Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
MÄSTER OLOF 9 --------------------------------------------------------
mig icke, Lars; jag ser en engel som kommer emot mig med en kalk; hon går på aftonskyn derborta, blodröd är hennes stig och hon har ett kors i handen -- Nej, jag förmår icke, jag går tillbaka till den lugna dalen; må andra strida, jag skall se på.
-- Nej, jag skall gå efter och läka de sårade, jag skall hviska frid i de döendes öron.
Frid! -- Nej, jag vill strida med, men i de sista lederna; hvarför skall jag gå främst?
Derför att du är den djerfvaste! OLOF.
Icke den starkaste?
De starke komma efter: och den starkaste har du vid din sida; det är han som manar dig till kampen!
Hjelp mig, Gud!
Nu går jag!
Och du följer mig!
Du skall gå ensam med Gud! OLOF.
Hvarför drar du dig tillbaka?
Jag är icke född till stridsman; jag skall blott bli din vapensmed!
Guds rena ord skall bli dina vapen och du skall sätta dem i händerna på folket; ty nu är dörren till de påfliges rustkammare inslagen och hvar och en med namnet menniska skall sjelf kämpa för sin andes frihet!
MÄSTER OLOF -------------------------------------------------------- OLOF.
Men hvar äro mina fiender?
Jag brinner af stridslust, men jag ser ingen att strida mot!
Du behöfver ej mana dem fram, de komma nog!
Du kan börja när du vill!
Gå icke, jag måste tala med dig längre!
(En skara borgare med qvinnor och barn gå fram mot kyrkdörren på högra sidan.
Der stanna de, lyfta på hattarne och korsa sig.)
Här kommer förtruppen -- rusta dig.
GERDT BOKPRENTARE (förklädd till borgare).
Man har icke ringt vespern på pingstafton -- det är högst ovanligt! EN BORGARE.
Och kyrkdörren är stängd!
Möjligen är presten sjuk.
GERDT.
Eller är han ej uppstigen!
BORGAREN.
Hvad sägen I?
Jag menar att han är sjuk!
Men då har han så godt om messeläringar, att någon af dem kunde läsa oss en messa i hans ställe!
De äro väl så upptagna.
MÄSTER OLOF 11 -------------------------------------------------------- BORGAREN.
Hvad med?
Ja, det är inte godt att veta!
Akta dig, min gode man!
I tycks ha en släng af Lutherit!
Biskop Hans från Linköping är i sta'n och kungen också!
Är Brask i sta'n?
Ja, Gud är han så.
Men vi ska' väl känna på dörren först om kyrkan är stängd.
GERDT (springer upp på trappan och slår på porten).
Guds hus är stängdt på pingstaftonen.
Det högvördiga presterskapet ger icke audiens hos Gud i dag, derföre får det vällofliga borgerskapet gå hem och lägga sig utan messa.
Se hit, godt folk -- här är en dörr, den är visserligen bara af trä, men det gör ingenting, ty den är fodrad med koppar, titta på den här dörren!
Om jag nu säger er att Gud bor härinnanför, ty det är ju hans hus, om jag nu säger er, att biskopens diakonus eller secretarius eller kanonikus eller någon annan man som slutas på us, ty det är bara andans män som slutas på us, om jag nu säger att en sådan man har nyckeln till denna dörr hängande på en spik inne i sitt sofrum, så säger jag dermed icke att han har låst in Gud för oss och hängt nyckeln på en spik i sitt sofrum, utan jag säger bara det, att vi få inte komma in och hålla någon Gudstjenst i qväll, vi som stretat sex dagar med att göra skor och rockar, och vi, som hela veckan hafva bryggt och bakat och slagtat åt högvördiga presterskapet, på det att de på den sjunde måtte orka hålla gudstjenst åt oss.
Detta förebrår jag ingalunda
MÄSTER OLOF --------------------------------------------------------
höglofliga kapitlet, ty de äro ju bara menniskor de, och det var blott Gud som rådde arbeta i sex dagar och hvilade sig på den sjunde.
I hädar Gud, mäster borgare!
Åh ja, det hör han inte, när dörren är stängd! EN QVINNA.
Maria!
Det är en Antichrist! GERDT (bultar på dörren).
Hör ni så tomt det låter.
