Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Skulle uppbördsmannens redogörelse utfälla med öfverskott, som af vederbörande Ekonomi-admmislralion godkännes och fastställes, inlösas de till Kongl. Maj:t och Kronan efter medelpriset af upphandlingen; hvaremot det skall vara en uppbördsman ovilkorligen förbudet att om öfverskotlen af sin uppbörd in natura disponera.“ Stats-Utskollets Utlåtande N:o 48. 29 Vid granskningen af Carlsborgs fästnings räkenskaper hade Revisorerné funnit, det förenämnde stadgande sa blifvit tillämpad!, alt uppbördsmännen, när hans redovisning utfallit med öfverskott å vissa artiklar och sedan å andra persedlar uppkommen brist blifvit deremot qviltad, erhållit godigörelse af Kronan för allt derefter befintligt öfverskott, äfven om detsamma uppgått till högre belopp än den medgifna afskrifningsprocenten.
Sålunda hade l. ex. under år 1852, utom ersättningen för den del af öfversk otten, som mptsvarat nämnde afskrifningsproeenl, kronan jemväl fått inlösa följande derutöfver befintliga varubehällningar: 1 tunna 20f kappar ärter, 24 lisp. 8 skålp. salt kött, 1 kanna 6 juinfrur bränvin samt 946 lisp. 5 skålp. hö.
Likaledes hade, efter hvad räkenskaperna för begge revisionsåren utvisade, de vid straff- och arbetsfängelserna å Norrmalm oell Långholmen då anställde redogörare, utöfver dem tillkommande afskrifningsprocent åt utleverade artiklar för fångarnes räkning, tillgodofört sig ersättning för inträffade öfverskott, hvilken ersättning ofta uppgått till högst betydliga belopp, så att, exempelvis, redogöraren vid Norrmalms fängelse, Ar 1852 å utlemnade 29 tunnor 30 kannor ärter beräknat sig lill godo, utom afskrifningsprocenten, utgörande 46 kannor 2 jumfrur, eli öfverskott af 5 tunnor 39 kannor 13 jumfrur eller i penningar efter 11 R:dr 12 sk. tunnan, 65 R:dr 31 sk. 8 rsl; att redogöraren vid fängelset å Långholmen, år 1853, å utlevererade 755 lisp. 16 skålp.
12 lod korn mjöl tillgodofört sig, oberäknad! afskrifningsprocenlen, som utgjorde 37 lisp. 15 skålp. 26 lod, eli öfverskott af 52 lisp.
12 lod, uppgående i värde, efter 43 sk. 9 rst Iis,plin del, lill 47 R:dr 45 sk. 3 rst. o. s. v. Enligt Revisorerncs åsigt, hade meningen med det anförda stadgandet uti 1812 års reglemente icke kunnat vara någon annan, än alt, med afseende A de förluster, som i de flesta fall mäste uppkomma vid utminutering af varor, hvilka blifvit i större qvanI i t eler lill magasinerna inlevererade, uppbördsmännen skulle vara försäkrade om en billig ersättning, ungefärligen svarande emot den minskning, som för de särskilda varuperscdlarne kunde antagas verkligen uppkomma, hvilken ock derför blifvit fastställd till olika belopp för olika varor: oell att således de bestämda procenlbeloppen borde anses såsom maxima, utöfver hvilka någon vidare ersättning lill uppbördsmännen icke skulle ifrågakomma ; och åberopades jemväl, lill stöd för denna tolkning, följande stadgande uti lil § af Kongl. Maj.-t den 11 Juni 1841 utfärdade nådiga reglemente för Dess Flotta i afseende å hushållningen och redovisningen under sjö-expeditioner:
"Lagliga proviant-öfverskott äro de, som tillkommit genom behållna afgångsprocenler och böra provianl-uppbördsmännen, i liqvid med Kronan, tillgodokomma, sedan bristerna, hvarmed räkningen sig slutar, blifvit Kronan godlgjorda.”
