Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I själfva verket b o r d e j u en sådan o m s t ä n d i g h e t b e t r a k t a s s o m e n b a g a t e l l af den, s o m v i g t sitt lif åt f ö r s a k e l s e n o c h ö d - mjukheten, m e n den mänskliga känslan, för Det ligger sålunda i allmänhetens eget i n t r e s s e att m o r a l i s k t u n d e r s t ö d j a s j u k s k ö t e r - s k a n g e n o m ett b e m ö t a n d e, s o m m e r a dra- ger h e n n e i n o m f a m i l j e k r e t s e n o c h g ö r hen- ne till e n m e d l e m af d e n s a m m a ä n i s o l e r a r h e n n e.
M a n b e h ö f v e r i d e flesta fall i c k e b e - fara, att h o n i c k e s k u l l e k ä n n a o c h v e t a att i n t a g a sin p l a t s.
H o n b e g ä r i n g a f ö r t r o e n - den, m e n väl förtroende.
E n f ö r d o m, s o m vi o f t a påträffat, är m i s s - t a n k e n o m f ö r s ö k till r e l i g i ö s p r o p a g a n d a, en misstanke s o m ofta alstrar oginhet, j a hätskhet m o t en verkligt from sjuksköterska.
J a g vill v i s s t e j b e s t r i d a, att v i s s a f ö r s ö k till p r o p a g a n d a v i d s j u k s ä n g a r n e s t u n d o m g j o r t s i g g ä l l a n d e i s y n n e r h e t från unga, s j u k s k ö t e r s k o r s s i d a, h v i l k a s nit är s t ö r r e än d e r a s e r f a r e n h e t.
Men i allmänhet t o r d e f ö r h å l l a n d e t v a r a d e t, att s j u k s k ö t e r - s k a n e n d a s t b e g ä r t o l e r a n s f ö r sin e g e n re- l i g i ö s a å s k å d n i n g o c h i n g a l u n d a vill u p p t r ä - d a s o m n å g o n s l a g s a n d l i g r e p r e s e n t a n t in- o m familjer, h v i l k a ej hafva några religiösa intressen.
S j u k s k ö t e r s k a n s kall o c h h e n n e s s t ä n d i g a n ä r a b e r ö r i n g m e d d ö d e n ä r o för- v i s s o ä g n a d e att g i f v a h e n n e e n r e l i g i ö s grundåskådning, men allmänheten misstager sig h e l t v i s s t, o m d e n t r o r, att d e n n a lifs- uppfattning m e d n ö d v ä n d i g h e t skulle m e d - f ö r a e n s u r m u l e n a s k e t i s m o c h u t e s l u t a alla andra intressen.
V i d m å n g e n s j u k s ä n g är en g r u n d a d r e l i g i ö s å s k å d n i n g u n d e r l ä t t a n d e för s j u k v å r d e n, o c h m å n g e n p a t i e n t befin- n e r s i g i d e n b e l ä g e n h e t e n att r e l i g i ö s t r ö s t är för h o n o m af lika v ä s e n t l i g b e t y d e l s e s o m läkarevård.
J a g h o p p a s v i s s e r l i g e n, att d e n s t i g a n d e u p p l y s n i n g e n s k a l l d a g f ö r d a g, år för år b e r e d a allt s t ö r r e r u m f ö r t o l e r a n s e n s s t o r a p r i n c i p, o c h j a g har d e n ö f v e r t y g e l s e n o c h e r f a r e n h e t e n, att s j u k s k ö t e r s k o r n a s k o l a g e - nom sin l i f s g ä r n i n g allt m e r p r e d i k a in i d e t a l l m ä n n a m e d v e t a n t e t, att d e r a s kall är ett a f.
d e v i k t i g a s t e, m e s t a k t n i n g s v ä r d a, ja ärorika i samhällslifvet.
M e n j a g skulle i c k e d e s t o m i n d r e ö n s k a, att - d e s s a s y n - punkter blefve framhållna o c h beaktade.
Vi hafva regler o c h instruktioner för vår verksam- het.
D e t skulle vara önskligt, o m allmän- h e t e n v i l l e s j ä l f v i l l i g t stifta b e s t ä m m e l s e r för sitt b e m ö t a n d e m o t s j u k s k ö t e r s k o r n a.
