Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
i mörkret för a t t kuiina uppskatta ljusets valsignelse, dess iiiisstro till all t fram inandes a r för iugrodd för a t t det .skall kuiina fatta a t t frihet och kunskap ar något godt, dess tro ' y&amp; de gamle rabbinerna för fast a t t kunna ~ n i i n t e t g ö r ~ s.
När Meir til1ropa.r folket: » Dina falska profeter liafva störta.!
dig i fördärfvet, o, Israel.
; - blir lian sjiilfo ansedd soiii en falsk profet.
H a n blir skymfad soiii en bespottare, iiånad, utdrifveii ur Syna.- gogaii, f Ur£ ölj d och slageri.
Den lieliga doinstolen, försaiiiliilgeil s.
iilclste och rabbinen, saniniantrader och till straff för sina öfverti2idel- ser inot (le gainla förordningarna dörnes Meir Ezofowicz a t t banit- lysas, att ~ \ utstÖtits ur Israels sköte, skyiiiiligt förjagas ur Israels Iiusn.
Förblindad ' af sin fanatisnr iitsluiigar så (len obeveklige Isalt Todros i hela försaiiilingens naivaro mot Meir den lieniskaste och grymmaste .förbalinelse, soni ord kunna uttrycka.
- Men på folket.
gör vei-kstallandet af det förfärliga straffet icke det intryck rabbinen berakiiut.
I stället för afsky för den förbannade väckes inedlidande och .karlek till lionoin .i inånget lijarta.
Med kan- torn och .iingdonieii i sprtseii reser sig liela försainlinqeii inot rabbinen och nedkalla18 valsig~ielse öfver den, s o i ~ i lian förbaiinat.
Föl-ebråel- ser och hotelser ljuda .plötsliqt omkring den lilan, 1ivars.lydige lar- jiingar de fleste förut varit.
Det ropas, att nian icke längre vill lyssna till sådana förban nelser, a t t mildhet och försonlighet, icke liat och 1iBiiid bör r i d a i Israel.
Det ropas på rättvisa, .på upplysning, på kunskap.
och frihet.
Det ropas, att ingen mur får resa sig mellan ' Israeliten bcli lians Giid, a t t ingen ager rättighet a t t lagga bojor på lians förstånd ocli lians vilja, utan a t t livar och en liar ratt att.
tolka Herrens ord efter sitt eget lij artas i1igi.f velse.
Känslor, soiii länge hklli ts tillbaka eller sliiinrat, ha plötslig t vaknat ncli gifvit sig luft i .ord.
Rabbinen ' finner till sin Iiapiiad att den baiinlyste ej stått ensam, att det fniinits inånga.
sådane som lian, ehuru ingen varit så modig och så oförvägen.
Isak Todros lijarta, stelnar af fasa, lian tror sig ju alltid och allenast liafva lefvat för detta folks val, lim fattar icke, a t t det icke trader upp för lioiionl mot de upproriske.
Da hviskar en stäinma inom honom oin » evighetens ängel », som nied sitt fiainniande svärd kullsl&amp;r allt-, som ställer sig mellan nianniskorna och den Aögstn sanrvhgen ocli en svag niiing om a t t Itan a r den, soni haft orätt, vaknar i lians själ.
Blen Meir, lian vandrar, krossad af sorg och vaiiara, siiiadad och bercifvad allt, ut i den okaiida v9rlden.
U r Iialis obestainda lang- tan har vuxit en fast föresats, a t t uppmana de fran ni niande » folken a t t sluta fred och lijalpa lians föraktade, i stoltliet öfver sin uråldriga härlighet fiSrbliiidade folk.
Sjalf a r lian besluten a t t dricka iii.
vis- hetens kalla för att sedan en gKng kunna återvaiida till sin faderne- stad och genoin a t t.
utså kliiiskap och ljus löna dess förbannelse rnetl välsignelse.
, ' - '.
Sådan är i korthet Meir Ezofowicz ' historia, sådan den skildras i berättelsen: » I de djupa dalame ».
Omkring denne sympatiske hnfvnd- person har Eliza Orzeszko grupperat en mängd mästerligt tecknade bipersoner.
Hur tydligt se vi benne icke för oss, den i Ezofowiczarnes alla dyrbarheter löjligt utstyrda, af hela släkten vördade liiindra8riga Erejda, Meirs farfarsiner, som i sonsonen igenkänner och älskar sin makes utkorade efterföljare.
