Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I det föregående torde tillräckligt talande skäl redan vara anförda till stöd för Utskottets åsigt, att
Banken till betryggande af sin vexlingsförmåga alltid bör ega erforderlig tillgång pä sådana papper, sorn, i händelse af behof, kunna å utrikes ort lätt förvandlas till silfver, äfvensom att obligationer, utgifna på Svenska språket och i Svenskt mynt, icke uro härtill användbara, emedan desamma svårligen och åtminstone icke utan betydlig förlust kunna alvttras annorstädes uu inom landet, hvar J C? * igenom Banken väl sättes i tillfälle att förminska sin sedel-ansvarighet, men icke att förstärka sin metalliska fond.
Rikets Ständer hafva ock uti 176 § al Banko-reglementet föreskrifvit, att Banken skåll, så vidt sig göra låter, ständigt innehafva 6,567,500 R:dr i latt realisahla räntebärande förbindelser, men så länge den ojemförligt storsta delen af Bankens tillgäng i obligationer är af den beskaffenhet, sorn nyss omförmäles, kan denna föreskrift icke anses vara iakttagen.
Ett tillfälle att at Banken förvärfva sådana förbindelser, sorn i åberopade § afses, i utbyte mot redan iniiehäfvande obligationer, hvilka icke kunna till ofvan uppgifna vigtiga ändamål användas, erbjuder sig nu du Svenska Staten står i begrepp att upptaga lån mot obligationer, ställda i utländskt mynt. och delta gynnsamma tillfälle bör, enligt Utskottets tanke, icke lemnäs obugugnadt.
Beloppet a!
Riksgälds-kontorets till Banken utfärdade obligationer för de lill 1808—1809 arens krigskostnader af Banken l^rskjutna medel utgjorde vid nästlidne års slut 5,300,000 H;dT, och örn dessa oblU 72,666: 67. 175,888: — 327,618: 35. 122,395: — 14 Banko-Utskottets Utlåtande M 17 gationer med tillägg af sä stor del af de f Bankens ego varande Arméens Ackordsamorterings-fonds obligationer, som funnes erforderlig för alt uppbringa summan till 4.000,000 R:dr, konverterades till obligationer, utfärdade för det utländska länet och sålunda realisabla pä ilen utrikes penningemarknaden, borde derigenom
Bankens fördel och säkerhet tvifvelsutan i väsendtlig mån befrämjas.
Genom denna konvertering skulle det utländska länet val komma att nominell ökas med 4,000,000 R:dr utöfver den summa, som pröfva» nödig att upptaga för jernvagsarbetenas fortsättande, men någon ökad upplåning utom landet biefve dock icke häraf en följd.
Först i den händelse att Banken nödsakades att utrikes realisera större eller mindre del af de ei hållna obligationer ne till den metalliska kassans förstärkning, skulle ökad skuldsättning utomlands till motsvarande belopp uppkomma; och i fall omständigheterna tvingade Banken alt verkställa en sådan upplåning lärer det vara klart, alt denna borde lättare och med större framgång kunna utföras genom att för ändamålet använda nyssnämnde obligationer än om Banken, utan att ega tillgång på valutor af dylik beskaffenhet, skulle söka att begagna ilen i Banko-reglementets 114 § anvisade utväg att å utrikes ort upplaga lån eller bereda sig kreditiv-rätt.
Icke eller från Stats-verkets sida synes någon betänklighet böra möta för antagande af det framställda lörslaget; men dä det är möjligt, att de utländska långifvarne såsom vilkor för Bankens deltagande i länet utan motsvarande förbindelse att för de erhållna obligationerne tillhandahålla valuta, betinga att dessa obligationer icke skola få på den utländska marknaden spridas förr är* måhända ett eller annat år efter lånets afsiutande, anser Utskottet verkställigheten af det ifrågasatta utbytet böra ankomma på de bestämmelser, som i läne-kontraktet meddelas beträffande tiden för Bankens rätt att obligationerne i berörde afseende disponera, så alt Banken kommer att behålla de till utbyte (öresiagna förbindelserna intilldess nämnde dispositionsrätt öfver de nya stats-obligationernc för Banken inträder.
