Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Om så kan hända i festgemaken, så är det väl förlåtligt om här, där allt måste gå med svindlande fart, en eller annan soppskål gör en opåräknad kullerbytta och hamnar på orätt plats.
Brist finnes ej på näpna små pappersservietter att torka både munnen och fläckar med, om så behöf ves.
— Kom ut någon morgonstund och se, huru brödet skares i bitar af rena fina händer och ordnas på de rentvättade borden så smak- ligt som helst.
Se, huru de präktiga råämnena behandlas för dagens middag.
Har du någon bättre metod, så lär oss den.
Hvad trängseln beträffar, har den nog sin stora sanning, men den kommer sig däraf att folkköket från början hade en i vår tid ytterst sällsynt egenskap: det var för anspråkslöst, trodde ej att till dess ringa boning mångtusen personer skulle vilja komma för att mätta sin hunger.
Hade det kunnat ana detta, skulle portarne blifvit höga, väggarna vida.
Nu har det endast att vänligt ropa till sina gäster: » Låt sämja ge rum, vänta en stund, medan våra små tjänsteandar hinna torka af borden och taga bort de begagnade kärlen, innan ni slår er ned. » Skulle du, kvinna med det varma hjärtat, som vid många tillfällen visat, att du äger ett sådant, skulle du kunna, när du sitter däruppe i det trefna hemmet i Jockmock, omgifven af allt, som du äger dyrt och kärt, sända ut en hatets bann- stråle — nej, och åter tusen gånger nej!
Samma förhållande är det med oss!
Tjänarinnorna och sedligheten.
Den lilla uppsatsen » Träldomsmärke » i Idun n:r 33 bör genom sitt tänkvärda innehåll intressera hvarje sann husmor.
Tjänarinnorna äro, eller böra vara, de också, med- lemmar af den familj, hos hvilken de vistas.
Är nu dessa familjemedlemmars uppförande ej över- ensstämmande med det som är rätt och passande, så kastar detta uppförande en skugga öfver hela hemmet.
För öfrigt, den tjänarinna som ej sofver om nat- ten, hon utför illa sina sysslor om dagen, och dess- utom ger ett osedligt lefnadssält en allt annat än behaglig prägel åt hennes utseende ooh person.
Mindre angenämt är det att se en ung kvinua gå omkring i ens hem med sömniga ögon och bleka, slappa drag.
Det är just de icke anständiga tjänarinnorna, som ____ 1897 många familjer i småstäderna oeh på landsbygden ha att tacka för den där ofta förekommande oseden att manliga individer sent på kvällen eller på natten knacka på köks- eller jungfrukammarfönsterna eller prata, skratta och föra oväsen därutanför.
Detta oskick borde på det allra strängaste bekämpas af såväl husbondfolk som alla dem, som hafva till upp- gift att skydda hemmens ooh ordningens helgd.
Det gifves säkerligen i hvarje hem tillfälle för dess tjänarinnor, särskildt söndagseftermiddagarne, att några timmar sällskapa med vänner och bekanta, så att nattens och hvilans tid ej behöfver upptagas af denna förströelse.
Hvem unnar ej gärna den som arbetar både hvila oeh nöje, men bådadera i rätt tid.
Sedligheten är för såväl individen som nationen ett af de förnämsta villkoren för hälsa och lycka, därför är det en oafvislig plikt för hvar och en att i sin mån söka bidraga till sedlighetens höjande.
Låtom oss söka göra klart för de dåraktiga unga kvinnor, som vilja när som helst sällskapa med hvem de behaga, att den som behärskas af en dålig passion är en slaf, då däremot den som behärskar sina pas- sioner är en friboren varelse, han eller hon må ut föra det simplaste, mest förbisedda arbete.
Ingen nation kan tala om verklig frihet och upp- lysning, förrän dess olika individer göra sedligheten till en af religionens förnämsta plikter.
Kristus sä- ger: » Salige äro de renhjärtade, ty do skola se Gud. » De osedlige äro ej renhjärtade.
Måtte präster, lärare oeh husbondfolk ej tröttna att framhålla föi- de unga renhetens gudomliga väl- signelser och ingifva dem fasa för det onda, för allt som förgiftar såväl kropp som själ.
