Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Med eget begifvande har Professor Arrhenius derjemte, under sin fjortonåriga tjenstetid som Institutets Föreståndare, jemväl lemnat undervisning i botanik och skogshushållning, hvarföre han först de sednaste åren i årligt arfvode uppburit 1,000 R:dr, hvarjemte han utan ersättning hela tiden lemnade undervisning ä kameralistik, med särskildt afseende på svenska jordens natur och beskattning, samt} ekonomilagfarenheten.
Då till Styrelsens kännedom kom, att Eders Kongl. Majit nådigst bestämt Föreståndarens lön vid Alnarps Landtbruks-institut till 5,000 R:dr, med föreläsningsskyldighet äfven i dine läroämnen, insåg Styrelsen nödvändigheten af att, med den rätt, som i 2 § af Eders Kongl. Majits nådiga stadgar för Ultuna Landtbruks-institut är Styrelsen förbehållen, jemväl höja Föreståndarelönen vid Ultuna från 3,000 till 5,000 R:dr, såvida Institutet skulle kunna påräkna till denna, vigtiga plats personer med dertill erforderliga kunskaper och förmåga att vidmakthålla en nyttig täflan mellan rikets tvenne landtbruks-institut.
Denna löneförhöjning beräknades att taga sin början med år 1862, men då Styrelsen hade sig bekant, att Professor Arrhenius egde utsigt att den 1 Oktober samma år få tillträda Sekreterareplatsen vid Landtbruks - — 325 - akademien, föredrog Styrelsen att, i stället för en löneförhöjning, som för 9 månader skulle komma att utgöra 1,500 R:dr, tilldela Professor Arrhenius ett honorarium af en silfvervas med lämpliga emblemer, hvilken också öfverlemnades till honom vid afskedstagandet som en gärd af erkänsla för det utmärkta sätt, hvarmed han, alltsedan Institutets stiftelse, både som Föreståndare och Lärare fullgjort sina åligganden, samt för det osparda nit, hvarmed han vid alla tillfällen befordrat denna läroanstalts framgång och anseende.
I sammanhang härmed beslöt Styrelsen att, med Professor Arrhenii begifvande, tillegna Institutet hans proträtt i olja, som ett kärt minne af dess förste, nitiske och verksamme Föreståndare.
Utgiften härför är upptagen i 1863 års räkenskaper, och då omkostnaden såväl för silfvervasen som för porträttet, med omkring 300
R;dr understiger beloppet af den löneförhöjning, som bort tillfalla Professor Arrhenius från den I Januari 1862 till den 1 Oktober samma år, har således icke härigenom någon förlust tillskyndats Institutets kassa; hvarförutan må erinras, att äfven om en löneförhöjning icke kommit i fråga, någon gratifikation väl bort lemnäs Professor Arrhenius, då han utan ali ersättning under 14 ärs tid bestridt föreläsningarne i ett läroämne, såsom förut omförmältes, nemligen kameralistiken och ekonomilagfarenheten, för hvilket särskildt lärare sedan måst antagas och aflönas.
Arrhenii närmaste efterträdare, Löjtnant v. Post, kom genast, eller den 1 Oktober 1802, i åtnjutande af 5,000 Riksdaler årlig lön, med föreläsningsskyldighet äfven endast i 3:ne läroämnen, hvilken lön till enahanda belopp uppburits af vikarierande Föreståndaren, Professor Bergstrand, och är jemväl tillerkänd Institutets nuvarande Föreståndare, Direktör Améen.
I § 3 förekomma tvenne anmärkningar, den ena, att i »diverse omkostnadskonto» två tunnor hvete och en tunna råg, under rubrik »kommissionsarfvode», blifvit utlemnade, utan att räkenskaperna lemna upplysning till hvilken person eller för hvad ändamål detta arfvode blifvit lemna dt.
Att så ej skett är en försummelse af räkenskapsföraren.
Detta kommissionsarfvode har utgått till i Upsala antaget ombud, som för Institutet ombesörjt åtskilliga speditioner med afsändning af redskap, tillverkade å Institutets verkstäder m. m., samt verkställt uppköp för Institutets hushåll, hvarigenom besparats budskickningar till staden, som skulle kostat vida mera än bemälte arfvode.
Felet är att qvitto derå ej vidfogats räkenskaperna
Det bilägges nu härhos underdånigst.
— Den andra anmärkningen i nämnde § är att 6 tunnor råg och (i tunnor korn blifvit till de nödlidande i Finland utlemnade.
