Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ridderskapet och Adeln samt Yällofl. Borgare-Ståndet till Utskotten återförvisat, på grund af dessa anmärkningar: 1:0 att en annan beräkningsgrund, än den nu gällande, för lösen af gravationsbevis i stad borde antagas, emedan, på sätt Herr Santesson i sin motion och Herr Leffler i sin Betänkandet vidfogade reservation antydt, lösen för sådant bevis vore för mycket betungande, då tomter eller jordlotter i stad äro i mindre delar styckade; hvarförutan det borde tagas i betraktande, att beräkningen efter numer icke kunde användas i afseende på sådane lägenheter, som icke hade någon numer sig åsatt.
Den lämpligaste beräkningsgrunden vore deremot egendomens uppskattnings värde, hvilket, i brist af annan upplysning derom, linge med taxeringsbetyg styrkas.
Ett minimibelopp al 1 eller, efter en annan mening, af 2 till 2^ R:dr kunde utsättas såsom lösen för gravationsbevis för mindre fastigheter^ samt ett maximibelopp bestämmas tilläfventyrs något högre, än som Utskotten föreslagit; 2:0 att hvad Utskotten, i anledning af Jacob Kihlbloms motion, tillstyrkt i afseende på upphördsmäns befrielse från erläggande af lösen för Kammar-Rättens Utslag i sådana mål, deri åtal för tjenstefel icke är anställdt, vore öfverflödigt, helst lösen aldrig i andra än sistnämnde fall finge hos uppbördsman uttagas; varandes till stöd för denna uppgift bestyrkte afskrifter af två från Kongl. Maj:t till Kammar-Rätten den 28 October 1807 och den 3 Oetober 1815 allåtna Nådiga Skrifvelse!' åberopade och till Utskotten öfverlemnade.
Hvad sålunda blifvit yrkadt hafva Utskotten t3git i öfvervägande och få, hvad angår yrkad nedsättning i lösen för gravationsbevis i stad, med erinran derom, att Rikets Ständer redan vid två föregående Riksdagar till Kongl. Maj:t hemställt, om icke berörde lösen kunde i vissa fall nedsättas, samt att Kongl. Majit i Nåder öfverlemnat den underdåniga skrifvelsen i ämnet till en Comité, som erhållit befallning alt utarbeta förslag till för - 6 Lag- samt Allm. Besv.- och Oecon -Utsk.
Betänkande N.o 3j. nyad Taxa på Expeditionslösen hos samtlige Domstolar och Embetsverk, vördsamt åberopa det yttrande, sorn i Betänkandet är vordet afgifvet, hvilket yttrande Utskotten icke funnit skäl att frångå Hvad åter beträffar framställningen derom , att ytterligare stadgande om uppbördsmäns frikallelse från erläggande af lösen uti så kallade anmärkningsmål icke erfordras, så och enär Utskotten vunnit den upplysning, att genom Kongl. Maj:ts ofvannämnde Nådiga Skrifvelser redan är vordet förordnadt: alt Utslag öfver af Revisions-Contoren gjorde anmärkningar aldrig hos Kammar-Rätten böra utfärdas, derest icke de personer, mot hvilka ansvarsoch ersättningspåslående blifvit väckt, finnas skyldige och följaktligen blifva ålagde alt medel inbetala, samt att icke andra, än verkligen betalnings- och ansvars-skyldige böra med lösen för Utslag besväras, anse Utskotten sig böra, med frånträdande af sitt i detta hänseende afgifna Utlåtande, hemställa, om icke Jacob Kihlbloms motion, i hvad den ajser utfärdande af ett dylikt stadgande, må förfalla.
Stockholm den 27 December 1834» N:o 37.
Ankom till Exp.-Ulsk. den 27 December.
Betänkande, om utfärdande af ett allmänt stadgande, angående val till organist.
Uti ett hos Högvörd.
