Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
En rättfärdig håller sig visliga emot dens ogudaktigas hus; men de ogudaktige tänka till att göra skada.
Den som tillstoppar sin öron för dens fattigas rop, han skall ock ropa, och intet hörd varda.
En hemlig gåfva stillar vrede, och en skänk i skötet aldrastörsta ogunst.
Det är dem rättfärdiga en glädje, att göra det rätt är; men fruktan blifver dem som illa göra.
En menniska, som ifrå klokhetenes väg, hon skall blifva uti de dödas hop.
Den som gerna lefver i vällust, han skall blifva fattig; och den der vin och oljo älskar, han varder icke rik.
Den ogudaktige måste i dens rättfärdigas stad utgifven varda, och föraktaren för de fromma.
Bättre är att bo uti ett öde land, än när en trätosamma och ensinnada qvinno.
Uti dens visas hus är en lustig skatt, och olja; men en dåre förtärer det.
Den som far efter barmhertighet och godhet, han finner lif, barmhertighet och äro.
En vis man vinner de starkas stad, och omstörter hans magt genom hans säkerhet.
Den sin mun och tungo bevarar, han bevarar sina själ för ångest.
Den som stolt och öfverdådig är, han kallas en lösaktig menniska, den i vredene stolthet bevisar.
Den late dör öfver sine önsko; ty hans händer vilja intet göra.
Han önskar dagliga; men den rättfärdige gifver, och nekar intet.
De ogudaktigas offer är en styggelse; ty det varder i synd offradt.
Ett lögnaktigt vittne skall förgås; men den som höra gitter, honom låter man ock tala igen.
Den ogudaktige löper igenom med hufvudet; men den der from är, hans väg blifver beståndandes.
Ingen vishet, intet förstånd, ingen konst hjelper emot Herran.
Hästar varda tillredde till stridsdagen; men segren kommer af Herranom.
Rykte är kosteligare än stor rikedom; och ynnest bättre än silfver och guld.
Rike och fattige måste vara ibland hvarannan; Herren hafver gjort dem alla.
Den kloke ser det onda, och tager sig vara; de oförnuftige löpa igenom, och få skada.
Der man lider i Herrans fruktan, der är rikedom, ära och lif.
Spjut och snaror äro på dens vrångas väg; men den som drager sig der långt ifrå, han bevarar sitt lif.
Såsom man vän ett barn, så låter det icke af, då det gammalt varder.
Den rike råder öfver de fattiga, och den som borgar, han är hans träl som lånar.
Den som orätt sår, han skall uppskära vedermödo, och skall igenom sins ondskos ris förgås.
Ett mildt öga varder välsignadt; ty han gifver af sitt bröd dem fattiga.
Drif ut bespottaren, så kommer kifvet bort; så vänder igen träta och smälek.
Den som ett trofast hjerta hafver, och täckeliga talar, hans vän är Konungen.
Herrans ögon bevara godt råd; men föraktarens ord omstörter han.
Den late säger: Ett lejon är ute; jag måtte varda dräpen på gatone.
Ens skökos mun är en djup grop; dem Herren ogunstig är, han faller deruti.
Galenskap är i piltens hjerta; men tuktans ris drifver den långt ifrå honom.
Den som den fattiga orätt gör, på det hans gods må mycket varda, han skall ock gifva enom rikom, och fattig varda.
Böj din öron, och hör de visas ord, och lägg uppå hjertat mina läro.
Ty det skall väl bekomma dig, om du dem när dig behåller; och de skola tillsammans genom din mun väl lyckas.
Att ditt hopp skall vara intill Herran, måste jag dig om sådant dagliga förmana.
Hafver jag icke margfaldeliga skrifvit dig före, med råd och läro;
På det jag skulle visa dig en vissan grund till sanningena, att du måtte kunna rätteliga svara dem som dig sända?
Beröfva icke den fattiga, ändock han fattig är; och undertryck icke den elända i portenom.
