Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad deremot beträffar motionärens yrkande i 5:te punkten, att det icke, skulle vara Vicarius Apostolicus medgifvet ätt upptaga någon Svensk-Luthersk undersåte i Catholska församlingen, vid äfventyr att varda ur Riket förvisad, så anse sig Utskotten häruti icke kunna instämma med motionären , enär det icke lärer kunna såsom brottsligt stämplas, att en religions-lärare upptager i si-n kyrkas gemenskap den, som, under dervid lästadt äfventyr, önskar deiuti ingå, så vida icke olollige medel för ändamålets vinnande begägnas , då det tillhör vederbörande Myndigheter att i detta iall, i afseende å den brottslige, vidtaga sådane åtgärdersom gällande författningar bjuda.
Utskotten kunna icke eller såsom vigtigt eller behöfligt understödja motionärens förslag i tkte punkten, angående åliggande för Vicarius Apostolicus att fulltyga det han icke tillhörer Jesuiter-Orden, enär dylikt förbud af allmännare^ syltning redan innefattas i det genom Kongl. Kungörelsen den 24 Januari 1781 gilne stadgande, "att
Munkar ej tillåtas eller admitteras, af hvad religion eller seet ;'de vara måge”, hvarjemte vfil torde kunde sättas i fråga, om ej ett specielt förbud sådant som motionären här föreslagit^ skulle vara ändamalslöst, alldenstund vid tillämpningen deraf det troligen i de flesta fall skulle blifva svart, om icke omöjligt, att få bestämdt utredt, huruvida en viss person tillhörer Jesuiterorden eller icke, i händelse vederbörande skulle lägga någon vigt på fördöljandet af detta förhållande.
På grund af hvad sålunda blifvit anfördt, få Utskotten, med afstyrkande af bifall till hvad motionären i 5:te och 6:te punkterna föreslagit, vördsamt hemställa Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla , att Kongl. MajU täcktes i Nåder förordna: 1:0 att, vid blandade äktenskaps ingående, lysning afkunnas så väl uti kyrkan inom den församling, r/vinnan tillhör, som mom den, till hvilken mannen hör er; n Lag*, samt Allm. Best.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 8.
2:0 att förteckningar öfver utfärdade lysningar till äktenskola e^ll(fn Cfll0ll^er-, lemte behörigen charterade lysningssedlar., mgenSj PresterskaP qvartaliter tillställas /ver-Ståthållare-Lmhetet, som derefter aflemnar de förre till vederbörande Consistorium och de sednare till Kammar-Rätten: 3:o att fullständiga förteckningar öfver Catholska församlingens alla medlemmar årligen skota afgifvas till Öfver-Ståthållarehmbetef, samt J 4\o att Vicarius Jpostolicus i ren af den Catholska församlingens vara ansvarig för alla åtgärder i tjensteväg vidtagas.
Sverige, såsom högste vårdaangelägenheter härstädes, skall , som af hans underlydande, Stockholm den 18 October 1844. * N:o 8.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 24 Oct., kl. 10 f. m.
Betänkande, i anledning af väckt fråga om ändring i Kong/.
