Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då denna skiljaktighet, hvilken endast kan hafva härrört af något missförstånd, antagligen vid erinran derom rättas, och således införselstullen å parfymerad tvål äfven för Sverige medgifves till 20 öre, hemställa komiterade, att, med godkännande af detta förslag, nedsättningen likväl må för begge rubrikerna endast efterhand inträda, nemligen, för parfymerad tvål, till 30 öre för åren 1865 och 1866 samt till 20 öre år 1867, och för andra slag till 7 öre åren 1865 och 1866 samt till 5 öre skålpundet år 1867.
Då jemväl införseln af Hattar såväl de af halm eller strå som af ull, „,H“ttar i • • •
• afhalm otc hår eller felb är af vigt med hänsigt till tullintraden, hemställa komiterade, af ull etc.’ att, med bifall till de för samtliga slagen ömsesidigt antagna nedsättningar till 40 öre skålpundet, jemväl dessa må ske successive, nemligen å den förre rubriken från 1
Rdr 50 öre till 75 öre och å den sednare från 2 Rdr 52 Luck.
Instrumen ter.
Borstbinda rearbeten.
Korgar och Korgmakarearbcten. till 1 Rdr år 1865 samt berörda yttersta tullsats inträda för begge rubrikerna år 1867.
Sorn den för Lack föreslagna tullnedsättning från 40 till 20 öre skålpundet blifvit å Franska sidan antagen för Norge, torde de Svenske komissarierne böra bos de Franske göra förnyad framställning, att, med frånträdande af deras yrkande utaf endast 15 öres tull vid införsel af denna artikel till Sverige, afgiften må bestämmas att utgå äfven här med förenämnda högre belopp af 20 öre pr skålpund.
För Fältskärs- samt Matematiska, Optiska, Fysiska och Navigationsinstrumenter har nedsättning i nu varande tull blifvit å Svenska sidan föreslagen från 25 till 15 öre skålpundet, men fullkomlig tullfrihet fordrad å den Franska.
Då emellertid det för Sverige och Norge gemensamma anspråket å 15 öres tull blifvit för sistnämnda rike, ehuru under olika rubrik, medgifvet, och komiterade icke inse, hvarken hvarföre dessa effekter företrädesvis skulle vara tullfria, eller olikhet de Förenade Rikena emellan deruti ega rum, synes desto angelägnare, att de
Svenske fullmäktige yrka bifall till deras ofvanberörda förslag, som artikeln bereder Svenska statskassan icke obetydlig inkomst.
Jemte det att de å Borstbindarearbeten med infattning såväl af »opoleradt eller måladt träd eller jern», som af »poleradt eller lackeradt träd», föreslagna tullnedsättningar, å de förra till 5 och å de sednare till 10 öre skålpundet, blifvit godkända, hafva Franske komissarierne yrkat en tull af endast 15 öre å dessa arbeten med »infattning af ben, horn eller andra ämnen», i stället för den af de Svenske erbjudna utaf 20 öre pr skålpund; men då sistnämnda afgift blifvit medgifven för Norge, samt detta belopp, icke mindre än de begge öfriga ifrågaställda tullsatserna, står i ett jemförelsevis lågt procentförhållande till varuvärdet, tillstyrka komiterade, att dess godkännande äfven för Sverige må påyrkas, äfvensom att nedsättningarne må komma att för alla slagen inträda öfvergångsvis, nemligen för första rubriken med 15, 10 och 5 öre, för den andra med 30, 20 och 10 samt för tredje rubriken med 60, 40 och 20 öre skålpundet, under hvardera af åren 1.865, 1867 och 1868.
Äfven för Korgmakarearbeten af vide eller strå, rör och andra finare slag har den å Sveriges vägnar från 1 Rdr 12 öre till 50 öre skålpundet föreslagna nedsättning å Frankrikes sida ansetts icke tillfredsställande, utan en tullsats af endast 15 öre blifvit yrkad, — troligen med afseende å motsvarande, till blott 9 öre i tariffen till Traktaten med Tullföreningen bestämda afgift; men då äfven dessa slags arbeten stå i ett till en så låg tullsiffra icke proportionerligt värde, samt en sådan ytteidigare nedsättning 53 icke heller blifvit ifrågasatt för Norge, torde de
Svenske underhandlarne böra söka utverka bifall till deras berörda fordran af 50 öres tullafgift pr skålpund.
