Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Denna Lappfogde har från längre tider tillbaka åtnjutit i lön och resepenningar 260 R:dr 6 sk., äfvensom de 4 Länsmännen till samma District 60 R:dr hvardera, hvilka löner, uppå Tjenstemännens derom gjorda ansökningar, sedan vederbörande blifvit hörde och förhöjning tillstyrkt, genom Eders Kongl. Maj:ts Nådiga Bref af den icyde Junii i83o, äro ökade på det sätt, att Lapp-Fogden nu erhåller 3i6 R:dr 32 sk. och hvardera af de 4 Länsmännen 75 R:dr; men för de 3 öfrige LappLänsmännen, nemligen en i Jemtland och 2 i Norrbotten, har någon löneförhöjning icke kommit i fråga.
Slutligen har Canzli-Styrelsen, i afseende på Revisorernes anmälan, att, af de 7000 Exemplar å Finska Catechesen, som blifvit på Fondens bekostnad genom trycket upplagde, 4ooo Exemplar äro till utdelning i Lappmarken afsönde, skolat i underdånighet upplysa, att utaf de för framtida behof afsatte 3ooo exemplar, nu, under förvar i Riks-Archi vet härstädes, återstå 2,930 ex., sedan 70 ex. blifvit, under den i3 April 1831, afsönde till Consistorium i Carlstad för att utdelas bland Wermlands Finnallmoge.
Canzli-Styrelsen framhärdar med djupaste vördnad, Stormägtigste, Allernådigste Konung!
Eders Kongl. Maj:ts underdånigste och tropligtigste tjenare och G. af WETTERSTEDT, D. v. Schulzenheim.
P. Wahlström.
Jon. G. Liljegren.
G. A.
Bruncrona.
Stockholm den 20 Februari 1333.
Carl Magnus Arrhenius.
C 10 ) Underd. utlåtande af Committerade för Andra Lif-Gardets CassernByggnad, i anledning af R.
Stils Revisorers Berättelse af år i833.
St o rmägtigste Allernädigste Konungl Uti Nådig Remiss den 16 i denna månad har Eders Kongl. Maj:t täckts anbefalla Comitterade öfver Cassernbyggnaden för Kongl. Andra Lif-Gardet alt afgifva underdånigt utlåtande rörande det, vid granskningen af Redogörelsen för Cassernbyggnadsmedlen intill i83o årsslut, af Rikets Ständers Revisorer anmärkte och uti i832 års berättelse anmälte förhållande, att för sjelfva Cassernhusens fullbordande, i öfverensstämmelse med derom afslutadt Entreprenad-Contract, skall erfordras iooo R:dr utöfver hvad Rikets Ständer för Cassernbyggnaden anslagit, ehuru oundgängliga Uthus dessutom saknas; och få Comitterade rörande detta ärende följande underdånigst andraga.
Enär Comitterade, under den 20 October 1828, underdånigst hemställde, det Eders Kongl. Maj:t måtte i.Nåder täckas, vid då instundande Riksmöte, hos Rikets Ständer tillkännagifva, hurusom, för det af Rikets Ständer afsedde ändamål, att förse Kongl. Andra Lif-Gardet på ett ställe med Cassernhus, nödigt vore, att Rikets Ständer medgåfvo fortfarandet af årliga Anslags-Summan i5,ooo R:dr, intilldess återstående Cassernbyggnads-arbeten kunde varda fullbordade, i öfverensstämmelse med den af Eders Kongl. Majit i möjligaste måtto inskränkte och nådigst fastställde Byggnadsplan, underläto Comitterade icke att tillika underdånigst antyda Comitlerades befarande, att den för Cassernbyggnadens fullbordande calculerade
Summa troligen blefve i verkligheten otillräcklig, hälst i och för jemnförelse emellan förra och sednare Bjrggnadsplanerne och till utredande af kostnadernes olikhet efter enahanda beräkningsgrunder; sednaste kostnads-förslag äfven voro fotade på 1824 års priser å Materialer och Arbetslöner, ehuru desse under tiden betydligen ökats.
