Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Till förekommande åter deraf, att sådane personer må falla fattigförsörjningen till last, är emellan Kongl. Maj:t och Kejsaren af Ryssland afslutad en convention, hvilken, enligt Kongl. Kungörelsen den 2 Juni 1840, blifvit förnyad att gälla till den 12 Maj 1846, af innehåll: att lösdrifvare samt andre från det ena riket till det andra, inkomne personer skola, äfven om icke kunnat utredas, när de till det sednare landet anländt, i sitt fädernesland emottagas, så framt de icke i det andra riket varit anställde i allmän tjenst eller för egen räkning förestått landtbruk eller annat näringsfång.
Då Utskottet, långt ifrån att instämma i motionärens klagan deröfver, att utländningar kunna här i riket idka näringar, anser såsom en förmon för samhället, att främmande länders undersåtare kunna använda sin arbets-skicklighet eller capitaler i näringar inom landet eller till befordrande af varuomsättning genom handel, så kan Utskottet för ingen del tillstyrka någon inskränkning i den åt utländningar medgifna rättighet att i riket inkomma och nedsätta sig, genom hvilken inskränkning ofvanberörde förmon skulle motverkas. ta Allm. Besv.- och Ekon.-TJtsk. Betänkande , N:o 68.
Om vissa liit inkomna utländningar, vid bedrifvande af sin bandel, bidragit till införande af åtskilliga öfverflöds-artiklar, så torde sådant icke kunna förekommas annorledes, än medelst tillintetgörande af den frihet, utan hvilken handel icke kan ega rum.
Alla ytterligare hinder för en lätt och liflig communication staterna emellan skulle också ofelbart menligt inverka på näringarnes och industriens förkofran och tillväxt.
På vederbörande myndigheter torde det ankomma att afvärja, det främlingar falla fattigvården till last, derigenom att de återsända sådane personer till hemorterne.
På dessa skäl får Utskottet vördsamt hemställa, att Herr Roos’s ofvannämnde motion må förfalla.
Stockholm den 2() October 1844* N:o 68.
Ank. lill Exp.-Ulsk. d. i Nov., kl. ii f. m.
Betänkande, i anledning af vackt motion om förändring i bestämmelsen af Protocolls- och Doms-lösen vid Rådstuf vu-Rätter , samt lösen för fastebref och burbref i städerna.
Uti en från Yälofl. Borgare-Ståndet lill Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet remitterad motion, har Herr Fridstedt anmärkt ”den Uppenbara obillighet,” som skall ligga deruti, att Kongl. Förordningen den 2 Februari 1842, angående åtskilliga förändrigar och tillägg i Kongl. Majrts den i5 Maj 1821 utfärdade Taxa på Expeditions-lösen, tillägger Kämners-Rätt enahanda protocolls-lösen med Härads-Rätt, under det Rådstufvu-Rätt i stad, der Kämners-Rätt är, för första arket af dess protocolls-utdrag fortfarande åtnjuter 6 sk. lägre lösen; och har motionären, på grund häraf, ansett sig böra föreslå, det Rikets Ständer måtte bos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att protocolls-och doms-lösen samt lösen för fastebref och burbref i städerna måtte fastställas till det belopp, som linnes upptaget i det af Herrar Commitlerade till Kongl Maj:t afgifna underdåniga förslag till förnyad Expeditions-taxa.
Vid föredragning af denna motion i Yälofl. Borgare-Ståndet, har Herr Ekholm anmärkt, att, enligt Expedilions-taxan, lösen vid RådstufvuRätt ingalunda vore mindre, än vid Kämners-Rätt, samt att det vid några Kämners-Rätter förelupne missbruk att beräkna lika stor lösen för protocolls-utdrag, som för resolutioner, torde hafva föranledt motionen.
Betänkande, N:o 68.
Utskottet får till en början meddela den upplysning: att, enligt Ex* peditionstaxan af den i5 Maj 1821, lösen vid Rådstufvu-Rätt utgör: för Dogmar, hvilka vid denna domstol utfärdas med rubrik: i:sta arket /p sk-> a:dra arket 24 sk. samt för hvarldera af de öfriga arken 12 sk.; för Resolution så ock Protocolls-utdrag, sorn innefattar ett eller flere Utslag: i:sta arket 3o sk., 2.:dra arket 18 sk. samt för hvartdera af de öfriga arken 12 sk.; alt vid Härads-Rätt, hvarest domar ej utfärdas med Rubrik, utan alltid i sammanhang med Protocollet, lösen för Protocolls-utdrag, ehvad det innefattar definitiv dom eller annat beslut, utgör för i:sta arket] 36 sk., 2:dra arket 18 sk. samt för hvartdera af öfriga arken 9 sk.; att, genom Kongl. Förordningen den 2 Februari 1842, 4:^e Morn., blifvit föreskrifvct, ”att lösen hos Kämners-Rält, äfvensom der sadan ej finnes, hos RådstufvuRätt i de mål, som efter lag icke i allmänhet till Rådstufvu-Rälts omedelbara upptagande höra, skall utgöra lika belopp, som för Ilärads-Rätten stadgadt är.”
