Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Brefvet den 5 September 1855 närmare stadgade tidsbestämmelser, Direktionen för Eskilstuna kanalbolag redan utbekommit tre-femtedelar af anslagssumman, eller hvad för åren 1855, 1856 och 1857 belöpte, har hos Rikets nu församlade Ständer, vid det motsedda förhållande att ifrågavarande kanals anläggning, så framt några oförutsedda hinder eller inträffande olyckshändelser icke mellankomma, skall kunna fullbordas åtminstone ett år före den bestämda arbetstidens utgång, framställning förekommit derom, att, med afseende å den förlägenhet, deri kanal-bolaget, som med kontanta medel måste bestrida alla arbetskostnaderne, skulle försättas, om bolaget blefve nödsakadt under ett års tid vänta på den för dessa kostnaders liqviderande påräknade andel utaf stats-anslaget, Rikets Ständer måtte medgifva, att hela det i Riksgälds-kontoret innestående anslags-beloppet finge utbekommas så snart kanalanläggningen blifvit såsom fullbordad vederbörligen godkänd, äfven för den händelse, att sådant komme att ske under år 1858; med anledning af hvilken hemställan tillika blifvit upplyst, att vid ej mindre beslutandet än tillämpningen af de under flera föregående
Riksdagar meddelade allmänna stadganden angående vilkoren, sättet och tiden för utbetalning af beviljade stats-bidrag till hamn- och kanal-byggnader samt andra kommunikations - Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse N-o 175.
561 nikations-väsendet tillhörande föremål, den grundsats gjort sig gällande, att någon del af hvarje sådant i egenskap af anslag utan återbetalnings-skyldighet beviljadt bidrag bör innehållas intilldess det dermed understödda arbetet blifvit fullbordadt samt afsynadt och godkändt; men att, så snart detta skett och så vida den för arbetets utförande bestämda tid icke öfverskridits, vederbörande bolag eller menighet, genom hvars försorg arbetet blifvit verkstäldt, ansetts böra utbekomma hela återstoden af anslagssumman.
I öfverensstämmelse med denna grundsats och då det måste vara önskvärdt, att den kommunikationsled, för hvars åstadkommande det stats-anslag, hvarom nu är fråga, blifvit af Rikets Ständer beviljadt, ju förr desto hellre varder fullbordad och öppnad för allmänna trafiken, hafva Rikets Ständer lemnat bifall dertill, att hela det i Riksgälds-kontoret innestående beloppet utaf anslaget för kanal-ledningen från Eskilstuna till Mälaren må af detta verk utbetalas så snart nämnde kanal blifvit färdig och arbetet å densamma, efter afsyning, såsom fullbordadt vederbörligen godkändt.
Hvilket Rikets Ständer få hos E. K. M:t i underdånighet anmäla; framhärdande Rikets Ständer, &c. Stockholm den 15 December 1857.
\:ö 175» Uppliist och godkändt hos Kidd. och Adeln den 15 Dec. 1857.
Preste-Ståndet den 16 — — Borgare-Ståndet den 16 — — Bonde-Ståndet den 18 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i fråga om jords friköpande från grundskatt, m. rn.
(Stats-Utskottets Utlåtande N:o 161.) S. A. K.
Hos Rikets nu församlade Ständer äro, i afseende på grundskatterne, framställda de förslag: a) att dessa skattebördor måtte successivt och sednast inom 40 år kapitaliseras, medelst erläggande lösen till Staten; b) att all jord, med hänsigt till dess skattskyldighet, borde hänföras till en och samma kathegori, nemligen den mest gynnade, Bili. litt R.
Prut. 1856 & 1857. 10 Sami. 1 A/d. 71 562 Expeditions-Utskottels Förslag till underd.
