Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hos Ridderskapet och Adeln hai’ Grefve Gyldenstolpe, Anton, yrkat, att, då krutförsäljningsmedlen äro en Statsinkomst och denna inkomst således bör af Rikets Ständer regleras, Stats-Utskottet måtte hos Rikets Ständer föreslå det pris, hvartill krutet bör försälja*, serdeles som
Utskottet förmodas hafva tillgång till de handlingar, som erfordras för att kunna beräkna kostnadernc för kruttillverkningen; men i den händelse Utskottet och Rikets
Ständer icke vilja taga befattning med ett sådant bestämmande, har Grefven ansett, att
Utskottet bör uppgifva hvad som skall förstås med salpeterns medelvärde i handeln, enär denna vara icke Cnnnes på Svenska handelsvågen; hvarjemte Grefve Gyldenstolpe föreslagit, ”att underdånig anmälan hos Kongl. Maj:t måtte göras, det försäljningspriset å krut skall bestämmmas till det belopp, sorn det kostar Kronan.” Uti Bonde-Ståndet har Riksdagsfullmägtigen Anders Danielsson från Elfsborgs Län, biträdd af Riksdagsfullmägtigen Anders Andersson från Westerås Län, yrkat, att kruttillverkningen måtte lemnäs fri, så snart nn gällande Contract med Krutbruken upphöra, och derefter för Statens räkning endast finnas dels ett tillräckligt upplag af färdigt krut, som genom viss årlig försäljning och ny upphandling hålles i ständigt brukbart skick, samt dels ett behöfligt salpeterförråd magasineras, på det vid krigstillfälle de ytterligare beliofven af krut säkert må kunna afhjelpas.
I anledning af hvad sålunda inomijtvänne Riks-Stånd anfördt blifvit, har Utskottet funnit sig böra förklara, det Utskottet visserligen anser R.
St. ega obestridlig rätt att bestämma priset å krut, enär de för samma vara inflytande medel tillhöra Stats-Verket och bland dess påräknade inkomster finnas upptagne; men, då detta pris bör grundas på tillförlitliga beräkningar öfver kruttillverkningskostnaderne, och hvilka beräkningar af Utskottet svårligen med erforderlig noggrannhet kunna uppgöras, anser Utskottet det afsedda ändamålet lika väl kunna vinnas derigenom, att endast grunderne af Rikets Ständer bestämmas, hvarefter krutpriset till siffran af vederbörande Etube ts-Ver k kan beräknas och uppgifvas.
Utskottet får dock, till ytterligare förtydligande och närmare bestämmande af dess förra förslag, tillstyrka, att redactionen deraf erhåller följande ordalydelse: att Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att försäljningspriset å krut årligen bestämmes till det belopp, som krutet af de serskilda slagen kostar Kronan, men med afdrag af skillnaden emellan salpeterns lösningspris och dess medelvärde i handeln under föregående året, elier det, hvartill den kunde införskrifvas, i fall salpetern vore, emot •Siats-Utskottets Memorial
N;o 277. erläggande af i5 procent a-f värdet i tull, till införsel i Riket tillåten.
Beträffande hvad sora inom Bonde-Ståndet blifvit anfördt rörande en fri kruttillverkning; så får Utskottet upplysa, att ännu omkrig 12 år återstå förrän nu gällande krutbruks-contract tilländalöpa.
Utskottet, som således tror det ieke vara angeläget, att Rikets Ständer nu fatta något beslut i detta ämne, vidblifver sin förra tillstyrkan; det Utskottet saknar skäl alt för närvarande tillstyrka, att kruttillverkningen må genom enskilde personers försorg fritt få verkställas.
Stockholm den 27 September 1834- N:o 277..
Ankom till Exp.-TJtsk. den 3o September.
Memorial, med förslag till samman jemkning af Riks-Ständens skiljaktiga Beslut, i frågan om räntan å Upsala Acadenues skuld till Riksgäldskontoret, under det beviljade anståndet med årliga Capital-afbetalningarne.
(R:gs A.) Uti det under N;o 117 afgifne Betänkande, i anledning af Kongl. Majrtrs Nådiga Proposition N:o 6 till Rikets Ständer, angående afskrifning af Upsala Academies skuld till Riksgälds-Contoret för ett erhållet lån, till fullbordande af det nya Bibliolhekshuset i Upsala, hade Utskottet föreslagit, det mätte Academien beviljas 5 års förlängdt anstånd med de föreskrifne årliga capital-afbetalningarne geller från elen 1 Januarii i834 intill den 3i December )838^), samt derjemte iijuta befrielse ifrån erläggande af all ränta å hela återstående lånet under samma tid; men hvarefter de för capital-afbetalningarne och räntans erläggande först bestämde föreskrifter skulle komma att åter inträda i verksamhet.
