Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Majit lorblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen.
Stockholms Slott som ofvan.
Prop. N:o 13. 11 Utdrag af Protokollet öfver Finans-ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Slals-ljådet a Stockholms Slott den 30 Oktober 1856.
Hans Excellens. Justitie-Stats-Ministern Herr Gunther, Hans Excellens, Stats-Ministern för Utrikes Ärendena Herr Friherre Lagerheim, Stats-Råden: Herr Fåhraus, Wallensteen, Gripenstedt, Grefve Mörner, Grefve Gyldenstolpe, Anjou, och Almqvist.
Chefen för Finans-departementet, Stats-rädet Gripenstedt, uppläste till justering ett. i öfverensstämmelse med förut fattadt beslut, uppsatt förslag till Kongl Maj.ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående godtgörelse till indelningshafvare för sådane grundräntor, sorn till följd af qvarnars nedläggande afskrifvas.
Maj-.t behagade, enligt Stats-rådets tillstyrkande, i Nåder gilla berörde förslag, sådant det finnes detta Protokoll bilagdt, och befallte, att nådig proposition skulle i öfverensstämmelse dermed till Rikets Ständer aflåtas.
Ex protocollo. L. L. Fries. 42 Kongl. Maj:ts Nåd.
Trop. N:o 14.
Ank. till Exp.-TJtsk. den 17 Nov. 1856, kl. 10 f. m.
Maj:k Nådiga Proposition lill Rikets Ständer, angående åtgärder till behof oandes undsättning i missväxtår; Gifven Stockholms Slott den 30 Oktober 1856.
Till afvärjande af den nöd och förlägenhet, som felslagen eller förstörd sädesskörd kail inom en eller flera orter framkalla, Idof vid sistlidne Riksdag af Kongl. Majit, under den 16 November 4853, i Nåder föreslaget och af Rikets Ständer i underdånig skrifvelse den 40 Juni i054, bifallet, att Kongl. Majit skulle ega för berörde ändamål disponera den dels i Rikets Ständers Bank, dels i Riksgälds-kontoret, efter afdrag af 700,000 Riksdaler Banko, sorn finge till andra stats-behof användas, innestående behållning af de till dylika undsättningar förut anvisade medel, jemte hvad genom återbetalningar a meddelade undsättningslån kunde inflyta, äfvensom de tullafgifter, hvilka för utländsk spanmål redan influtit eller komme att inflyta, så länge de i detta hänsende vid 1855 års början gällande tullbestämmelser
Klefve oförändrade; och finge, af ifrågavarande medel, 400,000 R:dr begagnas till undsättningar utan återbefalnings-skyldighet, men återstoden endast till räntefria låneunderstöd, allt under bestämda vilkor och förbehåll.
Under den tid, Rikets Ständers beslut i ämnet varit tillämpadt, bar Sverige i allmänhet haft att glädja sig åt sä goda skördar, att ett i vissa orter uppkommet öfverflöd af spanmål föranledt till betydlig utförsel.
Men, då denna varit gvnnad af de, till följd al krig och andra förhållanden, ovanligt uppdrifna sädespriserna i de flesta Europeiska länder, och då den härigenom stegrade utskeppningen, i förening Kongl. Maj:ts Nåd.
Prop. N:o i4.
13 med bränvinsbränningen, som förtärt en del af spanmålen inom de sädesrikare landsorterna, har höjt priserna inom landet så, att andra af missvext eller felslagen skörd hemsökta trakters invånare icke kunnat på den inhemska marknaden förse sig med erforderligt bröd- och utsädeskorn, liar jemväl införsel deraf till icke ringa myckenhet egt runi och staten måst någon gång mellankomma till aflijelpande af behof, som den enskilda företagsamheten, riktad åt andra håll, icke har fyllt eller förekommit.
