Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Att en lör långt sträckt hemmansklyfning och jorda Isöndringar från hemmanen skada så väl det allmänna, som de blottställa dem, som på dessa små jordlappar skola söka deras bergning, kan ej gerna förnekas, då man närmare granskar de följder, sorn deraf uppkomma.
Att en utsträckt klyfning och jordafsöndringar bereda en ökad folkmängd är visserligen en sanning; men i samma mån som denna tillökning af menniskor skall söka sin bergning på sä små jordlotter, som blifva af 5 ä GOO:dels hemman, hör man lätt kunna fatta omöjligheten för innehafvaren att försörja sig derpå.
I denna uppgift är ingen öfverdrift, ty flera exempel kunna åberopas att klyfningen på inånga ställen gått så vida, som sagdt är.
Länet kan framvisa ända till ätg mantal med 7g kapplands rymd för hus och gård m. m.
Under ett sådant förhållande kan med skäl befaras, attén folkmassa uppkommer, sorn blifver i den belägenhet att den snarare tarfvar understöd af det allmänna, än att den kan lemna det understöd åt det allmänna, som med skäl och billighet kan påfordras af sjelfegande hemmansåboer.
På de grunder vårt beskatlningsväsende befinnes, är denna gränslösa sönderklyfning så mycket mera oförenlig, sorn skattläggningen stödjer sig på det öfverskott, som kan hemtas af jordens afkastning.
JNär nu delningen går öfver den gräns, att egaren afjorden ej kan hemta ens underhåll åt sig sjelf, än mindre åt hustru och barn, synes en sådan tillökning i folknummern ej vara af särdeles nytta, ty nöd och blist ibland de flera är vida sämre än ett tarfligt välstånd hos ett färre antal, som eger styrka att sig försörja och tili staten kan erlägga de utskylder, som tillhöra jorden.
Man må förgäfves söka bortblanda det verkliga och af enstaka uppgifter och spetsfundiga satser draga slutsatser, som i sjelfva verkligheten ej visa sig: man må förgäfves söka skäl der skälen ej förslå; ty slutet blir ändå det, att fattigdom och elände, med alla dess vådliga ulgreningar, utveckla sig på en grund af falsk liberalism, den må utsiras för öfrigt med hvad glitter som helst.
Få Län i Sverige hafva måhända eli 4 så bedröflig erfarenhet äf denna sönderdelning, sorn detta Län, inom hvilket den bereder de följder, som redan låta känna sig.
Som exempel må åberopas, att vid försäljning af t mantal bevakades icke mindre än 21 köpebref å jordbitar, som gäldenären af liemmansdelen försålt, utan att någon enda af köparne å af dem inköpt jord kunde vinna fastställelse, ehuru liera af köparne å sina jordbitar redan uppfört hus.
Härvid bör ej heller förbises den omständigheten alt, om en mindre väl känd torpare eller arbetare med stor familj söker inträde i en församling, kan sådant möjligtvis nekas honom, derest han ieke visar någon säkerhet för sig och de sinas bergning; men vet han det rådet att på kredit köpa sig en så kallad hemmansdel, kan han tvinga sig in i hvilken församling som helst, och kan han blott på ett eller annat sätt qvarstanna som åbo å sitt hemman till följande mantalsskrifning och mantalslängdens justering, så har lian vunnit sitt mål, ty då vet han, att både han och hushållet få ett stöd i sockens fattigvårds-åligganden till föga båtnad för socken.
Under sådana förhållanden stadgas allt mer och mer den tanken, att frågor om hemmansklyfning böra öfverlåtas åt kommunerna och under vissa vilkor behandlas som kommunalmål.
Skälet härtill är ganska nära de skäl, som öfverlåtit andra fattigvårds-frågor åt socknarne, — ty snart nog står hemmansklyfningen i nära sammanhang med fattigvården.
Folklynnet bibehålller sin karakter.
