Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet icke vara följdriktigt eller ändamålsenligt, alt dessa skolor skulle, så snart lärjungarnes antal något mera tillvexte, blifva förvandlade tiil elementarläroverk, hvarigenom undervisvisningen från första början komme att erhålla det strängt begränsade omfång i hvarje iärokurs, som vid nämnda läroverk eger rum, och som för dem är icke allenast lämpligt utan äfven nödvändigt, under förutsättning att deras lärjungar i allmänhet genomgå flere klasser af skolan.
Den större frihet med hänsigt till undervisningens omfång, som folkskolestadgan medgåfve, utgjorde derföre, enligt Statsutskottets tanke, en väsendtlig fördel, hvilken det ej syntes vara skäl att undandraga pedagogierne i andra fall, än der deras förändring till flerklassiga elementarläroverk af särdeles vigtiga omständigheter påkallades.
När åter frågan om sådan förändring uppstode, kunde väl, enligt Stats-Utskottets tanke, någon pedagogis utvidgning till mer än tvåklassigt läroverk icke medgifvas, utan att Rikets Ständer dertill beviljat erforderligt anslag; men deremot ansåg Stats-Utskottet, beträffande de pedagogier, som då redan blifvit eller framdeles blefvo försedda med två lärare, lämpligast, att Rikets Ständer öfverlemnade till Kongl.
Majits nådiga pröfning och afgörande om och när sådane omständigheter kunde vara för handen, att vid en eller annan af dessa pedagogier undervisningen borde ordnas i enlighet med stadgan för rikets elementarläroverk och denna skola således uppflyttas från tvåklassig pedagogi till tråklassigt elementarläroverk.
I enlighet med denna åsigt hemställde Stats-Utskottet till Rikets Ständer, bland annat, dels att de väckta motionerna om alla med mer än en lärare försedde pedagogiers uppflyttning bland rikets elementarläroverk ej måtte bifallas; 8 Sammans.
Stats- samt Allm. Besv.- och Ekonomi-Utskottets Betänkande M 25. men alt Rikets Ständer mätte till Kongl. Maj:t i underdånighet öfverlemna att pröfva och bestämma, huruvida för en eller annan af de pedagogien som blifvit eller blefvo utvidgade till tvåklassiga skolor, anledning kunde förefinnes att, i anseende till lärjungarnes ökade antal eller andra omständigheter, derstädes ordna undervisningen i enlighet med Stadgan för rikets elementarläroverk, dels att, hvad beträffade, bland andra pedagogier, den uti Laholm, enär Kongl. Majit, som bäst kunde bedöma om och i hvad mån förstärkning i lärarekrafter erfordras för undervisningens uppehållande vid ifrågavarande skola, icke funnit skäl att vid nämnda pedagogi anställa mer än en lärare eller att derom till Rikets Ständer aflåta nådig framställning, vore det, enligt Stats-Utskottets tanke, icke lämpligt att de åtgärder, som i detta hänseende vidtogos af Rikets Ständer, skulle utsträckas till andra eller flera skolor, än dem Kongl.
Majit funnit vara i behof af ökade lärarekrafter.
Stats-Utskottet ansåg derföre på Kongl. i\!aj:ts nådiga pröfning fortfarande böra bero, för hvilka pedagogier de (ill utvidgning af dessa skolor beviljade anslag borde användas, och föreslog derföre Utskottet att, bland andra, motionen om Laholms pedagogis förändring till elementarläroverk icke måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Dessa Stats-Utskottets förslag blefvo af samtlige Riks-Stånden bifallna.
Hvad nu först beträffar Herr Alanders förslag att alla pedagogier måtte, under uppgifna vilkor, förklaras för elementarläroverk; så och då Rikets Ständer pä sätt här ofvan utredt är, vid sistförflutne riksdag, i anledning af enahanda fråga, till Kongl.
