Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Här torde bära antecknas, att Pensions-komitén föreslagit pensionerna för ifrågavarande Landtmätare till nuvarande belopp, nämligen för Förste Landtmätare 1800 Riksdaler och för alia öfrige 900, att utgå vid 60 lefnads- och 40 tjenstår, de sistnämnde så beräknade, att den, som under en tid af minst 10 år innehaft tjenst, skulle vid afskedstagande! vara berättigad att för hvarje år, han sådan bestridt, beräkna 11 år, hvilket följaktligen för den, som i 30 år varit i verklig tjenst, medför full pensionsrätt.
De i lånen tjenstgörande
Landtmätarnes ställning är visserligen med afseende å blifvande minskning i Landtmäteriförrättningar i hög grad betänklig; men det synes mig icke med utsigt till framgång kunna ifrågasättas, att ett annat system för deras aflönande än det hittills följda, dervid godtgörelsen för deras arbete i allmänhet bestrides af dem som deraf sig begagna, nu borde införas dymedelst att staten, i större mån än hittills, skulle öfvertaga Landtmätarnes aflöning.
Mera lämpligt bör det vara att genom något förbättrad pensionering bereda de äldre tillfälle till afgång och derigenom förskaffa ökad sysselsättning åt de yngre.
Härvid torde, utan vidare utveckling af de skäl, som grundlagt Pensions-komiténs förslag att Landtmätare, i likhet med en del andre tjenstemän, hvilkas krafter i följd af besvärligare tjenstgöring hårdt pröfvas, tidigare uppnå pensionsåldern än hvad som förslagits för tjenstemän i allmänhet, kunna antagas, att en sådan förmån är på billighet och rättvisa grundad.
På dessa skäl anser jag mig icke kunna biträda Landtmäteri-Styrelsens förslag om lönetillökningar och nya löner, men hemställer likväl, att Eders Kongl. Maj:t ville hos Rikets Ständer föreslå att, för bestridande af nödiga skrif- och ritmaterialiers inköp, äfvensom af kostnaden för städning och eldning af Landtmäterikontorens rum måtte anvisas ett årligt anslag, som synes hörå tagas något högre, än det af Landtmäteri-Styrelsen i sammanhang med tillstyrkt löneförhöjning förordade, och utgöra ‘200 Riksdaler, eller för Rikets 24 län tillsammans 4,800 Riksdaler.
Likaledes vågar jag i underdånighet hemställa, att Eders Kongl. Maj:t ville al Rikets Ständer begära att, äfven om pensionsväsendet i sin helhet vid innevarande Riksdag icke hinner ordnas, förhöjda pensioner åt Landtmätarne må beviljas, nämligen för Förste Landtmätare, hvilkas löner väl icke blifva högre än 1800 Riksdaler, men hvilkas sportler äfven torde böra i viss mån tagas i beräkning, lika med kronofogdar, 2500 Riksdaler samt för Andre Landtmätare och Kommissionslandtmätare 1200 Riksdaler.
För Storskiftes- och Afvittningslandtmätare anhåller jag att få i afseende å deras pensionering framställa förslag i sammanhang med frågan om anvisandet af medel till Storskiftesverket och Afvittringarne. 8:0.
Rikets Ekonomiska Karteverk.
Uti underdånigt memorial den 10 sistlidne Juli har Styresmannen för rikets ekonomiska karteverk anfört: att olägenheterna och det skadliga inflytande på dessa för fäderneslandets statistik och i andra afseenden så maktpåliggande arbetens säkra och skyndsamma gång, som verkades af det provisoriska tillstånd, hvari karteverket vore försatt genom dess bibehållande på extra stat, hade icke uteblifvit att gifva sig tillkänna uti Bil.
