Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
— Vid beviljandet af det under sednaste riksdag föreslagna lån för anläggningen af jernväg mellan staden Borås och statens vestra stambana vid Herrljunga eller den punkt, som af Kongl. Majit i nåder bestämdes, förklarade Rikets Ständer, att detta lån skulle motsvara två tredjedelar af den verkliga kostnaden för nämnde jernvägs anläggning, dock finge detsamma icke öfverstiga 1,700,000 R:dr.
Sedan en af Majoren C.
Adelsköld, med beräkning af 4 fots spårvidd, uppgjord plan för denna jernvägs anläggande blifvit af det för sagde företags utförande bildade aktiebolag antagen, har Kongl. Majit, enligt Dess till Fullmäktige den 24 Januari innevarande år afiätna nådiga bref, fastställt denna plan, som upptog en slutlig kostnadssumma af 2,135,000 R:dr, samt alltså bestämt det lån, hvilket Borås jernvägs-aktiebolag för ifrågavarande företags verkställande skulle erhålla, till 1,436,066 R:dr 67 öre, under förbehåll likväl, att bemälde bolag utfäste sig att, t händelse den verkliga kostnaden för jernvägsanläggningen samt den erforderliga rörelsematerielen, efter arbetets fullbordande, skulle befinnas icke uppgå till den beräknade summan, genast, derest så komme att yrkas, återbära till staten hvad bolaget uppburit utöfver två tredjedelar af denna kostnad.
Sedan kontrakt om meranämnde jernvägsanläggnings utförande blifvit, på föreskrifvet sätt, afslutadt och bolaget afgifvit af Fullmäktige godkända förbindelser att ej allenast fullgöra den af Kongl. Majit och Rikets Ständer för lånemedlen stadgade återbetalningsskyldighet, utan ock under all framtid, utan ytterligare bidrag af allmänna medel, vidmakthålla hela jernvägen, samt styrkt blifvit, att arbetet vore påbörjadt, hafva, i förhållande till de af aktieägarne verkställda inbetalningar, följande summor utaf detta lån blifvit från Riksgälds-kontoret reqvirerade och till bolaget utbetalda, nemligen: under sistlidne Februari månad - R:dr 286,000: — » » Juni » » 175,000: — » » Juli » » 119,000: — » » September » » 138,000: — tillsammans R:dr 718,000:
— Enligt ofvan åberopade kontrakt, skall denna jernväg vara fullbordad och för allmänna trafiken upplåten inom 1863 års utgång. — 73 — Efter derom af Fullmäktige gjord förfrågan, har Kongl. Maj:t, genom nådigt bref Anslaget till af den 20 nästlidne Juni, underrättat Fullmäktige, att ett till vågomlåggning mellan vägomläggning gränsen af Östergötlands län och Wida gästgif varegård i Norra Tjust härad af' Kalmar mellan Österlän för flera är tillbaka beviljadt och till utgående af de vid 1853 och 1854 års riks- O^nds länsdag för vägförbättringar anslagna medel anvisadt statsbidrag å 45,000 R:dr, hvaraf något da^Mfflresedermera icke blifvit lyftadt, ej komme att för det afsedda ändamålet användas, utan gärdi Kalmar vore att anse såsom en för Rikets Ständer disponibel tillgång. län.
Likaså har Kongl. Majit, under den 25 sistlidne April, gifvit
Fullmäktige till- Jernvägen känna, att som, enligt hvad hos Kongl. Majit i underdånighet anmälts, erforderligt an- -förbi Hedens tal aktier för utförande af den föreslagna jernvägsanläggningen förbi Hedens forssar i f°rssar
Luleå eif icke blifvit tecknadt, hade frågan om detta jernvägsföretags verkställande således förfallit; hvadan de medel, som voro afsedda för det till samma företag vid sednaste riksdag beviljade lån å 93,000
Eidr, icke behöfde att dertill vidare reserveras.
