Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Der gäller likwäl ej samma modification som i afseende pä Monarken — den personliga dugligheten.
Massans wilja är alltid laglöshet.
N:o 36. anledningen att bedöma Monarkens bättre eller sämre afsigter, a den andra eontrolen pa hans förmåga.
Folkrepresentanterne sCoumiune, Underhus, eller hwad man behagar kalla dem) hafwa det gima interesset att inskränka Monarkens magt, och utwidga menighetens till den grad, att lagen blifwer lämpad efter ögonblickets behof.
Bägge detza inagter syfta till Statens upplösning.
Det behöfwes något som sammanbinder deni.
Detta är inellanmagten, som här ma kallas den aristoeratiska (Ofwerhuset).
Den uppfyller sitt ändamål, i den nion den af bägge är oberoende, i den mon Len för sitt eget bestånd understödfer bägge, och bägge, -hwardcra för si» säkerhet, lemnar densamma sitt stöd.
Pä detta wis uppkommer möjligen en jcmnivigt. 8.
De twänne första äro beständiga beståndsdelar af hwar och en stor Stat.
Der finnes alltid den Monark, som will bli despot, alltid ett folk, som gerna wille sätta sig öfwer Lagen. Hwad detza bägge Representationer angär, är deras organisation ej sa swär.
Men inellanmagten är der omöjliga att nu, säsom positift rätt och godt, uppfinna.
Emedlertid hwilar derpä möjligheten af nuwarande Staters och deras frihets bestånd. 9.
En sadan mellanmagt, organiserad blott efter ideen, borde wara sammansatt af de Samhällets medlemmar, hwilka genom förmögenhet, werklig odling och ett stadgadt anseende lika litet bero af Regenten, som af andra omständigheter, men af Allmänheten njuta full aktning och förtroende.
De böra wara rätteligen sa kallade Magnater, sjelfständig», lika fä mycket genom tillfälliga omständigheter, som genom earaeter och kunskaper, det will säga, personer hwilka klokast, bade i följe af förstånd och interesse, inse wigten af Starens uppe - 606 Expeditioner till Riks-Ständen. hällande: och dä af sadana personer inom hivar c Samhälle endast ett inskränkt antal kan finnas, böra de wara cn titt sin Representationsrätt privilegierad Corps, som ständigt sinnes, ntan att wara underkastad ombyte af personal.
Men i wara moderna Stater kan en sadan Corps blott earacteriseras, ej uppsökas.
I Swerige är deri omöjlig att nu sammansätta.
Wi atcrkomme derföre här titt den förut yttrade meningen, att allt hwad man kan försöka är cn approximation.
Såsom sädant ma följande röresläs: !0.
Det första och hnfwudsakligaste afstcget ifrån princip är, att Ofra Husets Ledamöter mäste wäljas *).
Som de nödwändigt skutte b linva sämre, om man utsökte oombytliga Magnater, mäste man medgifwa deras wälfande, men derwid göra sadana wilkor, att de mätte komma att handla efter den äsystade principen.
Desia wilkor synas mig böra wara:
Jag önskade att ingen finge wäljas till Ledamot af Oswerhuset, som ej fyllt ätt är.
Under denna rubrik kunde mänga wilkor innefattas.
Wigtigt wore kanske, art en sädan person borde äga fast landegendom. Wigtigt wore, att han borde wara, eller hasina warit, gist.
Wigtigt wore, att han warit, men ej mera wore, i Statens tjenst.
Wigtige kunde wara kända och erkända kunskaper.
Desia och flera wilkor under denna rubrik böra noga *)
Enda medlet att bestämma personer, som utan wal kunde blifwa Oswerhus-Ledamöter, wore efter Embeten, såsom Presidenter i wiha Collegier, Biskopar, Landshösdingar m. m.
Saken bör dock noga betänkas, och i den mou man bestämmer missa Embetsman dertill, bör antalet af de walda, och dem som Konungen nämner, modifieras.
Aswen mä man akta sig att derigenom sanctionera fjelswa Embeten», hwilka kanske under en annan tid borde helt och hältet afskaffas.
