Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Kronan jemväl sedermera ulöfvat dominium öfver oflanämnde och öfrige Kyi kohemman, inom II rplinge socken, hvilket synes deraf, alt, enligt 1655 och 1668 årens Jordeböcker, detta, jemte flera andra hemman, med undanlag af Kyrkans och Pastors friheter, varit lill Grefsz Axel Lilje lill Grefskap donerade, hvarifrån de sedermera lill Kronan återkommit, äfvensom ett annat hemman Lilia Brånnerup, deraf Kyrkan och Pastor äfven hafva smör-ränta sig tillagd, blifvit år i652, med undantag af denna smör-ränta, från Kronan köpt till frälse, och åter till Kronan uppgifvet år 1687, för oköpte räntor; ty prof vade Kongl. Majit i Nåder rättvist att Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes och Kammar-Collegii Utslag gilla och fastställa. —< Sedermera har en lika beskaffad tvist uppstått om en annan del af hemmanet Lyngåkra jemte hemmanen Skintaby, Risarp och lilla Brännarp, hvarom Kongl. Maj:ls Befallningshafvande i Halmstad då resolverat, att Harplinge kyrka egde, enligt gällande Författningar, disponera Skintaby, gemensamt med Pastor derstädes, Risarp och Lyngåkra, samt gemensamt med Pastor i Getinge, Lilla Brännarp; dock förbehölles Kongl. Majit och Kronan Remmantalsräntan, samt de öfrige allmänna onera och ulskylder, sorn, efter Förfa tillingarne, deraf borde utgå; och är till stöd för detta beslut afKongl. Majlis Befallningshafvande anfördti att 1646 års Jordebok vöre en mera trovärdig och gällande handling, än Lunds Landabok , hvars tillkomst och sammansättning skulle vara obekant och oviss; att nämnde jordebok tydligen upptoge hemmanen bland Kyrkohemman, med anteckning, alt hela smörräntan erlades af Skintaby till Harplinge kyrka och af de öfrige hemmanen dels Lill Kyrkan, dels lill Pastor, samt att Kongl. Mj:ts Nådiga Bref af den i?
Maj iSiq stadgade, att sädane hemman, hvartill Kyrkan då hade slädselrätt, icke finge till skatte försäljas, så framt icke visas kunde, att kyrkan en sådan disposilions-rätl sedan
Deremot har Kammar- Collegium , på skäl, som uti det förut omförmälde målet aro anförde, förklarat Kronan berättigad att tillsätta åboer å hemmanen.
Efter häröfver anförde underdåniga besvär , är målet af Kongl. Majit afgjordt den 2g Mars 1820, då Kongl. Majit, om de äldre handlingar, som parterne å ömse sidor, lill stöd för deras stridiga påståenden , åberopat, i Nåder yttrat sigi i;o att den såkallade Lunds Landabok icke vore med någon underskrift försedd.
Stilen vittnade dock om dess uppgifne ålder.
Så väl främst, sorn i medlet af Boken funnes infördt Konung Fredrik Ilis i Danmark Bref af den 11 Augusti iööp, dock hvarken i original eller besannad afskrift, S Stats- samt Allm.
'Bcsv. och Ekon.-Ulskoltens Betänkande, 2V.o 44» innt håll .inde ■befallning (ili Härads-Pi oslarne i Skåne, Halland, Blekinge oell Lister, ali livar inom sitt
Härad upprätta klara Register på ålla de gå dar oell egendomar, sorn tillhörde Kyrkor och Prester, och dessa Register sedan till Super-Intendenten insända, hvilken ålåg att deröfver författa en ordentlig Jordebok.
Uti Landaboken vöre icke blott Kyikomes och Presternes egendomar upptagne, utan ock Presternes och Klocka ines öfriga inkomster, tillika med deras onera.
Alla de Härader , sorn nu hora till Christianstads Län och Blekinge, voro i Boken icke uppförde, men deremot ön Bornholm, som då äfven hörde till Lunds stift;; 2:0 164G års Jordebok upprättades året efter freden i Brömsebro, då Halland, under förpantning på 26 år, lill Sverige afträddes; utvisande detta document, huru förhållandet var, när Halland korn under Sverige; 3:o 1729 års Hallands Beskrifning.
