Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Bésv. och Oeeon.-Ulskottens Utlåtande JV.a 41. alt en Författning redan Ennes, ntgifven den 1g Ali g. 1801, sora upptager de posthemman förunnade fri- oeh rättigheter; samt att de i öfrigt gjorde anmärkningar icke innefatta någon omständighet, sorn ej uti förra Betänkandet blifvit af Utskotten pröfvad.
På grund häraf och då dessutom Högloft, Ridderskapet och Adeln samt llögv.
Preste-Slåndet den 17 sisth Sept. bifallit
Utskottens förut i ämnet afgifne Betänkande, vidhålla Utskotten, lill alla delar, hvad deruti blifvit yttrad t och tillstyrkt.
Slockholm den 21 Noy. 1804.
Ankom till Exped.-Utskottet den 21 Nov, Utlåtandei anledning af väckt motion, angående lindring i staden Söderteljes besvär genom inqvartering af tågande trupper.
Uti ett till Yällofl. Borgare-Ståndet ingifvet Memorial, sorn sedermera blifvit till Stats-Utskottet remitterad t,- har Herr Trolin, Solum, fästat uppmärksamheten derå, att Södertelje stad, i anseende till sitt läge, vore framför andra städer besvärad med inqvartering af tågande trupper, samt anfört, hurusom åt den, hvilken i Södertelje för annan emoltagit inqvartering, mast gifvas 12 sk., för hvarje man om dagen utöfver den ersättning, vanligen utgörande 10 sk., sorn af Kronan erhållits.
Af sådan anledning har Motionairen föreslagit en sådan lindring i berörde afseende åt stadens invånare, att de antingen befriades ifrån skyldigheten att förse trupperne med mät i qvarteren,. hvilket kunde på annat sätt ombesörjas,. eiler ock tillädes en lämplig ersättning derföre från de städer, sorn icke äro med inqvartering besvärade.
Då detta mål ansetts tillhöra jemväl Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskotlets befattning, hafva de förenade Utskotten gemensamt tagit detsamma i öfvervägande; och sorn, i anledning af Oeconomie-Utskoltets Betänkande N:o 36 och de förenade Utskottens Utlåtande N:o 3, Rikets Ständer,, uti: underdånig skrifvelse (Nro* 79) hemställt om vidtagande af Stats- samt Ailm.
Besv. och O econ.-Ut skot 11 ris Betänkande iV.-o 42, t, t .sfidane åtgärder, att inqvarterings-gifvare bereddes full ersättning för inåt åt tågande trupper, samt, i händelse förslaget vinner Kongl.
Majlis Kådiga bifall, derigenom erhalles den lindring, sorn Motionaireu synes åsyfta; lärer vidare yttrande, i anledning af Herr Trolins motion* icke erfordras.
Stockholm deli 21 Nov. i83/{.
Antom till .Exp.-Ulskollet den 21 Nov.
Betänkande, i ättledning af väckt motion, om rättighet för skogs in nefi aj vare,' som ej tillika disponerar betet A marken, att, för skogsväxtens befrämjande, vexelvis uppf reda och inhägna minst en tiondedel af skogsmarkens hela vidd.
Ridderskapet och Adeln har till Allmänna Besvärs- och Oeeonomie-Utskottet remitterat ett till bemälde Riks-Stånd af Herr af Ström, Israel, ingifvet Memorial, hvaruti anföres; att Regeringen gjort allt hvad som stålt i dess förmåga till skogshushållningens förbättrande i Riket, dymedelst att Kronoparkerne blifvit omgärdade, enskilde egor afvittrade och huggningen ordnad på ett, med skogens fortfarande bestånd förenligt sätt, äfvensom en Läroanstalt för skogshushållaie blifvit inrättad och en bättre hushållning för allmänningarne anbefalld, men att ännu ett svårt hinder förefunnes mot skogarnes trefnad och tillväxt å jord af sådan natur, att en disponerar betet, och en annan skogen.