Denna undsättningsåtgärd föranleddes af en allmän uppmaning till länets innevånare, som upplästes från predikstolarge, att vid sockenstämmor besluta om lemnande af undsättning, helst i spanmål, till vårt fordna brödraland, hvars befolkning i de nordliga provinserna led hungersnöd till följd af en svår missväxt.
Då frågan förekom härom inom Bondkyrko-församlingen, till hvilken Ultuna kungsladugård med 1J hela mantal hörer, ansåg Styrelsen sig icke kunna undgå att betrakta denna fråga som en kommunal-angelägenhet, och att, lika med många andra af länets jordinnehafvare, anslå af 1862 års goda skörd en tunna spanmål, hälften råg och hälften korn, af hvarje Institutet tillhörande mantal till ett ändamål, sorn så varmt omfattades af hela svenska nationen.
Slutligen har i g 4 anmärkning blifvit gjord öfver, att räkningarne för till Institutet lemnade medikamenter icke blifvit till Sundhets-kollegii granskning ingifne.
Styrelsen, erkännande anmärkningens riktighet, till rättelse vid framdeles skeende redovisning, far dock i underdånighet upplysa, att dessa, af Institutets läkare, Professoren m. m.
Sundevall, verificerade räkningar blifvit af de af Eders Kongl. Maj:t nådigst förordnade Revisorer med kontraböcker och taxa jemnförde, utan att någon anmärkning — 326 — dervid föranledts, samt att den i författningarne föreskrifna rabatten blifvit behörigen afdragen.
Jemte återställande af revisionsakten, framhärda vi med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste, Allernådigste Konung!
R. von KRIMER.
REUTERSKIÖLD. J. A.
SUNDMARK. J. E. ARESCHOUG.
Undertecknad har bekommit 2 tunnor hvete och l tunna råg i kommissionsarfvode för Ultuna Instituts räkning för år 1862, som härmed qvitteras.
Upsala den 28 November 1862. L. F. Grönbeck.
Styrelsens för Alnarps Landthruks-institut underdåniga utlåtande, i anledning af Rikets Ständers Revisorers anmärkningar vid granskning af detta Instituts räkenskaper för år 1862.
Som Eders Kongl. Maj:t, i nådig skrifvelse af den 21 sistlidne Oktober, infordrat Styrelsens öfver Alnarps Landtbruksinstitut underdåniga utlåtande öfver de af Rikets Ständers Revisorer gjorda anmärkningar, dels öfver bokföringsmethoden vid Alnarp, dels deröfver, att Styrelsen utbetalt 280 R:dr af Institutets medel för upprättad ritning öfver Lomma kyrkobyggnad, så får Styrelsen i underdånighet afgifva följande utlåtande öfver ifrågavarande anmärkningar. — 327 — Med anledning af den af Rikets Ständers Revisorer gjorda anmärkningen öfver bokföringen, »att ej af densamma med tillräcklig klarhet och tydlighet framginge, i hvad mån de särskilda delarne af hushållningen gifvit vinst eller förlust», får Styrelsen i underdånighet anföra, att den bokföringsmethod, som den 14 Mars 1862 vid Alnarp infördes, innan den af Styrelsen antogs, förelädes Institutets Revisorer, som, efter verkställd granskning af densamma, förordade dess antagande såsom afhjelpande de brister, som vidlådade det äldre bokföringssättet.
Vid den praktiska tillämpningen af det nya systemet för bokföringar visade sig dock, att ehuru detsamma fullständigt redogjorde för den vinst eller förlust, som hvarje gren af hushållningen lemnat, och ehuru detsamma var äfven i den minsta detalj redovisande, — så lemnade detta system dock ej en så hastig öfversigt, att man ej, utan att till en viss grad studera sig in uti detsamma, kunde få en klar föreställning om de resultater, som alla grenarne af hushållningen lemnat.
På grund häraf, och sedan äfven Institutets Revisorer framställt det önskvärda deruti, förenklades bokföringssättet med början af räkenskapsåret 1863, och vågar Styrelsen hoppas, att det system för bokföringen, som nu följes vid Alnarp, äfven skall vinna Rikets Ständers Revisorers bifall såsom fullt ändamålsenligt och tydligt.
