Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
11 lig och successivt skeende inbetalning, verkställd af platsernas innehafvare sunder flera framgent påföljande år, torde, enligt motionärernes åsigt, en förändring af det stadgade årliga beloppet för amortissements-liqviden vara af rättvisan påkallad helst när staten i alla händelser med sådan >äkerhet, sotn i delta hänseende vöre förhållandet, alltid mäste återfå, hvad den för ändamålet såsom lån förskjutit; i följd af hvilket allt Friherre Cederström och Herr Gullström föreslagit, alt det belopp, som årligen borde innehållas af Jandsliöfdingelönen i Wermlands län och till statsverket ingå till godtgörande af förenämnde ackord, 20,000 r:dr, mätte nedsättas från 1,200 r:dr till ett för löntagaren mindre betungande belopp eller 5oo rdr årligen, beräknadt ifrån den lid, år 1841 > då afdraget tog sin början, och med rättighet lör landshöfdingen uti m ef besagde län, att, i enlighet med den sålunda nu föreslagna förändrade årliga afdragssumman , beräkna sig lil! godo flir de påföljande åren hvad lian utöfver en dylik nedsatt summa redan erlagt, hörande detta nedsatta löneåfdrag 5oo r;dr banko, derefter årligen utgå intilldess först ackords-kapitaiet och sedermera den förbehållna räntan blifvit -guldlie; hvaremot Pehr Eriksson hemställt, att den årliga ränleoch kapital-afbetalningen, 1,200 r:dr, mätte inskränkas lill hälften, eller utgå endast emedan med 600 r:dr.
Vid föredragning till remiss hos Ridderskapet och Adeln af Friherre Cederstroms berörde motion har Herr von Troil, Samuel Gustal, förklarat sig instämma uti motionen med tillägg af den hemställan alt, sorn afgifterne för ränte- och kapital-afbetalningarne å landshöfdinge-ackorderne vore för dryga, en utsträckning af amorteringstiden äfven för öfrige landshöfdingar mätte medgifvas.
På sätt rikets vid 1840 och 18/f 1 årens riksdag församlade Ständers underdåniga skrifvelse, 11:0 3ii, närmare omförrnäler, hade, efter det hos Rikets Ständer framställning blifvit gjord om lånebidrag till inlösen af landshöfdinge-ackorden, Kongl.
Majit, jemte tillkännagivande, att Kongl. Majit, dels med betydliga enskilda uppoffringar, dels annorledes sökt bereda landshöfdinge-ackordens förminskande, för att, vid befordran lill desse maktpåliggande embeten, kunna uteslutande afse skicklighet och förtjenst, utan hänsigt till möjligheten eller bered villigheten att anskaffa de tilläfventyrs erforderliga större eller mindre ackords-summor, uti en under den lista Februari sist— berörde år till Rikets Ständers Stats-utskott aflåten nådig skrifvelse, öVerlemnät ej mindre en serskild uppsatts, rörande de åtgärder, sorn, i afseende på 12 Stats^TJtskis Utlutande.t
Nio 97. landshöfdinge-ackordens amortering, blifvit af Kongl. Maj:t vidtagne, beloppen af de ännu återstående ackorden och den för deras successiva förminskning uppgjorda plan, hvilken Kongl.
