Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Derefter visa», att, bland de verksammaste medel till handelna befrämjande, man alltid ansett anläggning #f frihamnar, hvarest, oberoende af alla of* riga locala förhållanden, tillfällen för alla nationer varit beredde, att alla slags varor antingen på stället förbruka, tilla vidare upplägga eller mot andra landers alster ut-? byta. hyttan af sådana inrättningar, så väl för staten som individen, anses icke kunna betviflas, hvarpå såsom exempel åberopas, hvad Nederlagsfriheten uti Götheborg och Carlshamn inbragte i Statscassan och bidrog till spridande af den enskilda rörelsen, Best), och Ekon.
Betänkanden. jogr Vidare anmärkes, att Sveriges produCtionsförmåga icke är af den beskaffenhet, som ensamt förmår sysselsätta en utvidgad handel.
Vill man nu af en sådan njuta frugten, kan intet säkrare medel dertill uttänkas, än hvad en val inrättad transitohandel erbjuder.
För en dylik kan ingen ort i Sverige uppvisa en tner passande local än gothland, belägen midt i Östersjön, på nästan lika afstånd från Preussiska och Rysska staterne, samt Sveriges fasta land, är denna ö icke omgifven af några hinder, att da flesta årstider med lätthet anlöpas.
Då Östersjö strändernas skärgårdar ännu ära af is stängde, ärq Gathlands hamnar redan länge sedan öppna för sjöfarten och blifva det inpå vintern, sedan de förreredan länge varit ofarbara, Sådana fördelargöra denna otili fördelaktigaste föreningspuncten för handeln mellan de norra och södra länderna i allmänhet, samt England och Ryssland i synnerhet; hvarföre äfven staden Wisby var en ibland det Hanseatjska förbundets mest be-> tydande nederlagsplatser, Efter uppgift, huru detta ärende varit behandladt af Sveriges framfarne Konungar, och fästad uppmärksamhet derå, att detsamma, ehuru öfverensstämmande med Riksens Ständers vid tvänne Riksdagar yttrade önskningar, samt allt sedan 1818 af länets nu varande Hofdinge, Friherre Cederström, understöddt, likväl intill denna stund tycke» 3032 Besil' och Eliort* Utsk.
Betänkandetu. hvila, anser Herr Ehinger sig 1 nye böra väcka denna motion samt anhålla, att Riksens Höglofl, Ständer måtte till Kongl. Majit ingå med förnyad underdånig önskan* att, till komligt förfall iråkade handel, p.orto franco måtte med möjligaste första Gothland bevill jas.
Då man sett, huru, till lättande af conior unication en vissa provincer imellan, dyrbara canalarbeten blifvit beslutne och utförde med kostnad för staten af rnillionerj huru till hamnars anläggning vid vissa städer betydande summor bevilljats; huru Götheborgs aftagande handel vackt Regeringa och Ständers uppmärksamhet; huru, nied betydlig statsuppoffriag, strömrensningar på flera orter blifvit företagne, ro. m.; så bör man äfven kunna hoppas, att Gothland, som utgör en införlifvad del af Svenska staten, och med ds öfriga delarna har en lika rätt till styrelsens omtanka, upphjelpes och desa au förfallna, mea fordom så blomstrande, handel af Konnng och Ständer behjerta».
Det begär icke till sin uppkomst n^gra uppoffringar af staten; det önskar blott, att med full frihet i handebväg få begagna sig af de förmåner, dess local sä otvunget erbjuder, och att återfå de rättigheter, det af ålder egt samt på intet sätt förverkat, eller, likt Marstrand, sig någonsin afsagt.
Under förhoppning, att Riksens Höglofl.
Ständer fästa uppmärksamhet vid flen in - Besv. och Ekon, Utsk.
Beldnkanden.
1033 gifne motionen, bifogar författaren ett förslag till de reglementariska föreskrifter, hvilka för den önskade porto franco inrättningen kunna komma att utfärdas.
