Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
På dessa grunder får Utskottet hemställa, att Rikets Ständer måtte i underdånig skrifvelse anhålla, det Kongl. Majit täcktes i nåder förordna, att den i Kongl. Stadgan om folkundervisningen i riket den 18 Juni 1842 § 4 mom. 1, sådant detta mom. lyder i Kongl. Kungörelsen den 16 November 1854, bestämda minsta lön för folkskolelärare skall ega tillämpning, då skollärarens tjenstgöring icke upptager mera än åtta månader årligen, men att för hvarje månad tjenstgöringen fortgår utöfver åtta månader lönen ökas med två tunnor spanmål, att utgå efter samma grunder, som för den öfriga lönespanmålens utgörande finnas stadgade.
I fråga åter om de af motionären föreslagna förändringar i 2:dra mom. af förevarande §, synes det Utskottet, som skulle de yrkade närmare bestämmelserna rörande beskaffenheten af den bostad, hvarmed folkskolelärare skall af församlingen förses, icke vöre af behofvet påkallade eller lämpliga.
Erfarenheten har nemligen hittills visat, att, der omständigheterna sådant medgifvit, församlingarne at folkskolelärarne upplåtit lika rymliga och ofta nog rymligare bostäder än motionären påyrkat.
De förhållanden, som härvid böra tagas i betraktande, äro dessutom för olika landsorter så skiljaktiga, att hvad som på en ort utan svårighet kunde efterkommas, för en annan ort lätt nog blefve i hög grad betungande.
I denna del synes derföre
Utskottet bäst vara att bibehålla hittills gällande stadgande.
Hvad åter beträffar den föreslagna förhöjningen i ersättningen för »sommarbete och vinterfoder för en ko» från två till fem tunnor spanmal, sa utgör förmånen af bete och foder för en ko, der den ordentligen utgår, otvifvelaktig! 12 Ålim, Besv- och Ekon.-Vlskollets Betänkande N:o 196. en ganska väsendtlig del af folkskolelärarens aflöning, för hvilken två tunnor spanmål icke utgör någon motsvarande ersättning.
Det torde väl kunna ifrågasättas om icke det af motionären föreslagna belopp af fem tunnor spanmål för vissa orter öfverstiger värdet af bete och foder för en ko, men, om så skulle vara förhållandet, tillkommer det församlingen att bestämma antingen omförmälde bete och foder skall in natura utgöras eller ersättning derför i spanmål lemnäs och följden deraf att spanmåls-ersättningen bestämmes hög bör således ej blifva någon annan, än att församlingen icke utan verkligt hinder undandrager sig att in natura utgöra det ifrågavarande betet och fodret.
Så som nu åter spanmålsersättningen är bestämd, utgör dess ringa belopp en uppmuntran för församlingen att, äfven utan verkligt behof, söka undgå att författnings-enligt erlägga den folkskoleläraren tillkommande aflöning; och då detta onekligen är ett förhållande, som påkallar rättelse, hemställer Utskottet, att Rikets Ständer jemväl måtte hos Kongl.
Maj:t i underdånighet anhålla, det täcktes Kongl. Maj:t i nåder förordna, att den i 4 § 2 mom. af Kongl. Stadgan om folkundervisningen i riket bestämda ersättning, som, der lokala eller andra förhållanden förhindra att åt folkskoleläraren lemna sommarbete och vinterfoder för en ko, honom tillkommer, hädanefter skall utgöras med fem i stället för två tunnor spanmål.
Vidkommande slutligen motionärens yrkande om ändring i 3:dje inom., i syfte att till folkskolelärarens disposition ovilkorligen skulle ställas en bestämd jordrymd af odlad eller odlingsbar mark; så enär verkställighet häraf på många ställen skulle möta stort hinder eller ock inleda församlingarne i betydliga kostnader, utan att motsvarande fördel deraf kunde emotses, tillstyrker Utskottet, att någon Rikets
Ständers åtgärd icke må i anledning af förevarande del af motionen vidtagas.
Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Memorial N:o 197.
1 \:o 19T.
Ank. till Exp.-Utsk. den t6 Okt. 18 60, kl. 2 *•. m.
Memorial, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut otd behandlingen af Utskottets Betänkande N:o 101, i fråga om det af Kommitterade uppgjorda förslag till Förordning om Kyrkostämma samt Kyrko- och Skol-råd.
Af de Kommitterades ifrågavarande förslag hafva, med undantag af §§ 2, 5, 7, 23, 24, 25 och 42, förslagets alla delar blifvit dels genom samtliga Riks-Ståndens och dels genom tre Stånds sammanstämmande beslut, af Rikets Ständer godkända, med de af Utskottet vid §§ 8, 13, 18, 31, 38 och 44 tillstyrkta ändringar och tillägg.
Vid § 2, sorn innehåller ett uppräknande af de ämnen, hvilka skola tillhöra kyrkostämmas handläggning, har Utskottet icke tillstyrkt annan förändring i de Kommitterades förslag till samma §:s lydelse, än att i §:ns mom. 6 borde tilläggas en bestämmelse derom, att jemväl frågor om byggnad och underhåll af en församlings klockare-boställe skulle af kyrkostämma handläggas; och har ifrågavarande § med det tillägg.
Utskottet sålunda tillstyrkt, blifvit utan anmärkning godkänd af Preste- och Bonde-Stånden.
Deremot hafva Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet, hvilka för öfrigt lika med do öfriga Stånden godkänt §, vid dess slut gjort ytterligare tillägg, som, enligt Ridderskapet och Adelns beslut, lyder sålunda: ”1 stad må frågor, som ”angå folkundervisningen och dit hörande anstalter samt afgifter dertill, kunna ”från kyrkostämmas handläggning skiljas, då kyrkostämman finner sådant lämpligt” — och, enligt Borgare-Ståndets beslut, har denna lydelse: ”Från kyrkostäm Bih. till R.
Prof. 1859 & 1860. 8 Sami. 45 Häft. 1 2 Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Memorial N:o 197. ”mas handläggning må frågor, som angå folkundervisningen och dithörande anstalter, kunna skiljas, då kommunen finner sådant lämpligt.”
Då emellertid det tillägg, som Ridderskapet och Adeln för sin del funnit erforderligt, endast afser förhållandena i stad och bemälda
Stånd alltså måste anses vara ense med Preste- och Bonde-Stånden om olämpligheten af att i denna § intaga något stadgande att å landsbygden frågor, som röra folkundervisningen och dit hörande anstalter, må kunna från kyrkostämmas handläggning skiljas, så kan det af Borgare-Ståndet beslutade tillägg, såvidt, detsamma afser landsbygden, såsom gilladt endast af ett Riks-Stånd, icke till någon Utskottets åtgärd föranleda.
Beträffande åter förhållandena i stad, i afseende hvarå Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet i denna fråga äro af hufvudsakligen enahanda mening, anser Utskottet, enär ett tillägg i den angifna syftningen så mycket mindre synes vara af beliofvet påkalladt, som det dermed egentligen afsedda ändamål torde vara tillräckligt vunnet genom § 24, hvilken uttryckligen förutsätter, att styrelsen och uppsigten öfver folkskolan kan komma att i vissa fall öfverlemnas åt annan myndighet än Kyrko- och Skol-rådet, sig böra, med vidblifvande af sitt, utaf t.vänne Riks-Stånd godkända, förslag till 2:a §:ns lydelse, vördsamt inbjuda Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet att i afseende på lydelsen af denna § med Preste- och BondeStånden sig förena.