Prop. N:o 1, om Statsverket 1865. 9 uti svårigheten att an sidia och vid k ar te verk et fästa dugliga förmågor till kartearbetenas utförande; att denna omständighet icke finge sökas uti de låga aflöningarne, utan endast och allenast i det förhållande, att någon för framtiden betryggande ställning icke kunde erbjudas en i facket skicklig sökande, hvilken också derföre hellre sökte sig in på en annan bana.med bättre utsigter för framtid och befordran; att då Riket någon gång förr eller sednare måste blifva fullständigt kartlagdt och beskrifvet och derefter endast en jemförelsevis mindre arbetspersonal blefve behöflig, för att, i enlighet med andra länders mönster, medelst rekognosceringar å marken periodiskt revidera de förut upprättade katorna, samt å dessa och deras beskrifningar införa de förändringar i kultur och andra förhållanden, som ständigt vexlade, Styresmannen ansåge att, för undvikande af en möjlig förlust för Statsverket, endast nu så stor personal uppfördes på ordinarie
Stat, som kunde befinnas för all framtid erforderlig till sistomnämnda föreslagna åtgärder; att bibehållandet af ett extra anslag derjemte för fortskyndande af hela rikskartans fullbordan skulle verka fördelaktiga resultater, emedan möjligheten af och förhoppning på framtida befordran till de ordinarie platserna måste blifva en sporre för de på extra staten uppförda och aflönade kartograferne, att i tjensten ådagalägga största möjliga flit och skicklighet, för att vid blifvande ledigheter vinna befordran till ordinarie tjenst; att karteverket numera vunnit den vidsträckta omfattning att Styresmannen, hvars åligganden under närvarande förhållanden bestodo uti fördelning af arbetena emellan de vid verket nu tjenstgörande 17 personer, handhafvandet af kontrollen på hvar och en af dessas utförda arbeten, ombestyrandet och tillsynen af kartegravyren och boktrycket, alla räkningars granskning och liqviderande, förandet af diaricr och räkenskaper, uppsättandet af alla utgående expeditioner, vården om kartor, handlingar, instrument och inventarier m. m., förhindrades af alla dessa många bestyr ifrån att, såsom sig borde, egna tillräckligt nödig tillsyn och kontroll åt fältmätnings-arbetena och areal-uträkningarne; att styresmannen på grund häraf ansåge det vara af behofvet påkalladt, att en tjensteman vid verket tillsattes, som under benämning Öfver-Kartograf biträdde Styresmannen i ofvanomförmälda göromål efter den fördelning deraf, hvarom Styresmannen förordnade, och för öfrigt deltoge uti alla en kartografs åligganden; hemställande
Styresmannen att den årliga lönen för denna tjenstebefattning, hvartill ingen kunde föreslås, som ej undergått Landtmäteri-examen och med utmärkt flit och skicklighet tjenstgjort vid såväl skiftesverket, som äfven vid ekonomiska karteverket, måtte bestämmas till 3000 Riksdaler; samt att, sedan Rikets ekonomiska karteverk, på grund af Kongl.
Maj:ts förnyade Nådiga Landtmäteri-Instruktion af den 6 Augusti 1864 upphört att vara ett under ett annat embetsverk underordnadt, bihang, samt karteverkets
Styresman icke vidare fortfore att tjenstgöra såsom vikarie åt annan för samma befattning äfven aflönad tjensteman, de hinder voro upphäfda, som legat i vägen för en emot befattningens vigt och ansvar motsvarande aflöning, hvadan Styresmannen hemställde, att Styresmannens årliga lön, som för närvarande utgjorde 3,000 Riksdaler, måtte till närmare likhet med lönerna för andra i vigt jemförliga befattningar bestämmas till 4,000 Riksdaler.
I öfverensstämmelse med hvad sålunda anförts, och under hemställan att en kartograf, som med flit och skicklighet tjenstgjort under 7 år, måtte beredas förBih. till K.
Prof. 1865 $ 1866. 1 Sami. 1 Afd. 6 Käft. 2 10 Bil.
N:o 1, om Statsverket 1865. höjning i sin aflöning från 1600 Riksdaler till *2200, har Styresmannen afgifvit följande förslag till Stat för Rikets ekonomiska karteverk, att från och med nasta Statsregleringsperiods ingång tillämpas, nemligen:
På ordinarie Stat.
Styresmannen, årlig lön Rdr 4,000:
Öfverkartografen, d:o „ 3,000:
En kartograf, d:o „ 2,200:
Åtta kartografer å 1200 Rdr, d:o „ 9,600:
En Vaktmästare, d:o „ 500: ^q^qq.
På Extra Stat: 3 Kartografer
å 1000 Rdr årlig lön Rdr 1 Ritbiträde å 750 Rdr d:o „ 2 D:o å 600 Rdr d:o „ 1 D:o å 500 Rdr d:o 2 Gravörer å 1,400 Rdr d:o „ 2 Dio å 700 Rdr d:o „ Kartetryckskostuader, årligen „
Tabell- och boktryckskostnader, d:o ,, Kart- och tryckpapper, d:o „ Rit- och skrifmaterialier, d:o Hyra för arbetslokalen, d:o „ Ted, d:o Instrumenters och effekters underhåll „
Dagsverkskostnader, åidigen „ Elitpenningar för öfverarbeten, d:o .
