Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Under iakttagande af dessa, jemte öfriga för lånets utbekommande stadgade vilkor, kommer den beviljade lånesumrnan Stats-Utskotteta Utlåtande JW 86. att utbetalas å de terminer, som af Kongl. Maj:t i nåder pröfvas lämpligen böra bestämmas. 6:0.
Oftanämnde lån får, utan ränta och kapital-afbetalning, innehafves till 1863 års utgång; men derefter skall å hela den utbekomna lånesumman, inom slutet af hvarje år, inbetalas 8 proc, Hvaraf för hvad af lånet dessförinnan icke godtgjorts beräknas 4 proc. årlig ränta, och återstoden utgör kapital-afbetalning.
Skulle det förfallna inbetalnings-beloppet icke varda i föreskrifven ordning erlagdt, bör derför af Bolaget utgöras 8 proc. årlig ränta intill dess samma belopp vederbörligen inbetalas. 7:o.
För den händelse, att den för jernvägs-anläggningen fastställda arbels-planen icke skulle följas och derifrån, utan sökt och erhållen nådig tillåtelse, skedd afvikelse icke varder på föreskrifvel sätt rättad, eller ifall jernvägs-arbetet icke skulle i stadgad ordning fortsättas samt inom den derför bestämda tid fullbordas, eger Kongl. Maj: t låta inställa all vidare utbetalning af det beviljade låneunderstödet samt återfordra hvad deraf utbekommits, att, på en gång eller successivt, till Riksgälds-konloret inbetalas inom den tid, Kongl. Maj:t finner för godt i nåder bestämma.
Skulle åter jernvägs-anläggningen under arbetstiden öfvergifvas, eller jernvägen, efter dess fullbordande, icke så underhållas, att den framgent kan begagnas, eller om betalnings-skyldigheten för det erhållna lånet icke skulle kunna af Bolaget fullgöras, kommer jernvägen att hemfalla lill Staten, utan rättighet för aktie-egarne alt, till större eller mindre del, utaf det allmänna erhålla ersättning för de tillskott till detta företag, som dessförinnan blifvit af dem utgjorda. 8:0.
Under byggnads-åren skall Bolagets
Direktion, inom den tid och till den embetsmyndighet, Kongl. Maj:t behagar i nåder föreskrifva, årligen afgifva berättelse om väganläggnings-arbetets fortgång under det nästföregångna året; börande ej mindre förvaltningen af Bolagets angelägenheter, än de afslutade räkenskaperna, vid årligen anställande revisioner granskas; uti hvilka revisioner Staten bör ega att genom ett af Kongl.
Majit ulsedt ombud deltaga, intilldess det af allmänna medel erhållna låne-underslödet blifvit återbetaldt.
I den mån jernvägen varder fullbordad och till allmänt begagnande upplåten, skall Bolaget vara skyldigt, emot den ersättning, som Kongl. Majit, efter vederbörandes hörande, pröfvar skäligt bestämma, på densamma fortskaffa trupper och allmänna posten samt ombesörja alla andra för Kronans eller det allmännas räkning ifråga - Stals-Ulskotlels Utlåtande JVs 86.
71 kommande personal- samt varu- och material-transporter.
Derjemte skall det åligga Bolaget, att, utan ersättning, medgifva anbringande längs efter jernvägen al elektriska telegraf-linier med hvad <)ertill hörer. 10:o.
Afgifterna för passagerare- och varu-trafiken skola utgå enligt gällande, af Kongl. Muj:t, efter dertill utaf Bolaget afgifvet förslag, i nåder fastställd taxa, hvilken i allmänhet hvart femte år lämpas efter sig då företeende förhållanden. ll:o.
