Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Intill dess har allmänheten tillräcklig sysselsättning i spekulation på de varor, som till salu utbjudas, äfvensom fösrrättningsmannen under auktionen vakar öfver ordning och skick.
När nu dertill kommer, att ju längre auktionen varar in på aftonen, ju mindre folk stadnar till dess den aflyses; så tror jag att förbudet snarare motverkar, än betryggar ordningen.
Jag får, med anledning deraf, tillkännagifva, att jag delar motionärens åsigter i denna de!.“ af riksdagsfullmäktigen Olof Johansson från Stockholms län, sorn instämt uti i Ola Månssons reservation.
STOCKHOLM, f. d. Schultze’» Boktryckeri, 1851; § Lag- samt Allm.
Besvärs- och Eicon.-ilsk.
\ \:o 58*#.
Arik. till Exp.-Utsk. d. 16 Augusti 1851, kl. 2 e. m.
Betänkande, i anledning af väckta motioner om förändring i nu gällande stadgatiden, angående flyttningstid för tjenstefolk.
Från Hedervärda Bondeståndet hafva Utskotten fått till behandling emottaga framställningar dels af Riksdagsfullmäktigen Carl Olsson från Södermanlands län, som, under förmälan, att den för tjenstehjon å landet föreskrifna flyttningstid, eller den 24 Oktober, vore olämplig, hemställt, att terminen för flyttningen i stället måtte bestämmas till den 24 Juni; till stöd för hvilken framställning blifvit anfördt, dels att det vore af vigt att tjenstefolket, som alltid vore flitigast och villigast i början, finge begynna med de vigtigaste landtmannagöromålen under slottern och skörden; dels ock att bättre vård om foderförrådet vore att förvänta, derest samma tjenstehjon som deltagit i dess inbergande finge uppstilla det, då ej, såsom nu ofta inträffade, tjenstehjon före sfflyttningen om hösten misshushållade med fodret; dels ock af Riksdagsfullmäktigen Jöns Mänsson från Malmöhus län, som, under åberopande af bland annat de olägenheter som flyttningen arn hösten medförde, derigenom, att den fri-vecka, som tjenstehjonen åtnjöto, verkade afbrott i de vigtiga landtmanna-göro 1 mål, hvilka den tiden borde förrättas, samt att flyttningen, då mera äo under annan årstid, försvårades genom elakt väglag, föreslagit, att tiden för tjenslehjons flyttning på landet, måtte blifva förändrad /rån den 24 Oktober till den 21 Mars.
Vid den öfverläggning, som, i anledning af dessa motioner, inom det Hedervärda Ståndet egt rum, hafva de flesta Ledamöter, hvilka i frågan sig yttrat, ogillat motionerne, samt, såsom skäl emot den sålunda föreslagna förändringpn, hufvudsakligen anmärkt, att då man Bih. till R.
Prot. 1850 $ 1851. 7 Sami. 2 Afd. 7 Höft. t Lag-samt Allm.
Hescärs- och Ekon.-l t sk.
Betänkande, N:o 24 als- och skattskrifningarne hölios i November och December månader, det skulle inträffa, orri tjenstehjonen^ flyttningstid ändrades, att desse skulle vara i tjenst en längre tid, innan de blefve hos den nya husbonden mantalsskrifne; att för vissa orter, der sjöfart eller fiske idkades, flyttningen i Juni månad vore oläglig; att de tjenstehjon, som skötte kreatur, med lika stor svårighet kunde undvaras under en vecka i Mars, som i Oktober månad; och hafva flera Ledamöter af det Hedervärda Ståndet tillagt, att någon lämpligare tid för tjenstehjonsflyttiiingen, än den nuvarande, icke kunde bestämmas.
Den Iråga Utskotten sålunda fått sig förelagd till bedömande, har under flera föregående riksmöten, och jemväl vid det sisiförflutna, förevarit, dervid flyttningstiden varit föreslagen till åtskilliga från hvarandra mer eller mindre aflägsna tidpunkter; men hafva Lag- och Ekonomi-Utskotten vid alla dessa tillfallen afstyrkt bifall till hvad sålunda blifvit föreslaget.
