Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Län, hvilka utgöra tionden till Nerikes och Wermlands Regementen, har Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet ansett sig böra gemensamt med Stats-Utskottet handlägga; och sedan Utskotten, af sådan orsak, sammanträda lå de nu till motionens besvarande vördsamt tillkännagifva alt Stats-Utskottet i sitt utlåtande, N:o 287, i anledning af väckta motioner, föreslagit, alt alla de indeldte räntorne måtte ingå till kronan, emot anvisande åt vederbörande Verk, Inrättningar samt embets- och tjenstemän af motsvarande contante anslag.
Vid sådant förhållande anse Utskotten dessa förslag, icke böra till någon serskild åtgärd af Rikets Ständer föranleda.
8 Stain- nami Allm. Ilesv.- och E kon.-Ulsitol t tm Ut låland*. Jf.e 126.
M 126.
Ank. till Exp.-Utsk. den 13 Maj, kl. 6 e. m. i flätande, angående väckt fråga om förstärkning af Tullbevakning s-per sonalen samt om ökade och till en del efter förändrad grand beräknade aflöningsförmoner för Tull-staten.
Till Stats- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottens gemensamma behandling, har Höglofl.
Ridderskapet och Adeln öfverlemna! en af Herr RosenbladBernhard^ väckt motion, deruti anföres, alt, ehvad man beslutade om systemet för tull-lagstiftningen, stöde den grundsats fast, att gällande lagar borde efterlefvas och den redlige köpmannen skyddas emot intrång af lagbrytaren.
Visserligen försvårade
Sveriges vidsträckta kuster med sina skärgårdar en noggrann tullbevakning, men exempel, både från vårt eget land och våra grannar visade dock, att mycket i denna väg kunde uträttas.
Sålunda hade, sedan kustbevaknings-corpsen i Skåne inrättats, inkomsterne vid tullkamravne i denna provins blifvit fördubblade och lurendregeriet från Seland i betydlig moa aftagit, hvaremot insmugling af bränvin från Julland åt Götheborgska kusten väsendtligen ökats, hvilket förhållande påkallade utsträckning i användandet af nämnde corps.
För några år tillbaka infördes i Finland elt nytt tullbevaknings-system, som baft den påföljd att tullinkomsterna fördubblats och äfven för Sverige medfört en ökad afsättning å vissa endast härifrån till införsel Jofgifna varor.
I Norrige, der man antagit den grundsats att väl aflöna tullpersonalen och att till betydlig del slälla aflöningen på procent af tullinkomsten, tjenadc en tjensteman i 2:a classen ofta för 5,333| R:dr Banco, och, äfven med afdrag för spanmåls- och export-tull, vore Norriges tullinkomst relatift vida större än hos oss.
Med anledning häraf och då genom upphörandet af stadgandet att vissa varor, som utöfver ett bestämdt belopp fördes landvågen från en till annan Stats- samt Alim. Bcsv.- och Ekon.-Utshottens Utlåtande, N:o 126. 9 annan inrikes ort, borde åtföljas at förpassning, motionären ansåge en vådlig lättnad vara lemnad smugglaren, som, derest han lyckats inpraclisera gods inom visst afstånd från kusten, tryggt kunde trotsa hvarje åtal, har motionären föreslagit: l:o, att Pukets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj:t täcktes bestämma Tull-statens löner i mera öfverensstämmelse med hvad vigten, ansvaret och mödan af dess kall fordrade oell på sådant sätt, att en del af denna aflöning utginge i procent af behållen tullinkomst, olika vid serskilda stationer, äfvensom, att Kongl. Maj:t måtte, till vinnande af ökad säkerhet för den laglydige köpmannen och för inhemska industrien, dels i skärgårdarne och på kasterne låta införa en ändamålsenlig sjöbevakning, dels på närmaste landstrand låta anställa en landkustbevakning, der sådan icke redan funnes; och 2:o, att förslagsanslaget för Tull-verkets omkostnads-stat måtte med en lämplig summa tillökas och beräkningen af brutto-inkomsten å tullintraderna med samma belopp förhöjas.
