Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Regements-adjutanterne för tillökningen i deras göromål, återstode dock för Statsverket en högst betydlig årlig behållning.
Vid värfvadc och i garnison liggande regementen vore likväl förhållandet härutinnan annorlunda.
Vid dessa regementen kunde särskilde Auditörer svårligen undvaras, och vore orättvisa begången, då man tilldelat de vid garnisonsregementen anställde Auditörer lika lön med de vid indelta regementena anställde, ehuru de förutnämnde hade mångdubbelt mera arbete.
Medan Auditörerne vid indelta arméen vore med Krigsrätts-göromål besvärade vid somliga regementen blott hvart 3:dje eller 4:de år, ginge deremot, vid hufvudstadens garnisonsregementen, sällan någon månad förbi utan en eller två Krigs-rätter; och dock voro dessa göromål de, som minst toge Regements-auditörens tid i anspråk.
Den som toge kännedom om de olikartade ämnen, hvari en Regements-chef vid hufvudstadens garnisons-regementen måste utlåta sig och korrespondera, funne att auditörs-tjensten hos deni toge sin man i anspråk, äfven om han ej på hela året hade någon Krigsrätts-förhandling.
Utom de vidlyftiga och svårare utlåtanden, som desse
Regements-auditörer måste afgifva i åtskilliga organisationsoch dylika frågor, och hvilka utlåtanden icke någon annan af de vid regementena anställde civile eller militäre tjenstemän torde kunna uppsätta, måste ett garnisons-regementes
Chef snart sagdt dagligen korrespondera med exekutiva och andra myndigheter, hvadan ock motionären, vid tagen kännedom om ett här förlagd t garnisons-regementes brefkoncept-bok, funnit dess nummer uppgå till omkring 300 för året, förutom de flere hundrade permissionspass, värfningspatenter, afsked och dylikt, som till det mesta skrefvos å tryckta blanketter och icke i brefboken upptogos, men ändock fordrade tid.
Af dessa skäl föreslog motionären för Auditörerne vid garnisons-regementena, hvilkas göromål ansågos vara närmast jemförlige med en Sekreterares vid ett förvaltande verk, en lika stor lön, som den för Distrikts-auditörerne föreslagna eller 2,500 R:dr R:mt.
Dä motionären jemväl ansåg de vid indelta arméen anställde Regementspastorer och Bataljons-predikanter ej heller och än mindre än Auditörerne inneBih. lill B St.
Brot. 1839 & 1860. i Sami. 2 Afd. 18 Häft. 2 10 Sammans.
Slals- sami Allm. Besv.- och Ekon.-UlskoUets Betänkande N:o 36. hafva tjenster, som af behofvet, åtminstone under fredstid, påkallades, enär dessa tjenster medförde blott två till fyra dagars tjenstgöring om året, ville motionären derföre ytterligare föreslå, att prestsysslorne vid icke i garnison liggande regementen eller korpser, vid nuvarande innehafvare» afgång, ej måtte å nyo tillsättas, och att, då trupper äro sammandragne, presternes förrättningar måtte fullgöras af särskilde, utaf Konsistorierne dertill förordnade prester, hvilka härför erhöllo ersättning enligt gällande rese-reglemente; och kunde, under krigstid, enahanda förhållande, ega rum med aflöning åt de då förordnade prester.
Då de ifrågavarande presternes sammanlagda löner, enligt stat, utgjorde omkring 45,000 R:dr R:mt årligen, hvartill komme deras andel, åtminstone 5,000 R:dr, i öfverskottet af utarrenderade boställen, så uppstode, genom bifall till detta motionärens förslag, en ganska betydlig besparing åt Statsverket.
