Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
TS Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående rättighet för Patroui/lej Postj Vaktkarl eller Fångförare j att genom bruk af Skjutgevär söka förekomma fånges flykt; Gifven Stockholms Slott d. 16 Junii 182g.
Uti Nådig Proposition af den 3i Julii i823, framställde Kongl. Maj:t till Rikets då församlade Ständer nödvändigheten att, genom vidtagande af någon kraftig anstalt, •till förekommande af fångars flykt i möjligaste målto minska antalet af de grofva Kongl. Maj.ts Nådiga P ropo t.
N:0 fl. 5 brott, som, enligt hvad erfarenheten utvisat, ofta begås af personer, hvilka, redan till bestraffning dömde, få tillfälle att komma på flykten.
Majit föreslog i sådant afseende Rikets Ständer antagandeaf en Förordning, hvarigenom Vaktkarl eller Fångförare, som har en fånge under sin vård, kunde berättigas att skjuta å honom, derest han på flykten sig begifver, och efter tvänne anrop icke afstår från försöket; hvarvid Kongl. Majit fästade Rikets Ständers uppmärksamhet på flere ganska vigtiga skäl, hvilka innefattade vederläggning af de inkast, som emot berörde Lagförslag kunde framställas; men uLi skrifvelse af den i December samma år tillkännagåfvo Rikets Ständer i underdånighet, det de, uppå anförda grunder, ansett sig icke böra bifalla hvad Kongl.
Majit i berörde afseende i Nåder föreslagit.
Under den tid, som sedermera förflutit, har Kongl. Majit med bekymmer förnummit, att enskilda säkerheten ofta blifvit på det våldsammaste sätt störd genom brottslingar, som fått tillfälle att från fästningar och häkten komma på flykten; och Kongl. Majit har funnit sig, af omsorgen för Dess Undersåtares säkerhet till lif och egendom, på det kraftigaste uppmanad alt icke underlåta något af hvad på 6 Kongl. Maj ds Nådiga.
Propos, N,-a Jt, Kongl. Majit beror, för att för framtiden förekomma dylika händelser, X sådan afsigt, och under åberopande af innehållet i Kongl, Majlts förutnämnde Kådiga Proposition af den 3i Julii 1823, vill Iiongl, Majit, efter det Dess Siats-Råd oell Högsta Domstol blifvit hörde, harige-, norn i Nåder föreslå Rikets Ständer antagande af en allmän Författning, innehållande, att Patrouille, Post, Vaktkarl eller Fångförare, som har en fånge under sin vård, bevakning eller forslande, må ega att skjuta å honom, derest han på flykten sig begifver, och efter Irenne £3:ne) anrop icke från försöket afstår; dock bör fången bevisligen vara förut om äfventyret underrättad, och, så vidt ske kan.^skottet rigtas åt sådana delar af kroppen, att fången icke skadas till lifvet; men om sådant sker, skall undersökning om händelsen vid be-V Rörig Domstol anställas, samt dervid alla omständigheter noga utredas.
Finnes då Vaktkarl eller
Fångförare hafva i oträngd måtto skottet aflossat, kommer han att straffas efter allmän Lag, De uti Stats-Rådet och Högsta Domstolen, då ämnet derstädes förevarit, hållna Protocoll varda härhos bifogade, och Kongl, Majit förblifver Rikets Ständer med Bil. till K. M. Nådiga Propos. N.o 7/. 7 ali Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen.
Datum ut Supra. CARL JOHAN. A. Thuring.
Utdrag af Protocollet öfver JustiticeÄrenden s hållet i Kongl. Maj:ts Högsta Domstol den 4 Mars 182g.
Närvarande: Justiliae-Råden:
Friherre Kurck. Peterson. Ewelius. von Posen.
Revisions - Secreteraren Thuring föredrog i underdånighet Styrelsens öfver Fängelserna och Arbets-inrällningarne i Riket Skrifv else af den 8 Bil. till K. M.