Måtte det inom vårt land uppväxa en stam af goda, sanna, renhjärtade unga kvinnor och tjänarin- nor, som hålla sig själfva oeh hemmen i ära.
Eua W — g.
* Kvartalsprenumeranter uppmanas att nu ofördröjligen verkställa pre- numerationen för sista kvartalet, på det intet afbroit i tidningens expedition må behöfva upp- stå.
Som bekant medföljer under detta kvartal till alla prenumeranter: Iduns ytterst intressanta och värdefulla j u l n u m m e r, hvilket i år med särskild anledning af tidningens tioårstillvaro till såväl omfång, utstyrsel som innehåll till och med kommer att öfverträffa föregående år- gångars.
Bäst därför att nu genast i god tid förnya kvartalsprenumeralionen!
Det bekanta kvinnliga läroverket i huf- vudstaden,.
den s. k. Ählinska skolan, firar vid denna tid sitt 50 års-jubileum.
Vid 17 års ålder grundade fröken Karin Ahlin år 1847 på Kungs- holmen en skola för flickor, hvilken genast fick 17 elever.
Ar 1859 voro lärjungarne 57, år 1867 flyttade skolan till Fredsgatan 19, och samtidigt växte antalet lärjungar.
År 1871 voro de 266, år 1875 400.
År 1887 flyttade skolan till den nuvarande lokalen vid Malmskilnadsgatan 52.
Under förra året var lärjungarnes antal 395, inne- varande hösttermin öfverstiger antalet 400.
Under det gångna halfseklet har skolan i lifvet utsändt mer än 4,000 elever.
Vid 67 års ålder kan alltså den vördnadsvärda stiftarinnan, än i dag skolans föreståndarinna, blicka tillbaka på en sällsynt berömvärd verksamhet i fosterlandets tjänst.
Patriotiska sällskapets stora guldmedalj har tilldelats lärarinnan vid Murbeckska uppfostringsanstalten i Stockholm, fröken Erika Ericsson, som nu i nära 35 år ägnat ett plikttroget och nitiskt arbete åt denna in- rättnings tjänst.
Medaljen öfverlämnades åt fröken Ericsson vid inrättningens 150 års fest af
IDUN 1897 307 u - i K.
Dramatiska teatern gaf i onsdags sitt första ordföranden i styrelsen, prof. Oskar Montelius, mer.
Parketten, första raden och en del af den £ fl fl som tackade henne för hvad hon verkat samt andra voro reserverade för konungens in- och nya — eller åtminstone delvis nya — program ra J4 o m uttryckte den förhoppningen, att inrättningen utländska gäster denna afton, herrarne i stor för hösten.
Det upptog, utom den gamla väl- tJ fr&lt; ännu många år skulle få lyckan att räkna på uniform och damerna i glänsande ljusa toaletter.
kända » Kapten Puff eller storprataren », en fl P&lt; rf Naturligtvis såg man äfven på de platser, till italiensk enaktare » Jephtas dotter » och en » ju- ra fröken Ericssons stöd och hjälp.
, hvilka biljetter.
sålts, uteslutande en distingue- bileumspjes » af Frans Hedberg: » Mästerlotsens jo rf PH g) rad och högtidsklädd publik.
Allt bidrog så- minnesdag ».
RA Kvinnan på apoteken.
Sex kvinnliga provi- lunda att breda ett sällsynt lysande skimmer Södra teatern har äfven bjudit på ett jubile- sorer finnas nu i Sverige.
Under innevarande öfver det hela, som sent skall förgätas.
umsstycke, som sedan i måndags ges som efter- o examensperiod har nämligen vid Farmaceutiska Klockan strax efter nio inträdde konungen rätt till » Durand och Durand ».
» Tvänne århun- - * institutet farmacie studiosiexamen aflagts af ej med sitt lysande följe, hvarvid hela publiken draden » framställer — i form af en framtidssyn mindre än fyra kvinnliga apotekselever, frök- reste sig och hofkapellet uppstämde under förste af en gammal fattig präst i slutet på 1700-talet O o narna: Agnes Hildegard Arvidson,-född 1875, elev hofkapellmästaren C. Nordqvists ledning en af — i tvänne tablåer först Karl Johans landstig- ra j4 å apot.
