Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
ANDRA AKTEN Men hvad hör jag derute! -- Det är stararne Går till öppna fönstret och skramlar med harskramlan.
Laga er dän!
LAGMANSKAN in.
Hvad går Du och spökar der?
Är Du inte i köket?
Nej som Du ser!
Till Amalia:
Har Du slutat skura nu?
hvitt; det måtte vara falskt.
Nej mor, detta slutar aldrig, ty silfret blir inte
silfret svart!
Falskt!
Låt mig se, då! -- Minsann är inte Till Lagmannen som släppt ner en andra rullgardin.
Hvar har Du fått den der servisen?
Den der?--Jo den har jag fått af ett sterbhus.
van blef efter håfvan!
För att Du upprättade bouppteckningen!
Gåf-
fas enligt lag.
Du ska inte begagna äreröriga uttryck som straf-
Är han galen eller sade jag något galet?
För öfrigt var det silfver, kontrolleradt silfver.
Då är det Amalias fel! EN RÖST genom fönstret utifrån:
kan inte göra svart till hvitt!
Lagmannen kan göra hvitt till svart, men han
Hvem sa' det?
Jag tyckte det var en stare som talade! släpper ner den sista rullgardinen.
Nu är solen här, nyss tyckte jag hon var der.
ANDRA AKTEN LAGMANSKAN till Amalia:
med röda halsduken.
Jag tror det var den fremmande skolmästarn
EN PIGA in.
Bordet är dukadt!
Gå ner och ät, Amalia!
Tack mor.
LAGMANNEN sätter sig på en stol invid en kista.
drar sig åt byrån der parfymkorgen står.
Ska Du inte gå och äta?
Nej, jag är inte hungrig.
-- Ska inte Du gå?
Jag har nyss ätit.
LAGMANNEN tar upp ett bröd ur fickan.
Då ursäktar Du att jag äter!
Du har rådjursstek på bordet!
Nej hvad Du säger!
Du tror att jag förgiftar maten?
Ja, ty den smakte kreosot i morgse.
Och det jag åt smakte metall...
i din mat...
Om jag nu försäkrar
Dig att jag icke lagt något
ANDRA AKTEN LAGMANSKAN.
Så tror jag Dig inte!
Och om jag bedyrar..
Så tror jag inte!
Äter brödet.
men bröd är icke dåligt!
Rådjursstek är mycket godt, det osar ända hit, Paus.
Hvarför sitter
Du och vaktar kistan?
Af samma skäl som Du bevakar parfymerna.
Jaså, Du har varit der, hustjuf.
Likplundrerska!
Tänk, sådana ord, mellan oss!
Oss! Gråter.
Ja, verlden är ond, och menniskorna äro onda.
framför allt!
Otacksamma barn som bestjäla en på af trä't; Du har så rätt: verlden är ond...
Ja, det kan Du med skäl säga, och otacksam
arrendet, otacksamma barnbarn som stjäla frukten
nödgats döma till döden.
Men det är derför pöbeln hatar mig, liksom om jag skulle ha skrifvit lagen...
Det vet nog jag bäst som sett all uselhet; och
har ett rent samvete...
Hvad folket säger betyder ingenting bara man Det bultar tre slag i det största skåpet.
regnväder.
Det var skåpet; och det knakar ju alltid mot Det bultar tre tydliga slag igen.
Det är något spektakel som den der vandrande charlatanen ställt till!
Locket på kaffepannan hvilken Amalia nyss skurat, glappar upp och smäller igen några gånger.
men inte skrämmer han mig inte.
Ja, det är den der trollkarlen som kan konster, Kannan smäller.
Du tror att det är en sån der magnetisör?
Ja, hvad det nu kallas för...
heter?
Må vara, men hur kan han veta våra hemlig-
Hemligheter?
Pendylen slår en oräknelig mängd slag.
Nu är jag rädd!
Så må sjelfva Den ta mig om jag stannar här!
Solkatten faller på Lagmanskans porträtt.
Han vet den hemligheten också.
bakom ditt?
Du menar att det sitter ett porträtt af henne
tala om hur vi ska kunna sälja gården och alltsammans på auktion...
Kom härifrån så gå vi ner och äta; sen få vi
rent hus på det gamla och så börja nytt lif! -- Låt oss gå att äta!
Ja Du har rätt, sälja rubb och stubb, göra
DEN ANDRE i dörren.
