Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I afseende å landtmäteri-staten i länen har Kongl. Maj:t härförutom föreslagit, att, äfven om pensionsväsendet i sin helhet icke vid innevarande riksdag hinner ordnas, förhöjda pensioner åt landtmätarne likväl måtte beviljas, nemligen för förste landtmätare, lika med de för kronofogdar, eller 2,500
R:dr, samt för andre landtmätare och kommissionslandtmätare 1,200 R:dr.
Då det emellertid icke synts Utskottet lämpligt, att frågan om nämnde tjenstemäns pensionering till slutlig pröfning företages annorledes än i sammanhang med reglering af pensionsväsendet i sin helhet, men en sådan allmän reglering af pensionsväsendet icke lärer vid innevarande riksdag vara att emotse, hemställer Utskottet, att Kongl. Maj.fls nådiga framställning i förevarande hänseende icke för närvarande måtte bifallas.
Rikets ekonomiska karteverk. 6:o.
Till arbetenas fortsättande härmed såväl i medlersta Sverige som i Norrbottens län har Kongl.
Maj:t föreslagit, att, utöfver de härför på ordinarie stat redan uppförda 6,000 R:dr, måtte anvisas ett årligt extra anslag af 20,000 R:dr för arbetena inom Norrbottens län och 40,000 R:dr för öfriga arbetena, eller tillhopa 60,000 R:dr.
Yid förlidna riksdag anvisades till ifrågavarande arbeten, utom den å ordinarie stat uppförda summan, 6,000 R:dr, ett årligt extra anslag af 34,000 R:dr, deraf 10,750 R:dr skulle användas till kartearbetena i Norrbottens län.
Angående såväl fortgången af dessa arbeten som behofvet af ökadt anslag för desammas fortsatta bedrifvande hafva ej mindre Styresmannen för ekonomiska karteverket än Landshöfdingen i Norrbottens län, hvilken utöfvar styresmannabefattningen för karteverket inom denna provins, afgifvit särskilda underdåniga memorial, intagna uti Statsråds-protokollet sid. 8—13.
Hänvisande till såväl hvad uti dessa under - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 60. 5 dåniga memorial blifvit upplyst och anfördt som hvad Departements-chefen i frågan yttrat, finner Utskottet, lika med den sistnämnde, det vara nödvändigt att, derest det ekonomiska karteverket skall kunna, utan alltför stor tidsutdrägt, motsvara det dermed afsedda ändamål, dess arbeten drifvas med större personal än hitintills, hvarigenom äfven skulle kunna beredas verksamhet samt utsigt till bergning åt dugliga landtmätare, som, enligt hvad upplyst är, börja sakna full sysselsättning vid de vanliga landtmäteri-göromålen.
Hvad särskildt angår kartearbetet i Norbottens län bör icke förbises, att styresmanna-befattningen öfver detta karteverk hittills utöfvats af landshöfdingen i länet utan annan utgift, än att från andra medel derför årligen utgått 1,000 R:dr.
En sådan anordning har endast varit möjlig derigenom, att de landshöfdingar, under hvilkas embetstid karteverket der fortgått, hos sig förenat icke allenast nit för saken utan äfven erforderliga specialinsigter, i följd af förut innehafda befattningar vid landtmäteriet.
Medan detta förhållande fortfar synes särskild anledning vara för handen att inom detta län öka arbetskrafterna, synnerligen som en noggrann kännedom om detta vidsträckta län af flera skäl torde vara af särdeles vigt.
Med hänsyn härtill och hvad
Departements-chefen för öfrigt anfört har Utskottet funnit någon nedsättning i det nu äskade förhöjda anslaget icke kunna, utan skada för sa ken, ega rum; hemställande Utskottet alltså, a) att utöfver det för rikets ekonomiska karteverk å ordinarie stat uppförda belopp, 6,000 R:dr, ett extra statsanslag af 60,000 R:dr måtte för samma ändamål anvisas att från Riks gälds-kontoret utgå; och b) att, af detta sednare belopp, 20,000 R:dr måtte få användas för kartearbetena i Norrbottens län.
