Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständer hafva tagit detta ärende under behörig pröfning och hysa den öfvertygelse, alt de under sednare åren länsvis stiftade Brandstods-bolag, i samma mohn, som de utgöras af ett vida större antal delegare, än de i lag afsedda, härads- eller socknevis ingångne, Bran ds tods-fören ingar höra blifva för delegarne mindre betungande, samt att nämnde bolags stiftelser jemväl för dem, sorn brandskada lidit, mäste i samma förhållande, som delegarnes antal är större och den förmögenhet betydligare, hvilken ersättningsansvaret åligger, innebära större säkerhet om erhållande af full godtgörelse; hvartill äfven kommer, att uti ifrågavarande bolag inträde är öppet äfven för egare lill sådana dyrbarare verk och byggnader, hvilka antingen varit helt och hållet uteslutne från rättigheten till deltagande i Härads- eller socknevis inrättade branstodsföreningar, eller ock endast fått deruti ingå på sådana villkor, alt ingen verklig fördel kunnat dem derigenom tillskyndas.
Då nu dessa bolags ändamålsenliga verksamhet, såsom af E. K.
M. i Nåder anmärkt blifvit, uti icke ringa mohn förlamas, så länge egare och innehafvare af hemman, hvilka uti dem ingått, äro pligtige att jemväl deltaga uti de hrandstods-ersättningar, hvarom stadgas i 4, 5 och 6 §§.'ne 24 Gap.
Byggninga-Balken, hafva Rikets Ständer funnit desto billigare, att de från denna skyldighet befrias, som det bör stå hvar och en fritt att ingå i den försäkrings-anstalt, han kan finna för sig lämpligast, utan att tvingas derigenom ikläda sig en dubbel ansvarighet inom tvänne bolag, hvilken åsigt jemväl redan finnes antagen uti tillförene utfärdade, ofvan åberopade, Författningar till förmon för ej mindre socknevis ingångna föreningar, än äfven allmänna Brandförsäkrings-verket för byggnader å landet.
Instämmande således till alla delar uti de af E. K. M.
Nåd isst uttala» de åsigter, hafva Rikets Ständer
Hval funnit den i Nåder föresl.gna lagförändringen kunna medföra den följd, att, om antalet af de egare och inne - EScpcdilions-Utskottets Förslag till u cl.
Skrifvelse, N.o 1^'j. 3i5 hafvare af hemman, hvilka ej ingå i or lens, af Konungen stadfästade, Brandstodsbolag blefve ringa och brandskada för någon af dem inträffade, en serdeles dryg brandstod korame alt af de öinge utgöras, hvadan och då lagstiftningen synes så mycket hellre höra söka förekomma ett dylikt förhållande, hvarigenom ett icke obetydligt lidande kan oförskyldt tillskyndas enskilde medborgare, som skyldigheten att sins emellan gilva brandstod hittills, enligt nu gällande lag, varit och äfven hädanefter kommer alt förblifva ett tvång för dem, hvilka icke genom inträde uti serskildt af Konungen stadfästade Brandstods-Inrättningar vunnit befrielse från åliggandet alt deltaga uti de gamla, Härads- eller socknevis inrättade brandstods-föreningarne, Rikets Ständer ansett angeläget, att någon betänketid må lemnäs allmänheten att bereda sig på den inträffande förändringen, så att, innan Författningen träder i verkställighet, hvar och en må hinna afgöra och besluta, huruvida han bör i de nya bolagen ingå, eller, med fara för de drygare brandstods-utgifter, som möjligen kunna honom drabba, qvarstå i de gamla föreningarne; och hafva Rikets Ständer trott, att i nämnde hänseende etl rådrum af sex månader bör lemnäs.