Ty Herren skall handla deras sak, och skall förtrycka deras förtryckare.
Gif dig icke i sällskap med en vredsam man, och håll dig icke intill en grym man;
Att du tilläfventyrs icke lärer hans väg, och får dine själs förargelse.
Var icke när dem som sina hand förpligta, och för skuld i borgan gå.
Ty om du icke hafver till att betala, så tager man dina säng bort under dig.
För icke tillbaka de förra råmärke, som dine fäder gjort hafva.
Ser du en man endigan i sin ärende, han skall stå för Konungenom; och skall icke stå för de oädla.
När du sitter och äter med enom herra, så gif akt uppå, hvad för dig handladt varder;
Och sätt en knif på din hals, om du vill behålla lifvet.
Önska dig icke af hans mat; ty det är falskt bröd.
Möd dig icke till att varda rik, och vänd igen af dina funder.
Låt icke din ögon flyga efter det som du icke få kan; ty detsamma gör sig vingar såsom en örn, och flyger upp åt himmelen.
Ät icke bröd med en afundsfull, och önska dig icke hans mat;
Ty såsom ett spökelse är han innantill.
Han säger: Ät och drick; och hans hjerta är dock icke till dig.
Dine betar, som du ätit hafver, måste du utspy; och måste din vänliga ord förtappat hafva.
Tala icke för ens dåras öron; ty han föraktar dins tals klokhet.
För icke tillbaka de förra råmärke, och gack icke in uppå de faderlösas åker;
Ty deras förlösare är mägtig; han skall uträtta deras sak emot dig.
Gif ditt hjerta till tuktan, och din öron till förnuftigt tal.
Låt icke af att tukta pilten; ty om du slår honom med ris, så betorf man icke dräpa honom.
Du slår honom med ris; men du friar hans själ ifrå helvetet.
Min son, om du vis är, så gläder sig ock mitt hjerta;
Och mine njurar äro glade, när dina läppar tala det rätt är.
Ditt hjerta följe icke syndarom; utan var dagliga uti Herrans fruktan.
Ty det skall vara dig framdeles godt, och ditt väntande skall icke fela.
Hör, min son, och var vis; och styr ditt hjerta in på vägen.
Var icke ibland drinkare och slösare;
Ty de drinkare och slösare varda fattige, och en sofvare måste rifven kläder bära.
Hör din fader, den dig födt hafver, och förakta icke dina moder, då hon gammal varder.
Köp sanningena, och sälj icke bort henne; vishet, tuktan och förstånd.
Dens rättfärdigas fader gläder sig; och den som en visan födt hafver, han är glad deröfver.
Låt din fader och dina moder glädja sig, och glädje sig den dig födt hafver.
Gif mig, min son, ditt hjerta, och låt dinom ögom mina vägar behaga.
Ty en sköka är en djup grop, och horkonan är en trång grop.
Och vaktar hon såsom en röfvare, och de oaktsamma ibland menniskorna samkar hon till sig.
Hvar är ve?
Hvar är sorg?
Hvar är kif?
Hvar är klagan?
Hvar äro röd ögon?
Nämliga der man dryckenskap öfvar, och kommer till att utdricka hvad inskänkt är.
Se icke till vinet, att det så rödt är, och står så dägeligit i glasena, och går lätteliga in;
Men på sistone biter det såsom en orm, och stinger såsom en huggorm.
Så se din ögon efter andra qvinnor; och ditt hjerta talar oskälig ting;
Och du blifver såsom en den der sofver midt i hafvet, och såsom den der sofver ofvanpå en mast.
De slå mig, och det gör mig intet ondt; de stöta mig, men jag känner det intet.
När skall jag uppvaka, att jag måtte komma till drycks igen?
Följ icke onda menniskor, och begär icke att vara när dem.
Ty deras hjerta står efter skada, och deras läppar råda till ondt.
Genom vishet varder ett hus bygdt, och genom förstånd vid magt hållet.
Genom skickelig hushållning varda husen full med allahanda kosteliga och härliga rikedomar.
