Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
M:ts till Rikets Ständer framställda plan för nordvestra Statsstambanan, det torde finnas lämpligt, att Staden Christinehamn blefve, i stället för Hult, utsedd till Rolagels jernbanas ändpunkt vid Wenern, i hvilket fall vid Stats-garanliens beviljande behörigt afseende borde fästas på det högre miltalet och deraf uppkommande större anläggningskostnader, och dels att jernvägen med all dertill börande egendom, såsom jord, byggnader, verkstäder och materiel af hvilken beskaffenhet som helst samt alla bolagets förmåner och rättigheter, antingen mot ett lill
Fem millioner R:dr banko bestämdt pris eller mot pris åsatt efter värdering med 25 procent tillökning, på det sätt som uti 11 § af E. K.
Mits nådiga privilegium för bolaget af den 13 November 1852, föreskrifves, måtte af Staten inköpas, emot betalning antingen i kontanta penningar eller i Svenska Slats-obligationer till samma värde som försäljningssumman, hvarjemte Direktionen förnyat sin ofvan omförmälda anhållan, att E. K.
M:t täcktes låta till bolaget återställa de lill säkerhet för arbetets utförande i Stats-konloret deponerade och ännu inneslående medel.
De af Bolagsdirektionen sålunda hos E. K.
M:t gjorda och förnyade framställningar i ändamål att återbekomma ofvanberörde deposilionsmedel, bade emellertid föranledt eli för jernvägsanläggningen inleresseradt samhälle — Köpings stad — att genom sin Magistrat och Borgerskapets Äldste inkomma till E. K.
M:t med en underdånig ansökning, hvilken E. K.
M:t jemväl behagat öfverlemna till Stals—Utskottet, och hvaraf hufvudsakligen inhemlas, alt mellan Köpings stad och Direktionen blifvit träffadt ett ömsesidigt aftal om vissa åtgärder och arbeten, som borde genom Stadens försorg och på dess Bekostnad vidtagas mot en af
Direktionen ingången förbindelse alt leda jernvägen upp till Köpings stad och der förlägga jernvägs-stationen, enligt upprättad plan, sam dock underställdes E. K.
Mits granskning och sedermera äfven vann nådig fastställelse.
Dessa byggnadsarbeten hade blifvit företagna och med dryga uppoffringar ä stadens sida fullbordade, och då staden sålunda fullgjort alia sina förbindelser till Bolaget, borde densamma ega välgrundade anspråk på ersättning för sina i detta afseende gjorda uppoffringar, hvadan sökanderne i underdånighet anhållit, det E. K.
M:t läcktes i nåder föreskrifva, att af den i Statskontoret deponerade summa skulle innehållas så stor del, som svarade emot dessa kostnader, och all, intill dess Bolaget fullgjorde sin åtagna förbindelse alt leda jernvägen till Köpings stad och derå öppna trafik, staden måtte berättigas att, såsom ersättning för de räntebetalningar, densamma finge vidkännas å de till arbetets utförande upplånade medel, åtnjuta interesse å del innehållna beloppet, som på lämpligt sätt torde kunna göras räntebärande, samt slutligen att detta belopp måtte staden såsom skadestånd tillfalla, derest icke bolaget inom någon föreskrilven kortare tid sin Bih. till II.
Prot. 1856—1858. 10 Sand. i Afd. 2 Band. Supp/. 28 218 Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse N:o 248. förpligtelse emot staden fullgjort: — varande omförmälda af Köpings stad bestridda utgifter till inköp och expropriation af behöfliga stations-, magasins- och hamnplatser, anläggande af skeppskaj och lastbrygga m. m. uti den underdåniga ansökningen upptagna till ett belopp af 40,648 R.dr 16 sk.
B:ko, deruti dock inberäknats 13,333 R:dr 16 sk. af det stats-anslag å 40,000 R:dr, som till upprensning af Köpings å blifvit staden beviljadt med skyldighet att deraf återbetala en tredjedel.
