Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jemte det jag anser alt Utskottet icke fästat nog afseende på Bonde-Ståndets begäran om borttagande af denna skatt, tror jag för min del, att det vore ändamålsenligast, alt skatten på enkel redskap af Irsta och 2:dra classen nedsattes till likhet med hvad den utgjorde 1824, och om man ville att någonting skulle göras med afseende å dryckenskapslastens afskaffande, så vore intet mera radicalt, än att förbjuda de stora pisloriska, med ångkraft drifna, verken, ty det är dessa, som genom det låga priset, hvartill de tillverka bränvin, gör detta tillgängligt i större quanliteter för de omåttlige.
Jag anser äfven Utskotten hafva misstagit sig, då de föreslagit, att ingen må få sälja mindre quanliteter, än 15 kannor på torg.
Denna föreskrift är menlig, så väl för den fattige landtmannen, som icke eger mer än 3 å 4 kannor att afyttra, då han far till staden, som för den mindre förmögne borgaren, som icke här råd och lägenhet att köpa sig bränvin ankartals.
Allt tyckes af Utskotten emedlertid vara beräknadt så alt stora quantiteter bränvin skola komma i omlopp för obetydliga priser; men detta är helt naturligt, då bland lagstiftarne finnas personer, som ega snart sagdt de största bränvinsfabrikerne i landet, och icke en, utan flera.
Uti en annan punct, nemligen den, som förbjuder husbonde att sälja mindre än i kanna bränvin till tjenstefolk, anser jag äfven Utskotten hafva begått ett misstag.
Det är visserligen lättare för husbonden att minutera ut i kanna än t qvarter, men jag tror ingen klok husbonde till något, som älskar denna dryck, lemnar ut halfslopstals, utan på sin höjd i qvarter, emedan man icke helt och hållet kan förbjuda eller förhindra en dryckenskapsälskande person en eller par supar om dagen.
Jag anhåller att dessa anmärkningar måtte få åtfölja Betänkandet till Riks-Stånden.” 48 Be t'.-, Lag-, samt Allm. Besv.- och Eicon. -Utskottens Betänkande, N:o 1.
Län, Johan Persson från Upsala Län, Petter Classon från Elfsborgs Län, Lars Rasmusson från Götheborgs och Bohus Län, Lars Olsson från Stora Kopparbergs
Län och Ephraim Larsson från Elfsborgs Län: ”Emot sammansatta Bevillnings- Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottens beslut i frågan om beskattningen i den så kallade husbehofsbränningen, anse vi oss, vår pligt likmätigt, böra anmäla reservation, samt till alla delar instämma uti det af Herr Friherre H.
Hamilton framställde, på rättsenliga grunder fotade, förslag, hvilket förslag nu blifvit af majoriteten förkasladt, och ibland hvilken besynnerligt nog finnas ledamöter af det Högv.
Ståndet, hvilka minst hade bordt vara i okunnighet om landets verkliga ställning och behof i denna så vigtiga fråga.
Den nu af Utskotten antagna beskattningsgrund innnebär snart sagdt ett totalt förbud för den så kallade husbehofsbränningen, men att det ieke är denna, utan salubränningen, eller den, som drifves med konstapparat, som förorsakat det öfverklagade onda, eller den allmänna bränvinsöfversvämningen i landet, derom är väl icke mer än en röst, efter den erfarenhet, man inhemlat sedan 1841 års Författning utkom.
Nej, förr än husbehofsbränningen blifver fri, som den ursprungligen varit, eller åtminstone belägges med en jemförelsevis mindre skatt, som Friherre Hamiltons förslag åsyftar, förr undanrödjes icke roten till det öfverkl^gade onda.
Om vi icke alltför mycket misstage oss, ålog allmogen sig bevillning, då husbehofsbränningen ifrån att vara ett regale, öfverflyltades på dem.