Majit öfverlemnat att pröfva och bestämma när anledning kunde förefinnas att, i anseende till lärjungarnes ökade antal eller till andra omständigheter, vid någon pedagogi ordna undervisningen i enlighet med stadgan för rikets elementarläroverk; ö O O O O ' samt Utskottet ej kan annat än biträda de skäl, hvilka då till Rikets Ständers ifrågavarande beslut föranledde; tillstyrker Utskottet nu att Herr Alanders motion ej må till någon Rikets Sländers åtgärd föranleda På enahanda skäl, och då Herr Sommelius vid sitt förslag om pedagogiens i Laholm förändrande till lägre elementarläroverk icke fogat några upplysningar, som kunna gifva anledning till ett annat omdöme om berörda fråga, än det, hvaruti Rikets Ständer då siadnade, hemställer Utskottet, att jemväl denna motion icke må af Rikets Ständer bifallas.
Reservation: af Herr Bohmansson.
Herr Sommelius har begärdt få antecknadt att han, när beslutet fattades, var af sjukdom hindrad att i Utskottet tillstädeskomma.
M 26.
Slats- samt Allm. Besv.- och Ekonomi-Utskottels Memorial M 26 o. 27. 9 N:o 26.
Memorial, i anledning af ålerremiss å Utskottets Betänkande %M 45, beträffande väckta motioner om undersökning af arealen och beskaffenheten af Statens skogar samt om anslag för berörda ändamål.
Ifrågavarande Betänkande har blifvit af Höglofl.
Ridderskapet och Adeln återremitteradt ■ men då de öfriga tre Riks-Stånden Betänkandet bifallit, har Utskottet allenast skolat Ridderskapet och Adeln om detta Rikets Ständers beslut underrätta.
Stockholm den 16 April 1863 JT:o 27.
Memorial, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, beträffande Utskottets betänkande JVs 47, i fråga om indelade räntors och tiondes uppbärande och redovisande af Kronans uppbördsmän, m. m.
Utskottets i första punkten af berörda Betänkande framställda förslag om aflåtande af en underdånig anhållan i ämnet har blifvit af Höglofl Ridderskapet och Bih. till B.
St Prat. 1862 & 1863. 4 Sam. 2 Afd. 8 Höft. 2 10 Sammans.
Stats- samt Allm. Besv.- och Ekonomi-Utskottets Utlåtande JYS 28.
Adela samt af Högv.
Preste-Ståadet afslaget, mea af Vallöf]. Borgare-Ståndet och Hederv.
Bonde-Ståndet bifallet; det i 2:dra punkten gjorda afstyrkande har blifvit af Höglofl.
Ridderskapet och Adeln lagdt till handhngarne, men af de öfriga Riks-Stånden bifallet; och det afstyrkande utlåtandet i 3:dje punkten har blifvit af Hederv.
Bonde-Ståndet återremitteradt, men af de öfriga Riks-Stånden bifallet.
Vid detta förhållande, och då således första punkten lärer förfallit samt de öfriga två punkterne blifvit af tre Stånd afgjorde, har Utskottet allenast om detta Rikets Ständers beslut, i hvad det 3:dje punkten beträffar, skolat Hederv.
Bonde-Ståndet underrätta.
Ank. till Exp.-Utsk. den 16 April 1863, kl. 7 c. m.
Utlåtande, med föranledande af återremiss å Utskottets Betänkande Jfi 10, i anledning af väckt motion om hemmanets *M. 1 Fångåmons, f mantal, i Jemtland, befrielse från rotering.
Ifrågavarande Betänkande, deruti Utskottet tillstyrkt att motionen må af Rikets Ständer lemnäs utan afseende, har blifvit af Höglofl.
Ridderskapet och Adeln gilladt, men af Högv. Preste-Ståndet, Vällofl.
Bonde Ståndet återremitteradt.
Af de öfver Betänkandet, inom dessa sednare tre Stånd, förda öfverläggningar, inhemtas att de fleste talare påyrkat, att med frågan om roteringsfrihet för hemmanet Fångåmon nu måtte förfaras på enahanda sätt, som, vid föregående riksdagar skett, vid fråga om sådan befrielse för hemmanet Ansätt, likaledes i Jemtland.
