Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ej må Riksförsamlingens förseglade anordning å sistnämnde summa brvtas, ej heller summan af Fullmägtige i Riksgälds-conloret ulbetalas förr, än Riksdagskallelsen blifvit i hufvudstadens kyrkor vederbörligen kungjord. 85 §.
Till bevillningen räknas Tull- och Accismedlen, Postmedlen, ChartceSigi 1 laLae-afgiften , Husbehofsbränneri-medlen, samt hvad Riksförsamlingen dessutom serskildt såsom bevillning fastställer.
Ej må någon allmän afgift, af hvad namn och beskaffenhet den vara må, utan Riksförsamlingens samtycke kunna förhöjas, tullen å inkommande och utgående spanmål allena undantagen.
Ej heller må Konungen Statens inkomster förpakta eller, till vinning för Sig och Kronan eller enskilda personer och corporalioner, några monopolier fastställa. 86 §.
Alla afgifter, som Riksförsamlingen under de i nästföregående §. nämnda titlar beviljat, skola utgöras intill slutet af det år, under hvars lopp ny bevillning af Riksförsamlingen fastställd blifver. 87 §•
Rikets ordinarie statsmedel och inkomster, som det belopp 28 Hor till Constilutions-Utskotlets Memorialj N:o 36.
Riksförsamlingen af bevillningsmedel lill Statsverket anslagit, vare under Konungens disposition, att till de of Riksförsamlingen pröfvade behof och efter den upprättade staten anordnas. 88 §.
Dessa medel må icke användas annorlunda, än fastsläldt blifvit; varande Statsrådets ledamöter ansvarige, om de låta afvikelse derifrån ega rum, utan att till protocollet föreställning deremot göra, samt anföra hvad Riksförsamlingen i denna del förordnat.
Skulle Gransknings-Utskotlet finna, att, emot Riksförsamlingens beslut, de till någon hufvudlitel anslagne summor blifvit dragna till andra ändamål än dem, som under samma hufvudlitel höra, eller att något af Riksförsamlingen faststäldt anslag blifvit öfverskridet, skall Utskottet emot den embetsman, som sådan anordning eonlrasignerat, förfara på sätt denna Grundlag stadgar.
Skulle åter anledning förekomma, att emot någon för Stats-utgifterna redovisande tjensteman i laglig ordning yrka ansvar, må det hos Konungen kunna amnälas; men ej må sådan tjensteman personligen inför Utskottet eller Riksförsamlingen eller någon af dess Kamrar lill ansvar ställas, ej heller Utskottet i klander af Konungens gjorda anordningar ingå. s9 5.
Riksgälds-Contoret förblifver under Riksförsamlingens styrelse och inseende, så att det ostördt må förvaltas af de Fullmägtige, som Riksförsamlingen dertill förordnat, och efter de föreskrifter, hvilka den antingen sjelf, eller genom Stats-Utskottet, meddelat.
Emedan Svenska folket genom sina representanter åtagit sig ansvara för den gäld, Contoret ombesörjer, åligge det Riksförsamlingen, sedan Stats-Utskottet öfver Contorets tillstånd och behof sig utlåtit, att anvisa de medel, hvilka för betalande af denna gäld, till ränta och hufvudstol, oumbärliga finnas, så att
Rikets credit varder bibehållen och vårdad. 9° §•.
Ej må något Konungens ombud i Riksgälds-Contoret bevista Fullmägtiges sammankomster oftare, än då Fullmägtige åstunda att med honom öfverlägga. 91 §•
De till Riksgälds-verket hörande och dit anslagne medel må icke under någon förevändning eller med något vilkor derifrån ryckas eller Hör till Conslitulions-Utskollets Memorial, N\o 36, 29 användas till andra behof, än Riksförsamlingen bestämt.
