Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
År 1 85 0. > p:; C/5 t» c p: ► W g cc c t-1 >■ 5b B tr OX P E ^ 3 p ST p SL 3 p re SL 2 SL 3 p a Förolyckade Sålda • . 8 11 601 763 J 1,364 — 4 9 332 472 J 804 7 5 645 347 | 992 Köpta Nybyggda . hvarigenom lästetalet 10 6 573 666 J 1,239 — 12 8 642 865 J 1,507 4 8 157 901 J 1,058 minskades med . . — 125 — — — — hvarigenom lästetalet ökades med .... 703 66 Häraf synes, att fartygens antal och lästetal något höjt sig under åren 1849 och 1850, utöfver hvad de voro år 1847, men att likväl siffrorna, både i det förra och det sednare afseendet, fortfarande äro betydligen förminskade emot förhållandet år 1843, för hvilket år fartygen voro 150 med ett lästetal af 13,506.
Af 17
Af de anförde uppgifterne inhemtas, att hvad importen angår, har densamma, då afdrag sker för guld- och silfver-import, som egentligen synes röra hela landet mera, än 'Stockholm, under ifrågavarande tre år icke varit i någon väsendtlig omvexling.
Jemför man åter förhållandet med det, som ägt ram under nästföregående fem år, har varuinförseln under de sednare tre åren varit större, än under de nästföregående fem, efter enahanda grund beräknad.
Efter afdrag af utfördt guld och silfver har varuexporten varit åren 1849 och 1850 större än under år 1848, hvilket sistnämnde år visat en siffra vida underlägsen den för år 1847.
Stadens Handelsförenings afdelning för grosshandel har i dess afgifna utlåtande anfört att exporthandeln till Brasilien under åren 1848—1850 varit af ungefärligen enahanda förhållande med det under åren 1843—1847; att den Ostindiska handeln ej obetydligt ökat sig, särdeles hvad införsel af varor beträffar; att handeln på England ej förkofrat sig emot hvad den var under nästföregående qvinqvennium; att handeln på Norra Amerika visat sig vara i stigande under åren 1849 och 1850, och att resultatet af grosshandeln i det hela under åren 1848, 1849 och 1850 föranleder enahanda omdöme med det, som afgafs för åren 1843—-1847, eller att handeln i det hela under de år, som denna berättelse omfattar, för en stor del af Stockholms handlande varit temligen tillfredsställande. Ehuru Handelsföreningen, dels in pleno, dels genom dess afdelning för grosshandel, inträdt i Stockholms Grosshandels-Societets och Skeppsrederiers Deputerades ställe, såsom den auktoritet, hvilken genom utsedde fullmägtige representerar och bevakar, bland annat, Grosshandelns och Skeppsrederiernas intressen, bibehållas likväl bemälde
Deputerade såsom en myndighet, förvaltande Grosshandels-Societetens och Skeppsrederiernas fonder och till allmänna ändamål bestämda medel.
Med afseende härå hafva Borgerskapets Äldste särskildt omförmält det för handels- och sjöfartsintresset vigtiga arbete, som till det väsendtligaste blifvit under den tidrymd, hvarom nu är fråga, af Grosshandels-Societetens och Skeppsrederiernas Deputerade utfördt, nemligen de tvänne skeppsreparationsdockor, som numera äro fullbordade, å den så kallade Beckholmen, (egendomen N:o 7 uti Qvarteret Grönlandet) invid Kongl.
Denna fastighet är för omförmälde ändamål inköpt med Grosshandels-Societetens medel för 45,000 R:dr B:ko.
Planen för skeppsdockornas anläggning derstädes har af Eder Kongl.
