Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då, till följd af nådig befallning, det åligger Krigs-kollegii Intendents-afdelning, under hvars förvaltning och redovisning anslaget för beväringsmanskapets vapenöfningar är ställdt, att öfver hvad Rikets Ständers Revisorer sålunda anmärkt sig yttra, får Kollegium i underdånighet anmäla, det Landshöfdinge-embetet i Wester-Norrlands län uti afgifven förklaring upplyst, att färden öfver Angermanelfven, mellan Kläpp och Sångamo, ej utgör någon färjled, för hvilken taxa blifvit fastställd, och att, enligt Landshöfdingeembetets åsigt, öfverfarten för hvarje person icke kan till bättre pris än det uppgifna betingas; och som, äfven om 25 öre personen skulle kunna anses för högt för öfverfarten mellan Kläpp och Sångamo, vid hvilka orter elfven är mindre bred än vid de längre österut belägna färjställena, ett gemensamt pris till detta belopp för elfvens öfverfarande, vare sig att öfverfarten sker på längre eller kortare afstånd från förstnämnde orter, synes medföra mindre marschkostnader för beväringsmanskapets fortskaffande till och från Sångamo, än om båtlegan för de beväringsskyldige, som hafva sina hemvist söder om — 313 — Angerraanelfven, skulle erläggas i förhållande till sjöfärdens längd, anser Kollegium
Revisorernes anmärkning ej böra till åtgärd föranleda.
Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter:, C. MEIJER. G. SANDELS. C. F.
LAURÉN.
Carl Angelin.
Krigs-kollegii Aflönings-afdelnings underdåniga utlåtande öfver Rikets Ständers Revisorers förnyade anmärkning, beträffande utbetalningen af lö neförbättringar vid indelta Arméen.
Rikets Ständers Revisorer hafva i deras till Eders Kongl. Majit afgifna underdåniga berättelse om verkställd granskning af statsverkets jemte dertill hörande fonders tillstånd, styrelse och förvaltning är 1863, med upptagande af en föregående Statsrevisions anmärkning derom, att det till löneförbättring vid indelta Arméen beviljade anslag utfölle vida senare än lönerna, samt under förklarande, att de delade samma Revisions åsigt det åtgärder borde vidtagas, ledande derhän, att löneförbättringarne kunde samtidigt med lönerna utbetalas, — förmält sig böra ånyo fästa Rikets Ständers uppmärksamhet å berörde, för löntagarne ogynnsamma förhållande, som fortfarande egde rum.
Till underdånig åtlydnad af Eders Kongl. Maj:ts nådiga remiss, tecknad å förenämnda revisionsberättelse, får Eders Kongl.
Maj:ts och rikets Krigs-kollegii Aflöningsafdelning underdånigst anföra: att, med anledning af Rikets Ständers år 1861 församlade Revisorers framställning och Krigs-kollegii den 10
December samma år afgifna underdåniga utlåtande röran - 40 — 314 de ifrågavarande ämne, Eders Kongl.
Majit, genom nådigt bref den 10 påföljde Januari, förklarat, att någon förändring uti redan meddelade föreskrifter i afseende å sättet och tiden för löneförbättringsmedlens utbetalning icke för närvarande lämpligen kunde ske, samt att
Kollegium låtit under förra hälften af åren 1864 och 1865, uppå vederbörande Regements- och Kårchefs-embetens derom gjorda framställningar, utanordna förskott ä föregående års löneförbättringsmedel, till omkring 80 procent af nästföregående årets fastställda fördelningssumma, hvarefter återstoden utfallit, sedan fördelningen för året blifvit af Eders Kongl. Majit i nåder pröfvad och fastställd.
Och får Kollegium slutligen i underdånighet tillägga att, för så vidt Kollegium har sig bekant, någon klagan på sednaste tiden icke försports öfver nu angifna sättet för löneförbättringsmedlens utbetalande.
Eders Kongl. Maj.ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåten C. MEIJER. A. W. TOTTIE.
GUSTAF FRIIS.
Stockholm den 28 November 1865. C, F.
Kansleren för Kongl.
Krigs-akademien, med underdånigt utlåtande, i anledning af en utaf Rikets Ständers Revisorer år 1865 gjord framställning.
Underdånigste memorial.