En vis man är stark, och en förnuftig man är mägtig af krafter.
Ty med råd måste man örlig föra; och der månge rådgifvare äro, der är segren.
Vishet är dem galna allt för hög; han tör icke upplåta sin mun i portenom.
Den sig sjelfvom skada gör, honom kallar man väl en hufvudskalk.
Ens dåras tanke är synd, och en bespottare är en styggelse för menniskomen.
Den är icke stark, som i nödene icke fast är.
Hjelp dem som man döda vill, och drag dig icke undan för dem som man dräpa vill.
Säger du: Si, vi förståt intet; menar du, att den der hjertan vet, märker det icke; och den der på själena akt hafver, känner det icke; och lönar menniskone efter hennes gerningar?
Ät, min son, hannog, ty det är godt; och hannogskaka är söt i dinom hals.
Alltså lär vishetena för dina själ; när du finner henne, så varder det framdeles väl gåendes, och ditt hopp skall icke fåfängt vara.
Vakta icke, såsom en ogudaktig, uppå dens rättfärdigas hus; förspill icke hans hvilo.
Ty en rättfärdig faller sju resor, och står åter upp; men de ogudaktige falla uti olycko.
Gläd dig icke öfver dins oväns fall, och ditt hjerta fröjde sig icke öfver hans olycka.
Herren måtte det se, och honom det illa behaga, och vända sina vrede ifrå honom.
Vredgas icke öfver den onda, och haf icke nit öfver de ogudaktiga.
Ty den onde hafver intet till hoppandes, och de ogudaktigas lykta skall utslockna.
Min son, frukta Herran och Konungen, och blanda dig icke ibland de upproriska.
Ty deras förderf skall med hast uppstiga; och ho vet, när begges olycka kommer?
Detta kommer ock ifrå de visa.
Anse personen i domenom är icke godt.
Den som till den ogudaktiga säger: Du äst from; honom banna menniskorna, och folket hatar honom.
Men de som straffa honom, de behaga väl; och en rik välsignelse kommer öfver dem.
Ett redeligit svar är såsom ett ljuft kyssande.
Beställ din ärende ute, och bruka din åker; sedan bygg ditt hus.
Var icke vittne utan sak emot din nästa, och bedrag icke med dinom mun.
Säg icke: Såsom man gör mig, så vill jag göra igen, och vedergälla hvarjom och enom hans gerning.
Jag gick framom dens latas åker, och om dens galnas vingård;
Och si, der var icke annat än nässlor på, och stod full med tistel, och muren var omkullfallen.
Då jag det såg, lade jag det på hjertat, och skådade, och lärde deraf.
Du vill ännu något litet sofva, och ännu något litet sömnig vara, och ännu litet sammanlägga händerna till att hvila;
Men din armod skall komma dig, såsom en vandrare, och din fattigdom, såsom en väpnad man.
Desse äro ock Salomos Ordspråk, hvilka här tillsatt hafva Hiskia män, Juda Konungs.
Det är Guds ära ena sak fördölja; men Konungars ära är ena sak utransaka.
Himmelen är hög, och jorden djup; men Konungars hjerta är oransakeligit.
Man kastar bort slagget ifrå silfret, så varder der ett rent käril utaf.
Man kastar ett ogudaktigt väsende bort ifrå Konungenom, så varder hans säte med rättfärdighet befäst.
Pråla icke för Konungenom, och träd icke fram der de store stå.
Ty det är dig bättre, när man till dig säger: Gack hitupp; än att du skulle för Förstanom förnedrad varda, det din ögon se måste.
Var icke hastig till att träta: ty hvad vill du sedan göra, när din nästa dig skämt hafver?
Handla dina sak med din nästa, och uppenbara icke ens annars hemlighet;
På det att den det hörer icke skall tala dig illa till, och ditt onda rykte icke återvänder.
Ett ord i sinom tid taladt är såsom ett gyldene äple uti silfskålom.
