Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:t i underdånighet anhålla , att en noggrann undersökning må anställas om beskaf, ,, fenheten af redan befintlige Härads-häkten samt vederbörande höras, hvarest och till hvilket antal dylika häkten för framtiden kunna erfordras; att derefter uppgöres en fullständig plau för Härads-fänge Iser nas ordnande inom liela Riket, med iakttagande, att, till besparing af kostnad, antalet i möjligaste måtto inskränkes, äfven derigenom, alt Läns- eller Stads-häkte tillika begagnas för angränsande landsort, der utrymmet och loealen det medgifver; samt alt Kongl.
Maj:t, efter det förhållandet sålunda blifvit utred t, täckes vid nästa Riksdag meddela Rikets Ständer fullständigt förslag till de anstalter, sorn kunna finnas lämpliga att vidtagas.
Emedlertid, på det förändringen af Härads-häkten må, i bredd med Länsfängelsernes förbättring, kunna påbörjas och fortgå, för de ställen, der hinder tilläfventyrs icke möta, anse Utskotten sig böra tillstyrka: att till Kongl. Majrts disposition må ställas eli extra Statsanslag af 100,000 R:dr, att, under loppet af nästföljande fyra år, användas till Hära ds-b aktens ombyggnad och förseende med erforderligt antal celler, i den ordning, Kongl. Maj:t, efter menigheternes hörande, pröfvar sådant kunna och böra före det nya Lagförslagets antagande verkställas, efter en sådan allmän plan, sorn ofvan linnes omförmäldt; dock att rnenigheterne icke i vidsträcktare nion, än hittills skett, få vidkännas kostnaden för fångarnes vård samt inventariers anskaffande, äfvensom framtida underhållet af fä 11 ge 1 se-bygg n a d erne; att de så beska flade byggnader, sorn redan finnas', användas för ombyggnader, om så lämpligen ske kan, eller ock menigheternes fördel att få fritt begagna Bil/, till R.
St, Prot, 1840. 4 Sami. 2 A/d, 20 Haft, J 10 Stals-j Lag- samt Allm, Bes v.- och Ekon.-Utskotlens Betänkande, N',0 89. de lill fängelse förut begagnade lägenheterna, tages i skälig beräkning till minskning af Statens kostnads-anslag, samt att, sedan Härads-fängelserne blifvit bragte till det fulländade skick, som nu åsyftas, fångarne böra der qvarstanna under ransakningstiden, så att de, icke förr än utslag i första instantien är Öfver dem fälld t, måga till Länshäkte af sändas.
Yid fråga 0111 Städernes ransaknings-häkten, anse Utskotten böra tillämpas samma grundsats, som i afseende på Härads-häktena blifvit antagen, nemi. att kostnaden för ombyggnad efter cellsystem bör af allmänna medel bestridas, men underhållet af fängelse-byggnaderna, inventariers anskaffande samt fångarnes vård och underhåll, fortfarande bekostas af menigheterne.
Dessa häktens ombyggnad, serdeles i de större städerne, är emedlertid ännu mera af behofvet påkallad, i samma mon, som, enligt hvad erfarenheten visat, brottens tillväxt och fångpersonnlens antal är i städerne större, än på landet; då endast uti Stockholm, enligt Utskottet tillställda officiella handlingar, antalet af fångar, som i stadens häkte under loppet af år 1839 förvarats, sammanräknadt uppgått till 5,676 personer, hvaraf på en gång häktade 307, och de kostnader, staden för fångars vård och un derhåll fått vidkännas, från år 1835, då de utgjort 7,034 R:dr 3 sk. 6 r:st., årligen ökats, så att de år 1839 uppgått till 20,070 R:dr 20 sk. 1 r:st. — Stadens styrelse har äfven anmält sig hafva varit betänkt att uppbygga ett större häkte med celler, hvartill tvänne serskilda kostnads-förslag med tillhörande ritningar blifvit upprättade, det ena för ett fängelse med 125 celler, att uppbyggas å en staden tillhörig invid Rådhuset belägen tomt, hvarföre kostnaden beräknats till 100,000 R:dr, det andra för ett häkte med 200 celler, att uppföras å samma tomt, jemte den Kongl. Maj:t och Kronan tillhörande dertill gränsande såkallade Lilla Mynthus-tomlen, hvarföre kostnaden upptagits till 170,000 R:dr; men att staden, oagtadt den för det större antalet celler beräknade fängelse-byggnaden vore högst behöflig, icke egde tillgångar för att gå i författning om verkställigheten.