I följd af hvad Rikets Ständer sålunda underdånigst anfört, och då E. K. M:s Nådiga Proposition i ämnet ej grundlagsenlig! kan med någon förändring eller modificalion antagas, få Rikets Ständer hos E. K. M. i underdånighet anmäla, det Rikets Sländer funnit sig vara förhindrade att ifrågavarande Nådiga Proposition bifalla, men deremot för sin del beslutat: alt, i fråga om skyldigheten att gifva och rättigheten att erhålla brandstod, en förändring uti hittills i detta ämne, i 24 Cap. Byggninga-Balken, gifna föreskrifter bör genom serskild Författning varda påbjuden, sådan som följer:
Den egare eller innehafvare af hemman, hvilka för sin åbyggnad, eller någon del deraf, eller för säd, foder eller boskap, som till gårdens bruk tarvas, tagit försäkring i brandstodsbolag, som för orten är af Konungen stadfästadt, vare ej, så länge han i bolaget qvarstår, pligtig att gälda brandstods-ersältning, hvarom i lag eller derpå grundad förening stadgas, och deremot ej eller berättigad till den godtgörelse för liden brandskada, som, efter lag eller föreningen, skolat honom tillkomma.
Hvad en del Brandslods-bolags, af Konungen stadfästade, Reglementen innehålla, afvikande från den sålunda gifna föreskrift, kommer, i följd häraf, att förfalla.
Uppgift å de hemman, hvilkas egare eller innehafvare, efter hvad ofvanberördt är, deltaga i ortens af Konungen stadfästade Brandstods-bolag, 3i6 Expeditions-lltshotttls Förslag till und.
Skrifvlscj N.o 128. skall lill efterrättelse, i fråga om andra hemman, af Bolagets styrelse meddelas vederbörande embetsmyndighet, då så påfordras; dock blilver denna Förordning icke gällande förr, än sex månader efter densammas kungörande.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 19 Febr. i845.
Preste-Ståndet den 19 — — Borgare-Ståndet den 22 — — Bonde-Ståndet den 22 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse j angående afvittringarnes skyndsamma verkställande i ffester-Dalarne.
(Adim.
Besv. och Ekon.-Utsk. Bet., N:o 110.) S. A. K.
I anledning af hos Rikets Ständer förd klagan öfver de olägenheter, allmogen i åtskilliga socknar af Westei-Dalarna, hvarest afvittringar ännu icke försiggått, må.^te vidkännas i saknad af full dispositionsrätt öfver deras skogar, dervid är vordet uppgifvet, att af skogarne i Wester-Dalarne allenast de, sorn tillkomma Floda, Nås och Järna Socknar, efter dem öfvergångne allmänna storskiften, blifvit emellan Kronan och hemmansegarne afvittrade, och att, änskönt allmänt storskifte för mångå år sedan öfvermått iÅppelbo socken, någon dylik skogsafvittring derstädes hvarken emellan Kronan och hemmans-egarne eller emellan desse sednare ännu blifvit verkställd, samt Malungs och Lima socknar troligen under en lång följd af år foi t farande skola blifva i saknad af dylika för deras invånare högst behöfliga åtgärder, hafva Rikets S'änder, funnit sig föranlåtne att hos E. K. M. i underdånighet anhålla, det E. K.
M. läcktes i Nider anbefalla vederböra ode Expedition s-Utsf>ottets Förslag till und.
Skrifrelse, N.O 12Q.
3i 7 att tillse, det afvittringarne i Wester-Dalarne med all möjlig skyndsamhet varda verkställda.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 19 Febr. 1845.
Preste-Ståndet den 19 — — Borgare-Ståndet den 22 — — Bonde-Ståndet den 22 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående åtgärder att befordra skyndsammare antagande af det nya systemet /dr mått, mål och vigt.
Bes v.- och Ekon.-Utsk. Bet., N:o lil.) S. A. K.