Den förres större beräkningsförmåga, öfvergående ej sällan till slughet och tilltagsenhet, mera hastiga rörelser och raskare handlingssätt kontrastera emot slättboens trögare lynne, kallare men mera öppna väsende och lugnare besinning i företag.
I skogstrakten finnér man i allmänhet mera intelligens, än på slältlandet.
Deremot visar slältboen sitt företräde i moraliskt afseende, mera pålitlighet, hvilket äfven yttrar sig i mera månhet örn andras rätt.
Brottmålen inom skogs* 5 Irakierna äro alllid flera än på sättlandet.
Ibland den verkligt besulna delen af Länets invånare finnes en grund till välstånd och trefnad, som likväl i sednare åren fått känna skakningar af en mindre lycklig period för näringar och rörelse.
Härom må några ord yttras, efter det näringa me blifvit framvisade.
Likväl går utvidgningen med större än förbältringarne i allmänhet.
De förra för mycket på de sednarcs bekostnad.
Exempel verka, och då Skåne räknar flera agronomer, som med klokhet och omtanka använda kunskaper och naturens enkla men dock ofta obegagnade sanningar, erhålles en föresyn, sorn. slutligen verkar, om ej genast.
På en del större gårdar hafva likväl godsegare vinnlagt sig om förbättringar, dels genom bättre fodring, bättre skötsel och äfven genom införskrifning af främmande, större och bättre kreaturs-racer.
Likväl torde förbättringen genom utländska racer ej ännu i allmänhet vara lämplig, innan man lärt sig inse nyttan af bättre och starkare utfodring.
De inhemska racer, vi hafva, kunna otvifv elak tigt upphjelpas och förbättras genom biittre skötsel.
På större gårdar hafva så kallade liolländerier eller mäjerier inrättats, hvarest smör och ost produceras.
Fortgår denna del af landthushåilningen med den framgång, som man har skäl alt hoppas, kan snart den lid inträffa, då detta Län kan exportera till andra orter dessa nödvändighetartiklar, i ställe! att, som hittills varit förhållandet, behöfva importera deni för eget behof.
Det som onekligen hittills varit och annil är ett väsentligt hinder för en rationel ladugårdsskötsel, är Brunvinsbrunningen, som beklaglliglvis i dess nuvarande form hittills gjort och ännu gör sina anspråk gällande så väl på kapiialer som på jordbrukarens uppmärksamhet och lagstiftningens behjertande.
De större brännerierna, synnerligast de, som drifvas med ångapparater, betraktas med afundsjuka af de mindre husbehofsapparaternas egare.
De sednare tro, att de större inrätillingarne genom deras stora tillverkningar bidraga till de mindres förfång.
Antalet af lill bevillning beviljade pannor, som år 1839 utgjorde 7,012 stycken, har år 1842 utgjort 5,113 st., men tillverkningen kan anses likväl vara till samma belopp.
Skogarne inom Länet äro i aflagandc.
Härtill bidrager en större konsumtion genom flera bostäder och således flera eldstäder, äfven den utsträckta och på många ställen fördelade bränvinslillverkningen.
Derjemte hafva sä få den omlänksamhelen att tänka på efterkommandes behof, hvarföre det är sällsynt att någon återväxt herodes.
De vidtagne åtgärderna för häslafveln hafva haft goda resullater, hvarigenom de här förlagde Cavalleri-regemenlerna till en del remonteras med inhemsk afvel.
På några af de större egendomarne fortgår får-racernas förädling; men inskränkes dock till dessa ställen.
Att det ej mera allmänt sker, torde kunna bernias från svårigheten att med fördel afsätta den fina ullen, synnerligast i mindre partier.
Hvaremot den gröfre lättare inom orten afsättes.
Det uppgifves, att tillverkningen årligen utgör per medium 1,790 tunnor Alun, med beräkning af ett. medelpris af 18 R:dr Banko tunnan: således ett årligt tillverkningsvärde af 32,220 R:dr Banko.