Lejonet i Malmö, är efter examen anställd denne komponerad ståtlig och anslående jubileums- ning på svensk jord, sedan hans sonson hyllad rf s å apot.
i Ronneby; Eva Eleonora Christofferson, festmarsch.
efter tjugufemårig fredsäll regering.
Det lilla f. 15 mars 1876; Gerda I.
C. Borgström, f. Kom så Vilhelm Peterson-Bergers sagodrama- versifierade tillfällighetsstycket uppbäres af varm ta 25 december 1877, båda å apot.
Svanen i Kri- tiska festspel » Sveagaldrar », i 4 bilder.
Texten, patriotisk känsla och mottogs pä premieren myc- rf stianstad; samt Jenny Ulrika Larson, f. 31 decem- som äfven är skrifven af kompositören, alltigenom ket välvilligt af publiken.
ber 1877, tjänstgör å apot.
i Arvika.
på alliterationsvers, stundom afbruten af rimmad s De stora sångarfesterna på onsdagen och fre- Den första kvinnliga farmaceuten är, som Iduns vers, däri dock likaledes förekomma talrika O dagen i denna vecka kunna vi ej omnämna bokstafsrim, bör noga studeras af en hvar, som läsarinnor väl känna, fröken Leth, dotter till O apotekaren Leth i Karlshamn.
Den andra i ord- vid åhörandet vill någorlunda kunna följa med förrän i nästa nummer.
(4 ningen blef fröken Andréen från Borås, dotter innehållet i det musikaliska sagodramat.
Den är ingalunda lätt-tydd, hvilket ock synes vara veder- till fördelningsläkare Andréen.
börandes mening, enär man på festprogrammet inom parentes ansett sig böra angifva, hvad för- H) \ FÄR JRUKTERNA / ALLA.
Kvinnlig teknolog.
Innevarande hösttermin fattaren egentligen menat med hvad han skrifvit.
0 1 har tekniska högskolan erhållit sin första kvinn- Är sålunda meningen dunkel, så är emellertid liga elev, fröken Agnes Magnell.
Fröken Magnell, textens form så mycket klarare och vackrare, Af Fredrik Nyeander.
och vi hafva sällan sett så briljanta alliterationer.
som beredts för inträde vid Scfnvartzska skolan, Hr P.-B.
har häri sökt efterhärma Richard Wagner.
lär komma att utbildas till arkitekt.
1 JET är en blid sensommardag.
Solens Men det är nog ej endast häri.
Äfven i musiken har han tydligen ställt den store mästaren som * ~ gula sken faller genom en luft, så kri- och erkännas måste, att flerstädes mu- stalliskt klar, att man tycker sig se många Af Hulda Lundins » Handledning i meto- förebild, siken höjer sig till äkta wagneriansk storslagen- disk undervisning uti kvinnlig slöjd » har på het och kraft.
Instrumenteringen är ock med mil.
Det faller med vemodig glans på ti C.
E. Fritzes hofbokhandel utkommit en andra få undantag lyckligt gjord.
Öfver det hela med skog, redan lätt rodnande, äng, redan gul- upplaga, sedan den första, som utkom 1892, redan de rninga och långa recitativen hvilar dock en W nande.
Det faller på den gamla herrgårdens, hunnit blifva slutsåld.
Den nya upplagan, som monoton och tröttande enformighet, som ej är innehåller icke mindre än 95 teckningar af Ebba riktigt lämplig för ett festspel.
Ett felgrepp anse lindar, de hundråriga, som nu åter efter Carlin, däraf flere nya, kommer säkerligen att vi vara, att andra och tredje bilderna i festspelet en sommar blekna.
Det faller på trädgården liksom den första i vida kretsar fylla ett verkligt äro till innehållet så lika hvarandra, att det nära där äppleträden digna af rödmogen frukt, SE behof.
nog endast är de yttre dekorationerna, som skilja det faller metalliskt på de gyllene äpplena BL m dem åt.
Festspelet skulle gifvet hafva vunnit och rosenhägrarne, dinglande på sköra stjäl- på, att dessa båda bilder samarbetats till en.
