Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständers beslut i förevarande ämne, genom det förhållande, att just de tvänne Stånd, hvilkas beslut, genom votering i Förstärkt Stats-Utskott blifvit ett Rikets Ständers, utan förändring antagit det förslag, som Utskottet i Betänkandet N:o 34 afgifvit, får Utskottet vördsammast föreslå, att så väl Höglofl.
Ridderskapet och Adeln som Vällofl. Borgare-Ståndet nu måtte detsamma antaga.
Stockholm den 19 November 1834- STOCKHOLM, Ecksteinska.
Tryckeriet, 1834- Bevilln^Utskoltcts Utlåtande N.o ^5. i N:o 45.
Ankom till Exp.-Utskoltet den 20 November.
Utlåtandes i anledning af gjorde anmärkningar vid Betänkandet N:o 2g, angående Stora Sjö-Tulls-Bevillningen.
Utskottets Betänkande, angående Stora Sjö-Tulls-Bevillningen har, i följd af dervid gjorde anmärkningar, blifvit återremitteradt från alla fyra Riks-Stånden.
Det åligger såledeä Utskottet, att till besvarande upptaga dessa anmärkningar och angifva de skäl, hvilka föranled t Utskottet, antingen att vidblifva hvad Utskottet redan i detta afseende tillstyrkt, eller ock att, med frånträdande af förra förslaget, underställa Rikets Höglofl.
Ständers pröfning andra ålgärders vidtagande.
Väl har Högvördige Preste-Ståndet, genom Utdrag af dess Protocoll för den a3 sistlidne October, anmodat Utskottet att inom den 10 dennes hafva till Rikets Höglofl.
Ständer inkommit med svar å återremissen af Betänkandet, angående Stora Sjö-Tulls-Bevillningen; men då Utskottet icke förr än den 26 sistlidne October fått emottaga de inom Höglofl.
Ridderskapet och Adeln gjorde anmärkningarne, torde Rikets Höglofl:
Ständer finna, alt Utskottet, så vida detta vigtiga ärende skolat behandlas med tillbörlig noggrannhet, icke förr än nu möjligen kunnat sitt åliggande i delta fall fullgöra.
Innan Utskottet likväl går att upplaga de anmärkningar, som hafva afseende å sjelfva Tullbevillningen, torde Utskottet först höra besvara de erinringar, som blifvit gjorde angående Betänkandets form, nemligen: af Herr Friherre Cederström_, att Utskottet bort upptaga endast de förändringar, som blifvit föreslagne i nu gällande Taxa, samt derjemte TullComilcens förslag, på det att bägge förslagen måtte hafva kunnat jemföras med hvarandra; af Herr Prosten Astrand> atl Utskottet, vid besvarandet af återremissen å Betänkandet, icke må upptaga alla de detailer, som idet redan afgifne förekomma, utan endast de punkter, i hvilka Utskottet finnér sig föranlåtet att ändra sitt förra förslag; af Anders Danielsson från Elfsborgs Län, att
Utskottet icke vidrört frågan om tullen å Finska varor, samt att, vid återremissens besvarande, ett alternativt förslag till Tull-Taxa måtte afgifvas, lämpadt efter de olika fall, Bihang till R.
Prot. 1834• 5-'te Sami. 1-sta Afd,. 1 i8:de Häft. 2 Bevilln.-Utskottets Utlåtande N.-o att bränvins-bevillningen blifver i ungefär likhet med den nuvarande, eller att den blifver dubbel eller tredubbel; och af Daniel Danielsson från Örebro Län, att Utskottet i dess förslag icke varit conseqvent, samt att det afgifne projectet Lill Tull-Taxa är ofullständigt och i många afseenden felaktigt.
Med anledning af Herr Friherre Cederströms anmärkning, hvilken, om dermed åsyftas att erhålla kännedom om Tull-Comiteens förslag, Utskottet tror sig redan hafva genom förra Betänkandet uppfyllt, har Utskottet dock ansett sig böra vid detta Utlåtande, till lättnad vid pröfningen deraf inom Riks-Stånden, foga en Tabell, upptagande de förändringar i Tullbeloppen, emot nu gällande Tull-Taxa, som Utskottets förslag i så väl förra Betänkandet som detta Utlåtande innehålla, hvarigenom Rikets Ilöglofl.