— Detta Betänkande bifölls af Ridderskapet och Adeln den 5 och afPiesle-Ståndet likaledes den 2 Junii; men återremitterades med anmärkningar från Borgare- och Bondestånden.
Och sedan, genom Utlåtandet N;.o 226 öf - 6 Ståts-Utskottets Memorial N.o 277. ver dessa anmärkningar, Utskottet ansett si* böra vidM.Y Betänkande, så har, enligt ankomne ProlocoHsutdrae af Jrn* ^ ,■°,rra Augusti, Borgare-Ståndet bifallit Betänkandet N:o lin med d*nT" *1S'.i,dne att Ståndet ansett den af Utskottet tillstyrkte befrielcp r \ foraildn’n8> sala Academies umförmälde skuld ,,11 r.„t. , Up. sorn förunnas med capital-afbelalningarne icke hön „ anstandstid, Bonde-Ståndet .f.l.gif ej mindre afskrifning af återstående capiialet, utan äfven den af Sim» TT, tillstyrkta prolongation^ af betalnings-terminerne, jemte den Ii k lT* tillstyrkta eftergiften å räntan. ' likaledes
Vid detta förhållande har således det af Utskottel fö. od med capital-afbetalningarne blifvit bifallet af 3*,ie Stan i •
T "d fräsa följaktligen, är afgjord; I,raren,ot i afseende påb.
Veise!, , ' “ tas erlägagnde under anståndstiden två Stånd ci . ran“ ak.iga beslut.
Och fär Utskottei bb uda i ^
Stånden att förena sig med Ridderskapet och Adeln sfmtP * ,°n, Men skulle detta förslag icke antagas utan f,ä<n Presle-Standtt. *•».- •« h tet i sådant hänseende föreslå följande Utskot Voteringsproposition; Den, som bifaller, att Upsala Academie befrias från ,3n( de å dess skuld till Riksgälds-Contoret under det An t f,da»S^a,,- fern ärs förlängd, anständ med de föreskrift tÄ,7 garne (eller från don , Januarii 1834 intill den 3| dLbI/‘.gm voterar Ja; ecemnet iS38j), Den det ej vill voterar
Nej ; Vinner Nej , kommer all fråga om befrielse från räntas att förfalla. a” rSntas ^laggtndt Stockholm den 26 September 1834. Ståls-Utskottets Utlåtande N-0 2jS. 7 N:o 278.
Ankom til!
Exp.-Utsk. den r October.
Utlåtande, i ättledning af Friherre Ehrenborghs motion, alten del af anslaget å g:de Hufvud-Titeln måtte användas till amor Lissementsfond för län, sorn borde upptagas för att användas till jordbrukets ocb näringarnes c 3 Vid föredragning lins Ridderskapet och Adelil af Stats-Utskottets Betänkande N:o 87, innefattande förslag till reglering af Stats-Verkets utgifter under nionde Hufvud-Titeln, har Friherre Ehrenborgh väckt fråga om Titelns anslagssummas användande, till större eller mindre del, på ofvannämnde sätt, med begäran, att frågan derom matte af Utskottet tagas i öfvervägande i sammanhang med den då förmodade återremissen å berörde Betänkande; men sedan detsamma af 3:ne Riks-Slånd blifvit bifallet, har Friherre Ehrenborgh, C. EF., med stöd af Riksdagsordningens 56 §, väckt följande motion, i anledning af det anslag
Utskottet tillstyrkt för nämnde Hufvud-Titel, nemligen ”att Utskottet måtteunderdersöka huruvida, för att lyfta Sveriges jordbruk och näringar från den låga. ståndpunkt hvarpå de befinna sig i jemförelse med andra länders, det icke skulle vara lämpligare och hastigare ledande til! målet, att använda mer eller mindre del af dessa näringars anslag till ränta och amortissement för ett af Riksgälds-Contoret upplånadt capital, alt hållas Kongl. Maj:t tillhanda i den mon näringarne deraf blifva i behof, än att, såsom nu, till förlag använda sjelfva eket alltför otillräckliga capital3iislaget; och att, i händelse Stats-Utskotlet, efter noggrann undersökning härom, skulle finna förslaget antagligt, Utskottet ville hos Rikets Ständer föreslå det tillägg vid Statsregleringen: att Riksgälds-Contoret berättigades upplaga lån emot räntebärande ouppsägbara obligationer, och Kongl. Maj:t lemnades