Då således vid Härads-Rätt och Kämnärs-Rätt enahanda lösen finnes bestämd för Protocolls-utdrag, ehvad det innehåller dom eller annat beslut, inträffar det af motionären anmärkte förhållande, att lösen för i:sta arket af Iiämners-Rätts resolution med 6 sk. öfverstiger lösen för i:sta arket af en så beskaffad expedition från Rådstufvu-Rätt, ehuru detta missförhållande i någon mon minskas, så snart expedilionen öfverstiger 2:ne ark, emedan lösen hos Rådstufvu-Rätt för 3:dje och påföljande arken är 12 sk., då deremot denna lösen lios^ Härads-Rätt och Kämners
Rätt är bestämd till endast 9 sk.
Utskottet medgifver visserligen, att detta förhållande står i strid med den antagna principen, att lösen vid en lägre domstol i allmänhet icke må öfverstiga lösen vid en högre; men, då denna inconsesqvens ej synes vara af serdeles betydenhet, heldst då, såsom redan blifvit anmärkt, detta missförhållande jernnäs derigenom, att lösen för 3:je och följande ark vid KämnersRätt understiger, hvad derför erlägges vid Rådhus-Rätt, samt den, genom Kongl. Förordningen den 2:dre Februari 184.2, Kämners-Rätterne förunnade tillökning i expeditionslösen synes afse en skälig förhöjning i de knappa löne-inkomster, som åtnjutas af de vid dessa domstolar anställde tjenstemän, anser
Utskottet denna del af motionen ej böra föranleda lill någon Rikets Ständers åtgärd.
Hvad derefter beträffar motionärens framställning om förändring i lösen för Fastebref och Burbref i Städerne, finner
Utskottet ej eller skäl att deri tillstyrka någon sådan tillökning, som den committerade för upp - Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk.-Utl.
N.-o 6$j Bet.
N:o 70. görande af en ny Expeditionstaxa i detta afseende föreslagit.
På grund af hvad sålunda i ena som i andra afseendet blifvit anfördt, anser Utskottet sig vördsamt böra hemställa, att ifrågavarande motion måtte förfalla.
Stockholm den 219 October 1844» N:o 69.
Ank. till Exp. Utsk. d. 1 Nov., kl. 11 f. ra.
Utlåtande j i anledning af väckt fråga om indragning af Förvaltningen af Sjö-Ärendena.
Hos Vällofl. Borgare-Ståndet har Herr Gustafsson väckt en motion, som blifvit till Utskottet remitterad, hvari yrkas, att Förvaltningen af SjöÄrendena måtte indragas, samt de göromål, som tillhöra dess behandling, öfverflyttas till Sjöförsvars-Departementet, hvilket, enligt motionärens förmenande, ganska väl kan medhinna desamma, med biträde af den Kamrerare, Cassör samt Kammarskrifvare, som nu finnas i Förvaltningen.
Utskottet, som fått emottaga till handläggning åtskilliga motioner, rörande reorganisation af samtlige Administrativa Embets-Verken, och deröfver afgifvit Betänkande, N:o6i, anser den nu väckta frågan om Förvaltningens af Sjö-Ärendena indragning icke böra föranleda till serskild utredning, utan får, för besvarande deraf, åberopa sitt nyssnämnda Betänkande, och derföre vördsamt hemställa, att nämnde motion icke må till någon Rikets Ständers serskilda åtgärd föranleda.
Stockholm den 29 October 1844* N:o 70.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 1 Nov., kl. 11 f. ra.
Betänkande, i anledning af väckt motion, om Stads-sko/ans i Sköfde förening med Folkskolan derstädes.
Uti Vällofl.
Borgare-Ståndet har en motion blifvit väckt af Herr A. N. Lagerstedt, och derifrån remitterad till Utskottet, hvari anförts: att i Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk.
