Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Setlan Banco-Fullmäklige, af den anledning, att Rikets Ständer, vid stadfästandet af nu gällande Aflönings-stat, förordnat, att fullmakter borde för samtlige Embets- och Tjenstemännen utfärdas, utan att likväl Bankens Vaklbetjening dervid omnämndes, tillåtit Under-styrelsen, uppå dess derom gjorda hemställan, att utfärda fullmakter för ieke allenast dem af Bankens ordinarie Vaktbetjente, hvilka då voro endast tills vidare förordnade med tour från deras Constitutorialers data, utan, ock för de vaktbetjente, som derefter blefvo befordrade; så, och med åberopande af innehållet i 48 §. af Banco-Reglementet, att, vid befordringar till sysslor inom de i 34 §• af samma Reglemente uppräknade fyra tjenstegrader, öppen fullmakt skall utfärdas för den som tjensten erhåller, hafva Banco-Fullmäktige, under förutsättning, att Utskottet gillade förromförmälde af Fullmäktige vidtagna förfogande, anhållit, att åberopade 48 §• måtte komma att omfatta äfven Vaklbetjeningen.
Som Rikets Ständer, vid fastställandet af ifrågavarande uti 34 och 35 §§. af Banco-Reglementet intagne aflönings-stat, icke meddelat den föreskrift, att fullmakter borde för Bankens Yaktbeljening utfärdas, samt, efter Utskottets tanka, det äfven synes vara lämpligast, att nämnde betjening, på sätt i andra publika verk eger rum, antages endast med Constitutorialer, deraf foijer, att densamma, enär sådant finnes vara af omständigheterna påkalladt, genast kan från Verket skiljas; anser Utskottet sig böra afstyrka bifall till Banco-Fullmäktiges ofvanberörde framställning. 14 Banco-Utskoltets Utlåtande, N\o 27.
Dock som, på sätt ofvan är nämndt, någon bestämd föreskrift uti ifrågavarande hänseende icke är vorden i Banco-Reglementet meddelad, torde Banco-Fullmäktiges beslut, hvarigenom Under-styrelsen tillåtits att fullmakter för Yaktbetjeningen utfärda icke böra till någon anmärkning föranleda.
Förflyttningar på Pensions-Stat. §.6.
(Banco-Fullmäktiges Berättelse, §§. 19 och 20.)
Som Utskottet, efter tagen kännedom af Banko-Fullmägtiges Protocoller, angående de i ofvanstående §§. af Fullmägtiges Berättelse omförmälde förflyttningar på Bankens Pensions-stat funnit flere talande skäl, hafva till stöd för desse åtgärder förekommit, torde desamma böra at Rikets Ständer godkännas.
Bankens Ställning. §• 7- (Banco-Fullmäktiges Berättelse §. 22.)
Utom det att Öfversigter af Bankens bela ställning efter hvarje års Bokslut, blifvit upprättade och med allmänna tidningarne utdelade, hafva vid så väl Rikets Ständers Revisorers Berättelser af åren 18/fi och i843, som Banco-Fullmäktiges till Utskottet afgifne Berättelse, Sammandrag af Bankens Räkenskaper under de sednare åren öfverlemnats; hvadan Utskottet trott det vara utan ändamål, att här framlägga någon zifferuppställning, rörande Bankens af Utskottet nu granskade Räkenskaper för år i843; hvaremot och då något Sammandrag öfver Discont-Inrättningarnes rörelse under nämnde år icke är vordet till Rikets Ständer aflemnadt, ett sådant, enligt hvad §.
43 här nedan vid handen gifver, blifvit denna Berättelse bifogadt.
Fex Ungs- och Cassa-rörelsen. §. 8. (i843 års Rev. Ber. pag. 10—i3 och Banco-Fullm. Ber. §. 24.) Uti Rikets Ständers sednaste församlade Revisorers Berättelse 0111- förmäles, hurusom, med anledning af det större anlitandet af Bankens Banco-Utskottets Utlåtande, N\o 27.