Öfverståthållareembetet. 7:o.
Till fyllande af Under-ståthållarens aflöning sförmåner, så att desamma må uppgå till 8,000 R:dr, har Kongl. Maj:t begärt anvisande af ett belopp utaf 1,250 R:dr.
På sätt Statsråds-protokollet gifver vid handen, utgöres Under-ståthållarens löneförmåner för närvarande af: lön på Rikets stat R:dr 4,500: — från hufvudstaden utgående bidrag under benämning taffelpenningar „ 2,250: — eller tillsammans R:dr 6,750: —- I fråga om behofvet af den äskade lönetillökningen har öfverståthållareembetet uti underdånig skrifvelse den 1 Augusti nästlidet år anfört, hurusom Under-ståthållaren, hvilken, enligt instruktionen för Öfver-ståthållaren den 25 Augusti 1791, hade att i Öfver-ståthållarens frånvaro eller då han vore hindrad, Öfverståthållare-embetet förvalta och hans ställe företräda, samt att, alternerande med Pogaten, uti embetets kansli handlägga alla skuldfordringsmål, och särskildt att öfvervaka exekutionsväsendet,)?
sedermera i följd af folkmängdens tillökning och ärendenas tillvext i allmänhet, fått sig uppdragna flera bestämda tjensteåligganden, såsom genom Kongl. Brefvet den 8 Februari 1849 att i Öfver-ståthållarens ställe vara ständig ordförande i Direktionerna för Stockholms Allmänna Barnhus, för Danviks hospital samt för Stockholms stads och läns kurhus, i följd hvaraf 6 Stats-UtsJcottets Utlåtande N:o 60. honom ålåge att med närmare uppmärksamhet följa dessa inrättningars förvaltning i olika delar, samt enligt Bevillnings-förordningen att vara ordförande i Stockholms stads pröfnings-komité, som hade fortgående sammanträden omkring två månader årligen, hvarförutom Under-ståthållarens tid och verksamhet inora embetet toges i anspråk för pröfning och handläggning af fattigvårds- med flera olikartade ärenden.
Under-ståthållaren tillkomme väl icke någon representationsskyldighet, men hans ställning såsom deltagande i styrelsen för hufvudstaden och dess välgörenhetsinrättningar hade till följd, att nödställda och behöfvande hos denne embetsman, mera än hos andra, sökte råd och hänvisning till hjelp och understöd, och i de många fall, då sådant ej kunde anvisas från det allmänna, vore från ställningen af chef nära oskiljaktigt att genom enskild mellankomst bereda den lindring och hjelp, som för tillfället vore af oundgängligt behof.
Donne tjenstemans lönevilkor understege dock icke blott dem för åtskilliga bland stadens tjenstemän, hvilkas samhällsställning frikallade dem från åtskilliga utgifter, som för den förre vore oundvikliga, utan ock dem, som tillkomma magistratspersoner i vissa landsortsstäder; och hemställde Öfverstådiållare-embetet derföre, att den från Statsverket till Under-ståthållaren utgående aflöning måtte tillökas med 1,500
R:dr, och således, med inberäkning af bidraget från Stockholms stad, hans löne inkomster komma att sammanräknade utgöra 8,250 R:dr.
Visserligen kan icke förnekas att vigten och mångfalden af de göromål, hvilka numera äro med Underståthållare-befattningen förenade, påkalla att innehafvaren af denna befattning åt densamma uteslutande egnar sin tid och omtanka, hvilket åter svårligen kan ega rum, derest han icke uppbär en aflöning, som är tillräcklig för hans utkomst i den samhällsställning embetet medför och gör andra inkomster umbärliga; dock som flera af de göromål, hvilka, enligt hvad i den nådiga framställningen omförmäles, blifvit bemälde embetsman på sednare tiden uppdragna, äro af en öfvervägande kommunal beskaffenhet och företrädesvis komma Stockholms stad tillgodo, har det synts Utskottet, som
Statens medel icke borde tagas i anspråk till vedergällning för så beskaffade göromål; hemställande derföre Utskottet, att hvad Kongl. Maj:t i förevarande hänseende föreslagit icke måtte af Rikets Ständer bifallas. 8:o.
