Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Bonde-Ståndet har nemligen, enligt Utskottets af detta Stånd bifallna Betänkande N:o 169, fastställt aflöningen för hvardera af dess Notarier till 5 R:dr om dagen och för de öfriga Ståndens Notarier till 4 R:dr 24 sk.; hvaremot Preste- och BorgareStånden, genom godkännandet af hvad Utlåtandet N:o 230 i detta afseende innehåller, bestämt samma aflöning för alla dessa tjenstemän eller 4 R:dr 24 sk. om dagen, samt Ridderskapet och Adeln jemväl, i öfverensstämmelse med den beslutade likheten i aflönings-förmonerne för alia Riks-Ståndens Canzli-betjening, fastställt samtlige Stånds Notariernes aflöning till ett belopp af 5 R:dr om dagen för hvardera.
Under åberopande af hvad Utskottet här ofvan, i fråga om arfvodena för Riks-Ståndens Secreterare, yttrat, anser sig Utskottet böra inbjuda Hedervärda Bonde-Ståndet, att, med frånträdande af sitt beslut, så vidt det rörer aflönings-beloppet för Ståndets egna Notarier, helt och hållet instämma i hvad Preste- och Borgare-Stånden beslutit, angående aflöningen för Notarierne hos samtliga RiksStånden, hvilka tjenstemän följagtligen skulle komma att erhålla 4 R:dr 24 sk. om dagen, hvardera.
Dessutom får Utskottet jemväl inbjuda Högloflige Ridderskapet och Adeln att med Preste- och Borgare-Stånden uti ifrågavarande beslut sig förena.
Men för den händelse att Bonde-Ståndet skulle vidblifva sitt i berörde hänseende fattade beslut samt Ilögloflige Ridderskapet och Adeln ej eller skulle vilja den nu gjorda inbjudningen antaga, har Utskottet ansett sig, för den i sådant läll förestående omröstning i förstärkt Stats-Utskott, angående beloppet af Stånds-Notariernes aflöning, böra föreslå följande voterings-proposition, vid hvars uppgörande, Utskottet funnit sig icke kunna afvika fränden af Rikets Ständer stadgade likhet i aflöningen inom alla fyra Ståndens Canzlier.
Den, Ståts-Utskottets Utlåtande, N;o 375.
Den, som bifaller, att aflöningen för de hos Riks-Stånden, under innevarande Riksdag, anställde Notarier bestämmes till fyra R:dr 24 sk.
Banco om dagen för hvardera, voterar ia; Den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, är aflöningen för hvar och en af hemälde Notarier fastställd till fem R:dr Banco om dagen.
Ank. till Exp. Utsk. den 7 Aug.j kl. 11 midd.
Utlåtande, angående yrkad ersättning för forslingen af Pr ester - skåpets i Lappmarkerne lönings-spanmål.
Hedervärda Bonde-Ståndet har till Stats-Utskottet remitterat ett afRiksdags-fullmägtige J. J. Rutberg och J.
Lundberg från Norrbottens Län samt Anders Nordmark och Olof Olofsson från Westerbottens
Län afgifvet memorial, innefattande det yrkande, att, derest den, endast enligt gammal vana, men icke på grund af någon författning allmogen i nämnde
Län åliggande skyldighet att från kronbodaine å kustlandet till Lappska gränsen forsla den till Presterskapets i Lappmarkerne aflöning anslagne spanmål, måste äfven framdeles fortfara, detta forslings-besvär måtte allmogen efter gällande skjutslega af Stats-Verket ersättas.
Enligt hvad Utskottet inhemtat, har berörde spanmåls forslande till gränsen af Lappmarkerne, sedan längre tid tillbaka, varit ett åliggande för allmogen i Westerbotten.
Redan under 1800 års Riksdag anhöllo ortens Riksdags-fullmägtige hos Kongl. Maj:t, om allmogens befriande från denna skyldighet och Lapparnes förpligtande att spanmålen i Kronans magazin afhem
Bih. till■ R‘ St.
Prot. 1840. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 14 Haft. 2 10 Stats-Utskottets Utlåtande > N;o 275. ta.
