Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Majus Nödiga, Proposition stamställes lydeligen "De hufwudsakcliga föremal, som Kongl. Maj:t i Nader asyftadt, och huru angelägenheten pakallar. alt förwara Statens rätt, akt upprätthålla beståndet af Swensta Slöjder och Näringar och — att hämma Tullförsnillningar och Lurendrägerier, i förening med den lika nyttiga omsorgen att genom en billig LonsumrionsBeskattning underhjelpa fyllander af de Allmänna Skars, behofrvcn;"
Men — i det förestagne
Betänkandet kan jag ej finna någre andre stäl emot aterförander af Landt-Tillis-Uppbörd wara andragne, än dem, som jag här efwan tror mig hafwa wederlagt.
Till hwilka as mig anförde stäl, äfwen bör läggas, att personalen af förra LandtTulls-Betjeningen, som mäste bibehallas för Inrikes bewakningen, icke minsta ehwad Uppbörd med bewakningen ar förenad eller icke. —Kostnaden till Betjeningens Enande blix i begge fallen enahanda, men Kronans inkomst i det senare betvdeligen mindre, och mäste med en ytterligare kostnad och med ett kännbarare betungande för Skattstyldige i sagre Classer pa annat sätt inbringas. - . 2074 Den zc> Julik Dä hwarje sördsmssri mäste medgifwa, att Accis- och Tull-umgallder utgöra en wida mindre kännbar bestallning än den som efter andra grunder utgår, och alt denna bestallning, som tillfällige omständigheter vmärkbart fördelar emellan Producenten och Consumenten, alltid fölljer den säljbara WahruProdrccionen i ett ester tiden afpastadt förhållande, ar svart för mig att inse, huru de af Högloft.
Afdelning uppgifne orsaker kunnat blifwa tillräckclige för att afstvrka Krono, Intägt genom Landt-Tull.
Detta förekommer mig sa mycket swcirare att utleta, som da Kongl. Maj:t i Nader insett att Tull-Taxan, Accis: Stadgan och flere TullWerket rörande Förordnanden fordra en efter tiden lämpad rättelse, Kong!.
Maj:t äswen med anledning deraf, förklarat sig i Nader wilsta uppdraga at en särstild Committse af kunnige och erfarne
Man, att utarbeta och i underdånighet förestå hwad soin erfordras till en sadan »verkställighet af en med Landt - Tulls , Uppbörden förknippad Tull-bewak, ning, som i möjeligaste matto betrvggar
Kronan fördel och de Trafiquerande beqwämlighet, samt asböjer vordningar och understes.
Delje arv de Reflexioner, som icke kunnat undfalla mig wid ashörandet af det Betänkande Högloflig^ Utstottens Afdelning sammanfattat.
— Och jag får med all aktning för de upplysta och wärdige Ledamöter svin i Betänkandet deltagit förklara, att jag icke finner mig mindre än vfwertygad, att Statens och del Allmännas sanna Interesse och fördel äro förenade dermed, att den blifwande Bewillningen för Personer, Egendom och Näringar stall blott och endast för föreburna, orsaker af Trafiguerandes begwamlighet och misstroende att handhafwande af Den zo Julik. 207; förbättrade Lagar ej stola utrota obehörige förfördelanden af Tull - Betjente, förhöjas med minst en femtedel utan art, som förslaget innehåller, den Skattstyldige stall kunna af dess Debet-Sedel inse orsaken, hwarifran denna kännbara och betungande tillökning uppkommit.
— En uppräckt som Betänkandet förborgar genom det Landt-Tulls-ersättningen förestas, att inga i Allmänna Bewillningen, uran särsckild Rubrik- Dessutom kan jag ej stilla mig ifrån den fullkomliga öfwertygelse, att da Bewillnings-beloppet i det hela såmedelst förstoras, stall åtminstone den del af Bewillningen, som komme att inga i Landt, Tulls, ersättning, säkerligen stadna i Restantier hos den fattigare delen af Rikets Innebyggare; Och snart stall försöket härutinnan lika med i8rc> ars Bewillnings-Förordning allstra nya brister.
