Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
För värdering af Mjöl- och Sågqvarnar, Valkoch Stampverk, in. mu, samt i sammanhang dermed tagit kännedom om Kongl. Majits till Rikets Höglofl- Ständer aflåtne Nådiga Proposi» j 6 Bevilln.-ZJt skottets Betänkande N-.o 7. tion, angående beskattningen å Sågqvarnar, samt Valk- och Stampverk; men Utskottet, sorn fiir (ifrigt i detta ämne icke fått emottaga någon anmärkning, eller något förslag till förändring, har icke för sin del funnit skäl att tillstyrka någon hufvudsaklig förändring, i afseende på. ofvannämnde stadgariden.
Under förbehåll likväl, att, efter sig före* teende omständigheter, få angifva de förslag, som kunna blifva föranledde af Höglofl.
Stats* Utskottets tillgörande med anledning af Högstbexörde Nådiga Proposition, och, med iakttagande af det förändrade förhållande, sorn uppkom* mit genom Kongl. MajUs, efter 18x3 års Riksdag, utfärdade Nådiga Förordning om Husbe* hofs-Qvamars befrielse från skattläggning, får Utskottet alltså föreslå: a 6 io De Grunder för värdering af Mjöl- och Såg* qvarnar, Valk- och Stampverk, som finnas utvecklade uti III Art. 2 §• 20 och 26 Mom. af 1823 ars Bevillnings-Förordning, böra bibehållas, men i fråga om det uti slutet af 20 Mom. 2 §.
III Art. omnämnde undantag för Mjöl- och Sågqvarnar tillägges vid Momentets slut' ”'eller sedermera såsom husbehofs. ”inrättningar tillkomne, emedan desse qvar* Bevilln.-Utsk<yiett Betänkande N:o 7* 37 ”nar iöra vid Hemmansvärdet afses och in”beräknas.
" Fiskerier, hvilka icke äro under Hemmanens skattläggning inbegripne, eller vid bestämman. det af deras värde ingått i beräkning, och sålunda, såsom i Jordeboken serskildt upptagne, utgöra lägenheter för sig sjelfve, böra serskildt till Bevillning uppskattas, hvarföre Utskottet ansett 6ig böra föreslå; 17^0 Värdet ä Fiskerier, som utgöra serskilde, i Jordeboken upptagne, Lägenheter, utan att vara i Hemmanens Skattläggning inbegripne, eller hafva i deras uppskattningsvärde ingått, bestämmes salunda, att behållna afkastningen uträknas till Capital genom
Fem (5) Procent.
Detta allt underställes vördsamt Rikets Höglofl, Ständers pröfning; och får Utskottet, med bifogande af reservationer och serskilde meningar, tillika anmäla, att de motioner, sorn kunnat hänföras under egenskap af Beviilnings- eller Värderingsgrunder, men icke blifvit i detta Betänkande upptagne, skola i serskildte Memorialer vördsamt besvaras.
Ett exemplar af 1S23 års Bevillnings-För - £8 Bil t- BeviUrisUtskotttts Betänkande N:o f. ordning blifver härjemte bifogadt» Stockholm dea 6:te Mats 1829.
Af, Herr Friherren och Presidenten Leijönhuf" vud. ”Hbglofl, Utskottets nu justerade Betanleande innehåller åtskilliga förändringar i de grunder för Bevillningens utgörande, hvilka Första Afdelningen tillstyrkt, hvaraf den följd mast uppkomma, att Afdelningen uppställning af znotiverne för sitt förslag blifvit i vissa fall förändrade eller uteslutne.
Jag har icke kunnat dela dessa Utskottets förändringar och får följaktligen hänföra mig i hufvudfrågorne till den redactions-form, sorn Afdelningens Förslag innehåller; men jag anser icke nödigt att underställa detsamma Rikets Höglofh Ständers prof» ning.
