Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag vågar visst icke utgifva någon opinion i förra afseende! ej eller några försök till förutseende beräkningar i det senare, emedan inga grunder lära gifvas för att om någondera fälla tillförlitliga omdömen; men äfven med antagande deraf, att förtroendet vore i tillvext, hafva dock Rikets Ständer, genom förnyande af sitt beslut äfven vid denna Riksdag, att anse det från det förra hvilande förslaget om tilllägg i 73 Regerings-Formen nemligen af orden; ”så länge de (sedlarne) efter deras lydelse med silfver inläsas” för nyttigt och nödvändigt — gifvit ett icke otvetydigt uttryck om sitt ännu icke utrotade tvifvel i detta afseende; vidare, och med antagande äfven deraf, att den stundande närmaste framtiden, om den än synes innebära anledningar till en väldig kamp emellan Europas stora Magter, dock icke visade några egentligen farliga symptomer för Sverige, måste det likväl medgifvas, att i samma mon svårigheten i allmänhet är stor, att i spåren följa den financiella och merkantila bana, som i andra länder ständigt på ett afvexlande sätt vidgas oeh att Banco-slyrelsen, om den än dertill skulle ega förmåga, icke — efter denna Banks egna organism — ens kan ega lof att vidtaga nödiga åtgärder under mellantiden intill nästa Riksdag, utan i den mon Rikets Ständers förutseende dertill stadgat föreskrifter i Banco-Reglementet — i samma mon måste det ock vara angeläget för Rikets Ständer att bestämma dessa föreskrifter med desto större försigtighet i afseende på yttre, och desto sorgfälligare iagttagande af allt, som ställer Bankens verksamhet för sig sjelf uti ett fördeiagtigt sammanhang med detta Lands inre förhållanden.
Försigtigheten i afseende på yttre förhållanden kan troligen icke utsträckas längre än att tillse, dels att Bankens redbarheter stå i ett lagom förhållande tilt sedelstocken, dels att desse redbarheter, eller massan af mynt och myntbara metaller på det hela, är, i och för sig sjelf betragtad — tillräckligt stor. 6 Banco-TJtskottets Betänkande^ JV.o 64, Det är egentligen i förra afseendet, sorn Rikets Ständer redan uttryckt deras opinion, då de stadgat ett bestämdt förbud att låta proportionen emellan metalliska fonden oell sedelstocken sjunka lägre än som två förhåller sig till fern.
För senare afseendct har med rätta ingen föreskrift blifvit lemnad, eller varit möjlig; men deraf följer ej, att ju icke en blick ditåt, vid en sådan frågas afgörande som denna —• må vara af behofvet påkallad.
Det vid i83o års Riksdag fastställde Reglemente, hvarutinnan man igenfinner under /$'.de Artikeln, 3:dje Afdelningen och 5:te §. en föreskrift, ’'om att fylla bristen i Bankens tillgångar emot dess skulderJ’ uppdaga att det var egentligen derom, som Rikets Ständers förnämsta omsorg då var tagen i anspråk.
Och först vid den påföljande Riksdagen var det som man, under iagttagande af redan stadgade grunder för den relativa proportionen, kunde af rörelsens vinstgifvande beskaffenhet ana möjligheten af något öfverskott eller behållen vinst.
— Följagtligen, innan någon sådan i verkligheten visat sig, kunde det sägas vara förtidigt att serdeles mycket ventilera den senare frågan rörande reella fondens, om man så får säga, absoluta storlek.
Den nuvarande relativa, af circa 18 millioner metallisk valuta jemförd med 26 millioner creditsedlar, visar onekligen ett ganska godt förhållande utöfver det faststälda minimum ; men deraf föijer icke att tillräckligheten af förstnämnde valuta är bevisad.