Maj:t blifvit gillad den 16 Juni 1848 och till deras bekostande hafva bidrag af Handels och Sjöfartsfonden, i följd af Eder Kongl. Maj:ts nådiga Bref den 23 Juli 1847, utgått med sam Berättelse öfver Stockholms
Stad för uren 18A8—-1850. 3 18 manlagde 150,000 R:dr B:ko, hvarförutan af Grosshandels-Societetens medel blifvit till företaget utgifne 69,821 R:dr 9 sk. 11 r:st. samma sedelslag, inberäknad den del af fastigliets-köpeskillingen, som ansetts böra läggas pä kostnaden för skeppsdockorna, då en del af egendomen kunnat särskildt uthyras och jemväl framdeles torde inbringa någon afkastning.
Dessa skeppsdockor äro en större och en mindre, den förra 250 fot lång, 56 fot bred i portöppningen och 21 fot djup vid vanlig vattenhöjd, och den sednare 150 fot lång, 30 fot bred i portöppningen samt 13 fot djup vid vanlig vattenhöjd.
I afseende på minuthandeln i Stockholm är af Borgerskapets Äldste anfördt, att ofvanintagne uppgift å dem, som under åren 1848, 1849 och 1850 vunnit burskap å minuthandel och uppsagt sådan rättighet, jemförd med den omständighet, att från den 1 Juli 1847 lill samma års slut 86 personer vunno burskap på dylik handel, gifver vid handen, att det stora tilloppet af dem, som anmäla sig till burskap å minuthandel kort efter början af tiden för handels-separationens upphörande, ej längre fortfar, utan att antalet de följande åren förminskats; hvarjemte Handelsföreningens Fullmägtige tillagt, att, ehuru vid betraktande af en varuimport under nu ifrågavarande tidrymd, större, än den som visat sig under en föregående period, och då dermed stått i sammanhang liflighet uti vissa varors omsättning, man föranledes till det omdöme, att om minuthandeln i hufvudstaden icke egentligen sjunkit, måste det likväl erinras att den utvidgade täflan, som uppstått sedan handels-separationen upphört och burskap vinnes utan någon föregående strängare pröfning, enär en sådan icke är föreskrifven, haft till följd att minuthandelns idkare i allmänhet numera hafva svårare utväg att genom yrket sig försörja än tillförene.
Uti afgifvet utlåtande hafva Deputerade för Sjökapitens-Societeten uppgifvit, att, sedan den förändring inträdt, att burskapsansökningar för Sjökapitener ifrån Handels- och Ekonomi-Kollegium remitteras icke till bemälde Deputerade, utan till Handelsföreningen för att sig utlåta, och det visat sig att de flesta, som å yrket vinna burskap, icke förena sig med Societeten, Deputerade hädanefter icke kunde med tillförlitlighet uppgifva antalet af stadens Sjökapitener, och emotse, till följd deraf, Societetens småningom inträdande förfall och upplösning i hvad beträffar dess ändamål, såsom beredande inbördes hjelp och understöd för dess behöfvande medlemmar samt deras enkor och barn; hvarjemte Deputerade, i afseende på utsigterna för Sjökapitensyrkets framtida förkofran eller fallande här på platsen, funnit, oaktadt förbättringar 1848 och 1850, likväl icke skäl att frångå sina i förra femårsberättelser uttalade åsigter.
\ 19 Vidkommande frågan huruvida handtverkerierna i hufvudstaden stigit eller fallit och orsakerna dertill, hafva Handtverksföreningens Fullmägtige uppgifvit, att, ehuru hufvudstadens burskapsägande handtverkare äfven under meranämnde trenne år i allmänhet städse beflitat sig om sina yrken, dessa likväl, år ifrån år, på ett för idkarne nedslående sätt fallit eller aftagit till den grad, att ganska många idkare, som icke ägt andra tillgångar till sin bergning, än sin arbetsförtjenst, ofta måst, jemväl med den strängaste sparsamhet i lefnadssättet, vara i saknad af medel till lifvets oundgängligaste behof.
