Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Gästgifvare, sorn icke inom en månad från det Taxerings-kommiltéens förrättning blifvit afslutad, hos socknenämnden uppsagt den rätt till bränvins utskänkning, som gästgifveriet åtföljer, vare underkastad den afgift, som bör under det nästföljande försäljnings-året utgå för det kannetal, hvilket i nu stadgad ordning blifvit bestämdt.
Der gästgifverihållning är mellan flera åboer fördelad, må utskänknings-rättighet af dem icke samtidigt utöfvas, utan af hvardera endast under den tid, han gästgifverihållningen besörjer.
Har uppsägning skett, gånge afgift ut endast för den eller de åboers andel, hvilka vilja utskänkning fortlarande idka, och dellage i afgiften hvardera i förhållande till den tid, lian utskänknings-rälten i förening med gästgifveribållningen utöfvar. §• 13.
Vill någon väcka fråga, att annan utskänkning, än den, som kan gästgifveri tillkomma, må i socken å landet få idkas; gore derom framställning hos socknenämndens ordförande före utgången af Mars det år, då försäljningen skall börjas.
Socknenämn - 640 Expeditions-Utskottels Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 203. den skall innan slutet af April deröfver afgifva yttrande och deri, om bifall till utskänkningen tillstyrkes, utsätta den trakt, hvarinom det må ske, hvarefter yttrandet till Kyrkoherden öfverlemnas.
Yarder framställningen af både socknenämnd och socknestämma ogillad; förfalle frågan.
Har åter endera eller begge bifall tillstyrkt, sände, inom. tre veckor från det socknestämma blifvit hållen, Kyrkoherden socknestämmo-protokollet och socknenämndens yttrande, jemte eget utlåtande i ämnet, till Konungens Befallningshafvande in.
Konungens Befallningshafvande fatte deri sitt beslut och gifve det socknenämndens ordförande tillkänna.
Fråga, huruvida i sådan ordning tillkommen utskänknings-rättighet bör upphöra, sedan tiden för dess tillvaro tilländalupit, skall på enahanda sätt väckas och behandlas.
Tillstyrka både socknenämnd och socknestämma att rättigheten skall indragas, förblifve dervid.
Har åter endera eller1 begge upphörandet afstyrkt; insände Kyrkoherden socknenämndens yttrande och socknestämmo-protokollet, jemte eget utlåtande, till Konungens Befallningshafvande, sorn ege i ämnet besluta.
Der fråga uppstår, att rättighet till minuthandel med bränvin i socken må beviljas eller ock beviljad sådan rättighet upphöra, förfares på lika sätt, som om utskänkning nu stadgadt är. §• 14.
Bättigheterna för andra tillåtna utskänkningsställen än gästgifverier, äfvensom för minuthandelsställena i socknen, varde derefter, innan September månads utgång, af socknenämnden ulbudna på offentlig auktion, för högst tre år i sender, åt den eller dem, som åtaga sig afgift för högsta kannetal.
Socknenämnden pröfve de anbud, som dervid göras, och ege dem, med tillbörligt afseende å de bjudandes behörighet och tjenlighet, antaga eller förkasta.
Der utskänknings-rättighet för gästgifveri blifvit uppsagd inom tid, som i 12 §. är bestämd, ege socknenämnden, om den så för godt finner och derest ej å den i 13 §. föreskrifna socknestämma blifvit annorledes beslutadt, att vid den auktion, som nyss sagd är, ny utskänknings-rättighet, med utsättande af stället för dess utöfning, i den uppsagda rättighetens ställe, på enahanda sätt utbjuda och auktions-anbuden pröfva. §. 15.
Försäljnings-året räknas för stad från den 1 Oktober och å landet från den 1 November. §. 16.
Vid beräkning, sorn är i 8 §. för stad föreskrifven, må kannetal icke sättas för minuthandels- eller utskänknings-ställe under 800, och vid beräkning, som är i 12 §. för gästgifveri å landet föreskrifven, icke under 400.
