Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Om man åninge all vestra stambanan blifvit anlagd norr 0111 Mälaren, samt alt landets håde sydliga, vestiiga och nordvestliga trälik dragits denna väg från och till hufvudstadcn, sä och under förutsättning alt arbetet på stambanorna Itomme alt fortgå och alt, sedan södra och vestra banorna i loista rummet blifvit fullbordade, den af Jernvägs-kommiltéen föreslagna banan från Stockholm genom Södermanland och Östergötland till Jönköping komme afl anläggas, kunde med säkerhet äfven antagas, att, sä snart den nära 8 mil kortare hanan genom nyssnämnde 2:ne provinser hunnit fulländas, den rörelse, som tvungits att, i böljan, från söder gå norr om Mälaren, skulle återtaga den naturliga och genaste vägen.
Beträffande den rörelse, som vid de vestra och nordvestra stambanornas föreningspunkt i Nerike måste uppstå mellan de vestra provinserna och Norrige ä ena, samt hufvudstadcn och de östra provinserna å andra sidan, så kunde, derest banorna söder och norr om Mälaren pä samma gång blefve tillgängliga för trafiken, med temlig visshet förutses, att den södra banan, såsom 3j mil kortare än den norra, företrädesvis skulle komma att begagnas, enär derigenom besparing i passagera re—afgift och transport-kostnad blefve att påräkna, fastän någon egentlig vinst i lid måhända ej vore alt förvänta i anseende till de å denna bana förekommande stigningar, hvilka dock, efter hvad nyligen verkställda undersökningar utvisade, skulle t II stei' del kunna minskas.
Då det således kunde lagas för gifvet, alt ej mindre Iransito-faiten, än den öfriga vida större och vigtigare rörelsen från flera delar af landel, framdeles icke under några omständigheter skulle, Iverlemot dess naturliga riktning, komma alt bibehållas på en norr om Mälaren gående bana, så försvunne derigenom det hufvudsakligaste och förnämsta stödet för en sådan riktning af vestra stambanan.
Deremot talade flera nästan lika vigtiga skäl för nu ifrågavarande stambanas anläggning söder om Mälaren eller genom Södermanland.
Emellan Östergötland samt en del af Södermanland och Nerike funnes redan, oaktadt den långa kostsamma transporten, en myckel liflig trafik, hvilken i väsendtlig mån komme alt förökas och jemväl utsträckas till Wermland och Norrige genom denna stambanas förläggning i deri nu förordade riktningen, helst sedan den föreslagna, för mellersta Sverige särdeles angelägna, banan mellan Hjelmaren och Wettrin eiler Örebro och Askersund blefve färdig, samt den östra, genom inre delarne af Östergötland gående, stambanan anlagd och vid Katrineholm sammanbunden med den vestra.
Vid utredandet af den skillnad i Statens byggnadskostnader, som uppkomme genom den vestra stambanans anläggning efter den ena eller andra linien, måste den skiljaktiga inflytelse, som hvardera af dessa Ii nier ulöfvade på de norra och östra stambanornas längd, jemväl tagas i betraktande.
Dä denna omständighet vederbörligen afsåges, och om, för en tydligare framställning af förhållandena, Upsala på norra samt Iljulö på S lats- Uts leo Hets Utlåtande N:o 62. 27 vestra oell Katrineholm på östra stambanan antogos såsom de punkter, dil statsbanorna ovilkorligen lorr eller sednare mäste framdragas, uppkomme följande resultat:
Om linien läggesjiä narra sidan om Mälaren, utmed denna sjö, Vestra banans längd från Slockholm till Hjulö, norr om Mälaren .... 26 mil.
Afväg från denna bana till Upsala , 2J „ Ostra banan från Stockholm till Katrineholm 12£ „ Summa 41 mil* Om linien lagges söder om Mälaren, Norra banan från Stockholm lill Upsala, öster om Sigluna-fjärden .... 6} ,, Vestra Kanan från Stockholm till Katrineholm . 12’ „ samt fortsättning frän Katrineholm lill lljulö . ^ 10 „ Summa 28J mil.
Enligt hvad denna jemförelse visade, skulle, derest vestra stambanan
Indes söder om Mälaren, man genom densammas begagnande komma lika långt från Slockholm på norra, östra och vestra stambanorna med l2| mil kortare väglängd än om samma bana anlndes pä Mälarens norra sida.