(I II ) Samma befarande i afseende å Medel-tillgångens otillräcklighet uttrycktes äfven uti Comitterades skrifvelse till Hof-Caneellers-Embetet den 3o Maji i83o, hvarvid åtföljde de handlingar och förslag, hvilka, till följd af Rikets Ständers Stats-Utskotts begäran, då öfverlemnades till Stats-Utskottets kännedom, och Comitterade kunde desto vissare förklara sig öfvertygade, att, äfven med iakttagandet af den omsorgsfullaste besparing och vid allt Byggnads-arbetets ombesörjande å Entreprenad, någon nedsättning icke kunde äga rum uti de af Eders Kongl. Maj:t i och för Cassernbyggnaden äskade 70,000 R:dr, som Comitterade ansågo denna Summa erforderlig, om ock 15,000 R:dr för året 1829 fingo särskilt påräknas, hvilket dock icke ifrågakom eller blef medgifvet.
Det kunde derföre icke förefalla Comitterade Särdeles oväntadt, att de af Rikets Ständer sednast medgifne 55,000 R:dr jemte i5,ooo
R:dr för året 1829 eller i Summa Sjuttio Tusen
R:dr blefvo fullt behöfliga för sjelfva Cassernhusens fullbordande, enär såsom orsak till den större kostnaden förekom, dels att priserna å Materialier och Arbetslöner voro betydligt ökade, dels att Medel-behofvet för Södra Cassernhusets förändring och påbyggnad icke kunnat i afseende på sjelfva arbetets beskaffenhet noggrannt beräknas, och då dessutom, vid Entreprenad-Auction den 20
Mars i83o å medlersta och södra Cassernhusens fullbordande, det närmast Conducteuren Carlbergs, bländ flere andra lägst gjorde anbud, öfversteg dennes anbud å 68,000 R:dr med icke mindre än 11,000 R:dr; så funno
Comitterade sig äga skälig anledning att underdånigst tillstyrka Entreprenad-Contracts uppgörande med Conducteuren Carlberg, hvartill ock Eders Kongl. Maj:t uti Nådig skrifvelse den 22 påföljande April täcktes lemna Nådigste bifall.
Comitterade framhärda med djupaste undersåtlig vördnad, trohet och nit Stormägtigste A lier nådigste Konung!
Eders Kongl. Maj:ts underdånigstc oell tropligtigste tjenare och undersåtare M. BRAHE. C. Lovisin. C. F. Lorichs.
Stockholm den 26 Febr. 1833.
J. A. Grandinson. 2* ( 12 ) Underd. utlåtande af Comiterade för Saltpeter-ärendena i anledning af Rikets Ständers Revisorers år i832 afgifna Berättelse.
Elders Kongl. Maj:t har, genom remiss, i Nåder infordrat Comiténs för Saltpeter-ärendena i Riket underdåniga utlåtande öfver den del af Rikets Ständers Revisorers år i83a afgifna underdåniga Berättelse, som angår granskningen af Saltpeterfondens räkenskaper och förvaltning för åren 1829 och i83o: till fullgörande hvaraf Comitén får följande i underdånighet anföra.
Jemte det Revisorerne först upptagit
Fondens ställning dessa åren, hafva de fästat uppmärksamhet derå, att behållningen från år 1828 minskats med 89,221 R:dr 28 sk. 1 rst.
Ehuru detta förhållande vid kännedom af den förändring med Saltpetergärden, som blifvit vidtagen, icke innefattar något för sjelfva näringen menligt inflytande, torde dock, till förekommande af missförstånd härutinnan, höra upplysas, att, sedan Saltpeterskatten, af hvars öfverskott denna fond hildadas, likmätigt Eders Kongl. Maj:ts den 9 September 1823 utfärdade Nådiga kungörelse, blifvit ifrån 1824 års början nedsatt till* hälften, eller ifrån Tio till Fem marker per mantal, men Saltpeterlillverkningen deremot ökats och hvad deraf öfverskutit den nedsatta gärden, hort för näringens bibehållande inlösas af Staten, har följaktligen, enär Saltpetern blifvit lefvererad till Kronans förråd för kruttillverkningen och således icke Fonden tillgodokommit, samt något mot nedsättningen svarande Statsanslag för ifrågavarande tid icke var gjoixlt, Fonden skolat derunder förminskas.