Frågan om förändring af städernes fängelser är, mindre än hvad Harads-häkten beträffar, beroende af det nya Lagförslagets antagande, i så måtto, som bär åtminstone icke kan uppstå någon tvekan om stället, der fängelse-byggnaden bör uppföras, derföre också Utskotten anse, att denna förändring för städerne mera allmänt och omedelbart bör kunna verkställas.
I afseende på kostnads-beräkningen, sakna väl Utskotten all ledning, vidare än den, som nyss är uppgifven för Stockholms stad; men då det Stats-j Lag- samt Allm.
Besv,- och Ekon,-Utskottens Betänkande> N\o 89.
11 såsom otvifvelagligt kan antagas, att flere, om icke de fleste, af Rikets städer hafva behof af ombyggnader, synes den erforderliga summan icke kunna beräknas till mindre än 300,000 R:dr, eller 130,000
R:dr utöfver hvad för Stockholm blifvit uppgifvet, derföre Utskotten tillstyrka: att till Kongl. Maj:ts Nådiga disposition må ställas ett extra Stats-anslag af 300,000 R:dr att, under loppet af nästföljande fyra år, efter förut uppgjord allmän plan, på sätt om Härads-häkten är föreslaget, användas till fängelse-byggnader istockholm och Rikets öfrige städer, i de?n moa, Kongl. Maj:t finnér det af behofvet påkalladt, likväl så, att för byggnaden i Stockholms stad högst användes det beräknade kostnads-beloppet 170,000 R:dr, och med iagttagande, att, sedan Kongl. Maj:t pröfvat och godkänt de kostnads-förslag med tillhörande ritningar, hvilka komma att ligga till grund för byggnaden, samt vederbörande blifvit hörde, det må öfverlämnäs till städerne sjelfve alt utföra arbetet på eget ansvar, om anslags-summan öfverskrides, och att, för detta ändamål, medlen utbetalas i den nion, arbetet fortgår; dock att redan befintlige fängelse-byggnader för ombyggnader användas eller tagas i beräkning på enahanda sätt, som för Landet är föreslaget, och att äfven inom städerne fängelserne, efter ombyggnader, böra begagnas för ransakningsfångar, tills dessa blifvit af första instansen dömde, ulan alt de förut måga försändas till Länshäkte; hvarjemte Utskotten föreslå: att Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet hemställa, att, lill besparing af kostnad, fängelse för städer, der Läns-häkte finnes, utom Stockholm, alltid med sådant häkte förenas, med förbindelse för städerne, dels alt lemna skäligt bidrag till byggnadens årliga underhåll och för fångvården, svarande emot förmonen att vara befriade från det direcla utgörandet af detta besvär, dels att bekosta uppehälle under ransakningstiden för fångar, som vid städernes domstolar äro ställde under tilltal.
