Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Med anledning häraf, och som Rikets Ständer funnit sig vara urståndsätta uttvinga i de undersökningar, som fordras för att rätt bedöma, i hvad mån den ena eller andra af förhemälda planer kan i ekonomiskt hänseende vara fördelakti gare, men företrädet af den grundsats, hvarpå den ena eller andra planen sig stödjer, synes höra afgöras, få Rikets Ständer, under åberopande af hvad här ofvan blifvit underdånigst anfördt, hos E. K.
M:t i underdånighet anhålla, det täcktes E. K.
M:t låta undersöka, huruvida det med cellfängelset, såsom ransakningshäkte, åsyftade ändamål icke skulle säkrare och fullständigare vinnas samt mindre kostnader för statsverket uppkomma dymedelst, att riket indelas i större distrikter, hvartdera omfattande ett helt län eller flera domsagor och försedt med ett för di - Exp editions- lits ko t lats Furslag till und.
167 striktet gemensamt cellfängelse, vid hvilket af dertill serskildt förordnad domstol eller domstolen i den stad, der fängelset kunde vara beläget, ransakas och dömas borde angående gröfre brott, begångna inom distriktet, eller sådana, för hvilka de anklagade blifvit i häkte inmanade, än derigenom att fördelningen sker i en mängd mindre distrikter med stads- och härads-fangelser i alla landsorter, för ransaknings-langars förvarande, och handläggningen af omförmälda brottmål fortfarande bestrides af nuvarande allmänna underdomstolar; äfvensom att Eders Kongl.
Majit derefter ville till Rikets näst sammanträdande Ständer aflåta nådig proposition i ämnet.
Stockholm den 5 Juli 1S51.
Preste-Ståndet den 2 — — p; Borgare-Ståndet den 2 — — Bonde-Ståndet den 5 — — Rikets Ständers underduniga skrifvelse, angående fjerdingsmansbefattningen.
Besvis och Ekon.-Utskis Bet:de N:o 39 och Uti.
Enär de många och olikartade åligganden, hvilka, i anseende till de nu mera än förr invecklade samhälls- och rättsförhållandena, tillhöra fjerdingsmans-befattningen, ej allenast göra densamma i allmänhet serdeles besvärlig utan jemväl omöjlig att personligen utöfva för den del af allmogen, som saknar erforderlig färdighet i 168 Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse, N:o 93. skrifning och räkning, hafva Rikets Ständer ansett nämda besvär, som uti Eders Kongl. Maj:ts den 1 Juni 1850 utfärdade nådiga stadga angående fjerdingsmän blifvit förklaradt vara ett menighets-bestyr, destoheldre böra, likasom andra för kommunen gemensamma åliggandan, drabba dess jord- och fastigbets-innehafvare i allmänhet m. fl., som fjerdingsmans-inrättningen åsyftar upprätthållande af ordning och säkerhet inom kommunen, till alla dess medlemmars skydd och fördel, samt att denna af rättvisa och billighet påkallade lindring vid utgörandet af ifrågavarande besvärliga befattning alltså lämpligast skulle kunna åstadkommas, om ett sådant åliggande utsträckes ej allenast till den jord, som hittills varit derifrån undantagen, dock med befrielse för boställen, hufvudsakligen af det skäl, att deras innehafvare, i egenskap af statens tjenstemän, redan hafva andra bestämda skyldigheter att till det allmännas gagn fullgöra, hvilkas uppfyllande taga i anspråk deras verksamhet, utan ock till de å landet anlagda fabriker och andra verk, äfvensom till de derstädes bosatta och borgerlig rörelse idkande handlande.