Denna motion hafva Utskotten till öfvervägande förehaft; och hvad först angår frågan om förbättring i tull-tjenstemännens aflöningsförmoner samt att dessa måtte till en del bestämmas i viss procent af tullinkomsten, så få Utskotten upplysa, att Rikets sednast församlade Ständer, med hänsigt tili de olägenheter, som visat sig åtfölja de till tullverkets tjenstemän och betjente, af trafikerande utgående sportelafgifter, hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhållit, att de dittills påbjudna sådane afgifter måtte upphöra och tullverkets personal i stället tilldelas bestämda löner af tullmedlen, till belopp, som för hvarje befattning kunde anses motsvai’a behofvet; och att Kongl. Maj:t derefter, enligt Nådig Kungörelse af den 3 December 1842, fastställt en på sportel-systemets upphörande grundad reglering af tullverkets aflöningsstat, i följd hvaraf de uii förut gällande sportel-taxa för egentliga tjensteåligganden beräknade afgifter komme att försvinna.
Efter hvad sålunda förekommit, och då det af motionären föreslagna förändrade aflöningssätt för tulltjenstemännen till äfventyrs skulle medföra enahanda olägenhet, som i väsendtlig mon föranledt det förra aflö - Bih. till R.
4 Sami 2 Afd. 25 Haft. 2 10 Slats- samt Allm. Bcsv.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N:o !2fi. ilin gss ät tets förändrande, nemligen alt, då inkomsten icke kan på förhand bestämdt beräknas, aflöningen icke alltid kan afmätas efLer behofvet, linna Utskotten, som i allt fall anse det vara olämpligt att Rikets Ständei, sedan, i öfverensstämmelse med den af dem utlrvckta åsigt, en förnyad reglering af tullstalstjenstemännens aflöningsförmoner så nyligen vidtagits, häruti föreslå förändring innan angelägenheten af en sådan förändring blifvit tillräckligen ådagalagd, sig böra tillstyrka, att förevarande fråga måtte förfalla.
Beträffande dernäst n otionärens framställning om kustbevakningspersonalens tillökande; så enär det till Kongl. Maj:ts disposition ställda anslag af tullmedlen, hvilket vid nu pågående Riksdag blifvit förhöjdt Irån 562,000 R:dr till 800,00!)
R:dr, utgör ett förslagsanslag, samt Kongl.
Majit löljagLligeu har sig öppet lemnadt att af tull medlen disponera hvad sorn erfordras för tullbevakningens vidmagthållande, jemte andra tullverkets behof; alltså och emedan Rikets Ständer, enligt Bevillnings-Utskottets tillstyrkan i betänkandet, N:o 12, redan beslutit att uttrycka underdånig önskan om förstärkande i allmänhet af tullcontrollerna och bevakningen, derest Kongl. Majit, efter vederbörandes hörande, finner sådant af behofvet pålaliadl; ty få Utskotten hemställa, att motionen i denna del icke måtte till någon åtgärd å Rikets Ständers sida föranleda.
1 afseende slutligen å motionärens förslag, att anslaget för Tullverkets omkostnads-slat målte förhöjas, så och då denna fråga, genom Rikets
Ständers beslut om ett tillökadt förslagsanslag för tullverkets utgifter, ledan blifvit afgjord, tillstyrka ULskotlen, att frågan mätte förfalla.
Stals- samt Allm Besv.- och Ekon-Utskottens Betänkande, N:o 127. !1 N:o 127.
Ant. till Exp.-UtdL den 13 Maj, kl 6 e. m.
Betänkande, i anledning af väckt motion dels om ändring uti föreskrifterna, angående de tidl-afgifter, som, inflyta i följd a/ anmärkningar vid godscgares tidl-angift ungar, samt dels om anställande af en Statens Ombudsman vid packhusen i stapelstäder ne.