Och skulle detta Anförande till Nespcctive RiksStanden åtfölja Utskottens Betänkande, angående Landt-Tullarne. su^ra» Frcitocollo, Lrons.
Utdrag af protocoller, häller uti Riksens HZgloflige Ständers Sammansarre Bewillnings- samt Allmänna Beswärs- scv Scsnsmie-Urstorc, wid Urtima Riksdagen i Orebro den 27 Junii i8»2.
S. D. ^err Baronen, Landshöfdingen och Cvmmendeuren af Kongl. Nvrdstjerne Orden A. af Hakansson uppläste och till Prolvcollet^aflemnade följande Memorial; 3 2076 Den zo Iulin I anledning af hwad jag redan hast den aran »tira mig, angående ätstiliige hos mig uppkomne betänkligbeter, akt kunna instämma med hwad Högloflig!! wskEns Samnransatte Beredning uti dess afgijne lltlätande anfört, wid beswarande af Kongl. Mauts Nådiga Proposition tili Riksens Stander, om Rikets Tullwerk samt till ytterligare utredande af de dermed i sammanhang stående frågor, utbeder jag mig att annu fa föllsande tillägga.
Beredningen har, hwad först angar grunden för S:ö, Tulls-afgifternes bestämmande, insett att ''wigren af de stal som i den Nådiga Propositionen blifwit sramstalldte för en hastig och obehindrad förändring i Tull-afgifterne, sadan, som Stats-intreset och Politikens fordringar saint NationerneS omwärlande Handels, Relationer osta förestriswa, icke kunna af någon enda sakkunnig och rättskaffens Medborgare mistkännas."
Salom bewis pä denna sanning anförer Beredningen widare, huruledes "Folklagens inbördes förhållanden, alltför hastigt och osta sig förandra, att Handelns närwarande föremal, genom en enda tillfällighet ombntas, andre utsigter öppnas, nya förbindelser uppkomma, samt att
Staten skulle ofelbart raka i mistning af de fördelar, som wid sa förändrade stick wore att winna, derest Styrelsen icke ägde magt i ögonblicket, genom förändring i sitt Sosten,, genom en stundom nedsatt, stundom förhöjd afgift pä Handelswarorne försäkra ät Fäderneslandet den winning som det Utländska Jntrestet alltid försöker att undanrycka Nationen."
Med ett fullkomligt instämmande i deste säledeS anförde grunder, torde det likwäl tillätaS mig fräga, om de medel-Beredningen framställt, tili befrämjande - Den zo Julik.
> 2O77 jande af deste grunders werkan och fölgder, ärolill, fyllestgörande eller deremot fwarande?
I detta afseende anförer Beredningen, att "dä 6o§. af Regerings, Formen, utan Ständernes samtycke, icke medgifwer annan Sjö,Tulls-förhöjning än den, ä inkommande och utgående Spannemal, besiöto uppä derom af f. d- Herr Riks-Rädetm.m. Friherre Lrlljecrantz wäckt Morien, Riksens Högloflig!!
Ständer redan wid 180900b 1310 arens Riksdag att intii! den nästinstundande ät Konungen upplära rättigheten, efter Lin wisa ompröfning i wisa fall förhöja Sjö-Tullen ända til! so procent, pä sädane Artielar, som kunde bara det, och emor cn a andra waror mocswarandc nedsåcriung; Och har Beredningen förklarat, för sin de! icke annat kunna än tillstyrka fortsättning af samma under, däniga vswerlatande ät Konungen eme>c famina förbchäll; Dock gjerna med en ännu widare utsträckt gradation, ända list 100 procent."
Beredningen har således till befordrande af den för sa wigtig erkände grunden att, Styrelsen skulle kunna efter omständigheterna förändra Sjö - Tullsafgifterna, ansett det medel wara tillräckligt och ändamälet wunnit, enar är Konungen lämnades rättighet, att i wista fall förhöja Sjö-Tullen anda till ,oc> procent emse willtor af eu morfwarande nevsärrning pä andra waror Jag will ej uppehålla mig wid det obestämda i den sednare meningen, men wisterligen lämnar den rum för ett twiswelsmäl- Förstas dermed nedsättning i Tull-afgift, pä wahra mot wahra, eller i Produkt af Tull-afgift, till wahra mot wahra?
