Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Med anledning deraf, alt, ehuru vid tillträdet af visse redogörarebefattningar i statens tjenst, äfvensom vid utarrendering af boställen eller af kronans lägenheter, det ålåge i förra fallet den tillträdande tjenslemannen och i det sednare den antagne arrendatorn, att aflemna borgen, ingången af 2:ne män, hvilkas vederhäftighet blifvit af vederbörande embetsmyndighet vitsordad, ej sällan inträffade, att staten eller tjensternännen, hvilkas boställen blifvit på högre befallning utarrenderade, tillskyndades förluster derigenom, att löftesmännen under tiden kommit på obestånd, har, tili förekommande af dylika förluster, id. Exc. Herr Grefve Löwenhielm, Carl Jxel, uti hos Ridderskapet och Adeln väckt motion, som tili StatsUtskottet blifvit remitterad, föreslagit, dels att, vid tillträde afsådane tjenster, för hvilka borgen är föreskrifven, tillträdaren måtte tillförbindas att uti Rikets Ständers bank insätta ett penningebelopp, motsvarande den summa, hvarå borgen skulle afgifvas, och hvilken insättning, derå någon ränta icke borde beräknas, ej linge återivftas förr, än vederbörande embetsverk funnit och tillkännagifvit, att insättarens förda räkenskaper eller förvaltning icke iemnat rum för någon anmärkning, dels ock att arrendatorer af boställen eller staten tillhörig iord eller lägenheter måtte, vid arrendekontrakters ingående eller förnyande, förpligtas att uti det embetsverk, som har utarrenderingen sig anförtrodd, deponera beloppet af ett års arrende, enligt uppgjordt kontrakt, jemte värdet af den husröta, för hvilken arrendatorn under året bör ansvara.
Utskottet har tagit motionärens framställning i öfvervägande, och hvad först beträffar förslaget, att, i stället för gällande föreskrifter om borgens ställande för visse tjenstebefattningar, det borde stadgas, alt sökande till slika tjenster skulle insätta i penningar det belopp, hvarför borgen nu får afgifvas, så anser Utskottet, att, om ett sådant villkor stadgades, detsamma skulle blifva för mången meddellös, men förtjent och skicklig, per - Stals-Ulslioltcls Utlåtande, N:o 7 7. 7 son svårt, om icke omöjligt, alt uppfylla, samt äfven, utöfver den deraf uppkommande ränteförlust, medföra den olägenhet, att vid tillsättandet af ilråga varande tjenster staten nödgades afse i främsta rummet, huruvida den sökande kunnat anskaffa den erforderlige penningesumman, men icke förnämligast lästa uppmärksamheten på hans förtjenst, skicklighet och redbarhet, hvilka egenskaper tvilvelsutan äro mera betryggande lör en rätt utöfning af hvad tjenstbefattning som helst, än den tillfälliga omständigheten, att en sökande kan aflemna en viss summa penningar såsom säkerhet för ett behörigt haudhafvande af den befattning, han åstundar.
Vidkommande åter förändringen i sättet för arrendatorer af publika lägenheter att ställa säkerhet för arrendevillkorens fullgörande, så förefinnes ett likartad t stadgande, som det af motionären föreslagna, uti Kongl, reglementet, hvarefter boslälls-directionerna hafva, vid utarrendering af de under deras förvaltning ställde boställen, att sig rätta, af den 19 Juli 1832, hvilket bland .annat innehåller, att, då bestämd städja vid arrende-auktioner å slika boställen kontant erlägges, erfordras ingen vidare säkerhet för arrendet, hvaremot, då densamma icke inbetalas, borgen för arrendeskyidighelerne måste aflemnas; nren enär, enligt hvad Utskottet har sig bekant, den, jemlikt nyss omförmälde Kongl, reglemente, lemnade frihet att inbetala städjan i stället för att afgifva borgen, högst sällan blifvit af arrendatorne begagnad, utan desse funnit för sig fördelaktigare att prestera borgen, är Utskottet af den tanka, att en allmän föreskrift al den syftning, motionären ifrågasatt, skulle, utan att medföra någon större säkerhet för arrendebeloppens ordentliga ingående, försvåra utarrenderingarne, hvadan Utskottet, på grund så väl häraf som hvad i öfrigt blifvit yltradt, anser sig icke böra tillstyrka Rikets Ständers bifall till förevarande motion.
Stockholm den 21 Febr. 1848.
STOCKHOLM, Elm^n et Granbergs Tryckeri, 1848. Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 78. 1 M 78.
