Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Tull-styrelserna i båda rikena skola meddela hvarannan underrättelse om de dokumenter, som, enligt i hvartdera riket gällande författningar, der erfordras till bestyrkande af egna fartygs nationalitet.
Jemväl skola bemälda Tull-styrelser, i likhet med hvad i § 22 rörande kontroll å varutransporter landvägen är stadgadt, hvarje tredje månad tillsända hvarannan förteckningar å de fartyg och laddningar, som under de frenne sistförflutna månaderna från ena till andra riket ankommit eller afgått, samt i öfrigt, till kontroll å varors in- och utförsel sjöledes emellan båda rikena, iakttaga hvad i nämnde § är föreskrifvet.
Prof. 1856 & 1857. 5 Sam!. 1 Åfd. 5 Haft. 2 10 Bmillnings-Utskottets Betänkande M fi.
Art lil.
Allmänna stadganden. § 32.
Vid utförsel land- eller sjövägen från ena till andra riket af varor, sora i Sverige elier Norrige äro tillverkade, skall hvarken utförsels-premie eller återbetalning af erlagd tull fdrawback) för de vid varornas tillverkning använda utländska råämnen i någotdera riket beviljas.
För så vidt dylik utförsels-premie eller återbetalning af erlagd tull nu är beviljad enskilda personer eller fabriker, upphör denna förmån, så snart den tid, för hvilken den är beviljad, utlöper. § 33.
Denna förordning fortfar att ega gällande kraft intill dess bägge rikena om förändring deri öfverenskomma, eller ett år förflutit efter det i någotdera riket annorlunda blifvit beslutadt. § 34.
Alla hittills gällande sladganden, angående Sveriges och Norriges ömsesidiga handels- och sjöfarts-förhållanden varda härmed till all kraft och verkan upphäfde.
Formulär lill förpassning å Svenska eller Norrska lull underkastade, samt utländska förlullade varor.
( Afsändarens angifning s-inlaga).
Jag N. N. hemma i N. N. angifver att till N. stad (marknad i Norrige) härifrån landvågen utföra: l:o.
Märkt N. N.
En låda, innehållande femtio (50) skålpund spunnen tobak af Svensk tillverkning. Bevillnings-Ut skottets Betänkande M 6. 1! 2:o. Markt N. N. En packe, innehållande femtio (50) skålpund golfmatteväfnad af pH, samt femtio (50) skålpund färgad, slät bomullsväfnad, allt af Svensk tillverkning. 3:o. Märkt N. N. En packe, innehållande femtio (50) skålpund hvit dimity, af bomull, samt tjugufem (25) skålpund hvit piqué af bomull.
(Götheborgs tullstämpel). 4:o.
Märkt N. N. En säck, innehållande etthundrafemtio (150) skålpund kaffe, härstädes förtullade under M • • . den . .
. (eller: hit ankomne under förpassning från N. N. den . . .).
(På det ena exemplaret af angifnings-inlagan, hvilket skall åtfölja transporten, tecknar vederbörande Tullkammare eller tulltjensteman):
Af förestående colly har
JYs 1 blifvit försedd med en tullplomb, samt hvardera af de öfrige med fyra (4) tull-sigill; intygas N. N. den . . . N. N.
Ofvanstående varor, af hvilka de utländska, enligt företedde bevis (Tullkammarens handlingar), äro förtullade, samt de inhemska, upptagne under JY* 1, femtio (50) skålpund spunnen tobak, försedde med produktions-bevis; under JY* 2, femtio (50) skålpund färgad, slät bomullsväfnad, försedde med N. N. tillverkningsstämpel, samt femtio (50) skålpund golfmatteväfnad af ull äro försedde med produktions-bevis, förpassas till N. N. stad (marknad). N. N.
Tullkammare den . . . N. N. Litt.
Formulär till förpassning å utländska oförtullade varor.
(Afsändar ens angifnings-inlaga).