Hvad sålunda blifvit anfördt, har Utskottet tagit i öfvervägande; och då, hvad först beträffar frågan om Krigs-hofrättens upphäfvande, Rikets Ständer vid denna riksdag redan godkänt Sammansatta Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 9, deruti af andre motionärer väckte förslag oin Krigs-hofrättens upphäfvande blifvit afstyrkte, hemtar Utskottet häraf anledning att föreslå det berörde förslag ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Frågan åter om indragning af Regements-pastors- och Bataljons-predikantsbeställningarne synes Utskottet medföra åtskilliga betänkligheter.
Derest de presterliga göromålen vid regementena måste bestridas af dertill för hvarje tillfälle särskildt missiverade prester, kunde, synnerligast vid nu i många delar af riket rådande prestbrist, ofta inträffa att tillgång på användbar och skicklig person till platsens bestridande ej med säkerhet vore att påräkna för tjenstgöringen vid möten och än mindre vid tillfälle af regementets beordrande i fält.
För den sårade eller döende soldaten vore ej heller lika hugnande att söka tröst hos en honom alldeles okänd prestman, som hos den prest, från hvars mun han förut mången gång hört religionens och förmaningens ord utgå.
Dessa tjänsters vigt torde ej heller böra, på sätt i motionen synes egt rum, uppskattas efter c|vantiteten af göromål.
Af detta skäl tillstyrker Utskottet, det förslaget om indragande af Regements-pastors-och Bataljons-predikants-beställningarne ej ina till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Förslaget om Krigs-rätternes indragning synes vara framstäldt hufvudsakligen för att på sådant sätt undanrödja ett hinder för Auditörs-tjensternas indra - Sammans.
Stais- samt Allm. Ucsv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 36. 11 gande; och då frågan om dessa domstolars indragning är af beskaffenhet att ganska väsendtligen ingripa i allmänna rättsskipningen, samt motionärerne icke framställt något mera detaljeradt förslag, huru och på hvad sätt de Krigs-rätterne nu åliggande göromål skulle lämpligen kunna på annan domstol öfverflyttas, linner sig
Utskottet för det närvarande föranlåtet att till framställningen derom afstyrka bifall.
Hvad åter Auditörs-befattningarne beträffar, så vill det synas Utskottet, sorn skulle de dessa befattningar vid de särskilda regementena åliggande göromål utan svårighet kunna öfverflyttas, antingen å andra tjenstemän vid regementena eller ock å några för större distrikter gemensamma tjenstemän.
Indragning af sådane tjenster, hvilka ej åt sina innehafvare medföra full sysselsättning, samt fördelning af dessa göromål å andra tjenstemän, hvarigenom besparing tillskyndades Statsverket och tillgångar vunnos till en nöjaktig aflöning åt de tjenstemän, som bibehöllos, har länge utgjort den plan, som för tjensteregleringen varit inom riket följd; och denna grundsats öfverensstämmer lika mycket med Statens fördel genom besparing och genom tjensternas bättre förvaltning, som med ett billigt afseende på tjenstemanna-korpsens ställning, då sålunda ej längre personer förledas att, vid unga år, emottaga en ordinarie beställning, å hvilken de hvarken kunna påräkna ens den tarfligaste bergning eller framtida befordran, och ej heller vinna den utbildning, som bör vara ett vilkor för en sådan befordran.
Men, äfven med förutsättande af bifall till något af de utaf motionärerne föreslagna sätt till indragande eller förändrande af Regements-auditörsplatserne, komme likväl, vid verkställigheten deraf, allt för många detaljbestämmelser att blifva behöflige, för att Utskottet skulle kunna nu framlägga eller godkänna en fullständig plan till berörde förändring.
Utskottet inskränker sig derföre nu till att hos Rikets Ständer föreslå, det må Rikets Ständer hos Kongl.
Maj:t i underdånighet anhålla, det täcktes Kongl. Majit i nåder tillse, huruvida icke, antingen på något af de sätt, som nu blifvit föreslagne, eller annorledes, Auditörs-tjensterne vid regementena må kunna umbäras och deras göromål å andra tjenstemän öfverflyttas, eller ock tjensterne undergå sådan förändring, hvarigenom nu anmärkta olägenheter afhjelpas.