Resekostnadsersättningax-, beräknade efter 400 Rdr till Styresmannen, 400 Rdr till Öfverkartografen, 300 Rdr till ordinarie och 200 Rdr till extra ordinarie Karto graferne . n
Dagtraktamenten under fältmätningstiden (omkring 4 månader) beräknade efter 5 Rdr om dagen till Styresmannen, 3 Rdr till Öfverkartografen och ordinarie Kartograferne samt 2
Rdr till extra ordinarie Karto graferne »
Diverse opåräknade utgifter „ 3.000 750 1,200 500 2,800 1,400 2.000 2,000 1,500 500 1,800 300 500 1,000 2,000 4,100: 4,920: 430: 30,700:
Rdr 50,000:
Det nuvarande ordinarie anslaget, utgörande 6000 Rdr, komme således att ökas med 13,300 Rdr, hvaremot det extra anslaget, som för närvarande utgjorde 34,000 Rdr, miuskades med 3,300 Riksdaler.
De ifrån bokhandeln årligen inflytande karteförsäljningsmedlen, hvilkas belopp snart nog kunde beräknas till omkring 3,000 Riksdaler om året, borde äfven anyändas till kartearbetens fortskyndande.
N:o 0 till Kongl. Maj:ts Nåd.
Prog. N:o l, om Statsverket 1865. 11 Utöfver de härofvan föreslagna 50,000 Riksdaler till årligt anslag för ekonomiska karteverkets bearbetande uti Rikets Södra och mellersta delar, påkallades ett särskildt anslag för den under arbete varande Norrbottens länskartas afslutande och fullbordande.
Beträffande boloppet af den till Styresmannen föreslagna årliga resekostnadsersättning, hvilken för närvarande icke vore större, än hvad som bestodes Kartograferne eller 300 Rdr, ansåge Styresmannen, i betraktande af de långa och kostsamma inspektionsresor honom åligga, detsamma böra utgå med 400
Rdr eller med 100 Riksdalers förhöjning, likasom Styresmannen funne en förändring behöflig angående beloppet af Styresmannens och Kartografernes dagtraktamenten samt hade derföre uti ofvanberörde Utgifts-stat uppfört den förres från 3 Riksdaler 50 öre till 5 Riksdaler och de sednares ifrån 2 Riksdaler 50 öre till 3 Riksdaler hvardera för alla de dagar, som upptogos af resor i tjensten och andra göromål ute på fältet.
Den föreslagna förhöjningen uti nuvarande Statsanslaget vore i Styresmannens tanka nödvändig, för att kunna förekomma den stora olägenhet, som låge uti öfvergifvandet af den hittills följda planen för de årliga kartearbetenas fortskyndande, och indragning eller förminskning af tjenstemannapersonalen, hvilket genom nu tillgängliga penningetillgångars otillräcklighet blefve en snar och oundviklig följd.
I anledning af Nådig befallning att dels inkomma med anmälan om huru stort anslag, som för nästkommande Statsregleringsperiod borde för Ekonomiska Karteverket inom Norrbottens län begäras, dels tillika meddela approximativ beräkning öfver den tid, hvilken med enahanda anslag, som det nuvarande, kunde anses åtgå för detta arbetes afslutande, har Landshöfdingen i nämnde län m. m. S. P. Bergman, uti skrifvelse den 28 sistlidne Juli, rörande fortgången hittills af arbetet anfört: att de förut sammandragna sockenkartorna öfver Neder-Lule, Ofver-Lule, Råneå, Neder-Kalix, Neder-Torneå och Carl Gustafs socknar, hvilka vid arbetets början funnos att tillgå och då ansågos kunna för Karteverket begagnas, hade fordrat en grundlig revision och till största delen blifvit ånyo sammandragna ifrån specialkartorna, synnerligast till följd af de många nya kartor, som under de sednare åren blifvit vid laga skiften upprättade, och hvarigenom nämnde sockenkartor varit af ringa nytta; att nya kartor sammandragits öfver Piteå, Öfver-Torneå samt en del af Öfver-Kalix’ socknar dels efter skifteskartor, dels efter afvittringsmätningarne och dels efter på sednare tid verkställda mätningar; att ehuru dessa opåräknade transporteringar medtagit mycken tid och arbete, hade transporteringarne till kartebladen samt dessas uppritning likväl fortgått så, att Piteå, Neder-Lulo, Öfver-Lule, Råneå, Neder-Kalix, Neder-Torneå och Carl Gustafs socknar, med en areal af 119 qvadratmil, i det närmaste vore färdiga; samt att de 8ammanbindningsmätningar, som måst verkställas ifrån riksgränsen mot Norge till skogslandet medelst plan triangelmätning, hade förenats med re - 12 Bil.
