Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Men då sålunda nyttjanderätten icke för alltid vore åt Lasarettet betryggad, och detta i anseende till de vid öfverlåtelsen fästade vilkor icke ens med säkerhet kunde påräkna, alt vid besittningsrättens upphörande erhålla ersättning för nedlagde kostnader, samt Lasarettets Styrelse i följd häraf såge sig nödsakad att i möjligaste måtto inskränka dessa och hindrades att vidtaga de förbättringar i konstruktionen af tvättinrättningen, som Uih. lill R St.
Prot. 1833 & 1834. 4 Sami. 1 Afd. 2 Iland. 10 Hafi. 1 2 Stals-Ulskottels Utlåtande, Jtä 148. nya uppfinningar erbjödo, men hvilka, ehuru fordrande betydlig anläggningskostnad, det för Lasarettet vore af stor fördel att kunna begagna, enär derigenom vunnes ej blott besparing i tid och arbete, utan ock minskad rötning af de tvättade persedlarne, har på dessa skäl och då dessutom det syntes mindre lämpligt att en Slaten tillhörig inrättning, såsom Serafimer-Lasarettet i sjelfva verket vore, vidkändes utgift af hyra till Staten sjelf, samt den ifrågavarande platsen vore fullkomligt umbärlig för Karolinska Institutet, motionären föreslagit, att ofvannämnde åt Kongl. Serafimer-Lasarettet emot årligt arrende upplåtna plats måtte utan afgift för alltid till Kongl.
Serafimer-Lasarettet öfverlåtas, och i sammanhang dermed en summa, motsvarande den nu af Lasarettet erlagda, för Kongl.
Karolinska Mediko-Kirurgiska Institutet bestämda och för dess utgifter påräknade och oumbärliga hyresinkomsten, eller 200 R:dr af Rikets Ständer å Institutets stat uppföras.
I afseende härå får Utskottet upplysa, att sedan Kongl.
Serafimer-Lasarettets Direktion hos Kongl.
Maj:t i underdånighet sökt, att då Lasarettet för anläggning af en för Lasarettets behof nödig och utvidgad tvättanstalt icke egde tillgång till lämplig lokal, ofvanomförmälda å den åt Kongl. Karolinska Institutet upplåtna egendom varande plats måtte för berörde ändamål få af Lasarettet inlösas för ett den dittills erlagda hvresafgiften motsvarande kapital, eller ock, derest Kongl. Maj:t ej skulle härtill i Nåder samtycka, åt Lasarettet för en tid af femtio år emot eo årlig en gång för alla bestämd hyressumma till disponerande öfverlåtas, sa hade öfver denna ansökning infordrade underdåniga utlåtanden afgifvits af så väl Professorerne vid Kongl.
Karolinska Institutet som Kongl.
Sundhets-Kollegium, al hvilka de förre hufvudsakligen andragit: att berörde plats jemte derå uppförda smedja vore för Institutets behof umbärlig och derför hittills varit åt enskild man utarrenderad, samt icke eller för framtiden syntes för
Institutet ega annat värde än genom den årliga inkomsten, hvarföre det vore för Institutet likgiltigt, antingen platsen till evärdelig ego eller endast för femtio år öfverlätes, så vida In stitutet i båda fallen tryggades vid åtnjutandet af den påräknade erforderliga afkastningen; samt att, då platsen varit inbegripen under samma arrende med ett å egendomen beläget boningshus, den årliga afkastningen ej kunde bestämdt uppgifvas, men ansåges enligt uppgjord beräkning kunna upplagas till 200 R:dr årligen, hvarunder lägenheten enligt Professorernes förmenande ej borde upplåtas; och hade Kongl.
Sundhets-Kollegium, uti dess underdåniga utlåtande, vid det förhållande, alt lägenheten vore en Kongl. Maj:ts och Kronans tillhörighet, ansett sig endast böra tillstyrka, att densamma finge till Lasarettets disposition användas för en tid af femtio år emot en årlig afgift af 200
R:dr samt vissa för öfverlåtelse!! framställde vilkor; hvarefter och sedan Kongl. Maj:t enligt Nådig skrifvelse den 20 Januari 1837 godtfunnit att, på sätt Kongl.