Enahanda är förhållandet med »Svarf varearbeten, ej specificerade, med eller utan betsning, målning eller lackering,» hvarå de Svenske fullmäktige föreslagit tullnedsättning från 1 Rdr till 25 öre, hvilken ock blifvit för Norge medgifven men för Sverige yrkad böra utgöra 15 öre pr skålpund.
För Leksaker »af träd eller sammansatta ämnen med eller utan betsning» har nu varande tullen, 1 Rdr 50 öre, föreslagits till 50, men å Frankrikes sida icke medgifvits till mera än 18 öre skålpundet.
Begge dessa artiklar, utaf hvilka den sistnämnda beredt statsverket en betydlig årlig inkomst, uppgående år 1862 till något öfver 20,000 Rdr, synas lämpligen böra lika tullbeskattas; och anse komiterade den å den förstnämnde ifrågaställda tullsats, 25 öre pr skålpund, böra å Svenska sidan för begge påyrkas, likväl med sådan öfvergång, att de för dem nu gällande tullafgifter nedsättas år 1865 till 75, år 1867 till 50 samt år 1868 till 25 öre skålpundet.
Mot antagande såsom yttersta tullsatser af de för »arbetade ej specificerade trädvaror, derunder inbegripne »Snickare- och Stolmakare-arbeten», ömsesidigt föreslagna nedsättningar, å den af furu eller gran, från 3 till 1 öre, — å arbeten af alm, ask och andra inhemska trädslag från 10 till 3, samt å dem af mahogny, jakaranda och öfriga utländska trädslag från 15 till 5 öre skålpundet, hafva komiterade väl ej funnit skälig anledning till erinran, men böra, med afseende å den icke obetydliga inkomst, som tullen å de begge sednare rubrikerna inbringat, tillstyrka, att nedsättningarna må inträda successive äfven för dem, så att de nu varande tullbeloppen komma att nedgå från och med hvartdera af åren 1865 och 1867 för arbeten af alm, m. fl., till 5 och 3, samt för arbeten af mahogny, m. fl., till respektive 10 och 5 öre pr skålpund.
Komiterade hemställa på ofvan ofta anfördt skäl, att den af de Svenske underhandlarne erbjudna nedsättning i tilläggsafgiften å »Möbler, försedda med stoppning och öfvertyg», från 50 till 10 procent å trädvarutullen, må inskränkas till 20 procent.
Jemte det att den för Lackerade arbeten, ej specificerade, till 30 öre från 1 Rdr å ena sidan föreslagna, men endast till 18 öre å den andra medgifna tullsats, synes böra jemkas till 20 öre skålpundet, anse komiteterade minst lika hög tull böra bli gällande för Askar och Dosor af sammansatta eller såsom arbetade ej specificerade ämnen, så att dessa, i stället för den af de Svenske underhandlarne medgifna nedsättning från 30 till 10 öre, jemväl få sig åsatt 20 öres tull pr skålpund.
Trädvaror, Svarfvare arbeten.
Snickareoch
Stol ma karearbeten.
Möbler.
Askar och Dosor. 54 Knappar.
Etuiö Slöjdevaror.
Varor, ej särskilt i taxan nämnda.
Biträdande den för Knappar af sammansatta eller såsom arbetade ej specificerade ämnen föreslagna och antagna tullnedsättning från 60 till 30 öre skålpundet, anse komiterade likväl att till undvikande af en alltför hastig minskning i den inkomst, deras förtullning lemnat, afgiften bör nedgå endast till 50 öre år 1865 samt vidare till 40 öre år 1867 och till dess slutsiffra, 30 öre skålpundet, år 1868.
Då komiterade, som anse Etuis med eller utan tillbehör af sammansatta eller såsom arbetade ej specificerade ämnen, och hvilka i de flesta fall inkomma med tillbehör, jemförliga med s. k.
