Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ropet emot vidtagandet af ea sådan utväg, räknar här i Landet sin uppkomst ‘drån den tid, då importhandeln började blifva af en sä öfvervägande båtnad, i jemförelse, med an* dra Handels- eller Näriiigs-företag.
Det har sedan blifvit fortsatt, och med sorgfällighet underhållet , saint, då någon yttrat en annan tanka,. forsvaVadt ni bekostnad af Allmänna Opinionen erm TuU-beijeningens integritet.
JVfan hade, sorn jag förut anmärkt, fotat föreskrifterna i 1795 års Tull-taxa på den såsom rigtig erkända grund, a<t Tull-afgifterna borde stå i ett noga afmätt; förhållande till de varors värdin, hvilkas förbrukning man ville inskränka, Sedelmyntet föll ir\- om korttid derefter ull hälften af det Silfvervärde, som vid Tull-taxans utfärdande derigenom representerades, Icke destomiudre blefvo Tullafgifterna, lika som förut, till oforändradt belopp er* erlagde I Pappersmynt, Vid ett sådant förfarande, och då varan mäste betalas efter beräkning af Silfvervärde, hlef förhållandet imellan Tullafgiften och varans värde, i afseende på den. förra, nedsatt till hälften af hvad den eften grunderna för Tull-taxan bordt utgöra, I ännu storrö män ökades denna disproportion, sedan varorna öfver liela Europa boijat att Stiga i pris; jfr.
Tab. X.
Om man å ena sidan icke kan neka, att Tilli-Årrende-Societetens underlåtenhet a(t härutinnan söka åstadkomma förändring, grundade sig på en i sjelfva verket rigtig Handels-» princip; den nemi. att man vinner mera på mängden af de varor som säljas än på det högre priset af en mindre qvantitet; så kan man å den andra icke tillräckligen beklaga, att det blifvit det Svenska Folkets öde, att genom egen ^lycklig erfarenhet principens riktighet besanna, Jag har ännu ett inkast att besvara.
Ju högre Tull-afgift säger man, desto, större Tullförsnillning, Om man vill inskränka detta inkast derhän, att man yrkade, det ep ökad Tull. afgift beredde en ökad frestelse till TuUförsnillping, skulle jag egentligen icke hafva något att deremot invända.
Men jag medgifver icke, och jag skall aldrig medgifva, att en.
Styrelse, försedd med erforderlig magt, att i hvilken annan, gren som heldst af den offentliga administrationen, skaffa lydnad och efterföljd åt sina bud, skulle kunna sakna förmåga att göra dem gällgnde för de uslingar, sorn lefva af Tull-försnillning och Tu'1 rendrägeri. 925 Den 20 JunV.
Jag kan deremot icke frångå den öfvertygelse, att Tull-Verket för det närvarande alldeles icke är organiseradt på det sätt, alt det svarar mot sitt ändamål, eller emot hvad man äger lätt att af denna inrättning fordra.
Men Biksens Högloft.
Ständer, sorn i nu gällande Grund-Lag uttryckligen förbehållit sig att Tull-inkomsterna skola räknas till Bevillning; att sjelfva få bestämma den positiva Bevillningens belopp; att sjelfva föreskrifva hvad sam bör föregå innan debitering kan ske; och att sjelfva bestämma directa eller ovilkorliga Consumtions - afgifter; Biksens Ständer måste ock äga en afgjord rätt, att stadga de bestämmelser, som pröfvas nödvändiga för ett rigtigt beräknande af den del af BeviIlningen, söm genom Tull-uppbörden skall utgå.
En total förändring af hela Tull-inrättningens organisation är imedlertid af högsta nödvändighet.