Verket sysselsätter efter uppgift 14£> mantalsskrifna personer.
Af de i öfrigt inom Länet befintliga verk och inrättningar, som i tabellen äro upptagna, förljenar pappersbruket
Klippan en särdeles uppmärksamhet, genom tillverkningens belopp, dess godhet, genom machineriels fullständighet, den ordning, hvarmed verket drifves, och framför allt genom den omvårdnad, hvarmed egaren behandlar de 100 arbetare, som efter uppgift 7 dagligen sysselsättas.
Årliga tillverkningen nppgifves utgöra 40,000 ris papper, beräknade till ett värde af omkring 170,ÖÖ0 riksdaler.
Linnevlifnad har förut, synnerligast innom Norra Åsbo och en del af Södra Åsho härader, varit en lönande näringsgren.
Sednare årens fallande priser hafva likväl betydligen minskat den vinst, dessa orter deraf egde, hvarföre det är troligt, att till verkningen kommer att minskas tili stor skada för dessa orter, som, i följd af en i allmänhet mager och mindre bördig jordmån, tarfva lönande binäringar, för att berga sig.
Som skäl till prisets fallande uppgifves, att Danska upphandlare förr inställde sig vid våra marknader, synnerligast vid Åby marknad, för att inköpa större partier linné väf till förbrukning inom Danska landet; men att denna afsättning till större delen upphört, sedan Danskarne sjelfva börjat att tillverka denna slags väfnad.
Salpeter-kokning var fordom, synnerligast inom båda Göinge härader, en lönande handtering, som derföre då också bedrefs temiigen betydligen.
Då Rikets sednast församlade Ständer beviljade förlagslån, så väl för salpeterladors uppförande sorn pannors anskaffande, gaf detta en stor del af dessa häraders hemmansegare anledning att söka dessa lån.
Det var en ny källa a(t bekomma penningeförskotter, som kunde tili en del afhjelpa penningebehofven och ersätta i någon mån bristande tillgångar i öfriga lånkontor.
Då hela anslaget, som fick för hela landet utlånas, endast utgjorde 101),(XX) R:dr, sträckte dessa 2:ne häraders hinsökande likväl sina anspråk ungefärligen till denna summa.
Härigenom stärktes den öfvertygelse)!, att lånen voro hufvudsaken och salpeterkokningen en bisak, elier rättare ett föregifvande for att bekomma lån.
Som det ej kunde vara afsigten att derföre förskjuta med penningar, och med ansökningarne dessutom ej de föreskrifna vi Ikoren voro fästade, afstyrkte Eders Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande bifall lill dessa lån, hvilket alstyrkande salpetersjuderi-slyreisen till större delen gillade.
Sedan Kronans lösningspris nu blifvit lörhöjdt, är att förmoda, det näringen utan lån kan blifva lönande.
Alt deremot genom lanta penningeförskotter inlocka till en näring, som ej af sig sjelf kan löna sig, skall utan tvifvel snarare försämra än förbättra näringsidkarnes villkor, synnerligast då lånen skola återbetalas.
Låninrtillningar saknas för öfrigt ej.
8 Sjöfart idkas i synnerhet inom Bjäre härad, der dugligt och raskt sjöfolk är alt tillgå.
Från Länets östra kust göras transporter af spannmål till Blekingska hamnar, hvarifrån ved oell timmer hemtas.
Härigenom beredes förtjenst åt fiskare och båtskeppare.
Fishe, hvaraf det i Östersjön och vid vestra kusten är det betydligaste, s3rsselsätter flera hushåll och lemnar dem utkomst.
Handel inskränker sig hufvudsakligast till landthandel med ortens produkter och med afsättning, dels i Länets städer, och dels på landtmarknader.
Spannmål och brännvin, en del timmerskog samt ek- och bokstäfver äro de liufvudsakligaste exportarliklar.