Jäg vill i stället åfnöjas dermed, att, utan åberopande af de skäl, som bestämt min öfvertygelse, vördsamt anmäla de hufvudsakliga ämnen, deruti jag skiljer mig från Utskot» tets Betänkande.’5 ”1:0 Första Momentet bör erhålla denna lydelse:'1 ”Skydds-afgift erlägges, utan afseende 'på Bil. t. Sevillu.- Utskottets Betänkande N:ö 7. 39 ”stind, inkomst eller förmögenhet, af hvarje i ”mantals-längd skattskrifven person, olika för ”män och olika för qvinnor, men till lika belopp ”inom samma kön.
Denna afgift utgår årligen, ”från och med fyllda 17 till och med fyllda ”60 år, då densamma upphör för dem, som ”icke at egendom, tjenst eller rörelse, ega en ^inkomst af 50 Rtdr, eller som icke utgöra bevillning af Lön, Egendom, Capital, Rörelse el» ”ler Förtjenst.” * 2:0 ”Fjerdé Momentet bör erhålla följande lydelse: ”Bevillning af handel, rörelse, näringar, konstflit och arbetsförtjenst, utgår med vissa procent af den (efter de i nu gällande Bevillnings-Stadga eller annorledes medgifne afdrag) återstående inkomst, hvarvid dock för vissa Handlande, Skeppsredare, Borgare och andra Personer af åtskilliga stånd och vilkor bestämmes en maximi- och en minimi-afgift, likväl efter den indelning för Städerne sinsemellan, sorn nu gällande Stadga innehåller; deraf åter följer, att den classification emellan högsta och lägsta summan, som i öfrigt blifvit intagen i II Art. 2, 3 och 4tde §§. af nu gällande Be« yillnings-Stadga kommer att upphöra.5’ 3:0 ”Femte Momentet har jag afdelat i (vänne perioder, som lyda på följande sätt: 40 Bil t Bevilln.-Utskottets Betänkande Na ”ilo Capitaler sorn äro instuckne i Faslig, heter, handel, rörelse, fabriker och näringar, beskattas pä det sätt, att Låntagaren, sam afgiften till Staten förskjutit, är berättigad till visst afdrag vid liqvid af räntan, med de controller för öfrigt, som 1823 års Bevillnings-Förordning innehåller, man annat undantag än det deruti medgifna för så kallade Sparbanker; dock varder dervid det förbehåll gjordt, att reglementariska förändringar måga i Författningen inflyta, derest bshofvet så fordrar,” s,2:o Vinsten af Capitaler, sona äro utlånte till personer, hvilka icke erlägga bevillning för fastigheter, handel, rörelse, fabriker eller näringar, skall uppgifvas och påföras till beskattning.
” ”4:0 Sjette Momentet skulle antyda [följande Bevillningsgrund;” ”Bevillning utgöres med viss procent af de inkomster utöfver 50 R;dr Blco, som i egenskap af lön, arfvoden, sportlar eller tillfällige förtienster, t ill fal la?
do personer, som äro i Kongl. Majits och Rikets eller serskilde Inrättningars tjenst; men i! sådan egenskap beräknas icke bevillning å den så kallade centonalen, ehvad den utgöreS genom innehållning eller eljest.’* Bil■ t. Bevilln.-Utsköitits Betänka ide N\u 7. 41 ’’5:o Ordr.lydelsen i g:de Mom. hat Af. delningen sålunda uppfattal ”Bevillningen uigår med vissa procent af Testamenten, Gåfvor, Fidei-Cornmisser, fjermare Arf, Vinstmedel och rrsättning för hvarjehanda Fynd.
Från en dylik Bevillnings-afgift må undantagas Testamenten till fromma Stiftelser samt sådane dispositioner, gåfvor och inkomster, sorn ej i värde uppgå till 50 R:dr, eller hvilka icke tillfalla personer i det slägtskaps-för* hållande, som II Art. 7 §.
Bevillnings-Författningen såsom undantag upprepar” Med Herr Friherren och Presidenten förenade sig Herr Rydström; äfvensom, så vidt reservationen afsåg serskild beskattning och uppgift af sådana Capitaler, sorn icke äro instucirne i fastigheter, handel, näring eller rörelse, Eric Persson från Gefleborgs Län, Anders Andersson från Skaraborgs Län och Johannes Svensson från Jönköpings
Län; den sistnämnde under anförande, att h*n dertill hade desto större anledning, som han noga kände, att flera Capitaler voro från all beskattning undanhållne.