Allt förordnande, som deremot strider, vare kraftlöst. 92 §•
Riksbanken förblifver under Svenska folkets egen garanti och dess representanters vård, så att den ostörd må förvaltas af de Fullmägtige, Riksförsamlingen dertill förordnat, efter de ordningar, stadgar och reglementen, hvilka redan gälla eller af Riksförsamlingen fastställde blifva; egande Riksförsamlingen allena rätt, att genom Banken utgifva sedlar, som för mynt i Riket må erkännas. 93 §.
Ej må ny pålaga eller utskrifning af manskap, eller af penningar eller varor påbjudas, fordras eller uppbäras, utan att Riksförsamlingen der till gifvit sitt fria ja och samtycke, i den ordning, som förr är sagd. 94 §•
Konungen ege ej magt att fordra någon annan gärd, till utförande af ett uppkommet krig, än det sammanskott af födande varor, som uti en landsort kan blifva erforderligt till krigsfolks underhållande under tåg eller marche, när de serskilda orter, der detta tåg sker, icke förmå trupperna med nödigt uppehälle förse.
Denna gärd skall genast med penningar af statsmedlen de levererande betalas efter de fastställda markegångspris och med förhöjning deruti till hälften af deras belopp.
Den må icke äskas för trupper, som å någon ort äro förlagda, eller under krigsrörelser nyttjas, då trupperne böra utur dertill samlade magasiner eller förråd med deras behof varda försedda. 95 §•
De årliga markegångs-taxorna skola upprättas genom läns-ombud, nämnda på det sätt, Riksförsamlingen stadgar.
Hvad desse fastställa, tjene till efterlefnad, så vida ej ändring deruti i behörig ordning sökes och vinnes. , , 96 §•
Utom Riksförsamlingens samtycke, kan Konungen icke låna in- eller utrikes göra eller Riket med ny gäld belasta.
97- Kungsgårdar eller kungs-ladugårdar, med dertill lydande hemman och lägenheter, kronoskogor, parker eller djurgårdar, krono- eller stall-ängar, 30 lior till Constitutions-Utskottets Memorial, N\o 36. kronans fisken eller öfriga lägenheter, må Konungen icke utan Riksförsamlingens samtycke genom försäljning, förpantning eller gåfva, eller på annat sätt kronan afhända.
De skola förvaltas efter de grunder, Riksförsamlingen derom föreskrifver; dock att de personer eller menigheter, som efter förut gällande författningar, sådana Kronans tillhörigheter innehafva eller nyttja, må njuta laglig rätt derå tillgodo, samt att odlingar eller odlingsbar mark å kronoskogarne må i vanlig ordning, efter nuvarande eller framdeles blifvande författningar, kunna till skatte säljas. 98 §■
Ej må någon del af Riket kunna derifrån söndras, genom försäljning , förpantning eller gåfva eller å annat dylikt sätt. ^9 §•
Ingen förändring i Rikets mynt till skrot eller korn, det vare sig lill töihöjning eller afslag, må ega rum utan Riksförsamlingens bifall; Konungens rätt att låta slå rnynL dock oförkränkt. 100 §'
Krigsmagten till häst och fot, så väl som båtsmannahållet af rolering och indelning, förbi ifve vid de med landet och städerna upprättade c intrader och indelningsverk, hvilka till deras hufvudgrunder skola orubbade vara, intill dess Konungen och Riksförsamlingen finna nödigt någon ändring deruti samfäldt att göra; kunnande ingen ny eller tillökad rotering, utan genom Konungs och Riksförsamlings sammanstämmande beslut, tillkomma. 101 §.
Grundlag kan icke stiftas, ändras eller upphäfvas, utan Konungens och två lagtima Riksdagars sammanstämmande beslut.
Enär Lag-Utskottet vid lagtima Riksdag yttrat sig öfver hvad Konungen i sådant afseen le efter Statsrådets hörande föreslagit, eller tillstyrkt bifall till
Riksdagsmans derom gjorda framställning elier sjelft, med stöd at 77 §., väckt dylik fråga, skall Riksförsamlingen, på sätt 70 §. förmår, deröfver besluta; hvarvid iagilages, att ändring i Konungens förslag hvarken i Utskott eller Kamrarne, hvar för sig eller samfäldt, får ega rum.