LAGMANNEN OCH LAGMANSKAN rygga.
Detta är icke en vanlig menniska!
Tala till honom!
LAGMANNEN till den Andre:
tror mig, det är ett af Era straff, ty om Ni trodde skulle det förkorta Era lidanden.
Det har jag sagt två gånger; men att Ni icke
ANDRA AKTEN LAGMANNEN till Lagmanskan:
ska vi bli af med honom?
Jo, man säger att orena harpan, Carolina.
Det är nog -- han!
För jag fryser till is!
andar icke lida musikens toner.
Spela för honom på
LAGMANSKAN sätter sig förskrämd vid bordet, tar harpan och spelar ett allvarligt preludium i moll.
DEN ANDRE åhör andaktsfull och rörd.
LAGMANSKAN till Lagmannen:
Har han gått?
och väcker minnen om ett bättre, äfven hos en
Tack, min Fru för musiken; det döfvar smärtan
osalig... Tack Fru! -- Hvad nu auktionen beträffar tror jag Ni handlar fullkomligt rätt, ehuruväl jag bonis och låta hvar och en få sitt igen.
menar att en redlig konkurs varit bättre -- ja, cedera
Konkurs?
Jag har inga skulder...
Inga skulder!
Min man har inga skulder!
Den som vore så lycklig!
Men andra äro skyldiga mig...
Förlåt dem då!
talning...
Här är inte fråga om förlåtelse utan om be-
denna gång!
Vi råkas ofta igen, senast vid den stora auktionen!
Går baklänges ut.
Då ska Ni få betala! -- Farväl för
Han är rädd för solen, han också!
ljuset en gång, skall jag hata mörkret!
Ännu en tid, ja.
Men när jag vant mig vid
ANDRA AKTEN LAGMANSKAN till Lagmannen:
Tror Du att det är... den Andre?
Förr sas det att han gaf
Han lär ju icke se ut så, men tiderna förän-
guld och ära, men den här går ju och kräfver...
sammans; en mjeker som inte vågar bitas fastän han ville så gerna!
Det är en strunt och en charlatan det är allt-
DEN ANDRE i dörren:
Akta Er för mig!
Akta Er! lyfter högra handen.
Akta Er sjelf!
DEN ANDRE lyfter sin hand och låtsas skjuta pistol med näfven.
LAGMANNEN blir stående stel i gesten.
ADVENT DEN ANDRE.
tro på den Onde!
Ser Du den Allgode kan icke
Du har aldrig trott på det goda; nu skall Du
göra ondt, derför öfverlåter han det åt sådana uslingar som jag är!
Men för säkrare resultat skull ska Ni två få pina hvarandra och Er sjelfva!
LAGMANSKAN på knä för den Andre:
Skona oss!
Hjelp oss!
Nåd! som om han refve sina kläder:
DEN ANDRE
Du skall bedja till!
Stig upp, eller...
Nå, nu tron I, fastän jag inte har röd kappa och svärd och
Stig upp, menniska!
En är den Ende
penningpung och kan säga lustigheter; men akta Er Ni för att ta mig skämtsamt.
Jag är allvarlig som synden och sträng som vedergällningen!
Icke har för att tukta Er med ris och skorpioner...
jag kommit för att locka Er med guld och ära, utan Klockan slår som förr, det mörknar.
ty Du skall dö!
Er tid hastar åt slutet, derför ställ om ditt hus, Det hörs ett dån som af oväder.
skrämm den med harskramlan när han blåser fram han bär förödelsen under sina vingar och straffet i
Hvems röst är det nu som talar?
Säg det, och
öfver din vingård!
Storm och hagel, heter han, och
ANDRA AKTEN i sina klor.
Tag på Dig segerhufvan nu och kläd Dig i det goda samvetet...
Hagelskuren höres smattra.
Ja, om Du lofvar bättring!
Jag lofvar och svär...
bort dig!
Men lofva att först af allt befria barnen... och sedan allt det andra!
Du kan icke svära, ty Du har redan svurit
vara här!
Jag lofvar! att innan solen gått ner skola barnen
om, så skall Du se att jag gör skäl för mitt namn, ty jag heter:
Legio!
Första steget framåt alltså, men vänder Du dig
Lyfter rottingen, hvarvid Lagmannen löses ur sin stelkramp.
venster.
Jerndörr i fonden.
