Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Architekterne till stort mehn för byggnads-konstens studium och derigenom för det embetsverk, der en grundlig kännedom af denna konst bör vara för det allmännas behof att påräkna.
Äfven vid valet bland Akademiens Ledamöter af en Sekreterare, hvilken icke blott mäste vara konstnär och väl bevandrad i konstens historia och litteratur, utan derjemte ega förmåga alt handlägga allmänna ärenden, föra utrikes brefvexling m. m., skulle Akademien nödgas undantaga dem, hvilka, i egenskap af Architekter, äro i Statens tjenst, ehuru, bland konstnärer, just architekterne vanligen äro, genom den mera praktiska riktningen af sin verksamhet, helst när de jemväl vant sig att handlägga embelsgöromål, mest lämplige för Sekreterare-befattningen, hvilken också hittills varit endast af Architekter beklädd.® “För att, till ömsesidig båtnad, bibehålla hittills varande sambaud och vexelverkan emellan Öfver-lntendents-Embetet och Konst-Akademien, hvilka hegge inrättningar, enligt Akademiens stadgar, hafva en gemensam Chef, hemställer jag i underdånighet, att, Bil.
Vrop. N-.o 1, om Statsverket 1856.
33 att, såsom undantag från den allmänna regeln, det målte få ankomma på bemälde Chef, Öfver-Intendenten, att, när fråga uppstår om förening af befattning vid Akademien för de fria konsterna med tjenst jemväl af högre än första lönegraden inom Öfver-Intendents-Embelets Ritnings- och Byggnads-Kontor, derom göra underdånig hemställan hos Eders Kongl. Maj: t." “Beträffande Sekreteraren vid Öfver-Intendents-Embetet förekommer, att denne, hvars göromål i sednare tider blifvit högst betydligt ökade, icke har, såsom Sekreterare i andra embetsverk, någon utsigt att inom verket vinna befordran.
Om han tillika genom förbud att innehafva annan tjenst, skiljes från möjligheten att utom verket bereda sig bättre utkomst och fortkomst på embetsmanna-banau — och för denna befattning synes mig icke vara skäl tili något undantags-sladgande — så måste befattningen, för att likväl blifva begärlig för person med erforderliga egenskaper, åtföljas af en aflöning, som innefattar en skälig vedergällning för hans arbete, och ett någorlunda tillräckligt skadestånd för minskningen i hans befordrings-ulsigter; och jag föreslår i underdånighet, att denna aflöning må bestämmas lika med den för Kollegiernas Sekreterare. " “Öfver-Inlendents-Embetets Kamererare åter, som är mindre än Sekreteraren bunden vid embetsrummet, kan, utan olägenhet, med sin befattning förena en annan; och hans aflöning skulle derföre utgå under namn af arfvode." w “Kamereraren vid Kongl. Museum, hvilkens åligganden förutsätta en förening af mångsidig, isynnerhet konsthistorisk bildning, samvetsgrann redlighet, språkkunskap och nit för befattningens administrativa delar, har i årlig inkomst af Statsverket endast 630 R:dr Riksmynt, och uppbär dessutom, enligt Kongl. Brefvet den 3 October 1855, af Direktionen för nya Elementarskolan, för hvars byggnad plats är beredd genom rifning af Kamererareus förra boställe vid Beridarebanan, en hyresersättning af 6?5
Då lämpligare synes vara, att deuna ärliga utgift besparas Elementarskolan, till lättnad vid hennes öfriga kostnader, och då vården om fäderneslandets dyrbara konstsamlingar icke bör vedergällas med en njugghet, som kan leda derhän, att de lemnäs i en mindre samvetsgrann förvaltares händer, och sålunda blifver, i sina följder, en misshushållning, har jag för Musei-Karnereraren, under förutsättning, att hyreshjelpen från Elementar-skolan kommer att upphöra, icke ansett mig böra föreslå mindre aflöning, än 2,500 R:dr Riksmynt."