-- Det står i bibeln, att förlåten en gång remnat till det allraheligaste, och detta måste vara sant, men om de andliga sedan ha sytt ihop henne igen, det står inte i bibeln och derför behöfver det inte vara lögn.
(Folket rusar mot Gerdt; barnen skrika.)
Ve dig, Luther, ty en sådan är du.
Vi hafva syndat, derför har Herren stängt sitt hus.
Hör du ej hur sjelfva barnen skrika vid i din åsyn, du orena ande!
Ni trampar ju dem på tårna, käre vänner!
Kom icke honom vid; han hafver djefvulen!
BORGARE.
Ned med honom!
Rör mig ej, ty på denna plats står jag i Guds hägn!
Gud skyddar ej den förkastade engeln!
MÄSTER OLOF 13 -------------------------------------------------------- GERDT.
Om ej Gud gör det, så gör den heliga kyrkan det, och jag är inom hennes vigda murar.
Drag honom utanför kyrkomuren!
Om I icke frukten Gud, så frukten åtminstone den heliga fadrens bann!
Släpa honom från dörren; det är hans orena ande som förhexat kyrkan!
BORGAREN. (De rusa mot Gerdt, då biskopens secretarius inträder, företrädd af en diakonus som äskar ljud.)
Gud öppnar icke sin kyrka för djefvulen!
SECRETARIUS (läser).
"Alldenstund vår stiftsstad ej fullgjort sin ränta till biskopsstolen och då staden fortfarande tredskas med utgörandet af densamma har domkapitlet funnit godt, likmätigt sin rättighet och curians stadfästelse, stänga kyrkans dörrar och upphöra med messor och offer tills nämnde missförhållande vunnit rättelse, påminnande hvar och en som härefter ej rättar sig all vår onåd Datum vigilia assumptionis Mariæ Strengnäs kapitel".
Hvad sägs, godt folk?
Ingen messa på pingstaftonen!
Akta er! säg intet ondt om presterna, det är väl inte deras fel.
MÄSTER OLOF -------------------------------------------------------- BORGAREN.
Kyrkans!
Den der osynliga, den der allsmägtiga!
Det är kyrkan, ser ni, som stängt igen kyrkan.
(Folket yttrar sitt missnöje.)
OLOF (har gått fram och ringer nu i hänger ner från tornet).
vesperkloekan medelst en lina, som
Är det allvar med er gudstjenst, så skall jag hålla er en messa!
Tack, mäster Olof, men vet ni ej hvad följder detta kan ha'?
Låtom oss hellre frukta Gud än menniskor!
"Käre vänner, bröder och systrar i Christo Jesu! Efter vi nu församlade äre..."
(Folket faller på knä.)
Mäster Olof... OLOF.
Hvad är det?...
Vi vilja ha vår rigtiga messa och inga nya menskofunder.
Käre mäster Olof, det får lof att vara på latin. annars förstå vi inte hvad ni säger!
Den samling skrifter, som härmed lemnas i allmänhetens händer, utgöres af arbeten både på vers och prosa (novelletter, skizzer, dramer m. m.) af den populäre författaren.
De särskilda arbetena äro dels hittills otryckta, dels hafva de förut varit införda i tidningar och tidskrifter eller -- mest anonymt -- utgifna i bokform.
Hela samlingen kommer att utgöra omkring 6 häften, som skola utgifvas med korta mellantider à.
1 krona häftet.
Adolf Bonnier.
Hof- och Universitets-bokhandlare.
Pris 1 krona.
______________________________________________ Stockholm, Isaac Marcus'..
Boktryckeri-Aktiebolag, 1881.
DIKTER OCH VERKLIGHETER August Strindberg _________ SJUNDE HÄFTET AF
ADOLF BONNIER KONGL.
HOF- OCH UNIVERSITETS-BOKHANDLARE
MÄSTER OLOF 15 -------------------------------------------------------- BORGAREN.
På det heliga språket skall det vara, annars kan ju hvem som helst läsa messan.
Ja du, det är just så som det skall bli.
Hvar och en för sig och med Gud!
En Luther!
Antichrist!
Jaså, mäster Olof. Ni som är så ung och så varm, ni har smittats af den tyska djefvulen.
Jag är en gammal man och har sett verlden, jag vill er väl, vänd om medan ni ännu är ung. -- Gör oss till viljes och läs den gamla messan!