Af § 5, hvars mom. 2 blifvit af samtlige Riks-Stånden godkändt, lyder 1 mom. sålunda: ”1 öfverläggningar och beslut, som angå ärenden, gemensamma för ”hela församlingen, deltaga samtlige röstberättigade, men i öfverläggningar och "beslut om ärenden, som förutsätta afgifter, hvilka enligt gällande förordningar ”böra utgå endast af i mantal satt jord eller fastigheter, må ej andra taga del än ”de, som sådan jord eller fastighet innehafva.”
Detta moment har Utskottet ansett böra ur §:n utgå, men Utskottets åsigt i denna del har vunnit bifall endast af Borgare- och Bonde-Stånden, hvaremot de öfriga båda Stånden godkänt momentet sådant det blifvit af de Kommitterade föreslaget.
Då nu ifrågavarande moment är ord för ord lika lydande med l:sta mom. af 9:de §:n i Förordningen om Kommunal-styrelse på landet, endast med den olikhet, att sistberörda lagrum har ordet ”kommunen” der förevarande moment har ordet ”församlingen” samt stadgandet på förra stället blifvit af tre Riks-Stånd, med afslag å Utskottets tillstyrkan om dess uteslutande, godkändt i enlighet med de Kommitterades förslag, får Utskottet, som uti ifrågavarande hänseende icke finner giltigt skäl vara förhanden till olika lagstiftning för den borgerliga och för den kyrkliga kommunen, vördsamt inbjuda Borgare- och Bonde-Stånden att, med frångående af sitt bifall till Utskottets förslag om ifrågavarande moments uteslutande, instämma uti det beslut, som Ridderskapet och Adeln samt Pr este-Ståndet i afseende på samma moment fattat.
3 Yid § 7, som har alldeles enahanda lydelse med § 11 i Förordningen om Kommunal-styrelse på landet, utom att ordet ”kyrkostämma” der motsvaras af ordet ”kommunalstämma”, har Utskottet föreslagit samma förändringar och de särskilda Riks-Stånden fattat samma beslut, som vid sistberörda lagrum.
På grund af samma skäl, som i anledning af Riks-Ståndens beslut vid 11 § i Förordningen om Kommunal-styrelse på landet blifvit af Utskottet anförda, får Utskottet således, i enlighet med sitt förfarande vid nämnde §, dels hemställa, att sednare punkten af nu förevarande 7:de §:s mom. 1 så lydande: ”Ej må egaren kunna sig förbehålla att för sådan fastighet rösta” må anses hafva förfallit, och dels vördsamt inbjuda Ridderskapet och Adeln äfvensom Bonde-Ståndet att instämma i Preste- och B or g are-Ståndens beslut om antagande å samma §:s mom. 5 af denna lydelse: ”För näring ”eller rörelse, som under borgenärers förvaltning står, äfvensom i enahanda fall för jordegendom, om den ej af landbo ”eller arrendator innehafves, må ej röstas.” 23:dje § lyder i de Kommittcrades, i denna del af Utskottet utan ändring bibehållna, förslag sålunda: ”1 hvarje kyrkoförsamling, så i städerna som på lan”det, skall finnas ett Kyrko- och Skol-råd.”
Denna § har blifvit godkänd af Bonde-Ståndet utan ändring och af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet med ett så lydande tillägg: ”Dock kunna ”flera församlingar inom samma pastorat om gemensamt Kyrko- och Skol-råd ”sig förena”.
Borgare-Ståndet har deremot för § beslutat denna lydelse: ”1 hvarje ”kyrkoförsamling, så i städerna som på landet, skall finnas ett Kyrko-råd och i ”hvarje kommunal-samhälle ett Skol-råd; dock ega flera församlingar inom samma ”pastorat eller stad om gemensamt Kyrko- och Skol-råd sig förena.”
Då Borg are-Ståndet således ensamt fattat det beslut, att Kyrko-rådet och Skol-rådet skola hvar för sig utgöra en särskild myndighet, äfvensom att flera församlingar inom samma stad skola ega förena sig om gemensamt Kyrko- och Skolråd, påkallar detta beslut icke vidare yttrande af Utskottet.