Så vidt kändt är, hafva ej heller arbetena för den vid sednaste riksdag före- Länet för slagna och likaledes af Rikets Ständer med ett lån å 833,000 Ridr understödda jern- jernväg mdvägsanläggningen frän sjön Södra Dellen till Hybosjön vid Ljusne eif samt till Edebyfallet i samma eif icke blifvit påbörjade inom den derför stadgade och vid ingången af Hybosgfn
Maj månad innevarande år förflutna tid; vid hvilket förhållande detta låns belopp ej heller lärer komma att för det dermed afsedda ändamål användas, utan äfven vara för Rikets Ständer till andra föremål disponibelt.
Sedan det af Rikets Ständer under sistförflutna riksdag antagna förslag till för- Allmänna ■fattning, angående inrättande af en allmän Ilypotheksbank för riket, blifvit af Kongl.
ILipothcIcs
Majit stadfästaat och förordningen om densamma, under den 26
April sistlidne år,«ut- bankens färdad samt denna Bank under derpaföljde Juni månad trädt i verksamhet, hafva, till grundfonds följd af stadgandena i högstberörda förordnings 4:de $ och 230 af Riksgälds-kontorets ul)ll9uUoner reglemente, de räntebärande statsobligationer å tillsammans 8,000,000 Ridr, som skulle bilda Hypotheksbankens grundfond, af Riksgälds-kontoret utfärdats och till nämnda Banks Styrelse öfverlemnats.
Dessa, å innehafvarens. sida icke uppsägbara, obligationer, som äro daterade den 1 Juli 1861, lyda å 8,000 Ridr Runt eller 2,000
Ridr i silfver hvardera, och utgöra således ett antal af 1,000 stycken; varande räntan för desamma af Fullmäktige bestämd till 4i procent årligen.
Tili en början hafva 10 kuponer å denna ränta, hvilken halfårsvis förfaller till betalning, blifvit, jemte hvarje obligation, från Riksgälds-kontoret utlemnade.
10 4 - 74 — Revisorerne, som, till närmare upplysning om sagde obligationers och räntekuponers lydelse, låtit bifoga denna berättelse afskrift af de till dessa handlingar fastställda fonnulärer, hafva derjemte ansett sig böra anmäla, att det af Hypotheksbankens Styrelse meddelade qvitto öfver mottagningen af ifrågavarande obligationer och kuponer tillika innefattar en å samma Banks vägnar afgifven förbindelse att, i afseende på obligationernas användande, noggrannt iakttaga hvad Kongl. Majit derom stadgat och förordnat samt att under tiden, intilldess obligationerna kunna behöfva för dermed afsedda ändamål begagnas, vid förloppet af hvarje halft år, till Riksgälds-kontoret återställa dem tillhörande och då förfallna räntekuponer, utan anspråk på godtgörelse för den å obligationerna dessförinnan upplupna och i kuponerna förskrifna halfårsränta.
Enär hvarken i förordningen angående allmänna Hypotheksbankens inrättande eller i Rikets Ständers derom meddelade beslut blifvit föreskrifvet, att den genom ofvanomförmälda statsobligationer bildade grundfond skall af Rikets Ständers Kevisorer inventeras samt att förvaltningen af denna inrättning, för hvars finansiella ställning Rikets
Ständer genom ifrågavarande räntebärande obligationers utfärdande och aflemnande till densamma iklädt sig ovilkorlig ansvarighet inom den uti dessa obligationer förskrifna ansenliga summa, skall af Revisorerne granskas; hafva nu församlade Revisorer, ehuru ingalunda förbiseende vigteu deraf, att meranämnde, staten tillhöriga grundfond öfvervakas och de åtgärder, som röra dess möjliga användande, granskas på samma sätt som i grundlagarne är föreskrifvet för andra genom allmänna medel tillkomna fonder, dock funnit sig icke ega att, med stöd af nu gällande stadganden, i sådant hänseende vidtaga annan åtgärd, än att å det nu anmälda förhållandet fästa Rikets Ständers uppmärksamhet.