S Kristine Dahl, den bekanta ihärdiga för- kar.
Det är vindstilla i trädgården.
Fruk- kämpen för den kvinnliga reformdräkten, har i Med allt detta förtjänar dock kompositören, på m fet dessa dagar ingått äktenskap med adjunkten hvilken man gärna vill ställa stora fordringar, ten är färdig att bärgas, men än har herr- fa erkännande för sitt verk, hvilket ock gifvet tyder gårdsfolket ej kommit m e d stegar och k o r Wilhelm Troye i Bergen.
9 på en mindre vanlig begåfning och ställer i ut- gar för att plocka ned den.
Man hör blott sikt, att han snart kan våga sig på lösandet af då och då ett äpple falla till marken, med U Nu, då hösten nalkas, och damerna skola djupare uppgifter i musikaliskt hänseende.
ett ljud, som liknar en suck.
förse sig med nya hattar, torde det vara på sin Ü Texten innebär en varm hyllning till kungen- Syrsorna sjunga i trädgårdsmuren, en plats att åter erinra om några or d, som af våra jubilaren: djurskyddsvänner förut ofta riktats till Sveriges bizarr, söfvande melodi.
De sjunga i det kvinnor: » Köpen aldrig för edra klädedräkter m a » Skön skall runan skäras yfviga vildvinet, som slingrar sig kring uppstoppade fåglar ej heller fjädrar af sådana som skedet prisar herrgårdsverandans spalier och börjar gå i fåglar, hvilka icke för matnyttiga ändamål än- efter fem och tjugu somrars sol. » &gt; dock måst uppoffras! » rödt.
o Det vore högeligen önskvärdt, att våra damer Det är en så stilla, väntansfull ton Personerna äro drotten (hr Séllergren), drott- o allmänt beaktade detta vid nu förestående val af ningen (stum person), Saga (fru Östberg), Svea luften, en så blidblek dager öfver hela prydnader till höst- och vinterhattarna.
Zoolo- (fru Linden), en yngling (hr Ödmann) och en mö Ü M fi ger och statsmän, jordbrukare och skogsodlare, (fröken Timlin), de båda senare betecknande huset.
Allt tycks vara dödt, ingen skrattar o alla äro ense om behofvet att på det kraftigaste folkets själ och hjärta, samt en härold; (hr Lejd- eher slamrar i denna sensommardagens elegi M söka skydda småfåglarna, om ej en obotlig ska- ström).
Sagas och Sveas partier äro de båda Det är som o m alla voro döda eller skulle da skall ske.
Tusentals kvinnor i skilda länder förnämsta och erhöllo ett alltigenom förträffligt till att d ö, som o m allt och alla vore trötta och äf alla samhällsklasser hafva också formli- utförande.
Äfven de öfriga rollinnehafvarne för- gen förbundit sig att aldrig bära en så dåraktig tjäna erkännande.
Med ett dylikt språk, som i och längtade efter sista andedraget och att prydnad.
a. drottningen af Danmark falla liksom frukterna på gräsmattan.
detta festspel förekommer, är det dock mer än redan förlidet år uttalat sin lifliga anslutning till Alla äro dock icke döda i det bleka huset.
eljes nödvändigt, att texten tydligt uttalas.
Åt- dessa sträfvanden, och i våras uttryckte vår egen CO drottning sina varma sympatier för hvad den skilligt gick dock förloradt.
Af de vackra kö- Men man går så lätt därinne öfver golfven rerna från osynliga skogsandar och hafsjungfrur ty den gamle herrgårdsmannen är sjuk svenska kvinnoföreningen till djurens skydd hördes knappt ett ord.
Slutscenen med sköld- verkat i samma syfte.
mödansen var mycket effektfull, och stämningen Han sitter ensam inne i sitt rum, hvars stegras till varm entusiasm vid den ståtliga dörr han tillslutit, och den bleka dagern slutkören: silar sig in genom de stora rutorna, öfver hvilka markiserna halft nedfällts.
» Ilyllom då honom, i-§ Han sitter så blek och lutad på en stol som härskat har O J * G a l a s p e k t a k l e t å k. o p e r a n.
så länge till frihets fromma, med en massa papper i handen.
