Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Transport 68,373:30. 5. 37,221:14.11. 118.144: 8.11. Berättelse aj Banko-Fullmäktige. 19 Transport 68,373:30. S, 37,221:14.11. 118,144: 8.11. Myntskatt % procent å Silfver från Hamburg 27,568: — 11. 12,323:20.— 54.001:39. 4. » » Norrige 1,578: 4. s. Frakt 10,129: 2.10. 2,270: 5.— 9,9 5 2:29.— Packhus—afgift 26: 19: 58. — 73: 26. — Proberare-afgift 1,022: 24 — 5 4 0: 2,114: 8.
— Kostnad för transport till och från Kongl. Myntverket .... 53:36.— 27: 8.—• 109:16.—
Dito för dito från Norrige . . 839:29. 8.
Säger Bko Rdr 107,172:46. 2. 54,819:24. — 184,395:51. 3.
Då inkomstbeloppet afdragcs med 29,449:18. 4. 20,122:57.— — — visar det sig, att reela fondens förstärkning, genom uppköp af vexlar, kostat 77,723: 27. 10. 34,696: 5S. — — — Som likväl Banken fått sig till godo beräkna ränta å de medel, hvilka hos vederbörande Handelshus i Hamburg innestått, har derigenom en räntevinst uppkommit af 10,155:37. 4. 35,531: 42. 8. för år 1845 minskande kostnaden till 67,567: 38. 6. samt föranledande, att för år 1846 inkomsterne, räntevinsten deruti inberäknad 55,654: 31. 8. öfverskjuta utgifterne .... 54,819:24.— med 835: 7. 8.
Enär vexel-köpen och Silfver-indragningen ännu fortgå, kan för detta år någon fullständigare redogörelse för Inkomst och Utgift, än som här ofvan blifvit framlagd, för närvarande icke meddelas.
Bankens Sedelstock. 33:o.
De förändringar, berörde sedelstock undergått från den 30 Juni 1844, upptagas uti 1845 och 1847 årens Revisions-Berättelser; och det torde sålunda göra 20 Berättelse af Bcmlco-Fullrnäktige. tillfyllest, att här redovisa för densammas ställning den 13 i denna månad, genom följande utdrag af den uppgift deröfver, som till Fullmäktige ingått: Utelöpande Sedlar 29,166,798: 14. 2.
Behållning å räkningen för Riksgälds-Poletternes inlösen . . 74,055: 13. 6.
Dito å Deposit- och Kreditiv-räkningarne 11,173,314: 12. 2.
Oannoterade insättnings-bevis 23: 17. 1.
Säger 40,414,191: 10.11.
Tillkommer, enligt föreskriften i 1845 års Banko-Reglementes 123 §:
Upptaget obetaldt lån, i följd af upplåningen åren 1843—1845 125: 40,414,316: 10. 11.
Afgår, jemlikt berörde §: Riksgälds-Kontorets kreditiv . 1,000,000: vexlingsförskott till Landsorterna . 60,561: 12. — inlöste otydlige sedlar af äldre slaget . 8,874: 43. 4. » » » » nyare dito 2,583: 16. — Metalliska värdet af Riksgälds-Kontorets ute- löpande Koppar-poletter 54,885: 4. 7. 1,126,904: 29. 11.
Summa Sedelstock 39,287,411: 29.
— Bankens Guld-och Silfvertillgång uppgick samma dag till 8,197,010: 59. 8., som evalverad till Rdr Bko utgör 21,858,695: 25. 9.
Sedelstocken får derutöfver, likmätigt 124 g, uppgå till högst 20,000,000:
Sgr Bko Rdr 41,858,695: 25. 9.
Men som Sedelstocken endast belöper till 39,287,411: 29. — visar det sig att densamma med 2,571,283: 44.
9. understiger berörde maximum. 54:o.
Som ae i sednare tider hos Allmänheten upptagne lån blifvit, med undantag endast at 125 R:dr, återbetaldle, torde sista delen af 123 g kunna utgå. 35:o.
