Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständer tillstyrkas derföre vördsammeligen, att hos Konungen göra underdånig hemställning om tillsättning af eu Comité i orten under Landshöfdingen» presidium, bestående af Bergmästaren och Ledamöter, hvilka äga allmänt förtroende, samt helst sådane som äro kände för nit och insigt uti Bergshandteringen.
Denna Comité bör åligga: att gå i författning om verkställandet af Konungens i detta hänseende Nådigst fattande beslut: att vidtaga alla de serskilda åtgärder, som dermed äga sammanhang, och hvartill locala tillfällen förBihang till RiksSt.
Brot. 1817-1818, %:de Sami, N;r 101, 102 797 -Besv. och Ekon.
Betänkanåen. anleda: att vid först blifvande
Riksdag göra redo för sitt uppdrag, afgifva berättelse om alla omständigheter, som befordrat eller motverkat inrättningen, samt uppgifva förslag till de medel, som böra ytterligare vidtagas, att i naturlig ordning lyckligen uppnå ändamålet.
Vid alla nya företag ligger största vigt derå, att man icke tilltager dem i för stor scala, att man icke brådskyndar naturen, som verkar långsamt men säkert, att man med åsidosättande af smärre omständigheter endast fäster sig vid de hufvudsakligaste förhinder, och att man vid dessas undanrödiande, så vidt möjligt är, söker undvika större kostnader och förluster, hvarigenom alla sådana inrättningar, serdeles de, hvilka bero på folklynnet, förlora förtroendet och således' förorsaka en vida större tids utdrägt, under risque af hela företagets misslyckande.
Då Utskottet anser nödvändigt, att icke den ofvan föreslagna Comités verkningskrets och rättighet till Beslut uti detailler för mycket inskränkesj så tror det sig dock böra medd la några uppgifter till ledning för de blifvande åtgärderna.
Såsom en nödig förberedelse härtill, utan hvilken ingen ting bör företagas, är, att genom sakkuniniga män nogare, än sorn vid Committerades resa kunnat ske, den strömfart undersökes, som på Eina och Slngcså elfvar blifvit föreslagen, ända ifrån Gellivare till ÖfverCaiix kyrka, och möjligheten bestämmes af de derimellan befintliga forssars Be sv. och Ekon.
Betäiikanäen.
799 upprensande till farbarhet för båtar af 50 till och med 100 Skppds drägt, i sammanhang hvarmed kostnadsförslag, såväl för denna strömfarts iståndsäf tande, som för Slussby gg naden vid Rautakoski, bör uppgöras.
Nödiga medel härtill kunna disponeras af de till strömrensningen i Norrland förmodligen blifvande anslag, eller af gde hufvudtiteln, eller af hvad annan fond som Kongl.
Maj t i Nåder härtill kan finna auvändbar.
Om denna undersökning företages i början af nästa år, hvarvid det orubbeliga vilkor bör fästas, att försök göres med en eller annan strömrensning uti någon af de större forssarne, gåsom tjenande till säker grund för de blifvande Calculerna5 så synes det erforderliga kostnadsförslaget kunna vara uppgjordt innan samma årsslut, för att det följande året i vederbörlig verkställighet sättas.
När detta är skedt, och i den händelse dessa försök gifva vid handen, att en sådan upprensning är möjlig med dräglig kostnad, hvilket icke heller kan betviflas, dels af sakens natur, dels af analogien mad de Finska elfvarne, dels af den redan hållna preliminaira undersökningen ; så synas af allmänna medel följande uppoffringar böra göras : 1:0
På Statens bekostnad verkställes hela den omtalta srömrensningen, samt slussbyggnaden vid Rautakoski, och väg anlägges från berget till lastageplatsen vid Lina ån, endast 1000 alnar, så att man obehindrad sedermera med forssbåtar om 50 Skppds drägt vid lägsta vatten kan komma Lina 0oo Eesv. och Ekon.
