Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Slals-Contoret i Räkenskaperne afförde, i stället att fortfarande balanceras, så anser jag mig pligtig att, under åberopande af hvad jag i ämnet anfört, än vidare bestämdt förklara, att hvad Herr Prosten Ödmann i detta afseende anmärkt, innefattar ett misstag, och att de af mig uppgifne omständigheter lätteligen kunna utaf Riks-Hufvud-Boken med tillhörande bilagor inhämtas.” Herrar Revisorer beslöto likväl, att, såsom Herr Prosten Ödmann föreslagit, hela lörhållandet med omförmälda förskott borde i Revi^ionsBerättelsen till kännedom meddelas, på det Rikets Ständer må blifva i tillfälle att i ämnet vidtaga de åtgärder, hvartill omständigheterna kunna föranleda; äfvensom att anmärkning emot Kongl.
Slats-Contoret i berörde hänseende skulle göras.
In (Idem sibr.
Kict.
Utdrag af Protocollet, hållet hos Rikets Ständers Revisorer den 29 November 1839. S. D.
Föredrogs den på bordet hvilande frågan angående Grundeller Reserv-fonden.
Herr Stats-Commissarien Tauvon anförde härvid med egna ord följande: ”Någon grundfond har, mig veterligen, ieke för Stats-Verks-förvaltningen varit afsedd eller blifvit anvisad.
Den ifrågavarande tillgången har successive, under äldre åren, bildat sig, och varit oundgängligen nödvändig att hafva i reserv för att i vederbörlig tid och ordning kunna bestrida äfven de årliga Stats-Utgifter, hvartill tillgång i annat fall skulle saknas, till dess den del af Stats-Verkets inkomst, som icke inom året uppbäres, hunnit inflyta.
I min tanke har, i öfrigt, den löpande Krono-Uppbörden intet något gemensamt med reserv-fonden; ty öfver nämnde uppbörd göras år ligen liqvider, då öfverskotten lefvereras till och bristerna fyllas af Riksgälds-Contoret.
Det — 201 — Det säges, att Restantierna icke uti Riks-Staten beräknas bland Stats-Verkets Inkomster.
Samma förhållande förekommer jemväl med afkortningarne samt anordningen utom Stat.
Uti Riks-Hufvud-Boken beräknas dock allt i sin helhet, men att, såsom behållna inkomster, upptaga Restantier, som det är ovisst när och om de inflyta, synes olämpligt, och det skulle innebära en förvillelse, örn man i förtid upptog dem såsom en bestämd tillgång.
Uti Stats-Regleringen finnas dessutom Restantier påräknade, såsom serskild inkomst.
Skulle Förskotten aldrig få afföras på Utgifts-Titlarna, så kunde sådant lätt verka till förskotternes förökande samt svårighet att erhålla controll mot Stats-anslagens öfverskridande.
Att afföra 1809 och förra årens utgifter på löpande öfverskotten, vore en bestämd oriktighet, såsom innefattande en sammanblandning af äldre och nyare medel.
Uti enskild bokföring kan man lätteligen behandla så beskaffade frågor huru som helst, men vid Stats-Verkets, hvaraf ej allenast förhållandet med hvarje Uppbörds- och Utgifts-Titel bör synas, utan om hvarje års förvaltning serskildt liqvideras, skulle i min tanke de uppgifne ”häfvande” medlen hufvudsakligen bidraga att intrassla, och således försvåra både bokföring och controll.” Uppå af Hr Grefven och Ordföranden framställd proposition, blef Afdelningens förslag till utlåtande i ämnet af Hrr Revisorer godkändt.
In fidem Air.
Utdrag af Protocollet hållet hos Rikets Ständers Herrar Revisorer den 3 December 1839. S. D. Justerades Protocollet för den 30 nästlidne November samt utlåtandet angående Centonal-afgiften.