En vinkällare med fat i en rad till höger, en rad till Faten hafva olika beteckningar; på de första närmast sa-
longen äro små brickor anbragta öfver kranarne och på dessa stå glas.
Till höger i förgrunden en vinpress och ett par halmstolar.
Buteljer, trattar, sifoner, korgar etc. här och der.
ERIK OCH THYRA sitta vid vinpressen.
Jag tycker det är tråkigt.
Det är för att mormor är stygg.
Man får inte säga så!
Nej, det kan vara, men hon är stygg.
den lilla gossen och leker med oss igen.
Thyra får inte säga så! för då kommer inte
vore så mörkt.
Då ska jag inte säga så mera.
Bara det inte
klaga...
Minns inte Thyra att gossen sa vi inte skulle
Då ska jag inte göra så mera...
Solkatten syns på golfvet.
Hon springer upp och ställer sig på solkatten.
Thyra får inte trampa på solen, det är synd!
vill bara ha honom hos mig; se nu har jag honom i famnen, och nu klappar jag honom...
Nej, se han kysser mig på mun.
Nej, jag trampar inte på honom med flit, jag
LEK-KAMRATEN nedanför knäna och ett blått skärp om lifvet; sandaler på fötterna; han är blond och när han inträder ljusnar det i källaren. in bakifrån ett vinfat; han är klädd i en hvit blus som räcker
TREDJE AKTEN ERIK
går emot honom och helsar.
Thyra!
Hvad heter Du gosse, i dag skall Du säga oss det!
God dag Du lilla gosse. -- Kom och helsa,
LEK-KAMRATEN ser på honom.
THYRA
blyg. -- Men hvad är din pappa, lilla gosse?
LEK-KAMRATEN.
Erik ska inte vara påflugen för då blir gossen
bättre ska ni få veta allt det der.
-- Men nu ska vi leka något.
Inte vara så nyfikna!
När ni lärt känna mig
kigt.
Det ska bara vara vackert. ler.
Ja, men inte något nyttigt, för det är så trå-
LEK-KAMRATEN
Ska jag tala om en saga?
vi utantill...
Ja, men inte ur Bibliska Historien, för den kan
ADVENT LEK-KAMRATEN ler.
Thyra säger sådant så att gossen blir ledsen...
om ni nu äro rigtigt snälla så ska vi gå ut i det fria och leka...
Nej, små vänner, jag blir icke ledsen...
ju inte för mormor...
Åh ja! åh ja! -- Men det är ju sant, vi få
och derför gå vi nu innan hon åtrar sig.
Jo, mormor har sagt att hon helst såge Er fria,
Dörren i fonden öppnas; man ser utanför en solbelyst gulnad rågåker med Blåklint och Prestkragar.
Åh så roligt!
Kom barn!
Ut i solen att fröjdas åt lifvet!
han skall stanna här i mörkret?
Få vi ta katten med oss; det är så synd att
TREDJE AKTEN LEK-KAMRATEN.
Ja, om han vill följa med Er!
Locka på honom!
ERIK OCH THYRA gå mot dörren, solkatten följer dem på golfvet.
Nej se så snäll han är!
Jollrar till solkatten.
Kisse Misse Plurre Murre!
kommer han inte öfver tröskeln.
Tag honom på armen nu Thyra för annars
får solkatten på armen.
ALLA ut; dörren stänges af sig sjelf.
Lagmannen in med en lykta.
Lagmanskan med riset.
plågad af solen.
Här är svalt och skönt, och så är man inte
Och tyst är det också.
Men hvar äro ungarne?
De söka efter barnen.
Jag tror att de tagit oss på orden.
-- Du vet -- talte bara till Dig på slutet.
Oss?
Märk att jag lofvade ingenting, för han
lyda, för jag vill inte ha något spektakel mera med
Det kan vara, men den här gången måste vi
hagelskurar och sådant.
-- Emellertid här fins inte
barnen, och de komma nog igen när de bli hungriga LAGMANSKAN.
Och då gratulerar jag dem!
Nu spökar det igen!
Riset ryckes ur hennes hand och dansar bort bakom ett fat.
Du vet! säger.
Jag för min del törs inte göra nå-
Nå men så foga Dig då, och gör som han --
got orätt mer.
Vinet på marken är förstördt, och
man får vara glad åt det man har under tak.
Kom Han knackar på ett fat, och tappar i ett glas.
hit Carolina ska vi stärka oss litet med ett glas godt!