STOCKHOLM, typografiska föreningens boktryckeri, L860.
Sammansatta Stats- samt Alim. Beer.- och Ekonomi-Utskottets Memorial N:o -37.
I ,JW »9.
Aak. till Kxp.-Utsk. den 3 Okt. 1360, ki. 1 e. a.
Memorial, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut beträffande Utskottets Betänkande N:o 25, i fråga om statsanslag för anläggning af åtskilliga telegr af limér inom riket.
Sedan tre Riks-Stånd bifallit berörda Betänkande, deruti, med föranledande af väckte motioner, bland andra, af Herr Brun och Paul Andersson från Jemtlands län om ett statsanslag af 66,000
R:dr för anläggande af elektrisk telegraf emellan Sundsvall och Ostersund, Utskottet tillstyrkt att motionerna ej måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda; men Höglofliga Ridderskapet och Adeln för sin del beslutat, att Rikets Ständer, för anläggning af elektrisk telegraflinea emellan Ostersund och den punkt vid Bottniska viken, som Kongl. Maj.t kan finna lämplig, skulle från Riksgäldskontoret anvisa ett belopp af 66,000 R:dr, under vilkor att Kongl. Maj:t i nåder medgifver, det beloppet må till Riksgälds-kontoret af Handels- och Sjöfartsfonden ersättas i den mån sistnämnde fonds disponibla tillgångar sådant medgifva; samt Ridderskapet och Adeln sedermera inbjudit de öfriga Riks-Stånden att i berörde beslut sig förena; så har Hedervärda Bonde-Ståndet, med frånträdande af sitt förut i ämnet fattade beslut, inbjudningen antagit; hvaremot Vallofliga Borgare-Ståndet lagt inbjudningen till handlingarne samt Högvördiga Preste-Ståndet förklarat att, sedan af meddelade Protokollsutdrag den upplysning vunnits, att tre Stånd beträifande förberörde fråga redan fattat sammanstämmande beslut, funne Ståndet inbjudningen icke erfordra annan åtgärd än att läggas till handlingarne.
Då, på sätt Preste-Ståndet erinrat, Utskottets afstyrkande af åtgärd från Statsverkets sida för beredande af telegrafledning till Ostersund är af tre Stånd godkändt, lärer någon ändring af detta Rikets Ständers beslut ej kunna blifva en följd deraf att Bonde-Ståndet antagit Ridderskapet och Adelns omförm alda inbjudning, och något vidare utlåtande i anledning deraf således ej heller från Utskottets sida vara erforderligt; hvilket Utskottet ansett sig böra till Rikets Ständer anmäla.
Bill, till R St.
Prot. 1859 k 1860.
4 Sami, 2 Afd. 19 Haft. 2 Sammansatta Stat.s- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Memorial N:o 37.
Reservation : af Nils Larsson från Jemtlands län: »Fast ej med tydliga ord, innebär dock Utskottets yttrande öfver Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i förevarande fråga ingenting mer eller mindre än ett försök af Utskottet att sätta sig till doms öfver ett Riks-Stånds rätt att besluta: och mig skulle det högeligen förundra, om något Stånd — åsigterna i sjelfva den förevarande saken må vara hvilka som helst — skulle kunna ingå på att godkänna ett sådant förfarande.
Det är faktiskt att Bonde-Ståndet, med frånträdande af sitt föregående beslut, antagit Ridderskapet och Adelns inbjudning och att således numera två Stånd stadnat emot två.
Och icke tillkommer det hvarken något Utskott eller något annat Riksstånd att ingå i pröfning af Bonde-Ståndets beslut.
Hvarthän det skulle leda med RiksStåndens frihet, derest en motsatt mening inrymdes tillämpning, bör lätteligen kunna inses.