Hade denna rättighet fått oinskränkt fortfara, hade aldrig en syndaflod af bränvin inträffat, till föga båtnad i så väl moraliskt som fysiskt hänseende.” Af Pehr Nilsson från Christianstads Län: ”Jemte det jag till alla delar instämmer uti Ola Jeppssons reservation, får jag äfven afgifva densamma uti följande puncter: l:o att beskattningen för 3:dje, 4:de och 5:le classerne är alldeles för låg beräknad, i förhållande mot de 2:ne första classerne.
Jag skulle tro, att den 3:dje borde beräknas till 32 och 4:de till 64, samt 5:te classen till 120 gånger pannans rymd uti månaden.
Med Etthundradefemtio procents förhöjning då den drifves med ånga, hvilket ingalunda är för högt beräknadt, i förhållande mot de enkla pannorna, då det är säkert kändt, att med en åtta kannors ångpanna till 4:de classen Bev-, Lag-, samt Allm. Besv.- och Elton.-Utskottens Betänkande, N:o 1.
49 kari afverka sextio kannor bränvin på dygnet eller 10,400 på 6 månader, och de större i proportion, så kan ingalunda milt förslag vara för högt tilltaget; 2:o ali alla, som bränna bränvin, måtte ega rättighet, all få försälja i:dels i stället för en kanna, sorn Utskottens majoritet bestämt, likfullt att det ej fick på stället förtäras; heldst som detta är en lagbestämmelse, sorn aldrig efterlefves, och gifver anledning till en mängd åtal mot personer, som ingalunda utöfva lönnkrogen, utan äfven mot den, som af medlidsamhet mot den mindre bemedlade aflemnar ett mindre quantum, än en kanna, som den fattige arbetaren ej mägtar betala."
Af Johan Äng. Zetterberg från Stockholms
Län och Carl Ersson från Westerås Län :
"Emot Höglofl.
Utskottens förslag till förändrad bränvinsbränningsförfattning nödgas vi reservera oss.
Vi anse bränvinsbränningen böra vara en fri näring, som af hvem som helst må bedrifvas med hvad sorts och huru stor redskap som helst och beskattas på samma sätt, som andra näringar och fabriker.
Men då högst få lära dela denna mening och den ej ännu på några tiotal år torde komma att göra sig gällande, måste den för närvarande sättas å sido.
Utskottens förslag att dela bränvinsbränningen i husbehofs- och salubränning kunna vi ej gilla, utan tro, att den hädanefter som hittills måtte ega ett gemensamt namn.
Friheten att bränna hela året med 20 kannors panna anse vi icke medföra några fördelar; då man icke får anmäla sig till vissa terminer, blifver skatten för hög och ändamålet förfeJadt.
Grunden för beskattningen är, efter vår åsigt, på det högsta felagtig.
Lika med Herr Baron Hamilton, tro vi, att, om man vill noga beskatta bränvinsbränningen, controllén mäste blifva karens mätning i förening med en öfver bränningen förd ordentlig journal; dock torde det nuvarande beskattnings-sättet böra bibehållas för l:sta och 2:dra classens bränvinsverk med eld, emedan karmätning för dessa verk torde åstadkommma för mycket besvär, röna motvilja och erfordra ett ökadt antal af fiscaler eller controllanter.
Den 43 § har genom tillägget blifvit för mig otydlig; jag anser meningen hafva blifvit bättre uttryckt, om Herr C.
Kocks förslag blifvit antaget, nemligen: ”Bränvin må väl i hela fastag, större eller mindre, försäljas, men ej under kringforslande någorstädes afyttras till mindre Vih. till R.
Prot. 1844, 5 Sami. 2 Afd. 1 Haft. 7 50 B ev.-, Lag-, samt Allm. Best.- och Ekon.-U tskottcns Betänkande, N:o 1. quantitet än 1\ kannor och alldeles icke utdelas eller utmätas å öppna fårvägar eller offentliga samlingsplatser på landet etc.” Af Ola Jeppsson från Blekinge Län: ”Emot det beslut, Högloft, sam mansatta Utskotten fattat, att bränvinsbränningen skall hafva tvänne benämningar, nemligen husbehofs- och salubränning, måste jag mig reservera; jag inser ingen fördel härmed, tvertom måste denna nymodighet medföra olägenheter af ganska betänklig art.