Enligt 124 § i Banko-Reglementet är maximum för den del af Sedelstocken, som icke motsvaras af metallisk valuta, fastställd till 20,000,000 R:dr.
Bestämmandet af nämnde belopp grundar sig på de af sednast församlade Högloft.
Banko-Utskoft uti utlåtandet N:o \4 framlagda beräkningar.
Af dessa Berättelse af Banko-Fullmäktige. 21 visar det sig dock, att Sedelstpckep, med de förhöjningar i Låne- och flrecjitivanslagen, hvilka vid 1844—1845 årens Riksdag anvisade skulle uppgå till 20,535,705 IUdr, ehuru, dels såsom genast disponibel tillgång beräknats utestående beloppet af Lån till Städer oph Korporationer med 55,533 R:dr 27 sk. 5 rst saint dels j betraktande icke tagits summan af de lån, som utestodo emot pant af LåneBanko-Obligationer.
Såsom skäl, hvarför Högloll.
Utskottet det oaktadt ansåg sig kunna föreslå maximum för den del af Sedelstocken, hvilken icke motsvaras af metallisk valuta, till endast 20,00Q,000 R:dr, anföres, att Låne- och Creditiv-anslagen sannolikt icke varda till fulla beloppet anlitade samt att innan befiållpa vinsten för ett tilländalupet år till Riksgälds-Kontoret lefvereras, ny vinst Banken tillllptit. ljvad nu det förra skälef beträffar, så medgifva Fullmäktige visserligen, att under den sedan Riksdagen förflutna tid, en del af Låne- och Creditiv-anslagen icke varit, af välkände orsaker, till fulla beloppet anlitade; men då det icke allenast är möjligt, utan äfven ganska sannolikt, att sådant framdeles kan komma att inträffa; så och för det fall, att behållna vinsten skall under de kommande åren till Riksgälds-Kontoret öfverlåtas, blifver det icke möjligt för Fullmäktige att hålla berörde del af Sedelstocken vid det genom ofvanomförmälde § bestämda maximum.
Det anförda sednare skälet är tillfredsställande för så vidt nemligen inflytande vinst upplägges i Banken, men då densamma användes till inköp af Obligationer, beredes derigenom icke någon förminskning af sedelstock.
Fullmäktige fästa^ härå Högloll.
Utskottets uppmärksamhet, till den åtgärd, Högloll.
Utskottet kan, vid pröfning af frågan om beloppet af Bankovinst, som skall till Riksgäldskontoret allemnas, finna skäligt att vidtaga.
Angående utmyntningen af Bankens Silfver och Guld. 56:o.
Med anledning af Rikets Ständers år 4845 församlade Revisorers erinran, att tillgång saknades å Vi Rtdr Stycken, läto
Fullmäktige genast föranstalta om utmyntning deraf, och ehuru 101 § af Banko-Reglementet gifver vid handen, det
Banken icke behöfver, att städse vara försedd med alla de Silfvermynt-sorter, hvilka, enligt 127 §, skola utmyntas; funno Fullmäktige sig dock, med afseende å det i Banken befintliga större förråd af omyntadt Silfver, böra förständiga understyrelsen tillse, att förrådet of myntadt Silfver inom hvarje valör uppbringades til| otti bibehölles vid ett af Fullmäktige utfäst belopp. 22 Berättelse af Banko-Fullmäktige.
Den långsamhet, hvarmed myntningen bedrifvits, har val icke ännu medgifvit uppnåendet af det fastställda maximum; men Banken är dock för närvarande försedd med Silfvermynt af alla sorter, och hvarken har något afbrott i utvexlingens jemna gång inträffat eller hinder mött, att, om så påfordrats, med Svenskt gångbart Silfvermynt, förskottsvis infria Kongl.
Mynt-Verkets attester.
Skolande Fullmäktige, vid fråga om utmvntning af Silfver, icke förbise den omständighet, hvarå deras uppmärksamhet blifvit fästad uti 26 § af 1847 års RevisionsBerättelse, eller att förådet ej uppbringas till högre belopp än vexlingsbehofvet kräfver, serdeles inom de valörer, hvilka, efter det den af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer antagna förändrade räkne-enhet kommer att gälla till efterrättelse, möjligen anses böra ommyntas, Bankens behållningar i Guld hafva, i mån af behof, blifvit till dukater utmyntade. 37:o.
