Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Stat utgående årliga arfvode 400 R:dr Banco till en Civil-Ledamot uti Krigs-Collegium, äfvensom i afseende å de dryga förvaltningskostnaderna, hvilka af 1837 års Revisorer blifvit anmärkte, ansett förhållandet nu vara enahanda; — hvadan Revisorerne, med upprepande af de för dessa kostnader i Räkenskaperne afförde summor, gjort följande tillägg: ”Hvarjemte utgått till pensioner åt personer, anställde före afskedstagandet å Underhålls-Afdelningen år 1836, 2,270 R:dr 36 sk. 10 r:st., och år 1837, 2,292 R:dr 41 sk.;” och hafva Revisorerne i öfrigt anfört, att, vid jemförelse af 8 och 10 mom. uti Eders Kongl. Maj:ts Nådiga Kungörelse den 27 Mars 1830, det väl å ena sidan synes, som borde till förvaltningskostnaden räknas aflöning till Krigs-Collegii UnderhållsAfdelning, hvilken handlägger de med Nya Mötes-Passevolancen gemenskap egande ämnen, men å den andra, att meningen i afseende å Fondens disposition egentligen varit, att bestrida kostnaden vid vapenöfningar och dylikt, samt att utgifterne skulle inskränkas inom den gräns, som sparsamhet och billig fördelning utstakar; och då 10 mom. af högstberörda Nådiga Kungörelse jemväl innehåller, att räntan af alla besparingar skall efter Passevolance-lidens tilländagående användas till nedsättning vid bestämmandet af Ny Passevolance; varande nämnde besparingar så till Capital som Ränta att anse såsom Rust- och Rotehållarries egendom; hafva Revisorerne, enär fonden nu vidkännes pensioner och afgifter till personer, som icke vidare deltaga i förvaltningen, samt, såsom orden lyda, derförutan hela det anslag, som belöper på UnderhållsAfdelningen, ehuru der jemväl förekomma frågor om underhåll vid Bevärings-manskapets möten och mönstringar m. m., och hvilka ärender synas utgöra omkring |-del af Afdelningens göromål, ansett, att Underhålls-Afdelningens Löne-anslag bör bekostas gemensamt af Tredje Hufvud-Titeln och Nya Passevolance-Fonden, samt derå fästat Rikets Ständers synnerliga uppmärksamhet, till vinnande af ordentlig och billig fördelningsgrund, enär nu gällande Contracter om Nya Mötes-Passe volancens utgörande den 1 Januari 1845 tilländagå, samt fråga om nytt aftal i denna vigtiga angelägenhet, der meningarne i afseende på grunden och gränsen för Fondens användande emellan Statsmakterna varit delade, då torde uppstå; hvarjemte, enligt Revisorernes yttrande, det 11 Lör bestämmas så väl huruvida kostnaderne för Instructions-Bataillonen på Drottningholm böra utgå af Nya Mötes-Passevolance-Fonden, eller om icke, på de skäl 1837 års Revisions-berättelse upptager, medel dertill må beredas inom 3:dje Hufvud-Titeln,
som äfven om och lill huru stort belopp Nya Passevolance-Fonden bör deltaga i kostnaden för vapenöfningar, som hållas utom Regementernes stånd.
Med anledning af Revisorernes gjorda uppgift, att Pensioner af Nya Möles-Passevolance-Medlen utgått till personer, anställde före afskedstagande å Underhålls-Afdelningen, får Collegium i underdånighet förklara, att några utgiftssummor, hvarken till de uppgifna beloppen, eller till det omförmälta ändamålet, linnas uti 1836 och 1837 årens Hufvud-Böcker för Nya Mötes-Passevolance-Fonden alförde, från hvilken Fond pensioner åt afskedade personer dessutom icke hvarken under nämnde år eller under den lid Mötes-Passevolance-Contracterne, i följd af Eders Kongl. Maj:ts Nådiga Kungörelse den 27 Mars 1830, från och med samma år fortgått, blifvit ulbetalte; hvarjemte .Collegium får i underdånighet upplysa, att de af Revisorerne uppgifna förutnämnde pensionssummor äro hemtade från Eders Kongl. Maj:ts Nådiga Stat för Krigs-Collegium, der de igenfinnas, men likväl under den serskilda Titeln Indrägnings-Stat; i öfverensstämmelse nied hvilken IndragningsStat, aflöning åt derstädes uppförde personer utgår icke från Nya utan ifrån Gamla Passevolance-Fonden; hvadan oftanämnde 2,270 R:dr 36 sk. 10 r:st. för år 1836 och 2,292 R:dr 41 sk. för år 1837 icke böra inberäknas ibland Nya Passevolance-Inrättningens förvaltningskostnader.