Ank. till Exp. Utsk. d. 28 Febr., kl. 12 midd.
Utlåtande, angående
Riksguldskontorets förvaltning under den sedan sistlidne riksdags början förflutna tid.
Sedan Stats-Utskottet genomgått de af samtlige riks-ständen till Utskottet remitterade berättelser, som Rikets Ständers åren 1845 och 1847 församlade revisorer afgifvit, angående granskningen af Riksgäldskontorets förvaltning oell räkenskaper samt Götha kanalbolags och Malmö f. d. diskonters fortsatta utredning, får Utskottet, som af fullmäktiges protokoller och andra handlingar gjort sig närmare underrättad om de förhållanden, hvarigenom revisorernes framställningar föraidedts, nu i ett sammanhang meddela sina yttranden öfver dessa framställningar samt de för öfrigt i berättelserna förekommande ämnen, jemte några dermed gemenskap egande och till Utskottet likaledes remitterade anföranden. l:o.
Angående Riksgäldskontorets fordran för de af kreditivet till kolera-kostnader utbetalda medel. (1845 års revisionsberättelse sid. 9—10, fullmäktiges samma berättelse bifogade utlåtande, sid. 54, 1847 års revisionsberättelse sid. 11.)
Enär någon tillgång för godtgörande till större eller mindre del af besagde fordrans ännu återstående belopp, utgörande, efter sednast verkställda afbetalning, 60,365 r:dr 41 sk. 3 rst., icke skulle vara att påräkna, samt detta belopps fortsatta upptagande och balanserande i Riksgäldskontorets räkenskaper vore utan ändamål, hafva 1845 års revisorer hemställt, att Rikets Ständer måtte meddela förordnande om detsammas afskrifning; uti hvilken hemställan så väl fullmäktige, som sist församlade revisorer instämt.
Till hvad 1845 års revisionsberättelse härom innehåller, har Utskottet ansett sig böra upplysningsvis tillägga: att af det å kreditivet för kolera-kostnader från Riksgäldskontoret reqvirerade och utbetaldta belopp 261,480 r:dr 13 sk. 9 rst., under åren 1837 med 1843, till delta verk återbetalts 198,916 r:dr 20 sk. 6 rst., utom en med 5 r:dr 42 sk. 8 rst. verkställd ränteinbetalning; att då, lith. tilt H. St.
Prot. 1847 och 1848- 4 Sami. 1 Afd. 24 Hdft. 1 2 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 78. enligt Rikets Ständers beslut vid 1840 och 1841 års riksdag, ett belopp af 2,200 r:dr redan blifvit afskrifvet, Riksgäldskontorets hittills balanserade fordran för dessa medel således utgör den summa af 60,363 r:dr 41 sk. 3 rst., revisorerne uppgifvit; att Rikets Ständers år 1843 församlade revisorer, som granskat den då afslutade redogörelsen för Kongl. f. d. karantänskommissionens skulder och fordringar jemte de vid bevakningsanstalterue i Stockholms skärgård influtne karantäns-afgifter, gjort anmärkning dervid, att den, enligt slutredogörelsen, återstående behållningen 6,567 r:dr 45 sk. 5 rst., till följd af Kongl, brefvet den 18 Mars samma år, blifvit till Kongl. Konvoykommissariatet öfverlemnad och sålunda kommit handels- och sjöfartsfonden till godo, i stället för att ingå till statsverket, som förskjutit kostnaden för karantänsanstalternas upprättande; samt att, i anledning af denna anmärkning, Kongl. Kommers-kollegium i underdånigt utlåtande af den 31 Januari 1844 yttrat, att det syntes med tillkomsten af ifrågavarande medel, hvilka uteslutande uppburits af handeln och sjöfarten, närmast förenligt, att desamma jemväl inginge till den för handelns och sjöfartens bästa bildade fond, deraf också alla kostnader för Känsö karantänsinrättning bestredos; och lärer Statsutskottet vid sistlidne riksdag ansett den härom framställde anmärkning icke föranleda någon åtgärd.
Lika med 1845 och 1847 års revisorer samt fullmäktige i Riksgäldskonto O o ret, anser jemväl
Utskottet ändamålslöst, att vidare balansera ofvanberörde kreditiv— fordran; hvadan Utskottet tillstyrker, att densamma må i Riksgäldskontorets räkenskaper afskrifvas. 2:o.