Detta är kometåret, anno 1869 då stora kome-
ten kom och man sa att det betydde krig.
Det vardt ju krig också.
Bjuder Lagmanskan ett fylldt glas.
Drick först Du!
Nej, vet Du; tror Du det är gift i detta också?
TREDJE AKTEN LAGMANSKAN.
någon frid mer och ingen lycka.
Det trodde jag nu inte... men, ja vi få aldrig
Gör som jag: foga Dig!
tänker på hur illa andra behandlat oss, så känner jag mig liksom lika god som de andra -- Dricker.
Jag vill nog och försöker också, men när jag
Det var ett rigtigt godt vin!
Sätter sig.
vise säger ju att vi äro lika goda kålsupare och mästra den andra.
Vinet är godt och lättar på sinnet.
-- Ja, den
då kan jag inte förstå hvarför den ena ska gå och Dricker.
vill säga efter gällande lagar och författningar; om andra varit okunniga om lagen, så är det deras fel, ty ingen får vara okunnig om lagen!
Alltså om brutit lagen och icke jag.
Adolf icke betalar sitt arrende, så är det han som
Jag för min del har alltid handlat lagligt, det
en brottsling; men är det inte som jag säger: det
Och Du får skulden likafullt, och går der som
fins ingen rättvisa till i världen.
Om Du gjorde
rätt skulle Du processat mot Adolf och vräkt famil jen, men det är inte för sent än...
så skulle jag yrka upplösning af hans äktenskap, och då vore han arflös...
Ja, ser Du, om jag ville gå fullt lagligt till väga,
Men så gör det då!
LAGMANNEN ser sig omkring.
messa beviljas nog ej, men man kunde få äktenskapet förklaradt ogiltigt på grund af formfel...
Njaa! -- Det vore nog radikalmedlet!
Skils-
Om det inte fins något då?
Något ankommen.
Det fins alltid formfel, bara man ser efter.
ur oss, men nu ska han få se på naturens ordning hur den drifver ut drönare på landsvägen...
Nå då så!
Tänk den odågan som väntar lifvet
TREDJE AKTEN LAGMANNEN.
jag tänker noga på saken, hvad är det vi ha att
Du har så rätt, rätt!
Och vet
Du när
förebrå oss, hvad ha vi gjort för ondt?
Det der
med monstransen, det är småaktigt att tala om och det har icke skadat en menniska, och att jag skulle aflagt mened, det är helt enkelt lögn.
Jag fick ett
fulslag i fingret, det var alltsammans och helt naturligt.
att det der med hagelskuren det var lika sjelfklart som om det stått i almanackan!
Det vet väl jag bäst... och jag vill lägga det till
för, vet Du Carolina, att vi gjorde bäst i att glömma det här sista pratet, och tycker
Du som jag så vända vi oss till en annan prest och låta viga in Mausolén.
Det menar jag också.
Och der-
Hvarför skulle vi inte göra det?
för att den der magnetisören går omkring och skrockar?
Kanske der-
Säg mig, tror Du att det är en magnetisör bara?
ADVENT LAGMANNEN skroderar.
Chiar-la-tan!
Det är en första rangens charlatan
Jag är inte säker jag.
inför mina ögon en gång till, nu till exempel, skulle
Men jag är säker.
Sä-ker!
Och om han kom
jag dricka honom till och säga: skål, gamle skämtare!
Hans lyftade glas ryckes ur handen och sväfvar ut genom kulissen.
Lyktan slocknar.
En stormil höres och så blir det tyst.
Ty numera fruktar jag intet.
LAGMANSKAN går.
Gå efter tändstickor bara så skall jag klara det
Jaja.
Kommer Du ifrån det här med lifvet, så...
Tyst Du!
TREDJE AKTEN DEN ANDRE
stiger fram bakifrån ett fat.
Nu ska vi tala enskildt.
LAGMANNEN skrämd.
Hvar kommer Ni ifrån?
Det rör Dig inte.
LAGMANNEN rätar på sig.
Blåser på Lagmannen, hvars mössa lyftes af och faller till golfvet.
Det är ditt! -- Af med mössan!
skilja hvad
Den, hvars namn jag icke får nämna,
Hör på nu hur domen afkunnas:
Du har velat
har förenat.
Nu skall
Du varda skild från din ålderdoms stöd och ensam skall Du löpa ditt gatlopp; ensam skall
Du lida den sömnlösa nattens qval.
