Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
De framställda anmärkningarne kunna hufvudsakligen uppfattas under följande punkter: i:o att i ett land, der så olika local-förhållanden inom serskilda provincer förekomma, som i Sverige, det vore olämpligt, att utfärda en Stängsel-Författning, att gälla för hela Riket, utan borde för hvarje province en serskild för densamma passande Stängsel-Lag stiftas; 2:0 att målet icke inom Utskotten skall erhållit den fullständiga behandling, som ämnets vigt syntes fordra, helst de i Betänkandet förekommande skäl för afslag å den Kongl. Propositionen icke i någon måtto skola vara tillfredsställande, hvadan med åberopande, så väl af högstberörde Nådiga Proposition, Högsta Domstolens Utlåtande i ämnet och de af LagComiteen i motiven till 5 Cap. Byggn.-Balken af Civil-Lag-Förslaget angifne skäl, som den af Herr von Strussenfelt afgifne vid Betänkandet fogade reservation, är vordet yrkadt, alt Förfaltnings-förslagct, med de modificationer nämnde reservation innehåller, måtte af Rikets Ständer antagas; varandes för att ytterligare ådagalägga olämpligheten af hemmantalets bibehållande såsom stängsel-delnings-grund anfördt: a) att i sådant fall skulle stängsel-skyldigheten för ett hemman, som icke förändrar egare, förändras hvarje gång ett tillstötande hemman klyfdes, styckades eller förenades med ett annat hemman.
Häraf skulle vara tydligt, att hvarken hemmantal eller någon annan qvantitet ,> sorn beror af arean, bör såsom bestämmande rättsgrund antagas, helst den ene grannens skyldigheter aldrig borde ställas i beroende af den andres godtycke.
Det låge i sakens natur, att stängsel-skyldigheten måste mätas efter en helt annan qvantitet än arean, nemligen efter rågångens längd.
Hade ett hemman fått längre rågång jemförelsevis med dess area, hade det visserligen fått ett större onus, än ett annat lika stort hemman med mindre rågång, men det - v Laz- samt Allm.
Bcsv, och Oecon.-Utskottens "Utlåtaude
Nio 4t. 3 ta kunde ej hjelpas med en Stängsel-Lag, utan genom en Skiftes-Förordning, som åsyftade egors största möjliga sammandragning, och följaktligen rågångsSträckans minskning; att olikhet hemman emellan icke desto mindre komme att finnas, kunde lika litet förekommas, som att hemman med lika mantal äro med hvarannan i andra afseenden olika; b) att, om man opartiskt jemförde den nu gällande gamla och den föreslagna nya principen för stängsel-delning med hvarandra, måste det niedgifvas, att den förra vid första påseendet föreföll ganska lämplig och billig, helst den af tvänne grannar, sorn hade en större egendom än den andie, tycktes hafva en större fördel af hägnaden, som för honora, skyddade en större egorymd, äfvensom han borde hafva en större förmåga och tillgång att underhålla hägnaden.
Denna skenbara billighet skulle likväl vid en närmare undersökning försvinna.
Alt hägnaden för den större jordegaren fredade ett större område., skulle visserligen alltid vara grundadt, om han alltid hade sina egor i ett slycke j hvilket ej vore deladt i mindre afdelningar, åtskiljde genom mellanhägnader.
Men detta inträffade sällan eller aldrig.
För alt rätt sköta sin jord och deraf draga all möjlig fördel, nödgades man vanligtvis afdela den i flere mindre stycken, hvilka genom hägnader måste fiån hvarandra åtskiljas.
Derigenom inträffade det ofta, att det stycke af en större jordegendom, som läge ytterst och gränsade intill något stycke af en mindre jord-egendom, icke vore till vidden större än det senare , och att följaktligen hägnaden dem emellan icke för den större jord-egaren fredade en större vidd, än för den mindre.