Af förenämnde yrken gifva visserligen flere medel till förtjenst, men att bestämma totala inkomsten häraf är omöjligt, helst de fleste, som idka dem, synnerligast af allmogen, ej för sig sjelfva göra några beräkningar deröfver.
Medel-markegångspriset under åren 1839 med 1843 gör inom Länet för råg 8 R:dr 4(3 sk. 10 rst, korn 5 R:dr 28 sk, och för hafre 2 R:dr 44 sk, 7 rst, allt Banko.
Synnerligast.visar den sig, då en hastigare omvexling i de gångbara sädespriserna uppkommer i följd af olika årsväxt.
Då markegångspriset skall bestämmas i början af November månad, har sällan något gångbart, pris på spannmål efter den inbergade skörden ännu stadgat sig, och då rågpriset till exempel 1 eller 2 månader förut uppgått till 14 å 15 R:dr B:ko tunnan, hvarpå exempel här ej saknas, och kan 2 å 3 månader derefter falla så småningom till 6 å 7
R:dr, är det nära nog omöjligt att under tiden finna ett pius, med hvilket både räntegifvare och räntetagare blifva belåtne.
Häraf följer vanligen en missbelåtenhet, som ofta höres och som troligen ej kan afhjelpas, förr än delsen annan tid bestämmes för markegångssättningen, dels andra grunder föreskrifvas för sjelfva prissättningen.
Att 9
Att för öfrigt tillförlitligt uppgifva näriugarnes tillstånd, i tabellarisk form med bestämda zLfferuppstälimngar, kan ej göras.
Om näringarne äro i stigande eller fallande kan således ej på annat satt pröfvas, än genom en allmännare öfversigt af Länets ekonomiska ställning.
Skånska provinsen, och således äfven detta Län, har dessa sednare åren baft stora svårigheter att bekämpa.
Att, under åkerbrukets, enskiftenas och odlingarnes rätta utvecklingsperiod, hvilket man kan kalla de sednare 10 åren, under stora ansträngningar att använda alla möjliga krafter till förbättringar och utvidgade odlingar och må hända skynda dermed mera än krafterna medgåfvo och förståndigt var; att under sådana förhållanden mötas med tvänne nära nog totala missväxtår, under det en äfven å andra orter kännbar pennineeförlägenhet ii •, tii AoO kändes, öppnade sår, som ej så snart kunna läkas.
När man härtill lagger att spekulationerne hade dessutom sträckt sig i öfverdrifvet mått lill egendomshandel, i hvilken både stora egendomar och en mängd hemman och hemmansdelar ingingo, hvartill krediten fortfarande behöfde anlitas, under det att egendomarnes värde voro i stigande och nära nog ingen gräns för deras värden, så kan man lätteligen fatta följderna af den stagnation, som uppkom genom brist på produkter att afsätta och genom brist på cirkulerande mynt, hvarmed redan ingångne förbindelser och de stundliga behofven skulle liqvideras.
Ett ovarsamt begagnande och användande af de tillgångar, som varit tillgängliga och som onekligen släpptes allt för hastigt och allt för mycket på en gång ut, måhända med beräkning af långifvarne, att derigenom ernå en deremot svarande och kanske obillig vinst, skulle naturligtvis skuldsätta fastighetsegare och näringsidkare till ett belopp, som ej kunde utan tvångsmedel återbetalas, när samma källor, från hvilka lånen blifvit gjorde, på en gång och på flera månader stängdes, antingen af försigtighet eller af brist på tillgångar.
Emellertid hade dessa i och för sig sjelfva skenbara tillgångar uppstegra t både fastighets- och varupriser, hvilka äfven under naturliga förhållanden ej k unde stå på samma höjd och skulle ovilkorligen än vidare falla i samma mån det förut cirkulerande myntet indrogs och krediten blef störd.
