Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr von Hauswolff ansåg för sin del, att från tillämpning af den antagna tvångsrätten, undantag bordt göras för vigtigare Vattenverk, samt att den Vattenverksega» ^re tillagda ersättning utöfver värdet af ett rifvet Vattenverk eller dess genom förändring inträffade försämring icke bordt be» stämmas till högre belopp än 25 plbcent; i hvilken sistnämnde omständighet
Herr von Törne sig förenade, under åberopande af dess härom yttrade och förra Betänkan» det bifogade särskilda tanka; Slutligen refererade sig Herr Bibbing till sin samma Betänkande följaktiga reservation, och trbdde i följd deraf, att vid värderingen af Vattenverk och ersättning derföre till egaren, borde ingå i beräkning den förlust, som den upphörda driften af Vattenverket kan tillskynda de dermed förenade Hemman.
L«ii)tskotteis BtltinkatidWh 1*47 Och skulle »le sålunda yttrade sär» Skilda meningurne_» på begäran medfölja Utlåtandet till RiksStånden.
Ut Suprai Ex Protocollo , Joh. "J-ne.
Kleman* N:o 179.
Ånkom d-, i5 Sept.
Ständers Lag- samt Allmänna besvärs- och EkonovuUtskotts Betänkande, i anledning af vackt fråga om apphäfvandet af Laud skäf bingarne s [domsrätt i Enskiftes mål.
Oenom Prötoeöls Utdrag af den 26 iiästlidne Februarii har Heder v. BondeStåndet lill Utskottens gemensamma handläggning öfVerlemnadt, ett memorial uti förenämnde amile* af Riksdags FuHmägtigen frän Elfsborgs Län, Anders
Danielsson» sorn» efter framställning af ölätnpliglieten deraf att Landshöfdingarne Utöfva i frågavarande domsrätt, yttrarAtt döma I i4S LugVtskottta Rtsänkanden. i Enskiftes mål ar alltid att dÖmma; och mera behof ver här icke komma i betraktande»
Om vi kunna dömmas utan Domstolar, så böra dessa afskaffas; lnen behöfva vi dem, så måste vi begagna dem äfven i de minst vigtiga tvister, och framför allt i tvister af så mycken vigt, som Enskiftes målen.
Sällan är någon jordatvist af så stort inflytande, som frågan om hvarje lotts beqvämaste läge och bäst vårdade fördelar vid skiftande af ett vidsträckt byelag.
Mången Jordegare kan genom en sådan förrättning för alltid bringas på obestånd, och ett större ingrepp i hans rätt låter icke tänka sig, än att sådant skulle kunna Öfvergå honom utan att han får inför domstol försvara sig.
' Den invändning, att den klagande får försvara sig inför Konungens Högsta Domstol, anser Motionairen ingen ting annat bevisa, än att Lagstiftaren sjelf insett och vitsordat, huru stridande emot all rätt och ordning det var att någonsin skilja Domaremakten från befattning med ärender, som dock ändteligen mäste bero af Domaremaktens beslut.
Det nu klandrade förhållande bevisar, enligt Anders Danielssons tanke att man i detta mål nyttjat
Domaremaktens arm, men icke dess öga; ty Konungens Högsta Domstol måste, i dessa ärender, se genom Konungens Befallningshafvande i stället att den borde såsom Öfver Domstol se genom de under sig anställde Domstolar, och det vöre just i ämnen af LugUttkottett TSetanlnnien, *145) lika art med det nu ifrågavarande, Sora Domarens öga minst kunde ersättas genom någon annan upplysning, liäldst att betrackta och dämma på stället vöre en utväg, som i jordatvister alltid varit våra
Domstolar förbehållen, och som i alla andra jordatvister än Enskiftes mål ännu begagnas, utan att kunna ersättas genom rapporter och omdömen af någre utskickade gode män: på desse grunder och, då en anstalt hvars egenteliga förtjenst var ämnad alt bestå i skyndsamhet, men derigenom i stället endast vunnits en tidsutdrägt, som vore mer än tillräcklig för en rättegång i laga ordning utförd vid Domstolarne, yrkas att Landshöfdingarne må skiljas från Domsrätten i enskiftes mål och denna Domsrätt åt de Lagliga Domstolarné öfverlämnäs; och hafva flere af Hederv.
BondeStåndets Ledamöter härmed sig förenat.
