Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Riksgälds-konloret bedrifver en med denna likartad rörelse, som, genom erhållande utsträckning, bör bereda gagn åt den enskilde och det allmänna; tillstyrker Utskottet, 32:o att låne-rörelsen i och för skiften och odlingar må till Riksgäldskontoret öfverflyttas, för att derstädes besörjas i enlighet med de grunder, som redan äro eller framdeles kunna varda af Rikets Ständer meddelade. Banko-Ulskoitels Betänkande, N:o 34. 35 Om Rikets Ständer härtill 33:o lemna bifall; så torde 180 §. i Banko-Reglementet få utgå; hvarförutan och som det i och för omförmälda låne-rörelse använda kapital lemnat ringa afkomst, enär räntan utgör endast 2 procent samt lill en del medtages för lösen af de från vederbörande Konungens Befallningshafvande och Hushållningssällskap under fribrefs-rätt till Banken ingående låne-ansöknings-handlingar och till postporto för återskickade, icke antagliga, dylika handlingar m. m., Utskottet hemställer, att Rikets Ständer, i sammanhang med beslutet om öfverflyttningen till Biksgälds-kontoret af meranämnde lånerörelse, ville förordna, 34:o att de förbindelser, med tillhörande handlingar, hvarå lån utgifvits, skola, på Riksgälds-konloret transporterade, dit aflemnas tillika med skillnaden emellan utestående låne-beloppet och derå upplupen ränta till den dag aflemnandet verkställes samt den summa af 80,000 R:dr Banko, hvilken nu är, såsom förlag, till nämnde låne-rörelse afsatt; börande denna förminskning af Bankens tillgångar ersättas af inflytande vinstmedel, och Riksgälds-kontoret sålunda fritagas från skyldigheten att någon större eller mindre del af omförmälda summa till Banken återbetala.
Uti 3:e afdelningen af 6:e artikeln uppräknas de från Banken till åtskilliga verk och inrättningar utgående lane-understud medelst kreditiv.
»För liqviden af Slatsfyllnads-summan och för bestridande af öfriga Riksgäldskontoret ålagda utbetalningar, eger detta verk, enligt Banko-reglementets 181 §., att i Banken räntefritt begagna kreditiv, till belopp af högst En million Riksdaler Banko, från den 1 September det ena året till den sista Juni det nästpåföljande, då de å kreditivet lyftade summor alltid ovilkorligen skola vara till Banken liqviderade.» »Fullmäktige ega skyldighet att, då Bankens ställning sådant fordrar, detta kreditiv uppsäga, dock ej förr än i sista rummet och sedan andra utvägar blifvit begagnade.
» »Sådan uppsägning leder till den påföljd, att kredilivet månadtligen till den sista påföljande Juni indrages till så stor andel, som motsvarar antalet af de för kreditivrättighetens begagnande till sistnämnde dag återstående fulla månader.» »Genom en, inom Ridderskapet och Adeln väckt, samt till Utskottet remitterad motion, har Herr Stuart, C. G., föreslagit, att det för Riksgälds-kontorets utgifter i ofvanupptagna reglemenls-§.
å Banken anvisade kreditiv hädanefter måtte upphöra, mot rättighet för Biksgälds-kontoret att inom ett belopp af högst 500,000 R:dr, under de för dylika lån i allmänhet föreskrifna vilkor, få i Banken belåna sina egna eller andra 36 Banko-Utskottets Betänkande, N:o 34. verks och inrättningars, enligt härom gällande stadganden, derstädes belänbara obligationer.
Som ifrågavarande för Riksgälds-kontorel afsedda, och under sednare åren icke begagnade kreditiv, enligt nu gällande och i Reglementets 122 §. intagna föreskrift, från sedelskulden afräknas, ehvad kreditivet för tillfället är användt eller icke, så inverkar detsamma ej eller på det för sedelstocken bestämda maximum.