Till slut upptagas äfven här de i Pierr Carpelans Memorial anförda tvänne inkast enrot Gothlands porto franco, hvartill fogas ännu det tredje, att, till begagnande af en sådan frihet, fordras en vida större penaingstyrka och mer utbredda förbindelser, än dem handelscorpsen i Wisby för närvarande eger.
Men, sedan dessa blifvit besvarade, slutar författaren med den yttrade öfvertygelse, att landet genom denna välgörande inrättning snart skulle tillväxa i styrka och folkrikhet, hvarigenom statens påräknade inkomster äfven 6kulla ansenligen ökas, och Gothland således erbjuda riket ett vida större värde, än hvad ifrån flera sam* manlaggda provincer någonsin kan vara att påräkna.
Innan Utskottet afgifver sitt Utlåtande uti detta, för Sveriges commerciella förhållande, så vigtiga ämne, anser Utskottet sig böra i korthet erinra, huru det förut varit behandladt och, under HerejSveriges olika regeringar, dock alltid^ lika bedömdt. och Elkon.
Utsi» Betänkanden.
Göthlanda och särdeles staden Wisby® fordna välstånd och anseende lärer lika litet behöfva i minnet återkallas, som de allmänt kända orsakerne till dess efter hand jråkade vanmagt, jemnförelsevis emot hvad det. förr varit.
Frågan om dess återställande genom porto franco och nederlagsräuighet är icke ny, utan redan under framlidne Konung Carl I5CII:s regering bragt å hane, Åv 1712 utfärdade HÖgsthemälde Konung, ifrån Bender, härom
Nådiga befallningar och påbjöd i detta hänseende författandet af en acpurat geometrisk charta öfver Slita hamn samt alla dess inlopp, djup och sträckning gar, jemte omliggande tracter, till utrönande af tillfällen att förse denna ort med nödiga försvarsmedel, Mellankomne olyckor och denne Store Konungs förtidiga död hindrade planens verkställighet; men den tertogs flera gånger under förflutna århunr drade, och särdeles vid Riksdagen år 176g, för Wisby stad, då rikets öfriga stapelstad der uppfordrades att med sitt Utlåtande inkomma, men gåfvo det svar, att de uti något sådant yttrande sig icke kunde förena, Vid Riksdagen »77? förnyades, uti enskildte besvär, en underdånig anhållan om porto franco för berörde stad samt haronarne Slitö och Vestergarn på Gothland, hvaröfver Kongl, Maj:ts och Rikets Commercecollegium, under den 17 Augusti samma år, på Konung Gustaf lll:s befallning, afgifvit sitt UtlåtatP - B.tsy,, pf/j fikon, tysk.
403^ de, hvilket befinnes ovillkorligt tillstyrkan-; de och för ämnet särdeles upplysande; vakande detta yttrande uppsatt af da varande CotiimerceRådel Westerman, sedermera biana Excellens RiksRådet Liljencrantz, Af okände orsaker uteblef likväl sedermera ali verkställighet; men det ypptpgs åter af f. d. Konung Gustaf JY Adolph, sorn år 1806 infordrade läpestyrelserjs på Gothland förslag, hvilket ock ingafs, fasfän utan någon känd påföljd.
Slutligen har denna inrätt-? ning blifvit yrkad vid Riksdagarne åren 1809 och 1812, då uti Riksdagsbesluten detta mål, såsom Riksens Höglofl, Ständers önskan, blifvit till Kongl, Maj:ts afgörande i underdånighet hemstäldt, En närmare kännedom af ofvannämnda Kongl, CommerceQollegii Utlåtande, hvilket fullkomligt utreder och omfattar alla de skäl, sorn tala för den yrkade inrättningen, anser likväl Utskottet böra, såsom innefattande dess egna åsigter, för Riksens tjöglofl.