I anledning deraf upplystes bland annat, att ifrågavarande forsling, hvilken öfverensstämde med ej mindre indelnings-hafvarnes på författningarna grundade rättighet att få sin lönings-spanmål fortskaffad från magazinen eller Kyrkoherbergena samt allmogens motsvarande skyldighet att samma spanmål inom lagsagan forsla, vore desto nödvändigare, sorn, i annat fall, Lappska Presterskapet ofta skulle komma att sakna nödigt underhåll i rätt och behörig tid, helst Lapp-allmogen, som förut vore underkastad skyldigheten af en vida längre forsling eller från gränsen och till Presternes hemvist, icke kunde derjemte åläggas besörja den Westerbottens allmoge tillhörande forselskyldighet.
Vid sådant förhållande förklarade Kongl. Maj:t, genom Resolution af den 8 Februari 1803, att forslandet af nämnde Presterskaps löne-span mål vore af den serskilda beskaffenhet och sådan nödvändighet, att de af Kongl. Maj:t, under berörde dag, i afseende på allmogens forsel-åligganden i allmänhet föreskrifna jemnkningar och inskränkningar icke kunde dervid ega rum; hvadan den i detta afseende Westerbottens invånare åliggande skyldighet komme att oförändrad fortfara.
Ehuru således den af motionärerne öfverklagade spanmåls-forsling blifvit, i sammanhang med andra frågor om dylika från äldre tider bibehållna åligganden, vederbörligen pröfvad och till framtida fortfarande fasställd; synes likväl denna forsel-skyldighet utgöra ett serskildt besvär för nämnde
Läns skattskyldige invånare utöfver de förbindelser, som, i enahanda hänseende åligga 1 änte-gifvarne inom andra orter af Riket.
De förre måste nemligen forsla sin ränte-spanmål ej allenast till de så kallade Kronbodarne, utan ock sedermera från desamma till den i allmänhet aflägsna Lappmarks-gränsen.
I anseende till det i Högstberörde Kongl.
Resolution utsedda serskildta förhållande med ifrågavarande spanmåls-forsling, lärer den dock åtminstone ej förr än i en mera aflägsen framtid kunna upphöra eller öfverflyttas på andra än dem, al hvilka den nu verkställes.
Men då den, genom ortens Riksdags fullmägtige, nu äskade ersättning för omförmälde forslings-skyldighets fortsatta fullgörande synes, så vidt
Utskottet varit i tillfälle bedomina förevarande fråga, grunda sig ej mindre på vederböranderänte-gifvares billiga anspråk å jemnlikhet i åligganden med andra orters invånare, än ock pä bemäldte allmoges allmänt kända behof af all möjlig lindring i sina skattebidrag och sättet för deras utgörande, anser sig Utskottet böra hemställa, att Rikets Ständer må bos Kongl.
Maj:t i underdånighet anhålla, att, sedan förhållandet med åliggandet för en del af allmogen inom Westerbottens och Norrbottens
Län att från Krono-hodarue forsla Stats-Utksoltels Utlatandej N;o 275. u Presterskapets i Lappmarkerne lönings-spanmål blifvit fullständigt utredt och pröfvadt, för detta åliggande i Nåder bestämma en, efter härvid förekommande omständigheter lämpad ersättning, att utgå af anslaget tili Lappmarks Ecclesiastik-verk.
STOCKHOLM, ecksteinska boktryckeriet 1840. : ■ : •• ?« ■ .v u ;; •)< > Stats-Ut skottets Utlåtande, N.o 27 6. 4 N:o 216.
Ank. till Exp. Utsk. den 7 Augusti, kl. 6 e. m.