Maj:t äskat, att aflöningen för Konungens Fogat måtte höjas från 4,000 R:dr till 4,500 R:dr, eller med 500 R:dr.
På sätt af Ofverståthållare-embetets åberopade skrifvelse upplyses, har Fogaten, hvilken det enligt instruktionen åligger att, alternerande med Under-ståthållaren, handlägga skuldfordringsmålen äfvensom att handhafva uppsigten öfver fångar och fängelserum samt arrestanters afstraffande, nu mera jemväl fått sig ålagd skyldighet att i Stockholm verkställa den Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande, jemlikt nya Strafflagen, tillkommande förvandling af böter, hvartill äfven hörde att vaka deröfver, att, i händelse tillgång till ådömda böter saknades, den motsvarande bestraffningen ginge i verkställighet, genom hvilken anordning icke blott Fogaten erhållit en ganska betydlig tillökning i göromål, utan äfven mera oafbrutet biträde af den Fogaten underordnade Kanslist blifvit af nöden.
Och då det synes Utskottet vara med billighet öfverensstämmande, att Fogaten erhåller en emot hans ökade göromål svarande ersättning samt Utskottet icke haft något att erinra mot det af Kongl. Maj:t i sådant afseende föreslagna belopp, hemställer Utskottet, att Kongl. Maj:ts ifrågavarande nådiga framställning måtte af Rikets Ständer bifallas.
Stats-Utskottets Utlåtande N:o 60. 7 9:o.
För den till Fogatens biträde anställde Kanslist, som nu innehar en lön af 600 R:dr, har Kongl. Maj:t äskat en löneförhöjning af 400 R:dr, så att hans hela aflöning komme att utgöra 1,000 R:dr; och då denne tjenstemans göromål, i följd af ofvan anförda förhållanden, icke obetydligt ökats och hans aflöning, jemte den föreslagna förhöjningen, ej uppgår till högre belopp än kanslister i allmänhet åtnjuta, hemställer Utskottet, att Kongl.
Maj:ts nådiga framställning äfven i denna del måtte af Rikets Ständer bifallas. 10:o.
För befrämjande af ärendenas gång inom Sekreterare-expeditionen har Kongl. Maj:t föreslagit, att till Öfverståthållare-embetets disposition måtte i staten uppföras ett belopp af 1,000 R:dr.
Angående behöfligheten af detta anslag har Öfverståthållare-embetet anfört, att till följd af tillökning i göromålen vid Sekreterarens expedition, den derstädes för närvarande anställde Kanslisten numera icke kunde medhinna att, jemte den honom åliggande diariiföringen, ensam verkställa den renskrift, som vid expeditionen erfordrades, samt att dessutom mängden af löpande göromål, som icke tålde uppskof, gjorde för Sekreteraren omöjligt att åt mera magtpåliggande och vidlyftiga ärenden, som fordrade jemförelsevis mera sorgfällig utarbetning, egna behöflig tid.
På grund af hvad sålunda blifvit andraget, hemställer Utskottet, att jemväl denna nådiga framställning måtte vinna Rikets Ständers bifall. ll:o.
Äfvenledes är af Kongl. Maj:t föreslaget, att till arfvode åt en tjensteman, som under benämning exekutionslcommissarie eller stadsfogde skulle biträda såsom under-exekutor, måtte anvisas 3,000 R:dr, och dels för ett tjenstebiträde åt bemälde tjensteman måtte anslås ett belopp af 1,000 R:dr.