Angående den för Riksgäldssedlarnes inlösande afsatta fond. (1847 års rev.-berättelse sid. 17—19).
Efter uppgifvandet, att de vid 1845 års slut, enligt Riksgäldskontorets räkenskaper, utelöpande riksgäldssedlar, hvilkas innehafvare, jemlikt Kongl, kungörelsen den 14 Februari 1835, förlorat all betalningsrätt, vore utgifna å ett sammanräknadt belopp af 412,828 r:dr 45 sk., motsvarande i bankomynt 275,219 14 sk., hafva revisorerne anmält de af fullmäktige i Banken och Riksgäldskontoret vidtagne stridiga beslut, rörande den för riksgäldssedlarnes inlösen afsedda och på Riksgäldskontorets räkning JM 2 i Banken, vid preskriptionstidens slut, innestående behållning; hvarjemte revisorerne, under åberopande af deras angående samma fråga vid revisionen af bankoverket afgifna yttrande, uttalat den åsigt, att omförmälde belopp icke kunde anses såsom en Riksgäldskontorets kapitalvinst.
U(slottets Utlåtande, A>:o 78.
3 I öfverensstämmelse med det af revisorerne anförda beslut, hafva fullmäktige i Riksgäldskontoret uti serskild skrifvelse till Utskottet meddelat en omständlig utredning af ej mindre beloppet af de riksgäldssedlar, som, utöfver Riksgäldskontorets af Banken vid 1802 års realisation öfvertagna kreditsedelskuld, utgifvits, än ock innehållet af Rikets
Ständers sedermera vidtagne beslut i afseende på dessa sedlars inlösande och beredandet af den härtill erforderliga tillgång; och hafva fullmäktige derjemte, med afseende på revisorernes yttrande angående ifrågavarande behållning, upplyst: att då Rikets Ständer icke förordnat, på hvad sätt den borde användas, vare sig till afbetalning af Riksgäldskontorets bankoskuld, eller till andra föremål, fullmäktige ansett sig icke befogade att härom eller om densammas bokföring meddela någon ny eller förändrad föreskrift; hvadan och då denna behållning i Riksgäldskontorets räkenskaper, efter 1845 års slut, blifvit upptagen på samma sätt som förut, men de dessförinnan till inlösen icke företedda och godkända riksgäldssedlarnes belopp ur räkenskaperne afförts, en häre mot svarande kapitalvinst följaktligen enligt samma räkenskaper måst uppkomma.
Som Rikets Ständer, genom gillandet af Banko-utskottets yttrande i 14 § af dess memorial JV2 14, angående Bankens förvaltning sedan sist förllutne riksdag, godkänt den af bankofullmäktige i afseende på meranämnde behållning vidtagne åtgärd; så är frågan härom följaktligen redan afgjord.
Beträffande åter de af fullmäktige i Riksgäldskontoret uti ofvanberörde skrifvelse för öfrigt gjorde framställningar, så skall Stats-utskottet deröfver yttra sig i det utlåtande, Utskottet kommer alt afgifva i anledning af åtskilliga under in nevarande riksdag anmälda ansökningar om inlösningen af riksgäldssedlar, hvilka inom den stadgade preskriptionstiden icke blifvit till Riksgäldskontoret inlemnade. 5:o.
Angående de i Riksgäldskontorets revisionskontor gjorda anmärkningar vid nämnde verks hufoudböcker för åren 1843 och 1844.
(1845 års rev.-ber. sid. 15—16, fullmäktiges utlåtande sid. 54—57).
Med afseende å dessa anmärkningar och det sätt, hvarpå desamma blifvit behandlade och de vid hufvudböckernas granskning befunna orikligheter rättade, hafva revisorerne anmärkt: l:o. att, oaktadt den kommissarierne i tjenstgöringsordningen ålagda tillsyn öfver dem underlydande tjenstemän, så betydliga anmärkningar kunnat förekomma samt föranleda både förändringar och tillägg samt ett serskildt konto i Riksgälds kontorets hufvudbok, utan att någon anmälan eller framställning derom hos kom - 4 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 78. missariatet skett, eller någon föreskrift om de anmärkte oriktigheternas afhjelpande meddelats; 2:o att förefunna misstag och oriktigheter icke blifvit rättade genom tillägg till förutvarande konti, utan i nästföljande års hufvudbok upptagne å ett gemensamt s. k. »rättelse-konto»; och 3:o att en under granskningen af 1842 års hufvudbok anmärkt oriktighet först blifvit rättad i hufvudboken för är 1844.
