Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ba nco fuTIrn äg t iees ullå • o O tande; och hvad beträffar förra punkten i densamma, så emedan en anstalt att, genom inskränkning på förhand af Bankens sedel-utvexling, verka till ett liksom nödtvunget spridande af Provincial- och Actie-Bankers sedlar, de der ej för mynt i Riket erkännas, icke synes stå val tillsammans med det bibehållna stadgandet i Regeringsformens 72 §., enligt hvilket Rikets Ständer allena ega rätt att, genom Banken, utgifva sedlar, sorn för mynt i Riket må erkännas, hvarmedelst landets invånare erhållit ett 1 sjelfva samhälls-contractet grundadt anspråk, att dessa sedlar af Rikets Ständers Bank, i vexlings- och utbytesväg, dem tillhandahållas, i nion af rörelsens Behof, och hvarå en ytterligare bekräftelse är gifven i 3 §. af i83o års Mynthestämnings-Lag; samt derförulan en Bank, sorn genom Lag blifvit förpligtad att städse vid anfordran inlösa dess ^gne sedlar med hardt mynt, genom den föreslagne anstalten, kunde, enligt sakens natur, någon gång försättas i ganska äfventyrlig ställning, anser sig Utskottet ej kunna understödja Molionairens förslag i denna del.
Vidkommande den senare punkten, så, enär den föreslagna anstalten för inlösen af Provincial- och Actie-Eankers sedlar icke heller kan i grunden Betraktas annorlunda , än såsom ett opererande från det allmännas sida, att åt dylika Bankers papper bereda en högre grad af credit och gångbarhet, än dessa Banker sjelfve, genom klok och omsorgsfu'1 förvaltning, äro i tillfälle att sig förskaffa, hvilket kunde blifva nog kostsamt och betungande, i händelse Staten deiigenom äfven skulle anses på något sätt förbunden, att förtroendet framgent underhålla, och, i motsatt fall, åter synes vara mindre välbetänkt, om ej rent af förkasteligt, samt för öfrigt dels ett af de föreslagna sätten, att vid inlösningen till vägagå, synes hafva ganska mycken likhet med den af Rikets Ständer vid innevarande Riksdag bestämda ordning för så kallade Cassa-Creditivs beviljande från Banken, men Rikets Ständer, medelst omröstning i förstärkt Utskott, förklarat sådane Pi ivat-Banker, som ej i större scala befatta sigsmed belåning af spanmål, oberättigade att Cassa-Creditiv erhålla, dels det af Motionairen i sista rummet uppgifne sätt för tillämpning af dess förslag,— hvilket sätt egentligen så till vida skil jer sig från den form och de vilkor, hvarunder assignering på Banken, enligt Rikets Ständers redan fattade Beslut, får ega rum, att de insatta fonderne borde icke blott för beloppet af utställde invisningar utan äfven för andre löpande sedlar kunna medtagas, skulle, efter Utskottets omdöme, på ett märkligt sätt förminska invisningshafvares trygghet, —ytterst försvåra om icke tillintetgöra möjligheten för Provincial- ooh Aclie-Bankerne, att kunna be^ B ane o-Ut skottets Betänkande N:o g8. 3 slämma deras assignering i förhållande till insalt fond, och, oaktadt sorgfälligaste uppmärksamhet, freda sig mot invisningars oförmodade cassation, samt medföra flerfaldiga olägenheter och äfventyr för Riks-Banken, då densamma svårligen skulle kunna finna utväg, eller ens medhinna, att med någon tillförlitlighet pröfva, huruvida Provincial- och Actie-Bankers, i mängd utgifne, löpande småsedlar tilläfventyrs blifvit föremål för förfalskning, kan Utskottet ej heller i denna del biträda Motionairens åsigt.