Brefvet den 5 Februari 1808 samt Kammar-Collega derpå grundade Kronohemman!1 * rSrmde hesmn™d*räu uti
Uti en hos Hederv. Bonde-Ståndet väckt och till Lag- samt \\\. nanna Besvärs- och Ekonomi-Utskotten remitterad motion, har Olof JVilsson l«ft*"eS etttenS f<"n '"'-nai5 att andnnS 1 Kong1- Brefvet den 5 Februari 180, samt Kammar-Collegii derpå grundade Kungörelse den 29 i samma manad, rörande besittningsrätt till kronohemman, för den ort, motionären tillhoror skulle vara af behofvet i högsta måtto påkallad , till stöd för hvilken ppg'f motionaren anfört, hurusom, då anläggare af nya hemman vanligtvis a.o fattige personer liv. ka, för att med drift kunna odla den åt dem uppfåtne jord och derigenom bereda sig en tarflig utkomst, måste anlita crediten denna vant och äfven framgent komme att blifva störd, så länge ifrågavarande för - Lag-, samt Allm. Best.- och Ekott.-Ulskoltens Betänkande, N;o 8. 15 fattning i sin helhet egde bestånd, emedan säkerhet för låntagne medel, genom intecknings meddelande uti det uppodlade hemmanet, icke kunde längifvaren tilläggas, hvaråt bleive en följd, att denne otta icke hade annan utväg, än att, för att hålla sig skadeslös, inköpa hemmanet; genom hvilken åtgärd han dock beredde sig löga säkerhet, enär det, enligt ifrågavarande Kungörelse, stode odlarens barn eller deras förmyndare fritt, att, utan lösens erläggande för så väl köpeskillingen, som den efter köpet nedlagde odlingskostnaden, tillvinna sig hemmanet; derigenom inträffade, att den oskylde person, som på nämnde eller annat sätt åtkommit en nyodlares hemman, icke förr, än han vunnit fullkomlig säkerhet för sin besittning, vårdade sig om jorden, hvilken således komme att försämras, så att den förste odlarens derå nedlagde arbete ofta blefve fruktlöst.
Till afhjelpande af dessa olägenheter har motionären alltså föreslagit, att ofvannämnde Kungörelse och Kongl.
Bref måtte i så måtto rättas, att nyodlare lemnas rättighet ej allenast att, för vinnande af nödiga medel til! odlingens skyndsamma fullbordande, låta inteckna den åt honom upplåtne jorden med derå uppförde byggnader, utan äfven att, i händelse han ej förmådde företaget fullborda, densamma försälja med lika rätt, han den sjelf innehar, till hvem han vill, skyld eller oskyld; dock med öppen lemnad rätt för hans barn , att, pa sätt i ölrige fall i afseende å börd finnes föreskrifvet, mot erläggande af den utfäste köpeskillingen och betingade förmoner samt de nödige kostnader , köparen derå nedlagt, få den försålde hemmansdelen inlösa; åt hvilket förslag Johan Andersson Lundberg från Norrbottens
Län yrkat den utsträckning, att besittningsrätt till nyodling jemväl skulle få tagas i mät för innehafvarens skulder.
Kammar-Collegii ifrågavarande Kungörelse, som afser huru och på hvad sätt, med förvarande å ena sidan af krono-åboers rätt till besittning af de kronohemman, som deras föräldrar förut innehaft, å andra sidan osäkerhet i besittningar må förekommas för den krono-åbo , åt hvilken, fastän fjermare beslägtad eller oskyld, åbo-skapet å kronohemman vid serskilde tillfällen kan blifva upplåtet, finnes innehålla bestämda föreskrifter derom, att den bonde, som beflitar sig att väl häfda det kronohemman, hvarå han blifvit till åbo antagen, skall för sig och hustru samt barn och efterkommande njuta den säkerhet, att han och de allt framgent vid hemmanet varda bibehållne och orubbade, samt till värdskapet å hemmanet i stadgad ordning ega företrädesrätt; i öfverensstämmelse hvarmed vidare stadgas, dels att, om vid krono-åbos död eller afgång hvarken finnes enka eller barn , eller andre bröstarfvingar i lätt nedstigande led, som kunna träda i sine föräldrars rätt och ställe, Landshöfdingen skall låta i Häradet kungöra, att det lediga hemmanet kommer att med åbo 16 Lagsamt Mim.