Hör lågo nemligen interessena i strid med hvarandra, och skogen skulle nödvändigt helt och hållet medtagas, så framt icke någon inskränkning finge ske i den obegränsade betesrälligheten, sorn begagnades nästan öfverallt så, att någon ung skog aldrig finge uppväxa, enär planlorne af kreaturen, som redan tidigt på våren utsläpptes, innan ännu det späda gräset kunde lemna dem föda, år från år afbetades.
Detta förhållande, som egde rum å flere reeognitions- samt utarrenderade Kongsgårds- och boställs-skogar, der huggningen fortginge, ulan att ungskogen återväxte, skulle snart för vissa Bruk medföra skogsbrist, och hade under senare åren visat sig än mera skadligt och skyndsamt förödande, i följd af den tillökiiing i kreaturens antal, som en utsträckt heiwmans-klyfning, 12 Stats- samt Allm, Besv. och Oecon.-Ulskottens Betänkande N;o 42. jemte torpares och backstugusittares bosättning i skogarne medfört.
Till afvärjamie af cle olägenheter, sorn vid en förestående skogsbrist måste inträffa, och till befrämjande af en förbättrad och ändamålsenlig skogshushållning, har Motionairen derföre ansett sig böra föreslå, ”att den, som disponerar skog, men ej betet på densamma, måtte ega rättighet och lill och ”med skyldighet, att, för ny skogs uppfredande, inhägna åtminstone en tiondedel af skogsmarkens hela vidd i sender.”
Då den i berörde afseende väckta fråga rörer dels recognitions-skogar, dels Kungsgårds- eller boslälls-skogar, som af Kongl. Majit och Kronan utarrenderas; har Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Ulskoltet ansett motionen jemväl tillhöra Stals-Utskoltels befattning.
Utskotten, sorn, i följd häraf, gemensamt tagit densamma i öfvervägande, hafva funnit, att Motionairens förslag, såsom innefattande ett medel till skogshushållningens befrämjande, förtjena)- att understödjas; dock alt den yrkade tillåtelsen till inhägnad icke beviljas så oinskränkt, att på Contract grundade rättigheter derigenom för nära trädas.
Det är af sådan anledning Utskotten, hvad Kungsgårds- och boställsskogar beträffar, anse någon rubbning i nu tilläfventyrs gällande Contract, hvarigenom dispositionsrätt af betet kan vara upplåtet åt annan person, ari den som nyttjar skogen, icke böra ega rum; hvaremot, i afseende å recognitions-skogarne, något hinder för inträdande af det förhållande, Motionairen åsyftat, icke synes möta, enär den mulhetesrällighet, som å desse skogars områden af vissa jordegare eller boställsinnehafvare ulöfvas, och hvarvid de, genom ligh Kungörelsen den 4 Februarii 1811, blifvit bibehållne äfven då recognitions-skogarne till skatte försäljas, endast grundar sig på gammalt bruk, deruti Kongl. Majit och Rikets Ständer lärer vara obetaget alt göra en inskränkning af den ringa betydenhet, hvarom nu är fråga.
Utskotten få alltså tillstyrka Rikets Ständer, att hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det förordnas måtte, dels alt den, som disponerar recognitions-skog under det betet derå af annan begagnas, må, ehvad skogen är till skatte köpt eller ej, ega rättighet att, till ny skogs uppfredande , en tiondedel af skogens hela område, i sender, inhägna; dels ock alt, vid utarrenderande af Kungsgårds- och boställs-skogar, skogs-innehafvaren matte förbehållas enahanda rättighet, när betet serskildt upplåtes, och derjemte vara skyldig att en dylik inhägnad verkställa.
Stockholm den 21 Nov. 1834- Stats- samt Allm.
Besv, och Oecon.-Utskollens Betänkande JV:o 43- >3 N:o /,3.
Ankom till Exp.-Utsk. den 21 Pfov.
