Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det föreslagna sättet, att anbud jemväl måge inlemnas, är visserligen godt, och har äfven på flera ställen hittills blifvit följdt, men det synes ej vara enligt ined en rigtig princip, att den, som inkommer med forsegladt anbud, tillika skall bifoga vederhäftig borgen; ett besvär, som ej rätteligen bör kunna åläggas, dels i anseende till ovissheten oni anbudet antages, dels ock, att i fall denna person får leverera, Contracterna, åtrnindstone på de ställen, der jag kunnat inhämta närmare kännedom härom, blifva så stälde , att Xeverentören förbindes till 6 proCents vite af den för bristen uti dess leverants belöpande betalning - Den 7 Juli. talning och att dessutom ersätta den drygare kostnad , sorn genom ny upphandling af varan förorsakas; och längre synes man ej kunna kornilla, ty en person bör ej lagligen kunna förp! ig* tas ställa borgen för en persedel , som ännu ej tillhör Kronan, och hvilken ej är betald , och jag anset ej eller orsaken, hvarföre olika skall förhållas med den, som inlernnar försegladt anbud, och den som på auctionsdagen gör inrop.
Att införa särskildta anbud uti Auctions-Protocollet verkar mera oreda, än gagn; ty Auctions-Profocollet är till rättelse och säkerhet för dem, som personligen infinna sig, men icke så egenteligen för den på annat sätt bjudande; således bör efter vanligheten tillgå , att , sedan auction är slutad, alla förseglade anbud på en gång öppnas, och deras innehåll uti ett särskildt Protocoll intages, hvilket ock är det rätta; men att, till exempel, från ett Styrelseverk till orterna afsända Auctions Protocoller blifver både utan nytta och ändamål, ty pröfningsrätten, i afseende på antagandet af anbud eller inrop, mäste nödvändigt skola bero af det Verk, som äger hufvudbefattningen med dylika ämnen.
På det ställe, der jag har äran vara låeda» mot, tillgår så, att vederbörande i landsorterna med omgående post insända, så väl AuctionsProtocoll, som ingifna anbud, och sedan allt hunnit granskas, erhålla vederbörande genast underrättelse om hvad som blifvit antaget.
Den omständighet, alt den som gjort lägsta anbud eller inrop bör äga företräde är ganska riktig, och följes jemväl, men jag får härvid den äran narn. na, Den 7 Juli. S"7 na, att om till exempel en vara blifvit erbjuden j orten att levereras för högre pris, ärt hvartill den kunnat härstädes erhållas, afseende likväl bör göras på kostnaden af en sådan varas transport till förhruknings-orten, och om transporten finnes jemte det här erbjudna priset, gå öfver hvad i orten blifvit bjudet, synes det väl vara med mesta förmån för Kronan förenadt , att då hålla sig till den i orten varande leverantör, För öfrigt synes mig, att i detta afseende ett bestämdt stadgande icke bör gifvas, då det möjeligen kan hända, pär coneurrencen är liten, att äfven det lägsta bud på en vara vid ep auction vida kap öfverstiga de gångbara priserna i allmänhet. 3:0
I3et förslag Utskottet gjort , att en Leverantör skall aflemna siri vara på förbrukningsorten, är väl vid första påseendet godt och nyttigt; men häremot förekomma flera omständigheter, Erfarenheten har mer än tillräckeligen visat, att hvad Flottorna angar, icke några, åtynindstone ganska få, och det sällan, hafva härstädes åtagit sig att i orterna eller vid stationerna leverera varor, och om detta skulle utgöra ett nödvändigt vilkor, mäste följden deraf qnekeligen icke blifva annan, än att concurrencen blifver mindre, och skall sluteligen alldeles upphöra, hvaraf åter befaras flen skada och olägenhet , att priserna antingen genom sammansättningar , eller ock andra omständigheter, upp* stegras, till stöd för hvilken tanka jag tror mig endast behöfva nämna, att vissa articlar, Uti särskilda förbruknings-orter ej finnas , utan mäste från Den 7 Juli, från annat håll anskaffas; såsom till exempel slcepps ankare och canoner, hvilka af Leverantören hittills aldrig blifvit på deras kostnad till orterna transporterade.
