Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sig, mäste åter mätas efter gränsen af lien— lies ansvarighet för skid der ne , hvilken finnes i allmänna Lagen utstakad, och ej blifvit förändrad genom denna §. i CoueoursLagen, som blott innehåller en förklaring, att Enka, sorn afträtt egendom Lag Ut skottets B ettinkanättt. 933 rätteligen, det vill säga, till så stor del, sorn Boets Borgenärer kunna lagligen fordra af hrad hon då eger, skall för framtiden vara fri för kraf; men då ett förtydligande i Lagstadgandet i detta afseende, i anseende till den olika tillämpning deraf, sorn kan hafva egt rum, synes vara nödvändig, föreslår Utskottet, att 6 §. i 8 Cap. ConcoursLagen må erhålla följande förändrade lydelse: ”Efterlefvande Maka, som egendomen rätteligen afträdt, vare fri från all gäld , hvarföre den andra Makan ensam svara bordt.
Har Enka med enskild egendom och sin lott i Boet guldit den del af gälden, som å henne belupit, efter tliy i 11 Cap. GiftermålsBalken skiljs; njute ock hon för framtiden befrielse ifrån all gäld, sorn tinder ägfenskapet tillkommit, ändå att hon och Mannen en för hegge och begge för en sig till gäldens betalning förskrifvit hafva.
Har hon åsamkat sig gäld i och för köpenskap eller annan näring, den hon efter särskildt tillstånd idkat; svare derföre. ” Vidare är yrkat, att den Enka i för-», berörde målto tillaggde befrielse från gäl— den, äfven må utsträckas till hustrun, som vunnit laga skillnad i ägtenskapet, och såsom skäl dertill har blifvit anfördt, att Lagstiftaren, sorn insett vådan för Hustrun af beroendet under Mannen och svårigheten för henne, att neka sitt bifall till afkiandlingar, hvarigenom hennes egendom. 934 LagVtskattets Betänkande». förbindes, bär för bennes, på sådant sätt uppkomne ansvarighet velat sätta en gräns och fästat den vid Bolagets upplösning; hvilket motiv ansetts böra gälla lika, elivad upplösningen sker genom mannens död, eller genom skillnad i ägténskapet.
Utskottet deremot anser förhållandet med Enka och frånskiljd Hustru icke vara fullkomligen enahanda.
Om det så antoges, skulle möjligen kunna inträffa, att om Hustrun väntade en betydlig förmögenhet, en ägtenskaps-skillnad tillstäldes till Borgenärernes förfång, och det torde jemväl böra anmärkas, att skiljde makar åter kunna med hvarandra träda i ägtenskap.
Utskottet kan således icke å Motionen i denna del tillstyrka bifall, Vid Herr Bagges förslag', att den, i 7 Cap. 8 §•
ConcoursLagen samt i likhet med stadgandet uti 19 §.
4 Mora, af 1798 års ConcoursStadga, Boskillnads-sökande medgifna rättighet
Lill lyftning af den egendom, sökande)', påstår sig tillhöra, mätte inskränkas till hvad enligt ägtenskaps förord kan vara i Boet infördt, får Utskottet anmärka, att den Boskillnads-sökandes rätt ej kan i förtid pröfvas.
Rättigheten till undantag af enskild egendom, vare sig efter Lag eller efter förord, bero på viddén af de förbindelser, som åligga Boskillnads-sökanden, och dessa blifva ej rätteligen kände, förrän efter Proclama-dagen.
Då Lagen stadgar, att ali samfäld egendom skall till Borgenärers förvaltning öl - LtigUtskottits Betänkanden. 937 verlemnas och lyftning af den, sorn Boskillnads-sökanden förmenar sig enskildt tillhöra, ej får ske annorlunda, än emot godkänd Borgen, synes Lagen hafva tillräckligen sörjt för Borgenärs säkerhet; och Utskottet finnér på dessa grunder ej skäl att härutinnan tillstyrka någon fÖrrndring.