Eetänhanden. elfven utföre till Länkan, der omlastning sker i båtar på 100 Skeppds drägt, hvarmed resan fortsattes på Ängeså eif till Masugnsstället, som man antager efter Committerades förslag blifva Göljén.
Ehuru troligen i en framtid och må hända äfven med större förmon Hyttor kunna och böra anläggas närmare Berget, samt följaktligen besparing ske i Malmtransporten ; så torde likväl för det närvarande detta ställe vara tjenligast i afseende på dess läge i den mer bebodda tracten, samt för bibehållandet af _de
Hermelinska derstädes skedda anläggningarne och redan framskaffade byggnadsmaterialier, hvilka böra noga bevaras och vårdas. 2:o Då Masugnsbyggnad vida öfverstiger de nu varande Invånares förmåga, emedan den säkert ej uppföres under 5- å 6000 Rd.
Banco; synes äfven denna byggnad böra verkställas på Statens bekostnad och jemte kolhus, rostgropar m. m. i complett stånd till de blifvande Bergsmän skänkas. 3:0
Till lättnad å transporten för det tillverkade tackjernet bör på allmän bekostnad den väg upptagas, som Committerade föreslagit ifrån Räcktforss till Törehamn, belägen invid hafvet.
Då denna väg går igenom bebodt land och endast är 2^ mil lång; synes denna kostnad ej blifva så betydlig, eller böra i någon serdeles beräkning ingå, när man betraktar den ovanligt lätta transport, som derigenom fulländas från Berget liil inskeppningsorten. 4:0
Da Committerades förslag om grän - -Benj. och Ekon. link.
Qoi sorna för Bergslagsdistricfet antages, nemligen i söder Wännäs By i ÖfverCalix Socken, i norr Sarnnko Nybygge i Gellivare, i öster Angeså eif-, i vester B ön-elfven, Kattån och Lainisjocki med några i dessas granskap belägna byar3 så böra alla inom denna tract, omkring 20 qvadratsmils innehåll, belägna skattlagda hemman befrias från allt slags rotering samt alla dem nu åliggande onera till Kongl. Maj:t och Kronan på 50 års tid, äfvensom alla Nybyggen, hvilka hädanefter der upptagas, likaledes böra njuta 50 års skattefrihet, alla med vilkor, att de idka Bergsbruket.
Ifrån erläggande af all tionde af deras tackjernstillverkning böra de äfven under samma tid vara befriade.
Genom vidare undersökning vinnes förmodligen ytterligare upplysning, huru många skattlagda hemman linnas inom det uppgifna districtet.
De kunna ej vara så många, att saknaden af deras utskylder kan uti Kronans intrader göra någon märkelig minskning, hvilken dessutom lätt ersättes genom indragningen af de för!aningar, hvilka varit till andra Bergslager gifna, men sorn nu troligen försvinna.
Friheten för tiondetackjern är ingen förlust, ty deraf har förut ej varit någon påräknad inkomst.
Om en Bergsrörelse kan komma 1 tull gång, endast genom de nu foreslagrja medel, sä synes val aldrig en för Staten och det allma ma så båtande näring med mindre uppoffringar kunna erhålla*.
Under dessa hufvud akliga synpunkter och med successivt utvidgad verkningskrets Qoz Eesv. och Ekon. tltsk.
Eetänkanden. har Utskottet föreställt sig företagets framgång kunr.a beredas, då man betraktar saken utur en vidare synkrets, och hvarförutan den hvarken kan eller bör blifva föremål för Statens speciellare omvårdnad eller bekostxiing.
Hvad som angår anläggandet i Jukkasjervi och ÖfverTorne Socknar äf en Bergslag omkring Torne och Lainio elfvar, grundad på malmfång ifrån Junosuando och de öfriga inom samma Lappmark belägna Jernberg, hvarvid inköpet af Kengis Bruk och thy åtföljande lägenheter blefve nödvändigt; så, och ehuru det icke kan förutses, hvilka anledningar en framtid, sedan saken kommit i vederbörlig fart, kunna framvisa j synes likväl, dels i anseende till längre transporter, dels till ett glesare bebodt
Land och svårare klimat, samt slutligen till dess granskap med Ryska gränsen, de dermed förknippade svårigheter vara så stora, att Utskottet åtminstone för det närvarande icke kan tillstyrka uppoffringar eller några åtgärders vidtagande i detta hänseende.