Skulle behållna inkomsten af jernvägen, efter afdrag af den årliga inbetalningen å det af Staten erhållna lånet, öfverstiga sex procent å det belopp aktie-egarne tillskjutit, ankommer på Kongl. Majit att, utan begagnande af den i näst ofvanstående punkt Kongl. Majit förbehållna rätt att pröfva och bestämma de enligt läxor utgående afgifterna, föreskrifva, huru stor del af detta öfverskott skall afsätlas för att framdeles användas lill jernvägens underhåll och förbättring.
Uppgår den årliga behållningen ändock lill åtta procent å aktie-egarnes tillskott, eger Kongl. Majit bestämma om och med hvad belopp den stadgade amorteringen å sagde lån bör ökas. 12:o.
Bolaget är bcrättigadt: a) att, efter gällande lag och författningar, till sig lösa och med egande rätt besitta enskilde personer och korporationer tillhörig jord, som för jernvägs-anläggningen erfordras; hvilken jord dock ej får för Bolagets skuld intecknas; b) att, utan kostnad eller årlig ersättning, undfå upplåtelse af sådan för jernvägs-anläggningen oundgängligen erforderlig, Kronan tillhörig jord, som står under dess omedelbara disposition; dock bör, när fråga är om boställsjord eller annan åt enskild person med åborätt eller annorledes upplåten Kronojord, ersättning derför af Bolaget lemnäs i enlighet med hvad om jords eller lägenhets afstående för allmänt behof är stadgadt i Kongl. Förordningen den 20 November 1845; skolande denna Förordnings 27 § jemväl lända till efterrättelse i afseende på de utskylder till Kongl. Majit dcb Kronan, som förut kunna åligga den jord, hvilken Bolaget kommer alt till sig lösa; c) att för jernvägs-anläggningen kostnadsfritt begagna sådana, å Kronans egor belägna, kalk- och stenbrott, som kunna vara disponibla; d) alt för jernvägs-anliiggningens behof samt till jernvägens byggnad och underhåll, under de i förfaltningarne föreskrifna vilkor, 72 Stats-Vtskottets Utlåtande M 86. anlägga och, på sätt tjenligast finnes, drifva erforderliga verkstäder till förfärdigande af gjutgods, smiden, verktyg, redskap och allehanda nödiga materialier; e) att, uppå skeende underdåniga ansökningar, åtföljda af bestämda uppgifter å behofvet, få, under kontroller, som då komma att i nåder föreskrifvas, till riket tullfritt införa de maskinerier, vagnar och verktyg, hvilka vid jernvägs-arbetet erfordras, jemte sådane för jernvägen beböfliga skenor (räls), lokomoliver, stående maskiner och vändplaner (turnplates), som ej af inhemsk tillverkning kunna erhållas emot lika billigt pris och med samma godhet; f) att för jernvägens anläggning erhålla arbets-biträden af Kronoarbets-korpsen, i mån af tillgång och uppå de vilkor, som vid sådant arbets-biträdes användande vanligen bestämmas; g) att för enahanda ändamål jemväl få begagna manskap af arméen, så vidt aftal med vederbörande om frivilligt arbets-biträde kan träffas, och trupperna icke äro af militär - tjenstgöring eller arbete för Kronans räkning upptagna. 13;o.
Bolaget skall, i alla rättsförhållanden, som kunna uppstå emellan detsamma och Svenska Kronan eller enskilde medborgare, lyda under Svensk domstol och varda underkastadt Svensk lag. 14:o.
I fråga om begagnande och underhållande af jernvägen, med hvad dertill hörer, komma slutligen de föreskrifter och stadga nd en, som Kongl.
Maj:t kan finna för godt meddela, alt tjena till ovilkorlig efterrättelse; varande Bolaget och dess biträden derjemte i allmänhet skyldige att iakttaga och fullgöra hvad, med hänsigt till den Staten tillkommande vård öfver jernbanan och tillsyn öfver trafiken derpå, kan varda i vederbörlig ordning foreskrifvet.