I sammanhang härmed, hafva Utskotten till pröfning förehaft det af Herr Friherre Sprengtporten väckta förslag, angående upplåtelse till Stockholms stad af det såkallade Lilla Mynthusets tomt; och, enär denna tomt, hvilken blifvit tagen i beräkning för verkställighet af den utaf Stockholms 12 Stats-, Lag- samt Allm. Besv.- oeh Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 89. stads styrelse föreslagne fängelse-byggnad, sorn ansetts böra af Statsverket bekostas, icke är för Kongl. Maj:t och Kronan behöflig, vidare än till boställsrum för en del af de vid Myntet anställde tjenstemän och till upplag af ved, tillstyrka Utskotten» att Rikets Ständer» för deras del» måtte förklara» att intet hinder möter för denna tomts upplåtande till Stockholms stad, för att begagnas lill den föreslagne nya fängelse-byggnaden, emot det vilkor, att staden betalar nöjagtig byresersättning till dem, som nu innehafva boställen i Lilla Mynthuset, så länge de innehafva de tjenster, som berättigat dem till dessa boställs-förmoner, samt tillhandahåller Kongl. Maj:t och Kronan en för upplag af Myntets ved tjenlig plats, inhägnad, planerad och i fullt brukbar t skick, äfvensom att de nu å tomten varande byggnader, såsom Staten tillhöriga, rifvas för Statens räkning, och deraf inflytande behållning tillfaller Statsverket.
Hvad angår Herr af Grubbens förslag om Gottska Sandöns inköp och användande till en Corrections-inrättnings anläggning, så anse Utskotten det vara olämpligt, alt fångar förläggas lill en så afskiljd ort» der tillsynen och bevakningen försvåras, och då (let dessutom är outredt, huruvida egaren af ön är benägen att den till Staten upplåta, hemställa Utskotten, att å nämnde förslag icke må fästas något afseende» Likaledes tro Utskotten, då de hittills inrättade Corrections-anstalterna visat sig vara föga verksamma för det med de samma åsyftade ändamålet, att anslag icke lämpligen bör komma i fråga för beredande af en ytterligare sådan inrättning i Götheborg; hvadan Utskotten, oagladt det må kunna antagas,, att motionären icke åsyftat en Corrections-inrätlning med samma organisation,, som de redan varande» afstyrka den af Herr Wijk väckte motionen» Vidare hafva ock Utskotten tagit i öfvervägande den af Herr Grefve Taube väckte motion om inrättande åfelt straff-fängelse, enligt Pensylvaniasystemet, eller den method af penlentiair-systemet» enligt hvilken den fångne för hela strafftiden hålles strängt innesluten i serskildt rum, tillräckligen stort att medgifva hans sysslosällning der med arbete, hvartill han dock icke tvingas.
En annan tidigare tillämpad pentenliair-method är den såkallade Auburnska, då fången genom tvång hålles till arbete i förening med andra fångar, men under ovilkorlig tystnad, och endast un - StatsLag- samt Allm, Besv,- och Ekon,-UIsko Hens Betänkande, N',o 89.
13 der nalthvilan förvaras i enskildt rum.
Med denna sistnämnde] method öfverensstämma närmast de straffbestämmelser, som det af f. d. Lag-Comitéen afgifue förslaget till en ny Brottmåls-lagstiftning innehåller; men Pensylvania-methoden har också dervid icke kommit under belragtande, emedan den, ehuru i andra länder införd och försökt, hunnit en fullständigare utveckling, först sedan Comiteen fulländat sina arbeten, hvaremot Kongl. Majrts Högste Domstol, uti dess utlåtande öfveå- Lagförslaget, tillstyrkt antagande af denna method.
På sätt Lag-Utskottet serskildt redan yttrat, genom Utlåtandet N:o 142, möter väl betänklighet alt nu antaga någon viss method, såsom allmänt gällande för framtida verkställighet af fängelsestraff; men delar emedlertid ovedersägligt, att straff-fängelserne i sitt närvarande skick och den method, sorn der hittills varit följd, måste förändras, då det är allmänt erkändt och, genom en beklagansvärd erfarenhet bekräftadt, att. ändamålet dermed ingalunda vunnits, utan tvertom på det mest eftertänkliga sätt motverkats, åtminstone så vidt den brottsliges förbättring varit åsyftad; och förändringen bör så mycket mindre helt och hållet uppskjutas under afbidan af den förväntade nya brottmåls-lagstiftningen, som, just för den slutliga pröfningen af Lagförslaget, det är angeläget, alt lämpligheten af den ena eller andra straffmet hoden må genom någon erfarenhet äfven inom fäderneslandet vara känd.
