Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Försummas, utan behörig tillåtelse, under ett helt års tid allt arbete i någon sådan grufva eller skärpning, hvarest, enligt nästföregånde §, årlig arbetsdrift underhållas skall, eller finnes arhetet derstädes, eller inom dithörande utmål, vara i den mån underlätet, att det icke under de 2:ne sistförfiutna åren tillhopa motsvarar brytnings- eller arbets-skyldigheten för samma tid, enligt hvad ofvan sagdt är, eller lemna sjömalms-tägter, eller grufve- eller slagg-varp, obegagnade eller utan bearbetning längre tid än enligt nästföregående § medgifves, håfve inmutaren sin rätt dertill förlorat. § 44.
Emedan det allmännas rätt derunder i väsendtlig mån beror, att ej allenast nya i jorden förvarade malmtillgångar uppsökas och nyttigt användas, utan äfven att redan öppnade grufvefäll för efterkommande tillgängliga hållas, samt att grufvestalp och dermed förenade olyckor må förekommas; alltså skall jemväl grufverörelsen i allmänhet, hädanefter som hittills, underordnas Bergverks-slyrelsen, samt grufegare och förvaltare fördenskull vara pligtige alt ställa sig Bergmästarens för nämnda ändamåls vinnande gifna föreskrifter till noggrann efterrättelse.
Uraktlåtes det uppsåt ligen eller af vårdslöshet, vare ansvaret derför hvarje gång böter från 10 till SO R:dr, jemte skyldighet att godtgöra all för framtiden uppkommen skada, der sådan ersättning bestämmas kan. § 4S.
Till allmänna iakttagelser vid grufve-brytningen skola för öfrigt följande omständigheter räknas, nemligen: Bih. lill R.
Prot. 1855 & 1854. 7 Sami. 2 Afd. 14 Haft. 3 18 Lag- samt Allm. Besv.- och Ekonomi-Utskottens Betänkande, J)s 28.
Att afsänkningarne fran dagen icke göras större än behofvet fordrar samt så tilldanas, att dagvattens ledande i grufvan, sä vidt möjligt är, undvikes; att, när arbetet nedkommit på djupet, band och pelare till grufvans framlida säkerhet afsättas, der sådant behöfves och berget är fastare samt det med minsta afsaknad för malmvinsten lämpligen ske kan; att uppfordrings-schackt anläggas der, hvarest största malmvinsten kan väntas och bergets beskaffenhet sådant medgifver; att kommunikations-orter mellan sänkningarne inrättas till befordrande af berg- och vatten-uppfordringen samt för ernående af vädervexling på djupet; att fält-orter anläggas och fortdrifvas, så långt brytvärd malm dertill föranleder, alltid med beräkning att gruf— arbetet heldre med stross-arbete, än tak-brytning, må kunna fullföljas; alt försöknings-orter uppslås, dels till undersökande af gång-artens mäktighet i längd och bredd, dels ock för att derinom upptäcka malm eller derutom tilläfventyrs påträffa nya parallela malmgångar; att alla gruf-arbeten anordnas till ernående af de förenade ändamålen af största möjliga malmvinst, lättad upp- eller utfordring af berg och vatten samt nödig vädervexling och beqväm vandring upp och ned i grufvan; samt ändtligen, att lösbrutet berg icke får qvarlemnas i grufvan, eller, utan Bergsöfverstyrelsens särskildt meddelade tillstånd, i andra grufverum eller tillgränsande gamla grufvor afstjelpas. § 46.
Bergmästare, som öfver grufve-brytningen eger den närmaste tillsynen, åligge det att, efter öfverläggning med grufegaren, eller på stället varande förvaltare, i tid afsätta och med tydliga märken beteckna sådana pelare, band eller bergfästen, som för grufvas säkerhet och framtida bestånd nödiga anses; och må dylika, en gång afsätta band eller pelare icke genom brytning angripas, skadas eller borttagas, så framt icke, på vederbörandes derom gjorda hemställan, obehöfligheten deraf blifvit genom hållen undersökning ådagalagd, eller, i anseende lill ali malmens redan skedda utbrytning i grufvan, Bergs-öfverstyrelsen särskild tillåtelse dertill förut meddelat.