Om förslaget icke godkännes, vare frågan förfallen, hvarom anmälan göres hos Konungen, der Ilan frågan väckt.
Godkännes förslaget, varde det vid nästa lagtima Riksdag föredraget Tior till Conslitulions-UlskoLLets Memorial, N',o 3o. 31 i Riksförsamlingen, till bifall eller förkastande, utan alt ändring deri må kunna göras.
Blifva dä två tredjedelar af Riksförsamlingens ledamöter eniga oin dess antagande, anses Riksförsamlingen hafva detsamma antagit: O O ' O o 7 eljest förfalle frågan.
Förfaller hvilande beslut, som grundar sig på Konungens framställning; varde Han derom underrättad.
Ej må det slutliga afgörandet uppskjutas, utan att Konungen och båda Kamrarne, hvar för sig, till uppskofvel samtyckt.
Antager Riksförsamlingen det hvilande förslaget, bl i f ve, om Konungs framställning derigenom bifallen är, Konungen derom underrättad; men, örn framställningen icke af Konung är gjord, underställes beslutet Konungen, som deröfver, innan Riksdagen åtskiljes, bör inhemta bela Statsrådets tankar och meddela Riksförsamlingen Sitt bifall eller de orsaker, för hvilka lian beslutet icke kunnat godkänna.
Hvad till ändring af Grundlagarne, uti nu föreskrifeen ordning, Riksförsamlingen beslutat och Konungen gillat, eller Konungen föreslagit och Riksförsamlingen antagit, ege kraft af Grundlag. 102 §.
Ej må någon för framtiden gällande förklaring af Grundlag stadgas, utan på det sätt, som enligt nästföregående §. vid ändring i sådan lag iagttagas bör.
Efter sin ordalydelse skall Grundlag i hvarje serskildt fall tillämpas. 103 §.
Såsom Grundlagar skola anses denna Regeringsform, Successions-ordningen, Tryckfrihets-lagen och Lagen om val till Riksförsamlingen. 104 §.
Med tryckfrihet förstås hvarje Svensk mans rättighet att, utan några af den offentliga magten i förväg lagda hinder, utgifva skrifter, att sedermera endast inför laglig domstol kunna tilltalas för deras innehåll, och ali icke i annat fall kunna derför straffas, än om detta innehåll strider emot tydlig lag, gifven att bevara allmänt lugn, utan att återhålla allmän upplysning.
Alla handlingar och protocoller i hvad mål som helst, de protocoller undantagna, som uti Statsrådet och hos Konungen i minisleriella ärenden eller commandomål föras, må ovilkorligen genom trycket kunna ut gifvas.
Ej må tryckas Banco- eller Riksgälds-verkens protocoll och handlingar, rörande ärenden, hvilka böra hemliga hållas. 32 Hör lill Conslitulions-Utskoltels Memorial> N--o 36, 105 §.
Riksförsamlingen eger gemensamt med Konungen magt att stifta allmän Civil- och Criminal- samt Kyrko-lag, och att sådan förut stiftad lag förändra och upphäfva.
Under Civil- och Criminal-lag förstås äfven de delar af Krigs-lagar och Föi fattningar rörande krigsväsendet, som ega tillämpning till medborgare utom krigs-staten.
Aflåter Konungen till Riksförsamlingen framställning om ny lags stiftande eller till gammal lags upphäfvande eller förändring, då eger Riksförsamlingen att deröfver, på sätt 70 §. stadgar, besluta och meddela Konungen sitt samtycke eller afslag.
Antager Riksförsamlingen ett förslag, som icke af Konung blifvit faststäldt, underslälles Riksförsamlingens beslut Konungen, som eger att gilla det eller, om Han ej finner det ordagrant antagligt, meddela Riksförsamlingen de orsaker, för hvilka Han icke kunnat beslutet godkänna.
Kan Konungen icke förr, än Riksförsamlingen åtskiljes, fatta och meddela Sitt beslut, vare han oförhindrad att, före nästföljande Riksdags öppnande, förslaget ordagrant bifalla och kungörelse derom utfärda.
