Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Inträffa under riksdagens lopp ledigheter bland ledamöterne i Utskotten; då skola ock de så, som nu är sagdt, fyllas.
Hvardera Kammarens elektorer må inom sig ordförande välja. § 72.
Biksdagsman, af hvilken Biksförsamlingen omedelbart kan fordra redo och ansvar, må ej deltaga i val till elektor för Utskott, eller sjelf utses till elektor; men vare dock valbar lill ledamot af sådant Utskott, der för hans egna embetsåtgärder redovisning ej kan förekomma. Konstitutions-UlskoUets Memorial, N:o 12. 23 § 73.
Jemte elektorer för val af Utskott skola suppleanter utses till det antal, Kamrarne nödigt finna.
Är elektor af förfall hindrad att sitt åliggande fullgöra, inträde i hans ställe suppleant.
Val till ledamot i Utskott må ej anställas, utan att två tredjedelar af elektorerne eller suppleanterne tillstädes äro. § 74.
Ledamöterne i Utskotten ega inom sig välja ordförande och vice ordförande.
Innan sådant val skett, må den bland ledamöterne, som främst är på Första Kammarens vallista, ordförandens rätt utöfva uti de Utskott, som ständiga äro, och uti Utskott, som blott endera Kammaren utser, den, som främst är på listan öfver de dertill valde ledamöter. § 73.
Uti ständiga Utskotten tillsättes sekreteraren af Utskottet.
Öfrig betjening antages i dessa Utskott af ordföranden gemensamt med vice ordföranden och efter samråd med sekreteraren.
1 de tillfälliga Utskotten skola ledamöterne inom sig, för hvarje serskildt mål, utse en föredragande, som ock Utskottets utlåtande i samma ämne uppsätta hör, derest icke, med afseende å ämnets beskaffenhet, Kammaren finner skäligt bifalla, att Utskottet en sekreterare med nödig betjening till biträde antaga må.
I hemliga Utskottet förordnas sekreterare och annan kanslibetjening af Konungen. § 76.
Der så händer, att inom ständigt Utskott göromålen så ökas, att Utskottet dem ej fullgöra hinner; ankomme på Kamrarnes gemensamma beslut att antingen ledamöternas antal förstärka, eller ock, för vissa Utskottets handläggning eljest tillhörande mål, serskildt, för båda Kamrarne gemensamt, Utskott tillsätta. 1 de tillfälliga Utskotten må förstärkning beviljas af den Kammare, som Utskottet tillsatt. § 77.
Varder Utskottsledamot af förfall hindrad, att sin befattning utöfva, då skola vederbörande elektorer utse en suppleant, att under tiden hans ställe i Utskottet intaga. § 78.
' Har ledamot af Utskott två gånger efter hvarandra, utan laga förfall, från Utskottets sammanträden sig afhållit, anmäle ordföranden det hos vederbörande
Kam - 24 Konstitutions-Utskottets Memorial, N:o 12. mare, som då* efter omständigheterna, om inväljande af annan ledamot i Utskottet förordnar. § 79.
Alla Utskott skola, sednast inom fyra dagar från den, å hvilken de utsedde blifvit, i verksamhet träda, och de utlåtanden, som på dem ankomma, så fort ske kan, afgifva.
Om sammankomst och arbetstid för hemliga Utskottet bestämmer Konungen.
Örn Utskottens åligganden oell riksilagsärendeiias beredning § 80.
Konslitutions-utskottet tillkommer: att å lagtima riksdag infordra och granska de uti Statsrådet förda protokoll, med undantag af dem, som angå ministeriela ärenden och kommandomål, hvilka endast i hvad som rörer kända och af Utskottet uppgifna händelser kunna fordras: att pröfva anmärkningar, som antingen inom någondera af Kamrarne, eller af Riksförsamlingens revisorer uti deras berättelse om statsverkets tillstånd, styrelse och förvaltning, mot Konungens rådgifvare blifvit anmälde: att upptaga och utlåtande afgifva öfver frågor om ändringar i grundlag, hvilka antingen genom proposition af Konungen eller af riksdagsman blifvit väckta, eller ock Utskottet, för sin del, vill föreslå såsom högst nödiga eller nyttiga och möjliga att verkställa: och att granska Justilie-ombudsmannens lill hvarje lagtima riksdag afgifna allmänna redogörelse och årliga berättelse, äfvensom hans embetsdiarier och registratur. § 81.