Bonde-Ståndet väckt motion har Riksdags-fullmägtigeu Fredric von Zweigbergk andragit, att, ehuru det i 34- § af Seglalions-ordningen den 28 Movetnber 1835, befintliga stadgande, att ”den, ”genom hvars åtgärd, felaglig angifning blifvit upptäckt och rättelse vun”nits, åtnjute tio procent, af den enkla oell hälften af den dubbla tull, ”sorn sålunda inflyter utöfver hvad eljest hade egt rum”, väl blifvit uteslutet ur den förnyade Seglatious-ordningen af den 15 Maj 1843, detsamma likväl, till följd af serskildt
Nådigt beslut under samma dag, förklarats böra vara tills vidare gällande; och har motionären, som anser detta stadgande leda till obehörig minskning af kronans inkomster, yrkat, att det mätte antingen upphäfvas, eller ock att, i lall det korinne att fortfarande gälla, följande tillägg dertill måtte göras: ”hvilka tillika med öfriga tull”af gifter, af godsegar ne skola betalas”.
Härförutan har motionären föreslagit, alt för statens räkning en ombudsman eller controllör borde anställas, om icke i hvarje stapelstad, åtminstone i Stockholm, hvilken tjensteman det skulle åligga tillse, att alla varor, som icke tillhöra fabriks-societfelernes yrken, blifva rigtigt vägda oell tull-behandlade; och vore sådant, efter motionärens förmenande, desto nödvändigare, som den ende nuvarande controllören vid Stockholms packhus omöjligen kunde medhinna att utöfva nödig controll vid varu-vägningen.
Denna motion, som af Bonde-Ståndet först remitterats till Bevillnings-Utskottet men, enär samma Utskott ansett sig icke kunna dermed taga befattning, sedermera blifvit öfverlemna*] till Allmänna Besvärs- och 12 Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N-o 127.
Ekonomi-Utskottet, har hos sistnämnde Utskott, i sammanträde med StalsUtskollet, till handläggning förekommit; och få Utskotten sitt utlåtande i ämnet nu vördsamligen afgifva.
Hvad först beträffar frågan om upphäfvande eller förändring af ofvanberörde, i 1835 års Seglationsordning intagne och genom General-tull-styrelsens circulaire af den 8 Juli 1843 till tortlarande efterrättelse meddelade stadgande om gäldandet, af vissa procent å de medel, som inflyta i följd af anmärkningar vid godsegares tullangifningar, så få Utskotten upplysa: att, sedan Rikets Ständer vid sistlidne Riksdag, uti underdånig skrifvelse den 5 Juni 1841 (N:o 371), fästat Kongl. Maj^ts
Nådiga uppmärksamhet derå, att packhus-inspectionen i Stockholm i dylika procent åtnjutit högst betydliga inkomster, hvilka hade varit i ständigt tilltagande, samt anhållit att Kongl. Majit täcktes låta öfverse och granska Seglations-ordningen deu 28 November 1835 och deruti låta införa de förändringar, som, till förekommande af missbruk och till befrämjande af nödiga controller öfver tullinkomsternas utgörande, vore af nöden, Kongl.
Majit häröfver infordrat General-Tull-styrelsens utlåtande, som blifvit afgifvet den 29 September samma år, och derefter under den 25 Januari 1842 i Nåder anbefallt Dess och Rikets Commerce-Collegium samt General-Tull-styrelsen att inkomma med gemensamt underdånigt utlåtande och förslag till förändrad Seglationsordning, jemte vissa andra Tull-författningar.
Ett sådant förslag har äfven blifvit ingifvet till Kongl. Majit den 8 Augusti nämnde år, och ny Seglationsordning i Nåder utfärdad den 15 Maj 1843, hvaruti, på sätt motionären anfört, det ifrågavarande stadgandet icke blifvit upptaget.
