Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ju mindre desta kunna anses tillräckligt: att befrämja christeliga anstalters föremal till hela dest widd, af sa mycken större angelägenhet blifwer tillsynen, att de åstadkomma ali den werkan som medlens rätta anwandande kan sta akt erhålla.
Af egen, under mina resor wunnen, erfarenhet anser jag mig dock kunna stuta akt till »vinnande af detta ändamål den nu warande tillsynen, pa ett och annat ställe, fordrar förbättring.
Seraphimer Ordens-Gillet lära sällan wara i tillfälle, att, da Lazarettet och Hospitaler pa sa manga ställen aro kringspridde, under personlig narwaro inhämta kännedom vin tillståndet- Herrar Landshöfdingar och Bissoppar äro, i synnerhet de förstnämnde, af Mangfalldiöa och trägna Embetsgöromäl hindrade att till dosta ** In - 6?
Den-g April Inrättningar lemna en oafbruten uppmärksamhet.
Anledning för Herr General-Dirccteuren eller någon af Kongl. Collcgio-Medico utsedd
Läkare att dem besöka, lär sannolikt bero af ifrån någon ort öfwer oordning inlupne klagomål.
Följderna deraf blifwa, att ward, Ekonomisk dctaille och Police i det närmaste bero wid Lazaretterne af Läkaren och Syfllomannen, samt wid Hospitalerne af Syfllomännen allena.
Jag har dock funnit att wid Lazaretterne, hwarest Läkarne, i kraft af den för dem under den 23 Martii 1798, utfärdade Instruktion, i flere fall dela inseendet med Svfllomannen och honom i hans befattningar conkrollerar, wärdén, kosthållningen och renligheten mera allmänt med nöjagtig sorgfällighet besörjas.
Jag bör ej heller lemna obemält att Lazaretts-hjonen allestädes intygade, att Läkaren hwardageligen dem besökte och med ömhet wardade.
I Hospitalerne deremot har jag funnit mera olikhet.
För ömhet uti ward samt noggranhet att wid makt halla ordning och renlighet, utmärkte sig framför andre, Hospitals-Svfllomannen i Wexiö, Magister Lund.
Genom berömwärd omtanke att bespara en del af det Malt, som bestås till dricka för Hospitals-hjonen, och att försälja detsamma till högsta pris, hade han äfwen beredt tillgångar att efter hand förse Hospitals-hjonen med bchöfliga kläder.
I Wadstena deremot anfördes af flere Hospitals-hjon klagomal öfwer stundom otillräckelig söda och bristande wärme wintertid.
De tillkännagafwo att köttet ibland warit ffämdt: att de, efter öfwer Sillens oduglighet anförde klagomal, nägon tid, i stället för tillförene bestadde 7 marker Sill i månaden, undsatt 24 fl-r Riksg., hwarföre de önskade Den sz April. 6, att blifwa underrättade om hwad, enligt Kongl. Seraphimer-Gillets förordnande, dem rätteligen borde tillkomma.
SillenS förwandlande i kostpenningar bekräftades af Sköterskorna, och da jag öfwer det öfriga ej ägde andra bewis än flere klaZanders sammanstämmande berättelser, iemwäl under Syfllomannens, Kamereraren och Riddaren af Kongl. Wasa- Orden, Dahlströms franwaro, befann mig i saknad af hans upplösningar, företog jag mig att undersöka beskaffenheten af Hospitalets matförrad och fann den der beflnteliga Sillen i sä omanlig och sällsynt grad fördärswad, att den mest nödträngde näppeligen skulle den cmoltagit.
Det är miss' obekant huruwida wid detta Hospital bestas bröd af Rågmjöl allena.
Det nu beflnteliga war gansta godt, men till en ej obctydelig del med Kornmjöl blandadt.
Ibland förraderne för Westerås Hospital befann jag Strömmingen märkbart sur och Smöret alldeles obrukbart till mat.
I anledning af gjord föreställning hade Hospitals-hjonen under 2-.ne månaders tid i stället för Smör undfått penningar, beräknade efter 12 flir marken.
I Södertelje sann jag i ett stort rum, perso, ner af bägge könen, tili ett ej ringa antal logerade.