Då den föreslagna strömfarten på Lina och Ängeså elfvar kommer i gång, behöfva väl Lapparne ej så mycket tillit as, som förut skett.
Men, som flera Bruk redan äro inrättade, hvilka alltid skola behöfva deras hjelp vid malmens forslande, synas både Lappar och Bruksägare vara belåtna, om de förras Kronoutlagor förvandlades till Malmföringar, hvilka utgjordes till den eller de Bruksägare, som dertill anmälte sig, och godtgjordes af deni directe till Kronfogden, Eesv. och Ekon.
8°3 emot ett af vederbörande i orten stadgadt pris.
Likväl synes denna utvexling alltid böra vara frivillig och utan alla slags tvångsmedel verkställbar, emedan Lappen, såsom ett fullkomligen Nomadiskt folkslag, natarallt tvång, och, då han deraf för mycket tryckes, vandrar bort och flyttar sina bopålar till nästgränsande Riken, der han mötes af frihet och oberoende.
Så väl för Lappen som Nybyggaren, ja sjelfva Bonden uti dessa vid sådan rörelse ovana bygder, skulle verksamheten säkrast framkallas genom en genast synbar fördel.
Om derföre några mindre premier, hvilka för Kongl. Maj:t och Kronan ej blefve af känbar betydenhet, kunde fastas per Skeppund för malmtransporten och dessa utbetaltes i det mynt eller sådana varor, som äro i orten kände och begärlige j så skulle derigenom det åsyftade ändamålet säkrast vinnas.
Hvad sådana uppmuntringar uträttat, då de äfven af de ringaste och under minsta tillverkning eller bemödande kunna erhållas, derpå äro Norrländska premie* lärfter ett talande bevis.
Och hvad den arbetande folkclassen uträttar, så snart han in er fördelen af sitt arbete, derom vittnar Saltpetertillverkningen i de Norra Provincerna och dess historia.
Men, då upplyst blifvit, att Lapparne af Nybyggarn©, hvilka lefva och underhålla sig, nästan endast på de förras bekostnad, så hårdt tryckas, att desse slutligen utrotas och kanske med dem de för denna ortens hushållning och exporthandel så högst nödvän - 804 Eesv. och Ekon.
Betänkanden. diga Renkreaturen; så anser Utskottet vara af största vigt, att genom undersökning på stället bestämmes en viss gränslinea emot Lappmarken, inom hvilken intet Nybygge bör få anläggas, utan må denna landsträcka öiverlemnas till Lapparnes ostörda hembygd} ankommandes det på vidare utredning, med hänseende till tjenligheten för Nybyggens anläggande, huruvida denna gräns kan förblifva den nu varande eller böra till annat ställe förflyttas.
Sådana äro de grunder för inrättandet af en Bergslag i dessa tracter, som Urskottet trott sig böra föreslå och nu får vördsamligen öfverlemna till Riksens Höglofl.
På sig företeende omständigheter beror, om det ej kan blifva nödigt, att, sedan nu föreslagna mått och steg blifvit verkställda, i början anslå någon mindre summa, att såsom Lån i smärre poster utlemnas emot lindrig renta till föllag åt dem, som börja denna handtering, och torde då Bergsmännen i denna händelse tillåtas, att få betala dessa Lån med tackjern, som vid lastageplatsen afletnnas.
Ständer finna af högsta angelägenhet, att hos Kongl.
Majit i underdånighet anhålla , det alla vidare skogsutsyningar eller förläningar, än de nu redan erhållna, af Allmänningar eller Kronans par - Besv. och Elkon.