Sker det ej, anses förslaget hafva förfallit, och meddele Konungen när nästa Riksdag, på sätt 64 §. säger, öppnas, de orsaker, för hvilka Han beslutet ej kunnat godkänna.
Vill Konungen till Riksförsamlingen aflåta framställning, som i denna §. omtalas, eller har Riksförsamlingen underställt Konungen ett af Församlingen antaget förslag, inhemte Konungen, innan Han Sitt beslut fattar, Siatsrådets och Högsta Domstolens yttrande. 106 §:
Med förklaring öfver Civil-, Criminal- eller Kyrko-lag förhålles, som med sådan lags stiftande.
De förklaringar, som till svar på inkomna förfrågningar om Lagens rätta mening, Konungen genom Dess Högsta Doms ol emellan Riksdagarne gifver, kunna af Riksförsamlingen ogillas, hvarefter de icke längre vare gällande eller af Domstolarne iagttagas eller åberopas må. 107 §.
Inom Riksförsamlingen må, på sätt 70 oeh 77 §§. omförmäla, frågor väckas lior till Conslilulions-Ut skottets Memorialj N\o 36. 33 väckas om stiftande, förändring, förklaring eller upphäfvande af lagar eller författningar, som Rikets allmänna hushållning eller grunderna för allmän inrättning röra.
Riksförsamlingen ege dock i dessa mål endast att framställniugar och önskningar hos Konungen anmäla.
Vill Konungen åt Riksförsamlingen öfverlemna att gemensamt med Honom något afgöra, som Rikets allmänna styrelse rörer, då förlares dermed på det sätt, som angående lagfrågor är stadgadt. 108 §.
Riksförsamlingen eger rörande hvilket ämne som helst rätt att besluta och till Konungen öfverlemna framställningar och önskningar, å hvilka Konungen, under iakttagande af Rikets Grundlagar gör det afseende, Han för riket nyttigt finner. 109 §.
Under Riksförsamlings, dess Kammares, Nämnds eller Utskotts öfverläggning och pröfning må icke uti något annat fall eller på något annat sätt, än denna Grundlag bokstafligen föreskrifver, komma frågor om embets- eller tjenstemäns till- och afsättande, regerings- eller domaremagternas beslut, resolutioner eller utslag, enskilta medborgares eller corporationers förhållanden, eller verkställigheten af någon lag, författning eller inrättning. 110 §.
Ej må vid sluten omröstning, sorn i denna lag är sagd, röstsedel gälla utan att den är enkel, sluten, hoprullad, omärkt och, der omröstning angår val af personer, fri, så väl från all tvetydighet i anseende till personernas namn, som från oriktighet i anseende till deras antal.
Ej må sammankomst, som för val utsatt är, upplösas förr, än dess hela ändamål uppfyldt är.
När utgången befinnes oafgjord derigenom att tvänne eller flere erhållit lika röstetal, afgöre antingen lottning eller skiljeröstning, allt efter som serskildt är stadgadt.
Vid val, der lottning eger rum, galle högsta röstetal, ändå att det ringare är, än 73 §. säger. lil §.
Vid skiljeröstning upptage valsedel icke annat namn än å personer mellan hvilka skiljas skall; ej heller annat antal, än som då utses bör.
Innan valsedlarne öppnas, skall en af dem förseglad afläggas.
Är utgången den förutan afgjord, varde den sedel ouppbruten förstörd.
Är utgån Bih. lill R, St. Prot. i843, 3 Sami. 24 Haft. 5 lii Hör till Conslitutions-Uiskottets Memorial, N:o 36. gen oafgjord genom ny likhet i röstetal, då skall den förseglade valsedeln öppnas och med de öfriga räknas.
Blifver frågan ändå oafgjord, anställes ny skilje,röstning, intill dess valet är fulländad t. 112 §•
När stadgadt är, att sammanstämmande röster fordras till minst hälften af de röstandes antal, uppgifve hvarje väljande först, genom sådan valsedel, som i 110 §. omtalas, erforderligt antal af män, som han anser förtroendet värdiga.