I anledning af väckt motion, vid 1856—1858 årens riksdag, afläto Rikets Ständer en underdånig skrifvelse, den 20 Februari 1858, hvari anfördes att, som, efter hvad Rikets Ständer inhemtat, Ansätts lappmarkshemman, beläget längst upp i sjelfva fjället, der säd aldrig finge skördas, vore af särdeles svag beskaffenhet, så att åboerne derå befunno sig i en särdeles nödställd belägenhet, hvaruti någon förän - Sammans.
Slats- samt Allm. Besv.- och Ekonomi-Utskottets Utlåtande M 28.
11 dring till ett bättre icke, i anseende till lokala och klimatiska förhållanden, vore att motse, samt roteringen i Jemtland blifvit så nyligen fastställd, att den tunga, som dermed vore förenat], sannolikt icke blifvit tagen i beräkning vid hemmanets öfverlåtande från en till annan egare, och således vid hemmansvärdets bestämmande icke utöfvat inflytande, hade Rikets Ständer funnit sig ega anledning i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit täcktes, efter verkställd undersökning och så vida Kongl. Majit funne dertill skäl, framställa nådig Proposition till Rikets Ständer om befrielse tills vidare för Ansätts hemman från utgörande af detsamma åsatt rotering.
I anledning af denna underdåniga framställning, hade undersökning i ämnet blifvit af vederbörande afvittringslandtmätare, med biträde af gode män, i Krono-ombuds och hemmansinnehafvarnes närvaro, den 9 September 1858 på stället förrättad, samt instrumentet deröfver af Kongl. Majits Befallningshafvande i länet tillika med eget utlåtande och öfriga erforderliga handlingar till Kongl. Kammar-kollegium insändt, hvarefter bemälda Kongl. Kollegium, uti skrifvelse den 15 Mars 1859 i underdånighet anfört, att hemmanet Ansätt, angående hvars tillkomst, skattläggning, afvittring och rotering Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i dess skrifvelse meddelat fullständig utredning, enligt hvad af undersökningsinstrumentet inhemtades, saknade såväl åker, som äfven lägenhet, hvarå sådan skulle kunna upparbetas, emedan jordmånens beskaffenhet, och belägenheten invid Sten- och Ansättsfjellen jemte angränsande mossmyror och kallkällor, hvilka förorsakade frost, gjorde åkerodling omöjlig; att slåtterna befunnits mycket spridda och för det mesta utgjordes af så kallade fjell-, h- och slanslålter, hvilka ömsom begagnades till bete och endast hvart tredje eller fjerde år kunde till slåtter nyttjas, emedan vextligheten derå i annat fall skulle alldeles upphöra; samt att, vid så beskaffadt förhållande, otvifvelaktigt vore att hemmanet, derest skattläggning derå ifrågakommit, först efter utfärdandet af Kongl. Brefven den 14 Juni 1826 och den 26 November 1836, skulle blifvit skattlagdt efter Lappmarksmethod, och i sådant fall, på grund af Kongl. Maj:ts nådiga Bref den 26 Januari 1847, jemväl bort, vid den provinsen Jemtland öfvergångna förnyade rotering, från dylik skyldighet befrias; i betraktande hvaraf Kongl. Kollegium funnit sig böra i underdånighet tillstyrka den ifrågasatta roteringsbefrielsen, dock så att, enär, enligt hvad Kongl Maj:ts Befallningshafvande uppgifvit, annat hemman, som kunde roteringen öfvertaga, saknades, hemmanet Ansätt måtte, intilldess lämpligt utbyte kunde ega rum, samma rotering tills vidare utgöra, emot den ersättning, som tillkomme hemman, hvilka, ehuru innehafvande frihetsår, likväl åtagit sig att under tiden i rotering ingå.