Men, då samma Stånds beslut derom, att flera församlingar inom samma pastorat skola ega att om gemensamt Kyrko- och Skol-råd sig förena, delas äfven af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet och således är af tre Stånd gilladt, kommer alltså § att erhålla denna lydelse: ”1 hvarje kyrkoförsamling, så i städerna som på landet, skall ”finnas ett Kyrko- och Skol-råd; dock kunna flera församlingar inom samma pastorat om gemensamt Kyrko- och Skol”råd sig förena." 4 Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Memorial N:o 197.
Enligt Kommitterades och Utskottets förslag har 24 § denna lydelse: ”Kyrko- och Skol-rådet tillkommer att: ”handhafva kyrkotukten samt hvad till religionen och sedernas vård hörer; ”upptaga frågor om oordentlighet och osed vid samt försummelse af guds'tjensten, utehlifvande från läsförhör, oenighet i äktenskap, olydnad mot föräldrar ”samt vårdslösad barnaupplostran; ”vaka deröfver, att spridande af vilseförande läror må, så vidt möjligt är, ”förekommas samt kyrklig tvedrägt och söndring förhindras; ”äfvensom att, såvida det ej i särskilda fall för vissa orter är annorlunda ”förordnadt, utöfva den vård om och befattning med folkskolan, som hittills enligt ”gällande stadgar varit särskild skolstyrolse uppdragne. ”Kyrko- och Skol-rådet tillkommer ock att: ”ombesörja verkställighet af kyrkostämmans beslut i alla de fall, der ej ”sådan verkställighet åt vissa dertill utsedde personer blifvit uppdragen; ”hafva öfverinseendet öfver de för särskilda verkställiglietsbestyr af kyrkostämman utsedda personers förvaltning; ”till kyrkostämman göra de framställningar och förslag, hvilka Kyrko- och ”Skol-rådet inom sin befogenhet finner omständigheterna påkalla; samt ”afgifva de förberedande utlåtanden, som af kyrkostämmau infordras.” Denna § har af Preste- och Bonde-Stånden blifvit godkänd utan ändring samt af Itidderskapet och Adeln med uteslutande endast af orden ”samt försummelse af’ och ”uteblifvande från läsförhör.”
Deremot har § af Borgare-Ståndet erhållit följande lydelse: ”Kyrko-rådet ”tillkommer att i afseende på kyrkotukten samt hvad som hörer till religionens ”och sedernas helgd handhafva och vaka öfver efterlefnaden af härom gällande författningar samt vårda hvad som tillhörer kyrkans angelägenheter.
”Kyrko-rådet tillkommer ock att ombesörja verkställighet af kyrkostämmans ”beslut i alla de fall, der ej sådan verkställighet åt vissa dertill utsedda personer 'blifvit uppdragen; hafva öfverinseende öfver de för särskilda verkställighetsbestyr ”af kyrkostämman utsedda personers förvaltning; till kyrkostämman göra de fram”ställningar och förslag, hvilka Kyrko-rådet inom sin befogenhet finner omständigheterna påkalla, samt afgifva de förberedande utlåtanden, som af kyrkostäm”man infordras.
”Skol-rådet tillhörer att utöfva den vård och befattning med folkskolan, ”sorn hitintills enligt gällande Stadga varit särskild skolstyrelse uppdragne.” Beträffande de af Itidderskapet och Adeln ur § uteslutna ord har väl blifvit anmärkt, att dessa ords bibehållande i § skulle i viss mån bringa densamma i strid med den förändrade lagstiftning i afseende på främmande religionsbekännare, som blifvit vid innevarande riksdag beslutad; men då förevarande af Kommitterade föreslagna stadgande uppenbarligen endast afser medlemmar af Svenska Statskyrkan och icke kan komma i fråga att tillämpas på sådana personel-, som aldrig tillhört densamma eller derifrån afvikit, lärer berörda anmärkning icke kunna tilläggas någon synnerlig vigt.