Utlåtandej i anledning af väckt motion om ändring uti fördelningen af den till Lunds Academi utgående kronotionde uti vissa Härader a t Christianstads Län. (I. A.) Genom Bonde-Ståndets remiss liar Utskottet fått emottaga en afRiksdagsfullmägtigen Måns Jösseson ifrån Christianstads Län vackt motion, hvaruti, med öfverlemnande af disposition å den från Willands, Gerds och Albo Häraders Fögderi till Lunds Academi utgående krono- och kyrko-tionde, samt anförande af de olägenheter för lionde-gifvarne, som uppkomma derigenom, att de inom samma socken äro lill olika löntagare anvisade och således kanna åläggas att forsla säden till olika ställen, föreslagit, att en ny fördelning måtte beredas, upprättad efter sådan grund, att hvarje församling, så vidt möjligt är, endast får med en enda tionde-tagare alt Skaffa, äfv ensom att, i fall derefter någon tionde-tagare af en församling erhölle mindre än 3:ne tunnor, forselskyldighet för ett sådant ringare belopp måtte upphöra, och tionde-tagaren vara pligtig, att med 16 sk. förhöjning per tunna, emottaga lösen för tionden efter årets markegångspris.
Då Utskottet uti dess Utlåtande, N:o 170, föreslagit, dels alt all anordnad tionde-spanmål måtte, i iron sådan af nuvarande löntagare frånträdes, till Stats-Verket indragas, hvarigenom de af motionären öfverklagade olägenheter skulle upphöra, dels att, i fråga om hvad i afseende å dylik spanmåls utgörande till dem, åt hvilka sådan för närvarande är anvisad, bör iagttagas, samt deribland forselskyldigheten, må, för deras tjenstetid, vid nu gällande stadganden förblifva, finner Utskottet sig, med åberopande häraf, böra hemställa, att nu ifrågavarande motion icke må till serskild åtgärd föranleda.
Stockholm den G Augusti 1840.
Prat. 184.0. 4 Sami. 1 Afd. 2 Rand. l5.te Haft. i 2 Stats~~Utskottets UtlåtandeN--o 277.
N:o 2TT, Ank. till Exp. Utsk. den 7 Augusti, kl. 6 e. m.
Utlåtande, i anledning af erhållen återremiss å Stats-Utskottets Utlåtande, N:o i58. (I. A.)
Vid föredragning af Utskottets Utlåtande, N:o 158, deruti, med afseende å den betydliga uppoffring, Bredaryds församling i Jönköpings
Län fått vidkännas, till följd af Rå- och Rörshemmanet Hafrida Ågårds inköp och anslående till Capellans-boställe i utbyte emot förra Capellans-bostället Rannäs Holstagård, hvilket deremot blifvit lill Krono-skalte försaldt, äfvensom af ytterligare anförde skäl, Utskottet hemställt, alt den erlagde skalte-köpeskillingen för hemmanet Rannäs Molslagården, utan förändring i hemmanets natur, må församlingen ersältas oell till utbetalning från Riksgälds-Contoiret anvisas, men icke ansett sig kunna tillstyrka den af Riksdags-fullroägtigen Pehr Mårtensson från Jönköpings
Län gjorda begäran, att hemmanets ränta framgent må af församlingen få uppbäras, — hafva inom Preste- och Bonde-Stånden sådane anmärkningar blifvit emot förenämnde Utlåtande framställde, som föranledt detsammas återremitterande, hvaremot merberörde Utlåtande är vordet af Ridderskapet och Adeln samt BorgareStåndet bifallet.
Inom förstbemälde a:ne Riks-Stånd har, såsom skäl för återremissen, blifvit hufvudsakligen anfördt: alt, då upplyst vore, det Bredaryds församling, måhända med något ringa bidrag af Forsheda och Torskinge socknar, med betydlig kostnad inköpt ett bättre och till Comministers-boställe lämpligare hemman, i stället för ett sämre och för nämnde ändamål i flere afseenden olämpligt, och då icke församlingen, utan Kronan, hädanefter vore egare af Hemmanet Hafrida Ågård, med bibehållande af dess rå- och rörs-natur, hvarförutan Kronan genom hemmanet Rannäs Holstagårdens roterings-bidrag vunnit en ökad inkomst, det vid sådant förhållande och enär Staten, utan någon skälig anledning, erhållit betydliga fördelar emot uppoffringar å församlingens sida, hvilka icke syntes hafva varit beräknade, då bytet ifrågasattes och öfriga deraf föranledda åtgärder vidtogos, jemväl vore med billighet och rättvisa öfverensstämmande j att den af hemmanet Stals-Utskottets Utlåtande, N:0 2JJ. 3 Rannäs
Holslagård utgående ränta må af församlingen få uppbäras, helst Kronan af berörde ränta förut endast åtnjutit en ringa del, hvaremot största delen deraf tillförne uppburits af Comministern, hvars rätt i detta afseende icke syntes kunna rättsenlig^ på någon annan än bemälde församling öfveraas; att för öfrigt gällande Författningar icke lade binder i vägen, det ju församlingen kunde, i stället för Kronan, uppbära ifrågavarande ränta, hvilken derigenom komme att ikläda sig natur af frälse-ränta; att, i följd af Kronans nu först väckte anspråk på hemmanets räntor för flera föregående år, utgörande ett sammanräknadt belopp af 148
R:dr 2 sk. 8 rst., hemmanet blifvit i mät laget och vid anstäld värdering icke uppskattadt till mera än 166 R:dr 3a sk.