Jag N. N. hemma i N. N. angifver att ifrån härvarande nederlag (kredit-upplag) (transit-upplag) landvägen till N. stad afsända: i:o. Märkt N. N. En packe, innehållande tio (10) skålpund slät sidenväfnad, hit inkomne med skepparen N. N. under N . . . den . . . (eller: hit ankomne med förpassning från N . . . under M . . . den . . .). 2:o. Märkt N. N. En låda katrinplommon, vägande tvåhundra (200) skålpund netto, hit ankommen med skepparen N. N. under M . . . den . . . (eller: hit ankommen med förpassning från N. N. , .
. under M . . . den . . .). 12 Bevillnings-UtSkottets Betänkande M 6. 3:o.
Markt N. N. En packe, innehållande tjugu (20) stycken äkta sjöskums-piphufvuden, vägande tre (3) skålpund, af mig sjelf medförde vid hitkomsten i dag från N . . . N. N. den . . . N. N. o (A det ena exemplaret af angi [niny s-inlagan, hvilket skall ät följd transporten, tecknar vederbörande Tullkammare eller tulltjensteman) :
Af förestående colly hafva M 1 och 3 blifvit försedde hvardera med Irenne (3) tullsigill, och M 2 med en tullpiomb; intygas N. N. den . . . N. N.
Ofvanstående varor, hvilka härifrån afgå oförtullade, och hvaraf de under M 1 angifne tio (10) skålpund slät sidenväfnad hafva ett värde af trehundratjugu
Riksdaler banko, förpassas till N. N. N. N.
Tullkammare den . . . N. N, Litt.
(1, Formulär till förbindelse för tullens erläggande, då tullbar a varor landvågen från ena till andra riket förpassas.
Jag N. N. hemma i N. N. utfäster mig härmed, att till Tullkammaren i N. stad (vederbörande tulltjensteman vid N. marknad) inom frenne (3) månader härefter erlägga belöpande införsels-tull för de under denna dag för min räkning till sistnämnde ort förpassade varor, eller att angifva dem till tullbehandling:
Tjugu (20) skålpund spunnen tobak.
Femtio (50) skålpund golfmatteväfnad af ull.
Femtio (50) skålpund färgad, slät bomullsväfnad.
Femtio (50) skålpund hvit dimity af bomull.
Tjugufem (25) skålpund hvit piqué af bomull, samt Etthundrafemtio (150) skålpund kaffe.
Tio (10) skålpund slät sidenväfnad, värde trehundratjugu (320) Riksdaler Banko.
Tvåhundra (200) skålpund katrinplommon.
Bevillnings-Utskottets Betänkande Art 6. 13 Tjugu (20) stycken äkta sjöskums-piphufvuden, vägande tre (3) skålpund. N. N. stad den . . . N. N. (Vä borgen eger rum, tecknar löftesmannen):
För uppfyllande af ofvanstående förbindelser, äfvensom för erläggande af de böter, hvartill N. N. gör sig skyldig, i händelse varorna icke inom den i §§ 17 och 18 af Kongl, förordningen den . . . föreskrifna tid blifvit vid N. Tullkammare (tullstation) behörigen förtullade, eller angifne till upplag, ansvarar undertecknad såsom för egen skuld. N. N. den . . . N. N. Litt. 15.
Förteckning å Svenska och Norrska varor, för hvilka, ela de från ena lill andra riket sjöledes föras, afvels- eller tillverknings-bevis icke erfordras.
Fiskvaror, alla slag.
Kopparstick.
Marmor, arbetad.
Porfyr, arbetad.
Sten: bryn-, golf- och trapp-, qvarn- och slip-. 14 B ev ilin inys- Utsi, ott els Betänkande M 6.
Stenhugger i-ar beten.
Stäfver och bottnar.
Tegel: tak- och mursten.
Tran och späck Trävirke.
Samtlige Riksstånden hafva till] Bevillnings-Utskottet remitterat ifrågavarande ärende; hvarjemte Utskottet från Välloflige Borgare-ståndet erhållit del af derstädes, vid föredragning utaf Kongl. Maj:ts Nådiga skrifvelse, afgifna yttranden.
Dessa yttranden innefatta, å ena sidan, anmärkningar emot Kommitténs förslag, å den andra, försvar för detsamma.
