Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
De qriiilign Iakarne der stå fullt i jenibredd med sina manliga kolleger ocli verka med stor framgång såviil inom familjerna som vid sjukhus för qvinnor ocli barn.
Dct uppgifves, att Förenta Staterna redan 1868 hade 300 qvinliga lakare; och i884 angafs d u a s antal till 2,533.
Storbrittannien.
Den qvinliga lakareskolan i London grundlades, som bekant.
Från densamma hafva utgatt 50 Iakarinnor med full- ständiga doktorsdiplom.
En bland de första och verksammaste Elisabeth Gawct-Amferso~i, hvilken af Englands Iakarinnor är ~llrs.
afveii med frarnghg deltager i ~iieiiiiigsbytet inom pressen rörande smitara frågor.
Bland annat har hon gifvit ett - allanierande.
ocli enligt vårt sätt att se val befogadt inlägg mot den öfver- ansträngning, soni det nya flickskolesysteniet i England medfor.
Garret Anderson är sedan 1883 anställd vid den inom Geiieralpostbyrån tjenstgörande lakarekåren.
h r z c r s Elizabeth Hoggan fyller afven med utmärkelse Ia- karens kall vid sidan af sin man, som också ar praktiserande --- ' .The Lars of lire with special refercnce to the phlsical educntion of &amp; Is .. ISSa: .How to keep r houschold in hcdih., 1870; rnmt .Counsel to parenis on the nioral educaiion of iheir children in rclntion io sex .. isig.
229 läkare, och tillsaniinans arbeta nian och hustru afven med pennan i medicinska frågor.
Af dcssa och andra lakarinnor Iiafva sjuk \ ~5rdsstatio1ier upp- rättats fdr fattiga i London och flera andra städer, och liar mer an en af dessa anstalter sni~ningom utvecklats till ett fiillständigt sjiiklius för qvinnor, vardade af.qvinrior.
Att, i trots af det anseendc dc hijuta, den trogna tjeiist dc göra den lidande inenskliglieten och det förtroende de röna af flcrc af sina niest frainstnende nianliga kolleger, fördomen emot de cngclska lakarinnorna likväl är s5 stor bland flertalet läkare, att deras bcgaran att soni iiiedleinn~ar få deltaga i den första internationella lakarckongressen i London afslogs, är ett faktum, som står i strid nicd den rsttvisa, den engelska qvinnan tillvunnit sig p i andra oniridcn.
Bittrast och häftigast har ~iiok- st3ndet yttrat sig inom det stora brittiska Iakaresillskapet.
der under en kortare tid qvinliga läkare 1i; ide tillträde för att scdan cfter Iingvariga, Iiatska strider uteslutas derifrin.
Dock Isra flera af Englands mest framstaende vetenskapsman hafva statt p5 de utestängdas ratt.
O * I en af Englands anseddaste vetenskapliga qvartalskriftcr liar nyligcn förckoniiiiit en artikcl af Mr Robert Wilson iindcr rubriken .Ikulapia Victrisa, hvari lian meddelar en historik af hela dcn rörelse, soni afsrtt att förskaKa qvinnor fullständig incdicinisk utbildning.
Han tror, att qvinliga läkare kunna börja sin bana incd i vissa afseenden större utsigter till franighg än niännen 0).
.Dock ni3ste lian erkanna; att endast fyra af Englands &lt;pinliga läkare ~ I I I I ~ lemnat I några niärkligarc bidrag till den veten- skapliga literaturen.
Dessa 5ro Mrs Garret-Anderson, Mrs Hoggan, Miss Agiies Mc Laren samt den iiii aflidna Mrs Choplin Ayrton.
]: yra äro ju dock cii ganska god procent af de femtio qvinliga läkare, soni hittills blifvit ininiatrikulcracle.
Förf: n intygar kraftigt den grundliga beskaffenlictcn af iiiiden~isningcn i den qvinliga lakareskolan.
~Hvarjc studerande^, säger han, smastc icke blott g i nicd i rondens 11 % sjukhuset under den bestiiinda tiden, utan derjenite tjenstgöra som assistent, underlakarc och kirurg så väl vid be- handlingen af patienter å sjukhuset soni i heinnien.
