Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Majit Dess Befallningshafvande i Norrbottens län underdånigst hemställt, huruvida icke, sedan Lagmans- och Häradshöfdingc-räntan jemte tingsgästningspenningarnc, hvilka afgifter syntes närmast motsvara domare-nästen, blifvit uti det öfriga riket afskaffade och tingsgästningen i stället å stat uppförd, äfven ifrågavarande till domhafvandcrne i länets Lappmarker utgående näst- och skjutsersättning kunde upphöra, och domhafvanderne på annat sätt beredas godtgörelse för denna inkomst; — i sammanhang hvarmed fråga jemväl uppstått ej mindre om lappallmogens inom Westerbottens län befriande från dylika afgifter, än äfven om upphörande af den afgäld, som, under benämning af tolknäst, af allmogen i Lappmarkerna inom Norrbottens län erlades i visst antal rentungor, såsom ersättning åt de till allmogens biträde anställde tingstolkar.
Sedan, jemlikt nådig befallning, Kongl. Majits Befallningshafvande i förutnämnde tvänne län, på sätt uti den Kongl. Propositionen linnes närmare omförmäldt, meddelat erforderliga upplysningar angående beloppen af ifrågavarande skattetitlar samt inkommit med infordradt förslag till tolkarnes aflönandc från Statsverket, äfvensom Kongl.
Majits och Rikets Kammar-kollegium och Stats-kontor derefter blifvit i ämnet hörde, hade, beträffande frågan om den till domhafvanderne utgående näst- och skjutsersättning — i enlighet med Kollegiernas utlåtande och på de af deni anförda grunder, att det icke vore med billighet öfverensstämmande, att
Lappmarkernas i allmänhet särdeles torftiga befolkning för rättvisans skipande linge vidkännas utgift, hvarifrån rikets öfriga allmoge njöte befrielse, och som, der den utginge i persedlar, skulle i framtiden komma att kännas allt mera tryckande, i samma mån desse, oftast i renstekar och rentungor bestående persedlar, år efter år förekommo i mindre öfverflöd och följaktligen stego i pris, — Kongl.
Majit funnit skäligt, att dessa afgifter, hvilka vid skattläggningar inom Lappmarkerna antagligen ieke vore beräknade, borde upphöra och domhafvanderne för den inkomst, de af nämnde skattetitlar hitintills haft, annorledes beredas ersättning, hvilken Kongl. Majit, med ledning af do å samma skattetitlars belopp lemnade uppgifter, ansett böra bestämmas till 1,400 Ridr Riksmynt för domhafvande!! i Westerbottens södra domsaga och 000 6 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 49.
Ridr samma mynt för hvardera domhafvanden i Westerbottens norra domsaga och de båda domsagorna i Norrbotten.
Vidkommande åter den till tingstolkarne af lappmarks-allmogen i Norrbottens län utgående näst, bade Kongl. Majit funnit de skäl, sorn blifvit åberopade för afskaflande af domarenästen, äfven gälla i fråga om tolknästen, hvartill ytterligare konime den omständighet, att af de härom infordrade upplysningar ville synas, som om svårigheter att erhålla nödigt antal tolkar mot den nuvarande ersättningen vore att befara; — Och har, med anledning af hvad sålunda förekommit, Kongl.
