Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Denna olikhet förklaras derigenom, att några barn och minderåriga, hvarå uppgifterna ej fordra närmare granskning, kunnat blifva af uraktlåtenhet eller glömska utelemnade ur förteckningarne öfver folkantalet inom byar, qvarter eller hushåll, till en del också genom flyttningar eller tvekan hos mantalsskrifnings-förrättaren om rätta mantalsskrifningsorten.
Folkökningen har varit störst inom de begge fögderierne å Dalsland, hvartill den otvetydiga orsaken är att finna i den ökade välmåga, som blef en följd af de under första hälften af perioden inträffade för landtmannen gynnsamma konjunkturer, hvaraf innevånarne i dessa fögderier, bland hvilka det södra är spanmålsproducerande och det norra skogbärande, drogo synnerlig fördel.
Väl hafva under åren 1857 och 1859 felslagna skördar i södra fögderiet något nedsatt denna välmåga, men den lyftning, som den goda tiden gaf, den vana vid ett bättre lefnadssätt, som deraf blef en följd, och den omsorgsfullare vård, som gifvits åt det uppväxande slägtet, har verkat fördelaktigt på befolkningen, som visserligen af de goda konjunkturerna lät hänföra sig till djerfva spekulationer, hvilka under missväxtåren tryckt hardt, men några goda skördar skola utan tvifvel återställa välståndet.
Detta visade sig redan 1860, som för Dalsland var ett särdeles gynnsamt år.
Inom Wäne fögderi, der välstånd i allmänhet råder hos allmogen, hafva de gynnsamma konjunkturerna ej haft en så omedelbar inverkan, och folkökningen här är också jemförelsevis mindre än på Dalsland.
I Kullings fögderi, der, särdeles inom Kullings och Gäseneds härader, potatesodling och husbehofsbränning bedrifvits i större skala, har genom den förändrade bränvinslagstiftningen en del af befolkningen försatts i stort trångmål.
En mängd öfverträdelser af denna författning hafva också här måst beifras, men i öfrigt har inom befolkningen, som visat en jemn tillväxt, ej förmärkts synnerlig osedlighet.
En mager och stenbunden jordmån lemnar åt denna befolkning, sorn i mindre mån än i återstående härader af länet sysselsätter sig med binäringar, en knapp bergning; men sedan laga skiften numera öfvergått nästan hela distriktet, arbetas med ifver på stenbrytning och jordens uppodling, hvilket i förening med de här, dels redan verkställda, dels under anläggning varande jernvägar, samt den af Kongl. Maj:t i nåder beslutade skogsplantering å de inom dessa härader belägna Svältorna, genom det föredöme som sålunda lemnäs enskilde, utan tvifvel skall verka till upphjelpande af denna för närvarande minst väl lottade del af länet.
Inom As härad, der gårdfarihandel och väfnadsindustrien utgör en väsentlig binäring, är tillståndet bättre.
I Marks och Kinds fögderier, der, särdeles inom häraderne af samma namn, dessa binäringar hafva sitt hufvudsäte, har folkökningen jemt fortgått, med undantag, hvad sistnämnde fögderi angår, för året 1857, såsom orsak hvartill uppgifves, dels en stor mängd familjers utflyttning till Amerika, dels 1856 års helt och hållet felslagna skörd af potates, den fattigare allmogens hufvudsakliga födoämne.
Bland de härader, hvaraf 6 Elfsborgs län.
Lefnadssätt.
Bränvinsmissbruk. dessa fögderier utgöras, är Marks, särdeles med afseende å arealen af den bärande jorden, starkt bebodt af en befolkning, som lefver till största delen af väfnadsindustrien, idkad dels vid de flera i orten anlagda fabriker, dels i hemmen med förlag af vissa så kallade förläggare, hvilka till bearbetning utlemna garn och emottaga väfnaderne tillverkade, för att sedermera vidare appretera dem, som erfordra sådant, samt afsätta dem till de gårdfarihandlande, hvilka åter hufvudsakligen äro boende i Kinds, Redvägs och Ås härader, hvarest jemväl tillverkas betydligt väfnader, samt städerne Borås och Ulricehamn.