Hvad åter beträffar den deröfver gjorda anmärkningen, att »Styrelsen af Institutets medel utbetalat 280 R:dr Kunt för upprättad ritning öfver Lomma kyrkobyggnad, och att hela kostnaden för ritningen blifvit påförd Institutet och ej någon del deraf drabbat församligen», — så får Styrelsen i underdånighet anföra, att hela denna utgift utbalanserats såsom ett förskott, och kommer vid snart stundande kyrkobyggnad detsamma att till ungefärligen halfva beloppet godtgöras af församlingen, och till den andra hälften godtgöras af de statsmedel, som Rikets sednast församlade Ständer beviljat Institutet, i och för bestridandet af de kostnader, som vid Lomma kyrkobyggnads utförrande komma att drabba detsamma.
Alnarp den 13 December 1864.
På Styrelsens vägnar: S. G. v. TROIL.
Hjalmar Nathorst.
Chefens för Statistiska Centralbyrån underdåniga utlåtande, i anledning af de utaf Rikets Ständers Revisorer framställda anmärkningar med afseende å de vid Byrån förekommande göromål m. m.
Stormäktigste, A llernådigste Konung!
Maj:ts nådiga befallning af den 21 sistlidne Oktober, får jag härmed afgifva underdånigt utlåtande öfver de af Rikets höglofl.
Ständers — 328 — Herrar Revisorer, i underdånig berättelse af den 14 samma månad, mot Statistiska Tabellkommissionen i 6 §§ framställda anmärkningar.
Da hufvudsakliga utgångspunkten för dessa anmärkningar Återfinnes uti förhandlingar vid de '2 sistförflutna riksmötena, då jag, med anledning deraf, flera gånger förut haft tillfälle att i underdåniga utlåtanden redogöra för Statistiska Central-byräns verksamhet, och då en öfvertygande upplysning i frågan svårligen synes kunna bibringas annorlunda, än genom ett sakkunnigt skärskådande af arbetets alla detaljer, skulle jag visserligen önskat inskränka mig till den största korthet.
Jag har dock i det följande icke kunnat undgå meddelandet af de för svaromålet oundgäiVgligaste upplysningar.
Statistiska Central-byrån måste i sin verksamhet bestämmas, å ena sidan af det behof, som förefinnes att i den ena och andra grenen af rikets officiela statistik utföra statistiska undersökningar, å den andra af möjligheten att genom sådana undersökningar erhålla allmännyttiga upplysningar af det värde, att deras bearbetning och offentliggörande kan antagas medföra afsedt gagn.
Behofvet och möjligheten betinga här hvarandra på det närmast e, och bestämmandet, huruvida dessa verkligen förefinnas, så att, på grund deraf, åtgärder kunna och böra vidtagas, kan ej grundas pä blotta enskilda åsigter och önskningar.
Der en för statistiska iakttagelsers noggranna samlande och sorgfälliga begagnande gynnsamt ordnad förvaltningsorganisation genomgår hela samhället, är i och med detsamma både behofvet erkändt och möjligheten gifven att utföra flerahanda statistiska undersökningar, ja till ock med att utsträcka dessa utöfver det område, der källorna ligga ensamt i förvaltningens händer.
Der åter inom förvaltningen hinder möta, vare sig i tveksamhet om behofvet eller i fråga om utvägarne för dess tillfredsställande, saknar den statistiska undersökningen de förnämsta organerna för utförandet af sitt värf, och den ersättning för dessa, som måste sökas i den upplysta allmänna meningens kraf oell understöd, förberedes blott efterhand.
Hvarje statistisk undersökning, hvars behof är tillräckligt allmänt insedt, kommer att förr eller sednare möjliggöras och utföras.
Hvarje försök, sorn ej är grundadt på ett sådant erkändt behof, blir i mer och mindre mån ett kämpande med öfverlägsna hinder, en ökad anledning till anmärkningar, så vida det bedömes icke efter afsigterna och bemödandet, utan efter den vunna framgången.
Med hänsyn till ofvan antydda förhållanden, såväl som till det inre sambandet emellan de särskilda föremålen för dess arbete, har alltså Statistiska Central-byråns verksamhet så ordnats, att första och främsta föremålet för densamma utgjorts af befolkningsstatistiken, ej blott derföre, att denna obestridligt utgör den i alla hänseenden vigtigaste grenen af den officiela statistiken, utan ock derföre, att hon var den enda, uti hvilken regelbunden tillgång på erforderliga uppgifter var betryggad.