Finner Utskottet, vid granskningen af Statsrådets protokoll, att någon Statsrådets ledamot, eller någon för tillfället förordnad föredragande, eller den embetsman, som i kommandomål Konungen råd gifvit, uppenbarligen handlat mot rikets grundlag eller allmän lag, eller tillstyrkt någon öfverträdelse deraf, eller underlåtit att göra föreställningar emot sådana öfverträdelser, eller dem vållat och befrämjat genom uppsåtligt fördöljande af någon upplysning, eller häfver den föredragande underlåtit att i de fall, § Regeringsformen förutsätter, sin kontrasignation å ett Konungens be<- slut vägra, då skall Utskottet öfverlemna anmärkningen derom, jemte de handlingar och grunder, hvarpå densamma sig stödjer, till Justitie-ombudsmannen, som åtal derå inför riksrätt anställer.
Anmärker Konstitutions-Utskoltets Memorial, N:o 12. 25 Anmärker Konstitutions-utskottet, att statsrådets ledamöter samfäldt, eller en eller flere af dem, uti deras rådslag om allmänna mått och steg icke iakttagit rikets sannskyldiga nytta, eller att någon föredragande icke med oväld, nit, skicklighet och drift sitt förtroendeembete utöfvat, ege då Utskottet sådant tillkännagifva hvardera Kammaren i det afseende <§ Regeringsformen omförmäler.
Finner Utskottet anledning att mot någon för statsutgifterna redovisande tjensteman yrka ansvar, ege rätt derom anmälan göra hos Riksförsamlingen, hvilken må, efter omständigheterna, det hos Konungen tillkännagifva; men ej må sådan tjensteman personligen inför Utskottet sill ansvar ställas, eller Utskottet i klander af Konungens anordningar ingå.
Ofver Justitie-ombudsmannens berättelser och redogörelse skall Utskottet utlåtande till Riksförsamlingen afgifva.
Finner Utskottet skäligt ogilla förslag till ändring af Grundlag, som af riksdagsman blifvit väckt, förfaller frågan; men Utskottet vare pligtigt skälen för sitt ogillande meddela åt den, som förslaget gjort, der han det äskar. § 82.
Stats- och Revillnings-utskottet tillkommer: att, i anledning af Konungens eller enskild motionärs ifrån någondera af Kamrarne remitterade förslag, utreda och föreslå så väl statsverkets inkomster och utgifter, som beloppet och fördelningen af den bevillning, hvilken finnes nödig; äfvensom att behandla frågor rörande Riksgäldskontorets förvaltning, inkomster och utgifter.
Ofver af annat Utskott behandlad fråga om allmänna inrättningar eller företag, som statsanslag erfordra, skall Stats- och Bevillnings-utskottet höras angående tillgångarne dertill. § 83.
Bankoutskottet tillkommer: att öfverse och sig utlåta öfver Riksbankens styrelse och tillstånd; och att hos Kamrarne föreslå, och i de ärender, för hvilka utskottet blifvit af Riksförsamlingen dertill bemyndigadt, sjelft gifva föreskrifter om Bankens förvaltning.
S 84- Ilemliga Utskottet eger med Konungen öfverlägga om de ärenden, hvilka icke till andra Utskotts befattning höra, och dem Han pröfvar böra hemliga bållås; dock håfve Utskottet ej magt att fatta något beslut, utan endast att till Konungen afgifva yttranden öfver de mål, Han detsamma meddelar.
Fröt. 1847 och 1848. 3 Sami. 8 Baft. & Konstitutions-Utskottets Memorial, N:o 12. § 83.
