Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Staten genom vacance-afgiftens upphörande förlorade i påräknad inkomst, i det fall likväl, att indelningsräntorna till Stats-Verket komme att ingå;, hvadan och då Utskotten dessutom anse det både rättvist och billigt, att ingendera af de båda Bataljonerne vid Bohus Läns Regemente bl ifver framför den andra gynnad, utan bringas på lika fot, hvarigenom vunnes en nödig enhet uti Regementet, samt befordrades den enkelhet och ordning inom Armeen, som Utskotten anse ▼ara det vigtigasle vilkoret för möjligheten att dervid kunna åstadkomma några genomgripande förbättringar och besparingar, finna Utskotten sig, aUhvad i ämnet sålunda blifvit anfördt, hemta skid att tillstyrka Rikets Ständer besluta, att, vid tilländalöpandet af det med Södra Bataljonen af Bohus Läns Regemente under den 4 April 1791 ingångna samt den 5 derpåföljde
Maj stadfästade contract om erläggande af hästvacance-afgift, och utan hinder af hvad rörande förnyandet af della contract blifvit tillgjordt, nämnde Bataljon må förvandlas till ständigt Infanteri, under samma vilkor, som under den i5 Augusti 1777 äro vordne för den Norra Bataljonen af ifrågavarande Regemente stadgade samt efter denna tid blifvit vidtagne och ännu för densamma finnas gällande; samt att Rikets Ständer, i den händelse, de härtill samtycka, ville i underdånighet meddela Kongl. Maj:t detta deras beslut, med anhållan om Nådigt samtycke och bekräftelse derå, och med underdånig hemställan derjemte, att den i Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse!’ den 17 Mars och den 4 Maj innevarande år omförmälda frågan om åternppsitlning af 58 numer vid Bohus Läns Regementes Södra Bataljon må, i anledning af Rikets Ständers nyssnämnde beslut, få förfalla.
Ståckholm den 17 December 1840.
Mih, till A, St, Prot, 18/[o, 4 Sami, 2 Afä, 23 Haft, 2 STO C K HOLM.
Stuts- och Lag-TJ Ishot tens Betänkande, N:o Ii3.
Ånk. till Exp.-Utsk, don a3 December, kl, i e. ta.
Betänkande, i anledning af väckte motioner om ändring och tillägg uti Ansvarighets-Lagarne för Rikets Ständers Fullmägtige i Banken och Riksgälds-Contoiret, i afseende pä lyftningen af det s. k.
Stora Creditivet, IIos Högloft.
Ridderskapet och Adeln har Herr Cederschiöld, Pehr •Gustaf, och hos Vällofl. Burgare-Ståndet Herr Halling väckt motioner derom , att, sorn, vid sista Riksmötet, den förändring i 63 §.
Regerings-Formen af båda Statsmagterne blifvit antagen, ätt jemväl det så kallade Stora Creditivet, eller det, som Konungen vid infallande krig, efter utfärdad Riksdagskallelse, eger lyfta, anvisats på Riksgälds-Contoiret, men någon ansvarspåföljd ännu icke stadgad för Rikets Ständers Fullmägtige i nämnde Contoir för den händelse, att de bryta den förseglade anordningen uppå eller utbetala Creditivet, innan Riksdagskallelsen blifvit i hufvudstadens kyrkor vederbörligen kungjord, Rikets Ständer måtte för sin del besluta och, för alt deråt bereda kraft af lag, till Kongl. Maj:ts
Nådiga stadfästelse i underdånighet anmäla det tillägg till Ansvarighets-Lagen för Rikets Ständers Fullmägtige i Riksgälds-Contoiret, som i berörde hänseende vore nödigt, och den ändring uti Ansvarighets-Lagen för Fullmägtige i Banken, som blefve en följd deraf, att 3 §. i denna Lag ej mera för dem. funne tillämpning.
