Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Och då Utskottet nu mera frånträdt förslaget om Decimal-Systemets antagande i Rikets mynt- och räkne-förhållanden, har Utskottet ansett sig böra, i enlighet med Rikets sednast församlade Ständers beslut, i denna del tillstyrka, alt Riksdalern må indelas i 48 skillingar, och hvarje skilling i 4 styfver, samt att skillingens indelning i runstycken, i följd deraf, måtte upphöra. Banco-Utskottcts Utlåtande, N-o 23.
Under förutsättning af Rikets Ständers bifall till hvad Utskottet här ofvan yttrat och föreslagit, har Utskottet uppgjort och får härhos Rikets Ständers bepröfvaude underställa följande förslag till förändradt myntsystem: |:o Alliinna riikniu^-sättet i handel acil vandell, sand vsd a) Svenska myntets räkne-enhet fastställes till jemnt } Riksdaler silfver, i enlighet med det skrot och korn, som myntordningen af den 9 Maji 1800 bestämmer. b) Denna räkne-enhet, svarande emot 12 skillingar silfver och i räknevärde enahanda med En Riksdaler Riksgälds eller 32 skillingar Banco, benämnes ”Riksdaler.” c) En Riksdaler indelas uti fyratioåtta skillingar, och hvarje skilling uti 4 styfver. ti) Då i författningar, aftal, räkenskaper, skuldsedlar eller skrifter af hvad slag som helst, hvilka efter viss bestämd tid utfärdas, benämningen af endast Riksdaler utan serskild bestämmelse förekommer, sä förstås dermed alltid den i puncten Litt. b. här ofvan omförmälde Riksdaler, hvaraf en är lika med 'f Riksdaler silfver. 3:0 Silfverinylitet. A) Utmyntningen.
De serskilda silfvermynten torde blifva följande: a) Ett om 1 Riksdaler Silfver eller 4 Riksdaler
På sätt i nu gällande Myntordning är vordet stadgadt, skola alla förenämde silfvermynt innehålla 3 delar fint silfver emot en del koppar och 8 Banco-U(slottets Utlåtande N.-o 23. således vara 12-lödiga, under förbehåll likväl att de, jemlikt samma Förordning, tillåtna remedia, nemligen: på 1 R:dr silfverstycket, deraf 25
R:dr silfverstycket, deraf 5o
Inom Ilöglofl. Ridderskapet och Adeln hafva väl några ledamöter yrkat, att, vid utmyntning af silfver, remedium måtte beräknas, icke efter vigten, ulan efter hvarje myntstycke; men då den, i följd af Rikets Ständers underdåniga anhållan, af Kongl. Maj:t i Nåder utfärdade Förordning, angående myntfoten af den 9 Maj 1835, bestämdt stadgar, huru remedium, såväl i finliel, som i vigt, skall beräknas, samt någon ändring i åberopade Kongl. Förordning, i enlighet med hvilken Utskottet uppgjort förestående förslag till Silfverin v n tets utmyntning, nu icke blifvit ifrågasatt, har Utskottet, i anledning af omförmälde anmärkning, ansett sig endast böra hänvisa till hvad merberörde Kongl. Förordning i nämnde hänseende innehåller.
S-.o Kopparmyntet.
I enlighet med hvad i Banco-Utskottets vid sistförflutna Riksdag, under N:ris 20 och 3r, afgifne Betänkanden i detta afseende blifvit föreslaget, samt af Rikets då församlade Ständer gilladt och godkändt, får Utskottet hemställa, att A) Kopparmyntsorterne blifva: a) Ett örn 4 shillingar
R:gs. b) Ett om 2 skillingar
R:gs. c) Ett om 1 skilling
R:gs. e) Ett om x styfver — j skill, eller 2 runstycken Banco
R:gs. B) Banco-Utskottets Utlåtande, N:o 23. 9 B) Utmyntningen Ett skeppund koppar, stapelstadsvigt utmyntas till: /$5o R:dr
Slutligen har Utskottet skolat förnya dess hemställan, att Rikets Ständer hos Kongl.
