Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Några utflyttningar till främmande land hafva under den tid, berättelsen omfattar, hufvudsakligen endast ägt rum ifrån Carlskoga och Bjurkärns socknar år 1834, då omkring 200 personer, af hvilka en ringa del dock numera återkommit, utvandrat till Förenta Staterna i Norra Amerika, der, enligt hit ingångne underrättelser, flertalet, utblottade på det nödvändigaste för lifvets uppehållande, af en bedräglig kamrat beröfvade sina för den första bosättningen afsedde penningelillgångar, omkommit af hunger och sjukdomar.
Läns befolkning utgöres i allmänhet af en idog, sparsam och framåtsträfvande folkstam.
Bergs- och Jordbruket, provinsens hufvudnäringar, återgälda också rikligen den möda och kostnad, som nedläggas på deras förkofran och utveckling, så att öfverhufvud både herremän och allmoge kunna sägas njuta af timlig välmåga och materielt oberoende.
I vissa delar af provinsen är till och med i mera än vanlig grad rikedom hopad i allmogens händer, såsom i Carlskoga och Nora socknar, der bland denna samhällsklass finnas personer, hvilkas förmögenhet uppgår till 100,000- tals Riksdaler.
För landtbrukaren gynnsamma konjunkturer hafva under de sednare åren riktat mången jordägare, och det är en glädje, att kunna nämna, att den sädesproducenten sålunda tillfallna vinst merändels användes icke till improduktiva företag, utan till jordens förbättring och förökande, hvarom de ofvanomförmälda talrika odlings— och sjösänkningsföretagen bära vittne, äfvensom till kommunikationernas upphjelpnnde.
Lika glädjande är den erfarenheten, att allmogen sjelfmant förenar sig om sådana allmän—nyttiga företag, hvilka först i framtiden kunna blifva vinstgifvande, men då merändels rikligen återgälda det å dem använda kapital.
Så hafva åtskilliga hemmansägare i Kumla och Hallsbergs socknar hos E. K. M. Befallningshafvande anhållit om landtmäteribiträde, för undersökning i afseende på aftappning af Rahla-ån.
Endast sådana företag, hvilka beredt en ögonblicklig afkomst, hafva hittills varit de, åt hvilka bonden egnat sin kraft, sin omtanke och sina tillgångar.
Förmågan att kalkylera, att, under användandet af förhanden varande förhållanden, beräkna den ofta stora profit, som en i rätt tid gjord utgift skänker i framtiden, har hittills icke ingått bland bondens fallenheter.
Yttringarna af denna förmåga utgöra ett bland resultaten af den bildning, som allt mer och mer sprider sig bland folket, och hvartill folkskole-inrätt - 6 ningen i väsendtlig mån bidragit.
Önskligt vore dock att, till ytterligare befrämjande af det ändamål, som med folkskolan afses, samt för skördandet af de frukter, som deraf stå att vinna, densamma måtte i formelt hänseende förändras och undervisningssättet annorlunda ordnas, i hvilket afseende flere röster höjt sig inom Länet och särdeles vid Hushållningssällskapets allmänna sammankomster, hvarest nu i år den för sina förtjenster om folkskoleväsendet bekante Grefve Thorsten Rudenschöld afgifvit yttrande i ämnet, innefattande förslag till förändrad läseordning vid ifrågavarande skolor.
Fråga har jemväl från ett håll blifvit väckt om folkskolans förbindelse med de lärda skolorne, öfver lämpligheten af hvilket förslag det icke kan tillkomma E. K. M. Befallningshafvande att här yttra sig.
Hemslöjden har icke inom Länet tagit någon synnerlig fart; dock har man, hufvudsakligen genom de premier för husflitens produkter, som vid de år 1852 inrättade underafdelningarnas af Hushållningssällskapet, eller de s. k.
Häradsgillenas sammankomster blifvit utdelade, lyckats bringa saken derhän, att gynnsamma resultater för framtiden äro att förvänta.