Sålunda utvisar den underdåniga berättelse, som Kongl. Maj-.ts och Rikets Statskontor den 15 nästlidne Juli afgifvit rörande, bland annat, förhållandet med Undsättnings-kreditiv-fonden, och hvilken berättelse, med tillhörande handlingar, skall Rikets Ständers Stats-utskott tillhandahållas, att af nyssnämnde fond blifvit för nödställda orters behof anordnade och lyftade utan äterbetalnings-skyldighet: år 1854 B:ko R:dr 7,775: — — „ 1855 2,266: 32. — „ 1856 till den 15 Juli, då Stats-kontoret afgaf sin berättelse -1,366: 32. — och hafva, på enahanda sätt, sedermera utgått, enligt Kongl. Maj:ts Nådiga beslut den 25 nästlidne September samt den 11 och 17 dennes, till de af missvext lidande i Norrbottens, Stora Kopparbergs och Westerbottens län 10,000: — — tillsammans B:ko R:dr 21,408: 16.
— Jemväl för öfrigt hafva undsättningar, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts vid hvarje särskildt läll gifna nådiga föreskrifter, blifvit af Stats-kontoret kontant lemnade till sådana län, som deraf varit i behof.
Till dessa undsättningar hafva de till Stats-kontoret influtna medel af spanmålstull och återbetalade undsättningar lemnat så full tillgång, att Stats-kontoret icke för ändamålet behöft utreqvirera något från Riksgälds-kontoret, utan deremot inlevererat dit ej mindre återguldna undsättningsmedel: år 1854 122,897: 45. — „ 1855 136,013: 15. — „ 1856 till den 15 Juli 100,000: — — 358,911: 12. — än ock år 1854 spanmåls-tullmedel för år 1853 177,102: 3. — samt år 1855 dylika medel för år 1854 30,653: 17. — 207,755: 20. — tillsammans R:dr 566,666: 32.
— Jemte det af bilagorna till Stats-kontorets berättelse inhemtas, att af det kreditiv, som Rikets sednast församlade Ständer anvisat till Rikets försvar eller andra högst vigtiga och angelägna ändamål, icke något behöft för undsättning i följdfaf missvext anlitas, upplyser sjelfva berättelsen, att för sådant ändamål den 15 Juli detta -14 Kongl.
Prop. N:o 14■. år funnos att tillgå medel innestående i Riksgälds-kontoret . 1,089,487: 37. — och å Stats-kontorets räkning i Rikets Ständers Bank . . 13,552: 47. 9. tillsammans B:ko R:dr 1,103,040: 36.
9. hvartill kommer spanmålstullen för år 1855, uppgående tili 15,091 R:dr 3 sk.
Banko, med undantag af hvad för undsättningar nu kan erfordras.
Deremot, då Kongl. Maj-.t, under den 26 September 1855, i nåder förordnat, att, bland annat, spanmål af alla slag, omalen och malen, finge, intill
Maj månads utgång innevarande år, tullfritt i Riket införas, oell den 11 nästlidne April i nåder utsträckt denna tillåtelse till innevarande års slut; äfvensom Kongl. Maj:t liar för afsigt att föreslå bibehållandet framgent af dylik tullfrihet för nämnde vara, äro tullmedel för dess införsel hvarken under innevarande år eller för framtiden att påräkna, utan torde hädanefter de enda förstärkningarne till undsättnings-fonden komma att utgöras af återbetalningarne för undsättningslån, hvilka ännu äro i vissa orter utestående.
Vid sådant förhållande synes det illa öfverensstämma med nödig omtanka och försigtighet, att af de nuvarande tiilgångarne, som, efter utgångne undsättningar till Norrbottens, Stora Kopparbergs och Westerbottens län, tillsammans icke uppgå till fullt En Million Riksdaler Banko, öfverlemna någon del, såsom vid förra Riksdagen under andra förhållanden skedde, till ändamål, främmande för de samlade medlens ursprungliga bestämmelse, utan har Kongl.