15 metalliska cassa under sommaren och hösten år 1841» hvarvid, utom liela specier, äfven silfver-plantsar sjntes företrädesvis begärlige, derigenom silfver-förrådet medtogs för myntningens oafbrutna bedrifvande, fråga hos Banco-Fullmäktige uppstått derom, huru och på hvad sätt Bankens öfriga silfver-förråd, nemligen gamla Specier, slagne före år i83o, och Spanska Piastrar skulle, om så erfordrades, kunna med största fördel i vexlingsväg användas; att Fullmäktige för sådant ändamål, och till utrönande af det serskildta värde berörde myntsorter kunde ega, dels såsom prägladt mynt och dels, i anseende till dess finare halt, såsom handelsvara på utländska marknadsplatser, låtit med vissa qvantiteter deraf anställa profsmältning å Kongl. Myntverket samt försäljning i Hamburg, och att Fullmäktige, efter sålunda vunnen kännedom om Piastrarnes och de gamla Speciernes utrönta serskilda värden, den ig
Maj 1842, på anförde grunder, och för att i möjligaste måtto söka minska uttagningen af Svenskt silfvermynt, beslutat, att Piastrar finge från Banken utlemnas, likväl endast i hela påsar, hvardera innehållande n544 stycken, efter ett pris af 122 sk.
Banco för stycket, hvilket pris dock sedermera, med ledning af curs-noteringarne i Hamburg och London, tid efter annan, blifvit förhöjdt; Och redovises så väl i ofvanberörde Revisions-berättelse, som äfven i den Berättelse, Banco-Fullmäktige till Utskottet afgifvit, för beloppet af Piastrar, hvilka till nästlidne Juni månads slut blifvit, enligt de serskilde af Fullmäktige, på förenämnde sätt, förändrade pris-bestämmelser, från Banken utgifne.
Utskottet har noga genomgått de hos Banco-Fullmäktige hällne Protokoll, i fråga om bestämmandet af utvexlings-priserne å Spanska Piastrar och utlemnandet af denna myntsort; Och enär deraf inhemtas, att vid det tillfälle, då Piastrar först utvexlades, Bankens öfriga silfver-förråd blifvit så betydligt medtaget, att silfver-plantsar icke funnos att tillgå för myntningens fortsatta bedrifvande; att på sätt de vid Kongl.
Myntet anställda profsmältningar gåfve vid handen, Banken finge vidkännas icke obetydlig förlust genom nedsmältning och om myntning af Piastrar, men att deremot Banken tillskyndades en vinst genom
Piastrars utlemnande emot ett visst bestämdt pris per stycke, samt att
Fullmäktige med uppmärksamhet följt de noteringar å Piastrarnes försäljnings-värde, som skett i så väl Hamburg som London, och efter dessa noteringar, rättat de tid efter annan ändrade pris-bestämningarne å Spanska Piastrar; så och då utvexling af sådant mynt blifvit genom io5 §• 2 mom. uti Banco-Reglementet tillåten; lärer denna, med stöd af gällande föreskrifter, utaf Fullmäktige vidtagne åtgärd icke kunna till något klander föranleda. 16 Banco-Utskottets
Ullålandej Nio 27. §• 9- (1841 års Revisorers Berättelse, pag. 10. Banco-Fullmägtiges Berättelse, §. 26.) Banco-Fullmäktige hafva, i anledning af Rikets Ständers år 1841 församlade Revisorers anmälan, att Bankens Mynt-kabinett, hvilket innehåller åtskillige äldre mynt och medaljer, deremot icke eger någon samling af nu gångbara utländska mynt, slagne under detta sekel, hvaraf, efter Revisorernes åsigt, ett sådant Verk som Banken icke borde vara i saknad, tiilkännagifvit: att Banco-Fullmäktige den ig
Maj 1842 uppdragit åt Bankens Garde des madailles, att, efterhand och i mon lägenhet dertill sig yppade, för Bankens räkning uppköpa ett exemplar af hvarje utländsk nations gångbara nyare mynt, för att i Bankens Mynt-kabinett förvaras, samt att Gardes des medailles, efter hvarje års utgång, till Fullmäktige ingifvit Berättelse, angående de förändringar, Mynt-kabinettets samlingar det tilländalupna året undergått.