Ej må något Utskott, Konstitutionsutskottet och Bankoutskottet undantagna, väcka nya frågor till afgörande i Kamrarne, eller upptaga andra än de från dem hänskjutna ärender.
I frågor om Riksgäldskontorets förvaltning, inkomster och utgifter må Stats- och Bevillningsutskottet ock omedelbart förslag till Kamrarne afgifva. § 86.
Finner Utskott sig behöfva af någon Konungens embetsman, eller af något embetsverk, inhemta muntliga eller skriftliga upplysningar, eger Utskottet, genom sin ordförande, hos den statsrådets ledamot, som Konungen dertill vid hvarje riksdag förordnar, begära Konungens befallning till vederbörande om de äskade underrättelsernas meddelande.
Statskontoret, Banko- och Riksgäldsverken skola, i frågor om redovisning af medel, omedelbarligen afgifva alla äskade upplysningar.
Utskott må jemväl öfver ärenden, som under dess behandling äro, inhemta upplysningar af enskilde medborgare.
Anser Utskott nödigt att, till öfverläggning om något ärende af vigt, med annat Utskott sammanträda, skall sådant ske uti de ständiga Utskotten genom depute rade, på sätt Utskotten derom öfverenskomma, och uti tillfälliga Utskott, genom dessas sammanträde gemensamt.
Kamrarne ega ock sjelfva förordna om gemensam verksamhet för de af dem tillsatta tillfälliga Utskott.
Emellan hemliga Utskottet och annat Utskott ege sammanträde ej rum. § 87.
Talmännen, eller de, som deras ställen företräda, skola oförvägradt tillträde i Utskotten ega, dock utan rätt att i öfverläggningar eller beslut taga del.
I Hemliga och Bankoutskotten, der tysthetsed fordras, böra äfven de en sådan aflägga. § 88.
Omröstning inom Utskott anställes medelst slutna sedlar.
Af dem bör alltid en undantagas och förseglas, och öppnas endast i händelse rösterna, vid sammanräknandet, betinnas lika delade.
Hvarje närvarande ledamot, som ej af laga jäf hindrad är, skall i omröstningen deltaga.
Ledamot, som i Utskotts fattade beslut ej instämt, och vill sin serskilda mening hos Kamrarna tillkännagifva, ege rätt dertill medelst utdrag af protokollet, till Konstitutions-Vt s ko t te, ts Memorial, N:o 12. 27 hvilket han i sådant fall sin mening skriftligen aflemna bör.
Dock må Utskottets betänkande derigenom ej uppehållas. § 89 Utskott må icke fatta beslut, der ej minst tre fjerdedelar af ledamöternas antal tillstädes äro.
Utskottets expeditioner underskrifvas af ordföranden. § 90.
Utskotts sammanträde må ej utsättas för samma tid, Hamrarne äro till sammanträde kallade.
Vin ärendenas behandling i Hamrarne, oell om beslut derstädes. § 91.
Föredragningsämnen i Kamrarna äro: a) Konungens propositioner och skrif— velser; b) riksdagsmäns inom Hamrarne framställda motioner och förslag; c) Utskotts förslag och betänkanden; d) ärenden, som den ena Kammaren meddelar den andra genom protokollsutdrag. § 92.
Konungen låter, antingen å rikssalen, den dag då lagtima riksdag öppnas, eller inom åtta dagar derefter, till Riksförsamlingen afgifva proposition om statsverkets tillstånd och behof, jemte förslag rörande sättet att genom bevillningar fylla hvad staten utöfver de ordinarie inkomsterna erfordrar.
Vill Konungen sådan proposition å urtima riksdag aflåta; förhålles sammaledes.
Skrifvelser och propositioner i andra ämnen, af hvad innehåll de må vara, låter Konungen, när Han under riksdagens lopp så finner för godt, Riksförsamlingen meddela.
Alla Konungens skrifvelser och propositioner, som ej å rikssalen afgifvas, tillställas Riksförsamlingen genom en ledamot af statsrådet.