Hvad åter angår Revisorernes gjorda framställning i ändamål att genom åtgärd af Rikets Ständer bereda minskning uti Fondens, efter deras förmenande, alltför dryga förvaltningskostnader, så får Krigs-Collegium, utgående från den åsigt, att hvarje fond bör bekosta de utgifter, som för dess förvaltning och redovisning erfordras, och då de ärenden, sorn tillhöra de flere serskildta från Stats-Verket utgående anslag, it vilka af Underhålls-Afdelningen förvaltas och redovisas, men af hvilka anslag något bidrag hitintills likväl icke lemnats till aflönande af de vid Afdelningen anställde Embets- och Tjenstemän, väl kunna uppskattas, så i afseende å mängden som beskaffenheten, till lika med de ärenden, som för Nya Passevolance-Inrätlningen handläggas, då fråga om fördelning af förvaltningskostnaderne nu blifvit af Rikets Ständers Revisorer vackt, hos Eders Kongl. Maj:t i underdånighet tillstyrka, att hälften af den årliga aflöning, som enligt Stat tillkommer Underhålls-Afdelningens — 83 — Embels- och Tjenstemän samt Yaktbetjente, hädanefter må af Statsmedlen utbetalas och i sådant fall tillgång dertill utses.
I afseende å Revisorernes yttrande om bestämmandet så väl, huruvida kostnaderne för Instructions-Bataillonen å Drottningholm år 1836, utgörande 8,609 R:dr 43 sk. 11 r:st., och år 1837, 8,436 R:dr 19 sk. 6 r:st., böra utgå af Nya Mötes-Passevolance-Medlen eller ifrån 3:dje Hufvud-Titeln, som ock om och till huru stort belopp Nya Passevolance-Fonden bör deltaga i kostnaden för Vapenöfningar, som hållas utom Regementets stånd, får Collegium, under åberopande af dess den 17 April 1838 afgifna underdåniga utlåtande öfver 1837 års Stats-RevisionsBerättelse, i underdånighet anföra, att Collegium anser Rikets Ständers afsigt icke varit, eller, enligt Collegii underdåniga tanka, kunnat vara, att, vid Passevolancens beviljande, fästa något vilkor, angående de större eller mindre Vapenöfningar, som Eders Kongl. Maj:t, i egenskap af Högste Befälhafvare öfver krigsmakten, skulle finna ändamålsenligt, att i Nåder anbefalla.
Beträffande åter Revisorernes anmälan, att af Nya Möles-Passevolance-Medlen för åren 1836 och 1837 fortfarande utgått ett arfvode af 400 R:dr årligen till en Civil-Ledamot i Krigs-Collegium, utöfver den ordinarie lön af 1,600 R:dr, med derunder inberäknade 152 Tunnor Spannemål, som derjemte af samma fond för honom finnes anslagen, så får Collegium, i anledning häraf, endast i underdånighet åberopa Eders Kongl. Maj:ts Nådiga beslut af den 24 Januari 1835, deruti Eders Kongl. Maj;t förklarat sig vilja vid förefallande ledigheter af Krigs-Råds-Embeten i Nåder taga i öfvervägande, huruvida omförmälta arfvode må fortfarande tilldelas eller icke.
Vidkommande Räkenskaperne för Tross-Passevolance-Fonden, efter granskning hvaraf Revisorerne anfört, att, enär samma Fond fortfar att förvaltas efter samma grunder, som vid 1837 års Stats-Revision omnämnas, hafva Revisorerne endast instämt i de då framställda anmärkningar samt tillstyrkt de af föregående Revisorer i afseende härå nödiga ansedda rättelser.