Så var t. ex. vid Carlskoga Häradsgilles sammanträde den 21 November 1854 en exposition af slöjdalster föranstaltad; och Gillet utdelade, efter bepröfvande af en för tillfället utsedd Nämnd, 14 premier.
Man träffade der korg- och trädarbeten, linspånad, smiden, vagnfabrikater, linne- och bomullsväfnader, stickarbeten, sömnader m. m., till en del väl och förtjenstfull! utförde.
Afven af Östra Nerikes ITushållsgille var å dess sammankomst den 29 September nämnde år en dylik exposition anordnad, hvarest 26 premier utdelades.
I följd ej mindre af jernvägsarbetet, som dragit till sig en mängd arbetare, än äfven af åtskilliga i Länet samtidigt inträffade större arbetsföretag har efterfrågan på arbetare varit så stor, att dagsverkslönerna tidtals stigit ända till 1 R:dr 16 sk.
Vanligen utgör dock värdet af ett mansdagsverke 1 R:dr, ett kördagsverke med ett par hästar 2 R:dr samt ett grufvedagsverke 32 sk., allt Banko.
Sedligheten främjas af de goda utsigter till bergning, som de sednare årens för landtmannen gynnsamma konjunkturer erbjudit; och den vid sistförflutne riksdag beslutade och sistlidet år i verket satta bränvinslagstiftningen har, genom bräuvinets fördyrande, satt en damm emot det omåttliga förtärandet af bränvin.
Lagsökningarne hafva aftagit, så att, då år 1840 4,295 lagsökningsmål hos E. K. M.
Befallningshafvande handlades, sistlidne år endast 1,345 dylika mål härstä des anhängiggjordes.
7 De vid Länshäktet förde journaler utvisa följande förhållande:
Bansakningsf ångar.
Straffångar för under- gående af r O: H OJ as OS C 3 3
För hvarje- handa grofva brott.
För andra förbry- telser.
Spö eller Bis.
Fängelse vid vatten och bröd.
Enkelt fängelse.
C/J ■< DS O CD QS r-t CD O O er •o 0 ”5 1 CJO 3 CTD DS “5 Bysatte. n sorn åtföljt sin mödrar a
Q- M. Q- M. Q- M. Q. M. Q- M. Q- M. Q M. Q- M.
Q C: l år 1831 6 2 59 6 7 6 _ 132 23 26 7 121 29 234 29 5 26 718 1832 9 3 99 5 2 — t — 180 25 59 25 165 42 226 .37 5 — 21 904 1833 15 2 74 7 .3 — 7 — 161 24 49 28 93 .30 162 18 6 — 19 698 1834 21 7 72 9 .3 — 5 — 107 18 29 22 79 20 166 21 10 — 10 599 1835 3 50 8 4 — — — 106 11 23 21 78 10 152 17 3 — 10 519 Summa 66 19 354 35 19 — 19 - 686 101 186 103 536 131 940 122 31 86 3,4.38 Medium häraf i hela tal 15 4 71 7 4 4 137 20 37 21 107 26 188 24 6 — 17 688 Under de 3 år, den sednaste underdåni- ga berättelsen om- fattar, utgjorde me- deltalet .... 9 3 61 8 2 1 3 97 14 28 7 82 16 190 17 2 10 551 Fångarnes antal har således i allmänhet varit större under sistförflutne qvinqvennium, än under de nästförutgångne 3 åren, hvilket icke får tillskrifvas någon tilltagande demoralisation hos Länets befolkning, utan tillfälliga orsaker, hvaribland må nämnas det tillopp af personer från andra orter, som de stora arbetslöretagen härstädes förorsakat, af hvilka personer mångå, förut brännmärkta af lagen, snart tröttnat vid ett mödosamt arbete och, i det de gifvit vika för sina onda lustar, blifvit fängelsernas rof. Försvarslöse, som blifvit dömde till allmänt arbete, hafva utgjort:
Mank.
Qvink.