I afräkning å Bankens fordran hos Kongl. Mynt-Verket för lemnadt förskott från Banken till ökade myntningskostnader m. m. har någon vidare afbetalning icke egt rum, än den som omförmäles i Herrar Revisorers Berättelse för år 1845; så att i Bankens räkenskaper ännu balanceras en fordran af 23,755 R:dr 45 sk. 7 rst.
Banko Hvad 27 g uti 1847 års Revisions-Berättelse innehåller, angående Bankens ifrågavarande fordran, åberopa Fullmäktige. 38:o För det Silfver och Guld, Kongl. Mynt-Verket af Banken eller för dennes räkning emottagit, har bemälde Verk redovisat icke allenast för hvarje qvartal, utan äfven vid hvartdera årets slut, medelst räkningar, som, efter derå anställd, granskning, befunnits riktiga.
Af den för 3:dje
Qvartalet detta år afgifna, utan anmärkning granskade räkning befinnes, att Banken hos Kongl. Mynt-Verket eger en fordran af 36,473 R:dr 4 sk. 1 rst Silfver-Specie och 4176 dukater; och som denna en längre tid derstädes innestått, hafva Fullmäktige förständigat understyrelsen att från Kongl.
Mynt-Verket densamma genast infordra i myntad eller omyntad form. 39:o.
Till ett antal af fyra, en af hvartdera Riksståndet, hafva Fullmäktige deltagit i den inventering, hvilken årligen i Januari månad är vorden å Kongl. Mynt - Be rättelse aj Banko-fullmäktige. 23 Verket anställd.
Dervid har, i hvad Banken rör, någon anmärkning icke förekommit. 40:o.
Ofver den för Bankens räkning verkställda Kopparmyntning, är redogörelse quartaliteter till Banken ademnad; och ehuru utvexlingen af Kopparmynt vid åtskilige tillfällen varit ganska betydlig, har något afbrott i vexlingen icke egt rum, i följd af brist på dylikt mynt.
Angående Bankens Sedlar och några dermed gemenskap egande föreskrifter. 4i:o.
De åtgärder, Fullmäktige vidtagit, i anledning af rikets sednast församlade Högloil.
Ständers beslut, hvarigenom ett prsemium af 8000 R:dr B:ko blifvit bestämdt för förslag till ett förbättradt sedelmynt, omförmäles så utförligt i 1843 och 1847 årens Revisions-Berätteiser, att Fullmäktige, till undvikande af en onödig vidlyftighet, till desamma deslohelldre hänvisa, som sednast församlade Revisorer, hvilka haft tillfälle taga kännedom af de prof på förbättradt sedelmynt, som före den för belöningens erhållande utfästa praescriptionstidens utgång till Fullmäktige inlemnades, för deras del, gillat berörde åtgärder, samt några besvär öfver Fullmäktiges i denna fråga fattade beslut icke blifvit af vederbörande anförde. 42:o.
Genom 135 § i Banko-Reglementet är det åt Fullmägtige öfverlemnadt, att, efter det vederbörande i ämnet hörde blifvit, besluta och till efterrättelse fastställa de förändringar i systemet för tillverkning af Bankens sedlar, sorn i följd af det fattade beslutet om en förändrad räkneenhet blifva erforderlige, samt att följaktligen vidtaga alla härmed gemenskap egande åtgärder.
Sedan Fullmäktige afbidat utgången af den tid, inom hvilken, enligt Rikets Ständers i nästföregående punkt omförmälda beslut, prof på ett förbättradt sedelmynt borde, för vinnande af den utfäste belöningen, vara till Fullmägtige aflemnadt, samt Fullmägtige erfarit, att något antagligt förslag icke vore att på denna väg erhålla, så och ehuru Kongl. Majit ännu ej i Nåder bestämt tiden från och med hvilken det nya räknesättet komme att vidtaga, hafva Fullmägtige dock, till åtlydnad af ofvanberörde föreskrift, dels under behörigt öfvervägande tagit de i samband härmed stående frågor, och dels infordrat förslag till ett för— ändradt sedelmynt. 24 Berättelse af Banko-Fullmäktige.