Ibland orsakerna till detta sorgliga förhållande, hvars tillvaro vitsordas af de högst betydliga afskrifningar af kronoutskylder, som årligen ägt rum, hafva Handtverksföreningens Fullmägtige ansett sig böra anföra såsom de mest bidragande: att handtverksvaror blifvit i myckenhet hit till staden införda och härstädes utminuterade, icke allenast från landsorterne af der bosatte handtverkare, utan äfven från utlandet; att Korrektions- och andra allmänna Arbetsinrättningar förfärdiga till afsalu handtverks-arbeten, hvilket vore destomera obilligt, sorn samma inrättningars underhåll bekostas af Stadens intrader jemväl från Borgerskapet; att vissa minuthandlare och nästan alla mångleri-idkerskor i sina salubodar afyttra handtverksvaror, förfärdigade af för sådant ändamål antagne gesäller och andra till utöfvande af handtverk för egen räkning oberättigade arbetare,- att den i 8 och 10 §§ af Kongl. Fabriks- och Handtverks-Ordningen xnedgifna rättighet till förfärdigande af handtverksärbeten blifvit missbrukad och beklagligen varit egnad att emellan idkarne åstadkomma split och rättegångar; att den tillgifvenhet och det förtroende, som under den så mycket klandrade skråordningens tillämpning ägde rum emellan mästare och deras arbetare till ömsesidig fördel och belåtenhet, helt och hållet upphört, samt lemnat rum för liknöjdhet, att icke säga uppstudsighet å arbetspersonalens sida; att ett ganska stort antal arbetare, oftast flera i förening, idka handtverk för egen räkning under namn af försörjningsmedel, dels med och dels utan tillstånd, och att, under det de burskapsägande liandtverkarne på sådant sätt lidit intrång och skada, deras utskylder till Staten och Staden årligen ökats, då deras yrken, af hvilka, under skrå-embetenas tillvaro, så väl mästare som deras arbetare ägde bergning, sedermera, i följd af förut anförda förhållanden, icke kunnat lemna dem inkomster, tillräckliga till hyror och andra oundgängliga kostnader.
Af ofvaninförde uppgift på Fabriks- och Manufaktur-idkare, arbeten och tillverkningsvärden inhemtas, att idkarnes antal, som år 1848 var 410, år 1850 minskats till 393, och att arbetarne, som år 1848 bestått af 3,439 per - 20 söner, deremot ökats år 1850 till 3,520, — Tillverknings-värdena utgöra, för år 1848, 4,941,110, för år 1849, 5,090,386 och för år 1850, 4,825,342 R:dr, samt utvisa ett stigande emot de värden, som för det näst förflutna qvinqvennium blifvit uppgifne.
Stockholms Handels- och Ekonomi-Kollegium har i afgifvet utlåtande anfört, att de fabriksyrken, hvilka, att dömma efter de tillverkningarne åsätta värden under ifrågavarande tre år, i någon anmärkningsvärd mån äro i stigande, utgöras af jerngjuteri-handteringen, skeppsvarfs-rörelsen, samt läderlakerare, mathematiska instrumentmakare, siden-, strump- och talgljus-fabrikationerne, äfvensom fabrikationer af mekaniska arbeten, och att åter de yrken, som synas vara i fallande, äro bomulls-, linne-, klädes-, kort-, saffians- och tobaks-fabrikationerne jemte garfveri-handteringen, hvarjemte kattuns-tryckerierna alldeles upphört.
