Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det har emellertid observerats, att de bidraga till ko- benthet, och de hafva därför ändrats så, att de gå på fram- sidan af låret samt i sin nedre hälft dela sig i två skänklar, gående till hvar sin sidokant af strumpan.
Då man väl får förutsätta, att modet ej skall spela en så ingripande roll för barnen som för de vuxna, så har Dräkt- reformföreningen gjort ett förslag äfven till klädning för skol- flickor.
Den består af en veckad kjol, hvars linning fastknäp- pes vid underlifvet, samt en sjömanströja, hvars midjelinning knäppes på samma knappar.
Skolflickans hela dräkt blir så- ledes på en gång varm, lätt och ledig — hon kan ogeneradt gymnastisera i densamma, leka och förrätta hvilka sysslor som helst (fig. 7).
* D r ä k t att bäras u n d e r * graviditetsperioden.
I synnerhet under denna tid är det ytterst viktigt, att kvinnans dräkt är varm, lätt och bekväm.
Den bör dessutom då vara så beskaffad, att den kan bäras lika väl under de se- naste månaderna af hafvandeskapet som under de första.
Dräktreformföreningen anser lämpligt, att lifstycket och den delade kjolen vid dessa tillfällen utbytas mot ett enda plagg (fig. 8).
Modellen är tillverkad af grå lustrin och fodrad med flanell samt försedd med snörning i sidorna och fram- styckena.
Under snörinrättningen sitta breda tygklaffar, af- * Denna kjol kan göras ändå varmare, därigenom att knappar och knapphål eller dragband anbringas i tyget under plissén.
* * Enligt en lärarinnas uppgift händer det, att ensamt kjolarna hos half- vuxna flickor väga ända till 4 kg.
I v å r tid är det E n g l a n d o c h A m e r i k a, som g å i spetsen för reformerna a f k v i n n o - dräkten.
I dessa länder h a f v a under d e senaste årtiondena en m ä n g d personer — sär- skildt k v i n l i g a läkare äfvensom konstnärin- n o r — m e d f r a m g å n g arbetat i detta syfte.
D e n rörelse, s o m därifrån utgått, skiljer sig i väsentlig m å n från föregående sådana, näm- ligen d ä r i g e n o m att den hygieniska synpunkten gjorts till hufvudsak.
T i l l följd d ä r a f är det n u förnämligast u n d e r k l ä d e r n a reformerandet afser, h v a r e m o t i ä l d r e tider förändringarna h u f v u d s a k l i g e n g ä l l d e öfverdräkten.
Å f v e n i S v e r i g e h a u p p r e p a d e gånger a f läkare o c h andra skarpa anmärkningar rik- tats m o t k v i n n o r n a s underkläder, särskildt snörlifvet.
U n d e r en diskussion i L ä k a r e - sällskapet den 19 april 1 8 8 7 o m n ä m n d e s a f professor S a n d a h l, att redan 1 8 3 6 i det d å u t k o m m a n d e » L ö r d a g s m a g a z i n e t » står att läsa en illustrerad uppsats o m snörlifvets skadlig- het.
I början a f 1 8 6 0 - t a l a t lät professorn friherre 67. von Diiben, s o m d å v a r lärare i fysiologi o c h helsolära v i d H ö g r e lärarinne- seminarium i S t o c k h o l m, rita en » snörlifs- p l a n s c h », h v i l k a ännu alltjämt därstädes nyttjas s o m åskådningsmateriel o c h j ä m v ä l n å g o n gång visats för en större p u b l i k.
D e n n a förträffliga p l a n s c h å s k å d l i g g ö r p å ett u t m ä r k t sätt snörlifvets f ö r d e r f b r i n g a n d e v e r k n i n g a r p å den k v i n l i g a organismen.
E n l i g t sakens natur k u n d e några v e r k l i g a förbättringar i k v i n n o r n a s sätt att k l ä d a sig d o c k ej g e n o m d r i f v a s, så l ä n g e m a n endast d ö m d e ut det g a m l a, m e n ej h a d e n å g o t be- stämdt nytt att sätta i stället.
D e t t a senare h a d e emellertid å s t a d k o m m i t s i E n g l a n d o c h Amerika.
