Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
„ „ Canalen emellan Wenern och Erren . . „ ,, Wadstena hamn ,, Höganäs och Svinbodarne kan jag icke instämma, utan anhåller att få fästa Riks-Ståndens uppmärk samhet på följande förhållande. dr i,25o,ooo: — — 75,000: 5o,ooo: ■ 35,ooo: — — 3o,ooo: 267,000: — Strömsholms Canal och Sluss-verk.
Det gamla Bolaget har, såsom välbekant är, bibehållit en så hög taxa för transporter å canalen, att både Bruksegare och kringliggande orters befolkning, ansett fördelaktigare och beqvämare att landvägen transportera sine producter.
Icke allenast härigenom, utan äfven, genom Bo Bih. till R.
Prot. 1840 och 1841.; 4 Sami. 1 J/d. § Sand.
4 Iiäjtet, 2 IO Hor till Stals-Ut slottets Utlåtande, A7;o 455. lagets försummelse att underhålla canalen med reserv-fond, eller tillskott af egne medel, har det nödgats nu anlita Staten om bidrag till dess förbättrande, hvilket så mycket mindre bör ifrågakomma, som Staten från början bekostat canal-arbetet, och Bolaget tyckes af eget intresse hafva låtit canalen förfalla, i hopp att till dess reparerande njuta bidrag af allmänna medel.
Örn det nu icke vore fråga om annat än förslag till Statsbidrag åt canalens ändamålsenliga bättrande, vore det mindre anmärkningsvärdt, men då det ifrågavarande beloppet skulle anslås till anläggande af en ny canal bredvid den gamla, samt skäl icke blifvit anförde, hvarföre reparation af den gamla icke är verkställbar, anser jag mig, tilldess sådant blifver ådagalagdt, icke kunna medgifva något anslag till en ny canal med erforderlige slussar, lielst min öfvertygelse är och förblifver, att Bolaget handlat egennyttigt, då det efter afsalu af betydliga egendomar från Bolaget redan torde vara betäckt för sine hafde kostnader, och emedlertid, under det en ny canal gräfves på Statens bekostnad, för det betydliga anslaget af 5o,ooo R:dr, under i5 års tid, draga revenuen af den gamla.
Projectet kan väl vara godt, för dem, som derigenom vilja åtkomma
Sta tens medel, men missbilligas af det arma folket, som genom svett och möda i flera år underkastat sig en hög beskattning till fyllande af Statens behof, i hopp att en gång få njuta lindring i sina utgifter.
Genom de i vårt land alltför höga räntorne på Banco-Discont-lån, har folket hufvudsakligen bidragit till Bankens räntevinst, som, elter Utskottets tillstyrkan, till större delen begrafves i canaler och hamnbyggnader, under det fagra sken, att folket derigenom tillskyndas arbetsförtjenst, men likväl Bolag, sorn äro bildade af de mera förmögne, i sjelfva verket annammar folkets, på sätt nyss nämndt är, tungt hopsamlade medel.
Då jag således icke kan anse Staten skyldig att bygga en ny, så kostsam canal, som den ifrågavarande till hufvudsaklig båtnad för några Possessionater och Bruks-egare, afstyrker jag allt anslag till ifrågavarande canal-byggnad, och anser alldeles obehörigt, att hela nationen skall på sådant sätt skatta till ett ringa antal större producenter, hvilka sjelfve lör längesedan bordt inse följden af gamla Bolagets förfarande med vården af en communications-anstalt, af hvilkens bibehållande deras egendomars värde till stor del torde bero.
Forsshaga och De/e forss canal är ett arbete, som troligen för i5 år sedan kunnat gagna talrika menigheter och förhöja värdet af flera tusende tunnland skog, samt skulle blifvit det vackraste vattenverks anläggning i Elfdalen.