Af hvad i delta ärende förekommit visar sig, hvad
Direktionen i sina särskilda ansökningsskrifter äfven medgifvit, att de från bolagets sida nu gjorda framställningar om ytterligare understöd af Statsverket för denna jernvägs-anläggnings fullbordande icke grunda sig på något rätts-anspråk emot Svenska Staten, enär upphörandet af de förmåner, hvilka från början varit bolaget tillförsäkrade, desto mindre kan löras Staten till last, som den en gång medgifvit, att bolaget finge åter inträda uti sina redan förverkade rättigheter, hvadan och dä bolagets fortfarande oförmåga att uppfylla sina förbindelser åtminstone i hufvudsaklig mån ej vållats af sådane inträffade händelser, som bolaget ej kunnat förutse eller förekomma, kunna Rikets Ständer icke heller erkänna någon på dessa omständigheter grundad förpligtelse för Statsverket att åtaga sig ytterligare uppoffringar för att understödja ifrågavarande jernvägs-anläggning, ulan anse Rikets
Ständer de härom gjorda framställningar böra bedömas endast med hänsigt dertill, huruvida det må finnas öfverensstämmande med statens verkliga fördel att medgifva hvad i ena eller andra hänseendet blifvit framstäldt och föreslaget.
Efter att sålunda hafva angifvit den allmänna synpunkt, hvarifrån denna fråga, enligt Rikets Ständer öfvertygelse, bör betraktas, öfvergå Rikets Ständer till närmare pröfning af de särskilda framställningarna i ämnet, af hvilka bolagets anbud om jernvägens inlösande af Statsverket funnits böra i första rummet tagas i öfvervägande.
Härvid har det ej undfallit Rikets Ständers uppmärksamhet, hurusom de förhållanden, hvarunder Rikets Ständers beslut om ränle-garauti för jern vägs-anläggningen mellan Orebro och Hult först meddelades, under den sedermera förflutna liden undergått väsentliga förändringar.
Med detta företag åsyftades nemligen det hufvudsakliga ändamål alt förena någon hamn vid Wenern med Hjelmaren, för alt derigenom bereda en lättare beröring mellan de landskap, som omgifva dessa sjöar, samt äfven förkorta kommunikationen mellan rikets Östra och Vestra kuster — mellan Slockholm och Götheborg.
För uppnåendet af detta för hela riket vigtiga och angelägna ändamål är emellertid allt hitintills intet eller löga vidgjordt.
Sedan nemligen Rikets Ständer vid 1850—-1851 årens riksdag medgifvit, att (len lillämnade jernvägen mellan Örebro och Hult finge utsträckas till staden Köping, biel' arbetet af del bolag, som derefter bildades, börjadt och fortsatt endast pä den del af vägen, som skulle förena Örebro med Mälarens vestra ändpunkt.
Om ock bolaget funnit för sig fördelaktigast att antaga denna arbetsplan, bör likväl, vid den nu förevarande frågans bedömande, ej förbises, all en jernbana, som endast sammanbinder Örebro mod Arboga och Köping, mellan hvilka orter vattenkommunikalion redan förefinnes, ej kan vara af den vigt för hela landet, som denna anläggning skulle hafva erhållit, om det första ändamålet dermed blifvit hell och hållet eller åtminstone till en väsentlig del upplyldt, nemligen att afhjelpa det sedan långt aflägsna tider erkända behofvet af lättare kommunikation mellan Hjelmaren och Wenern.
Vid pröfningen af denna fråga måste äfven synnerligt afseende fästas å hvad Rikets nu församlade Ständer, i anledning af E. K.
M.ts derom aflålua Nådiga framställning, beslutat, angående rigtningen af de större jernvägar, hvilka skola anses såsom stambanor och utföras på statens bekostnad.
Då nemligen, enligt dessa beslut, den så kallade vestra stambanan skall från Stockholm framgå söder om Mälaren öfver Söder - Expeditions-Utskottets Förslug lill vruhrd.
Skrifvelse N:o 248. 219 telje mot Katrineholm, kan således den nu fulländade delen af Köping-Hult-jernvägen icke, pä säll
Direktionen uti den här ofvan först omlormälda underdåniga skrifvelscn af den 23 September 1856, äfvensom Jernvägskommittéen uti sitt deröfver afgifna utlåtande anlagil, sammanfalla med vestra stambanan, oell då Rikets Ständer funnit sig icke böra bevilja de af E. K.
M:t äskade anslag för de så kallade norra och nordvestra stambanorna, och sammanbindningsbanan mellan Orebro och Askersund, hvilka banor sannolikt kommit att till någon del sammanfalla med eller åtminstone hell nära beröra Köping-Hult-jernvägen, anse Rikets Ständer att, vid sådant förhållande och intill dess frågan om stambanors anläggning i nyssnämnda rigtningar varder slutligen afgjord, det icke kan med tillförlitlighet bedömas, huruvida inlösandet af denna jernväg framdeles må kunna blifva för Staten nyttigt och ändamålsenligt.
