Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Stycket kan nog tillvitas åtskilliga brister i tekniskt hänseende, men var på det hela taget underhållande samt hade att bjuda på en ledig o c h spirituel dialog.
Grundidén i stycket är ett gisslande af den jägtande och vilda oro, som utmärker vår tids såväl affärs- som konst- närs- och sällskapslif, jagten efter guld, ära och nöjen.
Hufvudrollerna i stycket, den berömda målarinnan Melanie Dahlberg o c h den ännu i bör- jan oberömde docenten i historia Max Weiprecht — mot styckets slut berömd professor — ulföras förtjenstfullt af fru Fahhnan och hr Personnc.
Särskildt förtjenar den förstnämda beröm för ett naturligt och lagom modereradt spelsätt med vackert och tydligt uttal af dialogen.
Hr Personne är ock som sagdt allt erkännande värd, ehuruväl Max ' roll ej alldeles torde ligga för denne skådespelares naturell.
Hr Thegerström hade i medicinalrådet Liebenaus roll — styckets moraliserande person- lighet, dess deus ex machina — fått en tacksam uppgift, och han löste den samma på sitt kända samvetsgranna och sympatiska sätt.
Bland de öf- riga uppträdande, hvilka samtliga oklanderligt ut- förda sina roller, framstod i all synnerhet hr Fre- drikson, hvilken af en föga tacksam uppgift säker- ligen gjorde betydligt mera, än de flesta andra skulle lyckats gåra.
För den synnerligen goda iscensättningen förtjenar hr Personne allt beröm.
En kyrkokonsert till förmon för Katarina försam- lings skollofskoloni gifves i Katarina kyrka näst- kommande lördag.
Bland de biträdande märkas grefvinnan Mathilda Taube o c h fröken Z. Wellan- der.
Det behjertansvärda ändamålet i förening med det goda programmet torde komma att locka fullt hus.
Studentkonserter gifvas i Katarina kyrka nästkom- mande onsdag och torsdag — en glädjande nyhet för alla älskare af den ständigt friska studentsån- gen — o c h hvem är ej det?
Någon vidare rekom- mendation behöfves ej.
Studentsången drager all- tid fullt hus.
Behållningen af den första konser- ten är anslagen till insamlingen för aflidne pro- fessor P. Wikners efterlefvande familj samt af den andra till insamlingen för » Upsala universitets or- kesterfond ».
Båda således för behjertansvärda ändamål.
Tvänne soaréer gifvas å Vasateatern på tisdag o c h onsdag nästa vecka af kassören vid nämda teater hr Gustaf Carlson, bekant för publiken sedan f. d.
Nya teatern, på hvars tiljor han bland annat de- buterade som Gustaf Vasa i Strindbergs skådespel » Mäster Olof ».
Programmet, s o m synes varda särdeles lockande, upptager Kjellanders nya ope- rett » Don Ranudo », vidare en ny svensk original- fars » Svärfars första besök », deri hr C. utför en af hufvudrollerna, samt slutligen en konsertafdel- ning.
Den 8 maj.
Vårfesten till förmån för en koloni åkerbruks- • | — v | t K l I U U IN Annonser mottagas endast m o t kontant llqvld I förskott af 26 öre pr 4 spalt, petitrad (
Berättelse af J o h a n för Idun jtardling.
(Forts.) IV.
ågra dagar derefter fördes de jordiska qvarlefvorna af pappa Robelledo ut till Nya kyrkogården, der han fått en graf- plats icke synnerligen långt ifrån den kulle, under hvilken han en gång offrade sin konst- närslager åt den lilla fruns minne.
Under de dagar, som gått emellan dödsfallet och begrafningen, hade Ruths sinne, sedan den första sorgens våldsamma storm mojnat af, hållits uppe genom den mängd af vexlande omsorger anordningarna förde med sig.
Här gällde att börja så godt som från början för att omgifva den döde med någon skymt af renlighet och trefnad; den lilla kammaren i musikantens hus och äfven köket derutom undergingo i all skyndsamhet en grundlig renovering.