I 60 § Regerings-Förmen är bland andra bevillningsmedel upptagne husbehofs-brännerimedlen, hvilka nuvarande Stats-Utskott i Betänkandet N:o 33, angående beräkningen af StatsYerkets inkomster, uppfört lill 670,000 R:dr B:co; då hvarken i Grundlagarne, icke eller i de hittills gällande öfriga Lagar, någon salubränning är känd, hade jag trott, att
Utskotten bordt vidblifva den benämning hittills varit vanlig, åtminstone så länge ingen brist på varan är att befara.
Utskotten hafva, i följd af det föregående, fattat ett annat, efter min tanke, lika olämpligt sorn obilligt beslut, bestående deruti, att husbehofsbränningen skulle fä begagnas endast med tjugo kannors enkel panna och derunder, en sådan bränneriredskap skulle bela året få begagnas af en hemmansegare, som besitter ett jord värde af Trehundrade R:dr Banco; meia rättighet tillkommer icke den aldra störste jordegare, om också han eger 100,000 R:dr hemmans värde, i sanning en jemnlikhets-princip efter min tanka lika ovanlig som obillig och orättvis.
De hemmansegare, hvilka besitta ett större fastighetsvärde, äro naturligtvis betungade med flera skatter och onera af alla slag; de hafva ett större jordbruk, en vida större ladugårdsskötsel.
Mängden af denna allmoge begagnar från och med Tjugo till Fyratio kannors enkel bränvinsredskap, och dessa skulle nu sönderstyckas, i fall husbehofsbränningen skall begagnas, ett öde, som skulle drabba flere 1000:de, tillhörande medelklassen af Sveriges allmoge; utom dessa linnas ett icke så obetydligt antal större jordbrukare, hvilka begagna sin enkla bränvinsbränningsredskap, ända från femtio till nittio kannors rymd; för deras ladugård och större jordbruk äro äfven de i behof utaf att begagna hvad för dem hittills varit öfligt; jag kan således ej annat än reservera mig äfven emot denna punct af Utskottens Betänkande.
Jag måste äfven reservera mig emot det beslut, som ålägger den mindre jordbrukaren att bränna hela året; hans bränningstid är icke allenast tillräcklig sex månader, ulan har han i de flesta fallen endast be - Bev.-, Lag-, samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 1. 51 gagnal halfva den tillålna tiden, emot erläggande af halfva skatten, nu skall han tvingas alt bränna mer än han vill.
Då jag sålunda framställt de olägenheter, hvilka skulle inträffa, i den händelse Utskottens förslag i dessa puncter kommo att såsom lag tilllämpas, vågar jag vördsammast anhålla, att det från sammansatta Afdelningarne till Utskotten afgifna förslag till ny bränvinsbrännings-förordning, så vidt det rörer dessa puncter, hvilka befinnas i första artikeln, nråtte såsom min reservation, jemte hvad jag här anfört, få åtfölja Betänkandet och till Riks-Stånden ingå, på det att Ständerna, efter alt hafva pröfvat båda förslagen, rnålte blifva i tillfälle alt antaga hvad de finna mest lämpligt.
Jag måste äfven reservera mig emot det beslut, Utskotten fattat såsom tillägg och ändring i 43 § af nu gällande brän vins-förordning, ehuru jag önskar en lämplig förändring af detta lagstadgande, som betryggar
Dahl-alimogen för så kallad gårdfarihandel med bränvin, kan jag ingalunda gilla den lagförändring Utskottens pluralité besluLat.”
I denna reservation instämde Jöns Jönsson och Ola Svensson från Skåne.
Utdrag af Bevillnings-, Lag, samt Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottens förslag till föreskrifter angående vilkoren för tillverkning och försäljning af bränvin.
