Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
M a n k ä n d e sig inte h å g a d att sam- tala, endast luta s i g b e k v ä m t p å d e m j u k a sofforna o c h njuta af tillvarons behaglighet.
L i k s o m f ö r att legitimera dåsigheten vän- d e s i g d e n e r f a r n a v ä r d i n n a n till E m m y Rodhe m e d orden: » N u, lilla E m m y, f å v i b e s t ä m d t h ö r a litet m u s i k?
» E m m y gick Vasateatern har n u p å sitt ordinarie program b o r t till flygeln o c h l e t a d e b l a n d n o t e r n a.
upptagit G. af Geijerstams stycke » Per Olsson H v a d s k u l l e h o n t a g a?
Något lifvande, o c h hans käring », hvilket v i d författarens recett förstås.
H o n slog ett par starka ackord rönte sådan framgång.
och började spela en salongspolka.
D e n Under inöfning att gifvas omkring midten af denna månad är » Trilby », dram i 4 akter ur lifliga m e l o d i n l j ö d i h v a s s a s t a c e a t o t o n e r koustnärslifvet, dramatisering af Frans H e d b e r g och disharmonierade så starkt m e d hennes efter d u Mauriers roman m e d samma namn.
egen stämning, att h o n helst velat sluta Titelrollen k o m m e r att utföras af ingen mindre g e n a s t.
H o n k o r t a d e a f n å g r a repriser, före- än fru Anna Pettersson-Norrie.
d r o g s l u t e t i b r u s a n d e t e m p o o c h förflytta- Södra teatern har å sin repertoar återupptagit det kända folkskådespelet » Pariserpojken » o c h d e s i g p å m e r a n e u t r a l t o m r å d e i B o c c h e r i - D å h o n s p e l a t d e n till slut, därmed tydligen gjort ett lyckligt grepp.
Titel- n i s m e n u e t t.
rollen utföres af fröken Ohlsson med samma käck- v a r k o n v e r s a t i o n e n å t e r i g å n g.
E m m y Öf- het i framträdande, s o m då h o n först återgaf v e r g i c k från s l u t a c k o r d e t s d u r i v e k a m o l l - den tjufpojkaktige, m e n hjärtegode Joseph på Folkteatern, m e n spelet b a r sedan dess vunnit h a r m o n i e r.
Extra fin Marsala W V W A V ») ra j_, o ra o ¿4 Hon rodnade.
» Nej, n u spelade j a g för m i g själf.
J a g t r o d d e i n t e, a t t n å g o n h ö r - de p å.
» H a n k ä n d e m e d l i d a n d e v i d d e e n k l a or- den.
V a r i n t e d e n b l y g a lilla flickan l i k a e n s a m s o m h a n o c h p å s a m m a sätt n ö d - gad a t t v a r a s i g själf e n d a s t u n d e r o b e - märkta stunder?
» Fortsätt ni bara, » sade han vänligt, » ingen h ö r p å mera än j a g, och i m i g har ni en tacksam åhörare. » arv O PL E m m y l o g o c h b ö j d e åter n e d hufvudet, under det harmonierna gledo långsamt o c h d r ö m m a n d e, liksom framsmekta, under hen- n e s fingrar.
H a n b e t r a k t a n d e m e d n y t t in- t r e s s e h e n n e s profil, a f t e c k n a n d e s i g m o t m a t t - belyst grund, oregelbunden, m e n m e d en v i s s ärlig r e n h e t i l i n i e r n a.
D e t l j u s a h å r e t låg slätt, m e d n a t u r l i g a s m å k r u s n i n g a r v i d panna o c h tinningar.
en » N i står i d r ö m m a r, h e r r N o r d m a n, » l j ö d behaglig röst.
» V å g a r m a n störa er? » H a n v ä n d e s i g o m till L i s s i e B o n g, s o m stod framför h o n o m m e d glänsande ö g o n och sitt f a r l i g a s t e s m å l e e n d e.
» Diana på jakt, » tänkte h a n ovillkorligen.
» Frökens i a k t t a g e l s e f ö r m å g a får m a n v ä l i n t e h a f ö r stora anspråk p å i kväll, » sade h a n, » eljes h a d e n i n o g sett, a t t j a g l y s s n a d e till m u - siken.