Såsom skäl för ett sådant afstyrkande, vid sistlidne riksdag, hafva dåvarande Utskott anfört: “att den missbelåtenhet, sorn öfver nuvarande flyttnings-termin för tjenstehjon blifvit yttrad, innebure bevis på omöjligheten att tillfredsställa hvarje skälig önskan i detta hänseende; att det torde vara betänkligt att söka afhjelpa de partiella olägenheterna af en allmän bestämning härom, genom antagande af serskilde flyttningstider för olika orter inom riket, helst sådant skulle minska utvägarne till näringsfång för den arbetande klassen samt hindra spridandet af insigter i landtmauna-yrken från en ort till en annan ; saint att förändring, i den nu gällande allmänna bestämmelsen, för vissa landsorter komme alt medföra betydande olägenheter.
Dessa skäl finna Utskotten välgrundade; och få Utskotten derföre, med åberopande af samma skäl, vördsamt tillstyrka : att ofvanberörde, af Riksdagsfullmäktige Carl Olsson ock Jöns Månsson väckta, motioner, icke må ‘till någon åtgärd föranleda.
Betänkande, N:o 25. & $:o 25.
, Alik. till Exp.-Utsk. d. 16 Augusti 1851, kl. 2 e. m.
Betänkande, i anledning af täckt motion om laga vitsord ät Lunds Landsbok.
Hös Högvördige Prestestår.det har Proslpn Qviding framställt ett lill Utskottens behandling öfverlemnadt förslag derom, att, sedan genom den af Kongl. Majit i nåder anbefallda och verkställda undersökning i Köpenhamns arkiver, åtskilliga upplysningar vunnits, hvarigenom den,.enligt Konung Fredrik den 2:dres påbud af den 11 Augusti 1569, upprättade Landsbok öfver församlingarnes kyrkogods och egendom i Lunds stift och Halland, erhållit mera tillförlitlighet än tillförene, Rikets Ständer mätte uti underdånig skrifvelse hos Kongl. Maj:t anhålla, det Kongl. Maj:t läcktes uti nådig kungörelse förklara, att nämnde Landsbok eger laga vitsord.
Men innan detta ärende förekommit till afgörande hos Utskotten, har motionären, uti en till Utskotten öfverlerrmad skrift, förklarat, att han, efter vunne upplysningar om det vitsord som, uti serskilde rättegångar under sednare tider, blifvit Landsboken tillagdt, funnit sig sakna skäl att fullfölja sitt ofvanberörde vrkande.
Vid detta förhållande, och då dessutom Kongl. Majits resolution uppå Ridderskapet och Adelns allmänna besvär af den 8 Juni 1739 i 20 mom. innehåller: ”angående förbud lill domstolarne i Skåne, att ej grunda sina domar på en der i landet befintlig sä kallad Paltebok; så emedan samma bok förnimmes vara en för uråldriga lider upprättad samling, angående åtskilliga gods och deras ägor, hvilka isynnerhet tillhört det andliga ståndet i Skåne, samt alt den vid visse tillfällen blifvit till efterföljd lagen, och derföre uti gamla dolcumenter åberopad; ty håller Kongl. Majit betänkligt denna bok ali annullera, och uti ägo tvister vitsord betaga, utan böra vederbörande domare noga pröfva, huruvida någon pålitlig efterrättelse uti hvart förekommande serskildt mål af meranämnde bok kan höfvas, samt det, som deruti an föres, med audre skäl befästas, och den således icke allena för fullt domskäl gälla måhvilket stadgande anvisar, hurusom det tillkommet 4 Lag- samt Allm.