Falla dervid rösterna till mer än hälften af de röstandes antal, på en eller flera, vare den eller de behörigen valde.
Blifver vid denna första valåtgärd ej det antal utsedt, som väljas bör, sker med tryckta sedlar, märkta med vald och letfiCi vald, serskild omröstning öfver hvardera af dem, som röster erhållit, men icke valde blifvit; och blifve då först röstadt öfver den, som näst honom blifvit af de flesta kallad, och så vidare.
Hafva tvänne eller flere blifvit kallade af lika många, företages först för hvarje sådan likhet en eller flera skiljeröstningar med ett namn på valsedeln, så att hvarje ordningsrum serskildt bestämmes.
När uti sålunda fastställd ordning omröstningarne företagas, blifve, vid hvar och en sådan, en förseglad röstsedel aflagd, som uleslutes, om den ej, i anseende till lika röstetal, är nödig, för att afgöra utgången.
Valförrättningen upphöre, när VOld vunnit vid så mångå serskilda omröstningar, att valets ändamål uppfyldt är.
Har fclLC VitlsS vunnit vid så många, att, sedan samtliga blifvit slutade, någon del af nämnde ändamål ännu ej är uppfylld, blifve valförrättningen genast, i afseende på denna del, förnyad; och galle vid sådan ny valförrättning flesta rösterna, utan afseende på, om halfva antalet af de röstande sammanstämt; dock må ej röstas på andra, än som vid ofvannämnde föregående omröstningar fått röster, men ej valde blifvit, ej heller vid lika röstetal lottning ega rum. 113 §•
Val till Konung eller Thronföljare förrättas af Riksförsamlingen, på det i 112 §. föreskrif ne sätt.
Är ingen till timonen arfsberättigad Prins, och har Konungen sammankallat urtima Riksdag till Thronföljare-val, eller har Konungaätt på manliga sidan utgått, och Riksförsamlingen antingen enligt 53 §. eller enligt den 54 §. blifvit sammankallad, ege i första fallet Konungen, och i det andra interims-styrelsen, att inom åttonde dagen efter den, då Riksdagen Hor till Constitutions-Utsliottets Memorial, N\o 36. 35 å Rikssalen öppnad blifvit, afgifva till Riksförsamlingen förslag om thronföljden; äfvensom i alla dessa fall hvarje Riksdagsman inom samma tid samma rätt.
Har lagtima Riksdag varit så nära förhanden, som i 56 §. säges, eller är den samlad, när Konungaätt på manliga sidan utgår, bestämme Riksförsamlingen, i öfverensstämmelse med den i 144 §. omförmälda Riksakt, den dag, hvarifrån den ofvannämnde åttonde dagen skall räknas.
Riksförsamlingen utsatte valdagen, men icke sednare, än den tolfte dagen efter den för förslagens aflemnande fastställda. 114 §.
Sammankallas Riksförsamlingen, antingen enligt 52 §. eller enligt 54 §., till förordnande om förmyndarestyrelse fm omyndig Konung, ege i förra fallet Rikets interimstyrelse, att, inom åttonde dagen efter den, då Riksdagen å Rikssalen öppnad blifvit, afgifva bill
Riksförsamlingen förslag om förmyndare-styrelsen, och i begge fallen hvarje Riksdagsman inom samma tid samma rätt.
Har lagtima Riksdag varit så nära för handen, som i 56 §. säges, eller är den samlad, när Konung dör och Thronföljare omyndig är, bestämme Riksförsamlingen, i öfverensstämmelse med den i 144 §. omförmälda Riksakt, den dag, hvarifrån den ofvannämnde åttonde dagen skall räknas.
Riksförsamlingen välje sedermera, inom två dagar efter den för förslagens aflemnande fastställda dagen, sextiofyra bland sina ledamöter till en Nämnd, som inom fem dagar efter sitt sammanträde afgör frågan om förmyndarnes antal, samt likaledes inom fem dagar efter den, då antalet bestämdt blifvit, väljer förmyndare, på sätt 112 §. föreskrifver.
