Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Mätning med skruf, redan föreskrifven i Kongl. Maj:ts Nådiga Resolution på Ridderskapets och Adelns besvär år 1668, har, ehuru onekligen den säkraste, icke kommit i verkställighet.
I brist af erfarenhet om dess rätta form, m.. nu, hafva vi likväl icke vågat för närvarande Cikeslå densammas begagnande.
Yi anse oss dock bära fästa uppmärksamheten i företrädet af detta «*«tningssätt, hvars användande skulle inskränkas V 36 Kongl.
MajUs Xdd Proposition, N:o 62- väl fyldt, dock utan att någon råga derå inå påfordras. c) Till de kubiska målkärlens kontroll skall så väl i Wäre och Kronans, som i privates magasiner och öppna bodar, der sådana kärl begagnas, en krönt måttstock af messing eller jern finnas, derå längden af hvarje kubiskt måtts inre sida är utmärkt. § 10. «) Vägning sker medelst Bäg, hvars balans är försedd, ej mindre med fast midtelaxel, hvilande på hårda jemnliöga pannor, än med fasta ändaxlar för skälarnes uppbärning.
Vågbalanser, der ändaxlarne ersättas af krokar, försedda med hål till skälarnes uppbärning, äro icke i allmän handel tillåtneBalansens armar skola vara lika långa, räknadt från midtelaxelns till ändaxlarnes eggar, och skall tungan stå vinkelrätt emot den linie, som förenar ändeggarne.
_ Balansen skall ensam ställa tungan pä nollpunkten lodrätt öfver midteiaxeln.
Efter skålarnos påhängning skab tungan ställa sig på7samma sätt. likaledes då skålarrfe byta plats, eUer de vigter eller den vara, hvarmedelst vågen förut visade jemnvigt, ombytes från den ena skålen till den andr;1’ På större vågar, der skålarne ersätta?
af plana trädskifvor, hvilkas jemnvigt ä^ svår att unrjier fortsatt bruk bibehålla, skall des^ns jemnvigt- med pålagda tyngder/återställas, innan vägning företages^ , b) Botsman af jern eller stål, gjorda efter fastställd modell och uppstuckna till högst 40 skålpund, få äfven justeras och krönas, samt, då varans aflem - § 9 mom. 3 i 1826 års förslag är både i 1838 års förslag och af oss på goda grunder uteslutet.
Mom. 4 i förenämnde § är i motstående moment hufvudsakligen följ dt.
Motsvarande § 9, mom. 5 i 1826 års förslag, med ändring i åtskilliga delar.
Föreskriften om vågens konstruktion är hemtad ur Kongl. Akademiens förslag i 1834 års betänkande; dock hafva vi begagnat ordet våg, såsom utmärkande hela vägnings-instrumentet, och ordet vågbalans såsom endast en del deraf eller den s. k. vågbaiken.
I afseende å vågens pröfning är 1838 års förslag till en del följ dt.
Att här ingiå. i de fysiska bevisen för vårt förslag härutinnan, skulle leda till alltför stor^ ' vidlyftighet och torde dess‘norn Vara öfverflödigt.
Föreskriften uti 1838 års förslag, angående vågens känslighet, anse vi böra utgå, enär denna bör få lämpas efter värdet af den vara &pui väges.
Motsvarar § 3, mom. 3 i 1826 års förslag.
Betsmannen böra göras efter lastställd modell, emedan, som bekant, Kongl. Maj:ts Kåd. Proposition, Avo 62. 37 nare och emottagare derom komma öfverens, till vägning nyttjas; men betsman af trä må hädanefter icke justeras och krönas. c) Pyndare, äfvensom så kallade Braach Decimal-vågar, må till uppvägning af halm, hö, malmer, tackjern, gröfre' gjutgods och andra varor af ett jemförelsevis ringare värde och obeqväma att på våg uppvägas, äfven användas om de ega antaglig konstruktion; dock böra krönta vigter finnas till hands att, när helst det äskas, vägnings-apparatens rigtighet dymedelst utröna. träbetsmannen äro hufvudsakligen för den felaktiga konstruktionen förkastliga.