O m h v a d där uträttats fingo v i i vårt l a n d k ä n n e d o m g e n o m en år 1 8 8 5 p å s v e n s k a öfversatt b o k, » B e f o r m d r ä k t e n ».
K o r t d ä r p å h ö l l s i S t o c k h o l m a f professor W a l l i s ett föredrag i ämnet.
D ä r i g e n o m ö k a d e s ytter- ligare intresset f ö r den v i k t i g a frågan, o c h i april m å n a d 1 8 8 6 bildades Dräktreformföre- ningen, » m e d syfte att omsätta d e n y a idéerna i svensk j o r d m å n o c h l ä m p a d e m efter v å r a speciella önskningar o c h b e h o f.
» M e d l e m m a r n a i Dräktreformföreningen för- binda sig icke att antaga någon viss vare sig öfver- eller underdräkt, utan endast att kläda sig enligt hygienens fordringar.
H v a d särskildt k l ä d n i n g a r beträffar, har föreningen, från- r ä k n a d t en dräkt att bäras u n d e r graviditets- perioden, icke ens låtit utarbeta några model- ler till sådana för v u x n a k v i n n o r.
Denna del a f b e k l ä d n a d e n k o m m e r j u alltid att m e r eller mindre rätta sig efter det g ä n g s e m o d e t o c h är i hygieniskt hänseende a f jämförelsevis ringare b e t y d e l s e.
M e d den s. k.
» r e f o r m - d r ä k t e n », en k l ä d n i n g i fornnordisk stil, har D r ä k t r e f o r m f ö r e n i n g e n intet att skaffa.
Detta torde b e h ö f v a särskildt p å p e k a s, då, antagligen i följd a f n a m n f ö r v e x l i n g, hos allmänheten den föreställningen t y c k e s h a inrotat sig, att n ä m n d a förenings e n d a syftemål är att s ö k a sprida ifrågavarande dräkt.
D e n finnes, som sagdt, ej ens b l a n d dess m o d e l l e r.
D r ä k t - reformföreningens syfte är att v e r k a för an- tagandet a f sådana kläder, h v i l k a » b e v a r a v ä r m e n l i k f o r m i g t öfver hela k r o p p e n, ej hindra n å g o n k r o p p s d e l s funktioner eller rörlighet, k u n n a s n a b b t på- o c h aftagas samt äro lätta » o c h m e d dessa egenskaper förena d e m a f p r y d l i g t utseende o c h prisbillighet.
M e d iakttagande a f dessa principer har D r ä k t r e f o r m f ö r e n i n g e n, under de fem år den egt bestånd, utarbetat m o d e l l e r till u n d e r k l ä - der f ö r v u x n a k v i n n o r, till s p ä d a b a m s b e - k l ä d n a d, till k l ä d e r för barn oni 1-3 år, till en Sonja Kowalewski.
skäl till bästa h o p p, s k u l l e h o n aldrig lef- v a n d e l e m n a den.
V i d fyratiden p å tisdagens m o r g o n släcktes hennes lif.
Sonja K o w a l e w s k i föddes i december 1 8 5 3 i M o s k v a a f en f ö r n ä m magnatsläkt.
Hen- nes fader v a r general o c h c h e f f ö r det r y s k a artilleriet, o c h hennes m o d e r dotterdotter till den celebre astronomen Sehubert.
Redan i sin första b a r n d o m visade h o n en förunderlig vetgirighet o c h tidigt u t v e c k l a d t förstånd, ehuru hennes b o k l i g a h å g ej synnerligen till- fredsställde föräldrarne, s o m ansågo den okvinlig.
Sedan hon lemnat långt b a k o m sig en medtäflande gosse-studiekamrat, erhöll h o n d o c k sin slutliga frihet att e g n a sig åt vetenskapen.
B u d s k a p e t o m ett plötsligt o c h smärtsamt d ö d s f a l l ha vi i d a g att bringa våra läsarin- n o r; deltagandet torde bli så m y c k e t mer all- mänt o c h vidsträckt, s o m det d e n n a g å n g gäller en k v i n n a, hvilken g e n o m sitt snille framstod till ett s m y c k e för sitt k ö n, o c h h v i l k e n länge, ehuru till b ö r d e n en främling, tillhört vårt l a n d o c h från hufvudstadens h ö g s k o l a öfver hela den vetenskapliga värl- den b r e d t aktningen för svensk forskning.