Londons cpinliga Iakarcskola ineddclar i sin senaste rap- port följande intressanta data: Af dc institutioner, hvilka inne-
230 bara Iiufvudvilkoren för nieddelande af medicinsk iippfostraii.
en organiserad Iakarcskola, en laglig exanienskomniission och ett sjukhus för klinisk uiidewisning, fans 1874 ingen enda inom det brittiska valdct tillgänglig för qvinnor.
Nu, 1886, utdclar den kgl.
Iakareskolan i Irland, Londons universitet och Royal uiiiversity i Irland sina diplom till qvinnor och thc Royal free Hospital i London tillförser dc qvinliga lakarekandidaterna den kliniska undewisningen.
F r h Londons qvinl.
lakareskola hafva I I qvinliga studerande aflagt examen, hvawid z erhallit guld- medalj och 5 andra utmarkelser.
I Irland Iiafva fr511 den kgl.
läkareskolan utgatt 38 qvinl.
licentiater, och den nu mera full- ständiga skolan har 44 stiiderande.
Vid Londons qvinliga likareskola liar i 5r en frikostig gifvare grundat ett stipendium; vid afslutningen af lasaret ytt- rades af Professor Gladstone, att skolan gjort stora framsteg och, enligt lians öfvertygelse, hade en stor framtid för sig.
Afveii qvinliga tandläkare finna i England god verkmnbct.
Irlands College of Surgcons har först nyligen öppnat sina lärosalar för qvinnor, med för dem anordiiadt sarskildt dissek- tionsrum.
Slutligen har också i år den skotska Idkareskolan gjorts tillgänglig för qvinl.
studerande, hvarigenom det rättmätiga klan.
der skall upphafvas, som drabbat Edinburgs universitet allt sedan det 1869-73 på ett s5 stötande sitt behandlade och slutligen förvisade de en gång antagna qvinliga studenterna.
I Ediriburg praktiserar redan en qvinlig läkare, Doktor Sopliie Jex-Blake, och lär det vara rill en del lierincs b e n 6 dandeii som beredt väg för qvinnor till den skotska Iakareskolan.
Engelska Indien.
Frågan om qvinliga läkare i Indien, säger Mrs Fr. Elisabeth Hoggan, ar en af vår tids brinnande frågor.
Dömda till ett afstangdt, cnforniigt lif och förbjudna att visa sig för andra man an sina Fader, bröder och makar, kunna de indiska qvin- norna af högre kast eller tillhörande muhamedanska bekannel- sen icke.
utan att, på ett ur deras synpunkt vanhedrande satt bryta hafd och sed, lita som sjuka varda sig af manliga läkare.
I längst hansvunna tider åtnjöt den hinduiska qvinnan en relativt stor frihet och aktning.
Indiens gamla heliga böcker
231 iniichålla talrika häntydningar om ett tillstånd, långt gynsam- marc för hennes utveckling och värdighet, än det närvarande.
Men sedan Muhamedanerna eröfrat landet ocli deras religion f5tt öfverhandcn, synes Iiaremslifvets tv5ng Iiafva bemäktigat sig hcla den indiska qvi~iiio \ ~erldcn.
nied undantag af dcii lägsta klassen och dem, Iivilka cgna sig åt giidariies tjciist.
Den stränga afskillnaden mcllaii könen gör, att af de I 18 niillioiierna qviii- nor i dct unilcr engelskt öfvcrvalde st5cndc Indicn, dct stora flertalet är beröfvadt tillsyn af manliga läkare, lirilka icke ens äro tillåtna att beträda deras bostad.
Om vid svårare fall dct senare någon @ ng tillåtes, f5 dc itininstonc icke se patientens ansigtc.
En liten hand ocli en ariii rickes lakaren genoni ctt hål i förhänget, bakoni Iivilket den sjuka göniiiics.
Stundoni lär afven tungan visas p i samma sätt '; ibland åter bcgagiias af qvinnor parias såsoni mellanhand.
* Vi dö som kreatur, ocli ingen fragar cftcr det *, utbrast c11 stackars dödspatient f r h djupet af sin dunkla bostad * %ciiaiia *, det indiska harem, der en iiic~iniskoälskande engelsk officcrsfru uppsökt hennc.