Motsvarar § 8, mom. 4 i 1826 års förslag.
Redaktionen af detta moment är i närmare likhet med 1838 årsförslag än 1826 års.
Som bro- och decimal-vågar numera temligen allmänt begagnas såsom särdeles beqväma och äro väl så pålitliga, som vanliga pyndare, så hafva vi ansett dem böra likaväl som dessa få begagnas.
Som konstruktionen kan mycket variera och tid efter annan förbättras, kunna några modeller ej gerna föreskrifvas, utan synes oss tillräckligt stadga, att konstruktionen skall vara antaglig.
Innan vi lemna artikeln:
Mätning och Vägning, torde tillåtas oss få tilllägga, att vi, vid närmare granskning af Kongl. Akademiens år 1834 afgifna förslag ■— såsom tillägg till § 9, mom. 5 uti 1826 års förslag angående remedium å måttstockar, målkärl och vigtlödjor — funnit, dels att de föreslagna remedierna äro i allmänhet nog knappt tilltagna, dels att föregående, temligen vidlyftig praktisk undersökning vore nödig för utrönandet af lämpliga remedia.
I afseende å vigterna, beror remedium så väsendtligt på vigtens storlek, att den kan uttryckas endast medelst en sammansatt mathematisk formel, eller upptagas i en tabell, hvilka både måste upprättas med afseende å justerarens taxa samt det pris, hvartill pjeserna i allmänhet hållas.
För att emellertid hålla rum öppet för ett såd 38 Kongl. Maj:ts Ndd.
Proposition, N:o 02.
Om allmänna inseendet öfver Mätt och Vigt, samt om Justerarens åliggande i allmänhet. § Il Rikets mått och vigt står under Gett er al-Landtmäteri-kontor ets öfverins e~ ende, Öfver-Ståthållaren i Stockholm samt Yåre Befallningshafvande i länen tillhörer ock att, såsom i öfriga ordningsmål af allmän vigt, vaka deröfver, att i allt hvad härtill hörer rätt och behörigt tillgår.
A - § 12> a) Öfver-Direktören öfver Landtmäteriet utser och förordnar till justerare dem, som, efter föregången pröfning, linnas vara dertill skicklige, och anvisar hvar och en af dem det distrikt, hvarinom han för justeringen skall vara ansvarig.
Dessa justerare skola ställa sig till efterrättelse den för dem utkommande instruktion, samt för öfrigt af Öfver-Direktören icke allenast taga befallning och underrättelse om hvad till justeringens behöriga verkställighet vidare hörer, utan ock för honom redogöra. b) Stapelstäderna må hafva sine egne edsvurne Justerare, som de sjelfve löna; dock skola äfven desse vara af Öfver-Direktören såsom skicklige godkände; och gälle för öfrigt om dem hvad om andre justerare i nästföregående moment nämndt är. c) General-Landtmäteri-kontoret åligger att undersöka och stämpla alla li - stadgande, hafva vi uti § 13, mom. f) infort en antydan derom.
Yi hafva tillagt uttrycket allmänhet^, emedan justeraren torde böra hafva en speciel Instruktion att ställa sig till efterrättelse i afseende å det tekniska, m. m.
Lika med § 10 i 1826 års förslag, med undantag af öfverinseendet, som i öfverensstämmelse med Kongl.
Instruktionen för General-Landtmäteri-kontoret den 4 Maj 1827 torde fortfarande böra tillhöra detta verk, utan att Kongl. Kammar-kollegium dermed har någon befattning.
Hela denna § är med några få anmärkta undantag fullkomligt lika med § 11 i 1826 års förslag.
Anvisning till Instruktion, som synes oss nödig, torde här vara på sitt ställe.
Denna redaktion af momentets sednare del hafva vi ansett lämpligare än den i 1826 års förslag.
Föreskriften i 1826 års förslag, om General-Landtmäteri-kontorets skyldig - Kongl. Maj:ts Nåd.