BetänkandeN.o jo, i5 staden Sköfde finnes en år 1597 stiftad skola, hvarvid ar anställd en lärare med årlig lön af 28 tunnor, 28 kappar kronotionde-spannmål, samt att denna lärare-befattning, alltsedan år 1806, efter derom då gjord underdånig ansökning, har varit förenad med Comministers-tjensten i staden.
Motionären anser föreningen af dessa håda befattningar vara af menligt inflytande på skolans verksamhet, och derföre Önskat, att detta förhållande måtte upphöra.
Deremot har han, såsom lämpligt, föreslagit, att ifrågavarande skola måtte förenas med den folkskola, som i staden skall för både stads- och den dermed förenade landsförsamlingen inrättas, med afseende derå, att undervisning i folkskolan kommer att meddelas i ungefärligen samma läroämnen, som för närvarande förekomma i stadsskolan, och att arne Lärare komma att vid den förra anställas, då densamma blifver ensam för communens behof tillräcklig, och lärarelönen vid stadsskolan kunde tillfalla den ene af lärarne vid folkskolan.
För att ytterligare ådagalägga möjligheten af detta förslags sättande i verket, har motionären upplyst, att med nuvarande innehafvarens af de förenade comministers- och skollärarebefattningarne afgång, dessa tjenster påräknas att blifva åtskiljda, och att stadens invånare derföre beslutat att, i den händelse ifrågavarande förslag vunne bifall, serskildt aflöna den blifvande andre läraren vid folkskolan, intilldess stadsskole-lärarelönen dertill kunde användas.
Utskottet har tagit denna motion i öfvervägande, och då det synes höra blifva fördelaktigare för Sköfde stad och landsförsamling att hafva en skola i fullständigt och godt skick, än tvänne, hvaraf åtminstone den ena ej fullt motsvarar sitt ändamål, så kan Utskottet för sin del ej tveka att anse den af motionären föreslagna föreningen emellan stads- och folk-skolan såsom gagnelig; men, enär ärendet ej befinner sig uti det fullt utredda skick, att ju icke en närmare undersökning torde böra föregå dess slutliga afgörande, får Utskottet endast föreslå, att Rikets Ständer ville hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Kongl.
Maj:t täcktes anbefalla en undersökning om lämpligheten af en förening emellan Sköfde stadsskola samt den derstädes blifvande folkskolan, samt, i händelse ej alltför betydliga svårigheter häremot skulle möta, till en sådan förening lemna Nådigt bifall.
Stockholm den 3i October i844* i6 Allm.
Betänkandej N:o "J1.
N:o 7 r. Ar.k. till Exp.-Utsk. d. i Nov. kl. n f. m.
Betänkande, i anledning af väckt motion om upphörande aj Nämndemäns befrielse från skjutsningsbesvär.
Uti en från Hederv. Bonde-Ståndet till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet remitterad motion, liar Riksdagsfullmägtigen Anders Andersson från Östergöthlands
Län hemställt, att, då på sednare tider Nämndemäns skyldighet att sina befattningar innehafva blifvit inskränkt till a:ne år, och dessa förtroendeposter icke äro förenade med någon betungande tjenstgöring, den dem tillagda frihet från håll- och reserv-skjuts måtte upphöra, och Nämndemän således lika med andra hemmans-innehafvare, hvilka ett sådant besvär åligger, förpligtas att dylik skjutsning hädanefter utgöra, eller i kostnaden derför deltaga; Lill stöd hvarför motionären ytterligare antori: att denna Nämndemännen tillagda frihet voro ganska betungande tor öfrige skjutsskyldige, serdeles då, såsom ofia inträffar, llere bland Häradets
Nämnd bo inom samma skjutslag; att erfarenheten visat, det Nämndemän, som eg a flere hemmansdelar, med stöd af denna dem förunnade frihet, ansetts för dem alla vara från skjutsnings-besväret fritagne; samt slutligen att, då numera skjutsskyldigheten troligen komme att ställas på entreprenad, något skäl ej förefunnes till Nämndemännens befrielse från deltagande i kostnaden för håll- och reserv-skjutsen, om ock billigheten skulle fordra deras befrielse från kungs- och krono-skjuts.