Bijouteri varor, derföre böra lika med dessa tullbehandlas, hafva de ock bort hemställa, att den nedsättning i nu varande tullen, 75 öre pr skålpund, å Etuis, som blifvit ömsesidigt antagen till 25 öre, må inskränkas till 35 öre skålpundet och öfvergångsvis inträda med 50 öre år 1865 samt med nyssberörda 35 öre år 1867.
Såsom beskattning anse komiterade 10 procent i tull å varuvärdet innefatta ett för den enskilte ganska drygt bidrag till statsbehofvens fyllande, och såsom skydd för inhemska näringar bör denna afgift, lagd på sammanslagna värdet af varans inköpspris samt transport och öfrige kostnader i utlastningsorten, otvifvelaktigt också vara fullt nöjaktigt; och då berörda tullsats blifvit erbjuden och antagen för ej specificerade Slöjdevaror samt för Varor, mer eller mindre arbetade, som ej till någon taxerubrik kunna hänföras, hvilka artiklar nu draga 20 procents tull å uppskattningsvärdet, hafva komiterade, utan någon erinran vid sjelfva det sålunda föreslagna afgiftsbeloppet, likväl, af den varsamhet vid öfvergången från högre till lägre tullsatser, som komiterade för näringarnas och i viss mån äfven för statsinkomstens skull trott vara nödvändig och här ofvan jemväl ådagalagt genom tillstyrkande för flere i begge dessa hänseenden betydande artiklar af de föreslagna tullnedsättningarnes inträdande endast successivt, äfven bort se sig förhindrade att annorlunda förfara med de nu ifrågavarande, samt hemställa derföre, att sagde tullsats icke må blifva tilllämpad förr än år 1869, utan nedsättningen komma att vid den tid, då traktaten blir gällande, eller, såsom komiterade förutsatt, med år 1865, inskränkas till endast 15 procent å varuvärdet.
Utöfver dessa nu omhandlade artiklar tillika med dem, angående hvilka komiterade, enligt hvad ofvanföre är antydt, funnit någon närmare redogörelse för de ömsesidigt ifrågaställa och af komiterade biträdda tullsatserna icke af behofvet påkallad, hafva utaf de Franske komissarierne jemväl följande varuslag ansetts böra blifva föremål för de pågående traktatsförhandlingarne, och om hvilka artiklar det, i följd af den Nådiga remissen, således åligger komiterade att äfvenledes sig yttra, — nemligen: 55 Metaller, arbetade och oarbetade, med undantag af arbeten i guld, silfver, förtennt jernbleck och messing; Kemiska preparater; Kautschuk och Gutta percha, arbeten deraf Bläck, Skrif-, samt Trycksvärta; Såser; Ljus; Mineralvatten; Kådartade ämnen; Lakrits; Oljor; Svafvel, rått, renadt samt Svafvelblomma; Vagnar och Åkdon; Maskiner; Böcker, Beträffande först Metaller, bör till en början erinras, att fullkomlig af- Metaller, giftsfrihet redan eger rum för alla oarbetade och en del bearbetade, nem- tf?jj ligen:
Bly, oarbetadt, i tackor eller rullar; Bokstaf sstämplar, förslitne och behandling, obrukbare, eller s. k.
Stilskrot; Guld, oarbetadt; Jern, gjutet, tack- och barlast-, — samt kasserade kanoner, bomber och kulor, — stång-, platt-, band-, bult-, galler- och sänksmide, rundt eller kantigt, knipp- och fyrkant- samt skär- och klippjern, äfvensom smältstycken, — jernvägsskenor med tillhörande skarfjern, skarfbultar, muttrar och railspik, — plåtar, förtennte och oförtennte; Jernskrot; Koppar, rå eller garad, samt smidd, valsad eller gjuten, äfvensom plåtar och andra ämnen för bearbetning, samt bleck och spik till fartygs förhydning; Kopparnickel; Kopparskrot; Marinmetall eller annan komposition i form af bleck och spik till förhydning af fartyg, samt alla andra sammansatta metaller, oarbetade, latun och trådband derunder inbegripna; Skrot samt gammal och brukad metall, sammansatt, endast tjenlig till omsmältning; Platina, oarbetad eller arbetad; Silfver, oarbetadt; Stål, alla slag; Tenn, oarbetadt samt arbetadt, gammalt och sönderbrutet; Tester eller Kratz; Jern och Ståltråd, samt Koppartråd, utom förgyld, försilfrad eller pläterad; Zink, Tutanego och Spiauter, oarbetad och i plåtar, samt bleck och spik till fartygs förhydning; Zinkblende.