Proposition, N:o 62. 31) karemått och likarevigter, samt att besörja om tillhandahållandet deraf, då sådane af vederbörande justerare reqvireras.
Justerare skola ock vara förbundne att i tjenstens utöfning sig af sådane likare-mått och -vigter betjena, som med General-Landtmätcrikontorets stämpel äro försedda. il) De till undersökning af runda förvarings- eller transport-kärl erforderliga särskilda måttstockar eller så kallade röjstockar, skola likaledes uti General-Landtmäteri-kontoret pröfvas och med kontorets stämpel förses. § 13. a) Justerare åligger att, utan all tidsutdrägt, justera och kröna de måttstockar, målkärl och vigtlödjor, samt förvarings- och transport-kärl, som till honom öfverlemnas.
De till sådan förrättning erforderliga instrument och redskap m. m. skall han sjelf på egen bekostnad sig förskaffa, hvaremot han åtnjuter justerings-arfvode enligt särskild taxa. b) Hvar och en, som mått och vigt vid handel, uppbörd eller leverering nyttjar, vare sjelf ansvarig efter lag för deras rigtighet om de icke äro behörigen justerade och krönte, i stad inom året, och å landet inom tvänne år, samt för öfrigt befinnas i oskadadt het att äfven för andra än justerare tillhandahålla likare, anse vi böra utgå, ehuru vi hålla före, det skyldigheten att justera sådane åt hvar och en, som det åstundar, bör qvarstå.
Ordet transportkärl hafva vi ansett böra äfven här tilläggas.
Lika med § 12 i 1826 års förslag i hufvudsaken.
De gjorda vigtigare ändringarne och tilläggen äro här anmärkte.
Uttrycket: »han består sig sjelf» hafva vi ansett' böra utbytas mot ett bättre.
Hvad justerings-taxan beträffar, tillåta vi öss anmärka, att den hittills gällande är nära 100 år gammal, samt att, om man ock reducerar då gällande mynt till banko, enligt 1776 års Kongl.
Kungörelse, så är arfvodet allt för lågt för att nu motsvara det besvär, som en noggrannare justering tager i anspråk.
Vi hafva ansett nödigt, att en längre tid utsättes för landsboer, som, särdeles de aflägse boende, icke utan svårighet torde kunna hvarje år låta verkställa omjustering. 40 Kongl. Majlis Nild.
Proposition, N:o 62. skick; ersätte ock all den skada, som genom försummelse i detta hänseende kan hafva timat. c) Det oaktadt skall det vara justerares pligt att inom distriktet noga vaka och hand hålla deröfver, att mått och vigter på rätta tider undersökas och justeras; skolande ingen, som i händel och rörelse nyttjar mått och vigter, kunna förvägra justerare, polis- eller kronobetjent, att i öppet magasin eller salubod jemförelse och kontroll i denna del när som helst anställa. d) Då Öfver-direktören eller Yåre
Befallningshafvande i länen ålägga justerare genomresa distriktet, skall han genom förutgången kungörelse kalla dem, som åstunda justering af sina mått, och vigter, att på utsatta beqväma platser samt lämpliga dagar och timmar sig dermed infinna. e) Befinnes måttstock, målkärl eller vigtlödja, betsman eller med justeringsmärke försedt förvarings- och transportkarl genom justerarens förvållande origtigt justerade, eller fordrar justeraren högre arfvode än efter taxan honom tillkommer, stånde derför till ansvar, i Stockholm inför Öfver-Ståthållaren, och i landsorterne inför Yåre Befallningshafvande. f) Uti särskild Instruktion för justerare skall föreskrifvas, så väl det högst tillåtna remedium för olika måttstockar, målkärl och vigtlödjor, som hvad i öfrigt justeraren tili efterrättelse länder.
Genom särskild, denna dag utfärdad nådig Förordning håfve
Vi påbjudit de åtgärder, Vi ansett nödiga för att bringa Vi hafva ansett, att äfven Kronobetjente böra få undersöka riktigheten af i öppna bodar befintliga mått och vigter.