Sker sådan åverkan, som i denna <§ förbjudes, ansvare förbrytaren med böter från 20 till 100 R:dr, dä skadan är mindre än att grufvans säkerhet och framtida bestånd derigenom kommit i äfventyr; men från 100 till 500
B:dr, då gruf-ras derigenom inträffat eller så äfventyrats, att, till dess förekommande, särskilda åtgärder måst vidtagas.
Om under fullföljden af ett i gång varande gruf-arbele, ortens Bergmästare finner defsammas fortsättande kunna för grufve—byggnaden medföra skadliga följder, eller, genom ökadt vatten-tillopp eller eljest, blifva för den grufvan eller annan tillgränsande menligt, skall arbetet derstädes, genom nämnde tjcnstemans försorg, så Lag- samt Allm. Besv.- och Ekonomi-Utskottens Betänkande, JY° 28.
19 fort ske kan, inställas; och galle sådan inställelse sa länge och intilldess att, i förra fallet, frågan blifvit af Bergs-öfverstyrelsen pröfvad, eller ock, i sednare fallet, öfverenskommelse om sättet och vilkoren för arbetets ytterligare fullföljd kunnat med angränsande grufvas egare träffas. § 48.
Öfver grufvor, som inom distriktet äro under arbete, åligger Bergmästaren, när han eller grufegaren eller Bergs-öfverstyrelsen finnér det nödigt, alf, efter föregående uppmätning, upprätta och meddela fullständiga Maikscheider-kartor. § 49.
Angående de uti grufvorne årligen verkställde arbeten samt öfver beloppet af vunnen malm och uppfordradt gråberg bör egaren eller förvaltaren låta noggrann anteckning föras, hvarvid tillika böra anmärkas sudane iakttagna förhållanden i afseende på grufvan samt dess sköl- och malm-formationer, som kunna tjena till ledning eller upplysning vid brytningens framtida anordnande; och skall ett sammandrag deraf, inom Januari månads slut, för det näsllörutgångna året, Bergmästaren tillställas, vid vite af 5 R:dr 16 sk., om sådant uraktlåtes; egande Bergmästaren, vid förnyade försummelser, förelägga ytterligare tid, hvarje gång vid förböjdt vite, dock icke öfver 50 R:dr b:ko. § 50.
Vill egare till grufva, med visst utmål, densamma alldeles nedlägga och för framtiden öfvergifva, vare han skyldig att derom, med bifogande af grufve-karta och tillhörande beskrifning, der sådan finnes upprättad, göra anmälan hos Bergmästaren, som låtc, sednast inom en månad efter det denna anmälan till honom inkom, från predikstolarne i Häradets kyrkor kungöra, alt grufvan kommer att af egaren öfvergifvas; och vare den, som inom ■4 manader Irån detta kungörande sig först hos Bergmästaren anmäler till gruf-arbetels öfvertagande och fortsättande, berättigad, alt, utan ersättning, komma i besittning af de för vatten- och berg-uppfordringen eller för grufvans framtida styrka och bestånd verkställde grufve-byggnader, och att, mot skälig lösen, tillhandla sig de i öfrigt till grufvan hörande byggnader, machinerier och redskap, hvilka han inom en månad från det sistnämnde anmälan skett, tillkännagifver sig vilja inlösa.
Befinnes det då, att egaren låtit borttaga eller 'förstöra grufve-byggnader eller inventarier, vare han förfallen till böter från 30 till 200 R:dr, med skyldighet, derest något af de, till förekommande af ras, i grufvan anbragta förtitnringar och förstämplingar eller af de i grufvan varande vandringar, blifvit borttaget eller förstördt, alt detsamma i dess förra skick återställa, eller derför gifva ersättning till grufvans blifvande innehafvare. 20 Lag- sami Allm. Besv.- och Ekonomi-Utskottens Betänkande, M 28.