Och torde, i anseende till den ifrågavarande jernvägs-anläggningens samband med en af Statens hufvudbanor samt dess vigt och betydelse för vissa delar af landets kommunikations-väsende, Rikets Ständer derjemte finna lämpligt att, såsom vilkor för beviljande af stats-bidrag för ifrågavarande ändamål, för sin del, besluta: att Staten må ega att från Bolaget inlösa jernbanan, med verkstäder, lokomotiver, vagnar och öfriga tillhörigheter, när sådant pröfvas lämpligt, dock ej förr än sedan 25 år förflutit från det banan blifvit till allmän trafik öppnad; hvarvid inlösningssumman bestämmes till det belopp, hvartill Bolagets för banans fulländande bestridda kostnader uppgått, med afdrag af den summa, som erfordras för att sätta banan och dess röreiso-materiel vid inlösnings-tiden uti full godt skick. 2;o. Slals-Utskottels Utlåtande M 86. 73 ii:o.
Emot Utskottets beslut att frångå Riks g aids-afdelning ens förslag att tillstyrka den södra stambanans färdigbyggande hela vägen mellan Falköping och Jönköping, för att i stället kunna föreslå beviljande af sex millioner R:dr till jernvägs-arbete pä denna stambanas sydligare del ifrån Finja-sjön upp genom Småland.
Äfven i denna punkt synes mig afdelningen hafva med klara och bindande skäl ådagalagt företrädet af sitt förslag.
Det torde dock vara tillräckligt för en hvar, som icke alltför mycket tager intryck af enskilda ort-intressen, att i detta afseende erinra om följande sanningar. l:o.
Det har under behandlingen af jernvägsfrågan städse varit framsläldt såsom en grundsats både i Jernvägs-styrelsens förslager och Kongl.
Majrls Propositioner till Rikets Ständer, att man vid jernvägs-byggnadernas fullföljande borde afse att så snart som möjligt kunna sammanbinda sådane punkter, hvarifrån den lifligaste trafiken för jernvägen kan påräknas.
Det kan i delta hänseende icke bestridas att en större rörelse och följaktligen större inkomst förr måste uppkomma för jernvägsrörelsen i dess helhet, genom jernvägsförbindelses öppnande från Jönköping uppåt landet till bufvudstaden och vester ut till Göteborg, hvarigenom dessa banor blifva tillgängliga ej blott för norra delen af Småland, utan ock för vidsträckta trakter af Öster- och Westergötland kring stränderna af Wettern, än genom arbetenas fortsättning några mil längre upp i Småland. 2:o.
Det har likaledes blifvit framsläldt och godkändt såsom en grundsats att arbetet å jernbanorna bör så mycket som möjligt samtidigt företagas från ändpunkterna och derifrån mötas på midten.
Detta är tillämpadt på vestra banan, så till vida, att sedan sistlidne riksdag arbetats samtidigt från bufvudstaden åt Katrineholm och från Wårgårda uppåt Westergötland.
Detsamma blefve nu också fallet, om arbetena på södra stambanan få fortgå samtidigt med ungefär lika styrka från Falköping åt Jönköping och från Finja-sjön uppåt landet. 3:o.
Om del är en fördel för en landsort, att jernvägs-arbetet sprider förtjenst bland den fattigare befolkningen, så synes rättvisan bjuda, alt denna förtjenst af arbetet på den södra hanan fördelas någorlunda lika inom de tvänne provinser, som banan skall genomlöpa.
Härtill kan det kända förhållandet läggas, att de arbetsbehölvande i Skåne hafva ett lätt tillfälle att erhålla arbetsförtjenst i Danmark, hvarifrån de höst »itiden återvända hem med sina besparingar.
Detta tillfälle kan deremot icke gerna begagnas af innevånarne i det norra Småland, för hvilka en större del af förtjensten skulle åtgå att uppehålla sig på bort- och hemresan.
A\o.