N:o 30. 007 öfwerwägas, innan någon ting deröfwer bestämmes.
Förmögenhet.
Jag tlvekar oni någon wih förmögenhet bör utsättas för den som skulle kunna iväljas till Ledamot af ett Öfiverhus, eller om man bör inskränka sig till en wih förmögenhet hos de wäljande.
Aswen denna fraga ma noga betänkas.
Här gäller: det är swart att undwika ett ondt, utan att falla i ett annat.
Jag antager för g ifwe t, att ingen såsom willor sätter i fraga hwad man nn kallar Ständ. ytterligare medel att göra ett waldt Ofwerhus approrimando enligt med princip är, att det wäljes bade af Nationen och Konungen; dock bör Nationens öfwerwigt i walet wara betydlig.
Jag föreslär derföre 100 Ledamöter walda af Nationen, och 25 walda af Konungen*).
Konungen mä ivid hwarje Riksdag wäija nya eller fortsätta sina förut nämnde Deputerade, efter behag.
As Nationens ombytes allenast en femtedel wid hwarje Riksdag.
Sedan inrättningen är i full ordning, blifwer salunda hwar Ledamot qwar under fem Riksdagar.
Detta medför större omtanka hos de walda att wärdigt uppsulla sina rum, och ersätter till någon del att de ej äro permanenta. II.
Underhuset bör bestå af 400 Ledamöter.
En femtedel deraf skall wara sjelsägande Bönder.
De öfrige ma kunna wäljas af hwad annan Clas; man behagar.
De böra wäljas om till hwarje Riksdag. *) Eller ock, och kanske bättre, kunde de af Nationen waldas antal inskränkas,, till 80. 20 kunde dä l sölje as Embete bliswa sjelfskrifne.
Aswenledes kunde deras antal, som Konungen skulle nämna, inskränkas till 15, och i dest ställe de lO, som erlade den högsta skatt till Staten, räknadt öfwer hela Landet, wara sjelfskrisne. 608 Expeditioner lill Riks-Ständen. 12.
Bägge Husen böra »valsas genom Elec lorer. 13.
Representationens förändring troligen ej kan uppskjutas sa länge, som till dep en jemnare skattläggning blistvit införd, hela landet ref»vadt, alla nödiga statistiska upplysningar inhämtade, bör det första »valet förrättas efter en provisorisk method.
Sattet att utarbeta och succeosive införa en rigtig och »varaktig method bör ej giflva mycket huftundbry, allenast den nya formen en gang är införd.
En kraftig styrelse.
Ständer, som alltvarligen »vilja ändamälet, skola lätt fullkomna hivad son» i början blott är ett Utkast.
Hela framgången at detta företag beror deraf, om Nationalandan derigenom tväckes.
Waknar den, sa är det, lätt att fullkomna arbetet.
Waknar den ej, sä kan ej olyckan bli större än den redan är.
Jag will föreslå följande tivänne provisoriska »ncthoLcr: Första Methoden: a) Hivart helt hemman räknas till ett »vist antal röster, t. e,r. 4. b) Man räknar »vanligen en härd emot ett helt hemman.
För en härd bör derföre räknas lika manga röster. c) Stadsegendom i jord beräknas pä samma sätt.
Hus beräknas efter de inom städerne förut gällande grunder.
Likasä Borgerskapets röster i afseende pä deras rörelse.
Andra intvänare i städer erhälla röst i »»ion af den skatt de till Staten erlägga, »varandes skatten för hemmantal jemnförelsegrunden. d) Manufacturer pä landet, Hyttor, andra Metallwerk än Jernbruk, Gruftvor som tillhöra Bilaga till Meni.
608 enskilda: alia deras röster beräknas ester ofwannamnde grund. e) Böra derefter alla individuer, som äro fullt sui juris, äga en personlig röst, utom de röster de äga för sin possession? — Behöfwer noga betänkas.
Jag twiflar derom. f) När man utrönt, huru mänga röster pä detta sätt kunna utgöras, later man ett wistt antal röster wäija 5 Electorer, af 3 Classer, nemligen :
En, som ej får hafwa mindre behållen inkomst, än som swarar emot 150 tunnor säd*).