R:co, hvadan indrifvandet af Kronans fordran sannolikt torde medföra åboens obestånd, samt att slutligen borde i betragtande tagas, att omförmälde ränta, såsom först nyligen debiterad, aldrig varit vid någon statsreglering beräknad och således komme alt utgöra ett öfverskott eller besparing.
För den händelse, att eftergift å Statens sida af hemmanet Rannäs Holstagårdens ränta icke skulle anses lämplig, har en ledamot af Bonde-ståndet alternativt föreslagit, att ett capital, svarande emot medelvärdet af samma ränta för flere år, måtte anslås och genom Riksgälds-Contoiret till Bredaryds församling utbetalas.
Enär de inom Preste- och Bonde-Stånden anfö,rde ofvanomförmälde förhållanden, hvarpå yrkandet om eftergift till Bredaryds församlings förmon af Kronans rätt till den på hemmanet Rannäs Höltagården belöpande ränta blifvit grundadt, redan då denna fråga första gången af Utskottet handlades, tagits i behörigt öfvervägande, har Utskottet, sorn, i anledning af en hos Ridderskapet och Adeln af Herr Dankwardt, Carl, väckt och till Utskottet remitterad motion, att ett capital, svarande emot den årliga nya ränta, hvilken blifvit hemmanet efter skatteköpet påförd, uträknadt efter persedlarnes medelvärde för 3 eller flere skatteår, må af Riksgälds-Contoiret till församlingen eller dess rättsinnehafvare utbetalas, kommer att afgifva serskildt Utlåtande, ansett sig böra vidblifva, hvad uti dess af 2:ne Riks-Stånd bifallne Utlåtande, N:o 158 är vordet yttradt och föreslaget.
Stockholm den 6 Augusti 1840. 4 Stats-Utskottets Utlåtande} N;o uj8.
N:o 2T8.
Utsk. den 7 Augusti, kl, 6 e. ra.
Utlåtandej i anledning af erhållen återremiss å Stats-Utskottets Utlåtande} N:o 184•
Cl. A.) Sedan Utskottet, uti dess under N:o 184 afgifne Utlåtande, afstjrkt Rikets Ständers bifall till den af Soldaten Carl Gustaf Wetterström i underdånighet gjorda ansökning om eftergift, till hans förmon, af Kronans rätt till ett efter sökandens stjufmoder, Anna Brita Wetterström, fallet Danaarf, har, enligt Utskottet tillhandakomne Protocolls-utdrag, berörde Utlåtande blifvit af Borgare- och Bonde-Stånden bifallet, men af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet återremitteradt, på grund af följande hufvudsakliga anmärkningar: att beviljandet af den sökta förmonen ingalunda borde, såsom Utskottet förmält, betragtas såsom ett betänkligt praejudicat, enär dels dylika arfsfrågor blott sällan ega rum, dels i förevarande fall serdeles bevekande skäl för bifall till nämnde ansökning vore för handen, nemligen Wetterströms vitsordade fattigdom och. den deraf härflytande svårighet för honom att besörja sina sex minderåriga barns uppfostran, äfvensom den omständighet, att, enligt hvad Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Stockholms Län upplyst, sökanden, genom ådagalagdt välförhållande, gjort sig af meranämnde understöd förtjent; att dessutom ifrågavarande arfsmedel endast uppginge lill ett mindre betydligt belopp af omkring roo R:dr B:co, samt att Utskottet, vid afgifvandet af Utlåtandet N:o 184, syntes hafva följt en åsigt, stridande emot den, som legat till grund för dess vid ett föregående tillfälle gjorda hemställan, att ett Dana-arf af större belopp måtte tillfalla Malmö stad; varande derjemte inom sistbemälde 2:ne Riks-Stånd framstäldt det förslag, att de efter enkan Wetterström fallne arfsmedel måtte delas till hälften emellan soldaten Wetterströms och hans aflidne broders, statkarlen Adolph Wetterströms omyndiga barn.
