Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Bonde-Slåndet, i förra hänseendet, att det vore af vigt, att hädanefter endast en omsättning årligen Banco-TJiskottets Utlåtande IV.o t6. 5 egde rum, emedan Discont-Lånen endast på detta sätt egentligen kunde blifva för jordbrukaren förmonlige, oeh af 2:ne Ledamöter inom Vällofl. Borgare-Ståndet, i senare hänseendet, att omsättnings-rättens oförändrade bibehållande stöde i strid mot den punkt af Utskottets Förslag, som tillstyrkte Låne-rörelsens consecutiva indragning; att, då omsältningsrätten vore orsak till många missbruk, vore Öfvergången från etl sådant system vigtig och nödvändig samt att inskränkning vore möjlig, om t. ex. första omsättningen skedde efter 6, den 2:dra efter 3 månader.
Enär det ligger i naturen af all Discont-rörelse, att Lån allenast på kortare tid och för tillfällige behof kunna lemnäs, och det är af vigt, att Bankens Lånerörelse, för framtiden åtminstone, icke bedrifves på ett mot dess egentliga ändamål ännu mindre svarande sätt, än som redan eger rum, ' kan Utskottet ej annat än förnya dess förut gjorda afstyrkande från förlängande af de för Banco-Discont-Lån nu fastställde betalnings-terminer.
Men ehuru Utskottet erkänner rigtigheten af den från en annan sida framställde åsigt, att omsättningsrätten för Discont-Lån borde inskränkas, likväl då Utskottet ej kan frångå den öfvertygelse att, vid tidpunkten af realisationens verkställande, hvarje rubbning i närvarande förhållande bör i möjligaste måtto förekommas och, för öfrigt, bibehållande tills vidare af den hittills tillåtna omsättningsrätten för Discont-Lån desto mindre kan anses stridande mot Utskottets Förslag till en småningom skeende öfverflyttning af samma Lånerörelse, som denna öfverflyttning i alla fall, fastän på ett mindre betungande sätt, komme att ega rum genom nedsättning af maximi-summan, i moa af medlens öfvergående till annan ändamålsenligare lånerörelse, anser Utskottet sig äfven böra förblifva vid dess afstvrkan af förslaget, att omsättnings-rätten må inskränkas för sådane Discont-Lån, som hädanefter beviljas, c)
Det yttrande, som till svar ä dels Herr Grefve Rosens förslag, om belåning, vid Hande!s-Disconterne i Stockholm och Götheborg, af följande Nederlagsvaror, nemi.
Bomull, Caffe, Socker, Tobak, Tobaksstjelk och Färgträd; dels Herr Wijks förslag, om belåning, vid Götheborgs Låne-Contor, af Americanske och West-Indiske producter, liggande på nederlag och försäkrade hos något för solidité kändt Assurance-Compagnie; dels Herr Santessons förslag, om jordbrukets lättande medelst öpp - 6 Banco-Utskottets Utlåtande N.o 16. nande af tillfälle för riad eller torr säds belånande i Rikets vestra hamnar, att vara tillgänglig för skeppning på utrikes ort, blifvit af Utskottet (pag. 1 [\)meddeladt.