Preste-Ståndet afgifvet, till Lag-Utskottets behandling öfverlemnadt anförande, har Herr Doctor Svedelius andragit, hurusom brist på bestämd föreskrift om sättet för val af organist, då hans s}rssla icke är förenad med klockare-beställning, ofta medförde tvister och obehagligheter.
Det enda stadgande, som i detta ämne funnes, vore 24 Cap. 3o §.
Kyrko-Lagen, som innehöll, att Pastor och församlingen derom må öfverenskomma, men detta stadgande vore otillräckligt, emedan stridigheterna mellan församlings-innevånarne sjelfve ofta tillintetgjorde verkan af en sådan öfverenskommelse.
Motionairen har emedlertid trott dessa olägenheter kunna afhjelpas, om det stadgades, att organister böra tillsättas på samma sätt som klockare, likväl med undantag af Pastors röstberäkning, som, i afseende på organister, endast för hans boställe borde honom tillkomma.
Lag- samt Allm. Besv.- och Oecon.-Utsk.
Betänkande N.o 38.
Detta förslå®, sorn ansetts tillhöra Utskottens gemensamma handläggning, hafva Utskotten i öfvervägande tagit; och som, på sätt Motionairen jemväl anmärkt, annan bestämmelse om sättet alt tillsätta organist-syssla, då denna är skiljd från klockarebeställning, icke finnes, än den hänvisning till serskild öfverenskommelse emellan Pastor och församlingen, som i Kyrkolagen meddelas, samt då den utväg, som till afhjelpande af denna brist på bestämdt stadgande i ämnet, blifvit föreslagen, i alla hänseenden synes lämplig,, anse
Utskotten sig böra motionen understödja och föreslå alltså, att Rikets Ständer måtte hos Kongt.
Maj:t i underdånighet anhålla om utfärdande af en allmän Författning, hvarigenom skulle förordnas: att vid tillsättning af organist sjslor bör förhållas på enahanda sätt, som vid tillsättande af lediga klockare beställningar eger rum; dock att Pastor, der organist genom val utses , icke må ega annan rösträtt„ än den honom för dess boställe tillkommer.
December 1834* Nro 38.
Ankom till Exp.-Utsk. den 27 December Betänkande, i anledning af väckt motion, om upplif vande af 2 Cap. 8 $. i Kongl, Fis-keri-Stadgan, den 14' N’ ovem hdi- 1~66.
Borgare-Ståndet har Lag-Utskottet fått emottaga ett af Herr Carl Modin till Ståndet afgifvet memorial, af innehåll, att, ehuru 2 Cap. 8 §. af 1766 års Kongl.
Fiskeri-Stadga medgåfve rättighet för dem, som fiska strömming i Westerbotten, Westernorrland och Gefleborgs Län, att få oqvalde vid öppna hafs- skogs- bergs- och sten-stränder, utan landslolts betalande, idka med jordegarne gemensamt strömmingsfiske, sedan jord- och strandegare under fisketiden njutit sina 2tne fridagar, nemligen måndagen och onsdagen, att draga det första nothvarpet, hade denna rättighet, under åberopande af den i 6 §. nämnde Cap. stadgade landgrundsrätt, blifvit fråntagen de fiskare, som vid kusterne i norra delen af Gefleborgs
Län idka strömmingsfiske.
Såsom exempel härpå är anfördt, att Hudiksvalls stads fiskare mäste tilt ega - 8 Lag- samt Ailm. Pxsv.- och Oecon.-Vlsk.
Betänkande N.-o 3g. ren af en öppen löfsstrand för fiskes-rättighet betala en ganska betydlig afgift, hvilket mot Författningen stridande missbruk föranledt Motionairen till den hemställan, att ett äterupplif vande af den, uti 2 Cap. 8$. af'högstberörde Nådiga Stadga, de Norrländska Länens fiskare förunnade rättighet måtte tillo ägab ringas , ochj i förening dermed, gränsen för den uti 6 §. omförmälda och efter godtycke utsträckta landgrundsrätt bestämdt utstakas.
