Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Bonde-Ståndet sig förenat, har blifvit föreslaget, att de socknar, inom hvilka fast skola ej kan inrättas, må befrias från skyldigheten att bygga skolhus, emot åtagande att hålla lämplige rum för de flyttbara skolorna; hvarjemte Olaus Ericsson från Götheborgs och Bohus Län påyrkat, att föreskriften om anskaffande af tjenliga rum för folkskolan icke må vara bindande för de socknars invånare, hvilka, i enlighet med motionärens förslag, kunde vilja begagna hemläsning för sina barns undervisning. s Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N.-o 4°- Hvad JVils Perssons förslag angar, så enär förenämnde Sladga innehåller att ”hvarje Skol District åligger anskaffa tjenliga rum för de folkskolor, som inom Districtet finnas eller blifva inrättadeoch denna föreskrift icke ålägger skol-districlet att bygga skolhus, utan endast att anskaffa och underhålla tjenliga rum för folkskolorne, dessa må blifva fasta eller flyttbara ; så synés å Nils Perssons förslag något vidare afseende icke böra fästas.
Och hvad angår Olaus Ericssons nyssberörde yrkande; så få Utskotten, med afseende å de allmänna åsigter Utskotten yttrat här ofvan under § 1, samt vid betraktande deraf, att folkskolan är en bildningsanstalt för alla inom skoi-district varande barn, vördsamt hemställa, att samma yrkande ej måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. § 4.
Beträffande de i denna § förekommande stadganden, hafva följande förändringar blifvit föreslagne: af Nils Pehrsson från Kronobergs
Län, att de församlingar, inom hvilka fast skola ej kunde inrättas, måtte befrias från skyldigheten att anskaffa bestämd bostad åt lärarne emot åtagande att hålla lämpliga rum dem tillhanda; af Niklas Nilsson, Olaus Ericsson m. fl., att, med upphäfvande af stadgandina i Usta, 2:dra och 3:dje morn., det måtte lemnäs församlingarne fritt att sjelfve eiler genom skolstyrelserna, jemte Socken-ombud, med Skollärarne öfverenskomma om dessas löne-vilkor, bostad m. m.; af Nils P.
Pettersson : att de föräldrar, som äskade en högre bildningsgrad för sitia barn, äfven borde betala högre afgifter till skolorne ; af Nils Pehrsson: att föreskriften för lärarne att meddela undervisning i trädplantering och trädgårdsskötsel måtte uteslutas, eller ock tillfälle öppnas för skollärare att derom inhemta nödig kännedom vid semiuarierne; af Olof Larsson: att, för den händelse de af honom föreslagna Byskolor komme att inrättas, byalagen sjelfve måtte få tillsätta lärare och bestämma deras lönevillkor; af Herr Prosten Lundblad och Lars Larsson från Gefleborgs Län : att ordet: ”skattskyldig” i 4;de mom. måtte utbytas mot orden: ”skattskyldig och inom mantals- och skaltskrifnings-åren varande;” af Stats- samt Allm. Bcsv.- och Ekon.-Utskollens Betänkande, N.o g af Herr Doctor Sandberg: att hvar och en inom socknen må, utan afgift, låta sina harn begagna undervisningen vid folk-skolan; samt att beloppet af lönerna för lärarne i de flyttbara mindre folkskolorna måtte kunna bestämmas genom öfverenskommelse.
Hvad nu först angår yrkandet, att det måtte åt församlingen öfverlemnas att med läraren i folkskolan sjelfve öfverenskomma om lönevillkoren; så befara Utskotten, att, i händelse sådant bifölles, det skulle på flera ställen inträffa, att vid skollärares tillsättande mera afseende fästades å besparing för församlingen, än å lärarnes behof, och alt således lönerne för dessa blefve mindre, än uti Stadgan föreskrifves.