Skrifvelse N:o 175. som nu finnes; att den privilegierade, mest gynnade jordens alla skatter efter medelmarkegångspris uträknades i penningar och fastställdes för helt hemman till en summa, som kallades grundskatt; att jord-egare, hvars egendom vore belastad med större skatt än grundskattens sålunda bestämda belopp, berättigades att friköpa jorden från det öfverskjutande skatte-beloppet genom inbetalning af deremot svarande kapital, under de vilkor, bland andra, att denna kapitalisering skulle verkställas efter 5 procent och att jord-egare, som ville detta belopp infria, borde årligen erlägga 6 procent af kapitalet, deraf 5 procent såsom ränta, och 1 procent till kapitalets amortering, hvartill således skulle åtgå en tid af 40 år; c) att egare af kronoskattejord måtte berättigas lösa jorden till frälse natur, emot erläggande af en löse—skilling, utgörande tjugu gånger det belopp, hvartill hemmanets grundskatt, efter medium af de tio sista årens markegångspris, årligen uppginge, och hvilken löse-skilling borde till Riksgälds-kontoret öfverlemnas, för att emot pant i fast egendom utlånas, i ändamål att inflytande räntan blefve Statsverket oförryckt tillhandahållen; och d) att, då grundskatten endast vore att anse såsom ränta å en på jorden hvilande ouppsägbar skuld till Staten, samt, genon\ jord-egaren lemnad rättighet att medelst kapital-afbetalningar minska berörda skuld, ej allenast hans egen ställning i betydlig mån skulle förbättras, utan äfven en önskvärd jemnlikhet i rättigheter och skyldigheter emellan all jord-egendom i landet beredas, full frihet måtte lemnäs att till frälse köpa all skattejord, sålunda att, jemte skatten eller den årliga räntan, afbetalningar till Kronan å den vid jorden häftande kapital-skulden finge göras, dock ej till mindre belopp än en procent derå, hvarigenom skatten eller den årliga räntan småningom minskades och slutligen, då hela kapitalet blifvit till Kronan inbetaldt, alldeles försvunne; och borde af de genom berörda lösen inflytande medel bildas en fond, som, ställd under Rikets Ständers kontroll, allt framgent skulle bibehållas vid sitt ursprungliga kapital, hvaraf räntan, i stället för den förut af jorden utgående grundskatten, kunde dels användas till befordrande af sådana produktiva företag, som erbjöde säker afkastning, dels, insatta i bank-rörelsen, befordra lättnad för handeln, manufakturerna och andra industri-grenar.
Vid öfvervägande af dessa förslag hafva Rikets Ständer ej kunnat förbise, att då de i ämnet tillförene hos Rikets Ständer gjorda framställningar icke vid något
Riksmöte rönt ett gynsamt emottagande, men samma fråga städse återkommit och synes tillvinna sig allt större uppmärksamhet, detta förhållande häntyder på en allmän och fast grundad
Öfvertygelse hos den skattskyldige jordens egare om olämpligheten af det nuvarande beskattningssättet.
Ehuru grundskatterna i allmänhet numera icke kunna anses vara så betungande, att de bilda ett hinder för jordbrukets framsteg och förkofran, utgör likväl den ojemna fördelningen af dessa skatter en lätt förklarlig anledning till sålunda fortfarande missbelåtenhet hos de skattskyldige; och, efter hvad Kommitterade för uppbörds- och redogörelse-verkets förenklande uti sitt den 30 April 1847 afgifna underdåniga Betänkande upplyst rörande denna ojemnhet i ränte-beloppen, hvilka för ett skattehemman omvexlade emellan 8 R:dr och 183 R:dr, synes det visserligen vara önskvärdt, om ett mera billigt och ändamålsenligt sätt för jordens beskattning kunde införas.
I sådant afseende har väl ofta blifvit framstäldt, att ifrågavarande ändamål skulle kunna vinnas genom en så beskaffad skattejemkning, hvarigenom de jord-egendomar, som nu hafva lägre ränte-belopp sig åsätta, skulle påläggas en tillökning i skatt, emot skälig ersättning för den derigenom uppkommande minskning i egendomens värde, hvaremot de högst beskattade skulle erhålla nedsättning i grundräntan, emot erläggande af en kapital-ersättning, motsvarande värdet af den efterskänkta räntan; men utom alla de svårigheter, sora skulle möta vid verkställandet af en dylik liqvidation, hvaribland utfinnandet af en rättvis grund för skatternas jemlika fördelning å samtliga jord - Expedilions-Ulskotlets Förslag till underd.