Jemte uppräknandet af alla anmärkningar, som under den i ofvannämnda revisionskontor verkställda granskning af 1845 och 1844 års hufvudböcker förekommit, och hvilka till största delen föranledts af oriktiga ränteberäkningar, hafva fullmäktige uppgifvit, huru anmärkta förhållanden uti föregångne årens räkenskaper blifvit rättade, hvarförutan fullmäktige upplyst, att med de i hufvudboken för år 1843 befunna missräkningars och andra oriktigheters sammanförande å ett gemensamt konto, åsyftades att i kapitalräkningen kunna visa hvad, som af densamma tillgodoförda eller påförda summor rätteligen bordt vara upptaget i sagde års bokslut, dock hade derjemte hvarje sådan post, under serskild titel, blifvit å vederbörande debitorers och kreditorers konti i nästpåföljande årets hufvudbok uppförd.
För öfrigt hafva fullmäktige anmält, att, fastän kommissarierne redan förut, till följd af gällande föreskrifter, måste anses ovilkorligen förbundne att sjelfmant beifra och till behörig rättelse befordra de försummelser och tjenstefel, hvartill kommissariatet underlydande tjenstemän vid uppgörandet och reviderandet af Riksgäldskontorets räkenskaper göra sig skyldige, hade fullmäktige likväl, med hänsigt till de af revisorerne anförda förhållanden, funnit sig föranlåtne att till framtida iakttagande meddela några serskilda stadganden, angående anmälandet och behandlingen af de vid hufvudböckernes granskning förekommande anmärkningar.
Utskottet af fullmäktiges protokoller inhemtat, innehålla dessa stadganden: att, så snart
Riksgäldskontorets hufvudbok blifvit i revisionskontoret granskad, skall anmälan derom göras hos kommissariatet, hvarjemte alla under granskningen författade anmärkningar böra till kommissariatet inlemnas; att denna anmälan, antingen den är åtföljd af anmärkningar eller ej, skall intagas uti kommissariatets protokoll, deruti äfvenledes de åtgärder, som med anledning af anmärkningarne varda af kommissariatet vidtagna, böra antecknas; att kommissariatet genast skall till fullmäktige inberätta, det hufvudboken blifvit med eller utan anmärkning granskad; samt att kommissariatet jemväl bör för fullmäktige anmäla sina tillgöranden i förstnämnda fall och föreslå den åtgärd eller det beslut, som af de anmärkta förhållanden kan å fullmäktiges sida påkallas.
Då genom de anmärkta felen och oriktigheterna i 1843 och 1844 års huf - Stats-Utskottets Utlåtande, A';o 78. v tidböcker, någon skada eller förlust Riksgäldskontoret icke tillskyndats, och då några så beskaffade förhållanden, som de af revisoreroe anmärkningsvis anförda, framdeles icke böra förekomma, derest de i fråga om hufvudböckernes granskning och härvid gjorda anmärkningars handläggning, nu mera af fullmäktige meddelade föreskrifter varda behörigen iakttagna, så hemställer
Utskottet att hvad revisorerne i ofvannämnde hänseenden anmärkt, icke må till någon vidare åtgärd föranleda. 4:o.
Angående en af 1847 ars revisorer gjord anmärkning vid hufvudbohen för år 1845.
(1847 års rev.-berättelse sid. 20; fullmäktiges utlåtande sid.
93 och kommissariatets förklaring sid. 104).
Då, enligt hvad kommissariatet i sin förklaring anmält, föreskrift blifvit meddelad, angående rättandet uti sistlidet års hufvudbok af de oriktigheter, revisorerne anmärkt i afseende på bokförandet af den år 1845 till fullo verkställda liqvid för förre nummerlotteri-kollektören J. A.
Enggrens uppbördsbalans, så är följaktligen hvad revisorerne vid framställandet af denna anmärkning föreslagit, redan iakttaget; hvadan Utskottet hemställer, att någon åtgärd, till följd af det anmärkta förhållandet, icke må af Rikets Ständer vidtagas. 5:o.
Angående Riksgäldskontorets hufvudboks uppläggande och fortsättande under årets lopp. (1845 års rev.-berättelse sid. 16. fullmäktiges utlåtande sid 57—58).