Herr Stats-Commissarien och Riddaren Tauvon upplyste, att den mindre fullständighet, sorn uti en del Fögderiers och Städers Special (26) - — 202 — Räkenskaper förekommit i afseende å Centonalens debiterande, blifvit afhulpen derigenom, att Riksboksluts-Contoret frän orterne införskaffat erforderliga uppgifter, hvilka satt Contoret i tillfälle att å det uti Riksldufvudböckerne upprättade särskildta sammandrag öfver Allmänna Bevillningen afskilja den Centonal, som i sjelfva verkligheten blifvit beräknad, nemligen: för ar 1835 .
R:dr 38,325: 44. 7. „ „ 1836 „ 43,138: 3. 9. „ „ 1837 44,438: 42. 3.
Och vitsordade i öfrigt nämnde uppgifter, att en del Centonal sålunda väl blifvit vid debiteringen sammanblandad med 2:dre Art.
Bevillning, men dock på sådan väg vederbörligen kommit Riksgälds-Verket tillgodo.
In fidem Abr.
Kock. 203 — Till Kongl. Majit undepdånigst med utlåtande öfver Rikets Ständers Revisorers Berättelse oin granskningen af Allmänna Magasins-Inrättningens förvaltning och Räkenskaper för åren 1836 och 1837.
Stor magt igste, A lier nådi gste Konung!
I anledning af hvad Rikets Ständers senast församlade Revisorer uti deras lill Eders Kongl. Maj:t i underdånighet öfverlemnade Berättelse andragit, rörande verkställd granskning af den del utaf Eders Kongl.
Maj:ts och Rikets Slats-Contors förvaltning, hvilken omfattar Allmänna Magasins-Ärenderne och dermed förenade
Rikets undsättnings-anstalter åren 1836 och 1837, får Stats-Contoret, till fullgörande af Eders Kongl. Maj:ts Nådiga Befallning i Bref den 14 December sistlidet år, underdånigst anföra följande:
Efter en summarisk framställning af hvad IIufvud-Böckerne öfver Stats-Verkets Ordinarie Spanmåls-rörelse för ofvanberörde år innehålla, hafva Revisorerne omförmält l:o Att uti 1837 års Hufvud-Bok och Räkningen för Luleå Fögderis Kronotionde-bodar utbalanceras en anmärkt post å 4,909 R:dr 27 sk. 6 r:st., ehuru denna Balance, som redan år 1831 uppkommit, genom för låg debitering af vissa Krono-räntor, långt före detta synes bort vara indrifven. 2:o Att enligt 1836 och 1837 årens Hufvud-Böcker för Uddevalla Magasin, balanceras ännu, såsom en Stats-Verkets fordran, ett belopp af 3,783 R:dr 6 sk. 5 r:st., för år 1834 försåld Spanmål; vid efterforskning om orsaken hvartill Revisorerne funnit, att berörde summa, som blifvit insatt i Götheborgs och Bohus Läns Landt-Ränteri den 5 April 1835, kommit f. d. Allmänna Magasins-Fonden origtigt till godo, och uti dess Räkenskaper såsom öfverlefverering blifvit upptagen; hvilket förhållande Revisorerne ansett böra, genom behörig omföring, skyndsamligen rättas. 3:o Att Stats-Verkets förluster på försåld Spanmål hafva uppgått år 1836 till R:dr 2,812: 17. 8. och år 1837 till „ 1,880: 45. 4.
— 204 — hvilka förluster, med undantag af den å 1,150 R:dr 20 sk. 8 r:st. för Råg från Malmö Magasin och den på 507 R:dr 30 sk. 3 r:st. för sjöskadad
Råg från Krono-Magasinet i Mariestad, uppgifvas hufvudsakligen hafva härrört från olikheten emellan Länens Markegångs-pris med tilllagde omkostnader, hvartill Spanmålen debiterats, samt de pris, hvartill densamma sedermera blifvit försåld; hvaremot Stats-Verket i och för försäljning af Spanmål, tillskyndats vinst, hvilken uppgått: år 1836 till R:dr 377: 43. 7. och år 1837 till- „ 408: i. — samt 4:o Att Stats-Contoret, för att förmå försumlige Magasins-Förvaltare och redogörare, att i rätt tid inkomma med de i författningarna föreskrifne rapporter och redovisningar, an vändt det nog milda medlet af ofta upprepade skriftliga påminnelser, stundom med föreläggande af vitén; hvadan och då i Revisorernes tanka ändamålet skyndsammare och säkrare skulle hafva vunnits, om Stats-Contoret, utan öfverseende, låtit dagaböter af de försumlige uttagas, Revisorerne tillstyrka, att, till vinnande af skyndsamhet, drift och ordning i förvaltningen, redighet i Räkenskaperne samt säkerhet i afseende på Controllen, Rikets Ständer måtte hos Eders Kongl. Maj:t i underdånighet begära, att författningarne i detta fall måtte med tillbörligt alfvar tillämpas.
