Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Nro gg anmält, det de, för beredande af nämnde tjenstemäns inträde såsom delegare i berörda pensions-inrättning, å Riksgälds-kontorel anvisat ett årligt anslag af 8,Boo i:dr, motsvarande de al civilstatens år 1842 församlade fullmäktige, såsom i dessa afseenden erforderliga, uppgifna belopp, att till pensions-in rättningen utgå från och med det år, då sådan delaktighet blefve bemälde tjenstemän meddelad och trädde i verkställighet; så och efter det, 1 följd af direktionens för civilstatens pensionsinrättning i underdånighet anförde betänkligheter emot medgifvandet af borgmästares och kommissions-landtmätares föreslagne delaktighet i pensionsinrättningen, frågan härom blifvit, enligt Kongl. Majrts nådiga beslut af den 23 Mars sistlidet år, uppskjuten i afbidan af civilstatens fullmäktiges förestående sammanträde, hade bemälde fullmäktige, hvilkas sammanträde i slutet af berörda år egt rum, uti sin, angående resnitaterne deraf afgifmi berättelse, i underdånighet förmält, hurusom, i afseende på föm. till It.
St-,fröt. 4847 ojh 1848.
4 A/d. 2 liand, i äd/4. I 2 Stals Utskottets Utlåtande, N:o 153. renämnda fråga, hos fulliniikli^e i öfvervägande kommit flen bekymmersamma ställning, hvari enskilda enke- och pupillfonden sig befunne, oell hvilken vore sådan, alt fonden icke, utan fortfarande betydliga hiding, kunde fullgöra de densamma redan åliggande förbindelser lill dem, sorn derpå, enligt gällande reglementen, ega lagliga anspråk; att ehuru de bidrag, som fullmäktige vid i8.j2 års sammanträde troll vara erforderliga för ali sätta pensionsinräLtningen i tillfälle att utan förlust åtaga sig pensionering af ifrågavarande tjenstemän med deras enkor oell barn, blifvit al Rikets Ständer beviljade, hvarigenom kunde synas, som inrättningen ieke skulle äfventyra någon förlust i följd af deras upptagande till delaktighet, det likväl ieke undfallit fullmäktiges nppmäi ksamhel, att b' räkmngar i dylikt hänseende, såsom hvilande endast på grunder, hvilka ieke kunde med någon visshet antagas, egde ringa tillförlitlighet, hvadan icke heller nied någon säkerhet kunde algö ras, om de beviljade Indragen vöre leir de dermed afsedda ändamål tillfylleslgörande, samt alt, då det ieke syntes lämpligt att, under del pensionsinrättniugen lemnade sä ringa garanti för uppl yllandet af dess förbindelser, sorn för närvarande vore händelsen, i densamma upplaga ett större antal nya delegare, hvilka således med alltför liten säkerhet skulle kunna påräkna alt komma i åtnjutande af de fni delar, som derigenom utfäslades, fullmäktige,' fur sin del, funnit, det borgmästarue oell kommissionslandtmätarue icke borde medgifvas delaktighet lili pensions-inrättniugeu pä de vilkor, Rikets Ständer ei bjudit.
