Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad dernäst utvexling af silfver-plantsar vidkommer, får Ulskottet förklara, att, efter Utskol tets öfvertygelse, utvexling deraf destoheldre bör vara tillåten, som ei larenheten ådagalagt, dels alt lörbndet mot denna utvexling hufvudsakligen motverkat ett af de förnå »ista syftemålen med realisationen eller åstadkommandet af en, utaf annat än locala förhållanden och tillfälliga omständigheter oberoende orubblighet i Svenska penuingarnes värde på de förnämsta utländska afsätlnings-ortei ne för Sveriges näringar, och dels att det nya sil f verm y niet, hvars beskaffenhet foran
I ed t, att dets numa icke är begärligt på Europas största marknadsplatser, icke ensamt varit tillräckligt att helt och hållet förekomma de af ofvanbemäIde motionär öfveiklagade Uurs-flnclualionerne.
Utskottet anser jemväl, att, dä Banken i omynladt silfver har alt emottaga en icke obetydlig del af det uppkom marni e öf verskotlet å näringarnes alster, Banken, emot åtnjutande af denna förmon, äfven bör, då handels- och penn inge-förhållandena sådant lu dra, vara skyldig att, lill betäckande af den brist, sorn vid andra tillfällen härutinnan kail uppstå, eiler lill ökande af penningarnes fallna värde, åter utlemna det sålunda ernoltagna sillret 1 lika användbart skick.
Att en vinst för Banken samt en besparing för Slats-verket skulle uppkomma genom nllemnande från Banken af silfver i plautsar, visar sig deraf, dels att, så vida slagskatten vid plantsars utvexling innehåiles, på det att icke, såsom här ofvan är förmäldt, mera metallisk valuta dervid nut erhållas, än då myntadt silfver uttages, Banken undfår ett belopp, motsvarande slagskallen, hvilken eljest, i fall plantseu skolat utmyntas, tillfallit Kongl Myntet, och dels att, då myntningskostnaden icke obetydligt öfversliger den för silfver till * procent bestämda slagskatten, oberäknadt 6 Banco-Utslotlets Utlåtande, N:o n 5. värdet af den koppar, som till alliage erfordras, Stats-verket befrias från den vid silfrets utmyntning sålunda uppkommande förlust.
Utskottet anser likväl det icke böra stadgas såsom ovillkorlig skyldighet för Banken att, emot invexling af dess sedlar, tillhandahålla motsvarande qvantum silfver, utan tror det kunna åt Banco-styrelsens godtfinnande öfverlemnas att, elter pröfning af omständigheterne, en derom gjord anhållan bevilja eller afslå.
På grund af livad Utskottet nu anfört, tillstyrker Utskottet, att uti blifvande Banco-Reglemente malte införas följande:
Åt Banco-styrelsen öfverlemnas att, uppå derom gjord anhållan, och då densamma, efter serskild pröfning för hvarje fall, finner sådant, med afseende å förekommande omständigheter, lämpligt och för Banken fördelagtigt, kunna låta i stället för Svenskt silfver- och guld-mynt från Banken utgifva silfver- och guldplantsar, emot det i MyntbestämningsLagen stadgade pris af 128 skillingar Banco för hvarje Riksdaler i silfver och för guldet efter det, vid utvexlingen gällande pris å Ducater, med tillägg i bägge fallen af den stadgade slagskatten, utgörande för silfver | och för guldet T3-:dels procent.
För den händelse, Rikets Ständer skulle bifalla ej mindre hvad Utskottet här ofvan föreslagit, i afseende på utvexlingspriset för Ducater, än äfven nyssberörde hemställan om utvexling af guldplantsar, bar dock Utskottet ansett säkerheten för Bankens fortfarande förmåga att alltid kunna, vid anfordran, enligt realisationsgrunden, med silfver inlösa sina utelöpande sedlar, fordra, att ett serskildt stadgande meddelas derom, att Bankens Metalliska Gassa icke bör vidare med guld förstärkas, när tillgången deraf stöde uti ett visst, efter den befintliga silfvertillgången lämpadt, förhållande.