Med erinran om det olika förhållande i afseende på exekutionsväsendet, hvaruti hufvudstaden befunne sig mot öfriga delar af riket, i det att uti samtliga länen utmätningar, qvarstadsåtgärder, bysättningar samt verkställighet af de beslut Kongl. Maj:ts Befallningshafvande såsom öfverexekutor meddelade, verkställdes genom underordnade myndigheter eller underexekutorer, då deremot i hufvudstaden icke funnes anställd någon tjensteman, motsvarande underexekutorerne i öfriga delar af riket, hvaraf blifvit en följd att de beslut, som af Öfverståthållareembetet såsom öfverexekutor meddelades, öfverlemnades för verkställighet omedelbart till exekutionsbetjente, hos hvilka, med lön af allenast 200 till högst 400 R:dr, icke kunde förutsättas sådan bildning eller i öfrigt sådana egenskaper, som erfordrades för så beskaffade förrättningar, hvilka ofta vore af invecklad och magtpåliggande samt i allmänhet af grannlaga beskaffenhet, har Öfverståthållareembetet ansett af nöden, att, för öfvervakandet och ledningen af exekutiva verkställighetsåtgärder, inom
Öfverståthållare-embetet anställdes en tjensteman med benämning exekutionskommissarie eller stadsfogde, hvilken i exekutiva ärenden skulle hafva samina åliggande, som kronofogdarne på landet, eller att af allmänheten emottaga utslag i och för utmätning eller bysättning, samt för sina åtgärder ansvara och redovisa i öfverensstämmelse med lag och särskild instruktion, samt förty i underdånighet hemställt, att till arfvode för en tjensteman såsom underexekutor samt till kanslibiträde åt honom måtte anvisas ett belopp af 4,000 R:dr årligen.
Då emellertid det i allmänhet tillkommer städerna sjelfva att bestrida de kostnader, som med exekutionsväsendet derstädes äro förenade, har Utskottet, 8 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 66. med hänsigt för öfrigt till det angifna inskränkta ändamålet med anställandet af ifrågavarande tjensteman jemte biträde, ansett något bidrag från Statens sida för detsamma icke böra ifrågakomma; hemställande derföre Utskottet, att hvad Kongl. Maj:t i förevarande hänseende föreslagit icke måtte af Rikets Ständer bifallas. 12:o.
I sammanhang med förestående framställningar rörande Öfverståthållare-embetet har Kongl. Majit slutligen föreslagit, att på Öfverståthållareemhetets stat måtte uppföras såsom hyresersättning för Öfverståthållare-embetets kanslis embetslokal enahanda belopp, som hittills utgått från indragningsstaten med 1,500 R:dr.
Uti underdånig skrifvelse af den 5 Oktober 1860 anhöllo Rikets Ständer, att Kongl. Majit täcktes låta undersöka om lämplig lokal för Öfverståthållareembetets kansli kunde uti någon Kronans byggnad i hufvudstaden beredas.
Denna Rikets Ständers underdåniga anhållan har likväl, enligt hvad Statsråds-protokollet utvisar, Kongl.
Majit, uppå anmälan af Chefen för Finans-departementet att någon lämplig lokal till embetsrum för Öfverståthållare-embetets kansli icke funnits att tillgå i något af Kronans hus i hufvudstaden, den 26 Oktober 1860 förklarat icke kunna till någon Kongl. Majits åtgärd föranleda; vid hvilket förhållande och då mindre egentligt är, att ifrågavarande belopp påföres indragningsstaten, Utskottet anser samma belopp böra å Öfverståthållare-embetets stat öfverflyttas.
Utskottet har likväl trott, att förändrade förhållanden möjligen kunna framdeles medgifva, att Öfverståthållare-embetets kansli inrymmes i något Kronan tillhörigt hus i hufvudstaden, och hemställer derföre, att Rikets Ständer måtte på Öfverståthållare-embetets stat såsom hyresersättning för Öfverståthållare-embetets kanslis embetslokal tills vidare uppföra ett belopp af 1,500 Ridr.
Lamltstatcrna i länen. 18:o.