Deremot och om afseende lästes endast å nu förhanden varande omständigheter, synas några giltiga skäl icke förekomma, som kunde föranleda Rikets Ständer alt under innevarande riksmöte besluta inköpandet för statens räkning af den hitintills fullbordade delen utaf Köping-Hult-banan, enär statens tillgångar icke medgifva den betydliga utgift, som lör detta ändamål skulle erfordras, samt de från bolagets sida nu framställda anbud för öfrigt icke synas för staten innefatta någon särskild lörrnån, då härvid lages i betraktande alt, hvad det ena af de framställda alternativerna beträffar.
Statsverket, jemlikt 11 § uti bolagets privilegium, är berättigad!, alt, när som helst, efter föregången värdering, inlösa jernvägen med tillägg af 25 procent till det uppskattade värdet och, i händelse det andra af alternativerna antoges, slaten skulle komma att för endast ena hälften af den föreslagna banan betala en lika stor summa, som den hvilken blifvit vid räntegarantiens beviljande afsedd lör banans fulländande i hela dess utsträckning.
På grund af hvad sålunda blifvit anfördt hafva Rikets
Ständer funnit de gjorda framställningarna om inlösande för statens räkning af jernvägs-anläggningen mellan Köping och Hult för närvarande ej föranleda till någon Rikets Ständers åtgärd.
Hvad derefter angår frågan om beviljandet af förnyad stals-garnnti åt ifrågavarande jernvägsbolag, skulle Rikets Ständer, som med hufvudsakligt afseende å de vid detta riksmöte lättade beslut i fråga om anläggningen af Statens jernvägar och de lör dessa bestämda riktningar, redan uttalat den åsigt, alt jernvägs-anläggningen mellan Köping och Hull icke kail vara af den vigt för del allmänna, ali dess inlösande för statens räkning för närvarande bör ifrågakomma, äfven i den händelse alt Bolags-direktionen inskränkt sin anhållan om förnyad räntegaranti från statens sida till hvad i sådant hänseende förut blifvit bolaget bo v i Ij ad l, hafva hyst betänkligheter vid att medgifva Statsverkets återinträdande i samma ansvarighet för detta företag, som från början varit beviljad, helst upphörandet af den åtagna förbindelsen icke i någon män kan tillskrilvas det allmänna.
Rikets Ständer vilja visserligen ej bestrida, att ifrågavarande jernvägs-anläggning, derest densamma blifvit inom den utsatta tiden utförd och fulländad, skulle hafva för landet medfört väsendtliga fördelar, motsvarande de uppoffringar, som staten för åstadkommandet af denna anläggning sig åtagit; meri då detta förhållande ej inträffat; då staten redan en gång förnyat det med bolaget ingångna aftal, utan att förbindelserna å dettas sida kunnat uppfyllas, måste deu naturliga följden häraf blifva, att, i samma mån, som de af delta företag lör det allmänna beräknade fördelar uteblifvit eller kommit alt lör en längre tid undanskjutas, i samma mån måste betänkligheter uppstå för staten att allt för långt utsträcka sin ansvarighet för samma förelag.
Ständer icke fått sig meddelade sådana fullständiga upplysningar om jernvägs-bolagets nuvarande ställning och de öfriga förhållanden, som 220 Expeditions-Utskottets Förslag till lindard.
Skrifvelse, ]S:n 248. kunna inverka på möjligheten af arbetets fullbordande (öre utgången af år 1860, att på grund deraf med visshet kan antagas, det jernvägen inom nämnde tid skall vara till bela sin längd färdig och för allmänna trafiken upplåten — en omständighet, som dock, innan staten ikläder sig lörnyad ansvarighet för detta företag, borde vara fullständigt undersökt och utredd.
De nu anförda betänkligheterna hafva Rikets Ständer funnit vara af den vigt, att Bolagsdirektioncns framställningar om utsträckt ränlegaranti blifvit af Rikets Ständer lemuade utan afseende.
Uti ofvan anförda underdåniga skrifvelse af den 23 September 1856 hade Bolags-direktionen, förutom nyss omförmälda framställningar om förnyad ränlegaranti för jernvägs-anläggningen, jemväl alternativt hemställt att, med upphörande af allt slags län te-garant i å statens sida, men tillerkännande deremot åt bolaget af everdelig eller åtminstone till 99 år utsträckt besittningsrätt lill jernbanan, bolaget måtto undfå eli län af 1,600,000 R:dr Banko med samma ränta och amortering, som för det Gefle-Dalajernvägsbolaget vid sistlidne riksdag beviljade lån blifvit löreskrifna och under öfriga uppgifna vilkor.