Stats- och Lag-Utskotten, som tagit dessa motioner i öfvervägande, tillstyrka, dels att Rikets Ständer för siri del besluta och till Kongl. Maj:ts
Nådiga stadf ästelse i underdånighet anmäla följande, uti Herr Halli ags motion tilli orda lydels erif öres lag n > tillägg till Ansvarighets-Lagen för Rikets Ständers Fullmägtige i Riksgälds-Contoiret af den 12 Mars 1830: ” "utbetala Fullmägtige, innan Riksdagskallelsen bilf vit i huf - £ih. till R.
Prot. 1810. 4 Sami. 2 Afd. 24 Haft., X 2 Siats- och Lag-Utskottens Betänkande, N:o 114- vudstadens kyrkor vederbörligen kungjord , den i 63 ”af Regerings-Formen sist ornnämnde penningesumma,. hvil"ken Konungen, sedan Han Stats Rådet in pleno hort, eger ”vid infallande krig att lyfta, vare ej allenast den eller ''de, som till beslutet bidragit, förlustige så väl Rikets ”Ständers, som ock annat medborgerligt förtroende, utan ”skola ock den eller de brottslige dömas till fängelse å ’'fästning i två års tid, dock utan arbete, samt ansvara ”med hvad de ega eller framdeles ärfva och förvärf va för ”de medel, hvilka genom deras förvållande blifvit utlem"nade.
Är sådan Ful/mägtig Embets- eller Tjensteman, ”skall han dessutom skiljas från embetet eller tjensten, utan ”att den eller annan publik befattning kunna återfå dels ock att 2 ,5“, uti den jemväl ofvannämnda dag utfärdade Ansvarighets-Lagen för Rikets Ständers Fullmägtige i Banken, med hvilken §■ detta tillägg hufvudsakligen instämmer, må utur samma Lag utgå.
Stockholms den 21 December 1840.
Ank. till Exp.-Utsk. den 23 December ,, IL. 1 e.. m». Betänkande, i fråga om inrättande af ett juridiskt Institut.
Ridderskapet och Adeln har till Stats- och Lag-Utskotten öfverlemnat en af Herr von Troil, Emil, väckt motion, att i hufvudstaden må varda inrättadt ett Institut för juridisk-practisk och theoretisk bildning.
Då Utskotten icke anse någon läroanstalt erforderlig för bibringande af juridisk-practisk bildning, sorn, der tillräcklig grund i theoretisk underbyggnad förut blifvit lagd, kan vinnas genom tjenstgöring i Rättegångsverken, och, hvad åter den juridisk-lheoretiska bildningen vidkommer, densamma bör kunna inhemtas vid Rikets Universitet, i synnerhet om Stats- och Lag-Utskottens Betänkande , iV.‘o n5. 3 de juridiska Faculteterne förses med det antal Lärare, att emellan dem en nödig fördelning af läro-ämnena kan egarum; fördenskull och som, i nyssberörde hänseende, löneanslag redan blifvit vid innevarande Riksdag, i sammanhang med regleringen af utgifterne under Riks-Statens Tionde Hufvud-titel, beviljade för inrättande vid hvartdera Universitetets verldslig» Faculteter af tvänne nya Professioner, hvaraf minst en uti den juridiska, tillstyrka Utskotten., att motionen icke må tillj någon åtgärd föranleda.
Ant. till Exp. Utsk. den a3 December, kl. i e. m.
Betänkande, i anledning af väckt motion om skyldighet för häktad person, sorn sakfälles, att ersätta sitt fångunderhåll.
Hos Hedervärda Bonde-Ståndet har i motion, som till Lag-Utskottet blifvit öfverlemnad, Nils Pehrsson från Örebro Län, enär ej alltid nöd och behof föranleda till lagöfverträdelser, utan jemväl bättre lottade personer låta af vinstbegär förmå sig till brott, och samhällets rättighet att af den brottslige njuta godtgörelse för den kostnad, han tillskyndar Staten under den tid, han i häkte förvaras, ej bör lemnäs obegagnad, föreslagit, att i alla brottmål häktad person, som sakfälles, må tillika åläggas gälda sitt fångunderhåll intill den dag, han från fängelset lösgifves, dock att, der den brottslige tili böter fälles, dessa böra i första rummet utgå.