Bestridande således all rätt, för hvem det vara må, att under någon förevändning ingripa i hvarje Stånds rätt att bestämma hvad som skall anses vara dess beslut, vill jag likväl här till frågans ytterligare belysning erinra, att det beslut, som af Ridderskapet och Adeln fattades med omedelbar anledning af det hos Utskottet beredda ärendet, ingalunda var af tre Stånd förkastadt, emedan frågan under dess förändrade form icke förr än genom inbjudningen kom under öfverläggning i de andra Stånden; och att, såvida man ej vill tillintetgöra Riks-Ståndens grundlagsenliga rätt att genom inbjudningar söka hos Med-Stånden göra gällande de modifierade och skiljaktiga beslut, hvartill diskussionen på skiljda rum naturligen ofta måste föranleda, man också måste tillerkänna hvarje Riks-Stånd behörighet att fritt antaga eller förkasta dylika inbjudningar, utan hinder deraf, att saknade upplysningar eller andra omständigheter vid en tidigare föredragning föranledt annat beslut.
Och härtill kommer nu, att Ridderskapet och Adelns samt Bonde-Ståndets beslut icke på något sätt upphäfver den mening, som genom gillande af Utskottets första utlåtande fanns uttryckt.
Hvad tre Stånd — för att tala med Utskottet -— en gång beslutat var, att icke bevilja statsanslag till telegrafinrättningen; hvad två Stånd verkligen nu beslutat är, att till samma inrättning bevilja ett lån, sorn skall återbetalas; och då två Stånd sålunda i detta afseende stadnat emot två samt frågan rörer »Riksgälds-kontorets utgifter och inkomster», så tillåter jag mig hemställa, att denna fråga må underkastas omröstning i förstärkt Stats-Utskott enligt följande voterings-proposition:
Den, som vill att, på sätt Ridderskapet och Adeln samt BondeStåndet beslutat, Rikets Ständer, för anläggning af elektrisk telegraflinea emellan Ostersund och den punkt vid Bottniska viken, som Kongl. Majit kan finna lämplig, från Riksgäld s-kontoret anvisa ett belopp af 66,000 R:dr R:mt, under vilkor att Kongl. Majit i nåder medgifver det beloppet må till Riksgälds-kontoret af Handels- och Sjöfarts-fonden ersättas i den mån sistnämnde fonds disponibla tillgångar sådant medgifva, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, är frågan om nämnde bidrag af Rikets Ständer afslagen.
» Sammansatta Stats- samt Allm. Besv.- och Ekonomi-Utskottets Memorial N:s 38 & 39. 3 jw a».
Alik. till Exp.-Utsk. den 3 Oktober 1860, kl. 1 e. m.
Memorial, i anledning aj återremiss å Utskottets Betänkande N:o 12, i fråga om lindring i rustning s-skyldigheten, genom Statens öfvertagande af munderings- och utrednings-persedlars anskaffning och underhåll.
Ifrågavarande Betänkande har blifvit af Hedervärda Bonde-Ståndet återremitteradt; men då de öfriga tre Riks-Stånden Betänkandet bifallit, har Utskottet allenast skolat Bonde-Ståndet om detta Rikets Ständers beslut underrätta.
Stockholm den 1 Oktober 1860. JW 3». Ank. till Exp.-Utsk. den 3 Okt. 1860, kl. L e. ni.
Memorial, i anledning af återremisser å Utskottets Betänkande N:o 19, ■t fråga om förändring af bestämmelserna i Kongl. Brefvet den 5 Februari 1808 och Kongl. Kammar-kollegii derpå grundade Kungörelse den 29 i samma månad, rörande företrädesrätt till besittning af kronojord.