Nådiga Propos. N:o 71. i3 November 1828, deruli i underdånighet förmäles, att, sedan, uppå af Styrelsen gjord hemställan , Kongl. Maj:t, genom Beslut den i3 Julii 1826, tillåtit, att de Vaktkneektar, sotn utaf Styrelsen tillsattes vid C011 ections-Inrättningen å Långholmen, er1)tille samma ratt, som Kongl. Maj:t förut behagat tillägga Fång-Gevaldiger, i händelse af våld och rymnings-försök af fånge, och att således i den för Vaktkneckt-Corpsen gällande Instruction, en §. af följande lydelse fått inflyta:
Sker våld1, styre Vakt ”kneckt våld med våld, och nyttje till den ”ändan de vapen lian eger, dock med ali ”möjlig försigtighet, så att i oträngdt mål ”ingen skada må ske till lif eller lern.
Stabler sig fånge till värn emot Fång-kneckt, ”då denne honom från rymmandet hindra ”vill, och varder då dräpen, ligge ogilld, sorn ”i 25 Caj). 1 §.
Missgernings-Baiken sages.
”Söker någon taga fånge utaf Vakt-kneckt, ”och varder han derunder dräpen, vare lag ”samma;” så hade, under den lid af mer än två år, som 1111 förflutit efter detta stadgandes utfärdande,Styrelsen,genom inträffade händelser, kommit i erfarenhet deraf, att detsamma icke fullkomligen betryggade den bevakandes säkerhet, och att, i synnerhet i fråga 0111 rymning, föreskriften saknade nödig fullständighet, om den nemligen skulle, uppfylla sitt ändamål, att hindra framgån - Bil. till K. M. Nådiga Propos.
No 7t. gen af rymnings-försök.
Enligt den ofvanintagna §:n vöre det nemligen icke tillåtet för Fång-kneckt att förr nyttja sitt vapen jin dä väld skett eller fånge ställt sig till O O motvärn.
Den bevakande vore således icke berättigad att, äfven vid den mest hotande fara, så länge våld ännu icke utbrutit, begagna det enda medel lian hade till siLt försvar.
Deraf skulle lätteligen, efter Styrelsens förmodan, kunna följa, att Fång-kneckt, under afvaktan af den våldsamhet, som han finge med våld möta, kunde sättas utur tillfälle alt försvara sig, och att sjelfva det våld, vid hvars inträffande hans rättighet till försvar börjar, kunde innefatta hans afväpnande.
Vid rymnings-tilifälle åter vore det endast, i händelse af motvärn, som fånge, om han derunder dräptes, lage ogilld.
Men om han deremot, utan att sätta sig till värn emot Fång-kneckt, då denne honom från rymmande hindra ville, endast flydde undan, och således verkställde det rymnings-försök, hvars framgång möjligen kunde blifva af högsta våda för allmänna säkerheten, och hvars förekommande utgjorde den bevakandés tjenstepligt, så skulle denne icke utan eget ansvar kunna begagna det medel att hindra rymningen, lian egde i sitt vapen.
Med kännedom af hvilket förhållande och med visshet derom, att, ifall den bevakande, t. ex. genom hotelse att i o Bil. till K. M. Nådiga Propos. N. o yt. skjuta, ville injaga fruktan lios den flyende, han icke egde rätt att verkställa sitt hot, hvarje fånge, enligt Styrelsens förmenande, naturligtvis skulle anse sig icke hafva mycket att befara vid ett försök att komma på fri fot; och vore det derföre, med afseende å nödvändigheten , ej mindre alt hvar och en bevakande sattes i tillfälle att i rättan tid mota och förekomma de försök till våld och rymning han upptäckte, än äfven att fånge, genom det svåra äfventyr, hvarföre han blottställde sig vid sådana försök, måtte derifrån afhållas, som Styrelsen vågade i underdånighet hemställa, om icke Kongl.
Maj:t skulle täckas tillåta en förändring i ofvannämnde §., till följande lydelse: ”Sker våld eller hotas Vakt-kneckt med ett ”anfall af fånge, håfve då rätt att nyttja det ”vapen han eger, så framt han icke på an”nat sätt anfallet afvärja kan; dock med all ”möjlig försigtighet, så att icke utan högsta ”nödfall någon skada må ske till lif eller ”lern.
Ställer sig Fånge till motvärn, eller ”ållyder han icke Vaktkneckls uppmaning, ”dä denne honom från rymmande hindra ”vill, och varder då dräpen, ligge ogiild, som ”i 25 Cap. i §.