På grund af hvad sålunda anfördt och upplyst blifvit hade Kongl. Majit, i aflåten nådig Proposition af den 27 Oktober 1859, behagat i nåder föreslå, att Ansätts kronohemman måtte från den åsätta roteringen varda befriadt, så snart annat lämpligt hemman kunde densamma öfvertaga, men alt ifrågavarande kronohemman emellertid finge tillgodonjuta den ersättning, som tillkomme hemman, hvilka, ehuru innehafvande frihetsår, likväl åtagit sig att under tiden i rotering ingå; och hade Rikets 12 Sammans.
Stats- samt Allm. Besv.- och Ekonomi-Utskottets Utlåtande JW 28.
Ständer, i underdånig skrifvelse den 18 Januari 1860, anmält sitt bifall till den nådiga Propositionen.
Beträffande nu ifrågavarande hemman, Fångåmon, inhemtas af instrumentet öfver den af behörig afvittringslandtmätare, med biträde af gode män, den 30 och 31 Augusti 1830 gjorda nybygges-utstakning och uppskattning, att lägenheten, som vore nästan omgifven af fjellmossar, var belägen 2j mil från Underåkers kyrka, 1 I mil från Östersunds stad och 4 mil från Gustafs och Carlbergs kopparverk; att marken var af ganska mager och till stor del ofruktbar beskaffenhet; att slåttern egentligen utgöres af starrmyrer, som endast hvartannat år kunde gifva någon afkastning; att skogen, som bestod af så kallad fjellgran, björk och någon tall, sparsamt nyttjad, kunde tjena till husbehof, ehuru någon inkomst deraf ej var att förvänta; att den jord, der nybyggets hemegör och åkerland borde anläggas, bestod af hvit mjuna, lös och utan någon stadig botten; att nödigt husbehofs-fiske fanns i östra och vestra Fångsjöarne, Ottsjön och Amen; att hemmanet förslagsvis upptogs till Ildels mantal med 2 R:dr 21 sk.
B:ko i grundränta, att efter 25 frihetsår er läggas; samt att förrättmngsmännen ej ansett sig böra för det dåvarande bestämma något kronotionde, enär ganska ovisst vöre om säd derstädes kunde vexa, utan föreslogo att härmed måtte uppskjutas till frihetsårens slut, då erfarenhet härom blifvit vunnen.
Den vid förrättningsmstrumentet fogade egobeskrifning upptager hemmanets inrösningsjord till 116 tunnland 1 kappland, nästan uteslutande starrslåtter; och är förrättningsmännens förslag af Kongl.
Befallningshafvande i Jemtlands län genom Resolution den 17 Mars 1831. faststäldt.
Vidare inhemtas af mgifne handlingar alt Jemtlands läns Pröfnings-komité för år 1862 till 400
R:dr nedsatt hemmanets taxeringsvärde från 500
R:dr, dertill detsamma varit af Taxerings-komitéen uppfördt, och det fastän taxeringsbeloppet för hela Undersåkers socken, derinom Fångåmon är beläget, bestämdes för 13|l:dels mantal, till ej mindre än 265,210 R:dr Runt; att Fångåmon år 1851 blifvit indeladt till erläggande af vakans-afgift för rotering, alt ingå i skatt år 1856, jemlikt Kongl. Brefven den 8 Oktober 1851 och den 30 Mars 1855; att, enligt Länsmannen G.
Hoffstedts den 24 Oktober 1862 uthändigade betyg, Hoffstedt, sorn, under den tid han var Länsman inom distriktet, flere gånger besökt Fångåmon och i Augusti månad 1860 derstädes förrättat syn och besigtning, då befunnit hemmanet vara af en ytterst usel beskaffenhet, hvad jordmånen beträffade, så att derstädes under vanliga år ej kunde födas mer än 1 häst, 2 till 3 kor och 8 får, och det endast med starr elier myrfoder, hvarförutan hemmanets läge ej vore sådant att förbättringar medelst odling af jorden kunde åstadkommas, derföre säd för behofvet der ej kunde odlas, enär, vid gjorda försök, säden nästan aldrig blifvit användbar; varande något lönande fiske eller annan näringsgren icke att tillgå, så att åboen derstädes blott med mycken möda kunnat lifnära sig; att ett af nuvarande Länsmannen i Undersåkers distrikt V. Forss - Sammans.