Deremot och då af stadgandet uti 2 Cap, t §., att Borgenärer, som tillslädeskommit, skola genast ,inför
Rätten utke eller ock sig emellan välja och för Rätten nämna 2:ne eller flera Gode Män , Borgenärer ansett sig betaget, att välja endast en God Man, när Boet varit af ringare Beskaffenhet, eller elen valde personen ensam egt nog förtroende, för att ombesörja förvaltningen; men Utskottet anser Borgenärerne i berörde afseende böra ega lika rätt, som i elen nästföljande § blifvit
Rätten tillagd, att i de fall, sorn der bestämmas, utse en eller flere; alltså finner Utskottet skäligt tillstyrka utfärdandet af den förklaring Öfver 2 Cap, 1 §.
GoncoursLagen, att der det afträdde Boet är af ringa beskaffenhet och Borgenärerne sig förena, att förvaltningen deraf blott å en God
Man anförtro, sådant må vara tillåtet.
Ått, på sätt Herr Lagerstrand föreslagit, en viss tid måtte bestämmas, inom hvilken Concoursmål vid
Domstolärne borde företagas och afgöras, kan Utskottet icke finna lämpligt.
Ett sådant bestämmande vore mindre möjligt, i anseende dels till det olika förhållande af målens 935 LagUtskottcts Btitinkandetr, mer oeh mindre invecklade beskaffenhet och vidlyftighet, dels skiljagtigheten uti Domstolanles öfrig'é göromål, hvilka omständigheter nödvändigt måste göra beräkningsgrunden för tidens utsättande i hvarje fall osäker; och då 28 och 29 §. §. i 5 Gap. CöncoursLagéh i öfrigt föreskrifva, att då skriftvexling i RådstufvuRätt och HofRätt slutad är, skall saken, så fort ské kan, föredragas, så att den ofördröjligen kan till afgörande förekomma, samt att derest vid HäradsRätt saken icke kan å första Tinget slutas* utan mäste till nästa Laga Ting uppskjutas, Dom då gifvas skall* finner Utskottet, något ytterligare stängande härutinnan
Så mycket mindre nödigt, söht i händelse sakens afgörande obehörigeii uppehålles, klagan deröfver kan föras oell rättelse vinnas å vederbörlig ort.
Herr Lagerstrand har äfven yrkat, att viss tid och vite måtte bestäinnjas för Syssloman, att redovisa deras förvaltning*
Samt att vitet måtte fördubblas
Vid förnyade öfvar trädelser; men då ConcöursLagen uti 2 och ö Gap. i afseende på Gode Mäns och Sysslomans åligganden med-^ delt, efter Utskottets tanka, tillräckligt: föreskrifter och rätten tillika eger, att vid anmälan af Borgenärerne om motvilja eller försummelse hos Gode Män och Syssloi män, genom vitén tillhålla dem, att sine skyldigheter fullgöra; så finnér Utskottet ej eller skäl att till Motionen i efemia del tillstyrka bifall} äfvensom Utskottet å Herr Lagutskottets Betankatulcn. 937 Lagerstrands anmärkning, om förment olämplighet deraf, att Så väl Krono- sorn andre Uppbördsman vid åtskilige Verk skola aflägga Borgenär,sEden > öagtädt de icke debiterat fordringen icke kan fästa afseende, enär formulairet till Borgenärs»
Ed är i afseende på det skiljagtigä förhållandet med Uppbördsman till innehållet sådant, som det lämpligen kan.blifva.