Men då hela det moment, hvaruti ifrågavarande ord förekomma, är nästan ordagrannt hemtadt ur 4:de § i nu gällande Kyrkorådsförordning af den 29 Augusti 1843 samt ett uteslutande ur morn. endast af de nämnda orden, medan momentet i öfrigt finge qvarstå, tilläfventyrs skulle kunna föranleda ett betänkligt missförstånd, som det synes Utskottet vara nödigt att förebygga, får Utskottet, med vidblifvande af sin förra, af två Stånd gillade, mening, vördsamt inbjuda Itidderskapet och Adeln att Allmänna Besvärs- och, Ekonomi-Utskottets Memorial N:o 197. 5 att med frångående af sitt beslut om uteslutande af orden "samt försummelse af" och ”uteblifvande från läsförhör”, i afseende på lydelsen af förevarande 24 § med Preste- och BondeStånden sig förena.
Beträffande åter den uppställning, § genom Borgare-Ståndets från de trenne öfriga Ståndens helt och hållet afvikande beslut erhållit, torde särskildt yttrande derom af Utskottet icke erfordras. 25:te § har, enligt Kommitterades förslag, följande lydelse:
"Kyrkoherden, "eller den hans embete förestår eller ock annan prestman, den han för något tillfälle kan dertill förordna, vare i Kyrko- och Skol-rådet Ordförande.”
"I den annex- eller kapellförsamling, vid hvilken särskild ständig prestman ”finnes anställd, vare han i Kyrkoherdens frånvaro Ordförande.” ”Ledamöter äro församlingens
Kyrkovärdar samt så många af dess i kyrkostämma valda, för gudsfruktan och nit välkända män, som församlingen finner ”lämpligt utse; dock att hela antalet, Ordföranden inberäknad, icke må gå under ”Fern eller öfverstiga Elfva.”
Utskottet har härvid icke tillstyrkt annan förändring, än att §:s slutord ”eller öfverstiga elfva” skulle utgå.
Och har § med denna förändring blifvit godkänd af Eidderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet.
Preste-Ståndet har deremot förkastat den af Utskottet tillstyrkta ändring och antagit § enligt de Kommitterades förslag, med tillägg efter 2:dra mom. af orden: ”År Kyrkoherden närvarande, ”intager kapellanen säto och stämma såsom främsta ledamoten.”
Slutligen har Borgare-Ståndet ansett § höra hafva denna lydelse: "Kyrkoherden, eller den hans embete förestår, vare i Kyrko-rådet Ordförande. ” ”1 den annex- eller kapellförsamling, vid hvilken särskild ständig prestman ”finnes anställd, vare han, i Kyrkoherdens frånvaro, Ordförande.” ”Är Ordföranden frånvarande, föres ordet af den som Kyrko-rådet dertill utser.” ”Ledamöter äro församlingens
Kyrkovärdar samt så många af dess i kyrkostämma valda män, sorn församlingen finner lämpligt utse, dock att hela antalet, ”Ordföranden inberäknad icke må öfverstiga fem.” "Ledamöter i Skol-råd väljas å landet vid kommunal-stämma och i stad å ”Allmän Rådstuga, till ett antal som ej må understiga fem.” ”Ordförande i Skol-rådet ege ledamöterne inom sig utse.” Då de af Preste- och Borgare-Stånden vid denna § beslutade tillägg och ändringar, hvilka icke angå den i de Kommitterades förslag förekommande bestämmelsen, att hela antalet ledamöter i Kyrko- och Skol-rådet, Ordföranden inberäknad, icke må öfverstiga elfva, hvar för sig blifvit gillade allenast af ett Riks-Stånd, lärer § på grund af dessa särskilda beslut icke kunna undergå någon förändring; och då, hvad nämnda bestämmelse angår, hvilken i hela dess vidd endast PresteStåndet ansett böra i § inflyta, densamma blifvit af två Stånd, nemligen JRidderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet och, hvad särskildt Skol-rådet beträffar, dessutom äfven af Borgare-Ståndet förkastad, måste densamma anses hafva förfallit; i följd hvaraf således § komme att bibehålla den lydelse, Utskottet å densamma föreslagit.