Det bar nemligen visat sig, att de af Banco-Styrelsen senast uppgjorda contract om lefverans af guld eller silfver till Banken, lill största delen blifvit fullgjorde medelst levererande af förstnämnde metall, hvarigenom också Bankens förråd uti guld betydligen ökats; och Utskottet har all anledning förmoda, att detta förhållande äfven framgent kommer att fortfara, serdeles som guld för närvarande å de större marknadsplatserne i allmänhet erhålles för lägre pris än silfver, samt transportkostnaden för det förra jemförelsevis är vida mindre än för det senare.
Det Banco-TjIsTcottets Memorial, N:o yö. 7 skulle således möjligen kunna inträffa, att, för den händelse inköpet af guld icke begränsades, Bankens, metalliska cassa vid något tillfälle bomme att till större delen bestå i guld.
Enär nu Banken, jemnlikt Lagen för Rikets Ständers Bank af den 1 Mars 1800, är skyldig att, då så på ford ras, »ina sedlar med Svenskt silfvermynt inlösa, och sedlarnes infriande med guldmynt, beror på Sedel-innehafvarens medgifvande, kan guldet, ehuru ingående i beräkningen af berörde cassa, vid sådant förhållande likväl rätteligen för Banken endast anses såsom en handelsvara, hvarför BancoStyrelsen, i fall behof deraf göres, kan inköpa det för Banken erforderliga silfret.
Utskottet, som, i afseende på förhållandet emellan guld- och silfver-tillgången, biträd t det af Banco-Fullmägtige framställda förslag, får, i öfverensstämmelse härmed, tillstyrka, att, ibland föreskrifterne i blifvande Banco-Reglemente, rörande Bankens metalliska Cassa, måtte införas ett så lydande stadgande:
Banco-Styrelsen vare förbjudet att inköpa guld till Banken, vid de tillfällen, då tillgången deraf uppgår till ^del af Bankens metalliska Cassa.
Ank. till Exp, Utsk. den 29 Augusti, kl. 11 f. m.
Memorial, med hemställan , att Stochholms Stads Sparfi anie måtte erhålla rättighet att i Banken insätta ytterligare 50,000 lisdr fi:co emot 3 procents ränta och uppå 6 veckors uppsägning.
Med förmälan, att, jemnlikt 2a5 §. i nu gällande Banco-Rcglemente, Stockholms stads Spar-Bank eger att i Banken, emot 3 procents ränta, och under villkor, att capitalet, efter 6 veckors uppsägning, af Banken återbetalas, insätta ett belopp af högst 5o,ooo R:dr B:co; har Herr C. F.
Geijer, uti en hos Utskottet väckt motion, hemställt, att, som bemälde Spar-Bank oftast eger capital utöfver berörde summa, hvilka, i saknad af fullt vederhäftige lånsökande, måst under längre och kortare lider ligga ofrugtbare, — densamma må erhålla tillåtelse, att utom förenämnde 5o,ooo R:dr, på enahanda villkor ytterligare insätta 5o,ooo R:dr, eller tillsammans 8 Banco-Ufakultets Memorial, iV:o y6. roo,ooo R:dr B:co; och hoppades Herr Geijer destohellre bifall till berörde hemställan, sorn det vore kändt, hurusom om forma
Ide inrättning under de ic) år, den varit i verksamhet, i sin mon sökt bereda nytta och fördel åt de arbetande classerne, derigenom, att den emottagit och förvaltat de medel, som desse for sin framtida bergning kunnat bespara.