Missgernings-Balken säges.
”Söker någon taga Fånge med våld utaf
Vak t”kneckt, och varder derunder dräpen, vare ”Lag samma.” Hvarjemte Styrelsen tillika i underdånighet hemställt, alt, i händelse af Bil, till K. M. Nådiga Propos. N.o 7/.
r 1 Nådigt bifall till dess underdåniga förslag, det nya Stadgandet mätte till efterlefnad anbefallas vid alla allmänna Fängelser i Riket, der bevakningen af Militair-trupp besörjdes.
Föredraganden tilikännagaf, att, vid ärendets anmälande inför Kongl. Maj:t uti Stats-Rådet den 27 nasti.
Februarii, Kongl, Majit, som vid detta tillfälle erinrat Sig, alt Kongl. Majit, under loppet af i8a3 års Riksdag, föreslagit Rikets Ständer antagande af en Förordning, hvarigenom skulle Stadgas, att den Vakt-karl eller Fångförare, som hade en fånge under sin vård, måtte ega att skjuta på honom, derest han på flykten sig begåfve, och efter alne anrop icke från försöket afstod ; men att Rikets Ständer då uti afgifvet underdånigt svar tillkännagifvit sig, uppå anförde grunder, icke kunna antaga Kongl. Majits berörda förslag, behagat i Nåder förklara, det Kongl, Majit, som med bekymmer förnummit, alt under de senare åren enskilda säkerheten ofta blifvit på det våldsammaste sätt slord, genom brottslingar, som fått tillfälle att från fästningar och häkten komma på flykten, ansåg det vara nödvändigt att vidtaga någon kraftig åtgärd till förekommande af sådana händelser för framtiden, och att Kongl. Majit, i sådan afsigt vore sinnad, alt lill i -2 Bil. till K. M. Nå di gä Propos. N.-o 7 0.
Rikets Ständer å nyo framställa Lag-förslag, angående rättighet för Patrouille, Post, Vakt-karl eller Fång-förare, soia hade en fånge under sin vård, bevakning eller forslande, att genom bruk af skjut-gevär söka förekomma fångens rymning, i hvilket afseende Kongl, Maj:t förordnat, det Hög sta Domstolen, till följd af stadgandet i 87 §•
Regeringsformen, borde med yt trande i ämnet tili Kongl.
Jemte Styrelsens underdåniga Skrifvelse, upplästes de delar af Högsta Domstolens Prolocoll för den 16 Junii 1828 och Stats-Piådets Protocoll den 3i Julii samma år, sorn angingo den då förehafda fråga af samma beskaffenhet med den nu förevarande.
Högsta Domstolens fleste Ledamöter förenade sig om följande yttrande: ”Samhällets stora ändamål, lugn och säkerhet, föranleder beholvet att inskränka friheten för dem, som kränka andras fred och störa allmän ordning.
Till deras förvarande, längre eller korrtare tid, måste vidtagas sådana åtgärder, hvarigenom de hindras alt tillfredsställa det naturliga begäret att åter försätta sig i frihet; dock fordrar mensklighet och Samhällets värdighet, att strän - Bil. tilt K. M. Nådiga Propos. N.o 71. r3 gäre medel dervid icke användas, än som för ändamålets vinnande äro oundgänglige.
Ännu mindre kan en fänge, hvilken äfven liar anspråk att njuta Lagen till godo, underkastas godtycklig behandling af annan enskild person.
Den sorn gör försök att fly utur häkte, utan alt öfva våld på sin väcktare eller ställa sig lill värn, när denne ville honom gripa, eller från rymmande hindra, kan icke sägas hafva försatt väktaren i det tillstånd af nöd, som kunde berättiga honom att cgenmägtigt upoffra den andres lif, på grund af nödigt sjelfFörsvar, den enda antagliga orsak, för hvilken, uti ett ordnadt Samhälle, en sådan rättighet lärer kunna medgifvas.
Icke eller får man antaga, att någon häktad person kan anses så farlig, att blotta föreställningen, det en sådan kunde komma på flykten, skulle föranleda afvikelser från obestridliga rätts-grunder.