Enär nemligen sislberörda författning icke upphäfde eller förändrade ulan endast närmare utvecklade och förklarade samt, med hänsigt till hushållningen under sjöexpeditioner, tilläde mera detaljerade föreskrifter till de uti 1812 års reglemente förekommande allmänna sladganden, hvilka ännu vore gällande lör uppbörden så väl vid förråder till lands som orri skeppsbord, svntcs häraf följa, att med de ulifsamma reglemente omförmäldc "öfverskott” ursprungligen afsetts endast de, som genom afskrifning tillkommit.
Men då del emellertid visat sig, att en vidsträcktare uttydning af ifrågavarande stadgande varit anlagen i afseende å uppbörden och redovisningen vid Carlsborg samt fängelserna å Norrmalm och Långholmen, och samma förhållande måhända egt ruin vid andra Kronans rnagasiner, bade Revisorerne funnit sig föranlålne hemställa, det Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla om utfärdande af den nådiga förklaring, att stadgandet uti 1 § 8 mom. af 1812 Ars afsktifnings-reglemenle bör yid uppbördsförvaltningen å Kronans magasiner och sjukhus tillämpas och förstås på 30 Stats-Utslcoltets Utlåtande N:o 18. samma säll, som genom lil § af 1841 års reglemente är i afseende å sjöexpeditioner föreskrifvet.
Krigs-Kollegium, uli sin underdåniga förklaring, dels antydt, all det af Revisorerne, på grund af Carlsborgs fästningsbyggnads räkenskaper, anmärkla förhållande icke skulle utgöra etl undanlag från allmänt antagen praxis, utan tvärtom öfverensstämma med hvad hittills gemenligen iakttagits ej blott vid landt- och sjöförsvarets utan jemväl vid öfriga publika magasin och förråder, och dels, till stöd för sin från Revisorernes åsigt skiljaktiga tolkning af berörde § och mom. uli 1812 års afskrifningsreglemente, anfört, bland annat, följande: att 1812 års ännu gällande afskrifningsreglemenle uti 1 § 8 morn. bestämdt tillerkändemagasinsuppbördsmän ersättning för de vid räkenskapsslutel å proviant- och furageartiklar befintliga öfverskott, som af vederbörande ekonomi-administration godkännas och fastställas, utan afseende derå, att samma öfverskott å en eller annan artikel öfversliger den uppbördsmannen tillkommande afskrifningsprocent; —■ att ett slikt förhållande med öfverskott lätteligen kunde inträffa derigenom, att leverantörer, för att undvika risken af undermål eller brist vid leveransens fullgörande lemnade större eller mindre öfverskott å den levererade varan, ehuru uppbördsmannen, detta oaktadt, endast hade att redovisa den bestämda betalta qvantiteten; — alt ett dylikt förhållande med öfverskott deremot icke kunde ega rum vid proviantering under sjöexpeditioner, emedan proviantartiklarne då till bestämda qvantiteter aflernnades till fartyget från Kronans magasin och jemväl lili bestämda belopp under de strängaste kontroller dagligen utminuterades; — att vederbörande proviant-uppbördsmiin vid sjöexpeditioner komma i åtnjutande af en vida -större afskrifningslörmån än - uppbördsman vid Kronans magasin och sjukhus, dels derigenom alt de äro berättiga de icke allenast till full afskrifningsprocent å utminuterade provianlarliklar utan jemväl till hälften af belöpande dylik procent å proviant, sorn aflemnas till annat fartyg eller vid sjöexpeditionens slut öfverblifvit och återlevereras lill Kronans magasin, dels ock derigenom att 1812 års reglemente tillerkänner uppbördsmannen till sjös en större afskrifnings- eller utminuteringsprocenl å vissa proviantartiklar, än som till lands beslås; — att den vederbörande uppbördsmän och redogörare vid Kronans magasin och sjukhus, genom 1 § 8 mom. i 1812 års afskrifningsreglemente, ulan annat vilkor än ekonomiadministrationens godkännande, tillförsäkrade rättighet lill ersättning för alla å uppbörden enligt redogörelsen befintliga öfverskott desto mindre syntes med skäl kunna eller böra inskränkas, sorn dessa tjenstemän, jemlikt samma nådiga författning, voro förpligtade alt ovilkorligen ansvara för all å uppbörden uppkommande brist; — samt alt, derest den ifrågaställa förändringen i nu gällande föreskrifter skulle hafva till följd allmän tillämpning af 1841 års ofta åberopade reglemente för sjöexpeditioner i afseende å uppbördsmäns rätt til!
