Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti häröfver den 1 Oktober innevarande år gemensamt afgifvet utlåtande hafva Förvaltningen af Sjö-Ärendena samt Kammar- och Kommers-kollegierne, sedan ej mindre Landshöfdinge-embetet i Kopparbergs län, än Fahlu stads husoch tomt-egare samt borgerskap blifvit i ämnet hörde, i underdånighet anfört: att, enligt deri, genom Kongl. Brefvet den 24 September 1839 fastställde fördelning af städernes ordinarie båtsmanshåll, hvilket vid dess förut egande nummerstyrka af 883 man oförändradt skulle bibehållas, samt komme att utgöras i mån af bevillning för borgerlig rörelse samt hus och tomter, Fahlu stad, hvars medelbevillning de 3 åren 1828—1832, enligt en af stadens Magistrat meddelad och af Kongl. Majits Befallningshafvande utan anmärkning insänd uppgift, upptagits för borgerlig rörelse till 1,842 Rdr 16 sk., samt för hus och tomter till 1,270 Rdr 29 sk. 7 rst., eller tillsammans 3,112 Rdr 45 sk. 7 rst., blifvit på - 12 Kongl. AIaj:ts Kael.
Proposition, A':o 19. förd 7 hela båtsmansnummer, efter den fastställda beräkningsgrunden af 429 Rdr 59 sk. 9 rst. för hvarje båtsmansrote; att Landshöfdinge-Embetet upplyst, att 1828—1832 årens medelbevillning för hus och tomter, efter en sedermera upptäckt missräkning af 11 Rdr 58 sk. 5 rst., skolat utgöra 1,282 Rdr 20 sk., men, efter afdrag af bevillning för rörelsevinst af åtskilliga dervid orätt inberäknade Verk och Inrättningar, med 606 Rdr 4 sk. 5 rst., rätteligen uppgick endast till 676 lldr 15 sk. 7 rst.; att således vore ådagalagdt, det misstag egt rum vid bestämmandet af Fahlu stads ordinarie båtsmansrotering, hvarföre rättelse deruti borde ske; att, då den vid 1839 års reglering beräknade bevillning för borgerlig rörelse utgjorde 1,842 Rdr 16 sk., ett sammanlagdt bevillningsbelopp alltså uppkom af 2,518 Rdr 51 sk. 7 rst., som, efter förenämnde grund af 429 Rdr 39 sk. 9 rst. för hel rote, lemnade 5 rotar eller, med undvikande af bråket, sex hela båtsmansrotar; samt slutligen, i fråga om sättet, hvarpå den brist bör ersättas, som sålunda uppstår i nummerstyrkan af städernas båtsmanshåll 885 man, att dervid förekommer, att, sedan vid förenämnde reglering ordinarie båtsmanshållet för staden Piteå blifvit faststäldt till 1 y,, för staden Luleå till 1 V4 och för staden Lund till 9 % rotar, men sedermera blifvit upplyst, att berörde städer innehade opriviligerad jord, som, vid ordinarie roteringen, bordt tagas i beräkning, men obehörigen uteslutits; Kongl Majit, genom nådiga bref den 1 Februari 1841 och den 18 Februari 1843, beträffande Piteå och Luleå, samt den 1 Februari 1841 och den 23 Juli 1842, hvad Lund angår, förordnat, att samma städer för ifrågavarande opriviligierad jord skulle ansvara, Piteå för y4:dels, Luleå för likaledes yt:dels samt Lund för ä/7:dels rote, hvarigenom för alla tre berörde städer sammanlagdt uppkommer 1 */J4 båtsmansrote, eller 3/14:dels rote mera, än den för staden Fahlun nu ifrågaställde förminskning.
Som Kongl. Majit, efter hvad af Förvaltningen af Sjö-ärendena samt Kammar- och Kommers-kollegierne härvid blifvit i underdånighet anfördt och upplyst, för dess del i nåder funnit godt bifalla den förminskning i ordinarie båtsmansroteringen för Fahlu stad, som, efter de af kollegierne nu uppgifne grunder, bör ega rum, vill Kongl. Majit härigenom föreslå Rikets Ständer, icke allenast att staden Fahlun bör ansvara för sex båtsmansrotar, i stället för sju, som 1839 års reglering af städernes ordinarie båtsmansrotering innehåller, utan äfven att, i följd af nedsättningen för Fahlun, någon ändring uti samma reglering i öfrigt icke behöfver ega rum, enär den för Piteå och Luleå städer af Konung och Ständer beslutade tillökning af i/4:dels rote för hvardera, samt tillökningen af y7:dels rote för staden Lund, hvarom Kongl. Majit aflåter serskild skrifvelse till Rikets Ständer, lemnar icke allenast full ersättning för minskningen, utan äfven ett öfver - Kongl. Maj:ts Nåd.