Nej, det är slut med detta narrspel. -- I anda och sanning skolen
I bedja och ej med ord som I icke förstå'n.
Tror ni icke, min unge vän, att vår Herre förstår latin?
Men svenska förstår han platt inte!
Mäster Olof! vill ni låta folket gå ifrån er utan ett uppbyggelsens ord -- ser ni icke huru de längta efter sin Gud.
Offra er egen syndiga vilja, och låt icke folket gå såsom får de der ingen herde hafva!
Ni kallar min vilja syndig?
Ni är en hård man!
Säg icke så!
Vet ni hvad det kostar mig denna klockringning.
Er fåfänga!
Och er frid!
Ty det var stormklockan som ringde till strid!
Hej, nu börjas det! snart skola Stockholms klockor ge svaret och då skall Huss', då skall Ziskas, då skall de tusende böndernas blod komma öfver förstarne och de påflige.
Ve oss hvad rasar han?
Känner ni den mannen, mäster Olof. OLOF.
Nej! GERDT.
Du känner mig!
Förneka mig ej!
Fruktar du dessa arma eländiga som icke vilja sitt eget bästa -- som aldrig hört det ordet frihet!
Om jag säger det skolen I bäfva!
Ja det är sant, I måsten bäfva för att vakna ur er sömn!
Jag heter den förkastade engelen, som tiotusen gånger skall gå igen, jag heter befriaren som kom för tidigt, jag heter satan, derför att jag älskade er högre än mitt lif, jag har hetat Luther, jag har hetat Huss, nu heter jag Anabaptista!
FOLKET (far tillsamman och korsar sig).
Anabaptista!
MÄSTER OLOF 17 -------------------------------------------------------- GERDT (demaskerar sig och står nu fram betydligt äldre).
Känner du mig nu, Olof! OLOF.
Fader Gerdt!
Han kallar honom fader!
FOLKET (drar sig undan).
Se'n
I icke, det är den bannlyste -- -- BORGAREN.
Gerdt bokprentare.
Braskens tryckare.
Han som tryckte Luther!
Ve oss och vår stad.
Ve öfver våra prester då de pläga umgänge med Antichrist!
Han förnekar döpelsen!
Han förnekar Gud!
(Folket går.)
Fader Gerdt, du förde ett farligt tal.
Tror du det var farligt, Olof, Gud välsigne dig för det!
Farligt för dig menar jag!
MÄSTER OLOF -------------------------------------------------------- GERDT.
Icke för någon annan?
Låt oss hoppas det!
Du har känt Luther?
O ja!
Och nu vill jag verka hans verk i mitt fädernesland!
Icke mera?
Luther är död!
Han har gjort början!
Vi skola fortsätta!
Hvart vill du föra mig!
Långt!
Olof! OLOF.
Jag är rädd för dig, fader Gerdt! GERDT.
Jo! jo!
Du skall bli mycket rädd, ty jag vill föra dig på ett högt berg och du skall derifrån skåda ut öfver verlden.
Ser du, Olof, vi ha pingst nu.
Det var då den Helige Ande steg ned och göt sig öfver apostlarne, nej öfver hela menskligheten.
Du kan, få den Helige Ande,
MÄSTER OLOF 19 --------------------------------------------------------
jag har fått den Helige Ande, ty jag trodde det.
Guds ande har stigit ned till mig, jag känner det, och derför har man spärrat in mig som vansinnig, men nu är jag fri, nu skall jag tala ordet, ty ser du, Olof, nu stå vi på berget!
Ser du huru folket krälar fram på sina knän till de två männen, som sitta på sina stolar.
Den större har två nycklar i sin ena hand, en åskvigg i den andra, det är påfven.
Nu lyfter han viggen och tusende själar draga in i fördömelsen, och de andra kyssa hans fot och sjunga Gloria Deo, -- och han på stolen vänder sig om och ler.
Han har ett svärd och en spira.
Böj dig för spiran eljest biter svärdet.
Han rynkar sina ögonbryn och allt folket darrar.
Då vänder han sig till sin granne på andra stolen och båda le.
Men då höres ett gny i luften liksom sorl af folk.
Hvem gnyr? ropar påfven och skakar sin vigg.