Anledningen till denna föreskrift återfinnes deruti, att lyftning af kreditivet ansetts icke böra ifrågakomma å andra lider under de Tio månader af året, detsamma får disponeras, än då bevillningsmedel till ett lyftningen motsvarande belopp äro antingen under uppbörd eller remiss från uppbördsmännen.
Det af Herr Stuart väckta förslag förutsätter deremot, alt Riksgälds-kontoret skulle, när som helst under året, vara berättigadt att upptaga lån i Ranken inom ett belopp af högst 500,000 R:dr, genom bifall hvartill Ranken blefve nödsakad att städse hålla i beredskap nämnde summa, hvilken icke, likasom det tillfälligt atsatta kreditivet, kunde frånräknas sedelstocken, utan måste deruti inbegripas, hvaraf åter följde att, derest icke maximum för sedelstocken till motsvarigt belopp förhöjes, tillgång för lånebiträdet åt
Riksgälds-kontoret borde beredas förmedelst indragning från annat låne- eller kreditiv-förlag af tillräcklig summa, en åtgärd, som Utskottet nu ej är i tillfälle att föreslå.
Det torde dessutom icke vara lämpligt att under närvarande förhållanden minska den kreditiv-rätt, som en längre följd af år varit för Riksgälds-kontoret afsedd, och Utskottet får, på dessa förenade skäl, 35:o afstyrka bifall till Herr Stuarts motion samt hemställa, 36:o att stadgandet i 181 §. af Reglementet må oförändradt bibehållas.
Jemlikt 182 §. i Reglementet är till manufakturernas och fabrikernas understöd anvisadt ett kreditiv af 1,800,000 R:dr, att hållas Kongl.
Kommerse-kollegium tillhanda mot vilkor, som i nämnde §. upptagas.
Af de till Fullmäktige, för hvarje vecka, inlemnade uppgifter öfver förhållandet med de i Depositions-afdelningen innestående medel, har Utskottet visserligen inhemtat, att omförmälde kreditiv icke varit till fulla beloppet anlitadt; men som läbriks-tillverk ningarne äro i stigande, hvilket föranleder behofvet af ökade förlag, anser Utskottet skäl icke vara för handen, alt tillstyrka någon nedsättning i det för ifrågavarande allmännyttiga företag afsatta kreditiv-understödet, samt föreslår alltså, 37:o att berörde kreditiv må fortfarande och intill nästa riksdag få till oförändradt belopp och på enahanda vilkor, som hitintills, hållas Kongl.
Kommerse-kollegium tillhanda. Banko-Utskottets Betänkande, N:o 3i. 37 Hos Ridderskapet och Adeln har Herr af Geijerstam, Carl, uti motion, som blifvit hänvisad lill Utskottets behandling, föreslagit, att det vid 1817—1818 årens riksdag Jern-köntoret beviljade, samt i 183 §. af nu gällande Banko-reglemente omförmälda kreditiv å Banken, stort 600,000 R:dr, må, på vilkor, såsom hittills, få begagnas till och med nästkommande riksdag; och som, enligt de för hvarje år afgifna berättelser, angående verkställd granskning af räkenskaperna öfver berörda kreditiv, detsamma är vordet användt i öfverensstämmelse med föreskrifterna i sist åberopade Reglements-Stadgande, samt Utskottet derjemte erfarit, att kreditivet är af nytta för jernhandteringen i riket, tillstyrker Utskottet, 38:o. att 183 §. i Banko-Reglementet måtte förblifva oförändrad.
Uti den, genom 184 §. i reglementet, Fahlu bergslag medgifna kreditiv-eller lånerältighet å så kallade kopparsedlar, till ett belopp af högst 3,000 skeppund råkoppar, är någon förändring icke föreslagen; hvadan Utskottet hemställer, att denna, i ringa mån begagnade, rättighet fortfarande må Kopparbergs bergslag förunnas, och att således 39:o. 184 §. i reglementet malte få qvarstå.
Banko-reglementets 185 §. innefattar rättighet för Spar-bankerne i riket att undfå kreditiv i Rikets Ständers Bank.