Bonde-Ståndet af denna motion, hafva åtskilliga Ståndets Ledamöter yttrat sig och, med ogillande af motionärens framställning, ansett billigheten fordra, att Nämndemännen fortfarande voro i åtnjutande af den dem tillagda frihet från en del af skjutsningsbesväret; hvarjemte motionären upplyst, att i motionärens ort Nämndemännen icke allenast under tjenstgöringstiden, utan äfven sedan de upphört att vara Nämndemän, voro från allt skjutsningsbesvär befriade, samt att denna omständighet, hvilken syntes orättvis och obillig, gifvit anledning till motionen.
Med anledning af hvad sålunda förekommit, för Utskottet upplysa, att Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk.
Utlåtande IV.o 72. att de föreskrifter, sora i delta ämne blifvit gifne, hufvudsakligen innefattas i en af Kongl.
Kammar-Collegium den 3 December 1821 utfärdad kungörelse, som stadgar, att under den ordinarie Ilärads-Nämnden förunnade skjulsningsfriheten icke får begripas reserv-hemmans och gästgifvaregårdars skjutsningsskyldighet, utan att denna frihet endast eger ruin vid utgörande af håll- och kronoskjuts i mon af den hemmansdel, Nämndemannen sjelf bebor och för hvilken han, såsom egare, värd eller åbo, är skrifven, samt icke längre än för den tid, han tjensten bestrider, från hvilket stadgande likväl blifvit gjorda undantag för vissa Län i Riket.
Häraf synes, att åtskillige af motionären uppgifne förhållanden icke kunna inträffa, utan att derigenom uppenbarligen lemnäs å sido föreskrifterne i gällande Författningar, hvilket i sådant fall kan rättas genom påkallad beifran af vederbörande embetsmyndighet.
Hvad åter beträffar den Nämndemännen lagligen tillkommande frihet från en del af skjutsnings-besväret; så, enär Nämndemännen, för deras ofta trägna och mödosamma bestyr, icke äro i åtnjutande af någon bestämd aflöning, synes billigheten påkalla, att de på något annat sätt derför vedergällas, och då den i Författningarne dem tillagde frihet från nu ifrågavarande besvär icke kan anses vara så långt utsträckt, att någon inskränkning deri billigt vis bör kunna ifrågakomma, hemställer Utskottet, att ifrågavarande motion må lemnäs utan afseende.
Stockholm den 29 October 1844- N:o 72.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 1 Nov., kl. 11 F. m.
Utlåtande j i anledning af åter remiss utaf Utskottets Betänkande, N:o 29, af gifvet, i anledning af väckt fråga j att fullmagter å namn heder och värdighet, utan verklig tjenstebefattning, icke måtte meddelas.
Nämnde Betänkande, som Höglofl.
Preste-Ståndet bifallit, har deremot blifvit återremitteradt af de öfriga båda Riks-Stånden, på grund af hufvudsakligast följande anmärkningar 1:0 inom Vällofl. Borgare-Ståndet, af Herrar Schartau, kV ceni och Bih. till R.
8 Sami. ta Haft. 3 Allm. Bcsv.- oeh Ekon.-Utsk. BetänkandeN.o 72.
Petre, med hvilka Herrar SundlerPaul Berg, Berglund och Norin, med flere af Ståndets ledamöter, sig förenat, att, enär Utskottet, för sitt afstyrkande af motionen, bland andra skäl, antagit, att det ej vore med cn skyldig grannlagenhet öfverensstämmande, att, då Rikets Ständer vid nästförflutne Riksdag i underdånighet framställt enahanda önskan med den, som nu vore ifrågasatt, ånyo upprepa densamma, innan Rikets Ständer egde någre erfarenhetsskäl för cn förnyad anhållan i berörde afseende, ett sådant förfarande, enligt nyssbemälde Herrars åsigt, snarare skulle strida mot grannlagenhelen, emedan, om en dylik anhållan skedde först, sedan man genom erfarenheten funnit densamma behöflig, den då innebure ett klander, hvilket säkrast undvekes derigenom, att Rikets Ständer i förväg gifva Kongl. Maj:t sina önskningar i underdånighet tillkänna, äfvensom att ötverläggningarne inom samtlige Riks-Stånden om det i detta afseende hvilande Grundlags-förslagets behandling, för öfrigt torde tjena till ledning för Regeringens åtgärder i denna fråga; och 2:0 inom Hederv. Bonde-Ståndet: af Piiksdagsfullmägtige Jan Andersson från Upsala Län och Johan Jacob Butberg från Norrbottens Län, med hvilka Lars Johan Boethius från Stora Kopparbergs
Län, Pehr Jönsson från Christianstads Län och David Andersson från Hallands Län instämt, att, då titel-begäret gått allt för långt, en underdånig skrifvelse i ämnet borde, i likhet med hvad vid förra Riksdagen skedde, afgå från Rikets Ständer till Kongl. Majrt, hvars afslag å en så billig begäran ej vore att befara.