Maj:t, i betraktande både af det gagn, som undsättnings-medlen åstadkommit genom afhjclpandet af tillfällig förlägenhet, och af den i sednare tider allmänt ådagalagda noggrannheten vid återbetalning af erhållna undsättningslån, velat föreslå, att Rikets Ständer måtte till Kongl. Maj:ts fortfarande disposition, på samma sätt som för närvarande ,eger rum, för behöfvandes undsättning vid inträffande missvext eller felslagen skörd, öfverlemna så väl a) den i Rikets Ständers Bank och Riksgälds-kontor innestående behållning af de till ändamålet förut anvisade tullafgifter och anira medel, som bj hvad genom återbetalningar å meddelade undsättningslån kan inflyta.
Ehuru af de tili undsättningar utan återbetalnings-skyldighet anvisade medel blott en jemförelsevis mindre del hellöff, under de sednare åren anlitas, bör denna omständighet, som härflutit af tillfälliga fördelaktiga förhållanden, icke ingifva den förmätna tillförsigt, att nöden icke kunde under den närmaste framtiden någon gång inställa sig med kraf på vida större uppoffringar från statens sida; och då således är nödigt, att jemväl för framtiden anvisas ett visst belopp, sorn vid förekommande behof kan af Kongl. Maj:t, utan återbetalnings-skyldighet, till nödlidande öfverlemnas, vill Kongl. Maj:t i nåder föreslå: att af de tili Kongl.
Maj-.ts förfogande sålunda ställda undsättningsmedel en summa af högst ett hundi’a tusen Riksdaler Banko eller ett hundra femtio tusen Riksdaler Riksmynt må, under tiden för nästa statsreglering, få begagnas till undsättningar Kongl. Maj:ls Nåd.
45 utan återbetalnings-skyldighet, åt sådane behöfvande, sorn icke äro i tillfälle att sjelfve förskaffa sig arbete eller i stånd att af egna tillgångar återgälda de undsättningsanslag, hvilka deni tilldelas; börande dock dylika understöd företrädesvis tillgodokonuna de kommuner, som tillförbinda sig att så använda desamma, alt för dithörande fattiga och arbetslösa personer beredes sysselsättning och möjlighet alt genom eget arbete förtjena sitt uppehälle; att ofvan omlörmälda tillgångar för öfrigt ma användas endast till räntelria låneunderstöd med bestämda återbetalnings-terminer och emot vederbörande större eller mindre menigheters gemensamma ansvarighet eller annan af Kongl. Majit godkänd säkerhet; att. så vidt omständigheterna medgifva, tillfällen för de behöfvande skola beredas att erhålla sysselsättning och förtjenst vid allmänna arbelsföretag; samt att de för undsättningar vid missvexter och felslagna skördar afsedda medel må, lili den del de icke äro för anvisade utbetalningar erforderliga, till Riksgäldskontoret öfverlemnas, emot skyldighet för detta verk. att det sålunda emottagna beloppet, vid skeende reqvisition, för dermed åsyftade ändamål Kongl. Majit tillhandahålla.
Datum ut supra. OSCAR. J. A. Gripenstedt. 16 Kongl. Maj.is Nåd.
Prop N;o 14.
Utdrag af Protokollet öfver Finans-ärenden, hållet inför Hans Maj.t Konungen i Stats-Rädet ä Stockholms Slott den 30 Oktober 1856.
Hans Excellens, Justitie-Stats-Ministern Herr Gunther, Hans Excellens, Stats-Ministern för Utrikes Ärendena Herr Friherre Lagerheim, Stats-Råden: Herr Fåhreeus, Wallensteen, Gripenstedt, Grefve Mörner, Grefve Gyldenstolpe, Anjou, och Almqvist.
Chefen för Finans-departementet, Stats-rådet Gripenstedt, uppläste till justering ett, i öfverensstämmelse med förut fattadt beslut, uppsatt förslag till Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående åtgärder till behöfvandes undsättning i missvextår.
Kongl. Majit behagade, enligt Stats-rådets tillstyrkande, i Nåder gilla berörda förslag, sådant det finnes detta protokoll hilagdt, och befallte, att Nådig Proposition skulle, i öfverensstämmelse dermed, till Rikets Ständer allåtas.