Sedermera har likväl
Direktionen uti sin underdåniga ansökning af den 11 November nästlidne år, förklarat att. äfven om någon af de lörmåner, hvarom Direktionen under den 23 September 1856 hos E. K.
M:t gjort underdånig framställning, nemligen antingen en lörnyad riinte-garanli eller ett låneunderstöd, blefve af slaten beviljad, Direktionen likväl icke vågade hoppas att kunna fullborda jernvägs-arbetena, så vida icke ränte-garantien blefve på här förut omförmälda sätt förhöjd eller ock andra motsvarande förmåner kunde bolaget beviljas.
Då således Rikets Ständer, i fråga" om del sökta låneunderstödet sakna all annan ledning för bedömandet af hvad
Direktionens anspråk eller önskningar i denna del numera åsyfta, än Direktionens förklaring, att jernvägs-anläggningens fullbordande iöke kan anses betryggad med mindre, än att ett understöd beviljades, hvarigenom bolaget tillförsäkrades om enahanda förmåner, som den föreslagna förhöjda stats-garantien skolat medföra; men en så betydlig uppoffring af Statsverket för denna jernvägs anläggning, på grund af hvad Rikets Ständer här ofvan yttrat, ieke kan anses vara af omständigheterna påkallad, helst Statsverkets närvarande ställning svårligen skulle kunna|medgifva beviljandet ens af det låneunderstöd, hvarom
Direktionen först anhållit, hafva, vid sådant förhållande, Rikets Ständer funnit sig icke böra lemna bifall till de, i fråga om låneunderstöds beviljande åt meranämnda jernvägs-bolag. gjorda framställningar.
Direktionens underdåniga anhållan om återbekommande af den summa, 150,000 R:dr Banko, som ännu i Statskontoret innestår utaf de, jemlikt 4 § af bolagets privilegium, lill säkerhet för jernvägs-byggnads-arbetels fullbordande derstädes deponerade medel, så skulle ett sådant medgifvande ingalunda kunna ske, pä grund af någon statens förbindelse till bolaget.
De ifrågavarande medlen äro nemligen af bolaget nedsalta, “till säkerhet för jernvägs-arbetets utförande", och del i ofta åberopade § förekommande stadgande, att “derest jernvägs-anläggningen af bolaget icke inom stadgad tid fullbordas, bolaget till
Svenska staten förverkat det belopp af den nedsatta kapital-summan, sorn i Statskontoret vid den bestämda tidens förlopp ännu innestär“, lemnar icke något tvifvel derom, att dessa medel numera äro Slats-verkets tillhörighet .
Men oaktadt statens rätt i delta afseende är obestridlig, och återställandet till bolaget af det innestående depositionsbeloppet följaktligen numera ej kan betraktas annorlunda, än såsom ett anvisande af statsmedel till bolagets understödjande, synes likväl frågan om ett dylikt understöd ej böra bedömas helt och hållet från samma syn - Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse N:o 248. 221 punkt, som de af Direktionen gjorda och af Rikets Ständer redan pröfvade framställningar om ytterligare ränle-garanli eller andra förmåner för bolaget.
Om nemligen vid pröfningen af dessa sistnämnda frågor, hvilka åsyftat ordnandet för all framtid af förhållandena emellan bolaget och staten, Rikets Ständer ansett sig böra, med tillämpning af gällande bestämmelser, uteslutande fästa afseende på statens rätt och fördel, sä synas deremot, i afseende å bolagets nu ifrågavarande anhållan, äfven andra omständigheter kunna och böra tagas i betraktande.
Och då det ej kan förnekas, alt ifrågavarande depositionsmedel, fastän de numera hemfallit till staten, dock ursprungeligen varit bolagets egendom; då det är allmänt kändt, alt detta bolags oförmåga alt fullgöra sina ingångna förbindelser till någon del äfven härrört af sådane olyckliga tillfälligheter, som ej kunna föras bolaget till last, och då dessa förhållanden, — om de än icke kunna' föranleda till någon förbindelse lör staten att ersätta de förluster, som derigenom för bolaget uppkommit, — dock synas påkalla något deltagande för detta bolag, hvars verksamhet ej kan hafva varit ulan allt gagn för del allmänna, så hafva Rikets
Ständer härutinnan funnit talande skäl att ej påyrka en allt för sträng tillämpning af statens räll.