Betänkande, angående Indelnings-fenikningen i Blekinge.
Efler erhållen remiss af Kongl.
Maj;ts elen 18 sistlidne Januarii till Rikets Ständer aflåtne Nådiga Skrifvelse i Jjerörde ämne, (N;o 263, hafva Stats- samt Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskolten tagit kännedom af de till målet hörande handlingar, och dervid inhemtat, hurusom frågan om nödige ändringar och förbättringar i Blekinge Läns Indelnings-verk först blifvit vid 1809 års Riksmöte väckt och sedermera vid de fleste Riksdagar fortsatt.
Att dock antalet i5oo båtsmän, som, enligt Kgl. Brefvet den 1 Aug. 1683 och Contractet af den 27 April i685, åligger Blekinge Län att rusta, icke egentligen är det, som gör rustnings-besväret tryckande och en förändring deruti nödvändig, har ansetts fullkomligen utredt och styrkt, helst vid det förhållande, att Länet för nämnde besvär åtnjuter frihet från jordeboks- och hemmantalsränta, dess båtsmanshåll, ehuru något kostsammare, än i andra orter, dels icke skall vara mera betungande, än soldathållet i provincer, der berörde räntor med förvandling utgå, dels fortfarit i sekler, utan alt någon menlig verkan deraf på landets välmåga sig visat.
Deremot htlr det olika och ojemna sätt, hvarpå rustningen af hemmanen utgöres, befunnits vara deu olägenhet, som med skäl öfverklagals, och hvaruti rättelse alltså vore af nöden.
I detta afseende upplyses: att Blekingska hemmanen deltaga i båtsmanshållet i nion af deras grundräntor, men för öfrigt efter hemmanens vid indelningstiden befunna beskaffenhet, så att bättre hemman rusta för lägre, men sämre hemman för högre rustningsdalerlal af hemmanens räntor; att dessa dalertal variera emellan 16 och 21; att endast ett mindre antal hemman hafva räntor jemn t motsvarande rustningsdalertalen, hvilka hemman hvarken betala öfverskolls- eller erhålla tillskolts-räntor; att sådane liqvider deremot inträffa för de öfrige hemmanen sålunda, att, der räntan utgör 24 daler, men rustnings-dalertalet blott 18, praesterar hemmanet båtsman för desse 18 daler, hvaremot rämeöfverskottet, 6 daler, erlägges till uppbördsmannen; att, om åter förhållandet är omvändt, så att räntan är mindre än ruslningsdalertalet, får hemmanet af uppbördsmannen ett, skillnaden emellan grundräntan och rustnings-dalertalet jemnt motsvarande tillskott; alt öfverskottsränlorne länge liqviderats i4 Stats- samt Allm.
Besv. och Oecon.-Utskoltens Betänkande N:o 43. efter den primitiva grunden och endast förhöjts år 1776 efter allmänna Valvalionen af 3 daler silfvermynt Riksdalern; samt att ränta och rustningskostnad, hvilken senare för hel båtsman, indelningstiden, utgjorde daler, då voro hvarandra nära motsvarande, hvarföre det var jordegaren •likgiltigt, 0111 han, i stället att betala öfverskottsränta, praesterade för denna ränta motsvarande effectiv rustning, men att sedermera, genom myntets försämring, ett högst ojemnt förhållande emellan räntor och effectiv rustning uppkommit, så alt öfverskottsräntorne under nu för tiden uppstegrade pris utgöra allenast en ringa del af verkliga rustningskostnaden.