Ex protocollo. L. L.
Prop. N:o 15. 17 N-.o 15.
Maj:l$ Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående bestämmande af viss tid, hvarutöfver,. vid de nya jordeböckernas granskning, undersökning uti och jemförelse med äldre jordeböcker icke må ega rum.
Gifven Stockholms Slott den 30 Oktober 1856.
I sammanhang med pröfningen af det utaf Kongl. Maj:ts och Rikets Kammarkollegium, på Nådig befallning afgifna förslag till formulär för de nya jordeböcker, som, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj.ts Nådiga kungörelse den 1 1
Maj sist— lidne år, angående de uti ordinarie räntan ingående persedlars omsättning och förenkling, böra för Rikets samtliga län upprättas, har hos Kongl. Maj:t fråga uppstått, huru vidi granskningen af de nya jordeböekerna lämpligen må kunna utsträckas; i hvilket afseende förekommer: att, med anledning af gjord underdånig framställning om beholvet af jordeböckernes granskning för afhjelpande af deruti befintlige felaktigheter och brister, Kongl. Majit, som ansett denna fråga, hvarpå många enskilda rättsförhållanden berodde, böra med nödig varsamhet, på behörigt sätt samt utan öfverflödiga och vidlyftiga omgångar behandlas, under den 24 Maj 1853 anbefallt Kammar-kollegium i underdånighet föreslå, huru och på hvad sätt, i öfverensstämmelse med gällande författningar samt under behörigt afseende å Kronans och enskildes rätt, men med åstadkommande af minsta möjliga rubbning i bestående förhållanden för de sednare, äfvensom minsta omgång och besvär för vederbörande EmBih. till R.
Prot. 1856 fy 1857. i Sami. 1 Afd. 12 Baft. 3 48 Kongl. Maj:ts Nåd.
Prop. N:o 15. hetsman, arbetet med rättelse af jordeböckerne lämpligen kunde efterhand utföras: att Rikets vid 4834 och 4835 arens Riksdag församlade Ständer, uti underdånig skrifvelse den 30 Oktober förstnämnde år, hos Kongl. Majit begärt, att den anbefallda jordeboksgranskningen icke måtte medföra någon till återbetalning ledande efterräkning eller den ringaste rubbning uti eganderättsförhållauden: att, uti häröfver den 19 Oktober 1842 afgifvet utlåtande, Kammar-kollegium, uppå anförde skäl, väl icke ansett sig kunna tillstyrka Nådigt bifall till Rikets Ständers ofvanberörde underdåniga anhållan, det jordeboksgranskningen icke måtte medföra den ringaste rubbning af eganderättsförhållanden, men dock med afseende å de känbara, troligen oberäkneliga lidanden och olägenheter, sorn för enskilde skulle uppkomma genom förändring af förhållanden, hvilka under en längre tidsföljd fått oklandrade fortfara, äfvensom genom ue rättegångar, som härom komme att uppstå, samt enär för öfrigt vådan för det allmänna af en preskription för återtagandet af Statens obehörigen afhända egendom under nuvarande förhållanden på långt när icke vore desamma som fordom, då så beskaffadt afhändande var lika vanligt, som det numera måste anses sällsynt, underdånigst hemställt, alt anmärkningar, åsyftande rubbning af skatterätt till jord, soin oklandradt innehafts under de näst före nya Jordebokens upprättande sednast framflutna femtio år, icke måtte, vid granskningen af samma jordebok framställas eller till någon åtgärd föranleda, hvaremot i allt öfrigt, som för jordeboksgranskningen kunde blifva föremål, densamma, efter Kollegii åsigt, borde vara obegränsad till så väl tid, som verkan, i följd hvaraf Kollegium icke eller kunde understödja Rikets Ständers anhållan, att granskningen icke måtte medföra någon till återbetalning ledande efterräkning i afseende hvarå Kollegium ansåg gällande författningar böra lända till efterrättelse: att de af Kongl. Majit i Nåder tillförordnade kommitterade för afgifvande af förslag rörande beskattningsväsendets samt uppbördsoch rédogörelseverkets förenkling, uti deras den 30 April 1847 afgifna betänkande yttrat, hurusom, derest, för upprättandet af ny jordebok, undersökning skulle för hvarje hemman verkställas så fullständigt, att de nu antecknade förhållandernes riktighet genom jemförelse med alla tillgängliga jordeböcker för den förflutna tiden pröfvades, sådant komme att icke allenast medföra så vidlyftigt och tidsödande arbete, alt det nya jordeboksverkets fullbordande först vid en ganska aflägsen tidpunkt vore att emotse, utan ock otvifvelaktig! föranleda en högst betydlig mängd tvister om förändring uti nuvarande,