Kollegium har ansett orsakerne hvarföre de förra af dessa yrken stigit och de sednare fallit till ej ringa del härflyta från endast tillfälliga omständigheter, så att efter Kollegii bedömmande endast sidenfabrikationerna kunna i egentlig mening anses vara i stigande, och klädes-, samt linne- och bomullsfabrikationerna i fallande; varande af Kollegium i dessa hänseenden åberopade de uppgifter, idkarne sjelfva afgifvit om orsakerne till deras yrkens stigande eller fällande, i hvilka afseenden blifvit anfördt: af Siden- och Bandfabriks-Societeterne, att sidenfabrikationens stigande bör sökas i det skydd, hvarmed densamma fortfarande af tullförfattningarne blifvit hägnad och idkarnes oafbrutet fortsatta bemödanden att tillfredsställa förbrukarnes billiga' kraf att hålla tillverkningens godhet i full jemnhöjd med den utländska, samt att följa och genast tillegna sig alla derstädes gjorda uppfinningar; men att bandfabrikationen under de nu ifrågavarande tre åren kan sägas hafva förhållit sig stationär, hvartill orsaken ansetts ligga deruti, att sidenband, med undantag af några få enklare sorter, till största delen utgör en modeartikel, ständigt vexlande till mönster och färger, och hvars beskaffenhet, då varan är tillåten till införsel och förbrukarnes tycken, med de nu så snabba kommunikationerna, genast kunna utifrån tillfredsställas, följaktligen icke medgåfve någon betydligare tillverkning inom landet; af Stearinljus-tillverkare, att detta yrke, såsom en ej längesedan uppkommen ny fabrikation, under de trenne ifrågavarande åren tilltagit, i följd af ökad komsumtion, hvaremot såptillverkningen under samma år icke kan anses hafva undergått någon särdeles förändring i tillverknings-beloppet; af Bomulls- och Linnefabriks-Societeten, att förnämsta orsaken till bomullsfabrikernas oupphörliga och betydliga nedgående af Societeten anses ligga i den t 21 höga tullen å råämnet eller bomullsgarnet, till följd hvaraf det för idkarne är omöjligt att kunna konkurrera i priser med utlandets tillverkningar; af Klädesfabriks-Societeten, att hufvudsakliga orsaken till den inträffade minskningen i klädestillverkningen, utom en försvårad afsättning, borde tillskrifvas den omständighet, att tillverkningen hufvudsakligen flyttat sig till andra orter inom riket, såsom exempel hvarpå Societeten anfört att en af de betydligare härvarande klädesfabrikerne, sedan sista femårsberättelsen afgafs, blifvit flyttad till Landskrona; af Kardfabriks-idkarne, att deras rörelses aftagande till en stor del kunde tillskrifvas att handeln med denna vara på Finland blifvit alldeles utesluten, äfvensom att klädesfabrikernas behof af kardor årligen minskats; och af Färgeri-Societeten,
att, utom de orsaker till denna rörelses fallande, hvilka äro i förra femårsberättelsen uppgifna och ännu fortfarande äga rum, färgerihandteringen numera utöfvas jemväl å landet, hvarigenom tillgången på färggods blifvit för det stora antalet idkare i Staden otillräckligt.
Enligt hvad Fabriksföreningens Fullmägtige hos Kollegium anmält, hafva, oaktadt skedde uppmaningar i tidningarne, några uppgifter från öfriga härvarande Fabriks- och Manufaktur-Societeterna icke erhållits, hvarigenom Fullmägtige, i brist på nödiga materialier, varit urståndsatte afgifva ett sammanfattande utlåtande om fabriksdriftens tillstånd på det hela under ifrågavarande tvenne år.
Med anledning af Handtverksföreningens Fullmägtiges förda klagan öfver de förändrade förhållanden, som uppkommit emellan mästarne och deras arbetare, anser sig Öfver-Ståthållare-Embetet böra anmärka, att sådant till en stor del bör tillskrifvas det öfverhandtagande bruket, att lärlingar och gesäller icke som tillförene hafva sitt kosthåll och bostad hos mästarne, utan erhålla kostpenningar och inhyras utomhus, hvarigenom de förbindelser, som förut funnos emellan mästarne och deras arbetare allt mera upphöra och i följd deraf jemväl det förtroliga förhållande, som gjorde att arbetarne tillförene ansågos för medlemmar af mästarens hushåll.