Å ej specificeradt arbetadt
Bly utgör tullen för närvarande 5 öre för Bly. omåladt och olackera dt samt 20 öre skålpundet för måladt eller lackeradt.
Enligt den mellan Frankrike och Tyska Tullföreningen uppgjorda konvention, till hvars bestämmelser följdriktigheten fordrar, att hänsigt tages äfven för de förslag, komiterade nu hafva att omedelbart afgifva, är tullen antagen å gröfre blyarbeten till 'l\ och för finare äfvensom lackerade till 56 Jern, gjutet.
Smidt, 9 öre skålpundet.
Dessa tull satser samt nödig öfverensstämmelse med förut i allmänhet iakttaget procentförhållande mellan tullbelopp och varuvärden föranleda komiterade att föreslå för omåladt och olackeradt blyarbete 3, samt för måladt eller lackeradt 15 öres tull pr skålpund.
För gröfre gjutgods af Jern utvisar den nyssnämnda traktaten en tullsats af 1 till 3 öre pr skålpund, och som de i Svenska tulltaxan för »bomber och kulor, champlunerade till visst mått och renfilade, kanoner, stycken, nickhakar och mörsare, stämplade och borrade, samt finare och gröfre lavetter,» — för »kanoner, stycken, nickhakar och mörsare, ostämplade och oborrade, samt hällar, vigter och lödjor», — för »grytor, pannor, kittlar, kakelugnar, spisar och kabysser, gallerverk samt dertill apterade stolpar och ledstänger äfvensom slussportar», — samt för »axlar, balanser, mortlar, pressjern, strykjern, tappar, m. m.», stadgade afgifter utgöra från \ till 3 öre skålpundet, synes för dessa rubriker någon ändring nu icke böra ifrågakomma.
Den å »eldställshållare, fotskrapor, hänglås, kaffeqvarnar, kopiepressar, paraplyställ, spottlådor, m. m.», till icke mindre än 12 öre skålpundet bestämda tullen har åter funnits skäligen kunna nedsättas till likhet med den i tariffen för Tullföreningen, eller 6 öre, men likväl öfvergångsvis, nemligen till 10 öre år 1865, till 8 öre år 1867 och till 6 öre skålpundet år 1868.
Vid rubriken »basreliefs, blomstervaser, byster, frugtskålar, korgar, lampor, ljusstakar, medaljonger, pappershållare, presenterbrickor, rökelsekar, urställningar, m. m., med eller utan målning eller lackering», hvarå tullen här utgör 25, men i Tariffen till Tullföreningstraktaten är bestämd till 9 öre, bör följaktligen en jemförlig nedsättning äfven ega rum, och hvilken komiterade föreslå till 20 öre 1865, till 15 öre 1867, samt till 10 öre skålpundet år 1868.
Uti de för »armband, kedjor, kors, nålar, ringar, m. m.», genom hänvisning till lika tullbehandling med Bijouteri varor, samt för »knappar» med 6 och för »skostift» med 3 öre skålpundet stadgade afgifter har deremot någon ändring icke funnits behöflig.
Likaledes hafva de för »ankare», samt för »kettingar, kettingstoppare och krokar» till 75 öre, för »kedjor, med länkjernet under samt till och med 0,2 tums diameter» till 5 Rdr, samt för »armbultar, draggar, hammare, roderjern, skeppsknän och smedjestäd» till 75 öre pr centner nu bestämda tullbelopp, hvilka i allmänhet icke öfverstiga de i Tullföreningstraktaten för likartade artiklar bestämda afgifter, ansetts böra i den blifvande handelstraktaten bibehållas oförändrade.