Stats- samt Allm. Besv.- och Ekonomi-Utskottets Utlåtande M 28. 13 V.
Forssbergsson den 14 November 1862 uthändigadt intyg ytterligare bekräftar svagheten af hemmanets jordmån så väl för sädes- som gräsodling, med tillägg det hemmanet är företrädesvis blottstäldt för frostskada, äfven då på andra ställen inom socknen försvarlig sädesafkaslning erhålles; samt att, enligt protokoll öfver sockenstämma med Undersåkers församling den 6 Oktober 1861, socknemännen då medgifvit att åboen å hemmanet Fångåmon finge åtnjuta nedsättning i afseende på vägunderhållet till en tredjedel af det åsätta skattetalet, enär de ansågo hemmanet, genom något misstag af Afvittrings-landtmätaren, vara allt för högt uppskattadt i förhållande till dess verkliga värde och till den afkastning det kunde lemna; hvarförutan, och då det, i betraktande af de vidsträckta fjellar, floar, mossor och träsk, hvaraf hemmanet förnämligast bestode, tillika vöre mindre troligt att hemmanet ens i en framtid kunde upphjelpas, socknemännen uppmanade och tillstyrkte, det hemmansåboen borde, så fort ske kunde, å vederbörlig ort söka erhålla rättelse i misstaget eller nedsättning i sina onera.
Ehuru Utskottet fortfarande är af den åsigt, att den form, i hvilken frågan om hemmanet Fångåmons befrielse från rotering blifvit väckt, ej är den rätta, samt att berörda fråga bort, af hemmanets innehafvare, hos vederbörande Embetsmyndigheter anhängiggöras, ör att, allenast efter förutgången behörig undersökning och sedan förhållandet blifvit fullständigt utredt, till pröfning förekomma; likväl och då de erhållna återremisserna utvisa att Rikets Ständer äro af annan åsigt, anser sig Utskottet böra i enlighet dermed förfara; och hemställer Utskottet således, det måtte Rikets Ständer hos Kongl. Majit i underdånighet an hålla, att Kongl. Majit täcktes, efter verkställd undersökning, och så vida Kongl. Majit funne dertill skäl, till Rikets näst sammanträdande Ständer aflåta nådig Proposition om befrielse tills vidare för { mantal Fångåmon från utgörande af samma hemman åsatt rotering.
Stockhoim den 16 April 1863.
Prot. 1862 & 1863. 4 Sami. 2 Afd. 8 Haft. 3 STOCKHOLM, tryckt hos E. Westrell, 1863.
Stats-, Lay- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Uttk. Bet. j\il 29. 1 JV? 29.
Ank. till Exp.-Utsk. den '29 April 1863. kl. 11 f m.
Betänkande, i anledning af väckta motioner om ändring eller omarbetande, dels af I.andtmäteri-instruktionen, dels aj Slcifles-stadgan, och dels aj Arfvodestaxän tor landtmäteriförrättningar.
Motioner, hvilka afse eif eller flera af dessa ämnen, äro väckta Inom Höglofliga Ridderskapet och Adeln: af Herr Grefve Anckarsvärd, Carl Henrik (N:o 22) hvilken motion jemväl blifvit, inom Hedervärda Bonde-Ständet, af Gustaf Bjerkander frän Skaraborgs län såsom egen motion upptagen, af Herr Lagergren.
(N:o 210.)
Inom Hedervärda Bonde-Ståndet: af Johannes Andersson frän Jönköpings län (N:o 50), af Johannes Nilsson från Göteborgs och Bohus län (N:o 64), af A. W. Uhr från Nerikes län (N:o 95), af Olaus Svebilius frän Gotlands län (N:o öl6), af Jan Andersson från Stora Kopparbergs län (N:o 422), med hvilken Lars Olsson frän samma län sig förenat, af Herman Öbom frän Norrbottens län (N:o 427), af Rob. Fr.
