Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Af Herr Stuart' ’’Då min öfvertygelse om olämpligheten och origtigheten af ett fortsatt utgifvande från Banken af de så kallade småsedlarne icke i ringaste mon 4 Banco-Utskottets Utlåtande, IV:o zi. blifvit rubbad, genom de i motsatt’ syftning anförda och af Banco*Utskottets piuralite godkända skäl; och då jag anser det af Utskottet nu tillstyrkta beslut strida emot eLt af de vigligasle ändamålen med den vid sista Riksdag verkställda realisation, så finnér jag mig föranlåten alt häremot mig uttryckligen reservera.
Icke allenast den till nära 5o,ooo R;d om året uppgående kostnad, som Rikets Ständers Bank, för dessa sedlars utgifvande, måste vidkännas, utan, i ojemförligt högre grad, de mångfaldiga dagligen öJiade olägenheterne af ett sedelmynt, hvars motsvarighet icke lärer finnas i något land, hafva hos mig närt och underhållit förhoppningen, alt Rikets sist församlade
Ständers beslut om upphörande af berörde sedlars utgifning skulle hållas i helgd.
Dessa sedlars uppgifna och så högt beprisade be qvämlighet vid penninge-remisser synes åtminstone för mig icke kunna uppväga de förluster, som den större allmänheten, enligt hvad erfarenheten visat, tillskyndas genom sedlarnes lätta förfalskning och förstörbarhet.
Vid beslutandet af en fortfarande utgifning af ifrågavarande sedlar, måste det dessutom vara en ovilkorlig skyldighet att taga i betraktande det förfärligt tillvävande antalet af förfalskningsbrott, hvartill desamma föranleda.
Endast under loppet af 2:ne år hafva Bankens Fiscals-Embetes utlåtanden blifvit meddelade i 43 stycken serskilda ransakningsmål angående dylika förfalskningar.
Skall äfven för framtiden Bankens skyldighet att utgifva sedlar å några skillingar fortfara, måste således dessa sedlar med betydligt ökade tillverkningskostnader, både till beskaffenhet, form och innehåll förändras samt bringas i närmare öfverensstämmelse med Bankens öfrige Creditsedlar.
Huruvida icke deras begagnande i den mindre penningerörelseu derefter blir för den större delen af nationen mera svårt och obeqvämt, än användandet af silfvermynt, kommer naturligtvis först framtidens erfarenhet att ådagalägga.
Såsom en, efter min åsigt, lämplig öfvergång från vanan vid meranämnde sedlar till bruket af klingande mynt, och på det att, under tiden, erforderlig tillgång af detta mynt må kunna beredas för sedlarnes utbyte i landsorterne på samma sätt, som nu är föreskrifvet, i afseende på förslitna sedlars invexling, har jag ansett mig böra underställa Rikets Ständers bepröfvande det af Banco-Ulskotlels Finans- och Canzli-afdelning antagne förslag till successivt upphörande af ifrågavarande sedelutgifning, enligt hvilket Bankens sedlar å 8 sk. skulle upphöra att förfärdigas och utgifvas vid 1841 års slut, sedlarne å 12 sk., vid slutet af år 1842, och sedlarne å 16 sk., vid 1843 års slut.’*
Uti denna reservation instämde Herr Brukspatron Langenberg, Herr Banco-Utskoltets Utlåtande, N:o a#» Cassel, Herr Presidenten m. m.
Poppius, Herr Lieutenant Mannerscanlz, Herr Häradshöfdingen Bogeman och Herr Slats-Secreteraren, m. m.
Baron Nordenfalk.
AfHr Biskopen m. m.
Doctor Tegnér: ''"Emot
Utskottets förslag att alldeles indraga sedlarne på 10 och i4sk. måste jag reservera mig.
Jag yrkar icke att några nya sådana må tillverkas, ty de äro ställde på Banco och passa således ej för det nu föreslagna kurant-systemet.
