Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Djurgården af nytt hospital för hufvudstaden och dess närmaste omgifning, upptagande en kostnadssumma af 379,000 R:dr; så hade Rikets Ständer, jemlikt underdånig skrifvelse den 13 Augusti 1851, för utvidgning och förbättring af Wexiö hospital anvisat en till 127,000 R:dr jemnad summa, att från Riksgälds-kontoret, i mån af behof, utgå, men deremot, beträffande Ofverståthållare-embetets förslag, angående uppförande af ett nytt hospital i hufvudstadens grannskap, i underdånighet anhållit, det E. K.
M:t måtte taga i nådigt öfvervägande, huruvida icke, i stället för att i hufvudstadens grannskap inrätta ett nytt hospital för sinnessjuka, mera skäl vore att utvidga hospitals-inrättningen i Upsala så mycket, att större delen af de kurativ behandling underkastade sinnessjuke från Stockholm och dess omgifning, hvilka under närvarande förhållanden skola inrymmas på Danviken, kunde finna plats vid inrättningen i Upsala, hvarest tillräckligt utrymme för hospitalets utvidgning skulle vara att tillgå och byggnads-kostnaderne voro ringare än i hufvudstaden, helst hospitals-hjonens underhåll och vård icke torde genom flyttningen blifva för Danviks hospitals fonder kostsammare, än om de sinnessjuke äfven framgent å Danviken vårdades, dock att det mindre antalet af sinnessjuke, eller de obotlige, osnygge och stormande, fortfarande borde der intagas.
I fullföljd af dessa i afseende å hospitals-väsendets bättre ordnande vidtagne åtgärder, har E. K.
M:t vid innevarande riksdag, under den 17 sistlidne Mars, i samma ämne till- Rikets Ständer aflåtit Nådig Proposition, deri, bland annat, omförmäles, att Serafimer-ordens-gillet, i fråga om de anslag, hvilka vid denna riksdag borde ifrågakomma, för fullföljande af den plan, som ofvanbemälde kommitterade till hospitalernes förbättrande uppgjort, i underdånig skrifvelse den 17 November nästlidne år anfört, att, utom Wexiö hospital, hvars uppförande för de af Rikets Ständer dertill anslagna medel nu påginge, nybyggnader jemväl vid öfriga hospitalerne i riket erfordrades, för Expeditions-Utskoltets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o i 09.
229 att- bereda tillräckligt utrymme för vansinniga personers intagande och nödiga anstalter för deras ändamålsenliga behandling enligt de fordringar, mensklighet och en större erfarenhet om lämpligaste sättet för dylika sjukes vård i lika hög grad kräfde, samt att de, vid hvilka dylika byggnader för närvarande häst behöfdes, voro hospitalerne i Wadstena, Götheborg och Hernösand; att, af dessa, Wadstena hospital, hvilket, enligt vederhörandes vitsord, numera måste anses såsom den bästa inrättning i sitt slag inom riket, dock ännu, med hänsyn till de sjukes fördelning efter kön och sjukdomsart, företedde flera svårigheter, för hvilkas undanrödjande vore nödvändigt att 2:ne stora, från hvarandra fullkomligt skiljda afdelningar, en för hvartdcra könet, bildades, och skulle för denna af behofvet i allt fall påkallade utvidgning, i enlighet med förrbemälde kommilterades derför uppgjorda plan och kostnadsförslag, erfordras en summa af 50,000 R:dr; att, för vinnande af en högst behöflig utvidgning och förbättring af Götheborgs hospital, hvars närvarande stenhusbyggnad dels vore för inskränkt, att det beräknade antalet sinnessjuke der skulle kunna inrymmas, och dels icke medgåfve deras behöriga klassifikation och afskiljande från hvarandra, 2:ne flygelbyggnader, enligt den af kommitterade uppgjorda plan, borde uppföras, hvartill, i öfverensstämmelse med upprättad ritning jemte kostnadsförslag, ett belopp af 100,000 R:dr vore nödigt; samt att, vidkommande Hernösands hospital och enär den derstädes på hospitals-fondens bekostnad uppförde träbyggnad numera, till följd af det alltmera tillväxande antalet sinnessjuke inom de nordligare länen, visat sig vara för ändamålet otillräcklig, plan och ritning å en byggnad af sten vid detta hospital blifvit uppgjord, hvarför den erforderliga kostnaden uppginge till 50,000 R:dr; och anhöll Serafimer-ordeqs-gillet att, enär hospitals-fondens tillgångar icke medgåfve gäldandet af större eller mindre del utaf de för nybyggnader vid nu ifrågavarande trenne hospitaler erforderliga belopp, tillsammans utgörande 200,000 R:dr, men behofven ovilkorligen fordrade att dessa Statens sjukvårds-anstalter försattes i förbättradt skick, E. K. M:t måtte täckas hos Rikets
Ständer äska nyssberörda för ändamålet nödiga summa.