Hvad elelina Handling beträffade, hade Kongl. Majlis Befallningshafvande i Länet anfört, att, ehuru det icke kunde upplysas, hvilken Auctorilet uppdragit åt dåvarande Landshöfding att beskrifningen upprätta , eller vid hvad tid Ki onofogdarne och Härads skrifvarne, hvilka, livar för sitt Fögderi, densamma underski ifvit, om författandet erhållit befallning; likväl, och då sådant skett efter Landshofdingens åt vederbörande Kronobetjente meddelade Project, hade Kongl. Maj:t-s Befallningshafvande ansett Beskrifningen vara med behörig auclorisalion tillkommen, och att den motsvarade de i andra Län författade JordréfningsProtocoll, thuru de innehöllo en fullständigare uppgift å hemmanens värde och lien ligheter, af hvilken anledning, och då hemmansräntome deruti endast summaiiler upptagas, denna Beskrifning icke kunde såsom en vanlig Jordebok betraktas, utan såsom ett document, hvilket så väl i cameralt som historiskt afseende, borde förtjena trovärdighet, så vida icke andra authentika handlingar finnas, hvarigenom dess oriktighet kunde bevisas — och hade Kammar-Collegium härvid yttrat, att Hallands Beskrifning i många delar funnits med noggranhet upprättad, men alt , då densamma i flere omständigheter varit emot Kronans Jordeböcker stridande, den icke kunnat tilläggas fullt vitsord, eller beslut ensamt stödjas deruppå.
Dessa upplysningar saknades, när Kongl. Majit, genom Nådigt Bref den 19 Augusti 1823, gillade Kammar-Collegii Utslag, hvarigenom en annan hälft af Lyngåkra hemman förklarades för Krono; hvadan och då sistnämnda
Bref icke kunde anses för en bestämd Författning, hvilken borde allmänt tillämpas, Kongl.
Majit icke ansett
Sig hindrad att uti detta mål besluta, hvad med det nu upplysta förhållandet och allmänna Författningars föreskrifter instämde.
Vid Stats- sami Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande> N;0 44' 9 Vid öfvervägande af livad således förekommit, har Kongl. Maj:t funnit, alt i56t9 års Lunds Landabok icke kan tilläggas sådant vitsord, att derpå något beslut hör hyggås uti de fall , då den från andra senare trovärdiga handlingar afviker, helst under tidens längd många förändringar, efter dess upprättande, kunnat sig tilldraga; om Landahoken än egde fullt vitsord , befunnes dock dess innehåll i den sak, hvarom fråga är, vara mörkt och tvetydigt, ty af atskillige Kongl. Danska Förordningar och om den lidens kameralverk befintlige underrättelser vöre sannolikt, att ordet dominium icke betydde städselrätt, utan alt denna rätt åtföljde landgillet, hvilket var detsamma, som i Sverige Jordeboks-ränta, samt att dominium är en Öfversättning af
Danska ordet herrlighet och höjhed, och utmärkte en skerskildt slags rättighet, såsom lill Birketing, Jus patron tus, fördel af jagt, fiske och skog etc.
Den af Kammar-Collegium från Landaboken hemtade bevisning, huru dess mening än lydes, har Kongl.
Majit likväl ansett förfalla genom den uti denna sak företedda 77 år yngre gällande handling, nemligen Kronans Jordebok för år 1646, som upplyser förhållandet med de ifrågavarande hemmanen vid Hallands afträdande, nemligen att de då voro Kyrkohemman, en egenskap, den de icke kunna anses hafva derigenom förlorat, att de år 1725 blifvit införda i Krono-columnen, emedan Kongl, Resolutionen på Presterskapets besvär den 7 Juli ij5?, § 10, innehåller den försäkran, ali de eoclesiaslike hemman, genom Jordebokens nya inrättning, icke skulle ombyta den natur, som dem, efter Privilegierna tillkom , hvilken försäkran ock är af Kongl. Majit i Nåder förnyad.