Besv-, och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 8. besättas, och att deri eller de, som tro sig rätt dertill ega, böra inom natt och år efter kungörelsens uppläsande sig anmäla hos Landshöfdingen, som derefter förordnar hvilken till åbo antagas må, hvarvid den bör till åboskapet anses närmast berättigad, som är förre åboens närmaste arfvinge, samt kan ställa behörig säkerhet för hemmanets byggnad, häfd och utskylder, och att vid alla andra förekommande ombyten af åbo å kronohemman, än då enka efter dess allidne man derå bibehålies, inrymning deruti icke anses gällande, så framt ej densamma blifvit af Landshöfdingen beviljad, dels ock att, om krono-åbo öfveriåter hemmanet genom afhandling, af hvad beskaffenhet den helst vara må, till någon annan än den af dess barn, som, enligt stadgade grunder, dertill närmast berättigad är, en på sådant sätt till hemmanet kommen åbo icke får af Landshöfdingen annorlunda antagas, eller i hemmanet inrymmas, än vilkorligen eller intill dess sig visar, huruvida någon till hemmanet bättre berättigad sig anmäler; i hvilket hänseende det åligger Landshöfdingen att derom låta utlärda kunoörelse i Häradet, med föreläggande för dem, som tro sig ega bättre rätt till hemmanet, att inom ofvan bestämde tid samma rätt hos Landshöfdingen anmäla och fulltyga, derefter han, sedan den vilkorligen antagne, tillika med den förra åboen hörd blifvit, efter ofvan stadgade grunder dem emellan skiljer.
Försumma åter den eller de, som till åboskapet förmena sig vara berättigade, att iagttaga den till klanders anmälan och deras rätts utförande föreskriIne tid al natt och år, förfaller allt vidare anspråk å hemmanet och den emedlertid tillkomne eller villkorligt antagjne åboen anses till framgeu ostörd besittning berättigad.
Efter att sålunda hafva redogjort för hufvudsakliga innehållet af Kammar-Collegii ofvanberörde kungörelse, gå Utskotten att öfver de
Iramställde förslagen till ändringar deruti sig yttra.
Hvad dervid först angår den af motionären påyrkade rättighet till intecknings erhållande uti ifrågavarande så kallade nya hemman; så enär en oinskränkt eganderätt till den egendo :. hvars pantsättning är i fråga, utgör yttersta villkoret för all inteckning, enär det dermed afsedde ändamål, att om så skulle erfordras, medelst pantens realiserande, erhålla betalning lör hvad deruti iutecknadt blifvit, derförutan icke skulle kunna ernås; men ifrågavarande hemman, hvilka, såsom å kronojord upptagne, egas af Kronan, endast under besigtningsrätt, med vissa vilkor, på sätt ofvan blifvit nämndt, äro upplatne till de personer, som det uppodlat; alltså torde deraf följa, att rättigheten att låta inteckna ifrågavarande hemman lika litet lärer kunna innehai vare af dem med - 17 Lag-, tamt Atlm. Eetv.- och Ekon.-Vtskollens Betänkande, N:o 8. inedgifvas: som åboer och ärren datorer af andre Kronans eller enskilde personers hemman.
På enahanda grunder och då af en oinskränkt egande rätt ovillkorligt följer Kronans rättighet att, i fråga om värdskapet å samma hemman, utan färnärmande af någons lätt, derom efter befogenhet förordna, anse Utskotten besittningsrätten till meranämnde hemman hvarken kunna lagligen tagas i mät lör innehålvarnes skulder eller af dem försäljas, eller å annor man transporteras under andre vilkor, än som innehållas i Kammar-Collegii ifrågavarande Kungörelse, hvarigenom så väl Kronans rätt och bästa, som hemmans-åboernes fördel och säkerhet i möjligaste måtto blifvit betryggad; hvadan Utskotten alltså vördsamt hemställa, att de framställde förslagen måtte lenmas utan afseende.
Stockholm den 22 October 1844, Reservation ai Herr Professoren Doctor
Grafström:
'Mot Utskottens fattade beslut i denna fråga nödgas jag reservera mig.
V al erkänner jag riktigheten af den slutsatts, att då ingen annan än egaren af jord kan i den lemna inteckning och Kronan men ej nybyggaren eller innehafvaren af nyhemman är jordegare kan endast åt den förre en sådan rättighet tillerkännas; men som motionären åsyftat en granskning af Kongl.