Dess belopp mäste stå i ett visst förhållande till anspråken af den utrikes handlen, till efterfrågan af myntbara metaller i andra länder, der de ofta äro en handelsvara, till (luctuationen i våra egna export-artiklars värde och framför allt till hvad man af erfarenhet kan hafva inhemtat vara det probabla maximum af denna fluetuation, under en, längre tid fortvarande, ofördelagtig conjunctur.
I förenämnde afseenden synes uppmärksamheten sjelfmant påkallas å det låga pris, hvari landets förnämsta export-artikel, Jernet, för närvarande står och sannolikheten af en stark beläning i Banken, om priset ej höjer sig; dernäst är att inhemta från det år 1834 passerade tidskifte, att ehuru Bruks-egares Ilypotheks cassa genom sine utrikes ifrån upptagne lån, beredt en alldeles tillfällig vexel- eller metallisk tillgång till 5 å 6 millioner R:dr Banco, bar likväl fluetuationen varit så stark (^troligen i anseende till en på samma gång med svåra missväxter inträffad ofördelagtig export-konjunctur åren l83y och i838,) att 602,989 R:dr Banco på det hela mera utgått sedan 1834» än influtit, och att fluetuationen alltså, oagtadt Hypotheks-cassans indragning, kan skattas endast på denna korta tid, hafva varit på flera millioner och dess maximum ännu icke bestämdt sägas vara hunnet.
Slutligea må det icke förbises, att Svenskt pappersmynts gångbarhet i Finland icke torde räcka Banco-Vlskoltets Betänkande, 2f.-o 6f, 7 länge, och att upphörandet af denna gångbarhet han leda till någon större silfveråt— gång vid mellanvarande hamid med detta land.
Af alla dessa förhållanden, ehuru ovissa beräkningarne derom må anses, torde man dock böra hemta anledning till den föresats att snarare öka än minska så väl Bankens silfverfond, som dess behållne öfverskott; och då det förra lämpligast låter sig verkställa genom att tillåta och uppdraga åt Banco-styrelsen att invexla guld och silfver emot Bankens sedlar, så ofta det kan ske till pari-curs eller derunder, (hvilken föreskrift i det nya Reglementet serskildt skulle intagas) —• äfvensom derigenom, att Banken får ökade och till sin natur disponibla fonder, så blir det i mia tanka nödigt, ja ett bland hufvudvillkoren för lösningen af förevarande fråga, att tillse! om Bankens fonder eller tillgångar utöfver shulderne äro dels så betydliga, dels så disponibla, att för cn förnuftig och omtänksamt stadgad plan för detta Verli, ingenting återstår, utan Rikets Ständer endast må betänka huru de må ock allt framgent skola använda vinsten?
Mig synes, att ehvad meningen än må vara om den grad af soliditet Banken i närvarande stund eger, och dess förmåga att möta en conjunctur af en svårare och mera uthållande natur, än den nu till en del öfverståndna, vore det likväl desto mer orätt att försumma det tillfälle till förstärckning af Bankens fond, hvilken dels Bankovinsten, dels Riksgälds-Contoirets ställning nu erbjuda, som en sådan förstärkning kan ske, icke allenast utan uppoffring, utan tvertom med den påföljd att derjemte vinna åtskilige andra fördelar.
Rikets Ständer äro väl å ena sidan garanter för Bankens förbindelser, men de äro å den andra förbundne, att, till betryggande af Rikets sjelfständighet vara i förväg beredde på medel vid ett möjligtvis inträffande krig, och Regerings-Formens 63 §. ålägger dem att tillhandahålla a:ne Creditiv för utomordentliga händelser; men någon annan fond, än skeende upplåning har icke kunnat anvisas och åtgärden är således mera till namnet än verkligheten fullgjord.
