Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Men deremot tillverkas vid Handöhl ett icke obetydligt parti kokkärl, äfvensom kakelugnar af så kallad tälgslen.
Kokkärlen äro mycket begärliga och föras till försäljning, stundom till Stockholm.
Inga fabriker finnas i verksamhet.
Vid Wapland är visserligen anlagdt ett mindre pappersbruk: men tillverkningen har varit inskränkt till några partier tak- och förhydningspapper.
Det der jemväl anlagda färgeri och stampverk är deremot i tilltagande. 22 Salpeter till verkningen uppgick för år 1848 till . » 1849 » » 1850 » 250 LM 13 U.
293 » 3 » 233 » — eller ungefär lika med de nästföregående åren, men mindre än hvad den tillförene varit.
Att denna industrigren i sednare tider aftagit härrör till stor del från ett nedsatt inlösningspris i förening med dryg transportkostnad från vissa mera aflägse socknar, der salpelertillverkningen varit mest uppdrifven; och, för att genom någon uppmuntran söka återföra densamma till hvad den fordom varit, har jag hos Kommittéen för Salpeter-ärendena hemställt, om icke leverantör från socken, hvars kyrka voro belägen 6 mil från uppbördsstället, kunde, för forslingen dil, tillerkännas en ersättning af 10 rst.
L:U. för hvarje mil, på sätt i Westerbotten lärer vara rnedgifvet; men något gynnsamt svar å denna hemställan har icke löljt.
Åtskillige kalkbrott bearbetas och tillverkningen af tegel ökas årligen, ehuru något rätt ordnadt tegelbruk icke finnes.
Tjärubränningen är af ringa betydenhet.
Jagt och djurfång har under ifrågavarande år idkats med skälig förmån.
Af rofdjur äro fällde 71 björnar, 72 vargar och varglon samt 473 räfvar, jemte åtskillige andra, såsom mård, örn, hök m. fi.
Fiske idkas i allmänhet endast till husbehof och utgör för dem, som äro bosatte i fjelltrakterne, ett icke ovigtigt vilkor för deras existens.
xif allmogen idkas åtskillig husslöjd, såsom sunden af flere slag, hvaraf förtjenar nämnas skjutgevär af god beskaffenhet, rnessingsarbeten, laggkärl och vadmal, som med fördel afsättes utom Länet, ofta i Norrige.
Tillverkningen af linneväfnader motsvarar icke ortens behof; men erhöll en icke obetydlig tillväxt och uppmuntran genom de af UndsättningsRommittéen, enligt hvad ofvan är förmäldt, åren 1849 och 1850 vidtagne åtgärder att anskaffa och tillhandahålla lin och blånor till bearbetning emot en viss utfast godtgörelse.
Undervisning i dubbelspinning blef ock under nämnde år meddelad; hvartill, på min derom gjorda underdåniga framställning, Eders Kongl.
Maj:t täcktes anvisa nytt bidrag af allmänna medel. 23 Åttatio så kallade distrikts-magasiner finnas inom Länet inrättade med en fond af 18,784 tunnor 21|cé kappar och förvaltas efter de regletnentariska grunder, Eders Kongl.
Majit i nåder fastställt.
Vid inträffad missväxt får liela fonden anlitas; men under vanliga förhållanden endast hälften utlånas, med förbindelse af återbetalning före det löpande årets utgång.
Från äldre tider är sagdt, att ortens allmoge mera sysselsatte sig med handels- och bytes-spekulationer, än med sjelfva modernäringen, jordbruk och boskapsskötsel.
Så har ock förhållandet i verkligheten varit; men handelsresorne hafva under sednare åren betydligen aftagit, helst sedan, genom myrutdikningar och andra odlingsföretag, samt ett mera sorgfälligt åkerbruk, jordens afkastning visat sig erbjuda en både större och säkrare utkomst, än derförinnan varit fallet.