Sorn det icke för Banken kan möta någon svårighet att genom Banco-Disconten göra det belopp i låne.väg fruktbärande, hvilket motionären föreslagit, att Stockholms Spar-Bank måtte berättigas att i Banken emot ränta insätta, samt den ränteskillnad Banken, genom medlens utlåning i Discontväg , kommer att tillgodonjuta, fullt motsvarar den förvaltningskostnad, sorn Banken för medlens emottagning, utlåning och redovisning får vidkännas; så och då Banken, ulan olägenhet, skulle kunna, elter sex veckors uppsägning, återbetala en summa af 100,000 R:dr B:co, samt dessutom med visshet torde kunna antagas, alt Spar-Banken icke vid något tillfälle på en gång lill betalning uppsäger ett så högt belopp, får Utskottet, under fäsladt afseende derjemte å hvad motionären tili stöd för framställningen anfört, föreslå, att Stockholms Spar-Bank må tillåtas att, utöfver hvad redan medgifvet är, i Banken insätta ytterligare 5o,ooo R:dr B:co, emot 3 procents ränta, och återbetalningsskvldighet efter sex veckors uppsägning.
Slockholm den 27 Augusti 1840. STOCKHOLM, Kongl. Ordens-Boktrjckeriet, 184 o - ■S-anco-TJtskottets 'Utlåtande, iV.-o 77.
C N:o 77. Ånk. till Exp. tJtsk. den 1 September, kl. T e. m.
Utlåtande> i anledning af gjordt accords-anbud till liqvid af ett utaf numera aflidne Majoren Crispin Ekman hos Banco-Disconten upptaget lån.
Uti en till Utskottet ingifven skrift, liar Stats-Secreteraren m. m. A. R. von Printzencreutz’ Enka, Fru Jeannette von Printzencreutz, jemte förmälan, att för ett af Majoren Crispin Ekman i lifstiden, emot borgen af Protocolls-Secreteraren G. M.
Stuart och numera aflidne Majoren G. A. Löwenborg., hos Banco-Disconten år 1817 upptaget lån, stort 2,400 R:dr, derföre full betalning icke varit att hos låntagaren eller löftesmännen tillgå, bevakning år 1887 skett uti urarfva-målet efter Stats-Secreteraren von.
Printzencreutzhvilken för berörde lån jemväl tecknat betalnings-ansvar, anhållit, att, enär sökanden lyckats att med största delen af fordringsegarne träffa accord, det måtte Rikets Ständer, emot det capital-återstoden å lånet inom viss lid till Discont-verket af sökanden inbetaltes, förunna eftergift af all efter lånets förfallotid upplupen ränta.
JDirectionen öfver Banco-Discont-Verket har, uti häröfver afgifvet utlåtande, upplyst, att, redan före omförmälte
Iåns förfallodag, den 14 Augusti 1817, såväl låntagaren, sorn ena löftesmännen till borgenärers förnöjande sina tillgångar afstått, och att dels genom utdelning utur deras ooncursmassor och dels genom användande af andre löftesmannens tillgångar, samt vunnen införsel uti hans lön vid Wermlands Infanteri-Regemente, lånet minskats till dess nuvarande capital-återstod, 971 R:dr 11 sk. 4 r:st.; att, sedan sistbemälde löftesman jemväl aflidit och, enligt redogörelsen för det efter honom yppade urarfva-mål, all tillgång till utdelning åt oprioriterade fordrings-egare saknats, Discont-Verket, som, i anseende till inträffade hinder’ för utredningen af förstnämnde löftesmannens concurs, icke varit i tillfälle att göra sin talan emot Stats-Secreteraren von Printzencreutz i lifstiden gällande, sedermera, efter det lånet vid 1836 års revision blifvit, Dih. till R- St.
Prot. 184.0. 6 Sami. 1 A/d. 25; te Haft. 1 2 Banco-Viskottets Utlåtande, N.o 78. såsom en Discont-Verkets osäkra fordran, inom linien fördt, år 1837 låtit bevaka Verkets ifrågavarande fordran uti det efter Slats-Secreleraren inträffade urarfva mål; — och då, genom numera erhållen slutlig redovisning för så väl låntagarens, som löftesmännens concursmassor, styrkt blifvit, att någon vidare utdelning derutur icke vore att påräkna, har Direotionen, såsom med Verkets fördel öfverensstämmande, å ansökningen tillstyrkt bifall.