Om b r ä n v i n s b r ä n n i n g s - r ä 11 i g h e t e n. § 1- Bränvinsbränning, af hvad tjenligt ämne sorn helst, skall med den pannerymd samt emot de afgilter och öfriga villkor, här nedan töreskrifvas, vara tillåten under sex månader af året, nemligen Januari, Februari, Mars, April, November och December, så framt icke högst vigliga omständigheter föranleda inställande af denna tillverkning. 52 Dei\-, Lag-, samt Ålim. Besv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 1.
Branvinsdislillering vare under nämnde lid tillåten för dem, som äro till bränvinsbränning berälligade; ankommande det etc. — — Af Matts Pehrsson från Stockholms Län: ”Emot Utskottens för slag lill bränvinsbrännings-författning får jag mig på det högsta reservera , instämmande hufvudsakligast i hvad Zetterberg oell Carl Ersson anfört.” Bev-, Lag-, samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utshotlens Belänlcande, N:o 1. 53 Rikets Högloft.
Ständers Bevillnings-, Lag-, samt Altmanna Besvärs- och Ekonomi-Utskotts
F ö r s 1 a g lill föreskrifter, angående villkoren för tillverkning och försäljning af bränvin.
Om bränvinsbrännings-rättigheten.
§ I Brän vinsbränning, af hvad tjenligt ämne som helst, skall med den pannerymd, samt emot de afgifter och öfrige villkor,' här nedan föreskrifvas, vara tillåten under hela äret, då den, såsom husbehofsbränning, bedrifves med enkla pannor uti usta classen af tjugo kannors rymd och derunder, samt under sex månader af året, nemligen Januari, Februari, Mars, April, November och December, dä, hufvudsakligen för af verkning till afsalu, pannor af antingen högre kannerymd eller med tillsatts af konstapparat dertill begagnas, så framt icke högst vigtiga omständigheter föranleda inställande af denna tillverkning.
Bränvins-distillering med ofvannämnde redskap vare tillåten för en hvar under den tid han till bränvinsbranning är berättigad; samt under hela äret med pannor af den rymd, 3o A i mom. omf örmäler; ankommande det på Kongl. Maj:t och Rikets Commerce-Collegii pröfning i hvarje fall, huruvida och på hvad villkor omdistillering af rätt bränvin må, på andra tider och för andre personer, än de till bränvinsbränning berättigade, under serskild controil tillåtas. 54 Bev.-, Lagsamt Allm.
Best'.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o i. §. 2.
Rättigheten till bränvinsbränning skall på landet åtfölja hemman och hemmansdelar, med åsatt mantal efter jordeboken, bebyggda, med serskild åbo försedda utjordar och andra lägenheter, hvilka uti ordinarie eller extra-ordinarie-voleriiig deltaga, eller vacance-afgift utgöra, äfvensom icke roterade, men med serskild ränta till Kronan eller till innehafvare af dess rätt belagda torplägenheter, samt i städerna, den lili hvarje stadsområde hörande jord; dock tillkommer denna rättighet icke den jord, som i taxeringsvärde ej uppgår till Trehundrade Rrdr Banco, utom i de händelser, sorn 6 och 7 §§ upptaga. § 3.