N:o 1, om Statsverket 1865. kognoskering och höjdmätning, sä att större delen af fjell-landet emellan Pite och Stora Lule elfvar blifvit afmätt och fullständig karta uti en gkala af rffJffcy:del öfver denna trakt upprättad.
I afseende å tiden för kartearbeteta fullbordande samt de derför erforderliga medel, har Landshöfding Bergman anfört: att med lika stort anslag, som hitintills utgått, och med den plan för arbetena, som nu följdes, kunde alla nedre landets socknar, med undantag af Pajala, eller en vidd af 181 qvadratmil hinna å kartebladen transporteras och uppritas inom ett år, ehuru gränserna för byars och nyhemmans områden i de socknar, der afvittringen ännu ej blifvit afslutad, icke kunde utsättas, men att, då detta vore ett efteråt lätt verksteldt arbete, det ej borde lägga hinder i vägen för uppritningen å kartebladen och den snart derefter begynnande graveringen af desamma; att afvittringsmätningarne väl påbörjats uti Pajala, men ej kunde, i anseende till socknens vidsträckthet och glesa befolkning, hinna fullbordas förrän efter 6 ä 7 års förlopp, hvilken tid måste afvaktas, enär dessa mätningar borde läggas till grund för Karteverks-arbetet; att med nuvarande medel til lgångar 4 å 6 år erfordrades, för att uppmäta de större myrtrakterna inom den bebygda delen af lappmarkerna, och inom de trakter, der någon egentlig skogstillgång funnes, eller Pite och Lule lappmarkers skogsland; att många och besvärliga mätningar återstodo för det till J:del af lappmarkernas vidd uppgående fjell-landet, om landet så skulle kartläggas, som den del deraf, hvilken nu vore färdigmätt; att dessa mätningar derjemte voro förenade med stora kostnader derföre, att dels transporten af lifsförnödenheter vore lång och obeqväm, dels den tid, som till dem kunde användas, kort samt helt och hållet beroende af temperaturen; att, då dessa mätningar blefvo till mycket gagn för stuudande geologiska undersökningar och det dem förutan ej kunde sägas, att länet blifvit fullständigt kartlagdt, Landshöfdingen funne sig böra hemställa, att desamma måtte få fortsättas efter den plan, som nu följdes, ehuru de svårligen torde med hitintills varande anslagsbelopp hinna afslutas förrän efter 11 å 12 år; att ehuru det kunde synas som, sedan nedre landet och lappmarkernas skogsland blifvit färdigmätta, alla medel och allt arbete kunde användas till dessa fjellmätningar, detta likväl icke blefve förhållandet, enär graveringen af kartebladen säkerligen komme att upptaga lika stor del af anslaget, som nu användas till ritningar och transporteringar, hvarjemte många afvägningar ännu återstodo inom alla delar af länet,
förutom utarbetandet af Statistiska uppgifter, hvilka fordrade lång tid och gåfve full sysselsättning under den tid af året, som icke kunde användas till mätningar på fältet.
På grund af hvad sålunda blifvit anfördt skulle karteverket öfver Norrbottens län, utgörande i vidd omkring 924 qvadratmil, mod enahanda anslag som hitintills, icke kunna hinna afslutas förrän efter 11 å 12 års förlopp, om den plan för arbetet, som nu följdes, fortfarande finge tillämpas, hvilket för karteverkets fullständighet vore önskligt; men då det, å andra sidan, för bedömandet af länets tillgångar på odlingsmarker och skog, för kommande geologiska undersökningar och för andra ekonomiska förhållanden vore för den allmänna hushållningen af stor vigt att så snart som möjligt kunna afsluta kartearbetet, funne Landshöfdingen sig böra hemställa, att Eders Kongl. Majit måtte till Rikets Ständer aflåta Nådig proposition om ett årligt anslag af 20,000 Riksdaler för ekonomiska karte - Bil.
13 verkets fortsatta bearbetande inom Norrbottens län, på det möjligt måtte blifva att fullborda karteverket strax efter den tid, då afvittringsmätningarne i Pajala socken afslutats, eller efter en tid af omkring 8 år.
Derest det ekonomiska karteverket skall kunna, utan alltför stor tidsutdrägt, motsvara det dermed afsedda ändamål, synes mig vara nödvändigt att dess arbeten drifvas med större personal än hitintills.