Om å andra sidan jernvägs-ai betet skulle gifva anledning till klagan deröfver, att arbetskrafter under tiden tagas från jordbruket i orten, så blir denna olägenhet naturligtvis mindre märkbar om arbetet är fördeladt på skilda trakter med långt afstånd från hvarandra, än om det är koncentreradl inom ett och samma område af Hilt. till It.
Prot. 1859 & 1860. i Samt. 1 Afd. 51 Höft. 10 \ 74 Slats-Utskollets Utlåtande JYs 86. en fortgående bansträckning.
Det är ock klart, att arbetspriserna för Staten skola stegras mera genom arbetenas koncentrerande, än genom deras fördelande.
På alla dessa skäl föreslår jag att Rikets Ständer måtte, i likhet med hvad afdelningen föreslagit, besluta, att den södra stambanans norra del mellan Falköping och Jönköping bör färdigbyggas under nuvarande stalsregleriugs-period och dertill beviljas ett anslag af 5,338,520 R:dr, samt att återstoden af den lånesumma af 25 millioner, som Rikets Ständer beslutat upptaga, må användas på fullföljandet af arbetena från Finja-sjön i sträckningen åt Götaström och Tenhult, sedan derifrån algått hvad sorn erfordras till färdigbyggande, dels af den vestra, dels af den nyssnämnda norra delen af södra stambanan lill Jönköping. 5:o.
Af följande skäl reserverar jag mig mot Höglofl.
Utskottets åtgärd att tillstyrka beviljandet af anslag till fortsättande af de vestra och södra starnbanorna enligt de af Kommittéen uppgifna kostnadsförslag, hvad sjelfva beloppet af dertill äskade summor beträffar, utan alt genom en närmare granskning förut hafva sökt utröna, huruvida icke en nedsättning i kostnaden i vissa hänseenden må kunna ega rum utan förfelande af de syftemål, som med dessa anläggningar hufvudsakligen iiro afsedda.
Uti Kongl. Majrts nådiga Proposition till Rikets Ständer vid 1855 och 1854 årens riksdag angående jernvägsbyggnader för Statens räkning finnes anfördt, att, »enligt sammanstämmande uppgifter af flera erfarna ingeniörer, och på grund af »den redan till en del derom äfven härstädes vunna erfarenhet, anläggnings-kostnaden »inom Sverige för en mils jernväg med en enkel bana om fem fots spårvidd, afsedd »att begagnas med lokomotiver, kan antagas under vanliga förhållanden komma »att i medeltal utgöra 533,535
R:dr 16 sk. banko (motsvarande 500,000 R:dr »riksmynt), kostnaden för driflmaterielen inberäknad.» Handlingarne från berörde riksdag visa också, att denna kostnadsberäkning till en hufvudsaklig del låg tili grund för och bidrog till de beslut, som Rikets Ständer då fattade, att tvänne jernbanor genom landet skulle under namn af stambanor anläggas för Statens räkning och genom dess omedelbara försorg, med en beräknad totalkostnad för en bana mellan Stockholm och Göteborg, med afdrag af den af enskildt bolag öfverlagna delen mellan Köping och Örebro, af .
R:ko R:dr 15,666,666: 32. och för en bana mellan Stockholm oell Malmö » » 21,353,335: 16. tillsammans B:ko R:dr 35,000,000: — eller i riksmynt 52,500,000:
— Enligt det underdåniga betänkande eller förslag af nuvarande Chefen för Statens jernvägs-byggnader, hvilket lades till grund för Kongl. Maj:ls Proposition i samma ämne vid sistlidne riksdag, uppgår deremot kostnaden för en mil jernväg med driflmateriel till mellan 7 och 800,000
R:dr i medeltal, således omkring 50 procent högre än uti Regeringens förutnämnde proposition.
För de båda nyss - Slats-Ulskottets Utlåtande M 86.