Vid pröfningen af denna fråga hafva Utskotten inhemtat, att den samma äfven vid sistförllutne Riksmöte utgjort ett föremål för Lag samt Allmänna Besvärs och oekonomi Utskottens gemensamma handläggning, och som Utskotten efter inhemlad kännedom om då afgifne förslag i anledning hvaraf någon åtgärd sedermera icke följt, funnit det samma, med undantag af hvad angående Ordförandens tillsättande blifvit deruti ylrat, öfverensstämmer med Utskottens tanka anse Utskotten sig nu böra, med åberopande deraf, till - jlfq LagUtskottcti Bstänkanden. styrka Riksens Högloft, Ständer att alla tvister som i afseende pä enskiften kunna uppstå, hädanefter må upptagas och afgö» ras af särskilde inrättade ägodelnings
Räta ter* hvilka på det sätt horde organiseras, att uti hvarje lämpligt district, genom val uppfördes på förslag till ordförande, tren-. ne skickliga och Lagfärne personer, af hvilka en, efter skeende underdånig an-, målan, af Kongl. Maj
;ts i Nåder dertill förordnas, hvilken sedermera, med tillkal* lade och valde Ledamöter i Rätten af i Landt-husållningen kunnige män utafhvad Medborgare klass sorn heldst, skulle, under åtnjutande af dagtractamente samt skjuts till och ifrån förrättnings stället, företaga och, antingen efter förrättad syn på stället eller Utan en sådan ^ om den samma funnes icke kunna erfordras, behandla oell afdöma berörde frågor, hvilka derefter i vanlig ordning och inom den tid, somför hvarje ort är lämpelig, komma att af deli missnöjde , genom underdåniga besvär hos Kongl, Majit fullföljas; men att i öfrigt fastställelse!! af de Chartor, hvilka öfver förenämnde Landtmätare förrättningar upprättas j må, antingen något klander emot förrättningen ej uppstår, eller i händelse af uppkommen tvist sedan densamma blifvit genom slutelig
Dom afgjord, meddelas af vederbörande HäradsRätter; och torde Riksens Högloft, Ständer i händelse af hi» fall till detta förslag, låta en underdånig skrifvelse i likhet härmed till Kongl, Majit LagUtshotttts Bttånkanden.
1151 afgå, jemte underdånig anhållan att Kongl Maj:t täcktes låta i den författning, som i ämnet komme att utfärdas, närmare bestämma fqrhållanderne så väl i afseende på Landtmätarens åtgärder, som ock vid den föreslagne ägodelnings-rättens behandling af de till den sammas pröfning dragne tvister.
Utskotten få sluteligen tillägga, att de ej sakna kännedom derom, det Särskildta Utskottet, vid dess behandling af frågan, om organiseringen af Rikets
Ämbeten och tjenster föreslagit^ att enskiftes mål böra af Ordinarie
Domstolarne handläggas; men då detta förslag enligt Utskottens tanka vid närvarande Rättegångs ordning, och intill dess Domstolarne kunna blifva permamente skulle medföra en för Enskiftes målens behandling, menlig tid* utdrägt hafva Utskogen ansett betänkligt att detsamma antaga, och trott ofvan upptagne tillstyrkande för det närvarande, närmast befordra det åsyftade ändamålet.
Ständers egen pröfning vördsamt öfverlemnas, med bifogande af a:ne Ledamöters särskildle yttrande i ämnet.
Stockholm den 6 September i8a3.
Ständers Lag• samt jjj£f2 LagUts kottetsBetåttkanten..
Allmänna Besvärs- och EkonomiUinskotts gemensamma Fleno den #
September 1S2?. S, D. Sedan Utskogenefter skedet Uppläs.liinggodkändt deras sa ra fal Ide Be-* rednings afgifne förslag tiLl
Betänkande | anledning af vackt fråga om upphäfvan-* de af Landshöfdingarnes domsrätt i En,- skiftesmål, yttrade Herr von Hauswolff: att lian icke kunde dela Utskottens, tanka, att särsk Udde Domstolar borde organiseras för handläggningen af enskiftes frågor, u, tan ansåg slike mål, lika. med dein, sorn angå Storskiften , höra af HäradsRätterne upptagas, och afgöras; dock att, vad hä*. ti från borde fullföljas icke vid Lagmans-*- Rätten, utan såsom i en del fall reden stadgadt är, directe i IlofRätten; i hvilken från betänkandet skiljaktige mening Börje Borjesson från Hallands
Län äfven instäm-*, de; och skulle densamma på begäran uti Protocolls Utdrag bifogas Betänkandet till de Respective Riks Stånden, Ut Supra,.