Hvarvid är anmärkt: af Herr Grefve Rosen, alt hans motion origtigt blifvit ställd i samma eathegorie som Herrar Wijks och Santessons, emedan de sex af honom till belåning föreslagne artiklar icke voro hvarken till priset föränderlige eller underkastade försämring, och sålunda intetdera af de skäl Utskottet anfört för dess afstyrkande, egde tillämpning å hans motion; att, lika lätt som det vore att conlrolera de af honom uppgifne varors beskaffenhet eller värde, lika gifvet vore det, alt de icke under 6 månader kunde falla betydligt i pris; att han ej heller ansåge nödigt lemna sådan förmon åt andra städer än Stockholm och Götheborg, då dessa nästan ensamme hade all nederlagshandel i Sverige med Americanska och Westindiska producter, om icke möjligen Gefle äfven kunde härvid ifrågakomma; men att Götheborg borde i första rummet blifva i åtnjutande af denna förmon; hvilken åsigt blifvit af en annan Ledamot inom Ridd. och Adeln delad; —■ af Herr Wijk, att det förefölle honom besynnerligt, att Utskottet ej ansett säkerhet vinnas för lån å ifrågavarande varor, då någon bättre säkerhet ej funnes, än i dylika varor, inom Nederlags-inspections läs; att han så mycket mindre kunde instämma med Utskottet, som här vore fråga om colonialvaror, tobak, socker, caffe, som hade vissa värden i verldsmarknaden; att han ansåg dylika varor jemförlige med metaller, enär de kunde genast förvandlas, och alt belåning på sådane varor, mot 5 pre. ränta, således ofelbart skulle vara för Banken förmonlig, men att belåning deremot ej borde ske å fluida varor, emedan derigenom förlust lätteligen uppkomme; — af Herr Santesson, att belåningen af effecter och ritorr spanmål vore på en gång den för jordbruk, handel och produetiva näringar mest ändamålsenliga, för Banken mest säkra och för realisationen minst äfventyrliga; att erfarenheten af Götha Canal-Disconts användande i sådan väg kunde åberopas såsom det mest talande bevis på både gagnet af en sådan belåning för den större rörelsen och säkerheten uti panten, då, på nämnde
Disconts rörelse i denna del, fastän vid sina tillfällen utsträckt till ett par millioner, ej en skilling gått förlorad, och att då panten för desse slags lån vore lika lätt realiserad, som jern och metaller, borde deras belopp ej inräknas i Sedelstocken; — af en annan Ledamot inom Yällofl. Bcrgare-Ståndet, alt han desto Banco-Ulskottcts Utlåtande N.o 16. t mindre bunde gilla afstyrkandet af spannmåls belåning, sorn OeconomieUlskottet redan sistlidne Riksdag tillstyrkt sådan belåning, för de städer, som sjelfve anskaffade Magasin och Rior, samt detta Utskott, i anledning af en inom Hedervärda Bonde-Ståndet väckt motion, jemväl under innevarande Riksdag ansett sådan belåning-, på förut bestämda vilkor, böra beviljas; — af någre Ledamöter inom Idögvörd.
Preste-Ståndet, att föränderligbeten af priset å ritorr försäkrad spanmål vore ej af den betydenhet, att det kunde lända Banken till förlust, om blott hälften, eller f af spanmålens värde på 6 eller 9 månader belånades; att, vid jemförelse af 5i §. af Rikets Ständers Beslut och Förordning om Banken den 22 September 1668, med §. i3 af Kongl. Förordningen den 8 Maji ij3g, hvarigenom, bland andre varor, äfven ritorkad råg blifvit uttryckligen uppgifven såsom belånbar, Utskottets förslag borde förefalla Nationen så mycket mera motbjudande; samt att således önskligt vore, det Utskottet ville nogare begrunda landets verkliga behof och nyttan af denna Låneanstalt, åtminstone lills privata Banker framdeles kunde motsvara Nationens förhoppningar i denna del; — af en Ledamot inom Höglofl.
Ridd. och Adeln, att om ej andre medel funnes att tillgå, borde af den för Discont-rörelsen anslagne summa nfsättas ett lämpligt belopp till belåning af spanmål, mot nedsatt ränta till -f af årets markegångs-pris; samt af en annan Ledamot inom sistnämnde Riks-Stånd, att
Banken genom deltagande måtte befrämja upprättandet af ett privat Bolag i Götheborg, eller en Låne-discont, som äfven belånade spanmål, eller, om delta icke vore möjligt, genom dess Handels-discont belåna ritorr spanmål derstädes, dock med vilkor, utom andre nödige controler, att någre af Götheborgs för denna sak mest nitiske och deri mest insigtsfulle Handlande fingo uti Directionen säte och stämma i allt hvad med denna belåning egde gemenskap.
Med upprepande af de skäl, Utskottet i Betänkandet N:o 6 anfört, emot de föreslagne varubelåningarne, hvilka skäl, efter Utskottets öfvertygelse, jemväl ega tillämpning i afseende på de af Herr Grefve Rosen uppgifne artiklar, om också desse i någon mindre nion än åtskillige andre colonial-varor och spanmål skulle vara underkastade försämring samt föränderlighet i pris, och då det dessutom vore obilligt att utsträcka belåningen till sådane varor, som importeras, när tillräckliga tillgångar ej ens finnas, för att, medelst belåning af inhemska produeter, kunna underhjelpa landets näringar, 8 Banco-ZJlskottets Utlåtande No 16. i måste Utskottet förnya dess förut gifna afstyrkande å Herr Grefve Rosens motion, angående belåning af ofvanuppräknade nederlags-varor; samt kan, på ehahanda skäl, ej heller, nu mera än förut, tillstyrka bifall lill det af Herr Wijk framställde förslag om belåning af åtskilliga på nederlag liggande Americanska och Westindiska producter.