Men genom inställandet af det primitiva anslaget för den nu Hör till Stats-Utshottets Utlåtande, JV:o 455» ir mera i ögonen fallande planen att hylla Uddeholms Bolag, sedan det kommit i besittning af flere skogstrakter på tjugu mils afstånd från Uddeholm, har äfven hela denna canal nu egentligen blifvit ett föremål för några få Bruks-egares, och i synnerhet detta Bolags nytta, hvarföre företaget synes mig icke böra blifva understödt af allmänna medel.
Gråda canal anser jag vara ett af dessa företag, sorn så uteslutande afser några få enskildtas fördel, att jag äfven mäste inberäkna det ibland dem, som aldrig med Statsmedel böra utföras, och är det samma förhållande med canalen emellan Wenern och Erren.
Wadstena hamnbyggnad har Utskottet i första Utlåtandet afstyrkt, på skäl, som ytterligare kunna ökas, då man kastar en blick på chartan öfver Östergöthland; man skall lätt deraf finna, att för nästan hela provincens producter, communicationer med de vid canalen belägna hamnar äro vigtigare än de kusthamnar vid Wettern, hvilka endast tillåta en obetydlig del af landet att dit rigta sina varutransporter, hvilka landsorter i allmänhet göra vida bättre att med mindre djupgående fartyg underhålla gemenskapen med de större hamnarne vid canalens utlopp i Wettern.
Hamnen vid Höganäs har så påtagligen ett annat ändamål än handelns underlättande och sjöfartens betryggande, att deri redan finnes en tillräcklig: anledning för att icke dertill lemna Statsbidrag.
Det synes nog, att egentliga afsigten är att vid sundet få en örlogshamn, förmodligen för skärgårdsfartyg, ty en hvar, som känner belägenheten, strömsättningen, drifsandsbankerne vid denna del af kusten samt inloppets rigtning, kan lätt finna, att den aldrig, eller högst sällan, blir nöd-hamn eller lots-hamn.
Men hvarföre skall icke Regeringen då öppet säga oss det? hvarföre ej ådagalägga, att en sådan krigshamn kan vara af den vigt, att den motsvarar anläggningskostnaden, och de med en sådan oskiljaktiga befästningskostnaderna?
ty doljes det, är hamnen blott en föregående åtgärd, för att sedan kunna få ökade anledningar att visa vigten af dess befästande.
Är nu detta verkligen så väsendtligt för vårt försvar, hvarför icke rent utsäga det?
I sådant fall måste saken betragtas utur en annan synpunkt.
Men såsom en för handeln nyttig eiler för sjöfarten behöflig hamnanläggning, förtjenar den icke så stor uppmärksamhet.
Jag afstyrker allt anslag dertill, enär jag ingalunda vill ådraga mig skulden att hafva inledt Svenska folket i så öfverdrifna företag, som en lång följd af år komme att, i likhet med Carlsborg, kosta nationen årligen oerhörda Statsanslag.
Och 12 Hor till Stats-UIskottets Utlåtande, JV-o 435. ännu äc jag icke förvissad, att företaget är i något hänseende för fäderneslandet gagneligt, ej eller om de Nordiska Rikenas politiska fördel sådant påfordrar.
I de delar, hvaruti jag med Utskottets pluralitet varit af olika mening, reserverar jag mig.” Af Gustaf' Bernhard äppelqvist från Blekinge Län: ”Mot Högloft.
Stats-Utskottets heslut, rörande extra Statsanslag till vattencommunicationer inom Riket under Litt. G., går jag här att nedlägga min reservation af följande skäl:
Att då Rikets Ständer beslutat, alt
Bancovinsten skall användas till allmänt nyttiga företag, men Bonde-Ståndet, vid ålerremissen af Utskottets Betänkande, N:o 354, enhälligt yrkat, att med alla anslag under denna Litt. skulle anstå, och Bankens vinst fördelas emellan alla Rikets Län, i förhållande till folkmängden, samt att det skulle bero på Länets invånare sjelfve att använda de sålunda erhållande anslagen lill canalers gräfvande eller reparerande, hamnars byggande och iståndsättande, allmänna arbets-inrätlningars bildande, eller lill andra nyttiga företag, dem orten eller Länet vore bäst i tillfälle bedöma, Utskottet likväl, tvert emot Bonde-Ståndets beslut, gått till väga.