Förränininqen
I öfverensstämmelse med stadgandena i reglementets 221 och 225 §§., hafva, på af Riksgälds- deruti föreskrifna sätt, de till
Riksgälds-kontoret influtne medel och detta verks derleontorets lenn- jgenom bildade kontanta behållning, så vidt densamma icke erfordrats för verkställigfantaJ'd‘Ul- heten af förestående utbetalningar, fortfarande gjorts fruktbärande och hållits allmänna rörelsen tillhanda; utgörande de för sådant ändamål under sistlidue är och innevarande års förra hälft beviljade lån — för hvilka räntan merendels varit bestämd till 5 procent och återbetalningstidön till en månad efter föregången uppsägning — jemte derunder verkställda återbetalningar af sådana låns kapitalbelopp, följande summor, nemligen: * , Utbetalda lån.
Återbetalda lån.
Under lista qvartalet af år 1861 1,884,000: — 855,600: — » 2:dra » » d:o 2,619,000: - 624,500: — » 3:dje » » d.o 1,521,500: — » 4:de » » d:o 3.931,000: - 1,963,100: — » 1 ista » » innevarande år.... 1,571,000: - 3,801,600: — » 2:dra » » d:o 3,185,000: — 1,946,400: — Summa 13,190,000: — 10,712,700:
— Dessutom har genom de af Riksgälds-kontoret i medlet af sistlidne är inköpta 4j procents obligatio - ♦ — 75 — ner, tillhörande det under samina år inom riket upptagna statslån, förräntats ett efter dessa obligationers inköpspris beräknadt belopp af 277,500:
— Yid den af Revisorerne den 3:dje innevarande månad verkställda inventering af de lane- och säkerlietshandlingar, som af Riksgälds-kontoret innehafvas, utgjorde, enligt då företedda och genomgångna skuldförbindelser och andra räntebärande obligationer, sammanlagda kapitalbeloppet af Riksgälds-kontorets, genom utgifna lån eller uppköpta obligationer, tillsvidare förräntade medel R:dr 8,393,832: 58.
Utaf dessa sålunda förräntade summor tillhörde 6,036,232 R:dr 58 öre jernvägsbyggnadsmedlen samt ränte- och amortissements-fonderna för 1858 och 1860 års jernvägslån.
Riksgälds-kontorets sammanräknade ränte- och kapitalvinst genom de till den kontanta behållningens förräntande utgifna lån och inköpta obligationer har utgjort under nästlidne år R:dr 454,859: 99. hvaraf 409,288 R:dr 62 öre tiilgodokommit jernvägsbyggnadsmedlen samt ofvannämnde amortissements-fonder. och under Januari med September månad innevarande år » 343,916: 92. hvaraf 281,312 R:dr 54 öre tillhöra sagde medel och fonder.
Under ofvannämnde, af Revisorerne anställda inventering, hafva Revisorerne ge- Anställda nomgått samt med deröfver förda och företedda förteckningar jemfört de Riksgälds-kon- immterinyar. toret tillhöriga, af Kommissarierne samt 2:ne andra Koutorets tjenstemän vårdade, räntebärande obligationer med dertill hörande handlingar; och hafva Revisorerne funnit dessa obligationer och handlingar omsorgsfullt ordnade och väl förvarade samt till antal och beskaffenhet med de upprättade förteckningarne öfverensstämmande.
Yid samma tillfälle hafva Revisorerne, utan att någon anmärkning härvid förekommit, derjemte inventerat de af Riksgälds-kontoret mottagna och under Kommissariatets vård befintliga skuld- oell borgensförbindelser för beviljade och utbetalde byggnads- och vattenaftappnings-lån m. fl. dylika understöd, äfvensom de af Kongl. Maj:t i nåder godkända samt hos Riksgälds-kontorets Kommissariat jemväl förvarade säkerhetshandlingar för fullgörandet af ännu icke utförda arbetsföretag, som blifvit med bidrag af allmänna medel understödda.
