Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
68,375 5 8 519,944 9 10 139,961 10 102 827 14 0 2,838 24 3,767 38 G 140 24 122 6 9 1,060 8 400 166 32 93 16 660 950 10 250 333 16 1,400 28 1,363 46 10 10,048 40 1 50,000 — — — — 90 — — — — — — 90 — — : — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — -— — — — — — — 90 — — 77 32 — 3 80 32 — 189,961 10 — 102 — — 917 14 0 — - 2,838 24 — 3,857 38 0 140 24 — 122 6 9 1,060 8 — 400 - — 166 32 — 93 16 660 — — — — — 1,028 — — 250 — — 333 16 — 1,400 28 — 1,366 46 10 10,219 24 1 136,696 10 - 69 — — 802 10 1 — - — — 871 10 1 102 24 - -i- 3 2 16 1,069 41 4 — — — — 858 16 - 62 34 — 3,144 35 5 746,054 38 — 383 — — 3,090 35 3 — — 8,510 40 •— 11,984 2 7 3 562 2 4 — 4,353 10 8 33a 28 249 6,091 146,048 10 — — 146 31 1 — — — — 146 31 1 — 430 30 — - — — — , - - - — — — — — — — — — — — — — — — 577 13 1 10,500 — — — - 10 24 — — — — 10 24 — 10 24 — 6,000 — — — — 6 — — — — — 6 - — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — 6 — — 3,000 3 — — 110,000 — — — — 10 — — — — — — 10 — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — — 10 — — 1,750 — — — — 1 30 — — — — — 1 30 —•
1 36 — 1,000 1 — — 500 — - i 925,453 0 — 383 — — 3,270 0 1 — — 8,510 40 — 12,103 40 4 562 24 — 430 30 — 4,353 10 8 800 — — 335 32 — 508 16 — 1,644 — — — — — 3,867 28 — 249 — — 6,091 4 — 6,465 46 7 35,827 45 7 206,660 7,150 — — ( 148 24 — 1,555 40 — — — — — — 1,704 22 — 200 36 — 114 6 — 1,036 32 — 1 6 32 — 94 32 — 110 24 — 211 40 — — — — 382 40 — 160 30 — 30 — — 2,197 8 — 1,648 — — 7,686 22 — 3,600 - — J 217,410 — — 148 24 — 1,555 40 — — — — — 1,704 22 — 200 36 — 114 6 1,036 32 - 6 32 - 94 32 — 110 24 — 211 40 — — — — 382 40 - 160 30 — 30 — — 2,197 8 1,648 — — 7,686 22 — 11,460,556 [ 21 U 3,432 [30 |_ | 76,562 2 1 9 | lil | 47 1 | 15,554 1 8 L | 95,660 (38 9 4,982 24 — 5,927 3 1.0 217,453 13 1 1 28,695 29 - 3,977 1- 1- 4,481 1 7 37,153 30 7 — — — 82,142 3 8 11,722 36 4 2,313 31 8 41,548 !, 1- 77,918 37 | 1 576,822 40 11 KONGL. MAJ:TS BEFALLNINGSHAFVANDES UTI ELFSBORGS LÄN TILL i underdånighet afgifna FEMÅRS-BERÄTTELSE för åren 1851, 1852, 1853, 1854 ock 1855.
STOCUHOLK, 1857. t*.
KORSTEDT & SÖNER, KONGL. BOKTRYCKARE. i Underdånig berättelse oin tillståndet i statistiskt och ekonomiskt hänseende inom Elfsborgs
Län med Dalsland för åren 1851, 1852, 1853, 1854 och 1855.
I^ilfsborgs
Län, omfattande hela Dalsland, som består af fem härader med Åmåls stad och 43 socknar, samt vestra och södra delarne af Westergötland, utgörande 13 härader med städerne Wenersborg, Alingsås, Borås och Ulricehamn samt 180 socknar, utom åtskillige sockne-andelar i begge landskapen, hvilka tillhöra socknar inom andra Län, är vidare indeladt i 7 domsagor och 6 fögderier med 27 länsmansdistrikter.