Brefvet den 5 Februari 1808 "i sin helhet.” och behofyet af ändring i vissa delar af detsamma är genom eu bedröflig erfarenhet, isynnerhet i Rikets Norra P. ovincer, der nyodlingar årligen utsynas, tillräckligen bestyrkt, hade jag trött, att Utskotten derpå bonit fästa afseende.
Brefvet ger nemligen, i fråga om börd ett helt annat stadgande, än det, som allmänna Lagen innehåller, hvilken fordrar bördeskillingens erläggande.
Brefvet fritager derifrån.
Det gör Nybygget till ett slags fideicommiss åt äldsta sonen, utan afseende på om denne är alldeles oduglig att sköta detsamma.
Fadren eger ej rättighet att öfverlemna det åt något annat af sina barn.
Jag tror, att här har den vackra filantropiska afsigt^'1 att skydda nyhemmanet inom slägten gått för långt och motverkat sitt syftemål.
Det vore mycket vunnet, om åtminstone detta blefve ändradt.
Utom det hårda i detta stadgande, är det Kongl. Brefvet, såsom det nu förefinnes, Bih. till R.
Prol. 1844. 7 Sami 2 Afd. 2 Häft. 3 18 Leg-, samt Allm. Besv.~ och Ekon.-Vlskotlens Betänkande, N.o 8. hinderlig! för landets odling.
Det lemnar ingen säkerhet åt nybyggare» för det arbete och den kostnad, lian nedlagt på ett ur vilda skogen uppbrutet nvhemman.
Jag bör äfven namne att Lycksele socknemän år 1842 in»ått med begäran om ändring i vissa delar af det ofvan anförda Kong!.
Brefvet, att denna ansökning hiifvit understödd af alla socknar inom Westerbotten och att Konungens Befallningshafvande tillstyrkt de föreslagna ändringarna, samt att detta mål ännu hvilar oafgjordt hos Kong!.
På dessa anledningar och då petitionen utgått från allmogen sjelf, hade jag ansett, att Utskotten haft anledning föreslå Rikets Ständer att i underdånighet hos Kongl. Maj:t begära den ändring i Kongl. Brefvet af den 8 Februari 1808, att, ifråga om Krono-nybyggen, besittningsrätten må kunna öfverhitas tiil skyld eller oskyld, och att, om åboens barn vilja börda, skall den summan för hvilken nybygget blifvit såld t j likasom vid al! annan börd, till köparen af bördesmannen återställas, äfvensom denne fullgöra öfrige vid öfverlåtelsen öfverenskomna villkor och, i alla andra fall, ställa sig till efterrättelse hvad det Kongl. Brefvet af 1808 innehåller.7 Häruti instämde Riksdagsfullmägtigen Nils Strindlund. från WesterNerrlands Län.
S T O C K 11 O L M , tju ckt nos W. F. Daljian , 1844.
Lag- samt Allm. Bcsv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande , N-o g. N:o 9. i Ank. till Exp.
Utsk. den 5 Hov. kl. i e. m.
Betänkande, i anlednning af väckt fråga om ändring i Kongl. Förordningen den 10 April iSto, rörande afgärda hemmansegares rätt att söka skifte ä skog och utmark.
Uti en hos Hederv. Bonde-Ståndet väckt och till Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomie-Utskotten remitterad motion, har Per Pehrsson från Örebro Län .indragit, att Kongl.