Ja, så ungefär tror j a g, att Ebba von S c h w e r i n skulle h a velat se sina tankar o m sjuksköterskans verksamhet tens f ö r h å l l a n d e till de.
Dock kanske o c h allmänhe- densamma formulera- s k u l l e h o n h a v e l a t in- l ä g g a i f o r m e n n å g o t m e r a af d e n ö d m j u k - h e t o c h d i s k r e t i o n, s o m v o r o så u t m ä r k a n d e för hennes ver dessa rader, b l i d a v ä s e n.
O c h d e n, s o m skrif- s k u l l e h e l s t ö n s k a t att k u n -
n a g i f v a o n m e r a l i f s l e f v a n d e b i l d af d e n o f ö r g ä t l i g a v ä n n e n ä n s o m k a n f r a m g å ur o f v a n s t å e n d e.
F ö r att i n å g o n m å n b i d r a g a härtill h a r h o n e m e l l e r t i d b e d t att få ställa till r e d a k t i o n e n s f ö r f o g a n d e en fotografi, h v i l k e n helt visst i d e v i d a kretsar, där sy- ster E b b a v a r ä l s k a d o c h v ä r d e r a d, skall v ä c k a ett a n g e n ä m t o c h k ä r t m i n n e af h e n n e, som utan öfverdrift k a n sägas h a varit en typisk sjuksköterska.
Ännu en g å n g o l i k a sätt att d ö d a ål.
Uti Nya Dagl.
Allehanda för den 17 sistl. april finnes att läsa en af undertecknad insänd upp- sats angående ålslakt.
I berörda uppsats har dels påvisats felaktigheterna i de i tidningarna emellanåt förekommande anvisningar för dödande af ål, dels ock framhållits fördelarne af det af sv.
kvinnoföreningen till djurens s k y d d för- ordade sätt för ålslakt.
Då emellertid uti en senare i Nya Dagl.
intagen artikel blifvit anmärkt, att den af kvinno- föreningen i dess från trycket utgifna anvisnin- gar föreskrifna åtgärd, att ålen, omedelbart efter det han blifvit slaktad, borde nedläggas i kokhett vatten, skulle hafva till följd, att fisken toge osmak g e n o m att sålunda kokas, innan han blif- vit rensad, anser sig undertecknad böra meddela, att fisken under den korta tidrymd af 1 högst 2 minuter, hvarunder den bör ligga i vattnet, inga- lunda kokas, ej heller tager någon osmak af det hos denna fisk, i jämförelse m e d de flesta andra fiskslag, högst obetydliga innanmätet.
M e n vill man, sedan ålens hjärna krossats, dess hufvud och stjärt afhuggits (icke afskurits) o c h blodet afrunnit, utan att, lägga ålen i vatten, draga utaf skinnet, så låter detta sig lätt göra, sedan man för- siktigt lossat skinnet från kroppen ett stycke vid •halsen, m e n i sådant fall slingrar sig ålen så väl under det skinnet afdrages s o m under rensnin- gen, hvarjämte, sedan fisken styckats, äfven de styckade delarne röva sig, innan de nedläggas till kokning.
Huruvida åter dessa rörelser äro bevis på en fortvaro af känsel o c h smärta eller endast reflexrörelser i nerver o c h muskler, tilltro vi oss ej att afgöra, men hvad vi veta är, att sådana rörelser icke förekomma under det skinnet af- skrapas o c h fisken rensas o c h styckas, då han dessförinnan varit nedlagd i kokhett vatten.
Det af kvinnoföreningen förordade sättet för ålslakt torde således vara det för en så seglifvad fisk som ålen minst plågsamma.
Ett i » Svensk fiskeritidskrift » efter en tysk tid- skrift föreslaget förfaringssätt, att i en spann eller annat m e d lock fövsedt kärl, uti vatten för- satt m e d litet koksalt o c h ättika, döda ål, måste vi, efter anställda försök, på det allvarligaste a l - styrka, ty i stället för att ålen skulle, enligt upp- gift, genom en sådan behandling » inom en half minut vara d ö d », är han ännu efter fem minu- ters förlopp vid fullt lif, ja så lifskraftig, att, se- dan b u l v u d e t blifvit krossadt och liksom stjärten af hugget, de förutnämnda rörelserna vid skinnets aftagande m.
m. förekomma.