på jordeboken grundade förhållanden och således inverkande på både Statens och enskildes häfdvunne rättigheter, utan att det måhända ens alltid, i saknad af erforderliga handlingar, blefve möjligt att dem fullständigt utreda och med full rättvisa afgöra; hvadan och då en dylik utsträckning af undersökningen icke eller instämde hvarken med Kongl. Brefvet den 24 Maj 1833 eller med Rikets Ständers underdåniga framställning den 50 Oktober 4834, samt behofvet sålunda påkallade bestämmande af viss tid, hvarutöfver undersökningen ej må Kongl. Maj.ts Nåd.
Prop. N:o i5.
19 sträckas tillbaka, kommitterade, enär nödigt vöre, att i detta hänseende antaga sådan tidpunkt, då jordeböcker blifvit upprättade, underdånigst tillstyrkte, att de jordeböcker, sorn år 1795 i Östergöthlands, 1797 i Stockholms och 1795 i Rikets öfriga län upprättats, måtte blifva de äldsta, till hvilka jemförelsen sträckes, och att följaktligen ingen förändring af sådana förhållanden, sorn i dem och påföljande jordeböcker oförändradt och utan anmärkning iakttagits, må ifrågakomma, men att deremot om skiljaktigheter emellan anteckningarne i berörde jordeböcker förefunnos och dessa anteckningar sålunda icke kunde genom nyssnämnde preskription befästas, undersökning borde, för utrönande af rätta förhållandet, äfven i äldre jordeböcker ega rum, hvarjemte kommitterade, som ansågo den af Kammar-kollegium föreslagna inskränkning af preskriptionstiden endast till sådana anmärkningar, som åsyfta rubbning af skatterätt till jord, hvarken vara erforderlig eller lämplig och icke eller stå tillsamman med de af Kongl. Majit och Rikets Ständer uttalade åsigter, underdånigst hemställde, att det stadgande, som i berörde hänseende komme att meddelas, måtte, utan undantag, omfatta alla anmärkningar i sådana omständigheter, som af jordeboken bero, helst många andra förhållanden kunde förekomma, deruti rubbning efter längre tids förlopp skulle medföra lidande och osäkerhet för enskilde; hvaremot kommitterade höllö före, att om än Staten på detta sätt skulle medgifva viss preskription för efterräkningar å dess sida, någon sådan inskränkning likväl uti de enskildes anmärkningsrätt icke skäligen kunde ifrågakomma, utan ansågo kommitterade dem böra bibehållas vid rättigheten att vinna ändring uti alla sådana felaktigheter, som till deras skada bevisligen egde rum, allenast framställning derom gjordes inom den tid, som kunde blifva bestämd: att Kongl. Majit derefter, uti Dess den 20
December 1847 till Rikets då församlade Ständer aflåtna Nådiga Proposition, förklarat hvad kommitterade i underdånighet föreslagit och hemställt, angående upprättande af ny jordebok med flere ämnen, vara i allmänhet lämpligt och ändamålsenligt samt alltså böra bringas till verkställighet i den mån sådant kunde linnas förenligt med den plan för skatteväsendets ordnande i öfrigt, som hlefve fastställd, för hvilket ändamål Kongl. Majit till Rikets Ständers bifall föreslog, att vid upprättande af ny jordebok måtte, i fråga om vidden och verkan af dervid förekommande granskningsåtgärder jemte tiden för anmärkningars framställande å de skattskyldiges sida, förfaras i enlighet med hvad kommitterade i underdånighet hemställt, samt att i sammanhang med afgifvandet af ofvanberörde förslag till formulär för de nya jordeböckerne, Kammar-kollegium, uti skrifvelse den 14 Mars innevarande år, underdånigst anfort, hurusom Kollegium ansåg nyttan och nödvändigheten af en preskription vid jordeboksgranskningen vara uti Kollegii underdåniga utlåtande den 19 Oktober 1842 och kommitterades betänkande den 50 April 1847 till fullo ådagalagda, äfvensom uti Kongl. Majits
Nådiga proposition den 20
December sistnämnde år erkända; och har Kollegium, med frånträdande af sin uti 1842 års utlåtande yttra - 20 Kongl. Maj:ts Nåd.