Den sydvestra intill Halland gränsande delen af Mark är likväl till följd af en jemförelsevis bättre jordmån mera egnad åt åkerbruk, som också der, likasom öfverhufvud inom hela denna ort, och särdeles af förläggarne, börjar idkas med mycken ifver och alldeles oerhörda kostnader, till följd af markens ytterst stenbundna beskaffenhet.
Oaktadt denna täta, hufvudsakligen industriidkande befolkning, hvilken i allmänhet, åtminstone i jemförelse med hvad från andra länder om en sådan erfares, utmärker sig för en efter tillgångarne lämpad snygghet, ordning och sedlighet, hafva under den tid denna berättelse omfattar, och inom hvilken faller den kris och tryckning, som menligt känts inom hela handelsverlden, förhållandena i denna ort varit bättre, än man kunnat vänta, hvartill orsaken torde vara att söka deri, att tillverkningen hufvudsakligen afser de arbetande klassernes behof, hvilka mäste fyllas; samt att förläggarne, många till antalet, berömvärdt sökt att jemväl under den onda tiden uppehålla arbetet.
Det är först efter periodens slut som de stegrade priserne och den minskade tillgången å bomull nödgat förläggarne att nedsätta tillverkningen, hvilket förorsakat trångmål och nöd bland de arbetande.
I Bollebygds härad, der skogsafverkning och forslande utgöra de hufvudsakliga näringarne jemte det inskränkta jordbruket, är folkkarakteren, i följd deraf, något rå, men större osedlighet finnes likväl ej.
Af befolkningen utgöres icke allenast den allra största delen, men äfven en jemförelsevis större del än sannolikt inom Rikets flesta län, af allmoge, bland hvilken många genom företrädesvis industriel företagsamhet bringat sig upp till välstånd och en del jemväl till betydlig förmögenhet, Alla de så kallade förläggarne inom de väfnadsidkande distrikterne och jemväl flera bland fabriksidkare tillhöra denna klass och hafva nästan utan undantag sjelfve för värfva t sin förmögenhet.
Af större jordpossessioner finnas inom länet ytterst få.
En allmän bildning är temligen allmänt spridd, jemförelsevis likväl mindre i länets sydligaste och nordligare delar såsom mera aflägsna från alla kommunikationer.
Företagsamhet och en liflig spekulationsanda äro, särdeles i de industriidkande distrikterne, allmänt rådande.
Byggnadssättet utvisar en tilltagande smak för ordning och ett prydligare skick, och ehuru timmer i allmänhet dertill användes, har på ett och annat ställe stenbyggnader, särdeles till uthus, blifvit uppförda.
I fråga om lefnadssättet klagas från länets olika delar öfver en, särdeles under de senare åren, hastigt spridd benägenhet för lyx och ett öfverflöd, som icke står i förhållande till de genom betydligt förhöjda arbetslöner ökade, men likväl otillräckliga tillgångarne.
Man anser inom orten den samtidigt härmed förändrade tull-lagstiftningen vara orsaken till denna, i jemförelse med fordna enklare vanor märkbara benägenhet för öfverflöd, hvartill likväl torde hafva bidragit de under åren 1854—1856 inträffade, för landet gynnsamma konjunkturer, hvarigenom penningetillgången hastigt ökades.
Fyllerilasten är, om man afser allmogen i deras hem, synbarligen i aftagande.
Utskänknings- och utininuteringsställen finnas, efter hvad i det följande skall anföras, på landet ytterst få.
Den tillåtna bränvinshandeln har också minskats, ehuru bland idkarne af landthandel de finnas, som fortfarande på otillåtligt sätt sprida rusgifvande drycker och, trotsande polismaktens alla bemödanden, till kringgående af lagstiftningen finna utvägar, som domaremakten anser af lagen oåtkomliga.