Utskottet, som med skyldig uppmärksamhet tagit i öfvervägande, hvad i detta ämne sålunda förekommit, anser de gjorda anmärkningarne, hvilka föranledt återremissen af ifrågavarande Betänkande, icke vara af egenskap att förändra Utskottets redan uttalade åsigt i frågan, heldst då tvänne Riksstånd densamma biträdl, och finner sig sålunda icke kunna frångå sitt förra Betänkande, ulan får detsamma i allo vidblifva.
Stockholm den 3i October 1844* Stockholm, 1844» tryckt hos I.
Marcus. Allm. Bcsv.- och Ekon.-Utskoltcls Betankandej N.-o 73. t N:o 73.
Ank. till Exp. TJlsk. den 6 Nov. kl. 1 e. m.
Betänkande , i anledning af väckt motion om upphörande af rättigheten för Calmar Städ och Domkyrka att uppbära bropenningar för underhållet af s:ne , inom stadens område belägna, bryggor.
Riksdags-fullmägtigen Niclas Nilsson från Calmar Län, med hvilken Riksdags-fullmägtigen Sven Isacsson från Öland sig förenat, har, uti en från Hederv.
Bonde-Ståndet till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet remitterad motion, yrkat, att den genom Kongl. Brefvet den 21 Februari 1826 åt Calmar Stad och Domkyrka öfverlålna rättighet att, för underhållet af 2:ne, inom stadens område belägna, bryggor, uppbära bropenningar, måtte, såsom onödigtvis betungande för vägfarande, serdeles för den i stadens grannskap boende allmoge, samt för det afsedda ändamålet numera icke behöflig, hädanefter helt och hållet upphöra; och har motionären, såsom skäl för detta yrkande, andragit, att, då Calmar stad på 1600 talet flyttades från fasta landet till den bredvid gamla staden liggande ön, Qvarnholmen kallad, och denna plats starkt befästades, uppfördes äfven, för communicationen emellan fästningsverken och fasta landet, tvänne, helt och hållet för det militäriska ändamålet construerade, kostsamma vindbryggor.
För att betacka kostnaderne för underhållet af dessa dyrbara bryggor, pålades och uppbars af Kongl. Maj:t och Kronan en viss afgift för öfverfarten; hvaröfver, vid dåvarande förhållanden, någon skälig klagan icke kunde ega rum; men då numera fästningsverken icke vidare underhållas, de kostsamma vindbryggorne försvunnit och smärre fasta bryggor i stället blifvit anlagde, hvilka, slagne öfver stillastående vatten, icke äro svårare att underhålla, än de broar, hvilka i allmänhet af communerne sjelfva, utan de vägfarandes betungande, byggas och underhållas och således icke kunna räknas bland de synnerligen kostsamma, för hvilkas byggande och underhållande tillåtelse understundom erhålles lill bropenningars uppbärande, så syntes något skäl för denna afgifts fortfarande utgående icke vidare förefinnas; hvadan motionären föreslagit, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, aLt Kongl. Brefvet af den 21 Februari 1826, hvarigenom rättigheten att Bilt. till R, St.
Brot. 1844• 8 Sami., 13 Haft, 1 Allm, Besv,- och Ekon.-Utskottets Betänkande> N-o 74, uppbära ifrågavarande bropenningar blifvit Calmar Stad och Domkyrka tillerkänd, måtte i Nåder upphäfvas.
Utskottet har tagit detta ärende uti öfvervägande; och ehuru Utskottet, lika med motionären, erkänner, att afgifter af ifrågavarande beskaffenhet, hvilka alltid verka menligt på den allmänna rörelsen, icke bora ega rum i andra fall, än då de lör det afsedda ändamålet äro oundgängligen nodvändige, och de af motionären uppgifne förhållanden, i afseende å bro-afgifterne i Calmar, visserligen synas böra föranleda till en i berörde hänseende nödig rättelse, anser likväl
Utskottet det vara för en fullständig pröfning af den nu väckta frågan nödigt, att behörig undersökning om de locala förhållanden, m. m., som derpå kunna hafva inflytande, derförinnan varder anställd; hvadan, och då ärendet således är af den beskaffenhet, att detsamma bör i administrativ väg behandlas, Utskottet får hemställa, att ifrågavarande motion icke må, å Rikets Ständers sida, till någon åtgärd föranleda.
