Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr Gustaf Mont"omeriej sorn i sin motion fullständigt utvecklat detta ämne och hvilken motion i de öfriga anföranden finnes åberopad, har till stöd för densamma hufvudsakligen andragit, att Staten, genom Lotteriets fortfarande, emot sin värdighet och den moraliska Lagens fordringar, likasom offentligt uppmanar till Hazardspel, som likväl i allmänhet äro förbjudna, och derigenom lockar den korttänkte att uppoffra sina tillgångar i hopp att, utan möda och arbete, hastigt vinna en förbättrad utkomst, ehuru det, i stället, vore Statens pligt, att uppmuntra till flit och sparsamhet, såsom de säkraste medlen till välstånd och oberoende; hvarjemte, i afseende på godtgörande af den inkomst StatsVerket, i händelse af JVuraerLotterilnrättningcns upphörande, komme att förlora, Motionären yttrat att, utom den ökade inkomst Staten inom kort skulle kunna påräkna deraf, att den högst betydliga Summa, som af Landets inbyggare nu på Lotteriet bortspelas, till större delen komme att användas på nyttiga företag och till näringsflitens befrämjande, och sålunda äfven för staten hlefve productiv, till fyllande af behofven för tillfället borde i första rummet användas JNumerLotteriets samt Gen.- AssistanceContoirets nu ägande icke obetydliga tillgångar i byggnader, ett tryckeri, m. m., äfvensom den besparing StatsCassan ägde påräkna genom sislnämn - 5 ti Stats-Utskottets de Verks indragning; förmodande Motionären i öfrigt att, om något bidrag å Nationens sida blefve erforderligt, icke någon funnes som ej med beredvillighet ville för ett så vackert och gagnande ändamåls vinnande, utgifva sin skärf, hvilken icke behöfde öfverstiga en skilling på personen.
Jemte tillkännagifvande att Utskottet, i sammanhang med öfriga ärender rörande RiksgäldsVerket, viIL meddela yttrande öfver frågan om GeneralAssistanceContoirets upphörande, hvilket den inom Hederv.
BondeStåndet af P. Andersson från Halland väckta motion ensamt afser, har Utskottet, i afseende på NumerLotteriets jemväl ifrågaslällde indragning, ansett sig först böra upplysningsvis meddela att, då enahanda indragning vid senaste Riksdagen föreslogs, hvaröfver Utskottet äfven hördes, Utskottet, under erkännande af NumerLotteri-Inrättningens skadliga inflytande i moraliskt hänseende och dess menliga verkan på mängden af de spelandes ekonomiska- ställning, likväl och med hufvudsakligt afseende å den betydliga inkomst Staten af Inrättningen påräknade och hvilken icke annorlunda än genom ökad allmän bevillning kunde ersättas, var af den tanka, att NumerLotteri-Inrättningen tills vidare borde fortfara.
— StatsVerkets behållna netto inkomst har, under de senare åren, utgjort: Betänkande n, 213 År 1823 R:dr 84,210: 26. t. • 824 „ 97,33o: 36. 2. 182 182 182 samt för de 3:ne första Qvarta len år 1828, omkring. ... „ 47,8oo: hvaraf vill synas, som den hittils calculerade, Statsverket behållna, inkomst af Lotteri-Inrättningen än vidare bör kunna påräknas.
NumerLotteriets indragning, eller bibehållande, som 2:ne i sammanhang dermed väckta mindre hufvudsakeliga öfverläggnings-äranen, fattades af Höglofl.
StatsUtskot - ai4 Stats-Utskottets tets majoritet, får jag till Protokollet anmäla min reservation, hvilken jag begär matte till de resp.
RiksStånden medfölja. 1:0 Emot Höglofl.
Skäl, som hemtas från en måttelig penningevinst af det, som erkännes vara imrnoraliskt — och ursäkter, sökte från svårigheten, att förekomma en öfverklagad oordning, eller farhågan för andre ännu vådeligare missbruk , väga, efter min tanka, här mindre, än att de bordt komma i någon beräkning. 2:0 Emot uteslutande af det, för Höglofl.