Betänkanden. kr, vare sig till hvad behof, eller under hvad förevändning som helst, måtte härstädes nu genant, och intill dess den blifvande Bergslagens behof deraf varder utrönt, inställas5 på det hufvudsakligaste nödiga medel icke må sak: as, när förslaget en gång skall bringas till slutlig verkställighet.
Ständers Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskotts förnyade Utlåtande öfver väckt motion om allmänna landsvägar nes rätande och förkortande.
^Je nom ProtocollsUtdrag den i7de nästlidne Januari har Högloft.
Ridderskapet och Adeln återremitterat Ekonomiutskottets Betänkande, i anledning af väckt fråga om allmänna landsvägarnes rätande och förkortande, med dervid gjorde anmärkningar af Herr Grefven J.
Fl. Gyllenborg, som ansett premisserne af Utskottets Betänkande vara obestämda samt att resultatet af tillstyrkandet ej dermed står i sammanhang; och på sådan grund begärt svar i ett förändradt
Om landsväg [år på ens Juhl bekostnad förkortas och förkortningen allena komma den till godo, vid allmän vägdelning, som densamma verkställt, samt om rättighet till byte bör vara -'ägalotts ägar ne öp* go6 Ees v. ock Ekon» Utsk.
Till svar å dessa anmärkningar får Utskottet förklara hufvudsakiiga meningen af dess Betänkande vara: att, som för hvarje vägalottsägare vore öppet, att hos Kongl. Majrts
Befallningshafvande anmäla sin ansökning om rätt till vägs förkortande, eller utbytning, och snär Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, så framt icke på Lag grundade hinder dervid möta, ej kunna vägra en sådan ansökning; så fann Utskottet, att något vidare stadgande derom vore öfverflödigt.
Detta Utlåtande har Utskottet hvarken funnit anledning, aller nu mera för sig tillständig! att ändra, sedan detsamma af 5ne RiksStånd blifvit bifallet; hvilket Utskottet får härigenom vördsamt anmäla.
Stockholm den 15 Maj Riksens Högloft.
Ständers Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskotts förnyade Utlåtande, öfver yrkad jemkning i Transport-skyldigheten af Tionde- och AfradsSpannemål.
ProtocollsUtdrag, den 2dra sistlidne Mars, återremitterat Allmänna Besvärs- oph Ekonomiutskottets Betänkande, rörande yrkad jemkning i Transport-skyldighetan af Tionde* och AfradsSpannenjålen, vid hvilket Herr Bo Oxehufvud anmärkt, att detta ämne 1818.
N:r 120. öglofl.
Ridderskapet och Adeln har uti Besv. och Ekon.
Qoj t borde handläggas i sammanhang med de till Stats- och Ekonomiutskotten i lika målj remitterade och derstädes under beredning varande Memorialer; hvarjemte Herr Oxehufvud anfört flera skäl till stöd för den väckta Motionen; uti hvilka Herr Munck af Rosenschöld, Eberhard, äfven instämt.
Med anledning häraf, får Utskottet vördsamt förklara, att Utskottet ansett ifrågavarande Motion innefatta en fråga, som med de för öfrigt till Stats- och Ekonomiutskotten remitterade Memorialerna, rörande Afrads- och Tionde-Spanmålens forslande, icke stod i så direct samband, att den ju serskildt, och utan att lägga hinder i vägen för afgörandet af den Allmänna frågan i detta ämne, kunde behandlas, helst Motionen till Utskottets enskilda åtgärd blifvit öfverlemnad.
För öfrigt har Utskottet ej funnit skäl att ändra den öfvertygelse, som i hufvudsaken grundar Utskottets Betänkande, hvilket af trenne RiksSund redan blifvit bifallet.
Ständers Alhnänna Besvärsocli EkonomiUstkotts förnyade
Utlåtande öfver skyldigheten att aflemna Bräntorp.