Proposition, N:o 19. l.J skott af ;i/14.dels rote, derför vakans-afgift bör erläggas, och hvilket öfverskott är så obetydligt, att det icke till ny reglering föranleder.
OSCA R. C. A. B.
Gyllengranat.
Itdrag af Protokollet öfver Sjöförsvars-Departementet tillhörande Ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen uti Stats-Rådet å Stockholms Slott den 18 November 1847.
Hans Excellens Justitie-Statsministern, Herr Grefve Posse, Hans Excellens Statsministern för Utrikes Ärendena, Herr Friherre Ihre, Stats-Råden:
Friherre Stael von Holstein, Munthe, Friherre Peyron, Silfverstolpe, Waern, Friherre Gyllengranat, Faxe, Fåhreeus, Departemeuts-Chefen, Stats-Rådet Friherre Gyllengranat uppläste till justering: l:o ett, i öfverensstämmelse med förut fattadt beslut, uppsatt förslag till Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse till Rikets Ständer, angående Fahlu stads ordinarie båtsmansrotering.
Enligt Stats-Rådets öfriga ledamöters underdåniga tillstyrkan, täcktes Kongl. Maj:t i nåder gilla berörde förslag, sådant det finnes detta Protokoll bilagdt, samt befalla att, i enlighet med detsamma, nådig skrifvelse skulle till Rikets Ständer expedieras.
Ex Protocollo. C. O. Vougt. 14 Kongl. Maj:ts Nåd.
Proposition, N:o 20.
Ank. till Exp-Utsk. d. 9 December, kl. S e. m. Kongl.
Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Stunder, angående förändrade grunder för Beväringsmanskapets uttagande till vapenöfning och annan tjenstgöring m. m.; gifven Stockholms Slott den 18 November 1847.
Vid början af sistförflutne
Riksmöte tillkännagaf Kongl. Majit
Sin nådiga afsigt att vara betänkt på Försvarsverkets fullkomligare ordnande.
I sådan syftning hafva, enligt Kongl. Maj:ts nådiga befallning, förslag blifvit af Cheferne för Landtoch Sjöförsvars-Departementen, dervid biträdde af sakkunnige män, utarbetade; och har Kongl. Majit, vid pröfning af dessa förslag, i nåder antagit och gillat följande deri framställda hufvudgrunder, nemligen: lio Arméen bör bildas af stående stamtrupper, såväl värfvade som indelda, i förening med beväringsmanskap, och vissa dels värfvade och dels indelda sjötrupper likaledes utgöra ständig stam, med hvilken manskap af sjö-beväringen förenas; 2io
Genom vapenöfning under fredstid bör åt beväringsmanskapet gifvas sådan förberedande daning, att detta manskap, vid påkommande behof, då arméen skall sättas på krigsfot, kan ofördröjligen förstärka denna och inom dess leder emottaga vidare nödig utbildning, samt att sjöbeväringen må vara användbar för tjenstgöringen dels på Flottan, så väl den seglande, som den roende; och dels för öfrigt såsom marinsoldater, i hvilka afseenden årliga öfningstiden bör utsträckas till 31 dagar, in- och utrvckningsdagarne inberäknade, sålunda fördelade, att minst 14 dagar användas till förberedande recrut-exercis och de öfriga 17 dagarne i förening med stammen; 5:0
Med antagande, att tiden för vapenöfningarne sålunda utsträckes, må, till vinnande af besparing så väl i arbetsdagar som i statsutgifter, blott en viss del af första beväringsklassen årligen inkallas till vapenöfning och den öfriga delen blifva qvarstående i reserv, att, i fall arméen eller flottans trupper skulle behöfva ytterligare förstärkas, till tjenstgöring uppbådas; 4:o
Enär första beväringsklassen, sedan alla till krigstjenst odugliga blifvit afräknade, ändock redan öfverstiger 21,000 man, må antalet beväringsskyldige, som till vapenöfnings undergående årligen inkallas, varda intill dess förändrade omständigheter kunna föranleda dess förökande, för hela riket, med undantag af Gottland och Lappmarkerne, inskränkt till 14,325 man, deraf fördelas på arméen 11,181 och på flottan 5,544 man; Kongl. Maj:ts Nåd.