Enär förvaringskärl icke får förses med kronomärke, har redaktionen i detta hänseende undergått förändring.
Krönta betsman anse vi dock höra hit.
Straffbestämmelserna för de af justerare begångna förseelser, hvilka allmänna lagen icke omtalar, anse vi böra upptagas i den särskilda Instruktionen för justerare.
Tillagdt, dels med afseende å hvad vi i slutanmärkningen vid § 10 haft äran anföra rörande remedium, dels för att åtskilliga speciella föreskrifter äro för justeraren nödiga, hvilka icke tillhöra den allmänna nådiga Stadgan.
Enär den, som läser den nådiga Allmänna Stadgan förr än den träder i verkställighet, eljest kunde förmoda att Kongl. Maj:ts Nåd.
41 denna nådiga Stadga i verkställighet.
Det alle sorn vederbör etc.
Förslag till Kongl. Maj:ts Nådiga Förordning om hvad vid verkställigheten af den nya Stadgan om Mått och Vigt iakttagas hör. WI OSCAR med Guds Nåde Sveriges, Norriges, Göthes och Vendes Konung gore veterligt, att då Vi under denna dag låtit utfärda
Vår nådiga stadga om Rikets Mått och Vigt, håfve Vi, i sammanhang dermed och i afseende på verkställigheten af samma nådiga Stadga, velat i nåder tillkännagifva och förordna följande:
I den mån en stigande upplysning och vetenskapernas utveckling inflyta på_ allmänna hushållningen, bör man införa de af dem anvisade förbättringar uti de Statsinrättningar, som hafva till föremål att på genaste och lämpligaste sätt beforda säkerhet, trefnad och en liflig fart i allmänna rörelsen medborgare emellan.
Bland sådana ämnen af synnerlig allmän betydenhet är frågan om Landets mått och vigt.
I äldre tider har i afseende må ått och vigt mycken oreda varit rådande i Vårt Fädernesland, till stort mehn för industri, handel och rörelse.
Först sedan de olika lyd-rikena blifvit lagda under ett välde var att tänka på gemensamhet i mått och vigt.
Också har efter denna tid detta vigtiga ämne utgjort föremål för flere framfarne Svea Rikes Konungars bemödande.
Men de fysiska och mathematiska vetenskaperna hade då ännu icke ernått den utveckling, än mindre spridning, att man inBih. till /?
Prof. 1853 & 1854.
1 den redan är gällande, hafva vi ansett nödigt här fästa uppmärksamheten å den särskilda nådiga Förordningen i afseende å verkställigheten.
Denna mening är temligen lika med den i 1826 års förslag.
Orden: »med tiden och ett sådant förhållande fortgående förändringar och rättelser» synas oss böra dels utgå, dels ändras.
1826 års förslag sid. 13 rad. 19 till och med sid. 15. rad.
18, eller från och med »Det ligger uppenbart» till och med »lakegods» o. s. v. bör i vår tanke utgå.
Genom noggranna forskningar hafva vi gjort oss öfvertygade derom, att det sätt, hvarpå näringarne i fordna tider bedrefvos, ej hade något så väsendtligt inflytande pä de, tid efter annan, skedda regleringar i afseende ä mått och vigt, som i nämda förslag är uttryckt.
Då emellertid historien om de olika måttens Sami. 1 Afd. 17 Uä(‘..
G 42 Kongl. Maj:ts Nåd.
Proposition, N:o 62. såg både behofvet af gemensamhet för liela Riket i afseende å de antagna måtten samt vigterna, och nödvändigheten af att öfver hela Riket ega allenast ett enda slag af mått och vigt.
An mindre uppfattade man då ännu de stora fördelarne af likstämmighet i måttenas och vigternas öfver- och underafdelningars sifferförhållanden, och af något säkert sätt att förhindra, det de en gång antagna mått och vigter ej möjligen kunde ändras till deras storlek.