Länet, beläget emellan 57° 20' och 39° 17' lat. samt 29° 20' och 31° 32' long., gränsar i norr och nordost till Wermland och Norrige, i vester till Göteborgs oell Bohus Län, i söder till Hallands
Län samt i öster till Jönköpings och Skaraborgs Län, har enligt Hermelins och andra äldre kartor antagits innefatta 120 qvadratmil, hvaraf kala berg och vattendrag upptoge 50 och den vegetativa jordytan skulle svara emot 70 qvadratmil.
Enligt af Forsells nyare beräkningar upplages
Länet dock här utgöra 114 qvadratmil, hvaraf 3,80 öppen åkerjord, 9,30 äng och beteshagar, 90,00 utmark, skog och berg samt 11,20 insjöar och vattendrag. § *■
Iilnets allmänna beskaffenhet.
Tossbo och Wedbo härader, som å Dalsland gränsa till Wermland, Norrige och Bohus Län, bestå af höga och skogrika bergsträckor, som emellan sig bilda större och mindre dalar, hvilka, i afseende på jordmånen, äro af ganska skiljaktig beskaffenhet.
Till större delen utgöres marken af sandjord, på några ställen blandad med lera, undantagande Tössö pastorat, hvarest lermylla är rådande jordarten; men isynnerhet emot Norrska gränsen är jordmånen svag och föga bördig.
Walbo härad, som å vestra sidan stöter till Bohus Län, är äfven så bergbundet, som förstnämnde hära - 4 der, likväl med bättre jordmån, deri lermylla ofta förekommer; hvaremot öfriga delen af Dalsland, utgörande Nordals och Sundals härader, har i det mesta en jemn och slät belägenhet, vidlyftiga åkerfält samt god och bördig jordmån, hufvudsakligen bestående af lermylla.
Dalsland å nordöstra sidan i hela sträckningen från Wermlands Läns gräns till Wenersborgs stad.
Dessutom finnas många andra större och mindre sjöar, bland hvilka Stora Lee utmed Norrska gränsen och de vattendrag, som förena den med Wenern, isynnerhet förtjena att anmärkas.
Landet är för öfrigt i alla riktningar genomskuret af åar och bäckar, de flesta med aflopp åt Wenern.
I Westergötland är den landsträcka, som börjas vid Wenern, innesluter Halleoch Hunneberg och sedan omgifver eller tillgränsar Göta eif, samt innefattar Wäne, Flundre och Ale härader, både vacker och fruktbar.
Rådande jordmånen är här ömsom lera och svartmylla; men i den mån landskapet aflägsnar sig från elfven och isynnerhet ju mera det närmar sig gränsorne af Halland och Småland blifva jordarterne sämre och svagare.
Inom Bjerke, Wädtle och Kullings härader träffas likväl ännu flera fruktbara trakter med mer och mindre god lera och lermylla; men i Gäseneds härad, som är sandigt och stenbundet, äfvensom i Redvägs härad, hvilket närmar sig denna beskaffenhet, finnas sådane bättre jordarter mera sällan och endast såsom undantag; utan består rådande jordmånen derstädes, såväl som uti Åhs, Kinds, Marks, Wedens och Bollebygds härader, af såkallad mjöle eller mojord och sandblandad mylla, som i allmänhet gifver mindre lönande afkastning, ehuru äfven inom dessa härader, synnerligen uti Marks, åtskilliga trakter finnas med bördigare jordmån.
Delar af Wäne, Bjerke och Kullings härader, Gäseneds härad och en del al Redvägs härad kunna räknas för slättland, fastän sinsemellan mycket olika, hvaremot det öfriga al Westgötalandskapet är bergigt och skogbeväxt samt delvis starkt kuperadt och i fördjupningarne uppfyldt med sjöar, kärr och mossar, som finna aflopp genom en mängd åar och bäckar, antingen åt Wenern och Göta eif, eller åt Nordsjön och Kattegat.
Län. som i dess längsta utsträckning från Norrska gränsen i nordvest till gränsorne af Halland och.
Småland i sydost, håller öfver 3.0 mil, företer således stora skiljaktigheter i fysikaliskt afseende och naturliga förmåner. § 2- jInvånare.