Mina tankar häröfver aro följande: 1:0 Tull-Styrelsen måste öfverlemnas åt särskildta Embetsman, som icke genom andra göromål äro hindrade att med odelad uppmärksamhet följa arendernas gång.,' s:o T.ots-Verket måste äga gemensam Styrelse med Tull Verket, för att så långt möjligt är hindra inbördes collision dem imellan. 3:0 Imellan befallande och lydande inom TullStaten, bör, efter ett visst faststäldt förhållande - lande, Militair-Disciplip äga rumj och Militairiska Stralf-lagarjje tillämpning. 4:0 Inom Tull-Verket bör samma befordringslagar galla som inom andra allmänna Vack* 5:® Bedovisningen för Tull-Uppbörden bör ställas på samma fot som dan för Bikets Uppbörds-Verk i allmänhet framdeles kan blifva ställd, 6:0
Tull-medlen böra på bestämd tid i LandtBenterierna insättas. 7:0
Vid hvarje månads slut, bör i Stapel Städerna ett sammandrag af Specialen från trycket utgifvas, innehållande uppgift af Export och Import under loppet af månaden, jemte uppgift på exporteurernas och importeuxernas namn. 8:0 Alla Confiscations-mal böra vid de Ordinarie
Domstolarna upptagas och afgöras.
Jag äger hvarken de insigter, eller den tid,1 Sorn fordra*, för att i afseende på detta ämne kunna ingå i en vidlyftigare detaille.
Den skulle icke heller här vara på sitt rätta ställe, och.' flera af de sednast om vårt Tull - Verk utgifne Skrifter, göra den äfven otvi-fvelaktigt ttmj härlig.
924 rDen 20 Junit
Vid undersökningen om orsakerna till deri ofverklagade förlägenheten, har jag äfven framställt dem, som ledt sitt ursprung från felaktiga administrativa åtgärder i afseende på beskattningen; genom dessas utmärkande tror jag mig ock hafva, anvisr hvilka misstag man nu har att rätta, hvilka fel a't undvika, Ämnet tillhör i öfrigt ett annat Utskotts handläggning, och jag gläder mig, att jag icke med dess behandlande behöfyer öka vidden af detta redan nog vidlyftiga Betänkande.
Endast i förbigående må det tillåtas mig yttra den önskan, att vi snart mitte upp. lefva den dag, djL, med upphäfvande af Jordehoks-rentan-, och undvikande af ali dpn vidlyftighet
Qph oreda, sorn uppkommer genom olikheten af de för särskilda Bandsorter nu gällande särskilda så kallade Undervisningar, alla offente-, liga Utskylder må kunna debiteras peli uppbäras, endast tinder de tyänne enkla hufvud titlarna af Ordinarie eller Permanent, samt Extra Ordinarie, elier "Temporär Bevillning, och derigenom alla de svårigheter undan rödjas, sorn åtfölja ett in-, trassladt och oredigt lJppböi'ds-Y?rk..
Jag kommer nu till frågan om de anstalter sorn böra vidtagas till reglerande af vårt Pen* Xvinge-Verk, och öfvergår i och med detsamma, till den dermed i oskiljaktig gemenskap stående Om de Pruvisionella medlen att upprätthålla Jordbrukaren och de inhemska Närings-kla.sserna, under den lid sorn förbigår innan allmänna förlägenheten genom verkningarna af de ständiga hinner häfvas.
Deii a o Juni'. 925 Provuionella Öfver intet amne torde meningar Botemedel. * . . .. ne v.ara sa delade som ofver detta#
Under det å ena sidan ropas ofver Penningebrist och hämmade Låne-tillgångar, ropar man å den ajidra sidan öfver Penninge-Stockens storlek och öfver Sedel-myntets fail.
Att uppgifva ett förslag, sorn skulle tillfredsställa aljas önskningar, är desto mindre möjeligt, sorti desse äro sins emellan stridiga.
För thin egert del hyser jag den Öfvertygelse, att alla sammansätta och konstiga Planer förfela ändamålet, och öka eller förlänga det onda; att det förslag, soto mest utmärker sig genom enkelhet och öVäld, äfvén är det mest användbara samt att man i Finäncerna, lika som i alla andra grenar af förvaltningen, bör .vakta sig att icke göta för slota språng, och att endast öfvergå ifrån en ytterlighet till en annan; Jag tror mig icke hafva att förebrå mig såsom en afvikelse från ämnet, om, innan jag närmare ingår i utvecklingen af mina egna tankar, , jag framställer en teckning af de utvägar sorn en framliden stor Konung användt till sitt folks räddning, då det befann sig i én lika förlägenhet som Svenska Nationen sig för det närvarande befinner.