Summa. år 1851 7 1 8 » 1852 11 2 13 » 1853 12 2 14 » 1854 8 — 8 » 1855 2 — 2 Summa 40 5 45 8 Enligt passjournalerna hafva pass utom för resande blifvit utfärdade:
För personer, som afgått till
För gesäller
För andra orter och försvars- att söka ar- lärlingar. löse. betsförtjenst. är 1851 10 139 42 »1852 4 123 54 »1853 — 129 30 » 1854 4 128 27 » 1855 — 84 21 Summa 18 603 174 § 5- Näringar.
Länets första hufvudnäring, jordbruket, har, under de fem år denna underdåniga berättelse omfattar, oupphörligt utvecklat en lifskraft, som, grundlagd under loppet af de 2:ne sednaste decennierna, och städse underhållen af upplysta medborgares nitiska bemödanden, burit och än vidare framgent lofvar att bära de herrligaste frukter.
Så utskeppades under loppet af sistlidne år 1855 endast från Skebäcks lastageplats 2(5,653 tunnor Råg, 3,267 tunnor Hvete, 3,532 tunnor Hafre, 96 tunnor Arter och 48 tunnor Potates. Från Arboga anses minst 5,000 tunnor i Länet producerad spanmål hafva blifvit till andra orter utskeppade.
Ifrån Askersund har äfven spanmål till icke obetydligt belopp från Länet utförts.
Importen deremot har varit jemförelsevis obetydlig, såsom till Skebäcks lastageplats, jemväl för år 1855, 1,165 tunnor Råg, 53 tunnor Ärter, 5 tunnor Majs och 810 tunnor Potates (från Läppö till brännerierna), till Askersund från andra Län, sjövägen 2,268 tunnor Korn, 600 tunnor Blandsäd och 200 tunnor Ärter, samt landvågen, approximativt, 1,200 tunnor Korn, 250 tunnor Ärter och 200 tunnor Blandsäd.
Konsumtionen inom Länet har för öfrigt blifvit af egne tillgångar tillfredsställd; och må man dömma om denna konsumtions betydlighet, då endast inom Nora bergslags distrikt, enligt uppgift från Hushållningssällskapet, 15,000 tunnor spanmål 9 spannmål säkert kunna antagas årligen åtgå, oberäknadt bergslagens egen produktion.
Öfverskottet hemtas hufvudsa k ligast från landslagen eller Länets åkerbrukande del.
På detta lysande sätt har då en näring utvecklat sig, i fråga om hvilken det, enligt den för detta Län år ^1822 afgifna underdåniga femårsberättelse, var tvifvelaktigt, huruvida den afkastade tillräckligt för Länets eget behof.
Med upplyst nit hafva, såsom vi nämnt, enskilda personer af den jordbrukande klassen genom sina fosterländska ansträngningar framkallat detta gynnsamma resultat, understödda af Länets Hushållningssällskap, af hvilket de sjelfva utgöra en integrerande del.
Denna prisvärda association, hvars uppgift det varit att allmängöra och jemväl bland åkerbrukare, som äro mindre bemedlade och mindre i stånd att sjelfve följa jordbrukets vetenskapliga utveckling, sprida kännedomen om de uppfinningar och rön, hvilka underlätta och beforda produktionen, äfvensom att vid årliga sammankomster bereda
Lä nets jordbrukare tillfälle att öfver ämnen, som till jordbruksnäringen höra, utbyta sina tankar och meddela hvarandra sina erfarenheter, har, under den tid den utöfvat sin verksamhet, lyckats att uti ifrågavarande näring ingjuta ett förut icke anadt lif, isynnerhet sedan, enligt Hushållningssällskapets beslut, ofvanomförmälda Häradsgillen år 1852 bildat sig.
Ilär kunna de ringare af allmogen lättare sammankomma.
Hvad de erfarne och mera bildade hafva att meddela blir försl här bondens egendom.
Sammankomsten hålles inom hans ort och hvad der sker vill han vara med om.
För den stora associationen, hvilken omfattar hela Länet, och mest består af herremän, är han liksom något rädd.
Han misstror den eller tror den åtminstone ej vara gjord för sig.