Då fullmäktige, med anledning af revisorernes i detta hänseende gjorda framställning, erinrat kommissariatet tillse, att hufvudboken i konsept upplägges, så snart granskningen af samma räkenskap för det nästföregångna året blifvit förrättad, samt att de ingående balanserna derefter varda ofördröjligen i den nya hufvudboken införda, synes hvad revisorerne med nu ifrågavarande framställning egentligen åsyftat, så vidt härvid förekommande förhållanden medgifva, redan vara till framtida iakttagande föreskrifvet; och lärer således någon ytterligare åtgärd i anledning häraf icke erfordras. 6:o.
Angående utbetalningen af några i reglementet till beloppet bestämda arfvoden. (1845 års revisionsberättelse sid. 16—17; fullmäktiges utlåtande sid. 58—59; 1847 års revisionsberättelse sid. 22.)
Till följd af fullmäktiges derom meddelade beslut, har, på sätt sednast församlade revisorer anmält, det i 1845 års revisionsberättelse anförda stadgande 6 Ståts-Utskottets Utlåtande, N:o 78. uti tjenstgöringsordningen sedermera jemväl blifvit tillämpadt i afseende på de arfvoden, som i samma revisionsberättelse omförmälas, och har alltså härigenom anledningen till den framställda anmärkningen, angående berörde arfvodens utbetalande utan föregången anmälan inför fullmäktige, blifvit undanröjd; vid hvilket förhållande ej heller denna anmärkning lärer påkalla någon åtgärd å Rikets Ständers sida. 7:o Angående förändrandet af det inom Riksgäldskontoret hittills iakttagna bokföringssält.
(1845 års revisionsberättelse sid. 17—18; fullmäktiges utlåtande sid. 59—65; 1847 års revisionsberättelse sid. 20—22; fullmäktiges utlåtande sid. 94. kommissariatets förklaring sid. 100—103.)
Med afseende å de Riksgäldskontoret under de 2:ne sednaste riksdagarne ålagda högst betydliga utbetalningar, bestående af dels, enligt serskilda bestämmelser, utgående anslag utan äterbetalningsskyldighet och dels beviljade låneunderstöd med mycket skiljaktiga ränte- och återbetalningsvilkor, hafva 1845 års revisorer föreslagit, att, till vinnande af en för både Rikgäldskontorets styrelse och Rikets Ständers revisorer samt vederbörande
Utskott lika maktpåliggande och nödvändig tydlighet och fullständighet i redovisningen för detta verks ställning och rörelse, Rikets Ständer måtte förordna, att, utom den förut befintliga kassaräkningen, hvaruti olla från Riksgäldskontoret utbetalda anslagssummor upptogos, serskilda konti eller räkningar för de i hvarje § af gällande reglemente bestämda anslag och tillgångar måtte i kontorets hufvudbok uppläggas samt hvar och en sådan räknings saldo i hufvudbokens utgående balanskonto upptagas.
Dessutom och enär sjelfva sättet, hvarefter räkenskapsföringen inom Riksgäldskontoret verkställdes, skulle vara mindre fullkomligt, hafva revisorerne tillika hemställt, att vid den uti revisionsberättelsen angående statsverket tillstyrkte reorganisation af hela räkenskapssättet
Riksgäldskontorets bokföring jemväl måtte tagas i betraktande, för att bringas till enhet med det öfriga systemet för statens räkenskaper, dock att äfven dessförinnan åtgärder måtte varda vidtagna för åstadkommande al ett redigare bokföringssätt vid oftanämnde verk.
Jemte meddelandet af åtskilliga upplysningar rörande det inom Riksgäldskontoret iakttagna räkenskapssätt och efter anmälandet af flera utaf kommissariatet anförda betänkligheter mot de förändringar deruti, som revisorerne föreslagit, hafva fullmäktige erinrat, hurusom
Rikgäldskontorets hufvudbok och de förhållan - Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 78. 7 den, densamma utvisade, för närvarande grundade sig pä kassaräkningen, så att inkomster och utgifter i allmänhet icke blefve synliga i hufvudboken förr än de i kassaräkningen förekommo, hvarefter, med undantag af intressen samt utgifna lån och förskotter, hvarje i nämnde räkning upptagen inkomst och utgift antingen tillgodofördes eller påfördes hulvudbokens kapitalräkning.
Deremot skulle, enligt det af revisorerne föreslagna bokloringssätt, hufvudboken komma att grunda sig på det för
Riksgäldskontoret utfärdade reglemente samt upptaga alla kontoret derigenom anslagne tillgångar och ålagde utbetalningar; vid hvilket boklöringssätt således de inkomster eller utgifter, som kassaräkningen upptog, endast i den mån de öfver- eller understego de i reglementet uppgifne inkomst- och utgiftsummor, komme att inverka på och intagas uti kapitalräkningen.