Hvem sorlar, och kejsaren skakar sitt svärd.
Men det gnyr ändå i luften och det susar och det ropar: "Tänk"!
Och påfven far till samman och kejsaren bleknar och frågar: hvem ropade "tänk"!
Tag fram honom och jag tager hans lif, och påfven ropar för hit honom och jag tager hans själ!
Det var luften som ropade, det var ingen som ropade; men rösten stiger och en stormvind far fram och han går öfver Alperna och han ryter öfver
Fichtelgebirge och han väcker upp Österhafvet och det ger eko mot stränderna och tusendubbladt går ropet öfver verlden: frihet! frihet!
Och påfven kastar nycklarne i sjön och kejsaren sticker sitt svärd i skidan, ty de förmå intet mot ropet!
Olof! du vill slå påfven, men du glömmer kejsaren; kejsaren som mördar sitt folk utan att räkna dem, derför att de våga sucka då man trampar dem på bröstet.
Du vill slå påfven i Rom, men du vill som Luther ge dem en ny påfve i den heliga skrift.
Bind icke andarne med någon boja!
Glöm icke den stora pingstdagen, glöm icke ditt stora mål: andligt lif och andlig frihet.
Lyssna icke till det dödsropet "si det är allt godt!" ty då kommer ej det tusenåriga riket, frihetens rike, stånd, och det är just det som börjar nu!
MÄSTER OLOF -------------------------------------------------------- OLOF (förblir tyst).
Hissnar du?
Du går för långt, Gerdt! GERDT.
Det kommer en dag då man skall kalla mig papist!
Sigta mot skyn och du skall träffa skogsbrynet!
Gå tillbaka, Gerdt!
Du drar ofärd öfver dig och riket!
Ser du icke huru landet ännu skälfver under sårfebern efter de sista krigen, och du vill utså borgerligt krig, det är gudlöst! GERDT.
Nej! nu är knifven en gång i köttet, skär på, så kan kroppen räddas.
Jag anger dig som landsförrädare!
Det bör du inte göra, du som i dag ohjelpligt stött dig med kyrkan!
Och för öfrigt -- OLOF.
Säg ut, Gerdt, du ser ut som satan i detta ögonblick!
Du skall få min hemlighet; sköt henne efter behag!
Ser du kungen reser till Malmö i dag; i öfvermorgon till exempel är Stockholm i uppror! OLOF.
MÄSTER OLOF 21 -------------------------------------------------------- GERDT.
Känner du Hink och Knipperdollink?
OLOF (förskräckt).
Vederdöparne!
Hvarför så häpen!
Det är ju bara två borgarlunsar.
En bundtmakare och en krämare, som förneka dopets nytta på ett osjäligt barn och äro nog enfaldiga att sätta sig emot en uppsåtlig mened, aftvingad ett oförnuftigt väsen.
Det är något mera?
De äro besatte!
Af anden, ja!
Det är stormen som ropar genom dem!
Akta dig om du kommer i vägen!
Det måste hindras!
Jag går till kungen!
Vi böra vara vänner!
Din moder bor ju i Stockholm?
Det vet du!
Vet du att min dotter Christina bor hos din mor?
Christina?
Ja, tills vidare.
Segra vi, skall din mor vara trygg för min dotters skull, segra de katolske, ja då är min dotter trygg för din mors skull.
Och du är ju rädd om Christina?
Gerdt! Gerdt!
Hvar blef du så klok?
På dårhuset!
Gå ifrån mig!
Du drar mig i olyckan!
Ja, om det är en olycka att bli beröfvad all jordisk lycka, att släpas i fängelse, lida fattigdom, hånas och smädas för sanningen.
Då är du icke värd en så stor olycka.
Jäg trodde du skulle förstå mig; jag räknade på din hjelp, ty du har ännu elden qvar, men jag ser, verlden lockar dig; följ med strömmen och blif lycklig!
Icke kan en man skapa om sin tid! GERDT.
Luther gjorde det!
Icke kan en sätta sig mot strömmen!
Led strömmen, ty strömmen äro vi, de gamla äro stillastående dypölar, dem behöfver du minsann ej
MÄSTER OLOF 23 --------------------------------------------------------
streta emot; men låt dem icke ruttna eller torka ut; skaffa dem aflopp och de skola äfven strömma med!