Betan kanden. 215 3:o
Ändteligen reserverar jag mig emot beslutet, att icke tillstyrka det underd. anmälandet af fleres nu yttrade önskan, det måtte, så vida NumerLotteriet varder bibehållet, Directionens rätt, att för tillfället förbjuda Spel på vissa numror, hädanefter upphöra.
Om Staten skall fortfarande öfva hazardspel och dertill inbjuda landets barn, borde väl åtminstone spelsättet vara öppet, lika och jemnt.
Det synes ock löna mödan, att på sådant sätt intill nästa Riksdag försöka, om ej, hvad många förmoda, NumerLotteriets vinst så skulle aftaga i betydlig mon och dermed det enda skälet för dess bibehållande försvinna.” Af Herr CommerceRådet Santesson:
Jag har ej heller kunnat dela pluralitetens af Högiofl.
H. St:r afstyrka bifall till K.
M:ts Nådiga Proposition om NumerLotteriets indragning och upphörande.
Il:dr; jag kan ej dela deras 116 Stats-Utskottcts tanka, som tro delta spel erforderligt, sorn ett oskyldigt, eller mindre skudeligt tidsfördrif för den fattigare och tjenande Folk-Classen ; att det afskaffadt, skulle efterträdas al allmännare begagnande af spel i Utländska Lotterier, eller af andra spel utaf sämre art; — att de 12 skillings-sedlar nu anväodas här, skulle till god del gå till Bränvin; och i så måtto ännu mern allmänt och enskildt förderfliga oseder och ovanor blifva följder af JNumerLolteriels borttagande; jag tror fastmera, att spelande på Utländska Lotterier fått insteg och framgång igenom föregångne uppmuntrande och vänjande vid spel å Statens inhemska; — att, för åtkommande af medel till detta spel, frestelser att olofligen skaffa sig medel dertill, ofta ej kunnat emotstås; ■—att förtviflan öfver misslyckande, äfven ej sällan befordrat, i stället att minska fyllerilasten; — att, efter detta offenteliga spel-tillfälles borttagande, många 12- skillingar skola i stället vandra till Spaibankerne, och der snart bilda en varaktigare grund för framtida förhoppningar, än den Lotteri-sedlarne bibragt; — att lusten för utländska Lotteriers begagnande äfven skall efterhand förfalla; —. att dertill äfven skola medverka i sin mon förbud deremot, på sätt Herr Biskopen Thyselius föreslagit;— men, om ock desse, likt andra förbud, ej skola kunna utestänga smygspelande, detta dock skall blifva vida mindre; —- och jag kan ändteligen aldrig biträda den sats, att man skail bibehålla, minst sarictioriera, ett erkändt skadeligt eller ondt i samhället, för det att man ej ser sig istånd, att afskaffa eller undanrödja alla farliga eller onut föraule - Betänkande n. 217 dande förhållanden; det måtte vara ett Lagstiftningens åliggande, att allt mer och mer, än i ett, än i annat afseende, utverka för Folkets och Landets förbättring> och för detta stora ändamål anser jag äfven i sin nion Bidragande, att Staten upphör att hålla Spel med beräkning, att draga till sig enskildes, och merendels de minst bemedlades besparde skärfvor.
St:r tillstyrka dess än vidare bibehållande för Staten, så har jag för min del yrkat, att dervid måtte fogas det tillägg, såsom vilkor, eller åtminstone såsom en framställande önskan, att spelsättet måtte blifva i så måtto mera fullständigt, eller rent ut sagdt, mera ärligt, så att ingen inskränkning eller förbjudande af visse Numror efter godtycke, eller på grund af Calculer till ensamt Inrättningens, ej de spelandes, vinst, hädanefter måtte få äga rum; men när pluraliteten ej heller bifallit detta, och dermed ytterligare bevisat, att vinsten är egenteliga ögonmärket för saken; så får jag äfven i denna del reservera mig emot beslutet, och slutligen 218 S t a t s - U t s k o t t e t s anhålla, att liela detta mitt anförande får åtfölja Höglofl.