— Vid valet af sättet att tillvägabringa förändringen, så vidt den nu kan ega ruin, tveka Utskotten icke att gifva företräde åt Pensy!vania-methoden, såsom mest verksam att hämma brottet och förbättra den felande, samt, åtminstone för många arter af brott, serdeles tillämplig äfvön efter nu gällande lagstiftning.
På dessa skäl, anse sig Utskotten böra tillstyrka: att ett extra Stats-anslag af 250,000 R:dr må ställas under Kongl. Maj:ts Nådiga disposition, alt, under loppet af nästföljande fyra år, successivt utgå till uppbyggande af ett straff-fängelse, efter Pensylvania-iriethoden med celler för 300 å 400 personer samt att Rikets Ständer åt Kongl. Maj:t öfverlemna att utse den ort, hvarest ett sådant fängelse bör uppföras; dock att detsamma förbi ifver till byggnad och inredning afskiljdt från redan befintlige fängelser eller correo tions-in rättningar» Såsom allmänna iagttagelser vid dispositionen af de till fängelsebyggnader sålunda tillstyrkte anslag, hemställa Utskotten:: att Rikets Ständer dels besluta, att expenser och förvaltnings-kostnader utgå af total-summan och att, då de af Ri - 14 Stats-j Lag- saint Allm, Besv.- ock Ekon.-Utskottens Betänkande^ N.-o 89. w tets Sländer vid denna Riksdag anvisade anslag icke kunna blifva tillräckliga att åstadkomma en nödvändig förbättring af alla ransaknings- och stralf-fängelser, arbetet må företagas först å de orter, der behofvet är störst, och ej utsträekas till flere häkten på en gång, än att det arbete, sorn beslutas, må kunna fulländas med de tillgångar, sorn äro anvisade; dels hos Kongl. Maj:t i underdånighet'anhålla, att, vid arbetets verkställande, ändamålsenlighet, fasthet och varagtighet i förening med skyndsamhet må afses, samt Kongl. Maj:t i detta ändamål täckas meddela nödige föreskrifter, och sålunda bestämma, i hvad större eller mindre nion arbetet må utföras genom entreprenad, och att fångar vid arbetet användas, så vidt det lämpligen ske kan, äfvensom att, till vinnande af nödig ledning och erfarenhet, början må göras med ombyggnad af ett bland Länshäktena.
Slutligen böra Utskotten anmäla, att, ehuru, i anseende lill vigten af den anstalt, som nu är föreslagen, och för att deråt gifva den fulländning, som ändamålet ovilkorligen klafver, Utskotten icke kunnat i förslagen om anslags-beloppen helt och hållit inskränka sig Lill de befintlige tillgångarne af behållna Slats-medel, som för närvarande äro ovilkorligen disponibla för detta behof, hafva Utskotten likväl förutsatt, att, om förslagen i öfrigt af Rikets Ständer godkännas, tillgång för det överskjutande anslagsbeloppet skall kunna, utan ökad beskattning, beredas.
Så vidt Utskotten nu icke serskildt yttrat sig öfver de öfverlemnade motionerne, få Utskotten, såsom utlåtande deröfver, åberopa de i allmänhet framställde förslagen.
Stats-, Lag- samt Allm, Besv,- och Ekon.-Utskotlens Betänkande ' N\o 89. 15 Bilaga.
Uppgift på antalet af fängelserum inom Länsfängelserne samt det derstädes beräknade utrymmet och högsta fång-antalet för de sista fem åren.
Antalet af Påräknadt Högsta fång- antalet under Fängelsets namn. fängelserum. utrymme för fångar. de senare fem åren.
Calmar Länshäkte . 15 87 128 C
I motstående ia rum fflr- Christianstads d:o . 12 64 lil < varas^så väl fästnings- som f länsfångar.