Exp. Utsk. den 6 Nov. kl 1 e. m.
Betänkande } i anledning aj väckt motion om stadgande af viss afgijt för öfve rf arten öfver Längebro i Christianstads Län.
Ridderskapet och Adeln till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterad motion, har Herr Ehrenborgy C. Al., fästat uppmärksamheten å orättvisan deruLi, att underhållandet af Långebro öfver Helgeå, invid Christianstad, i långliga tider ålegat Sju Härader, dels inom Christianstads och dels inom Malmöhus Län, då deremot hvarken Christianstads stads eller åtskilige andre orters invånare, hvilka oftare, än ofvannämnde underhåtlsskyldige färdas öfver Långebro, på ringaste sätt deltaga uti underhållet af nämnde bro; och har motionären, såsom egare af hemman, belägne inom ett af beiörde Sju Härader, och med bekymmer emotseende den snart instundande tid, då Långebro skall ombyggas, af sådan anledning och för åstadkommande af någon lindring i detta besvär, föreslagit, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:l i onder - Allm Bexv.- och Ekon.-Utskoltets, Betänkande N-o 75. Z dunighet anhålla om bes lä tuni ande af någon viss afgift för alla, som färdas öfver ifrågavarande bio.
Då, enligt motionärens egen uppgift, det nu öfverklagade förhållandet från lång tid tillbaka egt rum, och berörde skyldighet således är att anse såsom ett hemmanen i omförmälde Sju Härader åliggande besvär, hvaruti någon lindring icke lärer, utan föregående undersökning om uppkomsten deraf, rn. m., kunna ifrågakomma, så anser Ulskottet föremålet för ifrågavarande motion vara af den beskaffenhet, alt detsamma bör, i händelse vederbörande finna sig dertill befogade, bos behörig auetoritet anmälas och i administrativ väg behandlas, hvarefter och sedan ärendet sålunda blifvit vederbörligen utredt, Kongl. Maj:t komme i tillfälle att deröfver i Nåder besluta; och tillstyrker Ulskottet derföre, att ifrågavarande motion icke må till någon åtgärd, å Rikets Ständers sida, föranleda.
Ank. iil!
Exp. Utsk. den 6 Nov. kl i e. rn.
Betänkande , i anledning af väckt motion om åliggande för Commerce-Collegium att kungöra, hvilka handlingar, sorn för bestyrkande af utländska, hit ankommande, fartygs nationalitet erfordras.
För afhjelpande af de olägenheter, som uppkomma deraf, att det icke i allmänhet är bestämdt, huru beskaffade documenler utländsk skeppare af sådan nation, som, i följd af Handelstraclater, bör behandlas lika med inhemsk, mäste medföra, för att denna förmon åtnjuta, och då det veder tagna bruket att affordra honom Svensk Consuls cerlifical, icke alltid är tillämpligt, emedan sådan embetsman på mångfaldiga mindre handelsplatser icke finnes, bar, uti en till Vä Hofi. Borgare-Ståndet ingifven och tid Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet remitterad motion, Herr C. J. Kock yrkat, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att antingen Commerce-Collegium i Nåder blefve förständigadt att uti dess årliga Kungörelse, angående de förmoner, som i Sveriges hamnar äro främmande nationers fartyg beviljade, fullständigt föreskrifva, 4 Allm. Besv.- och Ekon.-Ulskoltets Belänkande, N.-o 75. hvilka skeppshandlingar hvarje så beskaffad nations fartyg eller skeppare för sig skall medhafva, för att tillgodonjuta den uti Tractaterna medgifna lindring i umgälder, eller ock att det i Nåder stadgades, att för slikt ändamål endast erfordras Tullkammare-pass från afseglingsorten.
Med anledning häraf, får Utskottet upptysa, att, i afseende å kungörandet af de i berörde hänseende gällande föreskrifter, för närvarande sålunda tillgår, att General-Tull-Styrelsen, vid hvarje häruti inträffad förändring och serskildt för hvarje främmande Stat, uti Circulärer till samtlige Sjötullkamrarna i Riket lillkännagifver, hvilka handlingar, till följd af gällande föreskrifter, skola, för bestyrkande af samma
Stat tillhörige fartygs drägtighet och nationalitet, förevisas, för att de må komma i åtnjutande af de fördelar, som gällande Handels-Tractater dem tillerkänna; men, som