Ex Protocollo, Joh. Jac. Kleman», LagUtskotttts BttänkandfH, 1153 N;q 180, Ankom den 18 Sept. 1823, Utlåtande i anledning af anmärkningar vid Utskottens Betänkande N:o 96, angående yrkad ändring uti Kongl. Pbr ordningar ne den 24 Augusti 1813 emot fylleri och dryckenskap , samt den 20 December 1815 i hvad denne sednare angår laga
Domstol för åtal emot oloflig B rånvins fö r säljning.
BorgareStåndet hafva till Lagutskottet åtcr-remitteradt det af Utskottet den 31 sist Helne Maji afgifne, och vid skedd föredragning i Hederv.
BondeStåndet bifallne Betänkande , öfver de flere till Utskottet remitterade Motioner, angående dels upphörande af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande?
Domsrätt uti mål rörande dryckenskap och oloflig
Bränvinsförsäljningi och att dessa mål i likhet med andre Brottmål mätte af Domstolarne få upptagas och pvöfvas; dels ock åtskillige föreslagne ändringar uti de för dryckenskap nu gällande Straffbestämmelser. ?l54 LagVlskotttti Eetankandett.
De anmärkningar hvilka vid herörde Betänkande bifyit gjorde, samt till del-s sammas återremitterande föranjedt, inne-* fatta i afseende på Utskottets tillstyrkande att ifrågavarande mål hädanefter borde å landet vid Häradsrätter ne upptagas och pröfvas oell i vanlig Besvärsväg i Öfvers Rätt fullföljas, samt att sådana mål äfven kunde vid tillfälle af inträffande urtima ting åtalas ooh afdömmas, följande hufvud-, sakliga andraganden: att om man erkänner att Police maktens åliggande mäste gå ut derpå att förekomma brott, mäste man medgifva Länstyrelserne tillåtelsen att beifra fylleriet, sorn oftast är första ordsaken till brotten; att om fylleri och bran-. vins försäljnings mål skola vid Domstolarne utredas och afdömas, fordras alltid en så långtid till beifran, att försoning skulle kunna hinna sökas med åklagaren, och om detta ej sker, tidsutdrägten göra en sådan beifran till en stor -Jel ändamålslös och omöjlig; att det icke är någon svårighet för den anklagade atf vid Härads Rätten bereda uppskof och utdraga målet från Ting till Ting» i hvilket fall Böterne sluteligen utgöra ett vida mindre belopp än BeviUningen, om Brännvins minuteringen varit loflig, och mindre än vinsten i fall den qlofliga kroghållningen under tiden förtsättes, i synnerhet då mod tillämpning af Kongl Förklaringen den 23 Mars 1807 påföljd för itererade förbrytelser i denna väg, anses icke ega rum för?
Lagutskottets Bttånkanden. i155 fin den tilltalade både blifvit dönnj, och Utstått det förra straffet; samt att, då Utskottet anset allmänna säkerheten icke äfventyra genom ett någre månader fördröjt åtal af ifrågavarande förbrytelser, skall ingen anledningen finnas hvarföre de mera än andré Brottmål skulle vid Urtima Ting handläggas, emedan med samma skäl alla måls upptagande vid inträffande Urtima Ting borde tillåtas och TingsRätterne således de facto göras permamente, hvarom frågan likväl borde anstå tills, LagCommite'ens förslag till ny Rättegångsordning kommer under granskning, I frågan åter om de för fylleri förbrytelser nn gällande straff-bestämmelser hafva åsigterne innom Respective Riks Stånden varit olika.