Fahlu d:o . 8 32 54 Carlstads d:o . 6 60 74 Gefle d:o 8 29 44 Götheborgs d:o . 10 112 112 Halmstads d:o . 5 41 34 Warbergs d:o . 8 64 71 Hernösands d:o . 10 34 50 Medelpads d:o . 12 32 24 Jönköpings d:o . 9 60 84 Linköpings d:o . 12 76 113 Landskrona d:o 6 44 33 Malmö d:o . 6 96 127 Mariestads d:o . 15 102 168 Nyköpings d:o . 10 30 50 Piteå d:o . 9 18 28 Smedjegårds d:o , 13 129 147 16 Stats~j Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.-TJtskotlens Betänkande, N:o 89.
Fängelsets namn.
Antalet af fängelserum.
Påräknadt utrymme för fångar.
Högsta fång- antalet under de senare fern åren.
Umeå Länshäkte 6 30 28 Upsala d:o . 11 47 62 Westerås d;o . 12 30 71 Wenersborgs d:o . 10 86 7.5 Wexiö d:o . 10 67 83 Alingsås d:o . .3 30 50 Wisby d:o 8 19 35 Örebro d:o . 12 48 64 Nora d:o . 3 16 13 Östersunds d:o .. 9 12 21 Carlskrona Åm iral. d:o 7 72 64 Reservationer.
Af Herr Professorn Doctor Thomander: ”Emot de sammansatta Utskottens beslut nödsakas jag reservera mig.
I den Nådiga Propositionen är äskadt ett anslag af 270,000 R:dr lill Läns-fängelsernas ombyggnad eller förbättring.
Jag bifaller för min del detta anslag å extra Stals-regleringen.
Det Stats-Råds-protocoll, som finnes den Nådiga Propositionen följagtigt, gifver icke den ringaste anledning till den misstänka, sorn skulle de äskade medlen vara för ändamålet, åtminstone i den närmaste framliden, otillräckliga.
Landets regering saknar för närvarande det angelägna biträdet af en Juslitias-Stats-Minister.
Hvarken de Herrar och Män, hvilka hittills beklädt denna förtroendepost, ej eller Kronans öfrige
Ministrar hafva framkommit med någon fullständig plan till fängelse-väsendets lika nödvändiga sorn grannlaga reorganisation.
Detta för - Stats-j Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon,-Utskollens Betänkandes N:0 89.
17 föranleder till den förmodan, att Styrelsen icke i detta ärende fattat sitt hufvudsakliga beslut.
Den nya Criminal-lagen och rättegångs-ordnifigen är ännu icke af Rikets Ständer antagen.
De kostnader, dem fängelsernas ombyggnad erfordrar, lära uppgå lill minst 3,500,000 R:dr Banco.
De mest sakkunnige ledamöter inom de sammansatta Utskotten hafva yttrat de mest skiljagtiga meningar, rörande ordningen och planen för det vidlyftiga byggnads-arhetets företagande, och då Utskott af 100 ledamöter skola gemensamt uppgöra en dylik plan, har man icke rätt att vänta sig någon enstämmighet eller fulländning.
Det är icke under sådana omständigheter, som jag för min del skulle tillstyrka Rikets Ständer att i en så svår och maktpåliggande detalj, sorn denna laga ett initiativ, som, till följd af sakens natur, ovägerligen tillhör landets styrelse, och hvilket Ständerne i denna fråga redan en gång begagnat på ett sätt, sorn för landet medfört de betänkligaste följder.
De nödiga anslagen skall jag, ehuru dryga de må blifva, visserligen icke med min röst förvägra: jag betragtar dem icke annorlunda, än som rättvisa straff för begångna misstag och ådagalagd sorglöshet i de serskilda lagstiftnings- och förvaitnings-grenar, hvilka med brottmålsförhållandet stå i gemenskap, Lex. broltmäls-iag, brån vins- och lösdrifvefiförlaltningarne, m. m., utan att nämna det blodskulder ådragande sätt, hvarpå SLaten sörjer för fångarnes själavård, enär ruan, lör sådant ändamål anställer personer med så ringa lönevilkor, ait de nödgas sysselsätta sig med barns undervisning eller andra befallningar och i hvilket förhållande rättelse af de nu församlade Rikets Ständer blifvit afslagen.