Under ledning af wänlig mennisko-kännedom, finner man snart möjligheten af de oordningar en sadan sammanlefnad kan åstadkomma.
De torde dock latt kunna förekommas i ett hus, hwars första föremål, da utrymme ej saknas, bör wara att inrymma Hospitals-hjon.
I Jönköping klagades wäl öfwer stundom ffämdt kött; något sadank kunde dock ej företes, och marförradet war oklanderligt.
Pa ?o Den 2Z April.
Pä flere ställen fann jag rcnligheten mindre nöjagtigt iagttagen, i synnerhet war osnyggheten der märkbar i Dararnes rum.
Att dock renligheten äfwcnwäl hos Dararne pa ett oklanderligt sätt war widmagthallen uti Hospitalerne i Wexiö, Halmstad, Wenersborg, Götheborg, Carlscrona, Malmö, Örebro, Upsala.
Fahlun och Gefle, syneS öfwertyga om möjligheten att öfwer allt samma ordning underhalla.
Att Hospitals, hjonen skulle kunna bespisas med otillräcklig, otjenlig eller osund söda, eller sakna nödig wärme, eller möjlig renlighet, kan ej annat än wara stftdande emot Kongl. Seraphimer-Gillets »välgörande assigter och anstalter.
Icke eller är med dem öfwerensstämmande, eller är det förenligt med ifragawarande Inrättningars natur, att till större eller mindre del kostpenningar tilldelas i stället för mat in natura.
Hospitals-hjonen befinna sig under det allmännas wärd och bära äfwen de ibland dem, hwilka ett wansört eller »vansinnigt tillstånd ej gör alldelts oskicklige till biträde, pa sadan grund wara befriade fran allt annat, än godvilligt bekymmer för deras tarfweliga utkomst.
Den betydliga besparing som manligen winnes genom större inköp pa en gang ifrån rätt ort, samt genom gemensam hushållning, skulle äfwen derigenom förfelas.
Af hwad jag nu haft den äran att anföra, lebes jag till öfwertygeise om nödwändiqhcten och sannolika nyttan af en mera oafbruten tillsyn öfwer deka christella Inrättningar samt öfwer deras Svklomän, och förestår till Kongl.
Seraphimer-Gillets upplyste bepröfwande: >:o) Att i dwart och ett af Hospitals-hjonens rum alltid bär finnas uppstagen en med lustig stil för - Den rz April.
71 författad afskrift afven matordning sörhwarjedagiweckan, Kongl.
Seraphimer Ordens-Gillet fastställt, eller fastställande warder.
Hospitals-hjonen bliswa derigenom säkrast i tillfälle art winna öfwertygeise om deras, i afseende pa kosthållningen, ägande rättigheter och att bestämma de klagomal, till hwilka de, i händelse af wederdörandes aswikclser fran tydeliga föreskrifter, kunna anse sig befogade. 2:0) Att Kongl. Seraphimer-Gillet anmodar 2:ne eller flere, antingen a orten eller nära derintill bosatte, för anseende och förtroende utmärkte män, att, sa ofta någon af dem för godt finner, Lazarettet eller Hospitalet besöka, uppdragande hwar och en af dem rättighet att göra sig underrättad huru Kongl. Seraphimer-Gillets föreskrifter, rörande matordning, ward, renhållning m. m., efterlefwas: att undersöka matförrådets beskaffenhet: att upptaga klagomål, ware sig ifrån Läkarens, Svfilvmannens, Sköterskornas, Lazaretts- eller Hospitals-hjonensida, samt ,emte eger yttrande om deras behörighet och beskaffenhet, tillika med hwad de i öfrigt kunnat finna anmarkningswärdt, deni till Kongl. Seraphimer-Gillet insända.
Ändteligen att till Kongl.
Seraphimer-Gillets bepröswande förestå sadane förändringar dem de anse nödiga eller nyttiga.
För ej lang tid sedan war i Hufwudstaden inseendet öfwer FörsamlingarneS Fattig-anstaltergenom förtroende och derpå grundadt wal uppdraglt personer, hwilkas enda belöning war egen tillfredsställelse öfwer framgången af deras bemödande och en förtjent med wördnad och erkänsla blandad agtning, och erfarenheten stadgade begreppet om nyttan af denna anstalt.