Han har också stundom långt till residensstaden, der centralsammankomsterne oftast hållas, och hindras derigenom att bevista dem.
Genom Häradsgillena har dessutom en nyttig täflan emellan de särskilda orterna uppstått.
Länet är i sådant afseende indeladt i 8 distrikter; hvarje distrikt har sin årliga sammankomst, dervid hvarjehanda landtbruket och dess binäringar rörande ämnen afhandlas och uppgifter lemnäs på de under året derutinnan gjorda försök och deraf vunna resultater.
Berättelse öfver hvad vid dessa sammankomster förelupit insändas till Sällskapet, som sammanträder hvarje år i Januari månad.
En delegation af detsamma, kallad Förvaltningsutskottet, har sig uppdraget att skriftligen redogöra för beskaffenheten af Sällskapets verksamhet under årets lopp, äfvensom för derunder i Länet timade tilldragelser inom allmänna hushållningens område, hvilket hittills skett på ett förtjensfullt sätt uti de s. k. årsberättelserna.
Ett ordnadt vexelbruk börjar allt mera vinna insteg jemväl hos de mindre jordbrukarne; dock sköter ännu en och annan sin jord som far och farfar före honom i 2:ne årgångar, den ena i säde, den andra i träde.
I bergslagen har nästan öfver Berättehe öfver Örebro Län för åren 1851—1855. 2 10 allt blifvit infördt cirkulationsbruk i 8 skiften sålunda, att, sedan jorden ett år legat i träde, besås den med råg och bär gräs i 5 å 4 år, upplöjes derefter och besås i 2 år med hafra, hvarefter, sedan trädet föregått, enahanda växtföljd återkommer.
Behofvet af foder åt det stora antal dragare, bergsbruket fordrar, förklarar orsaken till denna växtföljd.
De i Länet brukliga sädesslag och proportionen dem emellan, utsädet och medelafkastningen, inhemtas af den berättelsen bifogade tabell, dervid, i likhet med hvad tillförene blifvit anmärkt, E. K. M. Befallningshafvande anser sig i underdånighet böra framhålla det faktum, att beräkningarne kunna blifva endast approximativa.
Jemte de här ofvanomförmälda sjösänkningar, hvarigenom betydlig jordareal vunnits, ha nydodlingar inom
Länet skett till ett belopp af 3,966 tunnland, som kunnat beräknas.
Nyodlingarnas egentliga vidd öfverstiger dock säkert i betydlig mån denna siffra, enär dels en mängd mindre odliugsföretag icke kunnat deruti upptagas, dels ock uppgifter i berörde hänseende saknas för år 1831.
Bland redskap af nyare och ändamålsenlig konstruktion, som under ifrågavarande qvinqvennium blifvit i Länet känd, må nämnas den s. k.
Garrets såningsmachin, hvilken den om landtbruket förtjente ägaren af Riseberga, Brukspatronen Hedengren, införskrifvit från England och begagnat vid Riseberga.
Detta såningssätt, radsåning kalladt, har visat sig särdeles fördelaktigt derigenom, alt utsädet besparas och kornen falla lika djupt samt uppkomma liktidigt.
Machinen drages af 2 hästar till säd- och en till rofsådd och med densamma besås på dagen 8 å 10 tunnland med säd samt 12 å 14 tunnland med rofvor.
Garrets s. k. hästhacka begagnas ock till rensning emellan raderna, hvarigenom jorden tillika uppluckras.
Till rengöring af säd har med särdeles framgång börjat användas en af Hornsby uppfunnen machin.
Af främmande gödningsämnen användes, ehuru hufvudsakligen å herregodsen, guano; och har man på sednare tider egnat uppmärksamheten åt en mera rationell behandling af gödseln och tillvaratagandet af hvarjehanda affall, tjenligt till gödningsämnens beredning.
Grunddikning med tegelrör, äfvensom till en del med s. k. sandkalk-rör, fortgår och tilltager oupphörligt.