Gross frän Calmar län (N:o 462); samt af Anders Medin frän Kronobergs län (N:o 507).
De genom dessa motioner väckta frågor torde lämpligen kunna behandlas uti tre, om än icke fullständigt frän hvarandra skiljda afdelningar, nemligen de som angå Landtmäteri-Statens organisation, de hvilka mera spccielf afse sådane delar af Skiftes-stadgan, hvilka ej med denna organisationsfråga sta i sammanhang, och slutligen de, sorn röra Landtmäteritaxan.
Vid behandlingen af dessa ämnen har Utskottet trott till redighet och lättad öfversigt bäst föranleda, om för inotionärernes Bih. till R.
4 Sami 2 A/d. 9 Häft. 1 2 Sammans.
Stats-, Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Dtsk. Bet. ,JW 29. förslag i hvarje särskild fråga redogjordes först när samma fråga här till öfvervägande förckomme.
I enlighet med nu angifna grunder öfvergår Utskottet till granskning af Herr Grefve Anckarsvårds och A. W.
Uhrs motioner, i hvad de afse en förändrad organisation af Landtmäteri-staten.
Herr Grefve Anckarsvärd har antydt behofvet af Landtmäteri-instruktionens omarbetande, och i öfrigt föreslagit
Landtmäteriväsendets omorganisation efter följande grunder, nemligen: att de nuvarande Förste Landtmätaretjensterna förvandlades till Direktörs- och Underchefsposter för länens landtmäteripersonal; och att dessa
Direktörer ej fingo handlägga några landtmäteriförrättningar för enskild räkning; att Landtmäteri-direktörerne förordnades till föredragande inför Landshöf dingarne uti alla landtmäteriärenden, samt till kontrollanter öfver landtmäteriförrättningarna i länet; att, jemte det egodelningsrätten i dess nuvarande form upphäfdes, och pröfningen af de tvister, som hittills tillhört egodelningsrätts handläggning, öfverlemnadesdels till Häradsrätt och dels till för ändamålet särskildt utsedde mätismän från hvarje socken, Direktören för Landtmäteriet inom länet skulle hafva att mätismännen sammankalla, föra ordet och protokollet vid deras sammanträden, samt deltaga i öfverläggningarne men icke, utom i visst uppgifvet fall, i besluten; att Landtmäteri-direktörerne försågos med löner, 3,500 R:dr årligen, utom resepenningar, 300 R:dr i de större och 200 R:dr i de mindre länen, med vilkor att allmänheten af dem i allt betjenades utan särskild ersättning; att Andre Landtmätaretjensterna indrogos; att de på eget ansvar arbetande Landtmätarne försågos med ion, och deras antal inskränktes till 300, deraf 200 med lön af 600 R:dr och 100 med lön af 400 födr. för att såmedelst till det lägsta möjliga kunna nedsätta Landtmätarearfvodet; att Landtmätarne tilldelades vissa distrikt, till minskning uti resekostnaderna, och under förbindelse att, der det inom distriktet fordrades, med medhjelpare ar beta; samt att, derest svårighet mötte att bevilja hela det statsanslag, som för ändamålet erfordrades, åtminstone det till Landtmäteri-direktörernes erforderliga aflöning begärda ökade anslag, 25,200 R:dr, i anseende till den dermed afsedda stora nyttan, icke måtte förvägras.
Den kontroll öfver landtmäteriförrättningarne i länet, sorn, enligt hvad ofvan är närnndt, skulle af Landtmäteri-direktörerne utöfvas, borde omfatta granskningen af de öfrige Landtmätarne* i länet alla åtgärder, med skyldighet att, om de af Landtmäteri-direktören godkändes, med Landtmätarne för dem ansvara, endast med undantag för åtgärder, som verkställts ute pä marken, för hvilka Landtmäteridirektören ej borde ansvara, utan för så vidt de, såsom föremål för klander och granskning på stället, af honom blifvit godkända.