Då kostnaden för sagde våglängds anläggande upploges i öfverensstämmelse med den för norra hanan beräknade anläggnings-kostnad, eller 700,000 R:dr Runt för hvarje mil, utgjorde således den besparing, sorn i nu förutsatta fall uppkomme för Staten, icke mindre än 8,575,000 Hulr.
Om nu den påräknade ansenliga trafiken mellan Östergötland, Södermanland och Nerike, för hvars befrämjande Jernvägs-kommiltcen fö resin gil anläggningen af en särskild, icke långt från Iljelmarens strand gående, statsbana från Örebro till Katrineholm, knöde, utan en dylik banas anläggning, med blott en mils omväg föras tili Örebro, öfver Hallsberg, på vestra stambanan sedan denna blifvit lagd söder om Mälaren, och om kostnaden för en jernväg mellan sistnämnde hänne ställen inberäknades i den anläggnings-kostnad, som för jernvägen mellan Örebro och Askersund fordrades, skulle, till följd af vestra stambanans ledning söder om Mälaren, nyssnämnde särskilda, 6ij mil långa, statsbana från Örebro (ill Katrineholm blifva öfverflödig och alltså den för densamma lill 4,086,227
R:dr beräknade kostnad kunna helt och hållet besparas Följaktligen skulle, genom vestra banans förläggning söder om 'Mälaren, Staten beredas en besparing ej allenast af ett sammanlagdi b.vggnads-kapital ä mer än 12.1 millioner R:dr R:ml, ulan ock af aila framtida utgifter till bestridande af de med 12’ mils jernväg förenade drift- och un> derhålls-kostnader.
I fråga om beskaffenheten af terrängen för en ban-aniaggning söder eller norr om Mälaren, har Öfverste Ericson medgifvil, ali härvid förekommande förhållanden visserligen vore svårare på södra än pä norra sidan, i fall jemförelse!] anställdes för banans hela längd meitan Stockholm och Hjulö; men dessa jemförelsevis stora svårigheter voro icke föranledda af vestra stambanans förläggande på Mälarens södra sida, ty dä del alltid borde förutsättas, all, om ock oflanämnde stambana blefve anlagd norr om Mälaren, den östra banan i allt läll måste frän Slockholm ledas öfver Södertelje till Katrineholm och vidare mot Östergötland, och då alla dé anmärkta mera kostsamma terrasserings-arbelena förekomma mellan Stockholm och sistnämnde stad eller å den del utaf jernvägen, sorn, antingen vestra stambanan anlades på ena eller andra sidan om Mälaren, förr eller sednare mäste ulloras; så borde de kostnader, hvilka af lokalens ofördelaktiga beskaffenhet förorsakades, sä mycket mindre tagas i beräkning vid jemförelse!! mellan ban-anläggningarne norr eller söder om Mälaren, sorn 28 S tafs- Utuko t tets Utlåtande N:o 62. terrängen mellan Katrineholm och Hjulö vore lulli jemförlig med otn icke bättre än lika längd på linien från Hjulö österut mot Orebro.
Efter uttalande af sin, på nu anförda skäl och anställda jämförelser grundade, öfvertygelse att vestra stambanans anläggning på södra sidan om Mälaren -vore i alla hänseenden för det allmänna mera gagnande, än deiLsarnmas ledande norr otn och utmed stranden af denna sjö, har Öfverste Ericson framställt de särskilda provinsernas samt. dervarande städers och förnämsta näringsgrenars relativa fördelar af vestra'stambanans ledning i de riktningar söder eller norr om Mälareti, om hvilka fråga nu vore.
Vidare liar hemälde Öfverste erinrat, hurusom vid bestämmandet af stambanornas riktningar inom landet icke ensamt de merkantila intressena borde rådfrågas.
Landels försvar och de militära dispositioner, som genom skyndsam förflyttning af trupper och krigsmateriel kunde i större eller mindre grad understödjas, mäste härvid äfven tagas i noggrann! öfvervägande.
Det vore, säsont en väsendtlig fördel i militäriskt afseende, uppgifvet, att vestra stambanan, då den blifvit anlagd noir om Mälaren och vester om Almare stäke, skulle af Sigtuna fjärden fä skydd mot en från öster altryckande fiende, hvilken fördel försvunne genom nämnde banas dragning söder otn Mälaren.
Vidare har anmärkts, alt en större truppstyrka skulle hastigare kunna föras till hufvudstadens försvar, derest banan lades norr än då den lades söder om Mälaren.