Varder, genom försummad grufvedrift, grufva sönad, och egaren förthy dömes att densamma till annan afträda, vare den förre ansvarig för och den sednare berättigad till grufve-byggnaderne och inventarierne, efter hvad här ofvan stadgadt är; dock att allt, som är underkastadt lösen, får af egaren fritt disponeras, derest den blifvande grufve-innehafvaren icke om inlösen deraf sig anmäler inom en månad från resolutionens dalum.
Uppstår tvist om beloppet af den ersättning för grufvas tillhörigbeter, som enligt denna § gifvas eller tagas skall, förfares, för bestämmande deraf, på sätt i 13 § sagdt är. § 31.
När grufva öfvergifven är, eller egaren blifvit densamma förlustig dömd, må hon af den, som enligt nästföregående § dertill berättigad är, öfvertagas med samma rättigheter och förbindelser i hänseende till utmål och grufvedrift, hvilka förre egaren innehaft.
Då ett år förflutit från den lid, då rättigheten lill grufvans öfvertagande inträdt, utan att gruf-arbetet blifvit ånyo påbörjadt, skall all den mark, som, enligt denna författning, varit till inmutare afstådd, hemfalla till grundegaren, dock att ur grufvan uppbruten malm må kunna för egarens räkning under ytterligare ett år afgiftsfritt å marken qvarligga. § 32.
Till anläggande af dag-orter eller så kallade stollar för malmfältens undersökande och nya fyndigheters upptäckande eller för ernående af en lättare berg- och valten-utfordring, vare alltid grufegare eller grufvebolag, som bos Bergmästaren sig dertill anmäla, närmast berättigade, då de äro delegare i grufvof inom det malmfält, hvarigenom dag-orten skall framdrifvas; och må jordegare elleN annan enskild grufegare i samma fält icke kunna hindra verkställigheten af stoll—arbete, som med vederbörligt tillstånd är påbörjadt. § 33.
Den, som inom eller utom grufvefält, antingen nytt stoll-arbete företager efter att dertill, på gjord anmälan, halva erhållit Bergmästare-embetets tillåtelse, eller ock sådant förut påbegynt arbete fullföljer, skall dervid åtnjuta följande förmåner, nemligen: l:o Hela uppfinnare- och halfva jordegare-rätten till de förut icke under arbete varande malmer och mineralier, som han med dag-orten yppar, jemte rätt till utmål derför inom otnuladt fält; hvaremot återstående halfva jordegare-andelen tillkommer grundegaren. 2:o Lika rätt tillgodo njute ock den, som stoll-arbete drifver inom annans ut - Lag- samt Allm. Bcsv.- och Ekonomi-Utskottens Betänkande, 28. 21 mål, då förut obekant eller obegagnad fyndighet anträffas, dock endast så länge och intilldess att utrnåls-egaren med ort-arbete möter. 3:o Påträffar den, sorn stollen drifver, sådan malm- eller mineral-fyndighet, hvarå förut gruf-arbete är anlagdt, ege då rätt att erhålla ’/4-del af det, som derstädes vinnes, dock endast intilldess att grufegaren med sitt arbete honom till mötes kommer. 4:o
Af den besparing, som genom stollen kan tillskyndas angränsande, i gång varande, grufvor, medelst vattens afförande samt malm- och gråbergs-utfor dring eller annat, tillfälle %-delar den, som stoll-arbetet drifvit, derest icke annan öfverenskommelse kunnat träffas; och varde, i händelse af tvist om den vinst, som grufegaren genom stollen tillskyndas, värdet deraf, sedan Bergmästaren utlåtande af gifvit, bestämdt på sätt i 13 § sagdt är, dock alt kostnaden härtill skall drabba parlerne efter thy som domaren skäligt pröfvar.