Betänkande, N:o 26. lagskipningen att vid hvarje serskildt förekommande fall pröfva hvad vitsord Landsboken må tillerkännas, likasom det i allmänhet tillkommer lagskipningen att pröfva åberopade handlingars bevisande kraft; få Utskotten vördsamt tillstyrka, alt Prosten Qvidings ofvanberörde förslag icke må lill någon åtgärd föranleda.
Stockholm den 14 Augusti 1851. i\:o Ank. till Exp.-Utsk. d. 16 Augusti 1851, kl. 2 e. m.
Betänkande, i anledning af väckte motioner, angående dels bestämmande af ersättning åt Nämndemän och Fjerdingsman för biträde vid åls hillig e extra förrättningar, dels ock förhöjning i de, såsom traktamente, åt dem i nu gällande Expeditions-taxa och Rese-reglemente bestämde belopp.
Uti berörde, till Lag-Utskottet remitterade motioner, hvilka inom Hedervärda Bondestånd det blfvit väckte af Riksdagsfullmäktige Jacob Lindberg från Gottland, Per Pålsson från Skane, Lars Mallsson från Upsala län och Eric Ericsson från Westerås län, hafva följande yrkanden blifvit framställde: l:o att, då nämndeman kallas till urtima ting, hvarest ransakas rörande begånget brott, han derför må åtnjuta skjuts-ersättning och dagtraktamente; 2.'o att enahanda förmåner må varda tillagde hvarje såväl nämndeman som fjerdingsm man för biträde vid syner å allmänna lands- och härads-vägar; 3:o att till undvikande af den olikhet, som nu förefinnes emellan expeditions-taxan ■och rese-reglementet derutinnan, att den förra bestämmer 24 sk. och den sednare 30 sk. såsom traktamente at nämndemän, måtte stadgas atl nämndemän aro berättigade alt för Lag- samt Altin.
Besvärs- och Ekon.-tits k.
Betänkande, N:o 26. ä hvarje förrättning, som är af den beskaffenhet att ersättning derför eger rum, erhålla ett traktamente af 32 sk. banko; eller, derest yrkandet om ett sådant förhöjdt traktamente icke kan bifallas, det stadgande åtminstone måtte varda meddeladt, att då traktamente lill nämndeman för verkställd förrättning ifrågakommer, det alltid bör utgå med det i resereglemente! bestämda belopp ; saint 4:0 att då nämndemän och fjerdingsman måste biträda vid förrättningar för Kongl. Majlis och kronans räkning, såsom vid syner å alla slags boställen, tillhörande militär-, ecklesiastik- och landt-staterne, vid syner på båtsmanstorp och vid utsyning till sådana torp, de derför böra erhålla skjuts-ersättning och dagtraktamente i öfverensstämmelse med hvad ofvan blifvit föreslaget.
Berörde frågor, för hvilkas behandling Lag-Utskottet sammanträdt med Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet, hafva de förenade Utskotten tagit i öfvervägande; och beträffande först hvad ifrågaställdt blifvit rörande ersättningar till fjerdingsman, så, enär fjerdingsmans-rbefattningen är att anse såsom ett kommunal-beslyr, derför ersättning af statens medel icke bör ega rum, samt härtill kommer att Rikets Ständer vid innevarande riksmöte beslutat den förändring i fråga om utgörande af berörde bestyr, att jemväl innehafvarne af sådan jord, som förut varit från detta onus befriad, blifvit ålagde deri deltaga, och hvarigenom någon lindring blifvit beredd åt dem, som hittills varit med samma onus betungade, få Utskotten hemställa, att motionärernes i omförmälde hänseende gjorda yrkanden må lemnäs ulan afseende.