Med afseende å hvad sålunda förekommit och då kraf mot Stats-Secreteraren von Printzencreutz> i följd af hans för lånet ingångne betalnings-ansvar, icke kunnat anställas, förrän efter det utredt blifvit, hvad af låntagaren och löftesmännen kunde, till lånets gäldande, indrifvas, samt Stats-Secreteraren således icke förorsakat den med liqviden af meranämnde lån inträffade tidsutdrägt och derunder upplupna ränta, anser Utskottet sig böra tillstyrka, att Rikets Högloflige
Ständer må bifalla, det all ränta för ofvanberörde, af Majoren Crispin Ekman upptagne lån, får eftergifvas och afskrifvas, emot villkor, att nu varande capital-åteistoden å samma lån varder af sökanden till JDiscont-Verket inbetald, inom två månader efter erhållen del af Rikets Ständers beslut öfver Utskottets nu gjorda hemställan.
Stockholm den 34 Augusti 1840.
UtsL den i4 September, kl. a e. tS.
Utlåtande, öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 36 j i anledning af väckt fråga om förändrad organisation af Banco-Fullmägtiges Expedition.
Emot ifrågavarande, af Välloflige Borgare-Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet godkända Betänkande, deruti Utskottet tillstyrkt, att vid BancoFullmägtiges Expedition anställes elt räkenskaps-bilräde, med åliggande att Banco-Utskottets Utlåtande, N.o 78. 3 granska och med hvarandra jemföra alla till Fullmäglige inkomne uppgifter, rörande räkenskaps-förhållanden, saint, i händelse något dervid befinnes att anmärka, sådant för Fulltnägtige tillkännagifva; att upprätta de sammandrag, som kunna vara anbefalde, samt att tillhandagå ej mindre Fullmäglige, än Banco-Secreteraren, med alla erforderliga utredningar och uppgifter i räkenskapsväg; — har inom de öfriga 2:ne Riks-Stånden , jemlikt till Utskottet ankomne Protocolls-Utdrag från Högloflige Ridderskapet och Adeln af den i5 nästlidne Juli och från Högvördiga Preste-Ståndet af den 18 i samma månad, blifvit anmärkt af åtskiilige ledamöter inom sisthemälde 2:ne Riks-Stånd, att, enär granskningen af de till Banco-Fullmägtige ingående räkenskaps-uppgifter och sammandragens upprättande deröfver icke kunde medtaga serdeles mycken tid, Banco-Secreteraren desto heldre borde dessa göromål besörja, som dels hans öfriga tjenste-åligganden i allmänhet icke skulle derifrån honom förhindra, och dels angeläget vore, att han sjelf med noggran uppmärksamhet följde de ziffer-förhållanden, som deruti förekomme; i anledning hvaraf bemälde ledamöter yrkat, att Utskottets ifrågavarande hemställan, som afsåge inrättandet af en ny tjenste-befattning vid Banco-Fullmägtiges Expedition, måtte ogillas, samt att således det arfvode för ett räkenskaps-biträde vid nämnde Expedition, Utskottet uti det i Betänkandet N:o 44 »fgifne förslag till Aflönings-Stat för Banco-verkets embets- och tjenstemän upptagit, måtte, såsom obehöfligt, från berörde Stat uteslutas; dock har en ledamot yttrat den åsigt, att, för den händelse, det funnes nödvändigt, alt Banco-Fullmägtige hade tillgång på någon person, som, vid inträffande behof, kunde med räkenskapsgöromål biträda Secreterare!!, åt Banco-Fullrnägtige borde anslås en summa af t. ex. 3oo R:dr Banco 0111 året å Bankens omkostnads-medel.
Dessutom har en Ledamot inom Högvördige Preste-Ståndet ansett, det Banco-Secreteraren, utan Notarie-biträde, borde kunna, utan olägenhet, sköta de göromål, hvilka Notarien nu bestrider, helst då hos BancoFullmägtige endast en session i hvarje vecka hålles, samt antalet af Fullmägtige blott vore 12, discussionerne ej borde kunna blifva vidlyftigare, än att en person väl medhunne att dem uppfatta.