Med tillämpning af hvad i fråga om ej specificerade Slöjdevaror blifvit yttradt, lärer åter den till 20 procent å värdet för »kassakistor och sän - 57 gar» stadgade tull böra nedgå år 1865 till 15 och år 1869 till 10 procent.
Då värdet å smidd «skostift, klippt eller skuren», icke lärer vara så väsendtligen olika det å den gjutna, att skiljaktiga tullsatser böra derpå grundas, torde den för de smidda med 5 öre nu utgående afgiften skäligen kunna nedsättas till likhet med den, som är gällande för gjuten stift, eller 3 öre skålpundet.
Uti tullsatsen 1 Rdr 50 öre pr centner å »Spik af 1,6 tums längd och deröfver» har någon förändring i sammanhang med handelstraktaten icke ansetts böra ifrågakomma, hvaremot afgifterna å »all annan spik samt allt öfrigt ej specificeradt manufaktur- och handtverkssmide», nemligen 25 öre för poleradt eller lackeradt samt 15 öre skålpundet för »andra slag med eller utan bestickning» länge och med fog varit såsom särdeles betungande öfverklagade, och derföre böra skäligen nedsättas.
Å de polerade eller lackerade slagen är i den oftanämnde Tullföreningstariffen en öfvergångstull stadgad till 18 och 9 öre skålpundet; och hafva komiterade trott sig kunna, utan att nödigt ansedt skydd för de inhemska näringarne i någon mån äfventyras, för Sverige föreslå nedsättning till 20 öre 1865 samt till 15 öre skålpundet år 1868.
Rubriken «andra slag» synes, till förekommande af misstag vid tullbehandlingen, och enär någon väsendtlig värdeskillnad icke eger rum, samt gjutna och smidda delar i samma arbeten förekomma, böra ställas i likhet med det gröfre gjutgodsarbete, som innefattas uti rubriken »eldställshållare, fotskrapor, m. m.», och nuvarande afgift således få nedgå år 1865 till 10, år 1867 till 8 samt år 1868 till 6 öre skålpundet.
För arbeten af Koppar, gälla visserligen nu betydligt lägre tullsatser Koppar, än å arbeten af sammansatta metaller, nemligen 50 öre å polerade samt 20 öre å de opolerade slagen, emot respektive 75 å finare samt 40 öre skålpundet å gröfre metallarbeten; men då begge dessa varuslag, enligt tariffen vid konventionen med Tyskland, äro sammanförda till lika tullbehandling, må det vara tillräckligt, att afgifterna å arbeten af koppar nedsättas till likhet med hvad som blifvit föreslaget för metallarbeten, nemligen till 30 öre för de polerade och till 15 öre skålpundet för de opolerade, hvilka nedsättningar dock, med afseende å den ringa införseln af dessa varor, böra kunna vinna omedelbar tillämpning.
Arbetadt, olackeradt och omåladt Tenn drager nu 25 samt lackeradt Tenn. eller måladt 40 öres tull pr skålpund.
Tullföreningstariffen utgör afgiften å gröfre blott 2| samt å finare och lackerade arbeten 9 öre skålpundet, likasom för bly- och zinkarbeten; men komiterade anse tullsatserne 8 58 Zink.
Fingerborgar och Syringar.
Hagel.
Häktor, Hakar och Hyskjor.
Knifvar.
å tennarbeten icke böra ställas lägre än hvad nyss förut föreslagits för arbeten af koppar, hvarvid den högre tullinkomst, de gifvit, dock torde böra föranleda till successiv tillämpning utaf afgiftsbeloppen, sålunda, att de komma att utgå från och med åren 1865 och 1868 med respektive 20 och 15 öre för olackeradt och omåladt samt med 35 och 30 öre pr skålpund för lackeradt ellet måladt Tennarbete.