Ständer äfven sältas i tillfälle att, om så för godt finnes, utan hela Taxans genomgående, antaga eller ogilla hvad Utskottet föreslagit; Och förmodar Utskottet, atida denna Tabell lägges till dem, som äro förra Betänkandet vidfogade, alla för pröfningen af detta ärende nödige upplysningar, som det på Utskottet berott att afgifva, äro meddelade.
Herr Prosten Åstrands yrkande har Utskottet äfven, i den nion del kunnat öfverensstämma med anmärkares vanliga fordringar, sökt alt ställa sig till efterrättelse; men hvad åter beträffar Anders Danielssons från Elfsborgs Län och Daniel Danielssons från Örebro Län ofvannämnde anmärkningar; så har Utskottet icke funnit dem förtjena något afseende. I. A) Den första, men ock den vigtigaste fråga, rörande sjelfva Tullbevillningen, som vid återremissens besvarande, likasom vid ämnets föregående pröfning, inom Utskottet tagits i betraktande, har varit den, huruvida vissa varuartiklar böra till införsel förbjudas.
Emot hvad Utskottet i detta fall i Betänkandet N:o 29 hemställt, hafva åtskillige anmärkningar inom Riks-Stånden egt rum.
Herr Grefve Posse har, med stöd af den erfarenhet, hvilken han af sin befattning såsom Chef för Tull-Verket kunnat hemta, önskat ett fritt liandels-system, i synnerhet derföre, att lurendrägeri vore mycket svårare att förekomma än tullförsnillning, emedan det i moraliskt hänseende icke vore brottsligt eller stötte opinionen, att i landet införa en förbuden vara; men att deremot tullförsnillning närmade sig egenskapen af stöld från Staten och Bevilln.-Utskoltets Utlåtande N.o /f.5. 3 alldrig kunde få opinionen för sig.
Herr Grefven har således ansett, att liandhafvandet af Tull-Författningarne skulle genom antagande af Utskottets förslag undanryckas ett af sina kraftigaste stöd; och yrkat, på desse skäl, att Utskottet måtte frångå sin mening samt föreslå Rikets Ständer att fatta samma beslut, som vid de tvänne nästföregående Riksdagarne.
Herr af Billbergh, Herr Grefve Horn, Herr Silfverhjelm och Herr Dalman hafva alla lika med Herr Grefve Pesse yrkat, att Utskottet måtte frångå dess tillstyrkande i detta fall och föreslå tillåtelse till införsel af alla varor emot tull.
Herr Halling har förklarat, det han icke kunde deltaga i någon underdånig önskan om inskränkning i en allmän frihet att emot bestämd tull få lill Riket införa eller derifrån utföra alla varor, som kunna vara eller blifva föremål för handel och consumtion; i hvilken mening Herr Norman instämt.
Herr Helleday har för sin del ieke kunnat gilla den åsigt, att considerationer för serskilda caster, skola ega rum på öfrige medborgares bekostnad, och att utvecklingen af vår industri hämmas genom beredande af temporaira fördelar åt enskilde; hvarföre han yrkat, att Utskottet, vid besvarandet af återremissen, må, på sätt Rikets Ständer vid sistlidne Riksdag uttryckte, bannlysa ordet förbud utur Tull-Taxan.
Herr Forssberg hac ansett förbud icke kunna tillskynda Fabriker och Näringar någon sannskyldig nytta, utan följden deraf fastmera blifva skada för bägge dessa yrken och moraliteten , samt förminskning i Statens inkomster, hvadan han jemväl föreslagit, alt alla förbud må upphäfvas.
— Herr Hessle har likaledes betviflat, att förbud gjort något till skydd för Näringarne, samt således önskat deras upphäfvande.