Sedermera hade, uti ingifvel lindel dånigt memorial, öfver-direktören för general-landtmäteri-kouloi et andragil: alt behof vet af en pensions-anstalt för kommissions-landt mälarne vore så mycket större, som landlinätei ivrket, hvilket mera, än de flesta andra civila befattningar, påkallade en ansträngande verksamhet och fulla krafter, snart undergräfde arbetsförmågan, hvarförutan bernälde tjenstemän, enär numera blott tvenne landlmälerisvsslor med lon funnes i hvarje län, aldrig komme i åtnjutande al så beskaffad bestämd inkomst; att kommissions-landtmälares rättighet till pensions-undeistöd syntes ej mindre grundad, emedan desse tjenstemän, hvilka, i saknad af en för ändamålet inrättad allmän läioanstalt, sjelfve måste påkosta enskild undervisning i de till yrket hotande vetenskaper, harie alt vidkännas tunga uppoff ingar lill det allmänna så val genom skyldigheten att till General-laiidtmäleri-kontoi < t afgifva innovationer af alla deras upprättade kartor och handlingar, som äfven i följd af det dem ålagde upprättandet af speciella kartor och beskrilningar öfver hvarje socken i riket; samt all, då anledning icke visats vara för handen, alt det anslag, hvilket civil-staleus fullmäktige vid eli föregående samman - Stals-Utskotlets illålande, N:o 153. 3 träde sjelfve till beloppet föreslagit, oell vid hvars beräknande de egt god vägledning af den under pensions-inrättuingens fleråriga tillvaro vunna erfarenheten, vore för ändamålet otillräckligt, den al sednast församlade fullmäktige antydda våda af kommissions-landtmätares intagande såsom delegare i inrättningen, i sjelfva verket icke syntes vara att befara; på hvilka skäl öfver-direklören i underdånighet anhållit, att ifrågavarande för landtrriäteiikorpsen vigliga angelägenhet måtte ånyo tagas i nådigt öfvervägande och delaktighet i civil-stalens pensions-inrättning kommissions-landtiuätai ne jemte deras enkor och barn medgifva;*, med begagnande af de för della ändamål anvisade medel; hvarjemte, för den händelse Kongl. Mnj:t skulle finna de utaf civil-statens fullmäktige uppgifna omständigheter påkalla någon åtgärd till pensioiisimätluingens fullkomliga betryggande emot hvarje häråt befarad olägenhet, öfver-direklören hemställt, om icke tillika kunde stadgas, alt kommissions-landlmälarne skulle utgöra en serskild afdelning nied egna tillgångar utan beröring i öfrigt med inrättningens tjenslemanna- samt enskilda enke- och pupill-fonder.
Maj:,t, som, uti Dess vid sislförflutne riksdag afiåtna nådiga proposition om slatsvei kels tillstånd och lieb of, föreslagit beviljandet af serskildt anslag till civilstatens enskilda enke- och pupillfond, såsom oundgängligen erforderligt lör pensioneringens fullföljande lill nuvarande delegares enkor och barn, samt derjemte i serskild nådig skrifvelse till Rikets Ständer af den 6 Augusti i844> ' fråga om delaktighet i civilstatens pensionsinrättning för borgmästare i rikets släder, utom Stockholm, äfvensom för komniissions-landtmätare förklarat, alt, under dåvarande föi hållanden, ali ytterligare gravation för inrättningen borde med sorgfällighet undvikas, hade, enär det sålunda äskade anslaget för pensioneringens uppehållande icke blifvit af Rikets Ständer anvisadt, för närvarande funnit betänkligt medgifva förenämnde tjenstemän inträde såsom delegare uti ifrågavarande pensionsinrättning, med rättighet för dem, jemte deras enkor och barn, att af inrättningens nuvarande tillgångar uppbära pension i den för öfrige delegare i denna inrättning bestämda ordning.
Maj:t emedlertid icke kunnat undgå att behjerta den bekymmersamma belägenhet, Iivari bemälde tjenstemän, i följd af saknad peosionsrätt ej mindre för sig sjelfve än äfven föi1 sina enkor och barn, sig för närvarande befunne, samt för beredande åt desse tjenstemän af en förmån, hvaraf de flesta andre i allmänna befattningar anställde personer äro i åtnjutande och till hvars erhållande de således egde på billighet grundadt anspråk, en utväg sig företedde genom verkställighet af det utaf öfver-dl rektor en vid general-land t mäteri-kontoret, 4 Stals-l't-ikottef&
Utlåtande, K:o 153* i afseende å kommissions- landtmät a t lie, framställda förslag, angående deras pensionering genom dertill serskildt anvisade medel, utan sammanblandning med eller bidrag
Itån civilstatens I pupillfonder, har Kongl.