Om l. ex. Kongl.
Majtt funne i Näder för godt förhöja Tull-afgiften med -> st.
Skålpundet pä
Soc, 2s?8
Den zo Aulit. ker och Kaffe, hwaraf importen något ar torde gatt till 12 a r; Millioner Skålpund, more det »val meningen, i afseende pä den förbehällnc motswarande nedsattningen att, samma belopp af 2 tz.
Skalpundet minskades pä 2:ne andra Articlar, hwaraf importen blott utgjorde vägra Tusende Skälpund för äret?
Eiler om i det förra fallet Conjunctur och Politiska omständigheter medgäfwo att, Staten genom en sadan operation kunde erhälla cn inkomst af 5 a 620,-20 R:dlr, skulle wäl Riksens Ständer finna dccca sä skadligt att, enligt det af Beredningen tillstyrkte förbehåll, Kongl. Maj:t icke borde widtaga cn sädan utwäg, utan att läka hälla ett särskildt Bokhälleri, till utsökande af de Articlar, hwarä Tullen skulle kunna nedsättas för att minsta Statens Intrader till ett belopp, som fwarade emot hwad genom den tillfällige förhöjningen kunnat win, nas?
Det har förekommit mig sällsamt alt, enar man ä ena sidan behandlade ett sä bestaffadt amne som detta, under en financiel synpunkt, och man i premisten erkände alt, en motwigt borde etableras, som ät Fäderneslandet försäkrade den winning, hwilken det Utländska Jntrestet alltid försöker undanrycka Nationen, men ä den andra sidan, eller i Conclufionen, wille sä helt och hältet utpläna all werkan af den laade grunden, att, i stället för ästadkvmmen nytta deraf, skulle nya arbeten, nya bekymmer och en ny answarighet blifwa de enda fölgderna, eller skulle hwad man mä hända snarare förwantat det lämnade^ begifwandet, alldeles förbliiwa en död Bokstaf?
Åtminstone har man icke erfarit, att Kongl. Maj:t hittills kunnat nyttja, hwad Riksens Ständer wid 1809 och arens Riksdag i ofrvan nämn - T»n za Juli». 2279 nämnde händelse medgisrvit.
Det förekommer härwid, att, förhöjningen af en Tull-afgift med uttryckelig! förbehäll att tillökningen icke sär utgöra någon »verkelig inkomst för Staken, innefattar idet minsta sagdt, en motsägelse; hollst efter någor ärv förlopp Conjuncturen kunde föranleda till en lika an» gelägen nedsättning, som förhöjningen »rar lämpelig dä den giordes.
Nyttan att förut hafwa samlat en fond för att dermed uppwäga den sedermera inträffade fö»minst, ningen, torde böra anies wida större än, angela, genheten att minska afgiften pä wista Articlar, »ned det samma att »nan förhöjde den pä andra, endast af det skäl att
Tullförhöjningen icke borde fä begagnas säsoin en ökad Stais, inkomst.
Dä Beredningen rigligc anmärkt den egenskapen af Stora Sjö-Tullen, att böra anses »astin Baromether för Handel, Sjöfart och Cominunica, tion »ned Främmande Magter, samt pä Rörelse och Näringar, och att »villkoret af förhöjning eller nedsättning, ester omständigheterna är det lika nyttiga sou» nödiga Förfwarswapnet emot Utländska win, ningölystnade»; sä utmärker hwarje steg öswer denna naturliga gräns, antingen en allt för hög tanke vin Rikets tillgängar och utwägar, enär det, stm, genom förhöjning t. ex. :pa Amerikanska Jmportwahror kunde inbringas, borde till samma belopp förminskas pä en annan Nations inkommande wahror, i stället för att blifwa gwar i Statens Costa, eller ock ett misttroende till Styrelsens förwaltningsgrunder; bäda delarne lika litel lampelige till Sweriges närwarande belägenhet.