Den som en visan straffar, och han lyder honom, det är såsom en gyldene örnaring, och ett gyldene halsband.
Lika som snököld i andstiden, så är ett troget bådskap honom, som det sändt hafver, och vederqvicker sins herras själ.
Den der mycket talar, och håller intet, är såsom ett moln och väder utan regn.
Genom tålamod varder en Förste blidkad, och en len tunga stillar hårdhetena.
Finner du hannog, så ät så mycket som behöfves af honom, att du icke för mätt varder, och spyr det ut.
Drag din fot tillbaka ifrå dins nästas hus; han måste ledas vid dig, och varda dig vred.
Den som emot sin nästa falskt vittnesbörd talar, han är ett spjut, svärd och skarp pil.
Föraktarens hopp i nödenes tid är såsom en rutten tand, och en oviss fot.
Den för ett bedröfvadt hjerta visor qväder, det är såsom en sönderrifven klädnad om vintren, och ättika på krito.
Hungrar din ovän, så spisa honom med bröd; törstar han, så gif honom vatten dricka;
Ty du samkar kol tillhopa uppå hans hufvud, och Herren vedergäller dig det.
Nordanväder gör storm, och en hemlig tunga gör ett oblidt ansigte.
Det är bättre att sitta uti en vrå på taket, än när en trätosamma qvinno i ett stort nus.
Ett godt rykte utaf fjerran land är lika som kallt vatten ene törstigo själ.
En rättfärdig, som för enom ogudaktigom faller, är såsom en rörd brunn och en förderfvad källa.
Den som för mycken hannog äter, det är icke godt; och den svår ting utransakar, det varder honom för svårt.
En man, som sin anda icke hålla kan, han är såsom en öppen stad utan murar.
Lika som snö om sommaren, och regn i andene, så höfves icke enom dåra ära.
Lika som en fogel bortfar, och en svala flyger, alltså biter intet en oförtjent banna.
Hästenom en gissel, och åsnanom ett betsel, och dåranom ett ris på ryggen.
Svara icke dåranom efter hans dårskap, att du honom icke lik varder.
Men svara dåranom efter hans dårskap, att han icke skall låta sig tycka, att han är vis.
Den ena sak genom ett galet bådskap beställer, han är såsom en halter på fötterna, och tager skada.
Såsom enom krympling står att dansa, alltså står enom dåra tala om vishet.
Den enom dåra äro tillägger, det är lika som man kastade en ädla sten uppå en stenrösjo.
Ett ordspråk uti ens dåras mun är såsom en törneqvist, den uti ens druckens mans hand stinger.
En god mästare gör ett ting rätt; men den som en klåpare lejer, honom varder det förderfvadt.
Såsom en hund uppäter sina spyor igen, alltså är en dåre som sin galenskap på nytt bedrifver.
När du en ser, som sig tycker vis vara, det är mera hopp uppå en dåra, än på honom.
Den late säger: Det är ett ungt lejon på vägenom, och ett lejon på gatone.
En later vänder sig i sängene, lika som en dörr på dörrajernen.
Den late gömmer sina hand i barmen, och det varder honom tungt, att han skall bära henne åt munnen.
En later tycker sig visare vara än sju, som seder lära.
Den som framgår, och blandar sig uti annars kif, han är lika som en, den der drager en hund med öronen.
Lika som en hemliga med skott och pilar skjuter, och dräper;
Alltså gör en falsk menniska med sin nästa, och säger sedan: Det var mitt skämt.
Då intet mer ved är, slocknar elden; och när klaffaren är borta, vänder trätan åter.
Såsom kolen glöd, och veden eld, alltså kommer en trätosam man kif åstad.
Klaffarens ord äro såsom hugg, och de gå igenom hjertat.
En förgiftig mun, och ondt hjerta, är såsom en lerpotta med silfslagg öfverdragen.
Fienden varder känd vid sitt tal, och när han nalkas, far han med falskhet.