Icke heller vore något skäl alt sluta till en sådan förändring deraf, att mantals-räntor blifvit hemmanen påförde, helst dessa i början tillkommit såsom en bevillning och sedan blifvit förmedlade lill ständiga räntor, hvilka äfven till en del af förenämnde hemman utgå.
Hvad betiäffade den omständigheten, alt tvänne af hemmanen blifvit donerade till Grefve Axel Lilje, så hade denna donation icke kunnat sträcka sig lill meia, än hvad Kronan kunnat bortgifva, nemligen gästeri och liemmantals-räntan ; innehållande första anteckningen om denna donation i 1655 års Jordebok , emellan hvilket år och 1648 ingen Jordebok finnes, alt Kyrkans och Pastors friheter vore undantagne, hvaribland måste räknas städselrätten , såsom ålföljande Landgillet eller Jordeboks-ränlan, hvilket än vidare bestyrkes deraf, alt hemmanen, oagtadt donationen, oafbrutet och intill Jordeboksförändringen år 1725. varit såsom Kyrkohemman i Jordeboken införda.
Anteckningen i 1708 års Jordebok, att Lyngåkra hemman varit Corporalen vid Skånska Compagnict Bill. till R.
Brot. 1840. 4- Sami. 2 Afd. talle Haft. 2 10 Stais- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 44- af Adelsfane-Regementet på lön anslaget, har Kong!.
Maj:t icke funnit vara något bevis om hemmanets förändrade natur, då endast mantals-räntan blifvit indeldl,. utvisande 1746 års Jordebok, att flere skattehemman den tiden varit indeldta eller på lön anslagne till Civile och Mi 1 ita i re tjenstemän, -^hvilket upplyser, att indelningen icke hade något sammanhang med egande-rätten.
Af föregående orsaker för folie äfven det skäl, man velat hemta af antrckningarne i 1668 års Jordebok vid hemmanet Lilla Brännarp: ”Herr Adrian Tripp köpt. lill frälse”, och sådant desto heldre, som Kyrkans och Erestens friheter blifvit undantagne och köpet således icke sträckt sig längre,, än till K ronaes behållna räntor, hvilket förhållande än ytterligare bestyrktes af Hallands Beskrifning om Kyrkohemmanet Lindarne m. fl. , af innehåll, att ”smöi-räntan och städsel-rälten njuter Kyrkängen del af hemmans— räntan Kronan, större delen Tripparne”.
Hvarförutan, och till bevis om kyrkans, och Pastors lill hemmanen egande städselrätt, förekomme, alt Hallands ofvannämnda beskrifning, upprättad efter Kongl. Majrts
Befallningshafvandes föresk lif t, af Kronofogdarne och Häradsskrifvarne i orten, upptager för hvarje, hemman serskildt åboernes namn,, liden, då de af kyrkan och Pastor städt hemmanet, hvad de i städja betalt,, och huru den blifvit fördeldt, hvarvid anföres,. att grunden för fördelningen hemtades af landgillets belopp.
Och alldenstund af detta allt vore bevist, att Hai’plinge kyrka till Skinleby ensamt, och gemensamt med Pastor till Risarp, samt till 1111 ifrågavarande hälft af Lyngåkra, och gemensamt med Pastor i Getinge, till Lilla Brännarp, från äldre tider innehaft städselrätt, och å andra sidan icke i någon måtto blifvit styrkt, att kyrkan och Pastor, en sådan förvallnings-rält efter Danska tiden sig obehörigen lillegnat; fördenskull, och i förmåga af Kongl. Brefvet den 22 Maj 1819, har Kongl; Mäj:t pröfvat rättvist alt, med upphäfvande af KammarGollegii Utslag,.
Majrts Befallningshafvandes ofvannämnda beslut i Nåder gilla och fastställa.