Bih. till E. St.
Prot. 1859 Sf 1860. 8 Sami 45 Häfl 2 6 Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Memorial N:o 197.
42 § lyder uti de Kommitterades förslag, emot hvilket i denna del Utskottet icke haft något att erinra, sålunda: ”Räkenskaperna skola afslutas med kalenderår och upprättas särskildt för ”kyrkokassans och särskildt för skolans medel samt i öfrigt enligt den föreskrift, ”kyrkostämman meddelar.
”Räkenskaperna skola sednast den 1 Mars aflotnnas till de för deras granskning utsedda revisorer.
”Revisions-berättelsen skall sednast den 1 April allemnas till kyrkostäm”mans Ordförande, som öfver gjorda anmärkningar infordrar vederbörandes för”klaringai', hvarefter den kyrkostämma, som i Maj månad sammanträder, beslutar, ”huruvida anmärkning må förfalla eller laglig åtgärd för bevarande af församlingens rätt vidtagas skall.
”Hvad nu om räkenskapernas granskning i kyrkostämma sagdt är, göricke ”någon ändring i hvad om särskild revision af kyrko- och skolräkenskaper finnes ”stadgadt.”
Denna § har blifvit godkänd af Preste- och Bonde-Stånden utan ändring, äfvensom af Ridderskapet och Adeln med ändring af orden ”kyrkostämman meddolar” i slutet af lista mom. till ”sorn kan varda meddelad”.
Borg are-Ståndet har gillat den af Ridderskapet och Adeln beslutade förändring och dessutom i 3:dje mom. efter ordet ”Rovisions-berättelsen” tillagt orden ”öfver kyrkans räkenskaper och förvaltning” samt i 4:de mom. ändrat dels ordet ”räkenskaperna” till ”kyrkoräkenskaperna ’ och dels orden ”kyrko- och skolräkenskaper” till ”kyrkoräkenskaper”.
Beträffande den gemensamt af Ridderskapet och Adeln samt Borg are-Ståndet beslutade ändring af lista momentet, hvilken antagligen föranledts af samma Stånds beslut om införande i 2:dra § af ett stadgande att folkskolans angelägenheter skulle kunna skiljas från kjTkostämmas handläggning, synes ett så beskaffadt beslut egentligen kunna medföra den svårighet, att derigenom skulle lemnäs alldeles obestämdt hvilken myndighet egde meddela den föreskrift för räkenskapernas upprättande, som momentet omförmäler.
Och då Utskottet dessutom redan ansett sig böra inbjuda bemälda tvänne
Stånd att frångå sitt beslut om nämnda tillägg till 2:dra §, hemtar Utskottet deraf ett ytterligare skäl att, med vidblifvande af •sitt förra, af två Stånd gillade, förslag om nu ifrågavarande moments lydelse, vördsamt inbjuda Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet, att i afseende härå med de öfriga tvänne Stånden sig förena.
Och kunna de ändringar och det tillägg Borgare-Ståndet i andra delar af § vidtagit, såsom endast af ett Riks-Stånd beslutade, icke till någon Utskottets åtgärd föranleda.
Besv.~ och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 198.
1 N:o 198.
AnV till Eip.-Utsk. d»n 1* Okt. 1H0, M. s 9. «. Betänkande, i anledning af väckta motioner om förändring af telegram-portot samt andra bestämmelser i afseende pä elektriska telegrafverket i riket.
Uti förestående ämne hafva motioner blifvit hos samtlige Riks-Stånden vackla och till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet remitterade.
I dessa motioner hafva motionärerne, jemte erinran om vigten och nyttan af det kommunikationsmedel, som genom elektriska telegraferne erhållits, andragit: Herr Stjernefeldt, Claes: att genom det Kongl.