ersättning för öfverskott å proviant och furagepersedlar, detta sannolikt skulle medföra förlust för
Staten om afskrifningsprocenlerna vid magasinen förhöjdes lill likhet med hvad om skeppsbord beslås, men deremot innebära en, efter Kongl. Krigs-Kollegii åsigt, ej på billighet och rättvisa grundad inskränkning i magasins-uppbördsniaunens rättigheter och fördelar, i händelse den liigre procenten bibeholles, ehuru godtgörelsen för alla befintliga öfverskott kotnme att inskränkas. Deremot har Kongl. Styrelsen öfver Fängelser och Arbetsinrättningar i Riket i underdånighet anfört, alt Styrelsen härutinnan hyste enahanda åsigt sorn Rikets Ständers Revisorer; hvadan Styrelsen ock, i underdånig skrifvelse den 21 £ Februari innevarande år, hos Kongl. Maj:t hemställt, alt nyssnämnde § uti 1841 års reglemente måtte i afseende å fångvårdens förråder få tillämpas.
Beträffande den af bemälde styrelse sålunda, i enahanda syftning som Revisorernes förevarande framställning, väckta fråga, har Utskottet inbemlat, att, vid afgifvande Stats-Utskoltels Utlåtande N:o 18. 31 af sitt utlåtande, i anledning af flere vid granskning i Kongl.
Kammar-Rätten af Styrelsens hufvudbok förekomne anmärkningar beträffande lagligheten af sådane öfverskott, som vederbörande redogörare, utöfver den fastställda afskrifnings-procenten, sig tillgodoberäknat, Styrelsen, i saknad af någon uttrycklig föreskrift, som inskränkte redogörarnes ifrågavarande förmån inom den bestämda afskrifnings-procenten, och då den motsatta åsigten hemlade stöd af ett mångårigt, utan klander leinnadt förfaringssätt vid redovisningen, funnit sig föranlåten yttra den mening, att de gjorda anmärkuingarne horde förfalla, men att Styrelsen, i betraktande deraf att högstberörde nådiga reglemente, angående afskrifnings-procenten, icke torde afse att i någon väsendtlig mån bereda redogöraren inkomst, utan blott ersättning för den minskning af uppbörden, som genom mätning m. m. kunde uppkomma, ansett sig höra hos Kongl. Majit göra underdånig hemställan, att den afskrilnings-procent, som uti de för fångvården fastställda stater blifvit i nåder medgifven, måtte hädanefter få beräknas och utgå i öfverensstämmelse med föreskrifterna uti reglementet den 11 Augusti 1812, jemförde med lil § uti reglementet den 11 Juni 1841.
Uti det underdåniga utlåtande, som Kongl.
Kammar-Rätten, i anledning af bemälde Kongl.
Styrelses nu anförda underdåniga hemställan på nådig befallning afgifvit, har Kammar-Rätten hufvudsakligen anfört: alt då de persedlar och varor, som uti allmänna magasin förvarades, uteslutande vore Kronans egendom, följaktligen den för tillsyn derå anställde uppbördsman icke kunde tillerkännas laglig befogenhet att för sig behålla eller beräkna sig till godo någon del af dessa endast åt honom till förvaltning anförtrodda varor och persedlar i annan eller vidsträktare mån, än som af förrådets egare, Kronan, vore uttryckligen medgifvet; alt då 1812 års reglemente medgåfve redogörare att åtnjuta afskrilnings-procent, i följd hvaraf han vid yppad brist i förrådet egde Beräkna beloppet af samma procent såsom en tillgång, samt denna författning sålunda noga utsatt den punkt, vid hvilken redogörarens ersättnings-skyldighet skulle vidtaga i händelse af inträffande brist, så vore intet skäl för handen alt ej stadgandet angående alskrifnings-procent likaledes åsyftat att utstaka gränsen för den förmån, som vid öfverskott i förrådet borde redogöraren tillkomma; och ansåge Kongl.