Vidkommande dernäst det i Usta punkten upptagna yrkandet, att nämndemännen för inställelsen vid urtima ting, lill handläggning af broltmäls-ransakningar, måtte tilläggas ersättning, så få Utskotten dervid erinra, att då berörde skyldighet åligger nämndemannen i hans egenskap al ledamot i Häradsrätt, någon annan ersättning derför, än deri som tillkommer honom af desåkallade tingsgästnings-penningarne, icke lärer kunna honom medgifvas; och då härtill (ages i betraktande att Rikets nu församlade
Ständer, på enskilde motionärers framställningar, beslutat, dels “att, derest med anledning af Kongl. Förordningen den 20 November 1845, serskilde härader hafva gemensamt häkte samt i närheten deraf gemensam tingsstad, hvarest ransakas och dömas må, angående brott, som blifvit begångna jjiorn något af de härader, för hvilka häkte gemensamt är, och för hvilka brot t de ankla - G Lag- samI Allm.
Besvärs- och Eicon.-Lisk.
Betänkande, N:o 26. pade blifvit i häkte inmanade, ersättning för inställelse vid tingstaden skall af allmänna medel utgå till de af nämnden, som biträda rätten, om gerningen, hvarom ransakas, blifvit; begången inom annat härad eller tingslag, än det till hvilket de höra, beräknad efter vägen från deras bostad till den gemensamma tingstaden, men, i händelse gerningen är vorden föröfvad inom samma härad, för hvilket de blifvit valde, endast efter den lånare väg de hafva til! den gemensamma tingstaden än till häradets vanliga tingsställe; dels ock att i underdånig skrifvelse hos Kongl.
Majit anhålla om undersökning huruvida icke riket kunde indelas i distrikter, hvardera omfattande ett helt län eller flere domsagor och försedt med ett för distriktet gemensamt fängelse, vid hvilket af dertill serskldt förordnad domstol eller domstolen i den stad, der fängelset kunde vara beläget, ransakas och dömas borde angående 'norn distriktet begångna gröfre brott, eller sådane, för hvilka de anklagade blifvit i häkte inmanade; — så, och då Rikets Ständers omlörmähla åtgöranden »tvifvelaktigt måste leda, till den följd, att nämndemännens besvär, i fråga om inställelse vid brottrriåis-ransakningar* kumma att minskas, få Utskotten hemställa, att ifrågavarande, uti första punkten upptagna, yrkande icke må af Rikets Ständer bifallas. liv d sedermera angår den framställning att nämndemännen må för biträde vid syner å allmänna lands- orh härads-vägar tilläggas ersättning, så, enär vid dylika föra 11 n ingar, hvilka äro att anse såsom angelägenheter de der röra. å ena sidan det allmänna intresse att vägarne hållas i behörigt skick och å den andra kommunens och enskiltes bästa i så målto att desse icke måtte för vägunderhållet allt för mycket betungas, nämndemännen äro närvarande å kommunens vägnar, samt det allmänna icke skäligen kan åläggas att godtgöra de besvär, sorn nämndemännen i oell för kommunens bästa måste vidkännas, få Ut- - skotten afstyrka bifall till om/örmätde yrkande.
Då deremot föreslagna åtgärden, alt till 32 sk. höja de sins emellan olika belopp,, som Expeditionsfaxan och Resereglemente! bestämma såsom traktamente åt nämndemän vid extra förrättningar, synes hafva skäl för sig, helst föreslagna beloppet icke gerna kan anses utgöra mer, än hvad till en tarflig kost åtgår, få Utskotten föreslå Rikets Ständer: att i underdånig skrifvelse til!
Maj: t tillkännagifva den önskan ali, med ändring af föreskrifterna i nu gällandif, r t Lag- sami Allmänna Besvärs- och Ekon.-Ilsk. Betänkande, N:u 26.
7 Expeditionstaxa och Hese-reglemente, i fråga om dagtraktamente lill Nämndemän vid syner oell andra förrättningar, såväl för enskildas räkning, sorn för sådane, för hvilka ersättning af allmänna medel dem bestås, berörde traktamente mätte bestämmas lill 32 sk. banko.
Således återstår nu endast att meddela yttrande öfver yrkandet i 4:de punkten om ersättning till Nämndemän lör de förrättningar, dermed de för Kongl.