Denna motion, som ansetts tillhöra jemväl Stats-Utskottets behandling, hafva Stats- och Lag-Utskotten gemensamt i öfvervägande tagit; och ehuru den satts, att hvar och en, sorn fälles till straff, också bör betala alla de kostnader, som i och för den mot honom anställda rättegång blifvit använde, vare sig af Staten eller af enskilda, kan ur rättsgrunder försvaras; likväl och som, genom tillämpning af en sådan satts i hela dess stränghet, eller på sätt motionären yrkat, skulle utöfver sjelfva straffbestämmelserne uppkomma en förhöjning i ansvar, hvilken af lagstiftaren ej 4 Stats- och Lag-Utskottens Betänkande, N:o 115. på förhand kunnat beräknas, och den der i förhållande till de sakfälldes olika betalnings-tillgångar skulle drabba olika båldt, äfvensom i rakenskapssättet en vidlyftighet, hvaraf olägenheierne tvifvelsutan öfvervälde den ringa förmon, som vore att vänta af de ytterst få händelser, då ifrågavarande ersättning kunde hos den dömde indi il vas; fördenskull anse Utskotten sig ej böra tillstyrkautfärdandet af ett lagstadgandes iden syftning, motionären föreslagit.
Stockholm den 21 December 1840; N:o 11 G.
Ank. till Exp. Utsk. den 23 December, kl. 1 e. m.
Betänkande, i fråga om prcescriptions tiden för utsökande af fordringar hos Stats verket, Uti memorial, som från Höglofl.
Ridderskapet och Adeln blifvit till Stats-Utskottet öfverlemnadt, har Herr Fiberre Cederström_, Jacob, med hemtad anledning af Stats-Utskottels Utlåtande N-.o 12b, angående rättighet för åtskiliige rotehållare att återfå dem origtigt påförd vacance-afgift, som de, efter bifallen restitution, icke inom den i Kongli Kungörelsen den 8 September 1824 stadgade tid anmält sig att utbekomma, väckt den motion, att prasscriplions-tiden för utsökande af fordringar hos Stats-verket må ställas i fullkomlig öfverensstämmelse med den praescriptions-tid, sorn är bestämd för fordringars utsökande hos enskilde personer.
Denna motion, som ansetts tillhöra jemväl Lag-Utskottets behandling, hafva Stals- och Lag-Utskotten gemensamt i öfvervägande tagit; och sorn i de fall, der för fordringars utsökande hos Stats-verket kortare prasseriptions-tider, än den för fordringar enskilde personer emellan uti Kongl.
Förordningen deu i-3 Juni 1800 bestämda tid af tio år, blifvit stadgade, — såsom dels i Kongl. Brefvet den 19 Januari 17qZ, som föreskrifver, att uti alla slags frågor, angående orätt uppburne, i Stats-Cassan influtne, medel, Tullverket undantaget, utgiften bör, vid förlust af vidare talan, inom Tre år från betalningsdagen, ålersökas, hvilken praescriptionstid dock, enligt Kongl.