Kammar-Rätten, på dessa och öfriga anförda skäl, att 1812 års afskrifnings-reglemente, fastän ej med så bestämda ordalag som lil § uti reglementet för flottans Sjö-expeditioner, redan innefattade den dermed öfverensstämmande föreskrift, hvars utfärdande såsom förklaring blifvit ifrågaslälld.
Stals-Utskoltel, som i afseende å förevarande ämne helt och hållet delar den åsigt, hvilket så väl Rikets Ständers Revisorer som Kongl. Styrelsen olver Fängelser och Arbets-inrättningar i riket och Kongl. Kammar-Rätten sammanstämmande uttalat, att nemligen oltanämnde stadgande uti 1812 års afskrifnings-reglemente icke bort tillämpas på annat sätt än 1841 års Kongl. Reglemente för sjö-expeditioner föreskrifver, finnér emellertid det förhållandet, alt. en motsatt tillämpning, enligt hvad så väl Kongl. Krigs -Kollegium som Kongl.
Styrelsen öfver Fängelser och Arbets-inrättningar anfört, under en följd af är utan anmärkning egt rum vid de flesta Kronans magasin och förråder, tydligen ådagalägga beholvet deraf, att en nådig förklaring af meranämnde stadgande, i öfverensstämmelse med ofvan anförda åsigt, varder utfärdad; äfvensom Utskottet anser den omständigheten, att frågan om en dylik förklarings meddelande i afseende å uppbörden vid de kronomagasin, som lyda under Kongl. Styrelsen öfver Fängelser och Arbets-inrättningar, för närvarande är på Kongl. Maj-.ls Nådiga pröfning beroende, icke utgöra hinder för Rikets Ständer att i underdånighet anhålla om utfärdande af ett allmänt gällande stagande uti enahanda syftning; — och torde Utskottet i öfrigt, med anledning af Kongl. Krigs-Kollegii yttrade mening, att nu ifrågaställda förändring i upp - 32 Stats-Utskottcts Utlåtande N:o 18. bördsredovisningen vid Kronans magasin, skulle innebära en på billighet och rättvisa ej grundad inskränkning i magasins-uppbördsmannens rättigheter och fördelar, endast behöfva erinra, alt om någon väsendtlig minskning af nämnde förmåner derigenom skulle uppslå, det icke bör möta svårighet att bereda uppbördsmannen ersättning för denna förlust genom en förändrad löne-reglering hvilket, äfven om någon uppoffring för Statsverket deraf blefve en följd, enligt Utskottets åsigt, vore vida lämpligare än att bibehålla det nu gäliande stadgandet, helst den hittills iakttagna tillämpningen deraf kan synas innebära ett godkännande å Statens sida af en så beskaffad förvaltning, hvarigenom uppbördsmannen årligen redovisar och lillgodoför sig behållningar, de der svårligen kunna hafva uppkommit annorlunda än på Statens eller ock enskilde, af uppbörds-förvaltningen beroende, personers bekostnad.
I betraktande af hvad sålunda förekommit, finner Utskottet sig ega grundad anledning alt instämma i Revisorernes gjorda hemställan, det Rikets Ständer mätte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om utfärdande af den nådiga förklaring, att stadgandet uti 1 § 8 mom. af 1812 års afskrifnings-reglemente bör vid uppbörds-förvaltningen å Kronans magasin och sjukhus tillämpas och förstås på samma sätt, som genom lil § af 1841 års reglemente är i afseende å sjö-expeditioner föreskrifvet. § 32. (Rev.-ber. pag. 102.