Under förutsättning att den högre kreditiv-rätt, som blifvit Stockholms och Götheborgs Spar-banker förunnad, endast kan hafva sin grund i den större fond, hvarmed dessa sparbanker antagas röra sig, har Herr Professor Agardh, uti en inom PresteStåndet väckt motion, föreslagit, att, som Christianstads Sparbanks-fond, enligt 1’852 års revisions-berättelse, uppgått till mera än 700,000 R:dr eller i det närmaste till lika belopp, som den i Götheborg, Christianstads Sparbank jemväl måtte få åtnjuta enahanda kreditiv-rätt i Banken, som Götheborgs Sparbank, eller 20,000 R:dr B:ko.
Sparbankernas kreditiv-rätt, torde Utskottet böra upplysa, alt för närvarande endast följande Spar-banker begagna kreditiv i Banken, nemligen:
Stockholms, till belopp af 50,000:
Malmö 10,000:
Christianstads 1-0,000: — — samt att Stockholms Spar-Bank först mot slutet af nästlidet år fått sig beviljadt nämnde kreditiv, hvilket sedermera blott tillfälligtvis varit till någon del anlitadt.
Om, å ena sidan, det icke bör förnekas, att den Spar-bankerna förunnade förmån al kreditiv-rätt i Banken måste för dem vara af synnerlig fördel vid tillfällen, då uttag af medel ske till högre belopp, än insättningar, och då således vederbörande kunna, utan uppsägning af utgifna lån, fylla skillnaden medelst lyftning å kreditivet till motsvarande belopp; torde, å andra sidan, det icke böra förbises, att en alltför hög kreditiv-rätt kan föranleda Spar-bank till låne-transaktioner, hvilka möjligen aflägsna Sparbanken från dess egentliga ändamål.
Då, efter hvad Utskottet af företedt sammandrag utaf Christianstads Spar-Banks räkenskaper för år 1852 inhemtat, insättningar och uttag hos nämnde Spar-Bank åtminstone i allmänhet synas hafva företett den ringare skiljaktighet, att ett kreditiv å 10,000 R:dr bör anses vara tillräckligt; får Utskottet härigenom 38 Banko-Utskottets Betänkande, N:o 34. 40:o. afstyrka bifall till Professor Agardhs ofvanberörda förslag.
Bemälde motionär bar derjemte hemställt, dels att Spar-banken i Lund måtte, ehuru icke med af Kongl.
Majit i Nåder stadfästade stadgar försedd, undfå kreditiv i Banken, och dels att detta kreditiv må bestämmas till belopp af 15,000 R:dr Banko.
Sorn vid rättigheten att erhålla kreditiv det förbehåll blifvit fästadt, alt de Sparbanker, som häraf vilja sig begagna, äro med af Kongl. Maj:t i Nåder stadfästade stadgar försedda; så och enär undantag härifrån skulle kunna föranleda en icke beräknad utsträckning af denna kreditiv-rätt, anser Utskottet sig böra hemställa, 41:o. att den väckta frågan må få förfalla.
Någon ändring i föreskrifterna, beträffande Spar-bankernas kreditiv-rätt, är i öfrigt icke föreslagen; i följd hvaraf och enär, sedan tillfälle numera förefinnes för Wisby Spar-bank att vid Lands-kontoret i nämnde stad undfå kreditiv, i händelse af behof, stadgandet om nedsättning uti Landt-Ränteriet i Wisby af 5000 R:dr såsom kreditiv till sistbesagde Spar-bank icke vidare erfordras, Utskottet tillstyrker, 42:o. att den 185 §. motsvarande föreskrift må undfå följande lydelse:
Den, Sparbankerne i riket förunnade, kreditiv-rättighet i Ban* ken, till belopp af högst 50,000 R:dr B:ko för Stockholms, 20,000 R:dr B:ko för Götheborgs och 10,000 R:dr B:ko för en hvar af de öfriga Spar-bankerne, som dertill sig anmäler, kommer att till nästa riksdag fortfara, mot fyra procent årlig ränta för de af kreditiven uttagna summor, samt under förbehåll, att de Sparbanker, som häraf vilja sig begagna, äro med af Kongl. Majit i Nåder stadfästade stadgar försedda, äfvensom att hvad å kreditiven lyftes skall återbetalas inom en tid af högst tolf månader, och att derför ställes säkerhet af goda fordrings-dokument, som, till ett belopp af minst hälften, i värde öfverstiga den uttagna lånesumman.