I d u n har visserligen en g å n g förut under den första tiden a f sin tillvaro, m e d d e l a t sina läsarinnor S o n j a K o w a l e w s k i s b i l d.
Men då v i n u satts i tillfälle att återgifva det allra senaste a f henne tagna porträtt, h a v i k ä n n t oss vissa o m v å r a läsarinnors gillande, så m y c k e t mer s o m dessas krets sedan den g å n - gen m å n g f a l d i g t v i d g a t s.
D å professor Sonja K o w a l e w s k i, efter att h a tillbringat sina julferier i södern, i medlet a f förra v e c k a n å t e r k o m till hufvudstaden för att återupptaga sina föreläsningar, h a d e hon måst utstå en svår resas strapatser o c h särskildt v i d passerandet a f B ä l t e n ådragit sig den f ö r k y l n i n g, s o m n u ändat hennes lif.
M e d sin v a n l i g a energi b j ö d h o n d o c k sjuk- d o m e n i det längsta spetsen; d e första före- läsningarna h ö l l o s p å torsdag o c h fredag.
P å l ö r d a g e n måste h o n d o c k intaga sängen, o c h ehuru s å v ä l läkarne s o m hennes närmaste vänner ännu in i det sista ansågo sig h a s k o l d r ä k t för flickor, till en d r ä k t att bäras under graviditetsperioden samt till l ä m p l i g b e k l ä d n a d för k r o p p s a r b e t a n d e k v i n n o r.
D e s s - u t o m ha, m e d a n l e d n i n g a f en a f trädgårds- mästaren A b e l i n i I d u n förut o m n ä m n d, för u n g a k v i n n o r inrättad kurs i trädgårdsskötsel, anvisningar lemnats p å för k v i n n o r l ä m p l i g b e k l ä d n a d v i d detta slags arbete.
F ö r att få h y g i e n i s k a m o d e l l e r till frun- t i m m e r s s k o d o n utsatte föreningens styrelse i maj 1 8 8 6 ett täflingspris a f 7 5 k r o n o r.
I d e n n a täflan d e l t o g o åtta s k o m a k a r e i h u f v u d - staden o c h en i landsorten.
I enlighet m e d det a f prisdomarne, professorerna Heyman o c h Wallis samt fru Julia Jolin, afgifna utlåtan- d e t fördelades priset lika mellan tre a f d e täflande, h v i l k a s insända m o d e l l e r närmast o c h i ungefär l i k a h ö g grad m o t s v a r a d e d e u p p s t ä l l d a fordringarna.
D e n 1 9 april 1 8 8 7 förevisades i S v e n s k a läkaresällskapet a f d o k t o r Karolina Widerström d e d å utarbetade förslagen till u n d e r k l ä d e r för k v i n n o r o c h till en s k o l d r ä k t för flickor.
Sin första l ä r d a undervisning erhöll h o n i Petersburg.
D ä r i f r å n b e g a f h o n sig 1 8 6 9 till universitetet i H e i d e l b e r g, sedan h o n v i d fem- ton års ålder gift sig m e d den nästan l i k a u n g e o c h i n o m sitt f a c k likaledes framstående paleontologen Kowalewski.
Fortsatte 1 8 7 1 — 7 4 i B e r l i n sin u t b i l d n i n g under världens störste n u l e f v a n d e matematiker W e i e r s t r a s s o c h b l e f sistnämnda år, tjuguett år g a m m a l, filosofie d o k t o r v i d ett annat matematiskt högsäte, G ö t t i n g e n.
V å r e n 1 8 8 4 efter sin m a k e s hastiga från- fälle kallades fru K o w a l e w s k i till S t o c k h o l m att h å l l a enskilda föreläsningar i matematik.
P r o f.
Mittag-Leffler anskaffade m e d e l till en professur i h ö g r e matematisk analys, o c h i juni s a m m a år fästes hon v i d det u n g a uni- versitetet, hvars vetenskapliga v e r k s a m h e t hon så h ö g t hedrat.