563 egendomar ej skulle blifva den minsta, så ligger det i sakens natur, att, äfven om en sådan fullt rättvis fördelning af alla skatter å jorden kunde för närvarande åstadkommas, skulle likväl, till följd af olika bördighet och odlings-tillfällen, dessa sednares mer eller mindre kloka begagnande, nya eller lättade utvägar till afsättning, med flera omständigheter, som verka på egendomars afkastning och värde, inom en icke aflägsen tidrymd åter hafva uppstått ganska betydliga missförhållanden i skatte-beloppen vid jemförelse mellan särskilda egendomar; i betraktande hvaraf Rikets Ständer instämma i den af förbemälde Kommitterade yttrade åsigt, att det icke låter sig göra att med fix skatt å jord-egendom åstadkomma dess ständigt fortfarande jeinlika förhållande till hvarje skattdragandes inkomster, som likväl utgör rätta grunden för all beskattning.
Om således de stä dse upprepade klagomålen öfver grundskatternes oj emna fördelning och de vid hvarje Riksmöte i detta hänseende förnyade framställningar skulle förtjena behjertande, torde något annat sätt att för framtiden afhjelpa dessa olägenheter — så framt icke Staten skulle helt och hållet efterskänka denna inkomst — ej finnas, än att medgifva de skattskyldige rättighet att, genom erläggande till Staten af räntornas efter vissa grunder bestämda kapital-värde, friköpa jorden från grundskatt, eller, med andra ord, grundskatternes kapitalisering.
Af de emot detta förslag vid föregående tillfällen framställda anmärkningar, har den, som hämtats från Statens financiela förhållanden, i främsta rummet tilldragit sig uppmärksamhet, i det den åsyftade att framhålla omöjligheten för Staten att undvara grundskatterna, som utgöra icke allenast en till beloppet betydlig, utan äfven den under alla omständigheter säkraste af dess inkomstkällor, då deremot de indirekta skatterna kunna, till följd af tillfälliga förhållanden, vara underkastade betydliga omvexlingar.
Då nemligen Statsverkets ordinarie inkomster, på hvilka statsregleringen tillförene hufvudsakligen grundade sig, under sednare tider, i anseende til! de städse växande statsbehofven, blifvit mer och mer otillräckliga, har deraf blifvit en följd, att de extra ordinarie inkomsterna fått en allt större betydelse och numera måste anses såsom den hufvudsakligaste af Statens inkomstkällor; utgörande de ordinarie inkomsterne, enligt nu gällande Riks-stat, ej fullt 33 j- procent af hela budgeten, hvaraf de ännu vid 1835 års Riksmöte uppgått till omkring 50 procent.
Erfarenheten har dessutom visat, att grundskatterna just till följd af det ojemna sätt, hvarpå de å den skattskyldiga jorden äro fördelade, ej kunnat bibehållas vid sitt ursprungliga belopp, och nästan vid hvarje Riksmöte hafva Rikets Ständer, i anledning af derom gjorda framställningar, funnit sig föranlåtne att för sin del efterskänka en eller annan af de skattebördor, som ansetts mest betungande.
Sammanlagda beloppet af den minskning uti de ordinarie inkomsterna, som från införandet af nuvarande statsskick uppkommit genom sådana skatte-nedsättningar, utgör för närvarande nära en million R:dr Banko årligen.