Ocli Meirs farfader, den för sin klokhet och rikedoin allinant aktade Ssul, soiri främst af allt håller på slak- tens ara och traditioner och för hvars vilja de redan grånade sönerna lydigt böja sig!
Vi se Iiur han slites mellan sin vördnad för de ganila la ' garnti, och sin kärlek till älsklingsbarnet Xeir.
Och Kaniionker, den sluge, girige gästgifvaren, som trots siii Iikedom lefver i armod och smuts, soni med patriarkalisk, p&amp; den mest ortodoxa gudfriiktighet stödda stränghet, behandlar hustru och barn, som rabblar sina b6ner både fram- och baklanges ntan att för- stå deras innehåll, men så snart det galler biir irer, ar den slngaste, dugligaste och niest samvetslöse.
Och Eliezer, Kamionke~s son.
den iiiige, veke kantorn, soin whvarje dag sjunger om sitt folks öde och gråter Cifver.
det inför Herrena, soni läser Moses 3lajnionides bok för sina vänner, men icke vågar försvara dess lära, förr an Meirs olycka p&amp; en gång väcker mod ocli kraft i hans hjärta och han höjer sin liärliga stamma till en välsignelse öfver den förbannade, manande för- samliugeu att resa sig mot den orättvise rabbinen.
Och Witelski, den från Wilna inflyttade köpmannen, soin aldrig sätter sig upp mot de liärskandk begreppen, utan resonnerar: kanske det ar mansko- p&amp;fiiiid, men kanske koinnier det f r h Gud sjiilf och hvarför skall jag riskera att ådraga mig lians missliag~ - och som tack vare denna diplomati mot både Gud och nianniskor har det bra.
Ocli Witelskis liiistrii, Honna, som blir lirsinnig af vrede, då Meir ej vill gifta sig med.
hennes dotter, ocli Leopold, den wbildadew unge juden f r h TiTilna, hvars högsta hstundan iir att fk ligga på en soffa och tanka p i sina rike- domar, som gör sig lustig öfver Meirs idealistiska längtan och skrattar at lians förtroenden -- alla dessa personer, huru karakteristiska äro de icke!
Ned hvilken omutlig rättvisa, som frainhåller både fel och förtjänster, äro de icke tecknade!
Den blinde Abe1 Haralten, som stiindigt bel-ättar sb vackert nr Israels historia, hans dotterdotter Golda, som Meir älskar och som Ilskar lionoin tillbaka med en så oegennyttig kärlek, och Eejbele, den fattige skräddarens idiotiske lille son, huru rörande i allt sitt elande.
stå de ej för oss!
Eliza Orzeszko vill väcka vår medkänsla oeli lära oss först % alla dessa människor, de onda så val som de goda.
Till och med Iios » den svarte mannen,, &amp; som Golda kallar rabbinen, och hos den fanatiske Melameden uppletar lioii försonande drag.
Ron visar hur de handla i öfvertygelse on1 att de tjäna Herren på det enda ratta s2ittet.
Och om vi också maste vredgas p % dem för deras härsklyst-
nad och oförsonligliet, milste vi dock känna inedlidande med dem för deras okiiiiiiigliet och enfald.
» I de djupa clalai.na » iir icke egent.ligen lisad vi i dagligt tal niena nied en roman, ty kärleken, Meiins och G-oldas karlek till Iivar- andra, spelar i den eudast en iiiiderordiiad.
Men den föi.st&amp;ende kiirleken till alla föitryckta och lidande talar till oss lir denna bok pB det niest bevekande spr&amp;k.
BIhigen skall kanske tyclc,z att förf.
niPdar i viil bjärta fiirger ocli, trots den lefvaiicle framstiilluingcn, kanna sig böjd att betvifla a t t sidana in~nniskr&gt;r soin clessa lefva, skdana lieinslsa liandelser verkligen ltiiniia tima i Eiiroprt i det nittonde ' &amp; rliilndradet.
Elizii, Orzeszlco försäkrar oss att deiina ocli m h g a liknande till- dragelser föreltoiriiiia lkiigt oftare Mn vi ana, Iion slutar sin bok med en varin bön Zill Iiisareii, att lixii - Iivilket folk och Iivilken tro linii iiii rna tillliöra - oiii lian någon g h g på sin väg skidle niöta en Meir Ezofowics, lian strax mf~tte r#clta Iionom en broclei.lig?