7 Kap. Om hvilostånd för grufvor samt sältet och vilkor en för deras beviljande. § 34.
Rättighet att på bestämd tid låta arbetet hvila uti en förut i gång varande grufva, eller uti påbörjad stoll, der kostnader redan blifvit å arbetet af innehafvaren nedlagde, kan erhållas, när giltiga skäl dertill förekomma, dock, hvad försöks-arbete å annan mark beträffar, med iakttagande af hvad i 13 § finnes stadgadt.
Den tillåtelse, som grufegare erhåller, att grufvedriflen under viss tid med egande-rättens bibehållande inställa, benämnes hvilostånd. .§ 35.
Hvilostånd med grufve- och stoll-arbetens fullföljande må, på grund af skriftlig derom gjord ansökning, af Bergmästaren under ett till och med tre års tid beviljas, när sådane hinder emot grufvedriftens fullföljande finnas, som grufve-egaren ej kunnat förekomma, eller andra giltiga anledningar till sökt hvilostånd uppgifvas och behörigen styrkas.
Sådant hvilostånd skall hädanefter alltid utsättas att gälla från 1 Maj eller 1 Augusti det ena året lill samma dag det år, då det bör upphöra.
För sjömalms-tägter samt grufve- och slagg-varp må dock hvilostånd af Bergmästaren icke meddelas, utan gälle derom hvad särskildt i 42 § stadgadt är. § 36.
Förlängning af redan beviljadt hvilostånd må, på högst 2:ne års tid, kunna af Bergmästaren medgifvas, då dertill gällande skäl och orsaker äro för handeD, hvarom 22 Lag- samt Allm. Besv.- och Ekonomi-Utskottens Betänkande, JYl 28. dock endast påskrift behöfver af Bergmästaren meddelas å den förut erhållna hvilostånds-resolulion. § S7.
Sökes hvilostånd för sådan grufva, hvarifrån annan i arbete varande grufva kan under hviloståndstiden blifva af ökadt vatten-tillopp besvärad, må hviloståndet af Bergmästaren icke beviljas förr, än antingen egaren till den angränsande grufvan sådant rnedgifvit, eller visas kan, att öfverenskommelse med honom om vattnets undanhållande under hviloståndstiden träffats, eller ock sökanden ställt till vederhäftigheten styrkt borgen för all den skada, som under samma tid, genom ökadt vatten—tillopp, egaren till angränsande grufva tillskyndas.
Visar det sig, sedan hvilostånd redan beviljadt är, att angränsande grufvor, på sätt förut nämndt är, förnärmas, pröfve då Bergmästaren, efter vederbörandes hörande, och, om så erfordras, på stället hållen besigtning, saken noga, och bestämme genom utslag, derest vänlig förening ej träffas kan, de vilkor, hvarunder det gifna hviloståndet får tillgodonjutas. % 58.
Önskar grufegare längre tids hvilostånd, än Bergmästaren enligt 56 § kan medgifva, söke då förlängning derå, med fullständig uppgift om orsakerna dertill, hos Bergs-öfverstyrelsen, som, när skäl till beviljande förekomma, må ega att ytterligare förlänga hviloståndstiden, dock icke utöfver 10 sammanräknade år ifrån den tid hviloståndet första gången medgafs, derest särskilda omständigheter dertill icke föranleda. § 59.
Sedan hvilostånd af grufegaren sökt är, kan rättigheten till grufvan icke förloras derföre, att med resolutionens utfärdande någon tid fördröjes; dock skall förlängning af beviljadt hvilostånd, för att kunna bifallas, vara hos vederbörande myndighet skriftligen sökt, innan det förra hviloståndet tilländagått.
Meddelas åter uppå sökt hvilostånd eller begärd förlängning af hvilostånds-tiden afslag, skall det åligga vederbörande grufegare alt, inom åtta månader från resolutionens datum, grufarbetet återtaga och i föreskrifven ordning fullfölja, såvida hans framtida rätt till grufvan eller fyndigheten förvaras vill. 8 Kap. Särskilda Stadganden. §> 60.