Genom serskildt Nådigt Bref har Kongl. Majit likväl förklarat detsamma böra ega gällande kraft, intilldess annorlunda i ämnet varder i Nåder förordnadt.
Seglations-ordningen af den 28 November 1835 innehåller i 32 §, alt, när gods stiger lill högre antal, mått, mål, vigt eller värde, än hvartill det uti angifnings-inlagan blifvit uppfördt, må för 10 procent och derunder af öfverskottet, någon förhöjning i lull ej beräknas och alt för hvad deröfver är, tull-afgifterne skola till dubbelt belopp utgå; samt i 33 §, att, då någon angifyer en vara med lägre tull i stället för den verkliga, som är högre tull underkastad, afgifterna skola å den sednare varan erläggas till Stats- samt Allin. Bese.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, A:o 127.
13 lill dubbelt belopp mot hvad taxan utsätter.
Af dessa äfvensom af förberörde stadgande uti 34 § af 1835 års Seglationsordning hafva således uppkommit inkomster för packhus-inspectionerne under 2:ue serskilda titlar, nemligen:
Packhus-procent och Beslagare-andelar, de förra utgörande 10 procent af influtne enkla umgälder för varu-öfverskott och de sednare 50 procent af influtne dubbla umgälder för varu-öfverskott.
Af dessa bar Packhus-procenten icke tillvuxit i högre grad än som motsvarat tillökningen i tull-uppbörden, men deremot
Beslagare-andelarne år från år betydligen okats ända till år 1842, då, vid regleringen af den från nämnde års början gällande nya Tull-taxan, de förändringar deri skedde, att dels tullberäkningen för alla tullbara väfnader skall bestämmas efter vigt, hvarigenom trafieanten föranledes att begagna tillåtelsen alt låta quantifets-uppgiften bero på undersökning i packhuset; dels, enligt 7 § af Tulltaxe-underrättelserne, rörande controll å tull-angifningarne af varor, som förtullas efter värde, förhöjningen i värde-uppgiflerne icke vidare blifver af packhus-föreståndarnes pröfning beroende, hvaraf uppstått den nödvändiga följd, att de Tull-tjenstemännens extra inkomster, som utgått under benämning af beslagare-andelar, alldeles försvunnit.
— För att närmare ådagalägga detta förhållande, få Utskotten upplysa att packhus-procenten i Stockholm vanligen under de sednare åren utgjort omkring 4,500 R:dr ärlige»), då deremot beslagare-andelarne uppgått för samma tid årligen från 6,000 ända Lill 8,000 R:dr.
Detta upphörde med 1841. hvarefter de Lill packhus-föreslåndarne utbetalde medel för af dem gjorda anmärkningar vid godsegares angifningar utgjort, för år 1842 4,813: 8. 6. — 1843 ...... 5,767: —- 6. samt — 1844 ...... 4,361: 7. — Häraf synes, att den ifrågavarande af motionären öfverklagade extra aflönings-utgiflen lill större delen redan försvunnit, och således det genom Rikets Ständers framställning vid sista Riksdagen i detta afseende åsyftade ändamål hufvudsakligen redan vunnits.
I afseende nå frågan om bibehållandet af packhus-procenten, hafva Bih. till R.
Prol, 1845. 4 Sami. 2 Afd. 2a Haft. 14 Stats- samt Atlin.
Dt sv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande.
N:e> 127. vederbörande embetsverk ansett densamma möjligen kunna, vid i öfrigt förändrade förhållanden, på ett fördelagtigare sätt regleras, men att, för närvarande, merberörde stadgande, hvarigenom denna extra inkomst tills vidare har blifvit åt Tulltjenstmännen bibehållen, såsom hvgdt på en, under hänsigt till betryggande af statens rätt, administrativt rigtig princip, icke borde upphäfvas.