Öfver-Ståthållare-Embetet torde, efter afgifvande af förestående redogörelse, här böra omnämna att sedan Eder Kongl. Majit, genom nådig Skrifvelse den 18 April 1849, fastställt Borgerskapets Äldstes förslag till ny klassifikation för Borgerskapet, jemte särskildt förslag till förändrade grunder för utgående af utskylder till Staden för borgerlig rörelse, klassifikationen likväl endast att gälla till den 1 Juli 1851; så har Eder Kongl.
Majit den 24 Januari sistnämnde år, på underdånig anhållan af Borgerskapets Äldste, i nåder bifallit att omförmälde 22 klassifikation af Stockholms Borgerskap må tills vidare fortfara att tjena till efterrättelse.
IV. Politi.
Sedan genom Eder Kongl. Maj:ts nådiga Förordning den 18 April 1849 bland annat blifvit stadgadt, att Kämners-Rätterne borde upphöra vid samma års slut, har Eder Kongl. Maj:t uti nådig Skrifvelse d. 21 nästpåföljde
December förordnat om en förändrad organisation af Stockholms Magistrat och RådstufvuRätt, som i följd deraf utgöres af två Borgmästare samt tolf lagfarne och två icke lagfarne Rådmän.
Magistraten, deruti Borgmästarne och samtlige Rådmännen äro ledamöter, bestrider samfäldt alla till Magistraten hörande göromål, men af Magistraten är en särskild afdelning, under benämning af Handels- och Ekonomi-Kollegium, inrättad, som upptager och behandlar de ekonomiska och andra ärenden, hvilka tillföi’ene blifvit handlagde af Politi-, Embets- och Byggnings-Kollegium samt Handels-Kollegium.
Rådstufvu-Rätten är fördelad på sex afdelningar, af hvilka den första består af Justitie-Borgmästaren samt två lagfarne Rådmän, Magistrats-Sekreteraren och en Stads-Notarie, den andra af en Borgmästare samt två lagfarne Rådmän jemte en Stads-Notarie, hvarförutan de icke lagfarne Rådmännen, de der eljest icke äro ledamöter i Rådstufvu-Rätten, biträda vid besigtningar och värderingar, samt tredje, fjerde, femte och sjette afdelningarne, hvardera af två lagfarne Rådmän, den ene Ordförande och den andre vice Ordförande, tillika med en Civil-Notarie och två Brottmåls-Notarier.
I afseende på Polis-Inrättningens organisation har den väsendtlig» förbättring i förut gällande föreskrifter ägt rum, att sedan Öfver-Ståthållare-Embetet, efter anställd, af Eder Kongl. Maj:t i nåder anbefalld, granskning af hufvudstadens Polisväsende, uti underdåniga skrifvelser den 24 Maj 1849 och den 27 Februari 1850 afgifvit förslag till reorganisation af hufvudstadens Polis- och Nattbevakning, dervid, i afseende prå nattbevakningen, Öfver-Ståthållare-Embetet ansett, att, efter upplösning af den derför afsedda del af Stadens Militärcorps, samma bevakning borde, under Öfver-Ståthållare-Embetets för Polisärender omedelbara uppsigt, genom Stadens Polis ombesörjas; så har Eder Kongl. Maj:t, enligt skrifvelse till Öfver-Ståthållare-Embetet den 9 Mars sistnämnde år, funnit godt i nåder fastställa samma förslag för en tid af 3:ne år eller från och med den 1 September 1850 intill den 1 September 1853.
Jemlikt högstberörde nådiga Skrifvelse utgöres för närvarande den under 23 Öfver-Ståthållare-Embetet ställda Polis- och Nattbevaknings-personal af 10 Poliskommissarier, 20 Polis-Öfverkonstaplar, 160 ordinarie Poliskonstaplar, samt 200 extra Poliskonstaplar, hvilka äro lill tjenstgöring anställda inom hufvudstadens 80 bevaknings-distrikter, utgörande 16 för sjelfva inre Staden med Norrbro, 24 för Södermalm och 40 för Norrmalm med Kungsholmen, Ladugårdslandet och Djurgårdsstaden.