Att ålen uti ofvan- nämnda blandning, bestående af l ' / kanna vat- ten, ' /., liter ättika och 3 händer fulla m e d salt, lider förfärligt, torde framgå bl.
a. däraf, att hans ögon öfvevdragas af en hvit hinna, hvilket anty- der att han förlorat synen.
4 Undertecknad anhåller vördsamt, att ofvanstå- ende måtte införas i så många tidningar som möjligt.
Stockholm den 1 juni 1896.
Josephine Varenius.
Ordförande i styrelsen för sv.
kvinno- föreningen till djurens skydd.
En m e d l e m a f d e t l i l l a o s y n l i g a » S ä l l s k a p e t för välviljans o r d n a n d e » skvifver till o s s: Snälla Idun!
Det är visst godt o c h väl att Idun genom anordnandet af tättingar mellan erkända skriftställare o c h konstnärer skaffar gediget inne- håll till förmån för sin läsekrets — men m e d hänsyn till alla de många små enkla hem samt nästan isolerade kvinnliga individer, för hvilka Idun kanske är den enda förströelsen, som kom- mer dem till del, vore det bra snällt, om Idun äfven ville litet oftare anordna anspråkslösare täfMngar eller meningsyttringar, om hvilka litet hvar kunde vara med.
*) Hushålls-, giftas- o c h verksamhetsfrågan ha visst diskuterats flitigt, m e n de äro ju outtöm- liga ämnen, så länge världen står, o c h bli väl betraktade från allt nere synpunkter.
Intressant skulle vara att veta t. ex. hur stor procent unge- fär af ogifta kvinnor i Sverige mellan, låt oss säga, 18 o c h 40 år, som ej haft någon » verklig » friare, eller som en eller flere gånger varit » ring- fövlofvad », eller som g e n o m dödsfall, sorg, sjuk- dom, olyckshändelse måst afstå från äktenskap.
Af ej mindre intresse skulle vara att veta, hur pass stor procent af svenska kvinnor mellan 18 och 50 år, s o m ägna sig åt något bestämdt yrke eller arbete, o c h hur många göra detta af lust eller af nöd, eller kanske, rättare sagdt, att få veta hvad man ägnar sig åt och hvad man helst skulle vilja ägna sig åt.
Gärna torde väl hvarje kvinna, som kan bestå sig ett brefmärke, ano- n y m t besvara några sådana samvetsfrågor, o c h så finge Idun låta oss veta hur det är.
* faster J3eaie~Julies marknadsminnen^ • En kulturbild från det gamla Vermland.
» _ l a, » sade faster Beato-Julie, o c h d e t b l e f ett litet u p p e h å l l i s t r u m p s t i c - k o r n a s s n a b b a r ö r e l s e r, » u n d r a i n t e, att j a g säger: m a r k n a d e r n a v o r o stora händelser i l a n d s o r t e n förr i v ä r l d e n, d e s t ö r r e m a r k - n a d e r n a å t m i n s t o n e.
T ä n k er e n s å d a n m a r k - nad s o m permässan i Karlstad » — » Ä b r e m s e n, h a n f o r te p e r m e s e n g å n g, » trallade Signe.
» Alldeles d u, » s m å l o g faster.
» D e n räck- te väl sina fjorton dagar, o c h hela sta ' n v a r s o m f ö r b y t t - 4- i n t e att k ä n n a i g e n — och så r o l i g t m a n h a d e!
Det var nästan som o m hela provinsen hade stämt m ö t e där.
O c h det var ändå inte d e n största m a r k n a d i l a n d e t; m e n o m ui b a r a h a d e sett den! » » Snälla faster tala då o m för oss, hur d e t g i c k till i p e r m ä s s a n, » b a d M a r y.
» D e t b l e f ve m y c k e t att s ä g a flicka, så d e t g å r v i s s t i n t e.
» det, kära » Äh j o, faster lilla, b e r ä t t a f ö r o s s, m e - d a n v i s i t t a så här i r o m e d v å r a h a n d - arbeten! » » G ö r d e t, snälla, r a r a f a s t e r!
» » N å, s o m ni vill, j a g s k a l l f ö r s ö k a.
P e r s - m ä s s a n, s o m d e n r ä t t e l i g e n h e t t e, v a r sta- dens största marknad, u t o m d e n var det — låt m i g s e!
ett p a r m i n d r e p å h ö s t e n o c h så e n v i n t e r m a r k n a d; m e n t o r g d a g a r före- k o m m o icke då för tiden.