Stora Sjö-Tulls-afgiften har alltid blifwit bestämd af Konungen, och förr an ester sednare Försatt - ro8o Den zo Julik. fattningar har den alldrig warit räknad ibland Bewillnings-Articlarne, och jag wädjar till hwarje Swenst Medborgares erfarenhet, om denna rättighet någonsin blifwit utöfwad i annat föremal än Statens och Medborgares bästa?
Jag fäster mig likwäl mindre wid den omständigheten, alt Sjö,Tulls-afgiften förut alidrig warit räknad ibland Bewillnings-anstagen.
Da en motsägelse emellan Styrelsens Förwaltningsgrunder och Folkets wäl icke ingar i min föreställning, blir det ock likgiltigt under hwad mer eller mindre föränderligegenstap
Intraderna inflyttas, ty en wis Regering stall alldrig begära mera af Folker än som till Statens upprätthållande är vumgängeligen nödwandigt, och ett sjelfständigt samt upplyst Folk stall icke det sig undandraga.
Men ma wi alldrig glömma nödwänbigheten deraf, alt sätta Styrelsen i tillfälle uträtta der mästa goda för Fäderneslandet.
Sadant utgör egenteliga föremålet för Riksens Ständers arbeten.
Betrakte man da helldre det mer eller mindre tryckande i Bestattningen genom Slö-Tull, ijemnförelfe med annan atagen eller taxerad Bewillning?
Med stal kan man fragg alla Clafler af Nationen, som hwardera erlägga sin icke obetydliga del i SlöTulls-afgiften, om icke den Summa till En Million, eller mer eller mindre, som Sjö,Tullen ar, ligen indrägt, warit den minst känbara af alla llrstylder; Och huru swart ffulle den i annan wag och minst genom Taxering titt lika belopp kunnat utfinnas?
Skola dä Riksens Ständer sätta sig utur allt tillfälle att, emellan hwarje Riksdag, kunna winna ben minst känbara, men ofta högst betydliga och af Utlänningen hämtade tillökningen t StatS, Den Za Julik. 2c>8r Intrader, dä dermed kunde beredas en motswarande nedsättning, i andra utlagor, som icke utan swarighet utgå.
Konungen, med vsparde omsorger för sitt Folk, med rättighet att bestnta oin krig och fred, stulle päläggas hinderliga band, wid beredandet af Folkers werkeliga fördelar; eller more det wäl med en rättstaffens ordning öfwerensstämmande, att den fattigare delen af underfätarne stulle genom TaxativnsBewillning betungas, art fylla det Stats-behof, hwartill en uppmärksam Styrelse, med frihet att kunna begagna'sig af Grannars handelsställning, inom nägra fä mänadcr hade genom Sjö-Tullen wuncht tillgäng?
Enär Riksens Ständer wid hwarje Riksdag kunna undersöka förhäklandct, kunna gransta räkenskaperna, disponera om öfwerstotten och öka beloppet af det som pä hwarje Titul blifwit beräknadt, efter hwad erfarenheten wisat, behofwet päfordrar, sä är ju all den säkerhet wunnen, ali den ordning bibehällen, och den sammanstamning i ätgärderna förwarad, som bör finnas uti hwar och en wäl organiserad Stat.
Det är pä Vefla grunder och med hänseende till Riksens Ständers alltid förbehällne rätt, RegeringsLagarne utstaka, som jag hemställer, om icke Hög, loflige Utstotten säsom sivar pä Kongl- Majus Nådiga Proposition, uti der som angar Sjö-Tullsinkomsterna, stulle anse nyttigt föreslå Riksens Högloflig Ständer, att intill nästa Riksdag Kongl. Majtt upplätes rättigheten, alt utan alla förbehäll förordna om Sjö-TullS-afgisterne, efter hwad vm, ständigheterne till iagttagande af NiketS- allinänna fördel. kunna i hwarje fall fordra; samt i afseende Bihang.