O, jag förstår dig; du har aflat en tanke i min själ, men jag måste qväfva henne i födseln, eljest dödar hon mig!
Tro mig, du skall bli en Daniel, som skall säga förstarne sanningen, och de skola stå dig efter lifvet, men Herren skall skydda dig.
Nu går jag trygg; ty jag ser blixtar ljunga i ditt öga, och eldstungan dallrar öfver ditt hufvud.
Lycklig pingst, Mäster Olof! (I det han går).
Här kommer flugornas konung; låt honom icke smutsa äfven din rena själ! OLOF.
Jesus hjelp mig!
(Biskop Hans Brask och Måns Sommar inkomma).
MÅNS (går mot Olof; Brask håller sig
efter och betraktar omgifningen).
Kanonikus!
Hvem har ringt vespern.
OLOF (med saktmod och fasthet.)
MÅNS.
Kände ni ej befallningen! OLOF.
Förbudet visste jag väl!
Och ni har djerfts trotsa! OLOF.
Ja! när folket släpptes såsom får utan herde, då ville jag samla dem!
MÄSTER OLOF -------------------------------------------------------- MÅNS.
Ni förebrår oss våra göranden tror jag!
Ni är i sanning oförsynt.
Sanningen är alltid oförsynt.
Jag tror min unge man vill spela en sanningsapostel; det har ni ingen tack för!
Jag begär blott otack!
Spara på edra sanningar; de gå just icke länge i handeln.
OLOF (häftigt).
Ett råd värdigt lögnens fader!... (Mildt.)
Vet ni hvem ni talar vid?
OLOF (med hetta).
Vid servus servi servorum Måns Sommar!...
BRASK (stiger fram).
Han hör till kyrkobetjeningen! BRASK.
Hvad heter han?
Olof Pederson, alias Olaus Petri!
MÄSTER OLOF 25 -------------------------------------------------------- BRASK (fixerar Olof).
Är du mäster Olof! OLOF (bugar sig och betraktar Brask).
BRASK.
Jag tycker om dig?
Vill du bli min secretarius?
Jag tackar ers nåde, men jag har inga rekommendationer.
Biskop Måns!
Hvad har ni att säga!
Han lär ha vunnit rätt mycket lof af doktor Luther?
Ungdomsmod bara!
Vi ska' uppfostra honom!
Jag fruktar det är för sent!
En ung vidja kan böjas!
Ers nåde skall icke föda upp ormar!
Vår kanonikus lutar starkt mot kätterit, och har i dag vågat trotsa vår befallning.
Vi proklamerade messfall på grunder fullt lagliga och han har djerfts hålla messa, och hvad värre är en Luthersk messa och derigenom retat upp folket!
MÄSTER OLOF -------------------------------------------------------- BRASK.
Akta dig, unge man!
Vet du att bann drabbar dem som proklamera Luther! OLOF.
Det vet jag!
Men jag fruktar ingen annan Gud än Gud!
Betänk dina ord!
Jag ville dig väl och du stöter mig tillbaka!
Ni ville köpa min förmåga för att rädda er sjuka sak, och jag var nog oblyg att inte sälja mig!
Jag tror vid Sanct Göran att du är från dina sinnen!
Om så är, begagna icke samma kur med mig som med Gerdt Bokprentare, honom som ni lät sätta på hospitalet.
Han blef för mycket klok fruktar jag.
BRASK (till Måns).
Känner ni Gerdt?
Nej, ers nåde! BRASK.
Det var en galning, som begagnade min press för att trycka Lutherska skrifter då jag satte anti-Lutherska i hand på honom.
Och så svärmade han om Apokalypsen och tusenåriga riket.
(Till Olof).
Han var nyss här, och föga godt han
I att vänta af honom!
MÄSTER OLOF 27 -------------------------------------------------------- BRASK.
Är han ute?
Han är snart i Stockholm, och då lär I få höra af honom!
Akta er, herr Biskop! BRASK.
Håhå, än är ingen fara!
Vederdöparne äro i Stockholm!
Vederdöparne?
GUSTAF VASA (inträder hastigt).
Staden är i oro!
Folket drar kring gatorna och ropar på messa!
Okynne, ers nåde! GUSTAF.
Staden har icke utgjort sin ränta.