Folkmängden, som vid slutet af 1830 utgjorde 243,403, har, på sätt bilagde sammandrag utmärker, utgjort: 5 Sr 1851 247,468. 1852 247,946. 1853 248,602. 1854 251,156. 1855 253,973. af hvilka sistnämnde pS landsbygden äro bosatte . . 243,329. i stiiderne 10,644. samt skattdragande af mankön . . 66,148. af qvinkön . . 72,676. -£38,824 och skattfrie ... af mankön . . 56,821. af qvinkön . . 58,328. ££5149 253,973. 253,973.
Folkökningens progression under de sista 20 arén visar sig af följande uppgift å folkmängden för hvarje qvinqvennium:
Tillväxt. år 1835 ....
210,259. 1840 1845 1850 1855 218»252- 7,973. 251,854. £3602, 245,405. £3649, 8,570.
Sålunda är för sista qvinqvennium folkökningens progression betydligen minskad, bland orsaker hvartill må anföras att utflyttningar under sista qvinqvennium ägt rum hufvudsakligen till Norra Amerika; och hafva pass för följande antal emigranter blifvit under nedannämnde år utfärdade, nemligen: år 1851 81.
» 1852 603.
» 1853 75. » 1854 323.
» 1855 41. 1,123.
Härtill komma de som utflyttat utan att erhålla pass, hvilkas antal icke är obetydligt, helst med beräkning af dem, som utflyttat til! andra orter af riket och Danmark, dit tjenstehjon till större antal sig begifvit.
Äfven med beräkning al' de sålunda utflyttade har folkökningen under sista qvinqvennium varit 4,000 personer mindre än under de tvänne föregående; men denna minskning vidkommer endast Westgötadelen af Länet; ty å Dalsland har folkstoeken tillväxt i enahanda förhållande som förut.
Deremot må exempelvis nämnas att inom Kullings och Gäseneds härader, från hvilka utflyttningar äfven till Danmark varit lifligast, folkstocken effektivt minskats med 530 personer.
Orsakerne härtill kunna destomindre nöjaktigt förklaras, som under desse år någon missväxt icke inträffat och välmågan i allmänhet varit i synbart tilltagande samt kolerafarsoten, hvilken medtog 1850: 274 personer och 1853: 182, icke torde hafva synnerligen inverkat på mortaliteten i det hela.
Rödsot har dock 1853 och 1854 bortryckt 818 personer i Kinds fögderi och i Wädtle härad dogo 1852 och 1853 af samma sjukdom 113 personer.
Numera hafva dock anmärkte utflyttningar nästan alldeles upphört.
Folkets lynne och fallenheter måste uti ett Lön af så betydlig vidd och olika näringsföihållanden förete många skiljaktigheter.
De fleste delar af Länet förete åtskilliga slag af slöjdskicklighet, så att husslöjder, särdeles inom de härader som omgifva Borås och Ulricehamn, utgöra en för orten vigtig och vid sidan af det svagare jordbruket oumbärlig binäring.
I desse trakter, hvarest idoghet råder, är välmågan mest allmän och träffas ej sällan förmögenhet hos allmogen, af hvilka många äro väfuadsslöjdens förläggare, ehuru det ena och andra icke saknas i Länets öfriga delar.
Den intill Norrige närmast gränsande delen af Dalsland, som på svaga, ofruktbara hemman hyser talrik befolkning, utgör måhända skarpaste undantaget från regeln, isynnerhet sedan rörelsen med skogseffekter i följd af skogarnes aftagande icke så jemnt och tillräckligt som förr fyller bristen i jordens afkastning; och folket här kan således endast vid det mest sparsamma lefnadssätt bestå.
Uti Westergötland må äfven, jemte Wedens och Bollebygds härader, hvilka hafva sandig och bergbunden jordmån samt inskränktare binäringar, till undantagen räknas Gäseneds härad, såsom af naturen särdeles missgynnadt, enär det har svag och stenbunden jordmån, lider brist på skog och är särdeles afsides beläget för trafik.
Också har den i förra berättelsen omförmälde, i detta och angränsande hära der gängse binäring, odling af potates och denna växts förvandlande till bränvin, i följd af Kongl. Förordningen den 18 Januari 1855 varit under detta år betydligen inskränkt.
Denna ort har alltså verkligt behof af den fördel som tillskyndas densamma derigenom, att vestra stambanan af statens jernvägsbyggnader der framgår.