Twä, som ej fä hafwa mindre än 100.
Twä, som ej fä hafwa mindre än 50. g) 30 salunda walda Electorer sammanträda för att wälja 6 Representanter, hwaras en till Ofwcrhuset och 5 till Underhuser.
Bland de sistnämnde skall wara en sjelfägandc Bonde — ej mer. h) Städerne wälja för sig.
Anin.:
Genom gvalificationen af Electorerne har jag sökt bereda, att walen skulle sprida sig till alla Folkclasscr.
Om för hopens klentrogenhct man skulle behöfwa bestämma, att Underhuset skulle fä ett wisst antal Adelsmän, Prester, Borgare, Bruksidkare m. m., hwilket jag dock ej tror, sä skulle en sädan föreskrift höra till Electorernes Instruktion.
Andra Methodcn:
Skiljer sig isrätt den första endast deri, att bägge Husen wäljas af olika Electorer.
De pcrso
Den här utsatta förmögenheten kan möjliglwis för somliga orter wara sör liten, för andra äler för stor.
Detta kan likwäl, om fräga skulle bliswa om förslagets utförande, lämpas ester local» omständigheterna, utan att systemet rubbas. 39 610 Expeditioner till Riks-Ständen. ner svin ägde eil witz bestämd förmögenhet walde Eleetorer, som sedan skulle wälja Ofwerhusets Ledamöter.
De som ägde derunder walde Eleetorer för Underhuset.
Om ä ena sidan det synes mera ledande till ändamälet, att Ledamöterne wäljas as olika Eleetorer, blifwer ä den andra sjelfwa walet af deya Eleetorer swärarc att inrätta, och ealcnlen öfwer röstande aldrig säker. >4.
Hufwudwinsten af denna Representationsförändring, skyndsamhet i affairerna, skulle förfelas, om ej Husens rättigheter sa bestämdes, att Underhuset erhöllc propositions- och beslutanderätt; Oswerhuset propofitionsrätt, pligt att utläta sig öfwer Konungens eller Underhusets propositioner, innan de i Underhuset sä afgöras, och sedan Underhuset beslutat, gilla beslutet, innan det såsom en Lag kan till Konungen framläggas, eller uppskjuta detsamma till nästa Riksdag.
Frägas, huru ofta detta uppskof kan itereras? -i- -i- -i - Bihang.
Af de bägge söreslagne Methoderne att utgöra Representationen har jag allenast utarbetat den sörsta, hwarwid jag någorlunda kunnat wägleda mig af de Statistiska uppgifter, som warit möjlige att erhålla.
Men innan jag ingar i dctaitcn, will jag först göra redo för mitt förfarande i afseende pä röstberäkningen.
Jag har alldeles icke haft afseende derpå, att personalen af Representationen kunde i något bestämdt förhållande blandas af de särskilda Stand, hwaraf den för det närwarande utgöres.
Derige - Bilaga till Mein.
611 noin att walen för Städerne och för landet bliswit ätskiljda, är blandningen as Representanter lör Samfundets twännc mest skiljaktiga yrken, waruproductionen och waruanwändningen, besörjd.
Om äter Landmannayrken sins emellan äro ganska skiljaktiga, såsom Landtbruk och Bergsbruk, synes mig att local-omständigbeterna ofelbart skola werka att dcha särskilda yrken erhålla sina särskilda Representanter.
Näringarnc äro den naturliga grunden för Ständsfördelningen.
Adels- och Preste-Ständen äro eonventionella inrättningar.
Det förra, när man derifrån afskiljer wärdigheten, är genom nägvn näring bundet med Staten, och det är denna näring hwarigenom det representeras: wärdigheten behöswer ingen politisk Representation.
Preste-Ständet bestär af Embetsmän; det representeras antingen såsom jordägande, eller såsom förwaltande jord wid boställen: embetet bchöfwer ej representeras.
Skär således ingen naturlig grund finnes att följa Ständssördclningen, kunde sädant endast föranledas as den klokhet, att sä widt möjligt wore jemka den nya inrättningen efter den gamla.