Bristande kredit, som alltid blifver en följd, när den ovarsamt och utan beräkning i öfvermått blifvit begagnad, förorsakade, må hända mer än Feinurs-leriutelse frän Christianstads Län, 2 10 brisl på penningar, den oreda som erfarits, ty sedelfabrikerna existerade med samma räll att fabricera, ehuru de ej vågade alt utsläppa deras tillgångar iden vacklande rörelsen.
En i början för stor och sedermera en för ojemn utlåning af Privat-bankerna har gjort ondt.
Detta kan af ingen (örnekas.
Ostadiga hafva privatbankers operationer varit och olämpliga för den rörelse och den hufvudnäring, sorn inom detta Län tarfvar en annan amorleringsprocent än den, som är lör privatbanker och diskonter bestämd.
Alt näringarne häraf lidit, att jordbrukaren, äfven den som ej deltagit i tidens financiella operationer, också deraf lidit och lider, är omisskänneligt.
Alt de för högt uppdrifna fastighets- och varupriserna fallit nära 33t procent och, efter ett föregående temligen ymnigt år och med förväntan på ett kommande ymnigt, ännu vidare skola lalla, kanske under arbetskostnaden och egendomarnes reela värden, äro följder, som äro kännbara.
Bekymren synas, och, när de inställt sig, röja sig vanligen begären efter hjelp.
Mången frågar med otålighet: hvar (innes den?
Den finnes i ett efter våra tillgångar enligare lefnadssätt och att lättsinniga och förhastade speculalioner bannlysas af dem, som ej förmå mäta dess följder.
Den finnes i en redlig afsigt att ej' våga mer än man har, d. v. s. i allvarliga bemödanden att göra hvar man rätt, äfven om det må ske med en och annan uppoffring af lifvets njutningar.
Konstmedel kunna endast hjelpa för ögonblicket, men verka i längden i motsatt rigtning; då deremot det enklaste medlet, d. v. s. det moraliska, säkrast återför lill ordning och välmåga.
Po!it is k
Fö rf attil ing.
Karnmarverh.
Under nu föregående ur liar någon ny jordebok icke upprättats.
Under dessa åren hafva 15mantal kronohemman, 1 gatehus, 1 utjord oell 1 gästgifveri blifvit till skatte inköpte.
Laga shiften hafva grannar emellan fortgått.
Under dessa åren hafva 318 >2 förmedlade hemman elier mantal blifvit skiftade.
Härvid hafva 140,503 geometriska tunnland blifvit delade.
Sedan de större samhälligheterna nu till större delen äro skiftade, utgöra nu de flesta laga skiften klyfningar, styckningar oell jordafsöndringar. ilen utflyttningsbjelp, sorn beslås detta Län och som endast utgöres till ett årligt anslag af 4,000
R:dr, har alltid varit otillräcklig, hvarföre, enligt Landskontorets uppgift, en balance nu linnes, som utgör 23,341 R:dr 41 sk. 3 rst.
Detta anslag har hittills varit otillräckligt, men skall, så snart halancen upphör, kanske för framtiden förslå, helst, om ingen sådan utflyttningshjelp erhölls, då endast klyfningar och styckningar under ett visst hemmantal äro i fråga.
Uti förutnämnde och bifogade tabell är antalet af hemman af olika natur, lägenheter, bruk, qvarnar m. ni., tillhöriga kronan, läroverk, fromma stiftelser o. s. v. uppgifvet.
J en del af Länet har håg väckts att genom sjöars sänkning vinna nya tillfällen lill odlingar och förbättra sumpiga trakter.
Verkställigheten hvilar dels på fortsatta undersökningar, dels på andra förberedelser och dervid uppkomna tvisters afgörande.
Den enda egentliga vägomläggning, som under loppet af dessa åren inom Länet blifvit i fråga satt, är den allmänna landsvägen öfver den så kallade Haliands-åsen, emellan Margretetorps och Karups gästgifvaregårdar.