Majit i nåder föreslagit Rikets Ständer: dels att ett årligt anslag af 3,200 Ridr Riksmynt måtto beviljas att uppföras under Riks-statens 2:dra liufvudtitel, från och med det år, då den nya stats-regleringen komme att träda i verkställighet, och emellan domhafvanderne i Norrbottens och Westerbottens län på här ofvan uppgifna sätt fördelas, emot skyldighet å domliafvandernes sida att afstå från den dem nu af Lappmarkernas innebyggare tillkommande näst- och skjutsersättning, och dels att den af lapp-allmogen i Norrbottens län till tingstolkarne utgående näst likaledes måtte från samma tid upphöra samt i stället ett årligt anslag af 300 Ridr Riksmynt uppföras å 2:dra hufvudtiteln, att utgå till arfvoden åt en tingstolk inom hvarje af Norrbottens läns sex Lappmarker, nemligen:
Arvidsjaurs, Arjeplough, Jockmocks med Qvickjock, Gellivare, Juckasjärvi och Enontekis, emot skyldighet för tolkarne att såväl vid de ordinarie tingen som vid urtima ting och extra förrättningar tillhandagå med tolkning utaf Finska och Lappska språken; äfvensom att desse tingstolkar måtte af Statsverket få tillgodonjuta skjuts- och traktaments-ersättning enligt llite klassen af gällande resereglemente för biträde vid alla de förrättningar, som ej å vanliga tingsstället ega runi, och dervid resan skulle beräknas från tingsstället i orten och dit åter; och borde denna ersättning utgå af 2:dra liufvudtitelns anslag till rese- och traktamentspenningar.
I anledning af denna nådiga framställning hafva inom Bonde-ståndet åtskilliga yttranden blifvit afgifna och till Utskottet öfverlemnade, deraf inhemtas, bland annat, att Riksdagsfullmägtigen Carl Anders Larsson från Östergötlands län yttrat den mening, att innevånarne uti ofvanberörde lappmarker borde anses skyldiga att fortfarande, såsom hittills, utgöra ifrågavarande afgifter, samt i följd häraf yrkat, att Kongl. Majits förevarande nådiga proposition ej måtte af Rikets Ständer bifallas, — emot hvilken åsigt anmärkningar dock blifvit af flera bland Ståndets ledamöter framställda.
I sammanhang härmed har Utskottet till behandling förehaft en inom nämnde Riks-stånd af Riksdagsfullmägtigen J. O. Almqvist från Norrbottens län väckt och till Utskottet remitterad motion, deruti hufvudsakligen är anfördt, hurusom do af Kongl. Majit uti
Dess nådiga proposition i fråga om upphörande af tingstolknästen inom Lappmarkerna i Norrbottens län åberopade skäl vore i alla delar tillämpliga jemväl i afseende på de afgifter, sorn af innevånarne i de å länets kust belägna socknar, der Finska språket talades, utgingo till aflönande af der anställde tingstolkar; och har af sådan anledning motionären föreslagit att, till aflönande af tingstolkar i Nedre Torneå och Carl Gustafs, Pajala och Öfver Torneå jemte Öfver Kalix socknar, måtte anslås en årlig summa af 1,000 Ridr Riksmynt, att emellan tre tingstolkar på uppgifvet sätt fördelas; — varande denna motion biträdd af flere utaf Bonde-ståndets ledamöter.
Beträffande denna sednare fråga, har Utskottet af de till Kongl. Majits ofvanberörde nådiga proposition hörande handlingar inhemtat, att LandshöfdingeEmbetet i Norrbottens län, vid afgifvande af infordradt utlåtande och förslag rö - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 49. 7 rande upphörandet af tingstolknästen i länets Lappmarker, tillika fästat uppmärksamhet å ofyanantydda förhållande, att äfven inom en del af socknarne i länets kustland voro anställde tingstolkar, som af kommunerna aflönades på det sätt, att för hvarje besutten hemmansdel årligen erlades ett visst belopp spanmål; i sammanhang' hvarmed Landshöfdinge-embetet, för den händelse Kongl. Maj:t täcktes jemväl taga i nådigt öfvervägande frågan om dessa afgifters upphörande mot det att tolkarno i stället blefvo af Staten aflönade, i sådant hänseende aflåtit underdånigt förslag; men, enligt hvad Utskottet, som erhållit del af det inför Kongl. Maj:t den 11) Juli nästlidet år hållna protokoll öfver Justitie-departements-ärenden, deraf inhemtat, har Kongl. Maj:t funnit nådig proposition angående tolknästens upphörande uti ifrågavarande socknar icke vid detta tillfälle böra till Rikets Ständer aflåtas; varande såsom skäl härför anfördt, dels att berörda ämne, sorn icke utgjort föremål för Kongl. Kammar-kollegii och Stats-kontorcts utlåtande i målet, ansågs icke kunna före Riksdagens början fullständigt utredas, dels ock att den af bemälde Kollegier, uti deras utlåtande om tolknästen i Lappmarkerna, uttalade förutsättning, att behof vet af tolkar skulle till följd af Svenska språkets utbredande af sig sjelf upphöra, syntes antagligare i fråga om kustsocknarne än i afseendo å Lappmarkerna, för hvilka sednare en lindring i afgifter ock af allmogens fattigdom mest påkallades.