Förordningen den 10 April 1810, — hvarigenom, med upphäfvande af det i 19 Cap. 4 § Byggninga-Balken stadgade förbud för afgärda hy att söka skifte i skog och utmark, blifvit stadgadt, att egare utaf afgärda hemman skulle hafva lika rätt med bolby att söka sådant skifte med såväl bolbyn, som andre hemman, med hvilka afgärda hemmanet innehade gemensam mark, dervid detta hemman skulle, efter sitt öre eller hemmantal, erhålla hälften mindre än bolby, och att afgärda hemmanet derefter egde att å sine sålunda tillskiftade egor njuta bolbvs rätt, — efter motionärens förmenande innefattade ett våldsamt ingrep i eganderälten och tillintetgjorde det skydd; lagen borde en rättmätig innehafvare meddela, enär det kunde hända, att oaktadt å bolbyn funnes lagligen fastställd charta, och detta hemman hade godkända rågångar, samt egaren jemväl erhållit
Domarens bevis, att egendomen vore ograverad, en angränsande hemmansegare likväl på den grund att hans egendom vore från den andra byen afgärdad, och ulan hinder derutaf, att sådant under seders förlopp råkat i glömska och ej fanns hvarken å chartan eller i andra handlingar anmärkt, kunde väcka lagliga anspråk å lott och del i bolbyns skog och mark, samt utan ersättning taga en tredjedel af sistnämnde hemmans afrösningsjord, hvilket skulle bragt mången på obestånd; tillförekommande af hvilka olägenheter motionären föreslagit: ”det Rikets Ständer ”måtte söka få en så beskaffad lag, som ofvannämnde författning, upp*'häfven och kraftlös förklarad, eller åtminstone mera rättsenligt ordf'nad.
” Motionärens berörde förslag hafva Utskotten tagit i öfvervägande och anse sig, i anledning deraf, till en början böra erinra: att afgärda by, hvarmed, enligt 1 § i 19 Cap. Byggninga-Balken, förstås den, som å bolbys mark byggd är, och häfver sina ägor, inom hank och stör, af bolbyn, är, jemlikt 2 § i samma Capitel och Balk, berättigad att med bolby å Bih. till R.
Prat. 1844. 7 Sund,, 2 Afd. 3 Haft. 1 a Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N-o 9. dess utmark njuta timmer, gärdsel, vedbrand, näfverflät, lorfsliyrd, sand och lertägt, samt muhlbete och lijordavall för sina kreatur, så ock kärr» slåtter, som ej instängde äro, så länge bolby ej sjelf vill eller kan dem häfda, och alt då byemän i odalby vilja skifta skog och utmark skall afgärda by, på grund af 4 § förr åberopade Capitel i Lagen, efter sitt öreoch hemmantal, erhålla häften mindre än bolby och sedan derå ega bolbys rätt.
Genom dessa stadgandeu, deruti motionären icke påyrkat någon ändring, är således bestämdt, icke allenast att afgärda hemman är berätligadt till delaktighet uti bolbys utmark, utan ock huru stor andel deruti, som vid skifte tillkommer detsamma, och den öfverklagade
Förordningen af 1810 gör häruti ingen annan ändring, än alt det vitsord att begära skifte, hvilket, jemlikt nyss ofvanomförmäldte lagrum, endast blifvit delegare i odalbyn tillagdt äfven är vordet tillerkändt egare af afgärda hemman, hvilken rättighet ytterligare blifvit upplifvad och bekräftad uti 7 § af 1 Cap, Skiftes-Stadgan den 4 Maj 1827.
Uti denna Stadga är såsom allmän grundsatts antaget, att, der jord å landet är oskiftad, hvar och en delegare, hvars lott uppgår till besutenhet, skall ega rättighet derå erhålla laga skifte; och som Utskotten icke kunna finna någon rättsgrund för det af motionären föreslagne undantags-stadgande, hvarigenom egare af afgärda hemman skulle förmenas utöfningen af denna rättighet, helst i de flesta fall någon serdeles svårighet för egare till bolby att vinna tillförlitlig underrättelse derom, huruvida på densammas egor något afgärda hemman finnes, icke lärer möta, derest Jordeböckerna härom rådfrågas, samt, om äfven någon gång förhållandet kan befinnas mera inveckladt och mörkt, sådant likväl icke bör föranleda till förminskning uti rättigheten för egare af afgärda hemman att, då lian kan styrka hemmanets rätta egenskap och natur, göra sina deruppå grundade, icke lagligen förverkade, anspråk gällande, och således komma i besittning utaf hvad som obehörigen varit honom eller hans företrädare förhållet, tillstyrka Utskotten vördsamt, att Pehr Pehrssons motion må lemnas utan ajseende.