Uti hvilka reservationer, sig förenat Herrar Heykensköld, L. D., Nordenfeldt, O., Herr Biskopen Doctor Wallenberg, Herrar Prostarne Grevillius, Östberg, Heurlin, Hasselroth, Rönbeck och Hteggblad, Hur Lundgren och Eckerman samt RiksdagsFuIlmägtigen Anders Nilsson från Malmöhus Län; hvarjemte Herr Lefre'n, J. P., som vid beslutets fattande ej tilI— städesvar vid justeringen af Utskottets ofvanberörde Utlåtande, förklarat sig uti förenämnde reservationer deltaga.
BorgareStåodet remitterat nedannämnde Memorialer och Anföranden : 1:0 Af Herr C. J. Ekerman, att, ehuru genom K.
Förordningen och Reglementet, angående Båk- och Lotslnrättningen i Riket af den 16 Maji 1827, sjöfarandes alia skyldigheter, så väl i afseende å ålagd förbindelse all begagna sig af Lotsar, som ock å dessas Betänkande n. 219 godtgörande för leinnad tjenst och handräckning, saint erläggandet af Båk- och Fyr-afgifter, på det nogaste äro föreskrifne, har likväl den ersättning, som godsoch fartygs-ägare, enligt naturlig rättsgrund , böra tillkomma, då sjöskador möjligen kunna uppkomma genom Lotsars mindre skicklighet eller ock vårdslöshet, icke blifvit nog försäkrad genom det ansvar i3o §. i samma Reglemente för Lotsars försummelse stadgar, eller genom den uti 5i §. deraf LotsDistrictsCheferne i allmänhet ålagde förbindelse, att ansvara för fullgörandet af de under dess district varande Lotsars skyldigheter; med anledning hvaiaf Herr Ekerman hemställt, om icke vid inträffande olyckor, som af vederbörlig
Domstol blifvit pröfvade vara föranledde genom Lotsens bristande skicklighet eller ock dess vårdslöshet, full ersättning bör tillkomma Gods- eller Fartygs-ägare af de medel, som inflyta i Lots-, Bäk-och Fyr-afgifter, eller dermed gemenskap egande fonder; vederbörande sedan obetaget, att hälla sig till den eller de, som till skadan vållande varit; i hvilket yttrande, flere af Vällofl. BorgareStåndets
Båk-ochLotsfonden måtte ställas i ansvarighet för gäldandet af all den förlust, som, genom felaktig och vårdslös lotsning, Skepps- och Godsägare tillskyndas, så vidt Lotsens egendom till densammas gäldande ej förslår. 3:o Af Herr Jan Lamberg som, under förmodan, att många af de genom Lotsarnes vårdslöshet inträffande skeppsbrott förorsakas deraf, att Lotsarne äro illa löuta och att Lots-inrättningen ej lemnar någon uppmuntran för de Lotsar, som utmärka sig, hemställt att, till dess Lotsverket i det hela kunde förbättras, eller inrättas på ett sätt, som någorlunda nalkades likheten med den Norrska Lots-inrättningen, som vore af fördelaktigare beskaffenhet, sådane säkre och däckade båtar, som de Norrska Lotsarne begagna, måtte af Staten anskaffas, och, med straff för de försummelige Lotsarne, de åter af dem, som sina skyldigheter fullgöra, erhålla uppmuntran.