Uti dess till Eders Kongl. Majit afgifna underdåniga berättelse om verkställd granskning af statsverkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under år 1863, hafva Rikets Ständers Revisorer anmärkt, att ur den till årstjenst vid Flottans station i Stockholm uppfordrade båtsmansstyrka, sedan många år, 25 man årligen varit kommenderade till handräckning vid krigsskolan på 4 — 315 — Karlberg; hvarjemte Revisorerne, uppå anförda skäl, ansett, det båtsmännen borde från dylik tjenstgöring befrias.
Sedan Förvaltningen af sjöärendena häröfver afgifvit underdånigt utlåtande och, i likhet med Stockholms stations Befälhafvare, funnit anmärkningen välgrundad, har Eders Kongl. Majit genom nådig remiss anbefallt mig att, efter det Guvernörs-embetet vid Krigs-akademien blifvit hördt, med underdånigt utlåtande i frågan inkomma.
Till åtlydnad häraf får jag, med remissaktens återställande och Öfverlemnande af Guvernörs-embetets underdåniga yttrande, i underdånighet anföra, det jag, lika med Guvernörs-embetet, anser för Akademien fördelaktigast, att ifrågavarande båtsmanskommendering fortfarande bibehålies, men hemställer tillika, för den händelse Eders Kongl.
Majit skulle finna densamma höra indragas, att, till förekommande af de stora olägenheter, som användandet af civil betjening, i tneranämnde kommenderings ställe, sannolikt komme att medföra, erforderligt handräckningsmanskap ur Arméen då måtte till Akademien varda beordradt.
Guvernörs-embetets vid Kongl.
Krigs-aKademien underdåniga utlåtande, i anledning af väckt fråga om indragning af den vid Akademien kommenderade båtsmansBtyrka.
Genom nådig remiss af den 16 dennes har Eders Kongl. Majit behagat infordra Guvernörs-embetets vid Kongl.
Krigs-akademien underdåniga utlåtande, i fråga om indragning för framtiden af do vid Karlberg kommenderade 25 båtsmän, hvilket Rikets Ständers Revisorer, vid granskning af statsverkets styrelse och förvaltning under år 1863, ansett sig böra förorda och hvaruti jemväl Flottans stations Befälhafvare i Stockholm och Kongl.
Förvaltningen af sjöärendena instämt.
På grund häraf får jag underdånigst anföra följande:
Skulle Eders Kongl. Majit, i enlighet med ofvanstående auktoritetens hemställan, besluta, att båtsmanskommenderingen vid Krigs-akademien skall upphöra, så måste uppassningen i slottet och logementerna samt den öfriga tjenstgöring, hvartill denna kom - — 316 - mendering är afsedd, hädanefter bestridas af dertill beordradt manskap från Arméen eller af civil betjening.
Hvad det första sättet för den nuvarande kommenderingens ersättande beträffar, så, ehuru jag anser många skäl tala för båtsmännens större lämplighet vid en tjenstgöring sådan som den ifrågavarande, är jag dock fullt öfvertygad, att indelta soldater, med sin erkända pålitlighet och goda krigstukt samt vana vid hvarjehanda här förekommande arbeten, väl skola fylla sina åligganden, och emot ett sådant utbyte har jag derföre ingenting att egentligen anmärka.
Hvad deremot det andra sättet, eller båtsmännens ersättande medelst civil betjening, vidkommer, så har jag så mycket mera att invända, och ber i anledning deraf att få lemna följande upplysningar.
Enligt första planen för Kongl. Krigs-akademien skulle dén tjenstgöring, hvartill båtsmännen nu äro afsedde, bestridas af 25 civila drängar och uppassare.
Häraf uppkom trassel och olägenheter, som föranledde deras utbytande mot manskap från Arméen, i enlighet med hvad Kongl, brefvet af den 23 Juli 1811 stadgar.
Men redan året derpå utkom ett nytt Kongl, bref af den 15 September 1812, som anbefallde, att dessa soldater skulle utbytas emot ett lika antal rotebåtsman med samma aflöningsvilkor, som de vid Arméens flotta tjenstgörande.
Under den tidrymd af mer än 50 år, som derefter förflutit, har Akademien haft all anledning att vara belåten med det sätt, på hvilket båtsmännen bestridt sin i flera afseenden härstädes ej ovigtiga tjenstgöring.
Tålamod, allvar, ärlighet och ett på det hela oförvitligt uppförande har i allmänhet utmärkt denna trupp, hvarföre den äfven med skäl varit ansedd såsom särdeles lämplig för en tjenstgöring sådan som den ifrågavarande, hvilken företrädesvis tager i anspråk just sådana egenskaper.