Då han smeker med sitt mjuka tal, tro honom intet; ty sju styggelser äro uti hans hjerta.
Den som hat hemliga håller, till att göra skada, hans ondska skall den meniga man uppenbar varda.
Den ena grop gör, han skall falla deruti; och den en sten välter, uppå honom skall han komma.
En falsk tunga hatar den henne straffar, och en smeken mun kommer förderf åstad.
Beröm dig icke af morgondagen; ty du vetst icke hvad i dag hända kan.
Låt en annan lofva dig, och icke din mun; en främmande, och icke dina egna läppar.
Stenen är svår, och sanden är tung; men ens dåras vrede är svårare än de både.
Vrede är en grym ting, och harm är en storm; och ho kan bestå för afund?
Uppenbara straff är bättre än hemlig kärlek.
Älskarens slag äro trofast; men hatarens kyssande bedrägeligit.
En mätt själ trampar väl på hannogskakona; men ene hungrogo själ är allt bittert sött.
Såsom en fogel, den ifrå sitt näste viker, alltså är den som ifrå sitt rum viker.
Hjertat fröjdar sig af salvo och rökverk; men en vän är behagelig för själenes råds skull.
Din vän och dins faders vän förlåt icke, och gack icke uti dins broders hus, när dig illa går; ty en granne vid handena är bättre, än en broder långt borto.
Var vis, min son, så gläder sig mitt hjerta, så vill jag svara honom, som mig försmäder.
En vis man ser det onda, och gömmer sig undan; men de fåkunnige gå derigenom, och få skada.
Tag honom sin klädnad bort, som för en annan i borgan går, och panta honom för dens främmandes skull.
Den sin nästa med höga röst välsignar, och står bittida upp, det varder honom för en banno räknadt.
En trätosam qvinna, och ett stadigt drypande då fast regnar, varda väl vid hvarannan liknad.
Den henne uppehåller, han håller väder, och vill fatta oljona med handene.
En knif hvetter den andra, och en man den andra.
Den sitt fikonaträ bevarar, han äter frukten deraf; och den sin herra bevarar, han varder ärad.
Lika som skuggen i vattnet är emot ansigtet; alltså är ens menniskos hjerta emot den andra.
Helvetet och förderfvet varda aldrig full, och menniskornas ögon varda ock aldrig mätt.
En man varder igenom rosarens mun bepröfvad, såsom silfret i degelen, och guldet i ugnen.
Om du stötte en dåra i mortare, med stötare, såsom gryn, så går dock hans galenskap icke ifrå honom.
Tag vara uppå ditt får, och låt vårda dig om din hjord;
Ty gods varar icke evinnerliga, och kronan varar icke till evig tid.
Gräset är uppgånget, och hö är för handene, och på bergen varda örter församlade.
Lamben kläda dig, och bockarna gifva dig åkerhyrona.
Du hafver getamjölk nog till dins hus spis, och till dina tjenarinnors födo.
Den ogudaktige flyr, och ingen jagar honom; men den rättfardige är frimodig, såsom ett ungt lejon.
För landsens synders skull varda många förvandlingar i Förstadömen; men för deras skull, som förståndige och förnuftige äro, blifva de länge.
En armling, som de fattiga oförrättar, är såsom väta, den fruktena förderfvar.
De som lagen öfvergifva, lofva den ogudaktiga; men de som bevara lagen, äro dem ogunstige.
Onde menniskor akta intet uppå rätt; men de som efter Herran fråga, de akta uppå all ting.
Bättre är en fattig, den i sine fromhet vandrar, än en rik man, den i vrångom vägom går.
Den der lagen bevarar, han är ett förståndigt barn; men den som slösare uppehåller, han skämmer sin fader.
Den sitt gods förmerar med ocker och vinning, han församlar det dem fattigom till nytto.
Den sitt öra afvänder till att höra lagen, hans bön är en styggelse.
Den som de fromma förförer in uppå en ond väg, han varder i sina grop fallandes; men de fromme skola det goda ärfva.