Maj:t ämnat följa, än ock en afskrift af Kongl, brefvet den Februari 1837, angående den af Kongl. Maj:t beslutade reglering af landshöfdinge lönerne, men hvars verkställighet vore i de fleste delar beroende af ackords-amorteringen; hvarefter Rikets Ständer medgifvit att, till inlösen af de vissa landshöfdinge-befaltningar åtföljande ackord, till det belopp för hvardera, som uti förenämnde nådiga skrifvelse uppgifvits, och med förbehåll, att allt framtida anspråk på ackords-ersältning å desse embetsmäns sida upphörde, linge från Riksgälds-kontoret utgifvas, såsom lån, ett belopp af i54,957 r:dr 26 sk. 4 rst> under vilkor: l:o att derå erlades från lyflningsdagen 4 procents årlig ränta, sorn, efter skeende afbetalningar, beräknades å det då återstående kapitalet samt att lånet amorterades i den mån öfverskottet af i nästföljande punkt omförmälde innehåliningar, sedan räntan blifvit iiqviderad, dertill iemnade tillgång; 2:0 att vid hvarje landshöfdingeljenst, hvarvid ackord vore fästadt, af lönen innehölles 6 procent årligen å aekords-beloppet, intill dess det för ackords-amorteringen Iemnade lån blifvit till fullo godtgjordt, hvarvid skulle iakttagas att under vakans, på lika sätt, som i afseende å vakans-besparingar vid armeen vore reedgifvet. berörde 6 procent för den tid besparingen till stats-verket inginge, jemväl å lönebeloppet innehölles och för det afsedda ändamålet användes; samt 3:o att Stats kontoret erhölle nådig föreskrift: att de till ackordens inlösen beviljade medel för den blifvande ackordsfondens räkning emottaga, lör att om berörde inlösen besörja, med iakttagande deraf, att, i händelse någon landshöfding erhållit skriftlig försäkran om viss ackords-ersättning, densamma, qvitterad, återställdes; att å berörde fonds vägnar till Riksgäldskontoret aflemna löpande förbindelser å 1000 rdr hvardera, äfvensom att låta alla de till ackords-amorteringen afsedde innehåliningar för ackordsfonden serskildt upplaga och bokföra, för alt dermed i första rummet liqvidera den bestämda räntan, och sedan använda återstoden till kapilal-afbetalning å det af Riksgälds-kontoret Iemnade lån I afseende på beloppen af de serskilda landshöfdingelönerne, de fastställde ackordssummorne, ränte- och kapital-afbetalningarne derå, ssamt ti - Stats-Utsk:s Utlåtande, N:o 97.
13 den då ackordet beräknats blifva godtgjordt, bär Utskottet af tillgänglige handlingar inhemtat, att i Lönens belopp jrpf .1;. „f enli!1 oi Afkords- .oc.h
A‘ kordsumman vet d. 24 Febr. summan. mon:s-belopp. är ^elak! 181S7.
Upsala län utgör . . . 5,3oo. p,5oo: — — 570: — — 1870.
Stockholms 5,000.
6,5oo: — — 3go: — — 1869.
Södermanlands 5,000. 10,666: 32: — 640: — — 186g.
Calmar 4 5oo. 17,000: — — 1^00: — — 1858.
Jönköpings 5,000. 10,666: 32. — 640: — -— 1870.
Christianstads 5,000. 4,623: 28. 4- 277- »9 >'•
,87°- Malmöhus 6,000. i3ooo: — — 780: — — i8ög.
Hallands 4,5oo. 7,000: — — — — 1869.
Götheborgs 7,5oo. 8,458: 33. — 607: 25. — 1863.
Elfsborgs 5,ooo. 6,000: — — 36o: — — 1869.
Wermlands 5»ooo. 20,000: — — 1.200: — — 19 69.
Gefleborgs 5,000 ii,a5o: — — 678: — — 1870.
Westernorrlands ....
4-5oo. 8,000: — — 732: — — 1869.
Jemtlands 4,5oo. 3,5oo: — — 210: — — >869.
Westerbottens 4>5oo. 14,566: 32. — 874: — — »86g.
Af förestående synes alltså, att landshöfdinge-befattningen i Wermland är betungad med den högsta ackords-summan samt att ränta och amorterings-afgifterne derå äro större än i något annat län, med undantag af de, som erläggas af landshöfdingen i Calmar län, uti hvilkens lön dock ingår afkastningen upptagen lill endast 1.600 r:dr banko, utaf Skälby boställe, 5 mantal.