Han är tusenstämmigt tack Säkerligen har väl k. operans salong aldrig gråhårig och gråskäggig, det magra ansik för trogen vakt förr företett en så i ordets alla bemärkelser ly- tet är fullt af fåror, plöjda af lidande, och ur jublande hjärtan ljude! » sande anblick som vid galaspektaklet i tisdags •o melankolien blickar fram ur de trötta ögo- med anledning af h. m:t konungens regerings- nen, liksom ur kindens vemodiga.
jubileum.
Särskilda anordningar hade för till- 3 ° CÖ Dekorationerna voro synnerligen vackra, sär- fället vidtagits.
Sålunda hade raderna smyckats deles i den sista bilden med sin präktiga forn- Han ordnar sina papper, TY han känner med gröna guirlander, i hvilka omväxlande in- nordiska sal och det vackra månskensland skapet att han skall d ö.
Han har läst upp sitt skåp flätats blommor och glödlampor, och på öfre i bakgrunden.
parkett samt parterr hade uppförts en ny kung Efter styckets slut gick ridån ånyo upp för där alla värdehandlingarna ligga, tagit fram 0 1 lig loge, öfver hvilken tronade en kunglig krona, en tablå eller apoteos, då man bland annat såg de olika högarne, och nu lägger han dem omgifven af vackra draperier.
Midtplatsen i för- i luften sväfvande genier lagerkransa konung i den ordning, att man efter hans död sta stolraden i denna loge upptogs naturligtvis Oscar II:s byst.
Härvid utfördes » Ur svenska skall finna meningen med dem.
Testamente af h. m:t konungen, som till höger om sig hade bjärtans djup », i hvilken sång publiken instämde och allt skall vara klart.
Och hans efter kronprinsessorna Lovisa af Danmark och Victoria stående.
Ett lefve för konungen hade naturligt- af Sverige samt till vänster storfurstinnan Eli- vis nu varit på sin plats och skulle lika gifvet lämnade skola välsigna hans minne.
sabet af Ryssland och arfstorhertiginnan Hilda åtföljts af de lifligaste ovationer.
Alla inväntade Han skall dö — doktorn har sagt det.
Han af Baden.
Bakom dessa sutto ej mindre än 23 det ock synbarligen, men ingen kom sig märk- furstliga personer jämte en hel del andra gäster värdigt nog för att utbringa detsamma.
Och så är ej rädd för döden, hans lif har varit sorgligt, han har mist sin hustru, som nu och uppvaktande.
I den vanliga kungliga logen var den enastående föreställningen slut.
sutto diplomatiska kårens medlemmar med da- hvilar i familjegrafven, däruppe, i den liden,: % 1 m m U s ü w (£ &lt; ü BLAND nu BEFINTLIGA CACAOSORTER INTAGES SÄKERT FÖRNÄMSTA PLATSEN AF H U L T M A N S C A C A Redan 1888 intygade prof. Joh.
Lang i Lund, att Hultmans Cacao var fullt lita med van Houtens Cacao.
Hultmans Cacao kan således varmt re- O kommenderas till hvarje husmoder.
H IDUN 308 sø S.
W H ri- - P O: ™ s s " 88 f 3 D 3 D - s B) ert- Denna mörka makt tyckes nu den gamle herrgårdsmannen en ljus vänlig makt.
Den OD (* 3 » 3 E5 CO s SO C3 SS J£ » P " B e 3 O. » £.« CD |2 - (ff - «• O DO öfver hvilken solen lyser.
Han har länge väntat att få följa henne.
Det förefaller honom, som om han alltid längtat att få dö, ända sedan han varit liten, ty hans lif har varit så sorgligt — han har alltid varit sjuk, aldrig kunnat bli det han så gärna velat.
Den gången, då solstinget kom på den förfärliga manövern, då han var ung militär, det nästan dödande sol- stinget, som bröt hans bana och gjorde honom mjältsjuk och skygg för hela sitt lif.
Han sitter och tänker på det sol- stinget, som dödade hans lif och satte ho- n o m på denna gamla döda herrgård att i ensamhet glömmas af vänner, som gingo framåt i världen och blefvo hvad han velat bli.
