Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Södermanland föreslagna stambana varda under innevarande Riksdag anvisade; hvarföre Utskottet vill genom särskildt utlåtande besvara de från Borgare- och Bonde—stånden erhållna återremisser å Utskottets afgifna yttranden rörande anslagen till nämnde stations-gård och reparations-verkstäder.
Utskottets i 2:a punkten gjorda framställning om godkännandet samt antagandet och fastställandet af ett visst system för
Statens jernvägs-byggnader har blifvit afslagen af Ridderskapet och Adeln samt Preste- och Bonde-stånden, hvarvid förstnämnde Riks-stånd förklarat, att något allmänt system för dessa jernvägs-byggnader icke nu bör fastställas; varande samma punkt lagd till handlingarne af Borgare-ståndet.
Yid föredragningen af 3:e punkten, angående de jernvägs-anläggningar, som, i egenskap af stambanor, böra på Statens bekostnad och för4 dess räkning utföras, har Ridderskapet och Adeln, till följd af dess rörande 2:a punkten fattade beslut, och då Ridderskapet och Adeln redan yttrat sig angående sträckningen af de banor, för hvilka anslag nu blifvit beviljade, beslutat lägga denna punkt till handlingarne.
Stats-Utskottets Memorial JYs 97.
II I sammanhang med sina rörande de föreslagna anslagen lill fortsättning eller påbörjande af vestra, norra och nordvestra stambanorna meddelade beslut, har Preste-Ståndet förklarat, att i:a, 2:a och 5:e rnomenterna af 3:dje punkten förfallit, hvarjemte samma Stånd likaledes förklarat, alt genom hvad af Ståndet beslutats, angående anslaget till fortsättning och fullbordande af jernvägen från Lund till norra ändan af Finja-sjön, beslut jemväl vore fattadt rörande 3:dje punktens 4:e moment.
Denna punkts 5;e moment, angående östra stambanan, ansåg Preste-Ståndet icke erfordra annan åtgärd, än att läggas till handlingarne, och 6:le momentet (angående sammanbindnings-banan mellan Orebro och Askersund) ej föranleda annat utlåtande än det som Ståndets beslut rörande 6:te punkten kunde anses innefatta.
Borgare-Ståndet har bifallit 3:e punktens l:a moment och afslagit 2:a momentet samt. lagt de öfriga rnomenterna af samma punkt till handlingarne, men återremitterat »ingressen» till denna punkt.
Bonde-Ståndet, som jemväl till Utskottet återremitterat »ingressen»' angående vissa föreslagna jernvägars antagande och bestämmande såsom stam- och statsbanor, hvilka således borde genom statens försorg och på allmän bekostnad anläggas och fullbordas, har bifallit meranämnde punkts l:a, 2:a och 4:e momenter, med uteslutande från 2:a punkten af de der förekommande orden »i granskapet af Storvik belägen»; men deremot har Bonde-Ståndet afslagit de öfriga 3:ne rnomenterna af samma punkt.
Då följaktligen allenast Borgare— och Bonde-Stånden bifallit ett enda och sistnämnde Stånd ensamt 2:ne utaf de momenter, som den punkt, hvarom nu är fråga, innefattar, så och enär de i samma momenter gjorda framställningar, likasom hvad Utskottet uti förevarande punkts 3:ne sista momenter tillstyrkt, af de öfriga Riks-slånden dels förklarats hafva förfallit, dels afslagits
OGh dels lagts till handlingarne, anser Utskottet hvarken de erhållna återremisserna å ingressen till denna punkt eller Riks-ståndens för öfrigt rörande densamma meddelade skiljaktiga beslut föranleda något vidare yttrande eller någon ytterligare åtgärd å Utskottets sida, helst sagde beslut icke ega någon inverkan på Stats- och Riksgälds-verkens utgifter under den tid innevarande Riksdags statsreglering kommer alt omfatta.
Preste-Ståndet, hvilket, likasom Borgare- och Bonde-Stånden, godkänt Utskottets, angående ett särskildt anslag för undersöknings-kostnadernas bestridande, i 19:de punkten gjorda hemställan, endast med den förändring, alt förstnämnde
Stånd ansett slutorden, »genom hvilka Statens jernvägar komma att anläggas» böra utbytas emot orden, »der undersökningar anställas» — har sedermera antagit Ridderskapet och Adelns inbjudning att instämma i dess beslut, hvarigenom sagde punkt skulle förändras sålunda, att näst före det deruti förekommande ordet, »industri» tillädes »kommunikations-väsende», samt att näst efter ordet »anställda» likaledes tillädes följande mening: »dervid de från Götheborg och Malmö utgående redan påbörjade banornas jemte deras bibanors lämpligaste sträckning 12 Stals-Ulskollets Memorial M 97. torde förtjena särskild uppmärksamhet.»