Uti den nådiga Propositionen, angående Statsverkets tillstånd och behof, hade Kongl. Majit, enär frågan om beräknandet af den afkastning, hvartill landtstats-tjenstemännens boställen, jemlikt Rikets Ständers vid sednaste riksdag fattade beslut, skulle uppskattas, vore beroende af det taxeringsvärde, samma boställen i en del län fått vid nästlidne års taxerings- och pröfnings-komitéer sig åsatt, men fullständiga upplysningar derom icke hunnit ingå, utan den nödiga utredningen i ämnet saknades, men snart vore att emotse, samt i sammanhang med den definitiva regleringen af landtstatens löneförmåner jemväl förekomme åtskilliga framställningar dels om tillökning i landtstatens personal i vissa län, dels om förhöjning i dess aflöning, med förklarande det Kongl. Majit vore sinnad att framdeles aflåta nådig Proposition i ämnet, föreslagit afsättande af de för de särskilda ändamålen nödiga medel, till belopp af 190,000 Ridr.
Sedermera har Utskottet från Chefen för Civil-departementet fått emottaga en den 2 nästlidne Februari daterad skrifvelse, deruti Departements-chefen meddelat, att, då det af Kongl. Kammar-kollegium och Statskontoret afgifna förslag till lönereglering för landtstatens tjenstemän, hvilket till Civil-departementet först inkommit Stats- TJtskottets Utlåtande.
N:o 60. 9 inkommit den 16 förutgångne Januari, innefattade, bland annat, jemväl framställning om sådan förändring i nu gällande grunder för dessa tjenstemäns aflöning, att alla de till en del af dem, såsom Landskamererare, Landträntmästare, Kronofogdar och Häradsskrifvare nu utgående provisioner af stämpelpappers-, bränvinstillverknings-, minuthandels- och utskänknings-, möteskostnads-, salpeter-, båtsmans-rote- och hästvakans-, tidningsstämplings- och testaments-bevillningsmedel samt arfvoden utaf fångvårdsmedel och af allmänna bevillningen, äfvensom remisslage vid leverering af stats- och andra allmänna medel, skulle upphöra och i stället för Landskamererare och Landträntmästare till siffran bestämda arfvoden, efter föreslagen klassifikation, i tre klasser samt för Kronofogdar och Häradsskrifvare löneförhöjningar till belopp motsvarande dem, hvartill extra inkomsterna i nu gällande lönestat vore beräknade, i förening med särskildt anslag till skrifvarebiträde, fastställas, men frågan om en sådan, i dessa tjenstemäns aflöning djupt ingripande och för flera bland dem till minskning i inkomster ledande förändring icke ansetts böra afgöras, innan länsstyrelserna fått öfver de olika aflöningssättens företräden afgifva yttrande, samt det icke kunde antagas, att dessa yttranden skulle kunna erhållas så skyndsamt, att någon framställning i ämnet till Rikets Ständer vid innevarande riksdag derefter kunde ega rum, hade Kongl. Maj:t, enär derjemte de särskilda förslag i andra delar af löneregleringen, som blifvit afgifna, likasom inkomna framställningar om löner till nya landtstatstjensters inrättande i tre län, ensamt för sig, icke vore af den vigt, att ju icke desamma kunde till en kommande riksdag förblifva opröfvade, i nåder beslutat, att någon framställning till Rikets nu församlade
Ständer i förevarande ämne icke skulle aflåtas, och att således det belopp, som Kongl. Maj:t, på sätt ofvan förmäles, äskat skulle för landtstaterna i länen afsättas, icke för detta ändamål blefve vid innevarande riksdag erforderligt; Och torde vid sådant förhållande a) Kongl. Maj:ts berörda nådiga framställning anses hafva förfallit.
Till följd af de beslut Rikets Ständer, uppå TJtskottets hemställan, vid innevarande riksdag redan fattat, i fråga om beräkning af inkomsterna under titlarne: ordinarie ränta och tiondespanmål, blir emellertid nödigt att, på sätt Kongl.