Då flere personer, utgörande ett bolag, efter vissa lotter uti samma grufverörelse deltaga, åligge det jemväl bolagsmännen, att ställa sig ej allenast denna Yår Lag- samt Allm. Besv.- och Ekonomi-Utskottens Betänkande, M 28. 23 nådiga Förordning till efterrättelse, utan ock de särskilda bolags-reglor, som kunna vara dem emellan upprättade.
Bolaget ege ock att inom sig utse någon viss disponent eller grufve-föreståndare, som dels verkställer bolagets angående grufveförvaltningen gifna föreskrifter, dels ock, vid stadgadt äfventyr, iakttager hvad bolags-styrelsen, i enlighet med gällande författningar, om grufve-brytningens rätta handbafvande föreskrifver.
De tillskott för grufve-rörelsens bedrifvande, som beslutas vid allmän bolagsstämma, hvilken blifvit 2:ne månader förut i allmänna tidningarne utlyst och dessutom 2:ne gånger kungjord från predikstolen i den sockens kyrka, der grufvan ligger, sista gången minst en månad före stämman, skola af delegarne ovägerligen betalas inom den derföre utsätta tiden.
Men uteblifver någon delegare då med sitt tillskott, och erlägger han ej eller detsamma inom 2:ne månader ifrån den dag han derefter om betalningens fullgörande blifvit bevisligen erinrad, vare han sina grufve-lotter förlustig jemte dertill hörande andel i byggnader, inventarier och effekter, hvilket allt till bolaget hemfaller; men för de grufvan eller bergverket tillhörande hemmanslägenheter, eller annan jordegendom, njute han af bolaget full ersättning efter laga värdering, der ej om beloppet öfverenskommelse träffas kari.
Innehålla i de ämnen, nu sagde äro, särskildt mellan delegarne upprättade bolags-reglor andra bestämmelser, då skola de tjena till efterrättelse. § 61.
Uti de jernbergslager, hvarest, i följd af stadgandet i 7 § af 1757 års Kongl, utmåls-förordning, grufve- eller malmöres-kassor redan finnas bildade, skola desamma äfven framgent till grufve-rörelsens understöd oförryckta bibehållas, samt ställas under Bergmästarens och 2:ne af delegarne valde kassa-föreståndares förvaltning samt Bergs-öfverstyrelsens inseende och kontroll.
Malmöres-afgiften till grufve-kassan, hvilken samtlige intressenter uti de i fonden delaktige grufvorna skola utgöra, antingen de sälja malmen eller densamma för egen blåsning använda, skall hädanefter erläggas med En skilling banko för hvarje lass jernmalm om 5 skeppund, som årligen från grufvan afföres: och förordnar Bergmästaren i samråd med kassa-föreslåndarne om de åtgärder, som i och för uppbördens debitering och indrifvande saint medlens ändamålsenliga förvaltning kunna finnas lämplige.
Underlåter grufegare, eller bolag som dertill kan anses vara förbundet, att ofvannämnde afgift till grufve-kassan inbetala, och sker sådant icke under 2:ne på hvarandra följande år, oaktadt malm-afTörsel från grufvan under tiden egt rum, varén då gruf-intressenterne sin framtida rätt till delaktighet eller understöd af kassan förlustige; och ankomme endast uppå kassans qvarvarande delegares vid allmän sammankomst fattade beslut, om och huruvida, efter verkställd full inbetal - 24 Lag- samt Allm.
Besv- och Ekonomi-lltskotlens Betänkande, M 2 8. ning af de felande års-afgifterna, det må tillåtas sådane uteslutne delegare att i fonden sin delaktighet återvinna.
Har någon grufve-kassa redan vunnit den tillvext och stadga, att räntan å dess utlånade medel motsvarar vid pass hälften af grufegarnes vanliga årsafgifter, i medeltal för 10 år beräknade, må det uppå vederbörlig anmälan och Bergs öfverstvrelsens beslut ankomma, att, då omständigheterna sådant för öfrigt medgifva, under någon viss tid tillåta nedsättning uti grufegarnes årliga afgifter till fonden.
