Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Något missbruk vore i detta afseende icke att befara, eller skulle åtminstone ganska sällan inträffa , enär egaren måste bäst inse fördelen af ett ändamålsenligt begagnande af sin jord.
Öfver denna fråga , sorn bort af Lag- och OeconomieUtskotten gemensamt behandlas, få Utskotten äran yttra, att Då erfarenhelen af den skadliga verkan svedjande på sandmo samt bergaktig och stenbunden mark i allmänhet medför, föranledt det deremot utfärdade förbud, och några förändrade förhållanden i detta afseende iqke inträd t; D i den från flera orter öfverklagade brist på skog icke synes medgifva oinskiänkt tillåtelse, att svedja på sådan mark, hvarest både skogens och jordens alstrings-förmåga derigenom förstöres; Då det deremot utfärdade förbud dessutom icke är ovillkorligt, utan medgifver rättighet dertill, så vida Konungens Befallningshafvande sådant tillåter; och Då enligt Lag och nu gällande Expedilions-Taxa, hvarken arfvode till synemän eller lösen för så kallad utsynings-Resolution erläggas; anse Utskotten de af Johannes Christoffer sson och Eric Ersson väckte motioner icke höra bifallas.
Hvilket dock Rikets Ständers egen upplysta pröfning underställes.
Stockholm den 18 Junii 1834- N:o 5.
Ank» till Exp.
Utsk. [den 19 Junii.
Betänkande} i anledn:ng af väckt fråga om reclamation af förrymde gäldenär er.
Till Allmänna Besvärs- och OeconomieZJtskoitet har blifvit hänskjulen en af Herr Bo Christian Roost hos Höglofl.
Ridderskapct och Adeln väckt motion, så lydande: ”Med stöd af senare liders bedröfliga erfarenhet, att vårdslösa gälde-( 4 Lag- samt Allm.
Bcsv. och Occon - Ut sk, Betänkande !V:o 5.
"närer, sedan de inora fäderneslandet lill yttersta grad missbrukat med"borgerligt förtroende, derefter fly landet, och, medelst skydd hos nästgränsande magter, frikalla sig från alla de ansvar Svensk lag en vårdslös gäldenär ålägga, föranledes jag hemställa: om icke Rikets Ständer bö"ra ingå med underdånig proposition till Kongl.
Maj:t att den öfverenskommelse må med fremmande magter träffas, att hvartdera Rikets för "gäld rymde undersåtare må kunna reclameras.”
Yid pröfning af denna fråga, hvilken OeconomieUtskottet ansett höra gemensamt med Lagutskottet behandlas, hafva Utskotten fästat uppmärksamhet dervid, a) att vid benämningen vårdslös gäldenäry hvars återfordrande synes i motionen vara företrädesvis åsyftadt, af fremmande lagsliftningar torde fästas helt andra begrepp än hos oss; och vida skiljaktige från den definition 3 Capitlet i nu gällande ConcursLag derpå lemnar; b) att såsom följd häraf, helt andra, möjligen vida lindrigare bestraffningsgrader för vård löshet kunna hos fremmande Nationel' vara bestämda, äfvensom straff i vissa händelser hos dem till äfventyrs icke finnas, der de hos oss ega rum; c) att Regeringarne uti de fleste Stater i allmänhet antagit såsom grundsats, att icke utleverera såkallade Statsförbrytare, ej eller på obestånd komna gäldenärer, hvilka der söka beskydd mot ett förtjent straff, förföljelsen eller olyckan; cl) att landsflygt, fastän frivillig, i och för sig sjelf måste innebära en tillräckligt hård bestraffning, stundom vida svårare än den Svensk lag för ifrågavarande förseelse ådömer, helst den senare upphör efter viss tids förlopp, då den förra är utsträckt till hela lifstiden; e) att reclamalion af förrymde grofva brottslingar, så vidt Utskotten ha sig bekant, endast i sällsynta fall utgjort föremål för Kongl. ]Maj:ts underhandlingar med fremmande Magter; vid hvilket förhållande dylika åtgärders vidtagande serskildt i afseende på gäldenärer icke synes vara af nöden.