Utskottet har rm kastat alla tillgångarne i canaler och hamnar, utan afseende å den skada och orättvisa, som derigenom tillskyndas de orter, hvilka blifvit förglömde, samt att några provinser riktas och gynnas på andras och det allmännas bekostnad.
Utskottet har i detta Betänkande tillstyrkt enorma summor till eanaler och hamnbyggnadsföretag, utöfver hvad det i förra Betänkandet föreslog.
Huruvida dessa företag kunna anses allmänt nyttiga, öfverlemna r jag till rättvisa medborgares bepröfvande.
Bonde-Ståndet har ieke yrkat någon orättvisa, då det begärt, att Bancovinsten skulle fördelas emellan Länen, i förhållande till folkmängden; ty hvem skulle mera vunnit på detta beslut än städerne, som ha en stor folkmängd inora en liten krets, och deribland en stor del sysslolösa, som, snart sagdi, äro både sakna och hungriga.
Örn man, till afhjelpande af denna uselhet, antagit till fördelning den omnämnda Bancovinsten, såsom grundfond, för att inom städer och Län, dermed bilda arbtets-inrättningar, sorn kunnat emottaga de sysslolösa, osh förskaffa dem både arbete och föda, och såmedelst förekommit många laster och brott, som nu af nöden framtvingas; så hade medlen, i min tanke, varit långt bättre använde.
Vi hafva bär dagligen exempel på Stockholms gator, att sådane arbets-mrättuingar vore Hår till Stats-Ut slottets Utlåtande, N:o 455. af nöden, men städernas
Representanter hafva dock försakat det "oda anbudet i välgångens dagar, förglömmande den uslaste delen af nationen, och endast befrämjat Bruks- och andra intressen, som för större beqvämlighet önska eanalers uppgräfning eller hamnars inrättande, m. m., på landets gemensamma bekostnad.
Det synes, lindrigast sagdt, något besynnerligt, att Bonde-Ståndet, eller den jordbrukande klassen, som tillsläpper nära nog Jh:de!ar af alla skattebidragen, skall så styfmoderligen behandlas, då det är fråga om vinsters utdelande, att dess lott då skall blifva noll.
Detta förfarande styrker mig i den tron, att de, sorn ifrat för ökade anslag och beviljande af lån, endast haft sitt syfte att tömma tillgångarne, för alt göra Utgifts-afdelningens beslut om intet, deri tillstyrktes, att då varande behållningen af nära en million Riksdaler skulle emellan städer och Län fördelas; men är afsigten sådan, så må den stå för upphofsmännens egen räkning.
Nationen lärer ej underlåta att gifva dem det vitsord, de förtjena , och framtiden skall utvisa det allmänt nyttiga, sorn genom dessa beslut tillskapats."
Åf Peter Persson från Jönköpings Län r ”Emot Högloft Utskottets pluralitet, rörande det stora lånebiträde, eller rättare sagdt, Statsanslag lill Strömsholms canal, med alia flera dylika förslag till extra Statsregleringen, får jag mig reservera.
Stats-Utskottets pluralitet gjort så litet afseende på BondeStåndets motioner och önskan, att Bancovinsten skulle få utdelas gemensamt till alla Länen och provinser i Riket, då hvarje Läns-styreise inom sig sjelf fått anordna om användandet häraf till de nyttigaste företag, icke allenast lill vattencommunicationer, utan äfven lill sjöars, kärrs och mässars sänkning och jordens uppodling, som är alla näringars moder, och i första rummet bordt understödjas, och hvarigenom hvarje provins kunde beredas arbetsförtjenst åt alla nödlidande fattige medborgare, och hvarigenom det öfverklagade tiggeriet, lättja och brottslingar, som nu allt mer och mer uppfylla våra fängelser, kunde förminskas, och stor kostnad derigenom besparas för Staten.