En del Ledamöter hafva yttrat sig emot ali förändring uti de straff-bestämmelser Kongl, Förordningen den a4 Augusti 1813 innehåller, och ansett ali mildring deri böra anstå, tills man i förbättrade uppföstrings anstalter peli allmännare moralisk bildning hos menigheten viniier det stöd för sedligheten, hvarigenom StraffLagens
Värn mot osedlighetens utbrott blifver mera umbärligt, andra hafva deremot yrkat afskaffande af Fenninge Böter, Stockstraff och arbete vid allmän arbets Inrättning samt användande i stället af fängelse straff, någre, att endast
Stackstraffet för fjerde resan dryckenskap måtte afskaffas; andre åter att annan påföljd å första resan föröfvad dryckenskap Ii5) La^Utskottets Betänkanicn. ej mitte ega ruin än varning inför Kyrko Rådet, men vid iteration fängelse vid vakten och bröd ådömas; jämväl bar blifvit yrkad t, att öfverlastande inom enskildt lius icke borde bestraffas, utan då offentligheten medfördt allmän förargelse eller brott under dryckenskap utöfvats ; att minsta straffet bör drabba den sorn på vägar, gator eller vid allmänna sammankomster är öfverlastad, ett högre den som under rusigt tillstånd åstadkommer förargelse under Gudstjenst, och det högsta den, som i ett sådant tillstånd begår brott: att straffets skärpande för förnyad! fylleri vore Utan ändamål, emedan den sorn bär agtning för opinionen later af sjelfva åtalet rätta sig, men den som det icke liar, ej rättas hvarken af Böter eller Stockstraff; alt det vore lämpeligare att den sorn af fylleri gör vana blefve af Presterskapet inför KyrkoRad eller Socknes!,åmma. varnad; att förvandling af böter lill fängelse vid vatten och bröd vöre obillig; och ännu hårdare det stadgande att hvem sorn häldst kan emot Böternes erläggande förskaffa sig rättigheten till arbete af en för fylleri dömd person, derigenom denne dömes till en temporair Lifegenskap; och har en Ledamot bos Vidioff.
BorgareStåndet med yttrande att Böter vöre ett olämpeligt straff för Drinkaren, emedan de icke träffa honom ensam, utan äfven bans olyekliga Hustru och Barn, föreslagit, att hvar och en af högre eller lägre stånd, LagUt sket tets
Bet änkand*tt' 1 *57 sorn andra resan eller oftare beträdes med fylleri, Lör få en Dosis TartarUs emeticus, hvilken evomations dryck kunde gifvas honom vid Högvakt i Stad, och vid Tingsplats på Landet; hvilken kur vore enkel meli säker.
I anledning af hvad Utskottet i Betänkandet yttrat i afseende på den ifrågaställa de skyldighet för Actor att i fyllerimål uppgifva angifvaren, har blifvit anmärkt, att det vore en slags inqvisiton om icke denna skyldighet
Actor ålåge; att angifvet sen sker merendels emellan fyra Ögon och den tilltalade kali Väl känna, att angifvaren har ondt uppsåt emot honom, men kali omöjligen styrka att han genom angifvelse grundlagdt åtalet, och är således utur stånd satt att emot honom anföra bevisligt jiif, om han till vittne framställ es; hvarföre det yrkats, att Actor, enär den tilltalade påslår någon af de åberopade vittnen vara angifvaren, bör antingen visa att han sjelf varit i tillfälle att afveta den åtalade förbrytelsen, eller ock namngifva angifvaren; och har i öfrigt 1 egenskap af ny Motion det förslag blifvit af Herr Ehrenborg Casper, frarnstäldt, att det enkla eller primitiva ansvaret för 0- loflig
Bränvins-minutering må drabba förbrytaren för hvarje gång författningen ölVerträdes, samt endast påföljden för iterationen bestämmas efter de i 1807 års Kongl Förklaring fastställde grunder:
Detta allt med hvad deremot blifvit I• 58 LngUtskottett Beiånkandeti. inom respective RiksStånden af åtskilligé
Ledamöter erinrädt» har hos Lagutskottet till förnyad t öfvervägande kommit, utan att Utskottet dervid fUnnit skäl att från* träda dess tillstyrkande i Betänkandet, att DomsRätten uti Dryckenskaps och Bran* vins fÖrsäljning.s*mål måtte från Kongl. Majrts Befallningshafvande skiljas och utergå tili de vänlige Domstol arne | och för* blifver Utskottet äfven vid den redan yttrade öfvertygelse att Stockstraffet för fjer* de resail
Dryckenskap, såsom olämpligt l förhållande iill förbrytelsen, bör afskaffas; men enär den* hvilken Uti Dryckenskaps* lasten i oaktadt ti’en ne föregångne bestraffa hiiigar ihärdigt fortfar, i sjelfva verket förlora t medborgares agtning och förtroende* och det följaktligen torde vara lämpligt att denna påföljd äfven genom Lägen uttryckas; så får Utskottet med ändring af dess förra Utlåtande tillstyrka, att stadgandet om förlust af medborgerligt förtroende för Fjerde resan fylleri må qvar sta; hvar* fernot de flere olika, och emot hvarannan stridige förslag , hvilka i afseende på stratfbestäirimelserhe för Dryckenskap blif* vit framställde» icke kunnat föranleda tili* Styrkande af någon annan förändring, än den medelst Stockstraffets Upphörande» Vedan foreslagnfe»
Utskottet får äfvert, med åberopande af skälen i dess förra Betänkande» dervid förblifva i frågan om åklagares skyldighet att upptäcka angifvare, enär det dessutom Lagutskotteti Bettinkanden. alltid är Domarens åliggande att Utfråga de jäf, som emot vittnen kunna förekomma; hvaribland äfven det att vara ängifvaren.