N:o 15. de åsigt om lämpligheten af preskriptionstidens inskränkning till endast sådana frågor, som angå skatterätt till jord, lika med 1847 års kommitterade och på af dem andragna skäl tillstyrkt, det preskriptionstiden måtte, utan undantag, omfatta alla anmärkningar i sådane omständigheter, som af jordeboken hero; hvaremot Kollegium funnit sig icke kunna instämma uti kommitterades yttrade mening om rättvisan och billigheten af en oinskränkt anmärkningsrätt för enskilde och således rättighet för dem att vinna rättelse uti alla sådana felaktigheter, som till deras skada bevisligen ega rum; hemställande Kollegium i underdånighet, att hvad kommitterade för öfrigt föreslagit måtte af Kongl. Maj:t i Nåder bifallas.
Med anledning af hvad sålunda blifvit anfördt, rörande angelägenheten att bestämma en viss tid, hvarutöfver, vid de nya jordeböckernas granskning, undersökning uti eller jemförelse med äldre joideböcker icke må ega rum, ville Kongl. Maj:t härmed föreslå, det Rikets Ständer för deras del måtte bifalla meddelandet af det allmänna stadgandet, att vid den i och för de nya jordeböckernas granskningskeende jemförelse emellan dessa och jordeböckerne för äldre år, de jordeböcker, som upprättats 1795 i Östergöthlands, 179 7 i Stockholms och 1795 i Rikets öfriga län, skola blifva de äldsta, till hvilka jemförelsen må utsträckas, samt att följaktligen ingen förändring af sådane förhållanden, som uti sistnämnda och sedermera upprättade jordeböcker, oförändradt och utan anmärkning, iakttagits, må ifrågakomma, utan allt sådant, å kronans sida, vara såsom laga kraftvunnet att anse; dock att, i händelse skiljaktigheter emellan anteekningarne uti förenämnde jordeböcker, i allmänhet utgörande fyra för hvarje Län. skulle förefinnas, och dessa anteckningar sålunda icke kunna genom ifrågavarande preskription befästas, undersökning för utrönande af rätta förhållandet må äfven i äldre jordeböcker företagas; äfvensom hvad uti omförmäldte hänseende varder förordnadt icke må verka någon förändring af hvad författningarne, rörande efterräkning af alldeles icke eller till för ringa belopp debiterade räntor och andra utskvlder, förmå och föreskrifva; hvaremot Kongl.
Maj:t anser det böra vara enskild egendoms-innehafvare obetaget att, utan inskänkning till någon viss tid, i hvad hans rätt rörer emot den upprättade jordeboken, uti för öfrigt stadgade ordning, besvär anföra.
Prop. N:o 15. 2i Utdrag af Protokollet öfver Finans-ärenden, hållet inför Hatis Maj:t Konungen i Slals-rädet ä Stockholms Slott den 30 Oktober 1856.
Hans Excellens, Justitise-Stats-Ministern Herr Gunther, Hans Excellens, Stats-Ministern för Utrikes-Ärendena Herr Friherre Lagerheim.
