Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ilo glo fl. Ständers Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskotts Betänkande, i anleda ning af vacht fråga “om förändring i de antagna grunderna f ör bestämmandet af arrendeafgiften å Militaira och Civila Tjenstmäns Boställen, i förhållande till öppna åkerjorden, och äskad öfversigt af de i detta ämne utkomna författningar". rpi J- ill Utskottets åtgärd, har i detta ämne från Hedervärda BondeStåndet blifvit remitterade 128 Besv. och Ekon.
BelSnkandem ett, af Rikdag sfullmägtigen från Skaraborgs Län C. Forsenius ingifvet Memorial, deruti han anförer, att han anser den uti nu gällande författningar stadgade princip, enligt hvilken arrendet För Militaira och Civila Tjenstmäns Boställen, i förhållande till öppna åkerjorden* bestämmes, icke kunna med, billighet och rättvisa uti alla landsorter tillämpas, och framställer i detta afseende eidem* pelvis Skaraborgs Län» hvarest, då i Allmänhet hemmanens ägor till största delen bestå af öppen åkerjord, som» dels blott i Gärde och Träde, dels uti circulation* bebrukas, ar* rende afgiften för bortarrenderade
Boställen* efter den stadgade beräkningsgrunden, oftast skall uppgå vida högre, än som med en Arrendators framtida bestånd är förenligt, deraf åter blifver en följd, antingen att Arrendatorn nödgas vidtaga ett, för egendomen skadligt brukningssätt, till undvikande af egen förlust, eller att Bostället, genom ombyte af Arrendatorer och deras utarmande, sluteligen alldeles råkar i lägervall; i anseende hvartill han ock yrkar, att förändring häruti måtte vidtagas, och en allmän öfversigt af de, angående Boställens bortarrenderande utkomna författningar besörjas.
Då Utskottet r.oggrannt öfvervägat hvad Memorialets författare, rörande detta ämne, andragit, har det väl icke undfallit Utskottets uppmärksamhet, alt, genom bestämmandet a£ arrende afgiften för Boställen, i förhållande till arealen af öppna åkerjorden, eller, efter Susv. och Ekon. ZJtsk.
Betänkanden, ia^ mu gällande grunder, tili visst mått af Spannetnål för hvarje tunneland, drygare arréndeafgift synes uppkomma för sådana Boställshem* man, som äro belägna å skoglösa orter, och hvilka till Innehafvaren icke lemna annaa afkastning än hvad af den odlade åker jorden och Ladugården fean inbringas, deraf en del ofta måste användas till uppköp af Byggnads* materialier för åbyggnadens underhållande och vedbrand m. m., då åter kandra hemman utaf de åtskilliga förmoner, sorn dervid äro förenade, icke obetydliga fördelar, utom Span* nemåls och Ladugårds afkastningen, kunna Arrendatorn tillsfeyndasj men då vid bestäm* mandet af Arrende Spannetnåls afgiften, för hvarje tunneland af ett Boställes öppna åker behörigt afseende blifvit fästadt å den olika bördigheten i serskilda delar af Biket* samt afgiften, med afseende derå, är vordenfastställd till det nedsatta belopp, att den, I. hvad ort sorn helst, synes böra kunna utgå utan arrendatorns förlust, så vida någon underl!» fcenhet å hans sida vid jordens brukning ické äger rum, och det, jemte Spannemålen, för, hemmanen utgående penningearrende, hvars, belopp uteslutande beror på.Inroparens egert uppgjorda Calcul öfver egendomens afkastning, jemka den olikhet i arrendevillkoren* som skulle uppkomma, Arrendatorerna im •!- Ian, vid olika förmanliga hemman, i händel-; se arrendet endast med Spannemål, i förhål*; lande till öppna åkerjordens areal, utginge^ Bihang tili Prot. Igi7-iSiS, Sami, N;r i7. iQt 130 Besv. och Ekon.
Eetänkandcn, så anser"
Utskottet, med tillämpning häraf till hvad i Memorialet är anfördt, sådana skäl der icke förekomma, som kunna föranleda Utskottet tillstyrka Riksens Höglofl.