Men jag fruktar högeligen, att dä ingen annan grund dertill sinnes, skulle af denna jemkning sölja mera vndt än godt.
Alla bibehällna fäsänga anspräk skulle ofelbart werka pä earacteren as National-Representationcn, och om icke de gamla oenighetsfrö»! fullkomligen bibehölles, (emedan )ag tror, att wära nuwarande Ständsintercssen genoni föreningen i ett rum wäl mildrades, men ej utöddes), sä skulle troligen Åtminstone denna församling fä en obestämd caracter genom olikheten i de corporationers lynnen, hwaraf den blesive sammansatt.
Wid nogare eftersinnande har jag bestämdt fattat den tanka, att man wid walet af Representanter ej bör inrätta detsamma ester folkmängden. 61L Expeditioner till Riks-Ständen.
Rättigheten att wara actif Medborgare synes mig ej tillhöra andra, än dem hwilka antingen säsom Jordägare eller annars Näringsidkare föra ett bestämdt lefnadssätt, och derigenom ärv med Staten förbnndna.
Capitalisten, Embetsmannen, Dagswerkaren m. fl. hafwa säsom fäderne intet bestämdt allmänt interesse, utan sta under ordres antingen af en befallande magt, eller af en omwäxlande conjunctnr.
För öfrigt bör man stp stora folksamlingar och framför allt undwika, att den lättast förledda, retade eller corromperade mängden blefwe i deha folksamlingar radande.
Ju flere husfäder, fästade pä en giswen ort wid ett giswet lefnadssätt, utgöra den wäljande mängden, destomcra kan man wara säker att walen bestämmas af rena affigter och med mogen öswerläggning.
Af fädan grund har jag sammanfattat walförslaget, fäsom hosföljande Tabell utwifar, efter följande principer: 1:o. Utgöras röster efter hemmantal; hwart helt hemman räknas till 4 röster.
I de orter, der hemmanen äro klufne i mindre delar, fä hemmansäboerne, likasom wid prestwal, sammanräkna sina röster efter sin possession, men hela hemmanet beräknas aldrig till mera än 4 röster.
Af älder räknas en härd swarandc mot ett hemman; likafä en stock wid kniphamrar eller fpikhamrar, en stälugn och fä widare.
Efter denna princip har jag för härd, stock och ngn äfwen räknat 4 röster. 3:o.
När, efter erhällen uppgift pä hemmantal och jernwerk, efter denna beräkning omkring 270,000 röster uppkommo, Återstod ännu att beräkna röster för hyttor, kopparwerk, messingsbruk, alunbruk, krutbruk, swafwel- och vitriolwerk m. fl. fabriker as mänga slag pä landet; men dä jag dertill saknade nödige uppgifter, beräknade jag för dem Bilaga till Mern.
613 en rund summa af omkring 30,000 röster, hwarigenom talet af 300,000 röster uppfylldes.
Den osäkerhet i uppgiften, som harwid roses, minskar högst obetydligt förslagets anwändbarhet.
Skulle det röstantal här blifwit supponeradt wara för stort tilltaget, kan mösligtwis det som för Städerne blifwit bcräknadt wara för ringa, och skulle någonsin fräga uppkomma om förslagets anwändning, kunde lätt det ena jeuikas i det andra. 4:v.
Jag har saknat all redig uppgift för att kunna beräkna röster i Städerne.
Grunderne till denna beräkning äro ofwanföre fastställda, och när jag antagit antalet af röster för Städerne till 60,000, har jag följt den principen, att ester nuwarande walgrunder
Städerne utgjort omkring 80 Representanter. 5:o.
Sättet, huru bägge Kamrarne sedan sammansättas, synes af Tabellen.
Att utmärka distrieter för »valförrättningar m. m. är lätt när man begynner »verkställigheten.
Alla detailer af detta slag behöfwa ej utarbetas för att pröfwa systemet; sedan detta är gifwcr, följer lätt det öniga af sig sjelft.