Till följd hvaraf och då Utskottet deremot icke betviflar, alt, om Provincial- och Actie-Banker så ordnas och förvaltas, att de förtjena och tillvinna sig allmänhetens förtroende, deras sedelutgifning skall, utan något tvingande medel, kunna, i naturlig väg, ansenligen ökas och ej obetydligt bidraga itt minska allmänhetens behof och efterfrågan af Riks-Bankens myntrepresentativ, hvilket förhållande Bankens Styrelse ej kan ega skäl att söka på något sätt hämma eller motverka, finner Utskottet, lika med Bancofullmägtige, sig föranlåtet alt tillstyrka afsiag å Herr Grefve Frölichs ifrågavarande motion.
Stockholm den 11 Februarii i835.
]\T:o 98.
Antom till Exp.-Utsk. den 14 Febr. i835.
Betänkande, i anledning af Herr Rosenblads motion, med förslag till reglementarisk aföreskrifter, angående sedelstockens framtida beräkning.
Ifrån Höglotl.
Riclderskapet och Adeln har Utskottet fått emottaga en af Herr Rosenblad, Bernhardj den 1 1 October sistlidet år afgifven motion, lydande som följer: ”Med Högloft.
Pudd. och Adelns tillstånd anhåller jag att få framställa någre förslag, rörande det blifvande BancoReglementet: 1:0 Bestämmelserna, rörande beräkning af sedelstocken.
Då det af Högloft.
Utskottet föreslagna och sedermera godkända förslag, rörande beräkning af sedelstocken, hos Ridd. och Adeln förevar lill pröfning, anmärkte jag, alt redaclionen, långt ifrån att undanröja de ol i - ka begrepp om hvad med sedelstock i Bancostil törstodes, som sedan sista Riksdag förekommit, skulle framkalla ännu större skiljaktigheter och, bok - 4 BanCo-Utshottets Betänkande N:o g8. stafligen tolkadt, förena beräkningen med större svårigheter och arbete än som vore förenligt med nödvändigheten för Banco-Styrelsen att på dagen kunna beräkna sedelstocken.
Rigtigheten af denna anmärkning bar redan visat sig vid första tilllämpningen.
Då Fullmägtige nemligen skulle bestämma interimistiska uppställningen af de rapporter, som hvarje vecka komma att lill Fullmägtige aflemnas, beslöt majoriteten att såsom sedelstock skulle beräknas, utom verkligen utelöpande sedlar och i Vexel-Banken på räkningar innestående depositioner, outtagna återstoden af de diverse Verk beviljade Creditiv.
Då detta, enligt min åsigt, står i rak strid med ordalydelsen af Rikets Ständers beslut och i betydlig rnon skulle rubba de förhållanden, som varit afsedda vid fattandet af dessa beslut, anser jag mig böra undersöka, hvad verkligen den af Rikets Ständer beslutade definition på sedelstock bestämmer, och i öfverensstämmelse med resultaten af denna undersökning föreslå redactionsförslag för det blifvande Reglementet.
Ofvannämnde beslut lyder som följer : ”Med sedelstock bör förstås alla Bankens förf albia skulder, ”deri inberäknade så väl depositioner i allmänhet, och den på ”serskilda deposit-räkningar i Vexel-Banken insatte fond, motsvarande beloppet af utelöpande Riksgäldssedlar, sorn Bankens egna ”utelöpande sedlar, dock med afdrag af dels de förskott, hvilka ”blifvit från Banken utlemnade, till invexling af förslitna smärre ”sedlar i landsorterna, dels sådana transportsedlar, hvilka såsom ”otydliga icke kunnat under sina numror afFöras, utan i stället ”blifvit af Låne-Banken infriade, dels ock metalliska värdet af de ”utelöpande från Riksgälds-Contoret utgifne kopparskiljemynls”polletterna.
” Häraf finner man sålunda, att Utskottets af Rikets Ständer bifallna förslag afsett att med ordet sedelstock uttrycka begreppet Bankens förfallna skulder, med den förklaring och de undantag, som senare delen af sjelfva förslaget innehåller.
Om man icke fäster uppmärksamhet på denna förklaring af uttrycket: alla förfallna skulder skulle, bokstafligen tolkadt, derunder förstås äfven Låne-Bankens förfallna skulder.