1 denna del har Kongl. Maj:t ock, genom Skrifvelse till Förvaltningen af Sjöärendena och Kammar-Collegium af den 26 April 1814. i Nåder förklarat den sökte rättelsen uti Blekingska indelningen vara af rättvisa påkallad; hvarföre Kongl. Maj;t var betänkt på sättet att återföra ortens Indelningsverk och Båtsmans-Contract till deras hufvudgrunder och rälta tilllä mpni 11g, för hvilket ändamål och för att i nämnde indelning således återföra en jemnhet, derlörntan stamhemmanen skulle råka i fullkomlig vanina"!, under det tillskottgifvande, eller de, som erlade reserv- eller öfverskottsräntor, njö-to en hvarken genom privilegier, contract eller sakens beskaffenhet föranledd lindring, Kongl.
Maj;t fann lämpligast att, med iakttagande deraf, att Indelningsverkets hufvudgrunder icke rubbades, utan antalet af båtsmän, som provincen egde utgöra, förblefve oförändradt, likasom Kronans dertill öfverlåtne räntebelopp och hvad af Rusthallarne lill båtsmännen utgöras borde, en indelningsjemkning i Blekinge förrättades, hvarigenom sammansatte rotedelars bidrag sins emellan kunde närmare och rättvisare fastställas.
Sedermera blef vid 1818 års Riksdag af Kgl.
Maj;t ock Rikets Ständer beslutadt, att en ny indelningsjemkning i Blekinge skulle verkställas, i enlighet med upprättade grunder, innefattande, alt de hemman och lägenheter, hvilkas räntor varit från indelningens början deruti inbegripne och icke frångått denna bestämmelse, blefvo till indelningen återförde och igenlagde, samt i öfrigt hufvudsakligen åsyftande en jemnare fördelning af rustningen; dock att Kgl. Maj:t förbehöll
Sig att i Instruclionen, sora för Corniterade till jemkilingens förrättande utfärdades, utstaka de närmare föreskrifterne i tillämpningen af den beslutade jemkningen, äfvensom att afgöra alla de frågor, som under eller elter förrättningen kunde i anledning af densamma väckas.
Den jemkningsförrältning, som, i anledning häraf, åren 1822 och 1820, af en tillförordnad Comité egde rum, och hvarvid, enligt den för Stats- samt Allm.
Ees v.- och Oecon.-Utskotlensi Betänkande N\o 43.
, to Comilerude gifne Inslrnctioii af elen r3 November 1821, förvandling och indelning lill eflectiv rusin ings-prjestalion af ifrågavarande reserv- och öf~ verskolts-ränlor föreslogs, ledde lill den följd, att Blekingska Båtsmans-indelningen, i stället för 15oo Rusthålls-numer, skidle allenast utgöra i25t och således med numer nedsättas.
Förrättningens ogillande yrkades äfven af en mängd jordegare, genom klagomål, som angingo dels indelningsgrundernes tillämpning, dels för hög rustning och dels olämplig rusthållssammansättning; och Comiterade, häröfver hörde, medgåfvo äfven, alt ojemnhet i rustningen uppkommit; inen en del jordegare åter yrkade bifall till Comiterades åtgärder.