Emot sammansättningen af den stora Kammaren synes föga wara att inwäuda.
Desto flera inkast kunna göras emot sammansättningen af den mindre.
Likwäl äro dessa inkast af mycket olika natur.
De kunna samlas under twännc Classen Den ena, att denna Kammare för mycket wäger ar Monarkens sida.
Den andra, att den för mycket gynnar dcmocraticn.
Skäl för det förra inkastet anföras: att den myckenhet Embetsman, deri blifwit insatte, behöfwa medhåll af ett blott ringa antal af de walde Ledamöterne, för att störa jcmnwigten och öfwcrgä till Monarkens interesse.
Skäl för det sednare äro: att dä ett stort antal Ledamö - Expeditioner till Riks-Ständen. ter äro walde, och walde af samma Electorer som utsett den stora Kammaren, stall plnraliteten här alltid haswa samma interesse som Communen.
Pa bägge sidor haswa skälen nägon grund; men jag har föreställt mig, att ett resultat skulle uppkomma af de stridiga ämnen som sammansätta denna Kammare, hwarigenom wädan pä bägge sidor sörekommes.
Man bör ej twifla, att icke de »valde Ledamöterne till denna Kammare äro, om icke alltid de skickligaste, ätminstone i allmänhet de mest aktningswärde
Män i orterne Electorerne kunnat utsöka.
Om deha kunna wara af olika öswertygelse, böra de dock haswa samma ändamål.
Om dem bör äfwen märkas, att de äro walde för sein Riksdagar, och således ej pa alldeles osäker fot.
De juridiska Embetsmän jag infört böra, likasom Biskopar och Professorer, genom kunskaper och en wettenstaplig bildning, yrka och bibehålla grundsatsers anseende i en samling, der hastiga beslut ej kunna äga rum, och hwars göromål är att granska och äterhälla, ej en positif werksamhet.
Tio Ledamöter, Representanter för Landets högsta penningc-interesse, skola uttrycka egennyttans högsta fordringar; och Regentens önskningar, framburna as femton af honom nämnda Ombud, skola tjena till en kraftig wägledning wid besluten, men ester min öswertygelse aldrig sörmä att dictera dem.
Detta förslag behöfwer ej medföra någon annan ändring i Regerings-Formen än i nagra obetydliga formaliteter.
Att här uppgiswa dem är öswerslödigt.
Wid wcrkställigheten salla de af sig sjelfwe i ögonen.
Men deha formaliteter skulle genom denna Representation mycket förkortas.
Riksdagsmöten skulle oändligt mycket hastigare asgöras.
Afwen Ständerne skulle slutligen göra sin äsystade nytta, om en beständig beredning nedsattes, som utarbetade alla nial, innan de Ständerne förelädes.
Bilaga till Mern.
N:a 36.
615 sä att de af Ständernc endast behöfde pröfwas och afgrras.
Frcstelscrne för Ständer att gä utom fin gränd wore derigenom i det mesta undanröjda, och redighet i de allmänna ärenderne möjlig, samt energie i styrelsen att hoppas.
Electo- RepreRöster. rer. sentanter.
Uppland och Södermanland, hemman 10852 ä 4 röster per hemman 43408 Folkmängd Jernwerk 158 282279 härd 632 ^40 Tillägg för hyttor, kopparwerk, messingsbruk, fabriker, alunwerk, etc. . . 5290 330 66 Nerike, hemman 2256 9024 Folkmängd jernwerk 116 464 100428 tillägg ^7 7- 1050 70 14 Westergöthland, hemman 11797 47188 Folkmängd jernwerk 60 240 414195 Eägg 777"77 5515 355 71 Westmanland, hemman 2888 11552 Folkmängd jernwerk 332 1328 84808 tillägg..... 7".
. . 2525 105 21 Dalarne, hemman 1797 7188 Folkmängd jernwerk 209 836 ^24 124816 tillägg ^. . . 7 1895 65 13 Smaland, hemman 10089 40356 Folkmängd jernwerk 237 948 ^izo4 207012 tillägg - --7 4720 305 61 Östergöthland, hemman 5470 21880 Folkmängd jernwerk 163 652 2WZ2 162859 tillägg ^2565 165 33 Wermeland, hemman 1709 6836 Folkmängd jernwerk 460 1840 140100 tillägg 7. ^ 995 65 13 Transport 218927 1460 292 616 Expeditioner till RikS-Ttänden.