Dessutom finnas åtskilliga andra varor, såsom kläder, buldan, och i synnerhet bultjern , hvilket sednare årligen måste vara af den bättre sort jern , som här är att tillgå , såsom af yttersta vigt , alt användas tilt Kronans fartyg , emedan bultjern af sämre malmsorter, som i orterna finnas, är alltid skördt och ej sällan springer, hvaraf de största förluster kunna tima.
Dessutom får jag härvid tillägga, att transporterna för
Flottorna alltid kunna verkställas för bättre pris, då Kronan har sina egna lastfartyg, hvilka i alla fall behöfvas till transporten af eke- och furu-virke, och som tillika medföra den stora nyttan, att de i fredlig tid äro en oundgängelig exercice för en del af Kronans manskap. 4:0
Det kan visserligen icke så egentligen skada, att alla persedlar, sorn erfordras, till antal och beskaffenhet uti en Auctionskungörelse utsättas; men i afseende på upphandlingen för Flottan skulle detta vid flera tillfällen icke utan synnerlig olägenhet och tidspillan kunna låta sig göra , ty för den fordras en mängd särskilda persedlar och måleri a lier af mångfaldiga slag, och.jag .inser ej heller nyttan af ett sådant införande, enär vederbörande så väl härstädes som i landsorterna äga tillfälle att i vederbörande Contoir före Auctionen göra sig underrättade om ej mindre tiden för en ieverants än persed' larne s
Den 7 Juli. 9°9 Jarnes antal, hvilkas beskaffenhet är dessutom uti ett till Allmänhetens efterrättelse särskildt tryckt
Reglemente beskrifven, och hvarefter varornas godhet och antagande skulle bestämmas.’’
Dessutom hafva följande mundteliga yttranden till Högvördiga Prest Ståndets Protocoll den 3 sisth Juni blifvit till Utskottets pröfning öfverlemnade.
Af Herr Professor Forssell :
Jag anser det icke väl passande att Riksens
Ständer föreslå några föreskrifter för sättet att upphandla Kongl. Majrts och Kronans behof.
Vederbörande böra i den delen äga lika fria händer, som hvar enskild man; ty ofta vinnes Kronans förmån bättre utan än med auction.
Äro de icke af egen drift angelägna att bevaka Kronans rätt, ännu mindre kunna då dylika föreskrifter som dessa verka dertill.
Af Herr Prosten Doctor Stenhammar .•
Utan att vilja lägga hinder i vägen för antagandet af ifrågavarande Betänkande, i fall Högvördiga Ståndet dertill skulle finna skälig anledning, tfftber jag mig blott till Protocollet få yttra den önskan , att uflphandlings-methoden icke alltför mycket måtte försvåras, emedan jag deraf befarar, hvad under nästförflutna år jag finner, till en stor olycka för Riket och den inhemska productionen, hafva tilldragit sig.
Man handlar nemligen i sådant fall för
Statens allmänna behof ingen ting inom egen gräns; allt införskrifves utifrån, och följden deraf blir, att Rörelsefiapitalet försvinner t* landet; att Jordbrukaren saknar gio Den 7 Juli, saknat ali uppmuntran och att Leverantören ännu mera efter godtycke bestämmer sina priser, och undandrager sig all rontroll.
Af Herr Prosten Hasselroth:
Att dr. det 1 H err Prostens tanka icke kan vara Riksens Ständer betaget att hös Kongl. Mäj:t i underdånighet föreslå nödiga försigtighetsmått vid en upphandling , som sker för Statens medel och hvarvid, i brist af nödig controll, hvarjehanda Underslef och försök till ocker på Kronans bekostnad icke torde vara utan exempel, ansåg Herr Prosten för sin det, hvad Utskottet föreslagit välgrundadtj nemligen t att i alla de fall, då en större skyndsamhet är nödvändig, upphandlingen sker genom anställande offentliga auetioner, hvarjemte Herr Prosten yttrat den önskan att sådané skedde å mindre partier, då ett större antal af concurrenter kunde bereda lindring i priset Af Herr Prosten Thyselius:
Att upphandlingarna, så vidt möjligt är, matte ske inom Riket, på de af Herr Doctor Stenhammar derför® anförda skäl.