RiksdagsFullmägtigen Jonas Nilsson från Carlstads Län, har föreslagit: att då Borgenärer vilja sälja till dem afträdd fast egendom, de, sedan en Auction derå är hållen, må ega, att på hvad sätt de för sig lämpligast finna, sådan egendom försälja, emot skyldighet, att förnöja CessiolVanten i liqviden vid Concours-massans slut och upplösning, den summa, hvarföre egendomen är i BevillningsTaxering värderad; toen då icke ensamt Borgenärernes, Utan äfven Gäldenärens rätt under försäljningen beror, anser Utskottet stadgandet i 18 §. af 1 Cap. ConcoursLagen: att egendom ej må annorledes, än genom offentligt utrop, säljas, der ej alla vid sammankomsten närvarande Borgenärer, så ock Gäldenären dertill bifalla, böra oför» ändra dt bibehållas.
Sedan Utskottet sålunda besvarat alla de förslag, sorn blifvit framstälde till ändring, förklaring eller tillägg uti Concours» Lagen, återstår att meddela utlåtande öf» ver de anmärkningar emot nu gäilandé Formulair för BorgenärsEden, som Herr 938 Lagutskottets B et ätthand ett.
Professor Bexells, Herr Borgmästaren Ce* derborgs samt Herr J. U.
Winbergs
Me* morialer innefattade betänkligheter, hvar* till Herr ProfeSsören Bexell ansett Eds* formulairet gifva anledning, i anseende till sådane Borgenärer, söm bevaka för* dringar för Myndlingar, för obetalda Kronoutskylder eller för andre Coneours-mas* Sor, tror Utskottet icke förefinnas.
Ut* skottet anser för sin del Edsformulairet dels Vara för desse Borgenärer lämpad t ef* ter det olika förhållande, hvaruti de, skilj* aktigt från andre Borgenärer, sig befinna, dels ock till innehållet sådant, att ingell tvekan vid Edens fullgörande bor ega rum; och finnér Således af denna anmärk* liing icke skäl , att någon ändring uti Edsformulairet tillstyrka.
Hvad Herr Proféssorell vidare, tillika med Herr Winberg, anmärkt emot dell Edsförpligtelse i allmänhet af Borgenärer* lie, att
Galdenären fått tillgodonjuta
Be* vilhiings-afdrag å Plantan, så anser Utskottet, att enar ett sådant bestyrkande icke är lämpligt, i afseende på fordringar, för hvilka ränta hvarken blifvit föreskrif* ven, beräknad eller fordrad, detsamma i dylika fall icke bör ega rum; och Utskottet tillstyrker således, attén Lagförklaring i Öfverensstämmelse härmed må utfärdas
J äfvensom Utskottet föreslår, att i händelse hvad om Gäldenärs rättighet, att vid liqvid tillgodonjuta Bevillnings-afdrag å Räntan > LagVtskottns B<tånkandtn. gjg Räntan, nu är stadgadt* icke skulle i nu blifvande BevillningsFörordhing bibehållas, hvad Edsformulairet till betryggande äf GäldenärenS rätt i detta afseende innehåller* må från Formulairet helt och hållet uteslutas; men att* på sätt Herr Borgmästaren Cederborg föreslagit* Domaren måtte blifva tillåtet* att medgifva Borgenären afvikelse från Edsformulairet, tenär en Sådan afvikelse finnes nödväildig eller af den Edskyldige begäres, och densamma i Protöcöllet antecknas; anser Utskottet sig icke böra tillstyrka* Detta allt* tillika med 2ine LedamÖters särskilda yttranden, hernställeS dock vördsamligen till Riksens Höglöfh Ständers vidare bedröfvande.
Stockholm deli iS Augusti i8a3.
'Utdrag af Protöcollet, hållet hös Riksens Högloft.
St anders LagUtskött den ai Julii 1823. S. D. Föredrogs de till Lagutskottet remitterade* förut uppläste och på bordet lagde, Memorialer, angående föreslagné ändringar i 1818 års ConcoursLag, äfHerr Grefve Hårdh, Hr Professoren Fröberg * Hr Professoren Lundblad, Hr ProfesSorten Bexell* Herrar Winberg, Cederborg, Lagerstrand* Bagge och Montan, samt RiksdagsFullmägtigen Jonas Nilsson* från Carlstads Lalli La^Utskottets Betänkanden-. 6* Lag Utskétttts Rtt inkan/}ert.