I sjclfva vcrket betraktas hustrurna af mannen s k o m un- derordnade, lätt ersättliga varelser, afscdda blott för faniiljens fortplantning.
De bortgiftas ocksa redan som barn; ocli föda de cndast flickor till vcrlden, afskcdas de.
Missionärcrnn, hvilka nicd varmt.
men ofta ovist nit egnat sig St hinducrnas onivändelsc och dervid isynnerhet bemödat sig att vinna qvinnorna, insågo snart de lidanden dessa voro underkastade, d3 de lcmnades på sjukbädden utan Iäkarevird.
De qvinliga niissionärertia började derför inlicmta litet niedi- einska förkunskaper och Iiandgrcpp samt anlade afven sjukhus ocli kliniker, der indiska qvinnor kunde af sitt eget kön cr- hålla vård ocli läkemedel.
Härom hade icke varit annat ä11 godt att saga, blott icke de fromma damerna tagit sin läkare- uppgift endast s h o m en forevandning för sitt omvandclscvcrk.
De hinduiska qvinnorna äro i allmänhet varnit fastade vid sin religion, och de upprepade försöken att afvända dem från den- samnia väckte stor motvilja b3dc hos dem sjclfva ocli deras orngifning sanit afhöllo dem att söka den vird, som stod dem till buds.
En och annan.
sasoni Miss White från Hyderabad ocli Miss Rcilby, medicinsk missioniir * i Lucknow, lyckades dock vinna sina patienters tacksamlict, hvilkcn ofta yttrade sig pä ett rörande satt.
332 i \ .leii af den nämnda orsaken misslyckades blott alltför ofta de medicinska missionsqvinnorna.
Så skrifver Doktor Kobert iiarvey, professor i obstetrik vid den medicinska högskolan i Calcutta: * Vi 113 för närvarande en dam har, som kunde göra stor nytta bland dc stackars sjuka hinduiskorna.
hTcn i sin missionär, vill hon icke htaga sig nhgon cgensknp af ri~cdicit~sk sjuk iitaii full ratt att ' begagna tillfället ' för främjande af sitt hufvudsakliga mH1.
Hon m5 ha ratt ur sin synpunkt, nicn för mig blir hon oanviindbar, emedan jag ej skulle vilja införa henne i familjerna utan att upplysa dem om hennes syfte.
hvil- ket åter skullc sluta deras dörr för henne ..
Det behof, som har så kraftigt uttalat sig, har framkallat anbudet af ett mycket högt honorar för den iiicdicinskt bildade qvinna, som skulle vilja bosätta ' sig i Calcutta utan att sluta sig till niissionarcriia.
Man har ifrigt bestridt de grundsatser,som har uttalat sig.
Ingen förnekar, att ju de hinduiska qviniiorna kunna Iiafva en stor uppgift för sitt folk och sitt land, och att det dcrför ar af största vigt att de utvecklas ocli erhfilla kunskap och bildning.
Men missioiiarcrna förklara, att den civilisation, som icke hvilar på kristendonien, skall vara till skada ocli icke till gagn; hvaremot man H aiidra sidan försvarar statens grundsats att i sitt uppfostringsarbete bibehålla neutralitetet i afsecnde på religionen.
E n miss Hcwletf soiii vid ett möte hbll ett in- tressant föredrag, besvor dcrvid de närvarande att icke förskaffa hinduiskorna några Vakare, som ickc satte sjalens läkedom före kroppens.
Med allt erkannande af niissionareriias stora förtjenster fortsatta dock myiidighetcrna att p5 ~fationrl grund söka ut- veckla ocli civilisera folket, och denna grundsats har tvifvels- utan medverkat till den snabba och latta fraingangen af fr5gan såväl oni qvinliga Ifkares anställning, som af ordnaiidet af den qvinliga läkarebildningen i dessa fjerran länder.
Redan i mer an 30 ar har styrelsen bemödat sig att be- reda undervisning för barnmorskor och sjukvfirderskor i d e större staderna s h o m Calcutta, Bonibay m. fl.