I afseende på den i l:sta puncten gjorda erinran, att de i Räkningen för Luleå Fögderis Rrono-Tionde-bodar balancerade 4,909 R:dr 27 sk. 6 r:st. bort vara indrifne, må underdånigst nämnas, att denna balance-post långt före detta blifvit af Allmänna Magasins-Contoret till återbäring anmärkt, och att i följd deraf beloppet år 1838 är vordet till Norrbottens Läns Landt-Ränteri till fullo inbetaldt.
Vidkommande den missföring, som i 2:dra puncten omförmäles, så har densamma tillkommit deiigenom, att Lands-Contoret i Götheborgs och Robus Län, uti dess vid penningarnes öfver-remitterande medföljde Reversal rubricerat lefvereringen såsom Magasins-medel, ehuru beloppet tillhörde Stats-Verket och icke förre Magasins-Fonden.
Detta förhållande var icke fullt utredt, när 1837 års Hufvud-Rok afslutades, men kommer att vederbörligen iagttagas vid uppgörandet af 1840 års flufvud-Bok.
Hvad Revisorerne i 3:dje puncten framställt, angående förluster och vinster å försåld, Stats-Verket tillhörig, Spanmål åren 1836 och 1837 instämmer med Räkenskapen och fordrar ingen vidare utveckling.
— 205 — Vät har Stats-Contoret, som Revisorerne i 4:de puticten erinrat, understundom infordrat Rapporter och Räkenskaper, som inom bestämd tid icke inkommit, utan att förelägga de för slik försummelse stadgade •vilen; men sådant har egentligen ägt rum, der endast fråga varit om kortare dröjsmål, och då de utevarande handlingarne innefattat Rapporter och Räkenskaper från Magasin, der ingen Spanmåls-rörelse under tiden funnits.
Deremot då Redovisningen eller Rapporten utgjort någon väsendtlig Redogörelse, hafva vitén blifvit förelagde och vid fortsatt dröjsmål fördubblade, i öfverensstämmelse med Författningarnes föreskrift, samt äfven hos den försumlige Redogöraren uttagne, derest icke sådane lagliga skäl och omständigheter blifvit af Redogöraren ådagalagde, som föranledt till frikännande från det yrkade vitet.
Öfver 1836 och 1837 årens Hufvud-Böcker, rörande Rikets Undsättnings-anstalter, eller Spanmåls Crediliv-Fonden sedan år 1830, hafva Revisorerne i öfverensstämmelse dermed gjort en summarisk öfversigt och i afseende derpå anfört följande: l:o Att en i 1836 och 1837 årens Räkenskaper balancerad fordran å 600 R:dr hos Handelshuset i Umeå Erik Forssells
Söner befunnits vara till fullo inbetald redan den 12 Mars 1835, medelst beloppets lefverering till Westerbottens Läns Landt-Ränteri, utan att vid Revisionen i Kammar-Rätten af 1836 års Räkenskaper derpå fästats uppmärksamhet. 2:o Att utaf den af Creditiv-Fonden föregångne är till undsättning utlemnade Spanmål från samtlige
Länen återbetalts: år 1836 R:dr 57,972: 27. 7. år 1837 „ 39,131: 31.