— Daniel Danielsson från Örebro Län har äfven ogillat Utskottets beslut, att bibehålla det förhatliga, till lagbrott lockande och folkets moralitet förstörande prohibitiv-systemet.
Deremot hafva Herr Friherre Boije, Herr af Ekenstam, Herr Poppius, Herr Ekerman, Herr Arnberg, Herr Leffler samt Olof Olofsson hån Westerbottens
Län gillat Utskottets princip, att vissa varor må vara till införsel förbudne.
Då frågan, huruvida Rikets Höglofl.
Ständer böra frångå det vid tvänne föregående Riksdagar följde System och åter antaga principen, att vissa varnartiklar böra till införsel förbjudas, onekligen i högsta grad inverkar på det belopp, som genom TullbeviIlningen kan inflyta, har Utskottet tagit densamma i det nogaste öfvervägande; och då Utskottet, — i betraktande så väl af den omständigheten, alt Tull-intraderne under den tid ett Bevilln.-Utskottcts Utlåtande N.o ^fS. friare handelssystem gjort sig gällande i så betydlig nion ökats, alt de, på sätt Tabellen Litt.
B vid förra Betänkandet utvisar, år 1817 utgjorde 1,490,785 R:dr 2 sk. 9 r;st, men deremot år 1833 kunnat provisionel beräknas till 2,955,540 R:dr 10 sk. 3 r:st, eller mera än dubbelt, som äfven deraf, att de fleste Fabriker och Näringar under samma tid snarare förkofrats än aftagit, — vunnit den öfvertygelse, att fortgången på vägen till ett fullkomligt liberalt Tullsystem skulle lända till båtnad ej mindre för Statens inkomster än för enskilde Fabriker och Näringar; så har Utskottet, med fästad! afseende derjemte å vigten af de skäl, som inom Riks-Stånden blifvit anförde för bibehållande af det System Rikets Höglofl.
Ständer vid så väl 1823 års som sista Riksdag följt, funnit sig böra frångå den första af de hufvudgrunder, från hvilka Utskottet, vid afgifvandet af dess förra Betänkande utgått, samt, i likhet med hvad Bevillnings-Utskottet vid sista Riksdag framställt, föreslå alt, med erkännande af Konungens rätt i afseende på förbuds utfärdande emot in- och utförsel af varor, så väl som af de rättigheter Konungen tillkomma i afseende på Tractaters afslutande med främmande Magter, en allmän frihet må förunnas, att, emot en i afseende på skydd för inländske Näringar samt consumtionen afpassad tull, ej mindre till
Riket införa alla utländska varor, än ock till främmande Stater utföra och afyttra alla inhemska producter och tillverkningar, och att sådane varuartiklar, hvarmed i Sverige handel kan drifvas, må i den Tullbevillnings-Taxa, som af Rikets Ständer nu fastställes, med derföre utsatt tull intagas.