1 följd häraf har Collegium bordt i underdånighet anföra, att uti Rikets Ständers Revisorers den 5 December 1837 afgifna Berättelse om verkställd granskning af 1834 och 1835 årens Räkenskaper, hafva de, i afseende å Tross-Passevclance-medlens utlåning till Gamla Mötes-Passevolance-Fonden, ansett att ifrån Fonder eller Cassör, hörande under Rikets Ständers granskningsrält, Låneförsträckningar ej må ega rum till Gamla Passevolance-Fonden, hvars granskning ej blifvit Rikets Ständer eller deras Revisorer medgifven och ifrån hvars derföre okända ställning något omdöme om säkerheten ej kan hemtas, men derjemte anmält, att Revisorerne, som inventerat ifrågavarande Fonds säkerhetsliandlingar, funnit desamma i behörig ordning.
Uti det, till åtlydnad af Eders Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss, af Collegium öfver Revisorernes berättelse afgifna underdåniga utlåtande af den 17 April 1838 anföres, hvad angår Tross-Passevolance-Fonden, hufvudsakligen: att Rikets Ständers Revisorers förutnämnde yttrade åsigt icke väl förenar sig med det af Revisorerne äfven gjorda förklarande, att Gamla Passevolance-Fonden till säkerhet för de ifrån Tross-Passevolance-Fonden upplånte medel aflemnat Hypotheker, eller säkerhetshandlingar, hvilka Revisorerne inventerat och funnit i behörig ordning, enär af detta förklarande snarare den slutsatts synes böra dragas, att, då Rikets Ständer eller deras Revisorer, som, vid granskningen af TrossPassevolance-Fondens Räkenskaper, alltid äro i tillfälle bedömma den säkerhet, så till Capital som Ränta, hvilken innefattas i de skuldsedlar eller förbindelser, som blifvit aflemnade för lån, utgifna från nämnde fond, icke vid densamma funnit skäl till anmärkning, det mätte vara alldeles likgiltigt, antingen så beskaffade handlingar blifvit aflemnade från Gamla Passevolance-Cassan, annat publikt Verk, eller enskild person, så vida det sista alternativet, sorn Revisorerne i omförmälte måtto föreslagit, också hade varit af Eders Kongl. Maj:t i Nåder stadgadt, helst det både för de förvaltande Verken och för Revisorerne måste vara ännu svårare att, utöfver de lemnade Hypothekens beskaffenhet, bedömma enskilte låntagares vederhäftighet, än sådane Fonders, som, ehuru icke underkastade Rikets Ständers Revisorers granskning, likväl stå, hvad förvaltningen angår, under publika tjenstemäns ansvarighet, och att således, då Revisorerne erkänt principen ^f utlåning på goda Hypotheker till enskilte personer, af hvilkas affaires-förhållanden hvarken Rikets Ständer eller deras Revisorer ega någon utväg att taga tillförlitlig kännedom, saknas å Revisorernes sida all grund att bestrida Hypothekernes antaglighet, af det skäl, att låntagaren är en Publik Cassa, som icke granskas af Rikets Ständers Revisorer; — att, då TrossPassevolance-Fonden, ulan någon slags garanti från Rikets Ständers sida, tillkommit genom enskilda emellan Eders Kongl. Maj:t och vederbörande Rusthållare träffade öfverenskommelser, synes häraf följa, att sättet för Fondens förvaltning och fruktbargörandet af dess medel uteslutande — 85 — tora vara förbehållna åt Eders Kongl. Maj:t utan någon annan rättighet för Rikets Ständer eller deras Revisorer, än att, i följd af den Nådigst medgifna granskningen af Fondens Räkenskaper, tillse, det medlen ieke användas till ändamål,
främmande för Fondens bestämmelse, och att de Hypotheker, på hvilka utlåning af Fondens disponibla och för löpande utgifter icke erforderliga behållningar, blifvit beviljad, innebära fullkomlig säkerhet för återbetalningen, utan afseende derå, att utlåningen skett till Gamla Passevolance-Cassan, publike