Ständer eummariter framställas, och det så mycket heldre, som detta Utlåtande icke är allmänt kändt eller af trycket utgifvet» Sedan Gollegium upptagit ärendets historiska behandling och visat, att, ehuru Gothland väl icke nu mer troligen kommer att någonsin göra samma figur uti handlande verlden, som den förra byggde pä andra Rikens okunnighet och försummelse af deras sannskyldige fördelar, porto fran? 103Ö Besv, och Ekon, Vtsk.
Eetänkandcn. co inrättningen likväl kan blifva rnvcket betydande och i längden medföra stor nytta, då den grundas på naturliga anvisningar och fuliFöljes efter tvångsfria principer, så tilläggas dessa märkliga ord: och lärer Sverige hafva föga att hoppas, om det iche på sådant sätt kan nugot vigtigt uträtta, sedan riket en gång hunnit komma till be* penningeverk samt afseende å det Jonala, yttrar Collegium: ”Gothland, betraktadt till dess naturliga läge och afkomster, synes icke heller igenom någon annan art af handel och hushållning, än sorn genom inrättningen af en porto franco påsyftas, kunna bringas till någon särdeles grad af styrka eller välmåga; ty hvarken eger det några synnerligen fördelaktiga producter, igenom hvilkas förökning, förädling och afsättning samma ö skulle i längden finna tillräcklig utväg, att arbeta sig upp tili någon verklig förmögenhet; ej heller synes dess belägenhet, som svårligen tillåter någon pålitlig bevakning emot förbjudna fremmande varors införsel, kunna medgifva något så betydande företagande i slöjdevägen, som kunde uthärda utländsk medtäflan och lägga en varaktig grund till denna provinces tillväxt uti styrka och folkrikhet.” ”Alla omständigheter synas sålunda sammanstämma deruti, att Gothland icke lärer horig stadga uti dess öfriga omständigheter.
Derefter, och med Sesv. och Ekon, tJtsk. Bctankanåen, i-o?,?
på annat sätt kunna vinna någon rättskaffens styrka och i mån deraf bidraga till rikets fördel, än att det, utan försummande af dess vanliga förut egande resourcer, sattes i tillfälle att med eftertryck deltaga uti nederlags- och transitohandel, som varit dess primitiva näringsfång.
Till befordrande af detta ändamål, sy» nes väl kunna göra tillfyllest, att den nederlagsfrihet, Som alla rikets stapelstäder njuta, på de betydligaste utländska och deribland alla slags Östersjö varor, lämpades till en eller flere Gothländska hamnar, som egde sådana naturliga förmåner, hvilka i Wisby för någon del nu saknas; men, utom det att de upplag, som göras under publik vård och tillsyn, ej alltid passa sig till den otvungna drift, som handeln äskar, och de flere omständigheter, som vid densammas fortsättande förekomma, så har den föreslagna porto franco inrättningen ett vidsträcktare föremål, än förenämnde nederlagsfrihet förmår uppfylla.” ”Till formerande af en betydande transitohandel och upplag af allahanda fremmande varor, fordras speculativa köpmän, som ej allenast ega behörig styrka och förmögenhet, utan ock vidsträckta bekantskaper och relationer med fremmande handelsplatser.
” ”Sådana handlande lära nu icke finnaa på Gothland, åtminstone till icke något stort 16gÖ Besv. och Ekon.
Beiänkånäérit åtital.