Innan Utskottet går att besvara ofvanstående anmärkningar, har’Utskottet trott sig böra nämna, att förnämsta syftemålet för de uti dess Betänkande Stadgade grunder varit, att, vid Upphandlingar för Kongl. Maj:ts och Kronans räkning, 3a mycket som möjligt, befordra ej mindre Kongl, Majus och Kronans, än Leverantörens ömsesidiga fördelar; men då dessa fördelar möjligtvis ej alltid skulle behörigen iakttaga», om upph»ndlingarne af Kongl. Majus och Kronans förnödenheter ofverlemnades åt vissa Corporatio ners - Deri 7 Juli. ners arbitraira förhållanden , har Utskottet ansett sig, genom de föreslagna reglementariska föreskrifterna, lämpligast kunna åstadkomma den ömsesidiga trygghet, hvarigenom både concurrencen ökas och Kronans rätt kommer att hvila pä en säkrare grundval.
Dock har Utskottet ganska väl insett att tillfällen kunde inträffa, då sådana bestämda stadganden skulle medföra de största olägenheter, och det är derföre, som Utskottet föreslagit, att i sådana fall Kongl.
Majit borde äga att efter omständigheterna i Nåder förordna; härigenom har Utskottet ej lagt band på den frihet, som vid oförutsedda händelser bor äga rum, utan endast genom generella reglor velat utstaka sådana gränsor som äro lika nödvändiga för ordning som för controll.
Det är ur denna Synpunkt som Utskottet skulle önska, att dess Betänkande blef betraktadt, och det är med förutsättande deraf, som Utskottet, till svar å de remitterade anmärkningarna, får afgifva följande förklaring:
Hvad således angår de af Herr Ofverste* Uieutenanten Friherre Lagerbjelke gjorda påminnelser, så tror Utskottet, att de, sorn i i:sta punkten finnas upptagna , tillräckligen skola vara vederlagda, genom hvad i Utskottets Betänkande finnes föreslaget: att vid särskildta tillfällen , hvaribland de af Herr Friherren och OfversteLieutenanten omförmälte ostridigt böra räknas , det endast bör tillkomma Kongl. Majit att efter Eget Nådigt godtfinnande vidtaga de anstalter, som omständigheterna påkalla; och är Utskottets föreslagna stadgande i detta fall, långt ifrån att vara Den 7 Juli. vara ovilkoriigt, Iielt och hållet vilkorligt och beroende af Högsta Magtens vidtagande åtgärder.
* Vidkommande den uti 2 punkten gjorda anmärkning, att
Leverantören borde befrias ifrån borgens prresterande , emedan han ej kunde ålaggas denna skyldighet för en persedel, som ännu ej tillhör Kronan, så får Utskottet endast anföra, att det ej är för de persedlar, hvilka till Kronan skola aflernnas, utan för uppfyllandet af den med Kronan ingångna förbindelse, som borgen bör ställas t och då det ofta är af högsta vigt att ett sådant åtagande med noggrannhet fullgö* res, anser Utskottet sig, ej äga skäl att rygga sitt tillstyrkande i denna del; utan bör sådan borgen äga rum, så väl vid förseglade anbud, som vid auctions-inrop, hvarförutan Leverantören bör förbindas till 6 proCents vite af den för bristande leverants belöpande betalning , och dessutom ersätta den drygare kostnad , sorn genom ny upphandling af varan kan förorsakas.