Civil betjenings återinförande skulle otvifvelaktigt medföra samma olägenheter, som föranledde dess utbyte mot kronomanskap.
Dertill komme svårigheten att, äfven emot höga löner, i hufvudstaden och dess grannskap, erhålla bra och pålitliga drängar, isynnerhet till så stort antal, som här vore fråga om.
Högst sannolikt skulle således
Akademien för en betydligt högre kostnad blott erhålla en betydligt sämre betjening, hvilken, genom sin talrikhet och ovana vid ordning och disciplin, skulle erfordra en mera utsträckt och kontrollerande tillsyn än nu är behöfligt, och genom opålitlighet, fylleri, oärlighet och andra oarter skulle föranleda täta flyttningar och obehag af flera slag, som nu sällan förekomma.
Lägges härtill, att dessa uppassare, som under sin tjenstgöring i slottet, logementerna m. m. äro i daglig beröring med kadetterna och genom sin större benägenhet att emot vedergällning åtaga sig utförandet af hvarjehanda förbjudna uppdrag och transaktioner i hufvudstaden, der de voro mera hemmastadde än rotebåtsmannen eller indelta soldaten, säkerligen skulle föranleda inånga frestelser och i det hela på ungdomen utöfva en omoralisk inflytelse, så torde tillräckligt giltiga skäl finnas för den önskan, att en dylik tjenstepersonals anställande vid Krigs-akademien aldrig måtte komma i fråga.
Tillökningen i kostnad anföres sist, dels emedan den, ehuru säkerligen ganska betydlig, likväl är af ringa betydenhet i jemförelse med de andra olägenheterna, dels emedan särskilda tillgångar för betäckandet af denna ökade utgift naturligtvis skulle blifva för Akademien beredde.
På grund af hvad här ofvan anfördt blifvit, anser jag det vara för Krigs-akade - - 317 — raien i alla afseenden fördelaktigast att båtsmanskommenderingen härstädes far oförändradt fortfara, äfven om Flottans Styrelse skulle anse det för stationen lämpligare att kommenderingen oftare ombyttes.
Skulle båtsmanskommenderingen icke destomindre komma att indragas och här ersättas med en dylik ur Arméen, sä blifver det., al lätt insedda skäl, nödvändigt att härtill endast användes manskap af indelta Arméen, äfven om medgifvas måste, att »dettas yrkesskicklighet härigenom ingalunda bättre skulle främjas än båtsmännens».
Dessa sednares ersättande genom drängar och uppassare måste jag deremot på det bestämdaste afstyrka, såsom medförande en massa olägenheter, till en del af den art, att jag skulle tveka att derför våga ikläda mig ansvaret.
Karlbergs slott den 20 Januari 1866.
M. REENSTIERNA.
Guvernör vid Kongl. Krigs-akademien.
C. J. E. Wennberg, Rong!.
Telegraf-styrelsens underdåniga utlåtande öfver Rikets Ständers Revisorers vid granskning af detta embetsverks förvaltning och räkenskaper för år 1863 gjorda erinringar.
Genom nådig remiss af den 20 sistlidne Oktober, har Eders Kongl. Maj:t behagat infordra Telegraf-styrelsens underdåniga utlåtande i anledning af hvad uti Rikets Ständers innevarande år församlade Revisorers berättelse, om verkställd granskning af statsverkets samt andra af allmänna medel ,bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under år 1863, blifvit uti nedanupptagne tvenne punkter yttradt i afseende å Telegraf-verket; och får Styrelsen nu i underdånighet efterkomma denna nådiga befallning. l:o.
Revisorerne hafva först anmärkt, att då de å statens jernbanstationer inrättade, för jernvägens behof afsedda, telegrafanstalter blifvit upplåtna jemväl till allmänhetens begagnande å sådana linier, der stats-telegrafstationer icke finnas, och då, för befordring af telegrammer å såväl de förra som de sednare telegraferna, ett visst, af väglängden oberoende medelporto är gällande, det syntes önskvärdt, att nämnde olika slag af telegrafinrättningar kunde bringas i samband med hvarandra, så att icke, på sätt nu eger rum, vid telegrafering emellan en af statens telegrafstationer och en af jernvägens, huru obetydligt afståndet än är, dubbelt porto behöfde erläggas. - 318 — Telegraf-styrelsen instämmer så mycket hellre i detta Revisorernes yttrande, som
Styrelsen redan någon tid varit betänkt på en underdånig framställning i samma ämne, hvilken jemväl skulle afse befordringen på enskilda jernvägsbolags telegraflinier.