Det blifver således till den foré5 slagna inrättningens verkställighet och fortkomst nödvändigt, att förmögne utländingar linna uppmuntran att derstädes sig nedsätta.*’ *’Uti rikets nti Varande belägenhet förete sig ej några synnerligå motiver, sorn kunna determinera förmögne utländingar att hitflytta* åtminstone ej i annan afsigt än att, Under hvarjehanda hvälfningar och förändringar i myntets väfde, afpassa tillfället att i hast rikta sig på rikets bektistnad, för att sedermera med sådan samlad förmögenhet genast bortflytta; En förmös gen utländning öfvergifver ej sitt hemvist* för att nedsätta sig i fremmande land, Utari ett säkert hopp om bättre tillfälle att öka sin förmögenhet och att få ega en rolig besittning af hvad han förvärfvät.’* ”Dessutom är friheten att få efter eget behag välja sig härihg* samt
Uti mat* kläder och annan förtäring endast följa egen smak* och att utan tvång ellet någon afgifts erläggande bortflytta, enär så godt synes* oUndgänglig för den ört, det utländningar skola trifvas.** Sedan Cöllegiurn ytterligare ingått i granskning af våra handelsförfattningar och visat, att en hufvudsaklig och för hela riket gällande förändring vore högst äfventyrlig, enär rikets handel och sjöfart med illa deraf beroende rörelser derefter blifvit Beilh oth Elom tUsk, Beiänhanden• ift§§ inrättade, ådagalägges eh så mycket större vigt deraf, att någon Utväg påfitnnes* hvarigenom, Utan att förnärma författningen och det gällande systemet i allmänhet, mer Utrymme på några särskilde localer må kunna gifvas till frihet och medtäflan
Uti handel och sjöfart.
Till beltämjande af ett sådant ändamål, håller Collegium före, det ganska mycket skulle bidraga, om Sverige, så uti Nord- som Östersjön; egde en tjenligj JtortO' franco eller allmän nedetlagsplats, de C alla varor, med hvad skepp de ankommsi* linge införas* uppläggas och åter Utföra?!, titan afseende pä rikets i allmänhet stibsiiSterande författningar.
Öch, sedan särskildt blifvit anfördt* om en sådan inrättning uti Nord sjön, hvilket icke tillhörer ifrågavarande ämne; anvises Gothland vara så mycket tjenligare dertill Uti Östersjön, sötn det är beläget så tillsägande
Uti medelpuncton äf detta haf* samt uti Siitö eger en ej mita* dre rymlig än saker hamnd’ •
Derefter tiIläggesi ”Collegiiim kan således* för dess Underdåniga del, ej annat finna* än att håde hola riket i allmänhet och Gothland i synnerhet skulle kunna draga mycken fördel och nytta deraf* att berörde hamn, tillika med staden Wisby, förklarades till porto francoj Samt håller således ej heller för betänkligt, att samma inrättning i underdånighet tillstyrka, särdeles som Gothland är en ifrån Vo4o Besv. och Ekon. tJtsk, Betänkancteru gränsor afskild ö, hvarigenom bästa tillfät* le gifves, att med samma precautioner, sorti i anseende till fremmande orter och deri* från kommande skepp iakttagas, hämma och förekomma de missbruk, som en fri tillförsel af alla utländska varor kunde föranlåta), till skada och olägenhet för rikets slöjde* inrättningar.’* Slutligen ingår Collegium i det reglementariska, i enlighet hvarmed Utskottet nedanföre får tillfälle att utförligare fram* ställa sina åsigter.
Det torde här vara rätta stället att skär* skåda de framställningar, som blifvit gjorde om porto franco inrättningens befarade följder, hvilka äfven uti de remitterade Memorialen blifvit till vederläggning upptagne.
Man fruktar, att Gothland, sedan det hunnit en något högre grad af välmagt, skulle reta eröfringslystnaden alt åtkomma denna ö med dess således förvärf vade rikedomar, och att, i betraktande af dess från JVIoderlandet af skilda läge samt öfriga omständigheter, dess försvar icke vore möjligt eller åtminstone skulle medföra en ansträngning, innebärande större kostnad för staten, än som af de vunna för delar ne ersattes.
Om detta inkast medförde något allmänt och i sig sjelft bindande skäl, så skulo le de sköna kraftyttringar, hvilka historien visat, att de trefnaste folkslag uppbjudit till Besv. och Ekon.