Angående frågan om beredande af tjenlig hospitals-vård för sinnessjuke från hufvudstaden och dess närmaste omgifningar, hade E. K. M:t öfver det af Rikets sednaste församlade Ständer framställda ofvanomförmälda förslag inhemtat underdåniga yttranden af Seralimer-ordens-gillet, Ofverståthållare-embetet samt Direktionen öfver Danviks hospital;, hvarvid af Serafimer-ordens-gillet blifvit upplyst, att uti Upsala hospital, bcräknadt för emottagande af vansinnige från Uplands, Westmanlands, Stora Kopparbergs och Gefleborgs samt norra delen af Stockholms län, för närvarande funnos nära 200 patienter, eller det antal, som i derstädes nu befintliga byggnader kunde utan en för de vansinniges kurativa behandling menlig trängsel inrymmas, samt att, då hospitals-hjonens antal årligen ökades, en nybyggnad för berörda läns behof troligen komme att framdeles företagas, hvilken byggnad dock, med afseende å lokalens vidd och beskaffenhet, ej kunde gifvas större omfång, än som erfordrades för beredande af utrymme åt högst .250 sinnessjuke inom hela hospitalet; och då detta utrymme vore behöfligt för emottagande af patienter från det för hospitalet redan bestämda distrikt, samt lokalen icke medgåfve uppförande af någon särskild tillbyggnad för Danviks hospitals behof, afstyrkte Ordens-gillet bifall till Rikets Ständers framställning, hvilket jemväl af Danviks hospitals Direktion, i hvars utlåtande Ofverståthållare-embefet instämt, blifvit afstyrkt, under åberopande af de utaf Ofverläkaren vid hospitalet, uti afgifvet yttrande, anförda skäl; hvarjemte
Direktionen särskildt fästade uppmärksamheten på det svåra eller omöjliga uti att under en strängare årstid genast, då fall af vansinnighet inträffade, kunna verkställa patienternes öfversändande till Upsala, äfvensom på de förökade kostnader, som för Danviks hospital ovilkorligen skulle uppkomma, om 230 Expedilions-Vtskottels Förslag lill underd.
Skrifvelse, N:o 109. berörde transporter samt patienternes nödvändiga beklädnad och vård under forslandet skulle betalas af hospitalets förut hårdt anlitade tillgångar.
Ofverståthållare-embetet, som sålunda ansett det ständigt ökade behofvet af en lämplig sjukvårds-anstalt för vansinnige från Stockholm icke kunna på det af Rikets Ständer föreslagna sätt afhjelpas, hade derefter uti underdånig skrifvelse den 10 sistlidne December anmält, att tillfälle nu yppat sig alt få af enskild person för ett belopp af 35,000 R:dr inköpa en å Kungsholmen invid hufvudstaden belägen egendom, bestående af 2:ne lägenheter, kallade Hedvigsberg och Conradsberg, om 41 tunnlands 12 kapplands rymd, hvilken egendom, enligt af vederbörande afgifne yttranden, befunnes särdeles tjenlig för anläggande af en kurativ anstalt för vansinnige, isynnerhet om till egendomen kunde erhållas en mindre del af kronolägenheten Mariebergs egor, för att derigenom bereda tillfälle till den nuvarande körvägens förläggande på längre afstånd från inrättningen.