Det är Fredrik den Stores anstalter efter Sju-åra krigets slut jag går att tekna, och Preussiske Finance-Ministern Struense är härvid min ledare, Fredric hade under kriget af omständigheterna blifvit tvungen, att låta suscessiyt till 225 Den 2ö tfuml 2 2* R:d utmynta Silfver-marken, sorn eljest, efter' landets ordimaira myntfot, icke utmyntades till mera än 14 Bal.
Skiljemyntet blef slutligen uttnyntadt anda till j;2 R:d per mark.
En följd häraf
Var, att produeterna stego i nominal-värde, och således äfven Fastigheter i pris.
Sedan kriget upphört, uppstod en allmän efterfrågan efter Capitaler; Jordägarne saknade den afsättning på sina produeter, sorn Leveranserna under Kriget dem beredt; förlägeheten blef allmän; Penninge-rentan uppjagades till 10 procent och all inhemsk rörelse afstannade.
Konungen ”vidtog genast följande beslut. iso Creditorers lätt att infordra sina utlånta Capitaler blef på tre år suspenderad. 2:0 Nominal - Biksdalerns förhållande till det reela Silfvermyntet, den tid förbindelsen gafs, fastställdes såsom Eiqvidations - grund imellan Debitorer och Creditorer; för Eiqvider i Saxen, antogs till grund Vexel-Coursen för den dag förbindelsen blifvit gifven. 3:0 Ifrån den irsta Juni 1764 skulle alla Statens utbetalningar ske i reelt mynt, och äfven, de allmänna Utskylderna i samma myntsort erläggas. 4:0 Inrättades strax i Schlesien, och derefter småningom i hvarje Provins, en särskild CreditCassa, hvartill Staten gaf första fonden.
Jord-ägaren fick der beläna sin Jord, i somligaProvinser till hälften, i andra till två tredjedelar af värderings Summan.
Capitalisterne in stucko, rDen So Junii s(uckoj vid saknad tillgång af Låne-sökande, sina penningar i Provinsernas Credit-Cassor, Sävars alla Interessenter gemensamt svarade för återbetalningen; Penninge-rentan föll, och Åkerbruket fortfor att oafbrutet tilltaga.
Jag går nu att yttra mig öfver frågan om våra Banco - Sedlars Realisation.
Tre särskilda meningar har jag trott mig finna i afseende derpå vara rådande.
En önskar att ingen Realisation må ske; «n annan att deri må ske långsamt och småningom, och en tredje att den må ske nu genast och på en gång; Olikhet i tankarna om tiden föranleder äfven naturligvis till olikhet i tankarna om sättet.
Till grund för de tvänrie sistnämnde af dessa särskilda önskningar, ligger bekymret öfver sedelmyntets fallna värde.
Mari klagar icke egenteligen deröfver att Penninge-Stocken i förhållandet till qvantiteten af Var»-Productionen är för stor, utan blott deröfver att Banken icke förmår att den genast med Silfver infria.
De som önska en genast och på en gång verkstäld Realisation, äro derföre nödsakade, att antaga en rättighet för Banken, ait inlösa sina förbindelser med rabatt, eller sorn är detsamma, en rättighet att infria sina Sedlar, efter det opinions värde de nu äga i förhållande till Silfver.
I en sådan händelse, skulle alla Capitalisters fordringar, och alla Debitorers gäld på en gång ökas med 100 Procent.
De som deremot önska en till längre tid utsträckt och successivt skeende realisation, se i den småningom skeende in [ drag - \
Den ao Juni. dragning af Banco-Sedlarna, en utväg, att i varde småningom höja de ännu utelöpande.
