Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid öfvervägande af hvad sålunda blifvit anfördt, har väl Utskottet, å ena sidan, ingalunda kunnat misskänna de goda afsigter och ändamål, nemligen Sjukanstalternas underhållande och värd samt förekommande af Brännvinets omåttliga bruk, hvilka med den föreslagna accisen eller tullen å Brännvin varit åsyftade; men å den andra, funnit emot detta Förslag förekomma: att, då all beskattning bör vara sådan, att den, med rättvisa och billighet fördelad, lika träffar alla i lika belägenhet samt ej förnärmar tredje mans rätt, men, Städerna Stockholm och Götheborg, så väl som öfrige Städer i Riket, dels innehafva och dels, enligt nu föreslagen Stadga, erhålla rättigheten alt tillverka Brännvin, och det af Förslagets antagande följde, att det Brännvin, som af Landtmannen 8 Bevillning!-T]t sk o tuts Betänkande N.o 3?.. till Staden infördes, blefve dyrare än det, sorn inom Staden tillverkades, i samma inon som den derå lagde tull förhöjde priset, så skulle dels den häraf uppkommande förlust drabba Producenten på Landet, och dels dessutom en orättvisa vederfaras de på Slockholm och Götheborg trafiquerande Provincer framför andra, i händelse Brännvins-tullen eller accisen till nämnde Städer inskränktes; att om denna tuli tillika åsattes det Brännvin, som till alla öfriga Rikets Städer infördes, måste de på goda grunder afskaffade Landt-tullarne åter inrättas, med icke obetydliga kostnader och alla de olägenheter, hvilka deraf ofelbart följa, till hinder för inre handel och rörelse, samt att, i fall tuli å Brännvin, som till Sjö- och Stapelstäderne infördes, blefve till något betydligt belopp bestämd, så att deraf någon större inkomst kunde påräknas, oloflig införsel härigenom skulle förorsakas, till skada för Landet i allmänhet och för den inhemska tillverkaren.
På sådana grunder föranlåtes Utskottet alltså att härmed afstyrka bifall till hvad Motionairerne föreslagit om Tull eller Accis å inhemskt Brännvin; och i afseende på det af Herr Lifmedicus Bevillnings-Utskottets Utlåtande N.-o 33.
Ekström ifrågaställde alternativ, att en sådan pålaga måtte såsom consumtions-afgift utgå, får Utskottet åberopa hvad , med anledning af flere framställningar af enahanda syftning, blifvit anfördt i Bevillnings- samt Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskottens, under N:o 6, afgifne Betänkande. ' • ’ . ’ • :f i. -- Stockholm den i3 Junii 1829.
Utsk. den 19 Junii 1829.
Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid Betänkandet, N:o 17, angående Hr Grefve Cronhjelms Motion om afskrifning af anmårkningsmedel.
Vid föredragning inom Riks-Stånden af Utskottets Betänkande, N:o ty, som under den >4 sisth April blifvit af Högvördige Preste-Ståndet afslaget, hafva anmärkningar . q Revi/lnings-UtskoUets Utlåtande N-o 33. deremot förekommit inom 3;ne Riks-Stånd, hvilket föranledt lill åter-remiss.
Utskottets förnyade handläggning af ämnet har jnom IIöglofL Ridderskapet och Adeln blifvit begärd på följande anförda grunder, nemligen: af Herr Friherre Anckar swärd, C.
H,j att det icke syntes lämpligt, det Rikets Ständer skulle ingå med underdånig Skrifvelse, för att begära undersökning om vissa personers förmögenhets-tillstånd, utan att helt enkelt borde föreslås en underdånig
Skrifvelse med anmälan om förhållandet, till det afseende Kongl. Maj:t funne behöfligt, emedan ett annat förfarande kunde leda lill ett farligt praejudicat för framtiden, hvarjemte Herr Friherren fästat uppmärksamhet, ej mindre på vigten att iakttaga formerna, och på de följder, som deras öfverträdande kunde medföra, än deruppå, att hvarken personer, summor eller serskilda fall äro uppgifna; af Herr Hartmansdorff', August; att det vore motsägelse, att bifalla den föreslagna Skrifvelsen, och låta de ordalag slå qvar i Bevillnings-Författningen, som gifvit anledning till förhållandet; att ett Stadgande om afskrifning i dylika fall borde i Förordningen inflyta, och att, enär sådant skett, Skrifvelsen till Kongl. Maj:t vore lämplig, helst derigenom godtycklighet vore undanröjd, och en grundsalts gifven, som kunde tjena Bevillnings-Utskottets Utlåtande N-o 33. n till rättesnöre för Kongl. Maj:ts Beslut; —< af Herr Ribbing, Arvid; att afskrifningen icke torde böra omfatta endast de fattiga, utan vara skälig af andra orsaker, hvarföre uttrycket borde vara mera omfattande, helst uppbörds-besväret kunde vara af större välde, än den summan, som skulle uppbäras; och af Herr Cederschjöld, Pehr; att man ej klart uttryckt, hvilken afskrifning som vore i fråga; att, då fråga syntes vara om sådana medel, som Taxerings-Comiteerna ej ville låta tvinga sig att påföra dem, som utminutera Brännvin, och det som gifvit anledning till missförståndet, skall blifvit undanröjdt genom i8a3 års Beviilnings-Förordning, det torde tillkomma Rikets Ständer, hvilka i dessa ämnen ensamme äro Lagstiftare, att bedöma om Lagarna blifvit rigtigt förstådda, och att derföre förklaras samt tydligen uttryckas borde, det de medel, sorn tvärt deremot voro påförda, skulle afskrifvas.
Och har ej mindre Motionairen sjelf upplyst, — huru han, som Taxeringsman, vunnit erfarenhet om förhållandet och ansett beskattningen tvåfalldig , samt att, då frågan vore i Domstols-väg afgjord, den nu borde i Nåde-väg förekomma, hvarföre han anfört flere skäl, hemtade serdeles derifrån, att de förmögnare redan skola betalt sina afgifter, och den ifrågavarande beskattningen för de öfriga, så - ) -i Bevillnings-UtsJcotlcls Utlåtande.
N:o 33. sorn fattiga, vara dels svår, dels omöjli" att utgöra, helst den träffar för flere år på en gång, — än Herr 'Tham gifvit vid handen, hvarföre Utskottet, då Motionen icke lemnade några upplysningar om sakens rätta sammanhang, icke haft annan utväg, än att alldeles afstyrka den, eller fästa det afseende på de i allmänna ordalag uppgifna förhållanden, hvilket Utskottets tillstyrkan innehåller, samt Herr af Billbergh närmare utvecklat i sin Reservation med framställning, att det vore vigligt och nyttigt, om Rikets Ständer till Kongl. Maj:t Öfverlemnade rättigheten, att, i Bevillningsmål, liksom i alla andra frågor, i Nåde-väg slutligen pröfva förekommande ämnen, hvilket icke vore vådligt, helst i målsegareandelen funnes en motvigt, som skulle verka, att, utan lagliga skäl, afskrifning icke tillstyrktes; på hvilka grunder Herr af Billbergh önskat, det Utskottet ville fästa uppmärksamhet dervid, att ett allmänt Stadgande i detta fall måtte bestämmas.
Några Ledamöter inom Yällofl. BorgareStåndet hafva åberopat de afgifna Reservationerna, och Herr Ståhle ansett, att, då Motionairen begärt remiss till Stats- och Bevillnings-Utskotten, och frågan rörde redan uttaxerade Stats-Intrader, men icke Bevillning, sorn skall debiteras, Bevillnings - Bevälniugs-Uiskotta Is Utlåtande N:o 33. i 3 Utskottet bordt tillkalla S ta ts-Utsk ottel; hvarförutan i Hedervärda Bonde-Ståndet blifvit anmärkt, af en Ledamot, att anmärknings-medlens beskaffenhet ej vore uppgifven , och af en annan, att sakens sammanhang skulle vara, att, ehuru Krögare och Krögerskor, med en till vissa timmar inskränkt försäljning; blifvit taxerade, icke blott för handtering och rörelse, utan äfven för brännvins-minulering, Källarmästare likväl, som få sälja hela dagen igenom, blifvit taxerade endast såsom Borgare, men icke för minutering; att, sedan anmärkning derom blifvit utfärdad , rätta sammanhanget borde utredas, och Utskottet föröfrigt, vid afgifvande Förslag till BevillningsFörordning, tillse hvad bevillning, som rätteligen bör den ena eller andra påföras, så att dubbel beskattning för samma handtering måtte undvikas.
Efter den ledning, som Utskottet numera erhållit, bar Utskottet om rätta förhållandet med denna sak förskaffat sig följande upplysningar: vid Bevillnings-debiteringen i Stockholms Stad för åren 1819,1820, 1821, 1822 och 1823, hade ICammar Rältens Revisions-Contoir på serskilda tider anmärkt, alt, ehuru Brännvins-Förordningarna af åren 1815 och 1818 innehöllo, det Krogar och Närings-ställen, skulle, utom Bevillnings^Uiskottcts Utlåtande IV:o 33.
Bevillnings-cifgiften, taxeras till 10, i5, ao, 25 till och med 3o R:dr i Minuteringsafgift, och detta stadgande afsåg, huruvida brännvin liölles till afsalu i minut, utan att något undantag till befrielse vore gjordt för dem, sorn derjemte hade rätt till borgerlig rörelse, eller utminutera denna Vara under annan benämning än Krog- och Närings-rörelse, så hade likväl blott Innehafvare af Krogar och Spisqvarter blifvit till Minuterings-afgiften taxerade, men alla de, som idkade Källar-rörelse, Tracteurcr, hvilka voro Borgare, eller deras Enkor, sorn bibehållit rörelsen, samt sådana personer, som egde Marketenteri* derifrån blifvit befriade.
De med anledning häraf gjorda yrkanden om förenämnde personers debitering godkändes af Kongl.
Kammat-Rätten, på den grund, att fråga icke Vore om allmänna Bevillnings-afgiften, Utan om den derifrån alldeles skiljda Minulerings-afgiften, hvilken utgjorde en serskild för Stats-Verket beräknad inkomst; och sedan frågorna åtskilliga gånger blifvit underställda Kongl. Majrts Nådiga Pröfning, hafva dessa beslut blifvit fastställda, i grund hvaraf, och efter en af åtskilliga anledningar, och serdeles genom de skattskyldigas eget förvållande, förorsakad tidsutdrägt, ny debitering skett och medlens indrifning blifvit satt i verkställighet.
En - Be/nillnings-Utskottets Utlåtande N.o 33. i5 ligt officiel uppgift, uppgä ifrågavarande medel, för Hufvudstadens åtskilliga Församlingar, till en summa af R:dr » . , 9,295. hvaraf likväl före den i5 sistl.
Maji till Uppbörds-Contoiret blifvit erlagda ............... 1,090.
Så att dä ......... . B.*o
Rtdr 8,2o5. voro af dessa anmärknings-medel utestående.
Dernäst torde Utskottet, i anledning af påslåendet om Stats-Utskottets tillkallande, få tillkännagifva, att, då Motionen, såsom omfattande Bevillnings-medel, endast blifvit till detta Utskott remitterad, Utskottet ansett och anser sig deröfver kunna afgifva yttrande, utan Stats-Utskottets hörande.
Hvad vidare beträffar sjelfva liufvudföremålet för Motionen, så hyser Utskottet den öfvertygelse, att hvarken Utskottet eller Bikets Höglofl.
Ständer torde böra fälla något omdöme om den anmärkta debiteringen, enär frågorna blifvit i laga ordning handlagde samt i sista instancen afgjorda; och att således endast öfvervägas bör, huruvida de skattskyldigas fattigdom, eller den olägenhet, som uppkommer genom medlens uttagande på en gång för flere år, må leda till det afseende, att af - 16 Bevillning-Utskottets Utlåtande N.-o 33. skrifning, antingen för några, eller alla ifrågavarande skattskyldiga kunde höra ega runi.
Som Utskottet, å ena sidan, anser det osannolikt, alt alla, eller ens större delen af dem, som blifvit påförda denna minuterings-afgift, skola sakna utvägar alt densamma, utan serdeles känning, utgöra, men det, å den andra, antagas måste, att flere hafva ingen eller ringa tillgång, samt andra icke kunna utan mycken svårighet utgöra den större summa, som nu på en gång skulle utgå; så och då dessa omständigheter hvarken äro utredda, eller Rikets Höglofl.
Ständer lära i dylika undersökningar ingå, tror sig Utskottet ega ökade skäl att förnya sin förra hemställan, att Rikets Höglofl.
Ständer måtte, i underdånig Skrifvelse till Kongl. Majrt, framställa, huru Rikets Ständer i de omständigheter, att, genom tidsutdrägten med dessa anmärknings-frågors behandling, samt medlens debitering och utsökande, åtskilliga af de skattskyldiga, dels af fattigdom, och dels genom afgifternas betalning på etf gång, torde antingen vara oförmögna eller icke utan stor svårighet i stånd att dem erlägga, funnit anledning förekomma - Btvillningt-Utskottcts Utlåtande N.-o 34- tua till afskrifning af Statens andel i dessa medel för de personer, som befinna sig i ofvannämnde förhållanden, och på sådan grund anhålla, att Kongl.
Maj:t täcktes häröfver i Nåder infordra vederböraudes Utlåtande, samt derefter afgöra hvilka af de skattskyldiga, som kunde få en sådan fördel åtnjuta; åberopandes Utskottet, i fråga om anraärknings-procenten, sitt förra yttrande»
Dock underställes detta allt
Rikets Hög lo fl. Ständers upplysta pröfning.
Stockholm den i3 Junii 182g.
Nio 34» Ånkcfm till Éxp.-Utsk, den k<) junii 1829.
Utlåtande, i avledning af gjor* da anmärkningar vid Betänkandet, N:o 18, öfver väckt Motion om Proste-Tnnnors befriande från Bevillning.
Sedan Bevillnings-Utskottet, i Betänkandet N:o 18, afstyrkt bifall till Herr Hof ■Rlh. till R.
Prof. 1828 och 1829. 5 S.j 1 Afd. a S. 5:te Häfh a iS Bivillnings-UtskotteU UtlÅtnnJt IT. o i$.
Predikanten Dillners Motion, att Prosten tunnor, pä anförda skäl, icke mätte till BoYillning beräknas; så har nämnde Betänkande blifvit återremilteradt från Höglofl.
Ridderskapet och Adeln samt Högvördig#
Preste-Ståudet.
Genom de gjorda anmärkningarna bap hufvudsakligen blifvit anfördt inom Höglofl. Ridderskapet och Adelli: att Proste-tunnor på de fleste ställen icke skola blifvit upptagna bland Löne-förrnonerna; att, då de endast utgöra ersättning för ej blott resekostnader, utan älven expeditions-utgifter, Bevillning derå vore destomindre lämplig, som sökt fribrefs-rätt blifvit afslagen på den grund, att Proste-tunnorna gåfve ersättning för porto, samt härmed jemförliga andra tjenstemän tillfallande resekostnader och tractamenten äro Bevillnings-fria; och att beräkning af ifrågavarande inkomst till Bevillning icke skall öfverensstämma med 1818 och 1823 års Beviilnings-Förordningar, och icke eiler förut vara practicerad, samt inom Högvördige Preste-Ståndet, att, då Bevillnings-afgiften ulginge progressivt, så inträffade derigenom, alt inkomsten af Proste-tunnor, om icke alldeles åtginge, åtminstone till större delen för Bevillningen medtoges; att Contract-Prosts-befattningen kunde anses såsom ett onus, hvilken Fåvifinings-TTtskoltnii ffiUUnde No 14. 15, ingen åtog sig utan tvång; och hafva åtskilige Talare anfört de i Motionen framdragna skäl, under åberopande af PresteStåndets privilegier ra. m., samt en bland dessa, med tillkännagifvaude, att ej allenast flere skola afsagt sig Contract-Prosts-befattningen, utan äfven åtskilliga vägrat att densamma emottaga, ansett att icke förr, &n andra Embets- och Tjenstemän, äfvensom Nämndemän, upptaga åtnjutna arfvoden och ersättningar till Bevillnings erläggande såsom en skänk, Pi oste-tunnorn* borde till Bevillning uppgifvas, hvaremot ej mindre några Ledamöter inom Högvördige Ståndet gillat Utskottets Betänkande med upplysning af tvänne, att dem tillfallande Proste-tunnor på deras egen anmälan beräknas till Löne-inkomster, änden Ståndets Medlem inom Utskottet, hvilken ensam biträdt Betänkandet, närmare utvecklat skälen för denna sin mening.
Utskottet har å nyo tagit de härvid förekommande omständigheter i öfvervägande, och efter en, med anledning af stridiga meningur inom Utskottet, anställd Votering, har dess pluralitet ansett sig böra bibehålla den i återremitterade Betänkandet yttrade mening, samt får, utom de deri upptagna härmed åberopade skäl, säborn stöd derföre anföra: att, om Proste - »o Bevillning-Utskottets Utlåtande N.o 5'4- tunnor icke i allmänhet varit bland Löneinkomster beräknade, en sådan underlåtenhet ej är föranledd af något stadgande i i8a3 års Bevillnings-Förordning; att dylika skäl till befrielse från Bevillning, som nu uppräknas i fråga om Proste-tunnor, kunde göras gällande för mångfalldiga Ernbets-inkomster, hvilka öfver hufvud åtgå under eller i och för tjenstens utöfning;1 att de rese-ersättningar och traclamenten, som äro fritagna, erhållas för vissa bestämda ändamål, och onekligen deraf fullt medtagas, hvilket icke torde vara förhållandet med Proste-tunnorne, helst Embetsresor inom Contractet icke lära vara med serdeles stora kostnader förenade; alt mångfalldiga Ernbets- och Tjenstemän få vidkännas rese- och tractaments-kostnader i tjenste-äreuden, utan ersättning eller afdrag å Bevillningen; att Post-porto, då correspondaucen inom Contractet serskildt, ulan Prostarnes kostnad, befordras, icke är af betydenhet; att, om någon gång den omnämnda tillökningen i Bevillning genom progressiva beräkningen tiilkommit, äfven genom upptagande af Proste-tunnorne, sådant icke bör mera tiliräknas dessa än de öfriga inkomsterna, och dessutom varit en följd af ett beräknings-sätt, som torde ändras eller jemkas; samt alt, om ock understundom afsägelse från Gontract-Prosl-be~ 'fievttlnings-Utskottets Utlåtande N.-o 34' *< ställningen ellef vägran att den emottaga må hafva egt rum, sådant utan tvifvel syltes höra tili undantagen och icke kan omintetgöra den sanningen, att ju Pros te-tu linorna äro en Löne-inkomst.
Då Utskottet således, på dessa grunder, vidhåller sin förra tanka, får Utskottet endast upplysa, att det återremitterade Betänkandet blifvit bifallet inom Yällofl.
Borgare- ecb Hederv.
Bonde-Stånden, samt tillkännagifva, att ett, med Rikets iiöglofl.
Beslut i denna del öfverensstämmande stadgande bör i den blifvande Bevil lili ngs-Förord ningen intagas, till förekommande af olika beskattning i förevarande afseende.
Dock underställes detta allt, jemte en af flere Ledamöter biträdd Reservation, Rikets Höglofl.
Stockholm den i3 Junii 1829. *•
Bil. tHi Bevltlningi-lTtikottetf WtL N.-é i^..
Reservation af Herr Hof-Predikanten Dillner: ”Qra Bevillning bör erläggas af de så kallade Prostetunnorna eller icke, är väl en fråga, som, antingen jag betraktar densamma från Statens elier den skattdragandes sida, synes vara och är verkligen af högst ringa betydenhet, och skulle jag derföre icke vidar* i denna sak spilla ett enda ord, äfvensom jag, utan mig gifvet serskildt uppdrag, aldrig skulle härom väckt motion, derest icke samma fråga, sedd från rättsgrund, är af den vigt, att på dess besvarande med Nej eller Ja till en del stå eller falla ett Stånds Privilegier.
Då Kongl. Maj.t i Nådig Resolution den 10 Martii 1719 och uti Presterskapets Privilegier, af den 16 October 1723, lofvar och tillsäger, att alla de personer , som i Prediko-Enibete och i Lärostånd lefva, skola oförandradt och oförryckt njuta och bibehålla sina välfångna friheter , donationer och förläningar, samt att Prostarnej, i anseende till deras myckna besvär med resor, correspondancer m. m. skola oförryckt och (väl märkandes), fri från all contribution , njuta en tunna Spannmål af hvarje tillydande Församlings Kyrkoherberge; då Kongl. Maj:t, i Nådig Resolution den 3i Januarii 17271 och Kongl» Plit. titt Bevitinings-Utskottet!
JV.o 3£ »t Kammar Collegium uti Utslag af den 1i Maj 179»» andra Höga Författningar atl förtiga, förklarat, att Prostarnes sökta Postfrihet icke kunde beviljas, af det skäl, att deras Proste-tunna bestås fri frän all contribution , samt då uti alla äldre Bevillnings-Förördningar, ända ifrån 1756, Froste» tunnan blifvit, ur ofvan anförde vigtiga skäl, uttryckligen undantagen från Bevillning, så kan jag, för min del, icke annat In finna Höglofl.
Utskottets tillstyrkanda af Bevillnings utgörande för Prosle-tunnorne stridande både emot billighet, lag och rättvisa.
Eller förtjena icke gamla och ännu gällande Höga Författningar något afseende?
En häfdvunnen fri-och rättighet, bör den gifva vika för omgörings-lustan och begäret att, om jag så får uttrycka mig, söka att komma ät Presterna?
Och då Prostarnes göromål, resor och kostnader blifvit mångdubblade genom de uti Kongl. Majrts Nådiga Kungörelse af den 17 Martii 1824 anbefallda oeconomiska besigtningar hvart tredje år, å Kyrkoherde-boställen, Capellans- och Klockare-Bohl samt Preste-Stomhemman; så synes mig Rikets nu församlade Ständer haft ökade skäl att stanna i det beslut, det Proste-tunnorne, i likhet med Embets- och Tjenstemäns, i Kronans ärenden, resepenningar och tractawenten, böra, «nligt hittills gällands Bs - *4 Bil. till Bevillnings-UtskotieU
Vtl, IV.-o 34 villnings-Stadgas 4 Art. 3 Mom. vara frän Bevillning befriade.
Slutligen och då it4 §. uti Regerings-Formen af den 6 Junti 1809 förbehåller Kongl. Majit magt att lå* ta samtlige Rikets Ständer deras Privilegier, förmoner, rättigheter och friheter åtnjuta, och samma lag icke tål någon kränkning, så skulle jag tro, att denna Pros tärne af ålder förunnade förmon af contribiition s-fri Proste-tunna vara en fråga af Privilegii-natur.
Att denna min reserval ion må åtfölja Höglofl.
Utskottets förnyade Betänkande lill respective RiksStåuden, derom anhåller jag vördsammast.”
Under åberopande af den emot förra Betänkandet i denna fråga afgifhe Reservation , instämde Herrar Tham, Friherre TY rangel.
Nordenankar, af Billbergh, Dom* Prosten Fellenius, Prostarne Nibelius, Sivertsson, Gumelius, Grape, Kyrkoherdarne Lyth och Rydström jemväl uti Herr Dillners ofvanintagne yttrande.
STOCKHOLM, tryckt i Ecksteinsk* Boktryckeriet, Btvittnitigf-ZZtskotttts Utlåtande N.o 35.
Ankom till Exp.-Utsk. den 19 Junii 1829.
Utlåtande, rörande de emot Betänkandet om inskränkning i Kongl.
KammarRättens befattning med Bevillnings-årenden och inråt. tande af en Riks-Pråfnings_ Comité gjorda anmärkningar♦ "Vid det af Utskottet, under den 7 sistl.
Martii, afgifna, och den 3o:de i samma månad utaf Vällofl. Borgare-Ståndet bifallna Belänkande, N:o 12, angående dels Motioner af Herr Grefve Cronhjelm, Otto August, Herr Rothlieb, Axel, Herr Prosten Anjou och Herr Lindqvist, Pehr, om inskränkning i Kongl. Kammar-Rättens befattning med Bevillnings-ärenden, dels ock ett af Herr Grefve Spens, C. G., ingifvet Förslag lill inrättande af en Riks-pt öfningsComile, hafva, inom de trenne öfriga RiksStånden, förekommit anmärkningar, som Bilt. till R.
Prot. 1828 och 182g. 5 S., 1 Afd. 3 B. 6:te Haft. 1 3 Bevillnings-Utskottets Utlåtande N--o 35. förånledt frågans återremitterande, och hvilka, i Utskottets tanka, lämpligast kunna upptagas och besvaras, då de hänföras till följande tvänne Hufvud-Momenter * Hemligen i iio
De som åsyfta* att, med upphörande af Kongl. Kammar-Rättens domsrätt i Bevillnings-mål, lagskipningen i dessa frågor måtte öfverlemnas till Rikets Ständers Fullmägtige och Justitia-Ombudsman* samt 2:0
De som afse antingen utvidgning 1 gransknings- och pröfnings-rätten inom Kongl, Kammar-Rätten, eller annan förändring uti de af Utskottet, i sådant hänse* ende, föreslagna hufvudgrunder, i.
Under anmärkning, att det i Svenska Folkets sjelfbeskattnings-rätt ingripande förhållande, att de i Kammar-Rätten pröfvade Bevillnings-mål slutligen afgöras hos Konungen i Stats-Rådet, fordrade en lämplig förändring, har Herr Hjerta_, Gustafa föreslagit, att i de fall, som uti i:sta och aldra punkterna af Utskottets Förslag om - nämnas, pröfningen af beskattnings-åtgär - Bcvillnings-Utskottets Utlåtande N-o 35, 3 der icke må hänskjutas till Kammar-Rätten, utail antingen till Rikets Stånders Fullmägtige i Riksgälds-Contoiret eller, om denna Autoritet skulle anses för ringa, till Fullmägtige i Banken och Riksgälds-Contoiret gemensamt; äfvensom att besvären borde till Justitieombudsmannen ingifvas, för att af honom lemnäs till Fullmägtiges pröfning; men att, i enlighet med 3:dje punkten i Betänkandet, revisionen af Räkenskaperna kunde tillhöra Kammar-Rätten; och vore det, i Hr Hjer* tas tanka* icke otjenligt, att nu bryta ett förhållandej hvars oformlighet förr eller senare måste ändras»
I dessa åsigter och yrkanden hafva instämt; Herr Grefve Horn> Claes Fredric} med tillägg, att inga beskattnings-frågor borde upptagas och bedömas af KammarRätten, utan att Justitieombudsmannen, gemensam t med Fullmägtige i Riksgälds-Contoiret, skulle formera en Comité' under det namn, som till exempel Grefve Spens föreslagit, och denna Comité, hvilken borde afgöra alla dylika mål i sista instancen, äfven pröfva alla de mål, dem Kammar-Rätten, till följd af dess Revisions-Contoirs anmärkningar, ansåg böra upptagas; Herr Friherre Anckarsvärd, C. H., under framställning tillika om origtigheten deraf, att 4 1' evilla ings-Utskottets Utlåtande N.o 35. kostnaden i lösen för Resolution å anförda Besvär stundom vore större Jin den summa, söm, origtigt påförd, utgjorde föremål för sökt rättelse; samt RiksdagsFullmägtigen Anders Danielsson från Elfsborgs