Såsom jemväl verkande orsak till ett slikt gagneligt aftagande höra ej heller förbises vidtagne mera ändamålsenliga åtgärder till hämmande af ett länge bedrifvet smuggleri från Norrige; hvartill kommer en numera inom orten, på olika händer befintlig, ordnad handel, så att i allmänhet en hvar har tillfälle att hos köpmannen få sina behof fyllda, utan att behöfva höra sig om på annat håll.
En och annan af allmogen har det visserligen lyckats att genom handels- och bytesförelag förvärfva verklig förmögenhet; men flertalet har derpå förlorat och ej få blifvit ruinerade.
Sorn sagdt är, allmogens i handelsförvärf företagne kringvandringar, hvilka menligt inverkat både på moralité och välstånd, hafva aftagit och aftaga årligen; dock underhålles den gamla handelslusten i viss mån genom sjelfva lagstiftningen, sorn tillåter enhvar, som från Norrige färdas öfver gränsen, att tullfritt medföra äfven utländska varor, endast hvarje varuartikel i värde icke öfverstiger 10 riksdaler silfverspecie.
Då allmogen stundom i flockar färdas till och från Norrige för att afyttra egna alster och i stället tillhandla sig förnöden hetsprodukter af salt, spamnål och fiskvaror m. tu., kan man lätt föreställa sig, att just genom nämnde tillåtelse det af gammalt inrotade schackreribegäret uppvaknar, och att mången pä hemresan äfven medtager en eller flere öfverflöds- och lyxartiklar, visserligen för hvar och en färdande icke till stort belopp, men hvilka dock, sammauräkuadt för mängden, uppgå till icke obetydliga qvantiteter, som sedermera inom socknarne härstädes utminuteras, utan att någon kontroll emot ett slikt ofog står att finna. 24 Enligt mig meddelade uppgifter från Dufeds gränse-tullkammare, uppgår tullvärdet af sålunda till Jemtland tullfritt införde utländska varor, under åren 1848, 1849 och 1850, till 34,829 R:dr 34 sk. banko, derå Staten följaktligen gått miste om tull, bestigande sig till circa 11,567 R:dr 24 sk.
Huru stort varubelopp under samma tid blifvit infördt öfver tullstationen i Herjeådalen är jag icke i tillfälle att uppgifva, men att det varit vida mindre kan med full visshet antagas.
För att i öfrigt visa i hvad förhållande varutrafiken emellan Sverige och Norrige, för så vidt den gått öfver Jemtland, under de ifrågavarande 3:ne åren, stått till hvarannan i fråga om ömsesidigt inhemska produkter, antecknas: att Norrska alster, hit införde, 1848 uppgått i värde till 115,748: 8. » » » 1849 » » » 136,785: io. » » » 1850 » » » 175.108: 13. 427,641: 31.
Svenska alster, härifrån utförde, 1848 » » » 77,656: 40. » » » » 1849 » » » 81,818: 40. » » » » 1850 » » » 66,133: 40. 225 609: 24.
Jag har förut yttrat, att en ordnad bandel numera finnes inom orten, hvarmed jag menar Länets enda stad; och den handel, der bedrifves, är redan, fastän i följd af en lång landtransport förknippad med stora, både kostnader och andra olägenheter, icke så obetydlig; men kunde komma att utöfva ett stort och välgörande inflytande, så för Jemtland som angränsande orter, derest med oförtullade utländska varor landväga handeln öfver Norrige icke vore förknippad med så dryga umgälder, att de tillintetgöra all företagsamhet i den vägen.
Uti Förordningen angående Sveriges och Norriges ömsesidiga handelsförhållanden stadgas nemligen (§ 7), att utländska varor jemväl må från ena till andra riket landvågen kunna införas, emot en tullafgift beräknad till hälften af den i bvartdera rikets sjötullstaxa utsatte införselstull, så vidt samma varor i det riket, hvarifrån tle komma, bevisligen dragit inkommande tull.