Som likväl icke alla de, hvilka härigenom skulle förpligtas att Ijerdingsmanna-befattningen utöfva, äro i tillfälle att sådant personligen fullgöra, hafva Rikets Ständer funnit nödvändigt tillse, att detta bestyr ej må blifva för dessa mera betungande än för sådana jordegare, hvilka sjelfva kunna befattningen besörja, samt att derföre, såsom uttryckligt vilkor för berörda utsträckning af skyldigheten att deltaga uti fjerdingsmansbestyret, stadgas, det, innan en sådan skyldighet kan anses inträda, öfriga inom socknen eller fjerdingsmans-distriktet boende hemmansegare skola hafva träffat öfverenskommelse derom, att en med aflöning försedd fjerdingsman må för socknen eller distriktet antagas, helst, enligt hvad Rikets Ständer inhemtat, ljerdingsmans-befattningen inom en mängd socknar redan besörjes af personer, försedda med bestämd aflöning, hvartill kostnaden ock bör anses vara ringa, i jemförelse med fördelen för den enskilda, att ej för främmande åligganden nödgas öfvergifva en oafbruten sysselsättning med de till hans yrke hörande bestyr; blifvande således kommunerne jemväl öppet lemnat att, på sätt mångenstädes ännu är öfligt, omgångsvis eller i så kallad tur bestrida fjerdingsmans-befattningen, så framt obenägenhet att aflöna fjerdingsmän, eller andra omständigheter föranleda dertill, att sådant anses fördelaktigare än den förändring i förevarande hänseende, Rikets Ständer nu åsyfta tillvägabringa.
I öfverensstämmelse med hvad i detta ämne sålunda blifvit i underdånighet yttradt, hafva Rikets Ständer, genom samtlige Riksståndens medgifvande, för sin del beslutat, det åliggandet att deltaga i fjerdingsmans-bestvret må, med undantag af Expeditions-Utskottets Förslag till uiid.
169 af de heraman och lägenheter, hvilka äro anslagna såsom boställen åt civile, militäre eller ecklesiastike embetsmål), utsträckas till alla andra hemman, af hvad beskaffenhet de vara må, alla skattlagda samt bebyggda och serskildt värde åsätta lägenheter, verk och inrättningar jemte alla på landet boende och borgerlig rörelse idkande handlande, under vilkor att vissa, med bestämd aflöning försedda fjerdingsmän skola för socknarne eller distrikten antagas, äfvensom att denna aflöning skall från samtliga ofvannämnda hemman, lägenheter, verk och personer utgå efter samma grunder, som för rättighet att deltaga uti sockenstämmas öfverläggningar och beslut, enligt Kongl. Maj:ts nådiga förordning den 29 Augusti 1843, äro stadgadej men att, om frälse-, kronoskatte- samt kronohemmans innehafvare besluta, alt fjerdingsmans-befattningen bör utöfvas omgångsvis emellan hemmanen, bestyret fortfarande skall dem sjelfva ensamt åligga 5 anhållande Rikets Ständer i underdånighet, det Eders Kongl. Maj:t täcktes, med nådigt bifall till hvad Rikets Ständer härutinnan beslutat, en dermed Öfverensstämmande ändring i högstberörda nådiga stadga af den 1 Juni 1850 meddela.
Prof. 1850 & 1851, 10 Sami. 1 Afd. 22 170 Expeditions- UIs hot tets Förslag till und.
Skrifvelse, N:o 94.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 9 Juli 1851.
Preste-Ståndet den 9 — -— Borgare-Ståndet den 9 — — Bonde-Ståndet den 12 — — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående af skaffande af handel med Apotheks-privilegier.
, (Allm. Besv.- och Ekon.Utsk:s Bet:de, N:o 108.) S. A. K.
I anseende till de menliga följder, som uppkomma deraf, att privilegier för apothekareyrkets bedrifvande öfverlåtas genom köp och arf m. m., hvaraf icke sällan handt, det förvärfvande! af rättigheten alt della yrke bedrifva, mindre varit beroende af kunskaper och ådagalagda insigter i detsamma, än af förmågan att för apotheks-privilegierne erlägga en hög, ofta öfverdrifven köpeskilling, har hos Rikets
Ständer framställning blifvit gjord om angelägenheten, att i detta förhållande tillvägabringa förändring, hvarvid Rikets Ständer inhemtat, bland annat, att öfver de flera, tid efter annan, till K.
M:t inkomna underdåniga hemställanden och förslag i ämnet, Sundhets-kollegium, på E. K
M:ts nådiga befallning, den 17 Oktober 1845 afgifvit underdånigt yttrande, deri kollegium, på anförda skäl, ansett, att uti hvad redan om apotbeks-privilegiers öfveriåtande är stadgadt, ingen förändring borde ifrågakomma, men att kollegii ledamot, General-Direktören m. m.