B. Emot de öfrige hufvudgrunderne hafva äfvenledes anmärkningar egt rum, nemligen: af Herr eif Billbergh, vid 2;dra punkten, att, i stället förorden ”införas emot lag tull-afgijt”, orden ”,beläggas med låg tull'’ måtte begagnas; af Herr Cederschjöld, vid 2:dra och 3:dje punkterne, att skilnaden dem emellan ej kunde inses, hvarföre desse punkter borde närmare begränsas, samt vid io:de punkten, att fastställandet af en medeltull icke är lämpligt, ulan att lättaste sättet att åtkomma en tuli, som svarar emot det verkliga värdet, vore att tullen erlades in natura, då Importeuren, om han så behagade, kunde på auction återköpa lullpiocenten, eller ock att hela partiet sattes på auction; då egaren, om han så ville, kunde inropa detsamma samt utgöra tullafgiften beräknad efter auctionspriset. af Herr Skogman, vid i2:te punkten, att rättighet måtte lemnäs Kongl. Maj-.t, att, för beredande af en för Svenska handeln förmonlig reciprocitet, äfven kunna förhöja tullafgifterne å inkommande varor; Bevilln.-Utskoltets Utlåtande jY.-o 4-5. 5 af Herr Prosten Ödman, att 4’^e oc^ 5:te punkterne måtte sä 11 as i närmare sammanhang och tydligare bestämmas, på det att ej tvätydighet må uppstå om hvad som bör anses för öfverflödsvaror; samt vid 8:de och egde punkterne, att utförseln af egne produeter bör vara fri från tullafgift och således orden ”eller mot den lägsta möjliga afgift” i sistnämnde punkt utgå; af Herr Biskopen Hedren och Herr Professoren Moren, vid n:t.e punkten, alt den fastställde tullprocenlen må utsättas icke uti Riksdaler, skillingar och runstycken Bancosedlar, såsom Utskottet föreslagit, utan ’’i Rikets gångbara mynt” eller "i den mynt-enhet, som Kongl. Maj:t bestämmer”; af Herr Stats-Rådet Poppius, vid i a:te punkten, att Kongl. Maj:t må lemnäs rättighet att, till befordrande af Svenska handeln, ej blott nedsätta utan äfven höja tullen å en eller annan artikel, som är af vigt för ett annat land, eller blott hola dermed, för att förmå deltalands Styrelse alt lossa mer eller mindre af de band, hvarmed den Svenska handeln der vill fjettras; i hvilket förslag Herr Biskopen Faxe, Herr Professor en Grubbe, Herr Prosten Elfström och Herr Prosten Rosen instämt; samt af Anders Danielsson,från Elfsborgs
Län, som önskat en förändrad redaclion af 2. 3. och 4- punkterne, i hvilket afseende han föreslagit följande lydelse; ”2ulra punkten: a) att alla råämnen, hvarå erforderlig tillgång inom landet saknas och som utgöra föremål för de arbetande classernes allmänna behof, må tullfritt införas, såsom salt, torr fisk m. m.; b) att alla utländska böcker böra vara frie för tull, emedan upplysningen ej bör beskattas, då den i vissa land så sällan gifver något tillbaka för kostnaderne; 3:dje punkten, a) att sådane råämnen, hvarå tillgång inom landet saknas och hvilka äro föremål för inhemsk förädling till de arbetande classernes bruk, beläggas med blott recognitions-afgift för tullkoslnadens betäckande; b) att då sådane råämnen hufvudsakligen förädlas till beqvämlighets och prakt-produeter, desamma må införas emot låg tull; c) att då de äfven äro föremål för landets egen produetion, böra de beläggas med en, relativt lill de i föregående punkter omnämnde råämnen högre införselstull; 4-'de punkten, a) att alla konstprodueter, som ej kunna inom landet åstadkommas, må emot recognitions-afgift införas; b) att, då de här kunna förfärdigas, fastän icke uti tillräcklig mängd, desamma må, i förhållande till ett rner eller mindre allmänt bruk, med låg eller åtminstone lindrig tull beläggas.” 6 Bevilln.-UtskoUets Utlåtande iV.-o ^.5, De skäl, som för dessa anmärkningar blifvit anförde, har Utskottet visserligen lemnat all tillbörlig uppmärksamhet, men dock icke deraf kunnat finna anledning att frångå hvad i detta afseende blifvit tillstyrkt, hvarföre Utskottet vidblifver dess förslag till a:dra och följande af de hufvudgrunder, som vid Tullbestämmelserne böra följas, endast med den förändring i redactionen, att i 6:te punkten orden ”och ej med förbud beläggas,” samt i 7'.de punkten orden ”och hvilka till införsel tillåtne” må, i följd af Utskottets beslut att föreslå alla förbuds upphäfvar.de, utgå, äfvensom att, såsom ett förtydligande, orden ”utländsk förbrukning” i sistnämnde punkt må utbytas emot ordet ”export II.
Utskottets förslag, att Rikets Ilöglofl.