Utom vid Riseberga tillverkas sådana nu jemväl vid Yxe, hvarest tillverkningen sistlidne nr uppgick till 93,000 stycken, en tillverkning, som dock icke på långt när motsvarar efterfrågan.
Till befordrande af linkulturen, hvilken ännu icke tillfredsställer Länets behof, lät Ofverste A. Anckarsvärd år 1832 på sin egendom Carlslund anställa försök med rötning af lin medelst ånga, efter Irländsk method, sådan denna beskrifves uti den af W. Wennström utgifna afhandling om linhandteringen i Irland, af hvilket försök den erfarenheten inhemtades, att methoden, ehuru lemnande tillfredsställande resultat i af - 11 seende på varans godhet, likväl blefve alltför kostsam att af enskilde användas, hvarföre Hushållningssällskapet, som af försöket erhållit del, yttrat att, om berörde method mera allmänt skulle begagnas, centralanstalter för rötning af lin borde inrättas på lämpliga ställen, dit linet antingen finge emot viss betalning inlemnas af enskilde, eller också kunde säljas.
Bemälde Sällskap nedsatte derefter år 1833 en komité för att bereda framgång åt linodlingen och linets ändamålsenliga behandling till afsalu, hvilken komité afgifvit berättelse, deraf hufvudsakligen inhemtas, att, sedan tillförlitliga uppgifter erhållits angående den method, som nu sednast blifvit i Irland införd, Öfverste Anckarsvärd beslutat inrätta en dylik anstalt.
Någon vidare åtgärd har dock icke följt härpå, ocb emellertid qvarstår linodlingen på sin förra låga ståndpunkt.
För hampodlingen har icke något blifvit åtgjordt.
Den har också icke gjort några framsteg.
Länets behof af denna produkt fylles från andra Län och från ut landet. lior lihult ur en har på vissa trakter tagit favör, äfven bland allmogen, men är dock i allmänhet förbehållen öfrige samhällsklasser, helst densamma hufvudsakligen afser skönhetssirmets tillfredsställande och, såsom näringsgren, lemnar föga behållning åt sina kultivatörer.
Potatesodlingen har åter tilltagit, sedan sjukligheten hos denna rotfrukt så småningom börjat upphöra.
Till en utvidgad potatesodling har lättad afsättning på denna produkt till de större brännerierna i väsendtlig mån bidragit.
Försök med odling af Islandspotä ter, hvilka förmenats skola motstå den gängse potatessjukdomen, hafva icke gifvit gynnsamma resultat.
Bränvinshandteringen för sistlidet år, då E. K. M. nådiga Förordning den 18 Januari samma år började tillämpas, utvisar för detta Län följande förhållande.
Större Brännerier.
Anmälde för bägge bränningsterminerna 10 » » första bränningsterminen 6 » » andra bränningsterminen 3 19; eller inalles 19 brännerier, deraf 6 anmält sig allenast för första terminen, af hvilka 6 tre fortsatt tillverkningen jemväl andra terminen; uppgående tillverkningsbeloppet för berörde brännerier till sammanlagdt 433,940 kannor.
Mindre Brännerier.
Anmälde för bägge terminerna 60 » » första terminen 20 » » andra terminen 34 114 12 med ett kalkyleradt tillverkningsbelopp af tillhopa 74,659Y8 kannor, som sannolikt vida understiger verkligheten.
I bevillning för ofvanberörde tillverkning har erlagts 174,675 R:dr 6 sk., deral 160,000 R:dr influtit i statskassan, 13,835 R:dr 9 sk. 5 rist blifvit dels återlyftade, dels ock använde till aflöning' af kontrollörer och till andra omkostnader, samt 859 R:dr 44 sk. 7 rist. qvarstå i ränteriet för att vara tillgänglige, i händelse anordning å bränvinsbevillnings-medlen skulle ifrågakomma.