» Lissie d r o g s a m m a n ö g o n e n m e d ett skälm- a k t i g t l e e n d e, o c h e n l i t e n r ö r e l s e p å huf- vudet k o m lockarne att dansa.
Så v ä l h a n t y c k t e s i g k ä n n a i g e n allt d e t d ä r.
H a n k u n d e inte undertrycka ett visst erkännan- de åt d e n m i m i s k a t a l a n g h a n s å l ä n g e tagit för natur.
» M i n i a k t t a g e l s e f ö r m å g a h a r n o g, s o m ni menar, varit klen, » sade h o n g ä c k a n d e, » t y m i g föreföll det, s o m o m n i varit försjun- k e n i å s k å d a n d e i stället.
N i h a r j u sagt mig att verklighetsstudier äro nödvändiga, för att e n berättelse skall k u n n a illudera.
Jag trodde nästan, att ni v a r fördjupad i studier.
Till » e n lärainnas r o m a n » kanske, » fortfor h o n m e d ett litet klart skratt o c h e n nonchalant sidoblick p å E m m y.
n H Pl 01 H H o fl S &lt;!
s SJ M •Ö a os IQ ' • i * 60 M 5 co H a n såg skarpt p å d e n v a c k r a leende flickan, o c h h v a r j e d r a g i h a n s a n s i k t e ut- tryckte: » H v a d j a g sagt i forna förtroliga s t u n d e r, allt h v a d j a g t r o d d e v a r a o s s g e - m e n s a m t, d e t h a r j a g strukit bort ur mitt o » c lif, o c h n i v å g a r erinra d ä r o m.
» M e n äf- c
A ._ &lt;n » T y v ä r r h a r j a g i n t e h a f t tillfälle a t t stu- - r « - o •o en &gt; dera edra arbetande medsystrar, » svarade — h a n kallt.
» D ä r e m o t h a r j a g t i l l r ä c k l i g t: es. — i 03 •u — lärt k ä n n a s å d a n a k v i n n o r, s o m u t a n a t t arbeta lefva i l y x o c h öfverflöd, o c h s o m ä r o i s t å n d till o t r o l i g a s a k e r f ö r a t t alltid få h a d e t s å b e k v ä m t.
M e n sådana kvin- nor k u n n a j u också vara af stort intresse • — a t t s t u d e r a å t m i n s t o n e.
» Lissie v e x l a d e färg.
» J a, stort n o g — för s a l o n g s t a l a n g e r, » s v a r a d e h o n, v ä n d e s i g hastigt o m o c h gick.
E m m y R o d h e hade hört hans ord och ön- s k a d e, a t t h o n k u n n a t b l å s a b o r t h a n s bit- terhet öfver h v a d s o m inte v a r värdt nå- gon saknad.
M e n h o n v å g a d e ej säga nå- K Pris kr.
OJ » H v a d är d e t f ö r e t t s t y c k e, ni n u spe- l a r, » f r å g a d e h a n.
» D e t är i n g e n s a l o n g s - stämning däri. » ssss^&amp;sp^är^iiSi - FULLGOD.
H a n h a d e e n s t u n d s t å t t l u t a d m o r p i a n o t, lik- s o m f ö r a t t l y s s n a till m u s i k e n, m e n i själf - v a v e r k e t l y s s n a n d e till s i n a e g n a p i n a n d e tankar.
Åter såg h a n det där uttrycket vakna i hennes ögon.
Finnes e n d a s t hos £Ä2S, * „ B«U-och Arta.
C: °
IDUN 392 got, utan händer fortfor att formade spela.
Under hennes sig d e första takterna kan till n u inte hjälpas djup för att — e n af T s c h a i k o w s k y s » C h a n t s s a n s p a r o l e s ».
j a g vill hellre tro, att Melodien tur, tonfall, började sångbart, m e d klagande s o m en suck öfver flydd lycka.
Den a c k o r d likt k v ä f d a oftare, snyftningar.
v ä x t e till e t t mattades af Sången bort i ett De kommo i stilla en Nordman själ säga, hon honom de blick.
vemod.
hvilken text ni det — som finare varit stor fann arma närgånget drömmer er att na- » Hvad han.
och Hvarför stämd, och m i g att en begåfning tas denna därför så öfver att m u s i k är hög- » Men j a g inte kan tänka af h ö g r e r a n g skulle Inte kan inte är v ä r d t in n å g o t t ä n k t eller u p p l e f v a d t.
säkert säga, kunna hvad ni NI tror om skulle att » Jag tyckte mig flicka, tyda » huru menar inte heller få kan rena harmonier k u n n a vara b a k g r u n d e n för något så — » Futtigt! » ifver.