Z Landöorteme stola ej heller 72 Den 2Z April. saknas Man, hwilka af warm känsla för mensklig, helens sak, stola med nöje ätaqa sig ifrägawarande befattning, och man har stal att hoppas att Kongl. Scraphimer Ordens,Gillets »välgörande af, sister pä ett tillfredsställande sätt stola af dem blif, rva befrämiade. Z:o) Torde pröfwas nödigt att General, Di, recteuren eller någon annan af Kongl. Ordens,Gillet, eller pä Fetsammas begäran af Collegio Me, dico utsedd Läkare, oftare än nu ster, hälst owar», tad, besökte Lazarettet och Hospitalen i Landsorter, ne, emedan bedömandet af Marnes behandlingsätt af de siuke fordrar insigter i en wcttenstap, hwilka fällan ägas af andra än dem som gjort densamma lill sitt yrke.
I flere sa wäl Lazarettet som Hospitalet, sak, nade jag wanliga Ventiler, hwilka likwäl synas wara af högsta nödwändighet der luftens förbättrande fä ofta ste kan bchöfwes.
Sluteligen får jag till Kongl- Seraphimer Or, Lens,Gillet öfwcrlemna Lazaretts-LäkarenS i Nyköping, Asicsior Rudolphi 6 Memorial, innehallanLe hans önstan om en mera widsträckt frihet i MeLicamenters förstrifwande än nu gällande Författningar tilläta.
Jag får i sammanhang dermed för egen del yttra, att han synteS med berömlig nit lära sig wara äliagande styldighxter om hjerkat- Stockholm den z r October 18". 63ti 6§orZ!i° Rik - Den 2z April. ?z Upplasi hos Ridd. och Adeln d. rz April. ----- Preste-Standel den 2; - - - - - , - Borqare-Sländet d. 2Z - - - - - - - Bonde-Ständet den 2Z - - - Riksens HZg'oflige Ständers Iustiti-e.(Ombudsmans Berättelse till Riksens Bränder wid Urtima Riksdagen i Orebro är I8l2. Wördsamt Memorial! ^ä endast den korta tiden som förflutit emellan innevarande ärs början och Riksens Högloft.
Ständers sammanträde icke innefattas i urin af Trycket utgifna berättelse om förwaltningen af mitt Embete under loppet af är iXn, torde Riksens Höglo fl. Ständer benägit tillära mig, att nu till en början densamma åberopa och bifoga.
Jag har trodt med stylvig »varsamhet öfwerenSstämmande, att icke »vidare än af densamma intages inga i detaljer som kunde uppwäcka begrepp om personer hwilka böra, dels wara fredade för möjligen felaktiga omdömen, dels öfwer »nina åtgärder hafwa att »vänta Domarens pröfning.
Hwad mina Diarier och m.tt Registratur beträffar, hwilka med mera fullständighet upplysa om förwaltningen af mitt Embete, torde Riksens Högloft, ständer finna lämpeligast, att de granstas af det Utstött till hwilkets handläggning denna berättelse remitteras.
De af »nig uti förr omnämde berättelse för är rgli föreflagne förändringar uti Kongl.
Förordningen om Matt, Mäl och Wiotafd. 29 Mai 1789, hafwa deras anledning sä wäl ifrän egen flereärig erfarenhet såsom Landtman, som ock ifrån ingängna klagomål- Ehuru besia ej warit med fullständiga 74 Den 2Z April. bewis styrkta, har lag dock anscdt dem sa wida förtiena min uppmärksamhet att jag, bade är lgn och är l8i2, esomoftast öfwerwaril intägt af Kronotionde, Afrads- och Ränte-Spanmäl wid Skora Barnhuset, Kungsholms KronoBranneri-Magasin, Danwikö^ Hospital, samt i synnerhet Kronans Masalmer pä Skeppsholmen, för att tillse huruwida Mätare deras plikt fullgjorde.
De fläste haswa dea under min närwaro klanderfritt utöfwar, de owane haswa mina rättelser hörsammat.