Den delen deraf, som tillhör detta Län, går genom Bjäre härad och utgör kommunikationen emel lan Skåne och Halland samt Rikets öfriga vestra kust - land.
Sedan behörig undersökning blifv it verkställd, bar Eders Kongl. Maj:t
Nådigst gillat den plan och det kostnadsförslag, sorni och för den Jiva vägen af Styrelsen för väg- och vattenbyggnader blifvit gjord, hufvudsakligast i afsigt att undgå de svårare och brantare backar, som försvåra begagnandet af den gamla vägen.
Sedan Eders Kongl. Maj:t i Nåder gifvit anvisning på anslag till att ersätta kostnaden, har sammanträde hållits med de väghållningsskyldige, för att höra dem huru vida de ville åtaga sig arbetets verkställighet; men då de dertill nekat, har Eders Kongl. Majrt i Nåder tillåtit, att enskildt bolag fick emot bestämda vilkor och arbetets fulländande åtnjuta anslaget.
Som anbud härom skulle inlemnas till Edei-s Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Hallands Län, är det här obekant huru vida ännu något sådant anbud är gjordt.
Det skick, i hvilket denna fråga blifvit salt, är ett förnyadt bevis huru det enskilda interesse! kan och får i dylika fall öfverväga det allmännas.
I denna fråga, som skulle bereda en förbättrad och nödvändig kommunikation emellan sodia och vestra Sverige, mötes motstånd af en pluralitet inom tvänne härader, hvarigenom en stor del vägliållningsskyldige ej begagna denna väg och se sig således ej hafva någon enskild nytta af företaget.
Man synes således berättigad till den slutsats, alt, så länge broars och vägars anläggande och underhå-1, i synnerhet de som äro ämnade till de större kommunikationerne, till stor del bero på vissa hemmansegares eget medgifvande, finnes ett väsendtligt hinder emot bättre kommunikationer i vårt land.
När tvister härom börja, fortsättas de vanligtvis i en kretsgång af former och instantier, till föga båtnad för den allmänna trafiken och den stora allmänhet, som emellertid tarfvar vägar och kommunikationer.
Hamnbyggnaden vid Cimbritshamn är påbörjad 1843 och lorlsältes med den drift, att nära ?:delar af arbetet är färdigt.
Nästan alla strandegare vid Helgeå bestrida den uppdämning, som i strömfåran anses nödig, för att leda strömvattnet till Åhus, under förutsättning alt deras jordegor, som ligga å stränderna, blifva derigenom dränkte.
En del al strandegarne, med sanni interesse för hamnens förbättrande, haf - 13 va begärt, att undersökning på deras bekostnad må ytterligare göras, för att närmare få förbållandet utredt.
Detta fördröjande medför emellertid en kännbar olägenhet för denna ort, sorn blifver allt mer och mer i behof af afsättning tili andra orter af de produkter, den har att afyttra.
Detta sednare ymnigare år bar ytterligare vackt farhågan att se denna bördiga del af Länet frånstängd de orter, till hvilka afsättbara produkter nu med svårighet afsändas och hvarifrån ortens behof med samma svårighet hitföras.
I fall en säker hamn vid Åhus kunde tili vägabringas, i samband med Helgeåns •
• »i •
O . • - ^ upprensning in åt landet, hvarigenom en lättad transport tili sjelfva hamnplatsen uppkom, bereddes derigenom så väl för denna orten, sorn för de härom norr och vester belägna trakter en stor fördel, som ej kan på annat sätt ersättas.
Af nu varande, på hemman lagda onera kan skjutsningen anses vara det besvärligaste och mest motbjudande, synnerligast derföre att de skjutsskyldige äro öfvertygade, att sk juts väsendet kunde ordnas pä de flesta ställen inom Länet som ett frivilligt åtagande, hvarigenom den nu varande tvångskjutsen kunde upphöra.