Likaledes äro de hos Kommissariatet jemväl förvarade borgensskrifter rörande bevillningen för erhållna testamenten inventerade af Revisorerne; i sammanhang hvarmed granskning verkställts af det öfver dessa borgensskrifter förda särskilda diarium; och har vid sistnämnde inventering och granskning ej heller något förekommit att erinra.
Under oftanämnde inventeringsförrättning företeddes för Revisorerne likaledes det under Fullmäktiges egen vård förvarade konvolut, som innehåller Rikets Ständers anordning å den under sednaste riksdag, enligt Regeringsformens 63 g, till lyftning vid infallande krig, å Riksgälds-kontoret anvisade kreditivsumma; och befanns förseglingen å detta konvolut orubbad. — 76 — Riksgälds- Såvidt af den utaf Hiksgälds-kontorets Ombudsman afgifna berättelse, angående kontorets ratte- nämnde verk rörande rättegångs- och utsöknings-ärenden, kunnat inhemtas, synes Riksgäitgs- och gälds-kontorets rätt och talan i afseende på der omförmälda mål och ärenden hafva mndZ blifvit vederbörligen iakttagen.
Slutligen få Revisorerne, som under den nu verkställda granskningen af Riks gälds-kontorets förvaltning haft tillfredsställelsen erfara, att Fullmäktige med synnerligt nit och ospard möda uppfyllt sitt vigtiga. och ansvarsfulla kall, tillstyrka, att
Fullmäktige måtte erhålla full decharge för de i Fullmäktiges protokoller, för tiden från den 8 Augusti sistlidne till och med den 14 Augusti innevarande år, antecknade beslut och åtgärder.
Ziffer- För alla de i denna berättelse förekommande ziffer-uppgifter ansvarar den Se uppgi/tema. kreterare, som under granskningen af Riksgälds-kontorets förvaltning och räkenskaper varit hos Revisorerne anställd. i Stockholm den 14 Oktober 1862.
På Ridderskapets och Adelns vägnar: KNUT POSSE. PATb'IC REUTERSVÄRD. A. SJÖDING. J. LUNDBERG. JOII.
VICT.
ÅBOM. M.
AHLGREN.
GEORG NYQVIST. N. SVENSSON. C. J. v. SCHWERIN.
C. O. TÖRNEBLADH.
På Preste-ståndets vägnar: W. LIDBERG. J. P. I.
TELLBOM.
På Borgare-ståndets vägnar: JULIUS LINDSTRÖM.
KNUT TERSMEDEN.
17 Kap. 31 och fostret förstört eller å lön lagt; dömes, om hon den enslighet sökt, till straffarbete från fyra till och med sex år, och om hon den ej sökt, till straffarbete från två till och med fyra år; der ej i något af dessa fall utrönes, att fostret omkommit utan modrens vållande, eller att det varit dödfödt eller så ofullgånget, att det ej med lif framfödas kunnat. 14 §.
Har qvinna, i uppsåt att döda eller fördrifva sitt foster, nyttjat invärtes eller utvärtes medel, som sådan verkan hafva kan, och kommer fostret utan lif eller ofullgånget fram; dömes till straffarbete från två till och med sex år. 15 §.
Har annan, med qvinnans vilja, sökt döda eller fördrifva hennes foster, på sätt i 14 § sågs, eller till sådan gerning rädt eller hulpit, och kommer fostret utan lif eller ofullgånget fram; straffes såsom i samma § stadgadt är. 16 §.
Har någon, utan qvinnans vilja, sökt döda eller fördrifva hennes foster, på sätt i 14 § sägs, och kommer fostret utan lif eller 'ofullgånget fram; dömes till straffarbete från sex till och med tio år.
Fick qvinnan af gerningen svår kroppsskada; vafe straffet straffarbete på lifstid: fick hon deraf döden; miste gerningsmannen lifvet. 17 §.
Föröfvar någon å qvinna, den han vet hafvande vara, utan uppsåt att fostret skada, sådan misshandel, att det förgås eller kommer ofullgånget fram; dömes, om misshandeln skedde med berådt mod, till straffarbete från två till och med fyra år, och om det skedde af hastigt mod, till sex månaders straffarbete eller fängelse. 18 §.