S ä r s k i l d t torde hos de flesta v a r a i g o d t minne den o v a n l i g a utmärkelse, fru K o w a - lewski rönte, d å v i d F r a n s k a vetenskapsaka- demiens h ö g t i d s s a m m a n k o m s t den 2 7 d e c e m - ber 1 8 8 9 ett a f henne författadt vetenskap- ligt arbete under det amplaste erkännande belönades m e d det i n o m v e t e n s k a p l i g a kret- sar så synnerligen h ö g t skattade B a d i n s k a priset.
Ä f v e n åt skönliteraturen e g n a d e sig den rikt b e g å f v a d e k v i n n a n m e d mindre v a n l i g framgång.
H e n n e s för n å g o t öfver ett år sedan p å s v e n s k a u t k o m n a skildringar, » U r r y s k a l i f v e t », v ä c k t e stort oeh berättigadt u p p - seende i n o m v i d a kretsar, o c h lär dessutom hennes k v a r l å t e n s k a p g ö m m a fullt afslutade skönliterära arbeten.
F l e r e läkare yttrade sig m e d stort erkännande o m föreningens syfte o c h det sätt, h v a r p å den löst dessa sina första uppgifter.
D o k t o r A. Levertin erinrade o m » d e t rätt b e t y d a n d e an- talet a f m y i t e r » (
» D e t b ö r här tilläggas, det läkarne konstaterat, att d e n ä m n d a muskelinflammationerna oftast för- o r s a k a svår h u f v u d v ä r k.
T i l l Dräktreformföreningen h a frikostiga p e n n i n g e b i d r a g skänkts a f hennes majestät drottningen, fruarna Ekman, Lind af Éageby o c h Retzius samt professor Wallis m.
Stiftelsen Lars Hiertas minne o c h Patriotiska sällskapet h a f v a tilldelat föreningen respektive 5 0 0 o c h 2 0 0 kronor.
I maj m å n a d 1 8 9 0 i n g i c k D r ä k t r e f o r m f ö r e - ningen s o m sektion i det.
Flerstädes i landsorten Fredrika-Bremer-förbun- ha utställningar af
föreningens m o d e l l e r varit anordnade.
I den m å n tillgångar o c h l o k a l a förhållanden det m e d g i f v a, k o m m a i d e n närmaste framtiden flere d y l i k a expositioner till stånd.
Emeller- tid u p p m a n a v i n u alla I d u n s läsarinnor o c h särskildt m ö d r a r n a att taga n o g g r a n n känne- d o m o m den detta n u m m e r a f I d u n m e d f ö l j a n d e illustrerade beskrifningen.
Gurli L — r.
Modetidningens kolorerade planscher hafva rönt en så liflig efterfrågan, att januariplansehen redan är alldeles ut- g å n g e n o e h ej v i d a r e s t å r a t t e r h å l l a.
Ett bal-intermezzo.
N o ö l.
VILHELM V O N B E R A N.
Klara: Ni skulle j u bara kunna ge mig ett hop- kittadt hjärta för mitt splitternya.
Medger ni, att jag skulle förlora på ett slikt byte?
Vilhelm: Jag trodde inte, att också ni kunde räkna så väl — som.
Klara: Som Melanie, ville ni säga!
Melanie räkna!
Det skulle Alfred höra!
Han beklagar sig inte så mycket öfver någonting, som öfver att hon inte kan räkna.
Vilhelm: Och dock var hennes äktenskap ett räkneexempel — ett l y c k a d t.
Klara: Är ni riktigt säker på, att ni inte miss- räknar er därvid?
Ni förebrår alltid min syster, att hon bedrog er den gången, men Alfred är nog oartig att påstå, att Melanie gynnade er, genom att hon tog h o n o m.
Vilhelm: Herr von Lohman har ett skämtsamt lynne; jag lyckönskar honom därtill, ty han be- höfver det.
För öfrigt är jag fullkomligt af hans mening.
I detta fall var afgjordt den tillbaka- satte den gynnade.
Klara: Så talar ett zinkadt hjärta!
Det kros- sade hade nog haft annat att förkunna!
Vilhelm: Men jag har verkligen aldrig älskat er syster Melanie!
Klara: Så!
Vilhelm: Nej, jag har inte älskat henne!
Klara: Men hvem då?
Vilhelm: Ett ideal, som bar hennes drag, hade guldblondt hår som hon, en förtjusande växt som hon, vackra små kattögon och ett bedårande le- ende.