Förkl. pag. 271.) Uti Kongl. Krigs-Kollegii, med anledning af Revisorernes uti nästförestående § omförmälda anmärkning, afgifua underdåniga förklaring är, bland annat, äfven upplysning meddelad rörande orsaken till det betydliga öfverskott å artikeln hö, som, enligt samma anmärkning, uppbördsmannen vid Carlsborgs kronomagasin fått sig tillgodoberäkna; och har Utskottet ansett sig böra särskildt påkalla Rikets
Ständers uppmärksamhet å förhållandet med omförmälda öfverskott, hvilket, enligt den underdåniga förklaringen, skall hafva härrört deraf, att allt hö för Carlsborgs fästnings behof efter gammalt i orten gängse bruk levererats med beräkning af 25 skålp. på lispundet, ehuru uppbördsmannen från förrådet ullemnat och uti sin redogörelse debiterat nämnde artikel endast efter 20 skålp. på lispundet.
I öfrigt har Utskottet inhemtat, att ifrågavarande, enligt Utskottets åsigt, emot begreppet af en rätt ordnad förvaltning helt och hållet stridande uppbörds-sätt äfven varit föremål för anmärkning hos Kongl. Krigs-Kollegiuin, och att, med anledning af en dylik anmärkning vid 1854 års redogörelse, Kongl.
Kollegium under den 17 Juli innevarande år förständigat vederbörande, att vid hädanefter skeende auktioner (ill upphandling af hö för fästningsbyggnadens behof ej må tillkännagilvas eller föreskrifvas, att samma vara skall levereras med 25 skålp. på lispundet eller i så kallad fast vigt.
Enär likväl ett sådant lillkännagifvande eller föreskrift sannolikt ej tillförene egt rum, och förbudet deremot i allt fall icke utgör hinder för det anmärkta missbrukets fortfarande, torde andra åtgärder böra till förekommande deraf vidtagas ; men med afseende å de förändrade grunder för mått och vigt, hvilka, jemlikt Kongl. Stadgan den 31 Januari 1855, efter några års förlopp skola allmänt tillämpas, synes det icke lämpligt, att någon bestämd beräkningsgrund i detta hänseende föreskrifves; och för nu ifrågavarande ändamål anser Utskottet endast erfordras det stadgande, att Siats-Utskottets Utlåtande N.-o 18.
33 vid utlemnande från kronans förråder och magasin af så väl hö som andra varor och artiklar, äfvensom vid dessa varors redovisning, bör iakttagas samma beräknings-grund i afseende å vigt och mått, hvarefter varorna blifvit upphandlade och till Kronans magasin levererade, hvadan Utskottet alltså hemställer, det Rikets Ständer ville hos Kongl. Majit i underdånighet an hålla, att nådig föreskrift, i öfverensstämmelse härmed, måtte varda vederbörande till iakttagande meddelad. § 33.
(Rev.-ber. pag. 103.
Förkl. pag. 272.)
Med förmälan, hurusom i afseende å provianteringen vid Carlsborgs fästning den åtgärd under de sednare åren vidtagits, att mjöl i stället för spanmål blifvit för fästningens behof upphandladt, men ait, enligt hvad räkenskaperna äfven utvisade, det upphandlade mjölet icke levererats i någon stor qvantitet på en gång utan månadtligen i mån af behofvet, hafva Revisorerne, med förnyande af den i sådant hänseende vid 1851 års Stats-revision framställda anmärkning, erinrat, att magasins-förvaltaren fortfa rande fått sig tillgodoräkna afskrifnings-procent å allt det mjöl, som blifvit användt och Kronan derigenom måst vidkännas en betydlig kostnad, hvilken, enligt Revisorernes tanke, kunnat besparas, om det till förbakning ämnade mjölet antingen direkte från leverantören eller ock omedelbart efter intägten och utan att omvägning hehöft ifrågakomma, till bagaren aflemnats uti det rum af Kronans magasin, som, enligt upprältadt kontrakt, varit för sådant ändamål till hans disposition upplåtet.