Att detta likväl icke varit meningen, visar uttryckligen Utskottets Utlåtande i ingressen till Betänkandet N:o 16, till svar å gjorde anmärkningar, sid. 35, så lydande: ”Bland de anmärkningar, sorn blifvit framställda emot Utskottets beräkning af sedelstocken, Banco-Utskotteis Betänkande N:o g8. 5 ”förekommer försl den, att sedelstockens beräkning härigenom skulle försvåras, helst uti Vexel-Bancoskulden inbegripas ej mindre alla i Låne"Banken deponerade summor, utan äfven alla Låne-Bankens förfallna capital och ränteskulder; men då, efter Utskottets åsigt, Bankens förfallna ”ränteskulder för dagen, hvilka mer än fullkomligt motsvaras af dess ”räntef ordringar j icke behöfva att iakttagas vid de beräkningar, Banco”Styrelsen vid hvarje serskildt tillfälle kan finna nödigt uppgöra, till utrö"nande af föihållandet emellan reela fonden och sedelstocken, anser Ut”skoltet verkan af denna anmärkning förfalla.”
Då denna verkan icke kunde förfalla, i händelse nämnde ränteskulder verkligen skulle inberäknas, torde det få antagas för afgjordt, att Utskottet, genom att till orden: alta Bankens för fallna skulder j, lägga ett uppräknande af hvad deri inbegripes, undantagit sådana poster, som dervid icke blifvit uppräknade.
För det fäll, att man likväl af bokstafven, i motsats mot hvad sjelfva det Utlåtande, som framställt förslaget, lill försvar derföie anfört, ville anse vara afgjordt, att Låne-Bankens förfallna skulder borde också under sedelstocken inberäknas, vill jag, med ledning af det sista bokslutet (för år i832) göra en analys af de poster, på hvilka tillämpning skulle kunna komma i fråga.
Dessa äro: a) Utelöpande räntebärande skuldförbindelsersom kunna delas i före år i83o upptagna lån, och den sedermera gjorda upplåningen för Handels-Disconten.
Å de förra ske sällan uppsägning.
Den år i83a skedda inlösen (till ett belopp af 22,^5o R:dr 20 sk., utom mot fordringar afskrifna poster) öfverstiger hvad under liela föregående tiden af omkring 20 år blifvit uttaget, och kan anses motsvara verkan af den vid sista Riksdagen minskade förmonen i belåningsvilkor af dessa fordringar.
I alla fall lära aldrig uppsagda capital lemnats oultagna öfver fÖrfallodagen.
För upplåningen för Handels-Disconten finnes alltid tillgång för förjallna uppsagda fordringar på den serskilda fonden i VexelBanken, (med några få undantag, då Låne-Banken på ganska kort tid biträdt med smärre förskott.) b) Upplupna outtagna räntor.
Dessa utgjorde vid årets slut tillsammans 37,978 R:dr 33 sk. 6 r., inberäknade å upplåningen för Handels-Disconten 11,658 R:dr 1 sk. 6 r., för hvilka mer än dubbel fond var afsatt på serskild räkning i Vexel-Banken.
Till hvad Utskottet sjelf yttrat mot denna posts inberäkning i sedelstocken, 6 B anco-Ut skottets Betänkande N:o gS. vill jag endast lägga, att vid samma års slut Bankens upplupna obetalda räntefordringar utgjorde 140,214 R:dr 4° sk-, och uppgörandet hvarje veeka af Bankens för dagen upplupna och ännu mer af dess förfallna räntefordringar skulle, om den vore möjlig, åtminstone fordra en personal och sålunda en kostnad, som visserligen icke motsvarades af vigten af en sådan uträkning. c) Utelöpande invisningar och attester j bestående af Låne-Bankens in visningar på dess Cassör och på Vexel-Banken, samt deras attester för gjorda insättningar för Låne-Banken (^20,58c) R:dr 4 sk.), Låne-Bankens invisningar på Yexel-Banco-räkningen N:o 3 (yäntemedel för upplåning för Handels-Disconten) 65 R:dr 00 sk. och Riksgälds-Contorets realisations-invisningar 35 R:dr 2 sk. 8 r.