Med anledning af hvad sålunda förekommit, får Utskottet anföra, att, då Utskottet uti Utlåtande N:o r 22 tillstyrkt, alt Kronans rätt till ett efter arbetskarlen Tufve Perssons efterlemnade enka, Anna Sophia Anders - Stnts-Ulskotlets Utlåtande, N.o 275. 5 dotter fallet Dana-arf, till belopp af q^o R:dr B:co måtte åt Fattig-ArbetsInrätlningen i Malmö öfverlåtas, sådant egt rum, i öfverensstämmelse med. den af Rikets Ständer vid föregående Riksdagar uttryckta grundsats, enligt hvilken
Dana-arf ansetts lämpligen böra anslås till understöd åt allmänt nyttiga inrättningar inom de orter, hvarest arfvén utfallit; och har Utskottet, som, beträffande den ifrågasatte fördelningen af enkan Wetterströms qvarlåtenskap emellan hennes hegge stjufsöners minderåriga barn, till följd af derom väckta motioner, afgifver serskildt Utlåtande, af de inom Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet fiamställda anmärkningar icke hemtat anledning att frånträda sitt uti Utlåtandet N.o 184, i fråga om meranämnde Dana-arfs öfverlåtande till soldaten Wetterström, meddeldta, af 2:ne Riks-Stånd godkända, yttrande.
N:o 2T9.
Ank. till Exp. Utsk. d. 7 Augusti, kl. 6 e. rn.
Utlåtande, i anledning af väckta motioner, rörande disposition af ett efter enkan A. B. Wetterström Kronan tillfallet Dana-arf. (I. A.) Hos Bögvördiga Preste-Ståndet har, vid föredragning af Stats-Ulskollels Utlåtande N:o 184, Herr Contracts-Prosten Nordhammarj uti en med stöd af 56 §.
Riksdags-Ordningen väckt och till Utskottet remitterad motion, föreslagit, att det dana-arf af 100 R:dr B:co, hvilket enligt Lag skulle Staten tillfalla efter aflidna enkan Antia Brita Wetterström_, född Kullman, måtte skiftas i 2:ne lika delar, af hvilka den ena borde tillfalla bemälde enkas ännu lefvande sljufsons, soldaten C. G. Wetterströms sex omyndiga harn, och den andra hälften hennes aflidne sljufsons, Adolph Wetterströms eflerlemnade medellösa harn, samt dessa medel öfverlemnas till fattigför - 5 StatsAJtskottets Utlåtande, IV.-o 279* sörjnirigen 1 de församlingar, der barnen sig befinna, för att i första rummet användas till deras uppfostran, i nion af hvarje barns behof, med rättighet för fattigförsörjningen att, efter det samtlige barnen, sora tillhöra en och samma fattigförsörjnings omvårdnad, blifvit vederbörligen uppfostrade och lill den Heliga Nattvarden admitterade, dela af hvad sorn af medlen då möjligen kunde återstå, bemälde barn emellan., efter samvete och öfvertygelse, endast under förbindelse alt inför församlingen å allmän sockenstämma visa, det medlen blifvit på föreskrifvet sätt använda, och hvaröfver vederbörande aucloriteler borde hålla liand., derest sådant af behofvet påkallades; och har likaledes inom Höglöflige Ridderskapet och Adeln af Herr Friherre 'Cedersti*émJ
Schure,, motion blifvit väckt, att -omförmälde efter enkan F,Vetterström
Staten tillfallne
Dana-arf måtte delas lika emellan soldaten Wetterströms minderåriga barn och de omyndiga barn, hans aflidne broder, statkarlen Adolph Wetterström efter sig lem nät.