Herr Lamberg förmodar äfven att rätta ändamålet med Lots-inrättningen skulle kunna vinnas så derigenom, som ock att Staten skänkte några dylika Lotsbåtar till private eller fiskare, på det desse, emot något understöd i början, kunde täfla med Kronans Lotsar, till frälsning af många menniskors lif och egendom. 4:o Af Herr B. IL Santesson, som, instämmande med Herrar Kleman och Lamberg och med det tillågg, alt derest Skeppare berättigades att få afsäga sig Betänkande o. aai Lots-biträde, dermed äfven borde följa befrielse från Lotspenningarnes erläggande, föreslagit, att alla Lotsoch Båk*inkomster och deribland äfven den ersättning Danska Regeringen årligen lemnar för underhållet af Svenska Fyrarne i Sundet, men hvilken hittills skall användts för LandshöfdingeResidencers byggande och underhållande, i första rummet begagnas till alla nödiga förbättringar af Lots- och Fyrbåks-anstalterne samt sjöfartens betryggande, och det år, derpå blefve öfverskott, sådant reserverades till ett påföljande, och då desse öfverskott tillika skulle ådagalägga, att afgifterne ej fordrades så höga, som de nu äro, en proportionerad nedsättning uti dem ock måtte äga rum.
Då dessutom de till mångdubbelt belopp förhöjda afgifterne icke medfört några förbättrade anstalter till de sjöfarandes säkerhet, men onekeligen lägga hinder i vägen för sjöfartens liflighet, har Motionären hemställt, att en betydlig nedsättning i dessa umgälder måtte äga rum. 222 Stats-Utskottets Innan Utskottet går att besvara dessa serskilta framställningar, har Utskottet trott sig först böra upplysa, att Fyr- och Båk-afgiften ifrån början icke varit betraktad såsom en inkomstkälla för Statens allmänna behof, utan, enligt de vid uppgörandet af StatsRegleringen, för år 1810 yttrade grunder, endast varit ämnad att utgöra fond för tillvägabringandet af utvidgade och förbättrade säkerhets-anstalter till de sjöfarandes skyddande och beqvämlighet.
M:ts nådiga disposition, att, tillika med de å detta anslag möjligen uppkommande öfverskott, användas till de ändamål, för hvilka dessa utgifter äga rum, såsom KronoLotsars aflöning, (lere sådanes antagande, Lotsleders inrättning samt Båkars och öfrige Sjömärkens underhållande, med hvad mera, som till vinnande af beqvämlighet för sjöfarten hörer; och då häraf är alt förvänta, att de brister, som i ett eller annat afseende förefinnas, varda afhulpne och förbättrade anstalter vidtagne, tror Utskottet sig icke behöfva afgifva något serskildt förslag i anledning af Herr Lambergs ofvanberörde framställning, angående Norrska Lotsbåtames ändamålsenligare construction och om nyttan af Betiinkandcn. aa3 deras införande i Sverige m. m., såsom blott afseende detail-åtgärder.
Att, på sätt Herr Ekerman och flere med honom hemställt, Staten, till hvilken Fyr- och Båk-afgiften ingår, skulle i första rummet hålla Gods- och Fartygsägare skadeslöse, då olycka, genom Lotsens förvållande, inträffar, med rättighet att af den utkräfva ersättning, kan Utskottet, för sin del, icke understödja, enär en enda sådan olycka skulle kunna medtaga ej allenast hvad som blifvit afsatt för förbättrade anstalters vidtagande utan äfven hvad som oundgängligen erfordras för nuvarande Fyrars och Hakars tillbörliga underhållande å Rikets samteliga kuster, och hvarigenom det resultat skulle uppkomma, att genom en eller annans skadeslös hållande, alla öfrige till sjöss trafikerande lemnades utan ledning och skydd.
Då i öfrigt bör förutsättas, att mera nit och skicklighet å Lotsarnes sida är att förvänta, sedan deras vilkor blifvit förbättrade genom Lotspenningarnes förhöjning och förändrad reglering med dessas fördelande, samt de i LotsFörordningen utsatte straffbestämmelser för felaktige Lotsar synas afpassade efter ej mindre vigten af det uppdrag dem lemnäs, utan äfven deras oförmåga att ersätta hvad genom deras förvållande förloras, tror Utskottet något ytterligare åtagande å Statens sida till de enskiltes betryggande för förluster i berörde fall ej skäligen böra komma i fråga.