För att i möjligaste målto påskynda ett snart införande af det redan vid 1823 års
Riksdag utaf Rikets Ständer antagna nya system för Rikets mått, mål och vigt, anhöllo Rikets sednast församlade Ständer, uti den 5 Juni 1841 derom aflåten underdånig skrifvelse, alt Kongl. Maj:t i Nåder täcktes låta genom Dess Vetenskaps-Akademi utarbeta en kort handledning i ämnet, med comparativa tabeller samt anbefalla vederbörande, att undervisning skall i folkskolorna ifrån Ar 1842 meddelas oni ifrågavarande, på deci mal-räkning fotade, system, äfvensom alt, så snart någon allmännare kännedom derom kan anses vara spridd, Kongl. Maj:t täcktes, dock sednast inom Tio år, låta utfärda Nådig Författning om delta systems antagande till efterlefnad; och då fråga härom vid innevarande Riksmöte ånyo blifvit, väckt, hvarvid är vordet upplyst, alt Kongl. Majrt åt Dess Vetenskaps-Akademi i
Nåder uppdragit att utarbeta en handbok i förrberörde afseende för att vara i folkskolorna tillgänglig, samt att detta arbete äfven vöre underhandläggning, ehuru ännu icke färdigt, få Rikets Ständer hos E. K. M. å nyo i underdånighet anhålla, att, sedan den handbok uti ifrågavarande ämne, hvilken Vetenskaps-Akademien fått sig uppdraget alt utarbeta, blifvit färdig, E. K. M. i Mader täcktes anbefalla vederbörande, att undervisning i 3i6 Expedidons-Utskoltets Förslag till lind.
Skrifvelse, N.-o t3o. folkskolorna målte meddelas uti det nya, på decimal-iåkningen grundade, systemet för mått, mål och vigt, samt att, så snart någon allmännare kännedom derom kan anses vara spridd, E. K.
M. läcktes låta utfärda Nådig Författning om det nya systemets antagande till efterlefnad från den tid, E. K.
Preste-Ståndet den 19 — — Borgare-Ståndet den 22 — — Bonde-Ståndet den 22 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående ytterligare utvidgad smidesrätt inom Bergslag.
(Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk:s Bet., N:o 116). S. A. K. Sedan Rikets sednast församlade
Stander för deras del medgifvit, att nya smiden skulle inom Bergslagen få anläggas vid de masugnar, hvarest tackjernsblåsningen under de tio sistförflutna åren uppgått till minst 2,500 Sk:pp. tackjern årligen, så har, på grund deraf, under nu pågående Riksmöte blifvit yrkadt, att smidesrälten inom Berslagen måtte varda ytterligare utvidgad, enär högst få masugnar genom nyssnämnde föreslagna ti 11- verkningsbelopp skulle komma i åtnjutande af den beviljade smidesrälten; och få af sådan anledning, Rikets Ständer, instämmande till alla delar uti de vid sistlidne Riksdag af Rikets
Ständer yttrade åsigter i afseende på fördelarne af en i allmänhet utvidgad smidesfrihet, så val inom sora utom Bergslag, hos E. K. M. i underdånighet anhålla, att, der 2:ne masugnar under de sistförflutna
Tio åren haft en årlig tillverkning af sammanlagdt Expcdiiions-Viskotlets Förslag lill tind.
Skrifvelse, IV.o i3l. 3i<j 2,500 Skepp, tackjern, de måtte berättigas att anlägga en stångjernshärd med oinskränkt smidesrätt.
Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 22 Febr. 1845.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 19 Febr. iS/jo, T'- Presle-Ståndet den £9 — — Borgare-Ståndet den 22 — — Bonde-Ståndet den 22 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående indragning af Bergsfogde tjensterne.
Besv. och Ekon.-Utsk:ns Ull., N:o 120.) S. A. K.
Hos Rikets Ständer har blifvit föreslaget, att Bergsfogde-tjensterne, såsom numera mindre behöfliga, måtte indragas och de dermed förenade åligganden öfverlernnas åt Kronobetjeningen.