1 anledning häraf är uti den underdåniga förklaringen bland annat anfördt, att ofvannämnda, med Ragaren Roustedt år 1824 afslutade kontrakt blifvit för flera år tillbaka upphäfdt och att delsammas återupplifvande skulle medföra åtskilliga olägenheter, såsom dels att ett särskildt magasin för delta mjöl behöfde inrättas, emedan ett förråd af denna vara alltid måste finnas utöfver det till brödbakning för dagen erforderliga, dels att bagaren härigenom blefve uppbördsman och redogörare för det lill förbakning emottagna, och proviant-förvaltaren deremot för det till andra behof och till daglig, utminutering afsedda mjölet, med hvardera åliggande redovisnings-skyldighet och dermed förenad rättighet till afskrifning, dels ock alt provianl-uppbördsmannen skulle, vid mistningen af den honom nu tillfallande afskrifnings-procent å det till förbakning ullemnade mjölet, komma i åtnjutande af dylik procent å det emottagna brödet, hvilken förmån nu, jemlikt Kongl. Rrefvet den 27 Juli 1841, icke bestås och hvarigenom således en ökad utgift för kronan skulle föranledas; — och får Utskottet, enär dessa nu anförda förhållanden synas utgöra väsendtliga hinder för det af Revisorerne framställda förslag, hemställa, att förevarande anmärkning må förfalla.
Salpeter-Fon den. § 34.
(Rev.-ber. pag. 123.
Förkl. pag. 283.)
Af denna fonds redogörelser hafva Revisorerne inhemtat, att de från länen levererade qvantiteter salpeter icke, såsom det hort förväntas, varit i någon mån beroende Bih. till R.
Prot. 1856 & 1857. 4 Satnl. 1 Afd. 5 Haft. 5 34 Stats-Utskoltets Utlåtande N:o 18. af stoi leken utaf de till samma län ullemnade län till salpelerladors anläggande och inköp af sjudningspannor, sä att, exempelvis, från Kronoborgs län, som innehaft lån lill större belopp, än något af de öfriga länen, endast blifvit levereradt, år 1852, 1481 Lisp. 3 skålp. 4 lod salpeter och, år 1853, 1749 Lisp. 2 skålp. 6 lod, och från Blekinge län, hvilket dernäst varit i åtnjutande af det betydligaste lånebeloppet, inkommit salpeter till så ringa qvantiteter, som 38 Lisp. år 1852 och 238 Lisp. 11 skålp. 8 lod år 1853, men deremot från Westerbottens län, dil icke några lån blifvit lemnade, levererats de största qvanliteterne af nämnde vara, nemligen, år 1852, 7227 Lisp. 6 skålp. och år 1853, C243 Lisp. 8 skålp.
Detta förhållande hade hos Revisorerne uppväckt tvifvel, huruvida åtgärden att medelst räntefria lån söka uppmuntra salpeternäringen motsvarat det afsedda ändamålet; och då det vore sannolikt, att frågan om ett fortsatt meddelande af dylika understöd för salpeternäringen komme att ånyo upptagas i den mån de hittills ullemnade lånen blpfve lill Staten inbetalta, hade Revisorerne funnit sig böra å detta ämne fästa Rikets Ständers uppmärksamhet.
Stats-Utskoltet, som för ett noggrant bedömande af den sålunda utaf Revisorerne väckta fråga, ansett nödigt att förskaffa sig upplysning om de sednare årens resultater i afseende å salpeternäringen inom de län, till hvilka de betydligaste låneunderstöd blifvit ullemnade, har dervid funnit, att under de sednaste åren följande qvantiter salpeter blifvit från uedanuämnde län levererade: år 1854 år 1855 år 1850 Kronobergs län 1642 1586 1333 Lisp.
Blekinge län 358 364 124 ” Westmanlands län 903 689 426 ”
Dessa uppgifter, likasom de utaf Revisorerne meddelade, synas ådagalägga att salpelernäringen inom nämnde provinser är uti ett beständigt aftagande, och Revisorernes yttrade åsigt, att omförmälde försök till samma närings upphjelpande ej utfallit tillfredsställande, torde alltså härigenom finnas bekräftad.