Med: föranledande af de så beskaffade skiljagtiga besluten, och hvad i sammanhang dermed; vid Riksdagen åren 1828—i83o,. blifvit framstäldt, dels af serskilda motionärer,. dels af Rikets Ständers Justiliae-Ombudsman, häfva Stats-,.
Lag-,, samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskotten, vid berörde Riksdag, genom Betänkande N:o 56,. utlåtit sig: alt det icke kunnat undgå Utskottens uppmärksamhet, att frågan, om egande-rätten till de i Halland befintlige kyrkohemman, huruvida nemligen den tillhör Kongl..
Mäj:t och Kronan elleY kyrkorna,, icke i allmänhet finnes afgjord och be - Stais- samt Alim. Bcsv.- och Ekon.-Ulskottens Betänkande, N;0 44•
11 stämd, utan för hvarje serskildt fall är beroende af bevisning om äldre ti-- ders förhållanden, och således, enligt dess natur, oftast mäste vära i mörker insvept och t vi f v el ag tig; och å den andra sidan åter, att det är af största vigt, både för slaten, kyrkan och den enskilde medborgaren, att denna egande-rält blifver bestämdt pröfvad och afgjord, emedan deraf beror icke allenast, huruvida Staten eller kyrkan må vara rätter egare till ett betydligt antal af de inom provincen Halland befintlige hemman, än äfven •om nuvarande åboer å dessa hemman hafva enahanda besittningsrätt, som å Kronojord i allmänhet, eller endast äro att anse såsom kyrkans arrendatorer, hvilket på dessa åboers bestånd och vilkor är af största inflytande.
I sådant skick och med hänsigt jemväl till stadgandet i '77 §.
RegeringsFormen, hafva Utskotten, ofvertygade, alt Kongl. Maj:t städse med välbehag upptager och lemnar bifall åt hvarje förslag af Rikets Ständer, som har för syftemål rättvisans befrämjande, i förening med allmänt och enskildt väl, ansett sig pligtige för Rikets Ständer framlägga deras öfvertygelse om de åtgärder, sorn för sådant ändamål kunde vara att vidtaga.
Härvid hafva Utskotten ansett förnämligast böra i betraktande komma, att frågan om rättighet att till skalle lösa kyrko-hemtnan i Halland är beroende deraf, huruvida egpnde-rätten till dessa hemman tillhör Kongl. Majib och Kronan eller någon kyrka, hvilket således måste vara utredt och bestämdt, förr än fråga om skatteköp kan i administrativ väg pröfvas och afgöras; att, med afseende å ej mindre den för pröfningen erforderliga bevisning och utredning af ämnet, än äfven detsammas egenskap af rättsfråga, behandlingen deraf lämpligast syntes böra, lika med andra egande-rättstvister i allmänhet,- ölverlemnas till domaremagtens afgörande, och att, fastän, på sätt nyss nätnndt blifvit, åboernes rätt och välfärd ovilkorligen är beroende af egande-rätlsfrågans utgång, desse åboer likväl icke äro behörige att uppträda såsom egentliga parter, hvarken för att tillvinna eller försvara egande-rätten åt Staten af ifrågavarande hemman.
Vid detta förhållande, och då Kongl. Majit, vid serskilda tillfällen, i Nåder antagit och tillämpat den grundsats, att D^ss i administrativ väg vidtagne beslut icke måga anses hinderliga för upptagande och pröfning vid vederbörlig
Domstol i tvisteväg af de derunder tilläfventyrs beroende rättsfrågor, ansågo
Utskotten sig icke böra tveka att tillstyrka Rikets Ständer hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, alt, före pröfningen af sig yppande frågor om skatteköp å kyrkohemman i Halland, vid vederbörlig
Domstol i laglig ordning må varda, i närvaro af behörige Krono-och Consistorii-ombud, undersökt och pröfvadt, huruvida Kongl. Majit och Kronan eller kyrkan har jord - 12 Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Ulskottens Betänkande, JV-'0 44- egande-rätt, och alt, såsom följd häraf, jemväl målle förklaras, alt de uti administrativ väg redan vidtagne beslut icke äro af den beskaffenhet, att de kunna vara hinderlige för egande-rätls-frågans upptagande och afgörande i tvisteväg.