Så skulle kista anskaffas och svepningen besörjas, de få gästerna uppsökas och bjudas.
Ty der voro icke många, som hade något intresse af att minnas den gamle koristen, och dessa få voro ej lätta att finna.
Men Ruth lade en viss, naivt pietetfull vigt vid, att icke pappa Rebolledo skulle fara allt för ensam till den långa hvilan.
Klara stod henne under dessa dagar troget bi.
» Musikanten » höll sig, underbart att säga, i två hela dygn nykter och stöflade i tystnad omkring bland alla tillrustningarna utan en min af missnöje; han syntes snarare på sätt och viss road och intresserad af all denna plötsliga verksamhet.
Någon sorg till det yttre efter den döde kamraten kunde hos honom ej heller förspörjas.
På qvällen före begrafningsdagen hade Ruth och Klara tagit en vagn tillsamman och reste så efter de sommardammiga gatorna den långa vägen upp till söder och Horns- kroken, der det öfvergifna barndomshemmet med sina tillskrufvade fönsterluckor och igen- bommade port föreföll Ruth som ett älskadt ansigte, i hvars vänliga ögon man icke på länge blickat.
Men hur har ej otaliga gån- ger under skiljsmessans år detta ögonblick i hoppet stått för ens sinne, då man åter skulle få se in i det kära ansigtet.
Och så till sist — en dag är den efterträdda stunden inne, och jag finner i smärta det kära anletets klara ögon fördunklade af blindhetens sky, som lagt sig, för evigt, mellan mig och hvad jag djupast älskat.
Så kände Ruth inför dessa, igenlyckta fön- ster och slutna dörrar; och hon förnam en för små fattiga, värnlösa barn är framflyttad till brännande saknad, som efter något för alltid onsdagen den 15 maj, med anledning af dess höga beskyddarinnas, prinsessan Eugenie, timade frånfälle.
förloradt, inom sig.
Sakta runno varma tå- Säkert skall förutom den sympati, som detta menni- rar öfver hennes kinder, när hon, stödd på skovänliga företag väckt i vida kretser, äfven min- net af den utaf hela vårt folk så innerligt älskade Klaras arm, steg ut på den knaggliga trotto- furstinnan mana till ett allmänt deltagande för saken.
aren ur sufflettens skugga.
Uppropet till förmån för den samma var det sista, Men der nere i backen syntes redan kyrk- åt hvilket hon gaf sitt namn: och ännu några dagar drängen från Maria, hvilken hade uppsigt innan hon slöt sina milda ögon i döden, talade hon med intresse om den tillämnade festen samt gladde öfver den obebodda gården, komma skram- sig åt tanken på de många värnlösa små, som skulle lande med sina nycklar.
Ruth hade gripits finna uppfostran och bergning inom åkerbrukskolo- af ett oemotståndligt begär att ännu en gång, nien.
De bidrag som gifvas bärtill komma derför innan staden till hösten ref det gamla ruck- att för evärdliga tider vid detta företag anknyta let ned, få kasta en blick in i sin barndoms minnet af en utaf de ädlaste qvinnor, som försynen någonsin skänkt till tröst och hjelp åt den lidande paradis bakom den gröna porten.
Oeh hon menskligheten.
Bidrag mottagas, utom af de damer ville se den gamle fosterfaderns kista prydd som undertecknat uppropet, äfven från och med med en krans af blommor från hans egen måndagen den 13 maj å Börsen 2 tr. upp.
täppa.
Hur gnisslade icke de gamla gångjerneu i sorgmodig klagan, innan kyrkdrangen fick upp den ena porten, och entréen dit in låg fri för de båda väninnorna!
En ljum pust, bemängd med kryddoft från trädgårdslandens växtlighet, slog dem till mötes, den långa dagens instängda solqvalm, orördt af vindarne i det höga plankets hägn.
Det var en strå- lande skön qväll, och ännu föll, vestersols ifrån, det klara skenet in som ett duggregn af guldstoft öfver den lilla anläggningens ovårdade vegetation.
Med fot som bäfvade, likt hade den be- stigit helig grund, steg Ruth, tätt följd af Klara, in och drog porten igen bakom sig.