D e n s k u l l e en- l i g t l a g r ä c k a från d e n 1 0 till d e n 17 j u l i, men varade n o g d r y g a åtta dagar däröfver i b l a n d.
D e tre, f y r a f ö r s t a d a g a r n a p å g i c k den s. k.
» b o n d m a r k n a d e n », s e d a n t o g » h e r r - skapsmarknaden » vid, och den höll i länge nog.
F ö r s t b ö r j a d e d ä r s t r ö m m a i n från alla håll b ö n d e r o c h d e r a s h u s t r u r, s ö n e r och » j ä n t o r » m e d säckkärror o c h lass, ja, med s m å b å t a r från alla s t r ä n d e r af V ä n e r n och » K l a r a n », b å t v i d b å t l a d e till ut- efter e l f v e n s k a j, från b i s k o p s g å r d e n i n o r r till K l a r a b o r g y t t e r s t i s ö d e r.
— S i g n e s å g väl d e t s t o r a t v å v å n i n g s h u s e t m e d s i n för- vildade trädgård, då du var i Karlstad o c h hälsade p å?
— ja, j a g kan tro det.
Nu är d e t s t a d e n s f a t t i g g å r d, m e n har inte alltid v a r i t det, m å n i t r o.
Först var det •) Under rubriken » Våra damers klädpenningar » i detta nummer hoppas vi, att den ärade insän- darinnan skall finna ett uppslag i den riktning, hon förordar.
kronobränneri u n d e r Gustaf III:s tid, se ' n b l e f d e t p r i v a t e g e n d o m, m e n h e t t e fortfar- a n d e » b r ä n n e r i e t », tills g e n e r a l e n g r e f v e C a r l Löwenhielm, fideikommissarie till L o n g, k ö p - t e d e t, lät d e t s t å u p p ur sitt förfall s o m ett s l a g s p a l a t s i q u a s i - i t a l i e n s k stil o c h g a f d e t namnet Klaraborg.
D å blef där high-life och l y s a n d e b a l e r e n t i d; själf ve O s k a r I var gäst där.
M e n sedan blef d e t såldt, o c h — j a, d e t är i n t e f ö r s t a g å n g e n, s o m en h i s t o r i a b ö r j a t v i d b r ä n n e r i e t o c h s l u t a t vid fattighuset.
— H v a r var j a g n u?
Jo, vid b å t a r n a, S å p a c k a d e s v a r o r n a u p p — • jag s å g d e t s o m b a r n ifrån v å r a f ö n s t e r: fulla h ö n s b u r a r, g j o r d a h e l t e n k e l t af t v å bräder m e d spjälor emellan, träkärl, vispar, m a t t o r, flätade eller v ä f d a, o c h m y c k e t an- n a t p l a c e r a d e s p å k a j e n; b r ä k a n d e får blin- dos v i d d e g a m l a lönnarnas s t a m m a r; g u m - sarna m e d sina stora h o r n v ä c k t e genast g a t p o j k a r n a s h ö g a i n t r e s s e — d e t är i n t e h v a r d a g m a n k a n b e s t å s i g m e d ett så u t s ö k t n ö j e s o m att r e t a s m e d e n b u n d e n g u m s c!
E t t s å d a n t lif o c h e n s å d a n k o n s e r t af får, höns, pojkar, köpare o c h säljare!
O c h se- d a n h a d e f o l k e t u t r y m m e n o g att l o g e r a i sina b å t a r.
T i d i g t o m m o r g n a r n a fick m a n se j ä n t o r n a s i t t a v i d b å t k a n t e n, d o p p a m e s - s i n g s k a m m e n i elf ven o c h v a t t e n k a m m a hå- ret, tills d e t s k e n » s o m af d e n d y r a s t e p o - m a d a ».
— K o m e n r e g n s k u r, s p r u n g o alla u p p ur b å t a r n a o c h s t o d o s n a r t t ä t t s o m p a c k a d sill i alla f ö r s t u g o r v i d elf g a t a ti o c h högt uppe i trapporna, ja, inne i köken, så att d ä r s t u n d o m b l e f t e m l i g e n l i t e n p l a t s för k ö k s a n att r ö r a s i g p å.