N.s rzi. pä 2O82 Den zo Julik. pa Styrelsen och Förvaltningen häraf taga sadan Författning, som befordrar den största säkerhet, och förekommer missbruk och underslef.
F>>rr än >ag widare gar att under betraktande taga hwad Beredningens Betänkande i det öfriga innehåller, utbeder jag mig Högloflige Utffotkenö benägna tillstånd, alt fa fästa deras uppmärksamhet pa »agra allmänna föremal, hwilka i sammanhang med det förewarande ärendet, da staga är om de lämpeligaste Bewillnings-Articlar, till fyllande af Statens behof, torde förtjena afseende.
Icke allenast uti Beredningens efwan omför, »n'lte hemställan, om förhållandet med Stora SjöTulls »afgisten, utan äswen hwad för öfrigt blifwit framstalldt, har jag trott mig sakna det noggranna öfwerwägande af Rikets werkeliga belägenhet i afseende pa dess styrka och utwägar som nödwändigheten ofelbart pakallar.
Det ar lätt sagdt, att den eller den utskyllden stall upphöra, och beloppet deremot inflyta, uti den öfriga Bewillningen; men förstas med ordet Bewillning, hwad ester Taxation i wänlig ordning hittills blifwit, såsom Bewillning, utgjordt, sa är saken icke lika lätt werkställd.
Ar ater meningen denakt med ordet Bewillning bör förstas alla de sarstildte afgister, hwilka, efter förflag af ett Bewillnings"
Utstött, af Riksens
Ständer antagas såsom de lämpeligaste till utgörande af Stats, behofwet, dä anser jag icke något stäl hwarföre Riksens Ständer i förwäg skulle wilsta lägga band pa Utskottets arbetsplan genom ett bestämdt afgörande, huruwida den eller den utwägen finge derwid komma i betraktande.
Den zo Julik. 2O8g Sa länge Riksens Ständers Bewkllnings-Utstött icke känner Sui!?man som bör fokas, lärer Utstvttet hafwa swart owillkorligen afgöra hwilka de rätta medlen äro att den utfinna, och sä länge Riksens Högloflige Ständer icke kanna hwad Bewillvings .
Utskottet kan hafwa act i förenämnde afseende förestå, torde det icke wara öfwerensstämmandemed en rättskaffens ordning, att den ene eller andre utwägen särstilldl stamställes till antagande eller förkastande, utan att atfölljas af det alternativ, som wisar ersättning för hwad som förloras genom det förkastade.
Min afsigt ar nu likwäl ingalunda att at ärcndernas gang söka bereda en ytterligare wibiystighet; jag önskar blott, att man icke i förtid älagger sig sadane band som kunna leda lill ofullkomliga bestut.
Dä Beredningen förmäler, att den radförk allmänna Atter, i afseende pa den ined Landt-Tullarne sist widtagne förändring, och framlagt förhal, landet ibland annat äfwcn lill upplysning för dem, som antingen icke fölljt de inträffade förändringarnes Historia, eller möjeligen kunnat fatta en fördom mot förra Ständers Beslut, har detta yttrande icke annat kunnat än förekomma mig lika owäntadt, som tilläfventyrs mindre wal eftertänkt; kan man wäl föreställa sig, att ibland de nu församlade Nationens Fullmägtige, någon finnes af sa mycken kallsinnighet för det allmänna bästa, att den icke wid Sakernas beredande tagit åtminstone en allman kännedom om de under 1809 och 1810 arens Riksdag inträffade förändringar och deras Historia?
För min del kan jag åtminstone icke förena sadant med mina begrepp om nu warande Riksdagsman, och ännu mer, hwarföre stall man förmoda en fattad 3O84 Den zo Julik. fördom emot förra Ständers Beslut.
Mi aro ju Representanter af samma Fojk som da, wi erkänna icke eller nu, andre afsigter äa allmänt wäl, lika sa lilet som någon skulle enS »vaga att påbörda sadant förra Stander.