Hvad slutligen angår Herr Ehrett. borgs Inotion, att det enkla, eller primitiva ansvaret för oloflig
Bränvins-minUtering må drabba förbrytaren för hvarje gång Författningen öfverträdes, samt endast påföljden för itei*erationen bestämmas efter de uti Kongl, förklaringen deii a3 Martii 1807 fastställde grunder; så enar Stadgandet uti nionde piincten af nämnde Kongl, förkla-* ring, att i alla de händelser, då Lagen föreskrifver tillökning i straff för den, sorn annan eller flere gånger beträdes med brott och missgerningar, deil svårare bestraffning, sorn bör följa å förnyad brottslighet, ej kan ega rum innan det Straff blifvit till alla delar fullbordadt, hvartill förbrytåreii var dömd för den missgerning lian förut UtÖfvat, tydligen har afseende å det högre ansvaret för iteration, hvaraf följer hvad Herr Ehrenborg yrkat, att det enkla ellet* primitiva ansvaret för oloflig Bränvins*mihutering, bör i de fall då iterations»ansvar ej kan ega rum , åläggas förbrytaren särskildt för hvarje gång öfverträdelse skei*; får Utskottet, som har sig bekant, att olika lagtolkning härutinnan egt rum, tillstyrka underdånig anhållan hos Kongl» Majit, attén Lagförklaring, i öfverensstämmelse härmed, måtte utfärdas. nöd Lagutskottets Betänkande», Härmed får Utskottet å nyo vördsam* ligen öfverlemna ifrågavarande ämnen till Riksens Högloft.
Ständers vidare bepröf* vande, nied Bifogande af någre Ledamöters skiljagtiga yttranden.
Stockholm den 4 September i8a3.
Utdrag af ProtoCollet, hållet hos Riksens Högloft.
Ständers Lagutskott den 4 September 182?. S. D.
UpplästeS oell justerades
Ut* låtandet i anledning af Anmärkningar vid Betänkandet N;o g6, angående Laga Dom* stol för upptagandet af Bränvins-minute* rings* och Dryckenskaps*mål, samt ändring uti de för Dryckenskap nu gällande Straff* bestämmelser; hvarvid Herr Borgmästaren Hagander, sorn icke öfver vari t öfverlägga niiigarne till Utlåtande förklarade, att han för sin del i allo förhlifver vid Betan* kaiidet.
Herr Borgmästaren Arvedsson yttrade* det är en lika allmänt känd som obestridlig sanning, att ibland den stora skara af melmiskor, hvilka För hegångne brott utstått nesliga straff, sällan någon öfvergifvit la* stens bana och åter blifvit en nyttig medlem i samhället.
Det är också icke mindi* - LagUtskottéts Eetfinkandett. tifil dre underkastadt Let,vi flan, att egentliga orsaken till denna beklagliga framhurdelse å de brottsliges sida, ligger uti deras uteslutande från hederligt Folks omgänge, från dess Förtroende oell Från Medborglighet ellet de vanliga Sandia! is fÖrmånerne.
Vid Lagars stiftande bör fördenskull sorgfälligt tillses, att så vidt möjligt är och med brotts ursprungliga art kan förenäs, sådane straffbestämmelser undvikas, hvarigenom den vilseförda, den felande eller brottslige Samhallsinnevånareh betages tillfälle att, under villkor af förbättring i moralitet och förhållande, blifva fullkomligen försonad med de Öfrige och återvinna sin medborg* läghet.
Men ett sådant förfarande, som jag nu yttrat böra följas uti Lagstiftningen, finnér jag icke nog vara iagttaget af Högloft.
Lagutskottet, då dess Pluraritet tillstyrkt bibehållandet af den för 4;de resan fylleri stadgade påföljd, nemligen förlust af medborgerligt förtroende ; hvarföre jag i denna del fö raul åtes skilja mig från LagUtskottets mening.