De emottagande haswa wid bedömmandet af Spanmälens renhet och stridhet snarare wisat efterlåtenhet, an en med deras egen fördel instämmande noggranhet.
Wid granskningen af Kongl.
Götha Hof-Rätts Rotlar, har jag funnit att antalet af wid ärelspit vasojvrda mai uti flere är, anda till flutet af är i8 ro, stigit till omkring zoo, af hwilka wid pafl 142 genom wad inkommit.
Dä en sädan Lagstipningens ställning ägt rum längt för den 6 Juni 1809, wid hwilken tid utöfwandet af min Embetes befattning tager sin början, är det ock utom min befattning att inga i pröfning, huru den tillkommit.
Men dä man antager, atc wid rättegäng-ärenders handterande, wanligen sä widt ske kan den ordning följes, att de afgöras allt efter jun de aro förr eller senare inkomne, och Akterne hunnit kompletteras, är ock lätt att inse, att den deraf uppkommande längsamhct i Laastipningen skall wara af en skadlig werkan för rättsökande, och förtjenar att ashjelpas.
Den kännedom som jag i detta ämne pä stället inhämtat, har öswertvgat mig att hwarkcn nägon olämpelig method eller efterlåtenhet i arbetet, wällat fortsältnin, gen af denna betydliga rest pä oafgjorda mäl, under den tid ifrän hwilken min Embetes befattning
Den 23 April. 75 räknar stn början.
Men dä denna rest endast till en betydelig del wid slutet af är iruo kunnat minstas, synes ock deraf följa, att dä ä ena sidan nuwarande HosRätts.fördclningarnes antal, kan an, ses afpasiat efter behofwet, det likwal ä andra sidan skulle öswerstiga deras förmäga, att sä fnatt som önskelig! och nyttigt wore, komma i den för,aktning att kunna förrätta Lagstipningen sä fort Akterne blifwit fullständiga.
Nägon annan ulwäg till afhjelpande af denna ställning, synes således ej wara öfrig, än Constitucrandel af en extra fördelning Ledamöter, som sytzelsätta sig med ifrän det till ända lupne äret balancerade mäts afgörande, 06) derefter upplöstes.
Efter den förändring med ägande rätten till Bergsmanshemman, Riksdagsbeslutet afdon 2
Maj »8»o stadgar, synes nu mera wara olämpelig Kongl. Majtts Förordning af den 5 Octobcr 1772, angä, ende Förläggares i JarnbergSlagernes rättighet, att för sina Förlagsfordringar, söka betalning uti gäldbunden mans egendom.
Denna Författning som innefattar förklaring öfwer den är i?f6 den ro December utgifne Kongl. Förklaringen öfwer ro §. af Förlagsordningen den 24 Februari 1748, rörande försäljningswilkoren nar en med förlagvstuld beswarad Bergsmans egendom pä Auction utbjutcs, innehäller derom de hufwndfakcliga Mdganden, skiljaktig, : fran hwad angående annan gäldbunden fast egendoms försäljning förordnat är, att Bergsnians egendom, stall ä första Auction endast utbjudas ät Bergsmansständet; alt köparen, dä han inom den i Auctions-stadgarne utsätta betalnings, termin crläggcr en tredjedel af köpeskillingen, njuter pä den andra ett och pä den sista tredjedelen tu ars kredit, mot 76 Den »z April. mot borgen eller säkerhet; men att om wid sista Auctionen ingen Bergsman kan och will bjuda' insatt-- ningssumman, ny Auction efter z:ne manaderS förlopp anstalles; hwarwid i fall ej eller da någon Bergsman finnes hugad egendomen sig tillhandla, den samma upplates förlagsgifwaren emot insättningssumman, eller i annat fall den mästbjudande mom Vergsmansständet, lösningsrätten likwal Bergsmansständet förbehållen, enär någon Bergsman erlägger den summa, hwarföre egendomen blifwit först pä Auction insatt; hwarförutan den Ståndsperson som egendomen sig tillhandlat, underkast- s ätlkiilige förbindelser i afseende pa egendomens brukande och handhafwande, under bestämde äfwentyr för underlåtenhet derutinnan.