Det är onekligen för korrespondensen betungande att, såsom nu, nödgas, när befordringen sker på både Telegraf-verkets och någon jernvägs limér, betala dubbelt porto, nemligen 2 R:dr för ett enkelt telegram af högst 20 ord, äfven om detsamma passerar endast korta sträckor af dessa linier, under det deremot ett dylikt telegram, fortskaffadt ensamt pä Telegraf-verkets från ena ändan af riket till den andra, kostar blott 1 R:dr, Det vore derföre önskvärdt, att förhållandet i ofvannänmde afseende kunde förändras till fördel för allmänheten.
I betraktande af de stora årliga kostnaderna för underhållet af Telegraf-verkets vidsträckta linier samt korrespondensens ombesörjande derå, synes visserligen det likformiga porto af 1 R:dr, som Telegraf-verket uppbär för ett inländskt enkelt telegram, redan vara så lågt, att någon andel deraf icke borde afstås; men då det ej heller kan begäras, att Styrelsen för statens jernvägstrafik eller något jernvägsbolag skall utan en någorlunda billig ersättning på sina linier befordra telegrammer, får Styrelsen, såsom en utväg att vinna det af Revisorerne afsedda ändamål, i underdånighet hemställa, dels att portot för telegrammer, som befordras gemensamt på Telegraf-verkets och Jernvägstrafikstyrelsens linier, må bestämmas till äfvenledes blott ^ 1 R:dr för enkelt telegram, till lika fördelning mellan begge embetsverken, dels ock att Eders Kongl. Maj:t må i nåder förklara, att jernvägsbolag, sorn önskar att dess telegrambefordring må stå i direkt förbindelse med Telegraf-verkets, icke eger att, vid dylik korrespondens, sig tillgodoberäkna högre porto än 50 öre för enkelt telegram, då Telegraf-verket, å sin sida, ej heller skulle uppbära mera, och portot således jemväl utgöra 1 R:dr.
Genom en så beskaffad anordning komtne Styrelsen för statens jernvägstrafik, äfvensom det enskilda jernvägsbolaget, att för den inländska telegrafkorrespondens, som befordras gemensamt på dess egna och Telegraf-verkets linier, tillgodonjuta enahanda porto, hvilket, i följd af Eders Kongl. M;ij:ts under den 20 sistlidne Oktober fattade nådiga beslut, bemälde
Styrelse och bolag ega att frän nästa års ingång uppbära för sådana från utlandet hitkommatide eller härifrån till utlandet afgående telegrammer, som till större eller mindre del befordras genom någon jernvägstelegraf.
Ett undantag från det allmänna stadgandet af 1 R:dr såsom likformigt porto för inländskt enkelt telegram torde dock böra göras för de tall, då telegrammer vexlas mellan tvenne stationer, hvaraf den ena tillhör statens jernvägar och den andra något enskildt jernvägsbolag, samt Telegraf-verkets linie begagnas såsom mellanlänk.
1 sådana fall, äfvensom då Telegraf-verket pä sina linier ombesörjer fortskaffningen mellan tvenne enskilda jernvägsbolags-stationer, lärer det blifva enklast att för hvardera af de trenne serskilda linier, som begagnas, ett porto af 50 öre får beräknas, då således telegrammet komme att kosta 1| R:dr. 2:o.
Derjemte hafva Revisorerne fästat Rikets
Ständers uppmärksamhet på det undantagsförhällande, som, beträffande statsbehofvens pröfning och utgifternas bestämmande, eger rum i afseende å vissa, embetsverk och deribland äfven Telegraf-styrelsen.
Under åberopande dels af stadgandet i g 64 Regeringsformen, att såväl rikets ordinarie statsmedel och inkomster som hvad under namn af extra ordinarie utlagor eller bevillningar till statsverket af Rikets Ständer anslås, skola vara under Konungens disposi - — 319 — tion, att till de af Rikets Ständer pröfvade behof och efter den upprättade staten anordnas, dels ock af det i § G5 i samma grundlag stadgade förbud mot dessa medels användande annorlunda än faststäldt blifvit, hafva Revisorerne ansett häraf uppenbarligen följa, att icke några utgifter för statens behof böra undandragas Rikets Ständers pröfning, vare sig att dessa behof fyllas från den allmänna statskassan, eller bestridas omedelbart af några vissa statsinkomster, såsom fallet vore med Telegraf-verket, hvars inkomster, utan att upptagas i riks-staten, disponeras af Telegraf-styrelsen till aflöning och omkostnader samt anläggning af nya telegrafförbindelser i enlighet med den stat, som, uppå Styrelsens underdåniga förslag, af Eders Kongl, Maj:t årligen fastställes.