För bedömande af ett folks sedlighet torde i statistiskt hänseende någon fullt tillförlitlig måttstock icke finnas.
Åtminstone bör brottmåis-statistiken i sådant afse ende med varsamhet begagnas.
Emellertid visa de af Hans Excellens Herr Justitie - 1 Statsministern för 1854 offentliggjorda tabeller, att folkmängden och fångantulet tiri" der nedanstående år förhålla sig inom detta Län som följer:
Antal häktade.
Ar 1840 . . . . 218,618 ....
1,202. » 1845 .... 233,125 .... 818.
» 1850 .... 246,136 .... 754.
» 1853 .... 248,602 .... 764.
» 1854 .... 251,156 ....
673. och har fångantalet under 1855 synbarligen varit i än vidsträcktare mån minskadt, ehuru officiel uppgift derom ännu saknas.
Vidare utmärka samme tabeller att, i förhållande till folkmängden 1850, kommer en för brott sakfälld person på 133 invånare, under det jemförelsevis förhållandet är i Göteborgs Län 1 på 34, i Blekinge Län 1 pä 62, i Stockholms stad 1 på 14 och i Göteborgs Läns släder 1 på 7, men i Norrbottens
Län fördelaktigast eller 1 på 277.
1 sammanhang härmed torde böra anmärkas att då, på sätt ofvan är antydt, husbehofsbränningen i vissa orter hittills varit en hufvudsaklig binäring, hvilken genom nådiga Förordningen den 18 Januari 1855 ansågs vara nära nog tillintetgjord, har författningens genomförande, särdeles i Kullings och Gäseneds härader, mött stora svårigheter, såsom följd hvaraf öfverträdelser af samma förordning, hvars nödvändighet och grunder allmogen icke kunde inse, men hvars välgörande verkningar i det hela redan visat sig, särdeles under nämnde år till stort antal blifvit begångne och endast med stor ansträngning af jemväl särskildt lörordnade tillsyningsman kunnat stäfjas.
Numera och sedan allmogen kommit i erfarenhet deraf, alt bränvinsbränning kan äfven med enkel redskap fördelaktigt bedrifvas, hafva ifrågavarande öfverträdelser nästan upphört.
Emellertid äro under 1854 och 1855 endast i nämnde härader 331 personer för dylike lagbrott fällde att böta tillsammans 19,966
R:dr banko, utom det att 60 å 70 åtal ännu äro på Häradsrättens pröfning beroende.
Desse sednare siffror kunna likväl icke jäfva den, jemväl af förut åberopade nummeriska uppgifter bestyrkte iakttagelsen af personer från annat
Län, att folkets sedlighet i allmänhet icke är i lillbakaskridande.
Såsom bidragande orsaker till detta förhållande må anföras: den förändrade lagstiftningen i afseende på stöld samt tillverkning och försäljning af bränvin, högst betydligt lättade näringsutvägar för den arbetande klassen och den för öfrigt inträdda allmännare välmågan, bland hvars verkningar man dock tyvärr måste anmärka en hos allmogen i vissa orter yppad benägenhet för öfverflöd i lefnadssätt, hvilket ofta förenas med eller urartar till öfvermod i sinne.
I I förening med brist på arbetare hafva under ifrågavarande tidrymd arbetslo— nerne fortfarande stigit, i samma mån som i följd af ofvauberörde förhållanden ökade tillfällen till arbetsförtjenst yppats.
Deribland må särskildt nämnas arbetet vid vestra stambanan af statens jernvägar, som under sistlidet år börjat å hela linien genom Wädtle och Kullings härader, med en arbetsstyrka, uppgående från Juni månad till 2,300 man, oberäknadt en kommendering af indelt manskap 600 man.
Tjenstehjonslöner hafva i lika förhållande stigit, så att de äro för drängar från 35 R:dr 16 sk. till 80 R:dr och för pigor från 13 R.dr 16 sk. till 20 R:dr, allt banko, utom städja och småpersedlar, hvilka i penningar motsvara för de förre 16 å 20
R:dr och för de sednare 8 å 10 R:dr.
Enligt de årliga markegångstaxorne hafva prisen på dagsverken utgjort:
Hästedagsverken.