Men då ett betydligt antal deraf ännu skall ligga obegagnadt i Banken, så inser jag intet skäl, hvarföre de ej skulle utsläppas i rörelsen, der de medföra mycken beqvämlighet vid vexlingen.
Med skillingssedlar på 8, jo, 12, i/j, 16 sk.
Banco finnas ganska få skillra gs-tal, som man ej kan liqvidera, utan att gripa lill det alltid obeqväma kopparmyntet.
— Isynnerhet anser jag i,o:skillingen, svarande mot i5 sk. kurant, väsendtlig, då den på en enda skilling när närmar sig Riksgäldsplåten, som vid all vexling är så beqväm.
När man medgifver de öfriga skillings-sedlarnes bibehållande, så synes det mig föga conseqvent att derifrån undantaga de på 10 och 14, helst omkostnaden derpå redan är gjord, och jag ej kan inse, hvad fördel man har af att heldre låta dem förmögla i Banken, än komma ut bland folket och underlätta rörelsen.
Ju flere underafdelningar man har under den antagne räkne-en,beten, ju lättare g.å omsättning och liqvid.:’’
Uti denna reservation förenade sig Herr Doctor Hvasser och Herr Prosten Berlin, den senare med tillägg, att lian endast ansåg nödigt, att Kungörelse utfärdades derom, att Bankens sedlar å 14 och 10 sk. kopparmynt icke voro aflysle, på det allmänheten icke längre måtte förblanda dem med de aflysta sedlarne å Daler kopparmynt.’’ Af Herr Brukspatron Langenberg'. ’’Jag hade ansett, att frågan om indragning af Bankens sedlar å 14 och 10 sk. kopparmynt bordt hos Banco-Utskottet hvila, intill dess Rikets Ständer pröfvat Utskottets förslag till ett förändradt myntsystem.
Skulle detta förslag icke vinna Rikets Ständers bifall, så böra nemligen,, enligt min tanka, nyssnämnde sedlar fortfarande, likasom hitintills, från Banken utgifvas.” Häruti instämde Herr Prosten Lyth och Herr Borgmästaren Helleday. 6 Bane o-Utskottets Betänkande, N.o 22.
Ank. till Exp. Utsk. den 2 Maj, kl. 8 e. rn.
Betänkande, angående afskrifning får en, vid hällen inventering, yppad brist i Lumpförrådet vid Tumba Pappersbruk.
Jemte det Rikets sistlidet år församlade Revisorer, uti deras Berättelse (pag. 61), anmält, att, vid den under loppet af Maj månad 1838 förrättade inventering, å de vid Tumba bruk befintlige förråder, brist i Brukets lumpliilgångar yppats, beräknad, efter nuvarande fastställde priser, till ett värde af 1,115 R:dr 16 sk. 4 rst.
Banco, om hvars ersättande af f. d.
Bruksförvaltaren, Kamereraren Möller fråga uppstått, hafva Revisorerne, vid det förhållande, alt från år 177,9, ^å inköpet af den lumpsort, sorn förnämligast vore i fråga, tagit sin början, icke någon inventering eller uppvägning af lump-förråden vid Tumba är vorden verkställd, samt med afseende å den betydliga förvandling, en sådan vara, under så lång tidrymd, ovilkorligen måste undergå, understödt bemälde Kamererares anhållan om afskrifning af det belopp, han, till följd af den sålunda yppade bristen, möjligen kunde blifva förbunden att ersätta.
Enär Banco-Fullmägtige upplyst, att, så vidt Brukets böcker föranledde, annan afskrifning eller afföring i behållningarne af oskuren lump icke egt rum än den, som skett för uppvägd lump till skärning eller försäljning och hela den ifrågavarande bristen, 2,208 17 tt, hvilken egentligen upp stått å den, allt ifrån 1779 till och med år 1834, inköpta gröfre lumpen, tillsammans utgörande 60,853 gft 7 #, icke uppgår till fullt 3| procent deraf, hvilket, under en tidrymd at mera än ett halft århundrade, icke kan anses vara betydligt på en artikel af den förgängliga beskaffenhet, som lump, samt dessutom, enligt Fullmägtiges förklarande, icke ringaste anledning sig företett, att underslef å Kamereraren Möllers sida blifvit begånget, finner Utskottet, i ,öfverensstämmelse med hvad Revisorerne och Fullmägtige, för deras del, hemställt, sig böra tillstyrka, att ofvanberörde brist af tillhopa 2,208 7 lump, måtte få uti Tumba Bruks-böcker afskrifvas, och Kamereraren Möller således från ersättning deraf befrias.