Kgl, Majlis Befallningshafvande i Länet än Förvaltningen af Sjö-Ärendena och Kammar-Collegium blifvit hörde, samt Rikets Ständer, å sista Riksdag, uti underdånig Skrifvelse anhållit, att Kongl. Majli läckles meddela Rikets Ständer Dess Nådiga framställning i ämnet, på det Blekingska provincen icke längre malle, med tifvenlyrande af dess invånares trefnad och bestånd, blifva i saknad af den lindring i den ojemnl tryckande roteringsbördan, som redan blifvit af båda Statsmagterne erkänd såsom nödig och till verkställighet förordnad; så har Kongl, Maj:t, — uti nu aflåtne Nådiga Skrifvelse, enär den förminskning i Blekingska Bålsmansbållel, sorn Jemknings-commissionen föreslagit, icke hade fullkomligt stöd af Comiterades Instrucliou, eller blifvit af Kongl. Majit uttryckligen bestämd och föreskrifven, och icke heller befunnits vara påkallad af andra serskilda omständigheter, sa nit i öfrigt var lill sina följder betänklig, — förklarat, att Kongl. Majit, begagnande del i Dess Nådiga Proposition till Rikets Ständer vid 1818 års Riksdag gjorda förbehåll, och med afseende på den utveckling ärendet under tiden vunnit och på de deruti numera tillkomne flere väsendtliga upplysningar, funnit, med ogillande och upphäfvande af Comiterades jemkningsförslag, att ingen nedsättning eller förminskning i Blekingska Båtsmans-indelningen borde egä rum, utan att provincen hädanefter, som tillförene, borde sine i5oo IndelningsBåtsmän uppsätta och utrusta; i följd hvaraf ytterligare begagnande af den förmon att hafva 46 numer vacante, som i Kongl. Brefvet den J7 Maji 1822 de rustande tills vidare medgifvits, numera komme att upphöra, äfvensom Författningarne om Blekingska Båtsmanshållet borde, äfven i de under jemknings-förrättningen ifrågakomne serskilda delar, lända vederbörande till efterrättelse; hvarjemte ej mindre alla öfver jeraknings-åtgärderne anförde underdåniga besvär, än de serskilde underdåniga framställningar Riksdagsfullmägtige för Bonde-Ståndet i Blekinge samfällt och vice Talmannen Jon Jonsson serskildt afgifvit, voro såsom förfallne att anse. t6 Stats- samt Allm.
Besv. och Oecon.-Utskottens Betänkande IV:o 43.
Dä jemkningsanstalten, sådan densamma af Comiterade föreslagits, alltså blifvit af Kongl. Majit upphäfven, återstod till
Nådig pröfning endast frågan om öfverskottsräntornes praestation, i afseende hvarå Kongl. Majit, åberopande
Majit fann Blekingska öfverskotts-räntorne böra till räntetagarnes förmon framdeles utgöras med förvandling efter årlig markegång å de till båtsmansrustningén, enligt i685 års Contract, hörande praesta tioner; alt detta liqvidalionssätt, för att undvika en våldsam rubbning i eganderätten och beståndet af räntegifvande hemman, på hvilkas köpeskillingar det nu existerande olika förhållande med de Blekingska hemmanens rustningsskyldighet haft inflytande, borde först vidtaga efter 20 års förlopp, räknade från och med 1834» hvarunder åbo-ombyten ansågos inträffa och blifvande åboe» kunde på räntornes förändrade liqvidalionssätt förberedas, helst den tiderymd af 20 år, som förflutit sedan frågan om indelningsjemkningen först väcktes, måst på köpeskillingarne för de räntebetalande hemmanen redan hafva inverkat; alt innehafvare af sistnämnde hemman, hvilka, hellre än att räntorne sålunda liqvidera, önskade deltaga i effecliv rustning med närbelägna rusthåll, som borde åtnjuta motsvarande rustningstillskott, skulle ega att i föreskrifven ordning derom göra ansökning; att då upplyst vore, det en del räntegifvande hemman fått, skattläggningstiden, så höga, hemmanens egovälden nu för tiden icke motsvarande räntor sig åsatle, alt desse räntor, förvandlade från ett ringa penningebelopp till effectiv rustningskostnad, skulle tilläfventyrs kunna förorsaka hemmanens ödesmål och undergång, ville Kgl. Majit åt egare af sådane hemman förunna att, inom viss lämplig, af Kongl. Majlis Befallningshafvande bestämd och kungjord tid, söka räntans nedsättning, till likhet med andra räntebetalande hemman; alt, lill betäckande af den brist, som genom så beskaffad räntenedsättning inträffade för de räntetillskott-tagande Rusthållarne, kunde, jemte Kronans behållna Indelnings öfverskotts- eller reserv-räntor, som hittills utgjort circa 5o Ridr, användas de i Blekinge vid 1826 års extra roteringsjemkning tillkomne omkring 28 nya ordinarie rotar genom erläggande för dem at en, efter markegång, rustningskostnaden motsvarande vacance-afgift; i hvilket fall desse anslag borde från och med nästinstundande år komma gamla Bålsmans-indelningen till godo, samt under Kongl. Majits Befallningshafvandes och serskild, af Rusthållarne sammansatt, Directionsvård och förvaltning tills vidare helt och hållet och i framtiden, så vidt de erfordrades, disponeras och förräntas - Stats- samt Allm.