, Dock måste för truppers och krigsmateriels förande lill hufvudsladen gälla samma regel som för passagerares.
Kunde, de resande på jernbanan, såväl från södra sorn frän vestra delarne af landet, .komma fortare lill Slockholm genom Södermanland, ån norr om Mälaren, så mäste förhållandet vara detsamma med soldater och krigsmateriel.
Vid beräkning af de marschdagar, som fordrades för all på deri' af Öfverste Ericson tillika föreslagna norra stamiinien öfver Sala föra de norra provinsernas trupper till Stockholm och alt på en bana, söder om Mälaren, sammandraga de sodia och östra landskapernas, visade det sig, alt del åtginge ett färre antal dagar för truppernas bortskaffande till hufvudstaden pä sistnämnde bana, dä den vore förlagd söder, än dä den anlagts norr om och invid Mälaren.
I anledning af påslåendet, att Uppland och Westmanland först kunde väntas blifva ockuperade ai en från öster ankommande fiende samt att isynnerhet dessa provinser derföre borde skyddas genom jernvägs-anläggningar, har merbemälde Öfverste erinrat, att om nämnde delar af landet vöre försl utsatta för fiendtligt anfall, mäste samma förhållande ega runi med den der anlagda jernbana, och det syntes följaktligen, af nu anförda skäl, vara af vigt att icke anlägga den bana, som med landels förnämsta delar förenade hufvudstaden, just i den trakt, der eli fiendtligt anfall företrädesvis förmodades kunna väntas.
Del föreföll deremot särdeles fördelaktigt att sagde bana läge bakom
Mälaren och vore stödd på landels stoia tillgångar söder och vester ut saint hade på närmare håll kommunikation med centralfästningen Carlsborg.
Alla försvars-operalioner mot en från öster väntad fiende syntes alltså, sedan jernväg frän vester till öster blifvit öppnad genom Södermanland, kunna med mindre äfventyr utgå från sodia än norra sidan af Mälaren.
Under hvilka förhållanden som helst kunde antagas, att en fiende, östpr ifrån, först och främst komme att attackera rikets nordöstra provinser, hvadan den för hufvudstadens oell landels försvar angelägna jernbana, derom nu vore fråga, läge säkrast inom Södermanland och hade derstädes, med afseende å all både för k rigot och hufvudstaden erforderlig materiel och proviantering, sitt förmånligaste läge.
All försvaret oinlaltade de närmast Slockholm mot söder belägna trakterna förbi Södertelje, syntes mest angeläget, enär hufvudstaden, ulan dessa trakters bibehållande, svårligen kunde hvarken understödjas eller länge försvaras.
Den naturliga terrängens beskaffenhet fordrade der för försvaret en jemförelsevis mindre styrka, än i Uppland och på dess slätter.
Genom en mot de' södra och vestra delarne af landet öppen jernvägs-förbindelse, kunde landels trupper Ståls-Utskottets Utlåtande N:o 62.
29 under förutsättning af goda iransporl-anslaller på Mälaren, i den fördelaktigaste ställning från liufvudstaden operera mot en fiende, sorn på norra sidan landstigit, och ett förloradt fältslag skulle då vara af mindre vigt, än om en sådan förlust inträffat efter ett från vester gjordt anfall, då trupperna vore nödsakade att ditåt retirera och lemna liufvudstaden utan försvar.
För öfrigt syntes den kuperade och inskränkta terrängen söder om Stockholm med dess djupa skärgård, så vida den förra vore betryggad och den sednare gjord oåtkomlig för fienden, i förening med den söder och vesterut gående jernvägen, utgöra eli väsendlligare och användbarare stöd för landets försvar, än de försvars-anslrdler. som bildades på den norra vidsträckta och öppna samt närmare Aland belägna kusten.
I afseende på vestra stambanans riktning, har åter Kongl.
Majit i Dess Nådiga proposition vttral, att denna stambana, som skulle sammanbinda Slockholm med Göteborg, och från hvilken jernvägar skulle utgrena sig till Norrige och till Skåne, obestridligen vore företrädesvis vigtig och att den största omsorg borde användas å dess utstakande, så alt den äfven i framtiden, under fortgående utveckling af landels jernvägssystem, malte motsvara sitt ändamål.