Enar nu jämlikt Riksens Ständers Beslut a Riksdagen, som slutades i Stockholm den 2 Maj igro, hwarjc Swensk man blifwit berättigad, att förwärfwa och besitta fast egendom och jord inom hela Niketa Land och i Stad, af hwad natursom hälst, och som en följd af denna Riksens Ständers allmänna grundsats, det Hederwarda Bondeståndet upplåtit den exklusiva Besittningsrätten af Bergsmanshemman, sa erfares deraf att de orsaker numera upphört, hwarpa ifrägawarande författning bftswit grundad, och att således sättet och wilkoren wid Auctionen a gäldbundit Bergsmanshemman, nu mera definnes i fullkomlig likhet med hwad rörande annan fast ee,endom a Landet, i thy fall stadgat ar, hwilket förhastande jag med anledning af 22 §. i den för I.
O Emdetet utfärdade Instruktion får hos Riksens Högloft.
Med anledning af min Jnstructions i8:de§. har jag i min Berättelse för ar i8n omnamt de s:ne Den rz April. 7? »me Lagfärklaringar, hwilka under det årets förlopp blifwit ifrån Konungens Högste Domstol utfärdadeDa med innehållet af Nea.
Formens 19 8- instämmer, att sa belkassade förklaringar endast böra äga rum öswer ifrän Domstolar och Embetsmäns inkomna förfrågningar om Lagens rätta mening, L sådana fall som till
Domares åtgärd höra, igenkänner man uti ofwannämde stadgande» en tweggehanda sorgfällighet, först och främst i utöfningen af den högste Lagssiparen tillagdt rättighet att tillse, det hwar och en matte åtnjuta
Lag och rätt efter en och samma grudsats, och sedermera i Lagstiftande Magtens bibehållande wid den widsträcktare befattning Neg.
Formens 8?
§. densamma tillägger, att stadga för händelser hwilka framdeles förekomma kunna.
Af sädane anledningar har ock Kongl- Majtts Nödiga Förklaring af den »8 Nov. >8n öfwex rätta förståndet af den 28 Juni »798 angående Lagsökning emot Löftesmän , icke kunnat sträcka sig längre än till föreskrift, "att den fordringsägare, som för öfrigt iakttagit, hwad honom till sin rätts bewakande jemlikt
Lag älegat, bör anses hafwa fullgjort innehållet af ofwan äberopade 4 §. i 1798 ärs Kongl. Förordning, när han inom 12 mannder efter förfallodagen, eller efter den utsatte tidens förlopp, hwarje manad enligt 42 punkten i Kongl. Förklaringen den 28 Marö 1827 räknad till zo dagar, hos wederbZrande Bcfallningshafwande mot Löftesmannen sökt laglig handräckning till sin fordrans utbekommande, ehuru Löftesmannen icke inom samma tid af Lagsökningen del erhållit."
Likwäl och dä här endast är fräga om Lagsökning hos »vederböraribe Lonungens BefallninAshgfwKnde, och ehuru Ana - ?8
Den 2; April.
Analogien synes wara påtaglig, saknas dock bestämd föreskrift: r:o Huruwida fordringsägare sin rätt emot Löftesman förwarat genom stämning tili UnderDomstol: 2:0
Huru förhällas stall i dylika fall med stämnings uttagande och tillställande. Z:o Huruwida när Löftesmän äro flere, men endast en af dem är lagsökt, de öfriga kunna anses wara frie ifrån deras förbindelser emot fordringsägaren, eller om, ehuru endast en är lagsökt, fordringsägaren kan anses hafwa derigenom äfwen förwarat sin rätt emot de öfriga af Löftesmanncn. 4:0
I den händelse dä endast en af Löftcsmännen wore i behörig ordning lagsökt, och de öfriga ansägos frie ifrån sina förbindelser emot fordringsägaren, uppstär i naturlig ordning den sökte Löftesmannen såsom fordringsägare emot sine Med-Löftesmän.
I sadan händelse saknas äfwen föreskrifter, hwilka äro hans rättigheter och skyldigheter i anseende kill dem.