Besv,- och Oecon.-Utskotlens Betänkande N.o 43.
17 tas till understöd för Blekingska Båtsmanshållet, efter Reglemente, som Kongl. Maj;ts Befallningshafvande borde i underdånighet föreslå; och har Kongl. Maj:t, som sålunda för Sin del i Nåder ansett den yrkade jemkningen i Blekingska Bålsmanshållet böra tillvägabringas endast genom en på ofvannämnde sätt förändrad liqvidation af reserv- och öfverskotts-räntorne, velat så väl deröfver, som angående dispositionen, till understöd för samma Båtsmanshåll, af nvssberörde n}ra Båtsmans-numer, inhemta Rikets Ständers underdåniga yttrande, samt i öfrigt, i sammanhang med förevarande fråga, i Nåder tillkännagifvit, dels att Kongl. Maj:t funnit förhöjning uti vacance-afgiften i Blekinge för ledige Båtsmans-numer af gamla stammen, utöfver de 8 R:dr, hvarmed sådan afgift hitlils utgått, icke lämplig, minst innan de rustande kommit af tillskotts-räntornes förhöjning i åtnjutande, dels ock alt på Rotehållarne och Båtsmannen sjelfve borde ankomma, att med hvarandra afgöra om sina inbördes rättigheter och skyldigheter i allmänhet, men alt beträffande de vilkor, som antingen leda sin grund från Indelnings-Verkels natur eller afse Båtsmannens tjenstbarhet och angå tornet samt beklädnaden och utredningen, de i desse ämnen redan utkomne
Författningar borde äfven framgent lända vederbörande till efterrättelse.
Sedan Utskotten sålunda redogjort för det hufvudsakliga af delta mål, hvars beskaffenhet är i den Nådiga Skrifvelsen utförligt ocb fullständigt utvecklad, få Utskotten anmäla, att, enligt från Hedervärda BondeStåndet ankommet Protocolls-Utdrag för den 24 sisth April, har af Riksdagsfullmäktige från Blekinge, vice Talmannen Jon Jonsson„ Olof Månsson, G. B. Appelqvist och Ola JeppsoUj blifvit, uti ingifvet anförande, yttradt, att genom den i Nåder föreslagne regleringen syntes väl den länge och med skäl öfverklagade ojemnhelen i fördelningen af ortens rustningsbesvär blifva afhulpen, och, enär någon minskning i sjelfva Bålsmanshållet eller dess ursprungliga numeraire för närvarande ej vore att hoppas, äfven all den förändring åstadkommen, som under dylika omständigheter billigt vis kunde förväntas; men att verkställigheten af ifrågavarande reglering borde genast eller så fort ske kunde taga sin början, i hvilket afseende dels åberopades, alt Blekingska Båtsmans-1'ndelningens behof af skyndsamt understöd förut blifvit af Piikels Ständer erkändt, dels hufvudsakligen anmärktes, att den tidslängd af mera än 23 år, som förflutit sedan förevarande jemknings - Bih. till R.