Här bildas
Corn munal- och Fattig-styrelser till afhjeJpande af allt detta; men huru är det möjligt att afhjelpa denna stora förlägenhet utan några medel och utan att bereda arbetsförtjenst.
Bancovinsten är gemensamt tillkommen af alla låntagare i alia Rikets provinser, genom deras upplåning med räntor och strafl-räntor på de »4
Hör tilt Stats-Utskottets Utlåtande, JV:o 435. skuldsattes bekostnad, som nu till en stor del äro utfattige, och nu härigenom borde beredas arbetsförtjenst; men huru bar Böglofl.
Stats-Utskottets pluralitet uppfyllt denna Bonde-Ståndets gemensamma önskan?
Jo på några mägtigare förespråkares och Brukspatroners ådagalagda nit, som jag är frestad tro, räckt hvarandra handen, och nu för enskilda propinsers vinning, genom få rösters pluralitet, frånryckt jorden denna Bancovinst och nedsänkt den i canaler och hamnbyggnader, hvilket jag visserligen anser vara nyttigt, men kunde utan våda desse fleste företag uppskjutas till en kommande Riksdag, och stå tillbaka för det allmänna.
Jag anhåller derföre, att Rikets Högloflige Ständer ville mera fästa sin uppmärksamhet, i afseende på hela Bonde-Ståndets gemensamma och rättmätiga önskan, att flera Öfver flödiga och mindre nödiga anslag af denna extra Stats-reglering mätte afslås, så att endast Bancovinsten måtte få utdelas såsom lån, på lindriga vilkor, på samtlige Länen, hvarigenom både vattencommunicationer och andra nyttiga företag och uppodlingar kunna verkställas, och arbetsförtjenst beredas åt alla Rikets provinser.” Emot Utskottets beslut, angående aflöning för Styrelsen f ör allmänna arbeten: Af Peter Persson från Jönköpings Län, Anders Nilsson från Östergöthlands
Län, Anders Olsson från Stora Kopparbergs
Län och Nils Strindlund från Wester-Norrlands
Vid n:te pnncten, angående anslag till upprensning af Norrtelje Å. Af Herr Doctor Björkman: ”Jag anser Norrtelje stad hafva af Högloft.
Stats-Utskottet blifvit nog stjufmoderligt behandlad.
Hugnad 1826 med Kongl. Maj:ts Nådiga löfte om allmänt understöd, så vidt möjligt vore, till uppmuddring af den uti stadens fjärd utflytande ån och hamnbyggnad, lät staden 1831 på egen bekostnad af behörig person besigtiga och beskrifva belägenbeten samt uppgöra ordentligt kostnadsförslag.
Detta uppgick till 9,i5o R:dr, och staden åtog sig att deraf bestrida en tredjedel.
Sedan Länets Höfding benäget befordrat resultaten af dessa åtgöranden till vederbörlig ort, och under säker förhoppning om ärendets lyckliga utgång samt alltmera kännande behofvet af öppnad passage till hafsfjärden, skyndade staden 2:ne år derefter att göra någon början med det mödosamma arbetet, och användes då dervid, under 2:ne års ansträngningar, utom contante utgifter, öfver 2000 dagsverken.
Men den säkra förhopp - Hor till Sccits-Utslcottets Utlåtande, N.o 4^5. ningen oell den goda utsigten att se verket fulländadt, lärer endast varit en villfarelse.
Vid remissen till Rikets Ständer af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om Statsverkets behof och uti densammma åtföljande underdåniga Memorial från Stor-Amirals-Embetets 3:dje Afdelning af den 16
December iS3 g, befinnas ofvannämnde g,i5o R:dr uppförde till upprensning af Norrtelje å, men Höglofl.