73 nämnda banorna sammanräknade eller en motsvarande väglängd i förändrad riktning uppstår härigenom en ökad kostnad af minst tjugufem millioner Riksdaler Riksmynt, medförande en tillökad årlig utgift till ränta och kapital-albetalning af omkring en och en half million Riksdaler mera efter deri sednare, än efter den förra beräkningen.
Denna skiljaktighet och deraf uppkommande ökade uppoffring från Statens sida visar sig så betydande, att man synes hafva baft all anledning att i sammanhang med det sednare förslaget förvänta någon uppgift om orsakerna lill förändringen.
Någon sådan förklaring har emellertid, mig veterligen, icke blifvit afgifven.
Icke heller kan af det Statsråds-protokoll, som åtföljde den nådiga Propositionen vid sistlidne riksdag, hvilken grundade sig på nyssnämnda förslag, upptäckas att något steg blifvit af Herr Föredraganden vidtaget för att utröna, huruvida tillökningen i kostnads-förslaget kunde härleda sig från antagande af ett dyrare byggnadssätt, som, utan skada för jernbanornas användbarhet och bestånd, möjligen kunde reduceras till närmare likhet i kostnad med Regeringens förslag vid 1833—34 årens riksdag, lcko ens den för alla andra allmänna ärendens behandling hos Regeringen följda preliminära åtgärden af »vederbörandes hörande» bl ef iakttagen, ty hvarken Styrel sen lör Väg- och Vattenbyggnader eller den redan befintliga Jernvägs-kommittéen erhöll tillfälle att utlåta sig öfver Herr Öfverste Ericsons förslag.
Det ifrågavarande faktum att tvänne uppgifter af Regeringen sjelf om samma sak vid två på hvarandra följande riksdagar utvisande en skilnad i utgifter för Staten af många millioner, utan allt slags förklaringsgrund öfver orsaken till denna olikhet, qvarstår såsom en i sig sjelf nog vigtig företeelse, och inflytandet deraf på de ännu återstående utgifterna för jernvägs-byggnadernas fortsättande under denna och nästföljande slatsreglerings-period är nog betydande, alt Höglofl.
Stats-Utskottet, åt hvilket den förberedande behandlingen af jernvägsfrågan varit uppdragen, synes mig hafva bordt söka åstadkomma en närmare utredning af orsaken och om möjligt tillse huruvida icke någon besparing i den dyrare kostnads-beräkningen kunde tillvägabringas.
Men utom den anledning härtill, som kunde hemtas ifrån nu omförmälda förhållande, finnas, enligt mitt förmenande, äfven många andra af lika, om ej större vigt, af hvilka i korthet må nämnas: att det för ett land med den jemförelsevis glesa befolkning och ringa rörelse som Sveriges, måste vara ytterst maktpåliggande att tillse, det jernbanorna anläggas rned en så lindrig utgift, som med deras bestånd kan vara förenligt, så vida icke drift- och underhålls-kostnaden skall öfverstiga brutto-inkomsten och Staten sålunda härtill få lill dess betäckande vidkännas en årlig utgift utom ränta och amortering på kapitalet; alt ett icke obetydligt antal jernvägar äfven finnas i andra länder, hvilkas auläggnings-kostnad, oaktadt nästan öfverallt dyrare arbetslöner, och här i Europa 76 Stals-Utskottets Utlåtande M 86. högre priser på trävirke annorstädes än i Sverige, icke är större än, och någongång betydligt understiger de uppgifna kostnads-förslagerna för de jernbanor, som nu här byggas; alt erfarenheten äfven inom vårt land visat, alt enskilda bolag uppfört jernbanor, som visserligen icke från början varit anlagde till begagnande af lokomotiver, utan för hästkraft; men också kostat icke fullt en fjerdedel, per mil räknadt, af den uppgifna medelkostnaden för Statens lokomotivbanor, och likväl redan under loppet af många år kunnat besörja all den omgifvande ortens godstrafik.