Herr Friherre Wrangel, Henning: ’5Då jag, i flera hänseenden, hör till minoriteten vid frågan om de Allmänna Grunder för Bevillningens utgörande, som till Rikets Ständers bepröfvande nu inlemnas, anser jag mig föranlåten, 43 Bil-1. Bevilln-Vtskottets Betänkande N:o y. atti afven bifoga en reservation; hvilken jag skall söka att motivera.5'1 ”De af Utskottet uppgjorde Bevillning^- grunder äro icke annat än, på sin höjd, en ny, förbättrad upplaga af 1833 ars Bevillnings*Författning, der man bibehållit det godtyckliga be» slattningssättet af synbar förmögenhet, i stället för att utarbeta mera rättvisa och ändamålsenli» ga grunder.
Visserligen hade jag, för egen del, ansett mitt den 3:dje Junii 2823. inlemnade Utlåtande om ny method till BevilIningens utgörande
(Se 5:te samlingen af Bihangen, pag. 114) för det lämpligaste, ehuru det kanske vore förknippadt med några omvägar och omständigheter, som förskräcka vid. utförandet; men med afseende å dessa, trodde jag Baron Auders Cederströms förslag, med några få jernktiin» gar, mera passande eiler åtminstone jemnare fördelande beskattningen.” ”Detta förslag innehåller, att, då erfarenheten lärt, det behållna inkomsfén, såsom grund för Bevillningen, ehuru theoretiskt rigfig, icke Vöre fullkomligt användbar, och att den nu varande beskattningen af synbara förmögenheten äfven medförde sina svårigheter, man i en medelväg torde finna det rätta» I min tanka har Herr Friherren ganska nära hunnit detta mål.3* Bil. t.
Bertlin.*-Utskottets Betänkande N:a j. 43 *’Dst är en känd sanning, att försäljningsvärdet icke gifver någon säker grund för beskattningen.
Herr Friherren har derföre ansett, att värden å Fastigheter böra noga jemkas och bestämmas i proportionell förhållande efter ser» skilda beskaffenheter, såsom afkastning, läge, afsättnings-tillfälle och mera dylikt: att Fastigheter på detta sätt, samt äfven alla andra förmåner af näring, handel, m. ra. böra till ett visst värde uppskattas; och att, sedan sålunda en värderingssumma för hela Riket vore funnen, man borde dividera denna med minsta värdet, då qvoten blefve det antal lotter, på hvilka Bevillningen skulle fördelas, med afdrag af ordinarie och extra ordinarie utgående skatter.'* ”Af en serskild Bok, som Motionairen till Bevillningsutskottet inlemnat, kan närmare inhemtas kännedom om hans förslag, hvars fördelar i min tanka egentligen äro följande: s:o Att blott en gång efter hvarje Riksdag behöfvas Berednings* Comitéer, ra. m.
Sto Att såval Styrelsen, som den Skattdragande, kan på förhand bedöma den Bevillning, som blifver hvarje enskild förmögenhet ålagd. 3:0
Att öfverskottens alltför tryckande stor» lek lättare kan förekprnmas.’’ 44 Bil t.
Bevilln--Uts'ottet$ Betänkande N‘.o 7. ”Enligt de af Uiskotiet föreslagne och nu gällande Bevillningsgrunder, deremot, bestämmes Bevillningen på förhand, eller utan kännedom af Egendomarnes verkliga värde, öfver hela Riket, hvarigenom nödvändigt antingen brist eller öfverskott skall blifva en följd.’’ ”Det är också, till förekommande af denna olägenhet, som Utskottet nu, i likhet med hvad som skedde 1823, tillstyrkt den så kallade Minimi Tariffer., hvilken leder till det mest vilkorliga beskattningssätt, som man kan tänka sig i ett organUeradt Samhälle, och hvilket är ännu olämpligare i en Constitutionel Stat, der man eger rättigheten att sig sjelf beskatta; ty huru är det möjligt att gissningsvis kunna uppgöra en jemförelse-värdering emellan alla Län inom Riket, då det är med svårighet man inom Härader kan tillvägabringa en sådan.