Utskottet har tagit delta ärende i öfvervägande, och ehuru Utskottet är af den tanke, att den lön, landshöfdingarne blifvit jemlikt oftanämnde Kongl, bref af den 24 Februari 1887, tilldelad, icke är, med afseende på embetets vigt och de med ulöfningen deraf förbundne kostnader, större, än att elen oafkortadt borde komma dess innehafvare till godo; likväl och som de från lönerne bestämda afdrag, och hvilka ega rum endast vid sådane landshöfdinge-bestäliningar, hvarmed ett större eller mindre ackord för närvarande är förenadt, blifvit af vederbörande landshöfdingar vid beställningarnes emottagande, åtagne, och en längre allmän u tsträckning i tiden 14 Stats-Utsk:s Utlåtande, N:o 97.
a 11 den beräknade för godtgörande af det lån, stort 154.957 r:dr 26 sk. 4 rst., staten förskjutit för inlösen af desse ackorder, skulle åstadkomma en menlig rubbning uti grunderne för återbetalningen af detta lån, anser Utskottet sig icke kunna biträda den af Herr von Troil gjorda hemställan i ämnet, utan inskränker sin pröfning lill det enstaka fall, hvilket utgör föremål för motionärernes framställningar.
Då i afseende härpå förekommer, att ackords-summnn för 'landshöfdipgebeställningen i Wermlands län, 20,000 r:dr banko, blifvit till nuvarande innehafvarens företrädare erlagd och de afgifter till ränta och capitalafbetalning härå, hvilka landshöfdingen i merberörde län årligen till 1869 mäste vidkännas, uppgå lill 1,200 rldr. eller nära en fjerdedel af den honom bestådda lön, hvaraf återstoden, sedan utgifterne för hans flere embelsresor, hvilka, i anseende till länets vidsträckta omfång, äro ganska kostsam,- ma, blifvit beslridda, icke är, med hänsigt till innehafvarens af detla embete oundgängligen dryga lefnadskoslnader, tillräcklig, vid hvilket förhållande ifrågavarande landshöfdinge är, j afseende på sina löneinkomster, sämre lottad, än andre landshöfdingar, finnér Utskottet sig icke sakna skäl, ti 11 tillstyrka Rikets Ständer, att i så måtto bifalla hvad motionärerne föreslagit, att för landshöfdingen i Wermlands
Ian beviljas den nedsättning i årliga ränte- och kapital-afbetalningen å ackordssumman, att han anses icke skyldig att för detta ändamål årligen utgifva iner än 900 rldr banko, deraf 800 r:dr beräknas såsom 4 procents ränta och 100 rldr såsom 1/2 procents kapitalafbetalning, inlilldess ackordssumman blifvit till fullo betald; anseende Ulskotlet någon rättighet för landshöfdingen alt beräkna sig till godo vid framtida afbetalningar den skillnad, som uppkommer emellan det belopp, lian hittills utgifvit och det af Utskottet nu föreslagnc, icke böra medgifvas.
Stockholm den 14 Mars 1848. Stats-Utsk:s Utlåtande, 93, 15, Reservation: af Herr af -Harmens:
'Emot Stnts-utskoltets beslut, i fråga om nedsättning i den af landshöfdingens i Wermland län utgående Vänta Oell amorlissement, till gäldande al fordna ackordssumman vid tjernsten, får jag mig reservera; och anser, alt Rikets Ständer ej bort tillstyrkas medgifva nedsättning i årliga kapitalafbetalningen å ackords-beloppeti Stats-utskottet har nu föreslagit en, i min tanka, obehöflig och länge fortfarande lönförbättring af 3oo r:dr för landshöfdingen i Wermlands län, ehuru landshöfdingarne i flere andra län nju-- la-, vida ringare löneinkomster än landshöfdingen i Wermland”. JW ©§..
An k. till Exp.-Utsk. ilen 15 Mars, kl. .7 e. m.
Ullålande, i anledning af väckt motion, angående befrielse för hemmanet Fårhult ft ån utgörande af s. k. skolmästareskäppa.
(I. A.) Uti ett hoS Iledérv.