Härtill komme vidare, att en större egendom, just derföre att den är större, vanligtvis måste gränsa intill flere smärre, hvaraf följde, alt, ora dess stängsel-skyldighet mot hvar och en af dessa skall bestämmas efter hemmantal, måste total-beloppet af dess stängsel-skyldighet mot alla de omgifvande egendomarne tillsammans ofta blifva större, än billigheten syntes medgifva.
Dessutom borde det ej lemnäs obemärkt, att, om hemmantalsprincipen antages till grund för stängsel-skyldigheten, måste denna skyldighet till sin vidd komma att bero af åtskilliga tillfälliga och ombytliga förhållanden , och följaktligen vara underkastad lika tillfälliga förändringar.
Det en gång gifna hemmantalet vore ej för alla tider oföränderligen bestämdt, och i fall delta underginge förändring, måste enahanda förhållande inträffa i afseende på stängsel-skyldigheten.
Äfven hvad billigheten beträffade, skulle det böra erkännas, att, då en jordegare, i fall det ej gåfves nugot borgerligt samhälle, som bestämde och fördelade stängsel-skyldigheten mellan grannar, tilläfventyrs vore tvungen att ensam hålla hägnad om - 4 Lag- samt- Ailm, Besv.- och Oecon.-Xhskottens Utlåtande N:o fering liela sin egendom, om deri vore på alla sidor omgifven af ännu ouppodlad jord, bebodd af boskaps-egare, hvilkas betande hjordar endast skulle ofreda hans egor, så kunde han inom det borgerliga samhället icke billigt vis begära bättre vilkor, än att, om han sjelf hägnade hälften af sin åker- och ängs-jords yttre gräns-linea, finge han den andra hälften hägnad genom grann arnes försorg; 3:o att den af Utskotten föreslagna skyldighet för egare till skog och Utmark, att mot in-egor taga del i stängsel, vöre byggd på en falsk grundsats, oell orättvis, serdeles 1 de händelser, då utmarks-egaren icke af hägnaden har någon lördel.
Om ett sådant deltagande skulle ega rum , borde fråga derom icke uppstå i andra fall, än då utmarken vöre af bättre beskaffenhet, och icke i någon händelse kunna utsträckas derhän, att Häradsoch Lands-Allmänningar skulle förpligta», att hålla hägnad emot egare eller innehafvare till derå gjorde intägter, I öfrigt vöre den grund Utskotten för deltagniugs-skyldighet i dylik stängsel angifvit, nemligen oförmedladt hemmantal, högst otjenlig, emedan den följd i tillämpningen deraf skulle uppkomma, att om ett halft oförmedladt hemmans in-egor motte utegorue lill ett från helt till halft förmedladt hemman, skulle ut-egorne få stänga dubbelt emot in-egorne, hvilket vore en ytterlighet,, som torde medföra allmän obelåtenhet, I motsats emot hvad här ofvan blifvit anfordt för antagande af den så kallade hälften-delnings-grunden, äro hos Högvörd.
Preste-Siåndet och Hedervärda Bonde-Ståndet åtskilliga framställningar gjorde, som åsyfta vederläggning, ej mindre af berörde skäl än af de grunder, sorn i öfrigt till stöd för den nya delnings-grunden blifvit åberopade; hvarförutan RiksdagsFulimägtigen Daniel Danielsson från.
Län, under förmälan, att hart icke å sine mot Kongl, Majrts Nådiga Proposition, uti väckt motion, framställde anmärkningar erhållit svar, upprepat samma anmärkningar och begärt Utskottens, Utlåtande deröfver.
Likaledes har Botvid Jonsson från Östergöthland yrkat, alt 1802- års.
Stängsel-Förordning måtte bibehållas, med rättelser och förändring i dessa delar: af B de S3-jdér orden ih- och ut-egor eller ålier,_ äng:j silo g, utmark och beteshage f örekomma, böra desse utbytas emot. orden; in- och af— nösnmgs- jord: bf 5 §. bör upphäfvas och i dess ställe följande stadgande- införas: stängsel-skyldighet bestämmes byar emellan efter hemmantal och jordens Lng- snrnt Mm.