Vid pröfning af denna fråga hafva Rikets Ständer inhemlat, dels att, enligt gällaude Instruction och tid efter annan utfärdade författningar, Bergsfogdarnes åligganden äro, utom den allmänna tillsynen öfver grufvors upptagande och bearbetning, samt jernförädlingen i allmänhet, att årligen lill Bergs-Collegium insända förteckningar, så väl öfver blåsningarne, sorn. öfver Stångjerns- och manufaclur-smidet i Riket, jemte dithörande uppgiftet j att, efter Bergs-Collegii föreskrift, försegla och utrifva slångjernshärdar; att vid Bergstings-Rätterne bevaka E. K. M:s och Kronans rätt och utföra
Dess talan; att verkställa utmätningar, värderingar och försäljning’ af Bergsmans-hemman, samt att debitera och af Bruks- och Bergverken uppbära de kronan deraf tillkommande utskylder, såsom tionde-afgift, hammarskatt m. m., äfvensom att emottaga åtskillig annan penningeuppbörd till Grofve- och Bergslags-cassor m. m.; —• dels att nu va rande staten upptager Bergsfogdarnes antal till sexton, hvilka tillsammans 320 Exped'tions-V(skottets Förslag till und.
Skrifvelse a N.o i3t. åtnjuta i årlig lön 2,026 R:dr 16 sk.
Btco, men icke någon af dem till högre belopp än 196
R:dr 24 sk. samma mynt, utom Bergsfogden i Verm land, som, jemte 110 R:dr i lön, innehar boställe; dels ock, att Bergs-Collegium, i anledning af i Nåder tillförordnade Commiterades underdåniga yttrande om Bergs-Domstolarnes samt Bergs-Statens i orterna reorganisation, i underdånighet sig utlåtit: att, derest E. K. M., med bifall till Commitera<ies derom framställda förslag, skulle besluta, att, till förenkling af KronoUppbörds-verket, de ordinarie Bergs-utskylderne borde af vederbörande Kronofogdar hädanefter indrifvas och redovisas, Bergsfogdarnes antal val kunde inskränkas till sex, eller till en för hvarje af nuvarande Bergmästaredömen, men då det jemväl ålåge desse tjenstemän alt bevaka kronans rätt vid allmänna
Domslolarne och vid förefallande undersökningar m. m., hvartill komme angelägenheten deraf, att desämma måtte, i händelse af behof, kunna till B;rgmästare-förrättningars verkställande förordnas, så ansåge Collegium, i öfverensstämmelse med Commiterades derom yttrade tanke, att löneförmonerne böra derefter någorlunda lämpas, men äfven att framgent ej eller någon må till Bergsfogde förordnas, så framt han ej undergått vedeibörlig Bergs-exa men.
Vid öfvervägande af hvad sålunda förekommit, hafva Rikets Sländer ansett i betraktande böra lagas: att Geschworner för närvarande hufvudsakligen åligger att hafva tillsynen öfver grufve-brytning och hvad dermed sammanhang eger, hvarjemte desse tjenstemän, såsom varande behörigen examinerade, vanligen blifva, i händelse af behof, till Bergmästare-förrättningar förordnade; att för öfrigt Bergsfogdarnes bestyr med krono- och annan uppbörd, samt utmätningar, jemte åliggandet att bevaka kronans rätt m. m., synas böra utan svårighet kunna å Iironofogdarne och Häradsskrifvarne m. fl. öfverflyttas, hvadan, och då härtill kommer, att antingen Bergmästare elier Geschworner lätteligen torde blifva i tillfälle att afgifva de årliga förleckningarne till Bergs-Collegium öfver tackjerns- och smides-till verkningarne, äfvensom att utrifva stångjerns-härdar, samt att med större sakkännedom, än som hos de oexaminerade Bergsfogdarne kunde förutsättas, utöfva tillsyn öfver jernförädlingen, Rikets Ständer, med fästadt afseende dessutom å nödvändigheten af alt undanrödja de olägenheter, som uppkomma deraf, att Bergsfogdarnes nuvarande löner icke i allmänhet förslå till deras bergning, få hos E. K. M. i underdånighet anhålla, att de Bergsfogdarne hittills åliggande göromål måtte, i mon af innehafvarnes afgång öfverflyttas dels på vederbörande Kronofogdar oeh Häradsskrifvare i afseende på debiteringen Expc Utions-Utskollcls Förslag till tind.