I Madras började man redan 1854 att i sådana läroanstalter gifva tillträde afven i t infödda qvinnor.
Lfingsamt gick saken framat.
Ar 1879 vårdades honi Madras Prcsidency ggz barnaföderskor i hemnien, r880 mer än?: KW.
Utmärkta man ocli qvinnor i England, bland andra Florence Nightingale och afven Drottningen, deltogo varmt for saken.
På detta satt förbereddes sinPningom den
233 qviii1ig; i I2iarebildtiingen i Indien tills 1874, d$, p i grund af e11 storartad stiftelse af en infödd hindu, den iiicdicitiska skolan i Ma- dras öppnadc sina larosalar för qviiiiior, en; ' itgard i Iivilken den Iiäiigifne och oiittröttligc öfverkirurgeii, Edward Balfour hade stor del.
Efter att Iiafva framdragit dc kraftigaste skal för saken, tillade lian i sin inlaga, att intet hindradc honom att p3 eget ansvar göra undervisningen tillgaiiglig Gir qvinnor, men att lian; insåg sig böra begära regeringcm bekraftelse på saken, med haiiscende till d r stridiga åsigtcr, som voro rådaiidc i ämtict.
Fyra qvinnor Iato genast iiiskrifva sig, af Iivilka tre nied stor franighg fullbordat sina studier och tjenstgjort till stor bhiiad för sina många patienter.
En af dessa läkariniior, Mrs Scharlieb, sjelf faniiljcnior och bosatt i Indien, besökte för ett par år sedan England och tillvann sig då vid Loiidoiis iini- vewitct de högsta utniiirkelscr den medicinska fakulteten liar att utdcln.
Saken liar visscrligeii i nagra andra af de större stadcriia rönt motsfiiid.
Lakaresliol; iii i Calctitta vfigrade länge qvinliga elevers tillträde, nien frågan, hanskjuteii till guvernören, afgjordes af honoiii så; att iiämda lakareskola skulle fran och med Juni månad 1883 vara tillgänglig för qviiilign studerande, ~ I ~ ~ I infoddn CII hiwdiriskor.
Exeni plct följdes.
I detta ögonblick studera infödda qviiiiior dels Eurasiskor, dels Parser, hvilkii $ro mycket iiitelligeiita ocli tillgängliga för frisinnade Asigter, vid dc nicdiciiiska sko- lorna i Madras, Calcutta, Agra ocli Lahore ').
Universiteten bjuda deiii efter slutade studier doktorsdiplomet.
De kunna äfvcn aflagga deii lägre liccntiatexameii, hvilken berattiger till praktik, och under vissa forliållandcn lciiinar statcn fattiga och välbegåfvade qvinnor peiiriiiiguiidcrstöil, för att silunda under- lätta deras studier.
Frågaii om qvinliga Iakarc för Inclicn, säger Mrs Hoggan, ur hvars intressanta uppsats vi lienitat dessa meddelanden, liar sålunda, gillad af styrelscii, iiiträdt i ett nytt skede; och det skall bli af stort intresse att se, on1 den utvecklar sig der- hän, att den kejserliga rcgcriiigeii, föl.iaiicle &lt;le lokala regeriii- garnes exempel, komma att bcrecla utmärktare qvinlige 1Rkare tillträde till niera fördelaktiga och hedraiidc befattningar, der d e kunna iitaii brödbekymmer egna sig åt sina fattiga och lidaiidc niedsystrar. '
Victoriasjukhuset för qrinnor i Jlndrrs har tills ridnrc öppnat sin verk- i) .mlig, ehuru ej fur (IndanAlet uppörd byggnad.
samhet i cn
Under tiden utmärka sig enskilda rika personer.
sa v51 in- födda som engelsmän, genom storartad välgorenhet.
i d a sjuk- hus byggas och kliniker ordnas för d e fattigas sjuka qvinnor.
hvnrvid stuiidoni ock stora honorar tillförsäkras e n och annan qvinlig läkare afvensoni stipendier inrättas.
Professor Harvey f r h Calcutta yttrade vid en afslutning af den qvinlig ..?