Den utväg, som naturligen erbjuder sig och städse förut varit begagnad, är att anvisa på Banken, och knappt finnes i Europa något land, der icke samma förhållande iagttages och måste iagttatagas; men i den mon detta, här tillförene skett, utan att vår Bank egde något verkligt öfverskott eller egen tillgång och således innefattade öfver-assignering eller som är detsamma: sedelutgifning utan valuta och mynt-försämring, så hafva Rikets Ständer, öfvertygade om orättvisan och skadligheten af en sådan praxis, vid sista realisationen på allt upptänkligt sätt sökt stadga rigtigare grundsatser.
Dessa bjuda lik väl icke att ovillkorligen stänga för sig vägen till ett sådant begagnande af Banken, som uti ingen mon kan störa dess soliditet, hvadan jag, för min del, anser den opinion som uttalas emot ali, så kallad ”sammanblandning af Bankens och Statsverkets affä - 8 Banco-Utskottets Betänkande, N.-o 64. rer,’’ innefatta en skadlig öfverdrift, hvilken äfven synes böra försvinna vid minsta uppmärksamhet på de förhållanden, som göra det alldeles omöjligt att i sträng mening taget, skilja desse Verk, frän all befattning med hvarannan.
Att Iliksgäldsverket , ifrån i83o, borde till Ranken erlägga både capital- och ränte-inbetalning af sin skuld var väl nödvändigt, emedan Bankens fond varit eljest för klen, men deraf följer icke , att det bör anses för en ”orubblig grundsats” del en sådan inbetalning skall fortfara eller att det på det hela är något ondt uti att Banken har reverserade fordringar af Statsverket, när Banken blifvit fullt solid.
I den stund Banken, utöfver sin Grund-fond, kan erhålla ännu 3 ä 4 millioner ökad Capital-tillgång, och desse tillgångar icke endast bero på Grundlagsparagrafer, utan på innebafvande af ytterliga obligationer, bör alltså ingen tvekan uppstå att så anordna, att Riksgälds-Contoiret för sine creditiv får anvisa på Banken.
Den hittills accumulerade vinsten erbjuder alltså ett efterlängtadt tillfälle till definitift reglerande af en så vigtig angelägenhet som den hittills med bekymmer af mången saknade, att nemligen i farans stund ega medel till Rikets försvar.
Kan det nu derjemte ådagaläggas, att Banco-vinstens (jvarhållande, åtminstone till största delen, inom Banken, medgifver tillgångar til! allmänt nyttiga företag, ja, på ett ändamålsenligare sätt än hittills varit möjligt, i anseende till olämpligheten, om icke olagligheten att beskatta framtiden, så borde väl vidtagandet af en plan, som synes erbjuda så många fördelar, anses vara tillräckligen motiveradt.
^ Före utvecklingen al den plan jag vågar föreslå, tillåter jag mig likväl anställa några betragtelser i afseende på den fråga, huruvida en sådan accumulation som hittills egt rum, vidare efter regel bör fortsättas, när man anser sig redan hafva uppnått eller snart kunna uppnå den ståndpunkt för metalliska cassan, att sedelmyntets innehafvare, äfvensom Riks-Crediten äro tryggade, så långt menskligt förutseende kan gå?
Utan att ingå i detaljerad bevisning med exempel från andra länder, om de på handelns jemna gäng och varuprisen, förstörande verkningarne af ett system, som befordrar periodisk uppsugning af capitaler ur rörelsen, hvarvid, utom denna kännbara olägenhet, äfven uppstår en gifven förlust, i den raon räntefoten inom industrien gifver 5 å 6 procent, men inom Banken föga mer än 4\> torde i synnerhet böra anmärkas den ändamäls-vidriga cirkel-gången, som den nuvarande anordningen, om den finge fortfara, skulle innebära, att nemligen Riksgälds-Contoiret årligen inbetalade till Banken grofva summor, samlade genom skatte-bidrag för intet annat upptänkligt ändamål, än att öka en Bancovinst, sora sedermera till Statsverket åter skulle - B anco-U t slottets
Be dukande, N.o 64- 9 le efter en viss tids förlopp utgifvas.