Vidare hafva Revisorerne andragit, i första punkten, att uti räkenskaperna balanceras, såsom förskott, en summa af 55,5oo R:dr, utgörande sammanräknade beloppet af tid efter annan, ifrån år 1813 till och med år i82o,lemnade räntefriaLån af Saltpeterfonden tiilCarlGustafsStads ( *3 ) Gevärs-Factori, hvilka förskott, jemlikt Kongl. Brefvet den i3 April 1813, bort i nion af de jör den nja Factor i-inrättningen blifvande tillgångar, Fonden småningom ersättas, men hvilket ej skett:
Och hafva Revisorerne någon upplysning icke inhämtat derom, hvad samband som förefunnits emellan Saltpeternäringens befrämjande och GevärsFactoriets ändamål; men som redan af 1822 års Stats-Verks Revisorer denna disposition på Saltpeterfonden hos Rikets Ständer anmälts, utan / alt någon åtgärd i anledning deraf synts vara vidtagen, så fingo Revisorerne nu derom göra förnyad framställning.
Härvid får Comile'n i underdånighet anföra, att Rikets Ständer i underdånig Skrifvelse den 11 Junii 1818 hade erinrat, det Lån af Saltpeterfonden för åtskilliga andra publika behof blifvit meddelade, under yttrande af den önskan, att dädanefter någon annan disposition å dessa Statens medel ej måtte göras, än som instämde med deras egentliga ändamål, till hvilken underdåniga hemställan Eders Kongl. Maj:t den 3o i samma månad lemnade Nådigt bifall; hvaruppå, genom Nådig skrifvelse af den 19 Januarii 1820, förordnades, att då Rikets
Ständer i deras åberopade underdåniga anmälan icke yttrat något om de förskott, hvilka voro af Salpeterfonden lemnade till fullbordande af det nya Gevärsfactoriet i Carl Gustafs Stad, emot framdeles ersättning, och underdånig hemställan blifvit gjord, huruvida utbetalning af ytterligare förskott från meranämnde Fond till Factoriets fullbordande, hvartill några andra medel ej voro anslagne, måtte få äga rum; så och enär desse förskott dessutom blifvit lemnade till en för Försvarsverket högst nödig inrättning och i mon af blifvande tillgångar borde ersättas, funne Eders Kongl. Maj:t ej något hinder, af dess nådiga bifall den 3o Junii 1818 till Rikets Ständers hemställan, möta Comiterades för Gevärsfactori-inrättningen att, i den ordning och på de villkor, Kongl. Brefvet den i3 April 1813 innehöll, af Saltpeterfonden förskottsvis utbekomma de till Factoriets fullbordande nödiga medel, i följd hvaraf 5,000 R:dr den 10 Februari 1820 ytterligare blifvit härtill utbetalde.
Deremot anmälde Rikets Ständers Revisorer, vid granskning af samma års räkenskaper år 1822, det de trodde anledning till denna försträckning icke hafva kunnat hämtas från Rikets Ständers ofvannämnda underdåniga Skrifvelse den 11 Juni 1818.
Och då detta ämne vidare förekom vid den derpåföljda Riksdagen, blef den 11 Mars 1823 till Constitutions-Utskottet öfverlemnad anmärkning emot Föredraganden af Krigsärendena, i afseende på den år 1820 skedda I ( i4 ) utbetalningen, men hvaröfver Conslitutions-Utskottet den 3i Maj samma år sig utlät, ”att, emedan Kongl.
Maj:t utan tvifvel ägt att af behållningarna på det under Riks-Statens 3:dje Hufvudtitel till Saltpetertillverkningens befrämjande uppförda anslag, förskottvis understödja den för defensions-verket högst vigtiga Gevars-Factori-inrättningen, ansåge Constitutions-Utskottet, då således ett nyttigt ändamål befordrats, något giltigt skäl lill anmärkningens fastställande icke vara för banden.”