Beträffande nu först de gjorda anmärkuingarne mot Utskottets hemställan, alt vid Banco-Fullmägtiges Expedition måtte få antagas ett räkenskaps-biträde, får Utskottet förklara, alt Utskottet, som insett vigten deraf, att de räkenskaps-göromål, hvilka inom ornförmälde Expedition förekomma, af Banco-Secreteraren följas med all den uppmärksamhet, omständigheterna påkalla, visserligen ej, genom berörde förslag, åsyftat att derifrån befria 4 Banco^Vtskoltets Utlåtande, N.-o 78.
Secreteraren, hvilket ock nogsamt kan inhemtas af Utskottets ifrågavarande Betänkande.
Uti detta Betänkande har nemligen blifvit yttra dt, att BancoSecreleraren, såsom Chef för Fullmägtiges Expedition , måste icke allenast tillse och vara Banco-Fullmägtige ansvarig, att de sammandrag, af räkenskaperne, hvilka vid Expeditionen äro, såsom nödige, anbefaldle, blifva vederbörligen upprättade, ulan ock städse ega fullständig kännedom om Verkets ställning i alla dess delar och de förändringar, som i ett eller annat hänseende kunna tidtals deruti inträffa.
Dock som härvid tillika förekommit, alt, till ledning för Banco-Fullmägtige, måste, under nu inträdde förhållanden, vid Fullmägtiges Expedition vara att tillgå serskilde, på grund af delsdagligen, dels för hvarje vecka ingående rapporter, sammanfattade tablåer, utvisande ej mindre silfver-uttagen från Cassorne för hvarje dag, än äfven metalliska Cassans ökning och minskning, samt förändringarne med Bankens Sedel- och Depositions-skuld, äfvensom reela fondens förhållande till densamma, och derjemte lånerörelsen i dess serskilda detaljer vid hvardera af de 3:ne
Disconterne; och då således, vid uppgörandet af desse tablåer, hvilka icke kunna undergå den för Bankens öfrige räkenskaper föreskrifne revision, men hvilkas rigtighet dock är af obestridlig vigt, misstag måste vara Bära nog oundvikliga, såvida sammanfattningen och controllen af desamma* skola åligga en enda, af många olikartade göromål upptagen, tjensteman, har Utskottet, med afseende jemväl å den af Rikets Ständers sistlidet år församlade Revisorer gjorda erinran om berörde Tablåers sorgfälliga granskning och tillbörliga noggrannhet för framtiden (se tryckta Revisions-berättelsen af 1839, pag. 10, 11.) funnit det vara högst angeläget, att en serskild coniro 11 af förenämnde
Tablåer tillvägabragtes och att för sådant ändamål en person med vana och skicklighet vid räkenskaps-göromål vöre skyldig att inom.
Banco-Fullmägtiges Expedition biträda.
Alt Utskottet, genom ifrågavarande förslag, likväl icke velat åstadkomma inrättandet af en ny tjestebefattning inom nämnde Expedition, tordebäst ådagaläggas deraf, att Utskottet ej såsom lön, utan såsom arfvode, uppfört den föreslagna ersättningen.
Och för att ytterligare undanrödja all anledning till en sådan tydning af detta Rikets Ständers pröfning nu ånyo understälda förslag, har Utskottet ansett sig böra gifva åt detsamma följande, något förändrade, lydelse Banco-Fullmägtige berättigas på räkningen ”Obestämda SupplementarStateri” disponera ett arfvode af högst 3oo Rdr Banco årligen, att användas såsom ersättning till den person uti Banken, som, uppå* Banco-Secreterarens hemställan, blifver af Banco-Fullmägtige för*- Banco-TJ'tskottels Vt låtande, N-o yk'. $ ordnad att vid räkenskaps-göromålen inom Banco-Fullmägtiges Expedition Secreteraren biträda.