Det är klart, att om detta inträffade, skulle äfven Långifvares fordringar och Låntagares gäld lika stiga i en härmed öfverensstämmande Proportion.
Af detta allt följer, att om ej, genom en särskild Författning, på sätt jag förut anmärkt, grUndenia för Liqvider, Debitorer och Creditorer ithellän, bestämmas, så skall Banco - Sedlarnas mihdskhihg, eller soni är detsamma, deraä Stigande värde, uteslutande tillskynda de förre, äfvensom Banco-Sedlarnas tillväxt, eller som är detsamma deras fallande värde, uteslutande tillskynda de sednare en kännbar förlust/ Imedlertid är, det Statens pligt att medla imellan dem bägge, och att i denna medling mot dem hägge vata Rättvis.
Härtill gifves, på sätt jag förut yttrat» icke mér än en utväg, i:stå Atgarden. den, ätt genoni éti för fattning he» stätnma, att alla Liqvider, så val enskilda imellan, som imellan dessa och Staten, höra ske efter den legagnade myntsortens förhållande till Silfdérmyntet den dag skulden tillkom eller förbindelsen gafs•
Detta är kändt, och om det ej på annat sätt kunde beräknas, återstår alltid den utväg, att för hvarje Börsdag, då Cours på Hamburg eller London blifvit noterad, bestämma det efter en alltid lika rabatt i denna Cours.
Genom ett sådant beslut, hva, s vidtagande i rätter tid hade i sin tillämpning till relationen Imellan de skattdragande och Staten, imellan Staten oeh dess Em - Den ao Juni.
Embetsman^ samt imellan allmänna Stiftelser eller Eonder a eria, och de på deras Slat uppförde anslag å den andra sidan, förekommit all rubbning och allt lidande, samt gjort alla nu utverkade Eone- och anslags-saint andre förhöjningar umbärliga, genom ett sådant beslut ville jag säga skulle frågan om Banco-Sedlarnas realiserande, eller icke realiserande, framställa sig under en Synpunkt, sorn uteslöt alf annan verkan af det Nominella RörelseCapitalets okände, rnindskande eller bibehållande vid sitt nu varande belopp, än den som yttrade sig i priset på varor, eller i Liqviden af Utländsk Gäld, äfvensom i en för ögonblicket må hända till en viss grad lättad eller försvårad Fenninge-; tillgång inom Landet.
Jag anmärker i sammanhang härmed, att örn alla, under tiden af Sedelmyntets fallande värde, tillkomne förhöjningar i anslag och löner, efter en hastigt verkstäld eller små-' ningom skeende Realisation skulle oförändrade utgå, blefve deraf en följd, att det allmänna öfver ali höfva betungades och att enskildtas fördelar i lika origtig män tilltogo.
Dessa skulle väl efter den grund, som för Realisationen antogs, och hvilken den nu hehlst vore, kunna förändras eller utgå, emedan i dessa fall endast är fråga om åtnjutande af en ärli g bertifce, hvars nominalla belopp står i ett beräknadt förhållande till det ursprungliga anslagets real belopp.
Men så förhåller det sig icke med Eiqvider af en Capitalfordran.
I det ögonblick denna uppstår, äger den 4:de B - N:o 117, 118. jDen ao lunt den vedan ett af sjelfva ämnets natur, eller af opinionen dä bestämdt, och af dé Contraherände beräknadf real-värde.
Det är efter detta JLiquid derom bör ske; oell om man äfven erkänner Bankens rätt att nu infria sina sedlar, éfter det värde i förhållande till Silfvérmyntet, rom dem nu af opinionen tillägges; en rättighet soin later Försvara sig derigenom, att Bankens egenskap af Gäldenär, i relationen till en Viss bestämd fordrings-ägare, icke förr än nu vid Sedelns uppvisande uppslär, och hvaraf föijer, att Banken icke är skyldig att inläsa sin förbindelse efter annat värde, än det hvarefter uppvisarhn den nu innehafver; sa följer just deraf, att alla förbindelser imellan enskilda, eller imellan dessa och Staten böra fullgöras, efter det förhållande imellan Nominal- toth Real-myntet, som af opinionen bestämdes dä förbindelsen gafs, eller, som är detsamma, dä bägges inbördes relation såsom Gäldenär och Borgenär uppstod.