Ifrågavarande Betänkande, deruti Utskottet tillstyrkt att den i ämnet väckta motion ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda, har blifvit af Höglofliga Ridder skapet och Adeln samt Högvördiga Preste-Ståndet bifallet, men af de öfriga två Riks Stånden återremitteradt; och lärer, vid sådant förhållande, ehvad beslut Vällofliga Bor gare-Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet än må fatta, frågan hafva förfallit.
STOCKHOLM, tryekt hoa A. L. NORMAN, 1860.
Stats- och Banko-Utskottets Memorial J\s 40.
1 M 40.
Ank. till Exp.-Utsk. den 8 Okt. 1860, kl. 2 c. m.
Memoriali anledning af Riks-Ständens beslut öfver Utlåtandet J\ä 24, i fråga om förändrad organisation af Ilgpotheksinrdttningarne i Riket.
Sedan Sammansatta Stats- och Banko-Utskottets Utlåtande M 24, innefattande förslag till t:o Förordning, angående en Allmän Ilypotheks-bank i riket; 2:o Förordning, angående de allmänna grunder, som vid Hypotheks-föreningars bildande och framtida verksamhet skola till efterrättelse gälla; och 3:o Vilkor för öfverflyttning till Hypotheks-banken af Riks-bankens fond för utlåning mot pant af fast egendom på landet, utgjort föremål för Riks-Ståndens gemensamma öfverläggningar och derefter blifvit af hvarje Riks-Stånd för sig behandladt, har Utskottet, medelst tillhandakomna protokolls-utdrag, erhållit del af de särskilda Riks-Ståndens beslut i ämnet, för hvilka Utskottet nu får redogöra.
Beträffande härvid först förslaget till Förordning, angående en Allmän Hypoteksbank i riket, så är detta förslag, på grund af gjorda anmärkningar, i sin helhet ålerremilteradt af Borgare- och Bonde-Stånden, men deremot godkändt af Ridderskapet och Adeln, med undantag af §§ 6, 10 och 16, samt af Preste-Ståndet utom hvad angår §§ 6, 7, 9 och 10, i afseende å hvilka nu nämnda <§<§ sistbemälda två Riks-Stånd fattat de beslut, som här nedan vid hvar och en af dessa §§ skola särskildt omförmälas.
Under de hos Borgare- och Bonde-Stånden hållna öfverläggningar har den åsigt i allmänhet blifvit yttrad, att förslaget om inrättande af en Hypotheks-bank för riket vore i grunden rikligt och förtjenade att godkännas, emedan för de spridda Hypotheks-föreningarne det obestridligen skulle medföra en stor och öfvervägande lith. till li.
4 Sami. 2 Afd. 20 Häft. 1 2 Sammans.
Stats- och Banko-Utskottets Memorial M 40. fördel att ega en gemensam utgångspunkt för sina iåneoperalioner, hvarigenom de vid Iåns upptagande borde kunna bereda sig förmånligare vilkor, än som vore möjligt under närvarande förhållanden., då de måste handla den ena oberoende af den andra; men med erkännande häraf hafva åtskilige ledamöter förklarat sig anse saken ännu icke vara fullt utredd, och på sådan grund yrkat, att Rikets Ständer för närvarande måtte inskränka sig till att hos Kongl.
Maj:t i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj:t, efter inhemtande af Hypotheks-föreningarnes yttrande, måtte vid nästa riksdag till Rikets Ständer afgifva fullständigt förslag i ämnet.
Utskottet kan för sin del ej finna att, efter de vidlyftiga undersökningar, den af Kongl.
Maj:t förordnade Finans-kommitté i förevarande ämne anställt och hvarför fullständig redogörelse lemnäs i Kommiltéens afgifna betänkande, hvilket under längre tid varit för Riks-Ståndens ledamöter tillgängligt, något behof af ytterligare utredning eller upplysningar för ärendets noggranna pröfning erfordras.