Drängedagsverke!). år 1831 . . . 8:ko R:dr 1: 16 .
R:ko sk. 18.
» 1832 . . . » » 1: 20 ... » »20.
» 1833 ... » » U 24 ...» » 20.
» 1834 ... » »1: 32 ... » » 24.
» 1855 ... » »2: — ... » » 40. § 3.
Länet i det hela är åkerbruket den näring, som frambringar högsta värdesprodukten, fastän trakter finnas, der andra näringsgrenar derutinnan täfla.
Densamma är ock i jemnt stigande.
Vexelbruket är i Länets fruktbara delar, såsom södra och mellersta delen af Dalsland samt norra delen af Westergötland, nästan allmänt antaget äfven hos allmogen.
Der detsamma hunnit ordnas trädes af åkern vanligen I2/10o och besås med råg eller hvete andre ,2/ino, med ärter och vicker 3/i0o, med korn V100, med hafre 36/i0o> med potates 6/i0o, så att i vall äro liggande 2Vl0o, hvaraf någon del betas.
Hafra är sålunda ännu hufvudsädet, hvilket måste fortfara så länge densamma, såsom under sednare åren, utgjort en för export begärlig handelsvara.
I den del af Länet som tillgränsar Göta eif är brukningssättet såvida skiljaktigt, att der sås mindre hafra, men mera ärter och korn samt bönor.
Endast undantagsvis begagnas i Länets sydligare berg- och skogbundna trakter trädning och vexelbruk; utan fortfar här det af ålder brukliga ensädet, i förening hvarmed potatesodlingen här allmännare - 9 nyttjas oell anses bäst löna sig.
Odling af andre rotfrukter, såsom rofvor och morötter för begagnande till utfodring, har börjat införas på spridda egendomar, men ännu icke vunnit den utsträckning, som vore alt önska.
Odlin gar al ny jord fortgå årligen med mycken ifver nästan öfverallt der lägenhet gifves.
På södra
Dal användas de dock alltför uteslutande lill frambringande af snanmål, utan att den odlade jorden igenlägges till gräsväxt, hvarigenom denna alltför mycket utmattas: men då mycken oländig mark härigenom lillgodogöres, vinner landskulturen i det hela derpå.
Dessa odlingar, som aro mycket gängse, verkställas medelst bränning .efter plog sålunda, att blott en eller två plogskifvor i hvarje teg sönderskäras, uppställas och brännas, hvarefter askan utströs öfver hela fället.
Detta odlingssätt anses, framför Engelska Oåhackningsmetoden, äga företrädet att bespara arbete och förtära mindre af matjorden, men ändock befordra bördigheten.
Lin odlas i de Heste Länets orter till husbehof, men i Marks härad jemväl till afsalu.
Hampa förekommer endast på spridda ställen.
Dalskogs socken på Dalsland afsätter betydligt humla.
Åkerbruksredskap af bättre konstruktion hafva småningom spridt sig från l)egebergs landtbruksinstitut, så att mullskopa, sladd, mera ändamålsenliga harfvar och till en del såningsmachiner äro, jemte Engelska plogen eller annan bättre modell af detta redskap, på större egendomar i bruk, men endast undantagsvis blifvit hos någon af allmogen antagne.
För Länet är numera, enligt Kongl, brefvet den 9 November 1854, på säteriet Dagsholm i Walbo härad inrättad en lägre landtbruksskola, som öppnades den 24 April 1855 för 12 lärlingar.
Nämnde egendom arrenderas på 20 år af skolans föreståndare, som, emot årligt statsanslag af 2,000 R:dr B:ko, med biträde af en underlärare meddelar undervisning, i ändamål att bilda lärlingarne till praktiskt skicklige jordbrukare.
Läroanstalten bevistas dessutom af betalande elever.
Enligt förra berättelser beräknades utsädet af hvete, råg, korn, bafra, blandsäd, bönor, ärter och potates utgöra: år 1845 . . . 203,916 tunnor; afkastning tunnor 926,921.
n 1850 . . . 208,094 » » » 967,913, under det att den härvid fogade tabell visar utsäde för år 1855 . . . 245,850 tunnor; afkastning: . 1,094,057 tunnor.