Ej heller får auktions-anbud, som enligt 10 eller 14 §. för hvarldera slaget af handel antages, understiga i stad 800 eller å landet 400 kannor. §. 17. Expeditions-Utskotlets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 203. 641 §. 17.
Så i stad som å landet utgöres afgilten vid minuthandel med 8 sk. och vid utskänkning med 12 sk. för hvarje kanna af det bränvin, som enligt 8 eller 12 §. beräknadt blifvit eller hvarför afgift enligt 10 eller 14 §. åtagen är. §• 18. * Års-afgift för minuthandel med och utskänkning af bränvin skall för hvarje halfår förskottsvis erläggas och inbetalas till vederbörande uppbördsman. §. 19, Den som sin rättighet till minuthandel med eller utskänkning af bränvin i stad en gång uppsagt, må ej till dylik försäljning ånyo vinna rättighet annorledes än i 10 §. medgifves.
Ilar för gästgifveri å landet rättighet till bränvins utskänkning en gång blifvit af egaren uppsagd, må den icke kunna för gästgifveriet åter förvärfvas.
Gästgifvare må dock kunna för sin person vinna rättighet till bränvins utskänkning, på sätt i 14 §. medgifves. ‘ §• 20.
Rättighet till minuthandel med eller utskänkning af bränvin må ej på annan person öfverlåtas, utan alt denne i stad af Magistraten och å landet af socknenämnd pröfvas tjenlig och i öfrigt behörig. §. 21.
Innan minuthandel med eller utskänkning af bränvin företages af den, som till sådan försäljning rättighet undfått, vare han pligtig att i stad hos Magistraten och å landet hos Kronobetjeningen anmäla, å hvilket ställe han försäljningen idka vill.
Der enligt 7 eller 13 §. viss trakt för försäljningsstället blifvit bestämd, varde det iakttaget. §. 22.
För kortare tid än år må, efter vederhörandes anmälan, rättighet till bränvins utskänkning af Konungens Befallningshafvande meddelas vid läger eller der trupp eljest är för flera dagar sammandragen, vid helsobrunn eller badort, på passagerarefartyg, eller der värdshusrörelse af annan anledning kan komma i fråga att under endast någon del af året utöfvas.
Afgiflen bestämmes af den för bevillnings-taxering näst derefter sammanträdande kommitté, men får ej understiga det belopp, som för den ifrågavarande liden svarar mot den afgift, hvilken enligt de i 16 och 17 §§. stadgade beräkningsgrunder för år minst utgå bör.
Skulle tiden ej uppgå till fjorton dagar, må dock afgiften ej för kortare tid beräknas.
Prot. 1SS3 & 1834. 10 Sami. 1 Afd. 81 Expedilions-Utskoltets Pörslag till underd.
Skrifvelse, A:o 203.
Då til! utskänkning, nu sagd är, tillstånd meddelas, underrätte Konungens Befallningshafvande derom vederbörande skattskrifvare. §. 23.
Utaf de afgifter, som enligt denna förordning inflyta för minuthandel med och utskänkning af bränvin, vare sig i stad eller å landet, insättes 1- i Landtränleriet för Hushälln ings-Sällskapets räkning, för att af detsamma förvaltas och användas till ändamål, som för länet nyttiga äro.
Af de afgifter, som i stad inflyta, tillfälle de återstående fme staden; men af dem, som från socknar ä landet ingå, aflemnas de f:ne i Landtränteriet, hvarifrån det för hela länet sammanlagda beloppet fördelas på dess samtliga socknar i förhållande till hvarderas folkmängd.
Skulle Pröfnings-kommitté tillstyrka och Konungen bifalla, att län för sådant ändamål indelas i distrikt,' af hvilka dock hvartdera bör innefatta minst ett fögderi, utdelas, likaledes efter folkmängden, de från distriktet influtna 4:ne emellan dess samtliga socknar.