Särskildt bör, hvad Norrbottens län angår, icke lemnäs oanmärkt, att arbetena derstädes kunnat, så väl vid deras första början, som äfven sedermera, utlöras utan annan utgift för Styresmannabefattningen, än att från andra medel utgått årligen 1,000 rdr rmt till Landshöfdingen i länet.
En sådan anordning har endast varit möjlig derigenom att de Landshöfdingar, under hvilkas embetstid karteverket der fortgått, hos sig förenat icke allenast nit för sjelfva saken, utan äfven erforderliga specialinsigter i följd af förut innehafda • befattningar vid Landtmäteriet.
Således torde, äfven ur rent ekonomisk synpunkt, allt skäl vara för handen att, innan nämnde förhållande upphör, jemväl inom Norrbottens län öka arbetskrafterna.
Deremot synes mig ännu icke tillräcklig erfarenhet om den för framtiden behöfliga ständiga personalen vunnen, för att på ordinarie stat uppföra en del af de vid karteverket anställde tjenstemän.
Tillgång på biträden bör destomindre saknas, som det allmänneligen klagas deröfver, att Landtmätare icke erhålla full sysselsättning vid vanliga landtmäterigöromål, ett förhållande, som äfven talar för tillökning i personalen vid karteverket, hvarigenom åt duglige
Landtmätare utan sysselsättning skulle beredas en gagnande verksamhet och lättad utväg till bergning på annat håll.
Derest tillökning i anslaget för karteverket inom mellersta Sverige beviljas, lärer förhöjning i Styresmannens arfvode blifva erforderligt i följd af den ökade ansvarighet och mera omfattande verksamhet för honom, som deraf uppkommer.
Anställning af särskild
Öfverkartograf torde deremot icke vara nödvändig, om än särskildt arfvode bestämmes för den, som komme att lemna det biträde Styresmannen förutsatt skulle erhållas af Öfverkartografen.
Uppflyttuiug till högre arfvode synes mig för kartograferne icke böra ifrågakomma förr än efter tio års tjenstgöring; hvaremot de föreslagna förhöjningarne i resekostnadsersättningar och dagtraktamenten under fältmälningstiden äro med billighet öfverensstämmande.
I enlighet med hvad sålunda af mig blifvit anfördt, får, med någon nedsättning i det af Styresmannen förordade totalbelopp, jag i und. hemställa, att Eders Kongl. Maj:t måtte föreslå Rikets Ständer att till det Ekonomiska Karteverkets fortsättande, så väl i mellersta Sverige, som i Norrbottens län, utöfver de på ordinarie stat redan uppförda 6,000 rdr, anvisa ett årligt extra anslag af 60,000 rdr, deraf 20,000 rdr för arbetena inom Norrbottens län. 14 Bil.
Prop. N:o l, om Statsverket 1865. 4:o. Öfver-Ståthållare-Embetet.
Öfver-Ståthållare-Embetet har, uti skrifvelse den 1 sistlidne Augusti, hos Eders Kongl, Majk gjort underdånig framställning dels om anslag för erforderliga nya tjenstebefattningar inom Öfver-Ståthållare-Embetet, dels om förhöjning i löner åt någre af de derstädes anställde embets- och tjenstemän.
Med åberopande af hvad Öfver-Ståthållare-Embetet i särskildt utlåtande i anledning af ett Rikets Ständers Justitie-Ombudsmans Memorial anfört, framhåller Ofver-Ståthållare-Embetet först det olika förhållande i afseende på exsecutionsväsendet, hvaruti hufvudstaden befinner sig mot öfriga delar af riket.
CJti samtliga länen ombesörjas utmätningar, qvarstadsåtgärder, bysättningar samt verkställighet af de beslut, Eders Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande, såsom Öfverexsecutor, meddelar, genom underordnade myndigheter eller Under-exsecutorer, men i hufvudstaden finnes icke anställd någon tjensteman, motsvarande Under-exsecu torenia i öfriga delar af riket.
De beslut, som af Öfver-Ståthållare-Embetet såsom Öfver-exsecutor meddelas, öfverlemnas för verkställighet omedelbart till exsecutionsbetjente, hos hvilka, med lön af allenast 200 till högst 400 rdr, icke kan förutsättas sådan bildning eller i öfrigt sådana egenskaper, som erfordras för så beskaffade förrättningar, hvilka ofta ärq af invecklad och maktpåliggande samt i allmänhet af grannlaga beskaffenhet.