Deremot synas tullsatserna å enahanda slag arbetad Zink böra vara lika med dem å blyarbeten, i hvilket afseende de föreslås att nedgå lör omålad och olackerad vara från 7 till 3 öre och för målad eller lackerad från 20 till 15 öre skålpundet att genast tillämpas; hvarjemte förgylda, försilfrade eller pläterade zinkarbeten, som nu draga lika tull med motsvarande arbeten af sammansatt metall, eller 75 öre skålpundet, äfven hädanefter lära böra lika med dessa tullbehandlas, och afgiften fördenskull nedsättas år 1865 till 50, år 1867 till 40 samt år 1868 till 30 öre skålpundet.
Öfvergående dernäst till de i Svenska tulltaxan särskilt specificerade metallvaror, förekomma dervid först:
Fingerborgar och Syringar, å hvilka funnits böra föreslås lika tull som för gröfre messings- och polerade eller lackerade jernarbeten, med öfvergång från den nu varande, 40 öre pr skålpund, till 25 öre år 1865, till 20 öre år 1867 och till 15 öre skålpundet år 1868.
För Skjutgevär, som uti tariffen vid konventionen med Tyskland äro åsatte omkring 23 öres tull, under det att Svenska tulltaxan derå bestämmer endast 20 öres afgift pr skålpund, har följaktligen någon nedsättning nu icke bort ifrågakomma.
Då Hagel draga samma tull af 3 öre skålpundet, som här ofvan föreslagits för ej specificerade omålade blyarbeten, bör äfven dervid förblifva.
FLäktor, Hakar och Hyskjor, hvartill ämnet utgöres ömsom af jern och ömsom af messing, böra äfven lika med ej specificerade jemförliga sådana arbeten tullbeskattas, hvarföre komiterade föreslå nedsättning i nu varande tullsats, 50 öre, till 25 öre år 1865, till 20 öre år 1867 och till 15 öre skålpundet år 1868.
I tariffen till traktaten med Tullföreningen stadgas å gröfre
Knifvar 6 samt å finare 9 öres tull skålpundet, under det att afgifterna härstädes utgå med 50 öre för rak- och 1 Rdr 12 öre för pennknifvar, med 15 öre för tälj-, sjömans- eller gröfre arbetsknifvar, med 1 Rdr för bords- och andra slag, ej specificerade, knifvar, samt gafflar, då de äro försedda med skaft af silfver, pläter, ebenholtz eller elfenben, samt med 25 öre skålpundet för dem med skaft af andra ämnen.
Det har redan tidigare blifvit utrönt, att å allmännast begagnade rakknifvar värdet utgör omkring 2
Rdr skålpundet, och fastän de finare 59 sorterna stå i högre pris, lärer dock tullen å denna lätt smuggelbara artikel icke böra öfverstiga 12 å 13 procent å värdet på de vanligaste slagen, hvilken afgift komiterade tillstyrka må öfvergångsvis inträda med 40 öre år 1865, 30 öre år 1867 samt 25 öre skålpundet år 1868.
A pennknifvar samt de dyrbarare slagen af bordsknifvar och gafflar synes, med afseende å deras högre värde, en dubbelt så hög tull vara passande, att äfven efterhand å samma tider blifva tillämpad med respektive 80, 60 och 50 öre pr skålpund.
Då tälj- eller arbetsknifvar äro närmast jemförliga med ej specificerade arbeten af opoleradt jern, lära de ock böra dermed lika tullbehandlas, och nedsättning i deras nu varande tull derföre ega rum till 10 öre år 1865, till 8 öre år 1867 samt till 6 öre skålpundet år 1868.
För bordsknifvar och gafflar med mindre dyrbara skaft har väl funnits böra föreslås en något högre tull än å opoleradt, men likväl icke så hög som å poleradt eller lackeradt jernarbete, och torde fördenskull afgiften kunna antagas att under sistnämnde terminer utgå med respektive 20, 15 och 10 öre pr skålpund.
Sistlidne riksdags Bevillningsutskotts förslag till tullfrihet för Kro- Krokar tili kar till fiske synes, med afseende så väl å artikelns egenskap af ett nö- fiskedigt redskap som å den ringa tullinkomst, den inbringat, hafva varit väl grundadt och böra bifallas.