Denna titel kommer troligen att minskas, sedan Låne-Bankens serskilda Cassör numera upphört; men för öfrigt, om man ej skulle anse besväret af dagliga eller åtminstone vecko-uppgifter öfverstiga vigten att kunna inberäkna dessa små summor bland sedelstocken, äro dessa papper visserligen till sin natur att anse lika med utelöpande sedlar. d) Innestående medel (^Depositioner) bestående af: 1:0
Aldre öfverhetalningar m. m., öfverlemnade till Bancostatens Enkecassa 544o R:dr 26 sk. 4 r- Då för dessa gamla skuldposter, lill hvilka på längre tid ingen egare anmält sig, Enkecassan är skyldig att, om något uttagande skulle ega rum, detsamma genast ersätta, torde denna post anses tillhöra dem, hvilka ej behöfva afses vid beräknandet af Bankens förfallna skulder. 2:0 Bötesmedel, till användande för de fattiga, R:dr 1478 : 4°- 2- Då större delen af denna fond, under många år hopspard, numera af BancoStyrelsen blifvit uttagen ur Låne-Banken och gjord räntebärande samt årsinkomsten aldrig understigit årsulgiflen, torde äfven denna lilla post ej behöfva öka besväret för uppgifterna vid beräkningen af sedelstocken. 3:o
Auctionsöfverskott på försålde guld- och silfverpanter ^226: 18. 8. 4:o Auctions-expenser . . . . 20: 16. — 5:o
Umgälder vid försäljning af förfallna guld- och silfverpanter 4o5: 4^. 10. 6:0 Innehållning å Banco-Statens löner i3^6: 16. 11.
Om man skulle anse vigtigt , alt dessa småsummor, hvars belopp föga omvexlar, inberäknas bland förfallna skulder, kan detta lättast vinnas, Banco-Utskottets Betänkande N:o q8. 7 om Låne-Banken för hvar och en af dem öppnar serskild räkning i Vexel-Banken. ■7:0 Behållning på Fullmägtiges depositionsräkning N:o 2 6317: 44- — Större delen af denna behållning, som vid årets slut troligen nedgår till omkring 5g5o R:dr, är uttagen ur Låne-Banken och gjord räntebärande.
För den återstående lilla summan kan samma åtgärd vidtagas, som för posterna 1 — 6. 8:0 Kongl.
Slats-Contoret till silfverköp såsom ersättning för lyftade pia ärar 42,120 R:dr 4 sk- 11 r.
Då denna balancering endast derför egt rum, alt ingen liqvid kunnat verkställas, innan man kände till hvad pris afföringen kunde beräknas, men ingen rätt till återlyftning funnits, och sjelfva förhållandet efter realisationen ej mera kan ifrågakomma, så kan en dylik post ej mera blifva föremål för upptagande bland Bankens förfall na skulder. cpo Kongl.
Slats-Contoret för inlemnadt kopparskiljemynt R:dr 35p7: 45. — 10:0 Kongl. Myntet för dito ......
, „ 3833: 16. —■ 11:0
Behållning på serskilda deposit-räkningar för insättning och återuttagande af guld och silfver . . , „ 50,3^3: 5. 4- Sedan realisationens början har denna post i både credit och debet försvunnit, samt kan sålunda ej komma under öfvervägande. 12:0 Afsatt reservfond för Bankens upplåning till discontering fér handeln och den större rörelsen 2 2,rj55 R:dr 8 sk.
Då denna posts uppförande endast är en räkenskapsform och fordran tillhör Banken sjelf, som i annan form godtgjort creditiven för denna rörelse, kan densamma ej här komma under öfvervägande.
Af denna undersökning finner man, att samtlige de Låne-Bankens förfallna skulder, som skulle kunna komma i fråga, alt bland sedelstocken inberäknas, äro till sitt belopp för obetydliga, för att behöfva tagas i beräkning vid bestämmandet af en sedelstock, hvars belopp uppgår till några och 3o millioner; att de mer än motsvaras af Bankens egna förfallna fordringar och dessutom för en del af dem serskilda inlösningsfonder blifvit afsatle, — att deras intagande i de beräkningar, sorn Banco-Styrelsen hvarje vecka måste låta uppgöra öfver sedelstocken, skulle fordra en möda och sålunda i ökad personal föranleda en ganska betydlig, för Banken onyt - 8 Banco- Utslcottets Betänkande N:c g8. tig kostnad.