Tvärtemot hvad Herr Ofverste Lif utenanten Friherre lagerbjelke yttrat, kan Utskottet ej inse, att någon oreda skulle derigenom uppkomma, om de särskildta anbuden, som, innan auctionens slut, böra vara ingifna, inforas i Auktions- Protocollet ; utan, då dessa anbud kunna anses såsom ett skrifteligt inrop, och således endast framställningssättet skiljer den från de mundteliga, synas de båda lämpligast böra upptagas på ett och samma stalia, hvarigenom äfven ers lättare öfversigt deraf beredes; och då Utskottet för öfrigt tillstyrkt, att Auctions-Protocollet skulle cornmuniceras ehe orter, der en dylik auction i samma Den 7 Juli. 91S gamma ändamål blifvit hållen, torde denna åtgärd ej vara så utan nytta eller ändamål, då Utskottet i sammanhang härmed föreslagit, att den Leverantör, som efter jemnförelsen af alla gjorda anbud funnits hafva erbjudit sig att för bästa priset fullgöra leveransen, derest han ställt fullgiltig borgen , bör vara försäkrad om anbudets antagande; igenom hvilken rättvisa norm , och då alla äga lika rättigheter, men ingen förnärmas genom den andras företräden , concurrence och industri torde lika mycket uppmuntras.
Hvad för öfrigt angår den anförda omständighet, att afseende bör göras på transportkostnaden vid anbudets antagande, så försvinner denna af sig sjelf, igenom Utskottets tillstyrkande att
Leverantören skall kostnadsfritt aflemna sin vara på förbruknings orten.
De erinringar, som emot sistnämnde förslag blifvit uti 3 punkten framställta, hafva föranledt Utskottet, att härvid göra det undantag, att alla tyngre saker, såsom skeppsatikare, canoner, bultjern och gröfre skeppsvirke, hvilka medföra större svårigheter vid transporten och derigenom skulle kunna mindska concurrenternas antal, böra på Kronans bekostnad få till närmaste hamn transporteras; äfvensom då Kronans fartyg äro att tillgå, desamma alltid företrädesvis böra till vidare transporter begagnas; och box: denna transportkostnad alltid vid anbudens antagande komma i beräkning.
Det förslag Utskottet uppgifvit, att de erfordeliga persedlarnas antal och beskaffenhet skulle uti Auctions-Protocollet införas, har Ut« y.te Bandet, 115. 116. skot» 9*4 Den 7 Juli. skottet grundat dels pä nödvändigheten för leverantören att karina vilkoren för sin ingående förbindelse, hvarförutan han ej kan veta, huruvida han förmär uppfylla densarnma eller icke, dels på den olika magtpåliggande borgen, som vid större eller mindre partiers aflemnande be» hörigen bör iakttagas; oell har Utskottet ej funnit de skäl, sorn i 4 punkten af anmärkningarna anföras, vara af den vigt, att de böra verka ändring i Utskottets härom afgifna yttrande.
Beträffande slutligen de inom Högvördiga Prest-Ståndet gjorda erinringar; 1:0
Att vederbörande böra äga lika fria händer vid upphandlingar för Kronans räkning, som hvar enskild man, så kan Utskottet sä myc* ket mindre antaga denna tanka, som en enskild man äger att disponera öfver sin enskilda egendom, men de , som äga bestyret med ifrågavarande upphandlingar, endast kunna anses såsom Ombud för Kongl. Majit och) Kronan, och disponera öfver Statens egendom; hvarvid Staten synes böra äga full rätt att genom grundade föreskrifter befordra en ordentlig och fördelaktig förvaltning. 2:0
Att upphandlings-methcden icke alltför mycket måtte försvåraS, hvarigenom inga upphandlingar ske inom egen gräns, utan allt införskrifves från utrikes orter; får Utskottet anföra, att det i sitt Betänkande så litet som möjligt, med iakttagande af nödiga försigtighetsmått, velat inskränka friheten vid upphandl ings-methoden, och derföre äfven, vid alla enskilta omständigheter, öfverlernnat omsorgerna hartvid * till Den 7 Julié 915 till Kongl.