Detta vore äfven, å Riksens Ständers sida, att nedlägga ett frö till framtida ständigt återkommande tvisliglieter vid fördelningssättet, hvilket jag derföre tillstyrker måtte, om möjligt, en gång för alla bestämmas.
Företag åt hvilka man vanligen gifver det gemensamma epilhetct af allmänt nyttiga, äro dock, vid närmare påseende, väsendtligt skiljagtige, både i afseende på nyttan i verkligheten och ännu mer på deras karakter af allmänligbet.
Till den sednare fordras, i min tanke, att de skola befordra liela samhällets oskiljaktiga intressen, såsom t. ex. yttre och inre säkerhet, upplysning och moralisk förkofran.
Företag, dervid ingens intresse uppoffras och ingen kan sägas skatta för en annans, mer än för sin egen fördel, äro de enda allmänt nyttiga, och dessutom af natur, att alici rig böra åt enskildes verkställighet öfverlemnas.
Desse utgöra således en egen klass och från denna torde böra noga afskiljas alla dylika, sora endast afse mer eller mindre partiella fördelar, såsom kanal- och väg-anläggningar inom vissa delar af Riket, sjö-, och kärr-uttappningar m. m., hvilka deremot bäst utföras af enskilde korporatisner.
Vid sådane företag händer icke sällan, att nyttan, der den är någon och vanligen blott tillfaller några få, motväges genom den capitalernes deplacering, som merendels inträffar, när allmänna medel användas, emedan de enskildes icke framträda just för det företaget antingen är för tidigt, innan industrien verkligen kommit deraf i behof eller ock för det det gifver mindre vinst åt använde kapitaler, än desse kunna erhålla i annan väg.
Och skulle jag derföre tro, att Staten för alla sådane fall och under villkor, att ändamålsenliga lagar stiftas, som medgifva enskildes fria associationer till creditinrättningar, gjort å sin sida nog, om den derutöfver såsom bidrag lill ränta och amortissement jör upptagande byggnadslån, lemnar måttliga summor att med visshet utgå, under en längre tidjöljd än blott några år intill nästa Riksdag.
Jag vågar nu på grund, så väl a! gjorde motioner, som åliggandet i allmänhet för Banco-Utskottet, att föreslå Rikets Ständer allt, livad det anser för reglerande af detta penningeverks angelägenheter nyttigt, vördsamt tillstyrka följande beslut ; 1:0
Att så väl till förstärkande af Bankens kapital, som på det den såsom Grundfond bestämde summa af 5 millioner må befinnas afsatt å en serskild räkning, nemi. med Riksgälds-Contoiret, (Tvärs skulder nu bestå, dels uti reverseradc 3,960,000 R:dr samt inom linien förde g,35o,og4 R-'dr 3o sk. 1 1 rst.) Rikets Ständer nu måtte besluta, att af den sednare skulden endast 1,040,000 R:dr, vid nästa års början må uppföras jemte den förstnämnde summa, å 3,960,000 R;drj men allt det öfriga Bih. till R.
Sf. Prot. 1840. 6 Sami. 1 A/d. 20 Haft. 2 Banco-Ulskotfels Betänkande, N.o 64. af Banken efterskänkas och ur räkenskaperna afskrifvas, samt reverserna., der sådane finnas utgifne, till Riksgälds-Contoiret återställas. 2:0
Att den till 5 millioner således bestämda Riksgälds-Contoirets skuld måtte med nya obligationer reverseras i utbyte mot de äldre, hvarvid Banco-Utskottet för sin de! borde yrka, d< t oldigationerne afgåfvos på 5,ooo Rtdrs valeur och, för att vara desto mera afsättlige, med otiia räntefot uti serskilda serier : t. ex. 600 st. å 4 proc. i serien Litt. A. 0,000,000. 200 st. ä 4‘ proc. — — B. 1,000,000. 200 st. a 5 proc. — — C. 1,000,000, således 1000 st. obligationer å tillsammans 5,000,000 R:dr Banco, ställde till Rikets Ständers Bank eller ordres, under medgifvande, att kapitalets uppsägning endast må bero af låntagaren eller Rikets Ständer; men med förbehåll för Banken att genom Banco-Fullmäglige få, i händelse af behof, försälja nämnde obligationer eller beläna dem, på sätt för Banken finnes förmouligast.