Har någon uppsåtligen satt ut barn, det han pligtig var att vårda och som sig sjelf ej hjelpa kunde, eller det eljest uppsåtligen från sig skilt och såmedelst i bjelplöst tillstånd försatt, och skedde det å sådant ställe eller under sådana omständigheter, att gerningsrnannen rj mini sannolikhet kunde vänta barnets räddning; dömes lill straffarbete från fyra till och med sex år.
Fick barnet svår kroppsskada; vare straffet straffarbete från åtta till och med tio år eller på lifstid.
Ljuter barnet döden; miste gerningsrnannen lifvet. 19 §.
Blef barnet utsatt å sådant ställe eller under sådana omständigheter, att fara för barnets lif eller helsa val för banden var, men gerningsrnannen dock med sannolikhet kunde vänta dess räddning; då skall till straffarbete på högst två år dömas.
Fick barnet svår kroppsskada; vare straffet straffarbete från fyra till och med sex år.
Ljuter barnet döden; dömes gerningsrnannen till straffarbete från åtta till och med tio år. 20 §.
Sattes barnet ut å sådant ställe eller under sådana omständigheter, att fara för dess lif eller helsa ej syntes vara för handen; då skall till böter eller 32 17 Kap. fängelse dömas.
Fick barnet svår kroppsskada; vare straffet straffarbete på högst två år. 21 §.
Ilar någon, på sätt i 18 § sägs, utsatt eller från sig skilt sjuklig, bräcklig eller eljest hjelplös person, den han var pligtig att vårda, och skedde det å ställe eller under omständigheter, som i 18, 19 eller 20 § sägas; vare lag, som der för hvarje fall stadgadt är. 22 §.
Sätter någon ut eller öfvergifver den han sig åtagit eller eljest pligtig är att fortskaffa eller ledsaga, och sker det å sådant ställe eller under sådana omständigheter, som i 18, 19 eller 20 § sägas; vare ock lag, som der för hvarje fall stadgas. 25 §.
Den, som till annans död vållande är, straffes med fängelse eller böter.
Yar vållandet synnerligen groft; då må till straffarbete på högst tre år dömas. 24 §.
Kan man, utan fara för sig sjelf, rädda den i lifsnöd stadd är, och gör det ej; dömes, der den nödställde omkommer, till böter eller fängelse. 25 §.
Gör man sådan misshandel å annan, att han deraf mister talförmåga, syn eller hörsel, eller hand, fot eller näsa, eller blifver oförmögen till slägtets fortplantning, eller faller i sådan sinnessjukdom, att vån ej är till hans återställande, eller får annat stadigvarande svårt men å sin helsa; dömes, om misshandeln skedde med berådt mod, till straffarbete från åtta till och med tio år, och om den skedde af hastigt mod, till straffarbete från två till och med sex år.
Yar, i senare fallet, gerningsmannen utan egen skuld, såsom i 3 § sägs, af den misshandlade till vrede retad; då må, der ej misshandeln skett å någon af de personer, som i 6 § nämnda äro, straffet nedsättas, dock ej under sex månaders staffarbete. 26 §.
Har den misshandlade blifvit annorledes, än i 25 § sägs, å någon del af kroppen så skadad, att svårt lyte deraf kommit, eller har han misiat bruket af öga, öra eller sådan lem, sorn i samma § nämnd är, eller råkat i sjukdom som lifsfarlig varit; dömes gerningstnannén, om misshandeln skedde med- berådt mod, till straffarbete från två till och med sex år, och i annat fall, till straffarbete på högst två år eller fängelse. 27 §.
Med svår kroppsskada förstås i denna lag sådan skada, som i 25 och 26 §§ sägs 28 §.
Har af misshandel kommit mindre lyte eller kroppsfel eller lindrigare sjukdom, än i 25 eller 26 § sägs; dömes gerningsmannen, om misshandeln skedde med berådt mod, till straffarbete på högst två år eller fängelse, och i annat fall, till fängelse eller böter. 29 §. 17 Kap. 33 29 §.