Statskontoret, uti sin före riksdagen afgifna berättelse, angående Statsverkets tillstånd och förvaltning, föreslagit, de indelta räntor och den indelta spanmål, som under anslaget till Landtstaterna i länen finnas upptagna för Landshöfdingen i WesterNorrlands län, de förra med ett förslagsvärde af 3,197 R:dr 81 öre och den sednare med 2,672,6 kub.-fot spanmål, tillika med de för honom i kontant der uppförda Räfstetingspenningar, 480 R:dr, från staten uteslutas, samt i stället den nya landsköfdingelönen, bestående, enligt Kongl. Brefvet den 21 September 1860, utaf följande räntepersedlar, nemligen: 535 kub.-fot 5 kannor råg, 2,142 kub.-fot korn, 50 centner smör, 50 , centner kött och 320 centner hö, att, efter tio års medelmarkegångspris, från landtränteriet till Landshöfdingen kontant utbetalas, i staten upptagas på det sätt, att nämnda spanmålsqvantiteter, tillsammans 2,677 kub.-fot 5 kannor, införas i kolumnen för oindelt spanmål samt att, till bestridande af lösen för de öfriga i lönen ingående räntepersedlarne, ett förslagsanslag, i likhet med hvad under enahanda förhållande förut skett för Biskopen i Wisby stift, beviljas och å stat uppföres; Och som värdet å sistnämnda räntepersedlar, beräknadt efter de tro sista årens medelmarkegångspris, i medeltal uppgått till följande belopp, nemligen: Bih. till R.
Fröt. 1865 & 1866. i Sami. 1 A/d. 27 Höft. 2 10 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 60.
å 50 centner smör till R:dr 2,777: — „ 50 „ kött „ 1,198: 50.
„ 320 „ kö „ . - ■ ■ ■ ■ „ 969: 60. tillhopa R:dr 4,945: 10. synes det erforderliga förslagsanslaget lämpligen kunna bestämmas till 5,000 R:dr; hemställande Utskottet alltså, b) dels att de indelta räntor och den indelta spanmål, som under ofvannämnda anslag uti nu gällande riksstat finnas för Landshöfdingen i Wester-Norrlands län upptagna, de förra med ett förslagsvärde af 3,197 R:dr 81 öre och den sednare med 2,672,6 kub.-fot spanmål, måtte, tillika med de under samma län i kontant uppförda s. k. räfstetingspenningar, 480 R:dr, från den blifvande riksstaten få uteslutas, dels att de uti omförmälda landshöfdingelön nu mera ingående spanmålsqvantiteter, utgörande tillhopa 2,677 kub.-fot 5 kannor, kunde uti samma riksstat i kolumnen för oindelt spanmål få upptagas, dels ock att, till bestridande af lösen för de öfriga i lönen ingående räntepersedlarne, Rikets Ständer ville förslagsvis anvisa ett årligt belopp af 5,000 R:dr att under rubrik:
Särskildt förslagsanslag för Landtstaterna i länen:
Landshöfding ens i Wester-Norrlands län lön, å stat uppföras. 14:o.
Uti en hos Ridderskapet och Adeln väckt, till Utskottet remitterad motion (N:o 74) har Herr Bennich, A. G:son, föreslagit, att, då Landshöldingarne i Jemtlands och Norrbottens län efter måttet af dem förelagd verksamhet och ansvarighet samt efter den samhällsställning, som deras tjenster anvisade, för när varande icke vore så tillräckligt aflönade, att de utan uppoffring af egna medel samt med bibehållande af ekonomiskt oberoende kunde egna sina krafter åt utöfningen af de dem anförtrodda embeten, lönerna för dessa begge Landsköfdingar måtte från nuvarande beloppet 8,000 R:dr höjas till 12,000 R:dr.