Sundhets-Kollegium föreslagit, bifalla Kongl. Serafimer-Lasarettets
Direktions ofvanberörda underdåniga ansökning, förenämnde plats blifvit den 30 nästpåföljde Mars åt bemälda Direktion på femtio års tid upplåten Stais- Ulskollets Utlåtande, M 149.
S emot en årlig hyressumma af 200 Ridr och vilkor, bland annat, att, derest efter nämnde tids förlopp platsen kunde blifva af Kongl.
Majit och Kronan återtagen, Lasarettet skulle för derå uppförde byggnader och nedlagde kostnader erhålla, genom laga besigtning och värdering bestämd, ersättning efter afdrag af 800 R:dr, hvartill den vid upplåtelsen å platsen befintliga åbyggnad blifvit skattad.
Utskottet har hvad sålunda förekommit i öfvervägande tagit.
Och ehuru Utskottet icke kan underkänna vigten deraf, att vid en anstalt af den beskaffenhet och stora omfattning, som Kongl. Serafimer-Ordens-Lasarettet, finnes en på det ändainålsenligaste sätt ordnad tvättinrättning, samt att Lasarettet må ega fullkomlig säkerhet att få utaf samma inrättning draga en derå nedlagde kostnader motsvarande fördel, och således med full egande rätt innehafva den plats, hvarå inrättningen är uppförd; så förekommer likväl härvid, att fullständig utredning saknas, huruvida den ifrågavarande platsen fortfarande är för Kongl. Karolinska Mediko-Kirurgiska institutet umbärlig, eller om Lasarettets tillgångar icke medgifva ett fortfarande utbetalande till Institutet af ett belopp, motsvarande den hyresafgitt, som nu för platsen erlägges, vid hvilket förhållande något statsanslag till Institutet icke torde erfordras.
Utskottet finnér sig alltså i anledning af ifrågavarande motion endast böra tillstyrka, att Rikets Ständer ville uti aflåtande underdånig skrifvelse anhålla, det Kongl.
Majit täcktes låta verkställa fullständig utredning i ämnet samt derefter lill Rikets Ständer afgifva den Nådiga Proposition, hvartill förhållandena kunna föranleda.
Reservationer: af Friherre Åkerhjelm, C-, Herrar von Troil, S. G. och Fåhreeus, O. 1. samt Prosten Berlin, C. G. M 149.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 3 Juni 1854, kl. 5 e. m.
Utlåtande, i anledning af väckta frågor om förändrade beskattningsgrunder för Mjöl- och Sågqvarnar, samt om Odesqvarnars befriande från grundskatt. (I. A.) Från Hedervärda Ronde-Ståndet hafva lill Stats—Utskottet blifvit remitterade följande i ofvanberörde ämnen väckta motioner, nemligen: 4 Stats-Utskottets Utlåtande, Jfé 149, l:o af Riksdags-fullmäktigen Daniel Danielsson från Jönköpings län, hvilken, med erinran att nya såg- eller tullmjölqvarnar, ehuru de erhöllo lika stor tullinkomst, då anläggningen vore lika, skattlades efter det hemmans natur, å hvars egor de uppfördes; att förmedelst anläggning af nya såg- och tullmjölqvarnar äldre dylika med grundskal t hardt belastade verk ledo betydlig minskning i sina inkomster, utan att likväl afkortning å deras grundskatt vore medgifven, samt att, hvad sågqvarnar anginge, tullafkastningen jemväl förminskades af den anledning att, isynnerhet å vissa orter, skogslillgångarne aftogo, framställt det förslag, hvaruti Riksdags-fullmäkligen A. J. Sandstedt från Jönköpings samt Elof Andersson och förre vice Talmannen Pehr Ericsson från Wermlands län instämt, att så väl såg- som tullmjölqvarnar, å samma ort belägna, måtte efter inkomsterna lika beskattas, så att den redan åsätta grundräntan å de äldre verken blefve af Taxerings-Kommittén, i förhållande till tullafkastningen, mellan alla lika fördelade. 