“Efter alt sålunda hafva redogjort för skälen dertill, att Sekreteraren i ÖfverIntendents-Embetet och Kamereraren vid Museum blifva af mig i underdånighet anmälde lill en, i förhållande lill deras nuvarande aflöning, betydligare tillökning i inkomst, än innehafvarne af de flesta andra embeten och tjenster, vågar jag i öfrigt, hvad aflönings-beloppen för ifrågavarande verk beträffar, hänvisa till mitt underdåniga förslag i denna tabell:
Brot. 1856 $ 1857. 1 Sami. 1 Afd. 8 Haft. 5 34 Bil.
N:o 6 till Kongl. Maj.ts Kail Prop.
N:o om Statsverket 1856.
Nuvarande TalTcl- och ljuspen- ningar.
Summa Öfver- Intcn- dents- Embe- tets förslag.
E vi b e t e n och tjenste r.
Föredragandens förslag. löner på stat. nuvarande inkomst.
Pen- sions- belopp. 3,927.50 2,628 1.314 2,628 57 1.314 1,500 600 246 1,120 50 30 60 20 40 50 30 20 5,047,50 2,678 1,344 2,688 677 1,354 1,550 630 266 5.400 600 3.000 2.000 4,000 1,200 2.400 1,200 2.400 1,200 900 450 450 •'
) 1 Öfver-Intendent, till- taffelpenmngar j ’ lika Prseses i Akademien för de fria Konsterna . 1 Intendent 1 Arkitekt 2 Arkitekter 1 Konduktör 2 Konduktörer . 1 Konduktör (ny) 1 Sekreterare 1 Kamererare och Kassör (arfvode) . . 1 Kanslist och Kammarskrifvare, hvilka befattningar äfven må kunna, efter Chefens bepröfvande, åtskiljas, (arf- vode) tillsammans 1 Vaktmästare 1 D:o (ny) 6-000 3.500 2,000 4.000 1.000 1,000 3.500 1,000 1,000 450 450 4,500 3.000 ]2,000 11,000 3.000 450 450 Kongl. Museum: 600 306 30 120 630 426 1,125 450 1 1 Kamererare Vaktmästare 2,500 450 2,500 450 15.720,50 1,570 17,290,50 200 1,500 26,775 200 1,500 Summa Riksdaler Riksmynt hvartill komma:
Gratifikationer åt e. o. tjenstemän och vaktbetjente Anslag till underhåll af Kongl. Musei samlingar 28,850 200 1,500 18,990,50 28,475 Summa Summarum 30,550l Summan af nuvarande inkomster, Riksmynt R:dr 18,990,50 med afdrag af de från särskildt anslag utgående ljuspenningarne ... 470 utgör Riksmynt R:dr 18,520,50 eller 12,347 R.dr Banko, den i Riks-Staten upptagna summa för ÖfverIntendents-Embelet.
Den nu i underdånighet föreslagna summan åter, Riksmynt R:dr . 30,550 öfverskjuter nuvarande stat och ljuspenningar 18,990,50 med 1 1,559,50.
Bil. N:o 6 till Kongl. Maj:Is Nåd.