Emot ifrågavarande banas ledning norr om Mälaren till Örebro och Svartå, på sätt Jernvägs-komniiltéen föreslagil, har Kongl. Majit erinrat, att derigenom skulle jeruvägs-förhindelsen ej allenast mellan Stockholm och Göteborg, ulan ock mellan förstnämnde stad och Norrige, blifva omkring 3| mil längre, än om samma stambana leddes söder 0111 Mälaren, eller från Stockholm genom Södermanland till Hallsberg och Hjulö.
Då 1111 i allt läll en för hufvudstadens sammanbindande med södra provinserna nödvändig stambana måste fortgå i hufvudsakligen vestlig riktning ända till Katrineholm, komma således, om detta vägstycke intoges i den vestra stambanans sträckning, anläggnings-koslnaden för 12^ mils jernväg att besparas.
Deremot utgjorde, den besparade väganläggning. som, enligt Kommilléens förslag, skulle uppkomma genom vestra och norra stambanornas ledande i samma riktning från hufvuustaden tiil Giresta, endast 6 mil, fastän i detta fall jernvägen mellan Stockholm och Upsala skulle blifva omkring 2^ mil längre.
För öfrigt har Kongl. Majit, vid förordandet af förslaget att merauäinnde stambana måtte från Stockholm ledas öfver Södertelje och Katrineholm lill Nerike och Westergötland, antagit, att för det föreslagna stambane-systernets full-läudiga genomförande en från Stockholm utgående jernväg mäste inom en icke myckel aflägsen tiderymd komma att ledas genom de norr om Mälaren belägna provinserna, samt att denna jernväg genom en utgrening lill Nerike skulle sällas i förbindelse med vestra orterna, hvarvid densamma, enär dermed icke afsåges alt bereda en skyndsam kommunikation mellan Stockholm och Göteborg eller Norrige, icke behöfdc, lill vinnande af kortaste vägsträckningen, i strid emot den af Kommittéen framställda och af Kongl.
Majit gillade grundsats, dragas nära invid Mälarens norra strand, utan deremot kunde erhålla den riktning, sorn ett billigt afseende icke blott ä Uplands och Westmanlands utan äfven ä de norra orternas intressen fordrade och hvarigenom således jernvägs-systemet norr om Mälaren, med hänsigt jemväl till de bibanor och vatten-kommunikationer, som i dessa trakter redan funnes elier framdeles förmodligen varda utförda, kunde ordnas på det mest ändamålsenliga sätt.
Uti de under innevarande Riksdag, i fråga 0111 vestra stambanans ledning norr eller söder om Mälaren, väckta motioner samt inom Riks-slåndcn förefallna diskussioner, har, utom andra till stöd för denna banas anläggning pä nämnde sjös norra sida anförda skäl och förhållanden, yttrats: att Rikets Ständer genom sina vid de 2:ne sednaste Riksdagarne lättade beslut, angående jernv ägs-kommunikntions beredande mellan Stockholm och Göteborg, måste anses redan hafva bestämt, att denna jernväg, på sätt äfven blifvit af Jernvägs-komiltéen förordadt, skulle ledas norr 0111 Mälaren samt upp - 30 Sluls-Ulsliollets Ulla lande N:o 62. taga dea jernbana, med hvars anläggning mellan Örebro och Köping arbete! fortginge; — att ifrågavarande stambanas ledning söder om Mälaren simie i sirid emot begge statsmakternas förut uttalade åsigler; — att en vida betydligare och för hela landel vigligare rörelse skulle uppslå och utvecklas på en jernbana, som läge norr om denna sjö, än om den anlades pä dess södra sida; — alt i sednare fallet både hufvudstadens och de norra provinsernas anspråk och fördelar komme ali förbises sami, lill transilorörelsens gynnande, trafiken inuti landet åsidosättas; — alt den inre rörelsen, oaktadt nuvarande kommunikations-anslallers otillräcklighet, redan af sig sjelf brutit sin väg genom de på norra sidan af Mälaren belägna bördiga landskaper, hvilka, likasom dervarande släder, hade en liflig handelsgcmenskap med hufvudsladen, hvarföre också den från denna stad till Kongl. Maj:l inlemnade underdåniga petition afsåge en jernvägs anläggning norr om Mälaren: — alt rörelsen och affärsverksamheten inom nämnde landskaper med dertill hörande bergslager under sednare tider så ökats, att hvarken person- eller varu-lrafiken inom dessa orter samt mellan dem och hufvudsladen kunde med hittills begagnade fortskaffnings-medel underhållas, då sjö-kommunikationen var afbruten; — att de norra Målare-provinserna, i förhållande lill folkmängden, voro vida högre beskattade, än den pä södra sidan af samma sjö belägna landsort; — att sagde provinser, med afseende ä ej mindre bruksrörelse än sädesproduktion, hade största behof af det ifrågaställa oja kommunikalions-sällel; — ait genom flera föreslagna särskilda bibanor bergslagerna kunde, till beredande af ökad både allmän och enskild vinst, sammanbindas med en dessa provinser genomgående stambana och sålunda sättas i tillfälle alt lill rikets både östra och vestra delar transportera sina ymniga produkter; — att de trakter,