Så länge de från äldre tider bibehållna invecklade grunderna för beskattningsväsendet ännu icke hade undergått någon väsentlig förenkling, skulle likväl utförandet af en i jordbeskattningen så genomgripande förändring, som grundskatternas inlösning, hafva medfört en alltför häftig rubbning i de af ålder befintliga förhållanden; men sedan, i följd af de vid sednaste Riksmöten i detta ämne fattade beslut, räntepersedlarne blifvit reducerade från ett antal af flera hundra till endast sju inom hela Riket, och då hvarje hemmans grundränta vid skatteförenklingens genomförande kommer att särskildt uträknas och fastställas till ett visst belopp, skola otvifvelaktigt de sålunda redan verkställda åtgärderna i väsentlig mån underlätta utförandet af grundskatternas kapitalisering.
Emellertid och då, för denna frågas slutliga afgörande hos Rikets Ständer, nödigt är att ett fullständigt förslag uppgöres, innefattande icke allenast de allmänna grunderna 564 Expeditions-Utskottets Förslag till undmi.
Skrifvelse N:o 176. för dessa skatters inlösning, utan äfven en framställning af de särskilda åtgärder, som för verkställandet må finnas erforderliga, men Rikets Ständer icke varit i tillfälle att åt denna fråga egna den tid och det arbete, som för uppgörande af ett dylikt förslag skulle erfordras, samt för öfrigt någon verkställighet häraf ej kan ifrågakomma förr än efter nästa Riksmöte, enär de rörande skatte-förenklingen meddelta beslut åtminstone icke före nämnda tid torde hafva vunnit allmän tillämpning, få Rikets Ständer, jemte anmälan om ofvanbemälda framställningar i ändamål att bereda den skattskyldiga jordens egare rättighet att friköpa jorden från grundskatt, emot erläggande på en gång eller under loppet af flera år af ett kontant belopp, motsvarande dessa skatters, efter vissa grunder bestämda kapital-värde, hos E. K.
M:t täcktes i Nåder vidtaga de åtgärder, som för en fullständig utredning af denna vigtiga fråga må finnas lämpliga.
Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 18 December 1857.
BIHANG riu, aåTOiiM ra&»8v&Dn>na8 PROTOKOLL VID Iia^tlina Rik8ilag;eii 3 NI ack holm Åren 1856' 1851 och 1858. - -*§31 SS3**"
If Afdelningen* Kongl.
Maj:ts Nådiga Propositioner och Skrifvelse)', jemte Utdragen af de inför Kongl. Maj:t uti Stats-Rådet i ämnet Jorda Protokoll.
Mm mm. - . ... . . . KONGL. MAJ:TS Nådiga lill RIKETS STÄNDER, angående Statsverkets tillstånd och behof; Gifven Stockholms Slott den 30 October 1856.
STOCKHOLM, TYPOGRAFISKA FÖRENINGENS BOKTRYCKERI, 1856. ' • : : i ■ ■•■■■ Kongl. 3Jaj:ls Nåd.
N:o I, om Statsverket t Soli. O ]%:© t.
Ank. till Exp. Utsk. d. 5 Nov. 1856.
Iiongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständers Stats-Ulskott, angående Statsverkets tillstånd och behof; Gifven Stockholms Slott deri 50 Oclobcr 1856.
Majit, som det enligt Grundlagarne tillkommer att för Svenska folkets ånyo samlade Representanter i Nåder framlägga Statsverkets nuvarande tillstånd och behof, har ansett sig dervid böra på följande sätt beräkna Statens årliga ordinarie oell extra ordinarie inkomster.
Ordinarie eller Ständiga InkoniHter: 1 :o. Ordinarie
Räntan och den Kronan behållne så kallade AfradsSpanmålen, hvilken sednare hittills upptagits såsom en särskild Statsinkomst, men i följd af den verkställda skatteförenklingen icke behöfver mera än öfriga i den ordinarie räntan ingående persedlar, skiljas från nämnde ränta, varda följaktligen numera sammanräknade under en gemensam rubrik.