Vid räkenskaperna öfver denna Fond för de sedermera framflutna åren 1821 till och med 1828, som af Rikets Ständers Statsutskott eller Revisorer blifvit granskade, har någon fråga härom icke heller väckts, ehuru förskotts-summan fortfarande varit balancerad.
Och enär Rikets Ständers Constitutions-Utskott, såsom berördt är, ansett försträckningen af dessa medel till Gevärs-Faetori-anläggningen hafva varit lämplig, synas väl Revisorerne år i832 icke hafva ägt skäl att ifrågaställa ett annat förhållande; men som, efter det Saltpetergärden numera, i följd af Eders Kongl. Maj:ts Nådiga Kungörelse den 7 April i83o, med samma års slut upphört, och till utgifterna för Saltpeternäringens upprätthållande blifvit beviljadt ett ökadt årligt Stats-anslag, hvaraf skulle följa, att Fonden kommer att efterhand utredas; får Comitén till Eders Kongl. Majrts
Nådiga bepröfvande i underdånighet öfverlemna, hvad åtgärd må höra vidtaglis dertill att omförmälda förskotts-summa kunde antingen blifva Fonden ersatt, eller, derest Factoriets tillgångar det ej medgifva, varda afskrifveu: hvarom i sednare fallet Nådig proposition till Rikets Ständer torde böra aflåtas.
Uti Andra punkten hafva Revisorerne uppgifvit beloppet af Saltpetertillverkningen i de Län, der den i synnerhet Eedrifves, och då dervid befunnes, att från Westerbottens ringa befolkade
Län år 1829 blifvit lefvererade 7,475 •§- Lispund och år i83o,. 9,33o -f Lispund, utgörande vid pass f:delar af all dessa åren lefvererad Saltpeter, ansett sig böra detta egna förhållande anmäla.
Då häraf kunde hämtas den föreställning, som skulle en så betydlig lefverering uti Westerbottens
Län ej hafva kunnat ske af dess egen production, får Comitén härvid i underdånighet upplysa, att utom de controller, som Tullförfattningarne föreskrifva emot utländsk Saltpeters införande i Riket, stadgades uti det åren 1829 och i83o ännu gällande Reglementet för Saltpeterns emottagande af den 26 November 1816, i3 § 1 morn., huruledes den lefvererade Saltpeterns in - ( *5 ) liemska tillverkning borde vara styrkt med behöriga Sockenstämmöbevis, jemte Saltpeter-Sjuderi-Styresmannens attest, hvilket alltid blifvit iakttaget.
Comiten bar ej heller underlåtit att i de föreskrifter om Saltpeter-uppbörden, som årligen blifvit utfärdade, ytterligare härå fästa uppmärksamhet; hvarförutan med afseende å den betydliga lefverering, som i Westerbottens
Län skett de sednare åren, och enär denna ort äger en lätt communication sjöledes med Finland, der Saltpeter-tillverkningen varit en längre tid idkad och förut hunnit en större höjd, Comiten förlidit år lät, genom tillförordnade SaltpeterSjuderi-Styresmannen i Östergöthlands Län G. C. Silfversparre, anställa en noggrann undersökning i berörda jemte angränsande
Län, till närmare inhämtande af förhållandet med Saltpeterproductionen derstädes; hvarvid, enligt Silfversparres, efter flera månaders resor i dessa landskap, den 11 September i83a afgifna fullständiga och verificerade Berättelse, blifvit utröndt, att Saltpeternäringen genom i Westerbotten anlaggda, underhållna, och i allmänhet väl skötta 2,828 planllador bedrifves med den synnerliga flit och framgång, som gifva visshet, att all den Saltpeter, hvilken från Länet erbjudes till inlösen af Staten, verkligen i orten produceras.
Uti Tredje punkten anmäla Revisorerne att de i föregående årets räkenskaper, såsom proprie balancer, upptagne belopp af tillsammans 1 3,ii 5
R:dr 45 sk. 7 r:st. blifvit minskade år 1829 till 7,567 R:dri5 sk'., och att skillnaden, emellan denna och de i nu granskade räkenskaper förekommande högre summorna, utgjorde Balancer, tillkomne under åren 1829 och i83o.