En del af dessa landthandlande, ibland hvilka helt och hållet saknas den korps-anda, som i viss mån tillbakahåller en obehörig vinningslystnad hos köpmansklassen, anses i allmänhet icke fördelaktigt inverka på allmogen.
Vid dess besök i städerne finner man äfven Elfsborgs län.
Skyttegille. 7 fortfarande flere bland allmogen öfverlastade, och i de orter, som närmast omgifva städerne, är tillståndet således mindre tillfredsställande.
Beträffande sedligheten i öfrigt är tillståndet inom länet fortfarande godt, och den förändring i förhållandet till vissa andra län, som visar sig af Justitie-Statsministerns underdåniga berättelse öfver brottmålsstatistiken för åren 1857—1858, torde härleda sig af åtalen för öfverträdelser af den nya bränvinslagstiftningen.
Åtskilliga gröfre förbrytelser äro begångna af personer från angränsande läns kustbefolkning, hvilka öfver Göta Elf ingå i länets sydligare del.
I afseende å religionen hafva otillräckliga kunskaper samt en bristfällig eller felaktig och kärlekslös undervisning i dess grundsanningar på åtskilliga ställen föranledt en brist, ett otillfredsställdt andligt behof hos folket, som lemnar spelrum för de kringvandrare, hvilka söka sprida sina meningar, vanligen villomeningar.
Bland dessa må nämnas, utom de af den s. k.
Fosterlands-stiftelsen utsända kolportörer, hvilka stundom röja en särdeles ringa bildning, mormonismen, som, ehuru antalet af dess anhängare inom länet är ringa, dock stundom lyckas att skörda några offer.
Detta gäller dels Redvägs härad, hvarest ett samfund af dessa olycksoffer till ett antal af omkring 30 lärer finnas, dels trakten kring Wenersborg och Sundals härad, hvarest åtskilliga predikanter från Göteborg eller Hallands län lyckats bedraga ett lika antal, af hvilka några redan begifvit sig till Amerika.
Presterskapet har med nit, men med olika framgång bemödat sig att återföra de vilseledde, och Kongl. Maj:ts Befallningshafvande har, der bedrägeri synbarligen varit driffjäder till uppträdandet, deremot begagnat lagliga medel.
Antalet af anhängarne torde nu icke uppgå till mera än 15 å 20 personer, bland hvilka några ännu kunna räddas.
o Inom Blidsbergs socken af Redvägs härad samt angränsande
As härad äfvensom Frökinds, Wartofta och Mo härader af Skaraborgs och Jönköpings län, har uppstått en sekt, som synes närma sig Qväkare, bestående af omkring 150 personer och hvilka beredt sig en egen lokal för sina andaktsöfningar, men i afseende å hvilka, enär de ej gjort sig kända för oordning eller osedlighet, Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande ej hittills velat vidtaga någon åtgärd.
I öfrigt visar sig flerestädes en benägenhet för andaktsöfningar, som, om de ledas af ett nitiskt och framförallt upplyst och insigtsfullt presterskap, lofvar allt godt; men anspråken på dessa egenskaper hos presterskapet stegras i samma mån, som de alltmera utbredda olika lärosatserne och en mindre grundlig bildning ger näring åt tviflet.
Forskningens utsträckning jemväl till religösa frågor kan ej mera hämmas.
Hvarje bemödande af den offentliga magten att utestänga pröfningens ljus eller villomeningars irrbloss från dessa hittills för dem gömda schakter är fruktlöst, förökar lågan eller bidrager till explosion.
Den pligt, som dervid åligger religionsläraren, stödd på en verklig upplysning och bildning, är att åt det andliga behofvet gifva en god rigtning och utrota eller vederlägga vidskepelsen.