Irjäl- pancle Iiancl.
Det ar saninia inner liga öf vertygelse om a t t folken maste iiar- mas till Iivarandra, rattfardiglieten iippratthillas och frihet och upp- lysning finnas ' för alla inanniskor, som talar till oss ur Eliza Orzeszkos.
andra till svenskan ö f versatta roi11 an: D Mirtala D.
Det ä r iii.
sorgen öfver in !inskliglieteiis lidanden, som Eliza Or- eeszltos diktning iil~pspii~at, det är till kamp mot oriittfiirdiglieten och orättvisan hon vigt sin penna.
Genoin sin stora begafniiig, sina nihgsidiga ocli grlindliga kiinskaper, sin outtömliga arbetsförrni4g.a - hon har iinder ' 29 &amp; r skrifvit icke mindre än 70 volyiner - .men f~.aiiist geiiom ' sin vnrina kärlek till sanning och rattvisa, liar hon 1ycl; ats skapa arbeten, som gjort liennes naiiin kaiidt och alskadt, icke eridast i Iiennes eget fiidernesland iiban afven i alla de lander, till livilkas sprLlc Iieniies böcker blifvit öfversattn.
Tyska, franska och t.jecckiska öfvers#ttningar liaf va redarn 1Hiige funnit s och # h e n i Ryss- land Iiafva lieniies böcker - » iiii.irkv#rcligt nog », skrifver lioii sjalf - 11 tkoinniit ' i talrika iipplagor.
» J a g iir stolt och glad, yttrar lion i sitt bref, watt iilina arbe- ten nu ocldi funnit vägen till Sverige, för Iivilket !and jag hyser en alldeles särskild syinpati ocli aktning.
Och jag skall blifva lyck- lig, om mina böcker afveii dar iippt: i norden 1; iiiiiia finna vänner. » » I de djtipa clalariie » och » hlirtala », dessa tvii till svenskan öfversatta böcker d Eliza Orzeszko g i f w oss, eliiirii de ju utgöra endast en liten del af den polslra författariniians snilles alster, ett klart int.ryck af hennes diktnings ande och inM.
Hon Ilar skildrat ni~nnislror nr d l a samh~llsklasser, Iion har iiiMat bilder ur ndeliis, presteilnas, borgarnes och bönderncs lif, lion har ett medlidsanit, försti~eitde intresse fiir l i v a j e iniiiiskligt lirlande, pien .aldrig talar detta intresse ett inmrligare sprik och aldrig nK
hennes skildringar en sadan gripande storslngenliet soiii i liennes j iideberiittelser.
Jiidarne, soni just i liennes fadcrneslaiid iiro fiisein; il ffiir ovilja, liat ocli föi.följelser, de föraktade jiidasne, soni hennes Irtiids föi.fiittare.
aldrig sysselsatt sig med, om deiii liar Eliza O~zeszko nied afsikt skrifvit efter romaii.
J u s t emedan hon friiinst strafrar för sitt folks och sitt laiids val, önskar Iion, a t t Iieiines laiidsiiian skola 1iii.a k8niia jiiilariic och iiarina sig dem.
0i-n de blott sjiilfvn sölr: i iil~priitthiilla Be stora riitt- fardiglietsgriiiidsatser, som giilla för alla folk och alla iiiiiiiiiiskos, kiinna de iiog hoppas p&amp; iiittfardigliet och riittvjsn, fijr egen t l t l Och darför har Eliza Orzeszko iiiledt sin berattelse oin Xeir Rzofo- wicz med orden: » Alls dein af inina.
landsiniiii, som 1 i - p en fast förtriistaii octli eii uppriktig önskan att tider af ljiis ovli frid skola kmiiiin, iignnr jag denna bok., Geiv71r Xe ytrso) ~.
(Brcf friln Köpenlirimii.)
Iiiiievinarne i den goda staden Kölienliavn liafva en fiir friiiiiliii- gen påfallande beiiiigenhet a t t afsöndra sig i sirig griippcr och a t t omgärda dessa ined fasts skrankor.
1 % koiistens och littwatiireiis oiii- råde a,r detta, systein så genoinfördt, a t t inaii Irnappist tr#t ' Far en l&lt;oiistnar eller författare, Irrillteii star iitaiiför alls l~rirtier; men ocksk inom lifvets alldagliga, omrideh miirker man samma striifvaii a t t af- skilja sig frin saniliiillet.