Men då bemälde Landshöfdingars löner för icke längre tid tillbaka än vid 1859—1860 årens riksdag sednast reglerades samt några derefter förändrade förhållanden icke blifvit såsom skäl för den nu föreslagna lönetillökningen anförda, har Utskottet, som dessutom föreställer sig, att, i händelse anslag till sådan löneförbättring ansetts vara oundgängligen nödvändigt, Kongl.
Maj:t ej underlåtit att derom hos Rikets Ständer göra nådig framställning, funnit sig sakna anledning att ifrågavarande förslagunderstödja, samt hemställer derföre, att samma förslag icke måtte till någon åtgärd föranleda. 15:o.
Under förmälan, att, då 300:de årsdagen af Konung Gustaf Wasas dödsdag öfver hela riket högtidlighölls, Westerås samhälle, för att bereda ett varaktigt minne af de känslor och tänkesätt, som dervid af Svenska folket uttrycktes, utfärdade inbjudning till bidrag för uppresande af ett monument åt den store Konungen på platsen för det fordna Dominikanerklostret i Westerås, der Gustaf Wasa genomdref Westerås recess, har Herr A. Engvall, uti en hos Borgare-Ståndet väckt och till Utskottet remitterad motion (N:o 130), under andragande derjemte, hurusom Kongl. Maj:t, i anledning af Westerås samhälles underdåniga framställ - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 60.
11 ning det måtte Kongl.
Maj:t i Proposition till Rikets Ständer föreslå, att omförmälda plats eller den s. k. Kungsträdgården, hvilken blifvit till lön åt Landshöfdingen i Westerås anslagen, måtte, efter dåvarande Landshöfdingens afgång, till staden Westerås upplåtas, mot vilkor att staden allt framgent lill Landshöfdingen utgå!ve ett årligt belopp, motsvarande den summa, hvartill Kungsträdgården funnes i landshöfdingelönen uppskattad eller 224 R:dr 50 öre, genom nådigt Bref af den 17 Juli 1863 förklarat, att, med tillämpning af gällande expropriationslag, Kungsträdgården skulle för all framtid till Westerås stad upplåtas, mot vilkor, bland annat, att staden årligen till Landshöfdingen i Westmanlands län erlade 204 kubikfot spanmål, hälften råg och hälften korn, att för hvarje år lösas med penningar efter markegångspriset för de tio sista åren, hvarefter monumentet blifvit under nästlidet år upprest, — yrkat, att, då Westerås samhälle till det allmänt fosterländska ändamålet med vida högre belopp än Rikets öfriga kommuner bidragit, samt derjemte åtagit sig den icke obetydliga underhållskostnaden, staden Westerås måtte befrias från den betungande årliga afgilten för sjelfva platsen samt Rikets Ständer för sådant ändamål bevilja för Landshöfdingen i Westmanlands län en löneersättning för Kungsträdgårdens upplåtande, motsvarande det i Kongl. Majits förutnämnda nådiga Bref stadgade belopp af 204 kub.-fot spanmål.
Yid öfvervägande af hvad sålunda och i öfrigt förekommit, har Utskottet funnit sig sakna giltig anledning att tillstyrka Statens mellankomst för ifrågavarande ändamål; hemställande alltså Utskottet, att motionärens framställning måtte af Rikets Ständer lemnäs utan afseende. 16:o.
Uti sin härofvan omförmälda motion har Herr Bennich, under åberopande hufvudsakligen af den dyra lefnadskostnaden i Jemtland, föreslagit att lönen för Landskamereraren i Jemtlands län måtte höjas till samma belopp, som till Landskamererare i allmänhet utgår, eller från 3,500 R:dr till 4,000 R:dr; varande enahanda förslag inom Preste-Ståndet väckt af Hofpredikanten E. A. Bosenius, hvilken i motion N:o 49, på anförda skäl, dessutom yrkat att jemväl
Landskamererarne i Westerbottens, Norrbottens och Gotlands län, hvilka likaledes åtnjöte den lägre landskamererarelönen, måtte tillerkännas en dylik löneförhöjning, äfvensom att