Lärarens bergning är dock villkoret för att hos honom kunna påräkna duglighet, och det är ej tänkbart, att en till lärare skicklig person skall åtaga sig det ansvarsfulla lärarekallet, om han ej kan påräkna såsom lön derför åtminston så mycket, att lian deraf eger en tarflig utkomst.
Det bestämda minimum af lön är ej mera, än en statkarl på landet vanligen erhåller, och minskning deruti skulle otvifvelaktigt föranleda dertill, att man ej finge till lärare dugliga personer, hvarigenom åter ändamålet med folkskolorna skulle förfelas.
Utskotten få alltså afstyrka bifall till berörde yrkande.
Hvad Utskotten i detta hänseende yttrat, gäller dock endast de skollärare, som blifvit vederbörligen examinerade.
För de öfrige eller dem, som antagas för de flyttbara mindre skolorna, är i Stadgan något minimum af lön ej bestämdt, hvadan det jemväl ankommer på menigheterna sjelfva att med sådana lärare träffa öfverenskommelse om lönevilkoren.
Den framställning, som blifvit gjord, rörande aflöning för lärare i byskolor, derest sådane komma att inrättas, torde, med afseende å hvad Utskotten så väl här under denna §., som under § 1 yttrat, icke föranleda till något serskildt utlåtande.
Stadgandet, alt Skollärarne böra af församlingarna förses med tjenlig bostad, anse Utskotten böra oförändradt bibehållas.
Det är för hvar och en, och serdeles den, som är boende å landet, angeläget att ega ett eget hemvist.
Och man kan icke fordra, att en skollärare skall med nit sköta sitt vigtiga och ansvarsfulla kall, derest man icke ger honom egen bostad, Utskotten tillstyrka alltså, det förslaget, att de församlingar, inom hvilka fast skola ej kai inrättas, måtte befrias från skyldigheten att anskaffa bestämd bo< Bih, till R, St.
Vrot. 184S. 4 Sami. 2 A/d. 10 Haft. 2 •ro Stats- samt Allm.
Be v.- och Ekon.-Utskottens Betänkande> N.o Ro - stad åt iärarne, emot åtagande att hålla honom tillhanda lämpliga rum, måtte förfalla.
Herr Prosten Sandbergs förslag, alt barnen i församlingarne borde få begagna undervisningen i skolan, utan afgift, kunna Utskotten icke gilla.
Det synes vara ganska billigt, att hvarje fader eller moder, hvars barn begagnar undervisningen i folkskolan, gifver någon ersättning till den, som meddelar denna undervisning, synnerligen då man tager i betraktande, att de verkligt fattige eiler de, hvilka icke ega tillgång att bekosta barnens kläder och underhåll vid skolan, till följd af 8;de §;s 4:de morn,, böra genom församlingens fattigvård härutinnan understödjas.
Dessutom och så vidt erfarenheten gifver vid handen, torde i allmänhet noggrannare tillsyn, att barnen ordentligt begagna undervisningen, ega rum, derest någon afgift derföre erlägges, än i motsatt fall.
Af dessa anledningar tillstyrka Utskotten, att Herr Doctor Sandbergs förslag måtte förfalla.
Och hvad angår det af Nils P.
Pettersson väckta förslag, att de föräldrar eller målsmän, som låta sina barn eller myndlingar inhemta '■'högre kunskaper” i skolan, måtte betala högre afgifter till läraren, än de öfrige; så torde sådant vara destomindre lämpligt, sorn det ganska säkert skulle blifva ett hinder för många, serdeles de fattige, att i skolan inhemta större kunskapsmått, än det minimum, som skollagen bestämmer.
Föreskriften skulle motverka ett framskridande i kunskaper, hvilket tvertom bör uppmuntras.
I anseende härtill få Utskotten hemställa, att Nils P.
Petterssons berörde förslag måtte förfalla.