2. hvilka summor betydligt understiga det belopp Rikets senast församlade Ständer synas hafva påräknat. 3:o Att den, enligt 7 och 14 §§. i senaste Riksdags-Beslutet medgifna afskrifning af !:del utaf de i Westerbottens och Norrbottens
Län utestående undsättnings-skulder år 1837 blifvit verkställd, så att för förstnämnde
Län afskrifvits 73,430 R:dr 41 sk. 11 r:st. och för det senare eller Norrbottens'
Län 108,224 R:dr 25 sk. 3 r:st.; och att StatsContoret härvid anmärkt, att uppkommen prisskillnad icke i enlighet med Eders Kongl. Maj:ts på Rikets Ständers Beslut grundade Nådiga Bref den 13 December 1834, vid afskrifnings-åtgärden blifvit iagttagem — 206 — 4:o
Alt vid 1837 års slut Fonden hade två oafslutade liqvider, den ena med Siats-Verket rörande 6,562 R:dr 30 sk. 1 r:st., samt den andra med Skeppsholms Magasin öfver 1,393 R:dr 34 sk., hvilka liqvider Revisorerne anse, till undvikande af fortfarande tidsutdrägt och vidlyftighet i Piäkenskaperne höra med första verkställas. 5:o
Att rörande den af 1835 och 1837 årens Stats-Revisorer omförmälte förlust af 10,003 R:dr 44 sk. å Jemtlands Läns UndsätlningsSpanmål åren 1832 och 1833, Revisorerne anse denna förlust hort hafva blifvit vida mindre, om Eders Kongl. Majlis Befallningshafvande i Länet ieke lemnat SlaLs-Contoret i okunnighet om förhållandet ända till år 1835, då Räkenskaperne dit inkommo. 6:o Alt de
Län, som häfta för de betydligaste undsällningsskulderne, äro:
Län för 248,776: 34. — 'Westerbottens d:o för 224,484: 32. 4.
Wermlands d:o för 60,000: — — Hallands d:o för 59,668: 4.
— Kopparbergs d:o för 50,962: 17. l. vid hvilka undsättningars meddelande, der sådant kunnat äga rum, den af Rikets Ständer gillade princip blifvit följd, att endast räntefrie förskotter emot borgen tilldelats enskildle personer, i ändamål att åt behöfvande tillhandahålla Spanmål efter bestämda priser; alt betydliga penningesummor blifvit på nämnde villkor till enskildle utanordnade; men sorn en del af de i följd häraf upprättade Contracter och dertill hörande säkerhels-handlingar förvaras vid Lands-Contoren, samt blott summariske förteckningar, utan bifogade afskrifter af Borgens-förbindelserna till Stats-Contoret insändas, hafva ej heller dessa Contracter och säkerhets-handlingar kunnat af Revisorerne granskas. 7:o Att ibland de personer, hvilka af Creditiv-Fonden emottagit räntefrie penninge-förskott, emot förbindelse att hålla Undsättnings-Spanmål de nödlidande tillhanda, Grossliandlanden i Stockholm C. F. Liljewalch för nämnde ändamål uppburit ganska betydliga summor, hvilkas oliqviderade belopp den 1 Januari 1836 utgjorde 92,533 R:dr 35 sk. 6 r:st., deraf ännu återstå 48,368 R:dr 32 sk.; att Revisorerne granskat de borgens-förbindelser Liljewalch afgifvit för den delen af skulden som härstädes bort liqvideras, vid hvilka förbindelser icke funnits något att erinra, men att de löftesskrifter bemälde Grosshandlande anskaffat till säkerhet för de förskott, han från Norrbottens Läns Landt-Ränteri upp - — 207 — burit, icke, såsom derstädes förvarade, kunnat af Revisorerne pröfvas; i följd af hvilka förhållanden angående
Lån åt enskildte personer till Undsättnings-Spanraåls tillhandahållande, Revisorerne hemställt det Rikets Ständers hos Eders Kongl. Maj:t borde i underdånighet begära: a) Att Eders Kongl.