På grund häraf tillstyrker Utskottet vördsamt o:o att det ifrågavarande utländska lånet måtte bestämmas nominelt till 4,000,000 R:dr Runt mera än som behöfves för fortsättning af Stålens jernvägsbyggnader. hvilka 4,000,000 R;dr i obligationer lemnäs till Banken i utbyte mot dels det återstående beloppet af Riksgälds-konlorets räntebärande obligationer, som finnes i Bankens ego, dels så stor del af Banken tillhöriga Arméen» Ackords-amorterings-fonds obligationer, som efter uträkning erfordras för att fylla ofvanniimnde summa, 4.000.000 R:dr R.mt; dock att delta utbyte ej får ske förr än Banken, enligt det med de utländska långifvarne afslutade kontrakt, egor rättighet att omförmälda obligationer å den utrikes marknaden disponera.
Stockholm den 7 Februari 1860 Banko-Utskottets Utlåtande M ti.
Reservat loner: vid 2:dra punkten: af Herr Friherre Stiernstedt, A. IF.: »Då ja" na går alt reservera mig emot Utskottets beslut i afseende pä Bankens deltagande i del blifvande nya jernviigs-länet, vill jag först redogöra för min uppfattning af huru
Bankens ärligen samlade vinstmedel böra användas.
Detta anser jag böra ske pä ett sätt, alt det förnämsta ändamälet med Kiks-bankens hela tillvaro, eller dess förmåga att kunna upprätthålla del efter många svårigheter och uppoffringar för 30 år sedan ändtligen åter stadgade myntvärdet, ma ovilkorligen för all framtid vara betryggad.
— Så länge dock våra banklagar befinna sig i det skick, som för närvarande är händelsen, och särdeles så länge den nuvarande 72 § Regerings-fortnen ' fortfarande förblifver gällande, finner jag ej mer än ett säkert och osvikligt medel alt under alla förhållanden betrygga Bankens förnämsta åliggande, att alltid kunna vid anfordran med silfver inlösa sina sedlar, och detta medel, hvarigenom Banken göres oberoende af alla slags brytningar och vexlingar, vare sig i politiskt, kommersiell eller industriell hänseende, det är alt bringa Bankens metalliska valuta mot dess sedelstock i ett sådant jemtivigtsförhållande, att af sedelstocken den överskjutande del, sorn under alla förhållanden icke kan anses vara lör allmänna rörelsen ovilkorligen nödvändig, må helt och hållet vara motsvarad af metallisk valuta, vare sig i Bankens hvalf eller ännu bättre i allmänhetens händer.
Ett sådant jern n vigtsför halla tide anser jag för närvarande ingalunda cga rum.
Om man går tillbaka till 1830 års riksdag, dä sista realisationen beslöts och vår ännu gällande mvntbestämniugs-lag stiftades, så finner man huru i samma års banklag försigtigheten då ansågs fordra, att den metalliska valutan borde förhålla sig till sedelstocken som minst 3 lill 8.
Sedan man intill 1834 års riksdag, oaktadt många bemödanden, icke lyckats att uppbringa delta förhållande högre än till något öfver 1 till 2, sattes realisationen i verkställighet genom Bankens öppnande lör silfvervexling den 1 Oktober 1834.
Redan i 1835 års
Bankoreglemente finnes förhållandet mellan silfvervalutan och sedelstocken vara förändradt till minst 2 mot o, hvarvid det förblef till 1845 års riksdag, då det lättberäkneligare nu gällande stadgandet infördes af metalliska valutans bestämmande till minst 10 millioner, och att utöfver silfvervalutan högst 30 millioner fick i sedlar utgifvas, Härigenom var sålunda en möjlighet medgifven af metalliska valutans förhållande till sedelstocken som 1 till 4.