Ehuru de tvänne sednaste åren varit för Länet högst bekymmersamma och penningelillgångarne knappa, har kronoskatten på vanligt sätt gått in.
Della bör så mycket heldre anmärkas, sorn Eders Kongl. Majlis
Befallningshafvande derigenom sättes i tillfälle, att dels vitsorda uppbördsmännens nit och drift samt omtanka att på lämpligaste sätt liksom jemka in skatterna, till fördel för de skallskyldig^, utan handräckningsåtgärder, dels fä uttala den sanning att ännu finnes den anda hos menigheten, att i möjligaste mån ordentligt afbörda sig kronoskalten.
Deras stämmoböter äro lör små, för att inverka på åliggandet att vid uppbördsstämman afbörda sig skatten, hvaremot beräkning kan göras att räntan derför, lill dess erläggandet sker, är en vinst.
Den nya Nådiga författningen angående Kyrkoråd och Sockcnnämnder har så nyligen kommit i verksamhet, att följderna deraf ej kunnat skönjas.
Saknaden af en ali - 14 miin fattiglag, med mera bestämda föreskrifter i flera afseenden, kanaes likväl ännu.
Den af Eders Kongl. Maj:t gifna författning om folkskolor har visserligen satt en del församlingar i verksamhet, att ordna deras skolor i den syftning, den Nådiga föreskrift en ålägger.
Men på andra ställen möta svårigheter, dels i följd af lokala förhållanden, dels i följd af socknars mindre förmåga att räLL uppfatta vigten af rätt ordnade skolor.
De synas också vilja begagna till det yttersta del uppskof, som i nämnde författning är medgifvet.
Jj r ands lori sf»rening ar äro i alla fögderier verksamma, utom i Bjäre härad, der en sådan inrättning saknas.
Sedan sista femårs-berättelsen ingafs, hafva dylika föreningar inom Norra Åsbo härad samt inom Östra och Vestra Göinge härader kommit i verksamhet, sedan Eders Kongl. Maj:t i Nåder gillat de förslag tili Reglementen, sorn till Eders Kongl. Maj:t i underdånighet blifvit algifna.
Städerna inom Länet hafva ock i mer eller min O # .
J dre mån deltagit i det nyligen inrättade bolaget för ersättning för lösbo, sorn genom eldsvådor går förloradt.
Länds Sparbank fortgår i verksamhet, i förening med de filialkontor, som äro inom Länet och aflägsnare orter ordnade.
Men äfven denna inrättning har fåLt vidkännas sednare årens svårigheter.
Då de förra åren insättningarne vanligen voro dubbelt så stora sorn utbetalningarne, har ett motsatt förhållande inträffat de sednare åren.
Ehuru de södra eller Ingelstads och Jerrestads härader sjelfve hålla en Läkare, äro viik oren för honom så obetydliga, att en ordinarie Provincial läkare der saknas.
Länslazarettet, i förening med kurhuset, har blifvit utvidgådt.
Nu är det iden ordning, att det underhåller 100 frisängar, och begagnas med ökadt förtroende af Länets invånare.
Venerisk sjukdom har likväl under de sednare åren varit i det ti l l lagande, att kurhusafgiften har af de årliga pröfnings-koinmiteerna ansetts behöfva utgå med den högsta afgiften, eller med 5 sk. på hvarje mantalsskrifven person. 15 Städer.
Folkmängden i staden, med under stadens jurisdiktion liggande bjarne Nosaby , Näsby och Åhus lastageplats, utgjorde vid 1843 ars mantalsskrifning: mantalsskrifna personer 4,302 och skattfrie 1,602.
Hvarförutan i staden linnas tillhörande dels Kongl. Vendes Artilleri-Regemente 1,357 personer, af hvilka 390 äro mantalsskrifna, och dels af Kongl. Norra Skånska Infanteri-Regementet 107 personer, af hvilka 94 äro mantalsskrifna.