Den hos allmogen ännu bibehållna aktningen för religionslärarens kall, der den förhöjes af en allmän aktning för hans person, ger stöd åt hans lärdomar, hans råd och hans varningar, och i denna ort, mera än måhändaJ många andra, der ett större antal bildade så kallade ståndspersoner inverka på allmogen, är dess moraliska och religiösa begrepp i väsentlig mån beroende af presterskapets upplysta nit och verksamhet för det goda.
Härtill förutsättes likväl hos Presterskapet en bildning och en menniskokännedom, som hos en del deraf, med hänsigt till den vanlottade belägenhet, hvari denna del i ekonomiskt afseende befinner sig, knappt kan förväntas.
Maj:ts Befallningshafvande kan ej underlåta att i underdånighet fästa uppmärksamhet på vigten deraf, att, jemte befordrandet af den presterliga bildningen, Presterskapet dels öfvervakas, dels uppmuntras i sitt mödosamma och ansvarsfulla kall.
Ett skyttegille bildades 1860 inom Kinds härad.
Sedermera, men efter den tid denna berättelse omfattar, äro skarpskytteföreningar bildade inom flera af länets städer och jemväl i vissa härader.
8 Elfsborgs län.
Trädgårdsskötsel. 3.
I få bland rikets län torde näringarne vara så mångfaldiga som inom Elfsborgs.
Bland dessa böra i första rummet nämnas:
O N:o 2. A) Åkerbruk och B) Boskapsskötsel.
I Sundals, Nordals, Wäne, Bjerke, Flundre, den vestra delen af Kullings samt Ale och Wedtle härader, der, i allmänhet taladt, en bördigare jordmån gynnar jordbruket, är detta hufvudnäringen, nästan med uteslutande af öfriga, och likväl är i fråga om dess utveckling, åtminstone hvad angår allmogen på Dalsland, ganska mycket att önska.
I Tossbo härad af nämnde landskap, der jordbruket jemväl är hufvudnäring, bedrifves det jemförelsevis bättre.
I den öfriga delen af Kullings och Gäseneds härader, der marken är synnerligt stenbunden och jordmånen mindre god, hafva sedan laga skiften nästan öfverallt framgått, odlingar i senare tider raskt bedrifvits, och jordbruket betydligt framskridit.
Likaså i Marks, Kinds och Redvägs härader, der särdeles i de båda förstnämnda de så kallade förläggarne och de gårdfarihandlande i detta afseende lemnat berömvärda föredömen, och hvad särskildt
Mark angår, med tillhjelp af de mergellager, som finnas vid Wiska-åns stränder, fört jordbruket och, i sammanhang dermed, boskapsskötseln betydligt framåt.
I den dalgång, som omgifver denna å och utgöres af Fritsla, Örby, Kinna, Berghems, Kattunga och Surteby socknar samt Istorps pastorat, är jordmånen också bördigare, och jordbruket har dels redan vunnit, dels lofvar en vacker utveckling, hvartill i väsentlig mån bidragit sänkningen af sjön Weselången, hvarigenom 2,000 tunnland blifvit sädesbärande.
Den öfriga delen af Marks äfvensom Bolle o bygds, Kinds, Redvägs, Wedens och As härader äro bergbundna, och innevånarne måste således jemte jordbruket söka sin utkomst i binäringar.
Till följd af de betydliga och med alldeles oerhörda kostnader för den oundgängliga stenbrytningen förenade odlingar, som i senare tider här skett, och de landvinningar, som gjorts genom sänkning af sjöar och mader, bland hvilka må nämnas Asunden i Kinds och Redvägs härad, hvarige o nom vunnits 1,800 tunnland, Lenghems mader i Kinds härad, hvarigenom vunnits 264 tunnland, samt Åsarps mader i Redvägs härad, hvarigenom vunnits 2,000 tunnland jord, har spanmålsproduktionen äfven här stigit betydligt och i större proportion än folkmängden; så att behofvet af spanmål från andra orter, hvilket i senaste fem årsberättelsen upptogs till omkring 90,000 tunnor, betydligt minskats.
Detta behof uppskattas numera till omkring 40,000 tunnor, hvilket tillföres orten dels från Skaraborgs län, dels från Halland eller Göteborg.