Rikets Ständer ansågo sig då tvungne lill bestämmande af förstnämnde under kritiska tider alltför vådliga förhållande mellan silfver och sedlar, emedan missgynnsamma konjunkturer, särdeles de i Finland utelöpande Svenska sedlarnes iulösen 1841, 1842 och 1843 till belopp af mellan 6 och 7 millior - 18 Banko-Utskottet* Utlåtande JYs it. ner R:dr R:mt, hade nedtryckt metalliska kassan 1844 tili omkring 12 millioner R:dr R:mt, hvaremot Bankens sedelstock samma år uppgick till 38 millioner och Privat-bankernes till 6 millioner R:dr allt R:mt
Detta missförhållande mellan silfver och sedlar
Iean för närvarande ega rum i än högre grad, när man besinnar så väl att
Privat-bankernas sedelstock nu är åtminstone fyrdubblad emot hvad den var 1844, som ock att jemlikt 172 § af nu gällande Banko reglemente eo summa af 3,800,000 R:dr B:rot Iean utgifva»] utöfver maximum', af 30 millioner B:dr R.mt.
Jag anser således ®U, för åstadkommande af det utaf mig nödvändigt ansedda jemnvigtsförhållandet mellan Bankens metalliska valuta och dess sedelstock, Bankens för de sednast förflutup 3mp åren samlade vinstmedel böra företrädesvis användas för en sådan småningom skeende indragning af Bankens utelöpande sedlar, att maximum deraf, utöfver metallisk valuta, stadnar vid 23 millioner R:dr R:mt.
Intilldess ett sådant förhållande inträder, anser jag under nu varande lagstiftning för
Banken alla andra åtgärder för realisationens fortfarande betryggande vara i mer eller mindre mån endast palliativer, för det afsedda ändamålet tillfyllestgörande endast så länge icke någon verklig och stark brytning inträffar, som tar i anspråk Bankens förmåga att invexla sina sedlar, samt så länge en fortsatt skuldsättning i utlandet är möjlig, hvarigenom en vexeltillgång för silfver» anskaffande kan beredas.
Ehuruväl jag förutsett att detta under närvarande förhållanden enda rationella medel för realisationens betryggande, hvarken i Utskottet, likasom ej heller inom Riks-Stånden hade att vänta framgång, så har jag dock här velat öppet uttala min fasta öfvertygelse härutinnan, i hopp att åtminstone någon gång i framtiden man antingen må andra Bank-lagstiftningen till ett bättre, eller ock vidtaga åtgärder i nu antydda rigtning, för att en stats-bankrutt må med mera säkerhet än nu kunna förebygga».
Det är för öfrigt anmärkningsvärd!, att flere representanter, både inom och utom Banko-Utskottet, medgifvit rigligheten af den nu utaf mig uttalade grundsatsen, meri finna densamma för närvarande icke kunna utan olägenhet för affärslifvet utföras, enär derigenom en »strypning» skulle orsakas.
Men huru kan med något verkligt skäl denna förskräckande besvär jnings-formel nu finna någon rimlig tillämpning, då förutsättas kari, att ett utländskt statslån kommer till det belopp indragas, att den derigenom beredda vexel-tillgången skall fullkomligt ersätta den minskning i rörelse-kapitalet, som den af mig förordade åtgärden skulle lörorsaka.
Delta väsentliga skäl emot den i öfrigt rigtig ansedda åtgärden torde således böra förfalla.» af Herr Aderman, F.: »Då Stnts-Utskoltets Betänkande, i fråga om beloppet af det lån, sorn bör sökas utrikes för att bereda medel till bekostande af Statens jernvägsbyggnader, innefattar bffall till Kongl. Älajrts i ämnet afgifua nådiga Propo* sition, Banko-Utskottets Utlåtande M 17. sition, enligt hvilken, under förutsättning att Banken skulle häri deltaga för 4 millioner, och 9 millioner af utrikes länet användas till liqvid af återstoden å det i början af år 1858 i Hamburg kontraherade lånet å 12 millioner, den utländska skuldsättningen skulle inskränkas til! 7 millioner R:dr R:mt, kan jag för min del icke biträda Banko-Utskottets nu afgifna förslag.