Angelägenheten att i Hypotheks-föreningarnes hittills sins emellan skiljaktiga upp- och utlånings- samt förvaltnings-åtgärder söka för framtiden tillvägabringa ordning och nödigt sammanhang gör sig allt mer och mer gällande; och då det visat sig, att de, särdeles under sednare tider, för Hypotheks-föreningarnes räkning verkställda Iåneoperalioner ingalunda medfört det gagn för föreningarne eller det allmänna, som deraf bordt kunna hemtas, skulle det, enligt Utskottets tanke, vara föga välbetänkt att nu undanskjuta pröfningen af ett förslag, hvilket just åsyftar all i väsendtlig mån afhjelpa de olägenheter, som varit en följd af Hypotheks-föreningarnes splittrade verksamhet och som måste menligt inverka på deras ställning, synnerligast i förhållande till utländska långifvare.
Under sådana omständigheter och då Hypotheks-föreningarne till Finans-kommittéen inkommit med alla de upplysningar om deras verksamhet och rörelse, som ansetts erforderliga och i Kommittéens betänkande återfinnas, saknar
Utskottet desto hellre skäl att biträda yrkandet om uppskof med ärendets behandling, som förslaget blifvit i hufvudsaken af två Riks-Stånd gilladt; och Utskottet går derföre nu att afgifva det yttrande, hvartill Utskottet funnit Riks-Ståndens beslut äfvensom gjorda anmärkningar vid de särskilda <§§ i förslaget böra föranleda. §§ 1, 2, 4 och 5.
Vid dessa, af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet godkända, §§ äro inom de två andra Riks-Stånden framställda följande hufvudsakliga anmärkningar, nemligen: att det skulle innefatta en alltför sträng och diktatorisk åtgärd att ålägga Hypotheks-föreningarne att vid framdeles skeende upplåningar ovilkorligen begagna Hypotheks-bankeri såsom medlare och på detta sätt för de enskilda associationerne helt och hållet afskära möjligheten att i nämnde afseende verka på egen hand, hvartill de nu befintliga Hypotheks-föreningarne likväl voro genom fastställda reglementen vederbörligen berättigade; Sammans.
Stats- och Banko-Utskottets Memorial M 40. 3 att, med afseende härå, icke allenast stadgandet i § 1, att Hypotheks-banken skall besörja ali den upplåning, som blifver nödig för att bereda de för Hypotheksföreningarnes ändamål erforderliga medel, utan äfven § 2, enligt hvilken hvarje Hypotheks-förening, som framdeles bildas, samt alla redan varande Hypotheks föreningar för blifvande upplåningar skall åligga att såsom delegare i Hypotheksbanken ingå, borde förändras till öfverensstämmelse med den åsigt, att det skulle stå dessa föreningar fritt att i Hypotheks-banken inträda när de funne sådant vara med sin fördel förenligt, hvilket sannolikt komme att inträffa så vida Hypotheks-banken blefve på ett klokt och ändamålsenligt sätt förvaltad; att den garanti, Statsverket, enligt § 4, skulle för Hypotheks-banken sig ikläda medelst öfverlåtande tilt Banken såsom grundfond af Riksgälds-kontorets å innehafvarens sida ouppsägbara obligationer till ett värdebelopp af 8 millioner R:dr, kunde komma att för Staten medföra äfventyr och syntes dessutom knappast vara behöflig, emedan den säkerhet, Hypotheks-föreningarne för närvarande erbjuda, kunde, i och för sig betraktad, anses fullt tillräcklig; att Statsverket, genom att lemna nyssnämnde garanti, skulle komma att in blanda sig i enskildes affärsförhållanden, hvilket syntes vara ganska betänkligt och borde undvikas; att om likväl en grundfond i Riksgälds-kontorets obligationer skulle till Hypotheks-banken öfverlämnäs, densamma borde bestämmas till lägre belopp, än Utskottet föreslagit; samt att det icke vore med rättvisa öfverensstämmande att, allenast för Hypotheksbankens skuld och sålunda blott för att bereda denna ett »monopol», på sätt i <§ ä föreskrifves, afhända hvarje annan inrättning eller förening rättigheten att utgifva tryckta eller graverade, till innehafvaren ställda, amorterings-obligationer för lån mot inteckning i jordegendom på landet, desto mindre som, hvad nuvarande Hypotheks-föreningar beträffade, dessa genom omförmälda förbud skulle betagas utvägen att sjelfve medelst upplåning förskaffa sig medel, utan att på samma gång blifva ovilkorligen tillförsäkrade att genom Hypotheks-banken få sina lånebehof fyllda; hvarförutan ifrågasatta inskränkande föreskrift för icke blott
Hvpotheks-föreningar utan hvarje annan kredit-inrättning som helst, med undantag af Hypotheks-banken, kunde komma att tillämpas äfven å jord, som tillhörde på landet befintliga fabriksoch kanal-inrättningar m. fl., hvilket icke rimligen kunde vara meningen eller ändamålet med samma föreskrift.