Besv. sch Oecon.-JJtshttetn Utlåtande Nio 4r> beskaffenhet.
Jnr östlings-jord eller sådan, som med egarens verkliga fördel dertill användas kan, hålle hägnad allena emot afrösnings-jord.
Yppas tvist om jordens beskaffenhet och. skyldighet att st änga, yttre sig deröfver gode män, pä grund af jordens godhet och den större eller mindre fördel, hvardera jordegaren af stängseln erhålla kan.
Nöjes endera eller hägge icke deråt, skilje egodelnings-rätten dem emellan å den dag Ordföranden efter skedd anmälan utsatt och kungöra låtit, c~) 6 §. borde rättas sålunda:
Emellan grannar och delegare inom samma hy, gård eller hemman, der storskifte till efterlefnad ännu fortjur etc. d')
Vid sistnämnde §. borde följande tillägg införas: 1 yttra rågången och emellan hemman eller jordandel med serskild numer, samt uti skillnaden emellan in- och afrösnings-jord, gärde by, der skifte är efter delnings-grunden, vare sig stångfall, öresland eller dylikt.
Ar hemman eller jord-andel y tterligare skif tad, delen egarne hägna dsig emellan efter den jord-andel, en hvar innehar.
Till bemötande al dessa anmärkningar få Utskotten anföra:
Hvad angår den i r:sta punkten yttrade mening, att serskilda Stängsel-Författningar för olika Piovincer inom Riket borde stiftas, torde emot antagande af ett sådant förslag kunna invändas: af att gemensamma Stängsellagar för liela Riket varit gällande allt sedan 1443 års Hands-Lag tili efterrättelse utfärdades; by att landets omvexlande beskaffenhet af skogsbyggd, bergsbyggd oell slättbyggd ofta visar sig större, om olika trakter inom samma landskap med Ii varannan jern föras, än vid jemförelse emellan local-förhållandena uti serskilda landskap; c~) att i följd häraf gränserne emellan Rikets provineer icke utgöra någon tillförlitlig grund för bestämmandet af de
Districts områden, inom hvilka en serskild
Lag borde gälla till efterlefnad, utan skulle indelningen af Districten, sä vida ändamålet ville vinnas, ordnas endast efter de skiljagtigheter, som uti jordens läge och beskaffenhet sig förete; dj att således antalet af de serskilda Stängsel-Lagarna eller åtminstone af de serskilda Districten, der olika stadganden borde tillämpas, skulle blifva utomordentligt stort, hvilket åter ofelbart uti Lagskipningen skulle medföra vacklande och osäkerhet, som kunde medföra betänkliga verkningar;: ef alt slutligen oöfvervinnerliga svårigheter skulle mola vid bestäm - 6 Lag- samt Allm.
Besv. och Oecon.-Ushttens Utlåtande Nio 41’ mande af stängelskyldigheten uti gränserne mellan de områden, der olika Lagar voro gällande, emedan, om vitsordet att erhålla stängselbiträde samt delningsgrunden på hvardera sidan om gränsen voro olika, någon regel svårligen lärer kunna angifvas, hvarefter stängselskyldigheten skulle fullgöras; och på grund häraf samt då Utskotten icke kunnat inse om eller hvilka fördelar genom förslagets antagande skulle vinnas, tillstyrka Utskotten, att detsamma må utan afseende lemnäs.
Innan de i 2:dra punkten upptagne anmärkningar besvaras, torde det böra erinras, att det Rikets Ständer förelagda Lag-förslaget ytterst hvilar på två serskilda grunder, nemligen: bestämmelsen om och i huru vidsträckt måtto jordegare må ega vitsord, att af granne fordra biträde till hägnad, samt grunden hvarefter hvarderas cleltagningsskyldighet i stängseln bör mätas.
Om vitsord att stänga, sådan denna rättighet är vorden bestämd i 5 Cäp.
Byggninga-Balken och Kongl.