Af skäl, till cn del af mig redan anförda inom det Riks-Stånd jag tillhör, hvilka skulle blifva för vidlyftiga att i en reservation fullständigt framhålla, anser jag så val med afseende å landets flnanciela ställning som ock med Statens rätt förstådda fördel mest förenligt, att Staten under nu existerande förhållanden bor afstå från alla försök att upplaga ett inhemskt lån, och att den utländska upplåningen bör omfatta ej blott det beiopp 25 millioner, som Kongl. Maj:t föreslagit att för jernvägsbyggnader användas under nu förestående statsreglerings-period, utan derutöfver 10 millioner, eller det belopp, sora, enligt uppgift, erfordras för att fullborda de beslutade hufvudstambanorna.
Med en inskränkning af utländska skuldsättningen till 7 millioner, hvaraf sannolikt aldra största delen kommer att användas för liqvid af jernvägs materiel, som måste upphandlas utrikes, uppstår föga eller ingen indragning af iånet, beredande en vexeltillgång, den Banken kunde tillegna sig för ökande af sin metalliska kassa vid inträffande behof; och måhända intagas i kontraktet med de utländska fordringsegarne sådana vilkor i afseende på tiden för spridande af de obligationer, Banken genom sitt deltagande i lånet skulle erhålla, alt Banken, som pä förut bestämda terminer borde för obligationerna utgifva sina sedlar, icke kan, i händelse af behof, samtidigt å utländska fondmarknaden realisera ifrågavarande obligationer.
Jag vågar alltså, oaktadt jag till fullo instämmer i Utskottets yttrande om den säkerhet och den användbarhet dessa obligationer under allmänna förhållanden ega, icke biträda det slut, hvari Utskottet slädnät, utan hade Utskottet, enligt min åsigt, hos Rikets Ständer bort anmäla, att om Rikets Ständer gilla det af Stats-Utskotlet framställda förslag, icke något af Bankens räntevinst kan till deltagande i det utländska statslånet användas, men att ett sådant användande, utan fara för Bankens realisations-förmåga, kan ega runi till ett belopp af 5 millioner, om det utländska lånet bestämmes nominelt till 25 millioner, och af Bankens hela upplupna oanvända vinst med 6 millioner, i fall det utläudska lånebeloppet nomi-* nelt fastställes lill 55 millioner R:dr.» Uti Herr Åkermans reservation hafva instämt Herr Grefve Lewenhaupt. C. 31. C., Herrar Lagercrantz, C. G. och Bogeman, C. A., samt Herr II.
P. \V. Gahn. af Herr Björnstjerna, 0. 31., som, instämmande i Herr Åkermans reservation, likväl ansett sig icke kunna obetingad t medgifva, att det i utländskt mynt stålblå lånet till Statens jernvägsbyggnader bör företrädesvis bestämmas lill så högt belopp som 35,000,000 R:dr.
Prat. 1S59 & ISOG. 6 Samt. i Afd. 10 Hafi. 3 IS Banko-Utskottets Utlåtande 17. af Herr Dokfor Sandberg: »Såsom en af de motionärer, hvilkas förslag till Banko-vinstens användande blifvit underkände, torde jag i en reservation få utveckla min mening.
Det är rigtigt och ostridigt att Banko-vinsten icke kan användas til! förstärkning af silfverfonden vid andra tillfällen, än då kursen medgifvcr vexelköp.
Men en sådan konjunktur är just nu för handen.
Vexlar köpas och metalliska fonden vexer.
Hvarpå denna förhanden varande vexeltiilgång grundar sig, hörer ej hit att undersöka, endast vexlarne äro säkra.