Ständer måtte bos Kongl Maj:t i underdånighet anhålla, alt Officerare och Manskap af Kongl. Majrts Flotta må användas till Seglande kustbevakning å för ändamålet lämplige snällseglande fartyg, bar äfvenledes rönt ogillande af lieie Talare inom Riks-Stånden. — Herr Grefve Posse har, genom en uppgift å årliga tull-uppbörden ifrån och med år 1813 till och med år 1831, visat, att på det hela denna uppbörd icke serdeles ökats under de år, då armerad tull-bevakning varit använd, hvartill Herr Grefven ansett orsaken hafva varit, dels att Flottan, vid befattningens utöfvande, i synnerhet måste se på sin egen öfning, dels att göromålet är främmande för både befäl och manskap, som icke känna, huru lurendrägeri bedrifves, dels ock att icke blotta styrkan befordrar ändamålet, emedan i sådant fall flera hundrade tusen man skulle erfordras för att bevaka kusten, serdeles om hösten och den mörka årstiden, då insmugglingarne ske som mest.
Deremot hade erfarenheten visat, att de fleste beslag göras efter förut inhemtad kännedom om en tilltänkt insmuggling, hvarvid beslagaren samlat hela sin styrka på en punkt; och lill sådane företag förmodade Herr Grefven icke serdeles biträde kunna påräknas af Flottans manskap.
På desse skäl har Herr Grefven afstyrkt Utskottets ifrågavarande förslag, helst det i alla fall vore Kongl. Maj:t öppet, att lemna tullbevakningen biträde från Flottan, i händelse det någon gång tillfälligtvis skulle behöfvas.
— Herr af Billbergh har, instämmande med Herr Grefve Posse, ansett all tullbevakning till sjös vara nästan utan ändamål, ensedan den vid möte i öppna sjön blott kan preja fartyget, men aldrig åtkomma Hevi lin.
- Ut skot teti Utlåtande
N-o ^5. 7 låsten, serdeles som, om elén afven åtföljde Lill hamnen, Skepparen ändock har mångfaldiga säLL att komma undan.
Dessutom liar Herr af Billbergh, som trott, alt följden af en sådan anstalt endast skulle blifva mindre verksamhet hos landtbevakningen, tillika ej funnit skäl, att Flottans öfning, ehuru nyttig och nödvändig, skedde på Tull-väsendets bekostnad.
— Herr Doctor Lindahl, som äfven fruktat, att Utskottet med ifrågavarande förslag icke träffat det rätta, bar ansett, att tillökningen i tullintraderne genom kustbevakningen härrört från den tillfälliga omständigheten, att choleran på samma gång borde utestängas, i anseende hvartill kustbevakningarne vid strängt ansvar var ålagdt att iakttaga den nogaste uppmärksamhet och alt till quarantainesplatser anvisa sjöfarande, som naturligtvis då icke vågade att medföra oloflige eller förbudne varor; och har Herr
Doctorn derföre äfven afstyrkt Utskottets förslag, men deremot trott, att ändamålet bäst och med minsta kostnad skulle vinnas, om tjenliga Tulljakter, äfven beväpnade, utrustades till kustbevakning, bemannade med skicklige Coopvaerdi-sjömäu och förde af personer, som förslå saken.
— Herr Prosten Hallbäck bar ansett icke kustbevakningen, utan den nedsatta tullen hafva verkat till den högre tullinkomsten under de senare åren, samt väl önskat skärpta controler, men icke velat hafva framställt den underdåniga anhållan, att kustbevakningen skulle bestridas af Flottans Officerare och manskap, utan att Ständerne måtte åt Kougl Majit öfverlemna att bestämma sättet.
— Anders Danielsson från Elfsborgs
Län bar funnit en inblandning af Militair i våra fredliga sysselsättningar vedervärdig för både folket och krigsmagten, kostsam för Statsverket utan motsvarande nytta, samt medförande förr eller senare immoralitet bos Befälet och ovilja bos Nationen.
— För bifall till Utskottets förslag hafva deremot Herrar Cederschjöld och Hjärne samt Riksdags-Fullmägtige A. Brisman och Lars Larsson från Skaraborgs Län talat.