Han råkar öfver Jag till ville De det s o m är ha hvart det dock ni r ä t t i!
J lika Hennes ögon, fritt När dagens ljus jag skådar först — Min färg är ren och klar, Men se ' n jag tillfredsställt min törst, Den färgton ändrat har.
Mitt fel är ej att så går till — Jag kan blott ta emot — Du anförtror mig hvad du vill, Och därför gör jag bot, Ty min natur är öm och vek Och hjälpsam framför allt.
Jag är en boll för ödets lek Och tager allting kallt.
På tio ben jag går omkring — Imaginära blott — Och utaf dem fås många ting, Hvars tydning blir din lott.
Hvad bör man icke tala om Uti den hängdes hus?
Hvad får väl mannen vara, som Vill ta den andres krus?
Hvad är, som barnet älskar mest?
Hvad tiden gör med såren bäst.
En sak att lägga matsäck i.
Hvad Per och Anna kunna bli.
En sällsynt fisk i forna dar.
Af vårens fåglar se ' n ett par.
Två systrar (olika minsann), Förenade med samma man.
En krydda uti korf rätt bra, Fast man ej annars bör den ha.
Hvad ej man bör sin nästa ge, Om ej man slagsmål vill få se.
Hvad ej för kärna du bör ta.
Hvad framför tand du måste ha, Emmy också.
att Men man belåten så.
med godt- så.
» d e t är n i i n t e, d e t b r y r n i er v i s s t Jag skulle sig n å g o t ut!
vilja » Hvarför talar s ä g a e r » — • h o n förlägen.
Förstår ni inte, att till m i g vill? » stort o c h Charlotte Ramsay; &gt;blomman på Kinnekulle », af Ellen Rey.
— 1 smekets och kärlekens månad; af Emil Kléen.
— » Tolstoyaner »; af Anna A.
V I I: Några oid om uppfödandet af barn under första lefuadsåret; af doktor Carl Flensburg.
— Axplockning ur julkärfven.
— Väfnad som hemslöjd; af Hulda Lundin.
— Det skönas betydelse; en serie uppsat- ser för Idun; bearb.
efter utländsk källa af H. F. V I: Personlig skönhet.
— Från Iduns läsekrets: En protest mot » Hönsgummans » erfarenheter; af — tz.
— Ui notisbo- ken.
— Hvita sippor; skiss för Idun af Nathalia Wallen- gren.
den konventionalism, s o m själ.
L — na.
sade (Forts. o. slut i nästa n:r.)
stora o c h strålande, t a l a d e ett från s t ä n g e r själ från M e n det 6 med det själf k a n ni säga h v a d ni såg oafvändt p å henne, o c h en vår- Redigeras af Sophie Linge.
mottagas till m e r a, » tro Vore » Tala något i dem, s o m genljöd inom honom.
språk, har tro, o c h ett i sin var det vara börjar snart dekoration. » säger ni så t r o s k y l d i g t, vill skrifva Omogna kunde att Innehållsförteckning.
Stockholm, Iduns Tryckeri Äktlebe ' ag.
Fredagen den 26 februari 1897.
N:r 8 (479) Redaktör och utgiiVare: B y r å: Prenumerationspris pr å r: Idun ensam _ kr.
» 6 Iduns Modet., månadsuppl.
» S Barn^arderoben » 3 Klara södra kyrkog.
1 6, 1 tr. F RIT H 10 F HELLBERG.
R i k s t e l e f.
Annonspris: Utgifningstid: Nordling.
F ö r » Platssökande » o. » Lediga platser » 25 ö r e f ö r h v a r j e p å b ö r j a d t t i o t a l s t a f v.
L ö s n u m m e r p r i s 15 ö r e (l ö s n: r e n d a s t f ö r k o m p l e t t e r i n g a r.)