Electo- Re-reRöster. rer. senianftr.
Transport 218927 1460 292 Gestrikland och Helsingland, hemman 2177 8708 Folkmängd jernwerk 187 748 SS083 tillägg I777-. 1006 70 14 Medelpad, Ångermanland, Westerbotten och Herjedalen, hemman 3573 14292 Folkmängd jernwerk 129 516 ,E>8 166125 tillägg 7.7. 1645 110 22 Halland, Bohus och Blekingen, hemman 4013 16052 Folkmängd jernwerk 11 44 igo96 140794 tillägg 77 7.7 1890 120 24 Gottland, hemman 1098 4392 Folkmängd tillägg 455 30 6 32988 Skäne, hemman 7035 28140 Folkmängd tillägg 3185 210 42 270439 300000 21X10 400 Pä Städerne räknas öfwerhufwud (hvilket kommer att bero af närmare utredning) 60000 400 80 360000 2400 480 Ofwanstäende Tabell wisar huru ett antal af 2400 Eleetorcr kunna utwäljaö.
Af desta sammanträda 30 i hwart district, sä att öfwer hela Landet 80 sädana Electors-sammanträden uppkomma.
Innan desta ätskiljas, wäija de hwar och en 6 Ledamöter, I till den lilla och 5 till den stora Kammaren, och af de sista fem alltid en Bonde.
Bilaga till Meni. 9c:o 66. 61 < Deil stora Kammaren kommer säledcs att bestå af 5 gänger 80 Ledamöter, eller 400 Till den lilla Kammaren äro sälunda walde Ledamöter . 80 Sielfskrifne Ledamöter i denna Kammare:
De 10 som erlägga den högsta skatt till Staten 10 12 Biskopar t 2 2 Presidenter i Hof-Rätterna 2 1 President för Kammarwerket I Riksens Ständers Justiticr-Ombudsman ... I 2 Prvfesiorer ifrän hwart Universitet, hwaribland 1 Juris Profesior frän hwartdera . 4 t 5 af Konungen nämnde Ledamöter 15 125."
Och skulle ofwanbemälde Herrar Ledamöters nu uppläste Anföranden läggas till de öfriga detta ämne rörande Handlingar.
Dx krotooollo
Ständers Coustitutions-Utskotts Protocoll den 21 Martn 1810.
S. D. Ingas och uppläste Herr Lagmannen Silfversparre följande anmärkningar i anledning af 618 Expeditioner till Riks-StLndeu. de uti Utskottet förehafdc öfwerläggningar om Representations-Frägan: '^Hwad jag i detta amne, under hopp om Utskottets benägna öfwerseende med det felaktiga och ofullständiga, förut wagat framlägga till dest upplysta bedömande, innefattar egentligen blott ett Utkast, i afseende pä det practista i förevarande fraga; men saknar nästan helt och hållet det grundliga och wettenskapliga utredande, som bordt föregå, derest min förmåga stätt i wederbörligt förhällande till min wälmeniug.
Denna brist har likwäl blifwit fullkomligen afhulpen genom de förträffliga afhandlingar, hwarmed isynnerhet twäune Ledamöter sedermera riktat Utskottet, rörande detta wigtiga och grannlaga ärende, hwilket jag således tror nu wara i det närmaste sä ivida utredt, som det för uärwaraude möjligtwis kan blifwa.
Jag har begagnat betza lärorika upplysningar och äger den tillfredsställelsen, att se min öfvertygelse till det mesta instämma med desje upplyste mäns; men en nogare granskning af mitt ofullständiga utkast har likwäl gifwit mig anledning till följande anmärkningar, rättelser och tilläggningar, dem jag likasom det föregående underkastar Utskottets widare ompröfwande, och hwilka jag anhaller mätte säsom en Bilaga ätfölja mitt förut ingifna anförande.