Som Utskottet af desse anmärkningar funnit, att opinionen inom RiksStånden synes i allmänhet yttrat sig emot det framställda förslaget, alt använda Flottans Befäl och Manskap
Lill bevakning emot oloflig införsel af varor, så har Utskottet ansett sig böra detta förslag frångå; men då Utskottet likväl vidblifver dess öfvertygelse, att skärpte controler äro af största nödvändighet, sedan alla förbuds-hand blifvit lossade, så framt de inhemska Näringarne och Fabrikerne verkligen skola komma alt åtnjuta det hägn, som genom skyddstullen är dem äinnadt, får Utskottet vördsamt tillstyrka Rikets Högloll Ständer alt i underdånig skrifvelse hos Kongl. Majit anhålla, det Kongl. Majit täcktes, efter sig företeende behof och tillgångar, i Nåder låta sätta i sammanhang i patrullerande controler ej mindre till 8 Bevilln.
Utskottets Utlåtande JV.-o 4$• sjös än till lands, Livilka ej allenast kunna upptäcka de lagbrott, som försökas, utan än mer afskräcka från de tillämnade.
H) Herr Lagerhjelm har icke gillat
Utskottets utlåtande öfver hans motion angående högre tull å landtmannavaror.
Jemte upprepande af de fördelar han ansett böra tillskyndas landet, genom antagandet af det förslag han afgifvit, har han tillika derföre anfört flere förmente skäl; och har Herr von Hartmansdorff WVaXeåes ansett Utskottet bort fästa mer afseende å Herr Lagerhjelms nämnde motion, då den blifvit väckt af en person, som på en gång vore både Jordbrukare, Bruksidkare och Fabrikant, samt då Herr von Hartmansdorff sjelf redan vid i823 års
Riksdag börjat göra framställningar i samma syftning.
— Sorn likväl verkställigheten af Herr Lagerhjelms förslag, på sätt i det återremitterade Betänkandet redan är uppgifvet, hufvudsakligen hvilar på den förutsättning, att den tullbestämmelse han föreslagit måtte fastställas för i5 å 20 år, men Utskottet fördess del ej kan inse, att Rikets Höglofl.
Ständer hafva någon i Grundlagarne stadgad rättighet att i detta fall lemna föreskrifter för längre tid, än till dess kommande Ständers på förändrade förhållanden grundade stadganden blifva till efterlefnad gällande; anser Utskottet sig, på så väl detta som förut anförde skäl, böra ytterligare afstyrka antagandet af Herr Lagerhjelms ifrågavaran' de förslag.
B) Emot det motiv, Utskottet anfört för dess afstyrkande af Herr Grapengiessers yrkande, att rättigheten lill införande af Manufaclur- och Handtverksvaror måtte inskränkas till de tre städerne, Stockholm, Götheborg och Malmö, har Herr Halling anmärkt, att då Utskottet erkänt, att ett bifall dertill skulle förnärma den rätt, som, i följd af gällande Författningar och Privilegier, tillkommer Rikets öfrige stapelstäder, vore det dervid lillagde skäl, att dessutom denna sak säkrast och bäst kunde öfverlemnas till Kongl. Maj:ts pröfning, olämpligt.
— Till bemötande af denna anmärkning får Ulskoltet anföra, att, då det är Kongl. Maj:t, och icke Rikets Ständer, sorn meddelar stapelstads-rätt, det väl ock lärer vara Kongl. Maj:t ensam, som deri eger göra inskränkningar, och kan Utskottet derföre så mycket mindre finna olämpligheten af att uttrycka denna öfvertygelse, som, Bevillru-J]tskottets Utlåtande 2V.-0 /^5. 9 som, enligt hvad Utskottet har sig bekant, Kongl. Maj:t för icke lång tid sedan medgifvit rättighet till införsel af vissa, i Tull-Taxan förbjudne slag bomullsgarn endast till Götheborg, men ej till Rikets öfrige Stapelstäder; hvarföre Utskottet förnyar dess afstyrkande af Herr Grapengiessers ofvannämnde förslag.