Det forsta ärende, hvilket, i anledning häraf, hos Fullmäktige förekom till pröfning, angick bestämmandet af de blifvande sedlarnes valör.
Härvid åligger det Fullmäktige, jemlikt ofvanåberopade 435 §, att tillse, det förblandning emellan de nuvarande och blifvande sedlarne i möjligaste måtto förekommes samt att nödigt afseende fästes å allmänhetens beqvämlighet i förening med Bankens fördel och säkerhet.
Frågan huruvida sedlarne å 16, 42 och 8 skillingar fortfarande skulle förfärdigas och utgifvas, har under de sednare Riksdagarne utgjort föremål för Rikets Ständers bepröfvande.
Det skäl, som vid sednaste
Riksdag hufvudsakligast löranledt deras bibehållande, var tillståndet då af Bankens metalliska Kassa, hvilken nedgått så mycket, att Banken anSågs icke lämpligen kunna afse den del deraf, som erfordrades, för att ersätta berörde sedlar.
Detta skäl har nu upphört, och svårligen torde vid någon tidpunkt berörde Kassa kunna med mera lätthet erbjuda en dylik ersättning, än vid den närvarande; hvadan ock härifrån någon rimlig anledning ej kan hemtas för dessa sedlars vidare bibehållande.
De både för och emot meranämnde sedlars fortsatta utgifning från Banken vid de 3:ne sednaste
Riksdagarne anförde skäl torde icke behöfva upprepas.
Fullmäktige vilja endast fästa uppmärksamhet dels derå, att oberäknadt den förenkling i göromål och deraf föranledda förminskning af tjenster, som skulle följa af ifrågavarande sedlars indragning, en årlig besparing i utgift uppkomme af omkring 40,000 R:dr, hvartill deras tillverkning och spridande i rörelsen uppgår, dels ock derå att, innan silfver kommit i allmänna rörelsen, myntets värde icke kan anses vara befästadt.
Fullmägtige instämma således i den vid de 2:ne sednaste Revisionerne gjorda tillstyrkan, att all tillverkning och utgifning af sedlar å 46, 42 och 8 skillingar måtte upphöra.
På sätt uti 4847 års Revisions-Beriittelse omförmäles, hafva Fullmägtige väl, för deras del, bestämt valören å de sedlar, hvilka, i följd af den beslutade förändrade myntenheten, skola från Banken utgifvas; men enär från vederbörande förslag ännu ej inkommit till nytt sedelmynt, hafva Fullmäktige icke heller kunnat till slutlig pröfning företaga denna fråga; Börande Fullmäktige dock nu upplysa, att de, som insett angelägenheten deraf, att, till undanrödjande af den emot indragningen af skillings—sed lar ne gjorde anmärkning, att de nuvarande minsta silfvermynten ärö svårhandterliga, utmyntningsgrunderne för desamma ändras så att, genom tillsatts af mera koppar, de kunna blifva Större och prägeln mera i ögonen fallande; hoppas att i detta afseende oförtöfvadt blifva i tillfälle, att till Högloft.
Utskottet inkomma med serskildt förslag.
Berättelse af Bankofullmäktige 25 Angående Bankens Depositions-rörelse. 43:o.
Om rätta förståndet af 144 § Usta morn. i hvad detsamma innefattar de räkningshafvare, som skola hänföras till Fjerde och Femte Klasserne, har tvekan uppstått.
Uti nämnde fjerde klass upptagas »alla de under Stockholms Stads styrelse hörande Embetsverk och Kassor samt sådane Allmänna Inrättningar, Välgörenhetsanstalter, Konkursmassor m. fl. sorn begagna Depositions-Banken egentligen till förvaring sställe och om hvilka med tillförsigt kan förutsättas, att öfverassignering icke kommer i fråga.»