Hvad i omförmälda måtto blifvit anmärkt innefattar icke annat, än som Utskottet vid ärendets föregående behandling omsorgsfullt pröfvat, på sätt det återremitterade utlåtandet jemväl gifver vid handen.
I detta utlåtande, äfvensom i Finans-kommittéens betänkande är, enligt Utskottets öfvertygelse, med tillfyllestgörande skäl ådagalagdt, att skyldigheten för så väl de Hypotheks-föreningar, hvilka hädanefter bildas, som redan befintliga dylika föreningar i afseende å framlida i Sammans.
Stats- och Banko-Utskottets Memorial Jt? 40. upplåningar att ingå såsom delegare i Hypotheks-banken, och i sammanhang dermed förbudet för andra kredit-inrättningar, än Hypotheks-banken allena, att utgifva tryckta obligationer, grundade på säkerhet i jordegendom å landet, utgöra nödvändiga vilkor för den ifrågavarande nya organisationens ändamålsenliga utförande, likasom att det, till befästande af dessa obligationers kredit, är oundgängligt alt Hypotheks-banken förses med en af Statsverket lemnad grundfond, genom hvars anlitande för Bankens ändamål, under derför af Utskottet uppgifna vilkor och förbehåll, äfventyr eller förlust för Staten ej kan befaras komma att uppstå.
Hvad särskildt angår det s. k. »monopolet», som, enligt en och annan anmärkares tanke, skulle genom det föreslagna förbudet tillerkännas Hypotheks-banken på Hypotheksföreningarnes bekostnad, torde till svar derå endast behöfva erinras, alt Hypotheksbanken icke är afsedd att blifva en institution, som skulle stå särskildt och bredvid Hypotheks-föreningarne, eller komma att handhafva intressen motsatta deras; den skulle deremot komma att utgöras af Hypotheks-föreningarne sjelfva, ställda i kollektiv samverkan för det väsendtligaste af deras ändamål, nemligen upplåning af medel för jordbrukets behof på ett sätt, som för denna i alla afseenden så högst vigtiga näring vore mest fördelaktig och betryggande.
Monopolet, om ett sådant, mot det allmänna begreppet af detta ords rätta betydelse, här kunde finnas, skulle alltså komma samtliga Hypotheks-föreningar till godo; och då, till följd af nu gällande lagar, ingen förening, bolag eller enskild person är berättigad, att utan vederbörligt tillstånd utgifva och i allmän rörelse hålla obligationer af ifrågavarande beskaffenhet, så skulle genom det anmärkta stadgandet, som utgör ett oeftergifligt vilkor för den nya organisationens praktiska gagn och ändamålsenlighet, icke heller någon med skäl kunna sägas lida intrång i sin rätt.
Under åberopande häraf, och då Utskottets framställningar i nu anmärkta delar redan blifvit af två Riks—Stånd godkända, får Utskottet, med erinran dels att den summa af 8,000,000