I anledning häraf och då nödig erfarenhet numera borde vara vunnen för uppgörande af stat för de' ifrågavarande embetsverken, samt den omständigheten att deras utgifter, hvilka lika litet som deras inkomster äro å riks-staten uppförda, hnfvudsakligast bestridas af den uppbörd utaf vissa statsinkomster, sem i samma verk inflyter, enligt Revisorernes mening, icke föranledde till något undantagsförhållande i afseende å den pröfningsrätt, Rikets Ständer grundlagsenlig! böra utöfva vid bestämmandet af samtliga statsutgifterna, hafva Revisorerne funnit sig föranlåtne hemställa, huruvida icke tiden nu må vara inne för Rikets Ständer att i afseende å den vigtiga frågan om bestämmande af dessa verks utgifts-stater utöfva den rättighet, som genom grundlagen blifvit Rikets Ständer tillförsäkrad.
Då det icke lärer tillkomma Telegraf-styrelsen att ingå i pröfning, huruvida de af Revisorerne åberopade grundlagsparagrafer verkligen äro tillämpliga på förvaltningen af de medel, hvarmed Telegraf-verkets utgifter bestridas, torde Styrelsens yttrande i denna punkt böra inskränkas till anförandet af sådana förhållanden, som kunna tjena till utredande af frågan, huruvida närvarande tidpunkt må anses lämplig för upprättande af en årlig stat, hvarå Telegraf-verkets påräknade inkomster och förmodade utgifter intagas, och hvilken sedermera skulle till Rikets Ständers pröfning och fastställelse hänskjutas.
I sådant afseende får Styrelsen i underdånighet anföra: att Rikets Ständer hitintills icke beviljat några anslag hvarken för anläggning eller underhåll af telegraflinier och stationer,,eller för personalens aflöning; att Telegraf-verket uppehälles genom portointraderna samt anslag från den under Eders Kongl. Maj:ts disposition stående handels- och sjöfartsfonden; att taxorna för såväl den inländska som den utländska telegrafkorrespondensen fastställas, icke af Rikets Ständer, utan af Eders Kongl.
Maj-.t allena; att Elektriska Telegraf-verkets inkomster från korrespondensen under de sednare åren icke blott varit tillräckliga för aflöningarne samt liniernas och stationernas underhåll, utan äfven lemnat något åriigt öfverskott, hvadan, i enlighet med hvad Eders Kongl.
Maj:t föreskrifvit, inbetalningar tidtals kunnat göras till handels- och sjöfartsfonden i afräkning på de betydliga summor, denna fond lemnat till liniernas anläggning; att deremot, i följd af den minskning i portot för den utländska telegramvexlingen, som med nästa års ingång kommer att, enligt den i Paris den 17 sistlidne
Maj afslutade internationella telegrafkonvention, ega rum, och isynnerhet om, såsom troligt är, en undervattensledning snart kommer att sammanbinda Norge med antingen Skottland — 320 — eller Jutland, hvarigenom Svenska Telegraf-verket förlorar en betydlig del af det hittills uppburna årliga transitportot för Norges utländska telegrafkorrespondens, det icke är omöjligt, att portoinkomsferna framdeles understiga utgifterna, helst dessa sednare sannolikt årligen ökas, under det portosatserna måhända ytterligare minskas; att, som inkomsterna af de optiska telegraferna äro ganska obetydliga, dessa telegrafers underhåll måste nästan helt och hållet bestridas genom anslag från handelsoch sjöfartsfonden; att, hvad utgifterna angår, en aflöningsstat för de till sjelfva Telegraf-styrelsen hörande embets- och tjenstemän årligen varder af Eders Kongl. Maj:t fastställd, hvilkenstat jemväl upptager ett visst förslagsanslag för extra tjenstebiträde, som ofta erfordras; att Eders Kongl. Maj:t jemväl för hvarje år fastställer staten för den till stationerna hörande personalen, hvilken likväl under vissa tider af året icke finnes tillräcklig, hvadan Styrelsen dä nödgas påkalla biträde af extra assistenter och elever, på det telegrambefordringen må kunna med nödig skyndsamhet och ordning ombesörjas; samt att, sedan Telegrafstyrelsen vid slutet af hvarje år till Eders Kongl. Maj:t afgifvit underdånigt förslag dels tili upprättande af nya telegraflinier eller uppläggande af ökadt antal trådar på redan befintliga linier, dels ock till inrättande af nya stationer samt vidtagande i öfrigt af sådana arbeten och andra åtgärder, hvarigenom ej mindre det inhemska telegrafnätet utvidgas och telegramvexlingen derå underlättas, utan ock förbindelserna i telegrafiskt hänseende med utlandet ordnas på lämpligaste sätt, — Eders Kongl. Maj:t behagat, efter pröfning af detta förslag äfvensom af de från serskilda orter inom riket gjorda framställningar om upprättande af nya linier eller stationer, fastställa en arbetsplan för det ingående nya året, samt till utförande af de deri upptagna arbeten bevilja nödiga anslag från handels- och sjöfartsfonden, mot återbetalningsskyldighet i den mån Telegrafverkets tillgångar det medgifva.