3.‘o
Alt den vid detta års slut, å de äldre obligationernc upplöpande ränta och kapital-afbetaiuing, uppgående till 246,400
Rtdr efterskänkas Riksgälds-Contoiret och att, hvad läulan å de nya obligationerna beträffar, densamma, så länge icke deraf göres behof, må giildas med lika beskaffade nya 4^ obligationer å 4 Pr°c. uti en, efter de första 600 st. följande, nummerordning, hvarefter och sedan på grund deraf räntebetalningen, såsom fullgjord, blifvit afskrifven å oldigationerne till alla 3'.ne serierna, 43 st-, af de först i nummertalet qvarstående, må kunna dödas och till Riksgälds-Contoiret återställas.
Vill man åter än mera consolidera Banken, så må de, i afseende på räntan årligen aflemnade nya obligationerne tjena till vidare accumu.- lat ion, utan verklig känning för Stats-verket, utan mera för att verkliggöra Rikets Ständers nominella garanti.
Efter denna åsigt bchöfves blott, att icke döda de motsvarande oldigationerne, som stå först i nummer-ordningen.
4do Alt sorn, genom återupplifvande af ofvanberörde 1,040,000 R:dr af RiksgäldsContoiret i öfrigt efterskänkte gamla skuld, en ny tillgång för Banken vunnits, 1.000.000 deraf, under namn af reservfond, alltid i händelse af behof af Banken användes, innan någon del af Grundfondens ränta eller capital tillgripes. 5:o
Att af deu til! 1 S3() års slut samlade BaDCOviusten, 3,000,000 R*.dr Banco på det sätt af Banken upplåtes. till begagnande för Rikets Ständers gjorda anslag, att kapitalet icke må lyftas, nu;u Banken deremot vid detta årets slut och derefter årligen må utgifva en, emot ungefärliga alkomsten af delta i
Diskontrörelsen förräntade kapital svarande stimma, bestämd till 120,000 R:dr.
Och torde detta såmedelst för Statsbidrag afsalia kapital å serskild räkning i Banken upptagas under namn af Deponerad S'ats-Jond* Banco-Utskotlets Betänkande, iV;o 64• 6:o Att Banken vid detta års slut må till Riksgälds-Contoiret utbetala det öfriga af Banco-vinsten intill i839 års slut med 3it,2i6 R:dr /j i sk. 5 rst.
Banco oell derutöfver jemväl så väl för detta år,, som årligen derefter till dess annorlunda varder beslutadt, allt livad såsom behållen Bancovinst vid hvarje års slut återstår, sedan deponerade Statsfondens andel med iao,ooo R:dr afgått och i den mon Bancostyrelscn ej beliöft använda den till mer eller mindre del i oeh för silfverkö'p.
Sluteligen torde ännu 4°>000
R-‘dr, till jemnande af Reserv-fondens belopp, kunna utbetalas under innevarande eller nästkommande år. y:o Att då Banken, enligt näst förestående aine punkter, skulle, förutom de för detta år tillfällige poster, komma att årligen utbetala, dels en obestämd, på nettobehållningen af Banco-vinsten beroende summa och dels en, till 120,000 R:dr bestämd, utbetalningarne måtte, till undvikande af förvexling i Bankens räkenskaper, rangera» i 2:nc klasser, nemi. den 1 Iste för de obestämde och den 2tdra för de från Statsfonden härrörande bestämde anslagen. 8:0 Att då Bankens, tili nästa års bok balancerade öfverskott, efter denna plan, skulle komma att ansenligen förökas och bestå af: 1:0 den genom obligationer reverserade Grundfonden . . . 5,000,000. 2:0 Reservfonden 1,000,000.