I anledning af Nils Pehrssons yrkande, att föreskiften för lärare alt meddela undervisning i trädplantering och trädgårdsskötsel mätte uteslutas, få Utskotten endast anföra, att samma föreskrift icke innebär något ovillkorligt påbud, utan endast åsyftar, att, der sig göra låter, ett jordland ställes till lärarens disposition, på det lian må blifva i tillfälle att gifva undervisning i berörde ämnen.
Detta Nils Pehrssons yrkande torde alltså lemnäs utan vidare afseende.
Hvad angår förslaget, att i 4ide momentet af denna § ordet ”skattskyldig” måtte utbytas emot orden: ’’skattskyldig samt inom Mantalsoch Skattskrifnings åren varandehvarmed åsyftats, att de stadgade Skolafgilterne mätte erläggas jemväl af inom Socknen boende Sddater; så anse
Utskotten samma förslag vara öfverensstämmande med billighet och rättvisa.
Soldaten, synnerligen å landet, befinner sig nemligen i allmänhet uti Stals- samt Allm. Besv.-ock Ekon. -Usköttens Betänkande, N.o 4°' 1* en bättre ekonomisk belägenhet, än torparen och statkarlen, som dock enligt staclgan erlägger ifrågavarande afgift, och han bör således icke befrias från skyldigheten att bidraga medelst berörde afgifls erläggande till sina barns undervisning, — en befrielse, sorn, efter Utskottens tanka, endast bör tillkomma den fattige och medellöse. v Utskotten få således tillstyrka omförmälde förslag. § 5.
1 afseende å denna §, har Johan Petter Andersson anfört, alt, efter hans tanke, Seminarierne för Folk-Lärares bildande vore aldeles öfverflödiga och endast ledande till anställande af en ny Corps löntagande tjenstemän.
Det vore icke det rika kunskapsfört ådet» som bildade en person till en skicklig lärare.
Dertill fordrades en egen fallenhet, en förmåga alt sänka sig ned till barnets outvecklade begrepp, för att sedermera så småningom höja lärjungen med sig till fortgående bildning; och som skicklige Lärare nog stöde att erhålla Seminarierne förutan, har motionären föreslagit, att all fråga om deras inrättande måtte få förfalla.
Utskotten kunna så mycket mindre dela motionärens berörde åsigt, sorn framgången af folkskolorne hufvudsakligen beror på skickligeten och dugligheten hos de personer, som få det ansvarsfulla och vigtiga kall sig uppdraget; att meddela undervisningen i folkskolorne.
Det kan väl icke skäligen påslås, alt ett tillräckligt antal sådane Lärare för närvarande är att tillgå.
Tvertom gifver den dagliga erfarenheten vid handen, att brist på skicklige lärare hufvudsakligen utgjort och ännu utgör ett stort hinder för folkskolverkels ordnande inom församlingarne.
Af sådan anledning hemställa Utskotten* att Johan Petter Anderssons berörde förslag måtte förfalla. § 6.
Vid de uti denna § förekommande stadganden hafva anmärkningar förekommit: af Mauritz Sahlin m. fl., hvilka yrkat, dels alt socknemännen och Skol-Styrelserne målte vara berättigade att lill lärare i folkskolorne antaga de personer, sorn kunna förete tillförlitligt betyg af Presterskapet och SkolStyrelsen i församlingen om sin skicklighet att barna undervisningen besörja, och att således de, som till lärare antagas, icke ovilkorligen behöfva hafva genomgått Seminarium, eller ega insigt i alla de i denna § föreskrifna kun - 12 Slats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskoltens Betänkande } N‘.o 4<j skapsämnena; och dels att kungörelser om ledigheter till Skol-lärare-befattningar ej matie ovilkorligen höra i tidningarne införas; af Nils Pehrsson, som yrkat, att, i det fall lärare-lönerne komma alt bestämmas efter öfverenskommelse med Lärarne, 4:de mom. i denna § måtte förändras, så vidt som detsamma innehåller föreskrift om lönevilkor till förenade Klockare- och Skollärare-befattningar; af Jöns Månssonj hvilken föreslagit, att Pastor uti församlingarne måtte vid val till Skollärare ega att beräkna endast en embetsröst och för prestgården efter dess hemmantal; af Olof Larsson, som, i sammanhang med hvad han föreslagit angående byskolors inrättande, ansett Lärarne i sådane skolor böra af byalagen sjelfve tillsättas, sedan de inför Kyrkoherden och Skol-Directionen eller Sockennämnd visat sig ega kunskaper i följande ämnen:
Biblisk och Svenk Historia, något utförligare, Scand ina viens Geografi, Allmän Svensk Språklära, Enkel Regula de Tri och Bråk, Färdighet i Psalmodicons begagnande, och Correct handstil och nödig rättskrifning.