I de orter, der åkerbruket är hufvudnäring, är ett sjuårigt vexelbruk det allmänna och börjar småningom uttränga ensädet, äfven der detsamma hittills varit allrådande.
Med afseende å jordens, i jemförelse med andra orter, mindre starka beskaffenhet måste gödning flitigt användas, och till förökande af den efter kreaturen fallande spillning blandas densamma med dyjord, i skogstrakterne jemväl med sönderhackadt granris.
Afven kalk har i senare tider blifvit använd till jordens förbättrande.
Jordens behöriga afdikning, på Dal särdeles försummad, är bättre iakttagen inom de bördigare häraderne af Westgötadelen, hvarest å åtskilliga egendomar, liksom i Marks härad, af de så kallade förläggarne, underdikning jemväl är verkställd.
Mera än genom odlingen har sädesproduktionen blifvit, och säkrare kan den äfven framgent blifva ökad medelst ett, så vidt lokala förhållanden medgifva, förbättradt bruk af den gamla jorden.
Odlingar böra icke befrämjas annorlunda, än i samband med det redan stadgade jordbruket.
De böra organiskt förstärka detta, men icke såsom skadliga utväxter förtära dess kraft.
Trädgårdsskötsel och fruktodling bedrifvas blott å större egendomar, äfvensom i granskapet af städerne; dock vill det synas, som om allmogen började inse vigten af fruktträdsplantering.
Odling af humla till afsalu idkas egentligen blott inom Dalskogs socken af Nordals härad, samt södra delen af Kinds härad.
Föremål för odling äro, af sädesslag, förnämligast råg och hafre, i mindre mån korn, hvete och ärter.
Odlingen af råg och vid större jordbruk äfven hvete har likväl i väsentlig mån tilltagit, men hafre är bland Elfsborgs län.
Spanmålspriser.
Mejerier och Hoiläcderier. 9 allmogen fortfarande hufvudsädet.
Jemte den allmännast förekommande så kallade Larsmässerågen, odlas efter potatessäde ett slags senråg, som likväl anses mindre gifvande.
Afven vårråg och vårhvete användas, ehuru i mindre skala.
I de delar af länet, som angränsa Göta eif, odlas mera ärter samt bönor, mindre hafre.
Lin trifves öfver allt inom länet, men odlingen deraf har, till följd af den stigande förbrukningen af bomull, betydligen aftagit.
Inom Wäne och Marks fögderier, i södra delen af hvilket senare drällsväfnader tillverkas till afsalu, förekommer likväl odlingen af denna växt till icke obetydlig myckenhet.
Spanmälspriserne hafva, ehuru, med afseende å länets vidd, betydligt omvexlande inom de särskilda or o terne, i medeltal utgjort: uti Wenersborgs, Alingsås och Åmåls städer med angränsande och närbelägne härader: för Hvete 20 R:dr, Råg 15 R:dr, Korn 11 R:dr, Blandsäd, $
Råg och § Hafre, 9 R:dr 67 öre, Hafre 7 R:dr, Ärter 16 R:dr, samt för Borås och Ulricehamns städer med grannskap: för Hvete 22 R:dr, Råg 16 R:dr, Korn 12 ä 13 R:dr, Blandsäd 10 R:dr, Hafre 7 R:dr, Ärter 16 R:dr.
Af rotfrukter hafva af dem, som beflita sig om ett mera utveckladt jordbruk, jemte potatis, som förekommer allmänt och i den södra delen af länet till stor mängd, jemväl odlats rofvor och hvita morötter; men detta har ej ännu mera allmänt spridt sig bland allmogen, som fortfarande åsidosätter kreaturens ändamålsenligare utfodring.
Hötillgängen är också i allmänhet otillräcklig.
Till följd häraf har Boskapsskötseln bland allmogen ej ännu uppnått någon högre utveckling, och Tai>.