Maj-.ts och kronans räkning biträda; och dervid torde till en början böra i korthet anmärkas hvad rörande ersättning för dylika förrättningar redan finnes stadgadt genom Kongl, kungöredseu den 25 Januari 1842.
Berörde Kongl, kungörelse innehåller nemligen att Nämndemän, utom för de förrättningar, hvilka dem i egenskap af ledamöter i häradsrätt åligga, samt för syner och besigt miugar å ryttare-, knekte- och båtsmanstorp, må, när de tillkallas för andre syner, värderingar, inventeringar m. m. för Kongl. Maj:ts och kronans räkning, samt förrättningen varar längre än en dag, undfå traktamente, enligt hvad dem för förrättningar åt enskilde bestå?, jemte ersättning för rerekostnaden enligt gällande Resereglemente.
Att tå de i berörde kungörelse förekommande undantag eller inskränkningar upphäfjie, hafva motionärerne med nu ifrågavarande framställning egentligen åsyftat.
De hafva förmenat att, så länge dessa inskränkningar qvarstå i författningen, högst få fall skola gifvas, då ersättning verkligen ifrågakommer, emedan de fleste dylika förrättningar vanligen afslutas på en dag, och mai! för öfrigt oftast anser nämndemännens biträde dervid såsom en dem i egenskap af ledamöter i Häradsrätt åliggande skyldighet.
Flere skäl hafva af motionärerne blifvit anförde till stöd för deras påståenden, men desse torde ej behöfva närmare omnämnas; ty om man blott fager i betraktande att enahanda förmåner, som de nu för nämndemän ifrågastallde, redan blifvit förunnade magislralspersoner och borgare genom Kongl, kungörelsen den 2
Maj 1849, som stadgar att de för biträde vid förrättningar för Kongl. Maj:ts och Kronans räkning, med undantag endast för brandsyner å Krouans hus och ränteri-inventeringar, må, ehvad förrättningen varar längre eller koitare tid, i en eller flere dagar, uppbära traktamente, så torde ensamt häri ligga giltigt skäl för motionärernes framställning i denna del; men som Utskotten sakna nödig kännedom om det belopp, hvartill ifrågaställde ersättningar kunna komma alt uppgå, kunna Utskotten för närvarande endast föreslå Rikets Ständer, S Lag- samt Allm.
Betänkande, N:t> 26. alt uti lill Kongl.
Maj: t a (låtande underdånig skrifvelse, jemte anmälan att Rikets Ständer anse nämndemän böra tillerkännas rätt till ersättning (ör deltagande i syner och andra för Kongl. Maj:ts och Kronans räkning skeende förrättningar, anhålla, det Kongl.
Maj:t ville, efter vederbörandes hörande och (öregången nådig pröfning i hvad man utsträckning af den nämndemännen nu medgifna rätt till ersättning för inställelse vid sådana förrättningar må, med afseende å Statsverkets tillgångar, ega rum, vid nästa riksdag till Rikets Ständer aflåta nådig proposition i ämnet.
Lag- saint Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o 27. 1 N:o 27.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 1C Åug. 1851, kl. 6 e. m.
Betänkande„ i anledning af 'vackla motioner om ändring i de angående fattig vården samt rörande försvarslöse och kringvandrande personer gällande bestämmelser.
I dessa ämnen hafva vid innevarande riksmöte motioner blifvit vackte: Hos Högloft.
Ridderskapet och Adeln; af Herr Grefve Liljencrantz, G. F.; af Herr Friherre Cederström, C. R.; af Herr Ribbing, A. ; af Herr Hedenstjerna, IF.
Preste- Ståndet: af Herr Doktor Björkman; af Herr Doktor Sandberg', af Herr Kontrakts-prosten Holm, och Herr
Doktor Säve', af Herr Kontrakts-prosten Söderberg; af Herr Kontrakts-prosten Tegnér; af Herr Prosten Arosenius; af Herr Prosten Melén; Bih. till R.