Sålunda har Herr Elielund anmärkt, hurusom 4, 5 och 6 §§ af förslaget innehöllo väsendtliga afvikelser från föreskrifterna uti nu gällande författning af den 24 Maj 1825.
De förändrade förhållanden, som under tiden inträffat, förtjenade isynnerhet uppmärksamhet.
Vissa bestämda qvantiteter af utländska, äfvensom Svenska eller Norrska, tull underkastade varor finge, enligt förslaget, likasom nu är stadgadt, vid resor öfver gränsen från ena till andra riket tullfritt införas.
Detta gällde, enligt 1825 års förordning, äfven väfnader, af alla slag, då de icke öfverstego 30 alnar och så vidt de voro till införsel tillåtna.
Nu hade Kommittén föreslagit den tullfria qvantiteten väfnader till 12 <ä, hvilket väl i fråga om en del väfnader utgjorde en nedsättning, men, i fråga omändra, en förhöjning.
Det förra inträffade med kläde och med vissa slag korderoy; det sednare åter med bomullsväfnader, såsom i begge fallen anförda exempel utvisade.
Men, oafsedt denna förändring, förekomme, att den tullfria införseln, enligt 1825 års förordning, endast afsåg sådana utländska varor, som i allmänhet vore till införsel tillåtna.
Ett motsatt förhållande egde då rum i afseende å de flesta slag af väfnader.
De voro här förbjudna til! införsel och förbudet hade först nyligen blifvit upphäfdt.
Under största delen af den förflutna tiden hade således den ifrågavarande tullfriheten, såvidt utländska väfnader angick, i sjelfva verket utgjort föga annat, än en död bokstaf.
Nu åter, sedan alla väfnader här blifvit till införsel tillåtna, skulle, med bibehållande af den i 1825 års förordning stadgade och jemväl i Kommitténs förslag följda princip, tullfriheten vid landväga varutransporten öfver gränsen för framtiden få en utsträckning, hvilken kunde medföra ganska betänkliga följder för Sveriges fabriker och industri, men deremot blifva af ingen betydenhet för Norrige, som egentligen saknade dylika inrättningar.
Anmärkande Herr Ekelund vidare, att det af Kommittén i § 6 föreslagna utbytet af ordet »resor» till »färd öfver gränsen» icke ledde till försvårande af gränstrafiken och att följaktligen någonting dermed ej vunnes.
— Herr Bydin har åter gjort anmärkning dervid, att i ena riket tillverkade bomullsvaror, enligt förslaget, skulle draga half tull vid införsel i det andra riket.
Inom den ort, som Herr Rydin repre - Bavillnings-Utskottets Betänkande JM 6. 15 sentcrar, utgjorde bomullsväfnads-tillverkningen den vigtigaste industrigrenen; och det Vore, enligt hans tanke, med landets fördel mest öfverensstämmande, att hvartdera rikets bomulls-tillverkningar kunde till det andra tullfritt införas.
Slutligen har Herr Almgren i allmänhet erinrat om angelägenheten att taga denna fråga i allvarligt begrundande; i hvilket hänseende lian fästat uppmärksamheten vid så väl innehållet af Kongl. Maj:ts
Nådiga skrifvelse som de skiljaktiga omdömen föredragande Departements-chefen och Chefen för det Norrska Finans- och Tull-departementet vid särskilta tillf allen uttalat i fråga om möjligheten att framdeles bilda en tullförening emellan de förenade rikena, efter Tyska Staternas föredöme; äfvensom vid de anmärkningar en af Konungens rådgifvare inom det Svenska Statsrådet framställt emot Kommitténs förslag.
— A andra sidan deremot har Herr vice Talmannen Schwan till besvarande upptagit de emot förslaget gjorda anmärkningar och antydt de grunder, som vid förslagets utarbetande i anmärkta hänseenden gjört sig gällande.
Med all den uppmärksamhet, som ämnets vigt kräfver, har Utskottet genomgått det nya författnings-lörslaget, de motiver, som för detsamma blifvit andragna och de anmärkningar, till hvilka förslaget gifvit anledning.