Så väl conjuncturen, »om tillfälliga händelser kun. lia till den grad försämra ett Läns Productionsvärde, att det vore höjden af orättvisa, att dumma efter en förfluten tid, hvarigenom man kornme att betala för del, man icke mera eger eller åtnjuter.” ”Visserligen är detta sätt att beskatta det beqvämaste, för att ega en giltig förevändning till upptagande af ett öfverskott; men så nödvändigt det är, att Statsverket icke lider någon Bil. t.
Bevilln.^Utsköttets Betänkande N'o 7. 45' brist, så väsendtligt är det äfven, att de
Skattdragandes börda icke må blifva alltför tryckande.’’ ”Af sådan anledning anser jag Minimi-Tariffen böra aldeles afskaffas, och, i stället för de nu gällande, andra, på rättvisa stödda, Bevillningsgrunder uppgöras.” ”Jag ville önska, att denna min korrta framställning vore tillräcklig, för att hos Rikets Stander kunna gifva anledning till återremiss af Utskottets Betänkande, med begäran, att sådana grunder måtte uppgöras, efter hvilka en fördel, ning utaf Bevillningen kan tillvägabringas, som underrättar hvar och en, icke blott huru mycket han är ålagd att betala, utan äfven hvad han, efter billiga grunder, sjelf anser utgöra sin andel af Bevillningen,” ”Vöre frågan endast att inför Ridderskapet och Adeln försvara mina grundsatser, så skulle jag visserligen undvika, att låta min Reservation åtfölja Utskottets Betänkande.
Väl hade jag också kunnat göra några anmärkningar vid ännu flera punkter, men som jag förmodar att en återremiss säkert kommer att ega rum, anser jag mera i sin ordning att dröja dermed, intill dess Betänkandet återkommer till slutligt afgörande.” 46 $i!( t."Bevilto>Utskottets Betänkande N:6 yi S hvad detta anförande angick Minimi-Ta» fillén instämde deruti Herr Donner, Herr Uggla, G, G.' ’’Då allmänna O* pinlonen inom.
Urskottet så enstam” roigt synes hafva förklarat sig för den hufvud™ grund för Béviilnings utgörande efter synbar förmögenhet, hvars fastställande, såsom i prin» cipen orättvist, jag vid irenne föregående Biksdagar bestridf, har jag ansett det vara en fruktlös möda, att fortsätta en strid, hvars utgång icke kunde vara tvifvelaktig.
Sorn jag likväl nu icke, mer än förr, kunnat öfver, tygas om olätapligheten af den af mig föreslagna Bevillningsgrund efter behållen inkomst, i förening med nu gällande Capitationc- afgift, hvilken grund Utskottet öppet erkänt vara i sig sjelf rättvis, får jag, under åberopande af hvad jag vid 18*5» 181.8 och 18213 årens Biksdagar i ämnet anfört, reservera mig emot Utskottets förslag i denna del och anhålla, att denna min mening må åtfölja Utskottets Betänkande tili Rikets Höglofl.
Ständer,” Herr Ho/Predikanten Dillner : ”Mot Höglofl.
Bevillnings-Utskottets nu antagna Betänkande, rörande Grunderne för Bevillning, får jag i följande afseende mig reservera:
Personela Beviliningen borde, i min tanka, lindras för den arbetande folkclassen, eich ersättning för den-r Bil- t.
Bevilhi^Utskoticts Betänkande•
Niö yr 4’^ na mistning i Intraderne sökas hos en och hvar,! som är i lyckligare njutning af Sifvet, det vill säj ga hos den,. som af handel, näring, rörelse och’ lön, har en betydlig inkomst. öeo som kan hälla hästar och granna eqvipager, hafva förgylla da och siden-möblerade rum, gifva Ahasveri måltider, låta läckra och dyrbara viner flöda m. m,, den synes mig åtminstone bättre orka, äf, ven för sitt personliga skydd, kontribuera till Staten, än daglönaren, torparen, inhysesmaönen och den terftige jordbrukaren, som med svett och möda näppeligen kunna lifnära sig.’J
Härmed instämde Herr Kyrkoherden Lylli} Anders Andersson frän Skaraborgs Län?