Nar t. ex. en fainilj af den föriiiögiiare ambets- cllcr liandels- klassen skall skicks sina döttrar i slioln.
liiicivil&lt;as sorgfiilligt Je stom skolorna och företriide gifres i t sin: kiiixer 14 10, 20,:: o liii.jiiiig: ~r.
D e fördelar, soin en större likoaustalt knii Bjiidn p % nirct Iiiiiisyii till lararekrafter, lokal ocli materiel iippviigas, anser iii: m, af h i brtq-g- gaiide oinstiiiidiglieteii, a t t flickosiias kalurater tillliiirn (leras egen sainliiillsklass.
FörestSiidariniinn iiiliste diirför alltid vii1 iiiottagi~~i (lct af Iiya elnver taga, Iiiiiisyn till deiii, soni reduii iiiiiias -- l i ~ i l k c t knii vara kinkigt nog inången gång.
Saninia afsöndringsprincip liar gjort sig giillanitr.
vid iipliriittiiri det af Köbeiiiiaviis liisesaloiiger.
Herrnme Iinfvn sin fik sig - Atenemit; dnmeriin lin likaledes sin egcii - 7Cri; idcI; g Lrrwfnrrrr; j r l l.
kien det ar icke nog med denna tudelning.
Äfven andra skran- kor finnas.
För att vinnk intriicle i den kvinliga lasesalongen ar det icke tillrlicl&lt;l.igt att vara genus feinininiiin och att kunna betala sin grsafgift.
Ni inaste diirtill kanna.
två inedleinmar, hvillta vilja taga 11 % sitt ansvar att proponera er, för » Bestyrelsen ».
Denna pröfvar förslaget och gillar, eller, om den finner anledning diirtill, förkastar det.
Att denna pröfniiig icke ar en to111 formalitet visak 5 8 af föreningens s love^: » Ligesoin- Bestyrelsen er bemyndiget til, iiaar den inaatte finde Anledning clertil, at nzgte Damer Optagelse i For- eningen, saalecles kan den ogsaa udeliikke Medleininer, der iklte Iiolde sig Föreningens Love efterrettelige eller ved deres ~ o r l i i l d i For- eningslol&lt;alet give Aiistöd eller foraarsage Forstyrelse.
* Soili iiiaii ser, al1 denna ~liisesaloiqp nigot helt annat ä11 deii stockliolinslta.
Också viicker det fria iiiträclet i den sistnäiniida dan- akarnes förv %iiing och iindi.811.
Att det kan g % riktigt anständigt och Iiöfviskt till p&amp; ett sådant stiilie Iiafva de s v k t för att tro.
)) Me11 de unge Danier kommer der ve1 ikker iir alltid slotkl %inmen af deras invändningar.
Emellertid - har man val öfverstökat förberedelserna och blif- vit upptagen soin inedlein, befinner man.
sig utmärkt väl i denna kvinliga läsekliibb, o111 livars hela inrattiiing det icke kan sägas aiinat iiil godt.
Kvindelig Laseforening är belagen midt i hjärtat af siaden, vid Aniagertorv.
I~okaleii.
är öppen liela dagen f r h kl. 10 till 9, och vi ha bara att stiga pk .. Vid ingången befinner sig en garderob, diir medleinmxriia iilot ett marke kunna deponera sina ytterkläder.
Vi stiga nii in i iitl~ningssalen Till venster ligger det trefliga sain- talsriiininet ined utsikt till » Strdget » eller asfalten », som det också kallas, dar » toiit ICöbenhavn~ rör sig fram och tillbaka under pro- nienad tiniwen.
Till höger ligger dcn stora liisesalen, stiiderruminet.
och toalettriiiimet.
, 411t ar praktiskt och bekvämt inrättadt, inen utan nigon lyx.
I läsesalen ligga tidningar och tidskrifter samt de nyutkomna böckerna framme ti1.l fri disposition, och behagliga sitt- platser ar det godt om.
Under iitl&amp;niiigstii~~inarna ar det vanligen fiillt af besökande i den yttre salen, och 3 kvinliga assistenter Im brådt med att till- rnötesgi d l a önskiiiiigar.
Det iir icke nog med att de skola besörja ombytet af böcker och bokföra detta, ofta anlitas de också som råd- gifvare med afseende p i valet af lektyr.