1 anledning af dessa motioner ibesIöB Utskottet det yttrande, som innefattas nti Betänkandet N:o i52, derifrån Herr Hauswolff och Herrar Doctorerne Leffler och Fornander voro i så måtto skiljagtige, att de ansågo vederbörande Auctoritet höra bestämma det arfvode, som tillkommer den, hvilken under Concourser förrättar Ämbete eller tjenst för Gäldenären, i händelse godvillig öfverenskommelse derom ej kan träffas; äfvensom Herr Cederborg reserverade sig i afseende på yttrandet om BorgenärsEden och åberopande sitt i detta ämne afgifne Memorial.
Herr Häradshöfding Bibbing yttrade: ”Hufvudsakligen ense med Utskottet, skilja sig dock mina åsigter i följande omständigheter : 1:0
I den förändring Utskottet föreslagit, att yttersta tiden för inställelse i Concours vid HäradsRätt till fordringars bevakande, skulle blifva kL 12 på dagen, i stället för rättegångstimmans slut kl. 7 eftermiddagen, Om än denna förändring skulle medföra någon större beqvämlighet för Rätten , tror jag likväl, alt Borgenärernas bästa äfven förtjenar afseende.
Det kunde väl sä synas, som vore den ena Fata lie-timman lika god, som den andra, och som middagstimman dertill kunde bestämmas så väl på landet, som i staden, men förhållandet är likväl i så måtto olika, som åtminstone dc fordrings egare, hvilka bo i LagUtsJiotttts BttAnkandeni 54» staden; hafva ett lättare tillfälle att def iagttaga inställelse, hvaremot de rättsökande på landet, spridde och aflägsne boende, ofta sakna herberge vid tingsstället» dit de således å sjelfva Inställelsedagen måste företaga resan- Vägens längd och tillfällige hinder göra det ofta omöjligt, att komma fram till middagstiden, och det vore hårdt, att derföre se sina fatalier gå förlorade.
Och en förändring af ifrågavarande lagrum vid denna Riksdag skulle loran leda till begäran om dess återställande vid nästa. 2:0
I den foreslagne förändring af 3 i icke vill uppgifva och beediga sina tillgångar och skulder, då hustrun sökt boskillnad, så skall boet genast Concoursmäs*» sigt behandlas ech Borgenärerne kallas» Jag tror att 3:dje Cap. utsätter tillräckligt straff för den Gäldenär, sorn, genom fördöljande af sitt obestånd, underhåller förtroendet till sin vederhäftighet.
Mannens.nekande att uppgifva Boets tillstånd förutsätter det Hustrun mot hans vilja begär boskillnad.
Eger Hustrun likväl den kännedom af boets tillstånd, att lion kan uppgifva och edfasta sådane förhållanden, hvaraf finnes, att tillgångarne äro otillräcklige, då blir Concours en gifven följd.
Kan holl det icke och Borgenärerne cj heller lagligen tvinga mannen till ConCours, så synes deraf, som Hustruns begäran om Boskillnad vore grundad blott på misstan» 943 Lagutskottetr fietättkandeiii lear, då ärendet afstatmar och mannens förhållande rättfärdigas. 3:o
Vid omarbetningen af 8 Cap. 6 §. har, som mig synes, handt hvad, som vanligen händer, då man vill gå förlängt i Specialiteter, och icke nöjer sig med att låta Lagen bestämma grunden Paragraphen, sådan den är, tillägger Enka, *’som egendom rätteligen afträdt” vissa förmåner.
Förändringen åsyftar ett förtydligande af orden ”rätteligen afträdt,” men saknar likväl erforderlig fullständighet och handlar blott om Enkans enskilda lott i Boet.