”Då jag, i frågan om Capitations- elier desi så' kallade personliga Skydds-afgiften, varit af stridig tanka med Höglofl, Utskottets pluralitet, får jag emot det afgifna Betänkandet i denna del mig reservera.
Jag inser alltför väl, att denna af-j gift ej kan umbäras, men tror, att den ber fördelas efter en annan och en mera rättvis grund än den närvarande.
Man har hitdls såsom stöd för dess utgörande anfört, ''att hvarje medborn ”gares skyldighet vore, att med en viss del ’’af sin arbetsförmåga eller deremot svarande ”värde i penningar lemna bidrag till försvar ”och upprätthållande af den Samhällsordning, 5Ssom gifver alla samma skydd och säkerhet. 48 Bil. t. Bevilln.'Utskottets Betänkande N:o 7.
Delta medger äfven jag, och att elen således bör, till sin allmänna grund vara lika för alla, men endast så vida föränderlig, som den, i min tanka, bör utgöra en viss lika del af hvars och ens inkomst, denna senare bestämd och be* räknad liksom för Bevillningen efter II Art.
Mig synes det obilligt och orättvist, att en person, som t. ex. har 10,000 Hulr i årlig inkomst, skall betala samma summa som den, hvilken har 100 Btdr.
Den förre njuter större fördelar af Samhälls-inrättningen, påkallar mera dess skydd, och måste vara närmare fästad vid dess bestånd; han har också många gånger Större förmåga att utgöra beskattning, Dättheten och möjligheten att skatta, måste och bör alltid utgöra en af hufvud-omständigheterna, som tages i betraktande vid alla skatters fördelning, åtminstone i de fall, der det, såsom här, verkligen låter sig göra.
I min tanka vore det derföre en lämplig, hithörande grund för denna afgifts utgående, an hvar och en för det skydd han åtnjuter, bidrager till StatsCassan med en dags inkomst, på det sätt: att en minstä afgift, ungefärligen motsvarande den nu varande person liga, först bestämmes efter behofvet: att, med antagande af 300 arbetsdagar, hvar och en således borde erlägga -ji^tdel af sin inkomst i Capitation och att, örn en sådan afgift blefve mindre än ofvannämnde minimum, det senare då borde Bil. t, J3(viltri.'UtsÅötiets Betänkande N:ö 7; 49 borde utgöras.
Så skulle t. ex. en Löntagare med 600 R:dr Lön betala * R:dren Hand* lande med 1500 R,:dr inkomst 5 R:dr, en Jordbrukare med 600 R:dr revenue % R:dr.
Saken blefve icke svår att verkställa, den vore i min tank« högst rättvis och, om den äfven,' som jag fruktar, icke hade så särdeles stora verkningar, efter den högre afgiften icke träffade den stora massan, utan endast den betydligt mindre förmögnare delen af Samhällets medlemmar, så skulle den dock skänka Allmogen och de fattigare, hvilka jemförelsevis äro mycket tyngre beskattade, än lyckligare lottade Med-' borgare, någon liten lindring och, derigenom att billigheten och förmågan att skatter utgöra erkändes såsom grundsatser , en sann och ovar* derlig tillfredsställelse ”För öfrigt är jag äfven från ifrågavarande beslut så vida skiljaktig, att jag tror' att Capi-’ tations-afgiften icke bör börja förr än efter fyllda 18 år, vid hvilken tid man först kan sägas vara fullkomligt arbetsför.” ’’Jag anhåller, att detta mitt yttraride måtte få åtfölja Betänkandet till Rikets Högloff/ Ständer.” Bill. till Riksf/St.
Prof, 1S2S och 1S29. /.-fe Sami. 3
Detta yttrande biträddes af Pehr Eriksson frän Kronobergs
Kan, Jacob Petter Andersson från Östergöthlands Län, Pehr Bu gé från Gottland, Tufae Larsson från Christianstads Län, Erik Perss n från Gefleborgs Län och Anders Ols* son från St.