Sto Deponerade Statsfonden 3,000,000.
Summa 9,000,000 R:dr.
Banco-Utskottet borde kunna tillstyrka Rikets Ständer, att utan tvekan vid sidan af öfrige, till korporationer beviljade, kreditiver, äfven lemna till CommereeCollegium för Manufactur-Diskontens räkning, ett kreditiv af 5oo,ooo R:dr.
CRo Att det i 63 §.
Regerings-Formen omförmälde större kreditivet å RiksgäldsContoiret må, när det anlitas, kunna anvisas på Banken att förskottsvis utgifvas till dess Rikets Ständer anuorlunda derom hinna besluta.
Såsom en resumé af mitt förslag och dess skiljaktighet ifrån pluralitetens må sluleligen antecknas, att resultaterne deraf äro: 1:0
Bankens ytterligare consolidation, medelst 4 millioners fixeradt kapital. 2:0 Gruufondens större användbarhet i händelse af behof. 3:o
Detta behofs aflägsnande genom tillkomsten af reservfonden. 4:° Upphörandet af hittills inrättade kapitalernes cirkelgång och i stället den för Banken merendels obehölliga räntebetalningens inställande för hvarje år, behof deraf icke göres.
Banco Utskottets Betänkande, N;o 64• till lindring för Statsverket och de skattdragande, intill dess verkligt behof är för handen.
5.‘o Rationell kfassifiering af de anslag, Rikets Ständer möjligen vilja bestämma för Allmänna företag — dock utan att gå deras beslut i förväg, hvarken hvad tid eller summor beträffar — helst planen kan antagas utan att bestämma dylika anslag af den årligen disponibla summan, hvilken lika väl till skattenedsättning direkt kan användas, om Rikets Ständer så behaga. 6:0
Att det sålunda endast förslagsvis är antydt, huruledes, i bredd med Bankens consolidering och alla de flere frågors definitiva reglering, en tillgång kan uppstå till utbetalning för detta år, vid dess slut af circa 8uo,uOo R;dr Banco—• hvilket jag anser rörelsens behof högt påkalla — och derefter intill nästa Riksdag årligen af circa 5oo,ooo R;dr. 7:0
Att fond blifvit anvisad för anslag af en längre tidföljd, än till nästa Riksdag, varaodes en hittills saknad tillgång för beviljande af bidrag till amortisse ments-lån — samt 8:0 att, om denna plan antages, Riket kan sägas ega äfven pecuniära medel färdige, om det gäller att försvara sig.” Af Herr Friherre Nordenankar’. ’’Inför Rikets
Ständer reserverar jag mig emot det villkor för Bankovinstens afleinnande, som Utskottet föreslagit t att, nemligen Riksgälds-Contoiret skulle under de atne första åren afbetala 960,000 Rtdr Banco af dess skuld till Banken.
I den händelse, att, till Realisationens betryggande, utländsk upplåning skulle blifva nödig, anser jag Riksgäkls-Contoirets obligationer vara nästan de enda hypothek, sorn dervid kunna erbjudas; och det strider således emot all god princip för Bankförvaltning att fordra dessa pappers hastiga inlösen, endast för att öfverflytta medlen till annan utlåning, hvarifrån de i behofvets stund icke utan rubbning i allmänna rörelsen kunna disponeras.
Om man beräknar, hvad af Banco-vinsten nu ligger oförräntadt, de capilalafbetalningar, som innan nästa Riksdag inflyta, och än mera, om man tillåter en för allmänna rörelsen nyttig upplåning mot 2 å 3 proc. ränta, så eger
Bänken tillräckliga medel för den utvidgning af lånerörelsen, som vid denna Riksdag ifrågakommer, och i sådant fall skola ifrågavarande 960-,000 R:dr, utan all nytta för Banken, undandragas allmänna rörelsen och verka till sedelstockens ytterligare indragning.