Utskolten anse sig på dessa skäl böra tillstyrka att den af Herr Roos väckte motion md utan afseende lemnäs.
Stockholm den 18 Junii 1834- Las- samt Allm.
Betänkande N:o 6. 5 N:o G.
Ank. till Exp. Utsk den 39 Jami.
Betänkande, i anledning af före slagne förändringar och tillägg till Kongl, Maj:tv Nådiga LegoStadga för Husbönder och tjenstehjon} den a3 November i83J.
Till Utskottens gemensamma behandling hafva blifvit ofverlemnade nedannämnde motioner, och i anledning deraf afgifne yttranden, Från Högvördige Preste-StÅxdet. 1:0 af Herr Doctor Hasselroth.
Från V ä 110 fl. Borgare-Ståndet. 2:0 af Herr N. E, Justelius) i anledning af hvars anförande följande Ledamöter sig yttrat a) Herr Rydin b) Herr Langenberg cj Herr Petré) med hvilka Herrar Frodell och Per LVinblad sig förenat.
Från Heder v. Bonde-Ståndet. * 3:o Johan Ericsson från Stora Kopparbergs
Län, med hvilken åfskillige Ledamöter sig förenat, och i anledning af hvars memorial Olof Olsson från Östergöthland sig utlåtit, 4:o Nlls Månsson från Malmöhus Län. 5:o Daniel Danielsson från Örebro Län, med hvilken Eric Ersson från Westerås Län och Carl Gabrielsson från Östergöthland sig förenat.
Öfver dessa motioner, hvilka i afseende pa ämnets beskaffenhet mäst i ett sammanhang behandlas, gå Utskotten nu att Utlåtande afgifva, I ämnet hafva sig yttrat: 1:0 Johan Ericsson från Stora Kopparbergs
Län, hvilken, under anmärkning derom, att 2 Art. G §. i Legostadgan, som ålägger Husbonde, att låta vårda och sköta sjukt tjenstehjon, icke uttryckligen tillåter den 6 , Lag- samt Allm.
Bcsv. och Occon, Utsi.
Betänkande N.o 6 förstnämnde alf, om lian vill, göra afdrag i lönen för den tid tjenstehjon af sjukdom varit hindradl att tjernsten förrätta, yrkat, att bestämdt stadgande i detta hänseende mätte ulla "das och i sådant ändamål föreslagit följande förändrade redaetion af berörde §.
”Sjuk nar tjenstehjon, hör Husbonde
Idta det sköta och vårda, håfve dock rätt, om han vill, att af lönen afräkna för den tid, sum ijen tehjonet varit urståndsatt alt si/i tjenst förrätta, samt hvad han till Läkare eller läkemedel utgifvit."
Tilt stod för motionen är anfördt, att, diå lön endast gifves för verkstäildt arbete, borde den upphöra i och med detsamma arbetet uteblifver, och då husbonde i öfrigt har förbindelse att utan ersättning besörja tjenstehjons skötsel och vård under sjukdom, syntes behörigt afseende vara 'åstadt å dess fördel, fastän det öfverlemnades åt husbonde alt frivilligt besluta om utbetalning af en lön, för hvilken lian icke åtnjutit någon tjenst.
Såsom en lämplig ansedd medelväg hav Oiof Oisson från Östergöthland föreslagit att afdrag å tjenstehjons lön icke borde ega rum, så vida sjukdomen icke fortfarit öfver en half månad.