Men det var också allt, som den Melanie, hvilken de andra kände, och den, som jag trodde mig känna, hade gemensamt med hvarandra.
Jag älskade ett väsen, som jag själf hade skapat mig, icke den verkliga Melanie.
Hur skulle jag ha kunnat älska henne!
Jag kände j u henne inte ens!
Klara: Om det är så ni menar, herr von Be- ran, så tror jag, att man egentligen aldrig älskar den person, man tror sig älska, utan alltid, som ni säger, ett väsen, som man själf skapat sig, ett väsen, som blott bär hennes drag, hennes yttre former.
Kärleken är kanhända inte blind, men den bär glasögon, eller den är själf rätt och slätt ett par rosafärgade glasögon.
Om man kände oss, sådana vi äro, då älskade man oss inte.
Må- laren och kärleken — båda måste de idealisera oss.
Vilhelm: Nej, det finns också varelser, som man inte behöfver idealisera för att kunna måla eller älska dem, sådana som man håller kärare, j u bättre man känner dem.
Hvar- för lyssnar ni så där inåt salen?
Klara: Hör ni, hur pukorna dundra?
Dansen är strax slut.
Vilhelm: Ja, jag är en dumbom.
Klara: Hvad?
Vilhelm: Dansen är slut, och svalklystna par skola tränga in på vårt område.
Där är redan ett.
Klara: Och vi tränga oss helt enkelt u t.
Vilhelm: Nej, inte än, jag ber er, inte än!
Hvad har ni nu i danssalen att g ö r a?
Klara: Mamma skall sakna mig.
Vilhelm: Hon låter väl ändå inte trumma från läktaren efter er.
Klara: Hvem vet I Vilhelm: Då spelar jag den oärlige upphiltaren.
Jag behåller.
Klara: Tyst!
De svalksökande där borta bli allt flere.
Den brunetta där är mycket vacker!
Vilhelm; Hvad säger n i!
En pingstros!
Min smak.
Klara (hastigt): Den känner jag!
Vilhelm: Ännu inte alldeles!
Det drar långt o m, innan dessa blossande kinder hinna afkylas.
Klara: Men vi ha redan svalkat oss nog!
Vilhelm: Svalkat?
Klara: Ja, ni hettar upp er mer och mer, då ni talar o m Melanie.
Ni hyser ännu agg till henne!
Vilhelm: Nej nej — tvärtom!
Jag skulle gärna vilja skänka henne en tacksamhetsadress i sam- metsportfölj, därför att h o n inte tog mig.
Om man gifter sig af kärlek för att efteråt finna, att man tagit fel på person, det måtte vara en skön upptäckt!
Det är precis, som om man trodde sig ha köpt ett etui med briljanter och efter hemkom- sten uppdagar, att kiselstenar ligga bäddade på den blåa atlasen.
Och här i mitt fall: om Me- lanie blifvit min hustru, skulle jag inte blott med bestörtning ha insett, att hon inte var den, jag tagit henne för, jag skulle till på köpet nödgats känna, att jag gift mig » på sidan ».
Klara: Gift sig på sidan?
Vilhelm: Inte så särdeles!
För den, som det träffar!
Om jag hade upptäckt, att alla egenska- per, som jag trodde mig älska hos Melanie, voro att finna, inte hos henne, men dock bra nära på sidan!
Öm jag en dag kommit till den vissheten, att jag inte älskade min husfru, utan min — svä- gerska!
Ty, ni vet det, jag älskar er!
Klara: Och det säger man så mellan en polka och en fransäs?
Jag fäster er uppmärksamhet på, att inte mindre än fem par luftsnappare finnas närvarande här i vinterträdgården.
Vilhelm: De kunna inte höra mig.
De ingjuta blott mod hos mig, ty så länge vi voro ensam- ma, vågade jag inte bränna mina skepp.
Brändt barn o. s. v. Om ni vore en vanlig ung flicka, skulle jag inte heller nu ha v å g a t.
Klara: Med all tack för er komplimang om min ovanlighet, tillåter jag mig emellertid fråga: hvar- för?
Jag finnes ej, jag är så imponerande.
Vilhelm: Unga damer pläga hysa en viss fördom mot de äldre systrarnas garderob.