Jag har anmärkt, att sedan det af mig nu föreslagna beslut blifvit vidtaget, frågan örn Realisationens verkställande eller icke verkställande, egenteligen verkar endast på liqvider af Utländsk Gäld, priset på varor och måhända äfven för ögonblicket något på penninge-tillgångeu in* om landet.
Det är nu min pligt att yttra mig, om och huru Realisationen af Banco •
Sedlarna bör ske.
Jag hör att man dertill föreslår tvänne sätt, nemi. antingen rabatterad invcxling emot Silf vtr - Ben 5 •
JiiHt* 932 Ver af allt, eller indragning genom Allmänna Ut'siyldet af något, deli oräbaitcräd invfeiiing emot Silfver äf det öfriga, töet sednare af dessa förslag ogillar jag för min del pä det högsta.
Då man genom indragning af en del af Sedelmyntet, bemödar sig att höja värdet på den återstående, skall denna sistnämnda nödvändigt blifva ett anine för Utländska .
Handlandes och Capita11— sters spedilation, näll -således i det riäfrriaäte försvinna tir rörélseiS.
Denna vada äf desto större ju hastigare indragningen skef. örn, t. ex., genorn denna, dfet till inlösen med Silfaer slutli. gen bestämde Sedelbéloppet skulle i Siifver-^är-' de ärligen stiga iö procent; sa bléfvé défaf en följd, att dét thed begärlighet fif Utländningéa etnottogs, serri först genom Cammisslönaif begagnade t!e tillfällen här arn till cäpitsléts insätt ände ä 3 procent, och slutligen med en betydlig båtnad använde detsamma till inköp äf våra inhemska produCief.
Jag förbigår alla de öfriga olägenheter, som skulle åtfölja vérkställändet af en sådan Realisation, emedan de ligga förhoppen dag, och jag skyndar att undersöka, orri en rabatterad inlösen af Råneo - Sedlarna, till hela deras belopp, skulle bättre uppfylla ändamålet.
Det är förut anmärkt, att alla hastiga öfvergångar från en ytterlighet till en annan, i Financer* na, äfvensom i alla andra grenar af Administrationen, äro af verklig våda.
Nedsättandet af Eaneo-Sedel-stocken, från dess nominella belopp till ett reelt, af hälften mindre mmierair, skulle ock utan 935 Deri «o Juni utan all tvifvel betydligt ok a den nu Öfverklagade förlägenheten, och bereda en våldsam skakning
I inånga enskilda Personers läge.
Priser, som en gång blifvit uppjagade genom en stor i omlopp varande Sedelmassa, sätta sig icke alltid i lika förhållande af summa och till, sorn blifvit antag, na för mynt-realisationen.
Myntets redbarhet utgör icke heller det enda vilkoret för dess af
Sta C? ten påräknade användande.
Det måste äfven vara att tillgå, uti tillräcklig och efter populationea samt varu-productionen lämpad myckenhet.
Olägenheterna af en hastig mindskning, äfven blott af Rörelse-Capitalets nominella belopp, äro vida större, än olägenheterna af dess okände.
Det sednare ställerCapitalisten i nöd vändighet att i jord eller varor förvandla sitt capital; det förra tvingar Jord. agaren och Närings-idkaren, att i Capital förvandla sin vara eller sin jord, eller som är detsamma, Sedelmyntets mindskande gör Jord-ägaren och Närings idkaren beroende af Capitalisten; Sedel-myntets förökande tvingar denne att ingå i Näringarna med sitt capital.