tillstånd att deraf disponera så stort belopp, som Kongl. Majit för näringarne ansåge erforderligt och som, efter uppgjord och gillad plan till ränta och amortissement, Conloret för lånesystemels behöriga fonderande och säkra amorterande finge af årliga anslagen innehålla. ” Och har Friherren, såsom skäl för denna af honom framställda motion, hufvudsakligen anfört: alt i ett land som Sverige, der näringarne under secler blifvit vande att förses med förlags-capital af Staten, antingen direct eller genom Bankens försorg, vore det, efter Friherrens 8 Stats-Vtsholtels Utlåtande N.o 0.78. tanka,-ett vådligt experiment att alldeles öfverlemna dem åt sig sjelfve och sina egna kraftutvecklingar, i synnerhet vid en tidpunkt, då en förestående realisation o vilkorligt fordrar, att Banken, så småningom, skiljes från sitt hittills åliggande förlagsbestyr och innan ännu enskilda credit-anstalter hunnit bildas; att man sålunda måste försöka ått sätta Staten i tillfälle att lemna förlag på annan väg, än den man hittills begagnat; att då det icke torde kunna nekas, att det varit RiksgäldsContorels-och Bankens Sedel-emission efter 1789 ooh 1809 årens krig, som lyftat vårt lands jordbruk och näringar till den ståndpunkt de nu innehafva från en ännu lägre, men denna lyftning skett på bekosthad af myntets värde och följaktligen äfven på deras, hvars förmögenhet bestått i samlade capital, rättskänslan och omöjligheten att nu göra med Banken hvad man fordom gjorde tvingade äfven oss att förr eller senare beträda den bana, som andra Stater redan beträdt, den nemligen att begagna crediten,
der capital-förmögenheten är otillräcklig; och ändtligen att, likaså gifvet det är att den allmänna crediten är mindre behöflig der den enskilda crediten är utvecklad och consoliderad, lika nödvändigt är ock, att der detta icke är fallet, hvilket Friherren ansett förhållandet vara med Sverige, vidtaga sådana åtgärder, hvarigenom den allmänna kan begagnas så, att den kommer näringarne tillgodo, utan att menligt inverka på någon serskild samhällsclassj och utan att erfordra skattebidrag.
Ur dessa synpunkter har Friherre Ehrenborgh framställt ofvanberörde motion, under yttrande tillika af den öfvertygelse, att, med användande af de anslag, som redan blifvit anvisade för jordbruk och näringar, man under annan form skulle kunna i större scala komma dem tillhanda och alstra resultat, hvarigenom capital skapades, som återverkade på det allmänna välståndet och såmedelst småningom beredde minskning i skattebördorne i samma mon, som ,nya källor bereddes, hvarutur inkomster kunde inhemtas. Jemte det Friherre Ehrenborgh vidare yttråt, det han ansåg den af honom framställda grundsats böra tillämpas på alla de anslag, som Staten lem nar för produetiva föremål, och således önskade, att Rikets' Ständer ville besluta om enahanda systems antagande för det anslag, som Banken lemnar till odlingglån, har Friherren ytterligare dels tillagt, att, om äfven (}:de Hufvud-Tileln, på sätt under discussionen i ämnet blifvit yltradt, redan vore så upptagen af anvisningar till bestämde ändamål - Stals-XJtskotUls Uttåland* N.o 278. 9 damål, att den icke lemnade medel till förslagets utförande, grundsatsen i allt fall, om den gillades, kunde tillämpas i den mon anslaget funnes sådant medgifva, dels oek förklarat, det Friherren vore tillfredsställd, äfven om motionen nu icke medförde annan verkan, än alt först inom Utskottet och sedan inom
Representationen föranleda en grundlig behandling af den frågan, huruvida icke Stals-crediten, såsom en häfstång för välståndet, bör användas lill näringarnes understöd.