Ett sådant boklöringssätt skulle komma att visa högst olika resultat i fråga om Riksgäldskontorets ställning, helst det öfverskott, som detta verk, enligt dess förut afslutade räkenskaper, egde, då komme att helt och hållet försvinna.
1 betraktande häraf och enär hvarken det under sistförflutna riksdag för
Riksgäldskontoret utfärdade reglemente eller något derunder fattadt och fullmäktige meddeladt beslut gåfve ringaste anledning till en så väsendtlig förändring i Riksgäldskontorets räkenskapsföring, ansågo sig fullmäktige hvarken böra eller kunna till verkställighet befordra det föreslagna bokföringssättet, om hvars framtida tillämplighet och tillfredsställande beskaffenhet ej heller någon tillförlitlig visshet förefunnes.
Men då samma ändamål, som revisorernes förslag åsyftade, eller hvarje å Riksgäldskontoret anvisadt statsanslags upptagande och redovisande på ett enda ställe, äfven med bibehållande af nuvarande bokföring, skulle enligt fullmäktiges förmenande på ett lämpligare och fullständigare sätt kunna vinnas, derest en serskild räkenskap eller en så kallad afräkningsbok upprättades öfver alla de utgifter, som detta förslag egentligen afsåg, så hade fullmäktige förordnat, att, intilldess Rikets Ständer komme i tillfälle att sitt beslut i anledning häraf meddela, borde en dylik afräkningsbok föras, uti hvilken hvart och ett, såsom extra eller tillfällig statsutgift, beviljadt och till utgående från Riksgäldskontoret anvisadt lån eller anslag skulle å sitt serskildta konto uppdebiteras och hvarest jemväl alla anvisningar å de till Kongl. Maj:ts nådiga disposition för vattenaftappningar eller andra odlingsföretag samt vägförbättringar m. m. ställda medel skulle antecknas, äfvensom hvarje af samma medel verkställd utbetalning behörigen afföras, och borde denna räkenskap, den der äfven skulle omfatta anslagen till folkundervisningens befrämjande, för hvarje år afslutas och derefter med in- och utgående balanser fortsättas samt, utom sjelfva hufvudräkningen, innehålla serskilda sammandrag för hvar och en af de titlar, derunder nu ifrågavarande statsutgifter i Riksgäldskon - 8 Slats- Utskottets Utlåtande, A :o T8. lorets reglemente förekomma.
Vidare och på det sjelfva hufvudboken, så vidt med den antagna bokföringsmethoden vore förenligt, måtte erhålla den af revisorerne yrkade fullständighet och utförlighet, hafva fullmäktige föreskrifvit: l:o att ,en afskrift af hufvudräkniugen i den öfver besagde utgifter förda serskilda räkenskap skulle hufvudbokens utgående balanskonto bifogas; 2:0 att hufvudboken skulle innehålla serskilda konti för hvart och ett i reglementet upptaget anslag, derå utbetalning skett under det år, hvarför densamma var upprättad; 5:o att å dessa konti skulle inom linien antecknas hvarje anslags ursprungliga belopp och hvad deraf före årets början uttagits; samt 4:o att derjemte borde i hufvudboken uppläggas serskilda fortgående konti för utgifna lån, med undantag likväl af de vissa städer tilldelade byggnadslån, hvilka konti äfven skulle innefatta upplysning om tiden och sättet för lånens återbetalning m. m.
Hvad slutligen vidkomme revisorernes hemställan, att Riksgäldskontorets bokföring måtte tagas i betraktande vid den tillstyrkta reorganisationen af räkenskapssättet i sin helhet, men att emedlertid åtgärder för åstadkommande af en redigare bokföringsmethod inom detta verk måtte vidtagas, så medgålvo fullmäktige den allmänna vigten och fördelen deraf, att en nu saknad enhet i statsverkets hela räkenskapssystem blefve tillvägabragt, och hade fullmäktige icke något att erinra emot vidtagandet af en för detta ändamåls vinnande erforderlig förändring uti den från äldre tider inom Riksgäldskontoret begagnade bokföringsmethod; dock ansåge fullmäktige sig böra öppet uttala sin öfvertygelse, att, hvad enkelhet, redighet och lättfattlighet beträffade, denna bokföringsmethod motsvarade de loford, densamma vid nästan alla föregående revisioner erhållit.