Uireklionerne af Låne-kontoren utgifva hvardera för sitt distrikt ifrågavarande kreditiv-låu till Spar-bankerne, och göra derom anmälan hos Fullmäktige, som anordna beloppet till insättning genom Låne-afdelningen, på vederbörande Låne-kontors räkning, i Depositions-afdelningen.
Å invisningar, som af någotdera Låne-kontoret för dessa kreditiv-lån utställas, skall vara tecknadt N. N. Spar-bank.
Utskottet har härvid till behandling förehaft en inom Ridderskapet och Adeln väckt samt till Utskottet öfverlemnad motion af Herr Grefve Hamilton, Jacob Essen, som föreslår: l:o att ett kassa-kreditiv på Rikets Ständers Bank af högst 50,000 R:dr B:ko måtte beviljas] Stockholms Allmänna Barnhus under enahanda vilkor, som för Sparbankernas kreditiv-rätt äro fastställda, samt Banko-Utskottels Betänkande, N:o 34. 39 2:o att ett lika beskaffaclt kreditiv, till belopp af högst 100,000 R:dr, matte på samma vilkor varda Stockholms stads Justitie-kollegium förunnadt.
Då ett bifall till ifrågavarande motion otvifvelaktig! skulle framkalla grundade anspråk på enahanda fördel för inrättningar af likartad beskaffenhet med Stockholms Allmänna Barnhus och Stockholms Stads Justitie-Kollegium, men Banken icke är i tillfälle att meddela kreditiv ät alla sådana inrättningar, då Stockholms Allmänna Barnhus redan från Banken åtnjuter ett understöd af 3000 R:dr årligen; får Utskottet 43:o. afstyrka bifall till Herr Grefve Hamiltons ofvanberörde motion.
Fahlu bergslag till hela beloppet begagnade den kreditiv- eller lånerättighet å 3,000 S/eH råkoppar, hvarvid bergslaget ansetts höra fortfarande bibehållas; skulle visserligen den genom 186 §. i reglementet till kreditiv för såväl nämnde bergslag, som Spar-bankerne i riket, afsatta fond af 300,000 R:dr vara otillräcklig, enär bergslagets kreditiv-rätt, efter ett beiåningspris af allenast 90 R:dr pr SMé., uppgår till 270,000 R:dr, och de redan anvisade Sparbanks-kreditiven utgöra 70,000
R:dr eller tillhopa 340,000 R:dr; men som Fahlu bergslag, under de sednast förflutna tio åren, aldrig vid något tillfälle anlitat kreditiv-rätten till högre belopp än omkring 105,000 R:dr, hvaremot i allmänhet föga mer än 20,000 R:dr varit, i denna lånegren utestående; och som alltintill slutet af näsllidet år, då Stockholms Spar-bank lill kreditiv å 50,000
R:dr sig anmälde, å hvilket kreditiv lyftning sällan ifrågakommer, endast 20,000 ä 30,000 R:dr utgått i kreditiv till Spar-banker, samt anledning ingalunda är för banden, alt summan af kreditiv till nämnde Banker skall uppgå lill 100,000 Ralr, anser Utskottet, med fästadt afseende derjemte å angelägenheten att Bankens låne- och kreditiv-rörelse så ordnas, att de för densamma afsatta medel må komma allmänna rörelsen till godo och lemna Banken största möjliga afkomst, sig böra tillstyrka, att, med förminskning af förlaget, enligt 186 §., från 300,000 R:dr till 200,000 R:dr, omförmälde §. måtte undfå följande lydelse: 44:o.