I)å de skäl Motionairen åberopat, i Utskottets tanka förtjena afseende och dertill kommer att den välvilja lagstiftaren velat låta tjenstehjon vederfaras, och gom synes vara grundad på förutsättning, att sådane personer merendels befinna sig i medellös belägenhet, någon gång torde medföra icke ringa olägenheter för husbonden, hvilken, lill äfventyrs ännu sämre lottad, stundom alldeles icke, och sLundom icke utan kännbar uppoffring förmår vårda och underhålla tjenstehjon, som är ur stånd salt att med arbete förtjena födan; men då den rättighet husbonde, genom bifall till förslaget, skulle viuna, likväl icke bör leda derhän, alt ijenstehjonet i någon händelse skulle för erhållen sjukvård nödgas skuldsätta sig hos husbonden, — anse
Utskotten sig böra på det sätt tillstyrka bifall lill motionen, att sista mom. af 6 §. i 2 Art. af Kongl. LegoStadgan den 23 November sistlidet år, må erhålla följande förändrade lydelse:
"Sjuknar tjenstehjon, hör husbonde
Idta det sköta och vårda, håfve dock rätt, örn han vill, att d lönen afräkna för den tid tjenitehjonet varit ur stand satt att sine sysslor förrätta, samt hvad han till Läkare eller läkemedel utgifvit.
Likväl md sådant afdrag icke i något fall öfverstiga hvad tjenstehjon enligt beting egt uppbära i lön för den tid sjukdomen fortfarit."
Betänkande N. o 6 7 2:0 Nils Månsson från Malmöhus
Län har fästat uppmärksamhet på de olägenheter, hvartill föreskrifterne rörande Orlofssedel beskaffenhet kunna föranleda, iså måtto, att om husbonde samvetsgrant lemnade intyg om tjenstehjons uppförande, sådant kunde inleda honom i en rättegång, deri bevismngsskyldigheten honom ålåge, och stundom vöre omöjlig att fullgöra; hvaremot om husbonde underlät, att med noggranhet yttra sig om tjenstehjons frejd, en sådan uraktlåtenhet kunde föranleda ansvar.
Då husbondes skyldighet att i Orlofssedel anföra de fel tjenstehjon eger, ingalunda innebär förbindelse att angifva brott, som icke kunna ledas i bevis, och upphäfvande af berörde åliggande vore lika skadligt för husbönder, som befrielse från ansvarighet för utgifven Orlofssedel förnärmande för tjenstehjons rätt, samt då ansvar finnes utsatt för obehörig klagan i detta afseende, anse Utskotten sig böra vördsamt tillstyrka att Nils Månssons yttrande icke må föranleda någon åtgärd, 3:o i afseende på förändring af den for tjenstehjon nu gällande flyttningstid, har Herr Doctor Hasselroth, efter framställning af de olägenheter deraf härflyta, dels för Presterskapet, som under de kortaste dagarne af året skall sakna tillräcklig tid för utrönande af folkets Christendomskunskap vid husförhören, samt i större församlingar för desse förhörs anställande före Manlalsskrifningarnc, dels för jordbrukaren, som under den så kallade friveckan måste umbära biträde vid Atskillige angelägne böstarbeten, samt derjemte vore nödsakad öfverlemna utfodringen af grödan åt andre personer än dem, som besörjt inbärgningen, hvaraf misshushållning vore en följd, föreslagit, att berörde flyttningstermin borde utsättas till Midsommarstiden, då vårarbetet vore verkställda och dagarne tillräckligt långa för läsförhörens förrättande.
Herr Justelius och Herr Langenberg hafva, under åberopande af vid sist förfiutne tvänne Riksdagar andragne skäl, framställt enahanda önskan i afseende på bestämning af flyttningstid för tjenstehjon; hvarjemte Herr Rydin föreslagit, att icke någon sådan termin borde ega rum, ulan skulle tjensleliden böra bero på ömsesidig öfverenskommelse, samt upptägelse af det ingångna legoaftal et.
Mot bifall lill detta Kerr Rydinv förslag har Herr; Petré yttrat sig.
Vid granskning af hvad vid de två sistförflutne
Riksdagarnc rörande delta ämne förevarit, hafva Utskotten inhenttat huruledes flyltnrngstiden af serskilda rnotionairer varit föreslagen vid 1820 år Riksdag till Rio och vidi sisllidne Riksdag lill
Tio från hvarannan mer eller mindre aflägse 8 Lag- samt Allm.
Ulsit, Betänkande N:o 6- tidpunkter på året.