Detta mål, såsom varande af oeconomisk beskaffenhet, bar Lag-Utskottet ansett sig böra, i förening med Allm.
Utskottet, till pröfning företaga; och få Utskotten, i anledning deraf, meddela det Yttrande, att som 2 Cap. 8 §. i Kongl.
Fiskeri-Stadgan icke genom någon senare Författning är vorden upphäfven, och Hudiksvalls stads fiskare således kunna, om de så nödigt akta, i öfverensstämmelse dermed söka göra sin rätt gällande, men frågan härom innefattar ett tvisteämne, hvars bedömande icke lärer tillhöra Rikets Ständer, tillstyrka Utskotten, att omförmulde motion må utan afseende lemnäs.
Stockholm den 27 December i834- "A N:o 3g.
Ankom till Exp.-Utsk. den 27 December.
Betänkande, öfver väckt motion, om af skaffande af så kallade handklofvar.
Ridderskapet och Adeln har till Lag-Utskottets handläggning öfverlemnat en af Herr ©refve Gustaf Löwenhielm väckt motion, deri är vordet föreslaget, att, till transporterande och förvarande af f ångar, den i Dårhusen och Corrections-inrättningarne kända, så kallade, tvångströjan måtte införas, och användandet i detta ändamål af de sä kallade handklofvärne afskaffas.
Uti ett serskildt afgifvet yttrande har Herr Grefven, såsom skäl för bifall till denna framställning anfört, att Statens rättighet emot en häktad men icke dömd person icke sträckte sig längre än lill hans qvarhållande, hvartill hårdare medel icke borde användas, än som fördetta ändamål Lag- samt Mim.
Besv.- och Oeeon.-Utsk.
Betänkande N.o 3$.
*j ändamål nödvändigt erfordrades.
Det vöre en svår plåga för fången att resa stundom ganska lång väg med påskrufvade handklofvar, och vintertiden vore han dessutom utsatt för alla de skador förfrysning kunde medföra.
Att tillåta begagnande af vantar eller ylletyg mellan jernbojan och handen, kunde vara äfventyrligt för fångens qvarhållande, helst honom derigenom bereddes lättare tillfälle att göra sig Fri.
Men ett än vigtigare skäl för afskaffande af detta slags fängsel vore lättheten hvarmed detsamma kunde missbrukas till tortur, helst afsigten att plåga vore svår eller omöjlig att åtskilja från den nödiga omsorg väktaren för egen säkerhet måste använda.
— Tvångströjan vore deremot ett både säkrare och menskligare förvaringsmedel, som, jemte det den holle fången bunden, lemnade honom en beqväm kroppsställning, och dessutom tjenade honom till en ofta behöflig beklädnad.
Öfver denna framställning, hvilken Lag-Utskottet ansett sig böra gemensamt med Allm.
Utskottet till pröfning företaga, få Utskotten yttra: att då de så kallade handklofvarne för den fångne utan tvifvel måste vara ganska plågsamma och derjemte, serdeles vid inträffande stark köld, kunna medföra fara för hans helsa och lif,j samt då ändamålet med häktning endast är den häktades förvarande, och han således icke med rättvisa kan underkastas hårdare behandling, än som för detta ändamål nödvändigt fordras, synes i de händelser, då säkerheten för fångens fasthållande icke äfventyras, tvångströjan eller något annat lika beskaffadt förvaringsmedel böra i stället för handklofvar användas, och på grund häraf föreslå Utskotten, att Rikets Ständer må hos Kongl. Maj:t i nnderd. anhålla> det täcktes Kongl. Maj:t, efter vederbörandes hörande, i nåder tillse och förordna, om och i hvilka fall de vid fångvården hittills begagnade så kallade handklofvar må kunna, med bibehållande af enahanda säkerhet för häktade personers förvarande, och utan alltför stor kostnad för det allmänna, emot något annat lämpligare fängsel utby tas.
Stockholm den 27 December 1834- Hihang till R.