Är det barmhertigt det?
tand för tand!
Evangelium låter på annat sätt, men det vill Du inte höra talas om!
Opp och löp nu!
Slår med rottingen i luften.
Det är rättvisan, det är lagen: öga för öga och
i form af obelisker, kandelabrar, vaser etc; derunder rosor, stockrosor, digitalis.
Midt i, en källa, öfver hvilken lutar sig en jättestor Fuchsia (»Kristi bloddroppar») med blommor.
Fonden en gul rågåker i ax med blåklint och prestkragar; i midten en fogelmed bokskog och ruiner af riddarborgar. götisk stil. skrämma; längst i fjerran vinberg och klippor af ljusgula skiffrar Landsväg löper i fonden; till höger en täckt hvalfgång i Framför en Madonna med Barnet.
Erik och Thyra in hållande Lek-kamraten i handen.
Scenen är en trädgård med Cypresser och klippta Taxus
Nej, så vackert! O! THYRA.
Den som trifs här, är hemma här!
Få vi gå och leka här då?
Öfverallt, utom i den allén till höger.
TREDJE AKTEN ERIK.
Och vi få plocka blommorna också?
trädet vid källan, små vänner!
Ni få plocka af alla blommorna, men icke röra
Hvad är det för ett träd?
Det är ju
sänker rösten
Kristi Blodsdroppar, vet jag!
Guds namn.
Erik skall göra korstecknet, när han nämner
gör korstecknet.
Säg, lilla gossen hvarför få vi inte röra det trädet?
Men säg lilla gosse, hvarför ska den fula fogelskrämman stå der; kan vi inte få ta bort den?
Erik ska inte vara frågvis utan lyda bara! --
sjunger för oss!
Tag gerna bort den så kommer foglarne hit och
ADVENT ERIK OCH THYRA.
Skynda mot fonden och rycka ner fogelskrämman.
och ät nu!
Bort du fula fogelskrämma!
Kom små foglar
Guldfogeln kommer flygande från höger och sätter sig i fuchsian.
Nej, se guldfogeln, se Thyra!
Åh, nej så vacker den är!
Kan den sjunga också?
Guldfogeln ropar som göken.
Kan gossen förstå hvad fogeln sjunger?
dem ha de rätt att behålla för sig.
Nej, barn, det är foglarnes små hemligheter och
och tala om hvar deras bo var och så skulle de sen och kunde inte få några ungar mer!
Ja visst, ser Erik, annars skulle ju barnen gå
gå och ta bort äggen, och då blef ju fogeln så led-
Thyra är så snusförnuftig, så!
TREDJE AKTEN LEK-KAMRATEN
han trifs hos oss eller inte.
Låt oss nu se om
SOTARGOSSEN. in, stannar förvånad och tittar.
Nå gosse, vill Du inte komma och leka med oss.
SOTARGOSSEN stryker af mössan; förlägen.
Inte vill Ni leka med mig.
inte leka, jag vet inte hvad det är.
Jag är ju så sotig, så; och för öfrigt kan jag
Tänk den stackars gossen han har aldrig lekt.
Hvad heter Du då?
Heter?
De kalla mig Olle... men...
ADVENT LEK-KAMRATEN.
Hvad heter Du mer, då?
Jag heter inte mer.
Din pappa då?
Din mamma då?
min gosse till källan, så skall Du bli hvit som en liten prins.
Han har ingen pappa och mamma.
Om någon annan sa det, skulle jag inte tro't...
Hur kan du tro mig då?
TREDJE AKTEN SOTARGOSSEN.
som det vore sant.
Jo, jag vet inte, men jag tycker
Du ser ut så
honom en kyss också?
Thyra, ge gossen din hand! -- Vill Du ge
THYRA tvekar först, sedan
kysser sotargossen; lekkamraten doppar handen i källan och stänker i gossens ansigte, hans svarta mask faller omärkligt.
Ja, när Du ber mig!
senbusken, får Du nya kläder!
Se, nu är Du hvit; gå nu bakom den der ro-
Hvarför får jag allt detta, som jag icke förtjent LEK-KAMRATEN.
Derför att Du tror Dig icke ha förtjänat det går bakom rosenbusken.
SOTARGOSSEN
menas.
Då tackar jag fastän jag icke förstår hvad det
ADVENT THYRA.
sotare?
Har gossen varit stygg efter som han blifvit
stygg förmyndare, som tog alla hans pengar från sig...