Och har Friherre Ehrenborgh, lör att i åskådlig form framställa resultatet al förslagets tillämpning, tillika vid motionen bifogat en så lydande Tableau: 1:0 Jag antager, att af Titelns anslag kunna 100,000 R:dr göras fruktbärande genom utlemnade lån till jordbruk och näringar och alt dessa lån gifva i ränta ecb amortissement 6 procent, så är titelns inkomst 6000 R:dr utom det årliga anslaget.
Samma inkomst uppkommer antingen räntan är å 5, 4 eiler 3 procent, så vida blott amortissementen deref ter lämpas. 5 procent och 1 procent i amortissement, 4 procent oehs procents amortissement, 3 procent och 3 procents amortissement, o. s. v. 2:0
I detta fall kan Titeln upptaga genom Riksgälds-Contoret årligen ett lån, stort 100,000 R:dr, och använda della belopp till sådane induslriela företag, som icke återgifva ränta, t. ex. till canaler, hamnar, väganläggningar, utflyttningar, afvilti ingar o. s. v., ty de 6000 R:dr, som dertill åtgått i räntor, återfås genom räntorne på Titelns fordringar. 3;o För att se huru detta system slår ut under tidens lopp, antager jag, att det är uppgjordt efter 5 procents ränta och Fprocents amor tissement, och alt det således är slut på år samt att man dermed efter denna tidrymd upphörde.
Efter första året har då Titeln, i stället för att utgifva 100,000 R:dr, utgifvit 200,000 R:dr; a:dra året, i stället för 200,000 R:dr, utgifvit 400>0o° R-'dr; 3:dje året, i stället för 3oo,ooo
R;dr utgifvit 600,000 R:dr och efter enahanda system slutligen, i stället för alt lemna näringarne i ett för allt en sammanlagd summa af 3,700,000 R:dr på 3^ år, hållit dem tillhanda 7,400,000 Rtdr, hvaraf halfva summan 3,700,000 R:dr utgör räntebärande obligationer, circulerande i landet. 4:0
Det 37 året börjar skulden minskas med detTörsta årets skuld och Titelns behållning är derutöfver 3,700,000
R:dr uti accumulerade fordringar.
Hvarje följande år minskas skulden med 100,000
R:dr, hvaremot Dih. till R.
Fröt. 18 3 4. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 2 36;Le Häftet. 10 Stats-Utskotlets Utlåtande N.o 278.
Titelns behållning ökas med räntan af 3,700,000 R:dr eller å 5 procent med i85,ooo R:dr utom de årligen ifrån Slaten iingående 100,000 R;dr, eller tillsammans a85,ooo R.-dr, derifrån dock ränta å den återstående skulden bör dragas. 5:o
Vill man vidare fortsätta systemet, kan man, i stället att förut hafva opererat med en årlig inkomst af 100,000 R:dr, nu göra det med liela beloppet 280,000 R:dr, med afdrag af räntan å återstående skulden, och under nya 37 år efter samma princip utgifva räntebärande papper, till belopp af circa io,5oo,ooo R:dr, under det Titelns belopp uppbringas till lika belopp, hvarigenom näringarne sålunda erhålla icke mindre än 21 millioner Rfdr. 6:0
Använder man nu genast eller ifrån början i5o,ooöR:dr, i stället för de af mig endast påräknade 100,000 R:dr, så ökas alla de af mig visade resultat med 5o procent; man kan då använda 3oo,ooo R:dr till näringarne, årligen utställa i5o,ooo R;dr i Stal.spapper och småningom ända till 37;de året öka Statspappers-capilalet till 5,55o,ooo R;dr. 7:0
Man kan således, följande detta system, först understödja näringarne med ett dubbelt så stort capital, som Staten nu dertill använder, och derförutan öka rörelsecapitalet med 5 millioner räntebärande papper utan att det ringaste öka skatterne. 8:0 Jag har här beräknat
Titelns fordringar såsom gifvande 5 procents ränta, hvilken måhända kan anses för hög, men jag har å den andra också beräknat ett lika stort motsvarande capital såsom icke gifvande någon ränta.
Det är klart, att dessa, båda element kunna mo difiera hvarandra.
Man kan minska räntan ined en eller annan procent på ena sidan och lägga en lindrig ränta å flen andra, antingen å det liela eller å en del, hvarigenom det ena ersätter det andra.
Alla sådana modificationer af systemet beror af Styrelsen att vidtaga, principen är endast här antydd, som bör följas. 9:0
Om odlings-lånefonden öfverflyttas ifrån Banken lill RiksgäldsContorets disposition och användes efter enahanda grundsatser, så skulle jordbruk och näringar erhålla större tillgångar än de sannolikt pålänge kunna absorbera.