Grufve-kassemedlen, öfver hvilkas förvaltning årlig redogörelse skall, före slutet af April månad, af Bergmästaren insändas till Bergs-öfverstyrelsen, komma hädanefter, såsom hittills, att hufvudsakligen användas till de grufvors understöd, vid påkommande behof, hvarifrån malmören blifvit till fonden behörigen inbetaide; men delning af den gemensamma grufve-kassan, likasom tillagning af de medel, någon viss grufva tillskjutit, må icke i något fall tillåtas. § 62.
De böter, som enligt denna stadga varda ådömde, fördelas till treskiftes på det sätt, att Va-del tillfaller åklagaren, 'A-del
Oss och Kronan, hvars rätt likväl grufve-kassan, der sådan finnes, må tillgodonjuta, samt '/s--del församlingens fattige; skolande böterne utgå af den sakfälldes egendom, så långt den räcker, och vid bristande tillgång förvandlas till fängelse med tjenligt arbete, på sätt att emot böter af 10 R:dr svara 7 dagar, från 10 t. o. m. 25 R;dr 14 — — 25 — 50 — 21 — — 50 — 100 — 30 — — 100 — 150 — 45 — — 150 — 200 — 60 dagar, eller två månader o. s. v., ända till ett år, som är den högsta fängelsetid, hvartill någon, i brist af tillgång lill böter, må dömas.
Har någon del af böterna utgått, förvandlas återstoden i öfverensstämmelse med föreskrifterna i Kongl. Brefven den 5 Februari 1768 och den 26 Oktober 1820. § 63.
Allmänne åklagare åligger att, på vederbörande Bergs-tjenstemäns anmälan, för öfverträdelser af denna stadga utföra åtal efter de upplysningar, som dein af nämnde tjenstemän meddelas. § 64.
Denne Vår Nådiga Stadga skall träda i verkställighet den 1 November 1855, då ock de hittills gällande
Förfallningarne i ämnet komma att till kraft och verkan förfalla».
Varande Lag- samt Allm. Besv.- och Ekonomi-Utskottens Betänkande, 28. 25 Varande den nådiga Propositionen bifogade de i Stats-Rådet och Högste
Domstolen vid målets föredragande derstädes förde Protokoll; hvarjemte Utskotten fått emottaga det af Kongl.
Maj:ts och Rikets Bergs-Kollegium i underdånighet afgifna förslag till Grufve-Stadga, jemte deröfver af Fullmäktige i Jern-Kontoret och Bergslagernes Deputerade afgifne yttranden, tillika med öfrige till målet hörande handlingar.
Dessutom hafva till Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskotten blifvit remitterade: af Vällofl.
Borgare-Ståndet en motion af Herr L. F.
Nygren, att genom underdånig skrifvelse mätte utverkas Kongl. Förordning derom, alt skitferlag må få å annans mark inmutas och med utmål förses; samt af Hederv.
Bonde Ståndet en motion af Riksdags-fullmäktigen Per Eriksson från Wermlands län, om utfärdande af en Förordning derom, att under nu gällande Ulmåls-förfatlningar och andra för bergshandteringen tillämplige sladganden må inbegripas alla sådane bergoch stenarter, som genom deras allmännare användbarhet kunna vara föremål för industri och handel.
För gemensam behandling af berörde nådiga Proposition och motioner hafva Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskotten sammanträdt; och få Utskotten, efter tagen kännedom af dessa handlingar och verkställd granskning af det nådigst meddelade förslaget till Grufve-Stadga, deröfver vördsamt utlåtande afgifva.
Den fråga, som dervid först torde böra tagas i betraktande är, huruvida den, enligt nu gällande Författningar, medgifna rättighet lill inmutning å annans mark af metaller och mineralier bör för framtiden bibehållas.