Hvad stad eller socken sålunda tillfaller, ’ användes till kommunala behof inom staden eller socknen. 1 Stockholm tillfälle hela afgiften staden. §• 24.
Å landet vare minuthandel med eller utskänkning af bränvin förbuden på eller invid det ställe, der auktion, marknad eller mönstring med beväringsmanskap hålles, eller der menighet för kronoskjutsning eller skallgång sandad är.
Ej må någon i landsbyggd lära med bränvin från by till by eller från gård till gård, att dermed köpslaga. §• 25.
På apothek må ej bränvin, med eller utan droguer eller andra tillsatser, i minut säljas, ulskänkas eller annorledes till förtäring på stället utdelas. §• 26.
Under sön- eller helgedag må ej bränvin, som än flöryttradt genom parti- eller minuthandel, till köpare utmätas eller utlemnas.
På landet vare då all annan utskänkning förbuden än på gästgifvaregårdar vid måltider till resande.
1 stad ege vederbörande myndighet att bestämma, hvilka timmar om dagen utskänkning må vara tillåten.
Under gudstjenst skall utskänkningsslälle alltid vara tillstängdt. §• 27.
Bränvin må icke utlemnas till den, som synbarligen är öfverlastad, ej heller ä utskänkningsställe till den, sorn minderårig är.
Den, som öfverlastad är, får ej utdrifvas frän utskänkningsställe, der han starka drycker förtärt, eller utan vård lemnäs.
Expeditions-Vtskollets
Skrifvelse, A':o 20 3. <143 §, 28.
Då minuthandel med eller utskänkning af bränvin sker, får dörren till försäljningsrummet icke vara läst. §■ 29.
Den, som eger rättighet till minuthandel med eller utskänkning af bränvin, vare förbudet att, äfven utan betalning, utlemna sådan vara vid tillfälle, då försäljningsrätten ej utöfvas får. §. 30. 1 öppen salubod för handel med andra varor, än bränvin, vare bränvins-uldelning, äfven utan betalning, förbuden. §. 31. / Ej vare någon berättigad att utsöka betalning för bränvin, som blifvit vid utskänkning utborgadt.
Lag samma vare, då bränvin blifvit vid minuthandel till mindre belopp än en kanna utborgadt. §. 32.
Byteshandel med bränvin vare lika med bränvins försäljning ansedd. §. 33.
Bränvin, som är försatt med något för helsan skadligt ämne, eller sorn icke är renadt från finkelolja, eller hvars styrka icke uppgår till minst fem grader, får icke vid minuthandel eller utskänkning till salu hållas. §. 34.
Då bränvin sändes från stad med fartyg Saltsjövägen, bör tullförpassning bränvinet åtfölja samt kärlen med tullförsegling vara försedda; dock inbegripes. icke härunder skeppsbesättnings förråd, räknadt till 2 kannor på man.
Förpassning å bränvin må ej af Tullkammare utlärdas, innan afsändaren aflemnat tillverkarens, under edlig förpligtelse ulgifna , bevis, att bränvinet är af honom å uppgifvet ställe tillverkadt.
Vid införsel och transport af utländska brända eller dislillerade spirituösa drycker gälle, hvad särskildt derom stadgas. §. 35.
Med undantag af den i 33 §. meddelade föreskrift om bränvinets rening och styrka, skall hvad i denna förordning är stadgadt om minuthandel med eller utskänkning af bränvin gälla äfven för andra brända eller distillerade, in- eller utländska, spirituösa drycker, äfvensom för drycker, hvilka äro dermed tillagade. 644 Fxpedilions-Utskollels Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 203. §. 36.
Å gästgifveri, der rörelsen är emellan flera åboer fördelad, skall en af kronobetjent påtecknad uppgift om den tid, hvardera åboen är till bränvins utskänkning berättigad, vara anslagen hos den, som för tillfället försäljningsrätten utöfvar, och hos honom, under samma tid, jemväl skylt vara anbragt, pä sätt i 37 §. föreskrifves. §• 37.