2:o af Riksdags-fullmäktigen Ola Månsson från Christianstads län, som, under åberopande deraf att, sedan Rikets Ständer vid 1847 och 1848 årens Riksdag i underdånig skrifvelse anhållit att, efter föregången utredning, Kongl. Maj:t ville i Nåder föreslå lämpliga åtgärder för tillvägabringande af en lika och rättvis beskattning å mjölqvarnar, samt, efter det väckta frågor om qvarnars beskattning. endast efter bevillningsgrunder vid sednaste Riksdag förfallit, i afvaktan på Nådig Proposition i ämnet, men djlik Proposition ännu icke vore aflåten, fästat uppmärksamhet derå att de till rustning eller knektehåll indelda samt med grundränta belagda tullmjölqvarnarne, dels genom dén ständiga tillökningen af skattlagda qvarnar, dels och ännu mer derigenom, att hvarje åbo finge anlägga husbehofsqvarnar, som på många, kanske de flesta ställen användes till förmälning af främmande säd, förlorat ganska betydligt af mäldctilfgången och följaktligen fallit i värde så mycket, att mången qvarnegare vore villig att skänka Statén både qvarn och qvarnställe, endast för att undslippa rustningen.
Då tiden således tycktes nu vara inne, att å dessa verk till vägabringa en rättvis beskattning förmedelst bevillning, har motionären föreslagit: a) att redan skattlagde tullmjölqvarnar måtte befrias från rustning, skattläggning och grundränta, så att för de mjölqvarnar, som utan jord rusta för helt nummer, rusthållet blir vakant samt, om jord och qvarnverk ingått i gemensam indelning, jorden öfvertager rustningen sålunda, att en för detta ändamål nedsatt Kommission utreder hvad jorden, i förhållande till annan berustad jord, kan bära och resten ersättes af å stat anvisade medel; samt b) att mjölqvarnar, af hvad natur de än må vara, beskattas, efter bevillningsgrunder, af Taxerings- och Pröfnings-Kommittéerna, i förhållande till föregående årets inkomst, husbehofsqvarnar inberäknade för den främmande säd de till förmälning emottaga. 5:o. Af Riksdags-fullmäktige Jacob Lindby och Olof Lagergren från Gottlands län, hvilka hufvudsakligen yttrat, att då, utaf de å Gottland befintliga 590 vatten - Stals-UtslioUels Utlåtande, Ni 149. 5 och vädermjölqvarnar samt 218 sågqvarnar, ett antal af 20 vattenqvarnar, 12 väderqvarnar och 186 sågqvarnar voro ordinarie ränta åsalte, hvaremot bevillning utginge af så väl skaltlagde, som icke skattlagde qvarnar; men Gottland, i saknad af andra landskaps ymnigare vattendrag, icke egde andra reservoirer än de s. k. träsken, hvilkas torftiga vattentillgångar kunde blott höst och vår begagnas, samt skattläggningen vore så verkställd, att den föranledt mångfaldiga rättegångar om det ena qvarn- eller sågverkets företräde för det andra, så borde, till undvikande af dessa missförhållanden, all ordinarie ränta å de Gotlländska qvarnverken afskaffas och hvarje qvarnlägenhet deremot åsättas en efter dess mer eller mindre förmånliga beskaffenhet lämpad bevillning, genom hvilken beskattning, som säkerligen blefve jemnare och rättvisare än den nu varande, jemväl Kronans inkomst ofelbart komme alt betydligare ökas. 4:o Af Riksdags-fullmäktigen Erik Mallmin från Westmanlands län, hvilken, med erinran hurusom de hos Rikets Ständer tillförene framställda förslag om ödesqvarnars befriande från grundskatt icke blifvit särskildt, utan endast i sammanhang med väckta frågor om förändrad beskattning å qvarnar i allmänhet, behandlade, hufvudsakligen anfört, att då qvarnar nedlades till följd af dels landets uppodling och deraf uppkommande vattenbrist, dels mäldetillgångens förminskande genom nyanlagde qvarnar, kunde ödelagd qvarn mångenstädes icke å nyo upplagas, utan att genom uppdämningen skada tillfogades ofvanliggande egor;
att enär grunden för all beskattning måste sökas i egendom eller inkomst, samt näringsidkare ej borde tvingas att drifva en rörelse, som icke lemnade erforderlig afkastning, vore utfordrande af skatt för en ödeslägenhet alltför orättvist, samt att vederbörande ouktoriteter, i saknad af positiv rättsgrund, måst bygga sina beslut i dylika frågor endast på rationel grund, såsom exempel hvarå kunde tjena följande otn ödesqvarnars befrielse från grundskatt meddeldta beslut, nemligen: Kongl.