Iäkare- skolan i London innevarande h: De qznXiga läknr~zcs wrksarn- her ar ert ornätlig vä&amp;rning för hzdie~t.
Praktisk välgörenhet.
Christine Hermann och hennes verksamhet.
g, nidsk man an varit pf erkannande af qvinnans duglighet, har doc; aidrig hennes värde som sjukskötenkr blifrit benridt.
&amp; n p e n af denna hennes verksamhet är dock kanhända mindre känd, den nbligen, som, eget nog, utgitt frin sjelfva sjnk- srngen, och son1 vittnar om en innerlig itrf hos hardt pröfvade, lidande qvinnor att förljufva sina ed systrars iterstaende dagar.
särskildt genoni höjande och stärkande ai deras sjalslif.
UtgPeiide f r h en sidan sträfvan, har man bildat samfund, hvilkas medlenimar, under kampen mot mPng5rigt kroppsligt lidande, närmats hvarandra.
\ ' anligtvis ser man i spetsen för dylika företag en beprijfvad.
(imsint qviniia, som itagit sig ledningen af det hela.
Ett sidant förbund bildades och föresi&amp; fortfarande d Christine Ifirmann i Heidelberg.
Detta namn är ej alldeles obekant i Sverige: en och annan resande svenska har till och med gjort den iidla qvinnans personliga bekantskap.
Christine Hermann föddes i Kiel, ar 1838 D i hon var g ar gammal.
flyttade familjen till Göttingen, der fadern, som var professor i juridik, fatt anställning vid universitetet.
Hvad den lilla flickan mest saknade i sitt nya hem rar hafo~t: längtansfullt fragade hon sin far: ~ H v a r är d i halvet ?.
fullt förtröstande p i att han skulle kunna visa henne det.
Sig hon ej den h l h himmelen?
hur kunde da hahet saknas l I början blef skolg8ngen i Göttingen svår för Christine.
emedan hon der saknade den kärlekens ande, hvilken herrskat i den skola, hon besökt i Kiel; men efter en tid kom en ny lärare, hvilken b8ttre förstod hennes skaplynne, och nu gick allting lätt.
Att inhemta kunskaper var för henne en riktig glädje, och det var liksom hon anat att hennes samlingstid skulle blifva kort, hvarför hon anstrangde sig s i mycket niera under arbetet i skolan.
Vid 1 5 irs Alder blef
235 hon konfirmerad.
och under d e t \ - änne Sr hon dessförinnan Atnjöt religionsiindervisiiing af den ntmiirkte sjilasörjaren, Pastor Ilildebrand.
raknade hos henne en b e s t h d föresats, att bli diakonissa: ars.
I~erXttelserna friii Kaiserswerth intresserade heniic iner 311 den mest uiiilerhillancle lektyr.
Vid deuiia tid fick hon S k e n pröfva sin för- miga som sjuksköterska; ty en gammal sjuklig slägting, för tillfiillet boende hos Christines förrldrnr, bad on; &amp; matt barnet med d e iiijiika sma hiinderna matte Iilgga omslagen 118 hans sjuka öga, ty d9 gjorde det icke alls SS oiitlt., Afven hennes mor och syskoii Iäto henne geriia sköta sig d 5 d e miclde illa: Christine var n41nligeii den äldsta bland en stor barnskara.
Men under hela denna tid r a r Iion sjelf mycket svng.
DS köpte fadern ett vackert hus nied tillhörande trädghd utom sonlen.
Det r a r en gliidje för barnen att flytta ditut!
Nu började Christine afven att nndervisa sina syskon i d e olika skoliimnena: hon gjorde början med sin syster Bertha, hrilkeii var 1 0 ar yngre i n hon, och sedan fingo alla d e andra sin första uuder- visning af henne.
D5 Christiile likväl fortfarande var svag till helsan, sändes hon i vänners sällskap till I ' yrmont, der hon af det starka, jernhaltiga vattnet fick nya krafter.
Med friskt mod Stervande hon till hemmet, der hon med mycken ifver fortsatte sina studier, samt meddelade hvad hon inheintat a t syskonen.
iiom sa varen 1855; aldrig hade naturen förefallit den ni1 17-Briga flickan s i Iierrlig; aldrig hade foglariie sjungit SS Ijufligt eller träden I&gt;lominat sa rikt.