Ständer att bifalla, hvad Forsenius i detta ämne föreslagit.
Ständers eget afgörande vördsamligen öfverlemnadt, Stocholm den 4 Februari i8iö< N:r 52, Riksens Höglofl.
Ständers Allmänna Besvärs■» och EkonomiUtskotts Betänkande, i anledning af väckt fråga om förbud för Städernas Borgerskap, att med sina till
Afsalu hållande varor och effeder besöka frimarknaderna på Landet utom de district, sorn fordom, innan de enskilda marknaderna aflystes, varit Städerna tillaggde.
Vbla.
BorgareStandet har, under den 13 sistlidne December, till Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottets handläggning öfverlemnat ett, af Herr P. k igelmark författadt Memorial, deri han öfverklagar de menliga följder, som, genom inrättandet af FriMarknader, skolat träffa en del, vid Hafs* kusten belägna, smärre SjöStäder, i synnerhet Vestervik.
Såsom skäl till en sådan klagan anföres, att, genom Vesterviks afskilda lage, Besv. och Ekon.
Betänkande*. igi Hera äf dess förnämsta, och dit fordom horatis, de, enskilda Marknadsplatser ligga ännu närmare, el ler lika nära andra Städer, som följaktligen med mindre kostnader dela den förtjenst Vestervik ensamt åtnjutit; härtill kommeir äfven, att denna Stads Borgerskap ej skall kunna, genom besökande af andra Marknader* hemta ersättning för det sålunda lidna intrånget* då Vesterviks afstånd från dessa Marknadsplatser kr 2, 3 å 4 Sangor längre än de öfriga Städernas* sorn i orten äro belägne; hvaraf, enär den långväga kommande icke karl få mera för lika vara, än den närboende» känbara förluster skola förorsakas genom flerdubblade resekostnader och tidspillan.
Till afhjelpande af dessa olägenheter,hemställer Memorialets författare, om icke,med bibehållande af frimarknader i städerna och alla andras frihet att besöka hvilka marknader sorn helst» det endast kunde förbjudas Städer^ nas Borgerskap i allmänhet, att med sina» till afsalu hållande, varor och effecter besöka Låndtmarknådernä utom de districf» sorti fordom varit Städerna tilldelade.
Utskottet har, efter ett sorgfälligt öfvervägande af detta ärende, trott sig icke böra underlåta att fästa Riksens Höglofl.
Ständers synnerliga uppmärksamhet på de hinder och svårigheter, sorn alltid och naturligen skola möta näringarnes upphjelpande och den alli manna varuproductionens befrämjande, ge;, nom hvarje, inskränkning, eller hämmande af tillförseln och den fria coneurrencen, köparö Och säljare imellan.
Det är ostridig,! denriå Besv. och Elion* Tjuk.
Betänkanden. fria Concurrence, som, i Utskottets tanka* förnämligast befordrar, ej mindre en lifligare afsättning på konstflitens och idoghetens alster, an en lättare tillgång på Landtmannens både förnödenheter och producter; och. då, pä denna grund, Kongl. Maj:t, genom dess Nådiga Bref den 11 Juni 1788, redan behagat stadga, att alla enskilda Marknader såsorn hinderliga för en större samling af folk och varor, samt för gynnande handelsspeculationer och ett, pä billighet gruncladt jemt varupris, böra af lysas, och inga andra tillåtas än de så kallade Lrimarknader, till hvilka säljare och köpare i hela Riket, utan minsta skillnad, äga ett fritt och obehindradt tillträde, så finner Utskottet, med åberopande af så många års allmänna och öfrertygande erfarenhet, om denna Nådiga föreskrifts välgörande följder, sig icke kunna tillstyrka Riksens Höglofl.
Ständers hifall till den, a£ Herr Fogelmark i detta Memorial gjorda hemställan, som åsyftar en förändring eller inskränkning af hvad berörde Kongl. Bref tydligen stadgar.
Ständers egen upplysta pröfning vördsammeligen underställes.
Stockholm den Februari 1818.
N:r 33.