En af mina vänner fick sig blott af den anledningen en korg från sin tillbedda, att han tidigare haft olyckan göra sin kur för en af hennes äldre systrar.
Denna unga dam hade en mycket sparsam mor.
Klara: A j, a j!
Vilhelm: Rätt så: aj, aj!
Min vän fick böta för det!
Ty fröken Jenny förklarade, att det var all- deles nog, att hon en gång fått öfvertaga en af Elviras toaletter; men en af henne aflagd friare?
Hvad mig beträffar, hade jag alldeles inte tagit edra skarpa ögon och edert ur fröken Ullas romaner så tidigt inhemtade förstånd med i räkningen, men jag vet, att fruntimren föra noggrann räkning öfver sina döda, och tviflade inte ett ögonblick på, att fru Melanie vid hvarje meningsutbyte med herr v o n Lohman föreläste namnlistan öfver dem, som hon för honom offrat ... Klara: Ej att förgäta, att inte heller ni gjort någon hemlighet af edra känslor för Melanie.
Ser ni, det skulle finnas godt om goda väninnor, hvil- ka i stället för en lyckönskan helt harmlöst sagt åt den där fröken Jenny: » Så, du gifter dig med Elviras forne beundrare!
Generar det dig inte? » Vilhelm (oroligt vridande sig fram och åter): Hmm!
Klara: Icke dess mindre tycker jag, att fröken Jenny gjorde orätt i att afvisa sin vän.
Vilhelm: A h!
Klara: Om hon blott gjorde det af detta skäl.
Denna slags stolthet har jag inte lärt mig begripa.
Men fröken Jenny kan nog äfven ha haft andra grunder ...
Vilhelm: Tror ni det?
Skälet är för öfrigt en bisak.
En korg är och förblir en korg!
Klara: I alla fall är det märkvärdigt, att hvad man ville betrakta som ett undantagsfall före- kommer så allmänt, att det tar sin egen rubrik i anspråk inom bjärtestatistiken.
Det låter mycket väl uttrycka sig i procent, hur ofta man går och förälskar sig i systern till sin första flamma.
Vilhelm: Därmed må vara, hur det vill, men mitt fall är något alldeles särskildt.
Statistiken har med det ingenting att göra.
Jag älskar er, inte emedan, utan ehuru ni är Melanies syster.
Klara: Det har jag mycket svårt att tro.
Vilhelm: Försök det ändå!
Det är aldrig för mödosamt att höja sig upp till sanningen.
Nå, utan tvifvel är det angenämare att tillhöra undantagen än de gamla, alldagliga fallen under en bestämd rubrik.
Och det är naturligt- vis också mera smickrande att älskas, därför att man är sig själf, än emedan man hälft om hälft är en annan.
Om ni älskar mig, som ni säger, är det inte därför, att ni finner mig likna er ungdomskärlek?
Vilhelm: Nej!
Denna likhet, om den finnes, kan jag inte se.
Ni har aldrig för mig varit Me- lanies syster, utan ett väsen för sig.
Jag älskar hos er allt, hvari ni skiljer er från henne, o c h det, hvari ni liknar henne, det är de små fel, som jag måste tillgifva er.
Klara: Tillgifver ni dem verkligen också?
Vilhelm: Jag bemödar mig!
Till dessa fel räk- nar jag så t. ex. ert vackra, blonda hår.
Klara: Och kattögonen?
Vilhelm: Kattögon?
N i?
Klara: Ja!
Lägg af glasögonen!
Jag har katt- ögon!
Vilhelm: Vill ni promt ha det, så — låt gå!
Ingen skall blott kunna påstå, att det är Melanies ögon.
Formen, färgen, gärna för mig!
Men ögo- nen äro dock själens spegel, o c h fru v o n Loh- mans afspegla ingenting.
Af ett mycket enkelt skäl: ingen sitter _där bakom.
Är det vackert att tala så om min syster?
För öfrigt börjar strax fransäsen.
Paren därborta försvinna undan för undan.
Vilhelm; Lycka till!
Klara: Vi måste ändå vända åter till salen.
Helt säkert söker min kavaljer mig.
Vilhelm: Hvilken är det?
Klara: Baron Sterner.
Vilhelm: Åh, han!
Han är alldeles för bekväm att ta illa vid sig, om han inte finner er.
Klara: Men han skall finna mig.