' Hvad nu först angår den af Kongl. Majit i högstberörde nådiga Proposition gjorda framställning, har Utskottet, efter öfvervägande af hvad härutinnan förekommit, ej kunnat biträda förutnämnda af Riksdagsfullmägtigen C. A. Larsson yttrade åsigt, att de så kallade domare- och tingstolk-nästena fortfarande borde af kommunerna utgöras, utan anser för sin del de af Kongl. Majit anförda omständigheter innefatta giltiga skäl att medgifva lappmarks-innevånarnes befriande från omförmälda, med hänsigt till deras torftiga lofnadsvilkor, för dem betungande afgifter; och då i följd häraf ersättning af statsmedel mäste beredas för den inkomst, vederbörande domare och tingstolkar af berörde afgifter hitintills uppburit, får Utskottet, som icke funnit något att erinra vid det af Kongl. Majit i sådant hänseende afgifna förslag, tillstyrka, att det begärda anslaget, 3,500 Ridr, måtte beviljas, att, under de i den Kongl.
Propositionen uppgifna vilkor och förbehåll, utgå enligt den fördelning, Kongl. Majit föreslagit; — samt att Rikets Ständer måtte medgifva att den skjuts- och traktaments-ersättning, Kongl. Majit kan finna skäligt tillerkänna tingstolkarne uti ofvanberörde sex Lappmarker af Norrbottens län, må utgå af 2:dra hufvudtitelns förslags-anslag till reseoch traktamentspenningar.
Yidkommande derefter Riksdagsfullmägtigen Almqvists motion om anslag till aflönande af tingstolkarne i Öfver-Torneå m. fl. socknar, finner
Utskottet väl denna fråga för närvarande icke vara så fullständigt utredd, att Rikets Ständer lämpligen kunna derom besluta; men då emellertid, såvidt
Utskottet af ofvan anförda förhållanden kunnat bedöma, det måste anses med billigheten öfverensstämmande, att enahanda förmån, som torde blifva lappmarks-innebyggarne medgifven, jemväl må tillerkännas innevånarne i omförmälda kustsocknar, har Utskottet funnit sig böra hemställa, 8 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 49. att, vid tillkännagifvandet af sitt bifall till Kongl. Maj:ts ofvanherörda nådiga framställning, Rikets Ständer, jemte anmälan om hvad bos dem vidare i denna fråga förekommit, underdånigst anhålla, att Kongl. Maj:t täcktes, efter ärendets fullständiga utredning, meddela Rikets Ständer den nådiga framställning i ämnet, hvartill anledning kan förefinnas.
Krig s-Hof-Rätten.
Yid sednaste riksmöte anhöllo underdånigst Rikets Ständer, på anförda skäl, att Kongl. Maj:t täcktes, efter ärendets utredning, taga i nådigt öfvervägande, huruvida ej Krigs-Hof-rätten kunde indragas och de mål, som tillhöra denna domstol, öfverflyttas på de öfriga Hof-rätterna, med iakttagande af hvad för dylika måls behandling i Kongl. Maj:ts Högsta Domstol är föreskrifvet.
Enligt hvad ofta åberopade protokoll öfver Justitie-departements-ärender innehåller, (pag. 10), har Kongl. Majit, efter det ej mindre Krigs-IIof-rätten än ock Kongl.