Och hvad åter beträffar den föreslagne belåningen af spanmål, så, enär denna vara ostridigt är i ännu högre grad, än ofvanberörde colonialvaror, underkastad både försämring, af en eller annan anledning, och föränderlighet uti pris, helst erfarenheten visat, att till ex. priset å råg kunnat, inom en tid af 9 månader, stiga ända till 100 å i5o procent, och i lika förhållande åter falla, samt Banken desto mindre för det närvarande, och vid sjelfva realisationens verkställighet, synes böra direct befatta sig med en så beskaffad belåning, som densamma onekligen både lämpligare och med säkrare iakttagande af nödig control, kan af enskilde associationer verkställas, finnér Utskottet icke anledning frångå sin förut gifne tillstyrkan till afslag å de motioner, hvilka åsyfta att utsträcka Bankens lånerörelse, till belåning äfven af spanmål.
Men, med erkännande af de fördelar, jordbruket visserligen tillskyndas, genom öppnadt tillfälle till spanmåls-belåning, får Utskottet hänvisa till hvad här nedan, i fråga om de så kallade Cassa-crediliven, blifvit föreslaget, till understöd och uppmuntran för de enskilde associationer, som, med belåning af spanmål, företrädesvis vilja sig befalta. d) Utskottets anmälan (pag. 15), att vilja till annat Betänkande uppskjuta dess yttrande öfver Herr Friherre Kantzows motion, om private actie-egares intagande i Bänken.
Hvarvid en Bedamot inom Vällofl. Borgare-Ståndet anmärkt, att denna motion bort efter dess beskaffenhet behandlas uti det af Utskottet afgifne Betänkande N:o 6, samt tillkännagifva dess önskan, att Utskottet, vid besvarandet af anmärkningarne å nämnde Betänkande, måtte äfven behandla berörde förslag.
Utskottet har redan förut uppgifvit anledningen dertill, att omförmälde motion ej kunnat, i sammanhang med öfrige principfrågor, behandlas; och får Utskottet här allenast åberopa dess nu mera, under N;o i5, afgifne Betänkande. / Banco-TJ(skottets Utlåtande N:o 16.
9 I ordningen följa de inom Riks-Stånden afgifne anföranden, som hafva afseende pä hvad Utskottet, för dess delj funnit ej mindre nödigt och nyttigt, än äfven möjligt, att iakttaga vid reglerandet af hufvudgrunderne för Bankens förvaltning och rörelse.
Någre af desse anföranden afse sjelfva hufvudgrunderne, uppå hvilka det af Utskottet uppgjorda förslag livi lar, eller systemet i sin helhet, andre åter innefatta anmärkningar, framställde vid detaillerna, eller de serskilde pnnkterne af förslaget.
Till anföranden af förstnämnde beskaffenhet, anser Utskottet egentligen kunna räknas följande: 1:0
Det af en Ledamot inom Hedervärda Bonde-Ståndet, Biksdagsfullmägtigen Anders Danielsson från Elfsborgs
Län afgifne yttrande, med erinran, att, då hufvudgrunderne för Bankens rörelse bestämdes helt och hållet af den vexlingsgrund som antoges, nödsakades han fästa Utskottets uppmärksamhet derpå, att, i händelse denna vexlingsgrund ej bestämdes lill det värde, hvartill Bancosedeln under en längre tid af sig sjelf salt sig, eller 144 måste Rikets Ständers Bank bereda sig på alla de sätt Utskottet föreslagit, och ännu kraftigare, för alt kunna motstå den brytning ett sådant misstag nödvändigt måste medföra, men att, i händelse, efter hvad han förmodade, vexlingsgrunden blefve bestämd i enlighet med nämnde grundsatts, inträffade också ett helt annat förhållande; hvarföre han jemväl, vid hvarje serskild punkt af Utskottets förslag, alternativt sig wtlålit, nemi. i första rummet, huru förhållas borde, om Utskottet qvarblefve vid 128 sk. såsom vexlingsgrund, och i andra rummet, om denna ändrades till 144 Utskottet, som, vid besvarandet af Riks-Slåndens anmärkningar emot dess under N:o 8 afgifne Betänkande, kommer i tillfälle att närmare utveckla de skäl, uppå hvilka Utskottet ansett någon förändring uti den redan fastställde vexlingsgrunden ej kunna ega rum, får här allenast förklara, att då en förändring af sjelfva vexlingsgrunden, efter Utskottets öfvertygelse, vore ej allenast stridande emot den uti Mynlheslämningslagen af den 1 Mars i83o gifne lofveu och försäkran, utan äfven högst menligt inverkande på Bankens hela framtida credit, har Utskottet ej kunnat någon sudan förändring tillstyrka; lill följd hvaraf Utskottet ej heller ansett sig böra till granskning upptaga hvad anfördt blifvit, under förutsättning, att myntbestämnings-grunden skulle till 144 sk.,förändras; hvarBih. till R.