Banco-Utskottets Betänkande, N:0 25.
Men på det att ett dylikt förhållande må för framtiden undvikas, har Utskottet, i enlighet med hvad Revisorerne äfven tillstyrkt, ansett böra i blifvande Banco-Reglemente stadgas, att inventeringar å förråden vid Tumba hädanefter verkställas vid hvarje förvaltares afgång och deremellan minst hvart femte år.
Stockholm den 3o April «84o.
Utsk. den i Maj, kl. S e. m.
Betänkande, i freida om löne-förhöjning och pensions-rätt för Bniksskrif våren vid Tumba A.
Hos Utskottet har Bruks-skrifvaren A. Sätherberg anhållit, att han, som öfver 26,1 år bestridt Bruks-skrifvareljensten vid Tumba Pappers-Bruk, utan rätt till befordran eller lörhoppning om tarflig utkomst under annalkande ålderdom, då han blefve oförmögen att sin tjenst längre förrätta, måtte, enär prisen på allt hvad för honom med familj till en tarflig bergning oundgängligen erfordrades, voro uppdrifne i ett allt för stort missförhållande lill hans löne-inkomster, såsom en uppmuntran lör de ökade och ansvarsfulla göromål, hvilka han, i följd af förändrade förhållanden, under senare hälften af sin tjenstetid, fått vidkännas, uti nu innehafvande lön, 5oo R:dr, erhålla en tillökning med 200 R:dr, allt Banco; hvilken löne-förhöjning Sätherberg destomindre förmodade kunde anses öfverdrifven, som hvarje tillfälle till biförtjenst vore honom betaget.
Enär Banco-Fullmägtige uti afgifvet, ansökningen bifogadt, utlåtande, upplyst, dels att Bruks-skrifvare-tjensten vid Tumba icke undergått någon sådan förändring, hvarigenom Sätherberg, i och för densamma, erhållit ökade göromål, och dels att lian, utom lönen, åtnjuter fria husrum med flere andre förmoner, har Utskottet funnit sig icke ega skäl att för bemälde Bruks-skrifvare föreslå någon löne-tillökning; men då Fullmägtige vitsordat, att Sätherberg, under den lid af 26! år, som han varit vid Bruket anställd, med,' nit 8 Banco-ZJ(skottets Betänkande, JV;o $4' och ordning fullgjort sine åligganden, samt rättvisa och billighet fordra, att en tjensteman, sorn, under en lång följd, al år, oförvitligen uppfyllt sine tjenstepligter, bör vara förvissad att, när aftagande krafter och sjuklighet göra honom oförmögen till desse pligters vidare fullgörande, kunna påräkna något understöd för sin bergning på ålderdomen, får Utskottet, på grund af Fullmägtiges derom gjorde hemställan, hos Rikets Höglofl.
Ständer tillstyrka, att Bruks-skrifvaren Sätherberg förunnas enahanda rättighet lill pension, som blifvit Bankens embets- och tjenstemän, genom §. 62 i Banco-Reglementet af den 26 Maj 1835, medgifvem Stockholm den 3o April 1840» vi Njo 24.
Ånk. till Exp, Utsk, den 2 Maj, kl, 8 e, m.
Betänkande, i anledning af väckt fråga om pension för Papper s-mästaren J. E. Ellander, samt bestämmandet för framtiden af Pappersmästarens vid Tumba löne-vilkor.