Jag tror derföre, att om det i ena sidan är rådeligt, att vidtaga sådana beslut, hvarigenom Banco Sedlarne må vid sitt puvarande värde bibehållas, och till befordrande hvaraf jag anser det i märkelig måtto tjena, att Allmänheten årligen med fullt förtroende om Sedelmassans rätta belopp underrättas; så är det dock å den andra högst betänkligt, att påtänka någon deras Realisation, så länge vi, under en fortfarande under-balance i Handeln, dertill icke äga någon annan utväg, än den som ligger i Sed:
Den 20 Junii 933 Sedlarnas successiva indragning,' genom af Nationen utfordrade tryckande afgifter, en mesure, hvars vädelighet jag redan förut ådagalagt.
Väg. ledd af denna åsigt af saken, vågar jag föreslå; 2:dra Åtgärden. i*ng«n Realisation af Banco Sedlarna ma komma i frogn, innan vi, genom erfarenheten af ätmindstone tvänne ars öfver-,bal ance i Handeln, öfvertyga t oss om att den nuvarande ställningen upphört; samt att Realisationen sedan ma verkställas successivt, och för hvarje, är endast i ett visst fast stoldt förhållande till det föregående. årets öfverhalance.
Jag tror mig icke behöfva vidlyftigare motivera denria min tanka.
Jag går att i korthet yttra rnig öfver Riksgälds Contoiret och dess Sedlar.
Den tanke, att Riksgälds-Contoiret och Banken böra från hvarannan noga skiljas, synes mig desfomera rigtig, sorn jag är öfvertygad, att Banco-Sedlarne ännu fortfarit att till fullt Silfvervärde i allmänna rörelsen emottaga?, om icke, genom den illa beräknade planen för den vid. a8oo års Riksdag beslutade Realisation, Banken kommit att ikläda sig ansvaret för en betydlig summa af Riksgälds-Contoirets Utelöpande Sedlar; och om icke man allt sedan den tiden sökt fota förtroendet för detta Verk på en slags Bankens garantie.
Jag anser för öfrigt- ingen ting annat fordras, än ett noga iakttagande af de flir Contoirets förvaltning gifna föreskrifter.
Det skall derigenom sannolikt uppfylla det med dess inrättning.
934 T)en 79 Junb liing åsyftade ändarna!.- AT ingen påföljd apser jag det/ agio vara, sorn imellan Hansens och Biksgälds-Contoirets Sedlar, alltsedan 180 a ars Realisation ägt, och ännu äger runi.
Derigenom att Banko-Sedeln förlorad0 nf sill ursprunglig» värde, i förhållande till Silfver, .skulle Riksgäld?..
Sedeln naturligtvis blifva djupare nedflyttad.
Men det imellan bäggo Secfglmynipn fasstäHelp agio har bibehållit sig oföräniiradt, och skall visserligen alltid göra det, så länge icke forhallan, det rubbas gemön tillökning af Riksgälds-Contp. frets Sedel-massa, en händelse hvilken det beror af Riksens Ständer att sjelfvp förekomma. öfrigt är jag af deri tanka: 3:djc AtgJi.dcn. 4t?
Miksgälds- Contoirets m uteliif 1pande
Sedlar böra tills vidare lemnäs i omlopp, och a t en för t skyndad indragning af dem hemken är nödvändig, eller med afseende pä den allmänna ställ,unsen önskansvärd %).
Det ät alltid halsbrytande, att af ögonblicket söka räddning, emot en sjukdom, sorn uppkommit ech till. växt unde? loppet af ar.
Förhallanderna imellan Fordrings-ägare oell Gäldenärer hafva, i den mån allmänna förlägenheten tillväxt, blifvit allt mer och mer in. vecklade, och slutligen sådana, att de blifvit ett , före
Man har lenmat mig den underrättelse, att redan under loppet af innevarande är, omkring ; 000,000 Bid skola hafva blifvit indragna.
Dm 2 0 Juni. 935 föremal för Riksens Ständers särskilda uppmärksamhet.