Rikets Ständer hafva gillat detta Betänkande, och, i öfverensslämmelse dermed, aflåtit underdånig skrifvelse till Kongl.
Majit, i anledning hvaraf Kongl. Majit, genom Resolution den 9 Juli i83o, i Nåder
Sig utlåtit, att, som Kongl. Majit, icke utan eget noggrannaste skärskådande, fattat, Dess förut, angående Halländska kyrkohemmanen meddelade, beslut, och dessa beslut voro grundade på en i secler utöfvad och af Danska och Svenska Konungar befästad Kyrkornes rätt till nämnde hemman, hade Kongl. Majit, såsom Konung, sorgfällig att skydda egande-iättens helgd, och såsom tillika kyrkans öfverhufvud, pligtig att vårda dess rättigheter, icke kunnat tillåta något intrång deruti; men då Kongl. Majit, å ena sidan, uppfyllt denna pligt och bibehållit de Halländska kyrkorne vid deras uråldriga förmoner, hade Kongl. Majit ej eller lemnat kyi ko-hemmanens åboer åt deras öde, och i sin omsorg om dem gått vida längre, än någon af Kongl. Majlis företrädare, och så långt, som med egande-rättens bestånd vore förenligt, enär Kongl. Majit icke allenast år 1820 tillagt desse åboer och deras barn en företrädesrätt vid hemmanens bortan enderande, som de, sedan år 177b icke åtnjutit, ulan ock, på det denna rätt med förmon måtte kunna begagnas, i Nåder förklarat, att för anbuden skulle, efter Hushålls-sällskapets hörande, af vederbörande bestämmas en sådan gräns, att åboerne kunde å hemmanen ega sin skäliga bergning, hvarutöfver alla anspråk icke annat kunde, än vara i strid med egande-rätten.
Yid öfvervägande af hvilket allt, och sora undersökning vid domstol om egande-rätten, utan stämning och ordentlig rättegång, icke vore med lag förenlig, samt det ej eller öfverensstämde, hvarken med omsorg för annans rätt, att utan pröfning af hvarje serskildt fall, föreskrifva anställande af rättegång, blott derföre, att tredje man så äskade, eller med Grundlagens anda, att så långt utvidga Domarens myndighet, att, viii yppad tvist, Konungens i administrativ väg vidtagna beslut, icke skulle vara för honom hinderlige, Kongl.
Majit alltså fann
Sig icke kunna lemna Dess Nådiga bifall till Rikets Ständers ifrågavarande underdåniga framställning.
Vid Riksdagen åren 1834 och i835, har förnyad motion i ämnet blifvit väckt, och efter tillstyrkande af Stats- samt Allmänna Besvärs- oell Ekonomi-Utskotten, genom Betänkande Nio 22, hafva Rikets Ständer ^ytterligare hos Kongl.
Majit i underdånighet anhållit, att en allmän undersök - Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Betankande, IV.-o 44' 13 ning, rörande de såkallade Kyrkohemmanen i Halland, måtte verkställas, hvarigenom på en gång utredes och urskiljes om och hvilka af dessa hemman tillhöra Kongl. Majit och Kronan, samt böra med åboer af Kronan förses, eller äro af den beskaffenhet, alt kyrkorne till dem hafva eganderätt och lagligen kunna dem bortslädja; i sammanhang hvarmed, och som åboerne å ifrågavarande hemman, lika med innehafvarne af Kronoskattehemman, utgöra allmänna onera, jemte de för hemmanen fastställda arrenden, och hvilket skall förorsaka den nödställda och tryckande belägenhet, hvari desse åboer sig befinna, Rikets Ständer tillika framburit den underdåniga anhållan, att, i händelse den nyssberörde undersökningens verkställande icke i Nåder bifölles, Kongl.