Verk eller enskilde; — samt att, då Fondens säkerhets-handlingar, i afseende å de vid 1835 års slut i Gamla Passevolance-Cassan, såsom lån emot 3 procents ränta, innestående medel, blifvit lemnade utan anmärkning af Revisorerne, samt för öfrigt, genom denna, uppå Eders Kongl. Maj:ts Nådiga Bref den 25 Augusti 1835 grundade, utlåningsålgärd, blifvit, i förening med TrossPassevolance-Fondens tryggade säkerhet och uppfyllandet af Eders Kongl. Majrts vid utlåningen fästade villköl' af återbetalning vid obestämd tid, eller då behofvet så fordrar, afsedt, att åt Gamla Passevolance-Cassan, der disconlering sker emot sex procents årlig ränta, bereda en billig ersättning för de Aflönings- och rations-kostnader, hvilka Eders Kongl. Maj:t, enär Rikets Ständer vägrat äskad förhöjning i anslaget för Exercice-Sqvadronernes öfning, funnit Sig föranlåten, att för Befälet vid LifRegements Brågon- och Hussar- samt Jemtlands Häst-Jägare-Corpser, under de årliga Recriit- och Remont-mötena, i Nåder anvisa uppå sagde Cassa, för hvilken dessa kostnader årligen medföra en utgift af omkring 2,400 R:dr, vågade Collegium icke i underdånighet tillstyrka någon förändring i sättet för Tross-Passevolance-Fondens disponibla tillgångars fruktbargörande.
I anledning af detta Collegii underdåniga utlåtande har Collegium sedermera icke fått emottaga någon Eders Kongl. Maj:ts Nådiga föreskrift i nämnde ämne, men då Rikets Ständers år 1839 församlade Revisorer jemväl instämt i 1837 års Stats-Revisions yttrande, med det tillägg, i afseende å utlåningen, dels att de hypothiserade skuldsedlarne icke varit försedda med endossement, och dels att, utom den osäkerhet och oreda, som kunna uppstå derigenom, att en granskning och redogörelse underkastad Gassa disponeras af eller utlånas till en från dylika Controller fritagen Fond, visar det sig, att genom denna åtgärd TrossPassevolance-Fonden bidrager med 3 procents ränta till Gamla MötesPassevolance-Fonden för de utlånta 54,000 R:dr, enär den sistnämnda af sina låntagare erhåller sex för hundradet, men deremot till sin Borgenär, Tross-Passevolance-Cassan, betalar endast 3 procent, får Colle - — 86 ginni, med åberopande af hvad i ämnet redan blifvit anfördt och med tillägg af hvad i frågan om det saknade endossementet å skuidsedlarne vid 1829 års fond finnes omförmäldt, i underdånighet begära Nådig föreskrift, huruvida, så länge det af Collegium i underdånighet anmäldta förhållandet oförändradt fortfar, de Tross-Passevolance-medel, som efter Collegii bepröfvande kunna på obestämd tid förräntas, böra på hittills brukligt sätt utlånas till Gamla Passevolanee-Fonden emot 3 procents årlig ränta, eller om de skola insättas i Handels-Disconten.
Slutligen får Collegium i underdånighet anmäla, alt, i afseende å de anmärkta räntelösa låneförsträckningarne, vid 1837 års slut balaneerade med 38,000 R:dr till Nya Mötes-Passevolance-Fonden och 4,000 R:dr till Collegii Fortifications-Afdelning, för inköp af den så kallade Sjöstedtska Egendomen, så har Nya Mötes-Passevolance-Cassan, i anseende till de kostnader, som varit förenade med de för Indelta Armeen i Nåder anbefallda årliga Yapenöfningar, ännu icke förmått återbetala omförmälda låneförsträckning; hvaremot å Tross-Passevolance-Fondens fordran af Fortifications-Afdelningen blifvit, i följd af Nådiga Brefvet den 30 Juli 1831, årligen afbetalde 1,000 R:dr Banco, så att detta lån, nu utgörande 2,000 R:dr, blifver Tross-Passevolance-Fonden till fullo godtgjordt med 1841 års utgång.