Till den femte klassen höra: »medel, tillhörige alla Stiftelser, Bolag sföreningar och enskilde, hvilka, utställa invisning ar, med beräkning på omloppstid, och af sådan orsak äro underkastade folii-afgift.
Som nu icke allenast de Heste Stiftelser och Bolagsföreningar, utan äfven enskilde, hvilka hafva sine medel å Depositräkning innestående, utställa invisningar derå, utan beräkning på omloppstid, samt i följd häraf begagna
DepositionsBanken egentligen tili förvaringsställe, så skulle med afseende å de förekommande orden »med flere,» den slutsatts kunna dragas, att sådane Stiftelser, Bolagsföreningar och enskilde böra tillhöra 4:de klassen och följaktligen från folii-afgift befrias; men då meningen sannolikt varit, att ej mindre alla enskilde, utan ock alla Stiftelser och Bolagsföreningar, uppkomna i beräkning på enskild vinst, skola underkastas dylik afgift, ehvad de begagna Depositions-Banken blott såsom förvaringsställe, eller utställa invisningar med beräkning på omloppstid, torde, till undvikande af oriktig tydning för framtiden af ifrågavarande föreskrift i olvanberörde § och morn., densamma böra erhålla en förändrad uppställning. 44:o.
Uti 148 § stadgas, jemte annat: »Banken må, så vidt lägligt är och utrymme dertill inom Banken gifves, under försegling af inlemnaren, till förvar emottaga paketer eller annan flyttbar egendom, utan att om innehållet undfå uppgift och utan ansvarighet å Bankens sida för oförvållad skada eller tillfällig olycka;» skolande vid det nedsatta godsets återtagande till Banken erläggas den genom berörde § bestämda afgift.
De bevis, hvilka, på grund häraf, från Banken till vederbörande inlemnare utfärdas, gälla uti innehafvarens hand, och vid utgifvandet af bevisen tillses en 4 - 26 Berättelse af Banko-Fullmäktige. dast, att inlemnaren erhåller desamma, utan att dervid någon kontroll utöfvas, huruvida en inlemnare verkligen är den person, han uppgifver sig vara.
Emot detta förfaringssätt har blifvit anmärkt, dels att en inlemnare lätteligen kan gå i mistning af det nedsatta godset, derigenom att beviset deröfver honom beröfvas, samt dels att Banken kan komma att förvara stulet gods och hindra stöldens upptäckt på det sätt, att det stulna, hvilket i Banken nedsättes, först en längre tid efter brottets föröfvande och sedan detsamma möjligen blifvit förgätet, från Banken uttages.
Dessa anmärkningar skulle i det närmaste undanrödjas medelst den föreskrift, att bevis öfver inlemnade deposita utfärdas till viss person, som i Banken bör styrka sin identitet och att belöpande afgift för depositum årligen till Banken inbetalas, i och för sådane deposita, som utöfver året i Banken innestå.
Genom en så beskaffad föreskrift skulle fördel beredas både den enskilde och Banken, den förre såmedelst, att nedsatt gods, om hvilkets tillvaro inlemnarens rättsinnehafvare möjligen af en eller annan anledning saknade kännedom, kunde det oaktadt komma rätter egare tillhanda, och Banken, som härigenom komme att erhålla den bestämda afgiften.
Fullmäktige hemställa, på dessa skäl, att Höglofl.
Utskottet ville taga denna fråga under pröfning.
Angående utlåningarne till Staten och vissa Allmänna Inrättningar. 4S:o.
Af de Obligationer, Riksgälds-Kontoret till Banken utfärdat såsom ersättning till Banken för förskjutne krigskostnader år 1808, äro, enligt gällande och uti 149 § intagen föreskrift, 22 st. vid hvarje års utgång infriade, samt ifrågavarande skuld sålunda med 88,000 Rdr årligen förminskad. 46:o.