Herr Tham, Wollrath: ”Att Statens behof, förenadt med afseende på lättnad i Bevillningen för andra Medborgare-Classer, åstadkommit Bevillnings åläggande på Löner och fordrar dess bibehållande, på sätt Ständerne fastställde denna afgift år 1823, medgifver jag, men kan aldrig medgifva att denna beskattning har grund uti rättsprincip ; ty lika litet som den enskilde Husbonden bör eller kan göra afdrag på den lön dess tjenare betingat sig, lika litet finnes annan rätt än behofvets kraf, att Staten, eller den Allmänna Husbonden, genom bevillning återtager en del af den lön, Staten lofvat sine Tjenstemän för fullgörandet af deras embetspligter, hvarföre jag anser att bevillning på löner bör betraktas som ett nödvändigt ondt.
Då jag utgår från denna synpunkt, nödgas jag reservera mig emot Pluralitetens nu fattade beslut, att alla löner, som öfverstiga 50 R:dr, skola med Bevillning beläggas; jag yrkar och vidhåller så mycket mer det Beslut, som Rikets Ständer sista Riksdagen fastställde, att frikänna alla de löner från bevillning, hvilka icke upp - Bil. t. Bevilln,'-Utskottets Betänkande No 7. 51 gingo till 200 R:dr, som dessa löntagare lill största delen icke endast genom lönen hafva sin utkomst, utan måste söka andra hjelpmedel dertill, så vida de icke sjelfva ega förmögenhet eller kunna understödjas af föraldrar; att detta är händelsen med hundrädetals Tjenstemän, ifde mindre graderne inom Militairen, likasom särdeles i Stockholm med nästan aliade civile Embetsmål), som äro, hvad lönens storlek beträffar, i lika cathegorie, lärer icke behöfva bevisas.” ”Sorn Bevillnings-Utskottet äfven föreslagit den förändring uti 1823 års Bevillnings-Förordning, att alla Testamenten, som uppgå till och öfver 50 R:dv, och icke äro gifna till närmaste skyldemän, 'aro underkastade Bevillningsafgift, hvarifrån alla de Testamenten, som icke uppginge till och öfver 300 R:dr, förut voro fritagne, så får jag reservera mig äfven emot detta beslut, af följande skäl:
Att denna afgift merendels drabbar de minst förmögna) samt allmännast Allmogen,” ’’Att sistnämnde Medborgare-Class, hvilken sällan eger noga kännedom orri gällande Författningar, nödgas med kostnad tillita andras råd och hjelp i afseende på degformaliteter af borgen för Bevillningen med ”mera, som fordras, så framt ej afgiften skall erläggas innan Testa - '5<f JB/Z. t.
Eevilln.-XJtskottets Betänkande N:ö 7; mentet vunnit Laga kraft, och således innan Testamentarien är säker, att få begagna Testamentet, och att Domstolarne blifva öfverhopade med prdfningar af dylika Borgens-skrifter, hvarigenom deras mångfaldiga göromål än mera okas, samt att jag icke anser den vinst, Staten af den fdreslagne förändringen tillskyndas,' motsvara de förluster, okunnige eller mindre kunnige Testamentarier härigenom kunna få vidkännas, ej eller det besvär, som träffar både Panter och Domare.” Herrar Uggla, Nordenankar, af Geijerstam, af Billbergh, Petersson, Alund och Donner förklarade sig vara af enahanda tankar med Herr Tham. Herr Dom-Prosten Fellenius: ”Ehuru jag icke deltagit i discussionen om denna beskattning på svagt lönte Tjenstemän, för att icke förgäfves motsäga, då så mångå talade derför, erkänner jag dock, att jag varit af minoritetens antal och förenar mig med de Herrar, sorn reserverat sig emot beslutet, af följande skäl, som jag anhåller det Höglofl.
Betänkande få åtfölja.
Maj:t liar, i sin Nådiga Proposition till Rikets Höglofl.
Ständer, i Nåder förklarat, att ”Kongl.