Maj:t målte täckas å näst infallande Riksdag framlägga för Rikets Ständer förslag lill den lindring i onera för de Halländska Kyrkohemmans-åboerne, hvartill omständigheterne kunde föranleda; men genom Resolution den 28 November 1835, har Kongl.
Majit i Nåder förklarat, att, som denna Rikets Ständers underdåniga framställning ej i hufvudsaken innebär någon annan olikhet med Rikets Sländers tillförne afgifne och af Kongl. Mnj:t icke bifallne anhållan, än att den undersökning örn egande-rätten till Kyrkohemmanen i Halland, hvilken, enligt Rikets Ständers förra Skrifvelse, borde vid Domstol i laga ordning föregå, hvarje sig yppande fråga om skatteköp å sådane hemman, nu mera skulle, jemlikt den senare underdåniga framställningen, företagas i allmänhet och på en gång, utan annan anledning, än blotta förmodan, att Kronan hade tili flere af dessa hemman egande- och dispositions-rätt, så, enär hvarken några nya omständigheter eller skäl blifvit anförda till ändring af Kongl. Maj:ts i ämnet redan fattade beslut, fann Kongl. Majit, på de i Dess Nådiga Resolution af den g Juli i83o anförde grunder, densamma böra förblifva gällande, äfvensom Kongl. Majit icke fann lämpligt att låta uppgöra något serskildt förslag lill lindi ing i onera för de Halländska Kyrkohemmans-åboerne, enär desse åboers vilkor, liksom andra arrendatorers, bero på frivillige öfveienskommelser med jordegaren, hvilka ej annorlunda än med contrahenternes ömsesidiga begifvande kunna förändras.
Genom den nu ytterligare väckta motionen, har Bengt Gudmundsson_, med åberopande af det ofvanom förmälda förhållandet, och på grund af nu företedde handlingar, sorn han förmenat ytterligare styrka de ifrågavarande hemmanens krono-natur, föreslagit, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla om upphäfvande dels af Kongl.
Brefvet den 22 Maj 1810, angående rättighet till hemmanens skattelösen, dels af den ofvannärnnde Kongl. Resolutionen den 2g Mars 1825, jemte Kongl. Resolutionen 14 Stats- sana Allm.
Besv - och Ekon.-Utskollens Betänkande, N.o 44. den 26 April 1826, samt att derjemte Kongl. Maj:t måLte, till bestämdt utredande af Statens egande-rätt, hvarpå ett stort antal medborgares besittnings- och skatleköps-rält beror, låta verkställa den af Rikets Ständer redan begärde allmänna undersökning , för hvilkens behöflighet Rikets Stander nu skulle kunna anföra ytterligare skäl.
Då den så kallade
Landaboken ansetts för den äldsta handling, som kunnat igenfinnas, till upplysning i förevarande ämne, och deri är antecknadt om de hemman i Halland, hvaraf Smör-räntan är anslagen till Kyrkor eller Presterskapet, att ”dominium tillhörer Konungen”, har derpå hufvudsakligen varit grundadt påståendet om dessa hemmans krono-natur.
Emöt giltigheten af denna handling finnes väl yttradt uti Kongl. Maj:ts Nådiga Resolution den 29 Mars 182b, dels att den icke är underskrifven , dels att ett deri infördt Bref af Konung Fredrik II i Danmark, dateradt den if Augusti 156g, hvarken är original eller besannad afskrift; men motionären har nu företett afskrift af ett sådant Bref af samma dato och innehåll., som i den Kongl. Resolutionen åberopas, 'försedt med embetsbetyg afArchivarien i Danska Canzliet, om dess öfverensstämmelse med det i bemälde Canzli förvarade originalet, så att tillvaron af den derigenom meddeldte föreskriften om upprättande af en sådan förteckning Öfver Kyrkornes tillhörigheter, som Landaboken innehåller, icke vidare kan underkastas något tvifvelsmål, hvarjemte af Kongl.