Der minuthandel med eller utskänkning af bränvin idkas, skall vara anbragt skylt, som rörelsen utvisar. §. 38.
Af denna förordning bör å det ställe, der minuthandel med eller utskänkning af bränvin idkas, ett exemplar alltid vara i försäljningsrummet anslaget. §. 39.
Den, som genom minuthandel eller utskänkning föryttrar bränvin, utan att i stadgad ordning hafva dertill förvärfvat rättighet, böle första gången från och med 10 till och med 20 R:dr, andra gången från 20 till och med 40 R:dr och tredje gången från 40 till och med 80 R:dr.
Den, som fjerde gången eller oftare med sådan förbry telse beträdes, dömes till straff-arbete från och med två månader lill och med ett år.
Förbrytaren varde derjemte dömd alt utgifva minuthandels- eller utskänkningsafgift, dock ej under det belopp, som för £:dels år, eller utöfver det, som för ett år svarar mot hvad, enligt de i 16 och 17 §§. stadgade grunder, för år minst utgå bör.
Har förbrytelsen skett å sön- eller helgedag, ökas straffet med böter från och med 10 till och med 20 R:dr, utom det ansvar, som, enligt allmän lag, bör för sab batsbrott ådömas. §. 40.
Annan handlande, som andra gången beträdes med oloflig minuthandel med eller utskänkning af bränvin, vare likaledes sin handelsrättighet förlustig. §. 41.
Ofverträdes förbud, som i 25 §. gifvet är, vare lag som i 39 §. sägs. §• 42.
Vid sådan underlåtenhet andra gången vare minuthandels- eller utskänknings-rättigheten Expedilions-litskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 203. 645 förverkad, och varde försäljningen genast inställd, i stad af Magistraten och å landet af Kronofogden; men närings-idkaren vare ändock pligtig att, under försäljnings-året, afgiften fortfarande utgöra.
Den, som idkar minuthandel med eller utskänkning af bränvin under tid, hvarför afgift icke blifvit i föreskrifven ordning erlagd, böle första gången från och med 10 till och med 20 R:dr, och andra gången från 20 till och med 40 R:dr. §• 43.
Idkar någon minuthandel med eller utskänkning af bränvin å annat ställe, än dertill uppgifvet är, eller tillåter den, som icke är till utskänkning berättigad, att, då han i parti eller genom minuthandel säljer bränvin, något af det sålda på försäljningsstället förtäres, eller förbryter den, som till minuthandel med eller utskänkning af bränvin berättigad är, sig mot 24 §. 1 eller 2 morn., 26 §. 2 eller 3 mom. eller 29 §.; bote första gången från och med 10 till och med 20 R.dr, samt andra gången från 20 till och med 40
R:dr, och vare dessutom andra gången sin minuthandels- eller utskänknings-rätt förlustig.
Öfverträdes det förbud, som i 24 §. 3 mom. gifvet är; vare bot första gången från och med 10 till och med 20 R:dr, andra gången från 20 till och'med 40 R:dr, samt tredje och följande gånger från 40 lill och med 80 R:dr.
Säljes dervid mindre än 15 kannor; ansvare förbrytaren tillika enligt 39 §. §. 44.
Handlande, som. mot 30 §. sig förbryter, bote första och andra gången enligt 43 §., och håfve andra gången dessutom sin handelsrättighet förverkat. §. 45.
Förbrytelse mot 4 §. 2 morn., 21 §., 26 §. 1 morn., 27, 28, 33, 36, 37 eller 38 §., straffes med böter från och med 5 till och med 20 R:dr.
Då förbrytelse skett mot 33 §., vare tillika det till salu hållna bränvin underkastadt beslag och förbrutet. §• 46.
Skulle den, som är pligtig att förbrytelser emot denna förordning åtala, sjelf beträdas med oloflig bränvins-försäljning, vare han förfallen till dubbla böter och miste tjensten. §. 47.