IV. Utskottets förslag, att en under en tiderymd af 5 år oförändrad och stadigvarande införsels-tull måtte åsättas span mål, har blifvit klandradt af Herr Doctorn Lindahl och Herr Prosten Mittag samt Riksdags-Fullmägtigen Petter Pehrsson från Jönköpings
Län; men någre skäl emot förslaget hafva icke blifvit anförde, som kunnat föranleda Utskottet att frångå dess, efter noga öfvervägande, gjorde tillstyrkande i detta fall, helst ganska många talare inom Riks-Stånden yttrat sig för bifall dertill.
Herr Prosten Astrand har ansett, alt, då man ställt till Kongl. Maj:ts disposition hvad som å gamla creditivet af en million kunde inflyta, för alt användas lill undsättningar, och ett ytterligare anslag dertill är genom en Kongl. Proposition begärdt, bifall icke borde lemnäs till Utskottets förslag, alt hvad som genom
Spanmåls-tullen kunde inflyta äfven måtte öfverlemnas till Kongl. Maj;ts disposition för att användas till understöd i de orter, som, i anseende till missväxt, deraf befinnas vara i behof, helst allt hvad som i tullväg kan inflyta, enligt Herr Prostens mening, vore för Stats-verket högst behöfligt.
— Utskottet medgifver visserligen, att Staten är i behof både af det som inflyter på tullväg och hvad som kan inflyta på andra vägar; men då det för Utskottet visat sig naturligast, att hvad som genom tull för spanmål kan vinnas, framför andre medel användes till inköp af nämnde artikel, der behof deraf göres, samt denna Utskottets öfvertygelse icke blifvit rubbad genom Herr Prosten Åstrands förrberörde anförande, finner Utskottet sig icke kunna frångå hvad i detta afseende uti Betänkandet N:o 29 blifvit föreslaget.
Sedan Utskottet sålunda besvarat hvad inom Riks-Stånden blifvit anmärkt rörande de grunder Utskottet följt vid uppgörandet af förslaget till Bihang till B- St.
Brot. i834■ 5.te Sami. l.-sta 4fd. * l8:de Haft. IO Bevilln.-Utskottets Utlåtande N;o 4-5- Tull-Taxa, återstår alt bemöta de anmärkningar, som blifvit gjorde vid de föreslagne tullbestämmelserne å speciela varu-artiklar; men innan Utskottet öfvergår till delta, torde Utskottet böra upptaga till besvarande ett af Herr Hjerta, L. inom Ridderskapet och Adeln afgifvet serskildt anförande emot det bela af Utskottets förslag.
Herr Hjerta har ansett, att, ehuru en fullkomlig närings- och handels-frihet icke kunde medgifvas, i anseende till så väl Statens behof af tullinkomsterne, som deras anspråk, hvilkas existence berodde på afsättning af den tillverkning de hade af en del sådana varor, som äro föremål för importhandeln, att genom Statens skydd bibehållas vid denna afsättning framför utländningen, så borde dock, i del förra fallet, afgifterne i allmänhet göras så litet betungande som möjligt, och i det senare så afpassas, att de, å ena sidan, lemnade egne medborgare säkerhet emot ett obehörigt intrång af främmande concurrence, men, å den andra, att de icke förvandlade detta skydd lill en orättvis beskattning på den förbrukande mängden för att gynna deras interesse, som möjligen fordrade en säker afsättning, blott derföre, att de en gång lagt sig på en viss industrigren, utan att för dess fullkomnande, vidtaga de åtgärder, sorn en utvidgad kunskap i yrket annorstädes gifvit yid hadden.
Det skydd inhemska Näringarne rimligen kunde fordra, vore, enligt Herr Hjertås tanka, endast en så hög tull på den utländska varan, som motsvarade skilnaden i pris på rudimaterien, i ränta på det capital, som läge i rörelsen samt i arbetslönerne hos utländningen, och hvilken skilnad, efter, den högsta beräkning, skulle uppgå lill 15 a 20 procent af varans värde.