Kyrkdrängen föredrog att stanna utanför på gatan och sqvallra med blusmännen, som nu kommo dragande en efter annan från sitt arbete på Liljeholmskanten; en omedveten fin- känslighet, som gjorde honom de två qvin- norna varmt förbundna.
Der inne var allt sig likt, och dock hur olikt.
Sedan nu såväl plantor som träd i åratal saknat hvarje slags eftersyn, hade ogrä- set, de gula lafvarne och den gråa mossan återtagit regementet, och gräsvallen hade flu- tit ut öfver sandgångarne, som lågo fyllda af vindfälle och ris.
Men de gamla aplarne stodo ännu på stället hvila och sträckte sina giktknotiga armar liksom beskärmande ut öf- ver villervallan omkring dem, och, strödda bland groddbladen och mossan, lyste här och hvar prunkande brandröda liljor och hvita convolvler.
Och der, der stod den taggiga busken skyldtvakt vid bersån i kokett uni- form af skära provinsrosor.
Ruths ögon blefvo torra och glänsande, och en svag rodnad steg upp i hennes bleka ansigte.
Hon stannade en stund som fram- för en skön hägring och endast fråssade med vidöppna ögon.
Till och med den föga fan- tasirika Klara kände en underlig värme inom sig, när hon på nytt stodt midt inne i detta lilla rike, der hon så många gånger pratat bort glada fritimmar med dess blonda herrska- rinna under gångna lyckliga fiickdagar.
Arm i arm gingo de sakta fram och åter mellan de risiga stickelbärsbuskarne, som nöpo med sina hvassa fingrar efter deras svarta sidensläp, och efter en stund stannade de bägge som af sig sjelft framför dörren in till huset, dörren till pappa Rebolledos rum.
Först såg Klara på Ruth, oeh så Ruth på Klara.
» Skola vi gå in », sade den senare efter någon tystnad.
Då den andra hvarken jakade eller af- böjde, kände Klara på låset.
Dörren var icke reglad och sprang upp för en stöt.
Der inne hade luften denna kyliga, obe- bodda råhet, som blir den egen i öfvergifna boningar, och som fönsterluckorna voro för- skrufvade, föll endast genom dörröppningen bakom dem en gata ljus tvärs öfver rummet.
Der var dystert och tomt.
Alla möbler, allt husgeråd bortfördt; väggarne i sin oom- bonade nakenhet flangade af de fuktfläckiga tapeterna, som hängde i långa refvor från golf till tak.
Dock ett fans qvar från gamla tider.
På spiken ofvan den plats, der den oblekta tapet- rutan ännu sqvallrade om pappa Rebolledos pinnsoffa, hängde de vissna resterna af den döde konstnärens » lagerkrans » nummer 2 — den af ljung och gulnadt krösaris.
Ruth tog den ned från dess plats och blå- ste försigtigt dammet från de torra bladen.
In i de andra rummen kastade de blott en flyktig blick.
Ruth kände ånyo smärtan
Med Iduns expeditlon är förenad Iduns uträttnlngsbyrå, hvilken gratis verkställer alla uppköp åt Iduns abonnenter I landsorten samt för öfrigt arbeta efter utlopp, och båda längtade ut i det fria.
Den lilla trädgården skattades på så när allt den hade af blommors prakt, de vilda och de förvildade om hvar andra, och de buro det ena fånget efter det andra ut i vagnen på gatan, som snart nästan fyldes deraf likt en jättestor blomsterkorg.
Men tiden led, drängen stampade trottoarens stenar.
färden.
I l- \ I U H a n d a r b e t e n.
Präktiga näsdukar kan man för bil- ligt pris göra sig, om man under på- gående realisationer köper små stufvar af fint linne, klipper dem i lagom storlek och viker en bred fåll samt tillsyr den med en liten hålsöm eller ett enkelt kulört broderi.
De prydas, som vanligt, med ett vackert mono- gram.
Af tomma trådrullar, som svartbetsas, kan man göra arbets- och blomkruks- ställ.