Oell skulle, i händelse af Rikets Ständers bifall härtill, det uti Åflonings-Staten, under rubrik: ”Serskilda löner_, anslag och arjvoden för personer, som icke tillhöra någondera af ofvan upptagne tjenstegrader"utförda arfvode, 3oo Rdr, ”till den person, sorn biträder vid räkenskaps-göromålen inom Öfverslyrelsens Expedition”, komma att ifrån berörde Stab uteslutas.
Hvad åter den förmodade obehöfligheten af Notarie-sysslan vid merairämnde Expedition angår, så och med fästadt afseende ej mindre å den tillökning, göromålen inom denna Expedition, som under senare åren uppkommit, än äfven derå, att Archivarie-ljensten blifvit indragen och de densamma tillhörige åligganden på Notarien öfverflyttade, anser Utskottet, uppå desse med de flere i Utskottets Betänkande N:o 36 anförde skäl och omständigheter, ifrågavarande Notarie-syssla icke kunna undvaras.
Stockholm den i4 September i84,oJ Reservation af Prosten Berlin: ”Då hvar och en måste inse vigten deraf, att de’ zifferuppställningar blifva fullkomligen tillförlitliga, hvilka inom Banco-Fullmägtiges Expedition böra upprättas till ledning för Fullmägtige, i afseende på förändringarne med Bankens reela fond och lånerörelsen i dess serskilda grenar, samt af återremiss-handlingarne inhemtas,, att en af Herrar Fullr mägtige inför Höglofl, Ridderskapet och Adeln tillkännagifva, ätt, om en speciellare granskning af de till Fullmägtiges Expedition ingångna rapporter tillförne egt rum, hade också det vid Malmö
Discont senast upptäckta bedrägliga förhållande genast blifvit för Fullmägtige synligt, samt att BancoSecreteraren förut är så sysselsatt, att en sådan detalj-granskning icke kan honom åläggas;, så och då det med en sådan närmare granskning afsedda ändamål kan vinnas genom ett ringa anslag af 3oo R:dr Bico, kan jag så mycket mindre fatta, hvarföre detsamma skulle från Aflönings-Staten utgå, sorn, derest endast rättighet gifves Banco-Fullmägtige att få på obestämda Supplementar-Staten, om de så för godt finna, disponera nämnde belopp, Fullmägtige skulle göra sig sjelfve ansvarige förde misstag, som hädanefter kunde komma att begås, i händelse de icke begagnade den erhållna rättig heten, att samma arfvode disponera, hvarföre jag, sorn icke kan frångå de 6 Banco-Utskottets Utlåtande , N;0 7Q. vid organisationen af Banco-Verket och regleringen af lönevilkoren fördess tjenstemanna-personal följde grundsats, att, så vidt möjligt ske kan, serskiide arfvoden på omkostnads-räkningen icke må utgå, yrkar bifall i sin helhet till Utskottets under N:o 36 afgifne Betänkande, hvilket redan af t vänne Riks-Slånd blifvit bifallet.” N:o 19.
Ank. till Exp. Utsk. den 10 September, kl. 2 e. m.
Utlåtandei anledning af de inom 3:ne Riks-Stånd gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 44-> med förslag till ny Jfönings-Stat för B anco-Verkels embets- och tjens t emärij konst-idkare samt vakt-betjening.
Ridderskapet och Adeln, Högvördige Preste-Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet är, på grund af gjorda anmärkningar, till Utskottets förnyade handläggning, återremilteradt dess under N:o 44 afgifva Betänkande, ined förslag till ny Aflönings-Stat för Banco-Yerkets embetsoch tjenstemän, konst-idkare samt vakt-betjening; hvaremot Utskottets berörde förslag till Aflönings-Slat blifvit af Vällofl. Borgare-Ståndet till alla delar godkändt.