Förordningen den 9 Februarii 1802, jern fores med hvad Författnings-förslaget i enahanda hänseende innehåller, är det klart, att stängselvitsordet, enligt det senare, skulle utsträckas att gälla i tre fall, der detsamma hitintills icke egt rum, nemligen: a) då ouppodlade egor mota inegor; by då Kronans en del lägenheter samt Lands- eller Härads-allmänningar och grufvuskog-ar möta enskildes egor, i hvilken händelse enskild man likväl icke skulle ega tvinga Kronan eller menighet, som begagnade nämnde skogar, att hägnad upprätta; och c) då innehafvare af utjord och urfjäll vill genom hägnad skilja sin egendom från angränsande egor.
Af dessa nya bestämmelser hafva Utskotten till antagande föreslagit den första och förbigått de två senare, men då Utskotten vid besvarande af tredje anmärkningspunklen återkomma till frågan om hägnadsskyldighet der utegor möta åker och äng, torde det göra tillfyllest att nu redovisa för de grunder, som föranledt Utskottens beslut, att icke tillstyrka stängselvitsordets än ytterligare utsträckning.
Att tillägga Kronan för dess Parker, Djurgårdar, Allmänningar, samt menigheter för deras Lands- och Härads-allmänningar m. m., rättighet att af angränsande jordegare fordra hägnadsbiträde, vore visserligen, i synnerhet om skyldigheterne blefve enahanda å ömse sidor, fullkomligt lika rältsenligt, som att åt enskilde personer, hvilkas egor tillgränsa hvarannan, öfverlemna en sådan rättighet, men så vida Kronan och meuigheterne skul - Lflg- tamt Allm.
Bej c, och Oecon-Vtsfotteus Vildt mide N;o 41 • 7 le kunna sältas i tillfälle alt begagna denna förmon, vöre oundvikligen nödigt, alL en annan delningsgruud än hemmantalet bestämdes, ty berörde skogar och lagenheter äro icke till mantal satte, och hemmantals-åsättande efter vanliga skattläggriings-melhoder lärer svårligen kunna verkställas, åtminstone icke ulan öfverdrifna kostnader, föga motsvarande förmenen af stängselbiträde; vid hvilket förhållande
Utskotten ansett denna fråga böra belt och hållet bero af den nya delningsgrundenS antagande eller förkastande, hvarom en i allmänhet gjord erinran i Betänkandet förekommer.
Hvad åter angår frågan, huruvida innehafvare af utjordar och urfjällar borde tilläggas vitsord att stänga, hafva Utskotten trott samma skäl, som för deras uteslutande från den allmänt medgifna rättighéten, vid utfärdande af 1802 års Stängsel-Förordning, gjort sig gällande, nemligen den osäkra grund, hvarefter deltagnings-skyldigheten i hägnad för utjord och urfjäll, för närvarande och så länge hemmantalet fortfar att vara allmän delningsgrund, bestämmes, samt omsorgen att skydda delegare i en by förfölja derne af en utom densamma boende jordegares godtycke, jemväl hädanefter böra verka till bibehållande af ifrågavarande inskränkning, hvilken, efter Utskottens omdöme, icke med fördel kan upphäfvas, så vida icke delningsgrunden i och med detsamma forändras.
Då således utsträckningen af slängselvitsordet i nämnde hänseenden beror på antågande af den föresbigna nya delningsgrunden, synes denna företrädesvis förtjena en uppmärksam granskning, och anmärkningarne om ofullständighet i behandlingen af ämnet samt om de icke tillfredsställande skäl Utskotten skola anfört för afslag å Kongl.
Majrts Nådiga Proposition, lära egentligen vara rigtade mot den del af Betänkandet, som vidrör denna hufvudfråga.
Förmodligen har man väntat, att Utskotten skulle ingå i vederläggning af alla de skäl, så väl Lag-Commiteen som Kongl. Maj:t uti dess vid sisllidne Riksdag allålne Nådiga Pi oposition uppställt, för att ådagalägga olämpligheten af hemmantalets bibehållande såsom delningsgruud samt rättvisan och ändamålsenligheten af den så kallade hälftendeiningsgrunden.