Ekströmer', härutinnan varit af skiljaktig mening, samt hufvudsakligen anfört, att om än apothekareyrket vore till en viss grad att anse såsom ett merkantilt näringsfång, så vore det derjemte ett vetenskapligt yrke, af den vigt för menskligheten, att dess utöfning icke anförtroddes åt någon annan än den, som deri förvärfvat och ådagalagt behöriga kunskaper och skicklighet, hvaraf äfven syntes böra följa, att den som genom högre kunskaper och större skicklighet gjort sig bäst qvalificerad till samma yrkes utöfning, företrädesvis borde dertill blifva använd, hvilket dock, så länge rättigheten att drifva apotheksrörelse endast genom inköp afl före - Exp editions- IJt sko l tets Förslag till und.
171 trädarens privilegium kunde förvärfvas, icke alltid lät sig verkställa, då det vore, icke skickligheten, utan bästa tillgången på penningar eller största krediten och i förening dermed mången gång minsta betänksamhet i kalkyl, som bestämde, hvilken som hlefve egare af ett ledigt eller till salu utbjudet apothek, så alt staten icke blott vore beröfvad tillfället, att för det allmännas båtnad företrädesvis använda och genom befordran belöna och uppmuntra den större skickligheten utan ock måste stillatigande öfverlåta dispositionen af detta vigtiga prerogativ åt enskild mans af enskildt intresse beroende val 5 till undanrödjande af hvilka olägenheter, de der icke hade sin grund uti någon i gällande författningar bestämdt medgifven rättighet att apotheks-privilegier försälja, utan snarare vore att söka uii en oriktig tydning af den oegentliga benämningen ”privilegium”, som rättigheten alt å viss ort idka apotbeksrörelse af ålder erhållit, General-direktören framställt ett förslag, gpende derpå ut, att, efter skedd samt af E. K.
M:t i nåder gillad värdering och klassifikation utaf samtlige i riket nu befintlige apotheksprivilegier, 2 procent af det för hvarje priyilegium sålunda, inom klassen, bestämda värde borde ärligen afskrifvas, hvarigenom detta värde vid inträffande köp minskades med motsvarande summa, intilldess, vid utgången af 50:de året, privilegium vore helt och hållet hemfallet till staten.
Och som 0tvifvelaktigt är, att handeln med så kallade apotheks-privilegier, hvilken handel svårligen kunnat blifva möjlig utan genom bristerna uti 1111 gällande stadganden, medför stora olägenheter för apotheksyrkets behöriga utöfning, hvadan det synes Rikets Ständer nödigt, att denna handel bör upphöra, äfvensom att bestämda föreskrifter derom utfärdas, likväl på del sätt, att någon uppoffring för staten derigenom icke ifrågasättes och att någon förhöjning af medicinal-taxan ej heller af sådan anledning kommer att ega rum, så få Rikets Ständer, som, för sin del, funnit det af General-direktören Ekströmer föreslagna sätt för tillväga* bringande af rättelse härutinnan vara väl grundadt, i underdånighet anhålla, det E. K.
M:t i nåder måtte täckas tillse, huruvida ej, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med de af bemälde General-direktör uppgifna grunder, ifrågavarande privilegii-handel må, genom årlig amortering, kunna för framtiden afskaffas.
Stockholm den 12 Juli 1851. 172 Expeditions-Utskotlets Förslag lill tind.
Skrifvelse, N.-o 95. 95.
Uppläst och godkändt hos Ridd. oeh Adeln den 9 Juli 1851.
Preste-Ståndet den 9 — — Borgare-Ståndet den 9 — — Bonde-Ståndet den 12 — — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående statsanslag och lån e-un der stod för anläggning af jernväg, emellan städerna Örebro och Nora. (Stats-Utsk.
I ändamål att genom en jernbanas tillvägabringande åstadkomma lättare kommunikation emellan Nora och Lindes Bergslagers rika malmfält och Orebro stad med derintill belägna orter, samt efter det plan och kostnadsförslag till en dylik jernväg af omkring 3-U mils längd blifvit, med understöd af allmänna medel, upprättade och teckning till bildande af ett aktie-bolag för byggande af denna jernväg vidtaget, hafva de af vederbörande interesenter i nämnda företag utsedda kommitterade till E. K.