Utskottet har viii borttagit det med fjerde resan fylleri förut förenade Stockstraff, ett i opinionen nu mera nesligt ansvar; endast förstörande den felandes hederskänsla, utan att verka till bans föibättring; men härigenom är endast lill hälften gjordt hvad sorn borde göras, enär Utskottet likväl, tvärt emot dess förra Be - Lagutskottets Betänkande» 74 II63 Lagutskottet!
Betankanden, tänkande, bibehållit påföljden af medborga ligt förtroendes förlust, hvilken är ännu skadligare än Stockstraffet, emedan, genom den samma, betages den felande allt hopp att någonsin återvinna hvad han i sin medborglighet en gång förlorat, och följagtligen bereder lios honom en ständig liknöjdhet för bemödandet att öfvergifva en vanart, eller rättare en omåttlighet, hvartill hafi blifvit hänförd blott af obetänksamhet, men ej af elakt hjerta eller afsigt att skada sin nästa.
Dessutom dä den, som förgått sig med fylleri, derigenom ej kan sägas hafva missbrukat något allmänt förtroende, synes det mig vara stridande mot sann rättsgrund att han skall för alltid skiljas derifrån.
Jag förblifver alltså vid Utskottets förrä betänkande i förevarande fråga, och tillstyrker, att 4;de resan fylleri förseelse endast bor bestraffas med böter till det belopp, som i 1813 års förordning är bestämdt. ” Herr Häradshöfdingen Ribbing anförde t ■”Sedan Utskottet nu återtagit den i dess fÖrrä Betänkande föreslagne ändring, att borttaga förlust af medborgerligt för troende för 4;de resail fylleri och i fråga örn straffbestämmelserneS förändring, endast yrkat upphäfvande af StockstralTet för Dryckenskap 4;de gången, Synes deraf att de nya Lagförslag, som göras ej alltid utgå från en stabelprincip, utan att åsigterne af samma sak äfven hos samma personer vid olika Lagutskottet!
Bétäukandeti, i 163 t ill (ailén aro olika.
Skadan af en jerat rörlig ombytlighet i Lagstiftning liar jag förut sökt ådagalägga.
Det återstår för mig nu blott att anhålla det Riksens Hög-* lofl.
Ständer ville fästa sin Uppmärksamhet på en omständighet, sora Utskottet lem nät
Utan afseende, den nemligen som Herr Ehrenborg framstäldt: att Örn förbrytelser emot Författningarne 0111 Brännvins-minuterilig skulle af allmänna Domstolar Upptagas vore det icke någon konst att bereda Uppskof och Utdraga målet från Ting till Ting, så att slutligen böterne utgjorde ett vida mindre belopp än Bevil[ningen öm Bränvins-minuteringen varit loflig, och mindre än vinsten i fall den olollige kroghållningen under tiden blifvit fortsatt.
Då det således synes icke rätt mycket löna sig att begära en Lagforändring för att för 4:de resan fylleri borttaga Stockstraffet > qvarstående i våra Lagar för så mångå andra mindre förbrytelser, och ombyte af Domstol i dessa mål vore af en direct skadlighet, så vågar jag förnya min redan en gång gjorde ödmjuka reservation, att Författningarne om fylleri och Bränn» vinsförsäljning mätte få blifva oförändrade, och endast den nödica förklaringen ■i i ... O angående iteratiöns-ansvaret, som Utskottet föreslagit, ega rum.” Ut Supra.
Ex Proiocollo , Joh. Jacob Kleman. 1164 L«il)tskotttts Bctånhviden, Jfco i8i.
Ankom d. 18 Sept. 1823* Utlåtande i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 122, angående yrkad ändring dels uti Kongl.
Brefvet den 6 Maji 1767 i afseende på skyldigheten för Sökanden uti Utsåknings mål hos Konungens Befallningshafvande, att anmäla når sådane mål genom förlikning eller annorledes förfallit, dels uti Kongl.
Förordningen den 31 Julii 1815 j så vidt den innehåller , att vitén vid förklaringars infordrande uti förenämnde mål skola förklarande Parter föreläggas.
Vid föredragning af Utskottets ofvannämnde Betänkande hos Höglofl.
Ridderskapet o;ch Adeln har Herr Ehrenborg, Casper yttrat, att emot det af Utskottets föreslagne undanrödjande af Kongl. Brefvet den 6 Maji 1767, så vidt det angår vitets upphäfvande, vore så mycket mindre att erinra, som det i flere