Stats-Utskottet ansåg, första gången saken förevar, frågan ännu ej nog utredd; och efter nu erhållna vidare upplysningar samt, sedan Norrtelje stad, med beräkning af hvad redan är undangjordt och af hvad den genom ytterligare egna bidrag förmår åstadkomma, nedsatt sina anspråk till 6,000 R:dr, under vilkor alt dermed verkställa hela arbetet, bar Höglofl.
Utskottet återigen, med några få rösters pluralitet, afslagit stadens billiga begäran.
Arbetet står ofullbordadt, och kan alldeles icke af det ringa samhället ensamt bekostas, men är af stor vigt, ej endast för staden, utan ock för kringliggande kustförsamlingar, och ofta större transporter af säd från i staden belägna Kronomagazin.
Jag hemställer således vördsamt till Rikets Höglofl.
Ständer, om icke ifrågavarande oilicielt ådagalagda behof borde behjertas; om icke Norrtelje stads, under i5 år, på goda grunder byggda förhoppningar, borde uppfyllas; om icke ifrågavarande så ringa, men för ändamålet så vigtiga anslagssumma, 6,000 R:dr, under det inedgifna vilkoret, med största rättvisa och billighet, borde Norrtelje stad beviljas.’’ Häruti hafva Ilerrar Carlberg och Walley instämt.
Vid i5:de puncten, angående anslag till ombyggnad af Strömsholms canal och slussverk.
Af Herr Biskopen, m. m., Hedrén, med åberopande af hvad Afdelningen tillstyrkt, att nemligen 600,000 R:dr B:co måtte i Riksgälds-Contoiret afsältas, för att under id års tid, med upplöpande räntor, användas med 5o,ooo R:drs årlig utbetalning till fullbordande af Strömsholms Canalhyggnad.
Af Herrar Wedberg och Walley, Nils Persson från Örebro Län, Anders Nilsson från Östergöthlands
Län och Anders Olsson från Stora Kopparbergs
Vid canal. i6 lior till Stats-Utslollels Utlåtande, N:o 4557 Af Nils Persson från Södermanlands Län, Peter Persson från Jönköpings Län och IS ils Strindlund från Wester-Norrlands Län.
Firl 2o:de puncten , angående anslag för en canal emellan Hjelmaren ocli Wenern: af Herr Grefve v.
Platen, Herr Tersmeden j Biskopen, m. m., IIedrén-, Prosten yljzelius.
Af Herr Prosten Stenhammar: ”Jag instämmer med de flere Statsutskottets Ledamöter, sorn velat antaga.
Utgifts-Afdelningens förslag att tillstyrka Ständerna underdånig anhållan om närmare utredning af frågan ©m Svea canal och Nådig framställning till nästkommande Ständer, och reserverar mig emot det nu fattade heslutet.
Men jag erkänner mig tillika hafva h}'St den önskan, att af nu befintliga utomordentliga tillgångar, någon summa hade blifvit afsatt, för att användas till ytteiligare undersökningar och förberedande arbeten för ett företag, som framställer sig med så stora anspråk på nationel vigt både i militäriskt och ekonomiskt hänseende, att det icke torde i framtiden kunna afvisas.
Ju mindre det kan förmodas, att så stora besparingar snart skola ånyo vara att tillgå, sorn nu af Ständerne kunna användas; desto mera anser jag klokheten fordra, att de icke helt och hållet utdelas för visserligen i sin mon, likväl mer och mindre gagnelige, isolerade företag, men deremot det ostridigt lill sin betydelse för hela landet, allraslörsta lemnäs alldeles lottlöst.
Jag tror, att åtminstone öfverskottet af de till allmänna arbeten anslagna samlade medel, sedan de å extra Statsregleringen uppförda anslag utgått, borde för Svea canal reserveras, och tilläfventyrs öfverlemnas till Kongl.