Josefina Holmlund,] dun har i dag nöjet a t t b r i n g a b i l d e n af e n af v å r t lands främsta konstnärinnor, landskapsmålarinnan Josefina H o l m l u n d, I s o m i d e s s a d a g a r i n g å t t i sitt 7 1: s t a r och fyllde således i s ö n d a g s rarne v o r o grosshandlaren Nils T o r s l o w en sitt s j u n d e d e c e n n i u m.
begrafna Påverkad Föräld- Holmlund och hans hustru, född s y s t e r till d e n u t m ä r k t e s k å d e s p e l a r e n O l o f U l r i k T o r s - i det gamla Düsseldorf, många nordiska konstnärsminnen år.
F r ö k e n Josefina H o l m l u n d föddes i Stockholm den 21 februari 1827 ligga fina af Holmlund Düsseldorfska målningssätt ningen och äro med senare år m y c k e t skolans idéer, m e n m a n k a n d o c k ännu i spåra känslig inflytande för däraf.
Särdeles n o g g r a n n i teck- lig o m s o r g.
i blo- släkt tydligt denna framträdt äfven den hennes perspektivets.
riktighet, ägnar h o n ledes konstnärsanlagen ha inom så Jose- aflägsnat sig från taflor de namn modernare riktningar i n o m konsten, har under l o w.
P å m o d e r n s s i d a l å g o så- det, och hvars förknippade.
e n i v.°,ra d a g a r sina ovan^ I n g e n t i n g är för henne mera förhatligt än att i marknaden utsläppa en ha- hos andra kvinnor, såsom frö- stigt h o p k o m m e n, ofullbordad ken H:s skiss.
ä l d r e s y s t e r, till h v i l - Men man må därför k e n j a g strax skall å t e r k o m m a, icke tro, att h o n i likhet m e d och många brorsdottern, rikt begåfvade den unga, skådespeler- skan Valborg Holmlund, hvars porträtt sig Holmlund tidigt åt blefvo tern Düsseldorf, lärare och här med de Berg.
vi henne i brännpunkt, umgicks hon framstående närer, s o m Bil- Vin- den nordiska kon- stens dåvarande flitigt konst- där samlats.
Sär- skildt de skandinaviska funno en kär mötesplats inom den norske landskapsmålaren Nils Möllers h e m, där fröken H o l m - lund bodde.
Nils Möller var gift m e d hennes äldre syster, den på sin tid kända och högt värderade genre-målarin- n a n J o h a n n a M ö l l e r, af h v a r s pensel härflutit u t m ä r k t a m å l - n i n g a r (e n af d e s s a af drottning inköptes Lovisa och fin- nes, o m jag ej misstager mig, n u p å Ulriksdals slott).
äro nu längesedan pedan- målar tvärtom s y n n e r l i g e n r a s k t o c h är, t a c k landskapsmåle- finna Hon vare en h ö g t uppdrifven tek- landskapsmålarne 1863 tiskt.
arbetar och bragt.
riet o c h h e n n e s första ling och E d v a r d petigt ägnade Idun nyligen Josefina af d e g a m l a onödigt döda Båda och nik, i stånd att äfven n u p å sin å l d e r d o m utföra ett m y c - ket aktningsvärdt bete.
de Få årligt konstnärer, ungdomligaste, ar- äfven arbeta ihärdigt s o m hon — så o m som- m a r e n ute i det fria, p å v i n - tern i atelieren.
Tack vare ett hurtigt, u n g d o m l i g t l y n n e och ska en för hennes ålder gan- ovanlig alltjämt vigör, kunnat har hon fortsätta de kära studieresorna, hvilka för den sanne landskapsmålaren utgöra själfva u m g ä n g e t m e d naturen, ur hvilken närsingifvelsen ring.
F r ö k e n H o l m l u n d s stu- dieresor gällt konst- söker sin nä- ha hufvudsakligen Skandinavien.
Hennes k o n s t s s k a p l y n n e är n o r d i s k t och från norden har h o n häm- tat motiv till nästan alla sina målningar.
Det hon skar är d e t i naturen äl- stor-
IDUN öS 1897 Du mänskligheten vill lyckliggöra?
M e n h v a r f ö r målet så fjärran f ö r a?
Ditt v a r f du utfört, ett s k ö n t o c h O m du e n e n d a h a r l y c k l i g g j o r t.
stort, [» Jugend ».)
s lagna och det pittoreska.