Man träder upp rullarne på jerntenar, ' som böjas i någon form, passande till ben, och fäster öfverst en betsad platta till blomkruksstället.
Till arbetsstället böjer man öfrej delen af tenarne i korgfason och träder små trådrullar äfven på dem.
Sjelfva föt- terna utgöras af kulor, i hvilka än- darne af tenarne instickas.
M a t l a g n i n g ".
En viss matordning i hemmet.
Att hafva en sådan uppställd för veckan, utgör för husmodern en stor lättnad.
Till en början, tycker man, det kan vara både besvärligt och obehöfligt, men med tiden vinnes vana i detta, som i mycket annat, och det går ganska lätt för den mer erfarna husmodern att uppställa matsedlar för hvarje dag, lik- tom hon ock inser nyttan dermed.
Meningen är icke, att det nödvändigt skall serveras det eller det alla mån- dagar, det eller det alla tisdagar etc. nej visst icke!
Det skulle blifva för mycket enformigt; utan blott att man vid slutet af hvarje vecka tänker efter och ordnar för den följande.
Stekt sill.
God, fet sill klyfves, be- nas, flås, urvattnas samt klappas i linne, hvarefter den skares i tärningar och stekes i smör.
Kalops.
En bogstek skares i mindre bitar, som bultas dugtigt med en mor- telstöt; läggas sedan hvarftals i en stek- gryta med hel kryddpeppar, lagerbärs- blad, salt och en doft mjöl.
I botten bör läggas litet smör och njurtalg, som får brynas; helt obetydligt med vatten på- spädes.
Stekes, till kött och sås hafva en mörkbrun färg.
* Och dagen derefter begrafdes pappa Re- bolledo.
Tre eller fyra af hans gamla kam- rater vid choren, Ruth och Klara samt » mu- sikanten », som dagen till ära på nytt druckit sig rusig och ideligen måste motas från den öppna grafven för att ej i otid stupa deri — smord form.
En smet af 3 ägg, 3 jumfrur grädde, 3 d:o mjölk, en tesked kanel, en d:o skurna citronskal samt socker vispas och slås öfver.
Gräddas 1 svag värme.
Serveras varm.
Mörkaka.
1 skalp, tvättadt smör, 1 \ skalp, mjöl, 4 lod bittermandel och | skalp, socker blandas till en deg.
Uttages i kakor, passande efter fatet, lägges sedan på hvarandra med sylt emellan.
N. Bicarbonat-kaka.
J k:na kärnmjölk (sur mjölk kan äfven användas), J skalp, smör, rördt till skum, f skalp, brunt socker, 3 ägg, kanel efter smak, 1 handfull sötmandel, skuren i strimlor.
Knappt 1 skalp, mjöl, 1 rågad tesked bicarbonat.
Goda kaffebröd.
\ skalp, smör röres samt blandas med 2 gulor, 7 skedar tjock söt grädde och ingefdrj; |- skalp, mjöl.
Lagas till dagen förut och be- handlas som smördeg; d. v. s. omar- betas ett par gånger.
Temligen varm ugn.
Solsken.
3 hvitor slås till hårdt skum, 3 skedar socker, 4 d.o skiradt smör, mjöl så att degen kan tunt ut- kaflas; naggas som tunnbröd, sval ugn.
N. Lisette-bakelse.
| skalp, smält smör röres till skum, derefter iröres 36 ort mjöl, l skalp, socker, 6 ägg, hvaraf fråntages tvänne hvitor, 12 bittermand- lar (rifna), hvilka sist tillblandas.
For- marna smörjas med smält smör och mjölas.
N. Snabbtårta.
2 jumfrur smält smör röres till det hvitnar, dertill blandas 2 d:o socker, 3 äggulor, 3 jumfrur hvetemjöl samt till sist 3 hvitor, vis- pade till hårdt skum.
Häraf bli 2 bottnar; det bredes tjockt på plåten, ty det vidgar sig mycket.
En stund innan den serveras, lägges någon saf- tig sylt mellan bottnarne, hvaröfver hälles vaniljsås eller gräddvisp.