Prot. l83f 7 Sami. 2 A/d. inde Häftet. 2 STOCKHOLM, Ecksteinska Tryckeriet, 1834- Lag- samt Allm. Bese.- och Oecon.- Utsi;t Betänkande N:o 4o. N.o 40.
Ankom till Exp.-Utsk. d. i3 Jan. i835.
Betänkande, i anledning af väckte motioner, om förändringar och tillägg i Kongl.
Förordningen, angående Socknestämmor och Kyrkoråd af den 26 Februarii 1817. X dessa ämnen hafva till Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskottet blifvit remitterade följande motioner: frdn Högloft.
Ridderskapet och Adeln: af Friherre Hermelin , August; från Högvördige P r este-St amiet: af Proslarne J. M. Svedelius , Mittag, P. P. Svedelius , med hvilken instämt Domprosten Heurlin samt Contracts-Prostarne Hallström och Örnberg, och af Kyrkoherden Bergvall, med hvilken i hufvudsaken sig förenat Biskopen Doctor Hedren, Doctor Pettersson, Prosten Lyth och Comminislern Dahlgren ; från Väll ojl. Borgare-Ståndet; af Herr Forssberg/ från Hedervärda Bonde-Ståndet: af Riksdagsfullmägtigen Johan Wiklund från Vesler-Norrlands Län.
Tvänne af Molionairerne hafva anfört, att ifrågavarande Förordning redan erhållit åtski 1 lige förändringar och tillägg, dels genom promulgerade Författningar, dels genom Kongl. Majrts i serskilde mål utfärdade Nådiga Bref och Beslut; men alt, det oaktadt, ytterligare rättelser och förbättringar skola vara nödige, till beredande hvaraf och på det alla gällande stad gauden, rörande Socknestämmor och Kyrkoråd, må i en Författning vara att tillgå, Molionairerne föreslagit en fullständig omarbetning af Förordningen, hvilket uppdrag kunde anförtros antingen den till Kyrko-Lagens öfverseende nedsalta Comité eller andra i ämnet kunnige och erfarne män, samt deras förslag till Kongl.
Maj:t ofördröjligen afgifvas, och en förnyad Författning derefter i Nåder utfärdas.
Prot■ 1834 och 1835. 7:de Sami. %:dra A]d. 1 il-te Håftet. 2 Lag- samt Allm. B c, sv.- och Oecon.- Utslc'.s Betänkande ISo 4-0.
Molionerne afse i öfrigt partiela ändringar eller tillägg i Författningen och framstäilningarne härom kunna lämpligen upptagas i samma ordning, som de Förordningens §§., hvilkas förändring åsyftas.
Stadgandet i i §., att i de Stadsförsamlingar, der Socknestämmor förut varit brukliga, må de ock på lika sätt hädanefter hållas; i öfverensstämmelse hvarmed man ansett sig berättigad till den slutsats, att, der Socknestämmor ej varit bruklige, de ej heller hädanefter borde hållas, skall hafva af Autoriteter blifvit olika förslådt och vid uppstådd tvist föranledt stridige beslut, lill förekommande hvaraf och då lämpligast vore, att undantagslagar upphäfdes, det blifvit föreslaget alt, likasom i Landtförsamlingar, Socknestämmor i alla Stadsförsamlingar böra hållas, när så nödigt finnes.
Yid 2 §. är anmärkt, att den Pastor upplåtne pröfningsrätt af Kronobetjentes begäran om
Sockneslätnma förutsätter en erfarenhet och embetsvana, som hos flere yngre Pastorer måhända saknas, hvarföre det ansetts böra stadgas, alt Kronobetjening antingen skall, för behörigheten af äskad Socknestämma, sjelf ansvara, eller ock, endast på Konungens Befallningshafvandes befallning eller reqvisition, vara berättigad att den erhålla.
I 3:e §. är medgifvet, att frågor, som icke tåla uppskof, må behandlas å Socknestämma samma dag den pålyses, ulan att till ledning för bedömandet det blifvit närmare bestämdt, hvilka desse frågor äro och hvilket ofta skall bero på olika åsigter.