Maj:t ej föreslår andre ti 11- ’’ökte eller nyare utgifter, än dem, som nödvän*dighelen påkallat och hvad, för en fullständig Bil. t, Bevilln.-Utskottets Betänkande N:o 7. 53' ”reglering af de ärliga Stats-Utgifterne pröfvas ”nödigt, kan utgå, utan förhöjning af nuvarande beskattnings-sumnra;” och då Kongl. Maj:t i samma Nådiga Proposition, efter beräknandet af de årliga utgifterne, i jemförelse med beloppet af Stats-Verkets ordinarie och extra ordi•'»narie Inkomster, har ådagalagt, att en Statsbrist uppkommer af 1,708,2 30 Rtdr, som genom serskild Allmän Bevillning bör fyllas, förklarar Kongl. Majit slutligen, att, sedan det vid sista Riksdag bestämda Bevillnings-anslaget af 1,653,500
Rjdr derifrån afdrages, blott ett större bidrag af Allmän Bevillning fordras af 54,730 R:dr.
Det kommer visserligen an på Rikets Höglofl.
Ständers beslut om beräknandet af denna Statsregle.' ring; för min del kan jag likväl icke instämma, att en beskattning af nya utgifter, emot den Kongl. Propositionen, skall, i första ruinmetj drabba Statens så många svagt lönte Tjenstemän, hvilka förut varit frie, men nu, från 50 till 200 Rldrs lön, skola deraf erlägga Bevillning.
Jag talar härvid icke, likasom ej eller vid frågan om Fullmagts-Chartorne, af något Stånds-interesse ; jag talar emot en beskattning al alla lägre Stånds-Glassers svaga lönevillkor, så väl Militairers som civile och ecclesiastique Tjenstemäns, hvilka alla, af Staten, eller af Medborgerliga Inrättningar, knapt njuta hvad i och för tjensten fordras, än mindre hvad tili en nödtorftig bergning erfordras; och jag kan icke, på. 54 Bil. t Bevilln.-TJlskottets Betänkande N:o 7. dessa ömmande skäl, deltaga i det fattade beslutet; jag vill icke, då jag känner mångens af dem svåra belägenhet, till hemorten medföra medvetandet, att hafva bidragit att taga det minsta brödstycke från någon fattig, men trogen och redlig tjenare, som, sedan han erlagt sin ordinarie -Bevillning, tyckes böra blifva frikal- t Jad från den extra ordinarie.” Herr Prosten Grape: Det Höglofi.
Ut skottet har föreslagit fortfarande af den föreskrift, hvarigenom stadgas att
Bevillnings-afdrag rnå utgå vid utlåningar utur de till pios tisus anslagne cassör.
Detta förslag kan jag för min del icke biträda.
I synnerhet vill det synas mig alltför obilligt, att med sådant afdrag besvära våra så kallade Fatlig-cassor.
Bevillningen träffar här dem af våra likar, hvilka icke sjelfve ega hvad som till lifvets oundgängligaste behof erfordras, ty till deras lifnäring oell vård skulle det blifva användt, som i Bevillnings-afdrag utgår.
Hvarförutan, då våra Fattig-cassor förnämligast äro tillkomne genom frivillige sammanskott, det förefaller mig mindre lämpligt att beskatta hvad välviljan tilldelar åt armodets barn.
Med ett ord: ehvad jag afser ändamålet med dessa Cassör, de fattigas försörjning, eller medlens tillkomst, menniskokärlekens och välgörandets offer till nödställda likar, fin - Bil- t.
BeviUn^Utskottets Betänkande No 7. 55 ner jag, fur min del, det föreslagna Bevillnings. afdraget olämpligt och obilligt,” ”Vördsamt anhåller jag att detta yttrande måtte, såsom min reservation, i Protocollet intagas, för att det Höglo!!, Utskottets Betänkande till de Eespective Biks-Stånden åtfölja.’’ Och yttrade sig Herrar Dillner, Svedelius och Lyth dela Herr Prosten Grapes åsigter L detta afseende.
Herr Kyrkoherden Lyth: ”Jag måste anmärka orättvisan af stadgandet uti II Art, 2 §.