Denna tillvext minskar dock icke sedel-ansvarigheten, ty vexlar köpas nu alltid för nya Bankosedlar.
Banken ökar sin reela tillgång, men endast, genom att för hvad den erhåller utgifva nya skuldsedlar, hvarigenom den icke blir rikare.
Om deremot någon del af Banko-vinsten dertill användes, så förminskades det maximum, hvarmed sedelstocken öfverst ige r metalliska valutan, och Banken vunne en verklig konsolidering.
Icke heller skedde härigenom någon strypning. ty vinstmedlen, som nu ligga i reserv-fonden, komme genom vexelköpen åter ut i rörelsen.
Att härli!! använda en eller åtminstone en half million af de såsom Banko-vinst influtna sedlarne borde, efter mitt förmenande, Banko-fullmägtige ofördröjligen bemyndigas.
Detta är hvad min vördsamma motion innehåller och åsyftar, och icke egentligen inköp of reaiisabla obligationer förr än i andra rummet och efter noggrann pröfning.
Ett par ord torde derföre ock tillåtas mig alt nämna om förträffligheten af de Stats-obligationer, som Banken nu skall erhålla af Riksgälds-kontoret, hvarutinnan jag icke kan dela Utskottets åsigt.
Jag vill dock nu icke fästa mig vid det sätt, hvarpå Staten förut har betalt sina län af Banken, ej heller vid det stora företräde, som dessa nya Riksgäldssedlar skola hafva framför de gamla, dem Banken blef tvungen att utan ersättning iidösa.
Dessa nya på stora valörer har den åtminstone fått inlösa pd förhand.
Dessa obligationer i utländskt mynt skola vara förträffliga till Bankens konsolidering, ty när behof uppstår att förstärka Bankens siifverfond, så kunna de utan omväg på utländsk ort realiseras till silfver.
Meri när ett sådant behof uppstår, så är penningenöden stor i landet.
Då uppkommer ett allmänt behof både för Hvpotheks-föreningarne och andra verk att få sälja Svenska obligationer.
Den utländska penninge-marknaden blir deraf öfverfylld, och följden blir att de falla i vanpris.
Utskottet säger väl, att deras värde skall upprätthållas derigenom att
Banken kan uppträda såsom både säljare och köpare.
Det förekommer mig dock något svårt att inse, huru det skall blifva möjligt för Banken, när den för sitt sjelfbestånd blir nödsakad att sälja sina obligationer, att på samma gång uppträda och inköpa dem för att upprätthålla deras värde.
— Härtill kommer ännu en Banko-Ulskottets Utlåtande JY2 il. 19 omständighet.
Om den utländske långifvaren betingar sig det vilkor, att de Statsobligationer, som han erhåller, först skola försäljas innan Banken får utbjuda någon enda of dem hon innehar, so kunna dessa sednare kanske icke pä 3 å 4 år blifva realisabla til! något pris, och hvad nytta har då Banken of dem, om under liden det aldra största behof af metalliska fondens förstärkning skulle uppstå?
Jag skulle likväl afven för min del velat bifalla, att 4 millioner af Bankovinsten öfverlemnas till Statsverket i utbyte mot dylika obligationer (ty de måtte väl ändå kunna tillskynda Banken någon större fördel, än om Banko-vinsten, såsom förr har skett, helt och hållet bortskänktes til!
Statsverket), om endast dervid kunnat fästas det vilkor, att den öfriga delen af det utländska lån, som nu skall upptagas, icke måtte öfverstiga 9 millioner R:dr B.mt.
Dessa äro nödvändiga, ty 4 2-millioner—lånets återstod kan icke utan alltför stor svårighet på annat sätt under innevarande år liqvideras.
Hvad som deraf är utlånad t inom landet kan derefter användas lill jernvägsbyggnadernas fortsättning, och när 4 3 millioner således blefvo tillgängliga för detta ändamål, borde detta vara nog intill nasta riksdag.