Ofverståthållare-embetet ansåg derför denna egendom böra för det ifrågavarande ändamålet inköpas och åberopade, i afseende å den blifvande hospitals-inrättningens omfång och planen för dess byggnader, sitt i December 1850 gjorda, här ofvan nämnda förslag angående en dylik anläggning å Kongl. Djurgården; men då nödiga medel ej mindre för inköpande af ifrågavarande lokal än för uppförande af de för inrättningen erforderliga byggnader saknades, helst
Danviks hospitals tillgångar, hufvudsakligen bestående af oförytterliga jordegendomar, icke vore på långt när tillräckliga för en dylik utgift och med mera skäl borde tagas i anspråk för den nya inrättningens framlida underhåll, hemställde Ofverståthållare-embetet i underdånighet, det E. K. M:t täcktes föreslå Rikets Ständer, att dels för anläggande å lägenheterna Conradsberg och Hedvigsberg af en ändamålsenlig och mot tidens fordringar svarande inrättning af nu ifrågavarande slag anvisa ett anslag af minst 300,000 R:dr, att under vederbörlig disposition och redovisning utgå under loppet af 4 år, med 75,000 R:dr årligen, dels medgifva att från kronolägenheten Marieberg finge afsöndras och till den ifrågasatta kur-anstalten afstås de, på sätt ofvan berördt är, behojfliga egor.
Efter nådigt öfvervägande af hvad sålunda blifvit anfördt och bemsläldt, har E. K.
M:t, hvad först angick den af Ofverståthållare-embetet föreslagna hospitalsanläggning vid hufvudstaden, förklarat alt, enär den vid Danviken befintliga dårhusinrättning icke i någon mån motsvarade det med en dylik inrättning afsedda ändamål och, till följd af den otjenliga lokalen, icke heller lemnade tillfälle till utvidgning och förbättring-, samt det af Rikets sednast församlade
Ständer framställda förslag att, genom tillbyggnad vid hospitalet i Upsala, derstädes bereda rsum för patienter jemväl från Stockholm, enligt hvad vederbörande upplyst, icke kunde till verkställighet befordras, K K.
M:t fann annan utväg för afhjelpande af det erkända behofvet af en kurativanslalt för sinnessjuke i hufvudstaden icke återstå, än att för sådant ändamål verkställa en ny anläggning; hvadan och då en särdeles lämplig lokal, på sätt Öfverståthällare-embetet anmält, nu vore att tillgå, E. K. M:t föreslog Rikets Ständer att, för inköp af denna lokal, bestående af de å Kungsholmen belägna lägenheterna Hedvigsberg och Conradsberg, samt för uppförande derstädes af en hospitals-inrältning, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med den af Ofverståthållare-embetet uppgifna plan, bevilja ett belopp af 300,000 R:dr R:ko, hvaraf dock, .då arbetet icke förr än med nästa år kunde börjas och det årliga behofvet icke ansågs komma att öfverstiga 75,000 R:dr, endast 225,000 R:dr behöfde alt under nästkommande Slatsreglerings-period från Riksgälds-koutoret i mån af behof utgå; finnande E. K.
M:t frågan om afsöndring af jord från Marieberg icke stå i det nödvändiga sammanhang med hufvudfrågan, att detsamma nu behöfde blifva föremål för Rikets Ständers öfvervägande. Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 109. 231 Vidkommande de af Serafimer-ordens-gillet ifrågasatta anslag till nybyggnader vid hospitalerne i Götheborg, Wadstena och Hernösand, ansåg väl E. K.