Maj:ts och Rikets Hof-rätter samt Högsta Domstolen blifvit öfver Rikets Ständers underdåniga skrifvelse i nyssberörda ämne hörde, genom nådigt beslut den 1 Februari nästlidet år funnit samma skrifvelse icke till någon åtgärd föranleda; — i anledning hvaraf Kongl. Maj:t nu, beträffande löneregleringen för denna Hof-rätt, förnyat sitt vid förra riksdagen i sådant hänseende framställda förslag, enligt hvilket nuvarande anslag 12,555 R:dr 50 öre, utom ljuspenningar, skulle ökas med 291 R:dr 50 öre, jemte det 1,311 R:dr borde för den i Hof-rätten anställde Notarie uppföras å Allmänna indragnings-staten, hvaremot de från särskildt anslag utgående ljuspenningarne 270 R:dr skulle upphöra och spanmålsberäkning under lönerna ej vidare komma att ega rum.
I denna fråga hafva hos Rikets Ständer förekommit framställningar: dels inom Borgare-Ståndet af Herr Björck, sorn ansett, att icke högre aflöningsanslag, än det vid förra riksdagen bestämda, borde af Rikets Ständer för Krigs-Hof-rätten beviljas, och ej heller för längre tid än nästkommande statsrcglerings-period, och dels hos Bonde-Ståndet, der Riksdagsfullmägtigen Carl Anders Larsson ånyo väckt fråga om denna Hof-rätts indragning och i sådaiit afseende hemställt, att nuvarande anslag måtte ställas till Kongl. Maj:ts disposition, för att tilldelas andra embets- och tjenstemän, som tillhöra denna hufvudtitel.
Enär större delen af ifrågavarande anslags-summa är på ordinarie stat uppförd, och Ilof-rättcns nuvarande civile embets- och tjenstemän äro genom fullmakter berättigade att bibehålla sina förra löner, kan den af Riksdagsfullmägtigen Larsson föreslagna åtgärd för närvarande ej bringas till verkställighet, hvadan Rikets Ständer torde finna, att den härom väckta fråga bör förfalla.
Deremot, då ofvan åberopade Stats-Råds-protokoll icke innehåller de skäl, hvarpå högstberörda nådiga beslut af den 1 Februari nästlidet år sig grundat, och Rikets Ständer följaktligen sakna erforderliga upplysningar för att bedöma, huruvida de hinder, som nu mött för den ifrågaställda indragningen af Krigs-Hof-rätten, äro af den beskaffenhet, att den utaf Rikets Ständer afsedda förändring äfven för framtiden måste anses overkställbar, finner Utskottet, vid sådant förhållande, icke skäl Stats-Utskottets Utlåtande N:o 49. 9 tikal att tillstyrka ändring i do vid sednaste riksdag i fråga om aflöningen för denna Hof-rätt meddelade beslut, och föreslår således, att samma bestämmelser må blifva gällande äfven för nästkommande statsreglerings-period; varande, i enlighet härmed, Krigs-hofrättens anslag på närlagde tabell öfver liufvudtiteln (Litt.
D) uppfördt till ett belopp af 12,555 R:dr 50 öre. 6:o.
Detta anslag, sorn vid förra riksdagen tillökades med 195,000 R:dr och bestämdes till en summa af 1,350,000 R:dr R:mt, har Kongl. Maj:t ansett böra för nästa stats-reglcring till samma belopp upptagas.
Härvid har Herr Björck erinrat, att nödiga upplysningar saknades för bestämmandet af fångvårdens verkliga anslags-beliof, samt i öfrigt anfört, att då de för cellfängelse-systemets tillämpning använda betydliga kostnader, enligt hvad man med skäl kunde hoppas, borde visa sin följd uti ett aftagande antal af brott, och alltså jemväl uti minskade årliga utgifter för fångarnes underhåll, det vore af vigt, att närmare undersöka anledningarne, hvarföre detta anslag fortfarande funnes till samma betydliga belopp erforderligt.
Derjemte och då cellfängelser nu finnas i do flosta län, borde en fullständig lönereglering såväl för styrelsen som för den vid fängelserna anställda betjening verkställas, hvari genom anslaget kunde fördelas i tvänne, deraf blott det ena beköfde såsom förslags-anslag uppföras.