Ut sk, Bctnnkaaden. i 04 i förbättrande af sitt ekonomiska läge, varit
För verlden och dem sjelfva förlorade, endast igenom den fega fruktan för en fiendes uppäggade roflystnad och den lika svaga känslan af brist på förmåga till eget försvar.
Med sådana grundsatser hade icka Schlesiens åkerbruk och slöjder blifvit uppdrifne, af fruktan för det närbelägna Österrikes invasion; den idoge Holländaren hade icke odlat sina kärr* och Zeelands innevånare icke byggt någon flotta, af farhåga för Englands anfall.
Ehuru verldshändelsernas gång ofta framvisat sådana hvälfningar, så skulle, om deras förekommande varit antaget som handliDgsgrund, folkslagens vanmagt blifvit förevigad, och hvarje individuell stat blifvit stående på den punct, der naturen honom ifrån begynnelsen ställt.
Beträffande åter särskildt Gothland, sä är väl dess läge afskildt ifrån Sverige, men icke genom fremmande länder, utan genom ett haf, som på så många pur.cter har alla stridskrafter till sjöss disponibla och således lätt concentrerade vid påkommande behof; oberäknad sjelfva öns ökade försvarsmedel, enär folkmängd och välmåga tilltagit samt de lättast åtkomlige ställen vederbörligen blifvit befästade, på sätt en gynnande local anvisar.
Då en "Norrby endast genom öns egna resourcer så länge kunde försvara den emot Bihang till RiksSt.
Brot, lfia-J, Q:de Sami. N:o 66, 1042 Best), och Ekön.
TJtsk, Bctänkandeii.
Sveriges, Danmarks och Lybeckarnes förenade krafter, så skulle det väl vara särdeles, om den icke nu, vid påkommande anfall, kunde bibehålla sig under skydd af den så lyckligt förenade Scandinaviska halföns samlade flottor, att förtiga andra nationers interesse tiil Sveriges bistånd, om det, emot förmodan, i en mera aflägsen framtid, deraf komme i behof, då de sjelfva ega så betydlig del uti dervarande nederlag.
Vidkommande slutligen den farhåga, att utgifterna för vissa orters nödvändiga befästande skulle för hardt drabba Svenska kronan, så blifver all sådan fruktan håfven genom uppmärksamhet lill nedanstående förslag, att, genom successivt användande af recognitions afgifter och utan statens betungande, bestrida denna utgift efter hand, och i den mån sådanc kunde finnas nödigt till förrådérnes säkerhet, hvarförutan kronan blifvit betryggad för all förlust i nu egande inkomster, genom det nu föreslagne villkor, att tullinkomsten årligen ersättes staten, efter ett medium af de 10 föregående årens intrader.
Med något större grund, har man invändt: att nederlagsfrihet på Gothland, belägen i så ringa afstånd från Sverige, skul~ le underlätta och befordra
Lur endrejares speculationer, till insmygande af förbjudna och tullför snillade varor på kust erne af Sveriges fasta land, samt såmedelst bidra - Besv. och Ekon, TJtsk.
Bctdnkanden.
1043 ga till våra fabrikers och inhemska slåjdeinrättningars lidande.
Dackan icke nekas, att ju detta inkast synes ega någon vigt, som likväl vid ett närmare skärskådande upplöser sig uti det, för alla borgerliga inrättningar och sjelfva naturens välgörande gåfvor, vanliga villkoret: att kunna missbrukas.
Skulle sådana afstegs totala förekommande blifva grundsats för styrelsens åtgärder, så skulle icke heller något stort och allmänt nyttigt kunna företagas, af fruktan för dess nästan alltid medföljande möjliga missbruk.