Den förenade allmänna kraften saknar icke utvägar att åstadkomma de säkerhets-mått, som fordras för att i häkte qvarhålla äfven den mest våldsamme missdådare.—
Ju farligare lian visat sig, desto mer försigtighet måste iakttagas vid hans bevakande.
Uti serskilda häkten, måhända äfven inom murarna af samma Fängelse, förvaras likväl icke blott grofva brottslingar, utan oek andra, som gjort sig skyldige endast till mindre förbrytelser, och slutligen äf - i4 Bil. lill K. M.
N.-o 7i. ven sådana personer, som, för brott misstänkte, dock kunna inför Lagen ådagalägga deras oskuld.
Alla dessa skulle, med antagande af Lagförslaget, dock vara lika underkastade vådan att, vid försök till rymning, skadas till lifvet af en vårdare, som* tilläfventyrs i förlitande på detta afgörande sätt att hindra rymning* försummat den vaksamhet, genom hvars iakttagande försöket uteblifvit, eller kunnat annorlunda förekommasd’
I betraktande af hvad sålunda är artfördt, och med åberopande af Högsta Domstolens underdånigst afgifna yttrande, när detta ämne, vid nästförflutne Riksdag, var föremål för Kongl. Maj:tsNådiga granskning, ansågo Högsta Domstolens fleste Ledamöter sig böra i underdånighet afstyrka det ifrågavarande förslaget, under förmodan} att, titan rubbning i de allmänna föreskrifter nii gällande
Lag lemnar, sådana åtgärder för Fångars vård och bevakning lämpligen både kunna och böra vidtagas, som l möjligaste måtto betrygga mot vådali af deras undkommande, Justitiae-Råden Grefve Hård och -ti.
Rosén förklarade deremot, att de, på de skäl , sorn blifvit anförde af Stats*Rådets Ledamöter och finnas upptagna i ofvan - Bil. lill K. Hl.
No “ 1. i5 nämnde Protocoll för den 3i Julii 1823, för deras del, funno, det Nådig Proposition till Rikets Ständer borde aflåtas i enlighet nied nämnde Ledamöters underdåniga tillstyrkande.
Ex Protocollo N. S. von Koch. Utdrag af Protocollet öfver Justitia?
- Å rendell, hållet inför Hans May.t Konungen i Stats-Rädet å Stockholms Slott den 16 Junii 182g.
Stats-Råden! II. E. Ilr Grefve Rosenblad. IL E. Hr Grefve Mörner. H. E. Hr Grefve Löwenhjelmt Friherre af Nordin.
Petterson, von Rosdn> 16 Bil. lill K. M.
Nådiga Propos. N. o 71.
Justilite-Cancelleren Bergenschöld Hof-Cancelleren von Schulzenheim. Revisions-Secreteraren Thuring anmälde i underdånighet, att, sedan, på sätt StatsRåds-Protocollet för den 27 sisth Februarii innehåller, vid förehafvande af Styrelsens Öfver 'Fängelser och Arbets-inrältningar i Riket underdåniga hemställan om förändring i den nu gällande Instruction för Fång-gevaldiger och Yaktknecktar vid Fängelser, i hvad den angår de medel, som få vidtagas till förekommande af Fångars flykt, Kongl. Majrt förklarat sig hafva med bekymmer förnummit, att under de senare åren enskilda säkerheten ofta blifvit på det våldsammaste sätt störd genom brottslingar, som fått tillfälle att från fästningar och häkten komma på flykten, och ansett det vara nödvändigt att vidtaga någon kraftig åtgärd till förekommande af sådana händelser för framliden, i hvilken afsigt Kongl. Maj:t vore sinnad att till Rikets Ständer framställa Lagförslag, angående rättighet för Putrouille, Post, Vaktkarl eller Fångförare, som har en Fånge under sin vård, bevakning eller forslande, att, genom bruk af skjutgevär, söka förekomma Fångens rymning, — ett förslag, som, vid 1823 års Riksdag af Kongl. Maj:t framställdt, då ic - Bil. till K. M. Nådiga Propos. N.o 7/. 17 !ke blifvitaf Rikets Ständer antaget, samt Kgb Maj:t dervid förordnat, attHögsta Domstolen, tillföljd af stadgandet i 87 §.