Häraf följer således, att dylika varor, hit införde, blifva belastade med hel Norrsk 25 Norrsk och half Svensk lull; hvilka umgälder redan i och för sig, oberäknadt den kostsamma land transporten, äro så betungande, att varorna näppeligen kunna utan förlust här afyttras.
De utländska handelsvaror, som under en följd af år hitgingo, voro ock af ganska ringa betydenhet, och af sådan, eller annan anledning fordrades icke heller i Norrige någon tull, då varan från nederlag derstädes direkte hit öfverfördes.
För dessa varor erlades deremot vid ankomsten till gränsen hel Svensk tull, hvarmed de trafikerande äfven funno sig belåtne; men tid efter annan började varureqvisitionerne blifva större, och från och med 1849 lärer icke tillåtits alt hit från Norrige öfverföra effekter af förenämnde beskaffenhet, med mindre, än alt der klarera hel tull, och dermed var trafiken afbruten, om ej slut.
Tulljournalerne vid
Dufeds tullkammare visa ock, att under de bägge sed nas te åren nästderförinnan, eller 1847 och 1848, tullintraden för dit, öfver Norrige, ankomne utländska varor, dels efter hel och dels efter half tull, uppgått till 17,598 R:dr 22 sk. banko; hvaremot, under åren 1849 och 1850, dä endast half tull ifrågakommit, liela tulluppbörden för dylika varor endast utgjort tillsammans 3,251 R:dr 28 sk.
Häraf kan slutas, alt en vigtig förmån skulle tillskyndas vederbörande på ömse sidor fjellen, derest oförtullade utländska varor finge ifrån Norrige transito införas och först här vara tullbehandling underkastade.
Fördelen för Svenska köpmannen, som från utrikes ort till Norrsk hamn, eller från nederlag derstädes, reqvirerade sin vara, blefve: en snabbare varuexpedition jemte den mindre frakt, som af Nordsjöfarare städse kan betingas, samt befrielse från Sundska tullen och de flere andra umgälder, som äro förknippade med varureqvisilion till Svensk hamn vid Östersjön, och för den Norrska: en gifven och säker provision af Svenska varureqvirenten, hvartill komma de med transitohandeln oskiljaktige magasinage- och forshngsafgälder, som alltid skulle i Norrige qvarstanna, i stället för inga, enär alla transaktioner i berörde hänseende nu måste inställas.
Ordnandet af ofvan anmärkte förhållanden de bägge rikena emellan är för Jemtland, i kommercielt hänseende, en ren lifsfråga, helst vattendragen inom provinsen torde till en icke ringa del kunna göras användbara för varutransporter från närheten af gränsen ända hit; och ehuru någon förändring uti de, om utländska varors landväga försändning, emellan Sverige och Norrige gällande bestämmelser helt nyligen å Norrska sidan ansetts icke kunna för det då närvarande medgifvas, lärer det dock så mycket heldre vara att hoppas, Berättelse öfver Jemtlands Län för åren 1848—1850.
4- 26 det frågan inom en ej aflägsen tid skall vinna framgång, som vederbörande Kommitterade för granskning af sladgarne angående Sveriges och Norrige» inbördes handels- och sjöfarts-förhållanden yttrat sig i enahanda syftning, som den här antydda. § 4- Politisk Författning.
Angående Länets Kammar-Verk lemnar den bifogade statistiska tabellen en allmän öfversigt.
Under de ifrågavarande tre åren äro 23^ mantal förmedlade till 48 laga skiften äro afslutade och 106 andra landtmäleriför rätlningar verkställde; 56f2 mantal hafva i laga skifte ingått samt 57,269 tunnland blifvit afmätte och 85,738 tunnland delade.
Från krono till skatte äro försålde 4||b och utan lösen omförde 63^ 10Tn2^; I3V mantal nya hemman hafva tillkommit, och af sådane med frihetsår förut beviljade äro 24|g5 mantal i skatt ingångne.