Vid det af Herr Kleman gjorda förslag, att Skeppare måtte äga rättighet att, då han ville sådant äfventyra, in- eller utlöpa utan biträde af Lots, får Ut - 2^4 Stats-U t skottets skottet erinra, dels att denna frihet är genom Lots» Förordningens i §. förvarad åt alla Svenska och Norrska fartyg, däckade eller odäckade, då de segla inomskärs, inrikes orter emellan, dels att fartygs och godsägares rätt till ersättning af vederbörande Assuradeurer i händelse af olycka icke sällan kunde komma att äfventyras genom Skeppares alltför stora tillit till sig sjelfve, dels ock att, om nämnde frihet utsträcktes äfven till de från öppen sjö kommande fartyg, den overksamhet och liknöjdhet hos Lotsarne, som nu öfverklagas och hvartill man genom Taxe-förhöjningen och det nya Reglementet sökt undanrödja anledningar» ne, sannolikt skulle åter uppväckas, om Lotsen, hvilken i allt fall vid Fartygs annalkande bör utlöpa, icke kunde påräkna lotsnings-förtjenst, oftare än vid de tillfällen då hans biträde af trängande nöd påkallades.
Beträffande Herr Winbergs motion om afgifterues betydliga nedsättning, får Utskottet, som, i anledning deraf, sökt inhemta de grunder, hvilka vid senaste LotsFörordningens författande blifvit följda, vördsamt upplysa, att, genom densamma, lindring egenteligen blifvit beredd åt inrikes sjöfarten, att deremot de högre umgälderna i allmänhet träffa utrikes seglationen, att Fyr- och Båk-afgiften, som ingår till K. M:t och Kronan och icke må förblandas med Lotspenningarne, hvilka emellan Lotspersonalen fördelas, nu mera utgöres efter Fartygets lästetal, endast en Betänkande n. aa5 gång för utgåendet eller inlöpandet, då sådan afgift, efter 1820 års Förordning, måste erläggas för hvarje ny lotsled, som under ut- eller inlöpandet passerades; samt att en mera liberal princip i afseende på bestämmandet af undantagen från Båk- och Fyr-afgifts erläggande, blifvit följd i 1827, än i 1820 års Förordning.
Af hvad sålunda blifvit utredt och då Utskottet fullkomligen delar den åsigt, att inrikes communicationen bör i första rummet underlättas, äfvensom att utrikes sjöfarten, som vanligen bedrifves i större scala och med dyrbarare laster, äfven lättare förmår bära den tyngre bördan, samt dertill kommer, hvad samtlige Motionärerne medgifvit, att väsendtliga förbättringar i Lots- och Båkväsendet äro af behofvet påkallade, och hvartill ökade tillgångar nu erfordras, kan Utskottet icke understödja förslaget om ifrågasatte afgifters nedsättning eller förändring för det närvarande; hvaremot Utskottet anser på en framdeles skeende pröfning må bero om, sedan Bak-inrättningen blifvit erforderligen utvidgad och förbättrad, densammas vidmagtbållande kan, med mindre än nu utgående bidrag, låta sig göra, i hvilken händelse R.
Slutligen får Utskottet, i anledning af Herr C0111- merceRådet Santessons anmärkning mot de så kallade Danska Fyringsmedlens användande till Landshöfdinge i5 - 226 Stats-Ut skottets Residencers byggande och underhållande, vördsamt upplysa, alt R.
St:r sjelfve år 1818 till berörde ändamål disponerat den ifrån Damnark sedan år 1808 och intill år 1818 influtne ersättning för Fyringarnes underhållande på Skånska kusten, hvarefter samma ersättning för den sedermera förflutne tiden bland StatsVerkets öfrige inkomster behörigen ingått.
Inom Valloll.
BorgareStåndet hafva Herrar J. U. Winberg, P. Lindqvist och G. F. Lundman, livar för sig, väckt motion om upphörande af den så kallade SaluAccisen för Städerna och i sådant ändamål hufvudsakligen andragit att denna afgift väl, tillföljd af gällande författningar, från längre tid tillbaka erlagts af Bryggare, Bagare och Slagtare i Städerna i och för bedrifvaudet af deras rörelse, men att, sedan genom K.