Hedervärda BondeStåndet har, uti ProtocolIsUtdrag den 13 nästlidne Februari, åter - go8 Besv. och Ekon.^Utsk, Betänkanden. remitterat Ekonomiutskottets Betänkande, i anledning af yrkad befrielse för flera- Kronohemman i Norra Halland, från skyldigheten att aflemna Bräntorf till Warbergs fästning, vid hvilket anmärkningar blifvit gjorde af Riksdagsfullmägtigen ifrån Halland Petter Andersson, hvarigenom han vill ådagaläggs, att Bränntorfven ej bör anses såsom en persedelrenta, emedan den ej utgår efter Marke gångsförvandling, utan erlägges contant af alla de hemman, sorn torf in natura icke affordras ; och, enär ifrågavarande bräntorfs anskaffande in natura skall, vara isynnerhet betungande för de mera aflägsna hemman, som sakna egen tillgång, förnyar Rikdagsmannen pa sådan grund sitt yrkande, att allmogen matie ifrån den öfverklagade skyldigheten befrias, samt ifrågavarande onus såsom penningerenta få utgå, uti hvilka anmärkningar Riksdagsmannen Börje Börjesson ifrån Halland till sila delar instämt.
Härå lår Utskottet afgifva det svar, att Utskottets Betänkande rörande ifrågavarande ämne redan blifvit af grie RiksStånd bifallet, i anledning hvaraf det icke är för Utskottet tillständigt att ändra den tänka, i detta ämne, sorn redan blifvit meddelad, och hvilken Utskottet ej heller nu funnit skäl att frångå.
Ständers Allmänna Besvärs - Best), och Ekon.
Betänkanden, och EkonomiXJtskotts förnyade Utlätan• de örn Postf öringen emellan Norrige och Dannemark genom Svenska orterna.
Till Ekonomiutskottet här Hedervärda BondeStåndet, uti ProtocollsUtdrag den 7de nästlidne Mars, återremitterat Utskottets Betänkande, angående en närmare reglering a£ Postföringen i Riket och serskildt öfverklagade olägenheter vid Norrska Postföringen.
De anmärkningar, som föranledtåterremissen, äro gjorde af Riksdagsfullmäktige Peter Andersson och Börje Börjesson, som ansett, att Utskottets tillstyrkande, det Norrska Posten borde åtfölja den vanliga Svenska Posten emellan Norrige och Dannemark, endast skulle förorsaka ett öfverdyttande af den öfverklagade Postföringen ifrån Gästgifveri-Skjutslagen på de vanliga Postförarne, hvilka derigenom blefvo dubbelt besvärade, genom den ökade tyngd, som Norrska Posten skulle förorsaka, af hvilken anledning Riksdagsmännen yrkat, att
Postförarn© måtte ifrån ett sådant åliggande befrias, och Norrska Postföringen, hädanefter som förr skett, besörjas af vissa hemman, hvilka emot öfverenskommen be» talning åtogo sig densamma.
Och hafva Riksdagsmännen förmenat, att Utskottet bort yttra sig öfver den ersättning, som borde tillkomma Postförarne för deras ökade besvär.
I sammanhang härmed har äfvenledes Hedervärda BondeStåndet i ProtocollsUtdrag af den i2te derpå följande
Mars öfverlemnat ett anförande af Riksdagsfullmägtigen Pehr gio Best), och Ekon.
Bengtsson från Halland, hvilket hufvudsakligen öfverensstämmer i ofvan upptagne anmärkningar, och hvaruti dessutom föreslås» att, i händelse någon annan åtgärd vid Norrska Postföringen, än den, som före Sveriges och Norrig?s förening var vidtagen, skulle anses nödig, ett Project rörande ny reglering deraf kunde till Norrska Lagstiftningen in» gifvas.
Till besvarande häraf får Utskottet anföra, att Utskottet genom sitt afgifna Betänkande i denna fråga endast åsyftat en lättnad i allmogens öfverklagade Postföringsbesvär, och derföre föreslagit de medel, Utskottet ansett bäst ledande till detta ändamål, utan att störa den beredvillighet, som emellan de förenade Rikena bör äga rum.