Skrifvelse, A7.o i3i'. 321 och uppbörden af Kronans inkomster, samt actoraters utförande ro. ro., och dels på Bergmästare och Geschworner, hvad deras befattning vid bergsväsendet vidkommer.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 19 Febr. 18^5.
Preste-Slåndet den i9 — — Borgare-Ståndet den 22 — — Bonde-Ståndet den 23 — — Rikets Ständers Underdåniga Skrifvelse, angående undanrödjande af stadgade hinder för Adelsmäns befordran till Tjenstebefattningar i Städerna.
(Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Bet., N:o 121.) S. A. K. Sedan, genom Konungs och Ständers sammanstämmande beslut, 17 § i Regerings-Forraen numera undergått deri förändring, att vid tillsättande af Lrdamolsplatser uti Högsta
Domstolen hädanefter intet afseende kommer att fästas deruppå, huruvida sökanderne äro af frälse eller eller ofrälse stånd, och såmedelst det sista stadgandet blifvit upphäfvet, på grund hvaraf Adelsman kunde, under åberopande af sin börd, framställa anspråk på befordran i Statens tjenst, hvadan Ridderskapet och Adeln hädanefter icke hade något annat att i detta afseende stödja sig vid, än skicklighet och förtjenst, så har, jemte det Rikets Ständers uppmärksamhet blifvit fästad på billigheten deraf, att nyssberörde qvalificationer, der de finnas, också borde få i allo göra sig gällande, fråga hos Rikets Sländer blifvit väckt, huruvida sådant för närvarande vore förhållandet, enär Adelmän ännu ansågos vara uteslutne från rättigheten att vinna befordran vid städernas Embetsverk.
Prot, 184$, 10 Sami. 1 A/d. 41 Expeditens-Utskottets Förslag till tind.
Skri/velse, N.-o t33.
Rikets Ständer hafva, vid öfvervägande häraf, tagit kännedom om de under äldre tider utfärdade stadganden, hvilka afse den nu ifrågaställa inskränkningen i Adelsmäns befordringsrätt; och då de förhållanden, hvaruppå de från fordna tider tillkomna föreskrifter i ämnet sig grunda, nu icke förefinnas, samt de serskilda Stånds-intressena alltmera vika för en allmän medborgerlig anda, hafva Rikets Ständer, med hänsigt jemväl till den i Regerings-Formen uttalade grundsats, att vid alla befordringar afseende endast bör fästas å de sökandes skicklighet och förtjenst, men icke å deras börd, trott sig böra hos E. K. M. i underdånighet anhålla om utfärdande af den förklaring, att det skall stå hvarje Svensk man, utan afseende på börd, öppet att, vid återbesättande af lediga embeten, tjenster och beställningar i städerne, komma i åtanka i den ordning, för hvarje serskildt embete, tjenst eller befattning finnes stadgadt.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 26 Febr. 1845.
Presle-Ståndet den 26 — — Borgare-Ståndet den t Mars — Bonde-Ståndet den 1 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i fråga om ändringar uti Kongl. Stadgan, angående folkundervisningen i Riket af den 18 Juni 1842.
(Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Uisktns Bet., N:o 40.) S. A. K.