Bränvinsbränningen, som, enligt innehållet uti den år 1822 afgifna underdåniga femårsberättelsen, »idkades nästan i alla orter till afsalu såsom jordbrukets förnämsta stöd», har nu, sedan den, enligt E. K. M. Förordning den 18 Januari 1855, upphört att vara uteslutande bunden vid-jorden samt blifvit belagd med dryga skatteafgifter, i betydlig mån minskats i mindre bränuerier, så alt, då tillförene nästan hvarje hemmansägare hade sin husbehofspanna, handteringen sistlidet år drifvits vid föga mer än 74 mindre verk.
Såsom en ersättning för bränvinet har man varit betänkt på att tillhandahålla folket öl och dricka; och har med detta ögonmärke ett ölbryggeri blifvit anlagdt vid Dohnaforss sistlidet år.
Denna anläggnings korta tillvaro tillåter ännu icke något omdöme om dess framgång eller verkningar.
Boskapsskötseln befinner sig, oaktadt de åtgärder, som af upplysta landtbrukare inom
Länet blifvit vidtagna till förbättrande af denna vigtiga gren af landthushållningen, på en jemförelsevis låg ståndpunkt.
Dock tycks hos allmogen på sednare tider den öfvertygelsen allt mer vinna insteg, att ett ringa antai kreatur, väl födda, skänker en rikare behållning och bildar en i alla afseenden långt bättre ladugård, än en stor samling af kreatur, hvilka fodertillgången knappast förslår att lifnära; äfvensom erfarenheten visat, att den spillning, som på sådant sätt vinnes, blir starkare och till gödning mera användbar, än den som erhålles genom det sistnämnda hushållningssättet.
När denna öfvertygelse hunnit blifva allmän, kan man deraf, i förening med den verksamhet, Hushållningssällskapet och enskilde personer inom Länet utvecklat för tillvägabringande af förbättrade kreatursracer, hoppas en ljusare framtid för ladugårdsdetaljen, dertill i icke ringa mån torde komma att bidraga den jernvägskommunikation, som, man vågar hoppas det, snart skall sätta Länet i omedelbar förbindelse med hufvudstaden och med Götheborg.
Lättheten alt till höga pris få iadugårdsprodukter afyttrade skall då otvifvelaktigt utgöra en kraftig väckelse för landtmän, jemväl med ringare produktions—kapital, att åt denna del af deras hushållning egna omtanke och flit.
Under qvinqvenniet förekommer uti ifrågavarande afseende hufvudsakligen följande att meddela 13 Stamholländeriet på Riseberga vidmaktbålles fortfarande uti ett utmärkt godt skick.
Af den derstädes befintliga Ayreshire-racen försäljas årligen fullblodstjurar.
År 1855 alytlrades 5 st. af lVa års ålder.
Qvigor deremot säljas icke, oaktadt önskningar, alt denna princip måtte frånträdas, försports inom Länet.
Mjölkafkastningen af dessa kreatur har uppgått till 7 å 800 kannor årligen, och hvarje djur erhåller i hövärde 28 å 30 dagligen.
Croisering af denne race med goda svenska kor har visat sig särdeles fördelaktig.
Unga kor af sådan croisering hafva gifvit 535 kannor mjölk årligen.
Bland orsaker till ladugårdens vanryckt hos allmogen har uppgifvits brist på tjenliga beten och saknad af goda afvelstjurar.
Det första af dessa hinder torde vara i verkligheten föga grundadt, om roan med mindre tjenliga menar något annat, än otillräckliga för ett större antal kreatur, än gårdens storlek medgifver, och, beträffande det sednare, har nyligen förslag blifvit väckt om utplacerande i socknarne af lämplige racetjurar, på sätt som äger rum med hingstar.
Inom länet finnes nu tillgång på fullblodstjurar af såväl den gamla Holländska, som Durhams-, Ayreshire- och Voigtlandsracerne.
Ladugårdsafkastningen är emellertid icke allenast fullt tillräcklig för Länets behof, utan erbjuder äfven tillfälle till afsättning på andra orter af smör och kött till icke obetydligt belopp, på sätt som för sistförflutne året kan inhemtas af här nedan intagne uppgift på varor, hvilka passerat Hjelmare kanal.