Sålunda skulle en Enka, som afstå tt sin enskilda lott af Boets tillgångar, men bedrägligen (Icke rätteligen) uppgifvit och aflemnat Mannens, likväl komma i åtnjutande af förmåner, sorn hon, enligt nu gällande Lag, förverkat. 4:o
Den förändring man åsyftat i a Cap. t §. att, i stället för två Gode Män till Boets förvaltning, Borgenärerne skulle få välja blott en, synes mig icke tjenlig, och det skäl man i nästföljande §. velat hemta derifrån, att
Rätten egde förordna blott en God
Man försvinner, då man af g §:s slut finner , att den förordnacle icke är ensam, utan skall i förvaltningen deltaga med närvarande Borgenärer eller de af dem valde Gode Mänt
Dessutom är det klart, att, om alla Borgenärerna förena sig att välja blott en god Man, dessa ega en sådan rättighet, enär förord bryter Lag.
Men om deremot icke ailä Borgenä* LagUtskotets Bet'änkand<H.
945 yerne äro tillstädes och i tillfälle att korn-» ma öfverens, så tror jag, att en tillbörlig omsorg för de frånvarandes rätt kräfver de Lagstadgande, sorn hindra Boets förvalt-, ning af en enda person.
På grund af de skäl jag nu anfört af-, styrker jag antagande af Utskottets Betänbande i här omförmälde omständigheter; då ej eller någon förändring i den så ny-, ligen omarbetade och utgifne ConcoursLagen k ömme att ega rum; men hvad deremot det särskildt tryckta edsformulairet engar får jag anföra:
Det ligger i sakeus natur, att en, för alla möjliga händelser, bestämd Concours-, Ed måste vara olämplig, emedan alla fö* refallande omständigheter icke gerna kun-», na förutses, och emedan de ofta äro olika för hvarje särskild Borgenär, Antingen kommer hail således, efter det en gång för alla uppgifna formulairet, att hvarje på mer än till hans sak hörer, hvilket är ett missbruk af eder, och mäste förringa dess anseende, eller undgår han. de förbindel-» sers afgifvande, sorn med eden åsyftas.
Genom bemödandet att göra edsformulär, ret tillräckligt svarande mot alla de vigtigasfe och mest inträffande händelser, har man nödgas dertill använda långa sammansätta och hopstaplade meningar, bemängde med fremmande talesätt.
Eden har dymedelst förlorat sine första egenskaper, att vara enkel, begriplig och tillfredsställande.
För att kunna göra deli 54| Lagutskottetr EettinkaitdeK. sådan, oell vinna ändamålet med dess anläggande, borde borgenär, då lian inför Domstol inställer sig, i ändamål att bevaka sin rätt, först varnas för falska uppgifter och mened, sedan muntligen eller skriftligen för Domaren uppgifva förhållandet med sin fordran, ehvad omständigheterue i nu gällande ConcoursEd äro förutsedda eller icke, samt slutligen aflägga eden, inskränkt endast till betygande, vid Gud och Hans Heliga Evangelium, alt dea bevakade fordran vore, enligt uppgifterne Tigtig, så sant honom Gud hjelpe till lif «ch själ,u Ut^Supra, Ex Protocollo, Joh.
Jac, Kisman, i N:<o i53.
'Ankam* den t September j823.
Betänkande ofver åtskillige af FiscalsÅmbetet i Rikets.
Bank väckte och af Högloft.
Bankoutskott tet hos Rikets Ständer anmälde frågor, ovi ändring och undantag i allmänna Lagar och Författningar LagUtskattets B»)iukandtHt 94g för betryggande af BancoVerkets säkerhet.
Sedan uti skrifvelse lill Rikets Högloll.
Ständer af den 9 sistl.