Yi skole i korthet visa, i hvilka svårigheter man insnärjt sig derigenom, att man ej insett eller nog uppskattat vigten af ofvannämde vilkor för beqvämlighet och säkerhet härutinnan, och hvar och en skall säkert finna behofvet af det frigörande från de oredor, som sålunda uppkommit, hvilket Vi med ofvanåberopade nådiga Nya Stadga afsett; och anse Yi för sådant ändamål tillräckligt allenast fästa uppmärksamheten å hvad af äldre författningar härutinnan hufvudsakligen qvarstår.
A) Hvad Längdmåttet beträffar, är deremot visserligen minst att anmärka, ehuru det är nog obeqvämt, att milen är delad i 18,000 alnar eller 36,000 fot, stången i 10 fot, famnen i 3 alnar eller 6 fot, alnen i 2 fot eller 4 qvarter, foten i 12 verktum eller 10 decimaltum, qvarteret i 6 verktum eller 5 decimaltum, decimaltummen i 10 decimallinier och verktummen i åttondelar.
1 stället för ett enda erforderligt delningssätt, har man sålunda en mängd olika, till stor mehn i all räkning.
B) Ytmåtten innefatta flera orimligheter, ej mindre i afseende å fördel - och vigternas uppkomst är särdeles svår att utreda samt vidlyftig, hafva vi ansett bättre att något fullständigare visa den oreda, som för närvarande råder hos oss, såsom motsats mot det enkla och rediga system, som nu föreslås.
Hvad särskildt vigterna beträffar, hafva vi ansett bäst att förvandla alla skeppund i viktualievigt, i stället att enligt 1826 års förslag förvandla dem i stapelstadsvigt.
Emot sistnämnda förslag är för öfrigt härvid att anmärka, att ett markpund, enligt 1733 och 1737 årens Kongl. Förordningar samt äfven 1739 års nu gällande, innehåller 20 marker, ehuru visserligen, enligt 1665 års Kongl.
Plakat, markpundet är lika med en mark; samt att Tackjernsvigt en är orätt upptagen till 520 markpund i stället för 572 marker.
Proposition, N:o ning, än i afseende å de större ytmättens storlek.
Ett tunnland utgör nemligen 14,000 qvadratalnar eller 56,000 qvadratfot, och ett kappland är sz-del deraf eller 437| qvadratalnar eller 1,750 qvadratfot.
För öfrigt begagnas qvadraterna på alla ofvannämnda längdmått, så att ännu flera olika delningssätt här förekomma, än i afseende å längdmåtten, hvarjemte den obeqvämlighet är med tunn- och kapplandet förknippad, att sidan till en qvadrat om ett tunnlands innehåll icke håller något rundt fot-tal, utan 236,64 fot, och sidan till en qvadrat om ett kappland är 41,83 fot, utan att åkerfältet ändock får det utsäde som dessa namn antyda.
C) Rymdmåtten äro vida mera invecklade.
Så finnas följande tunnmått: 1) För våtvaror i allmänhet, tjära, beck, Salt, kött Och fisk, äfvensom packadt Kappar.
Kannor, salt och mjöl 27f 48. 2) Mål-tunnan i allmänhet, utan tillägg; egentligt mått endast för kol vid Stora Kopparberget 32. 56. 3)
För salt och bränd kalk .... 34. 59£• 4) ö)För råg, korn, hafra, hvete och"\ ärter b) Måltunnan för kol i Bergslagens 36 63. utom Stora Kopparberget (TV-delsl läst) f 5) För malt 38. 66*. 6) För stenkol, brännkol, obränd gips, kalksten, krita och flera sådana grofva varor, som ej tillåta tunnans jemna afstrykning.
32 med råga. 7) Måltunnan för sill 45^ 80.
Den under N:o 1 omnämnda tunnan (om 48 kannor) delas uti halftunnor, fjerdingar och åttingar, hvaremot hvar och en af alla 44 Kongl.
Proposition, N:o de öfriga delas i 2 spann, 4 halfspann,' 8 fjerdingar eller 32 kappar.