Vid pröfning af hos Rikets Ständer gjorda framställningar om ändringar eller tillägg uti Kongl. Stadgan den 18 Juni 1842, angående folkundervisningen i Riket, hafva Rikets Ständer funnit den i högstberörde Stad - Expeditions-Ulskottets Fönlag till tind Skrifvelse, IV:0 »33. gas 1 § 1 mora, intagne föreskrift, att ’i hvarje stadsförsamling och hvarje socken på landet bör finnas minst en helst fast, skola, med vederbörligen godkänd lärare”, ehuru denna föreskrift icke synes böra kunna tydas så, alt alla de, hvilka i församlingarna antagas lill Lärare, vare sig i de fasta eller i de ambulatoriska mindre skolorna, ovillkorligen skola ega hela det kunskapsmått, sorn i Stadgans 6;te § är för Lärare i Folkskolan föreskrifva, dock lill förekommande af missförstånd, erfordra ett förtydligande, hvarvid hos Rikets Ständer i betraktande kommit, hurusom, fastän det visserligen vore önskvärdt, om alla de, åt hvilka det vigtiga kallet att undervisa landets barn är anförtrodt, egde de kunskaper, sorn äro stadgade för ulexaminering från Folklärare-Seminarierne, sådant dock ej torde kunna vinnas förr än i en framtid, då uti Seminarierne hunnit bildas ett erforderligt antal Skollärare, hvadan man till en början torde få nöja sig med en examinerad lärare i hvarje socken, eller i författningen stadgadt skol-district, och med att låta besörja undervisningen i de smärre ambulatoriska skolorne genom personer, för hvilkas antagande till lärare det ej behöfver utgöra ett oundgängligt villkor, att ega hela det i nyssberörde § stadgade kunskapsförråd.
Vidare och då Rikets Ständer inhemtat, att på flera oiter mycket återslår både för folklärares bildande och folkskolors inrättande, hvadan Rikets Ständer befara, att hvad, som i detta hänseende ännu ej blifvit verkställda mångenstädes icke kan medhinnas inom den i Stadgans 1 § 3 mom. dertill utsatta tid, som tilländalöper den 18 Juni 1847, hafva Rikets Ständer ansett tiden för lärarnes anskaffande och de fasta skolornas inrättande böra förlängas med ett år, eller lill den 18 Juni 1848.
Slutligen hafva Rikets Ständer ock, vid det förhållande, att soldaten, synnerligen å landet, befinner sig i allmänhet uti en bättre ekonomisk belägenhet, än torparen och statkarlen, som dock enligt Stadgan erlägger skol* afgifter, funnit billighet och rättvisa fordra, att jemväl den förstnämnde icke varder befriad från skyldigheten att bidraga, medelst berörde afgifts utgörande, till sina barns undervisning, —- en befrielse, som endast bör tillkomma den fattige och medellöse; i öfverensstämmelse med hvilken åsigt Rikets Ständer ansett nödigt, alt ordet >Jskattskyldig'*, i 4:de §:ns 4:de morn., blifver utbytt emot orden: "skattskyldig samt inom mantals- och skattskrifnings-åren varande.*’
På grund af hvad sålunda blifvit i underdånighet anfördt, få Rikets Ständer alltså hos E. Ii.
M. underdånigst anhålla, att E. K.
M. täcktes 3z4 Expditions-Utskottets Förslag lill tind.
Skrifvelse, N-o 133. låta intaga de bär ofvan omförmälda förändringar uti högstberörde Nådiga Stadga, och att således i §:ns 1 mom. må erhålla följande lydelse:
I hvarje stadsförsamling och hvarje socken å landet bör finnas minst en, helst fast, skola, med en eller flere lärare, af hvilka en ovilkorligen skall hafva uppfyllt de för lärare vid folkskola här nedan stadgade fordringar, men de öfriga kunna antagas, utan att de uppfyllt dessa fordringar, endast de af Skol-styrelsen anses till uppförande och sedlighet godkände, samt pröfvas ega förmåga att meddela undervisning uti det i 7:de §;n stadgade minimum af kunskaper.