Lag- och OeconomieTJtskotten hafva vid begge Riksdagarne, likväl efter återrerniss vid den senare, afstyrkt bifall till förändring i nu gällande flyttningstid.
Förslagens antal och olikhet, jemte innehållet af de i ämnet vid föregående Riksdagar förde discussioner, synas ådagalägga , alt den rubbning tjenstehjons flyttningar förorsakar i hushållningen , faller sig mer eller mindre besvärlig för olika landsorter, samt att någon bestämning härom , ledande till allmän belåtenhet, icke kan utfinnas.
Alt, på sätt Herr Rydin föreslagit, låta flyttningsliden bero på ömsesidig öfverenskommelse eller på uppsägning af legocontractet , är i Utskottens tanka så mycket mer betänkligt, som den redan öfverklagade lättsinnigheten och flygligheten hos tjenste hjon sclassen derigenom ofelbart skulle understödjas.
De olägenheter, nu gällande flyttningstid förmenas medföra, torde af den enskilda omtankan i oeconomiskt och af det vördige Presterskapets nit i ecclesiastiskt hänseende hädanefter som hittills utan serdeles svårighet kunna förebyggas, I anledning häraf och då Rikets Ständer efter långvariga öfrerläggningar framburit deras underdåniga anhållan, att flyttningstiden måtte till den 24-'de October bestämmas , dertill Kongl, Maj:t Nådigt bifall lemnat, anse Utskotten sig ej höra tillstyrka hivall till de i ämnet väckte motioner, 4:o Daniel Danielsson från Örebro Län har, efter skildring af de olägenher, som handverksgesällers oafbrulna kringstrykande i landsorlerne både i moraliskt och oeconomiskt afseende förorsakar, yrkat, att de, såsom endast varande handtverkarnes tjenstehjon, måtte ställas under Legostadgan, och följaktligen underkastas de allmänna ordningsreglor, som deri finnas utstakade.
Vid pröfning häraf hafva Utskotten ansett sig böra erinra, att Rikets Högloft.
Ständer den 12 December 1823, jemte underdånig Skrifvelse, till Kongl. Mnjrts
Nådiga pröfning öfverleninat förändradt förslag till förordning 0111 handtverkerien, uti hvars 3:dje Art, 3 §, finnes upptaget följande: ”Vid Gesällers antagande, förbindelser emot sine Mästare, motsvarande rättigheter samt ansvarighet, derest de icke förse sig med laga försvar och sysselsättning, skall, så vida icke annorlunda förbehälles genom ''serskilda contract, de der i sådant fall lända till efterrättelse, förhållas ”efter tjenstehjonsstadga!!.”
Då Kongl. Majit vid utfärdande af Legostadgan den 23:dje sistlidne JNovem - Lag- samt Alun.
Vi k.
Betänkande N o 7 'November icke behagat bista nådig uppmärksamhet vid detta ämne, hvilket, efter hvad Utskotten förmoda, icke-lärer komma under Nådig pröfning annorlunda än i sammanhang med frågan om näringsfriheten, derom Kongl.
Majit ännu icke, så vidt Utskotten hafva sig bekant, fatlat Nådigt beslut, samt då någre vidare åtgärder a Rikets Höglofl.
Sländers •sida icke synas vara af nöden, hemställa Ui.skotten vördsamt alt Daniel
Danielssons ifrågavarande motion må förfalla.
Hvilket dock lill Rikets Ständers profning vördsamt ölverlemnas.
.Slockholm den 18 Junii 1834* Ankom till Exp. Utsk. den 39 Junii, Utlåtande, i anledning af vackt fråga om ntarletande af förslag till Allmän Communal- och Municipal-för fattning.
Stånd el till Allmänna Besvärs- och Oeeonornie-Ulskottet remitteradt Memorial, har Herr IVeern, efter att hafva skildrat den låga ståndpunkt, hvarpå interesset för samhällsangelägenheter, efter hans tanka, sig befinner, framställt behofvet af en väl ordnad municipalstyrelses införande.