Ständers Allmänna Besvärs» och EkonomiUtskotts
Betänkande i anled - och Ekon.
TJtsh Eétänkanden.
153 , ving af väckt fr äga om ett skyndosamt kringspridande af de, för Landtbruket nyttiga, redskaper, som, genom Kongl* Landtbruks Akademiens försorg, i Stock_ hohn blifvit förfärdigade, ef ter inkomna Engelska modeller.
Uti Memoria], som från Hedervärda BondeStändet blifvit hit remitteradt, har Riksdagsmannen Johan Leiditz hemställt, om icke, sedan en mängd nyttiga redskaper för Landtbruket i Stockholm blifvit förfärdigade, efter de Engelska modeller, sorn, genom Kongl.
Akademiens försorg, inkommit, och ett, icke obetydligt, antal deraf lärer under medlet af är 1816 afgätt till LäneHushållningsSällskapet i Götheborg, hvilket Sällskap skall af Kongl. Majit fått emottaga en Summa af 5000 Rd. Banko, hälften till skänks, hälften mot låg renta, sorn Leiditz förmodar böra användas till förmon för Länets Yettailige Landtbrukare, den anstalt måtte vidtagas, att ett exemplar af de nödvändigaste bland förhem?Idla redskaper, till befordrande af Allmogens kunskap om dem, vore att tillgå i hvarje Härad af Bohus Län, eller, som de äro så ovanligt dyra, åtminstone en omgång deraf, utom i Götheborg, äfven funnes i Uddevalla, och att från Predikstolarne kungjordes, när och hvar dessa redskap af Allmogen obehindradt kunde få beses; tilläggande derjemte den önskan, att merberörde nyt - Beiv. och Ekon, Utsk.
BetänkandcN,. tiga Åkerredskap måtte, ej blott inom BoJiusLän, utan inom hela -Riket skyndsamt kringspridas.
Utskottetfår i anledning häraf vördsamligen upplysa, att Kongl. Maj:t, genom Dess LandtbruksAkademi, redan behagat föranstalta derom, att hvarje Läns Hushållningssällskap, dels, redan af sådana modeller eihållit ett exemplar, dels kommer att erhålla dem, så fort de hinna förfärdigas, och att HushållningsSällSkaperne blifvit anmodade inrätta verkstäder, för att till Dänens behof låta förfärdiga nödiga redskaper efter dessa modeller, och till lindrigare pris, än i hufvudstadenär möjeligt; beroende det således, dessutom^på hvarje HushåilningsSällskaps eget nit och åtgärd, att, intill dess sådana Verkstäder hinna fullkomnas,( inrätta sin Modelkammare, och befordra de försända redskapernas kringspridande på ett, emot Länens olika locaier och innevånarnes beqvämlighet motsvarande sätt, utan att"
nl~- gra allmänt gällande föreskrifter i detta fall böra, eller lämpligen kunna vidtagas.
Och då således, i Utskottets tanka, tillräckliga åtgärder till vinnande af det, i Memorialet åsyftade, ändamål, synas vara redan vidtagne, linner Utskottet icke anledning, att, rörande detta ärende, något vidare tillstyrka eller föreslå.
Ständers eget ompröfvande vördsamligen öf•verlemnadt.
Stockholm den 4 Febr. 1818, fiesv. och Ekon, Utsk, Betänkanden• 13.5 N:r 54, Besvärs-och EkonomiUtskottets utlåtande i anledning af väckt fråga om utfärdandet af en förordning rörande Vattenverks
Ägares åliggande, ► Uti ingifvet Memorial, som blifvit uppläst i Hedervärda BondeStåndet, och derifrån till Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottet remitteradt, genom ProtocollsUtdrag af denidde sistlidne December, har Riksdagsfullmägtigen från Nyeds Bergslag i Carlstads Län Olof Olofsson anhållit, att Hedervärda BondeStåndet ville, i förening med Respeotiva MedStånden, hos Kongl. Maj:t i underdånighet utverka en förordning, som ålägger hvar och en ägare af Vattenverk, att så inrätta Byggnaden deraf, att de kunna gå med möjligaste minsta Vattenmassa, Utskottet utber sig vördsamiigen i Riksens HögloII.