hvarest meranämnde stambana, oni den, i enlighet med Jernvägskommittéens förslag, komme att gä norr 0111 Mälaren, skulle anläggas, i anseende till bördighet, industri, befolkning och lokala förhållanden, egde afgjordt företräde framför de orter, genom hvilka samma bana, i händelse af dess anläggning söder om Mälaren, komme att ledas; — ali landels för en jernbane-anläggning mindre gy 11.samma beskaffenhet på Mälarens södra sida samt den genom vägens starkare lutning förorsakade minskning i fartens hastighet skulle tillintetgöra fördelarne af den förkortning i vägens längd, som vestra stambanans anläggande der komme att medföra; — samt att det skulle i väsendtlig mån underlätta rörelsen och befrämja de med stambanornas anläggning afsedda syftemål, om den bana, hvarom 1111 vore fråga, på flera punkter sammanträffade med landels mest begagnade inre vallen-kommunikationer. b) Norra stambanan.
Vid framställandet af förslaget angående norra stambanans ledning vester 0111 Sigtuna-!järden, oaktadt denna bana, genom dess anläggning öster om nämnde fjärd, skulle blifva kortare och, i anseende till den gynsamma terrängen, mindre kostsam, liar Jernvägs-kommiltéen utgått från den åsigt, att, till besparing af den kostnad, som norra och vestra stambanornas ledning från Stockholm i särskilda riktningar komme all medföra, hegge banorna borde till en början sammanfälla i en gemensam linie; men Komtniitéen har dock ej ansett denna gemensamma linie böra fortgå ända lill Upsala, emedan den vestra banan derigenom skulle förlängas med 2| mil och den större trafiken mellan vestra orterna och hufvudsladen häraf hafva stor olägenhet.
Dessutom har Kommittéen erinrat om olämpligheten ur militärisk synpunkt af ifrågavarande stambanas ledning på Sigluna-fjärdens östra sida, enär densamma, i sådant fall, lätteligen kunde ockuperas af en från (ister ankommande fiende, hvarigenom jeinvägs-lörhindelsen mellan de norra ocii vestra landskaperna samt hufvudsladen blefve afbruten.
Deremot skulle Stats-Utskottets Utlåtande N:o 62.
31 en jernbana vester om ineranärnnde fjärd erhålla e:i stor militärisk vigt med hänsigt till truppers skyndsamma samlande och förflyttning lill vattendragets öfvcrgångs-punkter, tor att förhindra fiendens framryckande och skydda bakom detsamma belägna orter.
Den, genom norra stambanans af Kommittéen föreslagna riktning, förorsakade förlängning af afslåndet mellan Stockholm och Upsala har Kornmittéen ansett förtjena mindre afseende, enär för transporterna mellan dessa hänne släder segelleden kunde begagnas under halfva året, hvilken fördel syntes fullt motsvara olägenheten af 2j; mils förlängning i jernvägs-kommunikationen.
1 fråga om ledningen af den jernbana, som skall sammanbinda Stockholm och Upsala, har Ofverste Ericson äfven varit af annan mening, än Jernvägs-kommittéen, samt förordat denna banas anläggning öster om
Sigtuna-ffjärden med afseende å ej allenast den kortare våglängden och den fördelaktiga lokalen, utan äfven den nytta, som banan derstädes korinne att medföra för de mellan Mälaren och Östersjön belägna stora delar af Upsala och Stockholms län.
Norra stambanans fortsättning från Upsala, rakt emot' Gefle, såsom Jernvägs-kornmittéen föreslagit, har bernälde Ofverste a fs tyrir t på följande skäl, nemligen: att erhållandet af deri kortaste jernvägs-förbindelsen mellan Stockholm och Gefle jemförelsevis icke vore af den stora vigt sorn beredandet af en dylik förbindelse mellan dessa städer och de inre delarne af landet; att denna bana och isynnerhet dess norra del, enligt den för densamma af Kornmittéen sålunda föreslagna riktning, skulle komma alt för mycket närma sig Östersjön, hvilket icke vöre förenligt hvarken med det inre landets eller de begge städernas intressen.