Denna vöre, efter Motionairens öfvertygelse, eli slags medborgerlig uppfostringsanstalt, som borde lifva Na tio na 1-a 11 da 11 och gifva allmänna tänkesättet den rigtning, det allvar och stadga, som i ett constilulionelt
Deraf skulle härflyta införandet af ett förhätlradt samhällsskick, af ett nytt mera ändamålsenligt representationssätt, samt en mindre kostsam administration.
På dessa, jemte flere antydde grunder, bär Motionairen föreslagit: ”att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes i Nåder låta utarbeta förslag till Bill. till B.
Fröt. l834< 7 Sami, 1 Afdelrt. 3. 2 :dra Häftet. 10 Las,- samt Allm.
Bcpv. och Occon.
Belänkande N:o 7 allmän Communal-Lag ock Municipal/, tets-Fö rf a Ilning, med fästadt afseende jemväl jd ordnandet af Landtstatens tjenstebefattningar i sammanhang dermed, samt att nämnde förslag mätte varda till Rikets Ständers pröfning vid början af nästa Riksdag öfverlemnadt.
Vid fcr dragningen af della mai till remiss, hafva Herrar Petré och heffler, m. 11. sig yttrat, samt efter framställning af de orsaker, hvilka förnämligast ansetts motverka antagande af förslaget, nemligen den i allmänhet hos folket rådande förlägenhet och mindre lyckliga enskilda ställning, sorn vålla att otntankan for daglig utkomst hindrar hågen för det allmänna att sprida sig* trott framgången deraf vara mera att önska, än hoppas.
Vid pröfning af denna fråga , sorn kommit under Utskottens gemensamma behandling, har icke bort lemnäs oanmärkt, att en motion i enahanda syftning, fastän i detaljerne mera genomförd, vid sistlidne Riksdag varit väckt.
Oeconomie-Utskottet, som då delat Molionairens, Grefve Hamiltons öfvertygelse- om nyttan af väl ordnade, Municipal-Styrelser* hvilkas framtida utbildning vore önskvärd, ansåg sådana inrättningar likväl icke kunna blifva ändamålsenliga, så vida de icke bildade sig sjelfva i den mon allmänna sinnesstämningen toge den rigtning, att enskilda medborgare ville uppoffra lid, möda och kostnader uti befattning med publike ärenden , men som della i Sverige ännu icke kunde förutsättas, och derjemte borde anmärkas, att af de ärenden, sorn skulle blifva föremål' för Munieipa I-Rådens befattning, vissa redan tillhörde Kyrko-Råd, Hus» liålls-Sällskap, Berednings- och TaxeringsComileer, Bcklädnads-Directioner, Deputerade för Markegångssättning, m. fl. af d,t medborgerliga förtroendet tillsatte antorileter, och således redan i Municipal-väg behandlades, samt andra voro af den beskaffenhet att invånarne i Länen lxnde deröfver böras, hvarigenom utlåtande af Municipal-Styrelser blefve öfverflödigt, afslyrktes det af Grefve Hamilton, i Utskottets tanka, för tidigt väckta förslag..
Utskotten, som instämma i de åsigter, hvilka vid sistförflutne Riksdag och OeconomieUtskottet blifvit yttrade 0111 fördelarne af väl ordnade municipalstyrelser, kunna likväl icke dela den då uttalade öfvertygelse att frågan om deras införande hos oss skulle för tidigt vara väckt.
Då utom de här ofvan uppräknade ännu linnas flere af denna art, såsom IlypotheksFöreningar, SundhetsKämnder, Socknestämmor, Lazaretts-, Lag- samt Allm, Besv. och Oecon.
Betänkande N:o 7 n Fattigvårds- och SkolDirectioner, Spar Banker,, frivilliga BrandCorpser, jemte andra Comitéer och Förvaltningar för hvarjehanda ändamål, hvilka alla redan i Ivlunicipalväg behandla allmänna angelägenheter, och fördelen deraf, efter Utskottens öfvertygelse, är obestridlig, så synes icke heller något skaf vara för handen emot försöket att ordna dessa spridda element till ett sammanhängande helt eller emot principens tillämpning på andra ämnen, hvari deri hittills icke varit använd.