Uppgifve rlock hvarje valman vid första valåtgärden en man mer, än det föreskriflta antalet.
Befinnas härvid röster till mer än hälften af de röstandes antal hafva tillfallit flere, än som väljas må, uteslute då minsta röstetalet eller skilje röstning, om, lika röster äro. 115 §•
När Riksförsamlingen, enligt 50 eller 51 §§., förordnar om Riksstyrelsen, förfares på lika sätt, som i nästföregående §. är för Konungens omyndighet stadgadt. 116 §.
Riksförsamlingen skall vid hvarje Riksdag förordna en för lagkunskap och utmärkt redlighet känd man, att, såsom dess ombud, efter den 36
Hör till Constitutioris-Utskottets Memorial, N:o 36. instruction, Riksförsamling för honom utfärdat, hafva tillsyn öfver lagarnes efterlefnad af domare och embetsman, samt att vid vederbörliga domstolar i laga ordning tilltala dem, som uti sina embetens utöfning af väld, mannamån eller annan orsak någon olaglighet begå, eller underlåta att sina embetspligler behörigen fullgöra.
Vare dock han i all måtto underkastad samma ansvar och pligt, som allmän lag och rättegångsordning för actorer utstaka.
Denne Embetsman, som Riksförsamlingens Justitias-Ombudsman kallas, njute så väl under, som emellan Riksdagarne samma säkerhet för sin person och tjenstebefattning, som genom 139 §. för Riksdagsmän i allmänhet stadgad är, och varde under sin tjenstetid, och intilldess han från Embetet skiljes eller till utöfningen af sin förut innehafda beställning återträder, i alla afseenden lika med Konungens Justiliae-canzler ansedd. 117 §■
Val till Justitiae-On|budsman förrättas på det i 112 §. föreskrifna sätt af Riksförsamling^, hvilken äfven, på nästa helgfria dag, efter samma grunder utser en man af de egenskaper, som hos Justitias-Ombudsmannen erfordras, alt honom efterträda, ifall han, innan den nästföljande Riksdagen, skulle med döden afgå.
I händelse Justitise-Ombudsmannen vid samma Riksdag, under hvilken han blifvit vald, afsäger sig det erhållna förtroendet, eller med döden afgår, skall Riksförsamlingen i Embetet genast insätta den man, som till hans efterträdare utsedd är.
Skulle sådan utsedd efterträdare, under påstående Riksdag, afsäga sig det erhållna förtroendet, eller i JustitieeOmbudsmans-Embetet insättas, eller med döden afgå, utväljes, på ofvan stadgade sätt, en annan behörig man i hans ställe.
Inträffar något af dessa fall emellan Riksdagarne, skall Riksförsamlingens rätt härutinnan, genom dess Fullmägtige i Riks-Banken och Riksgälds-Contoret utöfvas. 118 §.
Riksförsamlingens Justitiaj-Ombudsman må, när han det nödigt anser, kunna öfvervara Högsta Domstolens, Nedre Justitias-Revisionens, Hofra tternas, Collegiernas eller i deras ställe inrättade Verks och alla lägre
Domstolars öfverläggningar och beslut,, dock utan rättighet att sin mening dervid yttra, samt ega tillgång till alla Domstolars, Collegiers och Embetsyerks protocoller och handlingar.
Konungens Embelsmän i all - Hör till Constitutions-Vlskottets Memorial t N:o 36, 37 mänhet vare skyldige alt lemna Jusliliae-Ombudsmannen laglig handräckning, samt alla Fiscaler, att medelst actioners utförande honom biträda, då han det äskar. 119 §.
Jnstitioe-Ombudsmannen åligge, att vid hvarje Riksdag till Riksförsamlingen aflemna en allmän redogörelse för sin förvaltning af det honom förtrodda Embete, samt deruti utreda lagskipningens tillstånd i Riket, anmärka lagarnes och författningarnes brister och uppgifva förslag lill deras förbättring.