Maj:t nu föreslagit Rikets Ständer, att de* under förutsättning af borgrnästarnes oell kommissions-landtmätarnes upptagande till delaktighet i civilstatens pensions-inrätilling, vid sisla riksdag beviljade anslag af tillhopa 8,8oa ridr* deraf blifvit beräknade 4,000 r:dr för borgmästare och 4,800 r:dr för kommissionslandtmätare,matte, oaktadt så beskaffad delaktighet icke kunnat merbemälde tjenstemän medgifvas, för framtiden lå utgå och ställas under förvaltning af pensions-inrältningens direktion, för att genom dess försorg göras fnjktbäiaude, med skyldighet för direktionen att af de derå inflytande räntemedel, jemte de fran d degar ne i denna serskilda fond ingående afgifter, ombesörja borgrnästarnes i släderne utom Stockholm, äfvensom kommissions-landtmätarnes samt deras enkors och barns pensionering, på sätt och efter de grunder, sorn. i sådant afseende kulina varda bestämda.
Jemte Borgare-ståndets remiss å högslberörda nådiga skrifvelse, bär Utskottet emottagit ett bos bemäldte Riks-slånd af herr Stenberg afgifvet anförande, innefattande hemställan, dels att det af Kongl. Majit
I förevarande afseende äskade anslag måtte beräknas från och med det år, hvarunder det af Rikets Ständer blefve be vil jael t, samt reserveras för att till sammanlagd! belopp utbetalas till direktionen för civilstatens pensions-iniätlning, så snart borgrnästarnes och kommissionslandlmälarnes, jemte deras enkors och barns, pensionsrätt trädde i verkställighet, dels att, vid pensionsbeLoppens bestämmande, en sådan klassifikation emellan borgmästarne mätte iakttagas, som innefattas i Rikets Ständers viii i834—1835 årens riksdag i ämnet aflåtne underdåniga skrifvelse, samt kommissionslandtinätarne upptagas i den klass, som, enligt Kongl Maj:ts ofvannämnda nådiga skrifvelse den 6 Augusti 1844» blifvit af civilstatens fullmäktige i berörda hänseende föreslagen..
Behofvet äfen pensionsinrätlning för borgmästare i rikets städer utom Slockholm, samt för kommissionslandtmätare, jemte deras enkor och barn, äfvensom billigheten deraf, att detla ändamål genom bidrag af allmänna medel befrämjas, äro. af Rikets Ständer, hvilka sjelfve väckt fråga om åtgärder för sådan pensionerings tiUvägabringande, ej mindre vid sislförflutne än föregående riksdagar insedde och erkände.
Den omständighet, alt, såsom ofvanberördt är, delaktighet uti civilstatens pensionsinrältning nu blifvit bemälde tjenstemän förvägrad, kan således, efter Utskottets tanka, icke \ Staf#-!Tfsko /'< ts Vt'<V<rnd?, A:o 153. g» utgöra giltig anledning för Rikets Ständer att frånträda det, under förutsättning at nämnda delaktighets medgifvande, åt civilstatens pensions-inrättning redan beviljade serskilda årliga anslag af 8,800 rrdr.
Men ehuruväl Utskottet, vid sådant förhållande, instämmer i det af Kongl. Maj:t i nåder framställde förslag angående detta årliga bidrags ingående tilL en från civilstatens pensioneiing af borgmästare- och kommissionslandtmätare samt deras enkor och barn, anser Utskottet emedlertid meranämnde statsbidrag icke skäligen bora utgå förr än från den lid, då, efter det erforderligt antal af nämnde tjenstemän sig till deltagande i den serskilda pensions-i mätt ningen anmält, samt delegarnes årliga afgifter» pensions-beloppen och öfriga reglementariska föreskrifter för samma inrättning blifvit af Kongl. Maj:L i nåder fastställde, säkerhet eller åtminstone sannolikhet är för handen, att ifrågavarande pension s-anstalt må kunna, utan behof af vidare understöd utaf allmänna medel, framgent ega bestånd.