' Likviil går d l t jäint ~0111.
ett iirverk och lika stilla soin ett sådant.
I iitl5ilingssaleii och i sitiiitillsriiiiiiiirtt liar iiiaii lof a t t efter behag röra sina talverktyg, men de lifliga och aiiiiars ofta Iliigröstade köpeiiliainnsltoriin tyckas iiar ovillkorligen fH en diiilil) arc p % siil prat- samhet ocli soiirdine pk rösten.
I liicesalen ar tystnaden obligatorisk, och dcttn biid respekteras 11; det striingaste.
0111 nf.toneii isyiiiierliet iiï c l t l ~ i full af liisaiirle, ocli likviii liör inan - s % iiii.irkvlirdigt det kali l i t a.
- - icke cii giiig en liviskriing.
Saleii ligger iilat (?ii gard?
och gatitiis bnilvr trfiiiger icke dit.
&amp; i1 kan sitta dar i tiiiiniar iitut; att liöin andra ljnd iiii de koininaiides ocli g5eiides steg, pixslet af bliideii, d i de viindas, sprakandet i kakeliiguarna eller regnets sl: ig iiiot riitoriia.
E n giiig ltiii~de.
det, a t t .jag dar iiiiie fick se eii beliitiit f r h i mina resor, livilkeii jag icke triifat]) ii hratal.
1) et var osa niiiiijligt a t t gi förbi livaranclrri, tita11 a t t liviskii.
f i m i 1iinigi.a frigoi- ovli s \ w.
Det skedde i dct allra lenaste pimiissiiiio, iiieii i alla fitll viklctc!
d t t ovanliga ljiidet seiisatioii.
Det ena liiif \ - iidet efter det andin liöjdcs från böckerna, och sk indignerade blickar riktades iiiot oss, att jag kande mig djiipt sltiildbel; ~stad.
A t t eu sKilan ordiiitig linii geiioiii- föras i en kviiilig föreuiiig, soiii rakiiar iiiira 1,1.00 iiieclleniiiiar, visar, liiirii oberattigadt det bekanta, Iiiliiet af kviiinotiingaiis pctlpetiiiitii mobile ar. '
I » S tiiderevwïeleet - i hör niaii icke eni giiig 1j iidet n!
koiiiiiiandc och @ ende, ty det anlitas högst litet.
D3r h u iliari i absoliit ostörd- het ö f verlainiia sig å t allvarligare stadier.
Jlaii liar tillgiiig till bliick och penna och liela Iiandbiblioteket, soiii iigw bl.
a. flera stora och goda lexikala verk.
I liela lokalen lin för iiagra nihader sedaii fotog6iilaiiiporim fått vika för elektrisk belysiiiiig - en icke ringa viiist för ögon och Deniin ini s i stora, oiiifattaiide och aktade iiistitiitioii, hvilkrii äger ett bibliotek p&amp; öfver l.5,000 baud, Iiillei.
.W titlskriftcr och .i (.)
ticlniiigar saiiit rakiiar 1,072 iiiedleiiiiiiar, iir a1111ii icke ett f,jiirdedels 8rlilinclrade gaiiiinnl.
Det var l872 deii ett ytterst blygsaiiit siitt började sin ti1lvczi.o - i IQuacl lokii1 och iiierl ciiditst il iiiedleiiiiiinr,.
af hvilka de flesta voro inbjudare.
Redaii dh existerade liesrarnes liisesiillsknli, Ateaeiiui, cich iiiiim damerna bildade siu egen förening, vande de sig till denna ined an- niodaii oiri att dar vinna iutriide.
JIen aiisijliniiigcii hesvarades med
ett bleklngdt nej.
Marinen ville ha siii titinarkta boltsaniling och sina w %ngs dyra ticlslrrifter för sig sj iilf va.
Men fröken SoBe .Petersen, soiii var sjiilen i den nya rörelsen, tappade icke iuoclet.
Med rastlos energi verkade lioii för att sprida intresse fGr salieii och slraffa clen första nödviiiidiga grniiclplåteii.
Att lioii gjorde sig till inålsiilan för ett starkt lriiiidt beliof visade sig snart.
Föreiiingeii viiste rasl$ i o i i ~ f h g ocli betydelse, och lange dröjde det iclte, iiinaii den erhöll ett stats~iiiderstöd af 1,000 kr., livilket belopp aniiii.
årligen tillfaller den.