Regerings-Forraen, borde med yttrande i ämnet i underdånighet inkomma; så hade frågan den 4:de påföljande Mars i Högsta Domstolen förevarit, då, på sätt Högsta Domstolens Protocoll för samma dag innehåller , Högsta Domstolens fleste Ledamöter, Justitias-Rå-* den Friherre Kurck, Petersson, Evelius> Isberg och Bredberg, under hufvudsakligt åberopande af de grunder, Högsta Domstol len den 16 Junii 1823, då frågan om den förra Kongl.
Propositionen der förevar, i ämnet anfört, ansett sig böra i underdånig* het afstyrka det ifrågavarande förslaget, med yttrad förmodan, att, utan rubbning i de allmänna föreskrifter nu gällande
Lag lemnar, sådana åtgärder för Fångars vård och bevakning lämpligen både kunna och böra vidtagas, som i möjligaste måtto be* trygga emot vådan af deras undkommande, Justitife-Råden von Rosen och Grefve Hård hafva deremot förklarat, att de, på de skäl, som blifvit anförde af StatsRådets Ledamöter lill Stats-Råds-Protocollet för den 3i Julii 1823, för deras delar Bih till R.
Prot. 1828 och 1829. 1 Sami. 2 Band. 3’dje Haft. a s3 Kongl. Maj.ts Nådiga Propos. N.o 72. i underdånighet tillstyrkte, det Nådig Proposition till .
Rikets Ständer måtte aflåtas, i enlighet med det då uppgjorda förslaget.
Uppå Stats-Rådets Ledamöters enhälliga tillstyrkande, förordnade Kongl. Maj:t, att Proposition skulle till Rikets Ständer öfverlemnas, i enlighet med det förslag, som vid detta Protocoll är fogadt.
Ex Prolocollo ytlig, von Stahl. N:o 72.
I Afskrift meddelad Exp.-XJtsk d. 27 Jula 1829.
TS Nådiga Proposition till Rikets Ständerj angående ordningen och sättet för öfverklagande of Under-Rätts beslut uti tvister om huse-sjn och fardag ä Krono-hemman; Gifven Stockholms Slott den 16 Junii 182g.
Då Kongl. Majit, genom Dess Nådiga Förordning af den 17 April 1828, angåen - Kongl. Maj.-ts Nådiga Propos. N.-o 72. de upphörande af Styrelse-Verkens Domsrätt i vissa snål, bland annat, stadgade, att frågor om nybyggnad, hus-röta, vanhäfd och fardag å Krono- eller andra Publika hemman, komme att från Rikets StyrelseVerk skiljas och till de allmänna
Domstolarnes behandling öfverlemnas; i följd hvaraf, och i likhet med Rikets Ständers vid sistförflutna Riksdag gjorda hemställan, föreskriften uti 27 Cap. 9 §.
ByggningaBalken, angående dylika måls fullföljande från Härads-Rätt lill Konungens Befallningshafvande, skulle upphöra, undföll det icke Kongl. Maj:ts uppmärksamhet, att, om mål af berörde beskaffenhet skulle, liksom andra tviste-mål, genom vad och revisionsskilling gå genom alla instancerne och således äfven till Laginans-Rätt, sådant komme att förorsaka skadlig tids-utdrägt och onödig kostnad för Boställs-hafvare; men då införande af en serskild Rättegångsordning för dessa mål innefattade en Lagförändring, hvilken icke utan Rikets Ständers medverkan kunde ega rum, blef uti förenämnde Nådiga Förordning stadgadt, att huse-syns och fardags-tvister kommo att, intill dess annorlunda blefve förordnadt, fullföljas i den ordning
Lag och Författningar för tvistemål i allmänhet föreskrifva. 20 Kongl. Mcij.-ts Nacliga Propos. N.-o 72.
Maj:t, som anser ofvananförde olägenheter kräfva en lämplig och tjenlig Lag-förändring, och som derjemte funnit nödigt att, i afseende å Preste-bolil, såsom i allmänhet varande af Krono-natur, samma Rättegångs-ordning bör ega rum, sorn rörande andra Krono-hemman blifver stadgadt, vill af sådana anledningar härigenom i Nåder föreslå Rikets Ständer antagande afen allmän Författning, hvarigenom, med förklarande, att a5 Cap., 1 §.