Norges fjordar i de brusande norska vattenfallen i de fjällandskapen lands liksom bergsregioner har samma H o n har målat hon vårt eget funnit och dess måleriska kustpartier o c h fisklägen h a mäktigt tilltalat hennes fantasi l ä m n a t stoff till m å n g a a f h e n n e s Någon skall kanske när har sin uttryck i valet smak Hvarje individualitet, äfven taflor.
kalla denna b a n a l; j a g k a l l a r d e n e j så.
och som konst- ger af m o t i v.
sig Fjärde K anske är till orda ganska dem?
kan jag syn på han det slags att lifvet.
imponera skulle Hon har ingalunda tvärtom ett fint Då sak- finesser.
natu- d e m, s o m gå i bizarra, sken- beror detta Ty säger ej rarna ur d e n konstnärliga vintrarne jämvikten.
O m Josefina H o l m l u n d den meningen, mode väl, de inom bör hon lik- trots sina fyllda sjuttio år, räknas unga, ännu för i c k e är m o d e r n i att h o n snabbt följt dagens målningskonsten, därför att till konstnärsentusiasmen är s å l e f v a n d e att inom henne och hennes sträfvan där- a t t l ä r a är s å all- personlighet hör icke till dem, s o m hastigt kännas och g l ö m m a s.
D e, s o m hafva till lyckan fullo framma att stå h e n n e nära, v e t a uppskatta hennes redbara, att rätt- och kärnsunda väsen, öfver hvilket hvilar s a m m a lugna harmoni, som utmärkt h e n n e s lif o c h h e n n e s konst.
I lyckliga ekonomiska omständigheter har fröken Holmlund konstnärshem talrika att i tillfälle Stockholm vänner, och gästfriheten närinnans yngre Holmlund, är att i sitt i hvar detta syster, vackra se o m k r i n g och en hem, fröken värdinna, icke är dekoration, utan framsprungen sig känner, där konst- Eugenie alltid funnit stort nöje en yttre konstnärinnan i att skatta tror ej gärna uttala gifves, bortskänka Men jag, böra fattas något allvarligare än vanligen ej fyller en m o r d e m rätt, händelsen oftast, är sin på inom t y v ä r r ofta, den i är vanligen yttre tages.
säga i sionerna, m. m. luften; dit det det insupes i tränger från till d e n med unga om på högstbjudande.
för framgång, i synnerhet o m d a m e n själf k a n b j u d a en ett h ö g t följeslagare g e n o m lifvet; men » napp ».
fall få sluta fiskafänget söka framhålla är, Hvad föra mål att få d e m gifta.
ofta och väl finna, ka är jag vill tro genom Tror hon det, skall att h o n arbetat förgäfves, det, ty ej kan väl en att bli g i f t »), blifva des bistånd », och förbin- i » för ett f ö r b u n d » till i n b ö r - d e t t a är j u dock kärnan äktenskapet.
ter i detta fall?
Ja, d e n frågan är k a n s k e ganska med att tillfredsställande ord besvara på sätt, och ä n n u ett svårare är flickhjärtat.
döttrar tygelsen, att äktenskap man, en » ett med hvars borgen blott godt en karaktär för, parti » sann, att består flärdfri, och grundsatser han blir ett nöd », d å allt a n n a t b r i s t e r s ö n d e r fager, men bräcklig Har den unga och flickan utvecklingstid, och u n d e r sin uppväxt- då karaktären från och kanske Stock- kan hon m e d två stora oljemålningar m e d motiv Jönköpingstrakten holmsutställningen.
och afsedda för Måtte den gamla ännu m å n g a år f å å t n j u t a h ä l s a o c h a r b e t s k r a f t!
Hjalmar KÅMRÅTEI Cassel.
ä r d e n b ä s t a gäfVa!
till d e ringa.
skarp ej det, blick för minst modersstoltheten och har h o n en öppen de egenskaper, som den sanna lyckan, — möjligt att svårigheter i — och bygga då blir det h e n n e o c k sin m å n undanrödja många och j ä m n a vägen för de danas eller å t m i n s t o n e g r u n d l ä g g e s, u p p t a g i t d e s s a åsikter, blir det henne lättare kr4ts sitt u t t r ä d e i v ä r l d e n, i h v i l k e n må äga I och denna att vid detta än r u m, skilja det sanna guldet den oäkta från förgyllningen.
med detta lockande, som hägrar så trädt däri, och utträde i världen tjusande, farliga bjuder så dem, som missräkningar åt känna den — börja många lärt direkta, sina döttrar.