Den af Rikets Ständer, vid sednaste Riksdag, till 1,676,490 R:dr R:ko upptagna andel af ordinarie räntan, som är till vissa tjenstemän, Stater och Inrättningar indelt och således icke inverkar på beräkningen af tillgångarne för öfrige Statsbehof, har, från och med 1852, då, genom öfverflyttningar af vissa verks och kassors inkomster, den indelta anparten minskades och den kronan behållna ökades, utgjort i medeltal af tre år 2,032,891 R:dr B:ko och kan, efter afdrag af de, genom Landtstatens lönereglering, från och med år 1855 till Kronan ingående löningsräntor, omkring 183,000 Ridr B:ko, tills vidare beräknas till B:ko Ridr 1,800,000 eller Riksmynt Ridr 2,700,000:
— Den till Statsverket inflytande eller Kronan behållna delen af ordinarie ränta och afrads-spanmål tillsammans beräkna Transport 2,700,000: — Hill. lill 11.
Vrot. 1836 $ 1837. / Sami. 1 Afd, I Haft. 1 4 Kongl. Majus Kihl. Prog. N:o /, om Slulsvcrlcet ISIIIi.
Transport cles af Rikets sednast församlade Ständer till 9GS,000 R:dr B:ko och utgjorde är 1850 ....
B:ko R:dr 926.7GG: — 185 1852 dä den Kronan behållna delen, såsom nyss är nämndt, ökades 1,062,199: — 1853 B:ko R:dr 1,198,880: — och 1854 B:ko R:dr 1,178,267:
— När till medeltalet för de tre sistnämnde åren, 1,146,449: — R:dr B:ko eller Riksmynt R:dr 1,719,674: — läjrsas Landtstatens från och med år 1855 till Oc Kronan ingående löningsräntor 274,500: — och ifrån summan 1,994,174: afdrages det belopp, hvarmed Salpeterhjelpen i Småland och Södermanland är calculerad att genom sitt förändrade utgående minskas . . . 25,500: att Riksmynt R:dr 1,968,674: —— äro hvad som enligt sednaste årens erfarenhet skulle af denna inkomst-titel inflyta, och då de höga inarkegångspriserna för åren .1851 —1855 äfven komma att ingå i inedelmarkegångarne under nästa Statsregleringsperiod; så anser Kongl. Majit den Kronan behållna del af ordinarie ränta och afradsspanmål med säkerhet kunna upptagas till , Då för öfrigt erfarenheten visat, att restantiernas hittills brukliga bokföring såsom särskild inkomst-titel medför åtskilliga olägenheter vid uppgörandet och granskningen af Kronans räkenskaper, varda de restantier, som äro att till ordinarie räntan hänföra, här tillagda med 2:o.
Tionde-Spa/imalen, så vidt den är till vissa Tjenstemän, Stater och Inrättningar anvisad, beräknades af Rikets Ständer vid sednaste Riksdag till 104,414 tunnor å 6 R:dr 32 sk.
B:ko tunnan, men utgjorde efter ofvannämnde öfverflytt!)ing af vissa indelningar, under åren 1852 —1854 i medeltal 104,536 tunnor, med markegångsvärde af 87 3,873 R:dr B:ko eller efter de nya Mått- och Mynt-systemen, 658,577 kubikfot och 1,310,810 Jfcdr Riksmynt värde.
Efter afdrag af 1,229 tunnor eller 7,743 2,700,000 1,900,000 12,000 Transport 4,612,000 Kongl. Majus 1Varf. /'rop. N:o I, om Statsverket ig§C.
Transport kubikfot, sorn förr varit till Lands-Staten anvisade, men numera äro Kronan behållne, kan denna indelta spanmål beräknas i rundt tal till 650,000 kubikfot, hvilka, med afseende dera, att värdet för åren 1851—1854 varit i medeltal 8 R:dr 82 sk. lor tunnan och fortfarande håller sig högt, upptagas, efter ett pris af 8 R:dr 19 sk. 2§ rst. för tunnan eller 2 R:dr Riksmynt för kubikfoten, till Den Kronan behållna delen af tiondespanmålen, hvilken vid 1854 års
Riksdag upptogs till 18,200 tunnor å 6 R:dr 82 sk., har utgjort år 1850 tunnor 17,200, år 1851 » 17,208, år 1852, efter förutnämnde indragningar till Kronan, » 18,429, år 1853 » 18,630, år 1854 n 18,689, således i medeltal under de tre sistnämnde åren 18,583 tunnor eller 1 17,072 kubikfot.