Men för närvarande anser jag för min del Rikets Ständers åtgärder böra inskränkas till följande: l:o att Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om ett extra anslag af 270,000
R:dr till Läns-fängelsernes ombyggnad eller förbättring bi fal 1 es; 2:o att den summa, som af öfverskolts-medlen och Banco-vinsten må återstå, sedan öfriga allmänna behof blifvit aff Rikets Ständer i sammanhang med extra Slals-regleringen pröfvade, må afsättas såsom reserv-fond för blifvande fängelse-byggnader, öfver hvars fruktbargörande tills vidare det må uppdragas de förenade Stats- och Banco-Utskotten att med förslag till Rikets Ständer inkomma.”
I denna reservation hafva Herr Westfelt och Herr Wedberg hufvudsakligen instämt, den sistnämnde dock ej så vidt fångars själavård och Rikets Ständers vägran af ökad löneförhöjning för Fäugpredikanter deri vidröras.
Dih. lill R.
Fröt, 1840, 4 Sami. 2 A/d. 20 Haft. 3 18 StatsLag- samt Allm, Besv,- och Ekon.-Utskottens Betänkandej N',o 89» Åf Herr Ekholm: ”Vid afgörandet af denna vigtig» fråga, liar det visserligen varit att beklaga, det man saknat en fullständig Proposition ifrån Regeringen, till plan och detaljer utarbetad, rörande ändamålsenlig och sammanhängande förbättring af våra samtlige fängelse-anstalter.
Men då behofvet visar sig så trängande, skulle Representationen, enligt min åsigt, handla oförsvarligt, om man krusade för alt taga initiativet.
For att likväl härvid tillvägagå på ett klokt och omtänksamt sätt, torde man böra utsträcka åtgärderne så långt som möjligt, under förutsättning, dels alt tillgångar äro for handen eller kunna beredas och dels att det Departement af Styrelsen, sorn hufvudsakligen kommer att utföra dessa åtgärder, får en man i spetsen, som är till alla delar företaget vuxen, samt med nogaste omtanka och hushållning kommer alt förfoga öfver verkställigheten i den syftning, som
Ständerne tilläfventyrs komma att anvisa tillgångar.
Om man nu allvarligt önskar att åstadkomma någon systematisk > » förbättring i detta afseende, måste man begynna nedifrån och uppåt, men icke tvertom.
Naturligtvis mäste man då börja med ransaknings-bäktets förbättring, der den ertappade förbrytaren kommer att göra första bekantskapen med det proeessuela förfarandet.
Nu tillgår vanligen på det sätt, att förbrytare i städ erne, som blifva häktade, gemenligen qvarstanna i stadshäktet, intilldess ransakningen vid Under-rätt är fullbordad, hvarefter de inlörpassas till Länshäktet; men å landet deremot, blifver den gripne brottslingen, så vida icke Ting omedelbart inträffar, genast inforslad till Länshäktet, der lian eger att afbida Domhafvandens reqvisition täll förhörs undergående vid Tings-stället samt ofta, i den mon ransakningen för ytterligare bevisningsanskaffande o. s. v. kan komma alt draga ut på Liden, måste flere gånger färdas fram och tillbaka emellan Länshäktet och tingsplatsen, icke sällan utgörande ett afstånd af 8, 12 å 20 mil, innan utslaget afkunnas.
En hvar bör lättligen finna, att icke allenast härigenom den skyndsamhet i lagskipningen uleblifver, sorn är främsta vilkoret för lagens anseende, utan ock att den tilltalade på sådant vis blottställes för ett lidande, som ej bör ingå eller beräknas i bestraffningen, äfvensom alt de mest onödiga och ansenliga kostnader för skjuts och förlängdt underhåll nödvändigtvis uppkomma, hvilka borde ändamålsenligare användas.