Se så fin han är nu!
Nej, det har han inte varit; men han hade en
honom och då måste han ut i verlden och försörja
SOTARGOSSEN in i ljus sommardrägt.
LEK-KAMRATEN till sotargossen.
som är Dig kär... och håller af Dig!
Gå nu in i hvalfgången der, så möter Du någon
Hvem kan hålla af mig?
Se efter!
SOTARGOSSEN går mot hvalfgången, der han mötes af en hvit dam, som tar honom i famn.
Hvem bor derinne?
Nyfiken! -- Men hvem kommer der?
LAGMANSKAN på landsvägen med påse på ryggen och käpp i handen.
Det är mormor! O, nu äro vi olyckliga.
Det är mormor!
Sansa Er barn!
Jag skall ta skulden på mig.
Nej, det får Du inte, för då slår hon Dig.
Nå kan jag inte få ta stryk för mina vänner?
Och jag med.
Och kom hit bakom, så slipper ni bannor!
De dölja sig.
LAGMANSKAN fram till källan.
för allt! sen engelen har rört om förstås! -- Men törsten, och vatten som vatten!
Se här är den berömda källan, som skall bota
det är nog bara lögn!
Nå, man kan ju alltid släcka Hon lutar sig öfver källan.
med en främmande gosse!
För de äro icke här.
Det måtte vara en spåkälla.
Hon tar bägaren och fyller samt dricker.
Men hvad ser jag för slag! -- Erik och Thyra
varit här och förgiftat vattnet också!
Allt är förgiftadt!
Allt! -- Trött är jag fastän åren eljes icke tagit på mig...
Fy, så det smakar koppar... tänk han har
Hon speglar sig och kråmar sig inför källan.
Jag ser ju tvertom rätt ung ut... men tungt är att gå, och ändå tyngre att resa sig...
Hon gör ansträngningar att komma på benen.
jag liggande...
Min Gud, min Gud haf förbarmande eljes blir
LEK-KAMRATEN tecknar åt barnen att bli stående; går fram och torkar svetten ur pannan på Lagmanskan.
Stig upp och var icke ond längre!
TREDJE AKTEN LAGMANSKAN reser sig.
som lockar mina barn på orätta vägar!
Hvem är det? -- Jaså, det är gunstig herrn
ten ur din panna och reser upp Dig när Du dignat, och Du lönar mig med bannor.
LAGMANSKAN bort och går ut.
ERIK OCH THYRA fram.
Gå, otacksamma qvinna!
Jag torkar ångestsvet-
ser häpen på honom; derpå slår hon ner ögonen, vänder sig
hon är stygg.
Men det är synd om mormor i alla fall, fastän
Det här är tråkigt, och jag vill gå hem.
mer en annan bekant.
Vänta litet!
Inte vara otåliga! -- Se der kom-
LAGMANNEN på landsvägen.
Han vinkar med handen; solkatten faller på Lagmannen så att han vänder och går ut.
Han får icke komma hit och orena källan.
ADVENT Det är vackert att Ni tycker synd om de gamle,
barn, men Ni måste tro att jag handlar rätt.
Tror Ni det?
ERIK OCH THYRA.
Ja, vi tro, vi tro!
Men jag vill gå hem till mamma.
Du ska få gå.
Den Andre synes i fonden och går bakom buskarne.
Ty nu måste jag gå; det ringer snart Angelus... ERIK.
Hvart ska gossen gå då!
dit Ni ej få följa.
Men när jag nu lemnar Er här,
Jag har andra barn att leka med, långt borta
så glöm icke hvad jag sagt Er att Ni inte få röra trä't.
det blir mörkt straxt.
Vi ska lyda!
Vi ska!
Men gå inte bort, för
sin aftonbön har intet, intet att vara rädd för.
Den som har godt samvete och kan läsa
När kommer Du igen till oss, gosse?
God natt, små vänner!
Jag kommer igen till julen, och alla jular! --
Han kysser dem på pannan och går åt fonden mellan buskarne; när han blir synlig i fonden har han ett litet kors med en fana nvid lammet.
Det ringer Angelus.
Nu lyfter han fanan vinsamt går ut.
ERIK OCH THYRA
på liknande det som Jesusbarnet plägar afbildas med när det står kande åt barnen, och han omhvärfves af ett starkt hvitt ljus,
på knä; göra tyst bön medan ringningen pågår.