Efter tillägg af berörde, till LandsStats-Tjenstemän förut anslagna 7,743 kubikfot kan denna inkomst-titel beräknas till 125,000 kubikfot, motsvarande, efter of vannämnde pris af 2 R:dr Riksmynt, 3:o. Tionde-Spanmåls lösen efter bestämda priser, beräknad vid förra Statsregleringen till 4,400 R:dr B:ko, har i medeltal under åren 1850—1854 uppgått till 4,489 R:dr B:ko, och kan lämpligen antagas till oförändradt belopp, eller 4:o. strrendemedel af Kungsgårdar och andra kronolägenheter, beräknades vid sednaste Riksdag till 160,000 R:dr B:ko, men hafva, efter öfverflyttning af de till vissa verk m. 11. tillförene ingående arrendemedel, under åren 1852, 1853 och 1854 uppgått, efter medeltalsberäkning, i penningar till 42,199 R:dr B:ko eller Riksmynt 63,299: och i spanmål till 19,419 tunnor eller 122,340 kubikfot, motsvarande 177,945 R:dr B:ko eller Riksmynt 266,917: hvartill komma de under denna titel hänlörliga restantier, ungefär 8,000: tillsammans Riksmynt 338,216: 4,612,000 1,300,000 250,000 6,600 Transport 6,168,600 6 Kongl. Majus Nåd.
Prop. N;0 I, om Statsverket 1 SÖ C.
Transport så att här kunna skäligen utföras 5:o. Silfva'tionde, Myntar elon och Slagskatt, upptagne i nuvarande Riks-Stat. till 10,500 R:dr, hafva i medeltal understigit detta belopp och beräknas nu till 6:o. Kopparränta?!, sorn beräknades vid 1854 års Riksmöte till 82,000 R:dr B:ko, har utgått år 1850 med 655 Skepp:d, försålda till 83,080 R:dr » 1851 -—- 636 — — 82.591 » „ 1852 — 632 — — 89,636 » „ 1853 — 621 — — ,100,037 » „ 1854 — 663 — — 116,228 » i medeltal med 642 Skepp:d, försålda till 94,314 Rdr.
Men då häraf icke mindre än 464 Skepp:d belöpa sig på Fahlu Bergslag, hvars afrad för Stora Kopparberget blifvit, med samtycke af Rikets sednast församlade Ständer, genom Kongl. Maj:ts Nådiga Beslut den 19 December 1855 nedsatt från hvart 10:de till hvart 30:de Skepp:d af årliga tillverkningen, bör Statsinkomsten häraf för åren 1858—1860 icke skäligen beräknas högre än till 7 :o.
Tionde- och 11 ammar skatts jern beräknadt vid sednaste Statsreglering till 47,600 R:dr B:ko för det förra och 94,500 för det sednare, har under åren 1850—1854 i medeldeltal utgjort, tionde-tackjernet, som under denna tid utvisat en nästan oafbruten minskning, 12,331 Skepp:d, med ett värde, enligt räkenskaperne, af .....
B:ko R:dr 88.304: och hammarskattsjernet, hvars myckenhet och värde under tiden omvexlat, 6476 Skeppul, uppgående i värde till 102,770: tillsammans B:ko R:dr 191,074.
Redan i den Nådiga Propositionen, som Kongl. Majit den 16 November 1853 afgaf till Stats-Utskottet. angående Statsverkets dåvarande tillstånd och behof, fästades Rikets Ständers uppmärksamhet på jernhandteringens bekymmersamma ställning och behofvet af eftergift utaf denna handterings under lyckligare omständigheter, och helt andra förhållanden, uppkomna beskatt - Transport 6,168,600: — 308,000: — 15,000: — 70,000: — 6,561,600: — kongl.