Collegium framhärdar med djupaste vördnad, nit och trohet, Stormägtigste, Aller nådig ste Konung!
Eders Kongl. Maj:ts underdånigste och tropligtigske tjenare och undersåter GUST.
PEYRON. G. Söderberg. J. L.
Sehell. C. G. Bagge.
Majit underdånigst, med utlåtande, i anledning af Rikets Ständers Revisorers år 1839 afgifna berättelse. — 87 — Krigsmanshus-Afdelningens und. utlåtande.
Stormägti gste, Allernådigste Konung!
Med fullgörande af Eders Kongl. Majlis, genom Remiss den 24 nästledne Januari, Krigs-Collegium meddeldte Nådiga befallning, att skyndsammast inkomma med underdånigt utlåtande i anledning af Rikets Ständers Revisorers år 1839 afgifne Berättelse om Stats-Verkets förvaltning åren 1836 och 1837, får Collegium, för den del af ifrågavarande Berättelse, hvilken omfattar granskningen af Wadstena Krigsmanshus-Cassas Redogörelser för sistnämnde 2:ne år, underdånigst anföra, att enär Rikets Ständers Revisorer anmält, det de funnit denna Räkenskap med ordning förd, äfvensom alt Cassans säkerhets-handlingar, vid den af Revisorerne anställde Inventering, varit i behörigt skick, någon förklaring följaktligen, i dessa afseenden, icke är att afgifva; och, beträffande den af Revisorerne äfven nu framställde anmärkning, att under de båda åren, som varit föremål för granskning, arfvoden fortfarande utgått till 2 Civile Ledamöter i Collegium med 400
R:dr till den ena och 200 R:dr till den andra, torde Collegium tillåtas att i underdånighet åberopa hvad i denna del är vordet anfördt såsom förklaring öfver enahanda anmärkning vid Militiae Boställs-Cassans Räkenskaper.
Krigs-Collegium framhärdar med djupaste undersåtliga vördnad, trohet och nit, Stormägtigste, Allernådigste Konung!
Eders Kongl. Majestäts underdånigste oell tropligtigste tjenare och undersåter GUST.
PEYRON. A. H. Branting.
J. F. Seippel. ; - . \ .
Maj:t underdånigst, angående Rikets Ständers Revisorers underdåniga Berättelse om granskningen af Wadstena Krigsmanshus-Cassas Räkenskaper för åren 1836 och 1837. - 88 Nummer-Lotteri-Directionens underd. utlåtande.
Enligt Eders Kongl. Maj:ts Befallning uti Nådig Remiss den 21 sistlidna December åligger det Nummer-Lotteri-Directionen, att i underdånighet sig utlåta öfver hvad Rikets Ständers Revisorers år 1839 afgifne
Berättelse om den samma år verkställde granskning af Stats-Verkets och andra af Allmänna medel bestående Fonders tillstånd, styrelse och förvaltning åren 1836 och 1837, innehåller angående Nummer-LotteriInrättningen.
Rikets Ständers Revisorer hafva i berörde Berättelse dels anmält, att vid anställd Inventering säkerhets-handlingarne befunnits i behörig ordning, men att medel blifvit utlånte utan Hypothek och endast emot af Directionen, såsom säkre ansedde förbindelser, hvilket
Reviscrerne anmärkt såsom en emot vanlig försigtighet vid låns meddelande utur Publike Cassör stridande åtgärd; och dels, beträffande sjelfva Inrättningen af detta Lotteri, i betraktande af dess skadliga inflytelse uti moraliskt hänseende, på den obildade Folk-klassen, samt enär Hazardspel i allmänhet äro uti Författningarne förbjudne, funnit sig böra till Rikets Ständer hemställa, att denna Inrättning må upphöra; hvarvid Revisorerne yttrat deras åsigt, att den Stats-Verket af Nummer-Lotteriet tillkommande Netto Behållning, som för åren 1832 till och med 1837 uppgifves till sammanlagdt belopp af 402,650 R:dr 30 sk. 11 r:st., eller i medeltal 67,108 R:dr 21 sk. 2 r:st. årligen, utgjorde en tillgång, som häldre borde af Rikets Ständer genom besparingar i utgifterne beredas, än påräknas genom bibehållande af en Inrättning, deraf en med Statens värdighet oförenlig inkomst härflyter; och hafva Revisorerne i sammanhang härmed tillstyrkt Rikets Ständer, att hos Eders Kongl. Maj:t i underdånighet begära förbud emot all försäljning af utländska Lottsedlar.