Deremot skulle, enligt merbemälde 01'versies åsigt, rörelsens fordringar bättre uppfyllas genom banans ledning mot vester till Sala och derifrån- öfver Dalelfven mot medlerst» delen af Gefle-Dala jernvägen, emedan de hulvudsakliga transportvägarna i dessa trakter gingo från norr till söder eller till liamnarne vid Mälaren samt hufvudstaden; hvadan en jernbana, som tvärs öfver afskure dessa vägar, måste på dervarande rörelse utöfva ett synnerligen fördelaktigt inflytande, helst den billigare och skyndsammare transporten på denna bana kunde, i stället för forslingen pä axel, begagnas till Westerås eller Upsala, derifrån direkt sjö-kommunikation lill hufvudstaden lörefunnes.
Dessutom skulle en jernväg i sådan riktning ej allenast förbättra tillståndet inom de i afseende på kommunikationer vanlottade trakterna omkring
Sala samt mellan denna stad och Dalelfven, utan äfven åstadkomma betydligen ökad rörelse på Gelle-Dala jernvägen, emedan den stora trafiken från och till
Dalarne och de norra provinserna korinne att sammandragas lill nu ifrågavarande stambana, för alt derigenom vidare fortskaffas mot Do > O söder eller norr.
Med hänsigt till norra stambanans af Öfverste Ericson förordade utgrening från Sala mot vester, öfver Strömsholms kanal, till Frövi vid Köping-Örebro-banan, har han åberopat den antagna grundsatsen, alt stambanorna icke borde ledas utmed segelbara vatten, samt erinrat hurusom de i samma mån gagnade det allmänna och ersatte sina kostnader som de anlades i trakter, der långa och kostsamma transporter hämmade jordbrukets och bergshandteringens samt öfriga näringars utveckling.
Genom en sådan vestlig utgrening från norra banan, skulle för öfrigt det folk-och industri-rika landet mellan Sala och örebro sättas i förbindelse med såväl Nerike som Stockholm och de norra orterna.
De alltjemt stegrade frakterna i provinserna norr om Mälaren samt den der ökade hågen för annan sysselsättning än varuforsling, ädagalade också det verkliga bebofvet af den för dessa orter nödvändiga jernbanans dragning djupare in i landet, på det att derigenom transport-distanserna måtte förkortas och allmänna rörelsen underlättas samt tusentals hittills af landsvägs-forslingen upptagna karl- och häst-dagsverken kunna för en mera gagnande verksamhet användas. 32 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 62.
Kongl. Maj:t har, lika med Öfverste Ericson, ansett norra stambanan desto hellre höra läggas öster om Sigtunaljärden, sorn denna bana derigenom blelve 2£ mil kortare och mera tillgänglig för de delar af Stockholms och Upsala län, som i en böjning åt öster utskjuta mot hafvet och hvilka voro i vida större behof af ett sådant kommunikationsmedel, än den på samma fjärds vestra sida belägna landsbygd, enär denna vore genomskuren af dit ingående vikar, som underlättade förbindelsen med Mälaren och hufvudstaden.
Beträffande nämnde stambanas fortsättning från Upsala,- bar Kongl. Maj:t instämt i Öfverste Ericsons anmärkningar emot denna banas raka ledning till Gelle samt godkänt det framställda förslaget angående samma banas anläggning till Sala och sammanbindning med Gefle-Dala jernvägen saint utgrening vester ut mot Örebro; hvarjemte en särskild bibana borde från meranämnde bana utgå till Mälaren vid Westerås för upptagande af trafiken med tyngre varor, som från denna stad skulle förtskaffas sjövägen.
Dock som, före aflåtandel af Kongl. Maj:ts Nådiga proposition, lokalundersökningar endast voro förrättade för jernvägen från Upsala till Sala, ansåg Kongl. Majit, alt banan för det närvarande blott borde definilift bestämmas att framgå till sistnämnde stad, samt alt afgörandet af frågan om densammas utgreningar derifrån borde bero på den ytterligare utredning af ämnet och de tekniska undersökningar i orterna, som då ännu icke hunnit företagas eller alslutas.
Uti de yttranden, hvilka i anledning af högslberörde