsamma deremot på sednare åren icke fullt motsvarat den tillökning, som af Kongl. Maj:ts nådiga kungörelse den 26 October 1838 blifvit en följd; och lärer orsaken härtill igenfinnas deri, att den erhållna tillökningen ej hunnit utsmidas och att en del verk haft svårighet att erhålla tillräckligt kol. Q 12 Jernmanujaktur-F^erken, i den särskilda tabellen upptagna till ett antal af 31, hafva i medeltal lenmat en årlig tillverkning af 8,720 SkU eller viel pass 2,700 SkU. mera än under föregående qvinqvennium.
Vid vissa verk, såsom Rockhammar, Wedevåg och Frövi, har år 1841 blifvit införd methoden att till uträckning af mauufakturjern använda bränntorf.
Vid förstnämnda verk, som äger god och lätt åtkomlig tillgång på sådan torf, användes uti ändamålsenligt konstruerade flammugnar till ett skeppund knipp-eller bultjerns uträckning friels kubikfamn torf, som vid bruket kostar 16 sk.
Banko, samt en tunna kol, då åtgången förut beräknats tili sex tunnor kol.
Denna method skall således leda, icke allenast till kolbesparing, utan äfven till nedsättning i tillverkningskostnaden.
Såsom jernförädlings verk må nämnas gjuterier och mechaniska verkstäder för machintillverkning dels vid Krokforss i Nya Kopparberget, Carlsdahl i Carlskoga och Brefven i Askers socken, hvilkas tillverkningar dock under de O 7 O sednare åren varit i aftagande.
Försäljningsvärdet af machinerier och annat gjutgods, som tillverkats vid Krokforss, har i medeltal utgjort 32,371 R:dr årligen.
Vid de andra begge verkstäderna har årligen tillverkningsbelöppet sammanlagdt per medium uppgått till 1,069 SkU.
Det så kallade nubbsmidet inom Lerbäcks bergslag fortfar att sysselsätta allmogen, så väl jordägare sorn torpare och inhyseshjon.
Tillverkningen, som hufvudsakligen afsättes på Stockholm och äfven andra inrikes orter, antages hafva uppgått till 33,333 R:dr 16 sk.
Vid sandstens- och tälj stensbrotten inom Kumla socken uppgick tillverkningsvärdet till ungefärligen 3,000 R:dr Banko; och har ett nytt sandstensbrott börjat bearbetas inom Öster Nerike.
I medeltal är tillverkadt:
Svafvel vid Dylta 131 SkU.
Victriol derstädes 353 — Alun vid Latorp 2,140 Tunnor.
Rödfärg vid Dylta 2,988 — „ Risbacka 312 — „ Gammelbo ...... 161 — „ Ridkärn 845 — Genom en förändrad konstruktion å ugnarne vid svafvelbruket har vedåtgången blifvit nedsatt med fidelar af hvad den var före 1838 till sjelfva svafveltillverkningen; hvaremot victriol-verket ännu konsumerar ungefär samma qvantitet som fordom. 13 Kalk har tillverkats vid 15 ugnar inom Vester Nerike och vid 3 inom Öster Nerike.
Vid Torps pottaske-raffinaderi i Askers socken uppgick år 1840 tillverkningsvärdet till 2,400 R:dr Banko, men för påföljande året är icke någon tillverkning uppgifven.
Papperstillverkningen vid Lindbacka nära Örebro och Arneberg i Hammars socken uppgick år 1841 till 19,239 R:dr 16 sk.
Vid 15 tegelslagerier har tillverkats ungefär 436,000 taksten och 558,000 murtegel.
Ett oljeslageri, som blifvit anlagdt inom
Qvistbro socken, lemnar 2,000 kannor linolja och 80 skeppund oljekakor, till ett sammanräknadt värde ijf 2,866 R:dr 32 sk.
År 1841 voro på landet 4 färgerier med tillverkningsvärde af 2,070 R:dr, 6 garfverier för läderberedning på Engelska sältet med tillverkningsvärde af 2,348 R:dr 32 sk. och 2 vadmals-stampar med tillverkningsvärde af 266 R:dr.