April, deras BancoUtskott med öfverlemnande af Bankens FiscalsÄmbetes förenämnde, under den 9 September 1822 afgifne Memorial, ansett sig icke tillböra, att öfver ämnen af ofvananförde beskaffenhet, ingå i förberedande pröfning, utan tillstyrkt, att hvad BancoFiscalsÄmbetet derutinnan framställt, måtte blifva remitteradt till Lagutskottet, med anmodan, att, efter jemnförelse och granskning af de åberopade Lagrummen, hos Rikets Ständer föreslå sådane stadganden, hvarigenom Bankens på förre Författningar och särskilde
Privilegier grundade säkerhet i möjligaste måtto bibehålies och förvaras; så hafva BancoUtskottets berörde Skrifvelse, tillika med BancoFiscalsÄmbetets Memorial, af samtlige RiksStånden blifvit till LagUtskottets handläggning remitterade.
Uti BancoFiscalsÄmbetets Memorial andrages, att då ingressen till 1818 års Concoui'sLag innehåller, att Kongl. Maj:t, jemte Rikets Ständer, funnit godt, att med upphäfvande af Kongl. Förordningen om Afträdes- och Förmåns- samt Boskillnadsoch Urarfva-mål af d. 28 Junii 1798 och de flere i berörde ämnen utfärdade Författningar j hvilka ej i 5 Cap. 28 och 43 §. §. ära Särskildt undantagnc, stadga och för - 546 LngUtskottnt
Bet inbunden. ordna, på sätt nämnde ConcoiirsLag i det följande innehåller* men desse §.
§. endast förmå, den förre, att då någon Borgenär är af sådan lära., att lia» ej gitter aflägga BorgenäfsEden, på föreskrifvet sätt,, dermed skall förfaras på sätt särskildt stadgadt är, och den sednare, att hvad särskildt är för-, ordnadt om prof ningen af Bankens och andre allmänna Yei ks medel i Coneourser* så oek om förfarandet i de Coneourser, der Borgenärer i Sverige hafva fördringar* på Ön S:t Barthelemy, eller Borgenärer å berörde Ö hafva fordringar i Sverige skall lända till efterrättelse,, saint de undantag från tillämpningen af ConcoursFörfättnjugarnes allmänna föreskrifter, som genom Kongl. Brefven den 26:
April 1776 och den 20, Februari 1799 i vissa fall blifvit Banken förunnade, således, utom hvad Bankens Forum angar, icke skola vara uti nya ConcoursLagcn omnämnde; så vill det synas angeläget, att, till undanrödjande af ali tvätydighet, ett bestämdt stade gande, härutinnan meddelas, heldst, ehu-, yu, å ena sidan, med hemtad anledning af 2 planeten i Kongl.
Kungörelsen den ad Januari 1736'* kan påstås, att Banken äf-. ■yen hädanefter b,ö,r tillgodonjuta sine på Privilegier grundade förmåner, likväl, å andra sidan* ofvananförde ingress till Con-. eoursLagen ej utan framgång torde kunna åberopas såsom stöd för eo motsatt tolkning; hvarföre blifvit yrkadt, att Con-.
QQursLagens, föreskrifter i allmänhet mått.
Lagutskottets Betånkantieit.
947 te till närmare granskning företagas, på det i ett sammanhang må kunna hos Rikets Högloft.
Ständer föreslås, i hvilka delar undantag för Banken må ega rum, och i hvilka stadganden tillägg eller förändringar i afseende på Bankens derunder beroende rätt pröfvas nödige.