Colmans engelska senap upp- blandas med ättika och socker, arbetas tills den blir blank, då fransk senap efter behag iröres.
Fin vingélé.
\ lena franskt vin, J d:o champagne, | d:o renskt, \ d:0 sherry samt | d:o vatten 2 &amp; toppsocker, 18 ort prima gelatin, saften af 1 citron och skalet af en half samt 3 uppvis- pade ägghvitor tillblandas i en väl för- tent kastrull, sättes på god eld att koka upp och skära sig; under hela tiden röres med en stark visp.
Afta- ges och får uppkoka tvänne gånger, hvarefter det silas genom servett eller flanell i 2 géleskålar.
Äppelkaka.
Stora, goda och lösa äpplen skäras i tärningar vid pass 1 \ qvarter, lika mycket hvetebrödstär- ningar.
Stekes hvar sort för sig i smör, sammanblandas sedan och lägges i Glace.
I k:na grädde kokas upp med | &lt;B socker och litet vanilj, hvar- efter 8 vispade äggulor och derefter lika många till skum slagna hvitor iröras.
Smeten får ej koka, sedan äg- Ättiks-päron.
11 skalp, päron, 4 skalp, socker, 1 k:na vatten, J d:o ättika.
Kokas i 2 tim., 2 gram salicylsyra.
Böra ligga på hvarandra under kok- ningen.
N. till billigaste pris och på bästa sätt utför alia möjliga uppdrag tllltjens för Iduns ärade läsarinnor.
Och Klara, som sökte efter något upp- muntrande ord att säga henne, fann intet.
Tysta gingo de sin väg och stego upp i vagnen, och strax derpå stod gatans damsky bakom dem och föll åter långsamt ned fram- för den igenbommade porten, utplånande de- ras spår.
Nu finner ingen den platsen igen.
En ny tid har sopat den ifrån jorden.
och den sysslolöse kyrk- allt otåligare der ute på D e måste tänka på åter- » Jag önskade, jag nu finge stanna här uppe och d ö », sade Ruth sorgset; » det förefaller mig dubbelt bittert att vända åter ut till den tomma verlden utanför, när jag än en gång är här. » I I Kl U IN se der hela processionen.
Den lilla klockan i Nacka sjöng begrafningspsalmen, presten gjorde ceremonien så kort som möjligt.
Ruth stackars ögon hade sinat ut på tårar, men när hon släppte den gamla kransen från hem- met på bergen ned i den svarta jorden, tyckte hon, att den sista droppen af hennes lifsblod som i en kramp pressades ut ur hennes tomma ådror och röd och het föll ned i grafven.
Hon formligen såg det inför sina ögon, med hallucinationens skärpa.
D e skonade brådstört mulfen deröfver, och allt var slut.
(Forts.) gen kommit uti, men röres till den blir kall, hvarefter den uppslås oeh får frysa.
Botemedel mot kräfta.
Denna sjuk- dom börjar vanligen med en hårdnad, som ej låter skjuta sig med fingret, utan sitter fast.
Den blir småningom kantig och skarpa skäringar kännas som oftast deruti.
Slutligen får den en svartblå färg och brister sönder; den är då öppen kräfta med en svår stank och fräter omkring sig.
Så snart en sådan knöl märkes, bör följande me- del användas: En rågad tesked hon- ning och en full matsked tjock, söt grädde arbetas tillsammans och deruti röres så mycket fint siktadt rågmjöl, att det blir som en salva.
A f denna utbredes på hampväf eller hampa och lägges på knölen samt ombytes morgon och af- ton.
Detta plägar fördela det onda, men går ej fort.
Skulle sår öppna sig göres en salfva af: 6 ort pulveriserad galmeja, 3 ort blyhvitt och 3 ort vit- riol eller s. k. kopparrök.
Detta blan- das med så mycket bomolja, att äfven det blir som en salva, hvilken väl sam- manrifves på en målarhäll.
Deraf ut- bredes på hampväf och lägges på såret samt ombytes hvar sjette timme, om den sjuke är vaken.