Maj:ts vederbörande Befallningshafvande, vid de tillfällen då Contract med enskihlte personer afslutas om Undsättnings-Spanmåls anskaffande till större belopp, måtte erhålla föreskrift att skyndsamligen lemna Stats-Contoret del af villkoren vid medlens utlemnande, på det Stats-Contoret må tidigare än först följande år, då Räkenskaperne ingå, erfara hvilka åtgärder blifvit vidtagna. b) Att, vid de tillfällen, då Undsättnings-Spanmål in natura till
Länen lefvereras, Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande måtte anbefallas, att hvarje qvartal till Stats-Contoret aflemna summarisk uppgift, huru densamma blifvit disponerad. c) Att då antingen Undsättnings-Spanmål eller ock
Penningeförskott i och för samma ändamål till serskildte Församlingar, emot gemensam ansvarighet utlemnas, behöriga afskrifter af quittencerne från dessa församlingar måtte bifogas den Redogörelse, som af Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande aflemnas; samt d) Att Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande måtte åligga, att till Stats-Contoret insända vidimerade afskrifter af alla dylika Borgensförbindelser på samma gång som de i mom. a omnämnde Contracter aflemnas.
Såsom yttrande i anledning af dessa erinringar, får Stats-Contoret underdånigst andraga, att orsaken hvarföre de 600 R:dr, som handelshuset i Umeå Erik Forssells
Söner den 12 Mars 1835 inbetalt, ändock i 1836 års Räkenskap såsom oguldne ulbalancerats, varit den, att beloppet blef inbetaldt i följd af Allmänna Magasins-Contorets anmärkning och debiterades uti Westerbottens Läns Undsätlnings-Redogörelse under titel:
Extra Uppbörd, hvilket missledt Bokslutaren, att icke afföra summan uti det serskilda Conto, som med Handelshuset var uppgjordt.
Detta misstag rättas i 1838 års Bokslut. 1 följd af 1835, 1836 och 1837 arens i allmänhet icke fördelaktiga och uti åtskillige orter knappa skördar, hafva större afbetalningar under de 2:ne sistnämnde åren icke influtit än som Revisorerne uti 2:dra puncten uppgifvit.
Ilvad som äfven i väsentlig nion bidragit till den ringare återbetalning, än den Rikets Ständer påräknat, har varit undsättnings - i — 208 — tagarnes mycket skuldsatta belägenhet, i förening dermed, att, jemnlikt Rikets Ständers under senaste Riksdag fattade och af Eders Kongl. Maj:t i Nåder gillade beslut, indrifningen icke annorlunda än med varsamhet bordt göras, eller så, att fastigheter, nödige kreatur, åkerbruks-redskap, bohag, kläder och utsädesspanmål för slike skulder icke fått i mät tagas.
Vid hvad i 3:dje puncten förekommer, ar icke annat att i underdånighet upplysa, än att den prisskillnad, som Norrbottens
Läns undsättningstagare fått efterskänkt utöfver |:dels afskrifning å deras skulder efter 1830 med 1833 årens missväxter, nu mera blifvit till sitt rätta belopp bestämd, oell utgör 15,855 R;dr 14 sk. 5 r:st, derom Stats-Contoret till Eders Kongl. Maj:t skall inkomma med serskild underdånig anmälan, efter Nådig pröfning, hvaraf detta belopp jemväl kommer att i Norrbottens Läns Undsättnings-Redogörelse afskrifvas.
De balancerade summor, som om förmälas i 4:de puncten, nemligen 6,562 R:dr 30 sk.
I r:st samt 1,393 R:dr 34 sk. utgöra den förstnämnde Stats-Verkets och den sistnämnde Magasins-Fondens fordran för utlemnad Undsätlnings-Spanmål, hvilka belopp komma att af SpanmålsCreditiv-Fonden, Stats-Verket och Magasins-Fonden godtgöras. Enär Eders Kongl. Maj:t uti Nådigt Bref af den 26
Maj 1837 förklarat, att frågan angående förlusten å den Spanmål, som för Jemtlands Läns undsättning åren 1832 och 1833 blef afsedd, men sedermera ej fanns behöflig, icke borde till någon åtgärd i ersättningsväg föranleda, lärer väl den af Revisorerne, om ifrågavarande undsättnings-anstalt uti 5:te puncten framstälda reflexion, icke annorlunda vara att anse, än såsom ett omdöme, huruledes den uppstådda förlusten möjligen blifvit mindre, derest en tidigare disposition af Spanmålen kommit att ske, än som inträffade.