Jag tillstyrker derföre, med ledning af livad Utskottet Q. c,) sjelf yttrat, att i reglementariska uppställningen sedelstockens beräkning må inskränkas till den utelöpande sedelstocken, i Yexel-Banken deponerade summor och de af eller på denna ([och framdeles Cassan) utställda invisningar och attester.
Men skulle ej detta mitt förslag godkännas, anser jag, till undvikande af kostsamma beräkningar, att en viss summa, öfversligande alla de, som kunde komma i fråga, antoges såsom motsvarande
LåneBankens förfallna skulder ([äfven om denna summa upptoges till t. ex. 5o,ooo R:dr, vida öfverstigande det sannolika maximum af ifrågavarande poster, är den för obetydlig att kunna menligt inverka på sedelstockens beräkning).
Men en i detta hänseende vigtigare fråga, som fordrar bestämd föreskrift i det blifvande Reglementet, har uppkommit genom af Fullmägtige, efter fattandet af Rikets Ständers beslut om sedelstockens beräkning, vid tagna förändringar vid bokföringen af creditiv-räkningarna i Yexel-Banken.
Hitintills har bokföringen tillgått på sådant sätt, alt de Verk, som egt dessa Creditiv, fått under hvarje halft år på dem assignera och på sina vederbörliga räkningar blifvit för uppvisade assignationer debiterade, då vid hvarje halft års slut det öfverskjutande debet blifvit Låne-Banken påförd ([för att i dess böcker iakttagas).
Numera hafva Fullmägtige beslutat den förändring, att med den i i denna månad för hvarje af dessa Creditiv en serskild räkning blifvit i Yexel-Banken öppnad, hvilken såsom behållning påförts hvad som nämnde dag varit å creditivheloppet outtaget.
Nu uppslår härigenom den frågan: skola de behållningar, dessa räkningar uppvisa, inberähnas, ([på sätt Fullmägtiges majoritet provisoriskt beslutit) bland de depositioner, som, enligt Rikets Ständers beslut, utgöra en beståndsdel af sedelstocken?
Till skäl för ett jakande svar kan anföras: ”att, då lika så väl å behållningarne å creditiv-räkningarne, som å dem för verkligen deponerade summor, anvisningar kunna utgifvas, hvilka inlösas med sedlar, samma skäl finnas att inberäkna så väl de förra som de senare i sedelstocken, äfvensom att Fullmägtige måste taga denna sedelstockens möjliga förökning lika väl i beräkning, sorn hvarje annan, vid vidtagandet af de åtgärder, som kunna erfordras för att bibehålla sedelstocken inom de gränser, sorn gifna föreskrifter eller klokheten bjuda.” Häremot förekomma: 1:0
Hör till Banco-Utskottets Betänkande N:o 98.
Den 4 Octi Bankens Sedelstock.
Riksgälds-Sedelfonden 5,947,156 2 4 8 Obegagnade Creditiv .- För Riksgälds-Contoret 814,947 2 2 Banco-Disconten . 211,913 I 5 Götheborgs Låne-Contor Malmö Låne-Contor 37,816 58,750 44 9 Commerce-Collegium Jern-Contoret .... 102,018 57,290 46 6 < 7,229,892 18 6 Upplånings-Räkningen 2,252 6 1 Öfrige Depositions - Räkningar, tillhopa med samtlige Sedel-balancerne , Du- cater „ . . . . . 22i8: io5*. 27,722,924 26 6 Låne-Banksrräkningens saldo Afgårr Beloppet af Vexlingsfö r skott till Landsorterne „
Inlöste Sedlar, som ej kunnat å sine räkningar afföra» .
Metalliska värdet i Riksgälds-Contorels KopparPolletter - 48,500 8,654 56,684 15 A5 1 o Ducatcr. 2218: io54.