CommerceCollegii Kungörelse d. 1 Sept. 1828 blifvit förklarad!, att hvar och en, som sig derom anmäler, bar rättighet att idka dessa näringar, hvarförutan Landtmannen är obehindrad att till Städerna införa slagtkreatur, bakadt bröd samt dricka, både rättvisa och billighet talade för upphörandet af en sådan afgift, helst, i annat fall, den näringsidkande Stadsbon blefve, för en och samma rörelses bedrifvande, högre beskattad än Landtmannen, i det den förre dess - Betänkande n. 227 Utom måste till Staten contribuera i förhållande till den Förtjenst han af sin borgerliga handtering lan påräkna.
CommerceCollegii åberopade Kungörelse, hvilken blott angår ordningen för vinnande af burskap å nämnde borgerliga rörelser, icke kunna föranleda till någon förändring i hittills gällande grunder för SaluAccisens utgörande, finner sig deremot böra lemna behörigt afseende å det uppgifna förhållandet om Landtmannens rättighet att utan hinder och afgifler kunna till Städerna införa kött, bröd och dricka,_errär derigenom den ena medborgaren skulle högre och olika beskattas emot den andre för idkandet af en och samma näring.
N:o 55, Utlåtande, i anledning af K. M:ts Nådiga Remiss, rörande nedsättning af Grosshandlanden TVeners arrende för Svartsjö Kungs? Ladugård.
(I-A.) (jrosshandlanden Herman tVener har, redan före sisth Riksdag, hos K. M:t i underd. anhållit, att sedan han, 228 Stats-Utskottets under loppet utaf de första 5 åren, af dess ingångne 3o-åriga arrende å Svartsjö Kungsladugård, till Egendomens förbättrande användt sin hela enskildta förmögenhet, men, i anseende till den dryga arrendeafgiften af 600 T:r Spanmål årligen, sage sig urståndsatt, att arrende-skyldigheterne längre fullgöra, K.
Riksdag måtte komma i tillfälle pröfva, om den sålunda beviljade nedsättningen, efter de 10 årens förlopp, för Sökandens återstående arrendetid, borde fortfarande ega rum eller egendomen på ny arrendeauclion utbjudas.
Lagercrantz, biträdd af tvänne i orten bosatte erfarne Landtbrukare oell tvänne Nämndemän, inhämtas, att Kungsgården skall, enligt en år 1814 författad Charla, bestå af iof M:tal och innefatta, utom gårdstomt och backar, till ett areal innehåll af 113 Tuni. 3i^ K:pl.; Åkerjord 313 Tuni. 24 K:pl.; Äng 293 Tuni. 6 K:pl.; Skog 123 Tuni. 23 Krpl.; hafva jemn och god jordmon, men sakna skog för gårdens alla behof, äfvensom tillräckligt bete i hagarne, sedan i de sistnämnde, ifrån år 1816, blifvit till åker upptagne 5i Tuni. 20 Krpl. Och finues Inkomsternes förhållande till Utgifterne bestämdt på följande sätt:
Af 100 T:r allahanda säd, hvarmed, efter Trna på Tunlrdet årligen blifva besådde 129 Tuni. 11 K:pl. åker, 7 kornet, eller 700 T:r å 6f R:dr . 4666: 32. - af 4° utarrenderade Kor å 21-j Rrdr . . 853: 16. - utfodring af 3o Stalloxar å i3f Rrdr . . 4oo: — " 4o Får å 2 Rrdr 80: — - 234o Dränge- och 240 Qvins-dagsverken, motsvarande 8 Drängars samt 1 Tigas lön och kost . . . , 92o: — ” af trädgården ... 133: 16. - rättigheten till Bräuvins bränning med 2:ne *v pannor, den ena 89^, den andra 815 Kannor 4oo: — ~ Rrdr 7586: 32. - 23a Stats-Utskottets U t g i f t e r : Utsäde 100 T:r å 6f 666: 32. - i\
Drängars lön och kost . a56o: — - l Inspectors 3oo: — - 3 Pigors 200: — - 1240 Hjelpelijons-dagsverken t.-jS: 26. 8.