Embetsverken hafva likväl äfven tillstyrkt, att detsamma ej måtte uti Seglations-Ordningen upptagas, dels derföre, att ifrågavarande extra aflönings reglerande ej utgjorde något egentligt föremål lör Seglations-Ordningen, samt dels på det att nämnde Författning ej måtte komma att lägga hinder i vägen för en sådan reglering, då den på ett lämpligare sätt framdeles torde kunna beredas.
Maj:t har ock, vid utfärdandet af den nya Seglations-Ordningen, enligt hvad här ofvan finnes anförd t, fästat Nådigt afseende å dessa af embels-verken framställda åsigter , Utskotten anse sig, vid sådant förhållande, icke kunna tillstyrka, bifall lill motionärens framställning i denna punkt.
Vidkommande derefter motionärens förslag, all en ombudsman eller controllör, utöfver det nu fastställde antalet af Tulltjensteman, vid packhusen, måtte anställas; så och då Utskotten iörskaffat sig kännedom derom, att sådant ej är af behofvel för närvarande påkalladl, lå Utskotten vördsamt tillstyrka, att jemväl denna del af motionen må lemnäs ulan afseende. • Slockholm den 13 Maj 1845. STOCKHOLM, eime» & granbergs tryckeri, 1845.
Utlåtande, N:o 128. 1 N:o 128.
Arik. till Exp. Utsk. den 13 Maj, kl. 6 e. m.
Utlåtande, i anledning af väckta motioner om åtgärders vidtagande till lindring i Bätsmansrotcringens utgörande å landet.
Hos Hedervärda Bonde-Ståndet har uti ingifna och till Utskottens gemensamma behandling öfverlemnade memorialer i berörde hänseende blifvit föreslaget: af Riksdags-fullmägtigen Matts Pehrsson från Stockholms Län, med hvilken J. A. Zetterberg, Johan Olsson och Olof Jansson från samma Län sig förenat, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet begära, att Båtsmanshållet öfver allt, der sådant må finnas lämpligt och med behofvet förenligt, varder stäldt på vacance-fot, emot det att rotarne erlägga samma contanta afgift i ett för allt, som för städerne funnes stadgad; men att, derest en sådan framställning icke skulle af Rikets Ständer beslutas, De åtminstone måtte göra underdånig anhållan om l:a och 2:a Roslags-Compagniernes försättande på vacance-fot, helst dessa oftare än de öfrige Båtsmans-Compagnierne till tjenstgöring uppbådades, och roterings-besväret för dem sålunda vore i högre grad tryckande; af Riksdags-fullmägtigen Lars Larsson från Gefleborgs Län: att Kongl. Maj:ts Nådiga förordning af den 21 Maj 18.30, hvarigenom rust- och rotehållare vid båtsmanshållet blifvit förpligtade att erlägga vacance-afgift för båtsmän, som under krig afginge, hvilken afgift efter nuvarande markegång utgjorde omkring 30 R:dr Banco årligen, måtte upphäfvas, samt rust- och rotehållarne varda bibehållne vid de rättigheter, som genom Kongl. Kungörelsen den 27 October 1812 blifvit dem tillförsäkrade; och af Riksdags-fullmägtige Ola Jeppsson, G. B.
Appelkvist och Lars Pette?'sson, alla från Blekinge Län, att då, med stöd af äldre författningar, Båtsmans-vacancealgiften inom samma
Län utgått med 24 daler silfvermynt, beräknade, enligt Kongl. Brefvet den 2 November 1780, till 8 R:dr årligen, efter hvilken grund äfven öfverskottsräntorne liqviderats, samt Kongl. Brefvet den 14 Juli 1835 stadgade, att dessa räntor först från och med ar 1844 skulle erläggas efter markegångs-förvandling, men Bih. till 11.
Prot. 1845. 4 Sami. , 2 Afd., 26 Hiift. 1 2 Stats- samt Allm.
Etsk. Uti., N:o 12 8.