För misshandel, hvarå ringare eller ingen skada följt, dömes gernings mannen lill böter eller fängelse. 30 §.
Hafva flere deltagit i misshandel, hvaraf skada kommit, såsom i 23, 26 eller 28 § sägs; då skola, vid straffets bestämmande, de grunder tillämpas, som för slikt fall, i afseende på dråp, finnas stadgade i 8 eller 9 §. 31 §.
Har någon, i uppsåt alt annan skada, gifvit honom gift eller annat lifsfarligt ämne, och får han deraf svår kroppsskada; dömes lill straffarbete på lifstid.
Kommer af den gerning ringare eller ingen skada; vare straffet straffarbete från fyra till och med åtta år.
Har någon tillredt gift eller lifsfarligt ämne, att annan dermed skada, men gitter ej sitt uppsåt fullborda; dömes till straffarbete på högst två år. 32 §.
Misshandlar man skyldeman i rätt uppstigande led; då skall, i det fall der gerningen eljest kan med straffarbete från åtta till och med tio år beläggas, till straffarbete på lifstid dömas, och då straffarbete på annan viss tid kan äga rum, strafftiden ökas lill och med två år utöfver den som i hvarje fall högst utsatt finnes.
Är brottet med fängelse eller böter belagdt; dömes gerningsmannen till straffarbete på högst två år.
Misshandlar man annan af de personer, som i 6 § nämnda äro; varde den omständighet såsom synnerligen försvårande ansedd; och må ej i något sådant fall dömas till ringare straff, än fängelse. 33 §.
Nu kan så hända, att någon, under utöfning af laga rättighet att aga, tillfogar den, som under hans lydnad står, skada, och är den så ringa, som i 29 § sägs; derföre må han ej till straff dömas. 34 §.
Vållande till svår kroppsskada straffes med böter; var vållandet synnerligen groft; då må till fängelse dömas.
Å vållande till skada, som i 28 § sägs, vare straffet böter till femtio
Riks daler. 33 §.
Den som, i uppsåt att skada göra, eller eljest i vredesmod, mot annan drager knif eller svärd, spänner bössa eller reser annat lifsfarligt vapen, straffes, der ingen skada skor, med böter till tjugofem Riksdaler.
Föröfvas brottet mot någon af de personer, som i 6 § nämnda äro; vare straffet fängelse.
Kommer skada af sådant brott; då må ock fängelse ådömas, der eljest blott till böter dömas skulle. 36 §.
Har man, vid dråp eller annan misshandel, träffat annan person, än den man dräpa eller misshandla ville; straffes såsom vore gerningen föröfvad mot den, åt hvilken den ämnad var; dock skall ej å särskild egenskap hos denne eller ä särskildt förhållande emellan honom och gerningsmannen, afseende annorlunda göBih. lill R.
Prot. 1847 och 1818. 7 Sami. 1 Afd. 22 Bäft. 8 34 17 Kap. ras till straffels förhöjning, än så vidt försök lill svårare brott, då sådant i gerningen ingår, kan dertill föranleda. 37 §.
Hafva tvenne, efter aftal, sig i envig med hvarannan inlåtit, och varder någon deri dödad; straffes gerningsmanncn, såsom för dråp af hastigt mod, efter 5 §: var det aftal gjordt, att envig ej skulle utan enderas död slutas, och kommer död deraf; vare lag som i 3 § sägs.
Får någon i envig kroppsskada; straffes gerningsmannen såsom hade den skada genom misshandel af hastigt mod tillkommit. 38 §.
Förfar någon vid envig svikligen, och får den andre deraf död eller annan skada; vare lag som om mord eller misshandel med berådt mod. 39 §.
Den som, genom uppsåtlig misshandel, eller genom vållande, tillfogat annan sådan kroppsskada, att denne deraf döden ljutit; varde såsom baneman straffad, ändå att döden ej var omedelbar följd af sjelfva handlingen, utan af annan, genom den handling i verksamhet satt orsak, eller handlingens dödliga verkan kunnat genom tidigt användt botemedel förekommas, eller handlingen, för särskildt kroppsbeskaffenhet hos den döde, eller för tillfälliga omständigheter, hvarunder skadan honom tillfogades, orsakat döden.