Hvad således först beträffar metall-fyndigheter, så har erfarenheten visat, att denna rättighet verksamt uppmanat till uppsökande och bearbetande af malm- och mineral-streck, deraf utan tvifvel flere skulle förblifvit obegagnade, om det ensamt fått bero på jordegarens håg och omtanke att dem upptaga, samt att inmutarens skyldighet att fynden undersöka och der årlig brytning verkställa ej sällan gifvit anledning till nya upptäckter, genom hvilka den för flera orter högst vigtiga bergs- och bruks-rörelsen erhållit sin nuvarande utveckling.
Det kunde också vara att befara, alt denna utveckling allt för mycket komme att hämmas, om det lemnades åt jordegaren ensamt att göra tillgänglige de mallner, sorn på hans mark finnas, och följaktligen genom deras fördyrande, lägga hinder i vägen för bruksrörelsens gång.
Detsamma torde äfven kunna sägas om de i det nådigst meddelade förslaget till inmutning medgifne mineralier:
Svafvelkis, Blyertz och Stenkol.
Utskotten anse således ej något vara att erinra emot bibehållande af inmutningsrätten till de i 1 g af berörde förslag uppräknade fyndigheler.
I afseende åtet å en del andra mineralier förekommer, att Högste
Domstolen tillstyrkt, att till sådane föremål, som få inmutas, måtte, jemte de i nämnde nådiga förslag omförmälde, hänföras alunskiffer samt ädlare sten- eller hälle-arter, såsom jaspis, marmor och porfyr m. fl., af det slag, att de i allmänhet ej användas an Bih. till B.
Prol. 1853 A 183 J. 7 Sami. 2 Afd. 14 Iläft. 4 25 Lag- samt Allm. Best.- och Ekonomi-Utskottens Betänkande, M 20. norlunda än efter slipning och polering.
Bergs-Kollegium har äfven, likväl med uteslutande af ädlare sten- och' hälle-arter, ansett höra hit räknas alunskiffer, eldfast lera m. fl, dylika mineralier, hvaraf för näringarnc och handeln nyttiga brukstillverkningar åstadkommas, äfvensom kalk-, qvarts- och ställstcns-brott, belägne inom tackjerns-bergslag, eller högst 2 mil från masugn eller annat smältverk, och så framt de till ortens bergvcrks-rörelse behöfvas och användas; hvarjemte Fullmäktige i Jern-Konloret, efter Bruks-Societelens hörande, uti underdånig skrifvelse föreslagit, att, utom nu uppräknade mineralier, äfven fältspat måtte upptagas bland de föremål, som (ingo inmutas.
Hvad först angår kalk, qvarts, fältspat och ställsten, så ehuru jemväl dessa mineralier äro för bergsbruket nödvändige, anse dock
Utskotten förhållandet med dem icke vara alldeles detsamma, sorn med de i del nådigst meddelade förslaget uppräknade föremål för inmutning.
Den omständighet, att de i allmänhet mer ligga i öppen dag och samlade, gör att de lättare upptäckas och att till deras brytande fordras mindre arbete och kostnad, än för malmers upptagande.
Vidkommande särskildt kalk, så utgör dess egenskap af ett för jordbruket särdeles nyttigt gödningsämne ännu ett skäl att icke genom bibehållande af inmutningsrätten blottställa jordegaren för att beröfvas ett för dess näring så nyttigt föremål; och då, vid en allt mera stigande upplysning och industriel utveckling, det är att förmoda, att jordegare, som på sin mark hafva dylika för bergverks-rörelsen oumbärliga mineralier, ej skola underlåta att föryttra hvad de ej sjelfve behöfva, så torde icke vara att befara, att äfven om inmutningsrätten upphör, bergshandteringen hädanefter, mera än hittills, skall sakna tillgång på dessa mineralier, dervid konkurrensen säkerligen skall göra tillfyllest att förekomma en oskälig, för bergsbruket hinderlig, stegring i priset å berörde ämnen.