Bönde-Ståndét afgifvet och lill Stats-utskottet; remitterad t memorial, har Riksdags-fullmäktigen Pehr Bengtsson från Calmar län anfört, att, oaktadt vid sednast hällne Riksdag blifvit beslutadt, att den så kallade skolmästare-skäppan, hvilken, såsom lön till rektor och kollega-skola i Westervik, utgått från Lofta, Gamleby och Törnesfalla socknar i Calmar län, skulle upphöra och nämnde skollärare, i ersättning för den derigenom uppkommande minskning i deras inkomster, undfå 2$ tunnor 17 kappar råg af kronans behållne tionde, hade likväl egarne af ett mantal Fårhult Norregård i Gladhammars socken af nämnde län nödgats till rektorn i berörde skola årligen utgöra sagde afgift med en tunna spannmål, ehuru, enligt motionärens förmenande, afgiften af detta hemman, beläget i annan, socken än de 3:ne omförmälde från skolmästare-skäppans ut - 16 Stats-U tsk:s Utlåtande, A:o 98. görande befriade, vore inbegripen i den skoilärarne tillagde förenämnde ersättning; med föranledande hvaraf motionären funne sig föranlåten att anhålla, det Rikets Ständer ville icke allenast befria egarne till berörde hemman från utgörande af meranämnde afgift, utan äfven medgifva dem rättighet att af rektorn vid skolan i Westervik återfordra hvad han, efter erhållen ersättning för mistad skolmästare skäppa, oriktigt uppburit.
Utskottet har tagit denna framställning i öfvervägande och finnér visserligen den Lofta, Gamleby och Törnesfalla socknar förunnade befrielse från utgörande af skolmästare-skäppa, hvilken utgått i stället för de genom Kongl, kungörelsen den 24 Januari r835 afskaffade djeknepenningarne, böra tillgodokomma äfven hemmanet Fårhult; men som, jemlikt Kongl resolutionerna den 12 April 1774 och den 29 Januari 1812, denna afgift icke skulle utgöras med mer än 1/6 tunna spanmål för helt mantal och i förhållande dertill af mindre hemmansdelar, hvaremot den, enligt motionärens uppgift, af hemmanet Fårhult utgående enahanda spanmåls-afgift erlägges med en tunna, samt följaktligen någon olikhet i beskaffenheten af dessa afgifter torde förefinnas, helst de skolstaten i Westervik beviljade 25 tunnor 17 kappar kronotionde, enligt hvad Utskottet tillhandakomne handlingar utvisa, endast blifvit beräknade såsom ersättning för indragen skolmästare skäppa i Lofta, Gamleby och Törnesfalla socknar, anser Utskottet sig icke böra annorledes tillstyrka Rikets Ständers bifall å motionen, än att Utskottet hemställer, det Rikets Ständer ville till Kongl Majrt aflåta underdånig skrifvelse, med förklarande, att, för den händelse Kongl.
Maj:t, sedan undersökning i ämnet försiggått och vederbörande deröfver blifvit hörde, skulle i nåder finna den från Fårhult i Gladhammars socken till rektorn vid skolan i Westervik utgående spanmålsafgift vara af samma egenskap, som den vid sednaste
Riksdag afskaffade så kallade skolmästare-skäppa i Lofta, Gamleby och Törnesfalla socknar, Rikets Ständer medgifva, att nu ifrågavarande afgift må upphöra, och rektorn vid Westerviks skola erhålla en deremot svarande ersättning.
Stockholm den 14 Mars 1848. JW »9. Stals-Utsk:s Memorialy N:is- 99 och 100.. n JW 9».
Ank. till Exp.-Utsk. den 15 Mars, kl. 7 e. m. Memorial.-
Det är anledning till anmärkning emot ledamölerne uti den år i845 tillförordnade Kongl. Regering, Hans Excellens Herr Statsministern för utrikes ärendena, Friherre A. Ihre, Herr Statsrådet och Chefen för Civildepartementet O. I.
Fåhreeus, Herr Statsrådet Friherre ( .- IV.
Stael von Holstein samt Herr Statsrådet och. Chefen för Sjöförsvars-departementet, Friherre C. A. Gyllengranat, äfvensom emot Expedilions-chefen A- k.