Maj:ts Nådiga godtfinnande; och ha£ Utskottet äfven förmodat att, i likhet med flera äldre utfärdade Författningar, Kronans förnödenheter, så vidt ske kunde, alltid skulle inom Riket upphandlas; hvilket stadgande Utskottet anser vara af högsta vigt för den inhemska industrien och Statens derpå grundade oeconomiska välstånd. 3:0
Att upphandlingarne ske å mindre partier, på det ett större antal concurrenter kunde bereda lindring i priset; hvilken erinran Utskottet ansett ej böra leda till några bestämda föreskrifter i denna del, då detta helt och hållet beror af särskilta omständigheter, som ej förut kunna med säkerhet beräknas.
Ständers egen pröfning öfverlemna*.
På Högv. Prest-Ståndets Uedamöters vägnar Bryn.
Hesselgren. och Ad.
Uedamöters vägnar A.
På Vällofl. BorgareStåndets Uedamöters På Hederv.
BondeStåndéts Uedamöters vägnar Rik Mänsson. vägnar And.
Fredin. M. M. Rosbeck, Vörd - D<m 7 Juli.
Ridd. och Ad. den 7 Juli» Högvörd.
Prest Ståndst den, 7 Vällofl. Borgare-Ståndet den 10 Hederv.
Bonde-Ståndet den 7 Vördsamt Memorial! rian samteliga Respectiva Riks-Stånden har till Lag-Utskottet blifvit <öfverlemnad Kongl.
Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Riksens Höglofl.
Ständer af den 31 nasti.
Maj, hvaruti Kongl. Majit i Nåder ti llkännagifver, att sedan inne-vånarne i Malmöhus
Län, genom en den 93 October 1811 träffad och af Kongl. Maj:t i Nåder faststalld öfverenskommelse förbundet sig, att till Skogsplantering använda hvart femtionde Tunneland af deras Jordagor, och att dessutom besörja plantering vid de allmänna vägarna, så har Landshöfdingen i berörde
Län, på den grund , att hagen för fullbordandet af denna nyttiga hushålls anstalt skall betydligen mindskas derigenom, att de uppväxande trädens borthuggande, uppryckande eller förstörande icke kunnat, oaktadt kraftiga utvägar, medelst viten'å de brottsliga och belöningar för angifvarne, förekomrnas , i underdånighet hemställt, dels att åverkan å dessa planteringar måtte beläggas med urbota straff, enligt de i 40 Cap. 5 §. och 49 Cap. 1 och 2 § §.
Missgernings-Balken stadgade grunder , dels att bevisningssättet för en slik förbrytelse kunde således förändras , att enahanda undersökning, som uti 59 Cap. 2 §. samma Balk medgifves , måtte varda tillåten, när åverkan skedt; att då sådant träd finnes hos en annan Den 7 Juli. 917 annan, innehafvaren må vara förbunden ■ visa sin åtkomst dertill; och att, likasom för vakter blifvit stadgadt, de personer, hvilka såsom Tillsyningsman tillsattas, må tiga rätt, att med ed vita hvad de kunna utröna under åliggande bevakning, och deras vittnesbörd gälla såsom halft skäl, samt bevisningen anses fullkomnad, då en person dessutom derom afgifver sammanstämmande vittnesmål; i anledning hvaraf, och då det kraftigaste medel, att för framtiden förekomma en med skäl befarad Skogsbrist, ofelbart finnes uti Folkets egen omtanka och benägenhet att genom plantering bereda skogarnes återväxt, och Kongl. Majit, som med synnerligt
Nådigt välbehag ansett den anstalt, hvilken invånarne i Malmöhus Län , der berörde brist redan stigit till sin höjd, i detta afseende vidtagit , funnit det vara af vigt, att skydda ett så gagneligt företag ifrån tillgrepp och förstörelse, genom bestämmande af ett emot ändamålet svarande straff; Kongl. Majit förklarat sig vilja, med afseende å hvad sålunda blifvit anmält, derå fästa Riksens Ständers uppmärksamhet och genom öfverlemnande af Landshöfdingen underdåniga hemställan samt de särskildta yttranden, som Stats-Rådets Ledamöter och Högsta Domstolen afgifvit, bereda Riksens Ständer tillfälle att föreslå den författning, som i detta hänseende kan anses nödig , hvarefter Kongl. Majit vill sitt beslut i saken fatta.