Brefvet den 20 November 1804, angående Ranglagärdes, och Kongl. Brefvet den 13 Juli 1808, rörande Fröseke Ekegårdens qvarn, Kongl.
Brefvet den 16 Mars 1838, i fråga om Gummesta sågqvarn samt Kammar-Kollegii Utslag den 21 September 1847, angående en qvarn vid hemmanet Särslöf JV2 7 om 3/i6 mantal.
På grund häraf har motionären, med hvilken sig förenat Riksdags-fullmäklige Nils Svensson och Ola Svensson från Blekinge län, framställt det förslag, att en Författning måtte utfärdas af innehåll: att mjöl- eller sågqvarn, hvilken egaren ej finner med sin fördel förenligt att fortfarande drifva, må, efter Ilärads-Rätts undersökning och sedan qvarnegaren visat vederbörligt intyg öfver qvarnens försättande i obrukbart skick, befrias från densamma åsatt grundränta och utur jordeboken uteslutas; hvarvid, i den händelse räntan varit anordnad, indelningshafvare!! beredes ersättning af Statsverket till motsvarande belopp efter årlig markegång, med tillägg af forsellön.
Vid handläggning af förevarande ärende, hvarå vid (lere föregående Riksdagar Rikets Ständers uppmärksamhet varit fästad, har Stats-Utskottet inhemtat, att Kongl. 6 Stals-Vlskoltets Ullålande, M 149.
Maj:t redan den 13 November 1828 i Nåder föreslagit afskaffande af grundskatt ä sägqvarnar; att genom Kongl. Kungörelsen den 29 April 1830 blifvit stadgadt, att sågqvarnar, som derefter anlades, skulle, med befrielse från grundränta, endast efter bevillningsgrunder beskattas; att uti Kongl.
Kungörelsen den 13 Augusti 1835 enahanda förordnande meddelats i afseende å derefter anlagde mjölqvarnar i städerne, samt att Kongl. Majit uti Nådig Proposition af den 20 December 1847 behagat föreslå, alt alla tullmjölqvarnar, som derefter anlades eller icke redan undergått skattläggning, ej borde grundränta åsättas, utan såsom fabriksinrättningar betraktas och endast till bevillning taxeras.
Nådiga förslag har imedlertid icke vunnit Rikets Ständers bifall; men utaf de vid hvarje
Riksdag i enahanda syftning förnyade framställningar, synes behofvet af förändring i grunderna för mjöl- och sågqvarnars beskattning alltmer kännbart.
Utskottet hyser ock den åsigt, alt dylika verk, hvilka till sin natur egentligen äro fabriksinrättningar, och hvilkas större eller mindre förmånlighet är af tidt och ofta vexlande konjunkturer beroende, icke heller kunna medelst en orubblig grundränta rättvist beskattas.
Då i följd af folkmängdens tillväxt, ökad spannmålsproduktion, husbehofsqvarnars nedläggande, lättade kommunikationer och utvidgade afsättningstillfällen, qvarnverkens förbättrade konstruktion m. fl. orsaker, inkomsten af skattlagde såg- och mjölqvarnar uppdrifves, förhlifver grundskatten derå icke dess mindre oförändrad.