Under hennes fönster stod ett stort ippleträd; hon I~lickacle in i de doftande blommorna, och det var som oni hennes hjerta varit alltför trangt att omfatta hela hennes ungdomsgladje och alla hennes ljufva förhoppningar: rty sakta, saktas, skrifver hon, .hade kärleken klappat p i mitt hjerta.
och siiiiktc sig allt djupare nied frijjilefull bäfvan in i min sllllhets.
anande själ ..
i detsamma lade sjukdomen sin isande hand p9 hennes tinga lir.
Alldeles ovaiitadt drabl&gt;ades hon af ett alvarsamt ögon- lidande; först visade det sig i det högra, sedan i det venstra öga.
hvilket blef d v5lclsamt angripet, att det efter en tid alldeles för- lorade synkraften.
Starka medel anvhdes, hvilka srniniiigoin helt och hallet förstörde hennes helsa.
Nu var det slut nied hennes jordiska lycka, med hennes t~ngdoniliga förhopl~iiiiigar!
Sysknn och raiiiier täiiade med hvarandra att göra Christines lif SO IXtt soni möjligt, men d e inre striderna voro svara och heta; och hon visste icke hur hon hade knnnnt finna sig i sitt helt och hallet förindrade lif, om hon ej sa troget bistatts af sin själasörjare, Pastor Hildebrand.
Det var ocksa af stor I~ctyrlelse för Christine Hermaniis blifvande verksamhet, att hon kom i niirmare beröring med rikt beg$f~.ade gud- fruktiga män och qvinnor, utrustade med skarp blick för mennisko- hjertats strider och frestelser.
Hösten i 857 insjuknade Christine så.
haitigt, att hennes lif svafvade i fara; sjelf bidade hon gladt och friclfulll p 8 sin I~efrielse, men det var annorlunda beslutadt.
Hon iterfick smaningom krafter; och d9 beslöto hennes föritldra: att skicka henne till den fromme Pastor
236 Elumhardt i Rall, för att vistas en tid i hans faniilj och der ytterligare iterhemta helsa och lugn.
Hon omtalar som den lyckligaste tid af sitt lif de \ .eckor hon tillbragte i detta, af en sann kristlig anda genomtrangda hem.
Härifrin reste Christine till 1.eiden i Sch~veiz.
I en rans sallskap vandrade hon på bergen, öfver gröna.
blomsterrika gräsmattor, hänrycktes af den herrliga, stor.artade naturen, besökte sjuka och fattiga och u~eddelade dem kroppslig och andlig vederilvickelse.
SSgra dagar efter hennes ankomst hörde man sagas, att Professor Gräfe, den berömde ögonkikaren, befann sig i Leiden p3 genomresa.
Christine uppmanades att radfraga honom.
Efter att halva undersökt hennes ögon, förklarade han det venstra ohjelpligt förloradt, samt att en operation S detta öga vore alldeles nödvändig för att r a d a det andra.
Modigt underkastade sig den unga flickan den svara opera- tionen.
hvilken varade i flera minuter och förorsakade henne pligor, sidana hon aldrig förr erfarit.
Sedan vistades Christine nigon tid i Altstätten för att derstädes behandlas al ' en annan ögonlPkare, och vardades har af sin fader med verklig moderlig ömhet, m d a tills d e erhöllo tillstand att atervända till det kXra gamla hemmet.
Der sjbngos nu Ster samma fyrstämmiga sanger som förr, och söndags- eftermiddagarne samlade Christine syskonen och sökte meddela dem och en skara andra barn de intryck och 1Xrdomar hon fått inhemta.
Efter en kort tids vistelse i hemmet måste hon ater lemna detsamma för att rid Grafes ögonklinik i Berlin söka rXdda det högra ögat.
hvilket nu började angripas.
En företagen operation lyckades och synen återvanns, dock %,.
s att ett ständigt skimrande blef q m r fix ögat.
* De kara solstralarne blandade mig pinsamt,, skriker hon,: och det komma de att gOra tills jag far skada den himmelska solen .. Stor var gladjen i henimet, da modem dit aterförde sin dotter med räddad synförmllga.