Maj:t i underdånighet anhålla, om utfärdande af Nådig Kungörelse, alt Kronans och öfriga publika Verks räkenskaper komma att, så fort sig göra låter, föras efter den räkneenhet, som nu af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer antages, äfvensom att Rikets Ständer besluta, att Bankens och Riksgälds-Contorets räkenskaper från och med den tid, som för Kronans och öfrige publika Verks räkenskaper, varder af Kongl.
Maj:t i Nåder bestämd, föras efter enahanda räknesätt.
Stockholm den 5 November 1844* Reservationer.
Af Herr Friherre Rappe, H,:
Jag reserverar mig dels deremot, att
Utskottet frångått sitt förra förslag, om decimal-systemets införande, och dels deremot, att Utskottet icke antingen föreslagit någon serskild benämning å SilfverRiksdalern, hvilken lämpligast bordt, i öfverensstämmelse med Herr E.
Troils förslag, benämnas Species, eller ock, åt den tillstyrkta räkne-enheten, gifvit något tillägg till ordet Riksdaler, såsom t. ex. coui’ant.” Af Herr Bildt, "Knut:
Jag reserverar mig emot Utskottets beslut, att hafva förkastat decimal-räkningen och Friherre IVredes, enligt min tanka, högst ändamålsenliga förslag till myntsystem.” Af Herr Skogman, C. D.:
”Jag anhåller att få åberopa min, vid Banco-Utskoltets Betänkande N:o i5 afgifna reservation, med det tillägg, att, om räkne-enhetens namn blir på ett eller annat sätt förändradt ifrån det nuvarande af Riksdaler, jag i sådan händelse biträder det af Herr Gripenstedt framställda och af Herr Friherre fFrede understödda förslag, att den nya räkne-enheten må bestämmas till ^ af En Riksdaler i Silfver, efter i83o års myntfot, hvilken Riksdaler jag, enligt 1 § i myntbestämnings-lagen af den.
Fröt. 1844. 6 Sami. 1 AJd. 10 Häftet, 2 10 Banco-TJisko:tets Utlåtande N.-o 23. i Mars i83o, anser alltid böra bibehållas och uttryckas såsom grund för myntvärdet.”
Uti denna reservation, liar Herr Friherre Stjernstedt; Jac.
Theod, instämt.
Af Herr Akerman, Fr.: ”Emot Utskottets beslut, så vidt derigenom be stämmes, att den föreslagna mynt-enheten, svarande emot En R:dr Riksgäld, skall kallas Riksdaler, utan något tillägg, utvisande dess skiljaktighet ifrån de, i öfrigt välbekanta, benämningarne: Specie-Riksdaler och Ranco-Riksdaler, får jag mig reservera.
Otvifvelaktig! skall följden af denna underlåtenhet blifva: antingen att, då ordet Riksdaler förekommer under muntliga förhandlingar, man och man emellan, en förklaring erfordras för utredande af hvad slags Riksdaler, sorn egentligen menas, eller ock att ordet Riksgäld, sorn jag önskade för alltid kunde lemnäs åt glömskan, skall utgöra den nya Riksdalerns ständiga följeslagare- Jag föreslår alltså, i likhet med Banco-Utskottet vid sistlidne Riksdag, att myntenheten må benämnas Rikdaler kurant."
Herrar Friherre Stjernstedt, Jac. Theod., Biskop Agardh, Lector Ekstrand, de Mare, Fuettander och Lindblad hafva uti denna reservation sig förenat.
Af Herr Biskop Agardh: ”Jag reserverar mig emot
Utskottets beslut att frångå sitt förra tillstyrkande af myntenhetens fördelning i hundradelar.
Den väsendtligaste svårigheten, som vid en sådan fördelning förekommer, och som gör den mindre antaglig och brukbar för den större allmänheten, är att, enligt Utskottets förra förslag, räkningeu skulle komma att ske med höga siffror, nemligen ända till talet 99.
Man skulle t. ex. nödgas addera 67, 75, 98 o. s. v. cents eller styfver tillsammans.