Då, jemnlikt de af Eders Kongl. Maj:t i Nåder meddelade föreskrifter, Eders Kongl.
Maj:ts vederbörande Befallningshafvande blifvit ålagde att besörja utdelningen i orterne af de räntefrie förskotter, som enskildte personer erhållit, i ändamål att åt behöfvande tillhandahålla Spanmål till bestämda priser, pröfva antagligheten af de för såclane förskott aflemnade
Borgensförbindelser samt vaka öfver förskottens återbetalning, vid de derföre bestämda terminer, synes väl deraf följa, att Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande ensamt böra ansvara för medlens behöriga användande och vederbörliga återbetalning.
Stats-Contoret medgifver dock, att, såsom Revisorerne uti 6:te puncten antydt, det — 209 - det till en fullständigare verificalion hörer att styrkte afskrifter af säkerhets-handlingarne för uppgifne
Lån och förskotter Räkenskaperne bifogas.
Angående liquid-förhållandet med Grosshandlanden Liljevalchs skuld till Creditiv-Fonden, må underdånigst nämnas, att Liljevalchs nu återstående skuld utgör 43,581 R:dr 32 sk., som enligt Eders Kongl.
Maj:ts Nådiga Bref den 9 Januarii sistlidet år, bör på bestämda terminer inom slutet af innevarande år betalas med derå löpande 5 procent ränta.
Uti nyssberörde belopp inbegripes äfven Liljevalchs återstående skuld å de 50,000 R:dr, han år 1834 från Norrbottens Läns Landt-Ränteri erhöll och der säkerhets-handlingarne för sagde belopp äro förvarade.
Revisorerne för öfrigt hemstält uti mom. cij b och d af 7:de puncten, instämmer Stats-Contoret till alla delar, såsom ledande till en närmare controll å och fullständigare verification af förhållandet med undsättnings-anstalterne och redogörelsen deröfvei’.
Som slutliga utredningen af förre Allmänna Magasins-Fonden och redogörelsen för undsättnings-anstalterne efter 1826 års missväxt är af Eders Kongl.
Maj:ts och Rikets Kammar-Rätt öfvertagen, tillkommer ej Stats-Contoret att afgifva underdånigt utlåtande öfver de i Revisorernes Berättelse förekommande erinringar härvid, och deras framställda förslag i afseende på upphörandet af Revisions-Contoret för Allmänna MagasinsÄrendernes utredning vid slutet af år 1841, utan torde Eders Kongl. Maj:t finna för godt, att deröfver infordra Kammar-Rättens underdåniga yttrande.
Eders Kongl. Maj:ts underdanigste, tropligtigste tjenare och underståtare P. WESTERSTRAND. C. E. af Tuneld. L. G. af Sillén.
P. G. Welin. l. s. Stockholm d. 6 Februari 1840.
C. sindersson.
Till Kongl. Maj:t underdånigst, med utlåtande öfver Rikets Ständers Revisorers Berättelse om granskningen af Allmänna Magasins-Inrättningens förvaltning och Räkenskaper för åren 1836 och 1837. (27) — 210 Till Kongl. Majit underdånigst i anledning af Riksens Ständers Revisorers anmärkningar angående Myntverket.
Storraägtigstc, AUernådigste Konung!
Under den 14 sistlidne December har Eders Kongl.
Maj:t i Nåder anbefallt, alt vederbörliga förklaringar borde afgifvas i anledning af de anmärkningar och hemställanden, hvilka Riksens Ständers sednast församlade Revisorer gjort, på grund af Myntverkets Räkenskaper för åren 1836 och 1837.
Myntmästarens och Myntproberarens härmedelst bifogade utlåtanden (Litt.
E och H), upplysa visserligen tili alla delar de omständigheter vid Myntverket, som fästat Rikets Ständers Revisorers uppmärksamhet, men Öfver-Directeurs-Embetet anser likväl dess underdåniga pligt vara, att från en allmännare synpunkt till betraktande framställa de förhållanden, i afseende på nämnde Verk, som i Revisions-berättelsen blifvit vidrörde.