Prot. i834• 6’ Sami. 1 A/d. 2 12:te Häftet. to Baneo-Utskotttts Utlåtande lY.o i6~ emot Utskottet, öfver de af bemälde Ledamot gjorde anmärkningar, för den händelse, att 128 sk» såsom vexlingsgrund bibebölles, här nedan vill utlåtande meddela vid de serskikle punkter,, till hvilka dessa anmärkningar hörav 2:0, Den äfen Ledamot inom Häglof!» Ridderskapet och Adeln, Herr Gripenstedt, Jacob, g jord a framställning, att då en Vexel-Banks functioner och förmåga, att sina åligganden uppfylla förutsatte, att den icke stördes af fiendens- plundring eller mobbens vid en folkrörelse;, att icke missväxter, flöden af utländska lux-artiklar och,, genom bristen på Capital, hämmad industri vöre att befara; samt att icke strypsystem och olämpliga' författningar, hvarigenom den ena. näringen skyddades,, utan fördel för det allmänna, hlefvo vidtagne, hvilket alLt ofördelaktigt verkade på en fdexetBank, så väl sorn. på allmänna välmågan, men man icke förmådde störa en Jordbank i dess functioner, syntes det sorn Banken borde upphöra i egenskap af J^exel-Bank och qvarstå allenast sorn en allmän Zdrae-Bank på Jordhypothek,. sorn en Jord-Bank, med full publicitet, under antaglig garantie af Ständ erne och under deras förvaltning, samt organiseras efter oföränderlig grundprincip,, hvilken icke kunde rubbas■, utan med Banketts totala upphörande; i sammanhang hvarmed Herr Gripenstedt föreslagit några; grundstadganden, enligt hvilka han ansett en så beskaffad- allmän Zdoe-Bank eller en Jord-Bank böra bildas, hvaraf resultatet, enligt Herr Gripenstedts uppgift, skulle blifva, att i allmänna rörelsen snart utkomma omkring 200 millioner R:dr B:co, sorn, efter 3 procent, skulle afkasta 3,000,000 R:dr årligen * deraf högst en million skulle erfordras till Bankens utgifter, samt det öfriga borde blifva tillgängligt, dels till minskande af bevillningen, dels till bildande af en krigscassa- och dels till godtgörelse åt de allmänna cassör, som komma att förlora genom dea räntenedsättning, hvilken blefve en följd af förslagets- antagande»
Då det icke synes fordra någon bevisning, att Myntvärdets totala förstöring skulle blifva en oundviklig: följd af förenämnde förslags antagande, men upprätthållandets och befästandet af detta värde utgör hufvud föremålet för Rikets nu församlade Ständers omsorg, samt en sådan rigtning af Bankens verksamhet, till uteslutande förmon för blött en af landets näringar, sorn med förslaget åsyftas, ej: skulle åt landets, näringar på. det hela bereda någon belåtenhet, anser Utskottet något afseende ej. kunnat fästas å. berörde; framställning - Banco-UlsJsotlets Utlåtande N.o 16.
T I 3:o
Det af en Ledamot inom Högvördige Preste-Ståndet, Dom-Prosten, Herr Doctor Heurlin, afgifne anförande, deruti lian, under erinran, att ett stadigt myntvärde vöre medlet, vilkoret, men Landets industriela förkofran samt deraf beroende oeconomiska välstånd, ändamålet, som derigenom söktes och bereddes, anmärkt, att
Utskottet under sitt berömvärda nit att betrygga Bunkens förmåga att uppfylla sin invexlings-function, låtit blända sig af ett skimrande hopp om Ökad t rörelse-capilal, som under närvarande förhållanden icke kunde realiseras samt föreslagit grunder, sorn lian befarade skola leda till det så kallade stryp-systemet, framför hvilket lian icke tvekade att föredraga fortfarande osäkerhet; till stöd för hvilken anmärkning blifvit åberopadt, dels, att Utskottet antagit en proportion emellan reela fonden och sedelstocken, och den så hög sorn 2 till 5, böra efter silfverutvexlingens fortfarande bibehållas, i stället för att allenast utsätta något visst minimum, under hvilket den metalliska Cassan ej finge sjunka, dels de utvägar
Utskottet föreslagit lill den metalliska Cas sans förstärkning.