Såsom Comiten förmält i dess den 23 December i83i afgifna underdåniga utlåtande öfver Rikets Ständers, uti skrifvelse af den 11 Februarii 1829, angående berörda Balancer, gjorda erinran, beror indrifningen af förstnämnda återstod på Ådvocat-Fiscals-Embetena i Eders Kongl.
Majtts och Rikets Kammar-Collegium och Kammar-Rätt, och beträffande skilnaden, eller hvad som under ifrågavarande 2:ne år tillkommit, utgörande 939 R:dr 3o sk. 6 rst., så härflyler denna skilnad egentligen från bristande redovisning för 906
R:dr 41 10 rst.
Saltpetergärds-medel, som aflidne Kronofogden i Elfsborgs Län Bengt Carlsson bort uppbära och hvilkas indrifvande Eders Kongl. Majrts
Befallningshafvande i Länet ej lärer underlåta ^tt vederbörligen iakttaga.
( 10 ) Fjerde punkten innefattar endast anmälan, det Fondens säkerlietsliandlingar funnits i behörig ordning samt säkerheten tillräckligt betryggad; men i Femte punkten hafva Revisorerne anfört, att ehuru Saltpetern nu mera icke utgör någon krono-intrad, utan blifvit föremål för uppköp, i likhet med andra varor, som för Statens behof erfordras, och fastän Saltpeter-handteringen genom ändamålsenligt vidtagne anstalter utvecklat sig till en allmän och lönande binäring inom de orter, hvilka egna sig dertill, qvarstå likväl ännu hufvudsakligen de former, som ansetts nödiga vid sjelfva förberedandet af det mål, man nu upphunnit: i hvilket afseende Revisorerne trott sig icke böra lemna oanmärkt, att kostnaden i och för emottagandet af vid pass 25,ooo Lisp.
Saltpeter, efter bestämdt upphandlingspris i värde uppgående till 189,000 R:dr, stigit år 1800 till icke mindre än 26,235 R:dr 4° sk- u rst., när deruti inräknas högre och lägre Tjenstemäns Löner, arfvoden, pensioner gratificationer m. m.
Genom ett nytt Reglemente af den 17 Mars i83a hade Eders Kongl. Maj:t väl, med upphäfvande af alla förutgällande Författningar i ämnet, meddelat förändrade stadganden för Saltpeterärendernas förvaltning hädanefter, men som samma Reglemente ändock syntes vara beräknadt på en fortfarande förvaltning med särskilt
Lönestat samt deraf följande expectance-stat och pensions-stat, hafva Revisorerne ansett sig böra fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på Saltpeter-ärendernas numera förenklade beskaffenhet, till hvilkas handhafvande således de enklaste anstalter kuntfe göra tillfyllest, samt Statsmedlen vid denna upphandling användas på ett med grunderna för allmänna hushållningen mera öfverensstämmande sätt.
Comitén har, till ådagaläggande, huru förhastadt Revisorernes omdöme härutinnan i sjelfva verket är, skolat i underdånighet närmare utveckla förhållandet.
Revisorernes uppgift, att kostnaden för emottagandet af vid pass a5,ooo Lisp.
Saltpeter för ett värde af 189,000 R:dr, stigit år i83o till omkring 26,000 R:dr, innefattar den hufvudsakliga origtighet att dessa utgifter icke endast varit nödige i och för emottagningen af varan, utan isynnerhet för tillverkningens bibehållande, hvilket, efter det Eders Kongl. Maj:t i Nåder till jordägares lättnad, men under vilkor af erforderligt
Stats-anslag för näringens fortsatta befrämjande, helt och hållet efter - ( ‘7 ) gifvit Saltpetergärden, är så mycket angelägnare, som Saltpeter-productionen följaktligen numera är frivillig oell väsendtligt beror på anstalterna, att hos
Rikets inbyggare underhålla den omsider med betydliga uppoffringar väckta hågen för denna tillverkning och kännedom af dess bedrifvande.
Det är ej längre sedan än Ar 1810, då i Sverige icke kunde produceras mera än circa 7000 Lisp.