Han sitter och tänker på det solstinget, den manövern, på öfversten som lät utföra manövern, fast den tropiska hettan borde sagt honom, att den var omöjlig att utföra utan stort men.
Många stupade också och togo skada för alltid.
Och han, den gamle herrgårdsmannen, tog värst skada, ty han var ifrigast.
Han tänker icke med hämd- tankar på öfversten, som begick detta fel.
T y han blef af skedad af kungens vrede, han blef också olycklig och är nu död.
Nej, den gamle herrgårdsmannen, som själf skall dö, tänker icke på honom, som för- därfvat hans lif.
T y kanhända var det ej hans fel — hvad lifvet menar med sina olyckor, kunna de dödlige ej veta, och icke alltid äro människorna skuld till dem, fast det ser så ut.
T y bakom dem står den mörka makt, som ingen känner och som ingen bör klandra.
I honom vi se En ambassdör Från hof vet vid isiga vatten; Men låtom oss le Med glädtigt humör Samt lyfta för honom på hatten.
Han delar ut kort — endast gula blad — Vi läsa hans namn, han ger sig åstad Ocn lämnar oss kvar uti natten.
r Tyd nu hans namn — här är hans kort — ö § ~ Ditt språkgeni ej båtar stort.
Ett fornsvenskt namn att börja med.
t » B K &lt; 99 Hur dagen blifver för en smed.
En väg hvars gläns man skarpt be- s g stämt.
Ett bibliskt namn du ofta nämnt.
Hvad nyttjas nödfallsvis som stol.
Namn på en varelse i kjol.
i » En läcker spis för kreatur.
Hvad följer efter snö och ur?
OJ Mot böljeslag en säker dam.
«_ lin SI Tabula magica.
Till kvinnokonferensen: Lady Aberdeen, Internationella kvinnoförbundets president; af W. B.
— De fosterländska högtidsdagarne — Kvinnokonferen- sen.
— » Ett p r o b l e m », med praktisk belysning; en höst- flyttningshumoresk af O. D.
— Ur almanackans mysterier; en historia o m Ebba af N — g.
— » Hvad jag minns o m kung Oscar »; det utlästa bederspriset.
— En röst ur tjä- narinnornas eget led; af Tjänstflicka.
— - Den första för- kämpen; ett hund ' aårsminne.
— Från Iduns läsekrets: Ett tack till Lovisa Petterkvist; af — a.
— Öppet b r e f till fru Petterkvist från en af folkköksvärdinnoma.
— TjSnarin- norna o c h sedligheten!
af Eva W — g — Ur notisboken.
— När frukterna falla; skiss f ö r Idun af Fredrik Nycandsr.
Jubileums-aritmogryf.
1 1 2 3 4 5 6 7 2 5 8 9 10 11 7 1 3 4 3 12 7 4 4 14 » 15 11 3 16 5 4 17 5 3 18 6 4 1 6 11 13 1 3 4 6 7 7 16 20 11 3 8 1 4 8 1 19 3 4 3 16 1 7 8 1 1 2 2 2 9 21 1 4 22 6 7 1 3 3 4 4 5 10 18 1 21 3 4 6 1 5 5 5 5 6 11 4 6 7 13 1 11 3 6 7 7 8 8 12 22 1 5 3 4 6 7 8 9 9 10 10 13 18 22 1 11 8 3 11 1 7 13 1 7 8 3 15 24 1 11 5 8 3 18 16 5 6 21 2 5 1 21 Omflytta talen i de 25 rutorna, så att sifferraderna — antingen man hopsummerar dem lodrätt, vågrätt eller diagonalt — gifva summan 27.
L. Prokop.
1-5 2 — 5 3 — 5 2-5 Syrsorna sjunga där utanför i verandans vildvin; den gula dagern silar sig in i rummet, och man hör dofva suckar från trädgården.
Timmarne gå, snart är middagstimman.
Den gamle herrgårdsmannen har sagt till, att ingen får störa honom.
Han vill vara i ro.
Men nu är middagstimmen, och nu glän- tar en hand på dörren och en ung flicka visar sig!
Hon är lik moderns porträtt på väggen.
Fadern sitter med ryggen mot henne.
Hon smyger fram på tå och har ett ljust leende kring sina läppar.