Den bränvinspannerymd, hvarmed tillätes att bränna, skall beräknas efter hemmanets, hemmansdelens, lägenhentens elier stadsjordens värde vid 1844 års taxeringar, under iagttagande, att, såsom grund för bränvinsbrännings-rättigheten, värdet af åbyggnaden ej får i laxationen ingå tili högre belopp, än som motsvarar högst en fjerdedel af jordens taxeringsvärde; Och bestämmes bränvinsbriinnings-rättigheten för de serskihle classerna af bränvinsbrännings-redskap efter det taxeringsvärde, som i nedanstående tariff finnes upptaget, sålunda, nemligen: att för rättigheten, att begagna en panna af till och med 20 kannors rf mel erfordras ett taxeringsvärde af minst Be v.-, Lag-, samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 1. 55 lista Classen. 2:dra Classen. 3:dje, 4:de och 5:te Classerne. med med med med med med eld ånga eld anga eld ånga 300 2,000 750 6,000 6,000 18,600 Öfver 20 t. 0. m. 25 k nors rymd 500 4,000 2,000 9,000 9,000 23,200 99 25 99 30 99 750 6,000 3,000 14,000 14,000 28,000 99 30 99 35 99 1,000 8,000 5,000 16,300 16,300 32,600 99 35 99 40 99 2,000 11,000 6,000 18,600 18,600 37,200 i’ 40 99 45 99 3,000 13,250 7,500 20,950 20,950 41,900 99 45 99 50 99 4,000 15,500 9,000 23,300 23,300 46,600 99 50 99 55 99 5,000 17,050 11,500 25,650 25,650 51,300 99 55 99 60 99 6,000 18,600 14,000 28,000 28,000 56,000 99 60 99 65 99 7,000 20,150 15,150 30,300 30,300 60,600 99 65 99 70 99 8,000 21,700 16,300 32,600 32,600 65,200 99 70 99 75 99 9,500 23,275 17,475 34,950 34,950 69,900 99 75 99 78 99 10,400 24,220 18,180 36,360 36,360 72,720 . 78 99 81 99 11,300 25,165 18,885 37,770 37,770 75,540 99 81 99 84 99 12,200 26,110 19,590 39,180 39,180 78,360 99 84 99 87 99 13,100 27,055 20,295 40,580 40,580 81,160 99 87 99 90 99 14,000 28,000 21,000 42,000 42,000 84,000 Vid brännerier, i hvilka flera pannor af serskilda classer begagnas, beräknas det erforderliga taxeringsvärdet i förhållande till den afverkning, sorn, enligt 26 §, med alla pannorna tillsammans kan åstadkommas, under iakttagande att 3:dje, fale och 5:te classerne i detta afseende hänföras till en gemensam c/ass.
Kokrummet ingär icke i pannerjmds-beräkningen. §4.
Mer än en bran vinspanna af 90 kannors rymd, eller flera pannor, hvilkas sammanslagna rymd öfverstiger 90 kannor, kokrummet oberäknadt, mä icke tili eli verk eller å samma egendom nyttjas. 56 Bcv.-, Lag-, samt Allm. Besv.- och Elton.-Utskottens Betänkande, N:o 1.
Yid brännerier af annan än vanlig beskaffenhet, eller så kallade konstbrännerier, får sammanräknade kannetalet af alla dit hörande pannor, mäskvärmaren oberäknad, icke öfverstiga den högsta pannerymd, hvarmed bränvinsbränning med enkla pannor är tillåten.
Såsom, kokrum få beräknas 2 kannor för hvarje bränvinspanna om 40 kannors rymd och derunder, samt 3 kannor, då pannerymden öfverstiger 40 kannor.
Bränvinsbrännings-redskap må icke, oberoende af innehafvande jord och utan afgift, begagnas för åstadkommande af så kallad förbränna för ättiks-fabriker. § 5.
Innehafvare eller brukare af tvänne eller flera hemman, hemmansdelar eller lägenheter, som till bränvinsbränning berättigade äro och af inneliafvarens folk och dragare skötas, vare öppet lemnadt att, såvida hemmanet, hemmansdelen eller lägenheten är försedd med egen ladugård, der utfodring sker, på hvardera af dessa egendomar idka bränvinsbränning med så stor panna, som emot jordevärdet svarar.
Skulle åter innehafvare eller brukare af flera lill bränvinsbränning berättigade hemman, hemmansdelar eller lägenheter vilja på ett ställe utöfva bränvins-tillverkningen efter deras sammanslagna värde, vare sådant tillåtet, under villkor, dels att dessa egendomar äro så belägne att afståndet från det ställe, der bränvinsbränningen utöfvas, ifrån åbyggnad till åbyggnad räknadt, icke är längre än en mil, dels att pannerymden i intet fall får öfverstiga det i 4 § bestämda maximi-belopp.