Hvad det förra eller utlåningarne angår, får Directionen underdånigst upplysa, att ifrån Nummer-Lotteri-Inrättningen icke andra medel äro utlånte, än den så kallade Brudgåfyo-Fonden och dess Ränte-Medels Cassa, — 89 — Cassa, med hvilka är det förhållande, att då de af Kongl. Maj:t till Brudgåfvo-Vinster för Allmogens döttrar och för Flickor från Stockholms Allmänna Barnhus i Nåder anslagne 166
R:dr 32 sk. vid hvarje Dragning, ej skola till vinslägarne utbetalas innan de ingått i giftermål och derigenom blifvit berättigade till vinsternes åtnjutande; så hafva de för deras räkning inneslående Vinster emedlertid blifvit samlade lill en Fond, som gjorts fruktbar genom utlåningar, hvaraf åter Ränte-MedelsCassan uppkommit, jemte det att af influtne räntorne hvarjehanda tillfälliga behof och utgifter blifvit utan den egentliga Lotteri-Cassans gravation bestridde, enligt hvad Kongl.
Maj:t den 4 Maj 1779 i Nåder tillåtit.
Det har tillförene utgjort föremål för Rikets Ständers Revisorers uppmärksamhet och anmärkning, att ifrågavarande Cassors rätt borde i afseende på de från dem meddeldte lån vara närmare betryggad; men någon påföljd deraf har från Rikets Ständers sida icke försports; hvaremot Eders Kongl. Maj:t uti Nådigt Bref den 5 September 1832 till
Directionens efterrättelse förklarat, att Brudgåfvo-medlen, i anseende till Fondens tillfälliga beskaffenhet samt nödvändigheten att vid dess fruktbargörande afse medlens skyndsamma återbetalning för den händelse, att Yinstägarnes rätt på en gång kunde föranleda en större utgift, skulle framgent, såsom dittills, under
Directionens allmänna ansvarighet för uppkommande förluster, förvaltas utaf Directionen utan några serskildta Reglementariska föreskrifter, rörande sättet och villkoren för låns beviljande utur samma Fond, hvilken dessutom icke ingått i beräkning bland Lotteri-Yerkets tillgångar och ej eller hunnit växa till någon betydligare summa; och detta är hvad Directionen i anledning af Rikets Ständers Revisorers sednast framställde anmärkning i denna del får i underdånighet åberopa, med anmälan tillika, att det lån, som fästat Revisorernes uppmärksamhet icke är nytt, utan varit till och fortfarit från en tid, som flere föregångne Revisionsförrättningar omfattat.
Frågan huruvida Nummer-Lotteri-Inrättningen må böra bibehållas eller upphöra, har åtskilliga gånger varit väckt, ehuru aldrig tillförene i den ordning som nu, genom framställning i sammanhang med StatsRevision.
Yid de fleste
Riksmöten sedan år 1809 hafva dels enskildta motioner ägt rum, som åsyftat Nummer-Lotteriets indragning, och dels en lika åsigt ingått i förslag och öfverläggningar om den allmänna StatsRegleringen; men ehuru dervid de samma omständigheter och förmente skäl, hvilka Rikets Ständers Revisorer nu lagt till grund, alltid varit 12 framställde, liar dock pröfningen deraf utfallit till beslut att icke indraga Nummer-Lotteriet.