Hvarje distrikt äger till bevakning 2 ordinarie och 2 extra Konstaplar, och ständig tillsyn öfver bevakningen och allmänna säkerheten utöfvas af Kommissarierne, hvar i sin trakt, nemligen 2 i sjelfva Staden, 3 på Söder- och 5 på Norrmalm, hvarjemte Öfverkonstaplarne begagnas såsom biträdande befäl och kontrollanter öfver den egentliga bevakningspersonalen.
Härförutan hafva Stadens 3:ne Fiskaler åliggande att, närmast Kommissarierne, vaka öfver ordningen och säkerheten inom hufvudstaden, för hvilket ändamål deras verksamhet är fördelad inom vissa trakter af Staden, så att en är stationerad i inre Staden, en på Söder - och en pä Norrmalm; dock kan så väl åt Stadsfiskalerne, som åt den öfriga ofvannämnda Polispersonalen, uppdrag lemnäs utom de stadsdelar, trakter och distrikter, der de äro stationerade, äfvensom det i allmänhet åligger dem att utan särskilda ordres bidraga till ordningens och säkerhetens upprätthållande hvar helst så påfordras inom hufvudstaden.
Natlbevakningen, vid hvilken hufvudstadens Garnison särskildt biträder medelst 3:ne fasta vaktposteringar, nemligen en på Norr- och 2:ne på Södermalm, utom de vanliga militärvakterna, samt patrulleringar i Stadens yttre trakter, verkställes af Poliskonstaplarne, under kontroll af vederbörande befäl, sålunda att, från klockan 10 på aftonen till klockan 6 pä morgonen hvarje dygn, en ordinarie och en extra Konstapel inom hvart och ett distrikt äro i ständig verksamhet, nemligen 2:ne från klockan 10 till klockan 2, och 2:ne från klockan 2 till klockan 6, hvarefter de andra Konstaplarne äro från bevakning under den öfriga tiden af dygnet befriade, såvida icke utomordentliga omständigheter påfordra ett annat förhållande, hvaremot, i afseende på Polisbevakningen under dagarne, från klockan 6 på morgonen till klockan 10 på aftonen, dä hufvudstadens befolkning är i rörelse och så noggrann bevakning som under nätterna icke erfordras, två hvarandra närmast belägna distrikter äro sammanslagna till ett, der bevakningen turvis förrättas af dessa distrikters ordinarie Konstaplar, på det att de sednare dels måtte kunna erhålla nödig hvila, och dels vara i tillfälle att, då så påfordras, komma tillstädes hos Poliskammaren och Domstolarne; hvarförutan af manskapet vid den särskildta Brandsläcknings-corps, hvarom här nedan förmäles, patrulle - 24 ring nattetid äfven verkställes i den trakt, der dess vaktrum är beläget, samt transport af häktade personer från samma trakt till Stadens häkte besörjes.
Kostnaderna för hufvudstadens Polis i sin helhet äro, enligt den af Eder Kongl. Maj:t den 4 Maj 1850 i nåder fastställda Stat, följande:'
Lön till Poliskammarens Embets- och Tjenstemän 10,700:
Aflöning åt 10 Poliskommissarier å 600 6,000:
— Dito åt 20 Öfverkonstaplar å 400 8,000:
— Dito åt 120 Konstaplar å 300 . . . 36,000:
— Dito åt 40 Konstaplar å 250 . . . 10,000:
— Dito åt 200 extra Konstaplar å 100 20,000:
— Dito åt 3 Ordonanser och 2 Jaktmästare å 300 . 1,500: — 81,500:— • 92,200: — Diverse Utgifter:
Till belöningar för upptäckter af brott, samt till uppsigt å misstänkte personer 5,000: — Omkostnader för Polisvaktkontoren jemte skjuts- och transport-kostnader, samt oförutsedda utgifter 3,000:
— Åtskilliga andra utgifter och omkostnader, såsom för skrifmaterialier, prenumeration å tidningar, tryckning af kungörelser och annonser, hyror, lyshållning, inköp och underhåll af inventarier, m. m. . . 4,033: 16. 12,033: 16.