M:t alla dessa hospitaler vara i stort behof af de föreslagna förbältringarne och alt genom desammas verkställande ett vigtigt steg skulle tagas till vinnande af det önskvärda målet af en väl ordnad hospitals-vård inom riket; men med afseende derpå, att Statens tillgångar vore för många andra angelägna utgifter tagna i anspråk, ville E. K.
M:t nu endast hos Rikets Ständer äska, att den för nybyggnad vid Götheborgs hospital erforderliga summa, 100,000 R:dr B: k o, måtte varda å Riksgälds-köntoret anvisad att, i män af behof, för nämnda ändamål utbetalas; och öfverlemnade E. K. M:t till Rikets Ständer att tillse, huruvida tillgång kunde beredas jemväl till de belopp af tillsammans 100,000 R:dr nämnda mynt, som för förbättringar å Wadstena och Hernösands hospitaler blifvit af Serafimer-ordens-gillet begärda.
Detta ärende, med hvad dervid i öfrigt förekommit, hafva Rikets Ständer i behörigt öfvervägande tagit; och hvad först angår frågan om uppförande af nytt hospital för hufvudstaden och dess närmaste omgifning, anse Rikets Ständer, lika med E. K. M:t, att det nuvarande dårhuset vid Danviken, til! följd af lokalens beskaffenhet, hvarken är eller genom någon förändring kan blifva en ändamålsenlig anstalt för sinnessjukes behandling och vård; utan synes nybyggnad å annan, fullt lämplig lokal varn enda utvägen att åt hufvudstaden bereda en emot tidens fordringar och mensklighelens kraf svarande sjukdortis-anstalt af delta slag.
Då det emedlertid blifvit utredt, att behofvet icke kan afhjelpas medelst den af Ilikets sednast församlade
Ständer i sådant afseende ifrågaställa utvidgning af hospilals-inrätlningen vid Upsala, men den för detta ändamål af É. K.
M:t nu i nåder föreslagna lokal ä Kungsholmen, såsom belägen i närmaste grannskapet af Stockholms flesta sjukvårds-anstalter, bland annat erbjuder den fördel att, om det nya hospitalet der förlägges, ett lättadt tillfälle för de unga läkare, hvilka genomgå lärokurser vid nyssnämnda anstalter, vinnes till undervisning i de sinnessjukes behandling, oberäknadt fördelen af vetenskaplig kontroll å inrättningen, och då denna lokal för öfrigt förenar de vilkor, som vid en kur- och vård-anstalt för sinnessjuke erfordras, såsom ett vackert och sundt läge, tillräckligt utrymme för deras vistande i fria luften samt sysselsättande med trädgärds-odling och landtbruk m. m., synes denna plats vara för en dylik anläggning särdeles passande; och då härför, enligt hvad upplyst är, erfordras en summa af 300,000 R.dr, deraf likväl under den tid nästa Statsreglering omfattar endast 225,000 R:dr behöfva utgå, hafva, Rikets Ständer alltså, med bifall till E. K.
Mits nådiga framställning, för uppförande å den föreslagna platsen invid hufvudstaden af ett hospital för sinnessjuka, nu beviljat sistnämnda summa, 225,000 R:dr, alt frän Riksgälds-konloret, i mån af behof, utgå med 75,000 R:dr årligen för hvartdera af åren 1855, 1856 och 1857.
Reträlfande derefter de uti E. K.