Brefvet den 29 November 1821, icke kan lämpas till dg> Stats- oell Ijag-Uskotte ris Betänkande, IY:o 116. 5 händelser, då något genom misstag blifvit till Kronan dubbelt betald t, dels i Kongl. Kungörelsen den 8 September 1824» sora stadgar: att alla de, vare sig ernbets- och tjenstemän eller enskilde personer, sora efter stat för a flön ingar och underhåll eller kostnadsersättningar och provisioner m. m. kunna hafva något att fordra af Statsverket, skola ofelbart om liqvid hos Stats-Contoiret sig anmäla inom slutet af
December månad året efter det, hvarunder fordringen tillkommit, vid den påföljd för underlåtenhet häraf, att ali fråga om betalningen ovilkorligen kommer att förfalla, men att de enskilde personer, hvilka ej ega att omedelbarligen vända sig till Stats-Contoiret för liqvidationen af deras fordringar, utan böra dem hos serskilda
Verk och embetsman uppgifva och bestyrka, skola, vid samma påföljd, sådant inom den 1 November året efter det, till hvilket fordringen hörer, iagttaga, dock att praescriptlonstiden för anmälande af sådane fordringar hos Staten, hvilka grunda sig på contract, serskilde beting, öfverenskommelser och förbindelser, är utsträckt lill den i Kongl, Kungörelsen den ig Augusti 1802 stadgade tid af Tio år, från det fordringen kunnat och bordt göras gällande, samt dels i Kongl. Kungörelsen den 23 September 1834, enligt: hvilken ■ de medel, som i Stats-Contoiret anordnas, ovilkorligen böra inom året efter det, då anordning derå utfärdas, medelst Kåntekammar-assignationens uttagande, lyftas, vid påföljd, i annat fall, att ali fråga om betalning af samma medel förfaller, — sådane kortare prasscriptionstider funnits nödige både af det skäl, alt, för en behörig verkställighet af föreskrifterne rörande Statsverkets förvaltning, ovilkorligen är nödigt, att årligen inom viss tid med säkerhet utrönes, huru inkomst och utgift förehållit sig i jemförelse till det föregående årets Riks-stat, och jemväl i öfrigt till vinnande af nödig ordning i räkenskaperne; fördenskull tillstyrka Utskotten att motionen md lemnäs utan afseende„ Stockholm den 21 December 1840.
6 Stats- och Lag-Utslotlens Betänkande, N:o II7, I18.
N:o 117. jAnk. till Exp. Utsi. den a3 December, kl. 1 e. m.
Betänkande, i anledning af väckt motion om belöningar af allmänna medel för Kronobetjenter, som visa nit för tjufveriers hämmandet Hos Hedervärda Bonde-Ståndet har i memorial, som till Stats-Utskottet blifvit öfverlemnadt, Lars Rasmusson från Götheborgs och Bohus Län föreslagit, att, såsom uppmuntran för Kronobetjeningen att söka upptäcka tjufvar och tillrättaskaffa stulet gods, Landshöfdingarne inom hvarje
Län må tillåtas att af Kronans andel i sakören tilldela Kronobetjenter för deras nit belöningar, afpassade efter förtjensten; uti hvilken motion Olaus Ericsson från samma Län sig förenat.
Denna motion, sora Stats-Utskottet funnit jemväl tillhöra Lag-Utskottets behandling, hafva Utskotten gemensamt i öfvervägande tagit; och som, i fall densamma bifölles, det missförhållande säkerligen skulle inträffa, att de föreslagne belöningarne komma att i serskilda
Län utgå efter olika grunder, samt Stats-Utskottet redan i sitt Betänkande N:o 42 tillstyrkt en skälig ansedd lönetillökning för Länsmän i allmänhet, hvilka det,”såsom tjenstepligt, åligger att söka upptäcka och att beifra brott mot så väl person som egendom; fördenskull anse Utskotten motionen icke böra till någon åtgärd föranleda.
Ank. till Exp.-Usk. den a3 December, kl. 1 e. m.
Betänkande, i anledning af väckt motion om tillökning i aflöningen för värfvad Soldat, som utöfver en viss tid varit i tjenslen anställd.
Hos Hedervärda Bonde-Ståndet har i motion, som till Stats- och Lag-Utskotten blifvit öfverlemnad, Johannes Andersson från Götheborgs och Stats- och Lag-Utskottens Betänkande, N:o 118.