Ständers minne få återkalla, att Kongl. Maj:t i dess Nådiga Skrifvelse till Riksens Höglofl.
Ständer af den 28 Juni 1815 behagat tillkännagifva, det Kongl. Maj:t, t anledning af Riksens Höglofl.
Ständers, vid 1812 års Riksdag yttrade, underdåniga önskan, anbefallt arbetande Ledamöterna af dess LagComité, att. utarbeta en författning, angående Jordägares rätt att söka förändring, eller utdömande af Vattenverk, som genom uppdämning skada jord, eller hindra dess Besv. och Ekon. tsk.
Betankanäen, nyttiga Odling, och att sedan, till underdånig följd häraf, aisbetande I.edamöterne af DagComitéen afgifvit förslag till en sådan författning, Kongl. Maj:t funnit nödigt, innan Dess hufvmdsakliga Beslut i detta vigtiga ämne Fattas, att ej allenast inhemta Dess och Rikets BergsCollegii underdåniga Utlåtande, samt infordra åtskilliga upplysningar från samtliga Landshöfdingarna i Riket, utan ock att det afgifna förslaget till författning bör till Trycket befordras, för att således •undergå en allmän granskning; förklarandes Kongl.
Maj:t slutligen sig icke, på förenämnda skäl, kunna företaga detta vigtiga ärende till slutelig handläggning, förr än till nästa Riksdag.
I anledning häraf, och då Kongl. Maj:t nedan behagat gå i författning om att bereda 'och vinna det ändamål, som i detta Memorial synes åsyftadt, finnér Utskottet sig icke kunna i förväg taga någon vidare befattning, jin att vördsamligeu på detta sätt erinia om förhållandet med denna fråga, hvaröfver'^Riksens Hcglofl.
Ständer torde böra i underdånighet afvakta Kongl. Maj:ts Nådiga beslut..
Dock varder delta till Riksens Höglofl.
Ständers eget afgörande öfverlemnadt.
Stockholm den 4 Febr. 1818 N:r 55.
Ständers alllmänna Besvärsocln EkonomiUtskotts
Betänkande i anleda Besv. och Ekon.
Betankanden. *57 ning af väckt fråga angående rättigheten för Lumpsamlare att omhringresa i Landet, samt om sättet till Lumpors anskaffande för Pappersbrukens behof.
ProtocollsUtdrag af den 2dra sistlidne månad har Hedervärda BondeStåndet till detta Utskott remitterat ett af Riksdagsmannen från Kronobergs
Län, Pehr Johnsson, ingifvet Memorial, deruti han öfverklagat antagandet af så många Lumpsamlare, ofta af löst folk och lättingar, hvilka kringfara orten och genom tjuf-bands sammansättande förorsaka allmän osäkerhet; hvarjemte han anhållit, att samtelige Pappersbrusagare måtte åläggas inom hvarje.
Pastorat antaga en känd person, som för deras räkning upphandlar Lumpor.
Vid detta förslag hafva tillägg och anmärkningar blifvit gjorda: 1:0 af Riksdagsmannen Nils Månsson från Malmöhus
Län, som förklarat, det han i så måtto varit af skiljaktig mening, att han trott det vara tiliräckeligt, om en sådan person utsåges i hvarje Härad. 2:0 Pehr Nilsson; att då man måste för dessa Fabriker äga rudimaterier, har han ansett lämpeligast, att deras ägare sjelfve besörja Lumpornas ttppsamlande, helst det förslag, som i detta afseende blifvit uppgifvet, skulle medföra den stora olägenhet, att hvarken full tillgång på Lumpor kunde påräknas med säkerhet, ej heller de, som blifvit upphandlade, anordnas och fördelas på i 58, Besv och Ekon.