Och derför vägren
I göra gudstjenst! Guds död!
Ers nåde torde besinna...
Ers nåde torde besinna att saker sådana som dessa, hvilka falla under kyrkans domvärjo... GUSTAF.
Jag befaller er sköta er tjenst! BRASK.
Svea rikes biskopar taga endast befallningar af sin öfverhöghet, påfven o.ch den kanoniska lagen!
GUSTAF (kufvad).
Det vet jag, men om påfven ej alltid kan ha ögat på eder?
Det blir vår sak!
GUSTAF (flammar upp, men lugnar sig).
Ni har rätt, vördige biskop.
Det skall få bli er sak.
För att lemna detta ämne. grepp att göra uppror!
Stockholm lär stå i be-
Vår kanonikus! GUSTAF.
Er skolemästare?
MÄSTER OLOF 29 -------------------------------------------------------- OLOF.
Olof Pederson!
Mäster Olof!
Du är kättare du?
Och hyser planer mot den heliga kyrkan?
Det är ett farligt värf! BRASK.
Han har i dag lagt af masken och varit nog djerf att öppet bryta kapitlets förbud angående messfall, hvarför vi fordra ers nådes samtycke att han vederbörligen straffas!
Den saken faller under domkapitlet och kommer mig ej vid!
Men hvad är det för uppror du talar om i Stockholm?
Ers nåde, vet ni ej huru dessa galningar farit fram i Tyskland.
Vi skulle föreslå det ers nåde sjelf vände tillbaka med sitt krigsfolk! GUSTAF.
Den saken faller under mitt godtfinnande!
Men borgerligt krig!
Det blir min sak!
Olof, jag nämner dig till skrifvare i Stockholms rådstuga.
Du reser genast dit.
Tala till folket!
Jag litar på dig!
I fosterlandets intresse ber jag ers nåde betänka det dåraktiga i att tala till dårar!
Man kufvar icke andarne med svärd!
Betänken det, herrar biskopar!
Kyrkan har aldrig -- -- -- GUSTAF.
Ja, inte med nycklar heller!
Gå till min kansler, får du fullmagten!
Kanonikus torde vänta ett ögonblick! GUSTAF.
Vår secretarius lyder ej edra bud före mina!
Kyrkans rätt skall först utkräfvas -- Olof Pederson! GUSTAF (rättar).
Secretarius... BRASK.
Secretarius Olof Pederson lemnar ej staden förr än kapitlet fällt sin dom.
Kapitlet fäller ej sin dom förr än det ransakat!
Det blir ej er sak, biskop Brask!
Ty kanonikus i Strengnäs dömmes ej af biskop i Linköping.
Biskop Måns, för er talan!
MÄSTER OLOF 31 -------------------------------------------------------- MÅNS.
Efter hvad som tilldragit sig... hm!
Torde vidare utläggningar vara öfverflödiga!
Biskop Brask torde vara tyst, eller också aflägsna sig då jag talar enskildt vid biskop Måns -- -- enskildt! -- -- Tala ut, herr Måns!
Jag kan inte se annat -- -- -- än -- efter som hans högvördighet Biskop Brask -- -- -- GUSTAF.
Det är frågan om mäster Olof nu!
Herrarne kunna uppskjuta ransakningen.
Varen goda och lemna oss.
GUSTAF (och Olof).
(Biskoparne gå.)
Vill du bli min man?
Ers nådes secretarius?
Du skall bli min högra hand, på vilkor att den venstra tillsvidare icke vet hvad den högra gör.
Res till Stockholm!
Kapitlet reklamerar mig, och lyser bann.
Innan de hunnit så långt skall du få skylla på mig.
Men till dess stå för dig sjelf, så godt du kan!
Hvad vill eders nåde?
MÄSTER OLOF -------------------------------------------------------- GUSTAF.
Du skall tala till svärmarne i Stockholm.
O, det är långt dit!
Jag vågar ej tänka det ännu.
-- Låt dem predika, det kan ej skada försoffade att höra ett nytt ord äfven om det är galet; men våldsamheter få ej ega rum; då kommer svärdet med i leken.
Farväl, Olof! OLOF (ensam). (Scholares, som uppehållit sig i en allé i bakgrunden, träda fram.) 1:A SCHOLARIS.