Jag hemställer wördsamligen till Riksens Höglvfl.
Ständers bepröfwande, huruwida det bör uppdragas desi LagUtstott, att öfwer desia ännu ej inträffade händelser stadgande» förestå.
Dä allmänna Lagen uti n Cop. r §.
Balken vwillkorligen föreskrifwer, att den som till annan kära will, stall, i förestrifwen ordning stam, ning uttaga och sin »vederpart tillställa, men mcningarne warit skiljaktige huruwida stämning äfwen för, drades i fräga om börd, halst 5 Cap. Jorda>Bal, ken i r §. utan att nämna om stämning, endast utstakar när och i hwad ordning
Bördeskilling nedsättas bör, men deremot 8 § förmär att, om man för annan orsak än börd ä köp tala will, stämning rågås stall; har genom Kongl. Mai:ks nädiga Förordning om Lagfart och Börd af Jord pä Landet Den 2Z April. 79 af den r z Juni rzoo, den förklaring blifwit gifwen: art Bördman derest han sin talan förwara will, icke allenast bör i den ordning samma förklaring färeffrifwer, Bördeskilling nedsätta, utan ock Lagligen instämma köparen.
Men dä denna Förordning endast rörer Lagfart och Börd af Jord vä Landet, och emot bokstafwens tydlighet, desi tillämpning för Jord, Hus och Tomt i Stad ej annorlunda an analogice kan äga rum, synes äfwen ett stadgande nödwändigt huruwida och i hwilken ordning stämning om Börd af Jord, Hus och Tomt i Stad köpare tillställas bör.
Upplysningswis torde mig tillätas, att i korthet upptaga meningarne mot och med.
A ena sidan är anfört, att Lagen i s kap. Jorda-Balken, hwad börd i Staden beträffar, ej lemnar andra föreskrifter än, att Bördeman skall inom Tolf weckor ifrän z-dje uppbudet köpeskilling i Rätten nedsätta: att Lagen i mäl af denea beskaffenhet synes hafwa stadgat en alldeles egen ordning i sä matto, som köparen sjelf, genom Domstolen offenteligen uppbjuder sitt köp, eller hwilket sunes wara dek samma, kallar Bördeman till Börd>ösen, hwilken kallelse beswaras af denna sednare genom köpeskillingens nedsättande, i händelse han af ^en erbudne Börden will sig begagna:
Att ingenstädes finnes bördeman den skyldighet vwillkorligen ölaad att köpare instämma, hwaremot 8 §.
5 Cap. Hord.Balk. tydeligen förmär, att den som ä köp för annan orsak än börd tala will, stall stämning taga j den som wederbör.
Att dä Lagens föreskrifter för dörd af fast Egendom pä
Landet äro olika med dem för börd till Hus, Tomt och Jord i Staden, näste, hwad -en sednare beträffar, Lagen ej anses wara 8»
Den 2; April. wara förändrad genom Kongl.
Förordningen af de» iz Juni i8os, hwilken endast handlar om huru förhallas bör pä Landet.
Wille man ifrån aldre tider söka ledningar till allmänna Lagens stadganLen, förekommer att Bördsrätten da warit sa gynnad, att Arfjord ej fick wid Laga bot säljas innan den pa z Ting blifwit uppbuden: alt Bördelösm bestämdes af tillkallade Gode Män: att nenom Kongl. Brefwet kill Abo Hof-Rätt den i- Mars -67 l förklaras: alt Laga klander pa Bördelösen ar det, som Bördeman gör i rattan rid med reda penningar: alt da hwarken i detsamma eller i Kongl. Förordningen af 17-8 om börd omtalas stämning, skt sädant stillatigande derom fullkomligen instämmer med allmänna Lagens af i?z4 föreskrift.
Till styrka för den motsätta meningen, ar framställd Lagens allmänna grundsats i Nättegangs-Balk. s Cap. i §. att da man tili annan kära will, Domaren stall gifwa skriftlig stamning: att för öfrigt enligt samma Cap. 2 §. endast i ringa mål, dec twist sj är om Jord eller
Sus, munteliaen stammas kan, hwaraf dragesden stutföljd, att i fra, gök om hus och jord stämning ffrifteliaen bör ske:
M 2§ Cap. 2k §. i allmänhet förbjuder, att döms öfwer nägot som ej instämt är: att Lagen L ? Cap.