Han kommer nog hit i dörren till vinterträdgården; tack vare den exotiska vega- tionen undgå vi hans blickar, då skall han rycka på a x l a r n a.
Klara: Hvarför det?
Jag skall underlätta hans bemödanden.
Musiken börjar redan!
Så låt mig då gå!
Och mamma se ' n!
Vilhelm: Mammorna få lof att finna sig i att förlora sina döttrar på balerna.
(Hviskande:) Jag ser redan baronen genom palmbladens galler.
Han kastar en flyktig blick hitin, han ser oss inte.
Han rycker på axlarna, han försvinner!
(Högt:) Sade jag inte det?
Sterner är filosof, frö- ken Klara.
Och så är han inte förälskad i er.
Annars skulle han nog ha funnit er!
Klara: Men han dansar bra!
Ni har beröfvat mig min kavaljer!
Vilhelm: Lyckligtvis kan jag erbjuda er en annan.
Klara: Må så ske!
Vi gå alltså!
Vilhelm: Ett ögonblick!
Ni har ännu inte sva- rat mig på min fråga.
Klara: Har ni frågat mig om någonting?
Vilhelm: Bara en småsak!
Om ni vill heta fru von Beran?
Klara: Är det inte nog, att jag ännu inte sagt nej?
Vilhelm: Nog är det inte, men redan ganska mycket!
Klara; Så nöj er med det!
Vilhelm (hastigt): Nej!
Klara: Herr von Beran, jag har aldrig behöft öfvertaga min systers aflagda garderob, följaktligen har jag ingen ingrodd aversion mot friare.
Vilhelm: Som hon lagt af.
Klara: Ja, jag menar, att min familj noga räk- nadt är skyldig er ett skadestånd.
Vilhelm: Ni vill alltså?
Klara: Jag vill dansa fransäsen med er.
K o m nu!
Vilhelm: Strax!
Klara: Min herre!
Vilhelm: Ett litet förskott på skadeståndet — ingenting annat!
Fortsättning följer!
(Han läg- ger sin arm om hennes lif, o c h de dansa ut i salen.)
Ä n n u är det ej för s e n t att s ö k a förmå e d r a väninnor, s o m ej hålla Idun, att p r e n u m e r e r a p å d e n s a m m a för året.
A l l a n u m r e n från början s t å ä n n u att få.
é4é&lt;
För I d u n af Birger Schöldström.
Ett nyupptäckt poem a f fru Lenngren.
t K u n g l.
bibliotekets tidningssamling l i g g e r en liten i enkelt g u l t p a p p b a n d omsluten o k t a v v o l y m, ett a f våra mera framstående literaturhistorici hittills — f ö r så vidt j a g v e t — o b e a k t a d t litet b i d r a g till den vittra o c h politiska rörelsen i v å r t l a n d u n d e r b ö r - j a n a f G u s t a f I I L s regering.
D e t är den ytterst sällsynta Upsala Stads Weko-Tidning för ar 1774, tryckt h o s dels E d m a n i U p - sala, dels S a l v i u s i S t o c k h o l m o c h endast ut- k o m m e n d e t n ä m n d a året.
U t g i f v a r e n v a r e n i U p s a l a bosatt Andreas J. Sylvenius, h v i l k e n i samtida h a n d l i n g a r kallas än » commissionsbokhandlare », än » bok- t r y c k a r e g e s ä l l » — f ö r öfrigt e n o k ä n d stor- het.
T i l l medarbetare i sin k o r t v a r i g a p u - b l i k a t i o n t y c k s h a n l y c k a t s s a m l a kring s i g ej f å a f U p s a l a s d å v a r a n d e u n g a literära för- m å g o r, a f h v i l k a d o c k d e flestas signatur a f nutiden ej k u n n a t o l k a s.
E n o e h annan h a r fullt utsatt sitt n a m n, t. e x.
den u n g e fil.
magistern Johannes Magnus Malmstedt (A n n a Marias broder o c h s o m lemnat bidrag p å b å d e prosa o c h vers) o c h d e n d å 19:åriga studenten Wilhelm von Eosenheim, d e n blif- v a n d e d i p l o m a t e n samt författaren till s o r g e - spelen » F r o d e » o c h » D r o t t n i n g ö d a » m.