Stats-Råden: Herr Fåhreeus, Wallensteen, Gripenstedt, Grefve Mörner, Grefve Gyldenstolpe, Anjou och Almqvist.
Ghefen för Finans-Departementet, Stats-rådet Gripenstedt uppläste till justering ett. i öfverensstämmelse med förut lättadt beslut, uppsatt förslag till Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer angående bestämmande af viss tid, hvarutöf ver, vid de nya jordeböckernas granskning, undersökning uti och jemförelse med äldre jordeböcker må ega rum.
Majit behagade, enligt Stats-rådets tillstyrkande, i Nåder gilla berörde förslag, sådant det finnes detta protokoll bilagdt, och befallte, att Nådig Proposition skulle, i öfverensstäm melse dermed, till Rikets Ständer aflåtas.
Fries. 22 Kongl. Maj.is Nåd.
Prop. N:o /G.i N:o 16.
Ank. till Exp.-Utsk. den 17 $tov. 1856, kl. 10 f. m Kongl. Maj:ls Nådiga Proposition lill Rikets Ständer, angående förhöjning af den pension ä Rikets Allmänna Indragningsstat, som vid erhållet nådigt afsked blifvit Kongl. Räntemästaren G. D. af Wåhlberg tillerkänd; Gifven Stockholms Slott den 30 Oktober 1856.
Efter att hafva uppnått en ålder af mer än Sextionio år, af hvilka Femtioett år varit egnade åt Statens tjenst, har Räntemästaren i Kongl. Räntekammaren, Riddaren af Kongl. Maj:ts Nordstjerne-orden, Gustaf Renis af Wåhlberg hos Kongl. Majit i underdånighet anhållit att, i anseende till sitt enligt läkarebetyg försvagade helsotillstånd, varda från ofvannämnda befattning entledigad med rättighet att under sin återstående lifstid tillgodonjuta årlig pension å Rikets Allmänna Indragnings-stat.
Majit, som i anledning häraf under den 10 November sistlidet år beviljat af Wåhlberg Nådigt afsked från Kongl. Räntmästaretjensten, hvilken han från år 1035 förvaltat, har härvid, enär, jemlikt den för Kongl. Majits och Rikets Stats kontor gällande Interims-aflönings-stat, af Wåhlberg, såsom Kongl. Räntemästare årligen uppburit i lön 1,314 Ridr Riko och i arfvode 1,286 „ „ tillsammans 2,600 Ridr fiiko. och denna aflöning ännu icke blifvit af Rikets
Ständer för det hela såsom ordinarie lön på Riks-statcn uppförd, ansett högre pension på Allmänna Indragningsstaten icke kunna af Wåhlberg för närvarande tilläggas, än det belopp, som motsvarar ofvannämnda, redan före år 1841 bestämda lön eller Ett Tusen Tre Hundrade Fjorton Riksdaler Ranko.
Då emellertid Kongl. Majits
Nådiga uppmärksamhet blifvit fästad derå, att Kongl. Räntemästaren af Wählberg före Stats-kontorets sednaste lönereglering egt Kongl. Maj.ts Nåd.
Prop. N:o i6. 23 jemte lönen åtnjuta icke blott remisslage, hvars belopp i medeltal fullt motsvarat det för honom uti nu gällande Interims-stat utförda lönfyllnads-arfvode, utan ock, såsom innan år \ 841 till Kongl. Räntemästare-tjensten utnämnd, tillökning efter årlig markegång för den under lönen inbegripna spanmål, 114 tunnor, samt att följaktligen af Wåhlberg icke genom ofvanberörde lönereglering för Stats-kontoret vunnit någon tillökning uti inkomst, hvaremot lian gått i mistning af förmånen att beräkna förhöjning för den under lönen inbegripna spanmål, hvilket åter föranledt, att pensionen måst till omförmälda summa af 1,314 R:dr utan spanmålsförhöjning bestämmas; har Kongl.