1 sammanhang med denna fråga hafva Ifikets Ständer tagit i öfvervägande den af Köpings stads Magistral och Borgerskap.?
Äldste hos E. K.
M:t framställda underdåniga anhållan, att af oivanberörde deponerade medel måtte fä innehållas en summa, svarande mot de kostnader, hvilka staden, lill följd af med bolaget ingånget aftal, rörande vissa arbetens utförande för den tillämnade jernvägs-anläggningen vid Köping, fått vidkännas, äfvensom alt staden måtte berättigas alt åtnjuta interesse å det innehållna beloppet samt få detta belopp sig tillerkändi såsom skadestånd, derest icke bolaget inom någon föreskrifven kortare tid sin förbindelse mot staden fullgjort.
Då emellertid ifrågavarande deponerade medel, enligt 4 § af åberopade privilegium, äro till Svenska staten förverkade, utan någon förbindelse å dess sida att till vare sig kommuner eiler enskilda återgälda sådana kostnader, som för dem uppkommit genom arbeten, företagna i följd af ingångna transaktioner med jernvägs-bolagel, en ansvarighet, som kunde blifva för Statsverket ganska kännbar, hafva Rikets Ständer, jemväl med afseende å del prejudikat för framtiden, som härigenom kunde irppstä, funrrit sig ej böra å berörde anspråk fästa afseende.
Mert fastän således det af Köpings stad emot
Statsverket framställda anspråk ej funnits böra af Rikets Ständer godkännas, enär det måste ankomma på berrtälde stad att emot jemvägsbolaget i laga ordning väcka och utföra dett ersättningstalan, hvartill, på grund af det gjorda altalet, staden kan anse sig berättigad, har likväl hos Rikets Ständer fråga uppstått, huruvida ej det allmännas fördel härvid kan befrämjas på samma gäng, som stadens interesse, derigenom att Rikets Ständer skulle, såsom ett ytterligare vilkor för oftanämnde deposilionsmedels fullständiga återställande lill bolaget, föreskrifva, alt järnvägsanläggningen bör fullbordas ända till staden Köping; hvilket synts så myckel mera lämpligt, som redan i oklrojen detta förbehåll är (åstadt ' vid utbekommande af halfva den deponerade summan.
Rikets Ständer hafva alltså medgifvit ålerlyflandel af de lill säkerhet för fullbordandet af jernvägsanläggningen mellan Köping och Hult i Statskontoret återstående deponerade medel på det sätt. alt bolaget eger att genast lyfta 150,000
R:dr och de återstående 75,000 R:dr R:mt, sedan banan blifvit öppnad för trafik til!
Hvad slutligen angår de delar af
Direktionens förrberörde särskilda framställningar och förslag, hvarom Rikets Ständer här ofvan ej utlåtit sig, såsom angående Köping-Hult-jernvägens förändrade riktning till Christinehamn, angående jernvägsbolagets bibehållande vid vissa förmåner och rättigheter m. m., så enär dessa framställningar 222 Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse i\.-o 249. dels måste anses hafva förfallit i följd af Rikets Sländers här ofvan anmälda beslut, dels ock ej synas vara af beskaffenhet alt nu påkalla särskildt yttrande å Rikets Ständers sida, hafva således dessa af Bolagsdireklionen väckta, men här ofvan ej särskildt omförmälda, frågor icke funnits till någon åtgärd ä Rikets Ständers sida föranleda.
Stockholm den 2 Mars 1858. X:o £4f*.
Uppläst och godkärult hos Ridd. och Adeln den 2 Mars issa.
Preste-slåndel den 2 — — liorgare-st andel den 2 — — Bonde-ståndet dea 2 — — Rikets Sliinders underdåniga Skrifvelse, angående vi/koren för lionsistorii bifall lill församlingens begäran örn erhållande af 4: de prof predikant i regatt pastorat. (Lag-Utsk:s Bet:de N:o 69.) S. A. K.
Ilos Rikets Ständer har i betraktande kommit, att sedan genom 1686 års kyrkolag frihet blifvit röstägande i regall pastorat till f orsak rad alt till kyrkoherde i underdånighet begära en annan prest, än den som biskopen föreslagit, hvilken församlingen ”förmenar vara dertill beqväm och förtjena!' komma i nådigt afseende”, så, och efter det befordringsgrunderne för prester i allmänhet blifvit närmare bestämda, vore uti Kongl. Cirkulär-Brefvel den 17 Januari 1755, rörande 4:de profpredikant qvalifikation, föreskri 1'vet, alt, då församlingen i regall pastorat hos vederbörande Konsistorium begär den 4:de prof-predikanlen, bör Konsistorium ”pröfva hans förtjenst och skicklighet, samt, i full den finnes jemlik med de föreslagnos, då en sådan begäran icke vägra; men i annan händelse densamma afslå, ulan att någon annan i hans ställe utse”. Expeditions-Utskottets Förslag■ till underd.