En rik man tycker, att han är vis; men en fattig förståndig märker honom.
När de rättfärdige hafva öfverhandena, så går det ganska väl till; men när ogudaktige uppkomma, så varder en omvändning i folkena.
Den sina missgerning nekar, honom varder icke väl gångandes; men den henne bekänner och öfvergifver, han skall få barmhertighet.
Säll är den som städse fruktar; men den som halsstyf är, han faller i olycko.
En ogudaktig, som öfver ett fattigt folk regerar, han är ett rytande lejon, och en girig björn.
När en Förste utan förstånd är, så sker mycken orätt; men den der girighet hatar, han skall länge lefva.
En menniska, som uppå ens själs blod orätt gör, han varder icke behållen, det han än i kulona fore.
Den der i fromhet vandrar, han blifver vid sig; men den en ond väg går, han måste engång falla.
Den sin åker brukar, han skall få bröd nog; men den der far efter att gå fåfäng, han skall få fattigdom nog.
En trofast man varder mycket välsignad; men den der fiker efter att varda rik, han skall icke oskyldig blifva.
Anse personen är icke godt; ty han gjorde väl illa för ett stycke bröd.
Den som hastar efter rikedom, och är nidsk, han vet icke, att honom skall nöd uppåkomma.
Den ena mennisko straffar, han skall sedan ynnest finna, mer än den der smekrar.
Den som tager ifrå fader eller moder, och säger: Det är icke synd; han är förderfvarens stallbroder.
En högmodig man uppväcker träto; men den som förlåter sig uppå Herran, han varder fet.
Den sig uppå sitt hjerta förlåter, han är en dåre; men den som går med vishet, han skall friad varda.
Den som den fattiga gifver, honom skall intet fattas; men den som sin ögon afvänder, med honom skall det fast tillbakagå.
När de ogudaktige uppkomma, så förgömmer sig folket; men när de förgås, så varda de rättfärdige månge.
Hvilken som emot straff genstörtig är, han skall med hast förderfvad varda, utan all hjelp.
När de rättfärdige månge äro, så glädes folket; men när den ogudaktige regerar, så suckar folket.
Den som vishet älskar, han gläder sin fader; men den som skökor uppehåller, han mister sina ägodelar.
En Konung upprätter landet genom rätt; men en girig förderfvar det.
Den som smekrar med sin nästa, han utbreder ett nät för hans fötter.
När en ond syndar, besnärjer han sig sjelf; men en rättfärdig fröjdar sig, och hafver glädje.
Den rättfärdige känner den fattigas sak; den ogudaktige aktar ingen förnuft.
De bespottare föra en stad i olycko; men de vise stilla vrede.
När en vis med en dåra till handel kommer, han vare vred eller glad, så hafver han dock ingen ro.
De blodgirige hata den fromma; men de rättfärdige vårda sig om hans själ.
En dåre gjuter sin anda allan ut; men en vis man håller tillbaka.
En herre, som till lögn lust hafver, hans tjenare äro alle ogudaktige.
Fattige och ockrare bo ibland hvarannan; begges deras ögon upplyser Herren.
En Konung, som de fattiga troliga dömer, hans säte blifver evigliga beståndandes.
Ris och straff gifver vishet; men ett barn, som hafver sjelfsvåld, skämmer sina moder.
Der månge ogudaktige äro, der äro många synder; men de rättfärdige skola se deras fall.
Tukta din son, så skall han vederqvicka dig, och göra dine själ vällust.
När Prophetien ute är, så förskingras folket; men väl är honom, som lagen vid magt håller.
En tjenare låter icke näpsa sig med ordom; förty, om han än förstår det, så tager han sig dock intet deraf.
Ser du en, som snar är till att tala, det är mera hopp uppå en dåra, än uppå honom.
Om en tjenare varder af ungdom kräseliga hållen, så vill han sedan vara en herre.
En vredsam man kommer träto åstad, och en harmse man gör många synder.