Såsom här ofvan blifvit antydt, innefattar Kongl. Maj:ts Nådiga skrifvelse så väl en öfversigt af ifrågavarande efter rikenas förening småningom till större frihet i de ömsesidiga näringsförhållandena utbildade lagstiftning, som också en framställning af de hufvudsakliga omständigheter, i hvilka det nu framlagda förslaget afviker från bestående stadganden.
I Kommitténs betänkande redogöres ännu närmare för dessa förhållanden, äfvensom för de grunder, hvilka gjort sig gällande, ej mindre i hvad Kommittén till utveckling af brödrafolkens ömsesidiga handels- och sjöfarts-förbindelser föreslagit, än för de inskränkningar i varubytets frihet, som ansetts ännu vara af omständigheterna påkallade.
Då omförmälda handlingar äro för en hvar af Ilikets Ständer tillgängliga, anser Utskottet öfverflödigt att ingå i någon närmare redogörelse för desammas innehåll.
Här torde dock böra erinras att det framlagda förslaget i sjelfva verket utgör resultatet af ett mångårigt arbete, hvaråt bägge rikenas regeringar och folkombud egnat synner lig uppmärksamhet och hvari tvänne efter en 10-årig -mellantid för detta ändamål utsedda Kommittéer af Svenska och Norrska män nedlagt otvetydiga bemödanden att, så vidt hvartdera rikets i flera hänseenden olika inre förhållanden ansågor medgifva, emellan brödrafolken tillvägabringa en friare handelsgemenskap och närmare anslutning — ett arbete, börjadt under icke oväsendtliga meningsskiljaktigheter, men slutligen, efter så många års mödor, utfördt med den enhällighet, att icke blott den sednast nedsatta Kommittén utan också Svenska och Norrska Regeringarne, med undantag af en enda ledamot i Svenska Statsrådet, åt författnings-förslaget lemnat odeladt bifall.
Det låter väl icke förneka sig att, derest man vid frågans bedömande finge afse endast det ena af de förenade rikena och dess fördelar, den af Herr Rydin vid 4:de § gjorda an märkning förtjenade synnerligt afseende; ty visserligen skulle Svenska bomulls-handteringen hemta stor fördel af en rättighet att till Norrige tullfritt införa sina tillverkningar, i stället att för desamma erlägga half tull, såsom förslaget innehåller; men då Norrska bomulls-tillverkningen, oaktadt dess på sednare tiden gjorda betydliga framsteg, ännu är den Svenska 16 Bevillninys-Utakotlcts Betänkande M 6. mycket underlägsen, och dä införselstullen å bomullsvaror i Norrige inbringar en stats-inkomst af icke mindre än omkring 800,000 R:dr Runt, finnér man lätt grunden, hvarföre fullkomlig tullfrihet för Svenska bomullsvaror, då de i större qvantiteter införas, icke kunnat från Norriges sida medgifvas.
De anmärkningar åter, hvilka Herr Ekelund vid förslaget framställt, äro mindre riktade emot ifrågasatte förändringar i den nu bestående mellanrikslagen, än emot samina lags tillämpning vid de förändrade förhållanden, som med antagandet af en friare tull-lagstiltning härstädes inträdt.
Ty redan nu få utländska väfnader af alla slag, således äfven de tillförene förbjudna, till viss bestämd qvantitet tullfritt införas landvägen från Norrige.
I denna för alla in- och utländska varor, undantagande de i 3 § omförmälda, ömsesidigt medgifna frihet, hvilken uteslutande afser tillfredsställandet af gränsboernas behof att förse sig med sina förnödenheter, lärer en återgång icke med fog kunna ifrågasättas.
Välbetänkt synes ock förslaget att förändra qvantiteten för den tullfria införseln af väfnader från alnar till skålpund.
Icke nog dermed att denna förändring öfverensstämmer med den i bägge
Rikenas tulltaxor antagna qvantitet för dylika varors förtullning; den torde ock närmare öfverensstämma med de vanliga behof, hvilkas tillfredsställande är afsedt; ty om, å ena sidan, 30 alnar kläde endast undantagsvis kunna antagas vara på en gång erforderliga i ett hushåll, är det deremot alltför sannolikt, att ett lika alntal bomullslärft i mänga fall vida understege behofvet.