Stockholm den 4 November 1844. Zag- samt Allm.
Besvoch Ekon.-Utskottcns Betänkande j N:o to 3 N:o 10. duk. till Exp. Utsk, den 16 Hiov.j kl. 2 e. m.
Betänkande, i anledning af väckt fråga om vidtagande åtgär• der att förekomma tilltagandet af så kallade Proletärer. i'råa Höglofl.
Ridderskapet och Adela hafva Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskotten fått emottaga en af Herr RosenbladBern« hardj väckt motion, med förmälan, att bland de mest oroväckande föremål mom våra samhällsförhållanden vore tilltagandet af den samhälls-class, som, med på papperet åtnjutande af alla borgerliga rättigheter, i verkligheten saknar nära allt, som kan gifva stöd åt hoppet och göra det samhälle han tillhör för honom kärt”.
En hufvudorsak till detta onda vore upplösningen af de små föreningar, hvilka tillsammans bilda den stora kedja af gemensam kraft, som utgör staternas styrka, och som under svåra skiften sa efta räddat Sverige.
Sålunda hade det patriaikaliska förhållandet emellan husbonde och tjenare, som lät den ene anse den andres välgång lika med sin egen och utvidgade familj-lifvet, allt mer och mer försvunnit och lemnat rum för de torna juridiska contractsförhållandena.
Husbonden ausåge sig undgå besväret af tjenarens upptagande inom sitt hus genom tilldelande af kostpenningar, — tjenaren öfverlemnades obarmhertigt åt kroglifvet och dess förförelser och hans små bekymmer och deras lindring blefvo för husbonden likgiltiga; men straffet följde — husbondens och hans familjs välgång blefvo också för hans tjenare likgiltiga och man hade ofta sett desse i husbondens boningar införa rånaren och tjufven.
I fordna tider, då det verkliga Borgare-Ståndet förvärfvade sin styrka och sitt anseende, var föreningen emellan köpmannen och hans bodbeljening, handtverkare!! och hans gesäller och lärgossar familjens.
Förhållandet vore nu annorlunda och krogarne voro nu de sistnämndes vanliga tillflyktsorter.
Ännu mera hotande vore det från Tyskland införde system, att, med förjagande af alla landtbönder och jordtorpare, till egendomars skötsel i stället använda gifta statdrängar, genom hvilket system, om det finge tilltaga, otvifvelaktigt skulle i Sverige uppstå en klass af parias, främmande för dess ära, sjelfständighet och samhällsordning.
Motionären har alltså föreslagit, att Rikets Ständer måtte uti underdånig skrifvelse anhålla, det Kongl.
Mai.t täcktes i Nåder uppch aga åt lagberedningen att föreslå sådana lagbestämmelser„ som kunna anses erforderlige för att i möjligaste mätto förekomma till. tagand.et af Proletärer.
4 Lag- tamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N.-o 10.
Utskotten, som med motionären instämma i den önskan, att de af honom anmärkte förhållanden, livilka utan tvifvel menligt inverka på samhällsordningens bestånd och dess medlemmars trefnad och sedlighet, måtte kunna förebyggas, betvifla dock, att dessa företeelser inom samhällsförhållandena kunna genom lagbud undanrödjas, utan torde enda eorrectivet vara att finna uti väckandet af en mera kristlig och fosterländsk anda, som mera afser allmänt väl och medmenniskors bästa, än enskild vinning.