Vid den i detta ämne hos Ridderskapet och Adeln förefallne discussion, har motionen af en del Ledamöter blifvit understödd, men af andra åter bestridd; och Friherre Cederström, Jacob, har å nyo framställt det förslag han i sammanhang med frågan om Nionde HufyudTitelns reglering afgifvit, eller att det årliga anslaget måtte icke, såsom Ståts-Utskottets Utlåtande N.o 27<9.
11 hittills skett, bortgifvas utan i stället utlånas, väl utan ränta men med skyldighet för låntagaren, att efter 3:ne års förlopp återbetala en åttondedel om året Friherre
Cederström har tillika uppgjort en jemförelse emellan bägge förslagen, utvisande alt, då, enligt Friherre Ehrenborghs förslag, man med ett årligt anslag af 100,000 R:dr, efter 3t års förlopp, användt för näringarne 7,400,000 R:dr, och att Staten då har en skuld af 3,700,000 R:dr, som likväl motsvaras af utestående fordringar, skulle åter efter Friherre Cederströms förslag, med ett årligt anslag af 120,000 R:dr, 17,000,000 vara använda och Titeln hafva en behållning af mer än 6,000,000 K:dr, men ingen skuld; hvilket förhållande närmare utvecklas af den Utskottet lillhandakomne Tableau, utvisande tillgångarnes oupphörliga tillväxt derigenom, att allt hvad som utlånas skall återbetalas och att utlåningssutnnian årligen ökas med hvad å förut meddelade lån inbetalas.
Delta, med hvad mera de remitterade handlingarne innehålla, har Utskottet tagit i öfvervägande och får nu, i den ordning de i motionen förekomma, besvara de framställda frågorna, nemi. 1:0 angående p:de Hufvud-Titelns anslagssummas användande till ränte- och amortissementsfond för upptagne lån till näringarties befrämjande, samt 2:0 huruvida i allmänhet Statens Credit bör användas till näringarnes understöd.
I förra fallet torde det vara nog att upplysa, det nämnde HufvudTitels anslag till största delen utgå för sådane ändamål, hvilka icke genom meddelade lånebiträden skulle kunna uppfyllas.
Ulflyltningsbjelp vid laga skiften i samtlige provincerne, afvittringskostnader i Norra orterna, refoch skatllä^ningskpslnader, storskifteskostnader i Dalarne, kostnader för flygsandens hämmande i Halland och flerestädes, för Sjö-Chartse-Yerkets fullbordande och för väganläggningarne uti Norra orterne m. m., äro allt utgifter, hvilka kunna lika litet genom meddelade! lånbiträden bestridas, som det vore lämpligt, alt på sådant sätt tilldela premier för lärftstillverkning, för för bemödandet att befordra nyttiga näringsgrenar uti provincerne.
Till förenämnde ändamål, och hvaraf större delen äro genom gällande allmänna Författningar förvandlade till bestämda behof eller af enskilde påräknade rättigheter, har hittills, på sätt af den bilagde förteckningen kan inhemlas, af Nionde Titeln årligen disponerats öfverhufvud.90 å 100,000 R:dr, utom hvad som, lili följd af bristande tillgång eller genom ouppfyllde formaliteter, uppskjutils till kommande år.
Beloppet af dylika uppskjutne utgifter, men hvilka dock ovilkorligen skola utgå, utgjorde vid 1833 års slut i45,ooo R:dr, hvilken summa innevarande år troligen kommer alt j-tterligare ökas, j,2 Stats-Utskottéh Utlåtande IV.o 2j8.
Sedan Rikets Ständer nu ökat anslaget under denna Hnfvud-Titel, blir det en möjlighet, att sistnämnde utgifter under kommande 5 år kunna bestridas, men medtaga då årligen vid pass 3o,ooo Rrdr.
Kär desssa summor äfvensom anslaget till Institutet på Degeberg med 5,00a Rrdr årligen afdragas från den af Rikets Ständer för Hufvud-Titeln anslagne summa, 153,ooo R:dr, så återstår till Kongl. Majrts
Nådiga disposition årligen en summa af vid pass 20,000 Rrdr eller föga derutöfver.