Efter sjunde dyg- net börjar kräftsåret att spricka rundt omkring, nionde dygnet börjar vanli- gen stycken att bortfalla, så att kräft- skadan står alldeles öppen.
Då påläg- ges, för att lindra plågorna rifna mo- rötter, som ombytas morgon och afton.
Såret behandlas sedan som andra öppna sår, och när deruti börjar synas som röda risgryn, är det friskt och all kräfta borta, hvarefter det lakes ganska fort.
» Stö ' t » - vatten.
Vid hårda slag, som efterlemna ömhet, begagnas nedanstå- ende: 1 skedblad bränvin, 1 d:o ättika, 1 d:o stött salmiak och 6 d:o vatten, hvilket allt väl sammanblandas.
N. stötes fint samt lägges i så stort kärl, att så mycket vatten far rum, som man tycker kan stå väl öfver garnet.
Vattnet hälles ljumt öfver färgen, hvilken får stå att draga öfver natten.
Morgonen derpå doppar man garnet flere gånger tills det blir nog mörkt, då det sköljes i kallt vatten och hän- ges att torka.
Godset bör, innan färg- ningen företagas, först doppas i ljumt vatten och ur vridas.
Kakelugnar rengöras bäst på följande vis, om de skola behålla sin vackra yta.
Ägghvita och målen krita blan- das till sammans till en deg.
Med denna fyllas möjligen uppkomna sprin- gor mycket väl.
Der efter gnides hela kakelugnen med en torr yllelapp, dop- pad i målen, torr krita.
Härmed fort- sättes tills kakelugnen återfått sin glans.
Vatten bör deremot aldrig användas, emedan detta suger in sig i fogarne oeh derigenom lätt åstadkommer spric- kor i kaklet.
H u s h å l l e t.
Förvaring af sur svart vinbärssaft.
Sedan bären blifvit sönderklämda, låter man massan väl jäsa ut under några dagar.
Der efter urklämmes saften och hälles på buteljer, som väl hartsas, hvarefter de nedsättas i källaren.
— Saften särdeles god till kräm.
Engelsk saltlake tillagas sålunda: G kannor vatten, 4 skalp, salt, \ skalp, socker och 13 ort salpeter uppkokas och skummas väl, hvarefter vätskan får kallna.
Häri nedlägges till förva- ring såväl kött som korf.
Den korf, som skall användas till rökning, bör upptagas efter ett par dagar, eljes blifver han för salt.
— Denna lake skall helt visst blifva mycket omtyckt af hvar och en, som vill begagna den.
H e m f ä r g n i n g.
Rostgult pä linne och bomull.
Till hvarje skalp, garn eller tyg tages 30 ort vitriol, hvilket upplöses i så mycket vatten, att det står öfver godset.
Vat- net bör vara så varmt, att man utan fara kan hålla handen deri.
Då vitri- olen är väl smält, har man tillreds en balja med varm byklut, och godset, som bör vara väl genomvått, doppas först i vitriolvatten och sedan i den varma luten.
Så fortfares tills garnet eller tyget är alldeles grönt, då det brukar blifva vackert rostgult.
Ju star- kare bykluten är, desto bättre.
Färgen är fullkomligt äkta.
Grått på bomull.
18 ort vitriol, 18 ort galläpple och 6 ort hvit vinsten tages till hvarje skalp.
garn.
Färgen Tvättning af ljusa handskar.
Hand- sken doppas i benzin, hvarefter han tages på handen.
Med en ren, hvit yllelapp gnides han sedan, tills han är torr.
Här efter beströs handsken med pulveriserad talk och gnides nå- got med en annan ren, hvit yllelapp.
Tvättningen bör helst ske på dagen, ty benzinen är ytterst eldfängd.
D r y c k e r.
Hjortronsaft.
Denna saft beredes af mycket mogna bär.
Saften urklämmes genast och slås på buteljer, hvilka se- dan hartsas väl och nedsättas i källa- ren.
Saften ihälles buteljerna genast efter urklämningen emedan hon ej jäser.
H o n håller sig lika godt flere år.