Den, som under tid, då han för förbrytelse mot förordningen är under tilltal ställd, samma förbrytelse fortsätter, skall, för hyarje gång stämning derför utfärdas och honom delgifves, fällas till de böter eller det straff-arbete, som för sådan förbrytelse stadgade äro; dock må straff-arbetet icke öfverstiga ett är. §. 48.
Husbonde ansvare för förbrytelse, som, med hans vetskap, mot denna förordning begås af hans hustru, husfolk eller i hans arbete anlagen person, likasom vore ■ förbrytelsen af husbonden sjelf gjord. 646 Expeditions-Vtskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 203. §• 49.
Underlåtes vid transport af bränd eller distillerad spirituös dryck föreskrift, som i 34 §. gifven är, dömes varan förbruten, derest egaren ej gitter visa, att hon är af inhemsk tillverkning eller blifvit vederbörligen förtullad. §. 50.
De i denna förordning utsatta afgifter och böter skola i bankomynt beräknas. §. 51.
Böter, som enligt 39, 41, 42 eller 43 §. ådömas, skola, då tillgång brister, enligt 5 kap.
Öfrige i förordningen utsatta böter skola, enligt 8 mom. i Kongl, Förklaringen den 23 Mars 1807, förvandlas till fängelse. §. 52.
Då minuthandels- eller utskänknings-afgift jemte böter enligt denna förordning ådömda blifvit, må, der tillgång till afgiften eller någon del deraf saknas, böterna ej kunna med penningar gäldas, utan skall den sakfällde i stället undergå det straff, som enligt 51 §. mot böterna svarar. §. 53.
Hafva böter till en del utgått, förvandlas återstoden efter de i Kongl. Brefven den 5 Februari 1768 och den 27 Oktober 1820 stadgade grunder. §• 54.
Af böter, så ock af minuthandels- eller utskänknings-afgift, som enligt denna förordning ådömas, samt värde af bränvin, som förbrutet anses, tillfälle f- åklagaren och -j- den stads eller sockens fattigkassa, der den åtalade förbrytelsen är begången.
Finnes särskild angifvare, tage han hälften af åklagarens andel. §. 55.
Konungens Befallningshafvande hålle allvarlig hand öfver iakttagande af hvad i förordningen stadgadt är. g. 56.
Lands- och Stadsfiskaler, Krono-, Stads- och Polisbetjente, samt de personer, hvilka särskildt antagas att vaka öfver förordningens efterlefnad, åligga att förbrytelser mot densamma åtala, äfven utan särskild angifvelse.
Expeditions-Ut skottets Förslag lill underd.
Skrifvelse, N:o SO3. 647
Då åtal anslälles af annan än den, som i 1 mom. af denna §. nämnd är, gifve han sin talan allmän åklagare tillkänna så tidigt, alt denne må kunna målets utförande öfvervara. §. 57.
Rättighet, att förbrytelse mot förordningen till åtal af allmän åklagare angifva, tilikomme en hvar, utom harn emot föräldrar.
Å landet bör Socknenämnd och i stad Stadens Äldste egna synnerlig uppmärksamhet deråt, att sådana förbrytelser varda till åtal angifna.
Rättighet att verkställa beslag tilikomme de i 56 §.
1 mom. omförmälde allmänna åklagare.
Reslag skall göras i två vittnens närvaro. §. 58.
Ej vare någon jäfvig att angående oloflig bränvins-försäljning vittne bära, endast på den grund att han dervid bränvin sig tillhandlat eller förtärt. §. 59.
Denna förordning skall lända till, efterrättelse från och med början af år 1855, dock med följande undantag: a.)