När dertill kommer, att, utom ofvanuppräknade utgifter,, af Titelns tillgångar de senare åren blifvit d isponerade till Helsingborgs hamnbyggnad 20,000 Rrdr, och att, när denna nu är färdig, rnånga dylika behof är o befunne nödige och böra i moa af tillgångarne uppfyllas, men härtill erfordras en penningeutgift, som ej kan inskränkas till blott ett lånbiträde, hvars belopp skulle återfordras, så finner man häraf omöjligheten att, åtminstone för närvarande och intill nästa Riksdag, disponera någon betydligare del af g:de Hufvud-Titelno anslag på det sätt Friherre Ehrenborgh föreslagit, äfvenså litet sorn på det sätt Friherre Cederström ifrågaställa 2:0
Tid efter annan hafva mindre summor från gide Hufvud-Titeln utgått, såsom lån till befordrande af nyttiga företag i industrielt hänseende och vid 1833 års slut egde Titeln utestående fordringar till en sammanräknad summa af 48, igo Rrdr; men dessa försträckningar hafva varit till ett alltför inskränkt belopp, för att kunna betydligt inverka p& näringarnesförkofran, elter för att kanna stadga omdömet i den framställda hufvudfrågan, om Statens Credit bör användas till näringarnes understöd.
I delta hänseende hyser Utskottet den öfvertygelse, att näringarnes förkofran hufvudsakligen hvilar på näringsfrihet och näringsshicklighet, och' att, der icke några band äro lagdo på näringarne för att tvinga dem in uti vissa former och der kunskap och insigter finnas, der förvärfvas äfven genom flit och sparsamhet de capital, som äro nödiga för industriens stigande utveckling och hvilka ensamt grundlägga rfkedomarne.
Yäl kunna genom låneb it raden, de raå utgå på ett sätt eller på ett annat, de skattdragandes eller äfven kommande- siägters flit och sparsamhet genom StatsCrediten begagnas- såsom capital för utvidgandet af de serskilda näringar man vill gynna; men ovisst blir, under sådane förhållanden, huruvida desse capital frambringa någon beståndande välmåga, om icke de ofta bortsmälta utan att qvarlemna annat än skyldigheten att erlägga ränteoch capitalafbetalningar samt om, äfven då de uppfylla det med dam åsyftade ändamål, de icke tillbaka hålla andre gagneliga näringar, hvilkas utveckling utan hinder af onyttiga band öfverlemna® att fortgå i den natur - » Stats-Utskottets VHatande if.o ijg.
1 3 liga ordnirrgsom, enligt hvad erfarenheten visat, säkrast leder till verklig och varaktig förkofran.
Deremot lemnar den enskilda erediten, under ett orefnadt myntväsende och under ändamålsenliga lagar, ett t j enl i gt och kraftigt understöd åt näringarne att framgå i utveckling r mon af stigande skicklighet, ökad afsättning och tilltagande behof, utan alt gifva rum för andra missbruk än dem, sorn bestraffa sig sjelfve.
Utskottet medgifver väl, att för närvarande, innan den enskilda crediten hunnit rälta sig efter de nya förhållanden, sorn genom den beslutade realisationen eller myntbestämningen uppkomma, Statens credit till itäringarnes bispringande kan påkallas; men som detta förhållande är en följd af öfvergängen från ett tillstånd till ett annat, tror Utskottet äfven, att åtgärderne i detta afseende böra inskränkas inom de biträden, hvartill Rikets Ständer linna, att Bankens Lånerörelse kan lemna utväg, och hvilken utväg är vida skrljd från d»»r «« «*g «•»> skattebidrag grunda näringarne» förlagstillgångar.
De tillgångar, som på detta sätt beredas, böra och kunna, enligt Utskottets tanka], med största gagn användas till befordrande af sådane ändamål, hvilka, ehuru ej direct produetiva, likväl äro vilkor för de produetiva näringarnes förkofran, men, begagnade såsom förlag för näringarne, blifva de alltid otillräckiiga och ofta, blott medel att gynna sådane näringsgrenar, hvilka, i följd af dryga tillverkningskostnader, sakna den uppmuntran, sorn finnes i en god afsättning, och hvilka således egentligen ej kunna anses vara naturliga för vårt land eller våra samhällsförhållanden»
Under tillämpning af dessa i-'korthet framställda allmänna åsigter, anser Utskottet sig icke kunna understödja den af Friherre Ehrenborgh framställda motion.
Stockholm den 29 September iS34;. lUo 279.
Ankom till Éxpi-Utsk. dea 1 Oclober.