Den för Nålar af annat ämne än Guld och Silfver till 40 öre skål- Nålar, pundet bestämda tull torde, i öfverensstämmelse med hvad för andra jernoch stålarbeten redan blifvit föreslaget, böra nedsättas till 25 öre, hvilket blott med 2 öre öfverstiger den å synålar uti tariffen till traktaten med Tyska Tullföreningen stadgade afgift.
Då den för alla slag Skrifpennor enligt Svenska tulltaxan nu gäl- Pennor, lande afgift utgör 25 öre skålpundet, under det att den nämnda Tyska tariffen jemväl derå bestämmer 23 öres tull, lärer vid hvad sålunda redan härstädes är stadgadt böra förblifva.
Då tullfrihet redan nu är medgifven för öfverskäraresaxar samt för Saxar.
Saxar till klippning af plåtar och bleck, lärer dervid böra förblifva, likasom vid stadgandet, att Skräddare-, Trädgårds- och Ullsaxar tullbehandlas såsom verktyg; hvaremot andra slag saxar, derå tullafgiften nu utgör 25 öre för de opolerade samt 50 öre skålpundet för de polerade, lämpligast synts böra lika tullbehandlas som de med dem hvardera närmast i värde jemförliga slagen knifvar, sålunda, att tullen å de opolerade saxarna nedsättes till de belopp af 20, 15 och 10 öre, som för mindre dyrbara bordsknifvar, samt å de polerade saxarna till de tullsats 60 Strump stickor.
Stålarbeten.
Sablar, Värjor.
Teulikor.
Kemiska preparater, ser, som för rakknifvar blifvit med 40, 30 och 25 öre skålpundet föreslagne, att successive med åren 1865, 1867 och 1868 vinna tillämpning.
Strumpstickor, som nu draga lika tull med finare gjutgods och smide af jern, eller 25 öre pr skålpund, hafva, sedan skiljaktiga tullsatser blifvit för de begge sednare artiklarna föreslagne, funnits såsom närmast jemförlige i värde med gjutgodset, också böra dermed lika tullbehandlas, hvadan komiterade föreslå nedsättning i sagde tull åren 1865, 1867 och 1868 ctill respektive 20, 15 och 10 öre skålpundet.
A ej specificerade
Stålarbeten är för närvarande stadgad en allmän afgift af 50 öre skålpundet, men då värdet å finare eller polerade och å de gröfre eller opolerade arbetena af stål är icke mindre skiljaktigt än å arbeten af jern eller andra metaller, hvarå olika tullsatser med hänsigt dertill blifvit bestämda, föreslå komiterade, att sådan skilnad äfven göres för stålarbeten, och att den nu varande afgiften må öfvergångsvis nedgå på samma terminer och till samma belopp, som blifvit för saxar tillstyrkta, nemligen åren 1865, 1867 och 1868 till 20, 15 och 10 öre för de opolerade samt till 40, 30 och 25 öre skålpundet för de polerade slagen.
Sablar samt Värjor och Vär jiding or lära såsom hittills böra lika med ej specificerade stål arbeten tullbehandlas.
Då Tenlikor vanligen förfärdigas af sammansatt metall, böra de ock draga lika tull med de till rubriken »andra slag» hänförliga ospecificerade metallarbeten, och den nu varande tullsatsen, 30 öre, i sådant afseende nedgå åren 1865, 1867 och 1868 till respektive 25, 20 och 15 öre skålpundet.
För Jern- och Ståltråd, äfvensom för Koppar och annan ej specificerad Metalltråd, utom sådan som är förgyld, försilfrad eller pläterad, eger tullfrihet redan rum; och då sistnämnda slags tråd, som nu drager 1 Rdr 25 öres tull pr skålpund, icke bör vara högre tullbeskattad än guld- och silfvertråd, från hvilken den icke heller torde vid tullbehandlingen kunna lätteligen åtskiljas, tillstyrkes derå samma tull, som här ofvan blifvit för guld- och silfvertråd föreslagen, nemligen 1 Rdr skålpundet.