Riksdaler Banco. 34,955,069 113,839 Återstoden utgör Tillägges:
Förfallen skuld för uppsagde Obligationer i Låne Banken . 3^50:
Men som till största delen motsvaras af ofvanstående behållning på Upplånings-räkningen 2252: 6, r.
Så att endast behöfver tilläggas Bankens Sedelstock, i enlighet med de af Rikets Ständer utstakade grunder 2218: io5f 34,841,229 2218: 1 o5|. 1,497 34,842,727 Bihang till R.
St, Prot. 1831 och 1835. 6de Sami, i;sta Afd. %'dra Band, Tt-.de 4> 3i 11 11 io 1834.
Bankens Guld- och Si Ifver-tillgå tig. a) Myntadt, gångbart:
I Större General-Cassan Mindre D:o D:o Special-Cassan 1. n n 2 n n 3. n n 4. 5. n n 6. n n 7. Bucater. 3500 1050 10 Riksdaler Silfver-Specie efter Myntordningen af 1770. af 1830. 794,465 4,500 16 2,167,500 185,700 JO c) •0 e) Summa Svenskt afhyst Mynt (28 st. metallplåtar) å 3a sk. silfver Utländskt Mynt ....
Omyntadt .....
IIos Kongl.
Myntet liggande *) 4560 820 8 431 798,965! 16 2,353,200 3,152,165 18 16 3: 2,510,556 3q 28 i5 785,041 110,501 Bankens Guld- och Silfver tillgång *) Kongl.
Myntet, i enlighet med dess Mynt-attester . . 84,064: 45. 7. Enligt H:rr Bancofullmägtiges Resolution af d. 0 Junii 1833, ntleinnadt till Myntproberaren för anställande af försök 91: 33. 3.
Mot Interims - Qvittencer till dess fullständig Mynt-attest kan blifva; meddelad . . 26,344: 32. 9. 5388 4
Su - sannna- ofvanupptagne Silfv.
Rdr 110,501: 15. 7. I Bankens ego finnes, dessutom:
Kopparskiljemynt
. utgörande efter gångbart värde Enligt Myntbestämningsgrunden motsvarande . 6,558,283 36 38,633 16 14,487)24'- Yidi G.
Helsihgiusi.
Barico-Utskotlets Betänkande N'.o gS. g 9 1:0 att det ingalunda är alldeles samma förhållande i afseende på lättheten att kunna föranleda den verkliga utelöpande sedelstockens förökning med behållningarne å creditiv-räk\iingarne och å dem för deponerade medel; ty Banken kan i ingen händelse, utan alt försättas i concurstiilstånd, inställa ullagningarne å de senare, då den deremot har denna rättighet i afseende på de förra.
(Af nu befintliga creditiv-räkningar eger Banken bestämdt denna rättighet, i afseende på discont-creditiv-en (genom rättigheten att kunna minska lånerörelsen, om det mot förmodan skulle af behofvet påkallas), och creditivet för Riksgälds-Contoret, äfvensom så väl vilkoret för uppsägelsen af detta (J. sista rummet och sedan andra utvägar blifvit begagnade), sorn rättigheten till lånerörelsens minskning , hvarunder dessa crediliv obestridligen höra, synes antyda lika rättighet för de öfriga;) 2:0 att den ovilkorliga skyldighet, som åligger Banco-Styrelsen alt taga i beräkning de inverkningar på den verkligen utelöpande sedelstocken, stom utlagningar å creditiv-räkningarne kunna medföra, är lika stor, i afseende på hvarje annan del af Bankens rörelse, som härpå kan inflyta (t. ex. uppsägande af capital-lån o. s. v.); att i afseende på ingendera klokheten och egna omdömet kan ersättas af siffror; att, då (på sätt bifogade formulaire öfver de nu beslutade veckorapporter utvisar) det är lätt för Fullmäglige att känna de förändringar, dessa räkningar undergå, det bör i detta fall ej mera än i andra vara svårt för Fullmägtige att bedöma orsakerna och de åtgärder, de kunna påkalla.