När lån skalf upptagas, bör väl en klok man tänka på den möjliga utväg han har att kunna betala, och derefter rätta både lånets storlek och det arbetsföretag, som med lånet skall verkställas.
Jag vet vä! att detta icke tillhör Banko-Utskottet att omorda ; men det kan dock icke förnekas, att, liksom stats-skuld trycker landet, så är ingenting farligare för realisationen, än utländsk skuld i allmänhet, och faran vexer I jemnbredd med skulden, då jag omöjligen kan antaga hvad erfarenheten hos oss vederlägger, eller alt välståndet vexer och exportens öfverskott utöfver importen tilltager i samma män som flere utländska lån upptagas och landet allt mera skuldsättes hos utländningen.
— Den genom utländska lån onaturligt ökade penninge-tillgången skall hädanefter såsom hittills föranleda stora stals-anslag till hvarjehanda föremål — den skal! underhålla ett öfverflödigt lefnadssätt — befordra en deraf förorsakad import af utländska varor — uppmuntra svindlande spekulationer — uppdrifva varupriser och egendomsvärden samt tvinga oss att fortfarande upptaga utländska lån till dess kreditens ankartåg brister och en ny Stats- eller Bankbankrutt står för dörren.
Slutligen synes mig, att till föjd af det vidsträckta bemyndigande, som 3:ne Riks—Stånd gifvit Utskottet, att yttra sig öfver hela Banko-vinstens användande, anledning hade varit alt förklara, det Utskottet anser sig icke kunna något föreslå i afseende på den återstående delens användande, ulan i sammanhang med regleringen så väl af Bankens tåne- och k red iliv-rörelse, som af dess sedelstock och öfrige till Bankens hufvudsakliga ändamål hörande frågor.
Det af Herr Grosshandlaren Wallenberg inom Banko-Utskottet väckta och af pluraliteten antagna förslag, att Banken skall i utbyte mot sina nu innehafvande Riksgälds-konlorets och Arméens ackords-amorterings-fonds obligationer 20 Banko-Utskottets Utåtande M 17. emottaga Svenska Stats-obligationer i utländskt mynt för ännu ytterligare 4 millioner R:dr, fruktar jag förr eller sednare skola medföra en ännu större tillökning i den utländska skuldsättningen och har således icke kunnat biträda detsamma.» vid 3:dje punkten: af Herr Doktor Björkman; »Höglofliga Banko-Utskottets förslag, att det denna riksdag ifrågasatta utländska jernvägs-lånet skulle ökas med ytterligare 4 millioner R:dr, på det Banken skulle af Riksgälds-kontoret bekomma lättare realisa bia obligationer, än de enligt 154 och 176 gg i Banko-reglementet till Banken redan aflemnade, kan jag ej gilla.
Förslaget innebär nemligen att till Banken liqvidera återstoden af 1808—1809 års krigs-kostnader med Statens, i utlandet af Banken säljbara obligationer, i stället för att berörda kostnader nu amorteras med 152,000 R:dr Riksmynt årligen, enligt Rikets Ständers år 1841 fattade beslut.
Detta vore icke att öka utländska länet för jernvägar, icke att dermed bygga en aln jernväg* utan endast att stärka Bankens förmåga att framdeles i nödens stund lättare öka sin metalliska valuta.
Men en sådan nöd bör vä! minst nu ifrågasättas, dä Staten redan på utländsk ort lånat 20 millioner och ytterligare nu är sinnad låna 20 millioner Riksmynt i silfver, för att dermed öka landets rörelse-kapital.
Ifrågavarande, til!
Riks-banken aflemnade, men sannolikt icke länge der qvarliggande, utan i utlandet snart sålda 4 millioner Stats-obligationer Öka onekligt, utan tvingande behof, landels utländska skuldsättning, en skuldsättning, som redan för -jernvägsbyggnadens skull af nationen emotses med grundadt bekymmer.