Utskottet har låtit sig förevisas berörde Mynt-kabinett, och dervid funnit att dess samlingar äro val ordnade, samt att flere nationers gångbara mynt blifvit för Bankens räkning anskaffade. §. 10. (1S41 års Revisorers Berättelse, pag. 10—13. i843 års dito dito „ i3. Banco-Fuilmäktiges Berättelse, §. 27.) Rikets Ständers år 1841 församlade Revisorer hafva anfört, hurusom de vid granskningen af de hos Banco-Fullmäktige, under tidrymden från och med 1840 års ingång till Revisions-förrättningens början, förde serskilda Protocoll, i frågor rörande reela fondens vidmagthåilande, inhemtat, att Fullmäktige antagit tvenne af Directionen öfver Bruksegares Hypothekseassa gjorde anbud, att till Banken leverera silfver eller guld till ett sammanräknadt belopp af 900,000 R:dr Silfver-specie, enligt följande med bemälde
Direktion afslutade contracter, nemligen: 1) af den 24 Januari 1840, hvarigenom Directionen öfver Bruksegares Hypotheks-cassa förbundit sig, att, inom 6 månader derefter, till Banken leverera silfver eller guld till ett värde af 5oo,ooo R:dr Silfver-specie efter Svensk myntberäkning, emot betingadt pris af 2 R:dr 32 sk.
B:co för hvarje Riksdaler Silfver-specie och 5 R:dr 32 sk.
B:co för hvarje Ducat, som Banco-Utskotlets Utlåtande, N\0 27. 17 som vid leverancen, i afräkning derå, kunde blifva aflemnad, samt emot följande vilkor: a) att leverancen skulle verkställas kostnadsfritt för Banken, antingen i silfver-plantsar (tackor), försedde med Kongl. Svenska Myntverkets stämpel och åtföljande betyg öfver vigten samt innehållet i Svenska Sillverriksdaler, efter afdrag af myntskatten, eller i guld-plantsar, likaledes försedde nied Kongl. Myntverkets stämpel och åtföljde af dess betyg öfver vigten samt innehållet i Ducater, efter afdrag af myntskatten, eller ock i fullvigtiga Holländska Ducater, å hvilka i slikt fall någon myntskatt icke beräknas, utan full betalning efter 5 R:dr 3a sk.
B:ko per Ducat komine att erläggas; b) att emot till Banken aflemnadt hypoihek af inteckningar i brnksoch landt-egendomar till ett belopp af i,i36,5oo R:dr B:eo, Directionen skulle ega att från Banken uppbära ett räntefritt förskott af 1,000,000 Riksdaler Banco, hvilket på en gång borde lyftas; c) att vid hvarje leverance med Svenskt Missions- eller Consuls-betyg styrktes, att det levererade silfret eller guldet blifvit från utländsk ort hit afskeppadt; d) att hvarje i Banken aflemnad andel af leverancen godtgjordes Hypotheks-cassan sålunda, att å den lyftade förskotts-summan komme att afskrifvas för hvarje levererad R:dr Silfver-specie 2 R:dr B:co och för hvarje levererad Ducat 4 R‘dr 12 sk.
B:ko; hvarefter återstoden af leverancens värde, enligt det contraherade priset, borde contant tili Hypotheks-cassan erläggas med 3a sk.
B:co per Silfver-riksdaler och 1 R:dr 20 sk.
B:co per Ducat; ej att, derest denna leverance, till större eller mindre del, vid utsatt tid ej blefve fullgjord, Directionen ålåge att från lyftnings- tili återbetalningsdagarne, till Banken erlägga ränta efter sex för hundrade om året å den begagnade förskotts-summan, deraf återstoden, om sådan funnes, genast borde Banken godtgöras, samt f) att, i händelse vid leverewngen något öfverskott å det contraherade partiet skulle uppkomma, detsamma borde ersättas Directionen efter Bankens fastställda invexlingspris, 2 R:dr 32 sk.