Sti Prof. i834■ 4-Ac Sami. 2 A/d. g.cle Häftet. 3 iS Stats- samt Allm. Besv.- och Oecon.-Utskottens Betänkande N.o /[3, {råga först väcktes, redan inverkat på köpe-afhandlingarne 0111 de räntebelalande hemmanen; att de förhållanden, som vid ett, eller annat aftal enskilde personer emellan möjligen blifvit tagne i beräkning, icke borde tilläggas någon allmän inflytelse och verkan; att icke ränte-öfverskottgifvarne, utan endast öfverskott-tagarne, hvilka mast utgöra den läntorne motsvarande, verkliga rustnings-kostnaden, varit de, som genom myntförsämringen blifvit lidande; samt att något hemmans undergång, i följd af förvandlingen i ränte-liqviden, icke vore, beträffande ränte-öfvérskottgifvande hemman, mer än i afseende å hvarje annat hemman, som prcesterar effectiv rustning, att befara, då sådane hemman, som för svaghet skull och räntans högre belopp icke kunde tåla öfverskolts-ränlornes förvandling till naturapraestation, voro berättigade att söka räntans nedsättning till likhet med r än torne af andra lika beskaffade hemman; äfvensom de nya ordinarie Båtsmans-rotarnes anslående till understöd för Blekingska Bålsmanshållet blifvit yrkad.
Hvad sålunda förekommit hafva Utskotten i behörigt öfvervägande tagit, och funnit, hvad den af Comileradé föreslngne jemkning uti ifrågavarande Båtsmanshåll angår, alt ingalunda styrkt blifvit, det Blekingska provincens framtida bestånd påkallar den nedsättning i numerstyrkan, som af nämnde, jemkning skulle blifva en följd.
Väl har, vid åtskilliga tillfällen, klagan af en del jordegare blifvit förd angående provincens oförmåga alt praestera rustningen; men en dylik uppgift har äler af en mängd andra hemmansegare, likasom af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Länet blifvit förnekad och motsäges' jemväl af erfarenheten, på sätt i den Nådiga Skrifvelsen vidare omförmäles.
Det lärer derföre så mycket hellre böra antagas, att eftergift af någon, del Båtsmän i Blekinge icke är i verkligt behof grundad, som Länets Fullmägtige vid denna Riksdag något yrkande derom icke framställt; och anse Utskotten, i anledning häraf, och med afseende å de betänkliga följderne af en förlust utaf il\C) sjövane Båtsmän nära Flottans hufvudstation, icke något vara att erinra dervid, att all vidare fråga om berörde jemkning, hvilken dessutom funnits lida af flere andra fel och brister, må, sådan den af Comiterade blifvit uppgjord, förfalla.
Att åter tillvägabringa en jemn fördelning af rustningsbesväret, genom ett förändradt sätt för Öfverskolts-räntornes liqviderande, eller deras förvandlande, antingen till effectiv rustning, eller till deremot svarande penningebelopp efter markegång, synes vara lika öfverensstämmande med rättvisa och billighet, som påkallad t af behofvet för de hemman, hvilka af rustningen äro mest tryckta.
Besv. och Oecon,-Utskottens Betänkande JV-o 43- l0 derande bil,tils sig förhållit, är förut nämndt; och det torde härvid endast behöfva, såsom obestridligt, anmärkas, att vid Indelningstiden afsågs: att all den till Bålsmanshållet anslagna jord skulle deltaga i röstningen lika; alt det emellan ränta och effectiv rustning, hvilka då motsvarade hvarandra, sedermera genom myntets försämring uppkomna ojemna förhållande icke förutsågs vid Indelningstiden; samt att det ena hemmanet icke hör draga rastning för det andra, emot en ringa och obetydlig ersättning.»
Då denna olägenhet undanrödjes, samt Indelningsverket och Bålsmans-conlractet till sina hufvudgrunder och rälta tillämpning återföres genom den i Kader föreslagne reglering af öfverskottsränlorne, företer sig icke någon betänklighet för dess antagande, vidare än så vidt derigenom inträffar rubbning i de räntetiiiskott-gifvande hemmanens värden, hvilka naturligtvis skola nedsättas i samma nion, som ränte-tillskotte t, genom den ifrågasatte förvandlingen, ökas.
Men denna omständighet får dock, efter Utskottens tanka, icke hindra förslaget, utan endast föranleda någon1 inskränkning i afseende å verkställigheten.