Ehuru billig denna önskan än må synas, äro Utskotten icke destomindre lika litet nu som förut i tillfälle att densamma uppfylla, af orsak att en sådan vederläggning, efter Utskottens omdöme, icke ens är möjlig.
I theoreliskt hänseende måste förslagets företräden medgifva», så väl för dess enkelhet och rätlsenlighet, som för dess öfverensstämmelse med nu gällande Skiftes-Författningar — egenskaper, hvilka icke i lika hög grad kunna tillerkännas Kongl. Förordningen den q Febr. 1802.
Det är också icke i 8 Lag- samt Allm. -Besv. och Öccon Utskcticns Utlåtande N:o 4!< detta afseende, utan endast beträffande dess practiska användbarhet
Utskotten hysa betänkligheter.
En påtaglig verkan af hälftendelnings-grundens antagande vore en minskad hägnadsskyldighet för egare lill större och en ökad för egare till mindre jordegendomar.
Omsorgen om de senares bästa vore icke med tillbörlig noggrannhet iakttagen, om dem skulle påbördas förökning i ett besvär, hvilket jemförelsevis för dem är mera tryckande äu för de förstnämnde.
Den mindre jordbrukaren, vanligtvis obemedlad, skulle ofta icke ulan känbar uppoffring och stundom alldeles icke förmå fullgöra sin stängselskyldighet, utan till äfventyrs endast af denna orsak tvingas att afträda den ringa jordlott, som var påräknad för hans och hans farn ilies uppehälle.
En annan olägenhet skulle jemväl uppkomma genom den nya delnings-grunden, nemligen att jordegare, som vid egodelning erhållit antingen sämre jord lill större rymd, eller ock flere serskilda lotter, äfven skulle få en ökad stängsel-skyldighet.
Alt, på sätt man velat påslå, denna olägenhet skulle genom egoskifte kunna afhjelpas, torde vid närmare eftersinnande finnas osannolikt, helst den fullkomligaste Skiftes-Författning icke kan förändra jordens natur eller förekomma, att icke lika högt uppskattade egendomar ofta måste utläggas i olika stora skiften.
Den enda utväg, som i detta fall kunde vidtagas, vore att uti jord gifva ersättning för den större hägnadsskyldighet, som åtföljde den vidsträcktare areala vidden eller! det större antalet skiften; men ett stadgande i denna syftning skulle oundvikligen stödjas på en helt annan grund än på den såkallade hälftenprincipen och vara lika fremmande för Förfaltnings-förslaget soia för den gamla Stängsellagen.
Det har icke undfallit Utskotten, alt hemmantalet utgör en ganska osäker måttstock för fördelningen af hägnadsbesväret, mången gång ledande till ojemnheter, och stundom jemväl till obillighet, men om olägenheterne, som äro oskiljaktiga från den nya och gamla delningsgrunden med hvarannan jemföras, torde den enas eller andras företräden icke vara serdeles öfvervägande, och då en stor del allmänna besvär utgå efter mantal samt folket vant sig att dei'efter i allmänhet mäta sina rättigheter och skyldigheter, lxafva Utskotten ansett hemmantalet jemväl hädanefter böra såsom Ätängseldelningsgrund bibehållas.
Att ingå i granskning af Författningsförslagets serskilda föreskrifter, sedan Utskotten ogillat delningsgrunden, i hvilken omständighet samma förslag - Lag- såmt Amu. Besv. och Oecou.-XJtskottens Utlåtande N:o 4 ti slag hufviulsakligast skiljer sig från nu gällande Lag, vore helt och hållet utan ändamål, hvadan Utskotten öfvergå lill de i 3:dje punkten framställ de anmärkningar.
Det har blifvit anfördt, att den föreslagna skyldigheten för utmarksegare att hålla hägnad emot inegor skulle hvila på en falsk grundsats.