Sedan Christine uagot hemtat sig, började hon p8 nytt sin af- brutna verksamhet, och blef nu åter medelpunkten.
kring hvilken alla syskonen samlade sig, bade för undervisning och ledning i deras gemensamma lekar.
Tidtals HtervXnde dock blindheten, hvilkct var en svar pröfniug för den stackars sjuka.
Om en s a a n tid berättar hon, att de yngsta syskonen upprepade ganger Iaste för henne psalmer och kapitel ur Bibeln.
.Christine IXr af oss !.
plllgade de da utropa, helt stolta och hel&amp;na.
: Pr 1862 fördes Christine till Bmel, der man hoppades att hon skulle f&amp; nya krafter af den sköna luften i Schweiz.
Tyvärr blef detta hopp on1 intet, ty.
val konimen dit.
insjuknade hon hPftigt, och d i den tilllalliga sjukdomen Xndtligen blef hud, aterstodo dock sa mSnga andra krxmpor, att hon aldrig mer njöt ett ögonblicks helsa!
Xu var det förbi med hennes söndagsskola och hela hennes kikleks- verksamhet, till och med allt handarbete var henne omöjligt: trött och matt måste hon fran den tiden lagga hiinderna i kors.
Hon förmadde dock fortsatta med syskonens underr,isning: bröderna fingo af henne lektioner i engelska och franska spriken samt i historien.
Xär hon var för sjuk att stiga upp.
kommo Iärjungarne till hennes bädd med sina böcker; var vadret vackert, buro de henne ned i
- 37 trädg5rden ach lade henne i en liten beqriim vagn under en skuggrik lind.
Med stor if \ .er bedrehos d5 studierna, och efter slutad under- visning biss Iilrarinnan 3ter upp 115 sitt rum, eller drogs hon fram och tillbaka mellan r !oftande hiickm och högstammiga rosor, hrilka bililadc en riktig all&lt;!
och gladde den sjuka, emedan de koninio hennes öga d iiiira, att hon tydligt kunde skönja deni.
Under tiden fördes förtroliga sanital, mest p8 engelska spraket.
Den varma sympati, Iärjungarne hyste för liirarinnan, ökade deras flit och iipp- miirksainhet, d att det gick raskt frainat med deras stndier.
I Christine Heriiianns sjelfbiogrnfi, skrihen 115 begiiran af en henne mycket tillgifven raii i Schweiz, och hrartir det har anförda a r hetntidt, omtalas ratt m5iiga intressanta episoder, men för utrymmets skull iiro vi tvungna att mest hSl !a oss till hvad soiii niirinast stod i beröring med hennes blifvande och ännu intill denna dag fortsatta verksamhet för andra.
b I b En person, so111 utöfvadc ett synnerligt inflytande p3 Christine, rar en läkare, I): r Langenburg, som tillkallades under hennes stiiodigt tilltagande sjuklighet.
Under sina dagliga besök markte h i n snart.
att ehuru hennes p19gor kunde lind ras^ d e dock aldrig kunde hipdas.
Han iiis3.g Mven.
a n höjiiidct af hennes andeviiseii skulle inverka viilgijrande 11 % hennes sjiika kropp; och för att befordra detta, förde han henne in i den tyska diktarererldeii och gjorde henne r h e n bekant incd Shakespeares mästerstycken.
Allt eniottog hon med för- tjtisning i det hon vexlade tankar nieil sin snillrike Iiikare och Iiirare.
H r a d som starkte hennes själslif, stärkte afven he~ines tro.
IM hon hörde föreläsxs Goethes ijufva sbger, raknade sin~ningom hos henne medvetandet, att hon fatt förm5ga att uttrycka sig i bunden form.
Deii person.
soni rar Christine Hermann mest behjelplig i hennes verksamhet, rar lik \, iil hennes vaninna, Auguste \ \ ' alther.
Denna, som rar systerdotter till den afiillne Pastor Hildebrmd, hade flyttat till Göttiiigen, sedan hon nyligen förlorat sina bida föräldrar, och bodde nu hos sin morbror.