Förutom andra större mått, såsom kol-lästen eller tolf tunnes tigen om 12 gånger 63, eller 756 kannor, åmen om 60 kannor, ankaret om 15 kannor, med flera, begagnas äfven kuben på längdmåtten, samt kannan med dess underafdelningar: stop, qvarter och jungfrur.
D) I afseende å vigterna äro olägenheterna måhända ännu större.
För närvarande begagnas följande olika slag deraf, nemligen:; 1) 1 skeppund tackjernsvigt, 26 lisp. bergsvigt (med slitningsmarker) . . 2) 1 skeppund tackjernsvigt utan slitningsmarker 3) 1 skeppund viktualievigt.
. . . 4) 1 d:o råkopparvigt (nyare) . 5) 1 d:o d:o (äldre) . 6) 1 d:o bergsvigt (med slitnings marker) 22 lisp. 2 skälp. stapelstadsvigt 7) D:o d:o (utan slitningsmarker) 22 lisp. stapelstadsvigt 8) 1 D:o uppstadsvigt (med slitningsmarker) 21 lisp.
1 skälp. stapelstadsvigt 9) 1 d:o d:o (utan slitningsmarker) 21 lisp. stapelstadsvigt 10) 1 d:o stapelstadsvigt, (dock icke i Gefle, som nyttjar uppstadsvigt)
Af dessa 10 slags olika skeppund indelas alla på samma sätt som viktualievigten, nämligen i 20 lispund å 20 marker etc., ehuru man i landsorterne plägar räkna tackjernsvigtens lispund och marker lika med bergsvigtens.
Härtill kommer ytterligare medicinalvigten, som utgör 7,416 sådana ass, deraf 8,848 utgöra ett skålpund viktualie - $1. vikt. vigt. 459,68. 457,6. 400. 356,53. 355,05. 353,6. 352. 336,8. 336. 320.
Maj:ls Nåd- Proposition, N:o 62.
45 vigt; hvarjemte må tilläggas, att 1 svår läst håller 18 skeppund stapelstadsvigt eller 14 skeppund 8 skålpund viktualievigt, samt att 1 centner vanligen räknas till 100 skålpund.
Då man nu söker utreda uppkomsten af dessa olika slags vigter, finner man, att stapelstads- och viktualievigten, särdeles den sednare, varit från fordno i någorlunda likhet med de nu gällande; men att bergs-, uppstads- och tackjerns- samt råkoppar-vigten sedermera tillkommit: bergs- och uppstads-vigterna på den falska grund, att jernet skulle frakta sig sjelft, då det uppvägdes i uppstad med en mindre vigt än vid bruket, och i stapelstaden med mindre vigt än i uppstaden, ja man har varit till och med så långt på denna afväg, att uppstädernas vigter icke ens skulle vara sins emellan lika, utan drygare i mån af afståndet till närmaste stapelstad.
Beträffande tackjerns- och råkoppar-vigten, ansågs beqvämt att göra dessa så mycket större, som afbränningen under tackjernets förvandling till stångjern, och råkopparens till garkoppar, ehuru dessa afbränningar äro helt och hållet beroende af tillverkningssättet.
Hvad de så kallade slitmngsmarkerna beträffar, ansåg man sig böra göra vigtlödjorna något större vid justeringen, för att de skulle tåla slitning under ett långvarigare bruk; men dåden alltför drygt tilltagna slitningsmånen ej fick i räkning observeras, så har den orimlighet uppstått, att varan i sjelfva verket väges med en annan vigt än den, som i räkning upptages, hvartill kommer den oegentlighet, att vid Stock - I afseende å slitningsmarkernas intågande i vigtlödjorria, lärer sådant ske å somliga vågar, å ändra icke. 46 Kongl. Ma:jCs Nåd.
Proposition, N:o 62. holms våg slitningsmarkerna icke äro intagna.
Medicinalvigten synes ursprungligen hafva varit den gamla Niirnbergska, med hvilken den har samma indelning, och äfven för öfrigt temligen nära instämmer.
Af det i nåder anförda synes hurusom, äfven i afseende å vigternas indelning, ingen regelmässighet egt rum.