Beträffande således i forsla rummet calculen öfver kostnaderne för Mynlningen, så lärer tvifvelsutan den af Myntmästaren gjorde uppställning, deruti vid procent-beräkningen afseende göres på den stora skillnaden emellan de ädla metaliernes och kopparens intrinseca värde, förtjena företrädet framför Rikets Ständers Revisorers räknesätt, som ej tager denna omständighet i betraktande; till följd hvaraf i Revisionsberättelsen det mindre rimliga resultat uppkommer, alt kostnaden, efter procent, för år 1836, då af alla metaller samfälldt utmyntades circa 252 sm. st. v., skulle utfalla 2i gång högre än för 1837, då hela utmyntningen endast utgjorde circa 212 SkU., och i långt större förhållande än år 1836 bestod af silfvermynt, som fordrar mer omsorg, samt således gör fabrikationen dyrare.
Men då kostnaderne för de ädla metallernc och den oädla serskildt calculeras, uppkommer icke ett sådant, mot erfarenheten vid alla tillverkningar i stort stridande, förhållande.
Myntningskostnaden för kopparen visar sig visserligen vid en sådan rigtig beräkning uppgå till en betydlig del af dess intrinseca värde, eller öfverhufvud till omkring 64 procent, men understiger likväl den som i andra länder beräknas.
Så har t. ex. Franska Regeringen calculerat — 211 — alt vid snart föreslående ommyntning af Franska Koppar-skiljemyntet, skulle kostnaden uppgå till circa 87 procent af sjelfva metallens värde, d. v. s. till 2-A
Franc för kilogrammen koppar, som för närvarande kostar 2~ö Franc.
— I England kostar kopparens utmyntning circa 75 procent af dess inre värde.
Då Öfver-Directeurs-Embetet för dess del icke äger något att tilllägga till Myntmästarens afgifne yttrande i afseende på den ökade kostnad, den ovisshet, samt öfrige svårigheter och olägenheter, som en särskild bokföring af koslnaderne för hvarje myntsort m. m. skulle medföra, får Öfver-Direcleurs-Embelet i detta afseende endast i underdånighet åberopa dess, i anledning af 1837 års Revisionsberättelse, öfver en. nära lika framställning afgifne utlåtande.
Yigtigast bland de af Rikets Ständers Revisorer gjorde framställningar, i afseende på Myntverket, är tvifvelsutan den om det derifrån ulgångne Silfvermyntets beskaffenhet.
I denna framställning har likväl elt högst väsendtligt misstag ägt rum, hvilket till någon del torde kunna härröra från ordställningen i §. 3 mom. c uti 1837 års Revisionsberättelse öfver Banco-verket, der resultatet af en genom Banco-Fullmägtiges försorg gjord vetenskaplig undersökning å under åren 1831, 32, 34 och 35 prägladt Speciemynt korteligen refereras.
Rikets Ständers senast församlade Revisorer hafva nemligen uppgifvit det vid undersökningen utrönts ”att väl icke någon af de undersökte pjesernes hallt af ädel metall understigit, men allenast något öf”verstigit, lägsta tillåtne hallten, eller 747 tusendedelar af vigten.” —-
Men så är förhållandet ingalunda, ej heller finnes något som kan medgifva denna tydning, uti den berättelse Hr Professor Åkerman till BancoFullmägtige afgifvit om den nu ifrågavarande, af honom anställde, undersökningen.
Denna berättelse, som finnes fullständigt intagen i BancoFullmägtiges Protocoll den 10 Februari 1836, hvaraf ett Transumt Litt.
A. härmedelst bifogas, visar, tvertemot de citerade orden, att medelhallten för allt det undersökte Myntet var 750^ Tusendedel, och således icke allenast något öfver den minsta tillåtne, utan högre än den i Mynlordningen föreskrifne rättaste, eller normalhallten, af 750 tusendelar.
Äfven vid refererandet af den undersökning Lieut.
Svanberg gjort å 1837 och 1838 års Specier, och hvarom berättelsen är intagen i BancoFullmägtiges Protocoll den 2 Augusti 1838, har mindre fullständighet ägt rum.