Maj:ts disposition äfven före nästa Riksdag, i händelse de undersökningar och beräkningar, som till ämnets vidare utredning blefvo företagne, ledde till fullkomlig öfvertygelse om företagets vigt utur de stora synpunkter, från hvilka det framställes af många patriotiska män, och om dess utförbarhet hufvudsakligen efter de nu företedde planer och kostnadsförslag.” Af Herr Wedberg: ”Emot det beslut af Högloft.
Utskottets pluralitet, hvarigenom allt anslag blifvit vägradt för påbörjandet af arbetena å Svea canal, anser jag mig pligtig att anmäla en skiljaktig mening.
Den stora ekonomiska och commerciella nyttan i allmänhet af detta canalföretag, icke blott för 2:ne af Rikets största bergslager och fem de betydligaste landskapen, utan genom uppdrifven jernproduetion, industri, handel och näringar också för hela samhället, är redan så fullständigt och öfver - Ilör till Stats-Utskottets Utlåtande, No 455. »7 öfvertygande ådagalagd, att jag med skäl anser onödigt att dervid uppehålla mig.
Men ännu ojemnföiligt vigtigare är detta företag för nationalsjelfständighetens upprätthållande under ett krig med vår östra granne, då stängda hamnar och en tillintetgjord sjöfart i Östersjön hota att afbryta all export ifrån och all tillförsel till Rikets productrikaste landskaper, så vidt ej, genom sammanbindningen af Hjehnarens, Mälarens och Strömsholms canalverks transportsystem med Wenerns och Götha Elfs, en utväg öppnas för dessa provinser och hufvudstaden att, utan en öfverdrifven kostnad, öfver Götheborg verkställa utförseln af sina producter och förse sig med sina behof.
Utur denna synpunkt, och hvilken bestämmelsegrund för omdömet kan väl vara vigtigare elier ens i vigt jemnföras med national-oberoéndets bevarande, vågar jag derföre tro, att utaf alla allmänna arbeten, som nu äro i fråga och för hvilka anslag begäras, Svea canal är det angelägnaste och det, som minst tål uppskof, om Statens intresse, om hela Pxikets väl och sannskyldiga nytta i första rummet af Representanten skall afses.
På denna grund bör jag ock föreställa mig, att Rikets Höglofl.
Ständer så mycket mindre skola tveka att besluta detta företags utförande på Statens bekostnad och att anslå medel till dess påbörjande före nästa Riksdag, som, i fall arbetet derå icke förr än med år 1842 begynnes, efter Herr Öfverste-Lieutenant Mechanicus Edström, fullt tillförlitliga, utaf Chefs-Embelet för Valtenbyggnads-arbeten vitsordade kostnadsförslag, föga mer än 4°°.000 erfordras för arbetets bedrifvande till och med första året af nästinstundande Lagtima Riksdag, samt tillgångar till anslag för utförandet af denna arbetsplan ingalunda saknas, helst om det förslag till medels beviljande för Strömsholms slussverks ombyggnad, hvilket Höglofl.
Utskottets Afdelning hade uppgjort, skulle, såsom jag hoppas och önskar, blifva af Riks-Stånden godkändt.’’
Vid ivsta puncterij angående anslag för slussanläggningarne vid Forshaga och Deyeforss.
Af Herr Friherre Sprengtporten: ’’Under åberopande af min, Utskottets Betänkande, N:o 354, vidfogade reservation, får jag tillstyrka: atti stället för den, för ändamålet otillräckliga, summan af 75,000 R:dr, som blifvit anvisad för de båda slussanläggningarne vid Forshaga och Deyeforss, ett anslag af 60,000 R:dr, förutom 4>u0° jordersättningar, må beviljas för det af dessa företag, som försl kan komma till stånd, och af Bih. till R.
Prat. 1840 och 1841. 4 Sami. 1 Ajd'■ 3 Rand. 4 Haft. 3 Hor till Stals-Ulslcoltets Utlåtande, IV:o 455.