Nej! ma öfvertygelse och sanning endast blifwa de »verkande medel och de enda grunderne för ärendets afgörande; och matte alla anledningar, till nya fördomar »varsamt undanrödjas.
— Med »nycken högaktning erkänner jag, att Riksens Ständer wid ofwannämnde Riksdag införde manga bade wigtiga och nyttiga admmistrationsgrunder, men Iikwä'1 kan erfarenheten wid jemnförelse emellan nyare och älldre förhållanden redan hofwa hunnit afgöra, att icke allt gammalt ar odugligt, och att af det nya äfwen något kan finnas som fordrar rättelse, utan alt man bör hänföra sadant till något stag af fördom.
Uti Ekonomiska och administrativa ämnen, i synnerhet gäller ofta erfarenhetens
Lära mera an de »vackraste Theorien, och hwarje i arenders kännedom bewandrad
Man, rader till »varsamhet och ett försigtigt framskridande af nya grundsatser.
Ständer, enär de 1809 sammankommo, möttes af de mörkaste utsigter, de största bekymmer i allt hwad som angick
Rikets financerBetagom dem icke den rättwisa, att de pa ett kraftigt sätt förenade sig till Statens understöd och upprätthållande.
Deras anslag utmärktes icke af någon olampelig och ofta ssadelig sparsamhet; »nen om deremot, uti medlen till utgörande af hwad som bewilljades, säkerheten i beräkning synes hafwa fatt sta tillbaka för hwad man kallade billighet i grunder, och lätthet i uppbärandet, sa bör detta beskadas med det billiga omdöme svin menjkiiga kunskapers otill - Den zo Julli. »s8s »äcklighet ofta förtjcnar; emedlertid ligga nu följderna för hwarS »nans ögon.
Ständer beslutade en Bewillning af 2 och en half Million R:dlr.
Efter alla hittills kända anledningar brister häruti, »vid innewarande arS stut eller för arén »8 »o, n och 12 en Summa af omkring 2 Millioner N:dlr; hwilken Staren icke kan umbära.
Nödwändighetens stränga kraf fordrar, att först söka utwägar till fyllande af denna brist.
Sökom »vidare fyllnaden i den Million R:dlr ärligen, som Riksens Ständer wid Riksdagen ae »809 och >8»o högcideligen bewilljade Konungen till Rikets forswar, men hwaruti likwäl wid skeende upphämtnlng af särskilldte deras anslag, äfwen derest Bewillningen utgatt till det beräknade fulla beloppet af 2 och en half Million R:dlr, anda en brist uppstått af 2oo,oo*> R:dlr ärligen.
Det bewises häriacnom, att endast felstagne Nesultater ernot hwad af förra Riksens Ständer blifwit paräknadt och anwist, försatt nu »varande Riksens Ständer i bekymmer, att icke allenast finna medel till de förstnämnde 2 Millioner pa en gang, utan afwen till flera Hundrade Tusende Riksdaler deröfwer ärligen, för att derefter kunna fullborda den financiela byggnad Riksens Ständer genom deras positiva bewilljanden och beräknanden, ansago genom deras tagne Författningar wara färdig och inredd ifrån in-o ars början; och laggom härtill, att med en til! flerfalldigt belopp uppdrifwen Vranwinsbränning, Staten likwäl de sednare arén erhållit mindre inkomst, än för den förut tillatne Husbehofsbränning^ influtit, hwilken dock agde den förtjenstcn, att genom mindre consumtion af säd, åtminstone spara nagra Kappar äfwen at Krono-Utskylderne.
I se8Z Den zc> Julis.
I denna bekymmersamma ställning, och förakt endast komma till hwad i8lo ars Stat borde hofwa wisat, uppstår en ytterligare angelägenhet as'en mognaste eftertanka wid alla anwändbara beskattningSsätt, som i afseende pä de nya utgifter Statens upprätthållande och omständigheternas twäng fordrat, Konungen nu äskadt och Riksens Stander för största delen äfrven redan bewilljat.