Prop. N:o 1, om Statsverket 1856. 35 “Enär aflöningen för öfriga till Finans-departementet hörande embetsverk, korpser och stater, nemligen Post- och Tullverken, Jägeristaten, Skogsinstitutet, Ekplanteringsstyrelsen och Telegrafverket beslrides antingen direkt af de tili hvartdera inflytande medel eller ock af särskilda fonder och således icke utgör föremål för den med allmänna Statsregleringen sammanhängande framställning lill Rikets Ständer, hvilken Eders Kongl. Majit förklarat sig vilja, beträffande aflöningsfrågan, i nåder aflåta, får jag i detta afseende inskränka mig lill den underdåuiga hemställan, att Eders Majit, med godkännande af de nu angifna grunderna för lönereglering inom Finans-departementets Expedition, Kammar-kollegium, Slats-kontoret med Magasins- och Våg-staterne, Mynt- och Kontroll-verken, Kammar-rätten och Öfver-Inlendents-embetet, måtte till Rikets nästsammanträdande
Ständer göra nådig proposition derom, att de för dessa verk nu på Riksstaten anvisade penningebelopp, hvartdera med den till lönefyllnad erforderliga summa ökadt, således för Departementets Expedition till 37,600 „
Kammar-kollegium till 106,250 „
Stals-kontoret med Kronomagasins- och Vågslaterne till . . . 100,005 jemte 18 tunnor oindelt spanmål, „ Mynt- och Kontroll-verken till 18,700 „ Kammar-rätten till 123,650 och „ Öfver-Iutendents-embetet med Museum till 30,550 tillsammans Riksmynt R:dr 416,755 må på Sjunde Hufvudtitelu uppföras; hvaremot samma Hufvudtitels anslag (ill skrifmaterialier och expenser samt ved och ljus kunde minskas med de hittills utgångna ljuspenningars belopp, nemligen i Finans-departementets Expedition R:dr 560 i Kammar-kollegium . 1,460 i Mynt- och Kontroll-verken 340 i Kammar-rätten 1,9 20 och i öfvcr-lntendents-embelet 470 tillhopa Riksmynt R:dr 4,750.“
I hvad Deparlements-Chefen sålunda i underdånighet föreslagit förenade sig Stats-Rådets öfrige Ledamöter med det undantag, att Stals-Rådet Grefve Mörner, som i det väsendtliga instämde uti de af Deparlemeuts-Chefen framställda förslag, likväl ansåg sig ej kunna biträda den af honom gjorda hemställan, beträffande tillåtelse för Embetsoch Tjenstemän att i vissa fall kunna förena flera allmänna tjensfer samt i sådant afseende anförde: 36 Bil. X:0 6 lill Kongl. Maj:ts Nåd.
Prop. N:o lj om Sfa/s nerke! 1856.
“Missbruket att på en hand hopa flere tjenste-befa(tningar har länge varit öfverklagadl, och med afseende häruppå har äfven vid de löneförhöjningar, sorn på sednare tiden beviljats Krigs-kollegium och Siats-kontoret, fästats det vilkor för S tals-kontoret: att Embels- och Tjenstemännen icke skulle tillika få innehafva annan publik tjenstebefattning, så vida icke sådan af dem redan förut erhållits, i hvilket fall de, utan hinder af föreskriften, skulle ega att dervid qvarstå intilldess de undtinge lönetillökning, motsvarande de med sådan befattning förenade löne-fönnåner, eller ock tjenst i annan grad, än de på stat innehade, hvilket stadgande dock icke gällde i afseende å Stals-kontorets Ombudsman, såsom icke innehafvande ordinarie tjenst, utan endast ett särskildt uppdrag emot arfvode, samt för Krigs-kollegium: att Embels- och Tjenstemännen ej sedermera skulle få innehafva publik tjenste-befattning utom Kollegium, dock med undantag för dem, som redan innehade (lera fjenster, så länge de i då innehafvande grad qvarstode; och i sammanhang med den för Hof-Hälternes tjenstemän och vakibeljente vid sistlidne Riksdag begärda löne-förbättring, af Herr Deparlements-Chefen föreslagits, alt tjensteman, hvilken önskade att komma i tillgodonjutande af löne-förhöjningen, skulle vara förbunden, derest han innehade annan allmän tjenst, alt densamma sig afsäga och i hvad fall som helst icke ega att sådan befattning emottaga, eller, utan dertill af Kongl. Maj:t eller Hof-Rätlen meddeladt förordnande, förvalta* “Regeringen har således vid nu omnämnda tillfällen sökt afskaffa eller åtminstone i möjligaste måtto inskränka den af gammalt inrotade seden af flere allmänna tjenstebefattningars uppdragande åt en och samma person, och för min del kan jag ej annat finna, än att förhindrandet häraf äfven i de Hesla fall är med det allmännas fördel närmast öfverensstämmande.