De skola åtföljas af statsrådets, och, då de angå ändring, stiftande eller upphäfvande af allmän civil- kriminal- eller kyrkolag, äfven af högsta domstolens yttrande deröfver.
Af statsrådets yttrande i hemliga mål erhåller Riksförsamlingen del endast af till- eller afstyr— kandet. 28 Konslitutions-Utskottets Memorial, N:o 12. § 93.
Konungens proposition, rörande statsverkerkets tillstånd och behof, skall genast till vederbörande Utskott hänvisas.
Ej må deröfver i Kamrarne öfverläggning dessförinnan ega rum.
Om propositioner rörande Grundlagsfrågor vare lag samma.
Om andra Konungens propositioner och skrifvelser galle hvad här nedan om behandling af allmänna frågor stadgadt är: dock så, att de ej afgöras må, innan Utskotts utlåtande deröfver är inhemtadt. § 94.
Riksdagsman ege rätt motioner och förslag framställa i den Kammare, han tillhörer.
De skola skriftligen i tre exemplar uppsatte vara, och innehålla utredning af de skäl, på hvilka de stödjas.
Åsyftar förslaget ändring, eller stiftande af lag, eller allmän förordning, eller annat allmänt stadgande, då skall ock förslag till dess ordalydelse meddelas.
I samma motion eller förslag måga ej frågor af olika beskaffenhet sammanföras.
Förslag, som flere än en riksdagsman undertecknat, må ej emottagas, utan så är, att de medlemmar af samma län, stift eller stad äro, och ärendet en ortens angelägenhet angår.
Riksdagsman, som förslag till ändring i Grundlag vill väcka; gore det omedelbart i Konstitutions-utskottet. § 93.
Förslag eller motion, som inom de första fjorton dagarne efter det riksdagen å rikssalen blifvit öppnad, väckas och så beskaffade äro, som i nästföregående § sägs, må Kammaren ej vägra till åtgärd emottaga.
Ej må, med undantag af Grundlagsfrågor, nya förslag, efter nämnde tid, af riksdagsmän väckas, utan så är, att de af redan fattade beslut, eller redan upptagna ärenden, eller under riksdagen inträffade händelser, omedelbarligen föranledas. § 96.
Vill riksdagsman i den Kammare, hvaraf han är medlem, anmälan göra, att statsrådet, eller någon dess ledamot, eller föredragande, sitt embetspligt ej vederbörligen iakttagit, då skall dervid endast följande ordalag begagnas: »Det är anledning till anmärkning mot statsrådet, eller den eller den ledamoten, eller föredraganden; hvarom remiss begäres till Konstitutions-utskottet, inför hvilket anledningen uppgifvas skall».
Sådan remiss skall genast och utan öfverläggning meddelas.
Konstitutions-Utskollets Memorial, N:o 12. 29 § 97.
Hvarje annan allmän fråga, hvarmed förstås sådant ärende, som kan eller bör under begge Kamrarnes öfverläggning och pröfning komma, skall, sedan den vederbörligen inkommit, först uppläsas, och, derest ej Kammaren enhälligt den till Utskott genast vill förvisa, på bordet ligga lill nästa sammanträde, då den, efter sin ordningsnummer, åter företagas bör.
Yrka då fern ledamöter, att den ånyo uppläsas eller bordläggas må till nästa sammanträde; bör det ej vägras.
Yid sistnämnda sammanträde skall fråga uppställas, huruvida remiss till Utskott bör ske eller icke?
Uppstår derom omröstning och vägra två tredjedelar af Kammarens närvarande ledamöter remiss; anses frågan för den riksdagen förfallen, och må en dylik under densamma ej vidare förnyas.
1 motsatt fall, skall den till Utskott förvisas.
Vill ledamot af Kammaren yttrande i frågan afgifva, att remissen åtfölja; ege dertill rätt, oell mlemne det skrifteligen till nästföljande sammanträde.