Då, efter hvad Utskottet af Kongl. Stats-kontorets räkenskaper inkemtat, för fångvårdsutgifterna blifvit under år 1858 anordnadt en summa af 1,506,320 R:dr och år 1859 — 1,363,623 R:dr 12 öre, synes anledning icke förefinnas att för nästa statsreglerings-period vidtaga någon minskning i anslagets nuvarande belopp, utan torde detsamma fortfarande få upptagas till 1,350,000 R:dr.
I öfrigt finner Utskottet det af Herr Björck i ofvanberörde hänseende väckta förslag vara förtjent af uppmärksamhet, såsom ledande till lättare öfversigt af för valtningen och förenkling af räkenskaperna; hvarföre Utskottet ansett sig böra hemställa, det Rikets Ständer måtte uti underdånig skrifvelse anhålla att vid nästhlifvande riksmöte få af Kongl.
Maj:t emottaga fullständigt förslag till definitivt ordnande af Fångvårdsstyrelsen och den vid fängelserna anställda tjenstemanna- och bevaknings-personal samt till reglering af aflöningskostnaderna för hela denna förvaltning. 7:o.
Beträffande öfriga anslag under denna Hufvudtitel, deruti förändring icke blifvit ifrågasatt, hemställer Utskottet, att dessa anslag måtte bestämmas till enahanda belopp som vid sistlidnc riksdag, på sätt hosföljande tabell (Litt.
D) när mare visar; Bih. till B.
4 Sami, 1 Afd. 18 Haft. 2 10 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 49. hvarvid dock för jemnande af hufvudtitelns slutsumma, anslaget till skrifmaterialier och expenser blifvit minskadt med i Ridr 50 öre: uppgående, enligt Utskottets nu afgifna förslag summan af 2:dra hufvudtitelns anslag till 2,132,870 Ridr eller 6,240 Ridr utöfver hvad nu gällande Riks-stat upptager. 8:o.
Utskottet uti sitt särskilda betänkande
Nio 48 närmare omförmält, har Kongl. Majit, i fråga om den lönereglering, som vid innevarande riksmöte komme att verkställas, i allmänhet föreslagit, att de vid sednaste riksdag provisoriskt beviljade aflönings-anslag, med de förändringar i vissa fall, hvarom Kongl. Majit ville göra nådig framställning till Rikets Ständer, nu måtte definitivt på stat uppföras; — och hvad angår de till andra Hufvudtiteln hörande Embetsverk och Stater, är någon annan inskränkning i nämnde hänseende icke af Kongl. Majit föreslagen, än att, beträffande Svea och Götha Hof-rätter, — i anledning af den för Hof-rätterna utfärdade nya arbetsordning och af de skäl i öfrigt, som uti Justitie-departements-protokollet (pag. 6 och 7) finnas anförda, — Kongl.
Majit måtte ega att tills vidare vidtaga den jemkning i tjenstemännens lönebelopp samt, angående dispositionen af anvisade arfvoden för e. o. tjenstemän, meddela de bestämmelser, som erfordras, för att bereda de tjenstemän, å hvilka den nya organisationen ej eger full tillämpning, deras tillständiga rätt.
Utskottet, som uti förutnämnda betänkande yttrat den åsigt, att embeteoch tjenstemännens löner i de fall, der ej genom ifrågaställd organisation eller andra omständigheter hinder derför möta, borde af Rikets Ständer definitivt fast ställas, får i öfverensstämmelse härmed, och enär Utskottet, i fråga om de under denna hufvudtitel lydande embetsverk och stater, anser nyss antydda förhållande ega rum endast för Krigs-hof-rätten och Fång vårds-styrelsen, hemställa, det Rikets Ständer måtte förklara, att de aflönings-anslag, som vid innevarande riksmöte blifva beviljade för Departe ments-chefen, Justitie-stats-expeditionen, Högsta Domstolen, Justitie-kanslers-expeditionen, Justitie-Revisions-expeditionen, Svea Hof-rätt, Götha Hof-rätt samt Hof-rätten öfver Skåne och Blekinge mod de under Hof-rätterna lydande Justitiestater skola på ordinarie stat definitivt uppföras— med Kongl. Majit medgifven rättighet, att tillsvidare förordna om sådane tillfälliga jemkningar i aflönings-anslagen för Svea och Götha Hof-rätter, som af ofvanberörde anledningar finnas af behofvet påkallade.