ERIK korsar sig.
Vet Thyra hvem gossen var?
Det var Frälsarn!
DEN ANDRE träder fram.
THYRA skrämd; flyr till Erik, som skyddar henne med sina armar.
ADVENT ERIK
till Den Andre.
Hvad vill Ni oss?
Otäcka!
Jag ville blott...
trädet; sedan var det min lust att narra andra göra detsamma.
Men nu sedan jag är gammal har jag ångrat mig, och nu går jag omkring bland menniingen, derför att jag en gång ljugit.
Så ser jag ut derför att jag en gång rörde vid
skorna och varnar dem, men nu tror ingen mig mer,
ändå inte narra.
Oss behöfver
Du icke varna, för oss kan Du
jest är det bra.
Ty-ty-ty-ty!
Inte så högmodigt, lilla vän!
El-
Och Ni skrämmer ju min syster.
Gå Er väg då, för jag vill inte höra på Er en
TREDJE AKTEN DEN ANDRE.
göromål på annat håll.
AMALIAS röst från höger.
Jag skall gå, ty jag trifs inte här, och jag har
Erik och Thyra! ERIK OCH THYRA.
O, det är mamma! lilla mamma!
AMALIA in. ERIK OCH THYRA
springa i hennes famn.
DEN ANDRE rörelse, vänder sig bort.
En korsväg i en granskog.
HEXAN står och väntar.
Nå ändtligen! der är ni!
HEXAN.
på mig?
Ni har låtit mig vänta; hvarför har ni kallat
Mot mina fiender.
ADVENT HEXAN.
Mot dina fiender fins bara en hjelp: gör dem
och nervänd.
Vet någon: jag tror verlden är vorden upp-
Ja, så synes.
omvänd.
Sjelfva Den Andre -- Du vet -- har blifvit
Nå då kan det vara på tiden för Dig också!
Men det var inte mer än tre veckor sen, så dansade jag på bröllop.
På tiden; Du menar att mina år skulle trycka
annat så skall Du få ditt lystmäte, ty här skall bli bal i natt, fastän jag inte kan deltaga.
Och det är sällheten för Dig.
Är det intet
FJERDE AKTEN HEXAN.
Just här; den börjar när jag vill...
ning med mig.
Så skada att jag inte har min urringade kläd-
röda klackar.
Det kan Du få låna af mig och dansskor med
Kanske det fins handskar och solfjäder också?
som komma att utnämna Er till balens drottning.
Och många unga kavaljerer i synnerhet
Nu skämtar ni med mig!
dessa baler man har nog smak att välja den rätta digaste...
Nej, jag skämtar icke; och jag vet att just på
baldrottningen -- med den rätta menar jag den vär-
Den skönaste, menar ni...
ni, så blåser jag in balen genast?
Nej, det gör jag inte, utan den värdigaste.
Hjertans gerna för mig.
jungfru, medan salen ställs i ordning.
Gå då åt sidan litet, så råkar ni Er kammar-
går ut i en höger kuliss.
det att det var min ungdomsdröm som aldrig blef uppfyld.
Tänk jag får kammarjungfru också... vet Frun
det får man på ålderdomen».
Ser ni, att »hvad man önskar sig i ungdomen, Blåser i en pipa.
Changemang à vue.
Scenen förvandlas till botten af en kitteldal; fond och sidor branta svarta bergväggar utan vegetation.
Till venster i förgrunden Baldrottningens tron.
Midt på scenen en Pan-stod, omgifven af krukväxter:
BolmMusikanterna in; klädda i grått, med krithvita, sorgsna anTill höger musikestraden.
ört, Kardborre, Tistlar, Rödlök etc. sikten och trötta åtbörder; de synas stämma sina instrument, som ej ge någon ton.
FJERDE AKTEN Balgästerna bestående af krymplingar, tiggare, nattmän, alla komma in dragande på sig svarta handskar.
Långsamma rörelser, begrafningsminer.
Den Andre Ceremonimästaren Kapellmästarn.
samma person: en sjuttioårig sprätt med svart peruk som är för liten så att det
gråa håret synes inunder; vaxade mustacher, enkel-lorgnett; urväxt frackkostym, skaftstöflar.
Han är trist och synes lida af sin rol.
De sju Dödssynderna in och ställa sig kring tronen.
Högmod.
Vällust.
Dryckenskap.
Lättja.
Girighet.
Afund.