Grundsatsen att ett sådant accumulerande af tjenster ej skall vara medgifvet, uttalas visserligen äfven nu af Departements-Chefen, men de inskränkningar och förbehåll, hvarmed den beledsagas, skola, enligt min underdåniga tanke, till betydlig del förlama dess verkan vid tillämpningen och ej sällan medföra olägenheter och obehag, hvilka genom ett sträugare vidhållande af grundsatsen kunnat undvikas.* “Att innehafvare af sådane tjenster, för hvilka lönerne med afseende å mindre trägna tjenstegöromål blifvit bestämde lill lägre belopp, än hvad för deras vederlikar i allmänhet kommer i fråga, må med vederbörande Chefers eller Embelsverks begifvande kunna förena flera dylika befattningar, synes mig nödvändigt ali medgifva, så vida man vill undvika att göra organisationen dyrare än behofvet oundgängligen kräfver, äfvensom det ej eller synes mig obilligt alt, efter vederbörlig pröfning af förhållandena, förening af 2 tjenster inom lägsta tjenstegraden må, med Kongl. Majris
Nådiga tillstånd, undantagsvis kunna ega rum; men alt utsträcka tillåtelsen längre, så att t. ex. inttehafvaren af ett Råds-Embete eller annan högre befattning inom ett Kollegium må äfven kunna bekläda en Kanslist- eller Kammarskrifvare- eller Notarie- eller Ombudsmans-ljenst inom annat publikt verk, endast lönen för sistnämnda befattning med några riksdaler understiger den normala bestämmelsen för dylik tjenst, synes mig ej rådligt.* Bil. N:o I till Kongl. Mnj.ts Nåd.
Prop. N:o orri Statsverket 1856. 37 “Vid de förslag lill löneförhöjningar inom de civila embetsverken, sorn äro ämnade alt nu underställas Eders Kongl, llajrls och Rikets Sländers pröfning, har man, efter hvad Departements-Chefens yttrande äfven upplyser, utgått frän den förutsättning, att Ijensterne skulle så regleras, att de gåfve innehafvarne full sysselsättning, men att desse deremot äfven borde så aflönas, att de, då de odeladt egnade sin tid och sin arbetsförmåga ät (jenslens åligganden, ej skulle sakna utväg lill tarflig bergning.
Om således i de fullt aflönade
Embetsverken embelsmännens antal blifvit inskränkt till det minsta möjliga, så är det klart att desse Embetsman ej eller kunna tillåtas med sina befattningar i nämnda verk förena annan tjenst, utan att antingen göromålen på det ena eller andra stället skola komma alt lida genom dröjsmål, slarf eller annan försumlighet, eller också Embetsmannen skall genom öfveransträngning i förtid utnöta sina krafter, så att han, derest han ej är i den lyckliga ekonomiska ställning, att han kan taga afsked från sina befattningar, nödgas efter någon tids förlopp öfverlemna deras skötande åt vikarier.® “Visserligen måste det medgifvas, att i detta, som i andra fall, en öfverlägsen förmåga kan lyckligt genomgå profvet och besegra svårigheter, för hvilka mängden dukar under, men dels äro öfverlägsna förmågor sällsynta, dels äro de fribref på sådan förmåga, hvilka utdelas i form af fullmakter på flere förenade Ijenster, destomera osäkra, som profvet huruvida förmågan finnes och räcker till för hela tjenstgörings-perioden först sedermera kommer att afläggas, dels ock synes rätta sättet, att begagna dessa större förmågor, vara att genom befordran till vigligare tjensler bereda dem utvidgad verkningskrets, ej alt söka fästa dem vid underordnade befattuingar, — ett sätt åter genom hvars användande under den förflutna tiden det allmänna torde hafva gått miste om det större gagn, som kanske kunnat bernias af ej så få ämnen, hvilka, ehuru begåfvade med mera än vanlig duglighet, likväl funnit sin uträkning vid att undandraga sig befordran.® “Såsom ett skäl för det ifrågasatta undantaget, alt mindre tjenst skulle kunna få förenas äfven med annan, fullt aflönad allmän tjenstebefattning, har jag väl hört uppgifvas, att en del sådane, mindre rikligt aflönade befattningar skola finnas, (ill hvilkas skötande det dock torde vara angeläget att kunna påräkna personer med större erfarenhet; men för befrämjandet af detta ändamål skulle jag tro det lämpligaste vara att två eller flere dylika Ijenster finge, efter föregången pröfning i hvarje särskildt fall, förenas hos en person, hvilken i sådan händelse kunde odeladt egna sig åt deras skötande och som då sannolikt komme att bättre uppfylla (jensternes åligganden, än om en sådan tjenst blefve, såsom ett nedtyngande bihang, anförtrodd åt eu redan af göromål öfverhopad embetsman.