Saltpeter, som icke fullt till en tredjedel svarade emot behofvet deraf till krut-tillverkningen för Rikets försvarsverk: och huru nödigt det varit, att inom landet åstadkomma erforderligt quantum af denna artikel, ej mindre för att derå hafva tillgång, när möjligtvis
Saltpeter ej kunde anskaffas från andra länder, än ock för att undvika belasta handelsvågen med en vara, som, inom Riket frambragt, tillika kunde gifva dess egna inbyggare fördelen af tillverkandet, har flera gånger blifvit af Rikets Ständer erkändt.
Att anstalterna i detta ändamål icke kunnat äga rum utan kostnader, lärer en hvar inse, äfvensom att för uppbärandet af Saltpetern och densammas forslande från aflägse orter till krutbruken samt redovisningen både för gärden, hvilken ännu utgick år i83o, och den deraf uppkomna Fonden, fordrats utgifter och aflöning åt dertill särskilt begagnade personer.
De vid början af Saltpeter-tillverkningens upphjelpande åren 1812 och 1813 antagne Saltpeter-sjuderi-Styrgsmän och Verkmästare i några Län, der erfarenheten visat, att denna produetion icke kunde vinna särdeles framgång, hafva dock redan, genom Eders Kongl. Maj:ts Nådiga Förordnande, i skrifvelse af den 22 October 1828, blifvit ställde till indragning, men dervid funnits icke billigen kunna, efter flera års använd möda, frånkännas deras löner: och Rikets Ständer, som härom erhållit kännedom af den Berättelse och de handlingar, som vid sista Riksdagen voro dem meddelade, angående Saltpeter-ärendenas förvaltande, hafva ej heller haft något att påminna dervid, att desse Tjenstemän fått behålla lönerna.
Det synes alltså icke skäligen hafva bort ifrågaställas, att i de orter, hvarest näringen kan upprätthållas, framgent måste aflönas sakkunnige personer, som kunna meddela undervisning och föreskrifter samt uppmuntra till fortsättande af denna både för Staten på det hela och dessa orters inbyggare särskilt förmonliga tillverkning, som i annan händelse sannolikt skulle åter förfalla; hvarförutan lika nödigt är, att controll ej saknas tillförekommande af underslef med utländsk Saltpeters lefvererande, äfvensom derå, att Saltpetern, hvilken för Statens räkning skall emottagas efter bestämdt pris, är af behörig beskaffenhet. ( »3 ) Vid betraktande af allt detta skola ulan tvifvel kostnaderne för Saltpeter-productionens befrämjande, jemte uppbörden och redovisningen af hvad lefvereradt blifvit den tid, för hvilken räkenskaper ne nu af Revisorerne granskats, icke finnas öfverdrifne samt förvaltningen af dessa ärenden ej heller så enkel, som Revisorerne sig föreställt.
Men ännu mindre hafva Revisorerne ägt anledning att utsträcka sin anmärkning till den påföljda tiden, enär vid den af Eders Kongl. Maj:t i Nåder, enligt det förnyade Reglementet, vidtagna reglering, tillika blifvit förordnadt, det aflönings-slaten kommer att än vidare inskränkas, så att Tjenstemännens antal, vid skeende afgång, förminskas, ifrån i3 Directeurer och 12 Under-Styresmän, eller tillsammans 25 personer, till 4 Directeurer och i3 Under-Styresmän, eller tillsammans 17 personer, hvarigenom tillvägabi ingas en besparing af omkring 1,800 R:dr Banco å arfvoden och resepenningarna, äfvensom provisionerne blifvit nedsatte och för Kronobetjeningen indragne, sedan dess befattning med Saltpeterverket, efter Gärdens upphörande, blott sträcker sig till besörjandet af kronoskjutsen vid Saltpeterns transporterande.
Comiten till Saltpeter-Ärendenas förvaltning har åter för sina omsorger och oafbrutna bemödanden, allt ifrån dess tillsättande, hvarken påräknat eller njutit annan belöning, än tillfredsställelsen att hafva kunnat befordra en för det Allmänna lika vigtig som gagnelig sak: och Comitén, som derjemte haft att förränta och vårda en icke obetydlig Fond, hvarå någon förlust ej uppkommit, har för utförandet af sina åtgärder begagnat biträde af en knapp personal, hvars arfvoden äfven, i jemförelse med besväret, varit ganska ringa.