Statsverkets räkenskaper utvisa också, att förnämligast härigenom en årlig brist på senare tiden uppstått uti det dryga förslagsanslaget lill fångars skjuts och underhåll af icke mindre än circa 200,000 R.dr.
Följagtligen lärer det blifva nödigt så bereda, all häktade förbrytare på landet må kunna i orten qvarhålias, åtminstone intilldess första ransakningen blifvit Stats-j Lag- samt Allm, Besv,- och Ekon.-Utskotlens Betänkande, N.o 89.
19 fullbordad.
Till den tindan anser jag högst magtpåliggande, alt ransaknings-fängelser inrättas i hvarje Dislrict eller Domsaga, enligt den fördelning, som Kongl. Majit, nied afseende på nja lagverkets antaglighet, kan linna godt alt fastställa, samt, der så ske kan, inrättas i sammanhang med närmaste stads-fängelse.
De invändningar, man häremot, i anledning af min och flere respeelive Riksdagsmäns afgifne motioner, inom de sammansatte llöglofl.
Utskotten lörehragt, lära, vid närmare eftersinnande, förlora deras vigt.
Till ådagaläggande deraf, har en värd ledamot af Lag-Utskottet behagat upplysa, alt ett förslag till en dylik omskapning af Domsagorne, med afseende på gemensam Tingsplats, redan inom vederbörligt
Departement blifvit ularlreladt, för ali läggas under Kongl.
Majlis ögon.
Om man nu, efter ytterligare anställande af förberedande locala undersökningar, täger denna plan lill ledning, så lär väl ingen svårighet yppa sig för uLseende af den samfäld te fängelseplatsen, enär det måtte gå lika lätt för sig att utse den senare före, som efter Tingsställets bestämmande.
Sedan man sålunda fått byggnadsplatserna gifna, kunde det väl gå lätt nog att öfvertala de serskilde llärader, hvilka skulle undfå gemensamt ransakningshäkte för deras fångar, att derom sig förena, om de än för närvarande tillhörde olika Domsagor.
Det åligger för närvarande hvarje Härad att bygga serskildt fängelse, hvilket å de fleste ställen torde vara långl ifrån att motsvara de rättmätigaste anspråk och således i alla fall kräfver ombyggnad.
Då jag föreställer mig, att inbyggarne uti ifrågavarande Härader skulle finna sin uträkning dervid att sammanbygga ett gemensamt häkte i stället för att på flere ställen uppföra serskilda, torde man ifrån det hållet hafva föga motstånd alt befara.
Men jag kan likväl icke gilla den åsigt, att Staten skulle helt och hållet bekosta nybyggnaden af dessa ransakningshäktet ty dels torde värdet af de redan befintliga härads-arreslerne i någon mon tjena att betacka kostnaden på hvarje ställe, dels torde också på de fleste orter kunna påräknas några tjenstbarhet till minskande af Statens bidrag härutinnan.
Deremot finner jag ganska billigt, att Stats-verket framdeles konvme att å hvarje ort aflöna fångvaktare-personalen och bekosta fångarnes underhåll, hvilket skulle leda till verklig besparing uti hittills hafde utgifter, ehuru jag ingalunda vill förneka, det ju icke lagens mening varit, att sådant intill ransakningarnes afslutande i allmänhet bordt åligga menigheterne, lika väl på landet, som i släderne, hvartill fängelsernas usla beskaffenhet och andra omständigheter dock lagt hinder i vägen.
Det är så mycket angelägnare alt behjerta della ärende i första rummet, som ransaknings-fängelserne i allmänhet kunde inrättas med min - 20 Stats-, Lag- samt Allm, Besv.- och Ekon.-Utskotlens Betänkande, lV:o 89. sia tillskott af Staten, emedan 6 a 8 celler, jemte rum för vaktbetjeningen kunde anses tillräcklige för hvarje domsaga samt dessa häkten på de flesta ställen af träd uppbyggas; hvarförutan äfven en annan vigtig omständighet måste besinnas.