M:ts Nådiga Proposition jemväl ifrågaställde nybyggnader vid Wadstena, Götheborgs och Hernösands hospitaler, samt med afseende å de härvid* på sätt ofvan berördt är, vunne upplysningar, och enär det måste anses oundgängligen nödigt för en ändamålsenlig behandling och vård af sinnessjuke, alt de för dem afsedde anstalter, med hänsigt till lokal och byggnader, blifva på lämpligt sätt ordnade, så att de kunna emottaga aila de personer, hvilka af hospitals-vård äro i behof, helst, i annat fall, den händelse måste inträffa, att patienter, hvilka kunnat botas om de genast vid sinnessjukdomens början blifvit på ändamålsenligt sätt behandlade, skulle, i saknad af tillfälle dertill, möjligen blifva obotlige, äfvensom att åtskiljande och fördelning af patienterna efter deras olika kön och vilkor samt sjukdomens art och grad, botlighet eller obotlighet, må kunna tillvägabringa», finna alltså Rikets
Ständer den föreslagna utvidgningen af ifrågavarande
Irenne hospitaler vara af högsta be - 232 Expeditions-Vtskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o HO. hof påkallad och böra verkställas; men med afseende derå, alt vid denna riksdag statens tillgångar blifvit för andra angelägna utgifter strängt anlitade, anse emellertid Rikets Ständer utbetalningen af de härför erforderliga anslags-medel, utgörande för Wadstena hospital 50,000 R:dr, för Götheborgs 100,000 R:dr, och för Hernösand 50,000 R:dr eller tillsammans 200,000 R:dr, skäligen kunna, lika med hvad här ofvan blifvit bestämdt i afseende å anslaget för ett nytt hospital invid hufvudstaden, ställas på 4 år, så att blott ett belopp af 150,000 R:dr kommer att under nästa ståtsreglerings-period utgå; och hafva Rikets Ständer fördenskull, till utvidgning och förbättring af ifrågavarande trenne hospitaler, för den tid nästa stats-reglering omfattar, nu anvisat denna summa, 150,000 R:dr, att från Riksgälds-kontoret, i mån af behof, utgå med 50,000 R:dr årligen, samt af E. K.
M:t för de särskilda byggnadsföretagen disponeras i den ordning, E. K.
M:t i Nåder kan finna lämplig.
För öfrigt hafva Rikets Ständer, som förmoda att
Öfverintendents-embetet erhåller nådigt uppdrag att om byggnadernas uppförande gå i författning, härmed velat jemväl uttrycka den önskan, att Sundhets-kollegium, innan byggnadsarbetena företagas, må blifva i ämnet hördt.
Hvilket allt Rikets Ständer, med anledning af högstberörda Nådiga Proposition, härigenom få hos E. K.
Preste-Ståndet den 26 — — Borgare-Ståndet den 26 — — Bonde-Ståndet den 28 — — Rikets Sländers underdåniga Skrifvelse, angående förklaring af Kongl. Förordningen den 40 Juni 4 844, i fråga om straffet för olofligt innehafvande af dyrk.
(Lag-Utskottes Ret:de N:o 38.) S. A. K.
Med ändring af hvad genom Förordningen den 9
December 1756 stadgades derom, att det tjenstehjon eller den lösa person, som funnes hafva bos sig dyrkar, dubbla nycklar Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 1 i 0. 233 nycklar eller hufvudnycklar, utan husbondes minne, eller falska nycklar af hvad slag det vara kunde, skulle, fastän någon skada derigenom ej skedde, stralFas, mannen med nio par spö och qvinnan med sju par ris, eller deremot svarande fängelse vid vatten och bröd, har genom E. K. M:ts Nådiga Förordning den 10 Juni 1841 blifvit föreskrifvet, att, då sådant brott derefter första gången föröfvades, skulle endast sistnämnda bestraffning eller tolf dagars fängelse vid vatten och bröd tillämpas; och är likaledes under den 10 Juni 1841 i Nåder utfärdad en annan Författning, hvarmedelst de i 5 Kap.
Straflf-Balken utstakade samt uti berörda nya föreskrift följda förvandlings-grunder så ändrades, att nio par spö eller sju par ris, som svara mot böter till tjugosju daler, borde förvandlas till nio dagars fängelse vid vatten oell bröd.