Utskottet har emellertid äfven inhemta!, dels att ifrågavarande låneunderstöd, jemlikt särskildt meddelade nådiga föreskrifter, icke fått ullemnas längre än till slutet af år 1847, och dels alt de låntagare, hvilka icke fullgjort stadgade vilkor om salpeterladors anläggande och underhåll, varit förpligtade att de erhållne lånebeloppen jemte ränta genast återgälda, hvilket äfven i sådane fall iakttagits.
Med afseende härå och då de mindre fördelaktiga resultaten af dessa försök numera äro tillförlitligt kända, i följd hvaraf det bör kunna antagas, alt dylika understöd ej vidare komma alt beviljas, anser Utskottet sig icke hafva skäl att tillstyrka någon Rikets Ständers åtgärd i an ledning af Revisorernes ofvan anförda framställning.
Topografiska Korpsen. § 35.
(Rev.-ber. pag. 126.
Förkl. pag. 285.)
Revisorerna hafva anmärkt, hurusom redogöraren vid Topografiska Korpsen, i anseende dertill att Korpsens anslag 12,000 R:dr från Kongl.
Krigs-Kollegium reqvirerals endast i tvänne poster hvarje år, haft, vid de tider, då dessa reqvisilioner skett, under sin vård ganska betydliga summor; och då det icke syntes nödigt, enär utgifterna blifvit endast succesivt och i mindre poster bestridda, att lillgångarne lill -hela sitt belopp inucstodo hos Redogöraren, hafva Revisorerne ansett lämpligare, alt de för hvarje år öf - Slals-Utskottels Utlåtande N:o IS. 35 verblifna behållningarne äfvensom de å anslaget Ivftade summor, i den män de icke behöfde användas till omedelbart förestående utbetalningar, insattes på räkning hos Rikets Sländers Bank, hvarifrån de för utgifternas bestridande erforderliga medel kunde, i mån af behof, reqvireras; — men som Utskottet af den underdåniga förklaringen inhemta!, att det föreslagna sättet för ifrågavarande medels förvarande och utassignerande till förefallande utgifter skulle medföra flera svårigheter och under en stor del af året blifva overkställbar!, då hvarken Chefen eller någon af Korpsens officerare funnes närvarande för alt underteckna assignalionerna, anser Utskottet sig böra hemställa, att ifrågavarande anmärkning må förfalla.
Styrelsen för allmänna Fug- och Fallenbyggnader. § 36.
(Rev.-ber. pag. 141.
Förkl. pag. 287.)
Uti ofvannäinnde
Styrelses räkenskaper för begge.revisionsåren balanserades, under rubriken ”oredovisade anslag," eli belopp af 4,891 R:dr 18 sk., utgifvet till f. d. bolaget för slussanläggning vid Dejefors och Forshaga; oell hafva Revisorerne om förhållandet med detta anslag och lill dess redovisning vidtagna åtgärder meddelat en utförlig framställning, för hvars innehåll Utskottet ansett sig i korthet böra redogöra.
Till utförande af slussanläggningar vid Dejefors och Forshaga, för att derigenom sammanbinda båtlederna vid Clara eif, anvisades genom Kongl.
Brefvet den 16
Mars 1826 en summa af 100,000 R:dr alt af slrömrensningsfondens medel utbetalas lill ett för nämnde förelag bildadt aktiebolag, och sedan detta bolag för del beviljade anslaget ställt säkerhet uti såväl det tecknade, men ännu icke inbetalta akliebeloppel 27,300 R:dr som hela slussaiiläggningen med hvad dertill hörde, blef, enligt gjord ansökning, en summa af 5,000 R:dr utaf de anvisade medlen lill Direktionen utbetald, hvilka tillgångar likväl endast användes lill åtskilliga förberedande arbeten af mindre betydenhet, äfvensom uppköp af matcrialier samt till afbetalning af öfverenskomna jordersällningar.