Angår frågan ändring eller stiftande af lag, eller allmän förordning, eller annat allmänt stadgande, och vill annan ledamot bättring i förslaget föreslå; då skall hans förslag, skrifteligen afgifvet, utan vidare omgång, till remissen läggas och till Utskottet insändas. § 98.
Ej må Kammare, annorledes än i nästföregående § är sagdt, allmän fråga, som af riksdagsmän blifvit väckt, till afgörande företaga, innan Utskott yttrande deröfver afgifvit.
Uppstår fråga, till hvilket Utskott ett mål hänvisas bör, kan en sådan blott för det sammanträdet på bordet läggas, och skall vid det nästföljande ovägerligen afgöras. § 99.
Utskotts betänkande öfver allmän fråga skall, ehvad Utskottet är af endera Kammaren eller båda tillsatt för ärendets afgörande, i begge Kamrarne föredragas.
Betänkanden från Kamrarnes gemensamma Utskott föredragas först i Andra Kammaren, och betänkande från Utskott, som blott den ena Kammaren tillsatt, först i denna. § 100.
När betänkande från Utskott inkommit, skall det, sedan det första gången blifvit föredraget, hvila på bordet.
Begära flere ledamöter att det, efter andra föredragningen åter må blifva bvilande; bör det ej vägras.
Men då det tredje gången förekommer, skall det till afgörande företagas. 30 Konstitutions-Utskotlels Memorial, N:o 12.
Frågor af annan än allmän beskaffenhet, äfvensom Utskotts förberedande hemställanden och förfrågningar må genast afgöras, derest icke någon Kammarens ledamot bordläggning begär.
Öfver alla på bordet lagda ärenden skall öppen förteckning med dertill hörande handlingar finnas i Kammaren att tillgå. § 101.
Då Kammare till öfverläggning samlad är, eger hvarje dess ledamot rätt att, ståeude och från sin plats, till protokollet fritt tala och utlåta sig i alla frågor, som under öfverläggning komma och om lagligheten af allt, som inom Kammaren sig tilldrager.
Hvar och en yttre sig i den ordning, han dertill sig anmält och uppropad blifvit.
Personligen förolämpande uttryck må ingen sig tillåta.
Sker det, eger Kammaren pröfva, huruvida den ledamot, som sålunda sig förgått, må af talmannen erhålla tjenlig föreställning eller varning, eller om saken bör till laga domstols behandling öfverlemnas, eller ock alldeles förfalla. § 102.
När ett ärende till slutligt afgörande företages, skola alla dertill hörande handlingar uppläsas, så snart någon ledamot af Kammaren det begärer.
Ej må något mål slutligen afgöras förr, än talmannen inhemtat, huruvida Kammaren anser öfverläggningen fulländad; börande derefter proposition justerad framställas.
Sedan talmannen förklarat, om han funnit propositionen med ja eller nej besvarad, må den eller de, som talmannen ansett öfverröstade vara, begära omröstning, och skall deu dem ej förvägras.
Underlåtes detta; må ändock den, som så för godt finner, låta sin särskilda mening i protokollet antecknas; men ingen må försöka att beslutet genom ny öfverläggning upprifva.
Begära en eller flere omröstning och afstå ej derifrån, bör omröstningsproposition, jemte tydlig kontra proposition, genast författas, justeras och anslås, samt omröstningen straxt derefter ega rum.
Proposition må ej göras, huruvida omröstas skall, ej heller omröstning derom ' tillåtas.
Omröstning skall alltid ske med tryckta och omärkta, enkla, slutna och hoprullade sedlar.
Hvarje ledamot beräknar dervid en röst.
Till undvikande af lika röstetal för ja och nej, skall, i mål, der blott enkel pluralitet erfordras, talmannen, vid hvarje omröstning, innan sedlarne uppläsas, en bland dem uttaga och genast förseglad aflägga.
Befinnas, vid sammanräknandet af de öfriga, rösterna lika delade, Konstitutions-Utskottets Memorial, N:o 12. 31 skall den förseglade sedeln öppnas och afgöra beslutet, men i annat fall genast förstöras. § i 03.