Pappersbruken i förhållande till hvardera papperstillverkning; och att de »lägenheter, somöfverklagats, tillräckeligen skola förekommas derigenom, att Konungens Befallnings* hafvande infordra Prestbevis om dessa Personers frägd och ej förpassa sådane, af hvilka Lagbrott och olägenheter under kringvandrandet kunna befaras. 5:0 Af Anders Danielsson, att han ej insett, på hvilken grund Allmogen kan åläggas skjutsa uppsamlade
Lumpor frän det ena uppsamlingsstjllet till det andra; samt slutligen 4:0 af Leiditz: att, i afseende på skjutsningen af Lumpor i hans hemort, Bohus
Län, så tillgått, att KronoBetjente låtit genom Kungörelse från PredikStolarne i Kyrkorna tillkännagifva, när och hvar Kronoskjuts bör uppbådas för att fort-s skafta uppsamlade Lumpor; hvarefter den Skjutsande, emot uppvisande af Qvitto för skjutsningens verkställande, vid nästa Uppbördsstämma undfått Liqvid af Kronofogden.
Vid öfvervägande af detta ärende inser Utskottet väl å ena sidan de olägenheter, Allmogen på flera orter möjligen kan vidkännas derigenom att de, till Lumpors insamlande af pappersbrukens ägare utsände, ehuru medi vederbörandes pass försedde personer, ofta af mindre god frägd och således under skydd af deras ifrågavarande yrke, begagna tillfället att begå oordentligheter och vara Allmogen till tunga och besvär; men utbeder sig å den andra få fästa Riksens Högloft.
Ständers synnerliga uppmärksamhet på vådan af* att Jjety, oih Ekon, IJtsk.
Betankcindcn, iQg pii inskränka hvad Allmänna Stadgar föreskrifva i afseende på Lumpsamlingsrättigheten.— Kongl.
Commerce-Collegii på Kongl, Maj:ts Nådiga befallning utfärdade Kungörelse af den 11 Februari 1757 medgifver uttryckeligen: att hvar och en, hvar helst han vill
Qch lägenhet finnery må, utan intrång, få dylika Samlingar göra, på det Riket en gång, må till sitt behof af egen -papperstillverkning tillra cheli gen blifva för sedt och äfven flere Pappersbruk hunna anläggas; qch då de, genom denna föreskrift, åsyftade ändamål af hvarje patriotiskt sinnad Medborgare i närvarande stund lika allvarligt önskas och påkallas, så torde det vara så mycket betänkligare att bereda något tvång i utöfnjngep af denna rättighet, sorn det blifvit upplyst, att inom Riket nu kunna räknas mer än 70 Pappersbruk; hvaraf föijer, atti samma mon behofvet af rudimaterien för dem ökas, blifyer äfven en oinskränkt frihet vid insamlingen mera nödvändig, samt ett villkor både för nuvarande Pappersbrukens bestånd, och för möjligheten af fleras anläggande.
På sådana grunder afstyrker Utskottet Riksens Höglofl.
Ständer att bifalla hvad som blifvit föreslaget till inskränkande af Lumpsamlings rättighetens fria utöfning; men får derjemte tillägga, att det i Utskottets tanka skulle mycket bidraga till förekommande af de i Memorialet öfverklagade olägenheterna genom Lumpsamlares omkringfarande i Landet, om, uppå skedd underdånig hemstäl - i/to Besa. och Ekon.
Ian af Riksens Höglofl.
Ständer, Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, såsom Pehr Nilsson föreslagit, anhefalltes att noga tillse, det Allmogen icke besväras med ett öfverflödigt antal af sådana personer, samt att ej lemna Pass till några andra, som anmäla sig i egenskap af Lumpsamlare, än dem, hvilka ärö försedde nied bevis från Presterskapet i orten om god frägd.
I afseende på hvad Bancofullmägtigen Anders Danielsson Serskildt andragit rörande den, åtminstone i hans ort Allmogen åliggande skyldighet att skjutsa uppsamlade Lumpor från det ena stället till det andra, får Utskottet erinra, att Utskottet icke känner något allmänt Stadgande som föreskrifver Allmogen ett sådant onus; och om Allmogen på vissa ställen måst vidkännas denna olägenhet, såsom Leiditz anfört fallet vara, äfven i Bohus Län; förmodar Utskottet "detta! skett till följe af enskildta påbud eller locala föreskrifter, deröfver Utskottet icke anser sig tillkomma att ingå i någon pröfning, utan torde den eller de, sorn i sådant afseende finna sig befogade till anförande af besvär, böra dem i laglig väg fullfölja.