M e n att n e k a n å g o n t a k ö f v e r h u f v u d e t v i d s å d a n a till- fällen k o m v i s s t a l d r i g i fråga, f a s t ä n a t m o s - f ä r e n i n n e k u n d e bli s o m i ett b r y g g h u s, p l u s l u k t e n af g a m l a v å t a l ä d e r s k o d o n.
U n d e r d e s s a d a g a r clrefs h a n d e l i s t å n d, en m ä n g d r a d e r af s å d a n a s a t t e s u p p p å stora torget, o c h öfver » g a t o r n a » mellan s t å n d e n l a d e s t a k af g r a n r i s q v i s t a r till n ö d - torftigt s k y d d e m o t regn o c h solhetta.
O c h här såldes b å d e n ö d v ä n d i g h e t s o c h lyxar- tiklar af m å n g a h a n d a s l a g, m e s t g r ö f r e, för- stås.
D ä r f u n n o s s t å n d f ö r s v a r f v a r e, b l e c k - slagare, g u l d s m e d e r (andra, tredje rangens, de bästa h a d e naturligtvis butiker i n o m h u s), s k o m a k a r e o.
B o k b i n d a r e u t s t ä l l d e o m hvarannat psalmböcker, kokböcker och små bönböcker i 2 — 3 tums format och med do allra b r o k i g a s t e p ä r m a r.
Dessa bönböcker h ä n g d e vanligen på snören i riktiga festo- ner, s o m g u n g a d e fram o c h tillbaka öfver d i s k e n, n ä r n å g o n s t ö t t e till d e m.
V ä s t g ö - tar o c h a n d r a » h a n d l a r e » s ö k t e f r e s t a » m o - r o n i a s m e d präktiga linne- o c h bomnllsväf- nader, » jäntorna » o c h deras » gossar » m e d granna silkesdukar.
O c h där kilade hundar o c h s m å p o j k a r f r a m f ö r e n s fötter, d ä r prof- v a d e s n y a lergöker, där var stim o c h skratt o c h s k r i k, s k y a r af d a m m eller — v i d r e g n - väder — floder af g a t s m u t s.
Men något m ä r k v ä r d i g t är, att s l a g s m å l h ö r d e till u n - dantagen.
V i s s t b l e f v o m ä n n i s k o r n a tör- s t i g a i j u l i h e t t a n, m e n d e t v a r i c k e l i k a fre- s t a n d e s o m u n d e r h ö s t o c h v i n t e r att s l ä c k a t ö r s t e n i b r ä n n v i n, o c h g r ä l s j u k a n fick säl- lan riktig fart; vanligen härskade en stäm- n i n g af g e m y t l i g h e t o c h f o l k n ö j e.
E n a n n a n p r ä g e l — e h u r u lika g l a d — fick staden under » herrskapsmarknaden ».
A l l m o g e n v ä n d e o m h e m m e d sina båtar och kärror, belåten, o m dessa v o r o t o m m a o c h » t a s k b o k e n » full.
En, som icke gjort v i d a r e g o d a affärer, m e n ä n d å k ö p t » p e n g a - k l ä m m a » till s i n t a s k b o k, k u n d e n o g få
h ö r a af e n l y c k l i g a r e g r a n n e: » H v a s ' a (s k a ') I g ö r a m e p e n g a k l ä m m a, I, s o m i n t e h a r nå ' ra peuga ' å k l ä m m a?
» — Men i det hela var sämjan g o d o c h landsvägen icke e n s å d a n r ö f v a r k u l a s o m efter v i n t e r m a r k - n a d e n.
— S t å n d e n g l e s n a d e efter h a n d o c h försvunno slutligen.
Och under tiden i n s t r ö m m a d e en n y pu- b l i k, s o m f y l l d e s t a d e n ä n d a till b r ä d d e n, d. v.
s. till t a k å s a r n a, t y y t t e r s t få v o r o d e f a m i l j e r, s o m i c k e v i d d e t t a tillfälle t o g o e m o t s l ä k t o c h v ä n n e r s o m g ä s t e r eller o c k h y r d e u t r u m åt n å g o n r e s a n d e familj eller l å n g v ä g a » k a m m a r h a n d l a r e », o c h d å b e r e d d e s väl m å n g e n g å n g åt h u s e t s f o l k eller åt d e y n g r e g ä s t e r n a p r o v i s o r i s k a s ä n g k a m - rar i v i n d s k u p o r, j a, i v i n d s k o n t o r.