Maj:ls Nåd. /'rop. N:o •/, om Statsverket, t Söt!.
Transport 0,501,000 ning.
Sådan eftergift bereddes också derigenom, att tiondetackjernsskatten, enligt Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den 18 Oktober och Kongl. Maj:ts
Nådiga kungörelse den 14 November 1854, blef, från och med år 1855, nedsatt med en tredjedel af förut varande beloppet eller till hälften af det belopp, hvartill denna skatt ursprungligen varit för hvarje hytta bestämd.
Men redan före denna lindring i tackjernsbeskattningen hade Fullmägtige i Jern-Kontoret, med åberopande af BruksSocietetens uppdrag, gjort underdånig framställning, bland annat, derom att tillverkningen af Stång- och Manufakturjern, äfvensom den del af tackjernsblåsningen, hvilken bedrifves utom bergslag och för hvars idkare Bruks-Societeten tilltrodde sig att föra talan, måtte helt och hållet befrias från hammarskafts- och tiondejerns-afgiften och icke beskattas till högre belopp eller efter andra grunder, än öfriga Fabriksnäringar.
Till stöd för denna framställning anfördes, att tillverkningskostnaden för så väl tackjern, som stång- och manufakturjern, samman/räknad med skatterna å dessa tillverkningar, på de flesta ställen öfverskötc jernets försäljningsvärde, så att jernhandteringen numera i allmänhet icke lemnade sina idkare någon vinst, utan endast beredde dem förmånen att göra sig till godo dem tillhöriga materialier för handteringen.
Hörde i anledning af denna framställning, hafva Kongl. Maj:ts och Rikets Bergs-Kollegium, under den 13 Mars 1854 och den 30 sistlidne Maj, samt Kammar-Kollegium och StatsKontor, under den 22 November 1855 afgifvit underdåniga utlåtanden af det innehåll, som uti närlagda, den 11 i denna månad förda protokoll öfver Finans-Arenden finnes upptaget, och med hufvudsakligt åberopande af hvad Bergs-Kollegium redan under den 15 Juli 1853 i underdånighet anfört; och af den deruti innefattade utredning inhemtas, bland annat, att tiondetackjerns-afgiften i de egentliga bergslagerna, likväl vid särskilda masugnar utginge ganska olika, nemligen på vissa ställen med mindre än f af hvad annorstädes erlades, men likväl ovilkorligen till lika procent af tillverkningen, ehvad denna lemnade någon eller ingen behållning, samt att kol- och spanmålsprisens fortsatta stigande, under det priset både på tackjern och expor - Transport 6,561,000 8 Kongl. Majlis Nåd.
Vrop. Nio I. om Statsverket 1836.
Transport 6.561,600: — teradt stångjern vore i allmänhet ganska lågt eller i fallande, nogsamt bevittnade den Svenska jernhandteringens missgynnande ställning, hvilken, under en svår täflan med främmande länders ökade tillverkningar, vore sådan, att afskaffande af all ordinarie beskattning å denna för Sverige naturliga och nödvändiga, men numera, i och för sig, loga vinstgifvande näringsgren skäligen ansågs böra beredas.
Beträffande ta eije ms lion de;/, linner likväl Kongl. Majit, i hvad angår bergslagerna, der tackjernstillverkningen är med särskilda privilegier gynnad och omhägnad, ej skäl att föreslå någon ytterligare nedsättning i beskattningen än den, som blifvit beviljad genom Kongl. Kungörelsen d. 14 November 1854, så länge dessa privilegier och friheter bibehållas; men för tackjernstillverkningen utom bergslag anser Kongl. Majit deremot, att befrielse från den tryckande ordinarie skatten numera är både af billigheten och på ofvan anförda skäl af behofvet. påkallad.