Skrifvelse, N:o 250.
223 Genom den fordran på jemnlikhet, som således inverkar på antagande af 4:de profpredikant, kan likväl ändamålet med den rätt, som i denna del blifvit församlingen förunnad, lätteligen komma att förfelas; och hafva Rikets Ständer, med afseende derå, för sin del, beslutat en förordning, hvarigenom, med ändring af hvad som finnes stadgadt i Kongl. Cirkulär-Brefvet den 17 Januari 1755 rörande de vilkor, hvarunder Konsistorium må bifalla en af församlingen i regalt pastorat gjord begäran om fjerde profpredikant, varder förklaradt all, såvida den, hvilken församlingen begär, innehar de egenskaper, som för befordran till befattning af ifrågaställa beskaffenhet erfordras, utgör den omständighet, alt han i förtjenst och skicklighet ej är med de å förslaget uppförde fullt jemlik, icke hinder emot bifall lill församlingens begäran.
Stockholm den 2 Mar* 1858.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 2 Mars 1858.
Preste-ståndet den 2 ' — — Borgare-ståndet den 2 — — Bonde-ståndet den 2 — — Rikets Sländers underdåniga Skrifvelse, med Reglemente för Bankens Styrelse och förvaltning.
(Banko-Ulskts Mern.
N:o 83.) S. A. K.
Med öfverlemnande af upprättadl Reglemente -för Rikets Ständers Banks styrelse och förvaltning, få Rikets Ständer i underdånighet anhålla, tilt E. K.
M:l i nåder täcktes låta till allmänhetens kännedom och efterrättelse kungöra de i berörde Reglemente befintliga nja eller förändrade föreskrifter, för hvilkas tillämpning sådant kan anses erforderligt.
224 Exp t: di liom- U ts k o tift s Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 251.
\:o 251.
Uppläst och godkänt hos Kidd. och Adeln den 4 Mars 4858.
Presle-slåndel den 5 — — Borgare-ståndet den 5 — — Bonde-ståndet den 5 — — Rikets Sländön underdåniga Skrifvelse angående slals-bidrag för enskilda jernv äg s-arfåiggningars företagande.
(Stats-Utsk:s Ull. N:ris 235, 269 oell 280, samt Först.
Stats-ölsk:s Meni. N:o 287.) S. A. K.
I afseende å åtskilliga, ännu icke företagna, enskilda jernvägs-anläggningar, om hvilkas understödjande med lån från det allmännas sida framställningar hos Rikets Ständer blifvit gjorda dels genom E. K.
M:ts under denna riksdag allålna nådiga Propositioner och skrifvelse!*, dels å enskild väg, få Rikets Ständer härmedelst i underdånighet sig yttra: l:o.
Angående anläggandet af jernväg mellan Hudiksvall och Dellens vattendrag.
Enligt de Rikets Ständers Stals-Utskolt tillställda handlingar, rörande denna jernvägs-anlägguing, för hvars verkställande E. K.
M:t i Sin nådiga proposition, angående Statsverkets tillstånd och behof, föreslagit ett lån å 240,000 R:dr R:mt, hafva anläggningskostnaderne för nämnde jernbana, hvilken skulle komma att gä från Hudiksvall förbi lastageplatsen Håsta-udde lill Forssa kyrka, blifvit af Majoren S. P. Bergman, uti deröfver under 1856 års sommar uppgjordt förslag, beräknade till 244,800 R:dr B:ko, derest banan afsåges att begagnas med hästkraft, och lill 505,700
R:dr samma mynt, om en lokomotivbana borde beredas, hvilken sednare banas anläggning med 4 fots spårvidd, enligt det förslag numera tillförordnade Chefen i norra väg- och vattenbyggnads-distriktet Kaptenen Cl.
Adelsköld, i Oktober månad nästlidne år algifvit, skulle medföra en kostnad af 560,000 R:dr Runt; utgörande den af honom föreslagna jernbanans längd 1 mil 700 fot.
Då, Expeditions-Ulskotlels Förslag lill underd.
Skrifvelse JS.-o 251.