Brot. 1850—51. 7 Sami. 2 Afd. 8 Höft. 1 2 Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o 27. af Herr Prosten Cnattingius; af Herr Lektor Wallman.
Hos Heden. Bonde-Ståndet: af Riksdagsfullmäktige .4. W. Uhr, och Johan Lekberg från Orebro Län; Erik Eriksson frän Westmanlands Län; Ber Pålsson från Christianstads Län; Johannes Johansson, Daniel Danielsson och Petter Mårtensson från Jonköpings Län; Petter Gabrielsson från Kronobergs
Län; Petter Claesson från Elfsborgs Län, samt J.
Samuelsson och Anders Nilsson från Calmar Län.
Dessa motioner, jemte i anledning deraf afgifne anföranden, hafva blifvit remitterade till dels Lag-Utskottet,dels Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet, dels ock båda Utskotten gemensamt; och få Utskotten, som desamma gemensamt handlagt, utlåtande öfver de gjorda framställningarne nu afgifva.
Vid den granskning
Utskotten egnat omförmälde motioner och anföranden, hafva Utskotten irihemtat, att, jemte det förslag till mer eller mindre omfattande ändringar, jemkningar och tillägg uti Kongl. Maj:ts nådiga Förordning om fattigvården i riket den 25 Maj 18'i7 i öfrigt blifvit väckte, Herr Friherre Cederström åberopat det af Rikets Ständer vid sisthållne riksdag öfverlernnade förslag till förändrad redaktion af 3, 7, S, 9, 10, 14, 15, 16, 17 och 20 §§ i nämnde författning, hvilket förslag innefattar förändring af nu gällande bestämmelser, angående försörjningsort och flyttningsrätt; att Herr Lektor Wallman påyrkat nyssnämnde författnings omarbetande eller utfärdande ;.f ny författning i ämnet; att Petter Gabrielsson allemnat ett vidlyftigt förslag till dylik författning, hvilket förslag dock innehåller hufvudsakligen antingen sådana ändringar, som blifvit af andra motionärer påyrkade, eller förändrad redaktion af nu gällande stadgande!), eller reglementariska föreskrifter, hvilka sistnämnde, enär de, såsom icke lämpliga för serskilde orter, icke böra Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottens Betänkande, Nio 27. 3 intagas uti allmän författning, Utskotten lemnat utan afseende; samt att derförutan Herr Hedenstjerna föreslagit meddelande af föreskrifter i afseende å kringvandrande Ziguenares och annat löst folks förpassande, samt Herr Kontrakts-prosten Holm påyrkat bestämmelser, angående behandling af sådana försvarslöse personer, som ej kunna hänföras under 6 § 1 mom. i Kongl.
Stadgan den 29 Maj 1846, i hvilket sistnämnde afseende Herr Doktor
Säve jemväl afgifvit förslag.
Då frågorna om kringvandrande och försvarslöse personers behandling synts
Utskotten ega nära sammanhang med de ämnen, som utgöra föremål för stadganden i fråga om fattigvården, hafva Utskotten ansett förstnämnde frågor böra komma under öfvervägande vid pröfningen af de bestämmelser, som röra fattigvården; hvarföre ock Utskotten öfver dessa frågor i étt sammanhang sig utlåta.
Utskotten företaga först redogörelse för de anmärkningar och förslag, som afse bestämmelser angående fattigvården, dervid Utskotten, för att förekomma den alltför stora och tröttande vidlyftighet, som vore oundviklig, derest de serskilda förslagen, hvart för sig, skulle införas, i ett sammanhang upptaga de hufvudsakligaste af de framställde anmärkningarne och omedelbart derefter sina yttranden afgifva; och följes härvid den ordning, uti hvilken de serskilda §§, emot hvilka anmärkningar egt rum, i den Kongl. Förordningen förekomma; varande anmärkt och yrkadt: l:o
I fråga om 1 § af omförmälde Kongl.