Rättegångsbalken, i hvad den omnämner huse-syn å Preste-bohl, kommer att ändras och upphöra att vara gällande, må stadgas, som följer: ”Är någon missnöjd med Dom, som ”af Härads-, eller Syne- eller Rådstufvu-Rätt ”gifven är, i mål om nybyggnad, husröta, ”vanhäfd elier fardag vid af-och tillträden, ”eller eljest, å Krono- eller andra Publika ”hemman, Kungs- och Kungs-ladugårdar, ■”Landshöfdinge-Residence-Hus eller andra ”Kronans Lägenheter, ehvad de äro till Indelningar eller till Boställen för vissa Em”bets- eller Tjenstemän, eller till milda ”Stiftelser anslagne, eller mot arrende eller "annorledes åt enskilde upplåtne, ingifve ”sina besvär deröfver till Hof-Rätten, inom ”hälften af den tid, som för Lagvadda ”sakers fullföljande ifrån Lagmans- och Kornel.
Maj ds Nädiga Pro/jos. iV.o 72. 21 ”Rådslufvu-Rält stadgad är.
Är den klagan”de till ersättning eller böter dömd, foge "”vid sina besvär borgen derföre af tvänne ”vederhäftige män.
Vill någon hos Konungen föra klagan öfver Hof-Rältens beslut ”i dylika inål, gore det genom besvär, som ”böra ingifvas inom hälften af den tid, som ”i 3o Cap., 9 §., 1 Mom.
Rättegångs-Bal”ken stadgas, och fullgöre dervid det, som ”uti 18 §. af samma Capitel finnes före”skrifvet.
Med fullföljden af tvister emel”Ian Innehafvare af boställen eller an”dra publika hemman, å ena, och deras ”Landtboer, å andra sidan, förfares efter "allmän Lag.”
De vid denna Lag-frågas förehafvande uti Stats-Rådet och Högsta Domstolen förde Protocoll bifogas härjemte; och Kongl, Maj:t förbli I ver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen.
A. 'Thuring. 22 Bil. lill K. M.
Nadina Propos.
N-o 72.
Utdrag af Protocollet öfver JustiticeÄrenden j hållet i Kongl. Maj:ts Högsta Domstol j Fredagen den 27 Martti 182g.
Närvarande: Justitiae-Råden:
Örbom , Evelius , von Rosen > Themptander.
Stråle, Isberg och Grefve Härd.
S. D. Sedan Lag-Comite'n, till följd af Kongl. Maj:ts, den 3 Januarii innevarande år, meddelade Nådiga Befallning, afgifvit Förslag till Lagstadgande, i afseende på sättet och ordningen att söka ändring i UnderDomstols Beslut uti mål, angående Husesyner å Boställen och Kronohemman, och samma Förslag den 6 sistl.
Februarii blifvit i Högsta Domstolen till granskning föredraget, vid hvilket tillfälle blifvit beslutadt, att Handlingarne skulle emellan Högsta Domstolens Ledamöter circulera; så, och efter det sådant skett, företogs nu frågan lill af - Bil. lill K. M. Nådiga.
N'.o 72. 2 3 görande; hvarvid Högsta Domstolens Ledamöter förenade sig om följande yttrande; Högsta
Domstolen ansåg väl det vara med nödig enhet i Lagstiftningen mest Öfverensstämmande, att mål af ifrågavarande beskaffenhet i alla afseenden behandlades enligt enahanda Rättegångs-Ordning, som för tvistemål i allmänhet eger rum; samt att således, så längeföreskrifterne, ej mindre om måls fullföljande till Lagmans-Rätt, än ock om erläggande af Vad- och Revisions-skilling, i allmänhet bibehållas, något undantag derifrån icke eller lämpligen borde göras för Husesyns- och Fardags-frågor; men , då Kongl. Majrt i Nåder anbefallt Högsta
Domstolen att afgifva underdånigt Utlåtande, i anledning af Lag-Comitens uppgjorda ifrågavarande Lagförslag, fann Högsta
Domstolen sig icke böra underlåta att, ehuru Högsta Domstolen, uppå nyss anförda grund, icke för dess del ansåg något Lagstadgande i detta ämne erfordras, i underdånighet framställa följande anmärkningar vid samma Lagförslag:
Ehuru den föreslagna nya Författningen synes i allmänhet åsyfta en förkorrtad.