Lika ändamålsenlig, som denna förändring, anser Utskottet också det af Herr Ekelund anmärkta utbytet af ordet »resor» till färd, då meningen alls icke varit att försvåra gränstrafiken, utan fasthellre att åt hvar och en i gränsorterna bosatt person, utan afseende å hans sätt att färdas, medgifva rätt alt medföra de förnödenheter han för sig och sitt hushåll förskalfat sig.
Der denna gränstrafik skulle brukas i handelsafseenden eller utöfver författningens mening, der lära de offentliga myndigheterna icke underlåta att iakttaga det allmännas rätt.
Utskottet, som sålunda funnit de emot förslaget gjorda anmärkningar icke förtjena afseende, får deremot, instämmande i de skäl Kongl.
Maj:ts Nådiga skrifvelse och Kommitténs betänkande innehålla, vördsamt tillstyrka, att Rikets Ständer måtte äfven för sin del i sin helhet antaga omförmälda förslag till förnyad förordning angående Sveriges och Norriges ömsesidiga handels- och sjöfarts-förhållanden.
Stockholm den 9 Mars 1857- Reserva - Bevillnings-Utskottets Betänkande JYi 6. 17 Reservation: Af Herr W. M. Ekelund. »Emot Utskottets beslut att godkänna § 6, sådan den blifvit föreslagen, får jag mig reservera.
Uti motiveringen af de särskilda stadgandena i det af Kommittén utarbetade lag-förslaget, med afseende å den i § 6 gifna tillåtelsen, att öfver gränsen tullfritt medföra såväl utländska som svenska eller norrska varor i mindre partier, heter det: »för att i någon mån inskränka det tillfälle till missbruk, som denna tillåtelse kan gifva, har Kommittén trott sig böra minska qvantiteterna i öfverensstämmelse med hvad 1846 års Kommitterade föreslogo.» Hvaruti denna tillåtelse till tullfrihet blifvit, till undvikande af missbruk, inskränkt, har jag icke kunnat finna, vidare än att Band, alla slag, tillsammans 100 alnar, och Bomull, 25 ®, uteslutits, samt att Tråd, af alla slag, nedsatts från tillsammans 10 fb till 6 svenska (5 norrska) ?b, hvarförutom för hvarje annan icke särskildt specificerad varuartikel föreslagits nedsättning från ett värde af 10 Riksdaler Silfver Specie till 5 Riksdaler Silfver.
Deremot finnér jag rättigheten till tullfrihet utsträckt för följande varor, nemligen: Cognac och Rumm, hvaraf, i stället för förut endast af Arrack, nu skulle få medföras tillsammans \ ankare eller 20 buteljer, Kaffe, Garn, Risgryn och Tobak, förut 25 af hvarje sort, nu 30 svenska (25 norrska) <ä, Socker, förut 50 ft, nu 60 svenska (50 norrska) <tb, Väfnader, af alla slag, förut tillsammans 30 alnar, nu deremot Väfnader af helsiden, 2 svenska (norrska) U och af alla andra slag, tillsammans 12 svenska (10 norrska) tt.
Den väsendtligaste utsträckningen (i stället för inskränkningen) hänför sig just till artikeln Väfnader.
Då man förut blott kunde föra t. ex. 30 alnar Sidenväfnad, med uteslutande då af alla andra väfnader, så skulle nu få föras, förutom 2 fb Sidenväfnad, motsvarande efter varans beskaffenhet ifrån 10 ända till 70 å 80 alnar, äfven 12 It andra slag Väfnader, vare sig af Ylle, Bomull eller Linne.
Qvantiteten kan derigenom uppgå till 70 å 80 alnar Shirting, 64 å 65 alnar Domestic, 180 å 190 alnar Callicos, samt af Ylleväfnad vida utöfver 30 alnar, beroende af fabrikatets beskaffenhet såsom mera eller mindre lätt vara, men kan äfven af Kläde utgöra 30 alnar, och af Byxtyger af half bredd ännu mera, att icke nämna Thibet, Orleans, Paramatta m. fl. tyger.