I afräkning å f. d. Allmänna Magasins-Inrättningens skuld till Banken för lyftadt kreditiv till inköp af myntbare metaller, har, under den tid, för hvilken nu redovises, ett belopp af 20,000 Rdr till Banken ingått. 47:o.
Jemlikt 4 Art. 3 Afd. 9 § uti 1823 års Banko-Reglemente samt 6 Art. 5 § uti det samma år för Riksgälds-Kontoret utfärdade Reglemente, skulle den summa af Kreditsedlar, reducerade till Bankomynt, genom en tredjedels afdrag, B (‘.rättelse af B anko-Yullmäktige. 27 hvilken den 51 December 1823, enligt Riksgälds-Kontorets räkenskaper, vore utelöpande, efter derom från Riksgälds-Kontoret erhållen uppgift, medelst assignation af Låne-Banken, uppföras såsom en för Riksgälds-Kontoret tillgänglig behållning eller avance från 182-4 års början, på en serskild räkning, som i och för liqviden om kreditsedlar, i Vexel-Bankeu borde öppnas; uppå hvilken räkning Riksgälds-Kontoret ej egde att utställa invisningar för andra behof än till Kreditsedlars inlösen; likasom det för utvexlade Kreditsedlar till Kontoret inflytande Bankomynt ovilkorligen skulle på samma räkning insättas, så att dess saldo alltid jemnt svarade emot den utevarande Riksgälds-sedelstockens belopp i Bankomynt efter realisationsgrunden; och borde detta saldo följaktligen, till förekommande af missförstånd och irringar vid beräkning af rörelsekapitalet, finnas äfven uti Bankens generela Hufvudslut, afskiljdt från den öfriga Vexel-Banko-skulden.
Sedan, af en från Riksgälds-Kontoret meddelad uträkning, upplysning vunnits derom, att beloppet af de vid 1823 års slut utelöpande Kreditsedlar och Kopparskiljemynts-poletter utgjorde 6,037,643 Rdr 34 sk. 6 rst.
Riksgäldssedlar eller 4,025,093 Rdr 39 sk.
Bko, utassignerades denna summa från Låne-Banken till insättning såsom behållning från år 1824 på Riksgälds-Kontorets räkning JV2 2 i Vexel-Banken, och balancerades, såsom en fordran hos Riksgälds-Kontoret intill 1829 års slut, då, i följd af stadgandet i 4 Art. 3 Afd. 6 g af 1830 års Banko-Reglemente, Riksgälds-Kontorets berörde skuld affördes från Bankens beräknade tillgång, och upptogs ibland fordringarne inom linien; hvarest densamma oafbrutet balancerats med 3,968,411 Rdr 23 sk. 2 r:st., hvartill nämnde skuld rätteligen uppgått, efter derilrån, på grund af Höglofl.
Banko-Utskottets förordnande under den 4 Februari 1830, verkställdt afdrag för kopparvärdet uti Riksgälds-Kontorets utelöpande Kopparskiljemynts-poletter, hvilket värde skulle uti räkenskaperne såsom tillgång upptagas.
Af Rikets Ständers vid 1834—1835 årens Riksdag fattade, af Kongl.
Majit i nåder gillade och genom kungörelse af den 14 Februari 1855 meddelade, beslut inhemtas, att Riksgälds-Kontorets Kreditsedlar, som i uppbörden af allmänna medel ej komme att emottagas längre än till och med år 1842, i RiksgäldsKontoret endast inlöstes till och med år 1845, samt att för de sedlar, hvilka elter sistberörde års utgång i Riksgälds-Kontoret företeddes, all rätt till betalning förlorats.
Som denna nådiga Kungörelse icke afser bestämmandet af någon praescriptionstid för Kopparskiljemynts-polletternes inlösen, följde väl deraf, att RiksgäldsKontoret, äfven efter 1845 års utgång, kunde assignera på återstoden af den, på sätt ofvan är förmäldt, utaf Banken förskjutne fond; men då, likmätigt ofvanåberopade uti 151 g af nu gällande Banko-Reglemente förnyade föreskrift, Riksgälds - 28 Berättelse af Banko-Fullmäktige.