Detta förhållande, jemte den omständigheten, att sådana banor kunnat, med en föga betydande tillökning i utgift, förses med lokomotiver för att motsvara den tillvexande trafikens behof, gifver stöd åt den förmodan alt behofvet motsvarande lokomotivbanor med tillhörande driftmateriel äfven för Statens räkning torde kunna, med klok beräkning och noggrann hushållning, anläggas billigare än efter nu framlagda kostnadsberäkningar.
På grund af dessa med flera skäl framställde jag, då frågan om anslagen till vestra stambanan skulle företagas på riksgälds-afdelningen, deri önskan, att afdelningen mätte, så vidt möjligt vöre, företaga en närmare granskning såväl af hushållningen vid de hittills utförda byggnads-arbeten och af förvaltningen å de redan färdiga delarne af stambanorna, sorn af de undersökningar och kostnads-förslager, hvilka ligga till grund för de ännu återstående arbetena; att alla härtill nödiga räkenskaper, ritningar, förslager och Jernvägs-kommittéens protokoller måtte från Jernvägs-slyrelsen inbegäras, och alt ledamöterna af den äldre Jernvägs-kommittéen måtte kunna tillkallas och höras, äfvensom andra personer, al hvilka i förekommande fall vid en sådan blifvande granskning några upplysningar kunde vara att förvänta, och hvarvid afdelningen då äfven sannolikt kunnat inhemta närmare underrättelse om de beräkningar som legat lill grund för Kongl.
Majlis Proposition vid 1853 — 54 årens riksdag.
De ifrågavarande handlingarne infordrades äfven och lemnades med beredvillighet från Jernvägs-slyrelsen; men afdelningens pluralitet lann, att en genomgående granskning så som jag föreslagit, skulle medföra ett alltför vidt omfattande arbete, sorn öfverslege Utskottets tid och krafter, samt ansåg, att i afseende på sjelfva arbetets utförande och kostnaden dervid, iäikels Ständer icke hade annan utväg än att med förtroende öfverlemna till Kongl. Maj:t att låta besörja öfverinseendet dervid.
Dock funnos de här ofvan lill en del omförmälda skälen till min hemställan förtjena det afseende, att afdelningen anmodade mig att sammanfatta det hufvudsakliga deraf skriftligen, för att meddelas Chefen för Statens jernvägsbyggnader.
Detta skedde; och med anledning deraf erhölls kort derefter en skrifvelse från bemäldé Chef, hvilken föranledde eu af mig gjord ytterligare framställning, som afdelningen jemväl fann böra meddelas Jernvägs-styrelsen.
Efter någon tid jnkomino äfven svar härpå, innefattande förklaringar med afseende på grunderna för dels byggnadssättet, dels rörelse-materielens beskaffenhet, i särskilda skrifter såväl Stats-Utskoltets Utlåtande M 86. 77 af Öfverste Ericson sjelf, som af Herr Öfversle-löjtnanten Beyer samt en icke undertecknad.
Vid föredragningen af dessa skrifter beslöt afdelningen att den ena deribland skulle intagas i Betänkandet, såsom det ock skei t.
Då berörde skrift sålunda tillkommit i följd af min framställning och til! en viss grad ej kan uppfattas annat än i sammanhang dermed, anser jag mig här böra vidfoga ett transsumt af samma framställning såsom bilaga (JVs 1) till denna reservation.
Deraf torde inhemtas alt Herr Öfversle
Ericson utförligast uppehållit sig vid en omständighet, som dock icke egentligen utgjort föremål för anmärkning hvarken af mig eller någon annan inom Utskottet eller, så vidt jag vet, inom Riks-Slånden, nemligen vid nödvändigheten att icke begagna brantare lutningar å jernbanorna, än I till 100 eller krökningar af mindre radie än 1 på 1000.
Vidare redogöres för orsaken, hvarföre Herr Öfversten icke anser skenor af mindre vigt än de föreslagna af 21V2
S- per löpande fot böra användas.