Reglementet för Elektriska Telegrafverket af den 4 Juni 1859, tillämpadt från och med den 1 derpåföljde Juli, stora svårigheter för allmänheten uppstått att, utom i yttersta nödfall, begagna sig af telegraf inrättningen.
Ett medelporto af två R:dr
R:mt bestämdes för hela riket och ordantalet nedsattes till 20 ord, i hvilka dessutom skulle inräknas adressen, för hvilken man förut fått utan afgift använda fem ord.
Det vore icke så lätt att med ett så inskränkt ordantal författa telegram och dä så väl härigenom, som genom andra stadganden, telegrammerne emellan ganska många orter blifvit betydligt dyrare, insäges nogsamt att telegramvexlingen måste lida minskning.
Härigenom led både allmänheten och den talrika tjenstemanna-personalen vid telegrafverket, hvilken ginge i mistning af ulsigterna till sysselsättning och förmånligare ställning för framtiden.
Angeläget vore derför att telegrafverket så inrättades att allmänheten kunde betjena sig deraf, hvarigenom både verkets inkomster förbättrades och hela landet tillskyndades den största fördel.
I denna syftning och då ett telegraf medelporto icke, efter motionärens åsigt, kunde bära sig i ett Bih. till Ii.
Prot. 1859 §' 1860. 8 Sami. 4-6 Haft. é 2 Allm. Besv.- och Ekon.-UIskotlets Betänkande N:o 198. så vidsträckt och föga befolkadt land, sorn Sverige, föresloges, att portot för ett enkelt telegram
Inom ett afstånd af 25 geografiska mil måtte bestämmas till 75 öre och afgiften höjas med 25 öre för hvarje tionde mil utöfver tjugufem mi!, samt dessutom priset proportionell tiilökas, då ordantalet Öfverstege det för enkelt telegram bestämda; Herr
Doktor Säve: att de elektriska telegraferne vore af vigt icke blott för na tionernas inbördes förhållanden, för handeln och näringarne.
De verkade icke mindre välgörande genom att påskynda underrättelserna emellan de enskilde och familjerna.
Deaaa slags meddelanden rörde sig väl stundom på längre afstånd, men kornato vanligast i fråga på närmare häll och inom den trångare kretsen af åtta till tio mil.
Majrts sednaste nådiga reglemente för elektriska telegraf verket i riket vore icke gynnsamt för detta slags meddelanden mellan grannar.
Det förhindrade dem tvertom till betydlig del.
Ty huru mänga af våra obemedlade folkklasser hade råd att betala två Riksdaler för ett telegram till närmaste landsort eller stad?
Följden hade också varit att efter införande af medelportot telegram-vexlingen så betydligt aftagit, att oaktadt den förhöjning 1 afgiften, som på många ställen inträdt, inkomsterna icke blott för särskilda stationer utan för hela riket aftagit.
Medelportot hade också ej blifvit infördt såsom en inkomstkälia för staten, utan för att främja orternas belåtenhet.
En allmän missbelåtenhet visade dock att man häruti misstagit sig.
Första vilkoret, derest en taxa skulle ega bestånd, blelve i allt fall alt den vore fullkomligen rättvis.
Men detta inträffade icke på den ifrågavarande och det lede intet tvifvel, att en taxering efter zoner, sådan den i de flesta Europas länder af en mera utsträckt areal blifvit antagen, vore i principen riktigare och jemväl blefve billigare.
För den händelse erfarenheten under en fortsatt tillämpning af gällande telegraf-reglemente bekräftade de yttrade farhågorna föresloges derföre, att Rikets Ständer måtte ingå till Kongl. Majit med en underdånig skrifvelse om antingen nedsättning af medelportot för inrikes telegrammer lill 1 R:dr 50 öre eller, såaom riktigare syntes, införande af den i andra länder såsom Frankrike, Belgien.