Om äfven denne skulle i början, då krafter och vilja ännu hade full spänstighet, lyckas undanrödja eller göra mindre märkbara olägenheterne deraf att honom medgifvits ett förenande af flere, i allmänhet såsom oförenlige ansedde befattningar, så skola dock i de fleste fall olägenheterna häraf småningom mera och mera röja sig, ju längre tjenste-föreningen fortvarar och i samma mån tjenste - 38 Bil.
N:o 6 till Kongl. Maj:ls Nåd Prop. N:o om Statsverket 1856. mannen hemfaller (ill den oundvikliga loiten, att, vid tilllagande ålder känna krafterna aftaga och trötthet inställa sig.
Det omnämnda skälet för den ifrågasatta tillåtelsen synes mig således ej fullt giltigt, helst den ledande erfarenheten inom hvarje Embetsverk torde egentligen böra sökas och linnas hos dem, som ega att gifva den underordnade Ijenstemannen befallningar, och ej af denne på Förmännen inympas ® “En allt för långt sträckt frihet att kunna förena lieie tjenster har dessutom äfven den menliga följd, alt inskränka tillfällena till befordran för den yngre tjenstemannen; och då utsigten härtill utgör en af de mägtigaste och mest verksamma häftstängerne för att framkalla och bibehålla embetsmanna-duglighet, torde hvad som är häremot stridande böra, så vidt möjligt är, undvikas.® “Hvarken för det allmänna eller för sjelfva tjenstamanna-korpsen är således, enligt min underdåniga förmening, en utöfver yttersta nödtvång utsträckt tillåtelse till flere tjensters förenande nyttig, men jag vågar äfven underdånigst betvifla huruvida den, enligt förslaget, åt
Regeringen förbehållna pröfningsrätt i dessa angelägenheter är för Regeringsmakten gagnande eller kan blifva egentligen betryggande till förekommande af mannamån eller obehöriga konsiderationer.® “Hittills har medgifvande af flere tjensters förening, der den kunnat ega rum, vanligen berott endast af vederbörande Embetsverk eller Chefer.
Regeringen har merendels ej ens derom egt kännedom, och sällan dertill lemnat uttryckligt bifall.
Nu åter skulle åtgärden alltid af Regeringen sanktioneras och ansvaret derför således äfven på densamma öfverflyttas ifrån Embetsverken eller Cheferne.
Att vid sådant förhållande de utaf desse, som under den förflutne tiden visat benägenhet för att tillåta flere tjensters förening på en hand, skulle hädanefter komma att hysa större betänklighet vid att med ett förord understödja framställningar härom, är ett antagande, som ej synes mig hafva stor sannolikhet; och om Regeringen då toge för grundsats att alltid afslå framställningarne, skulle sökandernes svikna förhoppningar troligen hos dem alstra ett missnöje, som ej kommit alt uppstå om grundsatsen varit på förhand upphöjd till ovilkorlig regel.
Skulle åter den åsigt göra sig gällande att hvad Embetsverken och Cheferne hemställa eller tillstyrka bör i allmänhet vinna bifall, vore omgången att söka Regeringens samtycke öfverflödig och skulle endast tjena att ikläda densamma ansvarigheten för de misstag, som åtminstone någon gång torde kunna komma att inträffa.
Vidtages slutligen det förfarande att undantag ibland beviljas och ibland afslås, huru skall man då kunna lyckas öfvertyga allmänheten om den fullt giltiga grunden till detta olika förfaringssätt i likartade fall?® “Att för dem af nuvarande Embets- och Tjenstemän, som innehafva flere tjenster, särskildt utsträcka tillåtelsen att samma tjenster behålla utöfver de härför i allmänhet fastställda grunder, kan jag i underdånighet ej eller för min del linna nödigt eller lämpligt.
Rättigheten för dem att med bibehållande af nuvarande aflöningsvilkor qvarstå vid samma tjenster, så vida de dervid finna sin uträkning, lärer af ingen bestridas, men längre än till friheten att välja emellan denna utväg eller ock den att un - Bil.