Eders Kongl. Maj:ts Nådiga remiss återställes härjemte i underdådånigliet, och Comiten framhärdar med undersåtlig vördnad, trohet och nit.
Storm ägtigste Allernådigste Konung!
Eders Kongl. M a j: t s lindert! ånigste, tropligtigste tjenare och undersåtar M. ROSENBLAD. P. Westerstrand.
Slockholm den 2 Mars i833- D.
Krutmejer.
Till Kongl. Majit underdånigst, angående Rikets Sländers Revisorers Berättelse om granskningen af Sallpeter-Fondens räkenskaper för åren 1829 och iS3o.
C *9 ) Convoy-Commi isaria te
Is underdåniga Berättelse till Kongl. Maj:t, i anledning af Rikets Ständers Revisorers år i832 afgifne Berättelse.
Alle rn ådig ste Konung] xLnlers Kongl. Maj:t liar, uti Nådig Remiss af den 12 sisLlidne Januarii, infordrat Convoy-Commissariatets underdåniga utlåtande öfver innehållet af Rikets Ständers sist församlade Revisorers Berättelse, rörande granskningen af Convoy-Cassans förvaltning åren 1829 och i83o.
Till underdånig åtlydnad af denna nådiga befallning, får ConvoyCommissariatet nu öfver de af Revisorer ne anmärkte omständigheter afgifva följande förklaring, nemligen beträffande: 1:0 ”Att ehuru, genom Nådigt Bref af den 31 December 1829, Eders Kongl. Maj:t anbefallt afskrifning af en Cabinets-Cassans skuld till Convoy-Cassan, stor 60,000 R:dr Hamb.
Banco, äro deraf, i samma års räkenskaper, likväl icke mer än 82,663 R:dr 3a sk. 2 r:st Svenskt Banco afskrifne; emedan skillnaden emellan sistnämnde belopp och fulla värdet af berörde 60,000 R:dr Hamb.
Banco, evalverade efter Cours till Svenskt Banco, skall i föregående årens räkenskaper blifvit afförd.” Till följe af Eders Kongl. Maj:ts Nådiga Bref af den 1 Juni 1820 ulbetaltes af Convoy-Cassan till dåvarande Cabincts-Secreteraren Friherre Lagerheim, emot dess qvitto., 3o,ooo R:dr Hamb.
Banco, till bestridande af utgifter för afhandlingar om Rikets Handelsförhållanden med främmande Makter, hvilken Summa med 77,453 R:dr 6 sk.
Svenskt Banco, för att icke i räkenskaperne balanceras, ansågs böra uti årets Hufvudbok tills vidare afföras; enär ersättning derföre till ConvoyCassan icke var att med visshet påräkna, utan berodde af Eders Kongl.
Majrts godtfinnande efter framdeles sig företeende omständigheter.
Men när ytterligare en lika Summa af 3o,ooo R:dr Hamb.
Banco, i följd af Eders Kongl. Maj:ts Nådiga Bref af den 27 Julii 1826, för samma ( 20 ) ändamål till Cabinets-Seereteraren Friherre Lagerheim utbetaltes, och Convoy-Commissariatet då trodde sig äga anledning förmoda, det Convoy-Cassan derföre skulle erhålla ersättning, blef den med ett värde af 8a,663 R:dr 32 sk. a r:st.
Svenskt Banco, uti sistnämnde års, äfvensom i påföljande årens, räkenskaper balancerad, intilldess den, enligt Eders Kongl. Majrts Mådiga Bref, af den 3r December 1829, om afskrifning af begge förenämnde utbetalningar af tillsammans 60,000 R:dr Hamb.
Banco, uti det årets Hufvudbok atfördes.
Rättast hade måhända varit att, intill dess, i räkenskaperna balancera äfven första hälften af denna Summa, eller de år 1828 utbetalte 3o,000 Rrdr Hamb.