Sedan hos Banco-Fullmägtige Pappersmästaren vid Tumba, Johan Eric Vilander, anhållit om afsked från dess innehafvande Pappersmästare-tjenst, med bibehållande af enahanda löne-inkomster och öfrige förmoner, som han hittills åtnjutit, hafva Fullmägtige, uti till Utskottet afgifvet memorial, förmält, att, ehuru tillförene vid ett lika beskaffadt tillfälle, eller då Ellanders företrädare i Pappersmästare-tjensten år 1825 erhöll afsked, Fullmägtige ansett sig oförhindrade att tillåta denne såsom pension bibehålla sine löne-inkomster och öfrige förmoner, Fullmägtige likväl, enär något bestämdt stadgande till stöd derföre icke vöre i Banco-Reglementet intaget, funnit sig bö ra Utskottets pröfning underställa Ellanders berörde ansökning.
Jemte vitsordande, att Ellander, sorn vid Tumba Bruk tjenat 57 år, deraf 26 såsom Mäster-lärling och i5 såsom Pappers-mästare, under denna sin tjenste-tid, i redlighet, skicklighet och nit lemnat de vackraste efterdömen åt efterträdare och medarbetare, hafva Banco-Fulknägtige, till ytterligare ledning - Baiico-Utskottels
Be tankandej N:o 24. 9 ning för denna frågas bedömande, upplyst, att de löne-inkomster och öfrige förmoner, ZJllandcrs företrädare åtnjutit, utgjorts af årlig lön l\ o o R:dr samt victualie-penningar 21 R:dr 24 personel bevillning för honom, jemte hustrun, 10 tunnor spanmåi, 12 famnar ved, 5 talgljus, utfodring för en ko med 72 effe hö och 80 gffe råghalm, jemte a;ne trädgårds-täppor; och hafva Banco-Fullmägtige, dels förklarat, att de, vid det förhållande, alt Ullander, utöfver berörde inkomster, innehade ett serskildt anslag af 120 R;dr, allt Banco, för deras del ansågo pensionen för Vilander i conlante medel kunna bestämmas till ett belopp, motsvarande |;delar af hans conlante löne-förmoner; och dels hemställt, alt, enär Ullander icke, på sätt med hans företrädare varit händelsen, uti Banco-Statens Enke- och Pupill-Cassa vore delegare, Vilander s hustru mätte, i fall hon kom me alt honom öfverlefva,'undfå en pension, motsvarande det belopp, som af nämnde cassa till enkor efter dess delega* re utbetalades, i förhållande till deras å Bankens Stat under lifstiden innehafde löner, jemte några mindre förmoner, deraf enkan efter Vllanders företrädare varit i åtnjutande.
Efter hvad sålunda upplyst och utredt blifvit, och då billigheten synes fordra, alt Vilander af det Verk, han så länge och med så utmärkt nit och skicklighet tjenat, för egen och en ålderstigen hustrus återstående lifstid erhåller medlen lill en tarflig bergning, har Utskottet, i öfverensstämmelse med hvad Fullmäglige tillstyrkt, ansett sig böra hos Rikets Ständer henfslälla, att Pappers-mästaren vid Tumba, J. E. Vilander, måtte, vid afgång från nämnde befattning, för dess återstående lifstid tilldelas en årlig pension af 4^o R:dr Banco, jemte bibehållande af Tio tunnor spanmåi, 12 famnar ved, 5 étfe talgljus, 72 gfefe hö och 80 &Lt råghalm, samt den bonings-local och de 2ine trädgårds-täppor, han nu innehafver, äfvensom alt hans hustru måtte tillförsäkras att, derest hon skulle honom öfverlefva, erhålla en årlig pension af i5o R:dr Banco, 5 tunnor spanmåi, 6 famnar ved, i\ £ä talgljus samt 72 gffe hö och Ro gfefe råghalm, med rättighet tillika alt bibehålla mannens bonings-local och 2:ne trädgårds-täppor.