Dock varder detta, jemte en Ledamots serskilda mening i ämnet, Riksens Höglofl.
Ständers upplysta pröfning vördsamt understäldl.
Stockholm den 4 Febr. 1818.
Transumt af Protoeollet, hållit uti Riksens .
Ständers Allmänna Besvärs- och Besv. och Ekon. UtsL Betänkande/u 141 Ekon omiZJt skott vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 4 Febr. 1818.
Riksdagsfullmägtigen från Malmöhus Län Nils Månsson inlemnade ett så lydande skriftligt anförande: Genom ProtocollsUtdrag af den 2 Januari har Hedervärda BondeStåndet till Riksens Höglofl.
Ständers Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskott remitterat ett Mein widal af Riksdagsmannen Pehr Jansson fran Kronobergs
Län, deruti han, till förekommande af de olägenheter, som åtfölja det nu brukliga sätt till Lumpors insamling, föreslagit en ny ordning vid de så kallade Lumpsamlares antagande, dertill Höglofl.
Utskottet likväl ej funnit skäl lemna bifall.
Delande lika tänkesätt med Pehr Jansson, har jag ej med Utskottet kunnat instämma i det fattade Beslutet, samt utbeder mig derföre, att få framställa min serskilda mening, med vördsam anhållan, att den, ehuru ofullkomligt uttryckt, måtte få åtfölja Höglofl.
Utskottets Betänkande till de Respectiva RiksStånden.
Jag känner ingen större belöning eller glädje, en den som skänkes af öfvertygelsen om förmågan, att genom egen flit förvärfva sig alla Lifvets förnödenheter, samt att kunna göra hvar man rätt.
Jag känner icke heller något mera svårt eller påkostande, än att blifva beröfvad dessa med svett förvärfda fördelar af lättingar, som icke äga någon lust I42 Besv. och Ekon.
Utsh Betähkåhdcri. teller åhåga, att sjelfve- förskaffa sig födan»
Detta onda skall ej heller upphöra, så länge Ägare eller Förvaltaré af Pappersbruk' ägä rättighet, ätt till Lumpsamiings verkställande antaga hvad slags folk sorn helst, och så mångå häraf, som de åstunda.
Landet skall déf« före hädanefter sorn förut öfversvämnias a£ sysslolösa personer, hvilka mindre angelägna om att uppfylla det uppdrag, som förskaffat dem skydd, af sjelfva friheten att fara från. ort till annan, skola hemta anledning, att i Compagnie med hvarandra föröfva hvarjehanda brott af stölder och annat dylikt.
Det öfverdrifna antalet af Lumpsamlare, som i Landet finnes * gör sådana sammansättningar ganska lätta, och vill jag härvid endast nämna^ att bland de7 Pappersbruk* sorn i Skåne finnas och hvilka inom kort torde ökas med ännu ett nyligen privilegieradt, blott ett enda äger Vida öfver ett hundrade Lumpsamlare, sorn kringfara landet.
Det skall således ingeri ting uträtta att förbjuda Glas- öch Posthusförare* samt Hästbytare att kringstryka, dä desse inom den kortaste tid kunna förvandlas till Lumpsamlare, utan att likväl till seder och lynne undergå någon förändring.
Med en innerlig önskan, att se dessa olägenheter af Lumpsamlares kringfarande i Landet hämmade öch tillintetgjorda, ville jag derföre önska, att Inbyggarneinom hvarje Härads Länsmans-District, eller,sota Per Jansson förslagit, inom hvarje Pastorat af de större, måtte tillåtas utse och välja en Lumpsamlares Besv. och EJioin Vtsk.
BetaHktnderi» Sorn ägde rätt, att endast ä deri orten och ej annorstädes upptaga Lumpor, med frihet, att få försälja dem till hvilken Pappersbruksägare, som helst.