I öfverensstämmelse härmed får Utskottet alltså hemställ la, att, såsom bidrag till en serskild fond för pensioneiing af borgmästare i rikets städer, utom Stockholm, samt kommissions-landlmälare, jemte deras enkor och barn, Rikets Ständer måtte å riksgälds-kontoret anvisa ett belopp af 8,800 rrdr, alt till direktionen öfver civil-statens pensionsinrättning årligen utbetalas, emot skyldighet för direktionen att af de å nämnda anslag, hvilka. genom dess försorg böra förräntas, inflytande räntemedel, jemte de från delegarne i denna serskilda fond ingående afgifter, ombesörja ifrågavarande pensionering, på sätt och efter de grunder, sorn i sådant afseende varda af Kongl. Majrt' i nåder bestämda; dock att utbetalningen a£ ofvan berörda årliga anslag icke beräknas och vidtager förr än från och med det år, hvarunder meranämnda serskilda pensions-im ältning af Kongl. Majrt förklaras vara. i det skick, att densamma anses kunna, utan behof af vidare statsanslag, än det nu föreslagna, uppfylla de med inrättningen afsedda ändamål..
Stockholm den 28 April 1848- « Slals-Utakotteli Utlåtande, N:o 154.
IS:o 154*.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 29 April, kl. 2 e. m.
Utlåtande, i anledning af K ingi.
Maj:ts Nådiga Proposition, angående serskilda åtgärder till Hospitals-/ondens understöd (U. A.) Sedan seraphimer-ordnns-gillet, jemte anmälan hurusom, dels i följd af de betydliga ornkoslnaderna för inrättandet af erntraliiospitaler och desammas ordnande hufvudsakligen till kuranstalter lör vansinnige, dels i anseende lill hospilalshjonens de sednare åren betydligt ökade antal och derigenom uppkomna tillökning i de årliga utgifterna vid hospilalerna, dels ock genom den minskning i hospilals-fondens årliga inkomsler, som varit en följd deraf, att hospitalens ni lania kapitaler till större delen blifvit lör ofvanberörda ändamål medlagne och någon ränta å (lern således icke vidare vore atl påräkna, bospilals-fomlen blifvit försatt i den belägenhet, alt dess årliga inkomster för fiåmliden ej kunde blifva lillräckliga för hospitalens vidmakthållande, helst än vidare förbättringar, nödvändiga nybyggnader och större reparationer föreslode, af sådan anledning ej mindre fäslat Kongl. Majlts nådiga uppmärksamhet å angelägenheten deraf, att hospitals-fonden blefve befriad från en derifrån utgående, men, efter scraphimer-ordens-gillets tanka, för densamma främmande utgift, nemligen omkostnaderne lör brottslingar, som uppgifvas hafva, vid begåendet af sina missgerningar, varit eller ock efteråt blifvit vansinniga och på sådan grund af domslolarne frikallats från ansvar, med förklarande, alt om dem bör tagas sådan vård, att de ej vidare blifva för samhället vådliga, hvilka brottslingar, enär annan utväg för deras vårdande saknats, måst å hospital intagas, än ock i underdånighet anhållit om vissa andra för hospitalsfondens betryggande nödige ansedda åtgärder, har Kongl. Majit, enär vården af omförmälde brottslingar lämpligast syntes stå i sammanhang med fångbevakningen, uti aflålen och från samtlige Riks-stånden till Stats-utskottet remitterad nådig Proposition (intagen under N:o 3^ uti usta Sami.