Till pensionering af befälet vid det upplösta Nattbevaknings-kompaniet af Stadens Militär corös 1,966: 3 2. — 001 ps — 14,000:
Summa B:ko R:dr 106,200:
Inkomsterne åter uppgå, enligt åberopade Kongl. Bref af den 9 Mars 1850, till följande belopp:
Anslag 25 Anslag från Statsverket 15,000: — » från Branclvaktskasse-administrationen 30,000: — — » från hufvudstadens Drätselkommission 10,000: » af afgiften för rättigheten till minutförsäljning af bränvin och andra brända eller distillerade starka drycker inom hufvudstaden 50,000:
En tredjedel af Polispersonalens anparter i de till Poliskammaren inflytande böter, beräknad till 1,200:
Hvartill kommer att Öfver-Ståthållare-Embetet, som skulle bestrida kostnaderna för den corps, som erfordrades för servering af en brandsläckningsspruta, samt utbetala ofvanomförmälde pensioner tili befälet vid f. d. Nattbevakningscorpsen, uppbär den af Stadens Brandförsäkringskontor beviljade förhöjning i brandvaklsafgiften för alla öfver 12 års tid brandförsäkrade egendomar; varande af ofvanberörde anslag anvisade till Polisen i dess helhet och för besörjandet af dagbevakningen, från Statsverket 15,000 R:dr, från Drätselkommissionen 10,000 R:dr, af bränvinsminuterings-afgifterna 50,000
R:dr samt beräknade bötesandelar 1,200 R:dr, eller tillsammans 76,200 R:dr; och för naltbevakningen, med dermed förenad skyldighet, i fråga om brandsläckningsanstalterna, från Brandvaktskasse-administrationen 30,000
R:dr, jemte ofvanomförmälde tillökade brandvaktsafgift från Brandförsäkringskontoret.
I afseende på nyssnämnde anslag från Branvaktskasse-administrationen till belopp af 30,000 R:dr, beräknade att utgöra den, efter gällande och tilllämpade författningar, till nämnde administration ingående brandvaktsafgift af 35 skillingar på hvarje tusende Riksdaler af de fasta egendomarnes taxeringsvärde, hafva hufvudstadens fastighetsägare medgifvit att berörde anslag finge på försök under tre år från bemälde administration utbetalas såsom bidrag tili kostnaden för Stadens nattbevakning, omedelbarligen verkställd genom Polisen, hvarvid fasligheLsägarne dock fästat följande förbehåll, nemligen: l:o att tiden för bidragets utgående räknades från den dag då den nya nattbevakningen trädde i verksamhet; 2:o att, sedan två år derefter förflutit, till fastighetsägarnes pröfning och afgörande borde öfverlemnas, huruvida de ville medgifva bidragets fortfarande och följaktligen nattbevakningens förrättande genom Polisen utöfver den till högst tre år bestämda tiden; och skulle nämnde bevakning emedlertid oafbrutet vidmakthållas under det återstående tredje året, inom hvars förlopp förslag till en ny organisation deraf, Berättelse öfver Stockholms
Stad för åren -IS-'i8—18SO. 4 26 om en sådan skulle anses nödig, borde vara uppgjordt samt till fastighetsägarnes godkännande framstäldt så tidigt, att verkställighet omedelbart efter tredje årets utgång kunde följa; 3:o att om, efter de 2:ne årens utgång, i och för nattbevakningens underhållande antingen på ifrågavarande eller ett förändradt sätt, behof skulle sig yppa af ett bidrag från Brandvaktskassan, öfverstigande den behållna inkomst kassan erhåller genom taxering efter 35 sk. på hvarje l,000:de