Afvittringarne, som, oberäknadt äldre förrättningar i enahanda syfte, fortgått allt sedan 1821, äro, hvad affaltningarne angår, hufvudsakligen att anse såsom fullbordade inom provinsen Jemtland; dock återstå åtskillige förrättningar medelst komplettering af hvad i vissa fall med tyvärr mindre noggranhet blifvit tillgjordt, samt ägogränsers uppgående och skattläggningars förrättande å en del kronomarken och sedan en långvarig rättegång omsider blifvit afgjord angående rätta gränsen emellan Heda och Tännäs socknar i Herjeådalen, fortgå nu afvittringsförrättningarne inom sistnämnde provins, der mera än en million tunnland ännu befinnas oafvittrade.
Afvittringskostnaderne hafva visserligen varit högst betydliga; men afvittringens resultater hafva ock visat sig ganska fördelaktige och blifva det ännu mera i en ej aflägsen framtid.
Länets mantal äro efter afvittringens början ökade med mer än 200 hela hemman.
Utom styresmannen hafva endast 3:ne landtmätare under de ifrågavarande åren varit vid afvittrings verket anställde; och underdåniga berättelser om arbetenas fortgång äro för hvarje år afgifne. 27 Bland ordinarie räntan inom Herjeådalen har af ålder ingått en afgift under benämning Bågskott, hvilken utgjorts med 4 skil lingar af hvarje mansperson bland allmogen, som erlade mantalspenningar.
Denna afgift, såsom icke till bestämdt belopp åtföljande sjelfva jorden, har, enligt Rikets Ständers af Eders Kongl. Maj:t den 15 December 1848 gillade beslut, blifvit från ordinarie räntan utesluten emot en stadgad tillökning af 2 skillingar i mantals • i i • pennmgarne, cie der för allmogen i Herjeådalen ditintills beräknats och utgått med endast 4 skillingar af hvarje person.
Likaledes, och då någon annan beräkningsgrund, för utgörandet af den derstädes jemväl i ordinarie räntan ingående så kallade Skatte-Osten, icke fanns, än att den skulle utgå med så stor qvantitet ost, som kunde beredas af en dags mjölkning sommartiden utaf hvarje underhållen ko, samt tillförlitlig kontroll å de nna uppbörd följaktligen saknades, har, pä grund af Eders Kongl.
Maj:ts uti skrifvelse till Kammar-Kollegium af den 16
December 1848 meddelte nådiga föreskrift och efter menigheternas hörande, jag uppgjort underdånigt förslag, huru ifrågavarande skatt för framtiden lämpligast kunde utgöras med en viss bestämd qvantitet för hvarje hemmans skatte- eller trög-tal; och är detta förslag, så i afseende på den Kronan behåll ne, som de öfrige, presterskapet och kyrkorne tillkommande andelarne deraf, utaf Eders Kongl. Maj:t i nåder faststäldt; hvadan skatteosten numera utgår med ett visst bestämdt belopp, antingen in natura, eller med penningar efter markegång.
Herjeådalen är, på grund af äldre utaf framfarne Konungar tid efter annan stadfästade privilegier, befriad från knektehåll, emot erläggande af vissa årliga, så kallade rotepenningar, tillsammans 300
R:dr, som jemte roteskatl, 19 R:dr 25 sk. sk. 6 rst., tillkommen för sedan år 1754 anlagde nyhemman, upptagas i Kronans räkenskaper bland jordeboks- och hemmans-räntan, men äro Jemtlands FäUjägare-regemente anslagne.
Den af Eders Kongl. Maj:t år 1846 anbefallde och derefter verkställde nya roteringen inom provinsen Jemtland är numera af Eders Kongl. Maj:t och Rikets Ständer sanktionerad att träda i verksamhet med början af år 1852; hvarigenom således en af ortens vigtigaste angelägenheter blifvit löst på ett sätt, som behofvet länge högt påkallat och tvifvelsutan kommer att medföra en framlida allmän belåtenhet.