Emellan Riksdagarne kungöre han årligen genom trycket ett Utlåtande öfver dessa ämnen.
Serskildt uppgifve han ock vid hvarje
Riksdag tiil hvad åtgärd hvart och ett af nästföregående Riksförsamlings beslut, framställningar föranledt.
Ställe han sig för öfrigt den af Riksförsamlingen för honom utfärdade Instruclion till efterrättelse. 120 §.
Skulle den oförmodade händelse inträffa, att antingen hela Konungens Högsta Domstol eller af dess ledamöter en eller flera funnes hafva af egennytta, vrångvisa eller försumlighet så orätt dömt, att derigenom någon, emot tydlig lag och sakens utredda och behörigen styrkta förhållande, mistat eller kunnat mista lif, personlig frihet, ära och egendom, vare Riksförsamlingens Justitiae-Ombudsman pligtig, äfvensom Konungens Justitiae-Canzler berättigad, att vid den Rikets Domstol, som här nedanföre bestämmes, den felaktige under tilltal ställa, samt till ansvar efter Rikets lag befordra. 121 §.
Denna domstol, som Riksrätt kallas, skall i sådant fall bestå af Presidenten uti Konungens och Rikets Svea Hofrätt, hvilken deruti före ordet, Presidenterna uti alla Rikets Collegier, Fyra de äldste Statsråd, Högste
Befälhafvarén öfver de i hufvudsladen tjenstgörande trupper, Högste närvarande Befälhafvare!! för den vid hufvudstaden förlagda eskadern af Konungens flotta, t vänne de äldsta Råd i Svea Hofrätt och det äldsta Råd i hvarje af Rikets Collegier.
Då* antingen Justiliae-can/deren eller JuslititeOmbudsmannen finner sig befogad att Högsta
Domstolen samfäldt eller serskilde dess ledamöter inför Riksrätten tilltala, aske han hos Presidenten i Konungens och Rikets Svea Hofrätt, såsom Riksrättens ordförande, laglig kallelse å den eller dem, sorn skola tilltalas.
Skulle emot förmo - 38
Hör lill Constilutions-Utskottets Memorial, N:o 36. dan han detta underlåta eller någon af de öfrige förenämnda embetsman undandraga sig att uti Riksrätten deltaga, stånde de, för en sådan uppsåtlig försummelse af deras embetspligt, till lagligt ansvar.
Hafva en eljer flere af Riksrättens ledamöter laga förfall, eller finnes emot någon af dem laga jäf, vare ändock Rätten domför, om tolf personer deruti sitta.
Är Presidenten i Hofrätten af laga förfall eller jäf hindrad, företräde dess ställe den äldste i tjenst varande Presidenten.
Denna domstol, sedan ransakningen fulländad är, och domen efter lag fälld, skall densamma för öppna dörrar afkunna.
Ingen håfve magt att sådan dom ändra, Konungen dock obetaget att göra nåd, hvilken likväl icke må sträcka sig lill den dömdes återinsättande i Rikets tjenst. 122 §.
Vid hvarje Riksdag skall Riksförsamlingen välja Fyratioåtta bland sina ledamöter till en nämnd för att döma, huruvida Högste
Domstolens samtlige ledamöter gjort sig förtjente att i deras vigtiga kall bibehållas, eller om visse af dem, utan bevisligen begångna fel eller brott, hvarom nästföregående §. handlar, likväl kunde anses böra ifrån utöfningen af Konungens domsrätt skiljas.
Denna Nämnd träde samma dag, den blifvit vald, tillsamman.
På det sätt, som för omröstningen inom Riksförsamlingen är i allmänhet stadgadt, röste samtlige ledamöterna, man för man, olver den frågan: skall omröstning anställas till uteslutande af någon bland Högsta Domstolens ledamöter?
Besvaras denna fråga enhälligt eller al de liesta med Nej, blifve då Högsta
Domstolens samtlige ledamöter bibehallne.