Vöre detta påstående rigligt, skulle grundvalen för nu gällande Stängsel-lag äfven vara falsk, ty samma rättsbegrepp, sorn bestämmer skyldigheten för grannar, att hålla hägnad, der skog och utmark möta skog och. utmark, eller der inegor gränsa till inegor, utgör jemväl grunden för det föreslagne stadgandet.
Ehvad man, lika med Lng-Comiteen, vill härleda stängselskyldigheten från begreppet egande-rätt, eller, såsom dess vedersakare yrka, alt den ömsesidiga nyttan grundar nämnde åliggande, stannar man vid uppgifvande af den allmänna regeln uti enahanda resultat, nemligen, att vitsord, att af granne fordra biträde till hägnads upprättande, bör ega rum.
Om detta medgifves, hade skälen bort vara framlagda, hvarföre icke ömsesidig stängselskyldighet bör finnas, der åker och äng möter utmark, tfå den gäller, der lika beskaffade egor angränsa hvarannan.
Sådana skäl äro> icke uppgifne, förmodligen af anledning att de i sjelfva verket icke kunna uppsökas, ty lika billigt det är att utmark, af hvad värde och beskaffenhet den är, skall hägna emot utmark, lika billigt är det äfven att slik malde skall fullgöra enahanda skyldighet, då den möter åker och äng.
Då detta förhållande, efter Utskottens tanka, ligger för öppen dag, torde några ytterligare motiv icke behöfva anföras för Utskottens tillstyrkander att ifrågavarande anmärkning må utan afseende lemnäs.
Utskotten hafva icke föreslagit, liksom det icke heller genom någon Lag eller Författning lärer vara stadgadt, att innehafvare af intägter på> Lands- eller Hä råd s-a 11 m ä nilin ga r ega vitsord att stänga emot inleressenterlie i dessa skogar, hvadan yrkandet om allmänningars frikallande från sådan stängsel-skyldighet torde böra förfalla.
Deremot erkänna Utskotten rigtiglieten af den anmärkning, som blifvit framställd emot den föreslagna delnings-grunden för stängsel, då skog eller utmark möta in-egor, ty det är ostridigt, att egare till förstnämnde slags egor, som gränsa lill ett förmedladt hemmans in-egor, ofta skulle nödgas hålla en större andel uti stängseln, än som vore medbillighet öfverensstämmande.
Men då Utskotten ansett hemmantalet böra bibehållas, såsom allmän delningsgrund , och det vore hvarken verkställbart eller lämpligt, att för ifrågavarande händelse antaga en serskilda måttstock för fördelningen, måste hemmantalet såsom sådan jemväl här hiBj/irmg till B St.
Brot. i834 och i835. 7 Sami. 1 AfjL, läule Häktet. 3, Eng- samt Ailm.
Eesv. nefi Oeecn>Xh sköttens Utlåtande N‘.o 4'r*- 10 behållas*
För att likväl förekomma ofvanberorde olägenhet,, och,, så vidt möjligt är,, åstadkomma en hillig fördelning, af hägnads-besväret, hafva Utskotten trott sig, böra föreslå, att egare till skog eller utmark , som möta in-egor„ hör endast till en tredjedel af hvad på honom efter oförmedladt hemmantal belöper i sådan stängsel; deltaga- I följd häraf skulle redaclionen- af förslaget till Författning i ämnet rättas på följande sätt; Jemte det 5; i Kongl. Förordningen,, angående stängsel-skyldigheten dien g Febr.. 1802 förklaras till ali kraft och verkan upphäfven, varder härmed förordnad t, att uti; frågor om stängsels- upprättande och underhållande emellan byar och enstaka; gårdar, eller emellan delegare inom samma; by , der skog,, utmark eller beteshage gränsar emot åker eller äng,, skall egare till berörde ut-eger, utan afseende på; deras beskaffenhet eller brukningssätt, i sådan stängsel! deltaga; till1 en; tredjedel af hvad- på; honom efter oformedlädt hemmantal skulle belöpa..