En sadan Persons besök skulle för egendomssäkerheten ej vara vådligt» helst då han kunde påräkna en sådan betalning för sin möda, att han deraf kunde hafva sin näring.
Detta skulle ej heller förfelas, då han, som vore i tillfälle känna sitt
Districts icke skulle behöfva göra några friigtlösa besök till insamling af Lumpor, och genom onödiga resor förspilla tiden, hvilket, efter det förut brukliga insamlingssättet, måst hända, då alla de till ett Pappersbruk hörande Lumpsamlare merändels blifvit förpassade till en och samma ort, dit den ene kommit förr och de andra efter i ordning, utan att likväl desse sistnämnde kunnat erhålla några Lumpor, då den först komne dem redan emottagit.
Då man närmare öfvervägar denna omständighet och tillika ihågkommer, att
Liket äger öfver 70 Pappersbruk, hvilkas Lumpsamlare troligtvis utöfva en lika method, skall man förvånas öfver den förlust af flera tusen dagsverken, sorn på sådänt sätt tillkommer, till skada för Jordbruket, så ofta i brist af arbetande händer.
Mea denna olägenhet uppväges icke af den, som sysslolösheten hos detta slags menniskor alstrar, och för hvilken Allmogen under de två eller tre besök i hvarje vecka, som af dem göras, alltid måste frukta att se sig blottställd, 144 Besv. och Ekon.
Vtsk. Betänkande»., Med den högaktning jag hyser för Högloft.
Utskottets upplysta Herrar och Män, oéh med den kännedom jag äger om mia egen ofullkomlighet, blygs jag för mig sjelf att vara af skiljaktig mening i denna sakj men under öfvertygelse om de ledsamma följder af förutvarande sätt till lumpors upptagande, samt lumpsamlares kringstrykande, af hvilka man ej känner någon till person, eller frägd, är det, som jag vägat bifoga dessa mina enfalldiga tankar vid Höglofl.
Ständers Allmänna Besvär si och EkonomiUtskotts
Betänkande rörande väckt fråga om upphörande af Dykeriets befattning med Skepp och gods, då Skeppet i Lotsmans farvatten af Lotsen sättes pä grund.
Uti ett till Vällofl.
BorgareStåndet ingifvet och till Utskottet öfverlemnadt Memorial, har Herr H. W. Eckhoff föreslagit, det matte till Kongl. Majrt Riksens Höglofl, Ständer ingå med underdånig ansökning, om upphäfvande af Dykeri- och Bergnings-Compagniets rättighet, att utan Skeppares och Godsägares medgifvande taga befattning med sådana Sven* Sav. Och Ekon- Utsk. Betänkande)!. 143 $ka fartyg, sorn under lastning och i Lots* mans farvatten kunna af KronoLots blifva •satte på grund, och att, i följd deraf, de Dy*, keriet tillerkände afgifter, hvilka skola betydligt öka en oskyldigt redan iråkad olycka, måtte upphöra, då biträde af Dykeriet ié begäresj förmodande Herr Eckhoff, att, då Kongl. Majit genom nådigt
Bref af dert $ Mars 1811 behagat i Nåder förklara, att vid stranda ingar, hvilka af hvad or ak sorn helst inträffa inne i Stapelstadernas hamnar, Skep* pare samt ägare af skepp och go ls må vara, tillätet, att sjelfva på det för dem f rtöOnligaste sätt verkställa bergningen, Utan sut oft rättighet för Dykeriet att d< rm d »aga hefatt* ning i annat fall än då sådant af vederbörande sjelfmant begäreSj Kongl.
Majit jemväl värdes nådigt bitalia att, vid inträffande 0’yeks* händelser af ofvan omförmälda beskaffenhet, Dykeriets åtgärd må upphöra.
Utskottet har tagit detta ämn° i öfvervägande och, ehuru härvid å ersa sidan före*, kommer, att Dykeri- och Bergning Compagniet, hvilket g norn Kongl.
Regi-mentet äf den 22 December 1802 är octroyeradt på års tid, räknadt från samma års början tilt 1827 års slut, äger Uti H igstberörd