Att börd eller egenskapen af ett Ständs Medlem skulle medföra en i begreppet om
Sainhällsiurättning grundad rättighet till deltagande i Lagstiftande Magten, är uti det af Herr Silverstolpe till Utskottet ingifna anförande pä det mest öfwertygande sätt wederlagdt.
Intet Ständ stall, under förfäktande af motsatsen och under Åtnjutande af uppä origtiga grunder fotade rättigheter, kunna uppfylla deh werkliga bestämmelse i Staten.
Om blott en olika beräkning af utskylderna är tillräcklig att Bilaga lill Mern.
Nw 36. 619 admittera den ena Jordägaren till deltagande i Lagstiftningen och utestänga den andra; om, med lika skicklighet i ett näringsfång, den ena Medborgaren njuter skydd och särskilda förmäner af Skräinrättningar, under det en annan icke ens tillätes utöfningen as sitt yrke; om själatvärdenS »välgörande ändamål förfelas; om sjelfwa den rättsintes tröstegrunder förgiftas genom misttroende och afund, härledande »'ig frän begreppet om otjenligheten för detta aktningstvärda Stand, att, säsorn något hus»vudsakligt och ined ex c lufi v a förmäner, yrka deltagande i sädane »värf, som äro främmande för dest egentliga befattning; skall Stats-kroppen alltid, sa länge desta mistbruk fortfara, blifwa i iner eller inindre nion lidande; äfwensä skall skillnaden i börd, hivilken med eller utan särskild benämning igen finnes i snart sagdt alla Stater, och htvars erkän nande tyckes nästan som en instinct ligga i sjelfwa menniskolynnet, aldrig lända till dest förnämsta moraliska och politiska nytta, till en motwigt af den förderfligaste af all aristocratic, den merkantila ock pecuniakra, sa länge man i den Ständsskillnad, sonuppkommer af börd, blott ser dennes eget aristokratiska fträfwande att såsom rättighet förswara det deltagande i Lagstiftningen, som fördomar och händelser tillfälligtwis lagt i denna korporations händer.
Det är af alla desta skäl jag trott Folk representationen böra inrättas utan artikulerande af nägra Ständs benämningar annorlunda, än sä widt det kan behöfwas, till förekommande det deste Clatzer as Medborgare icke mätte alldeles utestängas frän ett deltagande, som deras läge i Staten gör bäde nyttigt och nödtvändigt.
Jag har i öfrigt ansett populationen »vara den enda rätta och »värdiga grunden för bestämmandet as Ledainöternes antal i Andra Kammaren, säsom den der egentligen skulle föreställa folket.
Alla till - 620 Expeditioner till Riks-Ständen. konstlade, alla mennistowärdet förringande anspråk pä deltagande rätt L Lagstiftande Magtcn stola nödwändlgt uppiväcka hat och afund.
Ifrån det späda barnet till den älderstegne, ifrän tiggaren till millionairen, hafwa alla lika anspräk pä skydd af Staten.
Alla desas rättigheter äro inför Lagen lika heliga.
Denna individuella rättighet, lika för alla, är ändainälet för Lagstiftningen, följaktligen äfwen för Representationen, och bör således äftven wara enda grunden för densamma.
Jag kan ej medgifwa, att i detta afseende den snillrike författaren har en större rätt än den, som knappast kan läsa innantill, icke medeläldersmannen framförbarnet i waggan, ännu mindre den rike framför den fattige.
Förnedrande för menstligheten wore ett annat förhällande.
Htvar och en inser likwäl lätteligen, att denna individuella rättighet till lika beskydd af Lagen ej medför en möjlighet icke ens rimligheten af ett lika individuelt deltagande i Lagstiftande Magten.
Wid dennas organisation fordra ordning och säkerhet wisa »vilkor för densammas utöfning, och således en särskild qualification för deltagande-rätt i walen; men defia »vilkor medföra ingen egentlig rättighet ät personer: de äro blott att anse sou» en borge» för deras förhållande, för deras nit att iakttaga Folkets bästa.