Proposition, Nio 20. 15 5:o
Vissa områden af landet bestämmas till utgörande af beväringsmanskap för arméens och vissa för flottans behof, så väl i freds- som i krigstid, sålunda, att flottans beväringsområden komme att utgöras af hela Blekinge och VesterNorrlands Län, Öland, södra Möre Fögderi af Calmar län, de socknar i såväl återstående delen af sistnämnde län, som öfrige kustlän, med undantag af Norrbottens och Vesterbottens län, hvilka antingen omedelbart gränsa till hafvet eller äro belägne i skärgårdarne, och slutligen alla vid hafvet belägna städer, Stockholm, Götheborg, Umeå, Piteå, Luleå och Haparanda likväl undantagne; samt arméens beväringsområden åter upptaga alla delar af riket, som icke, enligt det föregående, skulle utgöra sjöbeväringsmanskap; 6:0 Beväringsmanskapets uttagande, såväl till vapenöfning som till krigstjenst, verkställes efter enahanda hufvudgrunder inom arméens och inom flottans beväringsområden, hvarvid iakttages: a) att årliga mönstringar, förrättade på lika sätt som hittills, verkställas särskildt för städerne och landet samt särskildt inom arméens och flottans beväringsområden, hvarvid mönsterrullor öfver beväringsmanskapet upprättas särskildt för hvarje stad och hvarje fögderi, hvilket likväl ej må hindra mönstrings förrättande särskildt med en eller flere delar af fögderiet; b) att, sedan alla vid mönstringen tillstädeskomne beväringsskyldige blifvit, på sätt särskildt föreskrifvet är, besigtigade, de approberade införas i stadens eller fögderiets mönsterrulla efter manskapets längd sålunda, att den längsta erhåller första rummet, den, som står honom närmast i längd, det andra, och sä vidare, med iakttagande dervid att, om två eller flere äro af lika längd, ordningen dem emellan afgöres efter åldern, så att den äldste erhåller första rummet, den som dernäst är äldst det andra och så vidare, men, om någons födelsedag ej vore känd eller flere af dem vore födde på samma dag, genom lottning; c) att de från mönstringen uteblifne beväringsskyldige i särskildt stadgad ordning efter enahanda grunder besigtigas, samt de approberade i stadens eller fögderiets mönsterrulla ofördröjligen införas, på sätt ofvanföre nämndt är, dock med iakttagande att de, som utan styrkt laga förfall från första mönstringen uteblifvit, alltid insättas framför dem af samma längd, som vid första mönstringen blifvit approberade; d) att som erfarenheten visat, att de bland approberade beväringsmanskapet,
som vid 20 års ålder äro de mest högväxte, äfven, med få undantag, äro de mest vapenföre, det beväringsmanskap, som, till visst, efter folkmägden bestämdt, antal, från hvarje stad eller fögderi bör till vapenöfning eller eljest till tjenstgöring uppkallas, skall uttagas i den ordning, uti hvilken de approberade beväringsskyldige i stadens eller fögderiets rulla finnas upptagne; 16 Kongl. Maj:ts Nåd.