Maj-.t profvas nyttigast och nödvändigast, dock alt detta anslag icke må utgå lill högre belopp, än Co.ooo R:dr lör Deyeforss och 5o,ooo R:dr för Forsshaga, oberäknadt hvad, som erfordras för jordersältningar af dtn serskildt för detta ändamål anslagna summa; blifvande sålunda 10,000 R:dr Statsverket reserverade, för det fall, att slussanläggningen vid Forss liaga kommer i åtnjutande af anslaget.” Härmed har Grefve v. Platen sig förenat.
Af Herrar Anckarsvärd, von Troil, Biskopen, m. m., Hedrén , Prostarne Stenhammar och Östberg, Lector Laurenius och Herr Schartau.
Vid 22:dra punclen > angående anslag för Errens canal.
Af Herr Grefve von Platen: ’’Emot Utskottets beslut, i afseende å canalanläggningen emellan Wenern och Erren, reserverar jag mig å den grund, att jag befarar, såsom alltför sannolikt, alt det Bolag, som bildat sig till utförande af detta företag, heldre än att ingå på det af Utskottet föreslagna vilkor, kommer att öppna någon communication i denna rigtning i mindre seala, men ensamt för enskildes penningar, och hvaraf följden blifver, att dessa enskiidte skulle ega rätt, utan Statens mellankomst, bestämma afgifterne å en för en ej ringa allmänhet, icke allenast nyttig, men till och med nödvändig communications-linia.” Af Herr Biskopen, m. m., Hedrén, Prosten Stenhammar och Herr TVeclberg.
Vid 2y:de pundenj angående Statsbidrag för Linköpings hamnbyggnad.
Af Herr Nordvall: ”Emot Höglo fl. Utskottets fattade beslut i denna del, anser jag mig pligtig afgifva min vördsamma reservation.
Jag vill ingalunda neka, det ju Högloft.
Utskottet förfarit med den strängaste rättvisa, då Utskottet vägrat bifall till min begäran om utfående på en gång, af det till utgående under i5 år bestämde anslag för Linköpings hamnbyggnad , enär densamma, sådan den i motionen förekommer, verkligen åsyftar en förändring af ingånget contract, hvarigenom en ränteförlust för Staten skulle uppstå; men om än inga legala skäl förefinnas till ett resultat, sådant som jag önskade det, synes mig likväl, som flere mycket talande billighetsgrunder dertill icke saknats, och af hvilka jag här endast vill åberopa den: att Linköpings stad för sitt hamnarbetes fulländning, till följd af de menskliga beräkningarnes otillförlitlighet, blifvit betungade Tior till Stciis-Utslottets Utlåtande, N:o 455. »9 med en ulöfver första calculen till 10,791 R:dr B:co stigande utgift, och sålunda , i motsats till de släder och comrauner, sorn vid innevarande Riksdag hugnats med Statsbidrag för lika beskaflade ändamål, nödgas lill mer än |:de 1 ar deltaga i kostnaden för ett något tidigare företag, med den största ansträngning och omsorg ända hittills fortsatt, arbete.
Ännu mera sträng förefaller mig likväl Höglofl.
Utskottets vägran till antagande af Herr Major von Troils, under discussionen af denna fråga inom Utskottet, framställde förslag, nemligen att capitalisera summan efter 4 procents räntefot, och elter denna grund på en gång utbetala Statens, så väl i Kongl. Maj:ls Nådiga Bref, som i Utskottets förevarande Betänkande, godkända andel i kostnaden för ofvannämnde hamnarbete.
Förutan det mindre vigtiga skälet, att det vore lämpligare alt af nu befintlige än af möjligen blifvande tillgångar, gälda kostnaden för det arbete, som till sina väsendiligaste delar blifvit fulländadt under en redan förfluten tid, förefinnas 2:ne andre ännu mera vigtiga skäl för antagande af Herr Major von Troils förslag, men hvarvid Utskottet icke fästat någon uppmärksamhet.