Denna svårighet är orsaken till att alla äldre Europeiska myntberäkningar fordra endast låga ziffror, då, t. ex. i England, myntenheten är deladi 20 skilling och 12 pence, i Frankrike i 20 sous, i Preussen i 24 eller 3o groschen, i Danmark i 6 mark och 16 skilling 0. s. v.
Till undvikande af denna svårighet, som äfven finnes i fördelningen af en Svensk Riksdaler i 48 skillingar, och gör den högst obeqväm, har jag ansett alt en mellansort, under namn af mark, i centesimal-beräkningen bör antagas, som inpassar deruti, nemligen af 25 hundradelar, jemnt motsvarade 12 skillingar Riksgälds ” Af Herr Lector Ekstrand, som reserverat sig emot Utskottets beslut, att afstyrka decimal-systemets införande.
Banco-Utskotteis Utlåtande N.-o 23. 11 Af Herr Grda: ”Jag reserverar mig dels deremot, att Utskottet icke genom någon serskild benämning, vare sig kurant eller någon annan, på ett tydligt sätt utmärkt skillnaden emellan den nja Riksdalern och de gamla Silfveroch Banco-Riksdalerne, serdeles sorn, genom underlåtenhet häraf, oreda och förvillelse i många fall torde uppkomma, dels äfven deremot, att Utskottet icke ställt silfverin jutet i öfverensstämmelse med det nya sedelmyntet.
Jag har, för min del,ansett Utskottet hafva bordt tillstyrka silfrets utmyntning, i enlighet med det förslag, som finnes intaget i Banco-Utskoltets vid förra Riksdagen afgifne Betänkande N:o 20, helst, utan en sådan åtgärd, den nu föreslagna förändringen torde blifva föga ändamålsenlig.
Om någon synnerlig vigt anses böra fästas vid den nu gällande silfver-riksdalerns och dess underafdelningars bibehållande, hade, utan svårighet, kunnat å prägeln utmärkas, jemväl det nya myntets silfvervärde, och all farhåga i detta hänseende dymedelst förebyggas.
Upplysningsvis bifogas följande utdrag af nyss åberopade Betänkande N:o 20, angående silfvermyntets utmyntning: a) Ett silfvermynt om 4 Riksdaler kurant (eller den benämning, som i stället blefve antagen)
Riksdaler Silfver
R:dr Banco
Banco — 1 R:dr Rgs; d)
R:dr eller 6 skillingar Silfver
R:dr, eller 24 sk. Rgs.; och e)
TV R:dr eller 3 sk. Silfver
Banco — 1 R:dr eller 12 sk. R:gs.” Herr Lindström har i allo instämt uti denna reservation, men Herr Prosten Thudén blott i sednare delen deraf.
I den del af Herr Grääs reservation, som angår frågan derom, att någon serskild benämning icke blifvit den föreslagna räkneenlieten tillagd, har Herr von Hohenhausen, M. S. instämt, under åberopande derjemte af sin vid Utskottets Betänkande N:o i5 fogade reservation. 12 Banco-Utskottets Utlåtande, N:o 23. af Herr Maechel:
Jag reserverar mig: t:o Mot Utskottets beslut, att förkasta decimalräkningen i det myntsystem, Utskottet nu gått alt föreslå Rikets Ständer.
För min del, tror jag att detta räkningsatt skulle hafva varit ett steg framåt på civilisationens bana och medfört lättnad, icke blott i räkenskapsföring utan äfven i räkning och liqvider man och man emellan, serdeles om, såsom jag skulle hafva velat, 100 delar af en R:dr, kallad Cents, blifvit delad i tiondedelar.
Man har lagt till skäl för decimalsystemets förkastande allmogens bristande förmåga att kunna uppfatta detsamma, men denna förmåga visar sig ofta icke vara så ringa, som man velat förespegla den, och en värd Bonde-Ståndets ledamot har också i Utskottet 3'ttrat, att bans hemmavarande medbroder förklarat sig ganska väl kunna uppfatta decimalräkningen och förstå att använda den, om det blott lemnäs dem något öfrigt att räkna.