Dock har Utskottet ansett det förbehåll böra fästas vid den åt
Vilander och hans hustru föreslagne rättighet alt fortfarande begagna bonings-loBih. till R.
Erot, 184.0, 6 Sand, 1 Afd, Q Väft, 2 10 Banco-Ulskoltets Betänkande, N'.o %5. cal och trädgårds-täppor, alt de må åtnjuta en sådan förmon endast, så vida andra lämpliga boningsrum och täppor, utan Brukets betungande med serskilde utgifter, finnas att tillgå för tilländers efterträdare i Pappers-mästare-tjensten.
Bancö-Fullmägtige hafva, i sammanhang härmed, föreslagit en sådan reglering utaf Pappers-mästarens löne-vilkor, att, i stället för deribland upptagne personlig bevillning för honom och hustru, samt victualie-penningar, hvilka poster icke nu mera ingingo i den öfrige Bruks-personalens aflöning, uppfördes en motsvarande förhöjning i penninge-lönen; och enär, genom en sådan förändring, några ökade kostnader icke skulle Bruket ådragas, samt nedsättning i Pappers-mästarens löne-förmoner icke lärer kunna ske, med hopp, att någon skicklig och påliLlig person ålager sig denna vigtiga och ansvarsfulla befattning, får Utskottet, med understödjande af Banco-Fullmägtiges berörde framställning, tillstyrka, att
Pappers-mästarens löne-förmoner för framtiden bestämmas till; lön 45o R:dr och arfvode 100 R:dr, eller tillsammans contant 55o R:dr Banco, 10 tunnor span mål5, 12 famnar ved, 5 föi talg-ljus, utfodring för en ko, med 72 £& hö och 80 råghalm, samt boningsrum, jemte trädgårds- och kål-land af lika beskaffenhet med dem, hvilka Pappers-mästaren hittills innehaft.
Exp, Utsk, den 2 Maj, kl. 8 e. m.
Betänkande, med hemställan om ersättning åt de arbetare vid Tumba, som, å Brukets ouppodtade mark, sjelfve upptagit täppor.
Sedan, efter vunnen kännedom derom, att ålskillige arbetare, som å Tumba Bruks upptagne mark uppröjt och åt sig odlat mindre täppor eller lyckor, sedermera öfverlåtit besittnings-rätten deraf, dels åt medarbetare vid Banco Utskottets Betänkande, N'.o 2S. 11 Bruket och dels åt andre personer, Banco-Fullmägtige uppdragil åt Bruksförvaltaren, Professoren Bagge att uppgöra och till Fullmägtige afgifva förslag, angående dispositionen af nämnde lyckor, har Förvaltaren, jemte tillkännagifvande, att de af arbetarne, tid efter annan, med egen kostnad och möda, å Brukets stenbundna och oländiga utmark, upptagne täppor saramanräknadt utgjorde i32 kappland, deraf på de 3o personer, som de samma brukade, således belöpte i medeltal omkring 4 kappland, hos Fullmägtige, efter rådslag med ålskillige af täppornas innehafvare, hemställt, att, enär, om dispositionen af ifrågaställde jordstycken fråntages dem, som genom eget arbete och kostnad deråt gifvit något värde, billigheten syntes fordra, att de derföre bekommo något vederlag, hvaruppå anspråk äfven öfvergått till dem, som genom köp eller annorledes kommit i besittning af sådane täppor, det måtte hvar och en tillåtas bibehålla den täppa, lian för närvarande brukade, intill dess han med döden afginge eller från Bruket afflyttade, då, såsom ersättning för den på odlingen nedlagde moda och kostnad, borde till förre brukaren eller hans rälts-innehafvare af Bruket erläggas 2 Rrdr B;co för hvarje kappland af den innehafde jorden; hvarigenom Bruket för omförmälde i3a kappland väl tillskyndades en utgift af 264 R:dr B:co, men för framtiden befriades från alla likartade anspråk, emedan ali oindelad, odlingsbar mark vid Bruket redan blifvit af arbetarne på förenämnde sätt begagnad.