Det har, med anledning häraf, blifvit föreslaget, att hellre, än en afvikelse från alla vanliga former skall ega rum, dylika frågor måtte af Församlingarnes Kyrkoråd upptagas och afgöras, eller ock behandlas af inom hvarje Församling, i förhållande till dess folkmängd, för flere år utsedde Deputerade, till hvilka beslutande rätt å Socknemännens vägnar vore öfverlålen.
Den i 4-e §• antagne grund för rösträttighet vid Socknestämma skall vid tillämpningen, serdeles i städerne och företrädesvis i hufvudstaden, vara orättvis och alldeles otjenlig, enär endast fastighetsegare äro tillagde beslutanderätt; men alla, som å landet lefva af capital, löneinkomster eller andra yrken än åkerbruk å egen jord, samt alla byresmän i städerne äro betagne till och med rättigheten att sig å Socknestämma infinna. 2Ö:e Cap.
Byggninga-Balken stadgar dock, att alla, som i Socknen bo, skola Kyrka bygga och underhålla, och i städerna, åtminstone Stockholm, äro byresmän underkastade flere till Kyrkan utgående afgifter, hvilka vanligtvis blifvit efter bevillningen beräknade.
Genom Kongl. Förordningen den j8 Sept. 1^65 finnes erläggandet af brand vakts-a fgift stadgadt såsom vilkor för .hyresmans i Stockholm röstningsrätt vid Prestval och äfven, sedan 181 7 Lag- samt Allm.
Bes v v och Oecori.- Utsl:s Betänkande JV:o 4°- 3 Ars Förordning ulkom, liar man funnit sig föranlåten att, jemväl till af Autorileterne äskade Socknestämmor kalla liyresmän, hvilka utgöra den talrikaste delen af hufvudstadens invånare, som till hvarjehanda ändamål och till elt högst betydligt belopp deltager i församlingarnes utgifter.
Härvid har emedlertid de största svårigheter mott att tillvägabringa lagligen bindande beslut, utan bestämda och bindande former för omröstning.
Det har blifvit, till afhjelpande af omförmälde missförhållanden , föreslaget: att liyresmän i släderne måtte tilläggas röstnings- och beslutanderätt å Socknestämmor; att bevillningen för sistförflulna året vid röstberäkningen borde tagas lill grund, och ett minimum bestämmas, för vinnande af en sådan rättighet; och atl vederbörande skulle inför Pastor eller Kyrkorådet legitimera sig genom contribulions-sedlarnes uppvisande, före Socknestämman, på det voterings-längdens uppgörande ej måtte upplaga tiden för öfverläggningen.
Den i 5:e §.
Pastor tillagda rättighet, att vid Socknestämma föra ordet, h ar en Molionair ansett böra sålunda inskränkas, att i alla mål, som röra Prestegårds byggnad eller andra angelägenheter, af hvilka Pastor såsom boställsinnehafvare kan hemta nytta eller skada, Ordförande-befattningen måtte åt annan af Församlingen utsedd person uppdragas.
Pastor bör, eller Motionairens tanka, i dylika mål betraktas såsom part, och med det inflytande vid en Municipal-öfverläggning, som en Ordförande vanligtvis eger, skall det ofta vara tvifvel underkastadt, huruvida ifrågavarande ämnen blifva med tillbörlig oväld behandlade.
I g:e §. har blifvit yrkadt, dels upphäfvande af stadgandet om Protocollets uppläsande från Predikstolen, såsom öfverflödigt, då beslutets kungörande är det egentligen magtpåliggande, dels det tillägg i afseende på rättegången i mål, som angå Socknestämmo-beslut, att den klagande må tillförbindas, ej blott att inom föreskrifven tid hos Pastor styrka, det han anmäldt missnöje behörigen fullföljt, utan ock att inom viss tid anförde besvär genom påminnelsers afgifvande slutligen utföra, samt att af Konungens Befallningshafvandes Utslag lemna Pastors-Embelet del genom afskrift.