Således när man hör räkenskapsföraren motarbeta decimlsystemets införande, skulle man blifva frestad att tro, att det vore han, som mera besvärades af att förändra sin bok och sina räkenskaper, än allmogen alt räkna och liqvidera i decimal, fastän man ger den sistnämndes bristande fattningsförmåga bela »skulden. 2:0
Mot den nuvarande Silfver-Rikdsalerns benämning för Riksdaler.
Sedan man antagit, att den föreslagne mynt- eller räkne-enbeten skall kallas Riksdaler, utan något epithet, hvilket jag för min del ock trott vara det rätta, så hade all annan benämning af riksdaler bordt försvinna och den gamla silfver-riksdalern, motsvarande fyra räkneenbeter, hade kunnat kallas blott och bart Specie, eller ett Speeiestycke.
Ingen förvillelse bade deraf uppkommit, ty då man vill att Banco-Riksdalern skall helt och hållet försvinna, så hade icke funnits någon mera riksdaler, än räkne-enhetens; hvilken äfven kunnat, i silfver utmyntad, präglas såsom Riksdaler eller l Specie.
Nu deremot vill man låta mynta. 1 st.
R:dr silfver, motsvarande 4 enhets R:dr och r st. j R:dr silfver, motsvarande 1 enhets R:dr.
Således kommer, enligt Utskottetförslag, enhets-Riksdalern endast att finnas i papper, och den ena Riksdalern skall inlösas af Banken med en annan hdels Riksdaler.
En skillnad är alltså för ögonen Banco-Utskottets Memorial, N.o 24.
13 lagd emellan silfver och papper, hvilket sednare likväl skulle representera det förra och dermed vara jemngodt, 3:o
Mot borttagandet af skillingens gamla underafdelning runstycket.
Vid mångfaldiga räkningar är det nyttigt att hafva myntets lägsta underafdelning så låg som möjligt, för alt undslippa utförandet af alltför mångå och stora bråktal, och då man nu bibehållit den gamla skillingsfördelningen, så hade man väl äfven bordt besinna, att 2 j sk. eller 2 sk. 8 rst. motsvarar den ännu i åtskilliga orter räknade kopardaler, hvaraf 18 gå på räkenenhets riksdalern; hvarföre det väl vore angeläget att någon underafdelning funnes, hvarigenom man kunde komma jemnt upp emot denna dalem, hvilket nu ieke kan ske, då man hvarken skulle kunna räkna eller skrifva den närmare än 2j sk. eller 2 sk. 3 styfver.” Riksdagsfullmägtigen Anders Eriksson från Elfsborgs
Län, har förenat sig uti de 2:ne första punkterne af denna reservation, likväl med den förändring att, efter hans åsigt, en gemensam mynt- och räkne-enhet, i värde motsvarande En Riksdaler Riksgäld, borde bestämmas, samt att denna mynt- och räkne-enhet borde utmyntas i enlighet med hvad Utskottets under N:o i5 afgifna Betänkande i detta afseende innehåller.
Ank. till Exp. TJtsk. den 7 Nov. kl 4 e. m.
Memorial, med hemställan att Fyra frän Banken utgifne odlingslån måtte få af skrifvas, samt ett dylikt lån, såsom osäkert, inom linien föras.
Uti den till Utskottet af Bankens Fiscals-Embete afgifne Berättelse, angående liandlagde mål och ärenden, från den 3i Augusti 1843 lill och med den 3o Juni innevarande år, harbemälde Embete hemställt, dels att af de, enligt Banco-Utskottets beslut af den 7 Maji 1835 och den 3o April i84o, 14 Banco-Utskoltets Memorial, N.-o 24. såsom osäkre, inom linien förde 22 sti Odlingslån, följande måtte få afskrifvas, nemi iiien: O d) N:o 187 upptaget af nu mer aflidne Lieutenanten N. F. Westfeldt, med borgen af jemväl genom döden afgångne Öfversten, Friherre H. G. Fleetwood och Majoren, Friherre C.
Posse å 2000 R:dr, deraf nuvarande capital-återstoden utgör 994 R:dr 14 sk. 7 rst; b) N:o 516: upptaget af numera aflidne Ryttmästaren sam. von Troil, med borgen af jemväl aflidne Öfversten oell Riddaren J. D. Silfverstolpe, samt ÖfversteLieutenanten och Riddaren C. G. af Sillen, å 1540 R:dr, hvaraf capital-återstoden uppgår till 764 R:dr 22 sk; c) N:ris 1022, upptaget af nu mera aflidne Commissarien J.