Beträffande åter den ifrågasatta ersättningen för Postföringens ökade besvär, ansåg Utskottet detta tillhöra det Reglementariska» som Utskottet på anförda skäl trott böra öfverlemnas till Kongl.
Maj.ts Nådiga omsorg, hvarigenom äfven det godtgörande lärer Postförarne Nådigst tillerkännas, som med rättvisa och billighet kan vara öfverensstämmande.
För öfrigt får Utskottet vördsamt tillkännagifva, att ifrågavarande Betänkande redan blifvit af de 3ne öfriga RiksStånden lafallet.
Best), ock Etkon.
Betänkanden. 8n N:r 123.
Ständers Allmänna Besvärs• och Ekonomi- Utskotts Utlåtande, i anledning af åtskilliga hos
Ilo glo fl. Ridder skåpet och Adeln, samt Högvördiga PrestStåndet gjorde anmärkningar vid Utskottets, den 13 :de sistlidne Mars ajgifna Betänkande uti den till Utskottets handläggning remitterade fråga om åtgärders vidtagande till den Veneriska Smittans utrotande, Berörde anmärkningar, hvilka föranledt återremiss af Betänkandet, innefattas uti: 1:0 Anföranden till Höglofl. Ridderskapets och Adelns Protocoll den 4;de sistlidne Aprill, af: Herr Carl Gustaf Reinhold von Hausvolff, som, efter åtskilliga reflexioner öfver verkställbarheten af Utskottets Betänkande i dess vidd, och efter gjorda framställningar om de föreslagna åtgärders menliga inflytelse på sedesamheten och ärbarheten, förklarat, att, hvad angick den i i;sta puncten af Utskottets Betänkande föreslagna visitation å manskap på alla till Svenska Hamnar ankommande Fartyg, sådant, åtminstone i anseende till Gottland, vore alldeles omöjligt att sätta i verkställighet, enär denna ö, sorn är 18 mil i längden och på alla sidor försedd med Hamnar och vikar, der Fartyg kunna under seglationstiden inlöpa, icke äger gia Besv. och Ekon.
Betänkanden, tillgång på andra Läkare, än de, som bo i Visby, och hvilka på intet sätt skulle kunna medhinna, och gerna icke heller tvingas, att, likasom strandridare, göraoiapphörliga valfarter kring öen, helst någon ersät ning för deras resor icke kunde påräknas af de sjöfarande, hvilkas hela månadspenning icke skulle dertill förslå 5 och, om utgifterne skulle bestridas af Statsmedlen, så mäste sådant föranleda till en förstorad allmän beskattning, hvilken likväl med större fördel borde kunna användas till utvidgande af de förut nog inskränkta Curhus-inrättningarne.
Herr Hausvolff hade således icke kunnat finna, att någon fördel frambragtes genom skeppsbesättningars visiterande; men väl hinder och förluster för så väl folket som Skepps Rederierna.
Beträffande dernäst den i 2:dra punkten föreslagna visitation af Husbönder å deras Tjentehjon ; så vore sådant redan förut i Författningar påbudet; och längre borde väl icke skyldigheten sträckas, emedan en allmän visitering vore både stridande emot ali ärbarhet och utan allt ändamål, da husbondefolket icke kunde bedomina tjänstehjonets tillstånd i afseende på dén Veneriska sm ttan, om hvars närvarelse hos en af Läkare besigtigad person sjelfva Läkaren ofta skall hafva misstagit sig och meddelat ett tvärt emot det sjuka förhållandet stridande betyg; hvarjemte visitation å allt tjenstefolk i den ort, der Läkaren bor, skulle blifva både högst besvärlig och så kostsam, att Staten finge betungas med nya utgifter .
Resi), och Ekon.