7 Bohus
Län, enär, enligt nu gällande Författningar, den värfvade soldaten icke, lika med andra personer, som egna sig åt Statens tjenst, är försäkrad om rättigheten att genom en längre oförvitlig tjenstgöring kunna förvärfva sig en bättre utkomst, helst dels Corporals-lönerne äro få, dels ock goda soldater stundom sakna fallenhet att föra befäl, samt, i fall nämnde missförhållande ej egde rum, soldaten skulle en längre tid i tjensten qvarstanna, och derigenom landet mindre besväras med afskedade krigsmän, de der ofta öka befolkningen inom Corrections-Inrättningarne, föreslagit: 1:0 att hvarje värfvad krigsman, som tjenat nio år, må i sin aflöning ei hålla en tillökning af En Skilling Banco dagligen;! 2:0 alt, efter femton års tjenstetid, denna förhöjning må blifva 1 § skilling dagligen; 3:o att krigsman, som för fylleri undergått extrajudiciel bestraffning fyra gånger, ej må vara berättigad till dylik löneförhöjning, med mindre lian derefter under en tid af två år sig i tjensten så förhållit, att någon bestraffning icke egt rum; 4:o att opålitligt uppförande och fylleri må kunna bestraffas med förlust af rättigheten till löneförhöjnings åtnjutande under en till tre månader, efter Krigs-Rätts bepröfvande, mot hvars beslut i sådan fråga klagan hos högre
Rätt ej må föras; samt 5:o att till en början, och intill nästa Riksdag högst en sjettedel af numerstyrkan inom den värfvade arme'en må åtnjuta ifrågavarande löneförhöjning.
— För densamma har motionären, med antagande, att hela värfvade armeen utgör omkring 6,000 man, beräknat årliga utgiften till o,5oo R:dr Banco.
Att denna kostnad ej vore så obetydlig, ville motionären medgifva; men han hyste den öfvertygelse, att hvarje utgift, som göres för att bidraga till det godas och rättas uppmuntran, är ett capital, som till samhället återgifver den bästa räntan, — det allmännas båtnad och enskildes belåtenhet.
Då Utskotten sakna tillräcklig grund för den öfvertygelse, att de med motionärens förslag åsyftade nyttiga ändamål skulle genom detsamraas antagande kunna i väsendtlig moa ernås, men deremot den piojecterade löneförhöjningen med visshet komma att medföra den skadliga följd, 15 Stats- och Lag-Utskottens Betänkande, N-.o >*19.' att värfvade armeen efterhand blefve uppfylld med åldrigt, och alltså mindre tjenstbart manskap, kunna Utskotten icke tillstyrka, att motionen må till någon -åtgärd föranleda.
Alili, till Exp.
Utsk. den 23 December, kl. i e. ra.
(Betänkande, i fråga om inköp för allmänna medel af (Register till Förslaget till Allmän Civil-Lag.
Ridderskapet oell Adeln har i motion, som lill Stats"Utskoltel blifvit öfverlemnad, Herr Lars Hjerta, enär han kommit i erfarenhet deraf, att till Rikets Ständers Riksgälds-Contoir blifvit aflemnade öfver i,Soo exemplar af förslaget till Allmän Civil-Lag, jemte åtskiilige på allmän bekostnad utgifne urbeten, ämnade att tjena till ledning för nämnde förslags pröfning och bedömande, men att deribland likväl saknades ett, utan tvifvel, ganska behöfligt Register till förslaget, gjort framställning derom, att ett tillräckligt antal exemplar af det på enskild bekostnad upplagda Register till Civil-Lag-Förslaget må, medan det är möjligt, för allmänna medel inköpas.
Denna motion, som ansetts tillhöra jemväl Lag-Utskottets behandling, hafva Stats- och Lag-Utskotten gemensamt öfvervägat; och få, efter tagen kännedom af ifrågavarande Register, Utskotten, enär de uti förslaget till Allmän Civil-Lag intagne stadganden dels stundom sakna motsvarigheter i nu gällande Lag, dels ock, der de blifvit hemtade från denna Lag» ofta äro annorledes ordnade, än samma stadganden derstädes förekomma, så att ett Register, hvilket med den fullständighet, som det nu ifrågakomne synes ega, bidrager till kännedom af förslaget, samt lättar öfversigten deraf och jemförelsen emellan de projecterade och nu gällande lagbuden, icke bör saknas bland, nödige hjelpredor vid den förestående vigAiga granskningen af Lagförslagen, vördsamt tillstyrka, att åt Riksgälds-Contoiret må varda uppdraget att af de under förvaltning af Rikets (Ständers Fullmäktige i nämnde Contoir Siats- och Lag-Utskottens Betänkande, N:o 12 o. 9 Contoir stående medel, besörja uppköp af goo exemplar utaf merberörde Register till förslaget till Allmän Civil-Lag, för att, tillika nied redan anskaffade exemplar af detta förslag, utdelas bland Representanterne vid det Riksmöte, då Civil-Lag-Förslaget kommer under pröfning; motsvarande det nu uppgifna antalet, ungefär summan af de Bihang till Riks-Ständens Protocoll, hvilka i Stats-Ut sko ttets Betänkande A7:o 320 äro bestämde att vid innevarande Riksdag utdelas.