B:co för en Riksdaler Silfver-specie, och 5 R:dr 32 sk.
B:co för en Ducat; och 2) af den 11 Februari 184* > enligt hvilket contract Directionen öfver Bruks-egares Hypotheks-cassa egde att, sednast inom nästderpåföljde Sep Bih, till R.
Prot. 1844 ■> 6 Sami. 1 Afd, 11 Haft. 3 18 Banco-Utskotteis Utlåtande, N'.o 27. tembers månads utgång, till Banken leverera silfver eller guld till ett värde af 400,000 Riksdaler Silfver-specie, efter Svensk myntberäkning, under förbehåll: a) att af det erbjudna beloppet högst hälften, motsvarande 200,000 Riksdaler Silfver-specie finge levereras i guld; b) att det guld, som levererades, af Banken godtgjordes leveranteuren efter det pris, som Banco-Fullmäktige, enligt §.
116 i Banco-Reglementet af den 26
Maj i835, under loppet af Mars månad år 1841 komme att bestämma, och hvilket då fastställdes till 5 R:dr 3o sk.
B;co per Ducat, och c) att
Directionen, emot ett till Banken aflemnadt hypothek af inteckningar i bruks- och landt-egendomar till ett belopp af 1,046,000 R:dr B:co, egde att från Banken uppbära ett räntefritt förskott af 800,000 R:dr B:co, samt emot de vilkor i öfrigt, som ofvanintagne Contract af den 24 Januari 1840, innehåller.
Hvarförutan Revisorerne, jemte förmälan, att Directionen öfver Bruksegares Hypotheks-cassa inom den i berörde Contracter utfäste tid, till Banken levererat, på grund af det förra Contraetet, 208,226 ,5/ioo Ducater, motsvarande elter 102 skillingar i silfver för hvarje Ducat, R:dr Silfver 442>4^o: 27. 3. samt i Silfver-plantsar - -- -- -- -- -- 71,493: 19.
4’ eller tillhopa R:dr Silfver 513,973: 46* 7* och följaktligen - -- -- -- -- -- -- 13,978: 4 6* 7.
Silfver utöfver det contraherade beloppet; samt i följd af det sednare Contraetet, 94,427 Ducater, motsvarande efter ioi lJ\ skillingar Silfver för hvarje Ducat - -- -- -- -- - R:dr Silfver 199,181: 4^- 9. och i Silfver-plantsar - -- -- -- -- -- 201,089: 36. 2.
R:dr Silfver 400>27i: 33. u. och alltså utöfver den utfäste summan 271 R:dr 33 sk. 11 r:st.
Silfver; yttrat att hvad först anginge de af Banco-Fullmäktige meddelade räntefria förskott, Revisorerne ansågo sådane vara onödiga och endast beredande leveranteuren en större fördel, utan att gagna Banken eller det allmänna, samt att detta sätt för förstärkande af Bankens metalliska Cassa eller medelst köp af metaller vore onaturligt, sedan Banken blifvit öppnad till fri in- och utvexling af klingande mynt mot sedlar, emedan då Banken köpte den metall, hvarmed hon vore förpligtad att alltid vid påfordran sina sedlar inlösa, ett sådant köp i sjelfva verket skedde med just samma metall Banco-Utskottets Utlåtande, N\o 27.