Betänkanden. gij Vidkommande åter den i grtije punkten föreslagne visitetionen, fora Utskottet ansett böra få bero på Pastors och Kyrko-Rådets pröfning, så har Herr Hausvolff ansett blygsamheten och andra omständigheter böra helt och hållet förbinda densamma, gåsom, i synnerhet för Gvinnokönet, högst missfirmelig och vanhedrande.
Föröfrigt trodde Herr Hausvolff, att, så länge icke tillgång på tiilräcklige Curhus finnes, alla arrengementer till Veneriska smittans utrotande skola blifva utan ändamål5 och, jemte det han således afstyrkt allt bifall till Betänkandet, har han föreslagit, att Riksens Ständer måtte till Kongl. Ma;:t i underdånighet öfverlemna, att i sin vishet sjelf i nåder låta vidtaga de medel till berörde smittas hämmande, hvilka omständigheterna kunna påfordra.
Herr P. G, Cederskjöld, som förklarat, att den Veneriska smittan hvarken skall vara så allmän, som ryktet förmäler, och ej heller kan utrotas genom de medel och utvägar, som Utskottet föreslagit.
Många sjukdomar hade, till och med i medicinska skrifter, blif. vit kallade Veneriska, fastän de dermed ejj äga den ringaste gemenskap och knappast skulle genom smitta kunna fortplantas.
Men, då det likväl vore onekeligt, att Venerisk smitta inrotat sig, det de i Stockholm befintlige Lazarett och Curhus nogsamt visade, så trodde Herr Cederskjöld, att säkraste med» let till dess minskande vore, att bexeda lättaBihang till RiksSt; Vrot, §1708181 fydf Sami.
N;r 103. joa. gi4 Bcsv. och Ekon. U?ik.
Betänkanden. re och lämpligare utvägar för de sjuka, att kunna blifva botadej äfvensom han ansett Utskottets Förslager i i:sta puncten, rörande Sjöfolks visiterande, och i ^:åe puncten angående gamla klädespersedlars tvättande och rengörande, innan de boftsäljas, vara nödvändiga, om eljest det förra låter verkställa sig, hvilket likväl i det fallet borde ske utan kostnad för de Sjöfarande.
Herr Gustaf Hjerta, sorn ansett
Utskottets i 3:dje puncten gjorda förslag om en generel visitation inom en församling vara oiämpeligt, och att sådant vöre, såsom Herr Hjerta uttryckt 6ig, att börja uti orätt ända.
Flach, som ansett ämnet vara af mycken vigt, om man närmare examinerar saken, och som derföre föreslagit, att något tjenligt straff måtte utsättas för den med Venerisk smitta behäftade, som döljer sitt tillstånd 5 helst vissa orter skola finnas, der
Invånarne äro till ganska stort anatal infieierade. 2:0 Anföranden till Högvördiga PrestStåndets Protocoll den sistlidna April 1, af: Herr Professor Agardh, som, med undantag och förkastande af hvad Utskottet i tredje puncten föreslagit, hvilket Herr Professorn ansett såra blygsamheten och mora' litén, samt förnärma personliga friheten, förklarat sig så mycket hellre instämma uti hvad Utskottet i öfrigt tillstyrkt, som sådant i det hufvudsakliga vore redan förut stadgadt genom författningar.
Besil, ock Ekon.
Utslc, Betclnkanden.
Q15 Herr Prosten, Lector Fröberg, sorn in« stämt med Herr Professor Agardh. Herr Professor Thyselius, som afstyrfct den af Utskottet föreslagna allmänna visitationen, såsom icke tjenlig till ändamålet, sä framt den icke flere gångor förnyas.
Herr Biskopen Friherre Doctor Mörner, aom ansett Utskottets förslag vara båda sårande för anständigheten, blygsamheten och personliga friheten, och jemväl öfverflödigt, emedan nu gällande författningar, om de med. noggrannhet efterlefva®, innehålla alla för ändamålet nödiga och tjenliga föreskrifter, så framt eljest något ändamål kan vinnas, då man icke har tillräckliga Lazaretter och Curhus, samt Läkare och medicamenter.