M:ts nådiga granskning i underdånighet öfverlemnat berörda arbetsplan, under anhållan, det E. K. M:t täcktes hos Rikets Ständer i nåder föreslå, att ifrågavarande jernvägsföretag måtte på det sätt varda af staten understödt, att af kostnadssumman hvilken beräknats till omkring 450,000 R:dr b:co, en tredjedel eller 150,000 R:dr beviljades såsom anslag utan återbetalningsskyldighet och j:del såsom lån emot fyra procents ränta samt 2 procent i årlig afbetalning, hvaremot det skulle åligga det bolag, som i och för jernvägs-anläggningen ldefve bildadt, att sjelft tillskjuta den återstående tredjedelen samt ansvara för arbetets utförande enligt den plan, som komme att i nåder fastställas; öfver hvilken underdånig framställning
Styrelsen för allmänna väg- och vatten-byggnader, blifvit hörd och dervid med hufvudsakligt gillande af den uppgjorda arbetsplanen, i underdånighet anfört, att, ehuru en kanal-anläggning emellan Örebro och Järle, upptagen i Styrelsens den 19 Oktober 1850 afgifna generalförslag bland arbeten af forsta klassen, Expeditions-Utskotlets Förslag till und.
173 skulle komma att kosta endast 315,000 R:dr, men deremot jernvägen emellan Örebro och Nora omkring 450,000 R:dr och således 135,000 R:dr mera än kanalen, Styrelsen likväl ansåg jernvägen äga företräde framför kanalen deri, att den klefve utsträckt lill Nora, i stället för att stadna vid Järle, hvilken ort antagits såsom slutpunkt för kanalen, emedan den korta sträckningen från Färle till Nora sjö, hvarå 14 slussar erfordrades, beräknats att kosta 307,000 R:dr.
Då den ifrågaställa kommunikations-linien medelst antingen jernväg eller kanal komme icke allenast alt afhjelpa de nu befintliga svårigheter för malmtransporten från grufvorna i Lindes och Nora bergslager samt för varu-trafiken i allmänhet inom en del af Provinsen Nerike, utan ock att, genom lättad tillgång å malm från nämnda grufvor, bereda väsendtiiga fördelar åt bruksegare inom flera andra trakter af Riket, har E. K. M:t, vid pröfning af ämnet, funnit statens biträde till vinnande af berörda syftemål böra kunna af vederbörande intresentcr billigtvis påräknas, hvadan E. K. M:t, som på ofvan upptagna skäl, ansett företrädet böra lemnäs åt jernvägs-anläggningen, men att, då de hittills i Riket utförda jernvägs-företag icke blifvit understödda med anslag utan återbetalningsskyldighet, utan endast med amorteringslån, till belopp motsvarande ungefär hälften af den beräknade kostnaden, enahanda förhållande nu äfven borde äga rum, uti nådig proposition af den 21 sisllidne Januari föreslagit Rikets Ständer att, derest ett bolag varder bildadt för anläggande af en jernväg för hästkraft eller mindre lokomotiver emellan städerna Örebro och Nora, nämnda bolag måtte, emot skyldighet att utföra arbetet i öfverensstämmelse med den plan, E. K. M:t, kunde komma att fastställa, af allmänna medel erhålla ett lån, stort 225,000 R:dr R:ko, på enahanda vilkor, som i allmänhet blefve för lika beskaffade understöd af Rikets Ständer bestämda.
Vid pröfning af denna nådiga proposition, äfvensom af en i sammanhang dermed bos Rikets Ständer gjord framställning, att ifrågavarande företag måtte så väl med lån af allmänna medel som äfven med statsanslag understödjas, har hos Rikets Ständer i betraktande, förekommit att, ehuru en jernväg emellan städerne Nora och Örebro kommer att i första band befrämja ortens intressen, med dessa likväl förbinda sig stora fördelar af mera omfattande beskaffenhet, hvilka staten icke kan lemna å sido, utan att underkänna viglen och betydelsen för det allmänna deraf att en af landets bufvudnäringar tillväxer och förkofras; hvadan och då ett så stort företag som det nu ifrågaställa, icke, enligt hvad upplyst blifvit, låter sig verkställas utan att staten med direkt anslag understödjande mellankommer, Rikets Ständer funnit skäligt att, derest ett bolag varder bildadt för 174 Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse, N.-o 95. anläggning af en jernväg emellan städerna Orebro och Nora, bevilja detta bolag dels ett anslag af sjuttiofem tusen (75,000) Riksdaler utan återbetalnings-skyldighet, dels ett lån af etthundrafemtio tusen (150,000) R:dr, emot följande vil kor, nemligen: a) att till E. K.