Hornberg, med borgen af likaledes med döden afgångne Pehr Magnusson i Borgstena, Andruas Pehrson i Lindsås och Bryngel Ericsson i Lycke, å 684 R:dr; utgörande capital-återstoden derå 638 ll:dr 24 sk. 3 rst.; samt (t) N:o 656, upptaget af Sven Larsson i Gunnarstorp, med borgen af And.
Bylander i Byttorp och Nämndemannen Sven Bryngelsson i Skensta, å 1400 R:dr, derå, elter skedde af betalningar, i capital återstå 311 R:dr 46 sk. 7 rst ; dels ock att ett af Apothekaren 1.
Bergelin, med borgen af Christian Nilsson i Hansehult och Johan Samuelssoji i Aspenäs å 3000 R:dr, allt Råneo, under N:o 1087 upptaget odlingslån måtte, såsom osäkert, föras inom linien.
Rörande ifrågavarande lån äro följande upplysningar af Fiscals-Embetet meddelade, hvad angår lånet N:o 187: att så väl låntagarens, som löftesmännens egendomar blifvit, till Borgenärers förnöjande, afträdde; att redovisningar för deras concursmassor afgifvits, samt att afträdes och urarfvaförmon är vorden deras arfvingar tillerkänd; hvarjemte hos förre Expeditions Kronofogden F. von Zweigbergk, som af Konungens Befallningshafvande i Skaraborgs
Län varit förordnad att, å Bankens vägnar, lyfta den Banken tillkommande utdelning utur ena löftes— mannens, aflidne Friherre Posses, concursmassa, men uraktlåtit att för samina uppdrag redogöra, nu mera blifvit, på grund af Kongl. Svea Hofrätts
Dom af den 6 October 1842, uttaget det af von Zweigbergk, i sådan egenskap, lyftade belopp, tillika med ränta och rättegångskostnads-ersättning; beträffande lånet N:o 516: att, redan före afgifvandet af Fiscals-Embetets Berättelse till Rikets sednast församlade Ständer, ej mindre låntagaren, än löftesmännen gjort concurs, ena löftesmannen, Öfverste SHjverstolpe , med döden afgått, och slutredogörelser för samtelige concurstnassorne inkommit, samt att sedermera jemväl låntagaren och andre löftesmannen, Öfverste-Lieutnanten af Sillen, aflidit, hvarefter deras sterbhusdelegare blifvit tillerkände afträdes- och urarfva-förmån; i afseende på lånet N:o 1,022: att, Banco-Utskottets MemorialN.-o 24.
15 sedan låntagaren och ena löftesmannen, Andreas Pehrsson, sine egendomar till Borgeniirer afstått, utan att deras cone urs masser, enligt algi Ine redovisningar, lemnat ringaste tillgång för oprioriterade fordringsegare, hade både låntagaren och samtelige löftesmännen, nu mera i utfattigt tillstånd, allidit; vidkommande länet N:o 656: att Kronofogden, Assessoren G.
Ekman, som detta lån indrifvit, medlen förskingrat samt i concurstiilstånd allidit, hvarefter afträdes och urarfva förmon blifvit bans arfvingar beviljad; att häftemännen för Ekmans uppbörd, Majoren G.