Bränvinsbrännings-rättighet för jord å landet må icke i något fall förenas med bränvinsbrännings-rättighet för jord i städerne, eller efter sammanräknadt taxeringsvärde på ett ställe utöfvas. § 6.
På landet vare tvänne eller flere åboer å samma hemman elier å serskilda hemman, hemmansdelar eller lägenheter, då dessa äro inom samina socken och högst på en half mils afstånd från hvarandra belägne, obetaget att, efter behörig anmälan vid mantals- och skattskrifningen och emot Bev-, Lag-, samt Allm. Bcsv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 1. 57 emot samfäldt erläggande af den på gemensamma bran vinsbrännings-redskapen belöpande afgift, deras bränvinsbrännings-rättighet utöfva med en gemensam panna på den af dessa hemman, hemmansdelar eller lägenheter, som dertill uppgifves, hvilken panna dock aldrig må öfverstiga högsta tillåtna pannerymd.
Åboer å sådane hemman, hemmansdelar eller lägenheter på landet, som icke uppgå lili 300 R:dr i taxeringsvärde, men i öfrigt hafva de egenskaper, som, enligt 2 §, erfordras för rättigheten att utöfva bränvinsbränning, åtnjuta äfven samma förmon, med villkor, att det sammanslagna jordvärdet uppgår lill minst 300 R:dr.
Bränvinsbrännings-rättighet må ej å annan man öfverlåtas, utan i sammanhang med jorden. § 7..
Af de fleste röstegande invånare i hvarje stad, der jorden tillhör staden, må det bero att, i den ordning, som uti hvarje stad för beslut om stadens inkomst eller utgift iagttages, bestämma, huruvida den bränvinsbränning, hvartill staden, efter värdet af de serskiide jordlotterna, är berättigad, skall åt desses innehafvare upplåtas eller för stadens gemensamma räkning utöfvas, och om bränvinsbränningen skall ske med serskilda pannor efter hvarje jordlotts värde, eller ock i ett eller flera sammansatta verk, efter alla eller flera jordlotters sammanslagna värde; men i de städer, der jorden är med eganderätl fördelad på stadens invånare, må det ankomma på det beslut, sorn ibland dem af pluraliteten, beräknad i nion af jord värdet, fattas; och i den händelse förhållandet är blandadt, skola enahanda grunder följas; likväl under förbehåll, att bränvinsbränning i stad ej må utöfvas med panna af mindre rymd, än trettio kannor, samt att, derest Kongl. Maj:t ej, i betragtaude af serskiide omständigheter, annorlunda redan förordnat elier framdeles förordnar, 4 § af denna Författning skall tjena till efterrättelse i afseende på den högsta pannerymd, som af sådane föreningar må begagnas; börande för öfrigt, vid ulöfningen af städernas bränvinsbränningsrättighet, iagttagas, att de brännerier, sorn hädanefter anläggas, varda, utom stadens staket, på lämpligt afstånd från andra byggnader uppförda, i enlighet med stadens Byggnads- eller Brand-Ordning.
Vrot. 1844. 5 Sami. 2 Afd. 1 Haft. 8 58 Bev.-, Lag-, samt Allm.
Bcsv. och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 1. § 8.
Vid de årliga mantalsskvifningarne uppgifves så väl stället, hvarest, sorn ock det eller de hemman, hemmansdelar eiler lägenheter, för hvilka bränvinsbränningen skall utöfvas, äfvensom pannerymden, enligt hela det af justeraren åsatte kannetal, med utsättande af den dass, hvartill pannan, jemnlikt justerarens betyg, hänföres, samt huruvida den4är inrättad alt drifvas med eld eller ånga; och vare det en och hvar, som vill begagna ■testa classens panna utöfver 20 kannors rymd, eller af mindre storlek drifven med ånga, eller ock någon af öfrige classernas redskap, obetaget att anmäla sig till bränvinsbränningens utöfvande antingen för hela eller hälften af den i sådant fall, jemnlikt 1 tillåtna tiden; skolande, i sednare händelsen, bestämdt uppgifvas, hvilkendera termin, antingen Januari, Februari och Mars, eller April, November och December, dertill begagnas; och kommer afgiften för bränvinsbränning med sådan redskap, att, i förhållande till den uppgifna tiden, beräknas.