Men, så länge Danska vallen ligger mångdubbelt närmare, ja nästan i contact med Svenska kustlandet, och enär den Pommerska är belägen på ett lika afstånd med Gothland, samt Åländska och Finska skärgårdarne ännu mindre aflägsna, lära sådana tillfällen till författningarnas eluderande icke kunna förekommas, ehuru Sverige dervid icke kan, som vid denna inrättning, påräkna någon reciproc förmån.
Dessutom, då Gothland, såsom ett oeftergifveligt villkor, ifrån den stund porto franco bevilljas, anses såsom en ultra marinsk besittning, och alla från denna ö ankommande fartyg underkastas, till lurendrejeriers förekommande, lika åtgärder och försigtighetsmått, som andra ifrån utrikes orter kommande fartyg, så skall all våda försvinna, åtminstone blifva vida mindre, än den redan nu är, och måste fördragas i - io44 Best* och Ekon.
Ut$k.
Beta n/tanden. från ofvannämnde orter.
Sveriges, till sina inhemska fabrikers och slöjdetillverkningars uppkomst, vidtagne författningar bero således på intet sätt af denna inrättning, utan blifva till sin fulla helgd orubbade.
Och, beträffande de fabriker och slöjder, som kunna inrättas på sjelfva Gothland samt härutaf möjligen lida intrång; så är ofvanföre visadt, atticke sådane inrättningar, utan blott handel och sjöfart, kunna der, med lemnadt afseende åt localen, blifva hufvudnäring.
Ytterst har blifvit anfördt: att vida större -penningstyrka och mer utbredda hanm delsförbindelser er jordras till begagnande af en sådan nederlagsfrihet, än deta handelscorpsen i Wisby, Gothlancls enda stad, för närvarande eger.
På detta inkast lärer Carlshamns exempel vid början af continentalsystemet kunna lemna det bästa sva. romål.
Der voro visserligen då mindre resourcer och inskränktare handelsrelationer än Wisby nu eger, men till hvad styrka det tillvexte inom få år, är allom bekant.
Så vida inrättningen blifver fotad på redan föreslagne liberala grunder, samt med bestämmandet af en tillräcklig tidslängd, skola icke saknas förmögne utländningar, hvilka, under inhemska styrkans tillväxande, till landet inflytta, sig derstädes bosätta samt, genom sina tillgångar och vidsträckta förbindelser, gifva lif ät hela inrättningen.
Rcsv. och Ekon.
1045 Men, då Utskottet således icke anser några bindande skäl kunna anföras emot dea på Gothland föreslagne porto franco inrättningen så kan det deremot icke förena sig med Motionärerne derutinnan, att den skulle innefatta hela öns område.
Att på en gång och utan vunnen erfarenhet utsträcka denna frihet till så betydlig del af Sveriges territorial besittning, synes med skäl betänkligt, i hänseende till dess på rikets öfriga handel och näringar egande verkningar, hvilka förut med full precision icke kunna bestämmas.
Utskottet tillstyrker derföre Riksens Höglofl.
Ständer, att till porto franco frihets erhållande i underdånighet endast anmäla 2:ne ställen, ett på vestra och ett på östra sidan af ön, nemligen Wisby stad och Slitö nu varande landthamn, som till stad skulle uppbyggas och erhålla stapelstads privilegier} kommandes nederlagsfriheten icke att utsträckas till öns öfriga delar.
Till detta tillstyrkande Enner Utskottet så mycket större skäl, som Riksens Höglofl.
Ständer icke lära kunna vara sig sjelfva olika uti ett så vigtigt ämne, särdeles då inga förändrade omständigheter tillkommit, som kunde verka sakens olika behandling, men väl tidens anda, den nyss förflutna periodens erfarenhet och handelns närvarande tvångstillstånd tillägga nya skäl för öppnandet af alla utvägar, sorn kunna 1046 Besv. och Ekon.
Betänkande». sprida lif ooh rörelse uti handel och näringar.