Den rättighet tiil försäljning af bränvin, hvilken, då försäljningsbeloppet icke understiger en kanna, hittills tillkommit en hvar, fortfare att vara gällande, för stad till den 1 Oktober och för landet till den 1 November 1855. b.) Jordbrukares rättighet alt kunna å landet lill underhafvande eller den, som hos honom förrättar arbete, sälja bränvin till belopp af minst -j- kanna, gäfle fortfarande till den 1 November 1855. c.) Rättighet att sälja bränvin under en kanna, utan att låta detsamma på försäljningsstället förtäras, och sådan rättighet, som svarar mot hvad i denna förordning med utskänkningsrätt förstås, må, der den blifvit, förlänad för tid, som före år 1855 icke tilländalöper, fortfarande ulöfvas i stad till den 1 Oktober och å landet lill den 1 November 1855, mot de afgifter till stad eller kommun, hvilka vid rättighetens förlänande åtagna blifvit.
Till Kronan skall gästgifvare, som under år 1855 utskänkningsrätt fortfarande utöfvar, erlägga i afgift för- tiden till den 1 November samma år, utom den i bevill nings-förordningen päbudna bevillning, från och med 4 R:dr 24 sk. till och med 75 R:dr, samt idkare af värdshus-, spisqvarters- eller annan närings-rörelse, hvars rättighet då fortfar att vara gällande, från och med 15 till och med 75 R:dr, efter pröfning af kommitté för bevillnings-taxering, hvilken kommitté bör bestämma en högre afgift än den nu i allmänhet stadgad är, då afsättningen anses vara af större betydenhet.
För sådant gästgifveri, hvilket är att anse såsom endast skjuts-ombytningsställe, vare minsta afgift till Kronan för nämnda tid 2 R:dr 12 sk. d.) Hvad i 5, 18 eller 23 §. stadgadt blifvit, skall ej gälla för stad före den 1 Oktober eller för landet före den 1 November 1855. 648 Fxpeditions-Ulskottets Förslag till anderd.
Skrifvelse, N:o S04.
Adeln den 28 Nov. 18S4.
Preste-Ståndet den 28 — — Borgare-Ståndet den 29 — — Bonde-Ståndet den 30 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående ändring i lagstijtningen rörande straffet för skogsåverkan.
(Lag-Utsk:s Bet:de ^N:o 51.) S. A. K.
Med anledning af gjorda framställningar om behofvet af skärpning i straffet för skogsåverkan, hafva Rikets Ständer tagit i öfvervägande, huruvida skogsåverkan bör såsom stöld straffas.
I afseende härå förekommer alt delta brott, så vidt dermed förstås tillgrepp af växande träd på annans egor, i sjelfva verket har samma egenskap, som annat olofligt tillgrepp, eller det, som vår lag betecknar såsom tjufnad.
Skulle man ej erkänna delta, så kunde tillgrepp af Växande säd ej heller anses för tjufnad; men derom torde dock olika meningar ej finnas, och således synas fullt giltiga skäl saknas för den skillnad vår lag gör emellan omförmälda särskilda tillgrepp.
Genom båda alhändes nemligen en annan hvad honom tillhörer, och genom båda kränkes en annans eganderätt, den der ej är mindre helig i ena än andra fallet.
Det torde visserligen anmärkas, att säden är en produkt af nedlagdt arbete, men samma förhållande kan varå med växande träd, och lagen gör destomindre afseende derpå, huruvida fröet till trädet varit nedlagdt i jorden af nienniskor, som åverkan å planterade fruktträd ej hänföres till stöld.
Under de förhållanden, som i en förfluten tid måste förutsättas, då skogarne knappast voro tagne i enskild besittning och deras alster egde ringa värde, har i lagstiftningen kunnat antagas en viss ofullständig eganderätt till växande vilda träd, och dessas fredlysning mot tillgrepp derför stadgas mindre sträng, än lagen till fredande af annan egendom.