Stockholm den 2i December 1840.
Alik. till Exp.-U(sk, den December, kl. i e. ra.
Betänkande, i anledning af väckt motion om inrättande af nija Idof-Bätter och en förändrad indelning af Ilof- Rätter nes juri s diet i otter.
Hos Högled.
Ridderskapet och Adeln har i motion, som till Stalsoch Lag-Utskotten blifvit öfverlemnad, Herr af Robsahm, Carl Reinhold, anfört, alt, då Götha IIof-Räll liar nära nog Rikets halfva folkmängd under sin doravärjo, och Svea Huf-Rätt sträcker sig mer än i 4o mil i längden, sådant i sig sjelf innefattar ett missförhållande, som påkallar rättelse, äfven om Lagmans-Rällerne hädanefter komma att bibehållas; erinrande motionären, hurusom, då Norrige, med en million invånare, har 66 Sorenskrifvare och 4 Stills-Öfver-Rälter, deremot Sverige med 3 millioner invånare, har i 15 Häradshöfdingar och endast 3 Hof-Rätter.
Enär det borde antagas, alt vid denna Riksdag Lagmans-Rälterne varda afskaffade, och deraf en tillökning i Hof-Rällernes antal och förändring i deras jurisdictioner så mycket mer blifva af behofvet påkallade, har motionären, som funnit Rikets långsträckta vidd, ojemna befolkning och ringa antal samt på långa afstånd från hvarandra belägna städer, hvilka kunna anses lämplige till Hof-Rätts-Residencer, lägga oundvikliga hinder för en sådan indelning, hvarigenom samtlige Hof-Rällerne lingö alldeles lika domsområ £ih. till R.
1 Sami. 2 Afd. 24 Häftet. 2 IO Stats- och Lag-Jjtshottens Betänkande, N:o 120. den och invånarne i den ena jurisdictionen lill Hof-Rätls-Residencet ej längre väg, än invånarne i den andra, för att någorlunda kunna afhjelpa de i berörde afseende nu för handen varande olägenheter, föreslagit: alt Rikets Hof-Rätter må blifva fern, nemligen en i Christianstad, en i Jönköping, en ny i Philipstad, en i Stockholm och en ny i Umeå; att under Christianstads Hof Rätt må lyda Skåne, Halland och Blekinge,. eller Christianstads, Malmöhus, Hallands och Blekinge Län, — under IIof-Rällen i Jönköping, hela Småland, Öland, Gottland, hela östergöthland och af Westergöthland allt hvad som icke tillhörer Götheborgs
Län, eller Calmar, Kronobergs, Jönköpings, Gottlands, Linköpings, Skaraborgs och Elfsborgs
Län (med undanlag af Dahlsland), — under Philipslads HofRätt, Götheborgs och Bohus Län, Dahlsland samt Carlstads, Örebro, Kopparbergs och Gefleborgs Län, — under Hof-Rälten i Stockholm, hela Södermanland, hela Uppland, Stockholms stad och Vestmanland, med undantag af den del deraf, som tillhörer Örebro Län, eller Nyköpings Län, Stockholms Öfver-Stålhållaredöme, Stockholms, Upsala och Vesterås Län, — samt under llof-Rätlen i Umeå, Wester-Norrlands, Jemtlands, Westerbottens och Norrbottens
Län med Lappmarkerne.