Usta Afd. af Bibanget till Riks-slåndens protokoll) föreslagit, det Rikets Ständer måtle bifalla, att för vansinniga brottslingar, som nu äro å hospitalen i riket intagne eller derstädes fram - jande Slals-Vlxknttcls Vltåtnmle, A:o i5f. 7 cK-lffi inkomma, må af det anslag A riksstalen, sorn för fångvårds-anslalterne är slälldl onder Kongl, styrelsens lör fängelser oell arbetsinrättningar disposition, till seraphirner-ordens-gillet för bospitalsföndens räkning uppå skeende reqvisition årligen utbetalas 5ooo i:dr b:ko, intilldess anstalterna i afseende på fångvården blifvit i den mån ordnade ocb fullkomnade, att dervid beredes tillfälle för vansinniga brottslingars intagande å korrektionsinrättning ocb hospitalen blifva från omsorgen för dem helt och hållet befriade; i sammanhang hvarmed Kongl. Maj:t till Rikets Ständers pröfning öfverlemna!, huruvida ett af seraphirner-ordens-gillet utur salpelerfonden upptaget län, till belopp af 4&,ooo r:dr, finge i räkenskaperna afskrifvas.
Utskottet har tagit innehållet af den nådiga propositionen, äfvensom det i anledning deraf inom Borgare-ståndet af herr Hörnstein afgifna yttrande, i behörigt öfvervägande; och dä hufvudsakliga ändamålet med ifrågavarande vansinniga brottslingars emottagande uti hospitalen onekligen är att deni derstädes förvara, på det såmedelst må förebyggas de vådor för allmänna säkerheten, hvilka eljest vore att befara, samt dessa brottslingars kurativa behandling deremot måste betraktas såsom jemförelsevis al underordnad vigt, anser Utskottet de för deras vårdande ocb underhåll i hospitalen ei lorderliga kostnader, hvilka egentligen utgöra en tor hospitalsfondens bestämmelse främmande utgift, rätteligen böra af fångvårds-anslagel bestridas, äfvensom, med hänsigt till de väsendtliga olägenheter, hvilka, på säLt i Kongl. \!aj:ls nådiga pioposilion finnes anlvdt, för hospilals-inrättningarne uppkomma dels derigenom, att derstädes inmslulne vansinniga förbrytare måste serskildt och med mera noggrannhet bevakas, hvaraf åter okade omkostnader för hospitalen uppslå, dels ock i anseende dm lill, att deras vistelse bland hospitalshjonen bos dessa väcker obehagliga ocb för deras tillfrisknande menliga intryck, Utskottet delar den af Kongl. Maj:t ytti ade åsigt, rörande lämpligheten deraf, att vånbn af ifrågavarande brottslingar varder, så snart sådant låter si? verkställa, från hospitalen på korrektions-inrättningarna öfverflyttad.
För bestämmande af det bidrag utaf anslaget för fångvården, hvilket emedlertid, och intilldess sistnämnda förändring kan lillvägabi ingas, må vara för hospifalslomlen behöflig! lill bestridande af utgifterne för me— ranämuda brottslingars våld och underhåll, torde, i likhet med hvad uti den nådiga propositionen iakttagits, kunna ta?as till grund kostnaden för de å södra korrektions-inrättningen i Stockholm förvarade fångar, hvilken kostnad för hvarje person utgör omkring 166 r:dr för året, så att följaktligen för de 3i vansinniga brottslingar, hvilka i början af sistlidne Decem - 9 Stals-Utshollcns Utlåtande, A':o 151. ber månad befunno sig å hospitalen, skulle åtgå 5,i46 r:dr årligen.
Utskottet får alltså hemställa, att af det A liks-statens andra hufvudtitel uppförda, till Kongl, styrelsens öfver fängelser och arbetsinrättningar disposition ställde, anslag till fångars vård och underhåll må till Kongl, seraphimer-ordens-gillet, uppå skeende reqvisition, för hospilalsfondens räkning årligen utbetalas 5,ooo r;dr, att användas till underhåll och vård af vansinniga brottslingar, hvilka å hospitalen i riket för närvarande äro eller framdeles varda intagne, äfvensom att nämnda årliga bidrag må fortfara, intill dess anstalterna för fångvården blifvit så ordnade och fullkomnade, alt vansinniga brottslingar kunna å korrektionsinrättning intagas och hospitalen från omsorgen för deni helt och hållet befrias.