Proposition, N:o 20. e) att den del af approberade beväringsmanskapet, som ej uppkallas till vapenöfning, utan blott qvarstår i rullorna såsom reserv, likväl skall aflägga krigsmanna-ed och stundom deltaga i anbefallda kyrkoparader; f) att det till första beväringsklassen hörande manskap, som vid mönstringen blifvit stäldt på tillväxt eller förbättring, skall tillhöra nästpåföljande års första klass och med denna inställa sig till mönstrings undergående, samt att den, som vid denna andra mönstring än ytterligare blifver ställd på tillväxt eller förbättring, skall likaledes inställa sig med följande årets första klass, men bör då antingen approberas eller förklaras oduglig till krigstjenst; g) att i de för arméen bestämda beväringsområden, der, utom infanteri, äfven kavalleri, eller artilleri, eller artilleri- eller sappör-depöter finnas, mönsterherren af det anta! beväringsskyldige, som enligt mönsterrullan skall i staden eller fögderiet uttagas, utser hvilka som böra tilldelas artilleriet, kavalleriet eller depöterna, hvartill dock i första rummet uttagas sådane beväringsskyldige, som sjelfva önska tjena vid dessa vapen, såvida de i öfrigt äro dertill duglige; h) att beväringskarl, som uppbådas till vapenöfning eller tjenstgöring, må ega rättighet att lega karl i sitt ställe äfven bland dem af årets klass, som höra till reservmanskapet, emot skyldighet likväl att sjelf ingå bland nämnda manskap i den legdes nummerordning; i) att, då större eller mindre del af beväringsmanskapet till vapenöfning i fredstid uppbådas, den ordning skall dervid iakttagas, att de, som höra till första klass-åldern, först utgå och derefter de öfrige klasserne efter åldern, de yngre klasserna framför de äldre, tills det antal är fyldt, som behofvet fordrar; hvaremot, när beväringsmanskapet till tjenstgöring i krigstid uppbådas, af alla klasserne de, som undergått vapenöfning, först må klassvis uttagas i den ordning, som här förut är sagd, och sedermera de, som tillhöra reserven, likaledes efter samma ordning dem emellan. 7:o Den på Gottland antagna och upprättade allmänna Beväring kommer att i dess nuvarande skick fortfara.
Då emedlertid de sålunda ifrågakomna förändrade föreskrifter rörande beväringsskyldigheten, dels i hvad de afse landets fördelning i vissa serskilda områden för utgörande af beväringsmanskap för arméens och i vissa sådana områden för flottans behof, dels ock i fråga om sättet och ordningen för uttagande och indelning till vapenöfning eller annan tjenstgöring af viss del af beväringsmanskapet inom samma eller särskilda åldersklasser, innefatta ändring af de för utskrifningssättet och inrättningen af allmänna beväringsmanskapet förut stadgade grunder, har Kongl. Maj:t nu i nåder velat Rikets Ständers yttrande i dessa delar inhemta.
Tios Kongl. Maj:ts Nåd.
Proposition, N.o 20. 17 Hos Kongl. Maj:t har härförutan jemväl under öfvervägande kommit, hurusom, då flottans ständiga corpser icke äro tillräckliga för bemanning af alla flottans fartyg under krig och den större delen af det till allmänna beväringen hörande manskap inom de till sjöbevärings utgörande utsedda områden både erfordras och, i följd af de årliga vapenöfningarnes beskaffenhet, blifver mest användbar för tjenstgöringen dels på roddflottan och dels såsom marinsoldater, nödigt är, att bristen af en fullt duglig och användbar bemanning för flottans seglande fartyg, hvilken icke eller tillräckligt kan fyllas genom manskapet från öfriga sjöbevärings-områdena, på annat sätt afhjelpes, hvilket lämpligast kunde ske, om handelsflottans befäl och besättningar, i händelse af krig, alltid vore att dertill påräkna; och har Kongl.
Maj:t, med gillande af den i detta afseende gjorda framställning, i nåder velat till Rikets Ständers antagande härmed föreslå, att, jemte beväringsskyldige inom de för sjöförsvaret afsedda särskilda områden, till sjöbeväringen äfven må hänföras alla sjökaptener och styrmän vid handelsflottan samt machinister å enskilda personer eller bolag tillhörande ångfartyg, äfvensom allt det sjöfolk, som å sjömanshusen eller uti magistraternes rullor är inskrifvet, med förbindelse för dem att, vid inträffande krig, tjenstgöra å flottan, samt att denna förbindelse må fortfara från 20 till fyllda 30 år; hvaremot de befrias från all vapenöfning i fredstid, och skulle den, som, på sätt förberördt är, blifver till sjökrigstjenst förbunden, jemväl ega att i sitt ställe sätta välfrejdad och duglig sjöman, som redan fullgjort sin beväringspligt och icke är öfver 40 år gammal.
Om Rikets Ständer äfven för deras del antaga hvad nu blifvit föreslaget, vill Kongl. Maj:t, jemte den förnyade författning, som i ämnet bör utfärdas, meddela de för verkställigheten vidare erforderliga reglementariska stadganden, äfvensom föreskrifter i afseende på sjöbeväringsmauskapets förmåner och deribland hufvudsakligen rättigheten till pension för dem, som under krig skadas, samt till nådegåfvor och gratialer för enkor och barn efter dem, som under krig stupa eller i följd af olyckshändelser aflida, likasom om sjökapteners och styrmäns rättighet att användas, de förre såsom officerare och de sednare såsom under-officerare, samt sjöbeväringsmanskapets i allmänhet rätt till befordran och högre aflöning i mån af ådagalagd förtjenst och skicklighet.