Att d e s s a p l i k t e r b l i f v a b r a v ä x l a n d e allt ej in- bittra närmare först m o d e r n s m e r a positiva plikter m o t ju — värld, s k ö n t för alla, s o m e j samhällsställning, efter behöfver jag nämna.
Familjemodern på lifvets höjder finner det k a n s k e lika lätt s o m naturligt att hjäl- pa sina döttrar vid valet af make, b å d a k ö n e n att n ä r m a sig hvarandra.
människosinnet som innehållslös fördelar, så lätt t j u s a ej » i l u s t », då det k n a p p t b e h ö f v e s, m e n det som äro stöd, ket s o m möjligt, söka se bort från de yttre sysselsatt i religiös v a c k r a a r t af har att, så m y c - mo- a t t s e d j u p a r e ä n till modern h o n ifrigt rot Nej!
Må ett nöjaktigt svar p å d e n s a m m a.
är gifva Men ej a t t g r o o c h slå ställningarna, o f t a i tillfälle att u t ö f v a d e n n a det målet för ögonen ty väl akta sig, att d e v a r e s i n flit ä r h o n, o a k t a d t d e t a l r i k a b e - närvarande handling — ogräsfrö väl För en m o r att g e n o m och åhöra synnerhet mödrarna — m å l n i n g a r, o f t a af b e t y d l i g t v ä r d e, o c h t a c k frikostighet.
för sina individernas M e n h u r u b ö r d å en m o r fylla sina plik- svår få såpbubbla.
utan d e l s e, k n u t e n af e t t s å d a n t s k ä l (s o m få y t a n o c h hos d e m inplanta d e n fasta öf ver- kan u t sina döttrar i världen i ända- hon i detta » i ej bör sig fylla sina plikter blott och bart att — barn f a l l s ä t t a j u b a r n all s i n t r o o c h modern en förbindelser, grunda- att m o d e r n till den vilja bestrida, det ej äfven vid badorter och de på verklig tillgifvenhet!
flesta pris D e t vare d o c k långt från m i g att på baler ingås m å n g a ögonblick samtal.
därför komma h o n ej det, tror j a g nog, att m o r och dot- flesta obevakadt flickpen- salongerna, dern m e d ifver o c h kraft arbeta på att sö- marknader utbjudas, veder- uppfiffad, hög D e t t a ligger j u så i det mottagliga o m som- o c h supéer, för att något i de lit äro om Visst krönas väl stundom hennes bemödan- den i flickor fördelar, såsom rikedom, samhällsställning att Våra jag ekonomiskt d o t t e r till b a d o r t e r o c h baler dessa fåfängans börligen ur den upp- riktigaste och hjärtligaste människovänlighet.
Frikostig o c h vänsäll, har ej vill såsom för ter i de varlig.
Hennes närvaro tala o m, att » d e n o c h dotter; m e n h v e m har afseende bättre lottade klassen — k a n s k e p å en utpräglad rädsla för att råka att lifvet.
tyvärr b l o t t alltför m y c k e t b ö j d a att öfver- m a n väl obetingadt besvara m e d: ja.
— att lofva o c h för uttryck Må hon hon tonarter, innebär är äldres plikter, som d e n g j o r t ett g c d t parti » i d e n m e n i n g d e t t a några plikter dessa på henne en » Har modern fallet.
disharmoniska taga sina döttrar i sagda hänseende? » måste Den frågan: mot taflor sökt återgifva verkligen detta k a n j u lätt h ä n d a — aldrig bart » i n ö d o c h lust » om g r a n s k a r e af h e n n e s om det älska d a, för o s s k v i n n o r så b e t y d e l s e f u l l a ä m n e.