De uppgifter, hvarpå desse tabeller äro grundade, kunna icke anses så tillförlitliga som önskligt vore, men torde dock kunna antagas approximativt någorlunda riktigt utmärka förhållandet.
Potates utgör dock nära hälften af hela produkten, oller för sistnämnde år 450,845 tunnor.
Inom de olika orlerne förhåller sig likaledes enligt approximativa beräkningar Berättelse öfver Elfsborgs Län flir åren 1851—1855. 2 40 spanmåleris produktion och konsumtion sålunda, att följande fögderier utöfver egen produktion konsumera spanmål, nemligen:
Kinds fögderi 1,978 tunnor.
Marks d:o 81,514 » Wedbo d:o 500 » 86,992 tunnor.
Deremot afsiittas fran Sundals fögderi 50,000 Wäne d:o 18,700 700 brist, som måste fyllas 38,292 tunnor.
Om nu hela spanmålsproduktionen, enligt hvad ofvan iir sagdt, med afdrag för potates, utgör 641,708 sä skulle hela spanmålskonsumtionen i rundt tal utgöra . 680,000 tunnor, hvilka fördelade på Länets 254,000 invånare lemna åt hvarje endast 284/io7:dels tunnor.
Om delta är för litet, så följer deraf att uppgifterne om produktionens myckenhet äro för ringa, hvilket ock är i någon mån antagligt.
Emellertid bör tagas i beräkning att potates utgör det fattigaste folkets mesta och hufvudsakligaste föda, och visar i allt fall ofvan upptagne beräkning, att emot föregående år spanmålsproduktionen ar betydligen ökad, så att då, enligt förra berättelser, hela behofvet af spanmålstillförsel utgjort omkring 100,000 tunnor, detsamma nu är inskränkt till mindre än 40,000 tunnor.
En sanning är ock att med hvarje är och isynnerhet under de begge sista, då alla jordbrukets alster stätt i ett oerhördt högt pris, både intellektuel och materiela krafter allt mera riktats pä denna landets modernäriug, hvars vidare lyftning synes vara tryggad derigenom att, i följd af förändrad lagstiftning, spanmål kan med fördel exporteras till England och att af Svenska rågen, som blifvit begärlig å den Europeiska marknaden, utförsel likaledes årligen äger rum på Norrige. b) Boskapsskötsel.
Denna näring, så vigtig för jordbruket i det hela, har icke hållit så jemna steg med åkerbruket som önskligt vore, ehuru dess produkter till och med mera än spanmålen stigit i pris.
Emellertid är den dock i allmänhet icke obetydligt i tilltagande; och då allmogen föga förbrukar af ladugårdens produkter, lemnar densamma, utöfver husbehofvet, mer eller mindre betydlig afkastning till afsalu.
På nästan alla egendomar af någon betydenhet äro inrättade mejerier, hvarifrån försäljningen af ladugårdsprodukter är betydlig.
Hornboskapen, som är af litet men godt inhemskt slag, har sedan Hera år tillbaka börjat synbart tilltaga i växt och godhet, säsom följd af dels utvidgad ängskul - 11 tur och dels uppblandning af bättre racer, införde af ståndspersoner samt de mera bemedlade och omtänksamme bland allmogen.
Stallfodring användes från Oktober till Maj eller medlet af Juni; men under öfriga delen af året begagiras gräsbete, hvarpå i bergstrakterne finnes god tillgång.
På slättlandet nyttjas dertill trädet och klöfvervallar, hvilket, hvad trädet angår, medför den olägenhet, att rensningsarbetet börjas sent och blir på mindre ändamålsenligt sätt verkstäldt.
Hästarne äro på Dalsland af någorlunda god art och medelmåttig storlek, isynnerhet norr ut, hvarest inhemska stammen är mycket blandad med deri bättre Norrska hästracen.
Jemväl i öfrige delar af Länet äro hästarne, ehuru af flere olika slag. i allmänhet skäligen goda.
Till hästafvelns förbättrande hafva under ifrågavarande tidrymd varit, inom
Länet stationerade 4 utgångshingstar från Strömsholm; deraf 2:ne här i staden och 2:ne i Borås.
Fårafveln är i det hela icke obetydlig.