Om vid noggran jemnförelse emellan landets tillgångar oell Stats-behofven det befinnes, att skatterne icke fordra nedsättning och att några ökade utgifter för landets försvar,, moraliska eller industriella utveckling, icke erfordras, må då StatsUtskottet föreslå och Banken mottaga en större afbetalning af Riksgälds-Contoirets skulda Banco-Utskottets Betänkande, IV\o 6j. men såsom Lecfamot af Banco-Ulskottet anser jag mig ingalunda böra yrka en afbetalning', som jag anser för Kanken mera skadlig än fördelagtig.
— Jag finner Utskottets förslag så mycket mindre antagligt, som deruti blifvit utan all anledning yrlcadt; att Riksgälds-Contoirets afbetalning bör under de arne första åren verkställas, i stället för att på nästkommande 5 år fördelas.
Häraf skulle följa, att, så vida icke andra medel under tiden beredas, måste de allmänt nyttiga företag, som på Banco-vinsten kunna anvisas, i 2;ne år uppskjutas.
Bättre bade i min tanke varit att uppgöra en reglering, sora under alla 5 åren kunnat tillämpas.
Förslaget är afven i det afseende ofullständigt, att deruti icke finnes uttryckt, huruvida den redan förut stadgade capital-afbetalningen af 2 procent af obligationernas primitiva belopp af 85.000
R:dr årligen skall inbegripas i den större extra afbeta
In in gen eller derjemte fortfara.
Tå dessa grunder och i öfverensstämmelse med hvad Utskottets Finans-Afdelning föreslagit, anser jag den redan besparda räntevinsten kunna till Statsbehofven Öfverlemnas, utan något annat dervid fästadt villkor, än att medlen med |:de 1 om året anvisas och att den blifvande vinsten bibehålies till Bancosty relsens disposition.''
I denna reservation instämde Herr Lector Bråkenhjelm, Herr Doctor Hvasser, Herr Prosten Herlin, Herr Rådmannen Gråå, och Herr Brukspatronen Langenberg samt Herr Expeditions-Secreteraren af Zellén, i hvad densamma rörde den föreslagna af betalningen å Riksgälds-Contoirets Obligationer till ett belopp af 960.000 R:dr B\co. Af Herr Professor Bolméer', ”Jag gillar i hufvudsaken det fattade beslutet, men kan icke underlåta att reservera mig mot det dervid fästade villkoret.
Den genom detta villkor fortskyndade licjuiden af Riksgälds-Contoirets skuld till Banken kan icke bidraga till ytterligare consolidation af den senare, hvaraf behofvet ej heller blifvit påyrkadt; den tarfvas lika litet för utvidgandet af Bankens verksamhet och befordrar ej heller på annat sätt någon serdeles märkbar allmän nytta. ålen deremot lägger den ett mägtigt hinder i vägen för ett skyndsammare befrämjande af de allmänt välgörande ändamål, som med den behållna vinstens afträdande borde vara åsyftade.
Jag anser derför Utskottet, då det utan beräknelig fördel för Banken till en del inlåtit sig i frågan om användandet af de medel, som kunna aflåta®, ha trädt utöfver gränsorna af hvad det borde tillgöra och för trenne år genom det omfrågadé villkoret ha återtagit med den ena handen, hvad det gilvit med ilen andra/ Af Herr Borgmästaren Helleday.
''Uti Banco-Utskottets nu afgifna Betänkande kan jag icke instämma.
Jag hade trott, att Utskottet närmare, än som skett, bordt undersöka, huruvida det må kunna sättas utom allt tvifvel, alt Banken nu är i den lyckliga- belägenhet, att några giltiga- farhågor för framtiden, i afseende å Ban - Banco-V tskollets Betänkande, iV.-o 64. kens fortin fiel ser lill följd af realisationen icke kunna uppsta.