Om nu en sådan lagstiftning, hvilken icke låter förena sig med en framskriden bildnings mera bestämda rättsbegrepp, ej desto mindre alltför länge bestått, under det bildningen fortgått och andra förhållanden uppkommit, hvarigenom eganderätten tili skog blifvit lika fullkomlig och nödvändig som all annan eganderätt, så följer häraf endast att lagens förändrande nu är desto mer af nöden, ju mera ett alltför långvarigt fördröjande af en sådan ändring kan hafva framkallat förhållanden, som försvåra dess verkställande.
Ty lättare skulle den utan tvifvel försiggått, om den längesedan blifvit företagen, under det skogsbristen, i förhållande till folkmängden, ännu. var mindre i de orter, som för närvarande deraf besväras.
Denna brist skulle" troligen, i detta fall, ej heller nu varit så stor, som den är, och straffen för skogshygge blifvit Expedilions-Olskotlels Förslag lill underd.
Skrifvelse, N:o 204.
649 blifvit i Samma mån sällsyntare, som de varit allvarsammare och mera svarande emot brottens natur.
Det kan säkerligen ej vara annat än lagens slapphet, som förledt sä många att blifva förbrytare; och det är dessa, som genom lagens kraft måste afskräckas från att trotsa den, icke lagstiftaren, som af deras mängd skall låta afhålla sig från utkräfvande al rättvisans fordran.
Ständer tveka således icke att uttala den mening, del skogsåverkan eller tillgrepp af växande träd bör anses och straffas såsom tjufnad.
En sådan ändring i gällande lagstiftning kan dock ej tillvägabringas utan en nära nog total omarbetning af hvad om åverkan i allmänhet finnes i lag stadgadt.
Lika med tillgrepp af växande träd hänföras nemligen åtskilliga dermed beslägtade ingrepp på annans fasta egendom lill åverkan; och skadegörelse å träd och skog straffas så som sjelfva tillgreppet.
Om nu bland tjufnadsbrolten upptoges allenast sednare arten af tillgrepp och lagen om åverkan i öfrigt blefve oförändrad, skulle enheten i dpnna del af lagstiftningen rubbas, och då härtill kommer, att särskilda öfverträdelser af speciela, till beredande af en ändamålsenlig skogshushållning gifna föreskrifter äfven såsom åverkan bestraffas, följer deraf att en mera omfattande förändring af de lill allmän stralf-lag hänförliga stadganden om åverkan svårligen kan verkställas, utan att de ekonomiska lagar, som hafva afseende på skogshushållningen, i sammanhang dermed öfverses.
Frågan om upphörande af den åt domaren i 5 §. af ByggningaBalkens 10 kapitel iemnade rätt, att mot åverkan af ifrågaställde art stadga vile, är jemväl beroende på den tillämpning förenämnda princip kan erhålla.
Vid sådant förhållande och med fästadt afseende också å sammanhanget emel lan brottmåls-lagen i denna del samt den ekonomiska lagstiftningen, få Rikets Ständer, med hänsigt till sakens stora vigt och under tillkännagivande att, efter Rikets Ständers åsigt, skogsåverkan eller tillgrepp af växande träd bör såsom tjufnad anses och bestraffas, i underdånighet anhålla, det E. K. M:t måtte täckas i nåder låta utarbeta och för nästkommande Ständer framlägga förslag ej mindre till en lag i sådan syftning, utan äfven till de flera förändringar, som med anledning deraf blifva nödiga i lag och författningar.
Brot. 1SS3 & 18St. 10 Sami. i Afd. 82 650 Expeditions-Ulskoltets Förslag lill underd.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den so Nov. 1854.
Presle-Slåndet den 30 — — Borgare-Siandet den 1 Dec. — Bonde-Slåndet den i — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående de för jernvägsanläggningar sä väl redan af sedda sorn framdeles ifrågakommande allmänna medels upplåning genom utgifvande af fonderade siats-obligationer.
(Stals-Utsk:s Bet:de N:o 272, Uthde N:o 340 och Mern.
N:o 359, samt Först.
Stats-litsk.
N:o 370.) S. A. K.