Något vidare ordande i detta ämne torde vid närvarande tillfälle vara öfverflödigt.
O 28 Gästgifveriskjutsen utgöres inom hela Jemtland genom entreprenad, undantagande vid en enda station; men deremot i Herjeådalen halva någre entreprenad-kontrakter icke kunnat bringas till stånd.
För en ny reglering af skjutsningsbestyret derstädes är undersökning pålyst alt i alla vederbörandes närvaro hållas vid näslinfallande lagtima ling i orten.
Fångskjutsen bestrides genom entreprenad och till lägre pris än den vanliga skjutslega!!.
Sockne-karteverket är i det närmaste komplett.
En ny karta öfver hela Länet har med Eders Kongl. Maj:ts nådiga tillåtelse blifvit upprättad af Afviltrings-Landtmätaren, Under-Löjtnanten S. F. Westrell under åren 1847— 1849 och är nu af General-Landlmäleri-Kontoret utgifven.
Till kommunikationens underlättande och industriens befordrande' har Länets största sjö, Storsjön, som med sina många utgreningar angränsar ^-del af Jemtlands alla socknar, blifvit på allmän bekostnad pejlad och uppliktad; hvilket arbete tog sin början 1847 under ledning af Kapilen-Löjtnanten vid Eders Kongl. Maj:ts Flotta S. P. Schnell, samt fortsattes och afslutades 1849 af Löjtnanten vid Jemtlands Fältjägare-regemente E. T. F. Nordbeck.
Angående arbetets utförande samt den af Nordbeck öfver Storsjön upprättade Hydrografiska karta har Chefen för Sjö-Karte-Kontoret lemnat det mest tillfredsställande vitsord.
Jemlikt 1751 års Gränse-Traktat och Eders Kongl Maj:ts särskilda nådiga föreskrift af den 2 Mars 1849 är riksgränsen emellan Jemtland och Herjeådalen å ena, samt Norra- och Södra Trondhjems Amter å andra sidan, under loppet af sommaren sistnämnde år, utaf tvänne dertill kommenderade officerare, en Svensk och en Norrsk, med nödigt handräckningsmanskap, å nyo uppgången och uppröjd samt der befintlige rösen iståndsatte.
Öfver lagarnes verkställighet samt ordningen och säkerheten inom Länet vakar Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande med oafbrulen omsorg, dervid biträdd, i staden af Municipal-styrelsen med underlydande betjente, samt å landet af den vanliga, men relativt lill Länets omfång nog fåtaliga kronobetjeningen.
För helsovården finnas inom Länet 2:ne ordinarie Provincial-läkare, af hvilka den ena har sin station härstädes och den andra i Herjeådalen, Wemdalens socken, 29 (ler apothek jemväl finnes.
Ett årligt arfvode af 250
R:dr är ock anvisadt för hvardera af Fältjägare-regementets tvänne Bataljons-läkare, de der tillika borde såsom Extra Provincial-läkare inom visse bestämde distrikter tjenstgöra; men tyvärr hafva nämnde befattningar ofta, till verkligt men för orten, stålt och stå äfven för det närvarande vakanta.
Vaccinationen ombesörjes skäligen ordentligt, och har till ett noggrannt handhafvande deraf jag inom Länet utfärdat särskilde uppmaningar.
Brist på examinerade lärare, äfvensom lill en del invånarnes mindre bemedlade tillstånd har lagt hinder emot Folkskolornas organiserande så fullständigt, som 184-2 års Förordning bjuder.
Nu äro dock de fleste ordnade, och om folkets bildning i allmänhet är redan förut taladt.