Ej vare skattskyldig förbunden att vid mantalsskrifningen! uppvisa mätnings- och slämplingsbevis; och ege han dessutom rätt att hänvisa till den förra året uppgifne pannerymden, med åliggande att för uppgiftens vigtighet ansvara; dock bör i den skattskyldiges debetsedel för hvarje år af vederbörande införas, såväl beloppet af den pannerymd, hvartill han sig anmält, sorn ock det fastighetsvärde, hvarefter bränvinsbränningen får ega runi, till upplysning om den pannerymd, som, i grund deraf, får begagnas.
Den, mantalsskrifningen förrättar, vare skyldig att, med afdrag, enligt 4 §, af kokrummet, afgiften i behörig ordning påföra, ined uteslutande af bråk i pannerymds-beräkningen. § 9.
Alla de pannor, som, af någon lill bränvinsbränning berättigad, begagnas, vare sig å en tomt eller i en byggnad, eller under samma tak eiler å samma egendom, skola väl, för nödig säkerhets vinnande, till rymden serskildt uppgifvas, men vid debiteringen bör deras rymd ovillkorligen sammanslås, med. afdrag af kokrum för hvarje panna, och denna' grund jemväl följas vid redogörelsen i afseende på pannerymden, så väl af Taxerings-Comiteerne och Kongl. Maj:ls Befallningshafvande, som af Kongl. Ben.-, samt Allm. Besv.- och Ekon.
Utskottens Betänkande, M i. 59 Ma j:ts och Rikets Stats-Contoir; dock må den sålunda sammanslagna pannerymden alidrig öfverstiga det i 4 § bestämda maximi-belopp. § 10.
Mantals- och skattskrifvare åligge alt, inom Januari månads utgång, enligt mantals- och skattskrifnings-handlingarne, socknevis upprätta förteckningar på alia dem, som sig till bränvinsbränning anmält; börande å dessa förteckningar utsättas pannerymden och deri classj lill hvilken redskapen hauf öres, samt huruvida den är inrättad att dr ifvås med eld eller ånga, äf vensom hvilka månader bränvinsbränning utöfvas af dem, sorn begagna enkla /rännor utöf ver tjugo kannors rymd eller någon slags konstredskap.
Dessa förteckningar insändas till Kongl.
Maj.ts Befallningshafvande, som ega att deraf lemna vederbörande del, för controil och eftersyn.
Mantals- oell skattskrifvare äro dessutom skyldige att, inom ofvan föreskrifna tid, tillställa vederbörande kronobetjente enahanda förteckningar å alla dem, som inom socknen sig till bränvinsbränning anmält; och böra sistnämnde förteckningar i församlingens sockenstufva eller å annat lämpligt ställe anslås. § H.
Den, som, berättigad till bränvinsbränning, sig dertill vid mantalsskrifningen antingen icke angifvit, eller ock anmält sig till mindre pannerymd, än hvartill han egt rätt, må, om han sedermera åstundar bränvinsbränning för en del af eiler för hela värdet utöfva, antingen under hela den tillåtna tiden, elier under någon af de i 8 § omförmälda terminer, anmäla sig derom hos Kongl, Majlis Befallningshafvande, som eger att det sökta tillståndet meddela. 60 Beti.-, Lag-, sami Allm. Bese.- och Elton.-Utskottens Betänkande, M i.
Om bränvinsbrännings -redskapen. § 12.
För alt icke motverka de förbättringar i bränvinsbränningsredskapens sammansättning, som afse besparing i bränsle, tid och arbetskostnad, vare sådan redskap tillåten af hvad form och ämne som helst, under iagtlagande af följande bestämmelser: