Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Man eftcrletar förgäfves en § i dessa författningar, hvari en sådan handel medgifves eller öppet tillåtes, och att den någonsin kunnat komma i fråga och slutligen stiga till sin nu öfverklagade höjd, har således ingalunda sin grund uti författningarne, utan dels i e* origtig tydning af den oegentliga benämningen ^privilegium,'4 som rättigheten att å viss ort idka apotheks-rörelse af ålder erhållit, men hvilken otvifvelaktigt afsett snarare fyllandet af ortens behof utaf ett sådant supplement till sjukvården inom densamma, än en fördel för viss person eller dess rättsinnehafvare i alla tider, samt dels härflutit af yrkets förmånlighet, på grund hvaraf en säljare kunnat fordra och en köpare finnas villig att betala mera för ett apothek, än dess materiel varit värdSäljbarheten af tillståndsbrefvet för idkande af apotheks-rörelse å viss ort är desto mera tvifvel underkastad, som Kongl.
Maj:t aldrig frånträdt
Sin höga rätt, att vid 12 Allm.
Besvärs- och Ekon.-Vtskollels Betänkande, N\o 108. hvarje ombyte af egare till apothek pröfva, huruvida köparen må vid rättigheten att rörelsen drifva bibehållas, i hvilket fall förnyadt tillståndsbref (privilegium) för honom utfärdas, hvilket väl icke komme i fråga, om detsamma kunde anses genom lagligt köp, såsom annan egendom, förvärfvadt.“ Slutligen har general-direktören framlagt ett detaljeradt förslag till afskaffande af apotheks-privilegii-handeln, hufvudsakligen innefattande, att:
Värdering måtte anställas, genom dertill utsedda nämnder, af samtliga i riket nu befintliga apotheks-privilegier, och till grund för värderingen läggas sednaste inköps-summan, jemförd med årliga brutto-försäljnings-summan och uppgifterna till taxerings-kommittcerna för fem nästförflutna åren, hvarefter apotheken, på grund af det sålunda i jemna 1000 riksdaler-tal bestämda privilegii-värdet, uppföras i fyra klasser, t. ex. l:sta klassen 40,000 r:dr, 2:dra klassen 30,000 r:dr, 3:dje klassen 20,000 r:dr o. s. v.
Sedan denna värdering och klassifikation blifvit underställda Kongl. Maj:ts nådiga pröfning och fastställelse, börjas amorteringen sålunda, att 2 procent af det bestämda värdet årligen afskrifvas, hvarigenom detta värde vid inträffande köp minskas med motsvarande summa, intilldess, vid utgången af 50:de året, privilegium vore helt och hållet hemfallet till staten.
Derjemte innehåller förslaget föreskrifter, huru föröfvas bör vid apotheks-innehafvares död eller då han förklarar sig hugad att sitt apothek afträda, då apotheks-innehafvare efterlemnar enka eller omyndiga barn; samt för de fall, att Kongl.
Maj:t under amorteringstiden skulle finna för godt i nåder bifalla nytt apotheks anläggande å ort, der redan ett eller flera sådana finnas.
Åtskilliga andra förslag hafva äfven blifvit uppgjorda till apotheks-privilegiihandelns afskaffande, hvaribland att staten skulle mellankomma och amortering sedermera ske på samma sätt, som i afseende å militär-ackorderna egt rum.
Deremot har blifvit anmärkt, att det sednare skett och sker genom afdrag vid befordringar samt inom en tjenstemanna-korps, som har egen aflönings-stat, utgående från statsförvaltningen.
Härmed anser
Utskottet sig böra erinra, att, då amortering af militär-ackorderna under den 30 Juni 1793 först i nåder anbefalldes, sådant stadgades böra ske på det sätt, att de ackords-summor, som för hvarje grad serskildt, enligt nådigst fastställd tariff, blifvit föreskrifua, hvarje år nedsattes med 2 procent, uträk - Allm.
Besvärs- och Ekon.-Utskottets Betänkande•, N:o iOS.
13 nade efter l:sta årets ackordssumma, hvilken nådiga föreskrift jemväl vid flere regementen oeh korpser blef iakttagen.
Utskottet har funnit hvad af hr general-direktören Ekströmer blifvit anfördt om förhållandet med apotheks-privilegierna, samt fördelarne af upphörandet utaf den nu brukliga handeln dermed, äfvensom af honom föreslaget rörande sättet för tillvä gabringande deraf, vara väl grundadt, och anser det vara otvifvelaktigt, att apotheksprivilegii-handeln medför stora olägenhéter för apothekare-yrkets behöriga utöfvande, äfvensom att en sådan handel ej blifvit möjlig utan genom bristerna uti gällande stadganden.
Derföre synes det Utskottet nödigt, att denna handel upphörer, samt att bestämda föreskrifter utfärdas derom, på det sätt likväl, att någon uppoffring för staten derigenom icke ifrågasättes och att någon förhöjning af medicinal-taxan ej heller af sådan anledning kommer att ega rum; och får Utskottet alltså vördsamt hemställa, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj:t täcktes, med anledning af de olägenheter, som genom den så kallade apotheks-privilegii-handcln uppkommit, i nåder tillse, huruvida ej, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med de af hr general-direktören m. m.
Ekströmer i sådant afseende uppgifna grunder, afskaffandet af denna privilegii-handel genom årlig amortering må kunna ega rum.
Hr P. E. Winge anmälde härvid följande reservation:
,,Slutmeningen i Regeringsformens 60 § lyder:
„Ej heller må Konungen statens inkomster förpakta eller, till vinning för Sig och kronan eller enskilde personer och korporationer, några monopolier fastställa.11 Således kunna icke, emot detta stadgande, några privilegier utfärdas, med uteslutande af andra, till försäljning af medikamenter, hvilket för hvar och en, som, efter undergången examen och aflagda prof, blir förklarad såsom kompetent apothekare, är en rättighet under af lag stadgade kontrollera 14 Ailm.
Besvär»- och Ekon.‘Utskottets Utlåtande, No 109.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 30
Utlåtande, i anledning af återremiss utaf Betänkandet N:o 58, angående väckt fråga om förändradt användande af böter för vanvård af Nummerhäst.
Nämnde betänkande, hvilket af Ridderskapet och Adeln, samt Preste-ståndet blifvit gilladt, har deremot af Borgare- och Bonde-stånden återremitterats.
Såsom skäl härtill har blifvit anfördt, att, enligt den i Betänkandet lemnade uppgift på bötesbeloppet för vanvård af nummer-häst, detsamma för hela riket under de tio åren 1839—1848 icke skulle hafva utgjort mera än tillsammans 151 ridr och således i medeltal 15 r:dr 4 sk. 9 rst årligen, hvaremot, enligt återremisserna bifogade, behörigen styrkta utdrag ur de vid Malmöhus läns landskontor hållna saköreslängder för samma tio år, visats, att de ensamt inom detta län under nämnde tid indrifna och i special-räkningarne under titel “Wadstena krigsmanshus äldre medel“ redovisade böter för vanvård af rustnings-häst, uppgått sammanlagdt till 1,149 r:dr 32 sk. banko eller i medeltal till nära 115 rrdr årligen; samt att det således vore påp&tagligt, attendera uppgiften måste vara oriktig; och har derföre blifvit yrkadt, att detta förhållande måtte utredas, samt att, derest verkligen icke några andra dylika bötesmedel, än de i Utskottets betänkande uppgifna, linnas från och med 1839 till och med 1848 redovisade till krigsmanshuskassan, Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att en undersökning angående förhållandet med uppbörden och redovisningen af dessa medel måtte af Kongl.
Majit i nåder anbefallas.
Med anledning häraf får Utskottet meddela, att, efter ånyo skedd undersökning i Kongl.
Kammar-rättens provins-räkenskaps-kontor, Utskottet, angående detta Alim.
Besvärs- och Ekon.-Utskottets Utlåtande, E:o 109.
15 ärende fått emottaga en förklaring af innehåll: “att den i betänkandet upptagna från provins-räkenskaps-kontoret lemnade uppgift på de under åren 1839—1848 till Wadstena krigsmanshus iiiflutne bötesmedel vore oriktig, hvilket härflutit deraf, att densamma blifvit hemtad från en för serskildt ändamål gjord uträkning af beloppet utaf i allmänhet influtna bötesmedel, enligt den i landsböckernas special-räkningar under löpande årets bötes-medels-konto och konto för föregående årens restantier å botesmedlen intagna redovisning; men att provins-kontoret, sedan det, genom erhållna meddelanden från Utskottets kansli, fått anledning förmoda, att ådömde böter för vanvård af nummer-hästar vid indeldta kavalleriet blifvit i vissa län redovisade under annat konto i räkenskapen, än som åter i andra egt rum, nu kunde, efter derom anställd ytterligare undersökning för de län, der kavalleri-indelning finnes, till rättelse lemna den uppgift, att ifrågavarande bötes-medel blifvit upptagna till redovisning bland Wadstena krigsmanshus-medlen, samt uti det för sådana medel i räkenskaperna befintliga serskildta konto behörigen redevisade till ett, för åren 1839—1848, sammanlagdt belopp af 7,542 r:dr 37 sk. 6 rst banko.
Sedan, genom denna förklaring, icke blott anledningen till den felaktiga uppgiften blifvit visad, utan äfven den äskade upplysningen om beloppet af de ifrågaställa böterna, samt visshet om deras vederbörliga redovisning och ingående till Wadstena krigsmanshus-kassa vunnits, får Utskottet i anledning häraf förklara, att hvad salunda upplyst blifvit, i Utskottets tanka icke verkar till förringande af de i betänkandet N:o 58 emot motionärens förslag anförda skäl.
Då härtill kommer, att 2:ne riksstånd redan godkänt Utskottets afstyrkande af bifall till motionen, hvarigenom den väckta frågan, till följe af 75 § Riksdags-ordningen, redan förfallit, så lura åtcrremisserna icke kunna till någon åtgärd föranleda.
Stockholm den 30 Maj 1851. 16 Allm.
Besvärs- och Ekon.-Utskottels Utlåtande, iV:o HO. N:o 110, Ank. till Exp.-Utsk. den 30 Maj 1851, kl. 1 e. m.
Utlåtande, i anledning af återremisser utaf Betänkandet N:o 28, i fråga om förändring i föreskrifterna för fartygs uppmätning.
Det afstyrkande Utlåtande, Utskottet under omförmälde N:r afgifvit öfver en af ht Ekelund väckt motion om förändrad Skeppsmätare-stadga, har blifvit bifallet af högvördige Preste-ståndet, men af samtliga öfriga Riks-stånden till Utskottets vidare behandling och utredning återremitteradt, med yrkande om underdånig skrifvelses aflåtande till Kongl. Majit för vinnande af nämnda förändring, uppgjord på de af motionären angifna grunder.
De skäl, som för berörde yrkande i de remisserna åtföljande diskussionsprotokollen förekomma och hvilka hufvudsakligen sammanstämma med de i sjelfva motionen anförde, äro i korthet följande: att i nu varande
Skeppsmåtare-stadga afseende mera gjorts på hvad ett fartyg kan bära, än å hvad det kan rymma; att osäkerhet och misstag uppkomma vid bestämmandet, till hvilken klass fartyget hörer; att genom dylika misstag, fastän ej så stora, att skeppsmätaren derför kan ställas till ansvar, differanser i uppmätt drägtighet af 500 skepp:d eller närmare 30 läster kunna uppstå, och att följaktligen mätningarne utfalla mycket ojemnt och origtigt, hvarpå såsom exempel anförts, att samma fartyg blifvit mätt både till 207 och 164 läster; att fördelarne af ett annat system, grundadt på hvad som i diskussionen och motionen blifvit kalladt „mätning efter kubik-innehåll“, skulle medföra fördelen af att gifva ett och samma resultat, om också fartyget mättes förnyade - Ålim.
Besvärs- och Ekon.-VIskof.tels Utlåtande, H:o HO. ' IT förnyade gånger eller af flere personer, och att detta resultat skulle blifva rigtigare,. än efter nu varande method; samt att af alla dessa skäl den nu varande stadgan borde förändras, såsom vilseledande och origtig, och ett nytt mätningssätt införas, grundad! på „mät*iing efter kubik-innehåll^ i likhet med hvad i andra länder egde rum, såsom exempel hvarå anförts förhållandet härmed i Hänmark, England och Norrige.
De i dessa länder gällande stadganden om skeppsmätning hafva äfven bifogats återremisserna* Då Utskottet nu går att besvara de gjorda anmärkningarnc, fån det vördsamt hänvisa till dea i förut afgifne Betänkandet intagne redogörelse för de grunder, hvarpå svenska Skeppsmätare-stadgan hvilar, samt dessas förhållande till de föreslagna, och blott i korthet ånyo anföra, att hufvudskillnaden ligger deri, att, enligt svenska stadgan, mätes endast det,, som bör mätas,, eller det,, som uteslutande bestämmer drägligheten, osli att, till följd af orubbliga fysiska lagar, någon annan rigtigare grund ej kan uppställas, då deremot i alla de förordade stadgandena äfven uppmätas delar, som ej hafs a inflytande på; bestämmandet af ett redan färdigt fartygs drägtighet, och att derföre svenska stadgan kan, utan mehn för rigtigheten af resultaten, nöja sig med tagandet af några enkla mått,, då de utländska erfordra flerdubbla antalet och till en del ganska svårt verkslällbare mått.
Utskottet har sig nogsamt bekant, alt olika resullater visa sig af mätningar, verkställda på olika platser, mea äfven med visshet gjort sig underrättadt, att dessa olikheter vanligen,härröra af felaktighet vid sjelfva mätningen och iske vid valet af divisor, som ej, utan en oförlåtlig okunnighet hos mätaren, kan blifva serdeles vållande till fel, då divisorcrne för de flesta fartyg ligga hvarandra ganska nära och först för fartyg af den mest distinkta formskillnad från hvarandra betydligt afvika.
Sjelfva det anförda exemplet bevisar detta, såsom omöjligt att uppkomma, utan fel i sjelfva måttens tagande.
Ätt mångfaldiga och försvåra de erforderliga måtten, anser Utskottet vara alt bereda lika många förökade anledningar till origtiga skeppsmätningar och ingalunda ledande till de enahanda resultater af förnyade mätningar, som man förmodat.
Engelska skeppsmätare-stadgan fordrar nemligen minst 10 mått,, den Danska 15 och den sednare har ändock ej undgått klassindelningen.
Den har nemligen ej mindre än 11 klasser, eller tre mera än den Svenska.
SI. hot. 1850 §' 1851. 8 Sami, 24 Haft. 3 18 Allm.
Besvärs- och Ekon.-Utskoltels Utlåtande, N:o HO.
Bland de gjorda anmärkningarna är vidare den, att svenska stadgan mera afser hvad ett fartyg kan bära, än hvad det rymmer.
Utskottet anser detta vara en förtjenst, emedan drägtigheten verkligen är hvad fartyget bär och ej hvad det rymmer, samt att härigenom månget underslef af rummets inskränkande för fartyg, afsedde till tunga varors förande, är förebyggdt, hvilket den föreslagna rymdmätningen ej kan förekomma.
Af hvad nu och förut anfördt blifvit, anser Utskottet resultatet vara, att svenska stadgan har följande företräden framför den föreslagna, nemligen: att vara grundrigtig, enklare till sina föreskrifter, lättare tillämplig, förekommande underslef i möjligaste mån, ej gifvande anledning till sådana eluderingar, som menligt inflyta på skeppsbyggnadskonsten, på hvilken fördel Utskottet lägger hög vigt, samt att den tillåter ommätning och berigtigande af äldre fartygs förändrade drägtighet.
Då härtill kommer, att bland de yttranden af sakkunnige personer, som Utskottet varit i tillfälle att inhemta, intet enda talar för, men de fleste emot den föreslagna förändringen, deri instämmande med den största auktoriteten Chapman, som uttrycker sig sålunda om svenska, på hans beräkningar grundade, och efter förslag af honom utfärdade skeppsmätare-stadgau: „jag vill här visa det enda sättet, huru ett skepp rätteligen skall mätas,11 så anser Utskottet sig böra vidblifva sitt förut fattade beslut och vördsamt till Rikets Ständer hemställa, att hr Ekelunds ifrågavarande motion må lemnäs utan afseende.
Slockholm den 30 Maj 1851. STOCKHOLM, f. d. Schullze’s Boktryckeri, 1851.
Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Utlåtande, M lil. 4 N:0 lil Ank. till Exp. Uisk. d. 25 Juni 1851, kl, I e. m.
Utlåtande, i anledning af väckt motion om reorgani sation af Bergs-kollegium, m. m.
Sedan Stats-Utskottet uti utlåtande N:o 87, på anförda grunder, hemställt, att nuvarande anslaget till Bergs-kollegium, 16,893 rdr, måtte nedsättas med 3,504 r:dr, motsvarande det belopp, soin för Presidenten i lön utgår, samt i sammanhang dermed tillstyrkt Rikets Ständer, att uti aflåtande underdånig skrifvelse dels öfverlemna till Kongl. Maj:ts bepröfvande, att vidtaga den indragning uti Bergs-kollegii tjenstemannapérsonal, som, i följd af nyss hemställda nedsättning i anslagssumman, kunde blifva nödvändig ■och utan olägenhet läte sig verkställa och dels anhålla, att Kongl. Maj:t täcktes till Rikets näst sammanträdande Ständer aflåta Nådig Proposition om den förändrade reglering af Bergslags-stalerne, som af omständigheterna kunde påkallas, men detta utlåtande blifvit af Höglofl.
Ridderskapet och Adeln återremitterad t, har Herr Cederschiöld, Bob■ Theofron, som ansett Stats-Utskottet ej hafva varit berättigadt till framställande af detta förslag, enär fråga derom hvarken blifvit uti Kongl.
Proposition väckt eller från något af Riks-Ståndeu till Utskottet remitterad, pä grund af 56 § Riksdags-Ordningen, inom bemälte Riks-Stånd vackt en ny motion, som till allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet blifvit remitterad, och hvari hemställts, att, enär Stats-Utskottet meddelat den upplysning, dels att antalet af de mål, hvilka numera tillhörde Bergs-kollegii pröfning och afgörande, vore så ringa, att en förminskning uti Kollegii Embets- och Tjenstemannapersonal, till besparing för Statsverket, kunde ega rum, dels ock att för närvarande flera embeten och tjenster inom Kollegium stöde vakante, samt vid detta förhållande en reorganisation af Bergs-kollegium vore af behofvet högeligen påkallad, Rikets Ständer måtte, jemte uttalande af den underdån ga önskan, det Kongl. Maj.t täcktes lill Rikets Ständer aflåta Nådig Proposition om en så beskaffad förändring af Bergs-kollegium, att, genom minskning uti Embets- och Tjenstemannapersonalens antal, Bilt. till R.
Prot. 1850 A 1851. 8 Sami. 25 Baft. s Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Memorial, N:o t!2. besparing uti Statens utgifter för detta Embetsverk i möjligaste mätto bereddes, hos Kongl. Majit underdånigst anhålla, att, intill dess en sådan reorganisation af detta Kollegium i grundlagsenlig ordning kunde verkställas, Kongl.
Majit icke måtte tillsätta någon President i Bergs-kollegium, ulan alt den äldste ledamoten kunde, i likhet med hvad förut egt rum, till besparing för Statsverket, få, jemte sitt Ledarnols-embete, tillika bestrida ordförande-befattningen, emot åtnjutande af taffelpenningar.
Vid behandlingen af denna motion har Utskottet erhållit kännedom derom, att Stats-Utskottets ifrågavarande utlåtande Nio 87 blifvit af Preste-, Borgare- och Honde-Stånden god känd t.
Då, till följd af Irenne Riks-Stånds beslut, en underdånig skrifvelse alltså, i samma syltning, sorn motionärens framställning hufxudsakligen afser, kommer att till Kongl.
Maj t aflålas, samt ändamålet med motionen sålunda redan är vunnet, får Utskottet hemställa, att densamma icke må till någon åtgärd föranleda.
Ani. till Exp. Utsk. den 25 Juni 1851, kl. 1 e. ra.
Memorial, i anledning af återremiss utaf Utskottets utlåtande N:o 91.
Välloflige Borgare-Ståndet har till Utskottet återremitterat lista punkten af berörde utlåtande, i anledning af väckt motion, om förändrad beräkning af Consulad-afgifter; men som de öfriga Riks-Slånden samma utlåtande i hela dess vidd bifallit, och beslut uti ifrågavarande ärende sålunda redan är fattadt, alltså anser Utskottet åtcrremissen icke föranleda till någon dess vidare åtgärd.
Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Memorial, N:o 113. \ 3 N:0 11S.
Ank. till Exp. Utsk. den 25 Juni 1851, kl. 1 e. m.
Memorial, i anledning af återremiss utaf utlåtandet N:o 103.
Det af Utskottet under ofvanstående nummer afgifna utlåtande, i anledning af väckt motion, om bestämmande af Magistratspersoners åligganden i afseende på inventeringar uti Landtränterierna, har af Yälloflige BorgareStåndet blifvit återremitteradt; men som de öfriga Riks-Stånden detsamma bifallit, kan återremissen icke föranleda till någon Utskottets vidare åtgärd.
Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande, iV.o iiä. 4 No lia.
Antom till Exp. Utsk. den 7 Juli 1851, kl. 2 e. m.
Betänkande, i anledning af väckte motioner, rörande folkundervisningen i Riket.
De serskilda motioner, rörande folkundervisningen, hvilka från RiksStånden blifvit lill Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet remitterade, har Utskottet ansett sig böra på en gång behandla, och får härmed öfver dem i ett sammanhang afgifva vördsamt utlåtande. 1 en från Högvördige Preste-Stånd et remitterad motion har Herr Prosten Wallin, under erkännande af den nytta, de inrättade Folkskollärareseminarierna åstadkommit derigenom, att de, vid folkskolornas första ordnande och då ett så stort antal lärare på en gång öfver hela riket erfordrades, dertill förskaffat tillgång, tillika fästat uppmärksamhet på nödvändigheten, att, då detta behof numera kunde anses vara i det närmaste fylld t, taga i öfvervägande, om icke en förminskning af seminariernas antal och en förbättring i deras inrättning kunde tillvägabringa®.
Motionären har i delta afseende anmärkt, att till seminarierna inkommit och årligen inkomma personer, ganska olika qvalificerade till sinnelag och öfriga förmögenheter; att dessa, förut svagt förberedda, under ett eller ett och ett halft års vistande i seminarium endast kunna förvärfva en knapp själsodling, med hvilken de sedermera utgå för att omfatta folkskolelärarens maktpåliggande kall.
Då dessutom de flesta skollärare-platser nu mera vore fyllde, saknades tillfällen att anställa alla dessa unga män, af hvilka ett antal af ifrån 10, till 40 eller 50 årligen utginge från hvart och ett seminarium, vid hvilket förhållande de, med högt stegrade anspråk och en hos mången inbillad lyftning öfver sina fordna likar, utsattes för alla de faror, som en falsk ställning i samhället och väckta, men otillfredsställda anspråk föranleda.
Vidare har motionären fästat uppmärksamheten derpå, att mycken olikhet vid de serskilda seminarierna egde rum, så väl i afseende på ordnandet af undervisningen, som på meddelandet af betyg.
Olika melhoder användes på olika ställen, och i afseende på den praktiska undervisningen finge vid det ena seminariet de mera försigkomna eleverna tillfälle alt, vecka för vecka, i folkskolan Bih. till R.
Prot. 1850 & 1851. 8 Sami. 26 Haft. 1 2 Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets Betänkande, N:o i il. öfva sina anlag för undervisning, då vid ett annat endast en eller annan veckas tid emot slutet af lärokursen dertill ansloges.
Då betyg vid det ena seminariet gåfves med stor sparsamhet, kunde vid ett annat ett slöseri med lysande betyg ega rum, hvilket förhållande, då ansökningsrätten för folkskolelarare vore utsträckt öfver hela riket, vållade en betänklig osäkerhet för skolstyrelserna, vid jemförelsen emellan olika seminariers betyg.
På grund af denna framställning har motionären yrkat, att seminariernas antal borde förminskas; att elevernas fallenhet för yrket borde på förhand närmare utredas, än sorn nu sker; alt vården eller tillsynen öfver inrättningen må noga handhalvas, samt enhet emellan de serskilda seminarierna råda, så väl i undervisuingsmelhod, sorn i grunderna för betygs afgifvande.
I afseende serskildt på antalet al seminarier, har motionären vidare anfört, att den kraft, Staten nu använder på dessa inrättningar, blefve, genom deras mångtalighet, för mycket splittrad, hvarigenom de gjorda uppoffrihgarne till stor del förfelade sitt syfte, samt att ett större antal seminarier väl varit för skolornas första upprättande behölligt, men att detta behof icke i samma mån egde rum numera, då icke så många ämnessvenner för folkskolelärare-kallet bt'hofde bildas.
Om deremot anslagen koncentrerades på ett inskränktare antal seminarier, skulle flerfaldiga fördelar deraf uppkomma.
Statens medel blefve då ändarnålsenligare använda, obemedlade ynglingar (rån olika orter, serdeles de aflägsnare, kunde vinna kraftigare understöd, än som nu vore fallet; fordringarne på clevernes kunskapsmått kunde behöfligen skärpas, tiden för deras vistelse i seminarium förlängas; method och betyg lättare bringas tili enhet, och slutligen, hvad icke vore minst vigtigt, det mer än öfverflödande antalet af skollärare-kandidater inskränkas.
Motionären har föreslagit, alt antalet af seminarier kunde bestämmas till 4 eller 5, nemligen ett i Stockholm eller Upsala för medlersta Sverige, ett i Lund för rikets södra del, ett i Skara lör dess vestra landskaper, och ett i Hernösand för de norra orterna, samt möjligen ett för östra delen al riket i Linköping.
Denna motion, tillika med de i Högv.
Preste-Ståndet i anledning af densamma afgifna yttranden, har Utskottet tagit i det noggranna öfvervägande, som sakens vigt kräfver. l:o
Hvad härvid först beträffar den föreslagna inskränkningen i seminariernas antal, linner Utskottet visserligen flera skäl tala för en så beskaffad åtgärd.