Normelin, hvarom remiss begäres till Konstitutions-ulskottet, inför hvilket anledningarne uppgifvas skola Stockholm den i4 Mars 1848. JW 190.
Ank. till Exp.-Utsk. den 17 Mars, kl. 5 e. nr.
Memorial, angående arfvoden för granskningen och liqvhlerandet af inkomna rekvisitioner oöh räkningar å Riksdägsknstnaderne.
(Rglds afl.)
Med anmälan, att en af Riksgälds-kontorets- kommissarier fått sig uppdraget att ej allenast, under serskildt föreskrifna kontroller, på eget ansvar besörja de nämnde kontor ålagda utbetalningar af riksdags-kostnaderna, utan ock afgifva fullständig redovisning för härtill anordnade medel, samt Bih, till R.
Prot. 1847 Ä 1848, 4 Sami. 1 d/d. 23 Baft. ä Stals-Utsk:s Memorial^ N:o 100. att knmereraren i samma verks revisions-kontor erhållit bestyret med granskningen af de å besagde kostnader ingifne räkningar och reqvisitioner, hafva fullmäktige, då de uppdrag, desse 2:ne tjenstemän sålunda erhållit, vore ”af den beskaffenhet, att utförandet deraf icke skäligen kunde dem åläggas såsom en deras tjenstebefattningar åtföljande5skyldighet,” uti skrifvelse till Stats utskottet, hemställt, att Utskottet måtte utverka Rikets Ständers tillåtelse för fullmäktige att af riksdagskostnads-medlen tilldela beinäide tjenstemän en serskild vedergällning, motsvarande det med deras erhållna uppdrag förenade besvär och ansvar samt den tid, som för detsammas fullgörande måste uppoffras, hvilken vedergällning, enligt fullmägtiges åsigt, borde utgå i egenskap af vissa för hvarje månad bestämda arfvoden; hvarjemte fullmäktige erinrat om billigheten af ifrågavarande vedergällnings bestämmande lill ett belopp, som närmare, än de för enahanda uppdrag vid sistförflulne riksdag fastställde arfvoden, eller 200 r:dr för riksdagskostnadernernes liqviderande och loor:dr för räkningarnes granskning, svarade mot såväl samma uppdrags tidsödande och ansvarstulla beskaffenhet, som de förluster genom missräkningar, hvarför den tjensteman vore blottställd, hvilken ofta i mycket små poster mäste utbetala dethögst betydliga belopp, hvartill alla riksdagskostnaderna sammanlagda uppgingo.
Ehuru Utskottet icke kan instämma uti Fullmäktiges yttrande, att besörjandet af ofvanberörde, Riksgälds-kontoret ålagde, utbetalningar, likasom granskningen af de i sådant afseende inkomna reqvisitioner och räkningar ei kunde åläggas innehafvarne af dervarande kommissarie- och revisions-kamererare-tjenster, 'såsom en dessa tjenstebefattningar åtföljande skyldighet”, har Utskottet Likväl, enär under föregående riksdagar serskilda arfvoden för samma göromål varit beviljade, ansett enahanda vedergällning jemväl böra tillerkännas de tjenstemän, åt hvilka dessa åligganden nu äro uppdragna.
Men då ifrågavarande arfvoden tillförene utgått med vissa för hela riksdagen bestämda belopp, finner Utskottet sig icke ega anledning tillstyrka det för desamma af fullmäktige föreslagna förändrade beräkningssätt.
— Under förutsättning, att nuvarande riksdags längd icke kommer att öfverstiga den tid, sednast förflutna riksmöte fortfor, får Utskottet alltså hemställa, alt ett arfvode å samma belopp, som då beviljades,eller tvåhundra riksdaler, måtte få tilldelas den tjensteman Stat*-Utsles Memorial, IV:o 100. 19 vid Riksgälds-kontoret, åt hvilken blifvit uppdraget verkställandet af utbetalningarne för denna riksdag samt upprättandet af redogörelsen för riksdags-kostnaderna; äfvensom att ett arfvode af etthundra riksdaler jemväl af Rikets nu församlade
Ständer måtte beviljas för den tjensteman vid samma verk, som fått sig ålagdt att granska reqvisitionerna och räkningarna å meranämnda kostnader.