Rältegångs-ordning för Husesyns- och Fardags-tvister, i afseende på Krono- eller andra publika Hemman, ehväd de äro till In - s*4 Bil- till K, M, Nådiga Prapos.
N;o 71, delningar eller till Boställen anslagna, fin-» nes förslaget ej nämna något om dylika tvister i afseende på Prestebohl, såsom icke genom den i Förslaget åberopade serskilda Kongl. Förordningen af den 17 April 1828, plan redan, genom allmänna Lagen, underlagde allmän Domstols handläggning.
Prestebohl i allmänhet äro af Krono-, patur, syues enahanda Rättegångs-Ordning, angående dem, som angående andra Kronohemman, böja ega rum.
Vidare finnes
Förslaget innefatta hänvisning till den Rättegångs-Ordning, som i 25 Cap. 3 och g §§.
Rättegångs-Balken är stadgad, angående Vexel- och Sjö-Rättssaker ; ehuru dessa sistnämnde mål icke i något afseende hafva likhet med de mål, sorn nu äro i fråga, äfvensom af en sådan hänvisning skulle blifva en följd, att Husesyns- och Fardags-målen borde, genom
Vad från Under-Domstol till Hof-Rätt och genom ordentligt sökande , dock utan erläggande af Revisions-skjIling, från ilof-Rätt till Konungen fullföljas.
Då likväl , med den nya Författningen endast åsyftas förkortande af tiden, synes ändamålet på det enklaste sätt vinnas genom stadgande, alt dylika mål, i likhet med åtskilliga andra, der skyndsamt slut serskildt är af nöden, böra, utan an - Bil. till K. M. Nådiga Propot.
N.-o 72. 25 mälande af Vad eller missnöje, fullföljas genom besvär, inom hälften af den tid, som för Vad stadgadt är, af hvilken förändring i stadgandet äfven skulle följa, att, för klagans fullföljande i Öfver-Rätt, fullgörande af Under-Rätts
Dom icke yore af nöden.
Uppå dessa nu anförda grunder, fann flogsta
Domstolen sig böiai stödja det underdåniga tillstyrkande, att, i händelse Kongl. Maj:t skulle i Nåder finna nödigt och lämpligt att föreslå Rikets Ständer stadgande af en serskild ordning för sättet att söka ändring i Domstolars Beslut, angående Husesyn och Fardag å Krono-lägenheter, berörde Förslag då mätte, jemte förklarande, att a5 Cap. 1 §.
Rättegångs-Balken, i hvad den omnämner Husesyn å Prestebohl, derigenom varder ändrad, erhålla följande lydelse: ”Är någon missnöjd med Dom, som af ”Härads- eller Syne- eller Rådstufvu-Rätt ”gifven är i mål om nybyggnad, hus-röta, ”vanhäfd eller fardag vid af- och tillträden, ”eller eljest, å Krono- eller andra publika ”Hemman, Kungs- och Kungs-ladugårdar, ”Landshöfdinge-Recidence-hus eller andra ”'Kronans Lägenheter, ehvad de äro till Indelningar eller till Boställen för vissa Ernreis- eller Tjenstemän, eller till milda 2.6
Bil. lill K. M, Nådiga Propos. N:o 72.
”Sliflelser anslagna, eller mot arrende eller ”annorledes åt enskilde upplåtne, ingifve ”sina besvär deröfver till Hof-Rätt, inom ”hälften af den tid, som för lagvadda sakers ”fullföljande ifrån Lagmans- och Rådstufvurätt stadgad är.
Är den klagande till ersättning eller böter dömd, foge vid sina ”besvär borgen derföre af tvänne vederhäf”tige män.
Vill någon bos Konungen föra ”klagan öfver Hof-Rätts beslut i dylika mål, ”gore det genom besvär, som böra ingifvas ”inom hälften af den tid, som i 3o Cap. ”9 §. r Morn.