Konungens osparda omsorg och ömma omtanke söv Sina trogne Undersåtare, wisar sig äswen t den inskränkning, inom hwilken de nya behofwen bliftvit Mmäldke, i en tid da Nationerna nödgas anstränga sina sista krafter, och förstörelsen med häftighet wisar sig pä alla sidor omkring osi.
Huru angeläget är wäl da icke alt i en sadan ställning gifwa säkerhet ät det som bewilftas och anstä§.
I annat fall stall Regeringen i alla angelägna ärender, som för Landets wäl kunna påtänkas, tillbaka hallas af uppkomne brister i de anwiste Summor.
Konungen skulle ater se sig föranläten samla omkring Sig Sitt Folks Fullmägtige, för att rätta berakningarne samt Landet päföras dryga vmkostningar, och Staten »vidkännas tillökade utgifter, som ifrån sädane sammankomster äro ostilljaktige.
Matte wi da owillkorligen erkänna angelägenheten ak ofelbara beräkningar, sä wida det star i mensklig magt att förekomma de felagtige.
Harwid ingar den betraktelse, hwilken Summa kan wäl, genom det jag will kalla Tarerad Bewillning utgöras?
Sadant blir ett föremal för Riksens Ständers pröfning, och derwid uppstår den fraga: hwarföre hafwa alla andra Länder wid ökade Stats, behof warit föranlätne afskaffa de BeKallningssält som kostar sa 4 procent wid uppba ran - Den Zo Julik. 2037 randel, för att antaga dem som kostat 18 till 20.
Jo! as ingen annan orsak än, att med de förre kunde Folket oagtadt den ringare Uppbördskostnaden, icke »'göra hälften af hwad som genom de sednare blifwit möjeligr att winna.
Det första willkoret är alltid, hwad s m med denna möjelighet är förenligt eller icke; I ordningen kommer sedan', att ibland de möjeliga utsöka de mäst- anwändbara.
Wid minsta eftersinnande stall man lätt finna, att i ett folksattigc Land såsom Swerige, der twenne frista armar utgöra förnämsta egendomen, hallst ardetsförmagan är oberoende af alla pris och willkor, och bestämmer sjelf sitt warde, stall ett Bestattningssätk, som småningom träffar arbetsförmågan, uti ett billigt förhållande till den derigenom wundna förtjensten, hafwa företräde framför alla andra.
— Lägger man härtill hwad erfarenheten synes bestyrka, att Nationen allmänneligen icke har det sakraste anlag till hushållning, att Folket sällan tänker pa att samla hwad man för sjukdomens och vrklöshetens dagar kallar en tärevenning, och sällan ar bekymrad för tillgång att betala Krono, Utstyllderne, sa fragas med skäl, om det anses för sannolikt, att kunna pa en gang uttaga en dryg palaga af den skattskylldige. — Den Daga-Karl som af 32 si. i dagelig arbetsförtjenst pä zoo arbetsdagar, med lätthet kan utgöra Z-:dra penningen, eller en stilling om dagen till Staten, har han wanligtwis sparat zos si. eller 6 R:dlk rr si., att sammanlagde, wara tillgängelige pä en gäng wid Uppbördsstämma»?
Jag wädjar med trygghet till deras yttrande, som i desia ärender äga erfarenhet.
De grunder pä hwilka den nu gällande Bewillnings-Stadgan hwiiar, hafwa icke hunnit längre, 2o88 Den 29 Julli. gre, som förut är anmärkt, än att ett deficit uppkommit i Producten af omkring 600,022 R:d!r ärligen.
Om man uppmärksamt undersöker hwad som efter samma plan möjeligen kunde tillökas, eller genom rättelse i werkställigheten minnas, sa will jag med den säkerhet jag alltid ställer till ett absolut willtor, wid beräkningen, antaga att 2 ock en half Million R:dlr bär, genom hwad man kallar Allmän Bewillning, utgå.
Utan twiswel blifwer den för mänga tryckande, men rätt werkställd, stall den ej öfwergä de Skattdragandes förmäga.