Med fästadt afseende derå, att hittills gällande stadgande om tullfrihet haft tillämpning endast för det fall att väfnaden varit till införsel tillåten, hvilket den för många slag härstädes icke varit ända ifrån och före år 1825 till år 1856, och sålunda, med båda ländernas vetskap och samtycke, bestämmelsen kraftlös; att svenska väfnads-industrien ännu behöfver en högre skyddstull, än den, mot hvilken sådana varor kunna ifrån utlandet införas till Norrige, der ingen nämnvärd väfnads-industri, åtminstone icke ylleväfnads, förefinnes; Bih. till R.
Prot. 1856 & 1857. 5 Sami. 1 Afd. 5 Häft. 3 18 Bevillnings-Utskottets Betänkande M 6. att rättigheten, icke närmare definierad, mycket lätt kan till stort missbruk utsträckas, hvarigenom såväl svenska stats-kassan, som den inhemska industrien kom att lida, den förra i inkomst, den sednare genom en på sidan om lagen beredd import; så, och då rättigheten till tullfrihet väl egentligen bör vara afsedd för den färdandes eget behof, men icke derutöfver, tyckes det haft skäl för sig att icke utvidga, utan verkligen, såsom det i Kommitténs motivering heter, inskränka denna tullfrihets-rättighet, och det så mycket hellre, som den svenska fabrikanten icke längre gynnas af det intill år 1856 bibehållna förbudet mot införsel af en hel del väfnader.
På dessa skäl får jag vördsamt föreslå, att Rikets Högloflige
Ständer måtte bestämma den qvantitet väfnader, som vid färd öfver gränsen må tullfritt medföras:
Väfnader af helsiden, till 1 skålpund. » af alla andra slag, till 6 svenska (5 norrska) skålpund.
Derjemte hemställer jag, i fall Rikets Ständer skulle anse betänkligt att i ringaste mån rubba det af den sammansatta Svensk-Norrska Kommittén uppgjorda förslaget, (ehuru man ej kan hålla sig förvissad att detsamma icke af Norriges Storthing äfven i någon mån ändras) det Rikets Ständer måtte besluta: att i underdånighet anhålla det Kongl. Maj:t täcktes, före sanktionerandet af Kommitterades förslag, sådant det blifver af Rikets Ständer i öfrigt antaget, fästa det afseende å nu uppgifne förhållanden och föreslagna ändring i § 6, som Kongl. Majit i Nåder för godt finner.
I ofvanskrifna reservation, så vidt den afser en underdånig anhållan från Rikets Ständer, att Kongl. Majit täcktes å de af Herr Ekelund uppgifna förhållanden och föreslagna ändringar fästa det afseende, som omständigheterna fordra, har Prosten Wåhlander instämt. Bevillnings-Utskottets Betänkande M 7. 19 N:o 7. Ank. till Exp.-Utsk. den 9 Mars 1857, kl. 1 e. m.
Betänkande, i anledning af Riksdag s-fullmäktigen Anders Jonssons från Wermlands län motion, angående förtullning af varor, som från Norrige införas.
För den händelse att det af särskilde Kommitterade utarbetade förslag till ordnande af Sveriges och Norriges ömsesidiga handels-förhållanden icke komme under Rikets Ständers handläggning vid innevarande Riksdag, har bemälde motionär inom Hedervärda Bonde-stån det föreslagit, att all tull och följaktligen all tull-spärrning, bevakning och förpassning skulle upphöra emellan de förenade Rikena, så vida Norrige inginge på full reciprocitet; och att, derest detta förslag icke vunne framgång, åtminstone några modifikationer måtte vidtagas i afseende å gränse-tullbevakningen och förpassningen, hvad anginge varor som till Sverige öfverföras.