Mifig.
Balk. icke uttryckeiioen bjuder, att bördestillings nedsättande gör tillfyllest förutan stamNing: alt Kongl. Förordningen af den iz
Juni 1300, ehuru den endast har till föremal Lagfart och börd af jord pa Landet, synes i anseende till analogien af, WM kunna anses tillämplig för dylika frågor om Jord, Hus och Tomt i Staden, hälst derigenom winnes enstämmighet i behandlande af frågor af lika beskaffenhet: att den osäkerhet i besittningsrätt som Den 2z
April. 8r af bördts,anspråk uppkommer bör hafwa en gräns, hwaröfwer den ej bör kunna förlängas derigenom, att Bördeman, som inom rätt tid bördestilling nedsatt, skulle efter förloppet af en obestämd tid kunna genom stämning göra sin talan gällande: att da enligt z Cap. i, §.
Jorda-Balk. köpare stall betala ränta a bördestilling ifrån den dag penningarne nedsattes, ehwad man dem lyfter eller ej, han antingen skulle wara förpliktad att erlägga ränta för penningar, om hwilkas nedsättande han till afwcnty. s wore okunnig, eller ock se sig nödsakad att instämma Bördemannen till winnande af stut i saken, hwarigenom köpare emot wanligt rättegångs-bruk skulle förwandlas till kärande part.
Till stut bör jag ej obemärkt lemna, att denna sednare meningen synes wara den mäst radande Redan. innan allmänna Lagen af ar 1734 utkom, war Öfwer-Domstolarne upplåten den sa kallade rättigheten att i witza Brottmål Leuterera.
Ester nya Lagens antagande blefwo grunderna för Leuterations-rättigheten igenom Kongl.
Brefwet af den 12 April l?5Z närmare bestämda. Wid Riksdagen ar 1756 funno Riksens Stander närmare förklaringar i defia ämnen nödiga, och sadane utgingo i följe deraf, genom Kongl. Brefwet af den ii Nov. 1756.
Icke dest mindre gaf de påföljande arens erfarenhet anledning till den ytterligare tolkning af Leuterations-grunderna, som utgjorde föremal för Kongl. Brefwet af den 25 Febr. 1762.
Igenom Kongl. Brefwet den r Nov. 1778 förordnades, att Öfwer-Ratternes alla Dödsdomar borde Kongl. Majit i underdånighet underställas innan de fingo utfärdas, hwarigenom således uppkom en tilläggning l de sa kallade Leuterations-stadgarne.
Nro 6.
And - rr Den 2Z April.
Ändteligen utkom Kongl. Brefwet den 22 Marö I82Z, som, under åberopande af ett elika behandlingssätt med dylika mål, närmare förcstvifwer huru dädanefter borde forfaras med Leuteration i allmänhet och de flera ärender, hwilka ansägoS dermed äga sammanhang.
Förklaringen den 2; Mars 18°? är förordna!: att Hofrätts, Ulflag hwarigenom någon är dömd till döden, wäl boede uttaidas, men likwal ej ga i werkställighet, utan underställas Kongl. Maj:t.
Således upphäfdes derigenom hwad i den delen förur war stadgat, ej m ndre i vlwannänmde Författning af ar r8vz, utan äswen i Kongl.
Brefwet af ar 1778- Slutelicen är igenom Kongl. B'eswet den i April e8O7 förcstrifwit: attHof-och Ofwer-Rätts Ut,lag i mål angående Brott emot Majestätet böra, änskönt den anklagade icke biiswit dömd till döden, innan de utfärdas, insändas till Kongl.
Maj ts öst werseende, pä samma sätt som det sker med de i s-te punkten af Kongl Brefwet den 22 Mars 182; omnämnde förbrytelser.
Rättighet att Leuterera, pä satt det ifrån de äldsta liderna warit stadgat, innefattar i sig sjelf icke annat an rättighet, alt aöra undantag ifrån Lagars bud och föreskrifter.