Kontoret ieke eger, att för andre ändamål, än till Kreditsedlars och Kopparskiljemynts-polletters inlösen, utställa invisningar på den, i sådant afseende, år 1824 öppnade räkning, ansågo Fullmägtige sig böra förordna, att af den behållning, som förefunnes å Riksgälds-Kontorets räkning JM 2 i Depositions-Afdelningen, sedan den för infriande af bemälde Kontors kreditsedlar stadgade prsescriptionstid till— ändagått, borde för Kopparskiljemynts-polletternas fortfarande inlösen hållas Riksgälds-Kontoret tillhanda ett så stort belopp, som svarade emot värdet i Bankomynt af berörde, då ännu utelöpande polletter; hvaremot och då ISO § i BankoReglementet innehåller, att hvad som efter 1845 års början kan varda afbetaldt å de i samma § uppräknade fordringar (bland hvilka äfven förefinnes den hos Riksgälds-Kontoret för Kreditsedlarnes inlösen), kommer att upptagas bland Bankens vinst för året, den summa, hvilken, efter ofvanomförmäldte afdrag, återstode å berörde räkning, skulle ingå till 1846 års vinstmedel samt ett motsvarande belopp förminska Bankens hos Riksgälds-Kontoret egande, inom linien förde, fordran.
Då, på sätt i det föregående är vordet ådagalagdt, Banken, i och för godtgörande af en Riksgälds-Kontorets skuld till Allmänheten, förskjutit ett belopp, enligt gäldenärens upgift, jemnt motsvarande skulden; så vill det synas, som skulle fordringsegaren närmast vara berättigad till utbekommande af den del utaf de förskjutne medlen, hvilken, antingen till följd deraf, att gäldenärens uppgift varit oriktig, eller att Allmänheten icke inom behörig tid företett förbindelserne till inlösen, eller, af andre orsaker, ej behöft att för det afsedde ändamålet begagnas.
Och Fullmägtige, hvilke, dels genom 150 § undfått förständigande, huru förfaras bör med de i afräkning på Bankens osäkre fordringar ingående medel; och dels genom 229 § erhållit föreskrift om sättet för användande af de behållne vinstmedel, som intill nästa Riksdag tillflyta Banken, egde således uti gällande stadganden stöd för den af dem vidtagne, här ofvan omförmälde, åtgärd.
Emedlertid hafva Herrar Fullmäktige i Riksgälds-Kontoret, hvilka synas hafva betraktat den uppkomna behållningen på enahanda sätt, som en räkningshafvare, hvilken sjelf bildat fonden på räkningen i Banken, anser den derå varande behållning, eller såsom sin egendom, den der Banken oförryckt bör honom tillhandahålla, uti skrifvelse af d. 8 Februari detta år, bland annat, yrkat, att det från Riksgälds-Kontorets räkning afförde belopp måtte åter utassigneras och insättas på samma räkning; hvarå Fullmäktige dock icke fästat något afseende i vidsträcktare mån, än att Fullmäktige förständigat vederbörande att till insättning å meranämnde räkning anordna, af de derifrån afförde 275,245 Rdr 46 sk.
B:ko, ett belopp af 26
Rdr 32 sk. samma mynt, hvilket, till följd af ofullständigheten uti en af Kommissarierne i Riksgälds-Kontoret meddelad uppgift öfver beloppet af utelöpande Kopparskiljemvnts-pollctter, blifvit för mycket afförde.
(1 'Ulli iii ■ niel■ 29.)
Bilagan Litt. A. Förlags- 1S45 den 30 Juni. 1846 den 30 Juni. 1S47 den 30 Juni. 1847 den 23 Oktober.
Ivapital.
Utestående lån.
Oanvändt belopp.
Utlåning
In beta In in o* Utestående.
Oanvände.
Utlåning.
Inbetalnin or o Utestående.
Oanvande.
Inbetalning.
Utestående.
Lån på guld och silfver 1 463,921 11,694 9.980 481.744 8,722 8,252 435,814 _ 5,995 7.585 412,998 _