För tillfälliga behof under denna hufvudtitel hafva framställningar skett i nedannämndo hänseenden i 9:o.
För uppförande af länsfängelser efter cellsystemet i de län, der sådane ännu icke blifvit fullbordade eller påbegynta, har Kongl. Majit äskat, att Rikets Ständer måtte anvisa ett särskildt anslag af 300,000 Ridr, att under åren 1861 Stats-Utskottets Utlåtande IS:o 41). 11 och 1862 utgå med 150,000 R:dr hvartdera året; — i afseende hvarå oftanämnda Justitie-departemcnts-protokoll (pag. 10) innehåller, bland annat, att de vid sednaste riksdag för detta ändamål anvisade 450,000 R:dr, tillsammans med det nu begärda anslaget, innefatta en tillökning af 50,000 R:dr utöfver det belopp (700,000 R:dr), Fångvårds-styrelsen år 1856 enligt approximativa beräkningar uppgifvit vara för ändamålet erforderligt, och att denna tillökning varit föranledd såväl af stegrade priser, som deraf att dels cellernas antal uti Hernösands och Östersunds fängelser blifvit ökadt utöfver hvad förut varit bcräknadt, och dels en summa af 11,000 R:dr ansetts böra upptagas till resekostnader och aflöning för tjenstemännen i Styrelsens byggnadskontor.
Utskottet, som anser fullbordandet af ännu återstående länsfängelsebyggnader enligt cellsystemet vara ett bland de mest angelägna och allmännyttiga företag, samt följaktligen ej funnit skäl fästa afseende å don af Riksdagsfullmägtigen Carl Anders Larsson gjorda hemställan, att uppskof med dessa arbeten tillsvidare måtte ega rum, får deremot tillstyrka, att det äskade anslaget, 300,000 R:dr, måtte af Rikets Ständer beviljas att utgå på sätt Kongl.
Maj:t föreslagit. 10:o.
För uppförande af bristande byggnader å häradshöfdingebostället Mälby i Westra Fernebo socken af Westmanlands län, bar Kongl. Majk slutligen äskat ett extra anslag för en gång af 7,000 R:dr, att såsom räntefritt lån tilldelas nuvarande innelmfvaren af samma boställe, Häradshöfdingen i Norrbo och Wagnsbro häraders samt Gamla Norbergs Bergslags domsaga, Kammarjunkaren Knut Wilhelm Sandels; — och inhemtas af de till denna fråga höx-ande handlingar hufvudsakligen, att Häradshöfdingen Sandels, som år 1844 tillträdt bostället, då fått sig för derstädes befintlig husröta tillerkänd ersättning af företrädaren i embetet till belopp af 5,459 R:dr 19 sk. 8 r:st, deraf dock ur dennes till borgenärer afträdda bo utgått endast 2,994 R:dr 23 sk. 10 r.st; att, sedan vid härefter verkstäldt laga skifte inom Mälby, bostället blifvit ålagdt utflyttnings-skyldighet, kostnaderna för boställshusens flyttning och nybyggnad, jemte gärdesgårdars uppstängning blifvit beräknade till 12,357
R:dr 2 sk. och att vid en år 1856 hållen ekonomisk besigtning å bostället, Sandels befunnits hafva under sin bcsittningstid fullgjort byggnader och förbättringar till belopp af 7,062 R:dr 28 sk., motsvarande efter årsberåkning byggnads-skyldighetcn för ej blott de af honom uppburne husrötcmedol och den tid han innehaft bostället utan äfven 8,' år derutöfver; äfvensom han dessutom verkställt utdikning och odling af en del boställets mark för en uppskattad kostnad af 3,131 R:dr 1 sk., men det oaktadt ansetts böra fullgöra bristande byggnader för ett belopp af 5,294 R:dr 22 sk., allt Banko; i anledning hvaraf Sandels hos Kongl.