För de i §§. omnämnde kreditiv (till Fahlu bergslag samt till Spar-bankerne) få Fullmäktige disponera en summa af tillhopa 200,000 R:dr Banko.
Den motsägelse, som kan .anses ligga deruti, att förlaget lill en rörelse, hvilken eger all upplaga utöfver 300,000 R:dr, fastställes till allenast 200,000 R:dr, bortfaller, då i betraktande tages, alt, genom den föreskrift örte punkten här ofvan innefattar, Fullmäktige blifvit bemyndigade att för tillfälliga behof anvisa förstärkning åt nämnde förlag, genom anlitande af obegagnade andelar i andra fonder.
De iuom Riks-Slånden väckta samt tiil Utskottets behandling hänvisade motioner och de från vederbörande Diskont-verks samt Låne-kontors direktioner till Utskottet afgifna berättelser, hvilka innefatta förslag till förstärkning af åtskilliga utaf de för låne- och kreditiv-rörelse anvisade förlag, har gilvit
Utskottet anledning laga under öfvervägande, huru och på hvad sätt de stegrade fordringarne på Bankens verksamhet såsom låne-anstalt må kunna tillfredsställas, utan att, genom sedelstockens förökande, realisationen skall något äfventyra.
Utskottet bar härvid kommit till den öfvertygelse, att lämpligaste sältet för vinnande af berörde ändamål torde blifva, i händelse Banken öpp - 40 Banko-Utskottets Betänkande, N:o 3i. nar upp- och afskrifnings-räkning och derigenom upplager ofruktbara kapital, hvilka derefter i låne- och krediliv-väg ålergifvas allmänna rörelsen.
Förslag i denna syftning har ock till Utskottet inkommit.
Utom det att Herr K. A. Almgren, uti en inom Borgare-Ståndet framlagd motion, bland annat, gjort hemställan derom, »att i Banken införes så kallad upp- och afskrifnings-räkning, i enlighet med livad i alla Privat-banker är brukligt,» hvilken hemställan blifvit af flere ledamöter uti bemälda Biks-Stånd biträdd, hafva Banko-fullmäktige, uti ett till Utskottet afgifvet memorial, jemte annat, yttrat, att hos Fullmäktige fråga väl blifvit väckt om öppnande i Banken af upp- och afskrifnings-räkning, med ändamål att de medel, som derå komma att mot lägre ränta emottagas, skulle i fonden för handel och näringar användas; men att, sedan hos Fullmäktige blifvit upplyst, att motion i enahanda syftning är vorden vid innevarande riksdag väckt, Fullmäktige icke ansett nödigt att med någon vidare framställning i delta ämne till Utskottet ingå.
Redan uti Banko-ordningen af 1668 stadgas, att Banken skall upplåna fruktlöst liggande kapitaler. 1 hvad mån Banken fullgjort detta åliggande, under tiden för sin tillvaro, torde icke nu vara föremål för närmare undersökning.
Det bör vara till fyllest att här upplysa, att, sedan Banken, genom reserverande vid 1840—1841 samt 1844—1845 årens riksdagar af influten behållen vinst, bildat egna förlags-kapital för bedrifvande af handels- och närings-diskonternas rörelse, och sedan vid sistomförmälde riksdag det stadgande från reglementet uteslutits, hvarigenom
Banken berättigades att af allmänheten upplåna medel, någon så beskaffad rörelse icke kommit i fråga.
Att den löne- och diskonterings- samt kassa-kreditiv-rörelse, som bedrifves genom handels- och närings-diskonlcrna, är i behof af förstärkta fonder, skall Utskottet i det följande närmare ådagalägga, samt inskränker sig nu till behandling af frågan, om sältet huru en sådan förstärkning må, utan tillökning i Bankens ansvarighet, kunna åstadkommas.