Ridd. och Adeln hat; ock derjemte till Utskottet remitterat det särskildta yttrande Herr Landshöfdingen af Klinteberg i ämnet afgif - Den 7 Juli. afgifvit, hvilket allt, tillika med hvad de Handlingar, dem Kongl. Majit i Nåder låtit vid högstberörde Nådiga skrifvelse foga, innehålla, Utskottet tagit i noga öfvervägande.
Efter hvad af Konungens Eefallningshafvandes i Malmöhus
Eän underdåniga anmälan och de dertill hörande Handlingar är att hämta, finnes den förstöring, hvarföre de i Skåne verkställda Skogs-planteringar skola vara utsatta, härröra i synnerhet från okynnet, att för tillfredsställandet af hämd, ilska eller afvundsjuka, till intet göra andras gagnande företag, då den nytta, som är att vänta från tillgreppet af några obetydliga trädplantor visserligen icke öfvervägec det äfventyr, hvarföre tillgriparen, jemväl efter de redan gällande strafflagar och vites påbud, sig blottställer.
Utskottet ser således , uti de flesta fall af ifrågavarande våldsverkan, icke begäret att draga under sig andras tillhörigheter, utan skade-glädjen att dem för ägaren förderfva; det vore endast i förra händelsen , som brottet skulle kunna , till sjelfva arten, vara af någon likhet med stöld; hvaremot all sådan likhet försvinner i sednare händelsen, der förbrytelsen är af den egenskap, som efter allmänna begreppet benämnes för nidingsverk.
Att nu sammanblanda dessa olika brott genom deras bestraffande , utan ätkilnad, såsom tjufnader , finner Utskottet stridande på en gång emot deras verkliga natur, och emot den classifieation *af brott , hvilken varit antagen såsom grund ej inindre för
Rikets nu gällande strafflagar än för den äldre Lagstiftningen, som dem före - Den 7 Juli. 919 föregått.
Utskottet tror, att denna från sakens natur härledda grund icke utan våda skulle kunna rubbas, och att det följakteligen vöre ganska- betänkligt att föreslå ett stadgande, hvilket, för ett särskildt fall, upphäfde den enhet, sorn. bör rada i det hela af en sammanhängande Lagstiftning.
Utskottet fäster på dessa skäl det omdöme, att innan någon omarbetning af brottmåls-lagen i allmänhet kan medhinnas, vidare föreskrift erm bestraffningen af ifrågavarande brott ej må utfärdas, än hvad 64 §. i 1805 års Kongl.
Skogs-ordning redan innefattar; och såsom en följd häraf, anser Utskottet någon annan änden der lemnade tillåtelse till ransakande efter ifrån Skogsplanteringar bortförda träd, icke eller be* höflig eller lämplig.
Beträffande åter Konungens Befallningshafvande^ särskilta underdåniga hemställan, om icke den, sorn vid ransakning finnes innehafva sådana träd, som måls ägaren förlorat, må vara pligtig att visa hvarest han dem erhållit; så enär en utrönt likhet imellan de träd, hvilka från Skogsplanteringen bortkommit, och dem, som vid ransakandet upptäckas , alltid, derest ej innehafvaren genom sjelfkrafd bevisning om sin åtkomst leder misstankan ifrån sig, måste utgöra hvad Lagen ‘117 Cap 30 §.