Alt den tidpunkt för oss ännu icke är inne, då man af municipal-styreiser får vänta all deras möjliga verksamhet och inflytelse, kan visserligen icke motsägas, men häri ligger icke något skäl för uraktlåtenhet, att vårda och använda hvad vi redan ega, utan synes fastmer flen sorgfilligaste vård och uppmärksamhet böra egnas ät dessa elementaira styrelseformer, hvilka icke allenast erbjuda ett naturligt och föga kostsamt förvaltningsrätt af folkets närmaste angelägenheter, utan äfven lemna tidiga väckelser för den medborgerliga anda och den sjelfständighet, hvilken på en gång utgör den consfitutionela frihetens kännetecken och borgen för dess bestånd, I betraktande häraf hafva Utskotten icke tvekat att, med anledning af Ileir W<xrn<t motion, vördsamt hemställa, att Rikets Högloft.
Ständer mätte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det täcktes Kongl. Maj:t i Nåder infordra sakkunnige mäns yttranden om det mest ända målsenliga sätt för införande af en ordnad och sammanhängande Communal- och Municipalstyreise, samt derefter vidtaga de åtgärder Kongl. Maj:t i Nåder kan finna med Nationens behof och framskridande bildning förenligev
Hvilket dock Rikets Ständers närmare pröfning vördsamt underställes.
Stockholm den i 8 Junii 1834- STOCKHOLM, hos Ludv. Westerberg i834- Lag samt Allm. Besv.* och Oeconomie-ZJLslottens Utlåtande N'.o 8. i N:o 8.
Ankom till Exp.-Utsk. ilen 2 Julii.
Utlåtande, i anledning af ätskillige föreslagna förändringar i gällande författningar om personers af arbet sclassen förpassande, m. m.
Ridderskapet oell Adeln, Vällofl.
Inom Ridderskapet och Adeln: af Herr Adlerbergj Bror Reinhold: att personer af Allmogen i Dalarne oeh Wermland, hvilka söka sin utkomst med utvandringar till arbetes förrättande i andra orter och för sådant ändamål icke äro skyldige taga annan förpassning än Prestbevis, måtte förpligtas, att härförutan förskaffa sig serskildt Prestbetyg om njrktert, redligt och anständigt uppförande, hvilket senare alltid borde uppvisas för dem, som antaga dem till arbete.
Härigenom skulle, efter Motionairens tanka, hvar och en, som behöfde dylikt arbetsfolk, blifva satt i tillfälle att välja endast duglige och arbetsamme personer, och icke blottställas för bedrägerier; Inom Vällofl. Borgare-Ståndet: af Herr Vallej: att uppmärksamhet borde fästas å den klagan, sorn ofta föres öfver kringvandrande personers, isynnerhet Handt verksgesäll ers tiggerier, och det besvär, som derigenom tillskyndas allmänheten.
Enligt hvad erfarenheten skall visat, vore desse personer oftast sådane, som genom lättja och liderlighet, eller ock sjukdom, blifvit urståndsatte, att i sin hemort försörja sig, och således borde behandlas efter förfatlningarne 0111 Losdrifvare, eller ock underhållas af den församling, till hvilken de hörde.
Icke clestomindre skola deras pass stundom finnas flere år gamla, försedde med mångfaldiga påteckningar, hvaraf Motionairen velat sluta, att man ej blott på utgifningsorten, utan ock på andra ställen, endast åsyftat, att så fort som möjligt aflägsna pass-innehafvaren.
Detta missbruk har Motionairen ansett . böra och kunna förekommas genom en föreskrift för 'vederbörande , som Bihang till R.
Prot. 1834. 7-de Sami. 2:dra Afci 3:dje Hdftet.