Dat förslag, som blifvit gjordt derom, att socknemännen och Skolstyrelsen må kunna antaga personer till lärare, ulan att de genomgått den i denna § föreskrifna examen, eller ega insigt i alla de deruti föreskrifna kunskapsämnena, kunna Ulskotten icke tillstyrka.
Folklärarekallet är af den vigt, att detsamma icke bör anförtros andra än dem, som visat sig ega dertill erforderlig skicklighet.
Om bedömandet häraf skulle öfverlemnas ensamt till menigheterne sjelfva, så skulle, i Utskottens tanka, lätteligen kunna inträffa, att personer sökte och erhöllo Folkläraretjenster, utan att de egde tillräcklig skicklighet och förmåga att i Folkskolan vederbörligen handhafva undervisningen, Staten bör dock ega full garanti derför, att icke andre personer antagas till lärare, än sådane, som kunna meddela det kunskapsmålt, Skolstadgan föreskrifver, *— ett vilkor, förutan hvilket de inrättade folkskolorne icke skulle komma att uppfylla det med dem åsyftade ändamål.
Utskotten, som derföre anse föreskrifterne uti denna §, rörande lärarnes kunskaper, böra oförändrade bibehållas, få alltså tillstyrka, att nämnde förslag mätte förfalla; äfvensom Utskotten anse det vara af vigt, alt stadgandet om Folklärare-ledighelers kungörande i de officiella Tidningarne jemväl bibehålies.
En a 11- jaaän kännedom om sådane ledigheter måste ovilkorligen verka derhän, att Stats- samt Allm.
Besv- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N-o 4°.
13 taflan uppstår, hvilket naturligtvis måste hafva till följd ett sträfvande efter ökade kunskaper hos dem, som egnat sig åt folklärare-kallet, helst denna §:s 2:dra mora. föreskrifver, alt på förslaget till en ledig lärarebefattning skola uppföras trenne af de dertill sökande i den ordning, de genom gudsfruktan, sedlighet, kunskaper och skicklighet att undervisa anses förtjenta att komma i åtanka.
Då Utskotten här ofvan afstyrkt Nils Perssons förslag, att lärarelönerne måtte få bestämmas efter öfverenskommelse emellan församlingarne och Lärarne; så få Utskotten jemväl afstyrka Nils PerssoTis riyssomförmälde yrkande om förändring uti denna §:s 4:de mom.
I anledning af Jöns Månssotis förslag, att Pastor uti församlingarne måtte vid val till Skollärare ega att beräkna endast en embelsröst; så anse Utskotten sig böra destoheldre afstyrka detta förslag och bibehållandet af det uti denna §:s 2:dra och 4:de mom. uti ifrågavarande hänseende meddelade föreskrifter, som Ordföranden uti Skolstyrelsen, enligt 2 §:s Usta morn., alltid är Kyrkoherden i församlingen eller den Prestman, som hans ställe företräder, samt lian bör vara mest i tillfälle alt närmare inse och pröfva förtjensten och skickligheteu hos de till ledige Folklärare-plalser sökande.