Deremot skall deo, sorn behagar genomgå min framställning, finna, att, bland annat, följande anmärkningar blifvit förbigångna med tystnad: l:o.
Att dä motståndet af den last, som skall framdragas på jernvägar, enligt tillförlitliga rön, tilltager nära nog som qvadraten af hastigheten, det fordras att använda omkring fyra gånger så stor dragkraft för att åka 2 mil i timman som 1 mil i timman med samma transporttyngd och nära 9 gånger så stor kraft att resa 3 sorn 1 mil i timman; att i samma mån som hastigheten ökas, fordras derföre också i ojemförlig mån större åtgång af bränsle och tyngre och dyrare loko motioer, samt att i följd deraf äfven behofvet af skenornas vigt betingas till en stor del af hastigheten.
I stället att lemna något utlåtande öfver denna omständighet, som dock tydligen är en lifsfråga för hushållningen på jernvägarne, har Herr Öfversten i sin skrift yttrat: »Dessutom kunna vi i Sverige lika litet som i andra länder undgå att sedan våra stambanor blifvit färdiga, införa mera snabbgående bantåg, och om ej sådana låg med en hastighet af öfver 4 mil i timman kunna befordras, uppfylla banorna icke sitt ändamål, och allmänhetens fordringar.
Det skulle med skäl anses för en ofullkomlighet, ifall detta sednare icke vore verkställ— bart, och om t. ex. passagerare, sedan de förenade södra och östra stambanorna blifvit fullbordade, icke skulle kunna på en dag eller 14 ä IS timmar tillryggalägga den 57 mil långa vägen emellan Stockholm och Malmö genom Östergötland eller på 1V2 dag genom Westergötland öfver Falköping.
Afståndet mellan Stockholm och Göteborg, som är nära 43 mil, hör kunna passeras på 10 å 12 timmar.»
Den som rest på utländska jernvägar lärer ej kunna undgå att anmärka att den hastighet Herr Öfversten här uppgifver såsom behöflig å svenska jernbanor är större än hvad man för kostnadens skull tilltrott sig kunna åstadkomma någonstädes i Tyskland, och att den endast kan jemföras med expresstågens i England och på några af de största banorna i Frankrike, Expresståget mellan London och Man - 71!
Stals-Ulskollcts Utlåtande M 86. chester, som tillryggalägger 1881 o engelska eller vid pass 28 svenska mil på 6 timmar, räknas såsom ett af de snabbaste sorn finnas.
Af tryckta redogörelser finner man ock att det anses kosta Bolaget en uppoffring af 20,000 Pund sterling årligen.
Bland de snabbaste resorna i Tyskland är den emellan Berlin och Deutz (Cöln), der 84%o tyska eller 56'A. svenska mil tillryggaläggas på 151 4 limma, således ännu icke 4 mil i timman.
Det dagliga snälltåget mellan Hamburg och Berlin passerar 58 tyska eller 25' svenska mil på 8 timmar, således föga öfver 5 mil i timman, och endast natt-tagel, mot mycket dyrare afgift, går på 6% timma.
Från Berlin till Wien, 109 lyska eller 72% svenska mil, åtgå på snabbtåget 20 timmar 52 minuter.
Och hvilken olika trafik kao ej påräknas å dessa banor, i folkrika trakter och mellan central-punkterna lör rörelsen i Europa, emot hvad förhållandet antagligen kan blifva i Sverige? 2:o.
Emot hvad i min bifogade promemoria finnes anlördt angående Amerikanska jernvägar, uppförda för billigare kostnad, har blilvit invändt, att exemplet af dessa banor, hvilka jag efter utländska författares uppgifter åberopat, icke kan medföra någon bevisning för möjligheten af ett billigare byggnads-system här i Sverige, enär de förmenas vara sådane, som, anlagda före år 1850, sannolikt varit blott provisoriska.
Af denna anledning har jag uti bilagan