Myc- ket väl m i n n s j a g, hur vi b o d d e en gång, n å g r a år efter v å r flyttning från s t a d e n, d å j a g s o m u n g flicka t i l l s a m m a n s m e d d e m i n a v a r g ä s t h o s s l ä k t i n g a r u n d e r e n så- dan marknad.
Ä n d a från t i d i g t p å v å r e n g l a d d e m a n s i g åt d e t f ö r e s t å e n d e n ö j e t, » P e r m e s » — d e t b e t y d d e att m ö t a h e l a V e r m l a n c l i s i n a b ä s t a k l ä d e r o c h sitt b ä s t a l y n n e, att u p p l i f v a g a m l a b e k a n t s k a p e r o c h g ö r a n y a.
D e t t a år g ä s t a d e i m i n m o r b r o r s h u s e n f a m i l j till, u t o m v å r, o c h d ä r h a d e a r r a n g e r a t s s o f p l a t s e r åt d e ä l d r e t. o. m.
i f ö r m a k e t o c h i m a t s a l e n.
V i flickor fingo d ä r f ö r b o p å ett v i n d s k o n t o r, d i t v i m å s t e p r a k t i s e r a o s s u p p p å e n s t e g e från förstu- gan.
V i s o f v o alla t r e i » s y s k o n s ä n g » p å g o l f v e t o c h k l ä d d e o s s f r a m f ö r ett n o g så p r y d l i g t t o a l e t t b o r d, e n lår ö f v e r t ä c k t m e d e n s t o r d u k o c h d ä r p å e n l å g, b r e d spe- gel m e d låda — j a g minns det s o m i går — o c h så k l ä t t r a d e v i u t f ö r s t e g e n, f r a s a n d e i v å r b ä s t a s t a s s, s i d e n eller n e t t e l d u k, f ö r att g å u t o c h p r o m e n e r a p å g a t o r n a — v i behöfde icke tänka på resans besvärligare ä n d a m å l, t y m a m m a g j o r d e a l l t i d själf s i n a u p p k ö p af s p e c e r i e r f ö r året o c h d i v e r s e an- n a t; v i h a d e g o d t i d att s e p å alla härlig- h e t e r från ö s t a n o c h v ä s t a n, träffa v ä n n e r o c h b e k a n t a, k a n s k e k ö p a e n n y » p i r a t » af s i d e n s a r s att b ä r a n ä s d u k e n i — f i c k o r i klädningarna voro i det närmaste okänd lyx då för tiden!
— » Ofta slöts d a g e n p å teatern.
Pierre De- l a n d o c h h a n fru — a l d r i g skall j a g g l ö m - ma den!
Brodern, Fredrik, var då ännu så u n g, att h a n i n t e h u n n i t v i s a, h v i l k e n storhet han skulle bli.
Lilla B e t t y D e l a n d u p p t r ä d d e i barnroller o c h blef grufligt uppburen.
H o n v a r s e x eller s j u år g a m - mal, tror jag, när n å g o n frågade henne p å e n b a r n b j u d n i n g i e n af s t a d e n s f a m i l j e r, o m d e t i n t e v a r b r a r o l i g t att få a p p l å d e r.
» S å d a n a småsaker beröra inte en stor själ, » s v a r a d e d e n lilla m e d o e f t e r h ä r m l i g t g r a c i ö s hållning.
— O c h den unga, vackra A m a n - d a W i d e r b e r g, s e d e r m e r a gift m e d H e s s l e r — k a n s k e är d e t i n t e m å n g a, s o m m i n n a s hen- he nu, m e n då funnos n o g de, s o m k u n d e s t å k v a r t efter k v a r t o c h v ä n t a p å att få s e b a r a e n s k y m t af h e n n e s a n s i k t e v i d artisternas utgång.
Jag har hört en u n g s t u d e n t — n u är h a n e n g a m m a l s t a d i g familjefar — tala o m, hur han m e d en kam- rat s t o d u t a n f ö r k y r k a n o c h p o s t a d e, n ä r hon vigdes.
(Det var nu, förstås, inte i Karlstad, utan i Upsala.)