Förordning, har en motionär yrkat närmare bestämmelser, angående de förhållanden, hvilka skola föranleda, att en person bör såsom fattighjon anses, samt stadgande derom, huruvida blotta saknaden af husrum skall berättiga till erhållande af fattigunderstöd.
I förevarande § är den bestämmelse meddelad, att fattigvård skall lemnäs åt sådana personer, som, i anseende till bristande arbetsförmåga samt i saknad af andra medel och lo/liga xttvägar till sitt uppehälle, icke kunna sig sjelfve försörja; och då tillika uti 1 mom. af 6 § föreskrifves, att vid understöds utdelande fattighjons arbetsförmåga, den må vara större eller mindre, skall tagas i beräkning, finnes, enligt Utskottens åsigt, fullt tillräcklig ledning för bedömande deraf, om och i hvad mån personer må vara berättigade till erhållande af fattigunderstöd; hvarföre Utskotten anse ytterligare stadgande i sådant afseende icke erforderligt.
4 Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o 27. 2:o Till förtydligande af stadgandet i i morn. af 2 §: att på hvart och ett fattigvårdssamhälle ankommer att ordna fattigvården på det sätt, som, efter ortens beskaffenhet och serskilda förhållanden, finnes lämpligast, är föreslaget, att till 1 § måtte göras det tillägg, att församling må kunna fördelas i mindre kretsar eller rotar med gemensam ansvarighet för fattigvården.
Utskotten medgifva, att serskilde förhållanden i olika orter kunna göra en dylik indelning af fattigvårdssamhällen lämplig, och att, i vidsträcktare församlingar, en sådan indelning bör medföra lättnad vid fattigvårdsbestyrens handhafvande ; men Utskotten kunna dock icke förbise, att samma fördelning, om den blefve en gång för alla fastställd, skulle föranleda dertill, att hvar och en af de kretsar, hvaraf fattigvårdssamhället utgjordes, komme att anse sig såsom ett serskildt sådant samhälle, och att, i följd deraf, tvister angående den ena eller andra kretsens deltagande i de gemensamma skyldigheterne lätt kunde uppkomma.
I anledning häraf och med afseende tillika derå. att, enligt hvad Utskotten hafva sig bekant, Kongl. Majit, i serskilde fall, med tillämpning af stadgandet i 10 § 2 morn., tillåtit, att öfverenskommelse om dylik fördelning af fattigvårdssamhälle må gölla för fem år, med rättighet för samhället att efter nämnde tids förlopp få sådan öfverenskommelse ånyo pröfvad, och att således en lämplig fördelning af fattigvårdssamhällen kan, utan förändring af gällande stadgande, erhållas, anse
Utskotten omförmälde förslag icke böra tillstyrkas. 3:o
Med afseende å stadgandet i 2 mom. af 2 § är föreslagen den ytterligare bestämmelse, att hvarje fattigvårdssamhälle må ega rätt att inom sig öfverenskomma huru författningens bud skola kunna till efterlefnad och verkställighet bringas.
Då, efter Utskottens uppfattning, den sålunda föreslagna bestämmelsen tydligen innefattas uti omförmälde moment, hvilket innehåller, att besluten om fattigvårdens ordnande, efter fattigvårds-styrelsens förslag, fattas å socknestämma, anse Utskotten förslaget härutinnan icke böra lill någon åtgärd föranleda. 4:o Emot 3 § 2 mom. hafva flere anmärkningar blifvit riktade; äfvensom ser skilde förslag till förändringar deruti blifvit framställde.
Derigenom att ledamotskapen uti fattigvårdsstyrelse och sockne-nämnd förenas vore desse serskilda kommunala bestyr, enär de således måste utöfvas af samma personer, alltför betungande; och borde derföre för - % Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottens Betänkande, iY.-o 27. 5 samlingarne ega att, der så nödigt finnes, välja från sockne-nämnden skiljd fattigvårds-styrelse.