Som de å deposilions-räkning i Banken innestående medel kunna, när som helst, till utelöpande sedlar förvandlas; så föreskrifver Banko-reglementet att dessa medel skola, till hela beloppet, såsom sedelstock anses och beräknas.
Det har emellertid visat sig att, äfven under den mest ogynnsamma konjunktur, någon del af samma depositions-medel qvarstått i Banken; och det skulle således icke leda till ökning af Bankens ansvarighet, i händelse på något mindre belopp af deposilions-medlen grundades förlag för låne- och kreditiv-rörelse; men då det möjligen kunde anses mindre lämpligt, alt Banken utlånar penningar, derstädes insatta utan förbindelse för Banken att derå godtgöra insällarne ränta; håller Utskottet före, att Banken bör ikläda sig dylik ränte-godtgörelse.
Härigenom uppstode för Banken både rättighet och skyldighet att hålla sig skadeslös för ränte-utgiften, och Banken kunde då med allt skäl använda de af enskilde insatta medel uti den rörelse, som vore mest gagnande både för Banken och det allmänna.
Det återstår sålunda alt pröfva, huruvida det må vara ej mindre för Banken än äfven för den enskilde gagneligt, ali Banken, genom att öppna .s. k. upp- och afskrifnings-räkning, bereder sig sjelf tillfälle till en utsträckt låne-rörelse samt den enskilde möjligheten att, emot någon, om än ringa, ränta, kunna i Banken insätta eljest ofruktbara kapital.
Hvad första frågan beträffar, så vill Utskottet visserligen icke bestrida, att utlåning af de hos Banken på depositions-räkning insalta medel föranleder ökning af den utelöpande sedelstocken samt i och med detsamma starkare tryckning på den reela valutan vid tider, då, genom undervigt i handeln eller af andra orsaker, nämnde valuta måste Banko-Utskottets Betänkande, N:o 34.
41 måste användas till ligvider med ulländningen; likväl och som det bör kunna antagas, att räntas erläggande för medel, som i Banken insättas, skall icke allenast betydligt höja summan, på det hela af deponerade medel, utan äfven mera fästa desamma i Banken; synes den förutsättning icke vara öfverdrifven, att Banken skulle utöfver det belopp, hvilket nu i allmänhet i Banken innestår på deposilions-räkning, kunna beräkna en insatt summa, tillräcklig att förstärka låne- och kreditiv-förlagen samt lemnande en afkomst, vida öfverstigande ränte-utgiften och omkostnaderna.
Under sådana förhållanden och enär Bankens styrelse alltid måste hafva rättighet att, i fall allmänna penninge-ställningen i landet skulle sådant ovilkorligen fordra, reglera den på insättningarne grundade låne-rörelse samt att jemka räntan efter insättningarnes belopp, anser Utskottet bildandet af upp- och afskrifnings-räkning i Banken böra leda till Bankens fördel.
I fråga deremot, huruvida den föreslagna åtgärden må vara af gagn för den enskilde ; så lärer väl någon tvekan i detta hänseende icke kunna uppstå.
Saknaden för enskilde af tillfället att kunna göra kapitaler fruktbärande under den tid, desamma ofta måste hvila i och för framtida, men förutsedda liqvider, har sannolikt varit förnämsta anledningen lill den mera allmänt uttalade önskan om enskilda Bankers inrättande.
Det kan ej heller klandras, att missnöje försports deröfver, att Banken icke åt den enskilde beredt detta tillfälle att förkofra sig samt genom öppnandet af upp- och afskrifningsräkning manat till omtanka, beredande både enskild och allmän nytta.
I afseende på de särskilda vilkor, Utskottet ansett böra fästas vid rättigheten att insätta medel pä upp- och afskrifnings-räkning, får Utskottet anföra följande:
Till en början och innan erfarenhet vunnits om summan af de medel, som på upp- och afskrifnings-räkning ingå, torde försigtigheten fordra, att rättigheten att öppna dylik räkning inskränkes till enskilde personer.