2 Lag- samt Allm. Besv.- och Oeconomie-Utskottens Utlåtande N:o 8. ega utfärda pass, att, vid ansvar, icke meddela dylika åt andra persotter af arhetsclassen, än antingen de/n, sorn kunna styrka, att lie på bestämmelseorten erhållit tjenst, eller ock sädane, hvilkas uppförande lemnar säkerhet, att de icke begagna passet såsom ett medel att opåtaldt få kringvandra och tigga.
I sammanhang härmed har Herr Cederborg å sina commitlenters i Eskilstuna vägnar anmärkt det missbruk, att Dal-Allmogen, ehuru den icke utgör bevillning för tillverkning af jernvaror, likväl under kringvandringar i landet försäljer dylika varor, till förfång för smideshandlare, som för denna näring äro beskattade.
Med föranledande af Herr Cederborgs framställning, hafva Herrar Linderholm och Petre’ yttrat sig, hufvudsakligen om den i Dalarne i allmänhet rådande brist och fattigdom, som vålla folkets utvandringar till fremmande OTter, för att söka arbetsförtjenst.
Herr Rubin har, i afseende på Herr Valleys motion, anmärkt, att så länge förbud icke linnés mot Handtverksgesällers vandringar eller resor, synas oöfvervinnerliga hinder möta förslaget, samt att det vid utfärdande af pass vore svårt att förutse, huruvida Sökanden skall råka i verklig förlägenhet, eller undgå att falla allmänheten besvärlig.
Herr Lake, som lika med Motionairen insett de olägenheter Gesällers kringstrykande i landet medför, har ansett de oordningar, som uppkomma ej mindre i detta hänseende, än af deras1 uppförande under vistelsen i Städerne kunna förebyggas genom bestämd föreskrift, att Mästare icke finge antaga Gesäll, utom skriftligt contract, samt att, till förekommande af förfalskning, afskedsbevis skulle i Stads-Fiscalens eller Embets-Rådmannens närvaro, på med serskild stämpel försedt papper meddelas, dervid Mästaren vid ansvar borde lemna sannfärdigt intyg om Gesällens uppförande och arbetsskicklighet; Inom Hedervärda Bonde-Ståndet: af Johannes Andersson från Jönköpings Län, med hvilken Carl Gabrielsson sig förenat, att, på sätt Herr Valley äfven föreslagit, pass ej må meddelas personer af arhetsclassen, så vida de icke kunna uppgifva bestämdt ändamål med tillernad resa, hvarförutan är vordet yrkadt, dels att sådane personer måtte förpligtas att icke afvika från närmaste väg till det ställe, de ämna besöka, dels att pass icke må meddelas för bedrifvande af handel med köpmanna-varor under kring vandring i landet, ej heller för så kallade
Vallackare eller personer af dylikt yrke jemte deras hustrur och barn, dels ock, att den Konungens Befallningshafvande i Nåder medgifne rättighet, att Lag- samt Allm. Besv.- och OeConomie-Utslottens Utlåtande IV:o 8. 3 åt visse pålitlige, förståndige och bofaste män i Länet lemna uppdrag att utdela pass, matte upphöra.
Nils Månsson från Malmöhus Län har, i anledning häraf, anmärkt, att det missbruk skall vara rådande i afseende på Lumpsamlare, som utskickas från pappersbruken, dels att från hvarje bruk årligen utgå ett öfverflödigt' antal af dylika personer, dels att de, som dertill begagnas, vanligtvis äro af högst tvåtydig frejd.
Med Motionairen och Nils Månsson hafva sig förenat Peter Pehrssonj Peter Jönsson och Anders Pålsson från Jönköpings Län, Eric Pehrsson från Gefleborgs Län och Guslaf Gustafsson från Södermanland, hvilken senare yttrat sig i enahanda syftning, som Nils Månsson.
Dessa förslag hafva Utskotten i öfvervägande tagit, och 1:0 hvad angår förslaget, att Allmogen från Dalarne och Wermland måtte förpligtas att, vid sina kringvandringar för att söka arbetsförtjenst, uttaga serskildt Prestbevis om frejd och arbetsskicklighet; så enär"
Prestbevis, enligt i, 2 och 6 §§. i Kongl.