Beträffande Riksdags - Fullmägligem Daniel
Danielssons yrkande, att Utskotten måtte lill besvarande upptaga; de af honom uti väckt motion framställde anmärkningar,, få; Utskotten yttra, alt sorn alla dessa anmärkningar äro rigtadé emot de serskilda; föreskrifterna uti; Författnings-förslaget, men; d!essa>. på; sätt förut är vordet antydt, icke kommit, att blifva föremål för Utskottens granskning, så lärer något vidare besvarande å> Daniel Danielssons, motion icke erfordras.
Hvad slutligen angar de af Botvid Jonsson gjorda- förslag till ändringar, , tillägg och rättelser i1 Kongl. Förordningen; den g Fehr.. 1803;. få; Utskotten, med; erinran, att ändring i 5 §.. af berörde: Nådiga Förordning redan är. vorden; föreslagen och grundeme derföre angifna, vördsamt anföra , dels att de uppgifna; redactions-fÖrändringarne, ulan att leda-till det åsyftade ändamålet, öfverensstämmelse emellan;Skiftes-Stadgan; och Stängsel-Författningen, endast skulle medföra; osäkerhet och svårigheter vid; tolkningen; och tillämpningen: af den; senare, dels ock att antagande af tre serskilda- dflnings-grunder, hemmantal, jördens beskaffenhet och samma- dteliiings-grund1 som gäller vid! egoskifte, ofelbart skulle i verkställigheten möta; oöfvervin— nerliga- hinder;, vid hvilket förhållande Utskotten hemställa,. om icke Botvid Jonssons- omförmälda- framställningar, mål Iemnas> utan bifall..
Stockholm- den r.f Jan.
18351.
Reser v.a tion::
Emot: föreslående Utlåtande reserverade sig,-Herr Hjärne..
S-TiöUKHCfLJVIlj, j&35>„ hos- JU. A'.. W-uhemk.
Lag- samt Allm. Besv.- och Otcon.-ZItsk Betankande iV.-o ^i. { N:o 42.
Ankom till Exp.-Utsk. flen 29 Januarii, Betänkande, i anledning af väckt motion, om utfärdande af en allmän Boställs-, Byggnads- och Husesyns-Ordning.
Uti elt till Höglofl.
Ridderskapet och Adeln ingifvet, till Lag-Utskottet remitleradt Memorial, har Friherre Cederström, Jacob, anfört, att Husesyns-Ordningen för Arméens och de serskilde Förfatlningarne, rörande Civile och Ecclesiastique Boställen samt Kronans öfrige bebyggde lägenheter, dels locale, dels af allmän beskaffenhet, äro oljenlige: och att, i afseende pä Armeéns boställen, förslag till en förändrad Husesyns- och Bostalls-Oi dning är under Kongl. Mujrts pröfning; men då det som, rörande byggnaders beskaffenhet och underhåll å Mi Ii tiae - bos! ä
I len funnes ändamålsenligt och nyttigt, jemväl måste vara det för Civile och Ecclesiastiqueboställen, derå byggnader af innehafvare eller brukare skola underhållas, likasom för Kronans öfrige bebyggde lägenheter, har Motionairen ansett sig böra föreslå, att en allmän Byggnads- och Husesyns-Ordning, i stället lör de partiela Författningarne, måtte utfärdas; till grund för hvilket förslag, i afseende på detailerne, jemväl blifvit åberopadt Herr Friherrens och en Kammar-Collegii Ledamots serskilda yttrande, som åtföljde bemälde Collegii till Kongl. Maj:t afgifna underdåniga Utlåtande öfver förslaget lill en ny Militiae-Boställs-Ordriing, hvilket yttrande funnes motionen bifogadt.
Häraf inhemtas, att Herr Friherren, med antagande af ofvanberörde grundsats, att samma sladganden böra vara lämplige för Kronans alla boställen och lägenheter, ansett en allmän Byggnads- och Boställs-Ordning böra innefatta föreskrifter i afseende på: 1:0