Den nådiga remissen återföljer.
Ludv. v. Platen.
Förvaltningens af sjö-ärendena underdåniga utlåtande, i anledning af Rikets Ständers Revisorers framställningar vid granskning af femte hufvudtitelns räkenskaper för år 1863.
Förvaltningen af sjö-ärendena, som genom Eders Kongl. Maj:ts den 17 sistlidne November dit inkomne nådiga remiss af den 20 förutgångne Oktober fått sig anbefaldt — 321 — att öfver de i ett densamma bifogadt transsumt af Rikets Ständers sednast församlade Revisorers berättelse om verkställd granskning af stats-verkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning år 1863, hvad femte hufvudtitelns räkenskaper angår, framställda anmärkningar, efter vederbörandes hörande, underdånigt utlåtande till Eders Kongl. Majit afgifva, har, sedan Befälhafvande Amiralen vid Flottans station i Karlskrona samt
Befälhafvaren vid härvarande station inkommit med från dem infordrade underdåniga yttranden, nu skolat, med dessas öfverlemnande samt de nådigst remitterade handlingarnes återställande, högstberörda nådiga befallning fullgöra
Uti § 1 af ofvannämnde transsumerade berättelse hafva Revisorerne förmält, att de, hvad Flottans räkenskaper vidkomme, delade de äsigter, som af Rikets Ständers år 1860 församlade Revisorer blifvit uttalade, samt således ansett sig böra fästa uppmärksamheten på behofvet af ett så förändradt bokföringssätt, att åtminstone hvarje fartyg, hvars nybyggnadskostnad uppgiuge till .20,00;- R:dr eller derutöfver, finge sitt särskilda konto för nybyggnads- och underhållskostnad, och att, enär det af en tjensteman i Stats-kontoret, enligt nådigt uppdrag, uppgjorda förslag till nya hufvudböcker för Förvaltningen af sjö-ärendena och Flottans stationer, enligt hvad Revisorerne inhemtat, icke upptoge några specialkonti för fartygen, Revisorerne ville hafva framställt såsom önskvärdt, att uti det formulär till hufvudböcker, som kunde komma att fastställas för nyssnämnde embetsverk, .sådana särskilda konti inrymdes; anseende tillika Revisorerne, att det skulle i icke ringa mån lätta arbetet både vid räkenskapernas förande och deras granskning, om hufvudboken och kassaräkningen fördes på tryckta blanketter, å hvilka ständiga titlar, rubriker och linier voro färdiga förut, så att endast siffrorna och föränderliga benämningar behöfde införas, hvilken, efter Revisorernes tanke, tidsenliga förändring skulle, bland andra fördelar, medföra den, att lätta arbetet för tjenstemännen.
I den af Rikets Ständers Revisorer år 1860 afgifna berättelse angående statsverkets tillstånd och förvaltning för år 1858 yttrades med afseende på Flottans räkenskaper den åsigt, att hvarje fartyg borde hafva sitt särskilda konto, upptagande dels kostnaden för detsammas såväl byggnad som underhåll, medelst en noggrann specifikation öfver de för detsamma under året utgifna belopp för dagsverken, dels uppgift å qvantiteten af förbrukade materialier, upptagne i värde efter medelpris, äfvensom att den särskilda utgiftssumman borde balanseras från det ena tili det andra året, men sådan balans icke inflyta i stationernas redogörelser för året i annan mån, än att deri intoges endast utgifterna tor hvarje fartyg under samma år.