Då dessa olika, ehuru samtidiga, stadganden i tillämpningen vållat tvekan, huruvida det allmänna och lindrigare stadgandet borde gälla framför den om ett särskildt brott gillia speciela föreskriften, hafva Rikets
Ständer ock ansett en förklaring å lagstiftningens sida i denna del erforderlig.
Och hafva, vid öfvervägande häraf, Rikets Ständer funnit, dels omförmälda olikhet i stadganden uppenbarligen ega sin grund deri, att, vid 1840 och 1841 årens riksdag, frågan om förändring af de allmänna grunderna för förvandling till fängelse vid vatten och bröd ej afgjordes innan beslut fattades derom, att för brott emot 1750 års ofvan åberopade förordning första gången bör dömas till dylikt fängelse, hvilket derföre uträknades efter ursprungliga föreskriften i 5 Kap. Straff-Balken, dels ock att, sedan denna föreskrift blifvit förändrad, fängelse-straffet, som skall motsvara spö- eller ris-straffet, icke vidare kan efter det äldre stadgandet utsättas, utan måste beräknas efter dess förändrade innehåll.
I följd häraf hafva Rikets Ständer, för sin del, beslutat en författning, hvarigenom förklaras, att, då någon, enligt Kongl.
Förordningen den 9 December 1756, dömes till fängelse vid valten och bröd för innehafvande af dyrkar, dubbla eller hufvudnycklar eller falska nycklar, tiden för detta fängelse bör beräknas efter de grunder, som bestämmas i 5 Kap. 4 § Straff-Balken, sådan den lyder i Kongl.
Förordningen den 10 Juni 1841, utan hinder af hvad som i särskild författning samina dag blifvit i sådant afseende stadgadt.
Pral. 1833 & 1833. 10 Sami. 1 Afd. 30 234 Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Preste-Ståndet den 26 — — Borgare-Slåndet den 26 — — Bonde-Ståndet den 28 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående ändring i Kongl.
Förordningen den 20 Nov. 1845, om jords eller lägenhets af stående för allmänt behof. (Lag-Utskottets Bet:de N:o 41.) S. A. K.
Sedan, till undanrödjande af det hinder, sorn för anläggning här i landet af elektriska telegrafer kunde möta derigenom, att egare till jord eller lägenhet, hvars begagnande för sådan anläggning erfordrades, icke vore pligtig att för ändamålet upplåta jorden eller lägenheten, med mindre egande-rätten dertill löstes, Rikets
Ständer vid sistförflutna riksdag i underdånighet föreslagit utfärdandet af en författning, hvarigenom skulle stadgas, att, derest, för anläggning af allmänt nyttig inrättning, jord eller lägenhet måste användas, utan alt likväl jorden eller lägenheten genom inrättningen gjordes för egaren oanvändbar, anläggningen, på vissa vilkor, ej finge af honom förhindras; så har E. K. M:t, som funnit sig förhindrad att förenämnda förslag, idet skick det blifvit framstäldt, bifalla, deremot hehagat, i aflåten JNadig Proposition, meddela Rikets nu församlade Stärtder, hurusom, då likväl, med afseende på elektriska telegrafers stora nytta för det allmänna, det syntes vara af vigt, att anläggning af dylika inrättningar, dervid telegraf-linier ofta måste anbringas öfver eller under jord eller lägenhet, tillhörig enskild man, ej må kunna af egaren till sådan jord eller lägenhet, genom vägran att deraf upplåta hvad för ändamålet behöfligt är, förhindras; men E. K. M:ts Nådiga Förordning den 20 November 1845, angående jords eller lägenhets afstående för allmänt behof, hvilken förutsatte, å ena sidan, att jorden eller lägenheten måste för ändamålets vinnande fullt afstås, och å den andra, att egande-rätten dertill löses, ej vore tillämplig, då fråga endast är om utläggning af ledningstrådar för elektriska telegrafer, derigenom vanligen något väsendtligt hinder i jordens eller lägenhetens framtida begagnande egaren icke tillskyndades, E. K.