Uti till Utskottet afgifvet utlåtande i förevarande ämne, hafva Fullmägtige anfört, att, ehuru omförmälde jord-täppor, såsom af Bruks-arbetarne, utan dertill erhållet tillstånd, å Brukets mark röjde och odlade, kunde dem när som helst fråntagas och med Brukets öfriga egor förenas, Fullmägtige dock, i betragtande deraf, alt desse lyckor blifvit upptagne på den mark, som för Brukets räkning ej ansetts värd att odlas, samt derå obestridligen blifvit nedlagdt betydligt arbete, deraf täppornas innehafvare, i anseende till jordens stenbundna och oländiga beskaffenhet, svårligen hunnit skörda motsvarande afkastning, ansett det icke vara Brukets egare, Rikets Ständer, värdigt, hvarken att genast begagna sig af sin rätt att indraga jordlotterne till Bruket, eller att, utan ersättning, tillegna sig den på markens odling nedlagda kostnad och arbete.
Med afseende å hvad sålunda anfördt blifvit och på det bruksfolket må beredas tillfälle att fortfarande, under lediga stunder, odla sine täppor, samt dymedelst vänjas från andra förströelser till en för deras ekonomiska belägenhet fördelaktig sysselsättning, hvarigenom de än ytterligare fästas vid bruket, får Utskottet Banco-Utskotlets Betaknande, B\o 2S. hemställa, att arbetarne vid Tumba må tillåtas odla och begagna förenämnde, af dem upptagne och ännu innehafvande täppor, så länge de äro i Brukets tjenst, med vilkor, att, vid deras afflyttning ifrån Bruket eller frånfälle, jordlolterne, för att af Banco-Styrelsen vidare disponeras, hemfalla till Bruket, emot ersättning till aflrädaren eller hans rätts-innehafvare för markens odling, beräknad till Två R;dr B:co för hvarje geometriskt kappland, i nion af hvarje jordlyckas areal.
STOCKHOLM, Elméns och Granbergs Tryckeri, i8.40, Banco-Ulskoltets Betänkandej N:o 26. i N:o 26.
Ant. till Exp. Utsk. den 21 Maj, kl. 2 e. m.
Betänkande, med hemställan om ärligt löneanslag för en Formbinder ska vid Bankens Pappersbruk
Tumbaj samt angående en Elevs inöfvande i j ormbindning.
Urul er förmälan, alt tydligheten af vattenmärkena uti de nya Bancosedlarne utgör en af de hufvudsakliga egenskaper, hvilka föröka svårigheten af deras efterapande; att en serdeles vigt således ansetts höra fäslas å de till dessa vattenmärkens anbringande erforderliga pappersformar; alt för samma formars föilärdigande man velat afse sådane vilkor, som påkalla serskild skicklighet, handlag och öfning; att, såsom följd häraf, dertill skicklige personer skola, genom Banco-Styrelsens försorg, blifvit inöfvade i lämpliga formars tillverkning; att delta arbete likväl skall hafva funnits vara af beskaffenhet att på ett så menligt sätt angripa synförmågan, alt den dermed sysselsatte i längden gjordes oförmögen till både detta och annat arbete; att af sådan anledning den person, som till formbinderska blifvit anlagen, skall hafva förbehållit sig, såsom vilkor för sitt fortfarande med formars förfärdigande, alt varda försäkrad om någon årlig inkomst, som komme att fortfara, äfven sedan den, genom hennes åtagande af delta arbete påskyndade, tidpunkt inträffat, då hon blefve oförmögen att på något sätt förtjena sitt underhåll; och att, på denna grund, ett årligt arfvode af iöo R:dr Banco, utom serskildt bestämd betalning för sjelfva arbetet, skall, under förbehåll af Rikets Ständers stadfästelse, blifvit bemälde formbinderska beviljadt, att utgå under hennes lifstid, hafva Banco-Fullmägtige, som, efter det nämnde arfvode, genom denna formbinderskas afgång, blifvit ledigt, beslutat att tilldela detsamma åt den person, som henne i befattningen efterträdde, och att, med afseende å de förökade göromålen, till 2;dra formbinderska antaga ett annat fruntimmer, med rättighet alt i sin tour inträda i åtnjutande af ofvannämnde arfvode, samt att ålägga Tumba Bruks-styrelse tillse, att alltid någon passande elev itiöfvades i formbindningen, hos Utskottet hemställt, 1:0 att vid Tumba bruk alltid må få finnas 2:ne formbinderskor, hvaraf, utom betalning efter accord, den äldsta må förklaras berättigad alt Bill. lill R.