STOCKHOLM* Lundberg & Comp. 1848.
Stats- Lts kottets Utlåtande, N:o 101.
\:o IOI.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 17 Mars, kl. 5 e. m.
Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj.ts Nådiga proposition, angående befrielse från bevillning för den af Norska statsmedlen utgående aflöning till embets- och tjenstemän vid Kongl. Maj. ts beskickningar å utrikes orter.
(R:glds Afd.)
Med åberopadt stöd deraf, att Rikets sednast församlade Ständer, genom bifallandet af dåvarande Bevillnings-utskotts utlåtande, N:o 19, medgifvit, att de till Minisler-statens embets- och tjenstemän utgående traktamenten och aflöningar, endast i den mån Svenska statsverket dertill lemnade bidrag, borde eller kunde blifva föremål för bevillning, har Kongl. Majit, enligt
Dess vid innevarande riksdag aflåtne nådiga proposition (införd under N:o 30 i lia Sami. af Bihanget till Riks-ståndens Protokoller) förordnat, att, enär hvartdera af de förenade konungarikenas andel i beskickningarnas aflöning icke kunde annorledes bestämmas, än efter det förhållande, som egde rum emellan det ena och det andra rikets bidrag till Ministerstalen pä det hela, borde uti alla å denna stat anvisade aflöningar, traktamenten och pensioner, m. m., norska medel anses för hvarje år ingå till den andel, som Norriges hela bidrag i för hållande till Sveriges för samma år utgjorde; hvarjemte Kongl. Majit, som, till beredande af rättelse för framtiden vid debiteringen af bevillnings-afgifterna för bemälde embets- och tjenstemäns löner, meddelat erforderliga föreskrifter uti samma proposition i nåder förklarat, att, hvad beträffade en af denna embets- och tjensternanna-personal i underdånighet gjord ansökning om restitution af den bevillning, som, utöfver Sveriges andel i den samfällda anslagssumman för Minister-staten, redan blifvit erlagd för dithörande allöningar, ansåge Kongl. Majit, att, under de förhållanden, som i förevarande fall egde rum, ej mindre rättvisan emot enskilde, än ock statens värdighet kräfde, alt verkan af den förklaring utaf gällande föreskrifter om ifrågavarande beskattning, som genom ärendets behandling hos Rikets sednast församlade Ständer blifvit åstad - llih. till U.
Prot. 1847 och 1848. 4 Sami. 1 Afd 29 Höft. 1 2 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 101. kommen, jemväl utsträcktes tillden föregående tiden; men då staters ratt till de redan erlagde bevillningsmedlen genom laga kraftvunna debiteringar och beslut blifvit stadfästad, kunde, vid sådant förhållande, något beslut om vederbörandes berättigande att dessa medel återbekomma icke af Kongl. Majit meddelas utan Rikets Ständers serskilda begifvande; hvadan Kongl. Majit, som icke betviflade, det Rikets Ständer, äfven för sin del, erkände billigheten och rättvisan deraf, att staten återställde en densamma på oriktiga grunder lillfluten inkomst, föreslog Rikets Ständer, att den bevillning, som från och med år 1836 till och med år 1846 blifvit för de å Minister-staten uppburna traktamenten, aflöningar och pensioner m. m. erlagd utöfver hvad, som belöpte för Svenska statsverkets, i öfverensstämmelse med ofvan anförda grund, bestämda andel i samma traktamenten och aflöningar m. m., finge, utan hinder af något, rörande sådan bevillning, meddeladt, laga kraftegande beslut eller någon i sådant hänseende gjord debitering, restitueras till vederbörande embets- och tjenstemän eller deras rättsinnehafvare; i hvilket afseende anmälan om dylik restitution borde i behörig ordning göras inom natt och år efter det beslutet härom, genom Kongl, utrikes departementets försorg, blifvit i allmänna tidningarna kungjordt.