D å h o n efter vigseln steg u p p i v a g n e n m e d sin m a n, sträckte h o n ut h a n d e n öfver v a g n s d ö r r e n e t t ö g o n b l i c k, t r o l i g e n f ö r att d r a g a i n e n flik af k l ä d n i n g e n.
* U r n o t i s b o k e n.
En högra folkskola för flickor.
Sällskapet for folkundervisningens befrämjande beslöt på sin årssammankomst i Stockholm i slutet af förra veckan att dess.
hittills varande bildningsanstalt för blifvande lärarinnor i förening med småskola skall omorganiseras till en » högre flickskola », livars mål är att åt flickor, som genomgått folk- skolan, meddela dels en fortsatt undervisning, dels en fullständig utbildning för kvinnliga prak- tiska uppgifter.
För inträde i skolan fordras att äga det högsta kunskapsmått, som meddelas i folkskolan, o c h att vara väl vitsordad för upp- förande o c h flit.
Skolan skall bestå af två ettåriga klasser, i hvilka tillsammans 40 lärjungar undervisas.
V i d hvarje hösttermins början intagas omkring 20 nya lärjungar.
Undantagsvis kan en lärjunge direkt intagas i andra klassen.
Undervisning i teoretiska ämnen skall m e d d e las högst 16 timmar i v e c k a n; den öfriga tiden skall ägnas åt öfningsämnen, i främsta rummet åt undervisning i husbållsgöromål o c h kvinnliga handarbeten.
Bland läroämnena i andra klassen förekomma hälsovårdslära o c h uppfostringslära.
Den sista roddargumman i Stockholm har nu skattat åt förgängelsen.
H o n hette maclan Lundqvist o c h var b o e n d e å Djurgården samt afled i lördags i en ålder af 96 år.
Olof R u d b e c k omtalar redan på 1600-talet i förbigående roddarpigor, som på båtar öfverförde ungkarlar o c h jungfrur till Djurgården.
I början af nästa århundrade äro taxor utfärdade, o c h roddarlaget får sina särskkda privilegier.
Bå tarne k o m m o småningom i ego hos äldre kvin- nor, hvilka antingen själfva eller g e n o m andra af samma kön besörjde rodden.
Illa omtyckta, liksom åkardrängarne - - skrifva författarne af » Gamla Stockholm » — o c h b e r ö m d a för sina stora utförsgåfvor, hvilka kanske v o r o väl be- höfliga, då det gällde att svara hvarje person, som genast vid sin ankomst fordrade, att de m e d h o n o m skulle » sätta ut », förde de emellertid ett jämförelsevis lyckligt lif — till fram emot midten af vårt århundrade.
Direktör Ranfts tvänne konsttempel å Djurgården ar- beta flitigt att förströ oss i sommarvärmen.
I måndags afton lade » Djurgårdsteatern » fram ett nytt program, s o m dock, dessvärre, icke slog allt för lifligt an.
» P u n k t för punkt », komedi i en akt af Henri Murger, gick redan för 35 år sedan för första gången öfver svensk scen o c h gaf då Svante Hedin en glansroll; hr O. Byströms fram- ställning nu — säges det — k o m m e r endast de gamle o c h minnesgode att känna saknad efter » hvad som varit hafver ».
Nyheten däremot, den tyska farsen » Pappas p o j k e », torde ej någonsin k o m m a att förväfva ens minnenas glans.
Må vara att originalet, » Der Rabenvater », gjort en så ofantlig lycka i Berlin, att dess författare, Hans Fischer o c h Josef Jarno, den senare en om- tyckt skådespelare vid Eesidenz-teater, på det samma skola ha inhöstat omkring 120,000 mark.
Det bevisar blott, att Berlinsmak och Stock- holmssmak äro tu ting, s o m emellanåt kunna ligga minst lika åtskiljs s o m de bägge huivud- städema.
H r V. Lundberg o c h fröken Magnuson gjorde dock sitt bästa af de båda hufvudrollerna, och bland dem, s o m stodo d e m bi m e d tapper förtjänst, må nämnas fröken Åberg o c h hrr Ström- berg och Klintberg.
» Arenateatern » var så på onsdagen färdig m e d en repris af vår gamle vän Millöckers gamla » Tiggarstudenten » o c h vår alltid lika unga fru Castegren s o m Laura.