Underhåll och Reparationskostnad . . . 25o: — - Clereciets rättigheter 238: g. - Kronoutskylder 80: — — Arrende 45o T:r Spanmål ...... 3ooo: — — Ränta å 6000 R:dr använde till inköp af nödige inventarier ........ 36o: — - 793o: *9- Sålunda utgifterne öfverstigande inkom sterne med 343: 35. 8.
St:r vid sista Riksdag ansågo det vara satt utan allt tvifvelsmål, att Grosshandlanden Wener, lika med många andre, missledd af lofvande utsigter för Landtmannen, iklädt sig ett arrende för Svartsjö Kungsgård, hvilket både blottställde honom för en oundvikelig årlig förlust och öfversteg den in - B e t ä n k a n de n. 23i komst Staten af Egendomen, i en annan Arrendators hand, skäligen kunde förvänta, samt med afseende ej mindre derå, än ock å Weners af K.
M:ts Bef:h:de vitsordade omtanka att medelst odling upphjelpa Egendomens afkastning, funuo skäligt bevilja Wener ofvanberörde nedsättning i arrendet; likväl och som, i afseende på den till Bakets nu församlade St:r hänskjutna fråga, huruvida samma nedsättning, efter de beviljade io års förlopp, för Weners hela återstående Arrende-tid, bör fortfarande äga rum, eller Kungsgården på ny Arrende Auction utbjudas, det förekommer, att den, enligt R.
St:rs Beslut, till utrönande af Kungsgårdens alla förmoner och utgifter hällne undersökning, då den upptager utgifterne till 343 R:dr 35 sk. 8 rtst.
B:co mera, än årliga inkomsterne, icke kan, fastän af K.
M:ts Bef:h:de befunnen riktig i alla. delar den mojellgen kunnat controlleras och äfven af K.
KammarCollegium Iemnad oanmärkt, bestämdt antagas såsom med verkliga förhållandet öfverensstämmande, enär det icke synes sannolikt, att i dylikt fall
Sökanden skulle på nu gällande vilkor längre vilja fortfara med arrendet; alltså har Utskottet, som på den sålunda verkställde undersökningen funnit sig icke kunna med full tillförlitlighet pröfva, i hvad mer eller mindre måtto, med förvarande af Statens rätt, den af R.
St:r beviljade nedsättningen i arrendet, efter de io årens förlopp, må fortfarande äga rum, ansett sig endast böra föreslå: att ett år utöfver den redan beviljad? tiden, Sö kauden må få tillgodonjuta berörde nedsättning.
Och 231 Stats-Utskottets må hans ansökning, så vidt den afser ytterligare eftergift, på kommande 11.
Ibland de NummerLotteriets tillgångar, hvilka, jemlikt It.
H. St:rs Beslut vid sisth Riksdag, blifvit till RiksgäldsContoret öfverlemnade, befanns äfven ofvanLerörde fordran, som uti räkenskaperne var upptagen till i4)99° R;dr.
M.t af d. 22 Decembersamma år, i underd. anhållit om närmare underrättelse om de i Wäder stadgade vilkor, så väl, i afseende på återbetalningen af Capitalet, som räntan, sedan den upphört, att från Statsverket utgå, så har K. M:t i enlighet med det H:rr Fullmäktige under den 25 Januarii 1826 i Wäder meddeldte Svar, uti skrifvelse till Utskottet af den 19 sisth Wovember, med öfverlemnande af H:rr Fnllmäktiges nyss berörde underd. skrifvelse, i Wäder behagat förklara, att, enär IlamnbyggnadsDirectionen, i saknad af serskild fond, icke vore i tillfälle, att å ifrågavarande förskott göra någon afbetalning, K.
M:t i Wäder beslutat, att beloppet 14,990 R:dr skulle hos R.