Deremot om, genom tillfälliga olyckshändelser, minskad vatten-, skogs- och mäldetillgång, nya husbehofsqvarnars anläggande o. s. v., såg- eller mjölqvarn förlorar större eller mindre del af sin inkomst, måste grundskatten ändock till fullo utgöras; och ehuruväl vid anläggning af nya qvarnar och sågar hör tillses, att förut skattlagde dylika inrättningar icke lida förminskning i deras vid skattläggningen påräknade inkomster, så lärer det dock vara obestridligt, att nya verks anläggning i viss mån verkar menligt för äldre närliggande, hvilkas bestånd derigenom kan i större eller mindre grad äfventyras, enär qvarn- och sågegares rätt att mot tulltägt betjena allmänheten icke är inskränkt endast till dem, som vid skattläggningen ansetts komma att af en viss qvarn eller såg sig begagna.
Om förfatlningarne äfven vid alla dylika fall medgåfve förmedling, så förekommer likväl dervid, att både tidsutdrägt och omkostnader blefve dermed förenade, hvarjemte full rättvisa dymedelst kunde blott för tillfället vinnas, helst de orsaker, hvarå förmedlingen grundades, möjligen åter kunde upphöra.
I de fall åter, då qvarneller sågverk måste helt och hållet nedläggas och raseras, fordrar ock billigheten, att verket varder från skattens utgörande befriadt; men då Författningarne icke uttryckligen sådant medgifva, hafva ansökningar om dylik befrielse, ehuru i sednare tider ofta beviljade, stundom blifvit afslagne.
Till undanrödjande af dessa och dylika missförhållanden vid beskattningen af qvarn- och sågverk, äfvensom för att, så vidt möjligt, utvidga rättigheten till anläggning af dylika, nya, för allmänhetens betjenande och lill förädlande af landets Slals-Ulskotlels Utlåtande, M 149. 7 produkter behöfliga verk, anser derföre Utskottet önskvärd!, om de för dessa verk nu fastställda olika beskattningsgrunder kunde bringas till enhet, hvilket synes lämpligast kunna åstadkommas derigenom, att de en del af ifrågavarande verk åsatte grundskatter utbytas mot bevillning.
Enligt bifogade, på ett af Kongl. KarnmarKollegium den 29 Augusti 1850 i -underdånighet afgifvet utlåtande grundade, approximativa beräkning, utgjorde grundskatterna å de inom riket då befintliga 4,225 skattlagda mjölqvarnar, i rundt tal 80,000 R:dr, hvaremot Utskottet saknar uppgift å antalet af skattlagde sågqvarnar samt beloppet af grundräntorna derå.
Om dessa räntor utbyttes mot bevillning, uppkoinme väl måhända någon minskning i Kronans intrader, men Utskottet belviflar emedlertid icke att ju sådane bevillningsgrunder kunna bestämmas, hvarigenom en dylik minskning blefve, om någon, åtminstone så obetydlig, att den icke vore värd att tagas i betraktande, enär derigenom vunnes möjligheten af en jemn och rättvis beskattning, hvilket mål säkerligen skulle lättare ernås, om tillika stadgades strängare kontroller derå, att vid husbehofsqvarnar, hvilka ej kunna anses hafva i egendomarnes taxeringsvärde ingått till högre belopp än som motsvarar egarens husbebofsmäld, allmänheten icke utan särskild skatt till Kronan mot tulltägt beljenas.
Yid verkställighet af grundräntornas utbyte mot bevillning möter visserligen den svårighet att, enligt Kammar-Kollegii förberörde utlåtande, utaf de skattlagde mjölqvarnarne ett antal af 615 äro till rustning eller knektehåll samt på lön eller till boställen indelda; men detta hinder torde dock lätteligen kunna undanrödjas, om till ersättning för dessa räntor, på sätt tillförene vid likartade fall egt rum, af Statsverket anvisades lämpligt vederlag.