Såsom undantag härifrån må dock tvänne eller flere till samma pastorat hörande stadsförsamlingar eller socknar på landet kunna sig om en skola förena, der en ringare folkmängd och öfriga förhållanden en sådan förening påkalla; att förra delen af 1 §:ns 3 mom. ändras till följande:
Lärares anskaffande och folkskolors inrättande bör sättas i verket inom den 18 Juui 1848; &c. och att förra delen af 4 §:ns 4 mom. erhåller denna lydelse :
För att bereda tillgång till lärarnes sålunda bestämda aflöning, bör, der ej andra medel härtill finnas, dels ett årligt bidrag af minst
Iva och högst sex skillingar banco af hvarje skattskyldig samt inom mantals- och skattskrifningsåren varande person i församlingen utgöras.
Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 1 Mars 1845.
Expeditions -Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse, N;o l34• 3a5 N:o 134. ^Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 26 Febr. 1845.
Preste-Ståndet den 26 — — Borgare-Ståndet den 1 Mars — Bonde-Ståndet den 1 — — Rikets Ständers underdåniga Skrif velse, i anledning af Kongl. May.ts Nådiga Proposition, angående anslag till boskapsskötselns befrämjade i Riket, medelst anläggande af Stam-Holländerier.
(Stats- samt Allm. JBesv.- och Ekon.-Utsk., Bet., N:o 46). S. A. K.
Uti Nådig Proposition af den 25 Julli förlidet år, har E. K.
M. behagat i Nåder gifva Rikets Ständer tillkänna, att, sedan landtbruket numera vunnit den förkofran, att med undantag af svårare missväxtår, Riket inora sina gränsor frambringade spanmål ej allenast för eget behof, men äfven derutöfver till afsättning å utrikes orter, E. K. M. ansåge, att omtankan för denna vigtiga näringsgrens vidare utveckling i främsta rummet borde rigtas åt boskapsskötseln, de åtgärder, som tid efter annan vidtagits till ullculturens befrämjande, hade verkat icke blott en förökad production af sjelfva varan, utan ock en bättre behandling deraf, hvilket haft till följd dess större användbarhet och högre värde.
En lika vigtig del af landtbruksnäringen vore hornboskaps-skötseln, som icke finge tillbakasättas, om landtbruket på det hela skulle kunna göra de ytterligare framsteg, som den allmänt vaknade andan för dess förbättring gåfve en tillfredsställande anledning att hoppas.
Erfarenheten hade redan bekräfLat, att olika boskapsracer, oaktadt de njöto samma underhåll, dock merendels lemnade en olika afkastning af de producter, som med deras underhållande afsäges, och derföre hade jemväl enskilde jordegare allt mer och mer rigtadt sina bemödanden derhän att utfinna och tillegna sig de racer, som, med behörigt afseende på climat och andra local-forhållanden, kunde anses vara de mest lämpliga.
Men i ett land, der brist på capital i allmänhet holle industrien tillbaka från de hastigare framsteg, hvaraf dea eljest vore mägtig, kunde ej förväntas, att landtbrukaren, öfverlemnad åt sina egna krafter, skulle utsätta! sig för vådan af den möjliga förlust, som uppköpet af dyrbara racedjur och deras långyäga transport från aflägsna länder medförde, äfven om han kunde lijlyä - 3s6 Expedilions-Ut skottets Förslag till und.
Skrifvelse, N:0 l34- gabtinga de medel, som dertill fordrades; och om än sådant vore händelsen, så skulle det likväl icke kunna påräknas, att de sålunda uppköpta racedjuren skulle införas till så stort antal och så jemnt i Riket fördelas, att tillgång derpå kunde anses vara beredd åt alla dem, som skulle vilja sig deraf begagna.
Sådana enskilda företag, ehuru berömliga och nyttiga, saknade jemväl den säkerhet för sitt framlida bestånd, som framför allt erfordrades, om den derigenom åsyftade förädling af inhemska boskapen icke skulle blifva ofullständig och osäker i afseende å dess framtida utveckling.