Men ett annat ämne, vigtigt ej mindre för förvaltningen än för statistiken, måste ock till en början taga embetsverket i anspråk, nemligen den oregelbundenhet i rikets administrativa indelning, hvilken, så länge deu förefinnes, kommer att ej obetydligt försvåra statistiska undersökningar, och, så länge den ännu var outredd, till eu stor del omöjliggjorde tillförlitliga resultater af undersökningarne i vissa grenar.
Den utredning, sorn härom förekommer i embetsverkets underdåniga berättelser, och som ligger till grund för ett alltjemnt fortgående ordnande af de menligaste oregelbundenheterna, lemnar dock 329 — blott en högst otillräcklig föreställning om vidden af de undersökningar och den skriftvexling, sorn för ändamålet föregått.
Det torde väl vara temligen allmänt bekant, att när i förra århundradet de först vunna resultaterna af svenska befolkningsstatistiken genom Wargentin framlades, vårt land derigenom tillvann sig en hedrande uppmärksamhet från de förnämsta andra europeiska länder, der fortgående iakttagelser, ordnade såsom i Sverige, ännu till största delen saknades.
Det torde ock vara kändt, att i vår tid inom alla civiliserade länder den lifligaste verksamhet är rådande för befolkningsstatistikens utbildning, ej blott tor nationela ändamål, utan ock för främjande af dess internationelt komparativa bearbetning.
Att härunder tillgång jemväl borde beredas till de hufvudsakliga resultaterna af den genom sin ålder värdefullaste samlingen frän Sverige var blott ett rättmätigt kraf.
Men detta kraf kunde endast ganska ofullständigt tillfredsställas, när större delen af vart s. k. tabellverks innehåll antingen icke eller blott i utdrag i Vetenskaps-akaderaiens äldre handlingar, och der gemensamt för Finland, blifvit offentliggjordt, och af det i senare tider särskildt tryckta en del redan är utgången, och tryckets beskaffenhet dessutom stundom varit sådan, att spridning deraf numera ej vore önskvärd.
När alltså redan då varande
Kommissionen öfver tabellverket uti den år 1857 utgifna början till en ny serie af underdåniga berättelser hade för sig utstakat den vigtiga planen att meddela öfversigter öfver hufvudsakliga innehållet af de sedan 1749 samlade iakttagelserna i vårt lands befolkningsstatistik, jemte de slutföljder, som af dem erbjödos, så kunde väl ej ifrågasättas, att icke Statistiska Central-byrån än mer vore förpligtad att fullfölja det sålunda började arbetet.
Detta har ock skett, och den utländska litteraturen, det aktade rum, som lemnats åt Sverige vid de europeiska rådslagen om den officiela statistikens ordnande, vittna, att arbetet åtminstone utom landet rönt ett erkännande, som ädagalaggt dess behöflighet.
Den som ej fäster sig endast vid titeln: »Befolkningsstatistik», endast vid de å titelbladet uppgifna femårsperioderna, å de af Statistiska Central-byrån under litt.
A. utgifna Bidrag till Sveriges olficiela statistik, lärer sålunda lätt kunna inhemta, att innehållet deraf omfattar ej blott grunddragen af vårt lands befolkningsstatistik för mer än ett helt århundrade, utan ock talrika jemförande öfversigter mellan olika tider och länder för åskådliggörande af de vigtigaste slutsatser, som af de samlade iakttagelserna kunna härledas.
Utom den stora andel af dessa berättelser, som är egnad åt utredningen af den administrativa indelningen, finnas der ock redogörelser för skörden, fattigvården, åtskilliga välgörenhetsanstalter, vaccinationen, sjelfmor.’en och åtskilliga andra dödsorsaker, in- och utflyttningar m. fl. ämnen, hvilka dels kunna hänföras till andra grenar af statistiken, dels äro bearbetade efter andra källor, än den egentliga befolkningsstatistikens.
Anmärkningen att Statistiska Central-byrån »ännu icke under sin tillvaro ådagalaggt någon egentlig verksamhet i andra grenar af statistiken än uti den af f. d.
Kommissionen öfver tabellverket behandlade befolkningsstatistiken» synes dessutom förutsätta, att Stats-revisionen ej tagit någon kännedom om den under litt.