M:ts nådiga pröfning och fastställelse arbetsplan skall i underdånighet ingifvas, upptagande tiden både när företaget skall börjas och när det kan anses böra blifva fullbordadt; b) alt det för anläggningen af ofvannämnda jernväg bildade bolag genom kontrakt förbinder sig att, enligt fastställd plan och under styrelsens för allmänna väg- och vattenbyggnader inseende, inom föreskrifven tid, utföra och fullborda denna jernvägs-anläggning samt tillskjuta de medel, hvilka utöfver statens dertill beviljade bidrag kunna för arbetets vederbörliga verkställande erfordras; c) att för detta kontrakts fullgörande eller de lyftade statsmedlens återbä rande, i händelse arbetet icke varder på stadgadt sätt utfördt, ställes af E. K.
M:t godkänd säkerhet; d) alt bolaget, genom sin direktion, ej allenast afgifver en till
Riksgäldskontoret eller ordres ställd skuldförbindelse för lånesumman, utan äfven aflemnar sådan borgen eller annan säkerhet för samma förbindelses uppfyllande, som af fullmäktige i Riksgäldskontoret godkännes; e) att det beviljade lånet återbetalas medelst erläggande af sex procent årligen utaf bela den utbekomna lånesumman, dervid fyra procent årlig ränta godtgöres för det vid hvarje liqvid återstående kapitalbelopp samt det öfriga utgör afbetalning å kapitalet; kommande någon serskild årlig ränteliqvid icke alt ega rum eller i skuldförbindelsen föreskrifvas, utan bör bolaget endast förbinda sig att, under den tid, som åtgår till lånets fulla infriande, å detsamma, vid hvarje års slut, till Riksgäldskontoret erlägga sex procent.
Verkställes ej afbetalning å bestämd tid, är bolaget pligtigt att å det till liqvid förfallna beloppet erlägga fem procent årlig ränta, intilldess betalning sker; f) att hvarken länet eller den utan fiterbetalningsskyldighet beviljade anslagssumman får utbekommas, innan inför fullmäktige i Riksgäldskontoret styrkt blifvit att arbetet vid jernvägsanläggningen börjat oell fortgår; hvarefter länet får lyftas på en gång eller vid vissa pä förband bestämda terminer, samt anslagssumman utbetalas, på sätt E. K.
M:t, i mån af arbetets fortgång, bestämmer; g) att, derest den af E. K.
M:t i nåder fastställda arbetsplan, utan derifrån i vederbörlig ordning medgifven afvikelse, icke skulle följas eller arbetet icke fullbordas inom den derför bestämda tid, eger E. K. M:t låta inställa all Expeditions-Utskottets Förslag till und.
175 vidare utbetalning af statsmedel samt återfordra hvad deraf blifvit uppburet, att på en gång eller successivt till Riksgäldskontoret inbetalas inom den tid, E. K.
M:t kan bestämma 5 h) att afgifterne vid jernvägens begagnande komma att bestämmas genom en af E. K.
M:t fastställd taxa, gällande för fem (5) år i sender5 i) att de af jernvägen inflytande inkomster vederbörligen redovisas inför offentlig myndighet $ och k) att bolaget, medelst serskild förbindelse, åtager sig att under all framtid, utan bidrag af allmänna medel, vidmakthålla jernvägen i sådant skick, att den i liela sin längd kan begagnas.
Hvilket, till svar i anledning af E. K.
M:ts högstberörda nådiga proposition, Rikets Ständer få härigenom i underdånighet anmäla.
Slockholm den 12 Juli 1851.
Presle-ståndet den 9 — — Borgare-ståndet den 9 — — Bonde-ståndet den 12 — — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, i fråga om boställsrum åt
Departements- Chef erne. (Stats-Utsk:s Uti., N:o 176.) S. A. K. Enligt hvad E. K. M:t uti Dess vid innevarande riksdag aflåtna nådiga proposition om statsverkets tillstånd och behof behagat tillkännagifva, hade, i följd 176 Expeditions-Utskollets Förslag till und.