Då beslut öfver ett betänkande, eller öfver en af riksdagsman väckt fråga, skall fattas, bör första propositionen ställas på bifall till förslaget.
Besvaras denna med nej, och hafva anmärkningar i saken blifvit under öfvert läggningen gjorda, bör den följande propositionen i enlighet med dem uppställas.
Har ärendet under öfverläggningen blifvit skiljdt i flera delar, öfver hvilka serskilda anmärkningar blifvit gjorda, skall, när sådant äskas, proposition om hvarje del serskildt framställas.
På samma sätt förhålles, derest första propositionen om ett mål, som omfattar flere delar, blifvit med ja och nej besvarad.
Lagförslag, som flere afdelningar eller paragrafer innehåller, skall om det afdelnings och paragrafsvis under öfverläggning tagits och beslut först öfver hvarje paragraf för sig fattats, derefter till antagande eller förkastande i sin helhet framställas sålunda som ofvan är sagdt. § 104.
Talman må ej vägra proposition, utan så är, att han finner frågan bokstafligen strida mot Grundlags lydelse; och bör han skälen för sin vägran då alltid uppgifva.
Instämmer ej Kammaren med honom i begreppet härom och yrkar ändock proposition; ege han förklara öfverläggningen hvilande, och förvises då frågan till Konstitutions-utskottet, hvilket ofördröjligen bör inkomma med motiveradt och bestämdt utlåtande öfver frågans stridighet eller enlighet med Grundlagen.
Vid sådan frågas afgörande skall Utskottet vara fulltaligt.
Å hvad Konstitutions-utskottet förklarat icke vara mot Grundlag stridande, kan proposition sedermera ej vägras. § 103.
Ingendera Kammaren må, vid allmänna frågors afgörande, fatta beslut, derest icke två tredjedelar af ledamöternas antal äro närvarande. § 106.
Beslut, som Kammare i allmän fråga fattat, skall genom utdrag af protokollet Medkamrnaren delgifvas.
Har ärendet varit af Utskott handlagdt, skall ock detta om beslutet genom protokollsutdrag underrättas.
Vill ledamot, som i Kammares beslut ej instämt, sin särskilda tanka hos Medkammaren anmäla; ege dertill rätt och afgifve då sin serskilda mening skriftligen till 32 Konstitutions-Utskotlets Memorial, N:o 12. protokollet, hvarefter den genom protokollsutdrag Medkammaren delgifves.
Dock må icke beslutets afsändande af sådant skäl uppehållas. § 107.
Innan tre dagar förflutit, sedan ett af Utskott handlagdt mål till afgörande förevarit i ena Kammaren, må det ej i Medkammaren till pröfning företagas. § 108.
Gillar Medkammaren betänkande eller förslag, som endera af Hamrarne förut godkänt, utgör det Riksförsamlingens beslut. § 109.
Nu händer, att Kammare, som ett ärende sednare behandlar, utan att afslå förslaget, ej gillar de anmärkningar dervid, som Medkammaren gjort, eller ock linner andra vara att tillägga, må förstnämnda Kammare låta frågan hvila till annan sammankomst, och då i saken fatta sitt beslut, hvilket öfverlemnas till Medkammaren, som derefter eger samma beslut ulan förändring biträda eller afslå.
Anser den Kammare, som ärendet sednare behandlar, frågan vara af vigt och fordra närmare utredning, må den kunna ärendet återförvisa till vederbörligt Utskott, hvars nya betänkande i ämnet skall af Hamrarne företagas till ovilkorligt afgörande. § 110.
Stanna Hamrarne i olika beslut, eller afslår en af dem ett förslag, som Medkammaren antingen godkänt eller med anmärkningar öfverlemnat, eller afslår Kammare hvad Medkammaren, på sätt i nästföregående § sägs, till dess ytterligare pröfning bänskjutit; då skall förslaget eller frågan anses för den riksdagen hafva förfallit, utom i de fall, som i nästföljande tvänne §§ upptagas. § lil.