H. af Bidrag till Sveriges officiela statistik af Statistiska Central-byrån i en volum af mer än 130 ark utgifna samlingen af Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes femårsberättelser jemte öfver dem utarbetadt sammandrag, hvilket allt dock under sistlidne riksmöte till Rikets
Ständer utdelades och i öfrigt i l,000:de-tal af exemplar är spridt inom hela landet. 42 — 330 — Då dessa femårsberättelse!- redan för perioden 1856—1860 utarbetats efter en förändrad plan, som af Statistiska Tabellkornmissionen i underdånighet föreslagits och i enlighet med hvilken formulärblanketter för uppgifternas insamlande utdelats från Statistiska Central-byrån; då, i enlighet med Eders Kongl. Maj:ts nådiga uppdrag, Statistiska Central-byråns befattning med dessa berättelsers utgifvande måste sträcka sig jemväl till den redaktion, som var nödig för att tillvägabringa den afsedda likformigheten i uppställningem, såväl af det hela, som isynnerhet af tabellerna; då det af Statistiska Central-byrån utgiina sammandraget utgör en i visst hänseende sjelfständig bearbetning af materialet såväl i afseende pä anlitade källor, som innehållets omfång; då för nu löpande qvinqvennium från Statistiska Centralbyrån formulärblanketter tillhandahållits Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande till fördelning inom länen, afsedde att insamla till större delen årliga uppgifter, bland annat, om folkmängd, enligt mantalslängderna och antalet från mantalspenningar befriade, utskrifningsmanskap, approberade beväringspiigtige, utsäde och skörd m. m. rörande jordbruket, antal vinterfödde kreatur, skogsareal och hushållning, dödade rofdjur, af rofdjur dödade husdjur, grufbrytnings- och tillverkningsindustrien, allmänna vägar, gästgifverier och skjutsning, sjöfarten och handeln, jordegendomens kamerala fördelning och taxeringsvärde å landet och i städerna, jemte antalet nybyggnader i dessa, skiftesverket, kronouppbörden, sparbankerna och fattigvården; så torde häraf bäst kunna bedömas, huruvida Statistiska Central-byrån ådagalaggt någon verksamhet för statistiska uppgifters insamlande utom befolkningsstatistikens område.
Hvar och en, som tagit kännedom om den af Statistiska Central-byrån utgifna tidskriften, lärer ock af blotta innehållsförteckningen kunnat inhemta, att här förekomma många andra ämnen än befolkningsstatistiken.
Till § 2.
Den tid, inom hvilken Statistiska Central-byråns underdåniga berättelser kunna från tryck utkomma, är beroende af ganska mångå förhållanden, bland hvilka en del ligga utom gränserna för embetsverkets inflytelse.
Sålunda inverka här, utom sjelfva omfånget för den statistiska undersökningen, det sätt, hvarpå primäruppgifterna insamlas och till embetsverket insändas (omedelbart och utan föregången revision eller genom annan myndighet oell efter preliminär revision af denna), de mer eller mindre talrika försummelserna i uppgifternas insändande inom rätt tid, hvaraf en enda är tillräcklig att hindra redogörelsens afslutning, de större eller mindre felaktigheterna i de inkomna uppgifterna, hvaraf bestämmes den större eller mindre skyndsamhet, hvarmed revisionen inom embetsverket och deraf framkallad skriftvexling kunna afslutas, det större eller mindre antalet af de sammandrag, som inom embetsverket skola utarbetas, det större eller mindre omfång, till hvilket relativa tal, procentberäkningar och jemförelser med andra länder upptagas i berättelserna, hvartill äfven komma typografiska svårigheter i afseende på tillgång å sättare m. fl. När, såsom förhållandet i allmänhet är i andra länder, det statistiska embetsverket hufvudsakligen blott till slutlig redaktion för utgifvande från trycket får emottaga — 331 — de statistiska redogörelserna i sammandrag, som mer eller mindre fullständigt redan till siffran äro granskade, från vederbörande Ministerial-departementer, Provinsial-styrelser eller särskilda andra myndigheter, är den mödosammaste och mest tidspilEnde delen af arbetet redan undangjord.
Den förut omnämnda samlingen af Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes femårsberättelser för åren 1856—1860 utgafs ock af Statistiska Centra 1-byrån jemte sammandraget för hela riket, oaktadt en ganska tidsödande redaktion af tabellerna, inom en tid al blott 10 månader, och alltså med mer än 13 tryckta ark i hvar månad.