Balken kallar bindande omständighet och liknelse, och sålunda blifva gjltigt skäl tili värjemåls-ed, finner Utskottet sig desto mindre äga anledning, att i detta afseende tillstyrka något särskildt stadgande, som sjelfva skyldigheten att ådagalägga åt - t)2* Dm 7 Juli. åtkomsten till de träd, hvilka förmentes vara från en Skogsplantering borttagne , ändå skulle, i enlighet med 49 Cap. 2 §•
Missgernings-Balken , stanna vid edgång, så snart annan bevisning saknades; hvarigenom, i förevarande fall, resultatet af det ena eller andra Rättegångs-sättet synes vara för sakens utgång af alldeles samma verkan.
Den rättighet, som sluteligen blifvit sökt för ägare af Skogsplanteringar, att, till vittnen, i frågor om våldsverkan å dessa planteringar, begagna sina tillsatte Uppsyningsman , skulle , om den vunne bifall, uppenbart afvika från de grunder Rikets allmänna Rättegångs-ordning godkänt.
Brefvet den 4 Juli 1741 förklarar uttryckligen af hvilka skäl tillåtelsen uti 17 Cap. 11 §. Rättegångs-Balken för Vakter och dem som Rättens ärender gå, att bära vittne om det, som dem i thy fall händer, blifvit motiverad.
Intet af dessa skäl kan hit lämpas.
Det är dessutom, genom Kongl.
Brefvet den q6 Augusti 1752, Lands-Fiskaler, Krono-betjente och andra åklagare förbudet , att med vittnes-ed gifva stöd åt deras åtal , och Kongl. Brefvet den. 16
Maj 1764 afslår jemväl, i hänseende till Skogs.åverkans mål, all ändring i det af Lagen stadgade Rättegångs- och bevisningssätt.
Den ändring har väl sedermera blifvit införd genom det uti 1805 års Kongl. Skogs-ordning meddelade tillstånd, att Kronans Jägeri- och Skogs-betjening må, i åverkans mål, bära vittne; men då det alltid måste vara en betydlig skilnad iinellan förtroendet till de Personer, som, efter ftj« Den 7 Juli.
951 föregången pröfning af skicklighet och redlighet, föreslås och antagas, till förrättande af Statens 'Embeten och Sysslor, under dermed förknippadt ansvar, och dem som enskilde fastighets-ägare finna godt att bruka till vårdare af sina Skogsplanteringar och hvilka, om än någon Embetsman i orien lemnade sin åtgärd vid deras tillsättning, likväl icke kunde afkläda sig egenskapen af planterings-ägarens enskilda tjenare; har betänkligheter att, för särskildta fall bryta den Rättegångs ordning Rågen för säkerheten i bevisning funnit nödigt stadga, och hvarigenom angifvare i allmänhet äro från vittnesmål uteslutne, föranlåtit
Utskottet att afstyrka äfven hvad i denna del blifvit föreslaget.
Ständers vidare bepröfvande varder dock detta, jemte de särskilda meningar, hvaruti några af Utskottets Redamöter stannat, vördsamt underställdt.
Stockholm den 27 Juni 1815- På Höglofl.
Prest-Siån och Ad.
Redamöters dets Redarnöters vägnar II. F. Strömfelt. ■ Joli.
Olof Wallin. vagnar Ståndets J^edamöters vägnar JE$ G. Holm.
På Vallöf!. Borgare - På Hederv.
BondeStåndets Redamöters vägnar Petter Jernström. A. J. Wahlstjeroa.
Utdrag §53 Den 7 Juli.
Utdrag af Frotocollet, hållet uti Högloft. Lag-Utskottet vid Ur t mia Riksdagen i Stockholm den 27 Juni 1815- Föredrogs ater Kongl. Majrts till Biksens Höglofl.
Ständer aflåtrje Nådiga Skrifvelse den 3.1 sistlidne
Maj, rörande ansvar för åverkan a de till befordrande af Skogarnes återväxt i Skåne skeende planteringar och om sättet att i bevis leda dylika förbrytelser.
Utskottets fleste Ledamöter förenade sig om det Utlåtande häröfver, sorn dess under denna dag afgifne Betänkande i ämnet innehåller.