Kommer Riksbanken framdeles i verkligt behof af metalliska kassans förstärkning, så äro utvägar dertill på andra, redan af Rikets Ständer i Banko-regleraentet föreskrifna sätt antydda. » af Herr Kock; »Jag kan icke inse det vara behöfligt eller blifva af särdeles gagn att, på sätt Höglofliga Banko-Utskottet föreslagit, konvertera Riksgälds-kontorets obligationer för Bankens försträckningar till 1808 och 1809 års krigs-kostnader uti andra samma Verks obligationer, ställda å utländskt mynt och inbegripna i det lån, som kommer att i utlandet upptagas för fortsättning af Statens jernvägsbyggnader, och delta af följande skäl: i:o att Bankens nu innehafvande obligationer blifva af Statsverket till fullo inlösta efter tjugofem år. med 152,000 R:dr R:mt årligen, medan konversionen skulle utsträcka denna liqvid till fyratio år; 2:o att transaktionen skulle icke allenast höja siffran på landets utländska skuld, om ock för ögonblicket blott nominelt, med fyra millioner Riksdaler, utan såsom en konstlad och för utlandet mindre lättfattlig åtgärd måhända väcka uppmärksamhet, om icke misstroende, hos utländske långifvare vid en förestående låtieförliaudliug; 3:o - Banko-Utskottets Utlåtande JM 17. £1 3:o att redan blifvit tillstyrkt, att Rikets Ständers Bank ingår uti det utländska lånet för fyra millioner Riksdaler af sina upplupne vinst-medel; 4:o att om de obligationer, som erhållas för delta sednare belopp, befinnas otillräckliga för att bibehålla Bankens metalliska kassa vid dess stadgade minimum, jag anser det för ändamålet både mera verksamt och lör landet gagnande, att Fullmagtige anlita någon af de i 114 och 115 af Bmko-reglementet anvisade utvägar, synnerligen någon af de sednare, än alt upprätthålla den utelöpande sedelstocken genom realisation af dertill formerade kredit-papper, i nära likhet med hvad som allt för ofta sker och derföre ogillas i det enskilda alTärslifvet; och slutligen, 5:o att förestående af Herr A. O. Wallenberg inom Utskottet Iramställda förslag, som utgör en lösryckt del af en af honom inom Vallofliga Borgare-Ståndet väckt och lill Stats—Utskottet remitterad motion, hvilken der redan blifvit behandlad och utan afseende lemnad, icke bort af Banko-Utskottet allena till behandling upptagas, helst ärendet jemväl angår ett, annat Statens verk, nemligen Rik«giilds-konto ret, hvars angelägenheter utgöra föremål för utredning och utlåtande af Stuts — Utskottet.»
Uti nästföregående 2:ne reservationer hafva instämt: Herr Biskop Bergman.
Herr Doktor 1.
Norström, Herr Professor Agardh, Herr Doktor Sandberg, Vice Talmannen Ola Svensson samt Riksdags-fullmägtigc Olaus /iriksson.
Sven Heurlin, Liss Lars Olsson, Gustaf Bjerkander, Lars Guslaf Andersson och Anders Gudmundsson.
Brot. 1850 & 1860. 6 Sami. 1 Afd, 10 Baft. 4 STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOH. BECKMAN, 1860.
JJanko-UtikotUti Memorial N:o IS. 1 JW m.
Ank. till Exp.-Utsk. den 3 Mars 1860, kl. 1 e. m.
Memorial, med förslag till vissa förändrade föreskrifter, angående förvaltningen och utlåningen af Stats-lånefondens medel.
Med anledning af Kongl Maj:ts den 17 November nästlidet år till Rikets Ständer aflätna nådiga Proposition om anskaffande af medel för fortsättning af Statens jernvägsbygnader samt Stats-Utskottets pä grund deraf afgifna betänkande N:o 51, hafva Pikets Ständer numera beslutat, bland annat: att, till Statens jcrnvägsbyggnaders fortsättande under åren 1800—1803. må, emot