Uti de underdåniga skrifvelser, som legat till grund för Kongl.
Maj:ts nu ifrågavarande nådiga proposition, har seraphimer-ordens-gillet upplyst, att, i följd af de utgifter, hospitals-fondcn fött, hufvudsakligen för hospitalens centraliserande, vidkännas till inköp af hus och tomter samt för verkställde nybyggnader, hvilka kostnader fi ån år 1825 till 1845 års slut uppgått till 276,'y4* '"dr 32 sk. q r:st, icke blott hospitals-fondens kapital minskats till 6,5oo r:dr, titan ordeos-gillet äfven blifvit föranlåtet att, till bestridande af nämnda omkostnader och andra nödiga utgifter vid hospitalen, åsamka sig skulder till belopp af 66,444 ,:dr 21 sk. 4 hvaraf 48,000 blifvit såsom lån upptagne i salpelerfonden och återstoden, 18,444 r:(lp 21 sk. 4 >’:sb till största delen utgjordes af medel, sorn utaf enskilde personer blifvit donerade och ställde under ordens-gillets förvaltning med föreskrift, huru årliga räntan derå borde användas; att någon återbetalningsskyldighet i afseende på sist omförmähle medel, hvad kapitalbeloppen anginge, icke kunde komma i fråga, helst i alla fall årliga räntan blelve, enligt teslamentsgifvarnes föreskrifter, af hospitalsfonden gulden och fonden för deni, äfvensom för räntan, innehade i sina egendomar mångdubbel säkerhet; men att deremot, beträffande nyssnämnda ur salpelerfonden erhållne försträckning, hospitalsfonden saknade utvägar alt anskaffa medel till återbetalning af detta lån.
Såsom skäl för merberorda läns ifrågaställde afskrifning äro uti den nådiga propositionen följande förhållanden ytterligare åberopade: att de högst Stals-U iskallets Utlåtande, N:o 151. 9 högst betydliga kostnader, som tillkommit i följd af Rikets Ständers önskan och Kongl. iVIaj:ts nådiga befallning rörande hospitalens centraliserande, och hvilka varit oundgängliga, så vida det åsyftade ändamålet skulle vinnas, alla blifvit bestridda af de fonder, hospitalen redan egt, utan serskildt anslag eller bidrag från statens sida; att, enär Seraphimer-ordens-gillets räkenskaper, deri de för omförmäldta ändamål gjorda utbetalningar, äfvensom hospitalsfondens öfriga utgifter, vore upptagne och redovisade, blifvit tid efter annan af Rikets Ständer genom deras revisorer och Stats-ulskott granskade, utan någon dervid emot nämnde utbetalningar eller emot
Ordens-gillets förvaltning i öfrigt gjord anmärkning, samma utbetalningar såmedelst vore af Rikets Ständer godkände; att, genom de med hospitalen i omförmälde måtto vidtagna anstalter, dessa inrättningar i väsendtlig mån blifvit förbättrade, så alt ett icke obetydligt antal hospitalshjon i sednare tider årligen tillfrisknat och blifvit från hospitalen utskrifna ; att af de medel, hvilka för hospitalens centraliserande och förbättrande blifvit från hospitalsfonden utbetalda, en del kommit statsverket tillgodo, derigenom att ordeusg il let dels för 13,000 r:dr inköpt de för statsverket dåmera öfverflödiga korrektionshusen i Wadstena för att utvidga hospitalet derstädes, dels ock för Upsala hospitals behof öfvertagit byggnaderna vid fordna kronobränneriet derstädes emot en härför till magasinsfonden erlagd köpeskilling af 4,p35 rd:r; att hospilalsfonden i flera påföljande år måst med betydlig kostnad underhålla och vårda vansinniga brottslingar till ungefärligen lika antal med hvad de lin utgjorde; att hospitalsfonden lill understöd för läns-lasaretten, dem länens invånare sje 1 l've hort anlägga och underhålla, lemnat så ansenliga bidrag, alt dertill, från och med år 1804 till år 1825, utbetalts 365,719 r:dr 2 sk. 4 ,:st banko, samt att salpeterfonden befunne sig i den fördelaktiga ställning, att densamma för sitt bestånd , ej behöfde påräkna att återfå sin till hospitalsfonden meddelade försträckning.