Stats-utskottet, till hvars utlåtande högstberörde nådiga proposition, jemte Herrar Tausons och Winges i anledning deraf inom Borgare-ståndet afgifne anföranden blifvit remitterad, har dessutom fått emottaga alla öfriga omförmäldte mål rörande handlingar och deribland en uti ifrågavarande hänseende af Kongl, utrikes departementet uppgjord, serdeles upplysande, utredning, med tillhörande omständliga uppgifter å ej mindre de, från och med år 1836, utaf Svenska och Norska statsmedlen till ministerstaten utbetaldta bidrag, än ock den aflöning, hvar och en vid denna stat anställd embets- och tjensteman för hvarje år uppburit, samt den bevillning, han derför erlagt, äfvensom de nu ifrågaställde restitutionernas belopp, uträknadl efter förhållandet mellan Svenska och Norska bidragen till årets diplomatiska utgifter.
Med anledning af gjorda framställningar angående bevillnings utgörande för den aflöning, som Svenska ministrar hos andra makter utaf statens medel åtnjöto, och enär vid tillämpningen af förut meddelade stadganden rörande bevillningen af tjenstemäns löneinkomster, olika åsigter skulle gjort sig gällande i fråga om dylik afgifts utgående af minister-statens aflöning, tillädes uti den vid slutet af 1835 års riksdag utfärdade bevillningsförordning de bestämmelser, hvilka sedermera blifvit bibehållne i afseende på sådana löner, pensioner och arfvoden, som å nämnde stat uppbäras.
Till följd af härom sålunda meddelade stadganden, hafva de vid utrikes beskickningarna anställde em - Stats-Utskottets Utlåtande, N:o tOt. 3 bets- och tjenstemän, sedan 1836 års början, blifvit för ifrågavarande afgift debiterade.
Öfver denna debiteringsåtgärd anfördes likväl för de begge första åren klagomål i föreskrifven ordning utaf en del af bemälde tjenstemän, hvilka dervid yrkade att från besagde utskyld varda helt och hållet befriade eller, derest sådant icke kunde bifallas, åtminstone frikände från skyldigheten att utgöra densamma för större andel af deras under dessa tvänne år uppburna löneanslag, än som motsvarade Sveriges årliga tillskott för diplomatiska utgifterna.
Men sedan upplyst blifvit, att uti de Öfver-ståthållare-einbetet, i afseende å bevillningstaxeringarna för samma år, tillställda uppgifter å Minister-statens löne-inkomster, något bidrag från Norska statskassan icke varit inbegripet, så förklarade bemälde embete, genom resolution den 15 Februari 1838, att klaganderne icke kunde befrias från bevillnings erläggande för deras inkomster å meranämnde stat, samt att anledning ej heller förekom till ändring i den öfverklagade debiteringen; och blef, efter deröfver anförde besvär, detta beslut både af Kongl. Kammar-rätten och, under den 29 November 1839, äfven af Kongl.
Majit hufvudsakligen gilladt och faststäldt.
På sätt Kongl. Maj:ts nådiga proposition innehåller, yttrade
Beviltnings-utskottet vid sista riksdag uti ofvanberörde, af samtlige riksstånden godkända, Betänkande, att del vore utredt, det bevillning under de sednare åren erlagts af hela den till Utrikes beskickningarna anslagna aflöning, samt att ostridigt vore. det sådant icke varit en följd af något stadgande i Bevilluings-förordningen, utan endast härrört af saknad upplysning om de belopp, som till ministerstaten från Svenska statsverket rätteligen utgått, hvarjemte Utskottet förklarade, att, ehuru någon föreskrift, åsyftande befrielse från bevillning å den från Norska statskassan utgående andelen af besagde aflöning icke lämpligen kunde i Sveriges Rikes Ständers Revillningsstadga inflyta, syntes likväl nödig rättelse i afseende på nyssberörde förhållande kunna vinnas medelst vidtagandet af sådana åtgärder från Utrikes departementets sida, hvarigenom säker och fullständig upplysning, huru stor andel af beskickningarnas löner utgjordes af Norriges bidrag, kunde erhållas.