Reuterskiöld och Öfverste-Lieutenanten L. P. Wahlfeldt blifvit dömde, att med tillsammans 1,500 R:dr Banco ansvara för och gälda, ej mindre Bankens ifrågavarande fordran, jemte 2:ne andre, Banken tillhöriga, af Ekman förskingrade fordringsbelopp, än äfven hvad Ekman uppburit och förskingrat af en BancoDiscont-Verket tillhörig fordran, och att, sedan Majoren Reuterskjöld inbetalt dess andel i berörde uppbördsborgen; hvarmedelst Bankens sistomförmälde 2:ne fordringar godtgjorts, samt Bankens ersättningsanspråk "hos Ofverste-Lientenanten Wahlfeldt blifvit i dennes concurs bevakadt, den andel af förenämnde borgen, som det ålegat bemälde Wahlfeldt att gälda, jemväl blifvit uttagen samt emellan Banken och Banco-Discont-Verket, efter stadgade grunder fördelad; och slutligen^ i fråga om lånet N:o 1,087: att låntagaren redan före lagsökningens anställande rymt från riket; att, efter långvarig rättegång, hans löftesmän, Christian Nilsson i Hausehult och Johannes Samuelsson i Aspenäs, hvilka förnekat deras namn under borgensförbindelsen, blifvit, genom Kongl.
Maj:ts Nådiga Dom af den 17 December 1842, ålagde värjemålsed, men deråt brustit, samt i följd häraf förklarats skyldiga att till Banken betala lånets capital-återslod, utgörande å lagsökningsdagen 2,994 R:dr, 9 sk. 7 rst.
Banco, tillika med derå upplupen och intill skeende slutliqvid upplöpande ränta, å 6 proc., jemte stadgad ersättning för Bankens rättegångs-utgifter, samt att, efter det Fiscals-Embetet hos Konungens Befallningshafvande i Calmar Län sökt handräckning till uttagande af det sålunda ådömda beloppet, Konungens Befallningshafvande nu mera, med insända handlingar, styrkt, att, vid anställde utmätningsförsök, ej mindre Christian Nilsson, som vore öfver 70 år gammal och boende inhyses hos enkan Lotta Månsdotter i Rörsnäs, än äfven Johannes Samuelsson, befunnits sakna all tillgång till skuldens betalande.
Och som Commissarierne i Låne-Cancelliet, i ett till Utskottet afgifvet utlåtande, förklarat, det de, efter tagen kännedom af skriftvexlingarne och bevakningshandlingarne uti ifrågavarande mål, inhemtat, hvad de fyra förstnämnde lånen beträffar, att alla de personer, emot hvilka Banken i och för dessa lån, kunnat göra fordringsanspråk gällande, nu mera aflidit; äfvensom att deras Sterbhus blifvit utredde, och utdelningar, så vidt sådana varit alt att tillgå, derifrån lemnade, IG Banco-Utskottets Memorial, N;o 24. så att någon ytterligare godtgörelse af Bankens, på berörde lån grundade fordringar, icke vore att förvänta, samt, hvad åter angår det af Apothekaren Bergelin upptagne lån, att låntagaren rymt ur riket och hans bo derefter blifvit satt i con curstillstånd, utan att, efter ingångne upplysningar, den ringaste tillgång till beta lande af Bankens omförmälde fordran lärer kunna utur concursmassan erhållas; alt sysslomannen deri, Assessoren Ugarph, jemväl nu mera afstått sin egendom till borgenärers förnöjande, och slutligen, att löftesmännen, enligt hvad styrkt blifvit, lunnits sakna all tillgång sill gäldande af skulden, får Utskottet, i enlighet med hvad ej mindre Fiscals-Embetet och ofvanbemälde Commissarier, än äfven Banco-Fullmägtige tillstyrkt, hos Rikets Ständer hamställa, att de af Lieutenanten JY. F. Westfeldt, under N:o 187, afRytt mästaren Sam. von Troil, under l\:o 516, af Commissarien ,/.
Hornberg, under N:o 1,022, och af Sven Larsson i Gun narstorp, under N:o 656, upptagne odlingslån, må till deras återstående belopp, i capital, ränta och lånspåkostnader uti Bankens räkenskaper afskrifvas, samt det åt Apothekaren J.
Bergelin, under N:o 1,087, utgifna odlingslån, såsom osäkert, inom linien förås.
Stockholm den 5 November 1844. STOCKHOLM, Lundberg S Gump, i844•
Banco-Utskotteis Memorial, N-.o 25, i N:o 26.
AdL. till Exp. Utsk. d. 18 Nov. kl. 11 f. m.
Utlåtande, i anledning af väckt motion om präglande af en skådepenning till åminnelse af Hans Majit Konung Oscar lis och Dess Höga Gemals kröning.