39 derkasta sig de för löneförhöjningens tillgodonjutande i allmänhet fastställda vilkor, torde, enligt min underdåniga tanke, deras anspråk icke rättvisligen kunna sträckås.* “Med stöd af hvad jag nu haft nåden anföra, får jag 1 underdånighet föreslå, att åt ifrågavarande punkt gifves följande lydelse “Alt tjenst, för hvilken iönen med derunder beräknade sportler, der sådane ega rum, blifvit bestämd till fulla beloppet af hvad, enligt ofvansagde grunder, tjenslegraden minst bör åtfölja, icke må i förening med annan allmän tjenst iunehafvas; hvaremot i händelse lönen, med afseende å mindre trägna tjenste-göromål, blifvit lill lägre belopp bestämd, denna tjenst må, med vederbörande Embetsverks eller Chefs begifvande, kunna med annan så beskaffad tjenst förenas, der ej annorlunda varder i behörig ordning förordnadt; äfvensom det skall på Kongl. Maj:t bero, att, efter anmälan i hvarje särskildt fall af vederbörande Chef eller Embetsverk, bestämma huruvida två tjenster inom lägsta tjenstegraden må, utan afseende å de dermed förenade lönevilkor, kunna af samma person innehafvas.® Kongl.
Maj:t, som i nåder gillade hvad Departements-Chefen och Stats-Rådets fleste Ledamöter beträffande grunderna och sättet för ifrågavarande lönereglering i underdånighet föreslagit, förordnade, att framställning om de dertill erforderliga anslag skulle i den blifvande Nådiga Propositionen, angående Statsverkets tillstånd och behof upptagas.
Ex protocollo. Carl von Schantz.
Utdrag af Protokollet 'öfver Finans-År enden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Stats-Rådet å Stockholms Slott den October 1856.
Närvarande’:
Hans Excellens, Juslitie-Slats-Miuistern, Herr Gunther, Hans Excellens, Stats-Ministern för Utrikes Ärendena, Herr Friherre Lagerheim ; samt Stats-Råden: Herr Fåhreeus, Wallensteen, Gripenstedt, Grefve Mörner, Ulner, Grefve Gyldenstolpe, Anjou och Almqvist. 40 Bil.
N:o 6 till Kongl. Maj:ts Kåd. Prop. Kw 1, om Statsverket (856.
Chefen för Finans-Deparlementet, Siats-Rådet Gripenstedt, anhell i underdånighet att få underställa Kongl.
Maj:ts nådiga ompriifvande den del af Stats-regleringen vid nu instundande Riksdag, hvilken angick beräkningen af Stats-verkets tillgångar för de behof, som vid ifrågavarande Stals-reglering borde fyllas; och anmälde Departements-chefen i sådant afseende underdäuigst, hurusom uti den af Slats-kontoret under den 15 sistlidne Juli afgifna berättelse om Stats-verkets förvaltning, tillstånd och behof, hvilken berättelse, så vidt densamma rörde beräknandet af anslagen å Riks-statens 2:dra, 3:dje, 4:de, 5:te, 6:(e och 8:de hufvud-titlar, blifvit vederbörande chefer för de Departement, under hvilka dessa hufvud-titlar lyda, särskildt delgifven, Stats-verkets tillgångar voro, dels med ledning af räkenskaper och handlingar för åren 1850—1854, dels ock på grund af särskilda förhållanden, samt med iakttagande af sådane förändringar, som af den verkställda skatle-förenklingen oell de nya stadgaudena om mynt, mått och vigt m. ra. kunde föranledas, i underdånighet uppgifne på sätt, som följer: A) Stats-verkets
Or dinar ie eller Ständiga Inkomster. l.o Ordinarie räntan, hvaraf den indelta, som direkte utgår (ill vissa personer, stater och inrättningar, och hvilken vid 185 1 års Stats-reglering upptagits lill 1,690,200, samt vid 1854 års lill endast 1,676,490 R:dr Banko, nu ansetts kunna beräknas till 1,800,000 Riksdaler nämnda mynt, eller . . . Riksmynt Riksdaler 2,700,000 äfvensom den i penningar efter markegång ingående, Statsverket behållne, andelen af nämnda ränta, derunder jemväl inbegripen den s. k.