19 eller silfver med silfver; hvarförutan det motverkade ett ändamål, som eljest borde kunna uppnås, nemligen att silfver i naturlig väg eller genom direct vexling till Banken inginge; och att beträffande åter Fullmäktiges tillåtelse för vederbörande leveranteurer, att få till Banken, i afräkning å en erbjuden leverance, aflemna guld; så och då det, jemlikt 1 §. i Lagen för Rikets Ständers Bank, ålåge Banken, att sina sedlar med silfver inlösa, och guld, äfven då det i Sverige vore myntadt, icke blifvit föremål för Bankens vexling, samt alltså måste för Banken betraktas såsom en handelsvara, hvars värde i förhållande till silfver lätt kunde falla, derigenom Banken tillskyndades förlust, och hvilken vara en innehafvare af Bankens sedlar, kunde vägra att för sådane emottaga, ansåge Revisorerne det Fullmäktige icke utan trängande skäl hädanefter böra contrahera om leverance af guld, samt således ej inköpa andra partier guld, än de förfallna guldpanter, som vid Auctionerne i Banken kunna för Bankens räkning inropas, på grund af Banco-Reglementets 155 §•
Vid granskning af Banco-Fullmäktiges serskilda Protokoll, bar Utskottet, i fråga om reela fondens vidmagthållande och förstärkning, inhemtat, att under den 23 October i843 till Fullmäktige blifvit ingifne tvenne af Handelshusen Kantzow &
Biel samt J. F.
Comp. gjorda anbud, att, emot uppgifvet pris och betingade vilkor, till
Banken under innevarande års sommar leverera silfver, förstnämnde Handelshus till ett värde af 5o,ooo R:dr Specie och det sednare till belopp af 100,000 R:dr Specie; samt att, efter det genom en företedd uppgift öfver cursen på Hamburg efter 67 dagar, noterad på Stockholms Börs, nästpåföijde dag, blifvit upplyst att vexel-sluten varit Hamb.
B:co R:dr 6,600 å 128 sk. 6 r:st. 17,300 å 128 „ 5 „ 11,800 å 128 „ 2 „ 2,5oo å 127 „ 11 „ 44»ooo å 127 „ 6 „ och Medel-cursen 127 sk. 10 r:sl. berörde anbnd samma dag lill pröfning företagits, hvarvid sig yttrat: Herr Presidenten voti Hartmansdorff: ”Åt Banken hafva gjorts anbud att köpa silfver efter 128 sk., nemligen a) 100,000 Speciel- att levereras inom medlet af October 1844» emot förskott nu genast af 200,000 R:dr i sedlar och 3 till 2 i sk. transport-kostnader samt b) 5o,ooo Speciel- emot 20 Banco-Utskotlets Utlåtande, N:o 27. enahanda förskott, 3~ sk. i transport-kostnader och leverering inora Augusti månad 1844» med några mindre väsendlliga förbehåll.
Ä10 dessa anbud antagliga?
Denna hufvudfrågas afgörande synes mig väsendtligen bero på svaren å fyra andra, nemligen: 1:0.
Få Fullmäktige under närvarande omständigheter köpa silfver? 2:0.
Ä10 Fullmäktige i sådan händelse berättigade att lemna de äskade förskotten? 3:o.
Öfverstiger ej priset å ifrågavarande silfver vexlings-grunden, 128 sk., med mera än hvad som motsvarar transport-kostnaden från uppköps-orten tili Banken? och 4:o- Är Bankens fördel vid köpet större än hans dermed förenade kostnad och äfventyr?
Under hvilka frågor åtskillige mindre böra, såsom bihang till dessa, jemväl öfvervägas.
Låtom oss skärskåda dem hvar för sig. 1:0. 112 §.
1 Banco-Reglementet stadgar, att något köp af silfver för Bankens räkning icke må ifrågakomma när coursen håller sig öfver pari.
Men som, på sätt coursnoteringen för nästlidne Fredag utvisar, flera courser öfver och under pari, på samma dag noteras, icke blott på olika, utan äfven på lika lång sigt: så frågas, efter hvilkendera skall man rätta sig, enär, för vexlar å den vanliga sigten, 67 dagar, betalts både 1284 samt 128 sk.?
Svårligen lärer valet kunna bero på Fullmäktiges godtfinnande, eller de flesta rösternas utfallande för det ena eller andra priset, emedan man dervid äfven borde taga i beräkning ej blott ett eller annat obetydligt vexelslut, som möjligtvis kunde med flit vara uppgjordt för högt eller för lågt, för att verka på Fullmäktiges beslut.
De borde veta till hvilket pris de mesta vexlarna blifvit sålda; men icke det allena, emedan hus med ringa credit, kunna nödgas att sälja för lägre cours, under det att säkrare hus få mera.