Vi villa särskildt fästa uppmärksamheten pa Iduns lämplighet f ö r plats- sökande och platsutbjudande annonsörer, äfvensom för alla öfriga slags H v a r j e h a n d a.
I Pk I I M I U U IN annonser som beröra familjekretsen.
- Annonser mottagas endast genom 8.
ställen och dermed upplastat den mellan gre- nar eller i det fria utställda stolar.
En vanlig kjol, nppsprättad fram och bak samt försedd med hällor eller lämp- lig tyngd (som ej kan skrämma hästen under ridten), anser jag bättre än vida benkläder.
Tvänne bättre flickor önska med första plats i bildade hem som sällskap och lektriser.
&amp; ä Iduns byrå, Stockholm. '
I ' 981;) N:r 88.
Såsom varande en ung och oerfa- ren husmoder, vänder jag mig förtroendefull I till Muns läsarinnor, viss om att hos dem linna räd och upplysningar.
1 • fs - g jr f " f Mycket kan en " qvinna uträtta för att i DIVERSE.
hemmet sprida trefnad, om bon, jemte god B r e f l å d a.
vilja, eger förmåga att förena det billiga, enkla och smakfulla.
Skulle derför en äldre Alex.
Uppgif eder adress, skola vi öfver- qvinna, som vunnit sin erfarenhet i ett tarf- sända ett insändt mönster jemte beskrifning L i l l a Viittusratan 34.
ligt hem och der verkat för sin man och sina på lapptäcke.
Dessutom liar II.
L — m, Karls- barns lycka, vilja gifva en yngre medsyster krona p.
T. erbjudit sig slå eder till tjenst, Företrädesvis mag- och hudsjukdomar.
ett godt räd i hvad sak som helst, vore hon om ni korresponderar under denna adress.
[153] derför mycket tacksam.
Särskildt må nämnas E — a.
Verserna äro ju ej sä oäfna, men vi förfärdigande af starka och varaktiga väfna- anse ej lämpligt intaga förut tryckta saker.
der (vore synnerligt glad, om » profbitar&gt; kun- Theresia.
tackar tor löftet om mode- de erhållas).
Huru skall man sy sina egna 1 skultunnan mycket, som skulle vara tidningen och nppgifver adress: Lidköping oeh barnens kläder pä ett enkelt och prak- 14 L i l l a V a t t u g a t a n 14. till stort gagn för de behöfvande.
p. r. tiskt sätt?
Dock, lör att ej bli ansedd som E.
Insänd 50 öre till fröken Con- Hvardagar ' / z3 — ' I2A.
N. ett original, något följande modets fordringar.
cordia LöfVing, Nybrogatan 11 B, Stockholm, Äfven upplysningar om andra handarbeten.
Behandlar företrädesvis Barnsjuk- erhåller ni boken er tillsänd.
Bleckburkar till förvarandet af spece- Uppköp till samt anrättande af smakliga och Arta kom för — serla.
[34] billiga maträtter.
Bak, brygd m. m. rier, gryn o. d.
äro i första rummet Maggie.
Så-det ena som att föredraga framför s. k. lådfaek, eme- N:r 89.
Finnes det något medel att bort- det andra vantar endast på utrymme.
taga fräknar, och huru skall man bli befriad Ejny C — n.
(' -) Vänd eder till den uppgifna dan dessa i det längsta bibehålla och fran tinnar i ansigtet?
bokhandel, der ni prenumererat, och der felet C, 0.
J o s e p h s o n meddela en oangenäm träsmak, men äf- N:r 90.
Jag är lyckligt gift: min man och måste ligga.
Från vår expedition utsändes ven framför glas- och porslinsburkar, jag älska hvar andra uppriktigt: men han tidningen alltid på bestämd dag, H ö t o r g e t 1 1, 1 tr., har i sitt lynne en tillsats af svartsjuka.
Ja; uppgif adress och kom snart som åter hafva den olägenheten att Hvardagar 2 — 3.
Detta inverkar störande på vår lycka, som åter.
vara i högsta grad ohållbara.
Choco- Allm.
09 10. annars skulle vara fullständig.
Jag försöker Greta G.