Kejsaren vill icke vara sams med påfven!
Skola vi fortsätta leken nu, mäster Olof? OLOF.
Det är slut med att leka nu, barn. 1:A SCHOLARIS.
Skolen I lemna oss, mäster Olof! OLOF.
Ja och för alltid troligen! 1:A SCHOLARIS.
I kunnen ju stanna öfver pingst så att vi få uppföra vår Comoedia! 2:A SCHOLARIS.
Och jag får spela engelen Gabriel! 1:A SCHOLARIS.
Gör oss till viljes, mäster Olof. I var den enda, som var beskedlig mot oss och lät oss slippa de grymma fastorna!
MÄSTER OLOF 33 -------------------------------------------------------- 2:A SCHOLARIS.
Ack, mäster Olof, gå inte ifrån oss!
Barn, I veten icke hvad
I begären!
Det skall tomma en dag då I tacken Gud att jag gick ifrån er.
O nej! må den dagen aldrig komma!
Låt oss göra vårt afsked kort.
Farväl, Nils, farväl, Vilhelm!
(Han tar dem i famn, de kyssa honom på handen.)
LARS (har inkommit och betraktar dem uppmärksamt).
1:A SCHOLARIS.
I aldrig tillbaka, mäster Olof? LARS (träder fram).
Är du färdig att resa nu?
OLOF (till gossarne).
Nej, jag kommer aldrig tillbaka.
SCHOLARES (gå).
Farväl, mäster Olof, glöm inte bort oss!
OLOF (ser efter dem).
Jag har träffat kungen?
OLOF (tankspridd).
Har du?
Vet du hvad han sade?
Jag har fått en stöfvare, som kan ta' upp, få se blott om han kommer tillbaka när jag hvisslar.
Ser du, nu sitta de bland grafvarne och leka och plocka blommor och sjunga pingstvisor.
LARS (tar honom i armen).
Barn!
OLOF (far upp).
Jag trodde att du i dag tagit ett sådant tag i plogen, att det var för sent att se sig tillbaka!
OLOF (vinkar åt Scholares).
Du drömmer ännu?
Det var den sista ljusa morgondrömmen som gick; förlåt mig -- nu är jag vaken! ännu en gång om för att se efter Scholares.
Då hafva svartebröderna (De gå åt högra sidan; då Olof kommer i kulissen vänder han sig
Mårten oeh Nils trädt fram just från den kulissen der Scholares gått ut.)
OLOF (uppger ett rop af ofrivillig häpnad och far med handen öfver pannan).
LARS (drar honom med sig).
MÄSTER OLOF 35 --------------------------------------------------------
Stockholm. stop m. m.
Till höger om disken ett bord, bakom hvilket man ser en En ölbod i storkyrkans mur.
I fonden en disk med ölkannor och
jerndörr.
Vid detta bord sitta två munkar förklädda (Mårten och Nils) och dricka öl.
Vid de öfriga borden tyska knektar, bönder och sjömän.
Dörren till gatan är på högra sidan.
En spelman sitter på en tunna
med sin fidla.
Knektarne spela tärning.
Alla äro högljudda och druckna.
Hans Windrank, en småländing, en tysk borgare och en dansk sitta vid ett bord tillsammans.
TYSKEN (till dansken).
Jaså, ni tar den blodrackan Kristiern i försvar!
DANSKEN.
I bevar' os!
Han er dog et menneske!
TYSKEN.
Nej, han är ett odjur!
En blodhund!
En feg, falsk dansk!
Hillemend!
De maa slet ikke snakke om Blod!
Hugser de Käpplingemorden! da de tydske -- -- WINDEANK.
Hör nu, herrarne!
Vi ska' vara ihop nu och ha' roligt, så ska' jag tala om Amerikam!
Vill ni beskylla oss Lübeckare för hvad tyskarne gjorde?
MÄSTER OLOF -------------------------------------------------------- DANSKEN.
Jeg siger kun de Tydske -- -- WINDRANK.
Hör nu, inte ska' herrarne gräla! (ropar åt värden)
Fyra bleckor bränvin! -- Nu ska' vi vara angenäma och fridsamma så ska' jag tala om Amerikam...
TYSKEN (smakar).
(Bränvin sättes fram.)
En herrlig dryck!