N:o oaktadt de föredömen, som lemnats af åtskilliga större jordägare, samt ehuru ett ganska betydligt antal mejerier efter förbättrade methoder äro inom länet anlagde, till exempel vid Qvantensburg, Hede, Gräfsnäs, Haneström, Alfhem, Kilanda, Öjared, Floda, Almekärr, Aspenäs, Hulan, Lerjeholm, Steken, Bosered, Gunnaryd, Tolered, Nolhaga, Wårgårda, Torpa, Finneby med flere, så återstår i fråga om tillgodogörande af ladugårdens alster mycket att önska.
Någon afsättning i större skala af kreatur på Göteborg, provinsens förnämsta konsumtionsort, har icke uppstått, örn man undantager från vissa större egendomar.
Ladugårdsprodukter åter afyttras dit, icke allenast från berörde mejerier, utan inom dit angränsande delarne af länet äfven af allmogen, ehuru icke till den grad, som man kunde förvänta.
För den del af länet, som omgifver Borås, utgör åter denna stad en god afsättningsort för ladugårdsprodukter, hvilka till en del äfven ditföras från Skaraborgs län.
Enahanda är förhållandet med Wenersborg.
Jemväl å Svenljunga kreatursmarknad afyttras en del slagtkreatur till andra orter; men en stor del af de kreatur, som der försäljas, ditföres från andra håll.
Från Dalsland åter afyttras kreatur till Norge, likväl ej i större skala.
Ehuru således ladugården och boskapsskötseln lemna något öfverskott utöfver ortens egen förbrukning, motsvarar detta icke på långt när hvad länets utsträckning och för boskapsskötseln gynnande förhållanden lofva.
Åtgärder äro ock vidtagne till förbättrande af kreatur sr acerne, af hvilka, hvad först angår hornboska pen, förut endast funnits en förbättrad, införskrifven genom Alströmer, och hvilken ännu finnes på Kobergs säteri.
Jemte det Staten tillhöriga, å Gräfsnäs förlagda Stamholländeri, äro nemligen, dels genom Länets Norra Hushållnings-Sällskaps försorg, i denna del af länet inrättade tre Stamholländerier af Ayrshirerace, dels i södra delen af länet, af ett i sådant ändamål bildadt bolag, ordnadt ett
Holländeri af samma race och ännu ett under anordning; hvarförutom genom flera inköpta och utsatta tjurar af denna race spridandet deraf befordrats.
Redan före förläggandet af Statens holländeri till Gräfsnäs, var den der varande betydliga boskapshjord genom korsning med Ayrshiredjur förbättrad, och på Baldersnäs å Dalsland är genom korsning med införskrifna djur af korthornsrace boskapen derstädes förädlad.
Till förbättrande af den i orten varande liästrace, hvilken, med undantag måhända för norra delen af Dalsland, icke är särdeles utmärkt, användas dels de från Kronans stuterier utgångne, för norra delen af länet Landsli.-Emb. uli Elfsborgs län und. ber. för åren 1856—1860. 2 10 Elfsborgs län.
Handelspriser å kreatur ra. m. Landtbruksskolor.
Arbetslöner m. m. i Wenersborgs stad och å Nolhaga, samt för södra delen i Borås stad och å Silarp, af Redvägs härad, utställda hingstar, samt dels sådane som af Norra Hushållnings-Sällskapet blifvit inköpta.
Jemväl för svin- och fårafvelns förbättrande hafva afvelsdjur genom Hushållnings-Sällskapets försorg o blifvit införskrifne.
A Nolhaga finnes ett schäferi af ädlare får.
Handelspriser ne å kreatur, som i början af perioden stegrades, hafva åter nedgått och utgöra: för goda hästar 150 å 250 R:dr; för tjurar och oxar om 12 qvarter, 100 å 150; för kor 60 å 100 R:dr R:mt; för ladugårdsprodukter: smör från 36 till 60 öre per skålpund med afseende å olika årstider; för skummjölksost 16 å 30 öre per skålpund; och för ägg 50 å 70 öre per tjog.