Då, enligt hvad sålunda blifvit ådagalagdt, den betydliga minskningen i hospitalsfondens kapital-behållning tillkommit genom de i öfverensstämmelse med Rikets Ständers önskan vidtagna åtgärder för hospitalens centraliserande och ändamålsenligare organisering; då fondens nuvarande oförmåga alt infria sina hos salpeterfonden upptagna lån icke annorlunda än genom anvisande af serskildt stats-anslag kan afhjelpas, och då sistnämnde fond, för uppfyllande af dermed a (seddy ändamål, ingalunda är i behof af bih. till H. St. I’roL /S47 och 184S.
4 Samt. 1 A/d. 2 band. 1 haft. ä 10 Stats-Utskoltets Utlåtande, N:o i55. den långifna summans återbekommande, har Utskottet funnit sig ega anledning tillstyrka, att ifrågavarande till hospitals fond en från salpeterfonden ulgifna lån, till belopp af 48,000 riksdaler, må få uti räkenskaperna afskrifvas.
Änk. till Exp.-Utsk. d. 29 April, kl. half 6 e. m.
Utlåtander i anledning af Kongl. Maftts Nådiga Skrifvelse i fråga om restitution af hvad utaf he/nmans-innehafvarne å Öland blifvit i ränta för den ä hemmanen på ön fördelade utmarkfrån och med år 1841 _> till kronan er lagdt utöfver det nedsatta belopp, hvarmed berörde ränta eller så kalla - de utmarks-skatt numera utgöres. (U. A.)
Uti en den 20 December nästlidet år a flåten oell under N:o 5p i 1 Sami. 1 Afdeln. af Bihanget till Rikets Ständers protokoll vid innevarande riksdag intagen nådig skrifvelse, sorn från samteliga Riks-stånden blifvit till Stats-utskottet remitterad, har Kongl. Majrt dels gifvit Rikets Ständer tillkänna, det Kongl. Maj:t i nåder bifallit den af bemmans-innehafvarne på Öland sökte och af Rikets Ständer för deras del medgifne återbäring utaf statsverket af hvad från och med år r841 blifvit af bemälde hemmansinnehafvare i ränta för den å hemmanen på ön fördelade utmark eller den så kallade Alfvaren, utöfver det belopp, hvartill samma ränta eller utmarksskatt genom Kongl, brefvet den 23 Juli nästlidet år är vorden för framti - Slats-Utskoltets Utlåtande, N:e 155.
11 den bestämd, erla g dt, dock under vilkor att de medel, hvilka sålunda kom» me att restitueras, klefve använde för sådane ändamål, som för ön vöre af gemensam nytta, i hvilket afseende Kongl. Maj:t anbefallt
Dess befallnings» hafvande i Calmar län, att, sedan ölands innevånare genom lagligen valde sockne-ombod blifvit vid sammanträde inför Kongl. Maj:ts befallningshafvande i ämnet hörde, med underdånigt förslag rörande medlens disposition på ofvannämnde sätt till Kongl.
Maj:t inkomma, dels ock till Rikets Ständer öfverlemnat, att det för den beviljade restitutionen erforderliga belopp anvisa, att i behörig ordning utgå efter den i orten gällande markegångunder de år, för hvilka skatten debiterats och återbäring nu kornme att ske.