Landtmäteri-direktören skulle således ovilkorligen granska Landtmätarnes dagböcker, hvilka, i hvad beträffade arbetsdagarne ä förrättningsstället, alltid borde vara bestyrkte af någon dertill utsedd person inom skifteslaget, arbetsförteckningar, renovationer, uträkningar, delningar och arfvodesräkningar, samt tillse, huru
Landtmätarne dervid tillämpade gällande författningar; men mätningar, egograderingar, värderingar af byggnader, skog och dylikt samt utställningar skulle af Landtmäteri-direktören granskas endast så vida han kallades till stället.
Som en följd häraf ålåge honom vaka öfver att
Landtmätarne skyndsamt och ordentligt handlade dem uppdragna göromål, och, om det tarfvades, tillstyrka Landshöfdingen att förelägga tid och vitén, eller anbefalla åtal Samman».
Stats-, Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Bet. JV? 29. 3 vid domstolar, eller ock rapportera försumligheten till Ofver-direktören vid Landtmäteriet, allt efter omständigheterna.
Hvad först beträffar Herr Grefve Anckarsvärd,s förslag att ät-Förste Landtmätarne, under för dem afsedd benämning af Landtmäteri-direktörer, borde tilldelas en vidsträcktare verksamhet, till kontroll å öfrige Landtmätare inom länen, samt nödige ansedde aflönings- och resemedel för ändamålet anslås; så anser sig Utskottet böra fästa Rikets Ständers uppmärksamhet derpå att en del af dessa afsedda kontroller redan förefinnes, fastän för det mesta tillämpad af annan tjensteman än den, åt hvilken motionären velat sådant uppdraga.
Enligt 5 § af Instructionen för General-Landtmäterikontoret den 4 Maj 1827 äiigger nemligen Landtmäteri-fiskalen den speciela tillsynen, huru de till Landtmäteri-staten hörande tjenstemän uppfylla dem i tjernsten åliggande skyldigheter; i hvilken egenskap honom tillhör, bland annat: att tillse det de i orterna tjenstgörande Landtmätare inom föreskrifven tid aflemna dagböcker, arbetsförteckningar, karterenovationor och koncepter jemte tillhörande protokoller och beskrifningar; att granskade till General-Landtmäterikontoret inkommande årsberättelser och dagböcker, till upptäckande af de fel och försummelser, som i en elier annan måtto, och särdeles genom obehöriga uppskof i landtmäteriförrättningar, af förenämnde tjenstemän kunna vara begångne; samt att anställa åtal ä de tjenstefel eller försummelser, som af dem begås, och, då målet i slikt afseende vid vederbörlig domstol skall göras anhängigt, genom anmälan hos vederbörande Konungens Befallningshafvande om kronoåklagares tillförordnande, skyndsamt derom föranstalta, samt inåiet med oafbruten uppmärksamhet alla instanser igenomföija.
Härtill komma ytterligare de kontroller ä tillämpningen af Landtmäteritaxan, som finnas påbjudna, och angående hvilka Utskottet får tillfälle yttra sig dä, längre fram i detta Betänkande, till granskning företagas de af motionären framställda yrkanden på berörda taxas omarbetande och på skärpta kontroller öfver de arfvodesräkningar, hvilka med stöd af berörda taxa upprättas.
En tillökning uti de genom här omförmäide lagrum bestämda kontroller skulle emellertid otvifvelaktig! medföra gagn.
Mera tvifvelaktigt torde vara pä hvad sätt berörde tillökade kontroll skulle, utan allt för kännbar kostnad för Statsverket, kunna åstadkommas.
Utan att
Utskottet derföre redan nu ingär i undersökning, huruvida egodelningsrätterna kunde behöfva i större eller mindre män omorganiseras, eller om de borde bibehållas i sin nuvarande form, till hvilken fråga Utskottet här längre fram, i sammanhang med de frågor hvilka röra Skiftes-stadgan, återkommer; så förete likväl dessa nu väckta förslag till förän råd tjenstgöring för Förste Landtmätarne för det närvarande, ur synpunkten af den kostnad desamma skulle medföra, svårigheter, till hvilkas besegrande föga utsigt lärer förefinnas.