Öfver-Ståthållare-Embetet anser derföre af nöden, att, för öfvervakandet och ledningen af exsecutiva verkställighetsåtgärder, inom Öfver-Ståthållare-Embetet anställes en tjensteman med benämning Exsecutions-Kommissarie eller Stadsfogde, hvilken i exsecutiva ärenden skulle hafva samma åliggande, som Kronofogdarne på landet, eller att af allmänheten emottaga utslag i och för utmätning eller bysättning, samt för sina åtgärder ansvara och redovisa i öfverensstämmelse med lag och särskild instruktion.
Yid utmätningsoch verkställighetsåtgärder skulle denna tjensteman ega till biträde vissa exsecutionsbetjenter.
Beträffande vidare Under-Ståthållarens löneförmåner, hvilka för närvarande utgöras af: lön på rikets stat rdr 4,500 från hufvudstaden utgående bidrag, under benämningen taffelpenningar.
„ 2,250 eller tillsammans rdr 6,750, yttrar Öfver-Ståthållare-Embetet: “Denne tjensteman, som, enligt instruktionen för Öfver-Ståthållaren den 25 Aug. 1791, har att i Öfver-Ståthållarens frånvaro eller då han är hindrad, ÖfverStåthållare-Embetet lör valta och hans ställe företräda, samt att, alternerande med Eogaten, uti Embetets Kansli handlägga alla skuldfordringsmål, och särskildt att öfvervaka exsecutionsväsendet, har sedermera, i följd af folkmängdens tillökning och ärendenas tillväxt i allmänhet, fått sig uppdragna liera bestämda tjensteåligganden, såsom genom Kongl. Brefvet den 8 Febr. 1849 att i Öfver-Ståthållarens ställe vara ständig Ordförande i Direktionerna för Stockholms Allmänna Barnhus, för Danviks hospital samt för Stockholms stads och läns kurhus, i följd hvaraf honom åligger att med närmare uppmärksamhet följa dessa inrättningars förvaltning i olika delar, samt enligt Bevillnings-Förordningen att vara Ordförande i Stockholms Stads Pröfnings-Komité, som har fortgående sammanträden omkring två månader årligen, hvarförutom Under-Ståthållarens tid och verksamhet inom Embetet tages i anspråk för pröfning och handläggning af fattig - Bil.
15 vårds- m. fl. olikartade ärenden.
Under-Ståthållaren tillkommer väl icke någon representationsskyldighet, men hans ställning såsom deltagande i Styrelsen för hufvudstaden och dess välgörenkets-inrättningar har till följd, att nödställda och behöfvande hos denne Embetsman, mera än hos andra, söka råd och hänvisningtill hjelp och understöd, och i de många fall, då sådant ej kan anvisas från det allmänna, är från ställningen af
Chef nära oskiljaktigt att genom enskild mellankomst bereda den lindring och hjelp, som för tillfället är af oundgängligt behof.
Denne tjenstemans lönevilkor understiga dock icke blott den för åtskilliga bland stadens tjenstemän, hvilkas samhällsställning frikallar dem från åtskilliga utgifter, som för den förre äro oundvikliga, utan ock dem, som tillkomma Magistratspersoner i vissa landsortstäder.
Sålunda åtnjuta, af Stockholms Borgmästare, den ene i löneinkomster 8,000 rdr och den andre, lika med förste Stadsläkaren, 7,000 rdr, samt Borgmästarne i Göteborg och Malmö vida derutöfver.
Med afseende å detta allt och då det för det allmänna måste vara af vigt, att Embetet är förenadt med sådana aflöningsförmåner, att, vid ledighet, hinder deraf icke möter att för platsen må erhållas lämplig person, hemställer ÖfverStåthållare-Embetet, att den från Statsverket till Under-Ståthållaren utgående aflöning måtte tillökas med 1,500 rdr, och således, med inberäkning af bidraget från Stockholms stad, hans löneinkomster komma att sammanräknade utgöra 8,250 rdr".
Konungens Fogat, sorn, enligt instruktion, har att, alternerande med Unders-Ståthållaren, handlägga skuldfordringsmålen, och hvilken särskildt tillkommer uppsigten öfver fångar och fängelserum samt öfver arrestanters afstraffande, har, i följd deraf fått sig ålagd skyldighet att i Stockholm verkställa den, Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, jemlikt nya Strafflagen, tillkommande förvandling af böter, och har sålunda erhållit en ganska betydlig tillökning i göromål.