P&amp; ett särdeles lyckligt siitt liar den förstått att liålla sig utanför de strider, som under den sista Iialfva niansålderi~ y ~ p r ö r t clet claiiska sanihället anda iii i marg.
ocli ben, och att bevara en slctiiiiigsbjndniicle neutralitet.
I tidnings- facken finiier iiiaii lika viil w Garnle Berlinger w som w Socialdeinokra- t e i i ~, och i biblioteket triiffar maii representanter for alla riktningar alltifrin natiiralisterna, Bilda till syrnbolisterna .. Da föreningens inål ar, soni clet stod i iiib~iidniiigcii, » at bidrage til .OpIysningens Freniine ved at give de Kvinder, der föle Trang till aaiilelig Udvikliiig, I~ejligliecl til at m a denne .geiinem en let og billig Aclgang til gode danske og til Dels udenlaiidske Böger, Tids- skrifter og Rladea, har inedleiiisafgiften blifvit satt ytterst li ' gt.
För tillträge till läsesalen och lienilhn af 2 exeniplai- it gången betalas endast 10 kr.
om Krit.
Denna prisbillighet liar visat sig vara en mäktig häfstång för föreningens iitveclrling.
Xedlemmarnes antal ar i stancligt stigande och föreningens ekonomi så god, att den ser si- i stivnd ait köpa nya böcker för 2-3,000 lrr.
om liret.
Detta resiiltat fraintriider så mycket nier lysande vid jamförel- sen ined Ateneiini.
Denna iiistitiitioii stir n %rnligen, trots sitt ut- inarkta bibliotek ocli sina dyrbara tidski.ifter, p5 randen af sin under- gSiig, och redaii liar dess totala upplösning vsi: it satt i fråga.
Oin slciildeii lir att söka i deii höga inedleiiisafgifteii eller i dhlig admini- stratioii, skall jag iclte kiiiiiia s#ga, jag kan blott konstatera det be- dröfliga faktum, att det.
en gåtig s i stolta och inorska Ateneiiin nu fötter.
står p&amp; vacl~laiicl~ I&lt;aiislte Iierrarlie iiii icke skiille lia något emot att f5 friskt bloc1 i de siiiande 5drorna geiiom en saniinaiisliitning?
TJtoin den laga niedléinsczfgiften bidrager iiatiirligtiis det iit- iiilrkta sHtt, Iiva~yå föreiiingens angeliigenheter skötas, till det goda ekonorniska resultat deii ii5tt.
Med kviiilig noggrsiinhet och ordnicg Iihlles det liela samman, ocli iued kvinlig sparsamhet tages det reda. '
p&amp; allt.
Exempelvis kan jag namna försiiljiiiiigen af gainla tiduingar, hvilkeii iiibringar bort %t en 4 0 kr.
Det ä r visserligen icke mycket på en utgiftstat af 11,000 kr., inen flera goda tidskrifter kiiiina, dock aiiskaffas för deii sniii ' nian.
Pörpniiigen styr sjiilf sina niigeliigenlieter nieiielst eii geiieral- örsaiiilin.
Deiiiia viiljer en styrdse af 5 uiedlcniiiiar.
L sliotstw s t h » I!
' orniaiideii &gt;, h \ ~ilkeiis befattning s&amp;ii l # !Il iniiciiafts af friilteii dlberti.
Styrelsen tillsiitter sedm en verkstiillande förest; iiidariun: !.
- nu fröken Illoller - och det antal assistenter, soin krafres.
Till sainmansliitningeii niellaii niedleiiiiiiarrte och sauifricteli i för- eningen bidrager icke litet de sink trefliga sainmankonister, livilka anordiias flera gånger under \ riiiteriis lopp.
De inledas af föredrag, antingen af iiigon inedleiii eller af kaiid, fraulstiende vetciisltripsiiiaii.
Darpå följer tedrickning, d i det gbr iimritert och lieiiitrefiigt till.
» Forinaiideiiw sörjer föl.
att giira iiiedlemiiinriie 1) ekniita uied livaraiidra och gör i det hela taget les liouneiirs p % ett s5 alskvardt och före- komniaiide satt, a t t belåtenheten ar alliiiiin.
För te nied » Sinörebrödv och ~Saiidkage2, en beliaglig afton och föredrag dessiitom betalas icke nier iiii femtio öre.
Och iilid&amp; f i r inan gama » en lille halv Kop til. » x.
En ny kornit$.