Vid besvarandet af de framstälda anmärkningarne, anser sig Utskottet böra iagttaga den uti -ofvanberörde förslag till Aflönings-Stat följda ordning, samt får, i sådant afseende, först upptaga den utaf 2:ne Ledamöter inom Hedervärda Bonde-Ståndet gjorda erinran, att, då ett Hof-Rätts-Råd icke åtnjuter högre lön än 1,600 R:dr årligen, det vore princip-vidrigt, att för en Banco-Commissarie, såsom lägre embetsman och hvilkens embelsgöromål icke skulle vara i vigt med ett Hof-Rälts-Råds på långt när jemförlige, blifvit föreslaget 2,000 R:dr B:co i lön om året.
Ehuruväl medgifvas mäste, att de göromål, som åtfölja ett Hof-RätlsRåds-embete äro af lika, om ej större vigt, än dem, en Banco-Commissarie har att utöfva, följer icke deraf, att de af Utskottet för Commissarierne tillstyrkta lönebelopp äro för höga; och då derjemte i öfvervägande tages, Banco-Utskottets Utlåtande, N-o 79. 7 att ett Hof-Rätts-Råd icke, såsom en Bankens Commissarie är förbjudet att, jemte sitt berörde embete, innehafva annan Ijenstebefattning; att Commissarierne ej åtnjuta några ferier, och att det ansvar, som åtföljer vården af Bankens redbarheter, är ganska betydligt, finner Utskottet billigheten tala för det lönebelopp, Utskottet för Bankens Commissarier föreslagit, eller 1,600 R:dr för de yngre och 2,000 R:dr för de 10 äldste i tjenst varande Commissarierne, af hvilken förhöjning desse senare desto heldre torde vara berättigade, som detta är det högsta mål, hvartill någon tjensteman inom Bauco-Verket kan hinna.
Uppå dessa med de flere skäl, som för ifrågavarande förslag i denna del blifvit uti Betänkandet N:o 44 anförde, samt enär inom de öfriga 2:ne Riks-Slånd, som nämnde Betänkande återremitterat, flere Ledamöter väl yttrat, att de mot den föreslagna förhöjningen ingenting hade att invända, ulan fast mera ansåge i sin ordning, att löneförmonerne motsvarade den möda och det ansvar, som vore med tjensterne förenade, men icke någon Ledamot förklarat, att dessa löner blifvit för högt tilltagna; kan Utskottet ej frångå dess förslag i omförmälda del.
Hos Idöglofl.
Ridderskapet och Adeln har en Ledamot föreslagit, alt den förmon mätte beviljas Banco-Staten, att Discont-Commissarierne, hvars göromål och ansvar genom Handels-Discontens utvidgning i betydlig mon ökats, må berättigas tili uppförande å Discont-Verkets Stat, till högre Commissarie-lön, samt att de föreslagna 10 äldre Commissarie-lönerne må, (utan afräkning för Discont-Commissarierne), få upptagas på Bankens Löne*Stat.
Detta förslag, som hos Utskottet till pröfning förevarit vid upprättandet af ofvanberörde Aflönings-Stat, har Utskottet icke kunnat understödja, d.els derför, att, enär Banco-Styrelsen är oförhindrad, då den så finner för godt, att från ett Departement till ett annat förflytta en Bankens Commissarie, det möjligen kunde inträffa, att Bankens Aflönings-Stat vid något tillfälle betungades med 12 äldre Commissarie-löneiv och hvarigenom den af Rikets Höglofl.
Ständer fastställda
Stat skulle komma att öfverskridas, gamt dels emedan ändamålet med de högre Commissarie-lönerne, eller en uppmuntran åt den yngre Commissarien för flerårig tjenstgöring såsom sådan, skulle förfelas, om de i Banco-Disconteu anställde Commissarier egde 'Bgaico-Uiskottets Utlåtande, IV.-o 7g. alt genast undfå högsta lön; helst det icke är Banco-styrelsen betaget, alten utnämnd Commissarie genast till tjenstgöring i Banco-Disconten förflytta.
Med instämmande uti irsta punkten af Majoren Nordenanckars vid det återremitterade Betänkandet fogade reservation, hafva åtskillige Ledamöter inom Högvördige Preste-Ståndet samt en Ledamot inom Högloft.