Menniskones högfärd skall omstörta henne; men ära skall upphöja den ödmjuka.
Den som med tjufvar del hafver, hörer bannas; och säger icke till, han hatar sitt lif.
Den som rädes för menniskom, han kommer på fall; men den som sig förlåter uppå Herran, han varder beskyddad.
Månge söka ens Förstas ansigte; men hvars och ens dom kommer af Herranom.
En orättfärdig man är dem rättfärdigom en styggelse; och den som på en rätt väg är, han är dens ogudaktigas styggelse.
Detta är Agurs, Jake sons, ord, lära och tal; dens mansens, till Ithiel, ja till Ithiel och Uchal.
Ty jag är den aldragalnaste, och menniskors förstånd är icke när mig.
Jag hafver icke lärt vishet; och hvad heligt är, vet jag icke.
Hvilken far upp till himmelen, och neder?
Ho fattar vädret i sina händer?
Ho binder vattnet uti ett kläde?
Ho hafver stadfäst alla verldenes ändar?
Huru heter han?
Och huru heter hans Son?
Vetst du det?
All Guds ord äro genomluttrad, och äro en sköld dem som tro uppå honom.
Lägg intet till hans ord, att han icke skall straffa dig, och du varder lögnaktig funnen.
Tu ting bedes jag af dig, att du dock icke ville neka mig dem, förr än jag dör:
Afguderi och lögn låt vara långt ifrå mig; fattigdom och rikedom gif mig icke, men låt mig min afskilda del af spis få.
Jag måtte eljest, om jag alltför mätt vorde, neka och säga: Ho är Herren?
eller, om jag alltför fattig vorde, måtte stjäla, och förtaga mig på mins Guds Namn.
Förråd icke tjenaren för hans herra, att han icke bannar dig, och du kommer i skuld.
Det är ett slägte, som banna sin fader, och icke välsigna sina moder;
Ett slägte, som sig tycker rent vara, och äro dock icke ifrå sinom träck rene tvagne; Ett slägte, som sin ögon högt upphäfva, och sin ögnahvarf högt upphålla; Ett slägte, som hafver svärd för tänder, hvilke med sina oxlatänder uppfräta och förtära de elända i landena, och de fattiga ibland menniskorna.
Iglen har två döttrar: Bär hit, Bär hit.
Tre ting stå icke till att mätta, och det fjerde säger icke: Det är nog:
Helvetet, en ofruktsam qvinnos lif; jorden varder icke af vattnet mätt; och elden säger icke: Det är nog.
Ett öga, som bespottar fadren, och försmår att lyda modrene, det måste korparna vid bäcken uthugga, och de unga örnar uppfräta.
Tre ting äro mig förunderlige, och det fjerde vet jag icke:
Örnens väg i vädret; ormens väg på hälleberget; skeppets väg midt i hafvet; och ens mans väg till ena pigo.
Alltså är horkonones väg; hon uppsluker, och stryker sig om munnen, och säger: Jag hafver intet illa gjort.
Ett land varder igenom tre ting oroligit, och det fjerde kan det icke fördiaga:
En tjenare, då han Konung varder; en dåre, då han alltför mätt är; En vanartig, då hon gift varder; och en tjenarinna, då hon sina frues artving varder.
Fyra äro små ting på jordene, och klokare än de vise:
Myrorna, ett svagt folk, likväl skaffa de om sommaren sin spis; Kuniler, ett svagt folk, likväl göra de sitt hus i bergsklippomen; Gräshoppor hafva ingen Konung, likväl draga de ut med hela hopar; Spindelen virkar med sina händer, och är i Konungapalats.
Tre ting hafva en skön gång, och det fjerde går väl:
Lejonet mägtigt ibland djuren, och vänder icke tillbaka för någrom; En vedehund med starka länder; och en vädur; och en Konung, dem ingen sig emotsätta tör.
Hafver du varit fåvitsk, och upphäfvit dig, och haft ondt för händer, så lägg handena på munnen.