Hvad angår Olof Larssons hemställan, i afseende å kunskapsmåttet hos de Lärare, som skulle antagas uti de af honom föreslagne byskolor; så och med afseende å hvad Utskotten här ofvan under § 1 yttrat, samt enär, uti de mindre skolorne inom en församling, menigheterne sjelfve ega att utse Lärare, utan att dessa genomgått Seminarium; få Utskotten hemställa, att äfven detta förslag måtte få förfalla.
, §7; Förändringar uti denna § äro yrkade: af Olaus Ericsson, som ansett det böra tillåtas församlingarne att sjelfve bestämma de kunskapsämnen utöfver religionsläran, som böra utgöra föremål för underv sningen i Folkskolan; af Lars Norrby och Conrad Rommin, som förmenat läraren i folkskolan böra vara förpligtad att meddela undervisning endast uti ”christendom, räkna och skrifva;” af Sven Jonsson, hvilken föreslagit, alt minimum af lärjungärnes kunskapsmått vid utgåendet från skolan måtte bestämmas till följande: i4 Stats- samt Allm, Besv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N.o 4°' l:o Ren och flytande innanläsning af Svenska språket, Latinsk och Svensk stil; 2:o Religionskunskap och Biblisk Historia, till så stor del, som erfordras, lör att börja Nattvardsläsningen; samt att för öfrigt det måtte få ankomma på föräldrarne sjelfve att låta bibringa sina barn högre kunskapsmått; af Pehr Mattsson, som, under åberopande af erhållet uppdrag, föreslagit följande tillägg till 7:de §; ”Uli vidsträckta församlingar uti de norra orterne må, då föräldrar eller andra vederbörande sådant åstunda, detta kunskapsmått i allmänhet anses för tillräckligt;” af Nils Pehrsson, hvilken trott, att det uti denna § stadgade minimum af kunskaper bör få i allmänhet gälla för alla barn utan undantag; samt af Olof Larsson, hvilken ansett läroämnena för den af honom föreslagna by-skolan böra utgöra: öfning och färdighet i handstil och rättskrifning, Quatuor-Species i räknekonsten, kännedom om mått och mål, öfning i sång efter psaltnodicon, hvartill kunde läggas ett korrt sammandrag af Bibliska Historien, samt Fäderneslandets Historia och Geographie ; äfvensom Herr Proslen Doctor Gumcelius, i afseende på det bestämda kunskapsmåttet, förklarat någon minskning kunna ega rum för flickor, hvilka tills vidare torde böra befrias från ett eller annat läroämne, serdeles räkna.
Berörde anmärkningar och förslag innefatta hufvudsakligen trenne frågor, nemligen; l:o nedsättning i allmänhet uti måttet af kunskaper för skolbarnen, di de fi ån skolan utgå; 2;do huruvida det bör till församlingarne öfverlemnas att bestämma detta mått af kunskaper; samt 3;o om nedsättning uti fordringarne på kunskap för flickor bör ega rum.
Hvad den första fiågan beträffar, så få Utskotten anföra, att redan i äldre tider, då fordringarne på allmän bildning och kunskaper icke voro på långt när så stora, som nu, egnades åt folkbildningen i Sverige en synnerlig uppmärksamhet; och genom Kongl. Maj;ts Resolution den 22 October 1723 ålades föräldrar, som ej sjelfva kunde undervisa- sina barn, alt hålla dem hos Skolmästaren eller Klockaren i Socknen, eller hvarest lägenhet dertill funnes.
Sedan denna tid hafva fordringarne på kunskap och bildning stigit betydligt, och synnerligen i ett land, sådant som Sverige, der både jordbrukaren, bergsmannen och handtverkaren hafva en närmare andel i Statens offentliga väif, är det nödvändigt, alt äfven folket eger åt - Stats- samt Allm.
Be sv.- cch Ekon.-Utskoltens Betänkande, N.o 4°‘ minstone den grad af kunskap, förutan hvilken en medlem i samhället icbe kan inse och uppfylla sina pligter såsom medborgare.