Majk underdånigst anhållit, att som han genom berörda omständigheter blifvit försatt i den brydsamma belägenhet, att han hittills icke kunnat uppföra alla boställets åbyggnader, Kongl.
Majk täcktes i nåder anvisa den till fullbordande af ännu felande nybyggnader in. m. erforderliga summan af 7,941 R:dr 69 öre Riksmynt, att utgå antingen såsom förskott eller lån af statsmedel, mot vilkor att beloppet från och med år 1864 af boställshafvaren till Staten återbetalades med ^Vdel årligen till dess hela summan blifvit gulden.
Uti häröfver infordradt underdånigt utlåtande hade Kongl.
Stats-kontoret anfördt, hurusom Kongl. Majk genom nådigt Bref den 7 December 1858 förordnat, att den del af Sandels’ dittills innehafda domsaga, som utgjorts af Skinn - 12 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 49. skatteberga Bergslag, skulle med Åkerbo hårad till en domsaga förenas och alltså för framtiden frånskiljas den, som Sandels innehar, och att Sandels genom denna åtgärd tillskyndats en minskning i inkomster, uppgående, efter hvad han sökt ådagalägga, till 500 II:dr Bunt årligen.
Då nu Sandels icke kunnat med de högre inkomster, hvilka förut åtföljt hans innehafvande domare-befattning, fullborda det endast till stommen uppförda bostadshuset samt uppbygga öfriga nödvändiga och anbefallda byggnader, funnes anledning att befara, det sådant än mindre hädanefter skulle af honom kunna åstadkommas; men enär angeläget vore, att denna byggnads-skyldighet med det snaraste blefve fullgjord, hade Kongl.
Stats-kontoret ansett sig böra den af Sandels gjorda ansökningen på det sätt förorda, att ett räntefritt lån af 7,000 B:dr Rimt måtte med återbetalnings-skyldighet i den ordning ansökningen innekölle Sandels beredas, med vilkor att säkerhet ställdes för lånebeloppets behöriga användande och återgäldande, vid äfventyr att, derest
Sandels i ett eller annat afseende skulle underlåta att inom viss förelagd tid, fullgöra den föreskrifna byggnads-skyldigheten, låne-medlen då komme att hos honom uttagas.
— I betraktande af hvad sålunda förekommit och enär Sandels, hvilken, ej allenast redovisat de af honom från företrädaren erhållna husrötemedel, utan äfven dessutom fullgjort nybyggnad, fullt motsvarande hans hesittningstid, och till följd deraf, äfvensom af de förbättringar han å bostället verkställt, fått vidkännas, i förhållande till hans inkomster, särdeles betydliga utgifter, förmält sig icke cga tillgång till fullbordande af de ännu vid bostället felande byggnader, i saknad hvaraf påräknad inkomst af bostället och ersättning för de derå nedlagda kostnader ej torde kunna förväntas, samt det jemväl för Staten vore af vigt att bostället så snart som möjligt bletve med fullständig åbyggnad försedt, — har Kongl. Majit, med åberopande derjemte af de utaf Stats-kontoret anförde skål, i nåder föreslagit Rikets Ständer, att åt Sandels bevilja ett räntefritt lån af Sju Tusen Riksdaler Riksmynt, att af boställsinnehafvaren återbetalas med -2V.del om året från och med år 1864 till dess hela beloppet varder guldet, dock med vilkor att för lånebeloppets behöriga användande, och återgäldande, godkänd säkerhet ställdes och att, om boställsinnehafvaren underläte att inom förelagd tid den föreskrifna byggnads-skyldigheten fullgöra, lånemedlen genast skulle hos honom uttagas.