Christendomsundervisningen bland Lappbefolkningen har under sednare åren utsträckts och sorgfälligt blifvit vårdad vid en af Svenska MissionsSällskapet bildad skola i Laxsjöns by inom Fölinge och Ströms Lappmarksdistrikt; vid hvilken skola 20 å 30 af Lappallmogens barn årligen njuta kostnadsfri både undervisning och underhåll.
Denna undervisningsanstalt organiserades 1846, och såsom en frukt af densamma kan anses hafva tillkommit 3:ne i förbindelse med den stående Söndags-skolor, nemligen en å Fölinge kyrkoplats med 31 harn, en i Ottsjö by med 40 och en i byn Tufvaltnot med 12 barn.
Antalet af barn, som sedan skolans början erhållit undervisning, utgör: vid skolan i Laxsjön, Lappska barn ... 73 » » » Svenska » ... 75 j^g vid Söndags-skolan i Fölinge 33 » » i Ottsjön 52 » » i Tufvaltnet 12 245 barn.
Lapparnes bildning befinnes på en låg ståndpunkt, är sedligheten hland dem i allmänhet oklanderlig och synes vara tilltagande; men med deras ekonomiska ställning har snarare ett motsatt förhållande inlrädt.
Sådant härrör till en del af inkräktningar medelst Nybygges-anläggningar å, och invid deras områden, hvilka först efter föregången afvittring kunnat till sina rätta gränsor bestämmas.
Jag har här ofvan i denna berättelse antydt, hurusom i en icke särdeles aflägsen tidpunkt tillkommit åtskillige mindre väl beräknade 30 bosättningar, till hvilka jag hufvudsakligast vill hänföra sådane, hvarigenom intrång skett å Lapparnes renbetestrakter.
Af desse bosättningar äro visserligen en del utdömde och andra åter till sine gränsor betydligen inskränkte; men några qvarstå; och har det förekommit betänkligt utrifva sådane, derå odlarne blifvit likasom inledda att nedlägga sin lefnads hela verksamhet, utan att de deraf, genom ett slikt förfogande, skolat få skörda annan frukt, än att på sin ålderdom sakna tak öfver hufvudet och beröfvas tillfället till en möjlig, om än torftig bergning, utom det att sjelfva tillstånds-resolutionerne i visse fall befunnits sådane, att någon åtgärd af nämnde beskaffenhet ej kunnat ifrågakomma.
Anmärkningsvärdt är likväl, att fattigdomen befinnes vara störst bland Herjeådals-Lapparne inom Hede pastorat, der någon afvittring ej ännu skett.
Någon mantalsskrifning bland Lapparne, eller, som de sjelfve kalla sig, Fjellmännen, äger ej rum; men presterskapet förer särskilde anteckningar olver födde och döde, äfvensom husförhörs- och kommunion-böcker.
Lapptrakteroe äro indelade i 3:ne distrikter, nemligen Undersåkers med en personal af 223 och 10,160 renar; Fölinge och Ströms med aproximativt uppgifven befolkning af 500 personer och circa 5000 renar, hvilket sednare påtagligen är för ringa; samt Hede pastorats, der personalen uppgifvits till 173.
Länets hela Lappbefolkning utgör således i det närmaste 900 personer.
Undersåkers-Lapparne äro i allmänhet skäligen välbergade samt en och annan till och med rik, ehuru äfven der åtskillige fattige finnas.
Fattigvården bestrides vanligast genom inackorderingar eller så kallad kringgång inom socknen; det sednare dock uttryckligen förbjudet hvad barn angår.
Någon allmän inrättning lill beredande af loflig sysselsättning för fattige, men arbetsföre personer har icke kunnat bringas till stånd.
Uti Wemdalens kyrkoby i Herjeådalen blef, på derom gjord framställning, en ny Post-expedition år 1850 inrättad.
Det inom Länet bildade Brandstodsbolag, för hvars verksamhet nådigt Reglemente under den 14 November 1846 är vordet faststäldt, har vunnit ytterligare förtroende och tillväxt, så att försäkringarne vid 1850 års slut uppgingo till 3,373,920 R:dr.