Minimum för insättning, af Utskottet föreslaget till 100 R:dr, kan väl synas vara nog lågt; men Utskottet anser, att om denna rörelse skall blifva af nytta för den enskilde i allmänhet, måste minimum bestämmas till detta belopp.
Att härigenom förvaltnings-bcstyren kunna komma att blifva betydliga, bör icke utgöra något hinder för bifall lill förslaget; ty kostnaderna lära väl ändock aldrig komma att öfverstiga fördelarne.
Då det icke är lämpligt, alt genom denna rörelse skapa ett nytt slags sedelmynt; har Utskottet funnit de föreskrifter, som innefattas i l:a momentet litt. b. och c. angående insällnings-bevis och invisningar böra meddelas.
Såsom ledande lill både fördel för allmänheten och enkelhet vid bokföringen, har Utskottet antagit alt invisningar skola vid uppvisandet eller å vista infrias.
Någon svårighet för Banken och Låne-kontoren att fullgöra detta åliggande är icke alt befara, då i betraktande tages, att utlåning ej sker af alla de å upp- och afskrifnings-räkning ingående medel, samt att penningar dagligen inflyta i afräkning å och till liqvid af utgifna lån, hvilka penningar kunna till i frågakommande ultagningar användas.
Summan, som på räkning får vara innestående, är af Utskottet inskränkt till 50,000 R.dr, emedan Utskottet befarar att, i annat fall, medel till större belopp insättas, än som kan af Banken med fördel begagnas.
Då rättigheten att på deposil-räkning, Bih. lill B.
Pröt. 1853 & 185i. 6 Sami. 1 Afd. 12 Häft. 6 42 Banko-Utskotlets Belänkande, N:o 3i. utan ränta, insätta penningar bibehålles; saknas icke tillfälle ali kunna hafva summor af hvilken storlek som helst i Banken innestående.
Som det ingalunda är otänkbart att, under vissa lider, penningar komma alt ingå på räkning till vida högre belopp, än Fullmäktige kunna i utlåning använda; så torde det böra åt Fullmäktige öfverlemnas att nedsätta räntan under 2 procent, hvilken Utskottet antagit såsom den högsta, hufvudsakligen af den anledning, dels att Banken icke kan påräkna större inkomst, genom användande i utlåning af en del utaf de på detta sätt upplånade medlen, och dels att, om Banken skulle gifva högre ränta än 2 procent, svårighet torde möta för åtskilliga enskilda bolag och stiftelser alt i allmänna rörelsen hålla i omlopp sina Tre-procent-obligationer.
Enär Banken icke kan genast tillgodogöra sig ränta å insatta medel, har Utskottet antagit, att, enligt litt. g., ränta ej bör godtgöras å medel, som kortare tid, än 30 dagar, i Banken inneslålt.
Det utgör alltid för insätlare en fördel att få afgiftsfritt i Banken inlemna penningar och derstädes hafva dem i förvar intilldess de erfordras till liqvid; och Utskottet anser sålunda, att detta stadgande, af bestämd nytta för Banken, ej bör förringa värdet af rättigheten alt hålla upp- och afskrifnings-räkning.
I händelse tiden för utgifning af kassa-kreditiv så ordnas, att sådane kreditiv en eller två gånger i hvarje månad lill betalning förfalla, hvilket bestämmande på BankoFullmäktiges pröfning beror; så torde upplånade medel lämpligen kunna i denna rörelse användas.
För öfrigt bör Utskottet, beträffande mom. 2, upplysa, dels att, då det är sannolikt, att upp- och afskrifnings-räkning hufvudsakligen kommer att i Banken begagnas, Fullmäktige måste vara bemyndigade att till utlåning genom Låne-kontoren hänvisa medel, upplånade härstädes, och dels alt utlåning af hela det belopp, som å uppoch afskrifnings-räkning ingått, förutsätter behofvet af särskild anvisning utaf medel, hvilket undvikes genom åliggandet för
Fullmäktige att bibehålla i kassa det för skeende uttag erforderliga belopp.