Då det är lika sannt och onekligt, alt, när fråga är om en Stat, stående i handels-förhållanden lill andra länder, industri och näringar icke kunna märkeligen förkofras och till vexa, utan i förening med ett stadgadt mynt, som det är obestridligt, att en jemn trefnad hos näringsrne och en fortsatt liflighet i industrien utgöra de stödjande krafter, hvarigenom realisationen och myntvärdets deraf beroende stadga egentligast betryggas, och alt desse äro till och med i längden oeftergifliga vilkor för realisationens bestånd och varaktighet, *å att myntvärdets stadga och näringarnes lif omedelbart inflyta och verka åter tillbaka på hvarandra; då det är genom frambringandet al producter dels för landets egne behof, dels såsom utbyles-värden för andra länders alster, som en möjlighet uppstår lill förvärfvande af det materiela medel, (silfver eller annan ädel metall), hvars ständiga tillhandahållande, efter hvad erfarenheten tillfyllest ådagalagt, ensamt förmår trygga värdet af representativerne och dymedelst görajldem lika verksamma med den ädla metallen, inom ett land,som hunnit öfver den låga bildningsgrad, der blotta producls-bylen komma i fråga, och då likaledes, i den mon utsigter och möjligheter öfver allt sig erbjuda att på företag i närings- och induslrie-väg förvärfva utkomst , bergning och välstånd, allraminst är att befara, det personer, med egen capitalkrafl eller stadga i credit, inlåta sig i de tvelydige och äfventyrlige specolationerne att genom myntets ostadighet och försämring söka vinst och fördel; skulle det i sanning hafva varit af Banco-Utskottet illa beräknadt, 13 B ane o-Utskottets Utlåtande N.o 16. alt behandla frågan om silfver-utvexlingen såsom någonting så isoleradt och Banken ensamt rörande, att fråga bloLt vore, huru, med uppoffrande af dess ränte-inkomster, en silfverqvantitet årligen måtte kunna uppläggas, utan afseende på huruvida landets näringar och handel dervid kunde bestå eller icke; men under det Utskottet, å ena sidan, nogsamt insett dessa sanningar, på sätt Utskottet jemväl (pag.
16) korteligen antydt, och ej kunnat undgå finna, att en silfvertillgång, äfven vida större än den Utskottet antagit, skulle säkert blifva otillräcklig, derest den industriela utvecklingen qväfdes, såsom ock i omedelbar föl vi deraf det upplagda silfret komrne att såsom egentligt betalningsmedel tillitas för de flere utländske produeter, som för lasdet äro oller genom flerårig vana blifvit nödvändige, liar Utskottet, å andra sidan, trott, och förmodar det ej kunna nekas, så väl att rörelse-capitalets ökning, omedelbart följande i spåren af näringarlies utveckling, är både i princip rig tiga re och till sina verkningar förmonligare, än att genom i förväg ökadt rörelse-capital påskynda och utöfver en jemn progression framdrifva en sådan utveckling, sorn ock att den opinion, det skulle näringarne alltid behöfva samt alltid kunna åtnöjas med en och samma numeraire af rörelse-capital, hvilar på en alldeles falsk och origtig grund, hvaraf följer, att visserligen perioder lika väl kunna inträffa, då löpande penninge-stocken är för stor, samt både tarfvar och tål förminskning, som perioder gifvas, då penningestocken är otillräcklig för behofvet och i följd deraf bör kunna förökas.
Det är dock blott under ett stadgadt myntvärde, som nyssnämnde fördelaktiga ombytlighet kan beredas, och som näringarnes egen vunna utveckling kan på den naturligaste väg bestämma hvad för deras ytterligare framsteg må finnas erforderligt, ty under hvarje annat förhållande har ökningen af rörelse-capitalet till omedelbar följd dess försämring i värde; och minskning af rörelse-capitalet, i stället att märkeligen förbättra dét allmänna bytesmedlets värde, verkar blott till ökad penninge-förlägenhet och vanmagt.