De får, som af allmogen uppfödas för eget behof till föda eller beklädnad eller ock till afsalu, äro grofullige af Svenskt eller biandadt slag.
Finulliga, ursprungligen af Tysk eller Spansk race, underhållas äfven hos en del ståndspersoner, men schäferi finnes endast vid Nolhaga i Kullings härad för 250 får af elektoral-race.
Getter finnas ännu i bergs- och skogstraklerne inom de mest nordliga och mest sydliga delarne af Länet; meri för öfrigt äro dessa kreatur afskaffäde, såsom skadedjur, i den mån jordbruket vunnit förkofran.
Svin uppfödas till betydlig mängd uti de seminanta delarne af Länet; och äfven annorstädes för husbehof, deraf träffas på somliga ställen goda racer.
Af fjäderfä finnas i allmänhet gäss och höns.
Gåsafveln är mest betydlig å södra
Dalsland och å slättbygden af Westergötland.
De till berättelserne hörande tabeller utvisa antalet af i Länet underhållne kreatur sålunda: Hästar.
Kor. Ungboskap.
Getter. år 1845 . . . 20,500. 15,119. 73,424. 32,979. 84,595. 31,654. 2,104- » 1850 . . . 20,485. 15,472. 69,048. 53,908. 82,994. 29,999. 1,984- » 1855 . . . 19,949. 21,529. 82,782. 41,407. 94,534. 29,924. 4,794.
Boskapsafvelns ofvan antydde tilltagande har sålunda under ifrågavarande tidrymd varit ansenligt; och torde boskapsskötselns afkastning inom Länet i det hela fullt svara emot behofvet, fastän allmogen uti de magra, .mycket befolkade trakterne söder ut årligen inköper både hästar och hornboskap från andra Län; mpn genom den för - 12 säljning af både ena och andra slaget, som årligen åger rum från Dalsland, anses förhållandet jemnadt.
I öfrigt förer allmqgen ett sparsamt lefnadssätt för att kunna sälja något af lefvande kreatur samt ost, smör och andra viktualier, men förbrukar dock mera än förr af sådane produkter. c) Skogar.
Länet omfattar, enligt af Forsells statistik, 2,630,000 tunnland.
Häraf utgöra, enligt de i Provins-landtmäterikontoret befintlige handlingar, 773,000 tunnland skogbärande mark, fördelade på följande sätt, nemligen:
Dalsland.
Wedbo härad 120,000.
Tossbo härad 30,000.
Walbo härad . 30,000.
Nordals härad 8,000.
Sundals härad 23,000. ygg Elfsborgs Län. Wäne härad 23,000.
Bjerke härad 6,000.
Flundre härad 6,000.
Ahle härad 50,000.
Wädtle härad 20,000.
Kullings härad 50,000.
Åhs härad 10,000.
Gäseneds härad 20,000.
Bollebygds härad 30,000.
Marks härad . . 80,000.
Wedens härad 25,000.
Redvägs härad 40,000.
Kinds härad 200,000.
Q00.
Summa 773,000. allt i runda tal beräknadt.
Kronoparker omedelbart förbehåline kronan äro: 1) Hunneberg och Halleberg, som innehålla 12,700 tunnland god skog af olika slag.
Skogshushållningen har här efter fastställd trakthuggningsindelning sedan 1831 fortgått och blifvit införd å 3 block; och sedan sjön Eldmörjans sänkning blifvit, enligt nådiga brefvet den 25 Oktober 1854, satt i verkställighet, hvilken nästa år vinner fullbordan, kommer ordnad skogskultur å 6:te blocket jemväl att införas.
Ehuru 15 kostnaden lör berörde sjösänkning, 14,559 R:dr 12 s!<.
Banko, må anses dryg, påräknas dock att 1,300 tunnland sank mark genom vattenaftappningen blifver skogbärande.
Behållningen af denna kronoparks afkastning, som enligt förra berättelsen utgjorde 42,891 R:dr 2 sk., liar under denna tidrymd, särdeles i följd af skogseffekternes stigande pris, ökats med 32,964 R:dr 37 sk., så att den nu utgör 75,855 R:dr 39 sk.
Banko, under det att ståndskogen icke till qvantiteten förminskats, utan bibehåller den i förvaltningsplanen beräknade virkesmassa.