Det, i fråga om ändring af stadgandena rörande sjöbeväringens utgörande, af Chefen för sjöförsvars-departementet i underdånighet afgifna yttrande och förslag, intaget i det inför Kongl. Maj:t i Statsrådet den 9 i denna månad förda protokoll, varder Rikets Ständer härjemte meddeladt, och för öfrige delar af de ämnen, som i denna Kongl.
Maj:ts nådiga proposition omförmälas, hänvisar Kongl. Bil. till It.
Prot. 1847 och 1848. 1 Sami. 1 Afd. 4 Uäft. 3 18 Kongl. Maj:ts Nåd.
Proposition, N:o 20. Maj:t
Rikets ständer till innehållet af de protokoll och förslag rörande landt- och sjöförsvarets ordnande, som särskildt blifva Rikets Ständer meddelade.
Datum ut supra. OSCA R Gust.
Peyron.
Utdrag af Protokollet öfver Sjöförsvars-departementet tillhörande ärenden, hållet inför Hans Majit Konungen i Statsrådet å Stockholms Slott den 9 November 1847.
Hans Excellens Justitie-Statsministern Herr Grefve Posse, Hans Excellens Statsministern för Utrikes Ärendena Herr Friherre Ihre; Stats-Råden:
Friherre Stael von Holstein, Munthe, Friherre Peyron, Silfverstolpe, W oern, Friherre Gyllengranat Faxe, Fåhreeus.
Gyllengranat anmälde och föredrog i underdånighet: — — — — — — — — — — — 7:o.
Departements-chefen ett, i fråga om Sjöbevärings-system ets förändring skriftligen uppsatt, så lydande betänkande: Kongl Maj:ts Nåd.
19 »Omsorgen för fartygens bemanning under krig har ofta hos sjönationerna utgjort ett vigtigt ämne för bekymmer, och Sverige har äfven pröfvat olägenheterna deraf, att man i nödens stund icke vetat, hvarthän man med säkerhet skolat vända sig, för att fylla behofvet af sjöfolk.» »Begagnande under tidens lopp än värfning, än, fast mera sällan, pressning, än förhyring, än uppfordring af sådane hjelptrupper, som under namn af vargering, landtvärn och förstärkning, tjenstgjort, har man dock städse funnit dessa utvägar vara icke tillfyllestgörande för vinnande af ändamålet, utan har alltid, under krigets lopp, erfarenhet vunnits, det något ytterligare varit att i detta afseende önska.
Flottans fasta corpser och trupper hafva naturligtvis aldrig varit och böra icke eller vara tillräcklige för bemanning af flottans alla fartyg, utan hafva dessa corpser endast varit påräknade såsom en befaren stam för den förstärkning, som under ett krig erfordras.» »Det år 1812 inrättade Beväringssystem, enligt hvilket skyldigheten att deltaga i rikets försvar tillhör hvarje svensk man emellan 20 och 23 års ålder, var ett stort steg till afhjelpande af de olägenheter, som förut voro oskiljaktige från omsorgen för flottans bemanning, men ännu återstår mera alt önska i denna del, dels för att få antalet tillräckligt och bestämdt, dels för att till sjötjenst erhålla sjövane personer.» »Uti underdånig skrifvelse den 3 Juli 1812 uttryckte rikets ständer den underdåniga önskan, att ingen konskriberad måtte, mot sin vilja, tvingas till tjenstgöring som båtsman eller till sjös, då det, enligt hvad rikets ständer i underdånighet anförde, »är en erkänd sak, att böjelsen till en betydlig del bestämmer dugligheten till tjenstgöring på detta element»; och Kongl. Maj:t gick denna ständernas önskan så vida till möte, att 19 § i den under den 27 Oktober 1812 utfärdade nådiga kungörelsen om utskrifningssättet m. m. innehöll, det Kongl. Maj:t ville i de orter, der båtsmanshåll är indeldt eller roteradt och manskapet har lust att heldre tjenstgöra vid landtarméen, än till sjös, söka uppfylla deras önskan, så vidt omständigheterna medgifva, samt att förhållandet skulle vara lika i anseende till sjöstaten i de trakter, der endast kavalleri eller infanteri är indeldt.