De ställen i nya ConcoursRageu, hvilka FiscalsÄmbetet ansett böra vid en sådan granskning i synnerhet förtjena uppmärksamhet, uppgifvas vara: 1:0. 2 Capx 6 ofih 18 Angåen de afträdd fast egendoms försäljning; emeda 11 det icke ska,ll vara förenligt med Bankens rätt och de detta Verk föruivlte Privilegier, hvarken att försäljningen uppehälles tills inställelsedagen är förbi, då den eljest, enligt Författningarne, tidigare kan för sig gå, eller att en ovilkorlig verkställighet deraf sedermera må bero af an-, dre Inteckningshafvare, 2:0 3 Cctp. 20, 21 j 22 och 23 Rörande lyftning för prioriterade fordringar under ansfags^tiden eller innan Dom f Coneours-^aken gifven är, samt om Borgens ställande derföre; hvilka §. §, icke skola kunna, i anseende till det särskildta förhållande, som företer sig med Bankens LösörePanter, i hela sin vidd tillämpas på Banken; äfvensorn Banken bör genom étt bestämdt stadgande Frikallas från Bor-, gens ställande för lyftning i Concourser, på det frågan derom ej må bero af Syss-, tomäns eller Medborgenärers godtfinnande^ 943 LagVtskottcts Bttånkandtu, ▼arande Banken förut genom Kongl. Brefvet den 20 November 1766 fritagen från skyldigheten, att i Rättegångs-mål ställa Borgen för kostnad och skada, 3:o 5 Cap. to Angående
In-» ställelsedag i Concours-mål å landet; vid hvilken §. är anmärkt, att då Borgenärer-. lie, i fall Urtima Ting icke äskas, skola kallas till andra Rättegångsdagen af det Ting, som näst efter sex månader infaller, är rätta inställelsedagen icke hos Banken känd, förrän Tingsterminerne blifvit i allmänna Tidningarne införde; men då dermed understundom dröjes sa länge, att Tingat redan är börjadt, innan Kungörelsen derom i Tidningarne influtit; så vore angeläget, att någon viss tid för Tingsterminernes kungörande i Tidningarne utsattes, i liket med hvad 2 Cap. 2 §.
Balk. stadgar, i afseende på publication derom, inom Häradet, heldst i annat fall ändamålet med Kongl. Brefvet den 12 Augusti 1760 förfelas, och Banken sättes ur tillfälle, att å inställelsedagen behörigen låta iakttaga sin rätt. 4:o g Cap. 11 Beträffande sär skild kallelse till Inteckningsliafvare och vetterlige Borgenärer i allmänhet»
Om afsigten med detta stadgande, hvad Banken angår, skall kunna behörigen vinnas, föreslås den ytterligare föreskrift, att
Domaren i kallelsen bestämdt utsätter beskaffenheten och beloppet af den fordran, för hvilken Banken blifvit såsom LågUttkottets Eetänianden, 949 fordringsegare i Concoursen uppgifven, samt, enär fordringen grundar sig på inteckning, hvilka fastigheter blifvit för densamma pantsatte, och, så vidt ske kan, i hvars namn lånet är upptaget, emedan det täta ombytet af egare till Bankens panter och likheten emellan flere låntagares namn, särdeles bland allmogen, ofta vålla, antingen att Gäldenären icke igenfinnes i Bankens Böcker, eller att vederbörande stadna i villrådighet, hvilken af Bankens
Låntagare med lika namn är den i kallelsen omnämnde Cessionanten; samt fatalierne lätt kunna gå förlorade, i följd af de ofullständiga kallelser Banken nu erhåller, hvilka sällan innefatta mer, än att Banken blifvit uppgifven såsom fordringsegare ; hvarjemte yrkas, att Domstolarne må åläggas draga försorg, alt kallelserna i tid afsändas, så att de kunna komma Banken till-handa, åtminstone så långt före inställelsedagen, som 9 §. utsätter, för sista införandet deraf i Tidningarne, till förekommande af de olägenheter, sorn ett sednare delfående deraf nu medförer. 5:o 5 Cap. 24, 25 och 40 $• §■
Stats-Utskottets Utlåtande N:o 45. 7 bruk med flere; dock hade, enligt hvad kronoräkenskaperne utvisade, ofvan uppräknade personer, i likhet med Ridderskapet och Adeln samt vissa ledamöter af Preste-Ståndet, sedan den, jemlikt samma äldre författningar, desse medgifna frikallelse från mantalspenningarnes utgörande genom 1810 års riksdagsbeslut upplöst, numera i allmänhet påförts och erlagt mantalspenningar, samt förthy de till deras förmån tillkomna äldre stadganden endast undantagsvis tillämpats. B).