I betraktande af allt detta får Utskottet således tillstyrka Rikets Ständer att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla att, sedan genom vederbörande embetsverk ärendet blifvit fullständigt utredt, Kongl. Maj:t täcktes vid en kommande Riksdag i Nåder aflåta Proposition dels om skattlagde eller skattläggning underkastade såg- och tullmjöl— qvarnars befriande från grundräntor och dessas utbytande mot bevillning, dels om vederlag af Statsverket för de till åtskilliga ändamål nu anvisade dylika räntor, dels ock att, intilldess en sådan förändring kan tillvägabringas, genom allmän Författning måtte i Nåder stadgas, att nedlagde såg- och mjölqvarnar, derest grundräntan derå icke är i hemmansräntan inbegripen eller till visst ändamål anvisad, och så framt vid undersökning på stället af vederbörande Härads-Rätt i Krono-ombuds närvaro sig visar, att qvarn eller såg är ödelagd och ej vidare kan bibehållas, må utaf Kammar-Kollegium från grundräntas utgörande befrias, sedan Konungens Befallningshafvande sig derom yttrat.
Hvad slutligen beträffar mjöl- och sågqvarnarne på Gottland, så enär omständigheterna icke synas påkalla särskilda bestämmelser för qvarnarne derstädes, 8 Stals-Utslcoltets Utlåtande, JM 149. hvilka torde böra beskattas på enahanda sätt sorn- i rikets öfriga delar, hemställer Utskottet, ätt den af Riksdags—fullmäktige J.
Lindby och O.
Lagergren derom väckta motion icke må till någon åtgärd af Rikets Ständer föranleda.
Approximativ beräkning å beloppet af de i Kongl. Kammar-Kollegii underdåniga utlåtande af den 29 Augusti 1850 uppgifne grundräntor å skatt lagda Tull— mjölqvarnar, grundad, hvad de förnämsta markegångs-persedlarne beträffar, på de i Stats-Utskottets Utlåtande JM 92 uträknade markegångs-medelpris för åren 1844—1853.
Af 3,159V2 Krono- och Kronoskatleqvarnar, utgående efter markegång: 2,199 tunnor spanmål (hälften råg och hälften koi rn) ä 8 R:dr 6 sk 17,866: 42. — 182 t:r hvete, å 12 R:dr 5 sk. 9 r:st. . 2,205: 33. 6. 2,408 t:r råg, ä 9 R:dr 11 sk. 6 r:st. . 22,248: 44. — 2,507 t:r korn, ä 7 R:dr 6 r:st. . 17,575: 5. 6. 440 t:r hafre, å 3 R:dr 38 sk. 5 r:st 1,672: 7. 4. 16 t:r malt, som upptagas till lika pris som spanmålen, eller 8 R:dr 6 sk. 130: — — 1,480 t:r mjöl, beräknadt lika med råg, eller ä 9 R:dr 11 sk. 6 r:st. 13,674: 28. — 100 lisp. smör, ä 5 R:dr 25 sk, 1 r:st. 552: 12. 4. 6 lisp. fläsk, å 3 R:dr 27 sk. 8 r:st. 21: 22. — 31 skepp:d tackjern, å 6 R:dr 35 sk. 4 r:st. 208: 39. 4. 20 skepp:d osmundsjern, å 6 R:dr 41 sk. il r:st 137: 22.
4. kontante penningar 2,005: — — Af 1,065V2 Frälseqvarnar, utgående i rusttjenst, å 10 sk, för hvarje rustljenst-mark: spanmål och mjöl 3,875 tunnor, ä l3/4 mark 1,412: 36. 6. smör 17 lisp., å 1% mark ...... 5: 5. — osmundsjern, 8 hand eller 2 fat, ä 5 mark 2: 4. — kontant 77 R:dr, eller 693 mark . . . 144: 18. — . ^n. „ 1,564: 15. 6.
Summa 79,862: 34. — hvartill kommer värdet af åtskilliga mindre betydliga räntepersedlar, nemligen 2 tunnor ärter, 2 lisp. humla, 2 st. får, 3 st. galtar, 4 st. spicke-laxar, 10 skålp. torr Slals-Ulskotlets Utlåtande, JV$ ISO. t) torr fisk, 2 lisp. torr ål, 7 lisp. stångjern, 20 tolfter bräder, 9 st. dagsverken, samt 22 årliga och 2 kungshästar, jemte de för 9 Krono- och Kronoskatte- samt II3V2 Frälseqvarnar i jordeböckerne icke upptagne räntor, så att total-summan af de å skattlagde mjölqvarnar satta grundräntor kan antagas uppgå till omkring 80,000 R:dr Banko.