Vid en sådan indelning skulle de relativa afstånden emellan Hof-Rätterne blifva från Christianstad till Jönköping omkring 22 mil, från Jönköping till Philipstad 42 mil', från Jönköping till Slockholm omkring 34 mil, från Stockholm till Philipstad omkring 3o mil och från Slockholm till Umeå 63 mil; och komme, enligt 1835 års Tabellverk, folkmängden i de olika jurisdiclionernc att förhålla sig sålunda, att under Christianstads Hof-Rätt räknades 55 1,673 själar, under Jönköpings Hof-Rätt 996,909, under Philipslads Hof-Rätt 771,073, under Hof-Rälten i Stockholm 478)824 och under Umeå HofRätt 226,659.
Utskotten, som tagit denna motion i öfvervägande, finna den deri väckta fråga icke böra komma under pröfning innan de af f. d. Lag-Comiléen upprättade förslag till Allmän Civil- och Criminal-Lag till granskning företagas, och i sammanhang dermed kan bestämmas, hvilka åtgärder i allmänhet må erfordras för att bringa dessa förslag tili verkställighet;; och hemställa Utskotten alltså att motionen må förfalla.
Stockholm den 31 December 1840, iStats-' och Lag-Utskottens Betänkande, N:o 121.
Ani. till Exp.-Utsl. den 23 December, 11. 1 e. m.
Betänkande, i anledning af väckt motion om organiserande af en Advocat-Corps pä stat.
Ilos Hoglofl.
Ridderskapet och Adelil har i motion, som lill Lagutskottet blifvit öfverlemnad , Herr af Grubbens_, Nils Wilhelm, på det. såsom orden lyda, de nu allmännast varande sakförare, eller så kallade Lränvins-advocater, må försvinna, emedan de för det mesta inveckla en paMs aflfairer, preja allmogen och oftast försumma fatalier, bortslarfva documenler m. m , på det
Domare genom hotelser etc» icke må förbluffa en enfaldig pait, på det tillfälle för unga Jurister må erhållas att practiskt uppöfva sig så väl i juridiskt hänseende som uli: muntliga anföranden, och slutligen på det Lnodfiseals-tjonsten må kunna utan saknad indragas, föreslagit: att i Sverige, likasom i de flesta andra Riken, en advocatcorps må på Stat organiseras; i hvilket afseende borde tillsättas i hvarje
Län en förste och en andre advocat med lön på Stat,och der förutan extra ad vocater efter Länens vidd och; behof, i likhet med Landmäteri-Staten, hvilka alla ad vocater skulle subordinera under Justitia; Ombudsmannen.
Dessa advocaters åligganden ansåg motionären böra blifva, att vara ständiga ledamöter i Förliknings-domslolar och före hvarje Ting söka förlika sådane mindre tvistemål, som uppstått allmoge emellan och hunna förlikas, samt att på lagliga grunder uppgöra förlikningarne och deröfver afgifva bevis, som kunde inför Härads-Rätten uppvisas, så att målen måtte löffalla.
I öfrigt borde de biträda parter af allmogen med skrifning, råd och dåd, så väl i brottmål sorn tvistemål, samt enligt
Lag ansvara förde handlingar, som af paiter kunde blifva den lemnade, och icke låta fatalier förloras, m. m. dylikt.
Uti hvarje Härad borde, efter omständigheterne, 2, 4 a 6 advocater antagas.
Denna motion, som ansetts tillhöra jemväl Stats-Ulskoltets behandling, hafva Stats- och Lag-Utskotten gemensamt i öfvervägande tagit; och som Sverige, framför mångå andra länder, åtnjuter den förmon att ega en sålunda codifierad
Lag, att i de flesta fall en part kan, utan juridiskt biträde, sin talan inför Rätta sjelf utföra, tillgång å duglige rättegångs-biträden ej lärer saknas för de händelser, då de behöfva anlitas, samt Lagen i 15 Gap. 9 §.