Det hade ock kunnat hända, att de mesta vexlarna för dagen dragits i annat mynt än Hamburger Banco, mellan hvilket och de öfriga mynten jemförelser måste, under öfvervägande af alla förenämnde omständigheter, anställas.
Men huru skulle Fullmäktige, eller någon annan än Handlande och Mäklare kunna göra det?
Utan tvifvel är det, för att bespara vederbörande en sådan möda och äfventyret att ändock möjligen misstaga sig, som en Vexel-controlleur är anställd jemväl för medel-coursens noterande.
Jag anser följaktligen att denne på 67 dagars sigt bör lända Fullmäktige till efterrättelse.
I Fredags noterades den allmänna medelcoursen till 128 sk. 3 rst.
Ehuru han då var nära pari, stod han likväl deröfver och har på länge icke varit så låg, som vexlings - Banco-U Iskottets Utlåtande, N\o 27, 21 grunden 128 sk.
I dag har väl, enligt Herr Kammarherren Rosenblads uppgift, medel-coursen fallit till 137 sk. 10 rst., ehuru Statstidningen upptager hufvud-eoursen för 67 dagars sigt endast till 1284 och 12S sk.
Men kan sådant göra någon ändring i Fullmäktiges rättigheter?
BancoRegiementet säger: när coursen håller sig öfver pari.
Har han upphof t dermed, för det att han en börsdag faller till, eller 2 rst. under pari, men möjligen stiger deröfver nästa dag?
De Handelshus, som gjort Banken ifrågavarande anbud äro ej, genom någon tysthetsed, förbundne att hålla dem hemliga.
Möjligen hafva de utgjort dagens samtalsämne på börsen.
Om det möjligen verkat till ett ögonblickligt fall, för att se hvad Fullmäktige ville företaga, men coursen åter stegrades om Fredag eller Tisdag, månne Fullmäktige gjort rätt att afsluta köp, på grund af den notering, som egt rum, under en eller två börsdagar?
Jag tror det ej, utan förmenar att orden: häller sig öfver pari, antyda ett längre fortfarande förhållande.
Under sådane omständigheter och då man begär stora förskott af sedlar, för hvilka silfver icke skall lemnäs förr än om 10 eller 1 1 månader, anser jag Fullmäktige destomindre kunna utan öfverträdelse af 112 §. i Reglementet afsluta de ifrågavarande köpen, som förskotts-afhandlingar visserligen icke varit afsedda med de silfverköp, berörde §. omförmäler.
Hvarföre förbjudas de när coursen håller sig öfver pari?
Förmodligen af 2.ne skäl: 1:0 att ej stegra coursen; men sådant bör ej åstadkommas nu derigenom att köpet slutas och mera än 2JZ af betalningen lemnäs, under det att silfret ej hehöfver dragas in förr än om 10 å 11 månader, då coursens ställning är obekant.
Men som silfver dä måste anskaffas, ehuru mycket eoursen derigenom än skulle höjas, så kan den stegring, hvilken Rikets Ständer ville förekomma, just vållas, och det oberäkneligt genom förskotts-afhandlingen. 3:0.
Det andra skälet var utan tvifvel att säljaren icke måtte taga silfver ur Banken för 128 sk. och lemna det tillbaka för i3o sk. eller hvad det kunde kosta öfver pari; till förekommande hvaraf 112 §. slutas med föreskriften, att Fullmägtige skola noggrannt tillse, det silfret verkligen från utländsk ort inkommer.
Är vid silfrets lefveringstid coursen mycket hög, så kunde det löna sig att i stället för vexlars köpande på Börsen, uttaga guld eller piastrar ur Banken, skicka dem till Hamburg och hemföra finsilfver för att fullgöra contractet, då Reglementets bokstaf vore uppfylld, men Banken lika fattig på redbarheter, samt förskottets äfventyr och transportens omkostnader gjorda förgäfves.