För bildandet af en duglig och användbar sjöbemanning lägger detta stadgande hinder i vägen, enär det måste antagas såsom en oemotsäglig sanning, att en yngling, som icke är van vid sjölifvet och dess egenheter, pä en kortare tid icke möjligen kan för sitt yrke så bildas, att han blifver fullt användbar till sjös.» «Då emedlertid afhjelpandet af detta hinder måste ligga inom möjlighetens gräns i ett land, der handelsflottan på håfven samt vid egna kuster och sjöar bar en ganska betydlig proportion till den krigsflotta, hvartill landet möjligen kan förmå att anskaffa materiel och öfning, ett land, af hvars befolkning en slör del 20 Kongl.
Proposition, N:o 20. bebor kuster och stränder, med fiske och sjöfart till näringsfång; har jag, på Eder Kongl.
Maj:ts derom gifna nådiga befallning, skolat i underdånighet föreslå de förändringar i 1812 års Beväringsförfattning, med antagande af hvilka jag anser sjövapnet i krigstid vara tryggadt för farhågan att sakna tillräckliga och öfvade besättningar, en farhåga, som aldrig kan ega rum i de länder, der den principen är antagen, att hvar och en, som tager sin föda af hafvet, skall i behofvets stund tjena till sjös och på kronans fartyg värna sitt fädernesland, en princip, genom hvars tillämpning vårt brödrarikes (lotta, när krig utbryter, förses med en bemanning af 20,000 mer eller mindre befarne sjömän, under det Sverige endast kan påräkna ett ringa antal sådane.
De förändrade stadganden för sjöbeväringsskyldighetens utgörande, som jag nu vågar i underdånighet föreslå, utgöra en tillämpning af de i flera andra länder med fördel redan existerande reglor för krigsmarinernas bemannande, och jag vågar tro, att införande af dessa reglor i Sverige, långt ifrån att betunga dem, för hvilka förändring i beväringspligten är föreslagen, tvärtom skall lindra deras nu egande skyldigheter, i det de befria dem från alla vapenöfningar under fredstid, på samma gång som den föreslagna förändringen kommer att under krigstid befria statsverket från den högst betydliga kostnad, som den i alla fall osäkra förhyringen medför.
Genom båtsmanshållets bibehållande vid de för detsamma gällande hufvudgrunder, vinnes den fördel emot det i andra länder antagna enrolieringssystem, att den del af sjöbeväringsmanskapet i Sverige, som utgöres af verkliga sjömän, under fredslugnet aldrig behöfver besväras med någon uppfordring till sjötjenst å Kongl, flottans fartyg, och detta manskap således under fredstid icke får vidkännas något afbrott i det yrke, de utöfva; — en omständighet, hvarpå hufvudsakligt afseende vid förslagets uppgörande blifvit fästadt, så att sjöfarten, äfven under krig, kan fortgå endast med den förändring, att å alla fartyg, hvilka efter krigets början utgå på sjöresor, besättningarne till någon del måste utgöras af förut obefaret manskap.» »Ett annat förhållande är deremot med en del af sjöbeväringen, som icke utgöres af verkliga sjömän, utan består hufvudsakligen af dels fiskare, dels ock andra invånare af kust- och skärgårdssocknarne, ty för dem kan icke lämpligen föreslås någon annan beväringsskyldighet än den, som åligger landtbeväringen. hvadan de icke eller kunna eller böra från vapenöfningar frikallas.» »Med den rättighet för de beväriugsskyldige, som nu eger rum, att välja tjenstgöring till sjös eller lands, skulle det kunna hända, att, för den händelse Eders Kongl.
Maj:t fästade afseende å deras val eller önskan, sjövapnet blef nära blottadt på den bemanning, som af beväringen är påräknad, om nemligen alla eller de fleste valde tjenst till lands; och hvad, som med bibehållande af denna valrätt bestämdt eger rum, är, att många vid sjölifvet ovane ynglingar komma att tjenst - Kongl. Maj:ts Nåd.
Proposition, N:o 20. 21 Söra till sjös, under det att mången befaren sjöman får strida till lands; men dessa missförhållanden förekommas, om, med upphäfvande af valrätten, sjöbeväringen skiljes från landtbeväringen och den förra endast utgöres af sjösocknarne.» »Provinsen Gottland har hittills varit utesluten från deltagande i sjöbeväringspligten, och jag anser den äfven hädanefter böra derifrån undantagas.