Ridderskapet och Adeln liar till Utskottet remitterat en af Herr Grefve Gyldenstolpe, triton Gabriel, vackt motion, att en skådepenning af vanlig storlek, med passande inskrift och sinnebild, måtte, genom Banko-styrelsens försorg och på Bankens bekostnad, blifva präglad till åminnelse af Deras Kongl. Maj:ters Konungens ocb Drottningens högtidliga kröningsfest den 28 September innevarande år.
Från äldre tider tillbaka har det varit öfligt, att, genom medailler, slagne på allmän bekostnad, åt efterkommande bevara minnet af för nationen vigtiga och fröjdrika tilldragelser; och för alt åt framtiden lemna en hågkomst af ifrågavarande högtidliga act, som Rikets nu församlade
Ständer enligt ''ådig kallelse öfvervarit, får Utskottet, med instämmande i Motionärens förslag, hos Rikets Ständer hemställa, att, i anledning af Deras Kongl.
Maj:ters Konungens och Drottningens kröning, en skådepenning, med tjenlig inskrift och sinnebild, måtte, i likhet med hvad som vid dylika högtidliga tillfällen förut egt rum, genom Banko-styrelsens försorg och uppå Bankens bekostnad, präglas till enahanda storlek, som i sådana fall tillförene varit bruklig, och att ett exemplar deraf måtte, på vanligt sätt, å Rikets Ständers vägnar, öfverlemnas i guld lill Deras Kongl. Majner och öfrige medlemmar af det Kongl. Huset, och utdelas i silfver till Deras Excellencer Rikets Herrar, Svenska och Norrska Statsrådets Herrar Ledamöter, Herr Landtmarskalken och de 3:ne ofrälse Slåndens Talmän vid detta Riksmöte samt Universiteterne i Upsala, Lund och Christiania, Kongl. Mynt-kabinettet, de Gymnasier, som hafva mynlsamlingar, Kongl.
Vitterhets Bih. till R.
Prot. 1844 > 6 Sami, 1 Afd, 11 Haft, 1 2 Banco-Utskottets Utlåtande, N.o 2S.
Historie- och Anliqvitels-Academiens Secreterare och Bankens Myntkabinett, samt genom Riddarhus-Direclionen och de ofrälse Riks-ståndens Cancellie-Directioner, tillställas i bronze hvar och en af de vid innevarande Riksdag antecknade Riksdagsmän.
Stockholm den 5 November 1844* Reservation.
Af Riksdagsfullmäktigen Henric sindersson från Örebro
Emot beslutet reserverar jag mig serdeles hvad det angår utdelning af skådepenningen på Bankens bekostnad till Representanter vid innevarande Riksmöte.
Jag finner det stridande mot Grundlagen att representanter för sig tillstyrka eller uppbära några enskilda fördelar på det allmännas eller statens bekostnad.
I öfrigt anser jag alls ingen utdelning af skådepenningen till omförmälde Allmänna Verk och enskilda personer böra ega ruin på Bankens bekostnad, utan att i det stället ett erforderligt antal exemplar af densamma måtte i silfver och bronze utpräglas samt emot ersättning för det deruti innehållna metalliska värde, tillhandahållas en hvar, som deraf önskar komma i åtnjutande.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 18 Nov. kl. ii f. ro. • •
Utlåtande öfver en af Herr Doctor Odman väckt motion, angående förändrad reglering af Embets- oeh Tjenstemanna-personalen inom Banken m. m.
Inom Utskottet har Herr Doctor Ödman väckt en så lydande motion:
''Vid de Revisioner af Banco-verket, i hvilka jag deltagit åren 1834» >835 och iS3f), har det alltid förefallit mig anmärkningsvärd!, att förvaltningskostnaden är så stor, samt att en så talrik skara af Tjenstemän skall er - Banco-U tskoltets Utlåtande, N\o 26. 3 fordras för ali hålla Verket i sin vederbörliga gång, hvarföre jag ock alltid yrkat på hushållning i afseende på förvaltningen och indragning af tilläfvenlyrs öfverflödiga tjenster.