Till hästafvelns förbättrande har Länets hästafvelsförening år 1852 från Nor mandie införskrifvit tre stycken beskällare af den till lastdragare och tyngre arbeten i Frankrike såsom särdeles användbar kända Percherons-racen; äfvensom åtskilliga enskilda personer samtidigt till Länet infört några djur af samma race, deribland jemväl ston.
Föl, såväl af helblod, som halfblod, efter croisering med ston af annan race, hafva under tiden fallit och äro spridda på flera ställen af landslagen.
Häst af denna race berömmes såsom särdeles stark och härdig.
Exempelvis må anföras, att af de vid Riseberga fallna föl af Percherons-race en hingst af endast lVi års ålder i höjd och bredd upphunnit fadren och redan vid denna ålder kunnat köras.
I öfrigt hafva de år 1848 inköpte, i sednaste underdåniga femårsberältelsen omförmälda, 6 hingstar af Norsk race tjenstgjort såsom beskällare; och hafva under de åtta år, Länets hästafvelsförening ägt bestånd, af de föreningen tillhörige Norska och Percherons-hästar inalles 1,060 ston blifvit betäckta, af hvilka 272 föl fallit, hvilken sistnämnde siffra dock icke är fullt tillförlitlig, enär deruti inbegripes endast det anmälda antalet.
För närvarande finnas inom länet:
Landlbeskällare från Strömsholm 2 å 4. Sqvadronsbeskällare 4. 14 Percherons-hingstar Norska hingstar Enskildas hingstar af god beskaffenhet 4, 6. 8 å 10. 24 å 28. utom, allmogen tillhöriga, 2 å 5 år gamla hingstar af halfblod omkring 20 å 25.
I bergslagen begagnas nästan uteslutande Norska hästar, hvilken härdiga race der funnits vara den lämpligaste, såsom bäst i stånd att bära de fatiger, de ofia påkommande tunga körslorna medföra.
Öfriga ofvanomförmälda hästracer förekomma deremot hufvudsak ligast inom landslagen.
Hästafveln lemnar ännu icke en emot Länets behof svarande produkt, och remonteringen vid de inom Länet förlagda afdelningar af Lif-Regementets Hussar-Korps måste ofta verkställas med hästar från andra Län, särdeles Westergöthland och Södermanland.
Fårskötseln har icke åtnjutit någon särdeles omvårdnad, om man undantager en och annan större egendom.
För svinafvelns förbättrande införskref år 1851, ägaren till Riseberga 2:ne stycken svinkreatur af Yorkshire-race, hvilkens afvel genom försäljning sedermera blifvit i Länet spridd.
Croisering med andra racer har visat gynnsamma resultater, och berömmes Yorkshire-racen såsom särdeles förträfflig.
Sedan skogsprodukternas allt mera stigande värde — här betalas nu, enligt af vederbörande lemnade uppgifter, en sågstock med 6 R:dr, ett byggnadstimmer med 4 R:dr 24 sk. samt en tolft 3-turas plank med 36 R:dr, allt Rgs — öppnat ägarnes ögon för vådan af skogens undergång, så har, åtminstone på de större skogarne, ett ändamålsenligare hushållningssätt blifvit införd t, hvilket, omförmäldt i sednaste femårsberättelsen, fortfarande utvecklat sig, så att af dessa skogar årlig afkastning kan med deras bestånd vara att påräkna; och, ehuru på vissa ställen hårdt medtagne, kan dock ännu, under förutsättning af en på rationella grunder byggd hushållsplan och med iakttagande af sparsamhet för den närmaste framtiden, Länets skogar, hvilka nu temligen fylla dess behof af ved, stängsel, kol och timmer, fastän tillgångarne börjat aftaga, såsom de höga prisen utvisa, jemväl framdeles göra det och dessutom lemna öfverskott för export; dock torde någon tid, hvarunder den yngre skogen behöfver fredas, för att kunna hinna till mognad, brist på timmer inträffa.