De fleste i Fastigheter intecknade Fånecapil&ler hafva blifvit uppsagde, och G alderären hav nödgats, alltid genom erläggande af Bevillnings - afgiften pä fordringsägarens, capital, Stundom genom hemligt åtagande af dryga natural prestationer, i stället för renta, och sannolikt äfven rätt ofta genom dennas uppstegrande öfver det af Lagarne t i 1 låt ne - belopp, åt* mindstone till någon tid friköpa sig från det missöde1 aIt nödgas föryttra sin jord.
Det har imedlertid berott af hans Greditoy, hvars hela fordran ofra icke uppgått till mer än tredjedelen eller hälften af jordens taxerings-värde, att skilja bo* norn från besittningen deraf, på den tid, och till det pris dennes egennytta dicterat.
Bristen på penningar, har, isynnerhet vid Fastigheters försäljande, inskränkt antalet af Speculamer, pcb fruktan för den tysta, men likväl uppenbara förtrytelsen ho* menigheten, har sluteligen förmått att från exsecutiva Auctionev dem alldeles förjaga.
Jag är af den tanka, att detta guda svårligen kanhjelpas, utan 4:de Åtgärden att P“ tvänne är suspendera Credi. t- tovérs riitt att utkräfva sina emot inteckning i fastighet utestående fordringar.
Alla de anmärkningar, som emot vidtagandet af en sådan anstalt kunna göras, har j3g sorgfälligt pröfvat.
Det är min önska», men icke min öfver-, tygelse, att allmänna ställningen må medgifva dess undvikande.
Jag föreser isynnerhet, stt TIRSI Deri 20 Juni - 110311 emot förslaget af jernbref skall framställa deS invändning, att det är kränkande för den allmänna Crediten.
Men jag svarar derpå, att denna Icränkes i ännu större mån, igenom alla de ban. cjueroutter, sorn af dess underlåtna användande skulle blifva en oundvikelig följd, att Fordringsägarens lidande, genom eapitaletr. fördröjda inbetalning, icke kan jemföras med Jord-ägarens, då lian nödgas för halfva värdet afslå sin jord; att den förre kan bjelpas genom rättighet att discontera på sitt före suspensionen intecknade document; att så kallade jernbref, mera än en gång, blifvit med påräknad fördel och utan befarade ■olägenheter använde; att suspensionen af Bankens utbetalningar i klingande mynt egentligen är ett sådant; att en utomordentelig förlägenhet i allmänna rörelsen påkatlar utomordentliga botemedel; att i valet imellan tvänne olägenheter -man alltid bör välja den mindstn; samt att man. torde böra förekomma vådan af den allmänna belägenhet, i Borns Annaler förvarad åt hugkomsten och eftertankan, då ett folk, glömmande alla ämnen för gemensamma intressen, alla minnen af gemensam ära, och alla bemödanden för gemensamt viii, samt skiljande sig i tvänne partier, af Fordi logs-ägare och Gäldenärer-, går att inbördes sönderslita sig, vid skenet dea borgerliga tvedrägtens fackla.
Jag har förut anmärkt, att i den mån den allmänna förlägenheten tillväxt, hafva alla Lånebiträden, från de i sådant ändamål upprättade Stif - 'Deri 50 Jani.
Stiftelser j’ för Jordbrukaren och den inhemska Nä'- rings-idkaren i det närmaste upphört.
Det är vaf sant, att särskilda Låne-inrattningar finnas, hvilkas pligt det är att uteslutande understödja nagon viss Näring, t. ex. Jern Contoiret, Manufactur-Disconten, q. s. v. Afven har man sökt al£ upprätthålla Bruksrörelsen, genom det Brukägare) beviljade tillstånd, att, på Hypothek af sina tilla verkningar, i Banken upptaga Lån, och hvilket blifvit begagnaöt, till ett årligt belopp af omkring 2 ä 3 millioner li:d.
Meri det är deremot lika sant, att alla öfriga inhemska Näringar, och framfor alla andra Jordbruket, saknat annan Lanetillgång, än den de Allmänna Disconterna kurtt iiat erbjuda.