Q i1t - kvinnas iigapriderätt.
I slutet n£ förra aret ' ingick f r h styrelsen fiir Bö~emimgm ~ O P Gift kvinnas aganderaff ett forslag, att Frcdrika-Bremer Fiirlmildet ville tillsiitta en kolilite iiicd uppgift att ~ei; kri fKr dr olika ~iiinkterriu i föreningens program.
Scclnii Fiii; lmndcts styrclse tagit fiirslaget i öfverviignnde, förlrlarado den sig d l i g: ?tt t.illiiliitcsg; j fiirtwiiigciis önskningar i öfverensst~iunelse iiied dc grunder, soin i det biir ira extenso meddelade förslaget finnas angifna:
1884 &amp; rs rilcsclag ingick till k. in: t med en skrifvelae, hvari begiirdes, att regeringen skulle 1Ata iitarbeta och för riksdagen fram- liigga föi.slag till sBclann i: efomier inoin lagstiftningen rörande iilrta nialiars ~ige~~cloil~sföi~hållmcleii, ' .att gift lcvinnas ratt och bästa iiler iin hittills skett tillgodosiiges.
1110.11 rilrsdageas Sedan dess h a h a iner %n elfva &amp; r förf1~ti.t~ s1; rifvelse bni: icke leclt till nAgot resultat, c16 regeringen ej fiir riks- dagen frnmlagt ni5igot förslag i ofvanniimiida syfte.
Enskilda rilcs-.
clagsiiih hafva visserligen v8clct motion.er 0171 me]: eller mi.nclre l h g t gaende reformer inom lagstiftningen rtirande iikta ma~cm: s iigendomsi f örhbllanden., iiien dessa iilotioner liaf r a sam tliga af slagits xf lealn- rarna, vanligen med clen motiveringen, att det efter 1SS4 tirs rilcs- dagsshif velse tilllro~iiue regeringen att ' .taga initiativet i fr8ga om clylilrn 1: efonner.
Denna frågans stallning inom riksdagen har natiirligtvis verlcat i hög grad hiiilimande p&amp; Föreningen för Gift kvinnas iiganderiitts veik- sa11zhot, SR aizyclret mer soiii dess str8fif. \ wiclen iifven i öfrigt rönt Iriinning af clen brist p&amp; intresse för reformer i dlmiinhet, som ut- iiiiirker de sen.ast f örfliitn a i5w: en.
Förenin.gens styrelse Iiw dikföre ansett, att fiRgaii o111 förl~iitt- rmcle af cden gifta kvinnans iigendoinsf öi: h,ï,llanclen mc ' i,hiincla bättre sk&amp; friimjas, om den toges om hand af en förening, som iigde ett vidstriicktme program och dibigenom hade liittare att s a d a onlkring sig personer af slcilcla kretsar och hvjlken förening samtidigt med andra uppgifter inom 1cv.innofrågan kunde ' arbeta för höjedet af den g&amp;rc kcv.ilmnm riittsliga och eleonoinisl.ra ställning.
Det hm också inom.
Föreningen för Gift lcvinnas iiganderiitt flere, ahger varit fråga om föreningens omorganiserande till en allinän lwinnoförening ined ändradt namn och utviclgadt program.
Men dn, sbsom bekant, sedan mer h tio Ar existerar en furening - Fredrika-Bremer-Förbiindet -- hvillren shom sin för- h.öjnwde i sedligt och intel- n iinlsta uppgift satt mrbetet för lcvin~zn~zs lektztelt siival sonz i socinlt och e7conomis7ct k~iimee~zde *, och detta förbund allt iuer iitvidgat sin verksamhet och dessutom har fördelwne 8ga hufviiclstaden i och ett siirskildt organ inom pressen, en förbiinclsbyr&amp;,, oinbiicl ~ " ere stidleii i landsortim, tror sig styrelsen f8r Föreningen för Gift lcvianas.
f gan der att bBst tillgoiiose sin förenings intresse genoin att hos Frediïlca-Bremer-F61: b~indet anhalla, att det ville &amp; taga sig att verka för de olika piinleterna i Föreningen för Gift Irrinnas aganderiitt program, och detta s&amp; niyclret mer som .i v k t lilla .land flere li~~innoföreningm med lilrnnncle syfte och delvis bestgende af ~ a l ~ m personer n torde lcunna anses som ett slöseri i-necl xbetslrraft.