Förslag till stiftande, ändring, förklaring eller upphäfvande af Grundlag kan, sedan det af vederbörligt Utskott blifvit handlagdt, å samma riksdag af Hamrarne afslås, men icke slutligen antagas. Åsämjas ej Hamrarne om beslutet; förfalle frågan, om den af riksdagsman eller Konstitutions-utskott blifvit väckt.
Ilar frågan uppkommit genom proposition af Konungen, och någondera Kammaren Hans förslag gillat, då skall förslaget å nästa lagtima riksdag, utan någon ändring, Konstitutions-Utskottets Memorial, iV>o 12. 33 • •••' <». J 1 '-t - • £-i> ändring, å nyo pröfvas.
Lag samma vare, då hvardera Kammaren om bifall till ett förslag ense äro.
Varder förslaget då, medelst bifall af två tredjedelar af hvardera Kammarens samtlige ledamöter, antaget, blifver det Riksförsamlingens beslut.
Godkännes det icke med sådan pluralitet ordagrannt och i dess helhet, anses det hafva förfallit.
Beslut öfver hvilande (grundlagsförslag må ej till annan riksdag uppskjutas, med mindre Jtonungen och båda Kamrarne om uppskof ense aro. § 112.
Stanna Kamrarna i stridiga beslut uti frågor, rörande statsreglering och bevillning, eger Första Kammaren bos den A.ndra föreslå ändringar ej mindre i summornas belopp, än i grunderna för deras upptagande och fördelning.
Kunna Kamrarne sålunda sig ej förena om gemensamma beslut rörande anslag'och bevillning; då skall öfver det, som stridigt är, omröstning samtidigt i båda Kamrarne sålunda anställas, att Första Kammarens beslut upptages som ja-proposition och Andra Kammarens beslut som nej-proposition i hvardera Kammaren, och den mening, för hvilken de flesta rösterna, sammanräknade för bada Kamrarna, utfallit, utgöra Riksförsamlingens beslut.
— Vid sådan omröstning skall endast i x\ndra Kammaren förseglad röstsedel afläggas, och, i händelse rösterna finnas vara lika delade, öppnas för att afgöra frågan.
Frågor angående Riksbankens och Riksgäldskontorets förvaltning, inkomster och utgifter, såsom ock andra ärenden, som utan gemensamtbeslut ej kunna lemnäs, skola behandlas på samma sätt, som nu är sagdt. § 113.
Riksförsamlingen, eller dess Kamrar, må icke i Konungens närvaro öfver något amne rådpläga eller besluta. § 114.
En hvar af Statsrådets ledamöter ege uti Riksförsamlingens båda Kamrar rätt atti öfverläggningarne, men ej i besluten, taga del.
I de fall, då, enligt Regeringsformen, Statsrådets ledamöter uppdraget är att med Konungslig magt och rätt styra, må de Kamrarnas öfyerläggningar icke öfvervara. § US.
Uti mål, som personligen någon ledamot i Kammare rörer, må han väl i öfverläggningarne, men ej i beslutet, deltaga.
Bili. till it.
Brot. 1847 och 1848. 3 Sami. 8 Baft. 5 34 Konstitutions-Utskotlels Memorial, N:o 12. § 116.
Talmännen, eller, i händelse de af förfall hindrade äro, vice Talmännen ega att, hvar för sin Kammare, utfärda kallelse till sammanträden, ärendena derstädes föredraga, de yttrade meningarne upplaga, reda och framställa, göra propositioner för heslutens fattande, och vidmagthålta ordning vid sammanträdena, allt efter de föreskrifter, denna Grundlag innehåller.
Sjelfve ega de dock ej röst vid beslutens fattande och kunna ej heller något annat föreslå, än hvad som erfordras till verkställighet af Grundlagarna, Kamrarnas serskildta beslut, och Kamrarnes arbetsordning.