Prot. 184,0. 6 Sami. 1 Afd. 10 Haft. 1 2 Banco-Ulskottets
Betiinkandej IV.-o 27. uppbära en årlig lön af 100 R:tlr Banco, alt utgå äfven om bristande synförmåga skulle sätta henne ur stånd att längre med formarbetet fortfara och 2:0 att Bruks-styrelsen må ega tillse, att alltid någon skicklig elev inöfvas i formbindning, samt för sådant ändamål af Bruks-cassan använda högst 66 R:dr 3a sk.
Banco om året.
Med anledning häraf och då behofvet att alltid ega tillgång på skickliga och pålitliga formbinderskor oförändradt qvarstår, får Utskottet, på det, å ena sidan, tillverkningssättet må i möjligaste måtto undandragas en farlig offentlighet, och, å den andra, de personer, som till formningsarbetet användas, må ega trygghet mot en eljest oundviklig nöd, när en, genom denna sysselsättning försvagad synförmåga, utesluter möjligheten för dem att genom något slags arbete vinna sin bergning, hos Rikets Ständer tillstyrka bifall till hvad Banco-Fullmäglige sålunda framställt och föreslagit.
Ank. till Exp. Utsk. den 21 Maj, kl. 2 e. m.
Betänkande, i anledning af väckt
Jr äga om förändring i föreskrif terne, angående för slitne småsedlars utbyte i Landsorterne.
Med anledning deraf, att Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i ett och annat Län, under den tid, som utgjort föremål för Rikets Ständers senast församlade Revisorers granskning af Banco-Verkets förvaltning, serdeles ofta reqvirerat förskott till utbyte af förslitne småsedlar i landsorten, hafva bemälde Revisorer (se i83p års tryckta Berättelse pag. 27—28) ansett sig böra till Rikets Ständer öfverlemna, huruvida ej Rikets Ständer skulle finna lämpligt för framtiden stadga, att för utbyte af förslitne småsedlar i landsorterne icke får, för ett och samma läns behof, under något år, uttagas förskottsmedel till högre belopp, än sammanlagdt 20,000 R:dr Banco, Banco-Utskottets Belänkande, N.o 27. 3 Banco-Fullmäglige, som, efter livad deras till Utskottet afgifne och vid Utskottets Memorial N:o 4 fogade Berättelse, pag. 45, föranleder, i afseende på Revisorernes berörde framställning, från vederbörande tjenstemän inom Banco-Verket infordrat upplysning, huruvida de sedlar, som i liqvid för undfångne vexlingsförskott lill Bankens cassör ingått, alltid varit förslilne, hafva, vid det förhållande, alt sådant blifvit af bemäldc tjenstemän vilsordadt, för deras del, ansett, alt det af Revisorerne, till stöd för den af dem yttrade åsigt, anförde skäl, eller alt omsättningen af vexlingsmedel inom ett och annat
Län varit serdeles stark, talade emot en inskränkning af förskottsmedlen inom någon bestämd summa.
Lika med Banco-Fullmäglige, hyser väl Utskottet den öfvertygelse, all det af Revisorerne föreslagna stadgande icke öfverensslämmer med ändamålet af vexlingsanstalterne för förslitne småsedlars utbyte i landsorterne; hvadan ,ock Utskottet tillstyrker, alt