Hvar och en kan nu lätt inse, hvilken vidlyftighet, som är förenad med det ena måttets eller vigtens reduktion till ett annat mått eller vigt, och med all bokföring, der sådane mått och vigter förekomma, samt huru lätt den mindre kunnige härigenom kunnat förvillas.
Det är dessa, för alla fattliga och uppenbart i dagen liggande ofullkomligheter, som det varit Yår Nådiga afsigt att undanrödja och rätta.
Det har härvid ingalunda kunnat undfalla Yår nådiga uppmärksamhet och Vårt eftersinnande, huruledes ett ämne af så allmän beskaffenhet, som det ifrågavarande, ingriper uti dagliga förhållanden man och man emellan, samt verkar till rubbning uti det förhållande, som hvar och en redan väl känner, och vid hvilket man från ungdomen blifvit tillvand; att alltså en verklig och allmänt erkänd förbättring likväl i sin första öfvergång omöjligen kan frånskiljas vissa olägenheter och besvär, då deremot de väsentligaste förmånerna och den allmänna nyttan egentligen falla framtiden till godo, samt att fördenskull tillämpningen af hvilken förändring som helst i fråga om Rikets mått och vigt, både till tiden och till sjelfva utföringssättet, fordrar en varsam behandling.
Detta stycke är lika med 1826 års förslag med nedannämnda obetydliga undantag.
Orden: nock förstå» i 1826 årsförslag synas oss böra utgå.
Kongl 3Ia:jts Nåd.
Proposition, N'o 62. 47
Vi sträcka likväl ingalunda
Vår betänklighet i afseende härå ända derhän, att Vi skulle befara någon motvilja hos Väre käre undersåter mot antagandet af de rättelser härutinnan, som tidens fordringar och sakens enkla beskaffenhet naturligen påkalla och äro såsom nyttiga allmänt erkända, äfven om tillämpningen deraf i sin början med något besvär blefve förbunden.
Ej ^heller tvifle
Vi, att menige man af Svenska folket skall sakna förmåga att uppfatta och väl förstå de enkla rättelser, som efterhand komma att införas, jemte deras förhållande till hvad som hittills varit gällande; Och slutligen finne Vi äfvenledes icke tillräcklig anledning att låta
Oss uppehållas i utförandet af denna vigtiga angelägenhet af hvad som må kunna anföras om förändringarnes verkan på slutade ackorder och beräkningar med arbetare i särskilda näringsgrenar, deras vana vid de benämningar, som i olika förhållanden utmärka olika myckenheter af varor, och så vidare, emedan tvertom omsorgen för allas rätt, och nödvändigheten att till enkla, oföränderliga och för alla lättfattliga samt öfver hela riket lika gällande förhållanden bringa inrättningen af Rikets mått och vigt samt derigenom tillika möjligast undanrödja anledningarne till svek, förvillelse eller misstag, varit bland de hufvudsakligaste anledningarne, att Vi, efter Rikets Ständers derom flera gånger förnyade underdåniga önskan, nu ansett lämpligt att skrida till utförandet deraf.
Vi finne derföre för Oss en kär pligt, att vid detta tillfälle för 48 Kongl. Maj:ts Nåd.
Vare trogne undersåter tillika närmare i Nåder framlägga beskaffenheten af de skedda förändringarne, deras förhållande till hvad hittills gällt, samt huruledes öfvergången derifrån till det nya småningom skall ställas i verket.
Vid behandlingen af detta ämne har, efter dess natur, först förekommit frågan om de vetenskapliga grunder, hvarpå det borde hvila, så väl till sin säkerhet, som till kontrollen för dess oföränderlighet, jemte lättheten i dess fördelning och beqvämligheten i det dagliga bruket deraf.
I likhet med åtskilliga andra länders i enahanda rigtning gjorda forskningar, har, för sådant ändamål, Vår Vetenskaps-Akademi, genom anställda rön, funnit och bestämt det samband, som äger rum emellan vårt mått och vigt, å ena sidan, och oföränderliga naturmått, å den andra.