Men när hon kommit fram till honom och ser honom i ansiktet, blir hon plötsligt blek, leendet bytes i ett uttryck af skräm- sel.
Hon vill skrika, men intet ljud kommer öfver hennes läppar, ty allt är så stilla.
Hon sjunker ned framför honom, lutar hufvudet i händerna mot hans knä och gråter.
en stilla kärlekens gråt öfver den gamle älskade fadern, hvars ro ändtligen kommit.
.. skall nu lösa honom från en tillvaro, hvars mening han aldrig fattat, han skall nu få förklaring på så mycket.
T y han tror, att lifvet skall fortsätta efter detta lif.
Han har af sina olyckor lärt sig t r o detta, ' och hans döda väna hustru har också lärt ho- nom det.
T y hon har varit hans tröstan- de ledsagerska.
den enda ljuspunkten i hans tillvaro, hvars frågetecken snart skall utplånas.
Han sitter och tänker på allt detta, medan papper efter papper vandrar genom hans darrande händer.
Han tänker på, huru godt han skall få det, när hans hjärta icke klappar mer och han kanske skall se sin väna, döda hustru igen.
T y det har hon sagt honom.
Man hör blott det lätta skramlandet af papperen.
Och han tänker på barnen, som han nu ställer det väl för.
Han skall lefva i deras minne som en ljus bild, liksom den älskade modern.
De skola sakna honom, och när de upphört att sakna honom, skola de intet sakna, ty dessa papper skänka dem hvad de behöfva.
Den gamle herrgårdsmannen ler ett lyck- ligt leende.
Han har uppgjort med alla, han är ingens fiende.
Han har varit god och ädelsinnad.
Han känner, att han ut- härdat sitt sorgliga lif med resignation, som nu gör honom lycklig!
Och hans fingrar stanna på papperet, han ser upp på väggen, där porträttet af hans döda hustru hänger.
Hennes bild tycks le mot honom, och då ler han mot henne.
Så sluter han ögonen, och så blir han sittande ...
Hvad växer uppå åsens kam?
Hur barnet fann sin karamell.
En lätt och vacker vinterfäll.
Hvad gjorde den som snufva fick?
Hvad efter tuppen sedigt gick.
Hvad vill den blinde framför allt?
Hur man lätt blir när det är kallt.
Ett djur som horn och klöfvar bär.
Hvad den ej tiden passar, är.
Sibylla, Logogryf.
Han åter är här.
Vi känna igen De melankoliska dragen.
Som alltid, han bär, Vår gamle vän, En vissnad blomma i kragen.
Med stjärnor i mängd är hans bröst betäckt, Sitt glänsande månsken han visar käckt, I rägn hans kappa är tvagen.
1897 ö. profet, ätbart, obehagligt.
Förträffligt fabrikat i Tröjor, Kalsonger, Skjortor, Heldragter etc. etc. i Kamgarn (J a e g e r s s y s t e m).
ÄlVcn B o m u l l ocn Ualfylle.
— S o m m a r - o c h Vinterlivalitéer 17 18 9 19 3 20 1 21 Ess.
Med y
Med e
Med a
Boi.
14 5 10 5 2 8 3 11 22 23 10 11 23 8 1 16 24 251 21 1 3 18 11 M 1 | 6 4 4 Orden beteckna: 1) Frukt, 2) Dekoration, 3) Mansnamn, 4) Fiskred- ^ \ skap, 5) Svensk badort, 6) Kvinnonamn, 7) Ha de flesta böcker, 8) Djur, 9) Kvinnonamn, 10) Blom- ma, 11) Fisk, 12) Fettämne, 13) Mått, 14) Musikaliskt konstord, 15) Mat rätt, 16) Fisk, 17) Mansnamn, 18) Konsonant, 19) Vokal, 20) Fisk, 21) Svensk stad, 22) Växer i skogen, 23) Konsonant, 24) Saknar ingen, 25) Fisk.
Äro orden rätt lösta, bilda bokstäfverna i den lodräta mellersta radens rutor, lästa uppifrån och ned något som vi säkerligen alla, med anledning af jubileumsdagen, tillön- ska vår konung och drottning.
Lösningar.