Af intetdera kan under en sådan ställning uppstå eller förväntas varaktiga framsteg och fortkomst för näringar och industrie, utan hela resultatet är, i förra fallet, ett upprätthållande för ögonblicket, men ett stillastående på det hela; i senare fallet, ett verkligt hämmande och lillbakaskridande.
Så vida den åsigt till rigtigheten erkännes, att man bör söka främja rörelse-capitalets ökning, blott i den nion näringarnes utveckling sådant fordrar, vågar Utskottet alltså tro den anmärkning jemväl böra förfalla, att Utskottet, under bemödandet alt trygga Bankens förmåga att sin vexlings-function uppfylla, förbisett näringarnes behof af rörelse-capital samt B anco-Ut skottets Utlåtande iF.o 16. gifvit grundad anledning befara inträffandet af ett så kalladt strypsyste'm; och vill Utskottet här nedan, vid upptagandet af de emot hvarje serskild punkt af Utskottets förslag gjorde anmärkningar, söka närmare utveckla, att lika litet bestämmandet af en viss proportion emellan reela fonden och sedelstocken, i stället för utsättandet af allenast ett minimum, under hvilket metalliska Cassan ej finge sjunka, som de utvägar, Utskoftet föreslagit till proportionens bibehållande, kunna eller böra ingifva farhåga för ett dylikt system. 4:o
Det af en Ledamot inom Vällofl. Borgare-Ståndet, Herr Tottie aflemnade yttrande, deruti han väl erkänt såsom en i allmänhet vigtig och sann princip, att en Bank måste ega rätt, till och med i vissa fall pligt, att minska sin sedel-utgifning samt indraga sin utlåning, men rent af bestrid t tillämpningen af denna grundsatts på Rikets Ständers Bank, under förklarande, ej mindre, att Rikets Ständers Bank befunne sig i en så serskild och exceplionel ställning, att en indragning af rörelse-capitalet och en inställelse af utlåningen icke skulle kunna ega rum ulan de olyckligaste följder för enskilde och de största vådor för samhället, än äfven att den möjlighet af Sedel-indragning och Lånerörelsens afbrott, hvilken Utskottet visat i perspeclivet, men hvarifrån det vältaligt sökt aflägsna farliågörne, vid närmare öfvervägande ådagalade sig vara helt annat, än en blott tänkbar möjlighet, utan fastmera sannolikheten af gtt stryp-systém, som hotade att öfvergå till snar verklighet.
För att utreda och styrka detta förhållande förklarar Herr Tottie: att högst troligt vore, att, 1 anseende till det låga värdet i verldshandeln å Rikets hufvudsakligaste exportvaror och den ökade import, som under första året efter utvexlingens början kunde väntas, cursen, åtminstone under detta första år, komme att varaktigt hålla sig öfver pari, eller 128 sk., så att all möjlighet vore tillintetgjord, att under denna period, då påkänningen å Bankens redbara fond blefve starkast, bereda genom Silfverköp någon förstärkning åt metalliska valutan; att de 2,3oo,ooo R:dr Specie, som, enligt den stadgade proportionen af 2 till 5, utgjorde
Bankens hela disponibla tillgång för mötandet af vexlings-behofven, snart voro medtagna; samt att Creditivet å 1,000,000
R:dr, hvilket, enär inga återbetalningar derå, i anseende till den ofördelaktiga cursen, kunde göras samt beständiga omsättningar endast skulle medföra dryga kostnader för Banken och ganska snart föranleda Grundfondens utvandring antingen såsom hypothek eller till försäljning för Creditivets betäckande, äfven ganska snart vöre och förmodligen skyndsamt blefve medtaget för vexlingen.
,4 Baneo-Vtskottcts Utlåtande N.-o 16.
Tinder antagande af hvilka förhållanden och då härefter Banken inga andra utvägar egde till sina förbindelsers uppfyllande, än antingen Sedelindragning eller Utlåningens inställande, Herr Tottie ansett det vara så mycket iner sannolikt oell troligt, att det ej kunde dröja länge förr än ögonblicket vore inne, då hela disponibla redbara tillgången, fCreditivet inberäknade 3,3oo,ooo Rtdr Silfver, vore medtagen, som den framställda utsigten af indragning och utlåningens afbrott, efter hans tanka, inneLölle den allratydligaste och mest lockande uppmaning till Capilalister, penliinge-män och fordringsegare i allmänhet att på allt möjligt satt och genom alla länkbara combinationer snart påskynda uttagandet af Bankens bela disponibla redbara valuta.