Då jag för min del således vågar tro skälen för inberäkniagen af crediliv-behållningarne vara undanröjde, får jag nu auföra dem, som lala deremot.
Dessa äro: 1 :o att en sådan inberäkning står i rak strid med Rikets Ständers beslut.
På sätt jag ofvanföre fullständigare anfört, innehåller detta, att ”med sedelstock bör förstås alla Bankens förfallna skulder, deri inberäknade så väl depositioner i allmänhet och den på serskild depositräkning i ”Vexel-Bänken insalta fond, motsvarande beloppet af utelöpande Riksgälds”sedlar, som Bankens egne utelöpande sedlar, dock med afdrag —- — — ”polletterna.”
Låtom oss nu betrakta, huruvida ifrågavarande behållningar kunna efler denna bestämmelse hänföras nnder sedelstocken, ehvad man afsei den Bihang till R.
Prat. 1334 och 1835. 6-te Sami. 1 :sta Afd. 2-dra Band. 2 27.de IO Banco-Ulskottets Betänkande N:o g8. allmänne satsen (alla Bankens förfallna skulder) eller de uppräknade beståndsdelarne.
I förra fallet kan, efter klart språkbruk, aldrig under Bankens Jörj allna skulder räknas annat än skuld, som är förfallen, och således ingalunda poster, som, i samma Ögonblick de tillkomma, utgöra en Bankens fordran, det vill säga, just motsatsen af skuld.
I senare fallet skulle de tillhöra någon af följande (i beslutet uppräknade) cathegorier. a) Depositioner i allmänhet; b) Den på serskild depositräkning i Vexel-B anken insatta fond , motsvarande beloppet af utelöpande Riksgäldssedlar; eiler c) Bankens egna utelöpande sedlar.
Att ifrågavarande behållningar icke kunna anses tillhöra de bägge sistnämnda cathegorierna, lärer icke behöfva bevisas.
Lika litet lära de, utan den mest godtyckliga tolkning, kunna räknas bland depositioner i allmänhet, då aldrig för dem någon valuta i Banken blifvit deponerad, och de, när Utskottets förslag afgafs och Riks-Ståndens beslut fattades, hvarken i Vexel- eller Låne-Bankens böcker någonsin varit upptagna eller ifrågasatta att upptagas, ehuru de creditiv, å hvilka tillämpningen nu skett, till en del med större rättigheter, än efter dessa beslut, redan förut funnos, och sålunda, om man velat inberäkna dem i sedelstocken, man visserligen icke lärer underlåtit att specielt uppräkna dem.
Men utom att man för förklaringen af ordet depositioner i allmänhet (till skilnad från den deponerade serskilda fonden för Riksgäldssedlarnes af Banken öfvertagna inlösen) finner lätt claven i alla de från Fullmägtige, Revisorer och Utskottet utgående ofliciela handlingar, som rört de olika meningarne inom Banco-Styrelsen, rörande sedelstockens beräkning efter sista Ständers beslut, och i hvilka härmed betecknas allmänna och enskilda Verks och personers i Vexel-Banken på löpande räkning insatte (deponerade) och outtagna medel, innehålla sjelfva Ständernas senast fattade beslut, i anledning af en annan punkt af Utlåtandet N:o 16, ett bestämdt bevis, att man ej afsett att under sedelstocken inberäkna creditiv-behåilningarne, Rikets Ständer hafva nemi., i afseende på 22:a punkten, mom. a., 5:e satsen, beslutat: ”att alla å (de beviljade nya cassa-) creditiven dragna assignationer skola ”med görligaste första Banken aviseras, samt deras belopp inberäknas uti ”Banco-sedelstocken, så snart sådan avis ankommit.”
Detta stadgande, som grundar sig på den förutsättning, att troligen dessa assignationer komma att löpa i allmänna rörelsen såsom annat sedelmynt (hvilket ej är förhållandet med dem, som utställas å nu befintliga creditiv) skulle sakna all Banco-Utskottets Betänkande N:o g8. rimlig anledning, om hela creditiv-behållningen (således både för de utgifna och de ännu outgifna assignationer) skulle inberäknas i sedelstocken.