Då, enligt hvad af Kongl. Majtts Befallningshafvande i Stockholms
Län vitsordadt blifvit, ej mindre soldaten Wetterström och hans sex omyndiga barn, an ock bemälde dess broders eflerlemnade minderåriga barn befinna sig i medellösa omständigheter, hvadan öfverlåtandet på barnen af förenämnde arfsmedel skulle innefatta ett af b éh ofve t påkalladt bidrag för deras underhåll och uppfostran, har Utskottet, i betragtande jemväl af den obetydliga uppoffring, Statsverket,, genom efterskänkande af dess ifrågavarande arfs-anspråk, skulle komma att vidkännas, ansett sig icke sakna skäl att tillstyrka, att det efter enkan Wetterström Kronan tillfallne
Dana-arf må varda till vederbörande fattigvårds-styrelse öfverlemnadt, för att, i mon af behofvet, användas till soldaten Wetterströms och dess aflidne broder, Adolph Wetterströms minderåriga barns underhåll och uppfostran; och torde, i händelse Rikets Ständer gilla, hvad Utskottet sålunda hemställt., skrifvelse med anhållan om Kongl. Majrts
Nådiga bifall till den föreslagna dispositionen af ofvannämlide Dana-arf, böra i underdånighet aflåtas, i sammanhang med det svar, Rikets Ständer lära komma att i underdånighet afgifva, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga remiss å soldaten Wetterströms underdåniga ansökning om eftergift till hans förmon af Kronans rätt till samma Dana-arfsmedel.
•Stockholm den 6 Augusti x84°- Stats-Ulskoltets Utlåtande, N;o 280; N:o 280, Ank. till Exp. Utsk. den 7 Augusti, k!. 6 e. ra.
Utlåtande, i anledning af Herr Professor Gei jers motion om upp förande å Allmänna Indragnings-staten af pension åt f. d. Stats-Secreteraren m. m. Danckwardt. (U, A.)
Uti en inom Högvördiga Preste-Ståndet väckt och till Stats-Utskottet remitterad molion, har Herr Professoren Geijer, E. G., gjort framslällning derom,, att f. d. Stats-Secreteraren m. m.
Magnus Georg Danekwardt, sorn efter en tjenstgöringstid af 34' år, deraf 18 år såsom Föredragande för Kammar-ärenden, i följd af sjuklighet från sistnämnde embete begärt och erhå llit afsked, måtte med afseende på den ovanliga skicklighet, nit och oegennytta, sorn han vid förvaltningen af detta embete ådagalagt, varda på Allmänna Indragnings-slaten uppförd, med pension lill hälften af den lön, han såsom Stals-Secreterare innehaft.
Då, enligt hvad en allmän erfarenhet vitsordat, Herr Stats-Secreteraren Danckwardt, vid utöfuingen af sitt vigtiga förtroende-embete, utmärkt sig lika mycket för nit och embetsmanna-skicklighet, som fasthet i giundsatser och oberoende tänkesätt, anser Utskottet, bemälde Herr Stats-Secreterare, oagladt han vid afskeds-tagandet ej uppfyllt de villkor, sorn kunna göra honom lagligen berättigad att uppföras å Indragnings-stat, med bibehållande af lönen såsom pension, vara förtjent att af Rikets Ständers välvilja omfattas, och tillstyrker således, i enlighet med hvad tillförne vid enahanda förhållanden af Rikets Ständer blifvit beviljadt, att för f. d. Stats-Secreteraren Danckwardt må, såsom pension, å allmänna Indragnings-staten varda uppfördt ett årligt anslag, motsvarande hälften af hans innehafde Stats-Secreterare-lön, eller 2,000 R:dr Banco, dock utan derunder beräknad spanmål, samt att denna pension må beräknas och utgå från och med början af innevarande år 1840.