Under erinran om lurendrägeriets skadliga inflytande på befolkningens moralitet och hurusom omständigheterna verksamt lockade till dylik öfverträdelse i gränsorterna, så länge det icke vore tillåtet att derstädes köpa från Norrige kommande varor förr, än dessa blifvit transporterade till en flera mil aflägsen tullkammare och der lossats, yrkade motionären, att från Norrige öfver gränsen ankommande varor kunde af gränsbevakningen besigtigas och förpassningen granskas och påtecknas, samt varuegaren derefter och sedan förpassningen tillika med tull-afgiften blifvit öfversände till tullkammaren, vara berättigad att i gränsorten afyttra varorna, utan att desse behöfde medfölja till tullkammaren.
J)å förslaget till förnyad förordning angående Sveriges och Norriges ömsesidiga handelsoch sjöfarts-förbållanden vid innevarande Riksdag kommit under Rikets Ständers pröfning, har den förutsättning, under hvilken ifrågavarande motion hufvudsakligen blifvit vackt, förfallit.
Och nämnde förslag, hvilket Utskottet uti särskildt Betänkande JYi 6 tillstyrkt Rikets Ständer att i sin helhet antaga, utvisar i hvad mån varuförseln öfver riksgränsen för det närvarande ansetts kunna frigifvas.
Förslaget till mellanrikslag innehåller också föreskrifter i afseende å kontrollen öfver tullpligtiga varors landväga införsel från ena till andra riket.
Utan rubbning af dessa föreskrifter, skulle den lättnad vid tullbehandlingen inom svenska gränsorterna, som motionären föreslagit, svårligen kunna tillvägabringas.
Den kunde icke heller, enligt Utskottets tanke, förenas med erforderlig trygghet vid tulluppbörden.
Dertill 20 Bevillnings-Utskottets Betänkande M 7. skulle åtminstone erfordras väsendtliga och kostsamma förändringar i gränsbevakningens ordnande — förändringar, hvilka visserligen icke motsvarades af de jemförelsevis ringa fördelar, som motionen afser att bereda gränsboerna utöfver hvad mellanrikslagens föreslagna stadganden medgifva.
Enligt dessa stadganden kunna alla Norrska alster och tillverkningar, med högst få undantag, i obegränsad myckenhet öfver riksgränsen utan tullbehandling införas och fritt föryttras.
Tullpligtiga Norrska och utländska varor kunna jemväl i vissa bestämda qvantiteter tullfritt införas.
Hvad gränsboerna för eget hushåll må hafva behof att från grannriket förskaffa sig är följaktligen undantaget från tullkammarens behandling.
Endast då tullpligtiga varor i större myckenhet och således för handels bedrifvande införas, kommer tullbehandling i fråga.
Och äfven i detta hänseende äro gränsboernas fördel, så vidt det allmännas säkerhet medgifver, tillgodosedd, då tullpligtiga varor icke blott vid de ständiga tullkamrarne utan också å gränseorternas marknader kunna tullbehandlas.
Utskottet finner sig följaktligen böra hemställa, att omförmälda motion icke måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
STOCKHOLM, tryckt hos Eric Westrell, 1857, Rättelser uti Bevillning s-WJts kottets Betänkande, W:o S.
I Betänkandet, sid. 4 0, r. 48 nedfr. st. hvadan Utskottet uti 4 0 och 27 §§' /. hvadan Utskottet uti 4 0, 27 och 28 §§ I Förslaget, sid. 4, r. 7 nedfr. och sid 5. r. 2 uppfr, st: Fjerde d:o - R:dr R:mt 3: 7. läs:
Fjerde d:o — R:dr Bänt 3: 75. ’ st:
För Frälst-egendomar: § 22. 'läs: § 22. bör b rä/se-egendoinar.
BUc. till R.
Prat. 1856 & 1857. 5 Sami. 1 Åfd. 6 Häfl.
Stockholm, e. westrell, 1857. ■ ... öv#. _<;> p ‘Ii lii h)Jf'-i lii--: • >- ,\ . ; ■■( - ■ .cÅ*-'- > lilli•
•!!•<n i .1 lii sfc r i -till:!! ' ■T lii’' 'i nr. ‘iiS1 *■ K>'t ¥ - ' .