Kammar-Collegii Utslag den 19 Maj 1789 och Kongl. Brefvet den 3 Maj 1790, angående tvist om utgörande af Heigonskjdden i Skåne, inhemlas, alt Landaboken varit af Presterskapet åberopad, till stöd för hvad i denna del å dess sida varit yrkadt, och äfven är antagen såsom grund för domslutet.
— Att slädsel-rätten till hemmanen ansetts tillhöra Kronan både näst före och efter år 1646, då benämningen af Kyrkohemman först i Jordeboken förekommer, visar sig af Hallands Läns Landsböcker för åren från och med 1645 till och med i654, hvilka alla upptaga uppburen städja för sådane hemman, och dessa benämnas deri för Kronogods och Kronogårdar, äfvensom- i645 års Landabok visar, att eftergift af skatter för en del af hemmanen egt rum, till följd af lidne förluster genom krig, enligt företedde Tings-betyg, uti hvilka åboerne benämnas Kronones bönder och tjenare, oell en Dom af Halmstads Härads-Rätt den 27 Februari 1671 innehåller: att Niklas Jacobsson Lubstitut blifvit för Ge - Stats- samt Allm. Besv.— oeh Ekon.-Uiskottens Betänkande, N.-o 44' 15 elinge Degne bo/ig stämd af Kronones Befallningsman och ålagd att betala’ städsmål till Kronan.
Konung Christian III:s Grdinanls af år i5f2 innehåller uti Gite Artikeln, att, der en Sockneprest hade tvänne Prestegårdar, skulle han bo i den ene och densamme oinskränkt begagna,, men af den andra skulle han blott åtnjuta frukt och landgille, hvaremot försvaret skulle tillhöra rätt öfverhet, såvida icke herrligheten och försvaret under Bisparnes tid tillhört Socknepresten.
Dessutom hafva, på sätt ofvan jern val finnes omförmäldt, åtskilliga af de så kallade kyrk o hem manen blifvit donerade eller försålde, dels till Grefve Lilje, dels lill Adrian Tripp, dervid , enligt donations- och saiubrefvens ordalydelse, hemmanen blifvit upplåtne "till hus, jord, åker, äng, skog, mark, fiske och fiskvatten, strömmar, qvarn och qvarnställe,. torp och torpstäder, samt alla andra pertinentier och tillägor i vätö och torro, närby och fjerran, intet undantagandes af allt det, sorn dertill lyder, med rätta af ålder legat häfver och lagligen tillvinnas kan,, att nyttja ,, bruka och behålla till everldelig ägo samt allodial och oconditioneradt frälse, alldeles såsom Kongl. Maj:ts trogne män och undersåter af Ridder skåpet och Adeln uti Provinsen Halland:, deras välfångna egendom och frälsegods, efter Privilegiers lydelse och innehåll, innehafva och besitta; skattäganden sin rätt efter lag härmed nw. och framdeles alldeles of örkränkt.”
Af hvilken ordalydelse lärer vara fullkomligt uppenbart,, alt upplåtelsen inbegripit jemväl jordegande- och disposilions-rätten ,. och ingalunda! varit inskränkt till Kronans behållna räntor af hemmanen, på sätt,, sorn är antäget genom Kongl.
Resolutionen den 29 Märs i8g5.
Uti ett af Drottning Christina den 23 Juli 1653 utfärdadt Forpantnings-bref å åtskilliga Kyrkohemman i Halland, till Petter Spiring
Silfvercronas enka och arfvingar finnes också uttryckligen bestämdt, alt städsel-rätten varit i förpantningen inbegripen, och ett den 16
Maj samma år utfärdadt Immissionsbref för Fru Ebba Sparre å en del lika beskaffade hemman visar, att dessa blifvit: af Drottning Christina skänkte,, med ailä dess tillhörande egor och pretentioner, ehvad namn de helst hafva kunna, att njutas, brukas och behållas under adelig frihet, rättighet och frälsemanna-tjenst; dock att dén smört-ränta, sorn åtskillige kyrkor af detta gods njuta och dem förländt varit, skulle förblifva, så härefter, sorn härtills,, under berörde kyrkor alldeles förbehållen.