Det innefattar väl icke allt, som kan vara nödigt, och kan således icke i sig sjelf anses för tillräckligt, men det omfattar likväl de färdigheter och förberedande kunskaper, som sätta hvar och en i stånd alt sedermera på egen liand utvidga sina insigter, så vidt håg, själsförmögenheter samt lefnadsförhållanden det medgifva.
Detta kunskapsmått är i allt fall icke så stort, att ju icke skolbarnen ganska väl kunna, med blott högst få undantag, inhemta detsamma under de år, som de vanligen, ulan ali till annat arbete hållas, tillbringa i föi äldrahuset.
Af dessa skäl kunna Utskotten också icke tillstyrka någon nedsättning uti det stadgade kunskapsmåttet och hemställa alltså, att de väckta förslagen derom måtte förfalla.
I afseende på den andra frågan, eller huruvida det må öfverlemnas åt församlingarne sjelfva att bestämma kunskapsmåttet för barnen i folkskolan, så få Utskotten erinra, alt bifall till denna mening otvifvelaktigt skulle leda derhän, alt mångenstädes detta kunskapsmått skulle bestämmas till ett alltför ringa omfång mot det uti denna § föreskrifna; och få Utskotten derföre, samt med åberopande af de i föregående punkt framställde skäl, hemställa, att jemväl ifrågavarande förslag måtte förfalla..
För att rätt uppfylla sina pligter som moder och husmoder, har qvinnan af behof åtminstone detta minimum af kunskaper.
Det är vanligen modren, som lägger första handen vid barnens undervisning och meddelar dem de intryck och begrepp, hvilka gifva deras tankar den första rigtningen, — en rigtning, sorn sedermera ofiast under hela lefnaden bibehålies.
IIos allmogen är det dessutom egentligast modren, som gifver barnet dess första uppfostran och på henne beror vanligen den husliga ordningen och stundom det husliga välståndet.
Det synes således äfven för qvinnan vara 1-6 Slats- samt Allm. Besv.. och Ekon.-Utskottens BetänkandeN.o 4°- elt oundgängligt behof alt ega de kunskaper, som uti Stadgan föreskrifvas.
Man kan väl icke förneka, alt, på de fleste ställen hos allmogen, qvinnan för närvarande icke eger detta kunskapsmått; men också är folkbildningens närvarande tillstånd i allmänhet ej tillfredsställande och fordringarne på någonting bättre i detta hänseende äro af Konung och Ständer godkände^
För uppfyllandet af dessa fordringar anse Utskotten det uti en icke obetydlig nion bidraga, om qvinnan eger den bildning, att hon kan medhjelpa till barnens undervisning, serdeles då hemläsning begagnas.
Dessutom torde all den frihet, sorn är nödig i detta hänseende, vara medgifven uti stadgandet, att Skol-Styrelsen eger bestämma den skillnad, som uti kunskapsfordringarne lämpligast bör göras emellan gossar och flickor.
Utskotten få i följd häraf afstyrka förslaget om utsättandet af något mindre kunskapsmått för flickan, än gossen. §• 8- Uti stadgandena i denna § hatva förändringar blifvit yrkade: af Herr Doctor Sandberga som ansett, alt åtminstone de ”strängare föreskrifterne” uti §:s 4:de och 5;le morn. mätte förändras; af IVUs P. Pettersson, som yrkat, att 'inga barn, som njuta underhåll af Skolinrättning eller allmänna medel, böra längre gratis underhållas, än till dess de hunnit inhemta färdighet uti innanläsning och christendomskunskap; af Niclas Nilsson, hvilken för den händelse, att hans förslag om en central- eller öfverskolas inrättande i hvarje församling vunne bifall, önskat, att de fattiges barn ej må vara underkastade nödvändigheten att besöka samma skola, utan undervisningen i de lägre flyttande skolorne anses för dem tillräcklig; och af Olaus Ericsson, som yrkat upphäfvande af 8:de §;s 5:te morn., såsom innefattande en allt för hård tvångsåtgärd.