Det tillkommer icke Directionen oell ej eller är Directionen i tillfälle, att bedömma, om samma beslut antingen må anses uttrycka, att berörde skäl ej uthärdat den närmare granskaing, som föregått afgörandet, eiler funnits mindre vigtige, elier att NummerLotteriets bidrag till Siats-Verkets Inkomster varit för behofvens fyllande oumbärligt, eller ock från desse serskildte grunder, förenade, utgått.
Då det nu är första gången denna fråga utgör föremål för
Directionens utlåtande, anhåller Directionen, att i anledning af Rikets Ständers Revisorers uppgift örn Nummer-Lotteriets afkastning få i underdånighet erinra, alt dertill bör räknas icke blott de till Slats-Contoret lefvererade medel, ulan äfven inkomsten af den Bevillning, som å utfallande Vinster innehålles för Riksgälds-Contorets räkning, enligt Bevillnings-Stadgan, samt af Postporto från Lotteri-Verket till Post-Cassan.
Med iakttagande häraf, utan att taga i beräkning de 2,833 R:dr 16 sk. hvilka af Nummer-Lotteriets afkastning blifvit årligen afsatte, för att till Brudgåfvor ibland allmogens döttrar och några få Barnhus-Flickor utdelas, enligt serskild Kongl. Disposition, som vid Lotteriets indragning upphör, skulle för åren 1832 till och med 1837 den i RevisionsBerättelsen utförda Inkomst-summa 402,650 R:dr 30 sk. 11 r:st., genom Bevillningen 56,011 R:dr 15 sk. 11 r:st., och Postporto 42,289 R:dr 31 sk. 4 r:st. ökas till 500,951 R:dr 30 sk. 2 r:st. och visa i medeltal en behållen inkomst af 83,491 R:dr 45 sk. årligen, i stället för 67,108 R:dr 21 sk. 2 r:st., som Revisions-Berättelsen upptager.
Beräknadt för de Tio åren ifrån och med år 1829 till och med år 1838, emedan Räkenskaperne för år 1839 ännu icke kunna vara till fullo afslutade, blifver förhållandet ungefärligen enahanda, i det att för dessa år äro lefvererade: till Räntekammaren 676,212 R:dr 25 sk. 2 r:st.; till Riksgälds-Contoret, Bevillning 90,798 R:dr 7 sk. 10 r:st., och till PostCassan 69,397 R:dr 46 sk. 6 r:st., eller tillsammans 836,408 R:dr 31 sk. 6 r:st., hvaraf medium utgör 83,640 R:dr 41 sk. 6 r:st. årligen.
Huruvida denna inkomst, genom frivilliga bidrag beredd, är för Statsverket likgiltig eller uppoffringen deraf må läggas till de behof, hvilka genom Skattebidrag skola fyllas och på de Skattskyldige fördelas, beror af en pröfning, hvari Directionen ej har att ingå.
Directionens pligt att förvalta detta Statens Verk inleder ej eller något omdöme från Directionens sida öfver de åsigter om Inrättningens skadlighet i moraliskt afseende, hvilka på sednare tider så ofta blifvit försporde, utan att i frågans afgörande hafva kunnat tillvinna sig öfvervigt; men om härvid
Directionens närmare bekantskap med Nummer-Lotteriets beskaffenhet 91 — och fortgång genom allmänhetens deltagande deri, må finnas förtjent af något afseende, och
Directionen derföre bör uttala hvad med dess erfarenhet i ämnet instämmer; så får
Directionen underdånigst yttra sin öfvertygelse, att Nummer-Lotteri-Inrättningen, såsom ställd under allmän förvaltning, elter faststäld och kungjord Plan, och såmedelst förenad med tillförlitliga garantier, har på denna grund bibehållit det förtroende, hvarigenom den kunnat med framgång bedrifvas och varit stäld utom gränsen för Lagstiftarens, i förbuden emot Hazardspel uttryckta omtanka, att förekomma tillfällen till svek och bedrägerier.
Det torde i allmänhet få antagas, att väsenteligaste stödet för grundsatsen om Spels skadlighet i moraliskt afseende, ligger uti dessa missbruk, hvilka icke på Nummer-Lotteriet inträffa.