Blef skadan dödsorsak endast i förening med omständigheter, de der, utan gerningsmannens skuld, efteråt tillkommit, såsom särskild sjukdom, dröjsmål med begagnande af botemedel, sedan sådant användas kunnat, vårdslöshet eller oskicklighet vid botemedels användande, eller annat dylikt ofall; då må, för dråpet, ej till högre straff dömas, än efter ty i 23 § skils. 40
De grunder, som i 39 § sägas, skola ock tillämpas i mål, som angå kroppsskada, hvaraf död ej följt. 41 §.
Det straff lagen i vissa fall utsätter å gerning, då den medfört svår kroppsskada, skall jemväl tillämpas, om död å gerningen följt, der ej svårare straff för det fall stadgadt finnes. 42 §.
Misshandel, som i 28 eller 29 § sägs, så ock förbrytelse efter 35 §, må ej åtalas af allmän åklagare, der ej målsägande brottet till sådant åtal an gifver, eller det blifvit föröfvadt å tid eller ort, som i 9 Kap. 6 § eller 13 Kap.
14 § nämnd är, eller emot skyldeman i rätt uppstigande led, svärfader eller svär moder.
Vållande, som i 34 § sägs, må ej åtalas af annan, än målsägande. 43 §.
Den, som till straff efter 1, 2, 16 eller 31 § dömes, vare ock förfallen till den påföljd, sorn i 2 Kap. 25 § utsatt är.
Lag samme vare, om
Lä kare eller Apothekare till straff efter 15 § dömes. 18 Kap. 35 i§ Kap. Om brott emot annans frihet. 1 §.
Försätter man uppsåtligen någon i slafveri, eller drifver handel med neger eller annan, för att honom i sådant tillstånd försätta eiler qvarhålla, eller tager man veterligen om hord, anhåller eller inspärrar någon å fartyg, för alt honom såsom slaf bortföra; dömes till straffarbete på lifstid; och vare fartyg, Som till sådant ändamål begagnades, tillika med den laddning, som det då innehade, till Kronan förbrulet. 2 §.
Har någon antagit tjenst å fartyg, med vetskap att det till slafhandel eller slafvars bortförande bestämdt var, och varder fartyget till sådant ändamål be gagnadt, medan ban derå i tjenst är; straffes, såsom medhjelpare, efter S Kap. 4 §, ändå att han med slafvarna eller deras behandling sig ej hefattat. 3 §.
Utrustar, upplåter eller befraktar man fartyg till slafhandel eller slafvars bortförande; varde, der fartyget ej till sådant ändamål begagnas, dömd till straffarbete från sex till och med åtta år. 4 §.
Penningar eller deras värde, som någon till slafhandel eller befraktning af fartyg till slafvars förande, eller till utrustning af fartyg, som i 3 § sägs, användt eller sig betingat, varén till Kronan förbrutne. 5 §.
Har någon, med våld eller annorledes, bemäktigat sig annan och honom å öde ort eller annat sådant ställe utsatt, att uppenbar fara var för hans lif; dömes till straffarbete på lifstid.
Ljuter den utsatte deraf döden; miste gerningsmannen lifvet. 6 §.
Den, som olofligen, med våld eller annorledes, bemäktigar sig annan och honom, emot hans vilja, ur Riket förer, så ock den, som, utan föräldrars eller förmyndares samtycke, förer ur Riket barn, som ej fyllt femton år, ehvad det sker med barnets vilja eller ej, dömes till straffarbete från fyra till och med ätta år. 7 §.
Har den, som annan bortfört, efter ty i 6 § sägs, tvungit honom till främmande krigs- eller skeppstjenst, eller eljest i tvångstillstånd honom försatt; dömes till straffarbete från åtta till och med tio år.