gehör för och att e t t s å o s ö k t tillfälle en u p p m ä r k s a m sig — af m i g ej m o t s t å begäret att gifva u t t r y c k annorlunda och öfveityga hvad och f o r m åt m i n a funderingar i ofvannämn- Hon upp- lifvet utan blott hvem nu fordringar flickans intet i M o d e r n bör därför sorgfälligt akta sig för i denna sak, då j a g ej och r e n s fina s t ä m n i n g s m e l o d i e r — d ä r o m s k u l l e lätt stora kanske ägnad sinne för det s o m k u n n a kalla naturens djärft att liksom s o m är m e s t eller a t t u p p l i f v a.
nar emellertid man H o n uppsöker natur, det oerfaren » åsikter », turistens.
tiga så a t t i barnets H o l m l u n d s k o n s t n ä r s l y n n e är b e s l ä k t a d t m e d hur- täflingsartikeln.
v a r e s i g h u s t r u eller m o d e r, Josefina H o n har s a m m a friska och ställer på, j u s t äktenskapet, att s ö k a låta h e n n e förstå, beträffande giftermåls ingående.
tack- Hafvet märksamhet Moderns plikter mot sina döttrar grandiosa i ä m n e n för sin p e n s e l.
äfven D e t gäller att fästa den u n g a o c h fjäll m e d förkärlek, o c h eller r ä t t a r e a t t h j ä l p a d e m k o m m a i tillfälle a t t välja en sådan.
Inom de högre kretsarne, där tid o c h p e n g a r så väl r ä c k a till, ju afs.eende så många finner osökta jag ej balerna så ga som mången gör, t y — vill — befrämja än hafva finnes tillfällen för säga de I detta förkastli- hvad man de dock den förtjänsten att ett m e r a naturligt sätt att u m g å s middagar och supéer, där de äldres unga.
omedelbara närvaro på de u n g a utöfvar ett Först gäller det då för en m o r att i tid v i s s t t v å n g, s o m l ä t t l e d e r till e n f a d d o c h söka gifva sina döttrar en sann o c h allvar- lig uppfattning af äktenskapet.
Hon bör f r a m h å l l a f ö r d e m, a t t d e t är e n s t o r s y n d att ingå de enda ett dylikt f ö r b u n d f ö r lifvet förutsättningarna för verklig beståndande l y c k a: kärlek och utan och högaktning.
innehållslös konversation.
balkonversationen men af egen just erfarenhet Det påstås, af dessa fel, vet j a g, att den m i n s t lika ofta k a n v a r a af g a n s k a lig och satsen.
allvar- djupgående beskaffenhet som På de en bal att lider dragas ock mot- ädlare
IDUN 1897 elementen ofelbart till hvarandra, och där de m ö t a s, träda de äfven lika ofelbart i dagen.
F ö r en m o r s o m allra öfversta ler l i t e t ut i — - h o n m å n u s t å p å d e t trappsteget längre ned sällskapslifvet, klart, om träffat — af r a n g s k a l a n el- följer sin dottern bland de unga på någon, djupare intryck.
herrarne som på henne gjort Det ett blir d å m o d e r n s att skaffa sig underrättelser o c h att, i händelse h o n i h o n o m sak kännedom o m m a n n e n s i fråga karaktär o c h dotter önskvärd dotter blir det n o g rätt snart böjelser; ser e n f ö r s i n m a k e, s ö k a p å e t t fint o c h y t t e r s t g r a h n l a g a s ä t t n ä r m a s i g till h o n o m och honom till s i g.
Härvidlag kan den af den uppspirande kärlekens äro så ö m t å l i g a, att d e — och alltför röring.
sig ofta — planta blott alltför lätt s k a d a s af o v a r s a m Men i dylika angelägenheter just den äkta, kvinnliga sitt s k ö n a s t e uttryck.
åligger honom att o f t a, af sig själf, måtte ej mången, » då att moderns ju i komma dit styr sina steg.
han ningskraften. » aflagt b e s ö k modern k ä n n a sig så väl, att vara af dem vande han drottning, » och drag- En annan: faller tänkare sann har kvinna » Barnen äro e n d a s t a n d r a u p p l a g a n af f ö r ä l d r a r n e.
» Var därför mor hvad i ditt hem i så s m å villkor Ofta händer ju, att lef- någon såsom maka och d u vill, att din dotter en g å n g skall på någon s o m k u n n e n, g ö r e n i tid n å g o t för att dra- g a deras håg åt ett annat o c h bättre håll!