Utskotten böra jemväl erinra, att då Rikets Ständer vid nästlidne Riksdag uti underdånig skrifvelse den 12 Juni 1841, fästat Kongl. Maj:ts Nådiga Uppmärksam het på behofvet af förändrade föreskrifter rörande Jaga försvar och lösdrifveriet, äfvensom i fråga om tvångsarbetshus, m. m., och anhållit, att författningarne derom måtte omarbetas efter af Rikets Ständer uppgjorde grunder, samt till Kongl. Maj:t då jemväl öfverlemnat förslag till stadga om fattigvården i Riket, uti hvilken sittnämnda, bland andre bestämmelser, finnas intagne föreskrifter derom, att för torpare, tjenstehjon och statfolk, jemte deras hustrur och hemmavarande barn, busbonden skall ansvara för försörjningen under den tid, arbets-aftalet eller contractet gäller, så att de icke falla fattigvården till last, samt att den, som från annat fattig vårds-sa mhälle intager arbetsfolk, som har minderårige barn, skall, utöfver den ansvarighet, honom såsom husbonde åligger, under 2 år, räknade från inflyttningen, enskildt vidkännas en fjerdedel af den fatligvårdskostnad, som för sådane personer samt deras hemmavarande barn kan komma att utgå och derjemte efter allmänna grunder deltaga i de öfrige tre-fjerdedelarne af sådan kostnad; så anse Utskolten, som hafva sig bekant, att nämnde förslag ännu hvila oafgjorde och hysa den öfvertygelse, att Kongl. Maj:t deråt lemnar all den uppmärksamhet, som dessa samhällsvigtiga frågor förtjena, någon ytterligare framställning i det af motionären åsyftade hänseende icke vara af nöden; och hemställa således: att motionen icke måtte föranleda till någon Rikets Ständers åtgärd.
Besv - och Ekon.-Utskottens Betänkande, IV:o 11. 5 N:o 11. « Ank. till Exp. Utsk. den 16 Nov. , kl. 2 e «.
Betänkande, i anledning aj väckta motioner om åläggande för alla hemman att, utan afseende på deras olika natur, deltaga i byggande och underhåll af Prestgård, Tingshus och Ilärads-fängelse.
Till Utskottens behandling hafva från Jlederv. Bonde-Ståndet blifvit remitterade nedannämnde dit ingifna memorial:
Al A. J.
Sandstedt och Petter Persson från Jönköpings län, hvilka anfört, alt, då alla, som bo inom samma församling eller samma härad draga gemensam nytta och fördel af prestgård, tingshus och härads-fängelse, syntes det vara med rätts- och billighetsgrund öfverenstämmande, alt skyldigheten alt uppföra och underhålla nämnde allmänna hus, åtminstone af säterier och ladugårdar samt afhyste rå- och rörs-hemman delades, med de hemman och lägenheter, som nu hafva denna byggnads- och underhållsskyldighet sig ålagd; hvarföre molionärerne föreslagit, alt, med ändring af 2:dra och 4:de §§ i 26 Cap.
Bygguinga-Balken, den för säterier och ladugårdar
Slint af b yste ia- och rörs-hemman stadgade befrielse från förenämnde skyldighet måtte upphöra; och hafva Ola Svensson från Malmöhus län, och C.
P Myr b rg från Westerås län, hvad angår byggnad och underhåll af tingshus och härads-fängelse, med motionärerne sig förenat.
Af Jöns Månsson från Malmöhus län, hvilken, under åberopande deraf, att, ehuru vissa mål, till följd af privilegier, upptagas vid andra domstolar, än de allmänna Underi Rätterne, erfarheten likväl visat, alt tiugs husen å landet begagnades af alla samhällsklasser, samt enär dessutom snart vore att förvänta, det de såkallade Fora Privilegiata komme att helt och hållet upphöra, och alla mål att vid de allmänna domstolarne behandlas, anselt föga billigt, att vissa hemman voro befriade från skyldighet att deltaga i byggandet och underhållandet af tingshus, helst, de förhållanden, hvilka egt rum, då lagens stadgande om dessa undantag tillkom, numera till det mesta upphört, derigenom alt en stor del frälse-jord samt säterier och rå- och rörs-hemman kommit i ofrälse personers ego; i anledning hvaraf motionären yrkat, att, med ändring af 26 Gap. 4:de § Byggninga-Balken, 2:dra § i Kongl.