M:t alltså funne för detta af lagen ej förutsedda fall särskilda stadganden vara af behofvet påkallade; och då dessa lämpligen syntes böra intagas i den nu om jords eller lägenhets afstående gällande författning, hvars föreskrifter i vissa delar äfven kunde å nu ifrågavarande fall tillämpas, ville E. K. M:t ExpediUons-Ulskotlels Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o ii-i. 235 i Nåder föreslå Rikets Ständer, att nedannämnda §§i högstberörda Nådiga Förordning af den 20 November 1845 måtte erhålla följande förändrade lydelse, nemligen: §• 1.
Der Konungen pröfvar nödigt alt jord eller lägenhet, som enskild man, menighet eller inrättning tillhörer, begagnas skall, antingen till rikets försvar, till allmän väg, bro, hamn- eller lastnings-plats, till torg eller gata i stad, till uttappning eller sänkning af sjö, till strömrensning, farled eller annan vattenledning, lill allmän byggnad eller till dylikt allmänt behof, vare egare pligtig alt afstå hvad för ändamålet fordras; njute dock den, som härigenom skada lider, ersättning derför till fulla värdet och hälften derutöfver, der ej parterne om andra vilkor åsämjas.
Är fråga om jordens eller lägenhetens begagnande endast för utläggning af elektriska ledningstrådar, utan att genom anläggningen eller dess framlida skötsel och vård något synnerligt men i nyttjande-rätten till jorden eller lägenheten egaren tillskyndas, bör hvad för ändamålet behöfligt är upplåtas, utan att jorden eller lägenheten löses.
För intrång, som derigenom må kunna förorsakas, vare dock den, som intrånget lider, om han derpå gör anspråk, berättigad till ersättning till fulla värdet och hälften derutöfver.
Kan ej öfverenskommelse träffas om ersättning, som, efter hvad ofvan sägs, utgå bör, dä skall frågan härom pröfvas af särskild nämnd, som vid Under-rätt i den ort, der jorden eller lägenheten ligger, tillsattes på sätt här nedan stadgas. §. 2.
Göres hos den i § 1 nämnda Under-rätt skriftlig ansökning om särskilda nämndens tillsättande, och visar sökanden, att
Konungen godkänt behofvet af jordens eller lägenhetens afstående eller begagnande, samt att tiden, då den skall afslås eller upplåtas, blifvit genom Konungens förordnande eller parternas öfverenskommelse bestämd, utförde Rällen stämning på egare och andre, som uppgifvas i saken hafva del.
Rätten föranstalle jemväl att, till underrättelse för möjligen varande okände eller icke uppgifne rätts-egare, tiden för ärendets företagande varder så väl från predikstolen i den sockens kyrka, der fastigheten är belägen, som ock geriom allmänna tidningarne, kungjord tre gånger, sista gången minst fjorton dagar före den dag, hvilken till sakens företagande är utsatt.
Jördens'; eller lägenhetens egare, då han höres, vare skyldig att hos Rätten, i ändamål af instämning, uppgifva den, som i anseende till nyttjande-rätt med honom del i saken halver, vid äfventyr, som i § 25 stadgas.
Hos Rätten skall jemväl företes bevis derom, huruvida jorden eller lägenheten är med inteckning besvärad; och egen parterne alt, innan nämnden sättes, i laga ordning sin talan i fråga om ersättningens belopp och sättet för dess utgörande utföra.
Uppstår, vid fråga om jords eller lägenhets begagnande till utläggning af elektriska ledningstrådar, parterne,emellan tvist, huruvida derigenom må förorsakas så betydlig skada, att jorden eiler lägenheten lösas skall, eller om intrånget är af beskaffenhet att ersättning derför, enligt de i 2 mom.
1 § stadgade grunder, utgå bör, pröfve och afgöre Rätten sådant innan nämnden sättes.