M 150.
Ank. till Eip.-Utsk. d. S Juni 1834, kl. 3 e. m.
Utlåtande, i fråga om ijtterligare anslag till uppförande af Cellfängelser. (U. A).
Med afseende å angelägenheten, att fullfölja länsfängelsernas ombyggnad efter cellsystemet, bar Kongl. Majit uti
Sin vid innevarande Riksdag aflåtua Nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof äskat, att för fullbordande af redan beslutade sådane fängelser och uppförande af nya, der Kongl. Majit funne dem företrädesvis vara af behofvet påkallade, Rikets Ständer måtte anvisa ett belopp af 400,000 Ridr, att under åren 1855, 1856 och 1857 utgå med en tredjedel hvartdera året.
Vid sistlidne Riksdag blef, för uppförande af dylika fängelser, hvartill, enligt uppgjord beräkning 1,000,000 Ridr, då ännu erfordrades, ett belopp af 300,000 Ridr beviljadt, att med en tredjedel under hvartdera af åren 1852, 1853 och 1854 utgå.
Enligt det vid högstberörde Nådiga Proposition fogade Stats-Råds-Protokoll öfver Justitife-ärenden af den 9 November nästlidet år, hafva med detta anslag icke allenast de cellfängelser, som vid nämnde
Riksdags början voro under byggnad, vunnit fullbordan, utan ock en nödig befunnen utvidgning af ett äldre cellfängelse åstadkommits, samt nya länshäkten blifvit påbörjade i Malmö och Luleå, hvilka under loppet af innevarande år sannolikt blefve färdiga att begagnas, hvarförutan af detta års anslag en del komme att användas till grundläggning af lika beskaffadt fängelse i Westerås och, i händelse ett af Styrelsen öfver Fängelser och Arbetsinrättningar i Riket afgifvet och på Kongl. Majits
Nådiga pröfning för närvarande beroende förslag vunne Nådigt bifall, äfven i Götheborg; och skulle alltså, under förutsättning, att den uppgjorda kostnadsberäkningen befunnes tillförlitlig, för Bih. till R.
Prot. 4855 & 1854. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 40 Haft. 2 10 Stats-Ulslcoltets Utlåtande, M ISO, afslutandet af dessa byggnadsföretag och uppförande af cellfängelser i de öfriga 9 län, der gemensambetshäkten annu uteslutande begagnades, ett ytterligare belopp af 700,000 R:dr erfordras.
Som cellsystemets lämplighet i afseende å sådane fångar, för hvilkas förvarande länshäktena egentligen äro bestämda, kan anses vara af erfarenheten fullt ådagalagd, samt de beräknade fördelarne af detta fängelse-system måste förfelas, derest detsamma icke blifver för samtliga länshäkten antaget och sålunda fullständigt genomfördt, är det, i Utskottets tanke, angeläget, att ytterligare medel för detta ändamål anvisas.
' Utskottet anser dock att den äskade summan utan olägenhet kan inskränkas till enahanda belopp, som af Rikets Ständer såväl vid sistlidne Riksdag, som vid den nästföregående, för ändamålet beviljades, eller 300,000 R:dr, helst någon rubbning i arbetsplan härigenom ej behöfver ske, samt föreslår derföre, att Rikets Ständer, till uppförande af länsfängelser efter cellsystemet, må anvisa en summa af 300,000 R:dr, att med en tredjedel årligen under hvartdera af åren 1855, 1856 och 1857 från Riks— gälds-kontoret utgå.
I sammanhang härmed har Utskottet till behandling förehaft en från RorgareStåndet remitterad motion af Herr 5. G. Wetterberg, som begärt, att, af de medel, hvilka voro afsatte för uppförande i städerna af fängelser efter cellsystemet, 2,000 R:dr måtte anvisas för det i Sköfde stad under byggnad varande cellfängelse.