Omlörmälda af Nils P.
Om Staten är skyl. dig att befrämja folkundervisningen, och om den har motsvarande rättighet att af hvar och en bland sina medlemmar fordra de kunskaper, förutan Stats- samt Allm.
Besv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N-0 4°' 17 förutan hvilka denne icke kan inse och uppfylla sina pligter; så måste ock Staten hafva det åliggande att tillse, det hvar och en medborgare blir i tillfälle att inhemta dessa kunskaper.
Men den fattige, ofta tillika sjelf den okunnigaste, kan icke bereda sig detta tillfälle, om han ej får afgiftsfritt begigna skolan och understödjes af församlingen, i afseende på sitt uppehälle.
Fattiga föräldrar äro oftast alltför liknöjde, eller af bekymmer om sin bergning för mycket nedtryckte, för att åt sina barns uppfostran offra en tid, som de behöfva egna till sitt lifs uppehälle, och dertill ega de ofta icke ens medel.
Det gifves ock barn, som sakna föräldrar eller åtminstone föräldravård, och det ligger icke någon rättvisa eller billighet deruti, att de skola vara bestämde att stanna på en lägre bildningsgrad, än de öfriga, hvilket förhållande dock framställer sig såsom en gifven följd, derest sådane barn icke genom fattigvårdens försorg vid skolan underhållas.
Hvarje medlem af samhället, han må vara rik eller fattig, bör ega tillfälle att inhemta det kunskapsmått, som är nödvändigt för honom, derest han skall uppfylla sin pligt såsom medborgare, och beredandet af ett sådant tillfälle åt alla skall också i sin nion bidraga till minskning uti antalet af brotten, hvilka vanligen äro en följd af okunnigheten och dermed ofta följande osedlighet.
Utskotten få, med anledning af hvad sålunda blifvit anfördt, hemställa, att Nils P. Petterssons och Niclas Nilssons väckta förslag måtte lemnäs utan afseende.
Redan för öfver lOOrde år sedan anbefalldes föräldrar och förmyndare, uti ofta förnyade påbud, att undervisa sina barn och myndlingar uti Christendom samt att läsa. uti bok; och förut omnämnde Kongl. Maj:ls Resolution innehåller, att, om någon af ondska eller utan laga ursägt sådant eftersatte, så skulle han första och andra gången varnas och sedan plikta 2 mark
Prot. 1845. 4 Sami. 2 A/d. 10 Haji. 3 18 Stats- samt Allm.
Besv- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 4°- motverka uppfyllandet af detta Skol-lagens stadgande.
Sa vida detsamma icke skall blifva kraftlöst, och så vida ändamålet dermed skall vinnas, måste föreskrifter finnas, för att, i händelse af motvillighet, bereda utvägar till att sådant oaktadt, vinna efterlefnad åt stadgandet.
De, hvilka uti denna «-s 5'te mom. förekomma, äro i Utskottens tanke de mest ändamålsenliga, och Utskotten kunna icke tillstyrka någon förändring deruti, lika litet som Utskotten anse 4:de morn. böra i någon målto forändras. _ . Herr Prosten Sandbergs och Olaus Ericssons framstallnmgar i berörde hänseende torde alltså böra förfalla. § 9.
Uti denna § har- Olaus Ericsson yrkat förändring i så måtto, att han ansett det böra bero endast på Skol-Styrelsen och icke, på sätt i Författningen förekommer, Skol-Styrelsen i samråd med församlingen, att bestämma de tider af året och de timmar å dagen, då undervisningen i skolorna bör meddelas; men som, enligt ifrågavarande stadgande, Skol-Styrelsen redan eger att meddela föreskrifter i nämnde hänseende, och blott har sig ålagdt att vid bestämmandet deraf träda i samråd med församlingen, samt detta synes Utskotten vara både lämpligt och billigt, så kunna Utskotten icke tillstyrka den af Olaus Ericsson i delta hänseende föreslagua förändring.