Båtsmans-vacance-afgiften för de rotar eller roteandelar, med hvilka det ordinarie båtsmanshållet i Blekinge är vordet i sednare tider tillökadt, blifvit påförd med en båtsmans rustningsbesväret fullt motsvarande afgift, hvilken dessutom för flere år på en gång utfordrats, Rikets Ständer måtte i underdånig skrifvelse förklara, att de för sin del anse rusthållarne i Blekinge Län icke kunna åläggas betala rote-vaeance-afgift för de tillökade rotarne eller rote-andelarne, efter annan grund, än som genom berörde Kongl. Bref stadgadt blifvit, samt att afgiften icke uttoges för flere år, än som med uppbördsförfaltningarne öfverensslämde; och har motionären såsom följd häraf yrkat, att de rusthållare, hvilka efter andra grunder vacance-afgiften erlagt, måtte få tillgodonjuta restitution.
Omförmälte motioner hafva Utskotten tagit i öfvervägande; och hvad först beträffar Matts Pehrssons förslag om indragning af den nuvarande effectiva båtsmansstyrkan eller någon del deraf, emot vacance-afgift af rust- och rotehållare, få Utskot(en upplysa, att, i anledning af vid sistförflutna Riksdag väckta frågor af enahanda syftning, Rikets Ständer, som ansågo, att all den lindring, som i de med båtsmansroteringen å landet förenade åligganden och praestationer kunde, utan våda för staten, beredas, borde komma rotehållarné till godo, i sådant hänseende beviljat ett anslag af 9000 R:dr årligen, att å Riks-Staten uppföras, emot det att båtsmanshållarne Klefve helt och hållet befriade från skyldigheten att förse båtsmännen med koj och täcke, hvilken skyldighet skulle å staten ölverflyttas.
Af denna befrielse och deraf följande lindring i roterings-besväret hafva ock vederbörande rotehållare, med stöd af Kongl. Brefvet den 20 Augusti 1841, kommit i åtnjutande.
I betraktande häraf och då, enligt Utskottens åsigt, Kongl. Maj:t, såsom högste Befälhafvare öfver Rikets Krigsmagt till lands och sjös, ensamt eger pröfva, huruvida Rikets försvar och behofvet att ega en någorlunda sjövan bemanning å flottan må kunna medgifva, att den nuvarande båtsmansstyrkan till större eller mindre del ställes pä vacance, och vederbörande hafva sig öppet lemnadt, att för ifrågavarande lindrings vinnande vända sig direcfe till Kongl. Majit, finna Utskotten någon framställning i om - Stats- samt Allm.
It sk. Uti., iY:o 128. 3 furmälte hänseende å Rikets Ständers sida icke vara lämplig eller nödig, hvadan Utskotten tillstyrka, att Matts Pehrssons motion icke måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Vidkommande sedermera Lars Larssons motion, så få Utskotten, med antagande deraf, att den Kongl. Kungörelse af den 27 October 1812, som, enligt hvad motionären synes förmena, skulle vara ändrad genom den af motionären till upphäfvande föreslagna Kongl. Förordningen den 21 Maj 1830, icke kan vara någon annan författning, än Kongl.
Kungörelsen af försnämnde dag, rörande beväringsmanskapets inrättning, anmäla, dels att denna Kungörelse innehåller, i 15 §., alt då beväringsmanskapet till verklig tjenstgöring uppbådas, detsamma skall af Kongl. Maj:t med erforderlig beklädnad, beväring och annan utrustning förses, samt i 20 §., att rust- och rotehåliares recryteringsskyldighet upphörer under den tid, krig påstår, och vidtager, efter återställd fred, tre månader sedan trupperne återkommit till sin hemort; dels att genom den af motionären åberopade 1830 års författning, eller Kongl. Kungörelsen af den 21 Maj samma år, stadgadt blifvit: »l:o Att rust- och rotehållare vid det ständiga båtsmanshållet å landet skola »hädanefter vara skyldige att, utan afseende derå, om deras båtsmän under krig afgå »eller icke, oafbrutet och så länge kriget fortfar, till Kongl. Maj:t och Kronan utgöra »det beklädnads-bidrag, som genom 5te och 9:de momenten af Kongl.
Maj:ts Nådiga »Kungörelse den 10 September 1816, blifvit faststäldt,| att, under manskapets uppfor»dring till krigstjenst, af rotarne utgå, såsom vederlag för den af Kongl. Maj:t och »Kronan uti samma Nådiga Kungörelse åtagna förbindelse att båtsmannen under kri»get bekläda». »2:o
Att till följd häraf, sedan persedlarne, vid uppbrottet från roten blifvit till »fullgod beskaffenhet afiemnade, rotarnes förbindelse att den contanta afgiften erlägga, »bör vidtaga: för bekläda ads-persedlarne, Tolf månader från den dag, båtsmannen »blifvit till tjenstgöring inmönstrad; samt för uppfordrings-persedlarne, Trenne år från »samma tid».
Etsk. Uti., JS:o 128. »3;o Att så snart dessa sålunda bestämda terminer ingått och kronan alltså är »satt i nödvändighet att nya persedlar anskaffa, persedlarnes fulla värde, efter då för »året inom hvarje Län fastställda markegångspris bör af rust- och rotehållare till »Kongl. Maj:t och Kronan erläggas; samt »4:o
Att deremot till de rotar, hvilkas karlar under kriget afgått, och hvilka »beklädnads-afgifter till kronan erlagt, samma afgifter skola, efter krigets slut, af kro»nan återbetalas lör så många månader, som af den tid, lör hvilken inbetalningen för»skottsvis ägt rum, då återstå, när roten, efter derom lemnad föreskrift, ny kar| »uppsätter.»
Vid jemförelse mellan ofvan upptagne stadganden ur 1812 och 1830 års Kongl, kungörelser synes motionärens antydda, men icke bestämdt uttalade åsigt, vara deri, att rust- och rotehållare vid båtsmanshåliet, hvilka, enligt Bevärings-Lagen, äro befriade från skyldigheten att, medan krig påstår, rekrytera de derunder vacarita blefne nummer, jemväl borde vara frikallade från åliggandet att underhålla båtsmannens utrednings- och beklädnads-persedlar, sedan båtsmannen under kriget afgått.
Häremot förekommer likväl, att, alltsedan det ständiga båtsmanshåliet inrättades, det varit rust- och rotehållares åliggande att, när båtsmännen till tjenstgöring uppfordrades, förse dem med vissa i contracten uppgifne beklädnads- och utrednings-persedlar; att utom andra föreskrifter rörande båtsmans-beklädnaden och utredningen, de, som i detta hänseende genom Kongl. Kungörelsen den 10 September 1816 meddelats och i allmänhet ännu finnas gällande, tillkommit efter rotehållarnes hörande och med deras begifvande; att, enligt denna Kungörelse, rotens skyldighet att, under krig, utgöra beklädnad för båtsmannen, inträffar hvarje gång efter förflutne tolf månaders tjenstgöring, hvaremedlertid kronan understödjer båtsmannen med nya sådane beklädnads-persedlar, hvilka äro beräknade för Sex månaders tjenstgöring, men att, på det rotehållaren må undgå klädnadens förfärdigande och transporterande under den tid, då båtsmannen icke har hemlof, rotehållaren eger tillstånd att erlägga beklädnadens kostnad efter markegångs-pris; att ofvan intagne Kongl. Kungörelse af den 21 Maj 1830, hvarigenom bestämdes, att nyssnämnde afgift skulle af rust- och rotehållare, utan afseende derå, om deras båtsmän under krig afginge eller icke, utgöras, så länge kiiget fortfore, blifvit utfärdad i öfverensstämmelse Stats- samt Allm.