Skrifvelse, N-o 96. af den ar 1840 beslulade förändring i Stalsrädets organisation och Rikets dä församlade Ständers, i sammanhang med ny löne-reglering, gjorda underdåniga framställning om Departements-chefernes förseende med boställsrum, de boställen, som förut innehafts af General-adjutanterne för arméen och flottan blifvit, genast efter dessa befattningars upphörande, upplåtna åt cheferne för Landt- och Sjöförsvarsdepartementen, hvarjemte i högstberörda proposition i nåder omförmäles att någon vidare åtgärd, i anledning af Rikets Ständers besagde framställning, sedermera icke, i saknad af för de afsedda ändamålen tjenliga lägenheter uti kronans hus i hufvudstaden, kunnat vidtagas förrän, efter myntverkets förflyttande till den, enligt Rikets Ständers beslut vid sistlidne riksdag, för detsamma inköpta egendom å Kungsholmen, det förra mynthuset blifvit upplåtet lill embets-lokaler för Statsdepartemenlens expeditioner, hvarigenom och sedan den aflidne Professoren Byström i lifstiden, emot förbindelse till ombyggnads verkställande, upplåtna, kronan tillhöriga så kallade gjuthustomten bär i staden blifvit från Byströms rättsinnehafvare inlöst, E. K.
M:t kommit i tillfälle alt åt 3:ne af de fyra
Departementschefer, sorn af boställen voro i saknad, tillsvidare anvisa ledigblifna, för dessa behof tjenliga lägenheter; och förmodade E. K. M:t, att, om en föreslagen byggnad vid Carl Xlllrs torg blefve uppförd, lägenhet framdeles kunde yppas till anskaffande af passande boställs-lokal äfven för den Deparlements-chef, som ännu icke af en sådan förmån kommit i åtnjutande: vid hvilka sålunda i nåder meddelade förhållanden E. K. M:t föreställde Sig, att Rikets Ständer skulle finna den vid 1840 års riksdag gjorda, ofvan omförmälda underdåniga framställning icke erfordra någon serskild åtgärd; varande af E. K. M:t derjemte slutligen i nåder lorklaradt, att, om Rikets Ständer skulle anse, det sistnämnda
Departements-chef emedlertid bör undfå ersättning för saknad boställsförmån, en. sådan ersättning kunde, utan behof af serskildt anslag, af för E. K.
M:t disponibla medel utgå.
I afseende på delta ärende har förekommit, hurusom, efter det, i följd af den år 1840 vidtagna förändrade organisation af Statsrådet, en ny lönereglering blifvit nödig och vid bestämmandet utaf aflöningsförmänerna, fråga hos Rikets Ständer uppstått, huruvida Departements-cheferne, på enahanda sätt, som då redan för Utrikes-Statsministern egde rum, horde med boställen förses, samt 2:ne olika förslag yppats, det ena, att
Departements-cheferne skulle erhålla bostäder i samma hus, der deras expeditioner blefve inrymda, och det andra, att samtliga expeditionerne horde sammanföras uti en lokal, utan att boställsrum för Departements-cheferne i sammanhang dermed anvisades, Rikets Ständer, som, enligt hvad deras Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse, N:o 96. 177 deras till E. K.
M:t (len 5 Aug. 1840 aflåtna underdåniga skrifvelse innehåller, då icke funno lämpligt att i närmare pröfning häraf ingå, ansett sig endast böra i underdånighet begära, det E. K. M:t, efter anbefalld undersökning af alla de omständigheter, som på bedömandet af det ena eller andra förslagets företräde samt sättet för dess utförande kunde inverka, täcktes till Rikets Ständer vid nästinträffande riksdag öfverlemna denna utredning, jemte nådig proposition i ämnet, hvarefter Rikets
Ständer komme i tillfälle att taga frågan i närmare öfvervägande.
Då Rikets Ständer likväl hittills icke erhållit en sådan i underdånighet begärd utredning och nådig proposition, samt följaktligen sakna den ledning för omdömet, som ansetts vara behöflig, finna sig Rikets Ständer icke, i anledning af E. K.
M:ts ofvanberörda nådiga framställning kunna sig utlåta, förrän Rikets Ständer fått emottaga den nådiga proposition, som uti Rikets Ständers merberörda skrifvelse af den 5 Augusti 1840 omförmäles.
Sl:s Prot. 1850 & 1851. 10 Samt. 1 Afd. 23 178
Exp editions- Utsko t lois Förslag till und.
Skri'./veise, N:o 97.
Uppläst och godkändt hos Ridd. oell Adeln den 9 Juli 1851.
Preste-Ståndet den 9 — — Borgare-Ståndet den 9 — — Bonde-Ståndet den 12 — —- Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående stats-anslag för upprensning af Ljusne eif emellan sjöarne Or och fVarpen.
N:o 177). S. A. K.