Afrads-spanmålen, hvilken, på anförde skäl, ansetts hädanefter icke böra, såsom hittills, under särskild rubrik upplagas, och hvilka begge inkomst-titlars sam manlagda beräknade belopp utgjort vid 1851 års Stats-reglering 9 18,800 och vid 1854 års stats-reglering 968,000 Riksdaler, nu utförts till 1,000,000 R:dr Banko eller .... .1,500,000 ..... . ——. 4«vUU«UUU 2:o Tionde-spanmålen, hvaraf den indelta, som vid 1851 års Stats-reglering beräknades till 627,120 R:dr och vid 1854 års Statsreglering till 696,093 R:dr 16 sk.
Banko, motsvarande i spanmål, den förra summan 104,520 tunnor ä 6 R:dr och den sednare 104,414 tun nor ä 62j3 R:dr, nu endast upptagits (ill 103,175 tunnor, eller enligt det nya måttet, 650,000 kubikfot, hvilka, med afseende derå, att värdet för åren 1851—1854 varit i medeltal 8 R:dr 32 sk. för tunnan och fortfarande hölle sig högt, utförts, efter ett pris af 8 R:dr 19 sk. 2^/a r:st.
Transport 4,200,000 Bauko Bil.
N:o om Statsverket 1856. 41 Transport Banco för tunnan, eller 2 Rdr Riksmynt för kubik-foten, till 1,300,000 hvaremot den kronan behållna delen af tionden, hvilken vid 1851 års stats-reglering beräknades till 18,200 tunnor ä 6 R:dr, eller till 109,200 R:dr, och vid 1854 års riksdag äfvenledes till 18,200 Tunnor ä 6 V3 Rtdr eller till 121,33373 R:dr Banco, nu upptagits lill 19,8 11 tunnor eller 125,000 kubikfot, motsvarande, efter ofvannämnde pris af 2 R:dr Riksmynt för kubikfoten 250,000 3:o Tionde spanmåls-lösen, beräknad, såsom vid de tvänne sednaste stats-regleringarne, till 4,400 R:dr Banco eller 4:o Arrende-medel af Kungsgårdar och andra krono-läg enheter, hvilka beräkuade vid 1851 års Riksdag i penningar lill Banko R:dr 38,000: — och i spanmål 15,000 tunnor ä 6 R:dr eller . . 90,000: — 128,000: — samt år 1854 i penningar till 30,666: 32 och i spanmål 19,400 tunnor ä 6V3 R:dr eller . . 129,333; 16 160,000; — nu ansetts skäligen kunna utföras till; penningar R;dr R:mt 56,000 spanmål, 12 2,000 kubikfot ä 2 R;dr R:mt . . . . 244.000 5;0 Silfverlionde, myntare-lön och Slagskatt beräknad år 1851 tili 9,500 och 1854 lili 10,500 R:dr Banco, samt nu till . . . 6;o Iioppar-Räntan, sorn vid 185 1 års slals-reglering beräknades till 500 Sk ti ä 130 R:dr, eller till 65,000 R;dr och vid slats-regleringen år 1854 lill 6 15 Sk^. ä 13 3 73 R:dr eller till 82,000 R:dr Banco, men hvilken nu, sedan genom Kongl. Maj;ts nådiga beslut den 19 December 1855 afraden utaf Fahlu Bergslag för Stora Kopparberget blifvit nedsatt från hvart 10:de till hvart 30:de
Sk^f, af den årliga tillverkningen, Stats-konloret ansett sig ej kunna upplaga till högre belopp än 1000 centner (motsvarande 3127z Sk££ stapelstadsvigt) ä 70 R:dr Riksmynt för centnern • • Transport Bill. till R.
Prol. 1856 Sf 1857. 1 Sami. 1 Afd. 8 Haft. 4,200,000 1,550,000. 6,600. 300,000. 15,000. 70,000. 6,141,600. 6 42 Bil.