Stockholm den 6 Augusti i84o* Stats-Ulskottets Utlåtande, N-0 281.
Utlåtande, i anledning af Fredrik von Zweigbergks från Skaraborgs
Län motion om contant ersättning till rotehållarne inom Kållands Härad, för vägrad utsyning å kronoparken Rådaås. (U. A.) Sedan Stats-Utskotlet, uti Utlåtande N:o 20, angående Kållands
Härads invånares rättighet att erhålla utsyning på kronoparken Rådaås, hvilket Utlåtande är vordet af trenne Riks-Stånd bifallet, afslyrkt all åtgärd, i anledning af Fredrik von Zweigbergks från Skaraborgs Län, rörande ea sådan rättighets beviljande, väckte motion, så har bemälde von Zweigbergk, uti en ånyo inom Bonde-Ståndet vackt och till Utskottets behandling remitterad motion, äskat, att en emot förmonen af ifrågavarande utsyning svarande contant ersättning i penningar må rotehållarne tilldelas; men som, enligt hvad förstberörde af motionären åberopade Utlåtande N:o 20 utvisar, anledningen, hvarföre den ifrågasatte utsyningen å Kronoparken Rådaås ej kunnat af Utskottet tillstyrkas, varit den, att Kållands Härads invånares rättighet till en sådan utsyning icke funnits tillförlitligen utredd, anser Utskottet, såsom en ovillkorlig följd häraf, att någon contant ersättning för det utsyningen ej kan ega ruin, icke bör komma i fråga, och hemställer Utskottet således, alt äfven denna senare af Fredrik von Zweigbergk väckta motion må lemnäs utan afseende.
Slals-Utskollets Utlåtande, N;o 282.
9 N:o 282.
Ank. till Exp. Utsk. den 7 Augusti, kl. 6 e. ra.
Utlåtandej i anledning af tvänne serskilda utaf Herr Petré väckta motioner, angående pensionering af Stats-Råds-Ledamöter, under vissa förutsatta fall. (U. A.) I anledning af Slals-Ulskotlels Utlåtande N:o >46, angående pensionsrätt för Ledamöter af Stats-Rådet och Högste Domstolen, Stats-Secrelerare och andre Föredragande, har Herr Petré, Th., inom Borgare-Ståndet väckt en till Stats-Utskottet remitterad motion, hvaruti, under anförande, att de Kongl. Maj:ts Rådgifvare, vare sig Consultative eller Departemenls-Chefer, hvilka, till följd af Rikets Ständers anmälan, varda, på grund af 107 §» Regerings-Formen, af Kongl. Maj:t ur Stats-Rådet endtledigade, icke kunna anses berättigade, hvarken till innehafde löners bibehållande eller lill pension; men att det deremot, under närvarande förhållande inom Kongl. Maj:ts Conseil, vore af synnerlig vigt, så väl att den, enligt i Regerings-Formen, Föredragande i vissa fall ålagde skyldighet att vägra contrasignation, må kunna ega rum, utan äfventyr för enskildt obestånd, som ock att resignation ur Stats-Rådet, med trygghet i nyssnämnde hänseende, jemväl må. kunna ske, vid de tillfällen, då kraftlösheten af fortsatta underdåniga föreställningar i Stats-Rådet dertill föranleder, är vordet föreslaget, att StatsUtskottet mätte tillstyrka Rikets Ständer besluta, att de Stats-Råd, hvilka taga afsked, antingen i anseende till vägrad contrasignation eller med hänsigt till oförmåga att åt sina rådslag förvärfva Kongl. Maj:ls Nådiga afseende, skola vara berättigade att årligen åtnjuta 2,boo R;dr pension, intilldess Rikets Ständer för hvarje förekommande fall pröfvat anledningarne till deras frånträdande ur Conseilen; hvarjemte Herr Petré till samma motion gjort ett, jemväl lill Utskottet serskildt remitteradt, tillägg, innehållande det förslag, alt Regerings-Ledamot, som efter upphunnen 65 års ålder blifvit af Kongl. Maj:t till Stats-Råd utnämnd, vid afskeds-tagandet Bih. till R.