Jemte de af länets två Hushållnings-Sällskap vidtagne åtgärder för förbättrande af kreatursracerne, hafva Hushållnings-Sällskapen nitiskt verkat för bibringandet af insigt i och uppmuntrande af ett bättre och ändamålsenligare åkerbruk och boskapsskötsel äfvensom skogshushållning och binäringar, genom föranstaltande af allmänna expositioner, och utdelande af premier för jordbruksaktör, åkerbruksredskap och alster af fabriker eller liusflit.
Inom begge Sällskapen äro jilialaj delning ar stiftade, hvilka i väsentlig mån underlätta Sällskapens bemödanden.
En lägre landtbruksskola med understöd af statsmedel är inrättad å egendomen Dagsholm å Dalsland, stående under tillsyn af Norra Hushållnings-Sällskapets Förvaltnings-Utskott och flitigt besökt af ynglingar från länet.
Af enskild person är jemväl inom Liareds socken af Redvägs härad inrättad en mindre landtbruksskola, der dock endast ett mindre antal af sökande lärlingar kunnat antagas.
Behofvet af en sådan anstalt för denna del af länet, der jordbruket med dess binäringar har helt annan karakter än i öfriga delar, och hvarom Kongl. Maj:ts Befallningshafvande gjort underdånig hemställan, vitsordas häraf.
Bränvinsbränning idkas på Dalsland numera endast i ett större bränneri, men i länets Westgötadel i flera sådane.
Den är genom den afsättning af potatis, som den bereder, af icke ringa vigt för oilen.
Span mål åter förbrukas dertill icke i stor mängd.
Tillgången på arbetare för jordbruket torde i allmänhet motsvara behofvet.
Dalsland utvandra årligen arbetare till stort antal till Norge, hvarifrån de stundom först efter flera års förlopp återvända, o utan att likväl derifrån hemföra någon betydligare behållning.
A de större egendomarne bedrifves arbetet genom jordtorpare, i öfrigt genom tjenare i husbondens bröd, mindre genom statfolk och med biträde af backstugusittare.
Arbetslönerna hafva i allmänhet utgjort: för mansdagsverken 67 å 75 öre under vintermånaderne samt 1 R:dr å 1 R:dr 25 öre under sommaren, och för qvinsdagsverken 42 öre vintertiden och 67 öre sommartiden.
Arbetslönerne äro i allmänhet högre på Dalsland, uppgående der ända till 1 R:dr 50 öre för mansdagsverken och 75 öre för qvinsdagsverken, sommartiden.
Understöd af allmänna medel har, med anledning af på hvarandra följande hagelskada och missväxt under åren 1857 och 1859, beviljats åtskilliga socknar af Dalsland, till ett sammanräknadt belopp af 186,100 R:dr R:mt.
Jordens inhägnande genom stängsel har på slättbygden af länet något förminskats.
Härtill har i väsendtlig mån bidragit, jemte dyrheten på stängselvirke, Kongl.
Maj:ts Befallningshafvandes åtgärd, att anbefalla borttagande af grindar öfver allmänna vägar å alla ställen, der särskilda orsaker ej kunnat anföras för deras bibehållande, hvilken åtgärd, på vissa ställen öfverklagad, likväl flerstädes vunnit bifall, sedan erfarenhet vunnits, att mindre ofred af kreatur åstadkommes än då grindarne, som ofta af vägfarande lemnacles öppna, qvarstodo.
I skogsbygden bibeliålles mera allmänt stängsel, hvartill ganska allmänt användas stenmurar.
. n;o 4. C) Skogshushållning.
De inom länet belägna för Kongl. Maj:ts och Kronans räkning förvaltade skogar äro: 1) Kronoparken Halle och Hunneberg 12,729 tunnland, hvarutaf likväl en del är belägen inom Skaraborgs län.
Skogshushållningen har bedrifvits efter fastställd trakthuggnings-indelning sedan år 1831.