Sakens natur och sammanhang tyder således äfven derpå, att inga andra silfverköp må göras, än de, som kunna K 22 Banco-Utskottets Utlåtande, N\o 27. ske efter kända cours-förhållanden, och till dessa höra nu icke de, sorn inträffa under nästa år.
Men låtom oss antaga, att
Fullmäktige vore af cours-förhållandet obeliindrade att köpa silfver, månne de äfven vore berättigade, att bevilja de såsom vilkor derföre äskade förskotten?
Ingenstädes tillåter BankoPveglementet att bevilja några sådane.
Huru hafva då Fullmäktige kunnat tillförene, utan ansvarspåföljd, medgifva dem?
Jo emedan Rikets Ständers Revisorer oeh Banco-Utskott öfversett dermed, gått saken med stillatigande förbi, eller ock såsom år i83q med inskränkningar gillat Fullmäktiges åtgärder.
Revisorerne säga nemligen, sidan 18 i den tryckta Berättelsen, att ”de väl icke funnit något att erinra vid de af Banko-Fullmägtige sålunda vidtagna åtgärder; men då en tid af 2 till 3 månader, enligt Revisorernes åsigt, bör vara fullt tillräcklig för införskaffande af silfver eller guld från utrikes ort, och det icke synes vara förenligt med Bankens för del, att räntefria förskott, vid levereringar af silfver eller guld till Banken, Beviljas leveranteurerne på längre tid, än som fordras för leverancens verkställande, utan sådant, enligt Revisorernes omdöme, kan motverka vexel-coursens nedsjunkande till den punkt, att ädla metaller kunde på naturlig väg ingå, hafva Revisorerne uti till Banco-Fullrnäklige aflåten skrifvelse, tillkännagifvit den öfvertygelse, att Banco-Fullmäktige, vid framdeles afslutande contracter om levereringar af silfver eller guld till Banken, icke böra bevilja vederbörande leveranteurer räntefria förskott på längre tid än högst 3:ne månadersluteligen gåfvo Revisorerne Fullmäktige tillkänna, att, enligt Revisorernes omdöme, hädanefter, vid de tillfällen då contracter kunna uppgöras om leverering af ädla metaller till Banken, bör, jemte de lyftade förskotts-summornes återbäring med 6 procents ränta från lyftningsdagen, bestämmas något lämpligt vite, att af leveranteuren erläggas för den händelse, att den öfverenskomna levereringen icke inom stadgad tid verkställes.”
Vid sista Riksdagens början hade Banco-Utskottet i Betänkandet N:o 29 af den 19 Maj 1840, rörande Bankens förvaltning sedan föregående Riksmöte, (sid. 6), "på det Fullmäktige måtte dädanefter, så vidt möjligt vore, icke försättas i nödvändighet att, i saknad af alla föreskrifter, i fråga om förskott å uppköp till metalliska Cassans förstärkande, handla endast efter godtfinnande, väl förbehållit sig att serskildt öfverlägga och till Rikets Ständer hemställa örn och hvilka ytterligare stadganden, som i förevarande hänseende möjligen kunde finnas lämpliga och erforderliga.
” Men vid Riksdagens slut och sedan Fullmäktige den ii Februari Banco-Utskottets Utlåtande, N\o 27. 23 j84 * contraherat om 400>000 Specier att emot 800,000 Rdr Banco förskott, levereras inom 7 månader, förklarade Utskottet den 24 Maj 1841» i Betänkandet N:o 182, sid. 11, ”att ehuru lefverance af ädla metaller mot förskott, vore fördelaktig för Banken, trodde Utskottet likväl, att, i händelse sådane föreskrifter nyss omförmäldes, uti Banco-Reglementet intoges, desamma möjligen skulle kunna hindra att silfver och guld i naturlig väg eller genom direct vexling i Banken inginge; och hade Utskottet, af sådan aidedning, ansett §.
120 (den nuvarande 112) böra bibehållas oförändrad, utan tillägg af andra stadganden, i fråga om sättet för silfvers och gulds införskaffande från utländsk ort”, hvilken åsigt Rikets Ständer gillade.