När åter, genom Eders Kongl. Maj:ts nådiga förordning af den 4 November 1859, rörande uppgifterna till rikets officiela statistik, och af den 20 Oktober 1860, rörande folkräkningen i Stockholms stad, Statistiska Central-byrån fått det åliggande, att efter blotta namnförteckningar och andra detaljerade specifika uppgifter för hvarje församling i riket sjelf utarbeta alla de numeriska tabeller öfver folkmängd, vigde, födde m. fl. ämnen, hvilkas upprättande förr varit fördeladt på samtlige pastorer och församlingsföreståndare i riket, till ett antal af omkring 1,300, samt på Mantalskommissarierne i Stockholms stad, så bör ingen kunna tvifla, att härmed blifvit embetsverket förelagdt ett arbete, som endast den allvarliga fliten vågar företaga, endast det ihärdiga tålamodet förmår utföra, och som endast i sannings- och fosterlandskärleken kan ega sin bevekelsegrund och måste söka sin uppmuntran under de åratal, som för utförandet åtgå.
Men emedan en längre tidsåtgång är oundgänglig för de utförligare berättelser, sorn skola redogöra för befolkningsstatistikens detaljer, äro göromålen i embetsverket så ordnade, att de summariska folkmängdsuppgifterna så mycket tidigare må kunna blifva tillgängliga.
Sålunda finnes numera ärligen direkt uppgift om folkmängden inom hvarje församling i riket, såväl som länsvis och för hela riket sammanräknad, afslutad och tillgänglig i embetsverket för det nästföregångna årets sista dag inom de 6 första månaderna af det följande.
Större skyndsamhet har mig veterligt intet annat land att uppvisa.
Till § 3.
Stats-Revisorernes uppgift om antalet utkomna häften af Statistisk
Tidskrift är med verkliga förhållandet öfverensstämmande, Så framt dermed afses förklaring öfver orsaken till det olika antal häften, som under olika år utkommit, så torde böra upplysas, att denna ligger dels uti den olika tid, sorn af andra mera tvingande arbeten tagits i anspråk, dels uti väntan på fullständiga uppgifter i det ena eller andra ämnet, som varit afsedt till föremål för tidskriften.
Då uppgiften om utkomna tidskriftshäften är åtföljd af en dylik om det af Rikets Ständer för denna tidskrifts utgifvande benäget beviljade årliga anslag, och båda uppgifterna omfatta hela tiden, sedan embetsverket inrättades, torde i afseende på det omförmälda anslaget, här blott, böra i underdånighet tilläggas den upplysning, att detta anslag icke begagnats för någotdera af åren 1858, 1859 och 1864.
Till § 4.
Till Stats-revisorernes uppgift derom, att Statistiska Beredningen blott en gång onder revisionsaret sammanträdt, torde i underdånighet få tilläggas den upplysning, att i - 332 — följd af föremålen för Beredningens verksamhet dess sammanträden ej äro bundna till vissa tider, utan helt och hållet bestämmas af de frågor, som påkalla öfverläggning.
I åtskilliga fall har ock genom uppdrag åt särskildt utsedd Kommitté behofvet af Beredningens oftare sammankallande kunnat minskas.
Till § 5.
Eders Kongl. Maj:ts nådiga bref till t. f.
Chefen för Statistiska Central-byrån af den 15 Juli 18-59 rörande de åligganden, som efter den upplösta Kommitén för städernas beskattning öfverflyttats på Statistiska Central-byrån, iunehåller, bland annat, »att fullbordandet af de redan påbörjade beskrifningarne öfver städerna Norrköping, Linköping, Uddevalla, Kongelf och Umeå på Statistiska Central-byråns försorg ankomma», samt att Byrån skulle öfvertaga den befattning, som Kommitén tillkommit med det af Ingeniören Ljunggren utgifna karteverket jemte arealbeskrifningar öfver städerna i afseende på de 8 städer, hufvudstaden inberäknad, som ännu återstodo ofullbordade.
Den befattning med karteverket, som åt Statistiska Central-byrån sålunda uppdragits, är längesedan fullgjord och karteverket afslutadt.
I afseende på fullbordandet af ofvannämnde påbörjade stadsbeskrifningar, hvilkas antal minskats till 4, derigenom att beskrifningen öfver Kongelf, redan af Kommitén afslutad, aflemnats i renskrifvet exemplar, har jag uti ordalagen af Eders Kongl. Maj:ts ofvanåberopade nådiga skrifvelse redan trott mig finna ett berättigande, att dervid i afseende på tiden pröfva uppdragets förenlighet med de göromål, som för embetsverket måste vara hufvudföremål, och att, från embetsverkets synpunkt, afmäta den relativa vigten af det ena eller andra slaget.
Då jag nu såväl i Eders Kongl.