Hvad åter beträffar förbrukningen ef alla till införsel och nederlag på dessa bägge orter tillåtne utländska rudimaterier, varor och slöjdetillverkningar af alla slag, ehvad de, för öfrigt, efter nu gällande eller framdeles blifvande författningar, äro uti Sverige förbjudne eller ej5 så har Utskottet icke tviflat, att denna egande och förbrukningsrättighet för hela Gothland tillstyrka.
Skälet härtill ligger för en hvar öppet, uti omöjligheten att controllera något dylikt förbud på en så aflägsen och frånskild ort.
Ett motsatt förhållande skulle endast tillskapa lagbrytare, försvaga det mellan landsmän nödiga förtroendet, försvåra styrelsens annars så enkla åtgärder till den nödiga uppsigtens iakttagande och till en stor del upphäfva inrättningens åsyftade ändamål.
Och skulle äfven detta försigtighetsmått anses möjligt, på bekostnad af alla dermed åtföljande moraliska, politiska och commerciella olägenheter, så skulle erfordras ett så stort antal af Bevaknings- och Uppsyningsmän, att kostnaden för deras underhåll icke kunde uppvägas af de väntade fördelarne, men hufvudlandet ändå icke vara desto säkrare för möjligheten att få emottaga förbjudna varor, så snart de uti öns bäggo betydligaste hamnar äro till införsel tillåtne.
Alla halfva mesurer böra, efter Ut - Bein. och Ekon.
Betänkfinden•
1047 skottets tanka, i dylika fall undvikas.
Os gagna sällan, men bidraga nästan alltid till hufvudafsigtens förfelande.
Beträffande åter de reglementariska föreskrifter, hvilka, så väl i allmänt som enskildt hänseende, kunna erfordras, för den nu tillstyrkta porto franco inrättningen; så hafva Utskottets Ledamöter derutinnan varit a £ olika meningar, och, som vid derom anställd votering 2:ne Stånd stadnat emot tvl, får Utskottet, enligt Riksdagsordningens föreskrift, till Riksens Höglofl.
Ständer framställa följande 2:ne alternativer. 1:0
Att endast till Kongl. Maj:ts
Nådiga godtfinnande öfverlemna detaillerne af alla slags reglementariska föreskrifter, samt till följd deraf icke afgifva något derom utarbetadt förslag, såsom dels icke påkallade af behofvet, innan hufvudsaken ännu blifvit bifallen, dels skulle kunna synas förnärmande Konungens höga rätt, att härutinnan vidtaga de åtgärder, Kongl.
Maj:t i Nåder finner vara de lämpligaste. 2:0
Att, då inrättningens egentliga beskaffenhet och framgång, så väl som förekommande af dess missbruk, hufvudsakligen beror på de reglementariska åtgärder, hvilka såsom villkor för dess fastställelse kun* i»48 Besv. och Elion. tjuk.
Betänk anden. na vidtagas, Utskottet ansåg sig böra tillstyrka Riksens Högiofl.
Ständer, att till Kongl. Maj:ts
Nådiga pröfning i underdånighet öfverlemna följande Förslag till Stadga och Påbud om inrättandet af porto franco på ön Gothland uti Wisby stad och Slitd landbhamn, jemte anläggande af en stad på det sednare stället.
Art. i. i §.
Staden Wisby, på Göthlanda vestra, och Slitö landthamn på dess östra hust, förklaras härmed för frihamnar eller så kallade porto franco, dit alla utländska varor utan åtskilnad, af hvad namn och slag sorn heldst, måga, så väl med fremmande som Svenska fartyg, mot nedan stadgade afgifter införas, uppläggas och derstädes förbrukas eller ock äter utföras.
Tiden för denna inrättning börjar dea 1 Januari nästkommande år och fortfar under loppet af 50 år, eller till och med dets sista December år 1875; villjandes Kongl, Maj:t tvänne år före den nu bestämda porto franco tidens slut afgöra, om inrättningens upphörande eller förlängning.