En hösteliden 1847 för Länet och Staden organiserad Sparbank har jemväl tillvunnit sig allmänt förtroende; och utgjorde vid 1850 års utgång hela insättningssumman 12,246 R:dr 22 sk., fördelad på 517 delägare. 31 § 5.
Östersund, Länets enda stad, hvars folkmängd vid 1841 års slut uppgick till endast 456 personer, har under sednare åren vunnit en icke obetydlig tillväxt.
Staden är reguliert anlagd å sluttningen af stranden vid Storsjön, midt emot Frösön, hvarmed den är förenad medelst en prydlig, 648 alnar lång bro.
Folkmängden utgjorde vid 1850 års utgång 822 personer.
Af publika byggnader märkes i första rummet det nya Läns-residenset, uppfördt i modern styl af tegel på granitfot, 60 alnar långt och 2:ne våningar högt, färdigt år 1848; hvarefter tillkommit 2:ne flyglar, äfven af sten.
Dernäst Elementar-skolans, i förening med Contubernium, uppförde nya hus af träd, i 2:ne våningar, med höga och rymliga lärosalar samt logementer för en lärare och ett större antal elever.
Vidare Länets lasaretts- och kurhusbyggnad å nyo uppförd och inredd år 1849; hvartill kommer det år 1835 af sten nybyggde länshäktet.
Och torde det icke vara olämpligt att i sammanhang härmed upptaga, hurusom under sednare åren äfven tillkommit åtskillige större, private bostäder, af sådan beskaffenhet, att de ganska väl skulle kunna intaga en icke obemärkt plats uti ett vida, både äldre, större och förmögnare samhälle än detta.
Det härvarande Elementar-läroverket, inrättadt i stället för en å Frösön, från äldre (ider befintlig lägre Lärdoms-skola, erhöll år 1847 sine nu gällande stadgar, i närmaste öfverensstämmelse med dem för Stockholms nya Elementar-skola, och har till ändamål, att, med fri flyttning och ämnesläsning på tvänne paralelt gående linier, meddela så fullständig, både allmän medborgerlig och egentlig lärd bildning, som fordras för inträde vid Akademien.
Denna uppgift har af den jemförelsevis ringa lärarepersonalen hitintills pä ett tillfredsställande sätt blifvit löst, i det att, ehuru de öfverste af skolans 8 klasser först med 1850 års början blefvo fyllde, fem ynglingar, derifrån utgångne, redan aflagt den större, och en den mindre student-examen, samt dessutom många lemnat läroverket utan att hafva fullständigt genomgått detsamma, dels återvändande till jordbruket, dels egnande sig åt handeln, näringarne eller sjömansyrket.
Att skolan icke saknat förtroende visar sig icke allenast af de många lärjungar, hvilka från nästgränsande provinser här sökt och erhållit inträde, oaktadt de på närmare håll kunnat få undervisning, utan isynnerhet deraf, att antalet af studerande småningom ökat sig.
Detta antal utgjorde, under läseåret 1847—48, 63—82, samt uppgick under sednaste hösttermin till 100. 32 Då Hernösands numera förenade läroverk, der lärjungarne icke lära i talrikhet mycket öfverskjuta de härvarande, äger 16 ordinarie lärare, så finnas vid Östersunds elementar-skola icke flera än 6 sådane, jemte en blott terminsvis påräknelig Duplikant.
Af desse lärare äro tvänne upptagne i de två lägsta klasserna, hvilka blifvit »slutna« lill följd af hvad en tvingande erfarenhet gifvit vid handen.
Skolans allmänna afdelning, svarande ungefär emot halfva f. d. Lärdoms-skolan och hela Gymnasium, måste derföre skötas af endast 5 lärare, ehuru de särskilda läroämnena äro 11, och några af den beskaffenhet, att de taga en persons hela lärareförmåga i anspråk.