Det skall nu ej vara ovanligt, att Socknestämmo-beslut flere månader, stundom hela år, sakna verkställighet, och anförde besvär pröfning, i anledning af den klagandes underlåtenhet att, sedan förklaring inkommit, densamma uttaga och besvara, eller, i anseende till Pastors bristande kännedom, om besvär verkligen blifvit anförde, samt huru de blifvit afgjorde, för vinnande af upplysning hvarom, Commissionairer, ofta med dryg kostnad, måste anlitas.
■ 4 Lag- samt Allm. Besv.- och OeCon.- Utskls Betänkande AT.-o /fo.
Emot livad 11:e §. innehåller, om antalet af Ledamöter i Kyrko råd och sättet för deras utväljande, har blifvit erinradl, att då Församlingarnes folklikhet är så högst olika, borde Kyrkoråds-Ledamölernes antal vara derefter lämpadt, och alt i de fall, då stad och landtsocken äro före nade om en Kyrka, och således måste ega ett gemensamt Kyrkoråd, saknas föreskrift huru med Ledamöternes väljande bör förhållas.
Rättelse i dessa omständigheter har blifvit yrkad, äfvensom att i släderne KyrkorådsLedamöter borde utses vid Socknestämma , men ej af Magistraten, eller ock tillsättas på det sätt hvarje stadsförsamling vid Socknestämma kunde öfverenskomma.
Såsom en utsträckning af Kyrkoråds, i i a §. bestämda verkningskrets, har en Motionair föreslagit, alt vid de tillfällen, då till, i laga tid utlyst, Socknestämma inga, eller färre än fyra Socknemän komma tillstädes, och utsatte mål i följd deraf måste uppskjutas till behandling vid ytterligare sammankomst, Kyrkorådet i församlingen mätte ega att dylika mål upptaga och med Socknestämmas rätt afgöra, hvarigenom uppehåll och deraf följande olägenheter skulle förekommas; dock borde med beslutet, om det ej skulle förlora sin kraft och verkan, förfaras på sätt 9 §. om Socknestämmo-protocoll och beslut föreskiifver.
Biand de i i3 §. omförmälde tvångsmedel, af hvilka Kyrkorådet eger sig begagna, för alt bereda hörsamhet åt sina kallelser, skola vitén vara mindre lämplige, enär de personer, hvilkas inställelse för Kyrkorådet är nödig, oftast äro både i moraliskt och oeconomiskt afseende af den art, att de antingen förakta bötesansvaret eller ock sakna tillgång till gäldande af hvad dem ådömes, i följd hvaraf mycken tidsutdrägt och flera öfverflödiga sammanträden för Kyrkorådets, i en vidsträckt församling på långt afstånd boende och spridda Ledamöter inträffar.
Till vinnande af en skyndsammare och mera ändamålsenlig behandling af desse ordningsmål, har derföre blifvit föreslaget, att, sedan böter blifvit någon för försummad inställelse en gång ålagde, Kyrkorådet derefter må ega att påkalla Magistratens eller Kronobetjeningens handräckning, för alt få den tredskande med l jeni ige medel inställd.
Hvad sålunda anfördt och föreslaget blifvit hafva Utskotten till gemensam profning företagit, och dervid funnit en fullständigare lagstiftning i omförmälde ämnen vara af behofvet högligen påkallad.
För närvarande finnes ingen Lag, utan endast sedvänja, lill grund för omröstning å Socknestämmor i städerne, likasom föreskrift saknas, rörande Secknestämmor och Kyrko - Lag- samt Allm. BeU’.- och Oecon.- Ut.sl:s Betänkande IV:o /fö.
Kyrkoråd samt desse myndigheters constituerande i de Församlingar, sorn utgöras af både släder och hemman å landet, hvarförutan åtskillige ändringar i nu gällande stadganden torde erfordras; men då Utskotten sakna kännedom om de olikartade plägseder och förhållanden, som i förenämnde afseende, inom städerne för närvarande ega rum, oeh ej äro i tillfälleatt härom inhemta upplysning eller att uppgöra förslag till Författning, hafva Utskotten, till ändamålets vinnande, ansett lämpligast vördsamt hemställa, att Rikets Höglofl.
Majit, efter Stadsförsamlingarnes hörande, åt Comiterade för Kyrko-Lagens öfverseende eller åt andre sakkunnige män i Nåder uppdraga utarbetandet af förslag till en fullständig Författning, angående Socknestämmor och Kyrkoråd i städerne och å landet, samt berörde förslag, till Rikets Ständer» bedömande, låta å nästa Riksdag i Nåder framlägga.
Stockholm den 12 Januaiii i835.
STOCKHOLM, Kongl. Ordens-Boktryckeriet, i835.
Lag- simt Allm* Bc:v. och Oecon.-Vt sköttens Xltlctmde N;o 41'. r N:o 41. * Ankom tili Exp.-TJ-tsfe. den ao Jan.
Utlåtande öfver anmärkningar vid Utskottens Betänkande, N:o 2o_> i anledning af Kongl. Maj.ts Nådiga Proposition, angående det vid sista Riksdag framställda förslag till en ny Stängsel-Förordning .
Samtlige Riks-Stånden hafva till Utskotten återförvisat omförmälde
Betänkande på grund af dervid gjorde anmärkningar.
Hos Höglofl, Ridders\apet och Adeln: af Herr Grefve Horn, Herr Ulfsparre och Herr Hjärne.
Hos Högvördige Preste-Stånaet: af Herr Prosten RosénHerr Doctor Bexell, Herr Prosten Agardh, Herr Pro fessor Grubbej Herr Doctor Nibelius , Herr Dom-Prosten Heurlin > Herr Contracts-Prosten SvedeliuSj Herr Doctor Grenander3 Herr Biskopen af Wingårdj Herr Prosten Ödman , Herr Doctor Grevillius 3 Herr Doctor Björkman och Herr Contracts-Prosten Nordin.
Hos Fällofl. Borgare-Ståndet? af Herr RubinHerr Santesson, Herr Linderholm3 Herr Sahlin3 Herr Petre, Herr Olbers ocli Herr Friis.
Hos Hedervärda Bonde-Ståndet; af Anders Danielsson fran Elfsborgs Län, vice Talmannen Jon Jonsson, Peter Jönsson från Jönkopings Län, med hvilken flere Ledamöter sig förenat, Sven Heurlin från Kronobergs Län, Nils Persson från Södermanland, uti hvars anförande åtskiilige Ledamöter instämt, Anders Ericsson från Örebro Län, Lars Hansson från Bohus Län, Botvid Jonsson från Östergöthl Sik, till R.
Prof. i834 °ck 1835. 7 Sami. 2 AJck i3:de Häftet. s. a Lag- sam Allm.
Btsv. och Oecoti,-Utskottens Utlåtande N\o 4f. land, Nits Insulin från Stockholms Län, Johan Ericsson från Stora Kopparbergs
Län, Olof Olsson från Östergöthland, Anders Andersson från Vesterås Län, Nils Magnusson från Calmar Län, Gustaf Apelqvist och Olof Jeppsson från Blekinge, Nils Månsson från Malmöhus
Län, hvars yttrade tanke flere Ledamöter förmält sig gilla, Anders Olsson från Stora Kopparbergs
Län , Jan Peter Jansson från Stockholms Län, Hans Jansson från Elfsborgs Län, Petet Ekebom, Anders Andersson och Johannes Christoffersson från Skaraborgs Län, Lars Larsson från Elfsborgs Län, Nils Strindlund från Vester-Norrland , Lars Larsson från Skaraborgs Län , Peter Persson Och Johan Andersson från Jönköpings Län, Olof Lindbeck från Halland och Anders Brisman från Skaraborgs Län.