Deremot hafva Borgare- och Bönder Stånden afslagit den af Ridderskapet och Adeln i afseende på nu förevarande punkt gjorda inbjudning.
Således hafva, i fråga om lydelsen af Rikets Ständers beslut, angående den af alla 4 Riks-Stånden beviljade anslags-summa, utgörande 150,000 R:dr R:mt, för de med undersökningars anställande förenade kostnader, två Stånd stadnat emot två; hvarföre äfven denna fråga måste genom omröstning i förstärkt Stats-Utskoll afgöras; och torde för verkställigheten af en sådan om röstning följande voterings-proposition varda af Riks-Stånden godkänd.
Den som, i öfverenstämmelse med hvad Stats-Utskottet hemställt samt Borgare— och Bonde-Stånden bifallit, anser Rikets Ständers beslut, angående det till bestridande af undersöknings-kostnaderna för Statens jernvägs-arbeten under denria riksdag beviljade anslag, böra lyda sålunda: att Rikets Ständer, med afseende å angelägenheten deraf, att, innan några andra jernvägs-arbeten varda för Statens räkning företagna än de, för hvilka anslag under denna riksdag beviljas, noggranna och fullständiga icke blott tekniska och topografiska, utan äfven statistiska, landets industri och rörelse isynnerhet omfattande, undersökningar blifva anställda, anvisa till Kongl. Maj:ts Nådiga disposition ett särskildt anslag af Etthundra Femtio Tusen R:dr R:mt för bestridande af de kostnader, sorn iiro förenade med sädana undersökningars anställande i alla nu uppgifna hänseenden, dervid upplysningar böra inherntas af ej mindre vederbörande embetsmyndigheler än hushållnings-sällskaperna inom de län, genom hvilka Statens jernvägar komma att anläggas, röstar Ja; Den, det ej vill, röstan Nej; Vinner Nej, kommer samma beslut att erhålla den lydelse: att Rikets Ständer, med afseende å angelägenheten deraf, att, innan några andra jernvägs-arbeten varda för statens räkning företagna än de, för hvilka anslag under denna riksdag beviljas, noggranna och fullständiga icke blott tekniska och topografiska, utan äfven statistiska, landels kommunikations-väsende, industri och rörelse isynnerhet omfattande undersökningar blifva anställda, dervid de från Götheborg och Malmö utgående, redan påbörjade banornas jemte deras bibanors lämpligaste sträckning torde förtjena särskild uppmärksamhet, anvisa till Kongl.
Maj:ts Nådiga disposition ett särskildt anslag af Etthundra Femtio Tusen R:dr R:mt för bestridande af de kostnader etc. se ofvanstående ja-proposition.
Uti 24 punkten hade Utskottet föreslagit, »att Rikets Ständer måtte besluta, »det Fullmäktige i Riksgälds-kontoret böra genom lån anskaffa medel för ej »mindre ersättandet af de belopp, som för innevarande års arbeten å Westra och Stals-Utskottcts Memorial M 97. 15 »Södra stambanorna redan blifvit utaf Rikets Ständer afräknirigsvis anvisade, än »utbetalandet af de anslags-summor, som derutöfver varda under denna Riksdag »beviljade, att till 1860 års sint utgå för statens jernvägs-byggnaders fortsättande »och utförande; dock torde Rikets Ständer förbehålla sig att, derest, sedan alla »andra stats-utgifter viii nuvarande Riksdag blifvit bestämda, del visar sig, alt dem »öfverstigande tillgångar förehrinas, pröfva och afgöra dels om oell 'i hvad män »dessa tillgångar böra till Statens jernvägs-byggnader användas, och dels huruvida »Fullmäktige i Riksgälds-kontoret må ega att för samma ändamål, under tiden »intill nästa Riksdag, jemväl använda blifvande -öfverskott.» ’
Del i denna punkt framställda förslag har, med uteslutande af punktens sednare del, från och med orden: »dock torde Rikets Ständer förbehålla sig» etc. blifvit godkändt af Borgare-Ståndet.
Ridderskapel och Adeln, sorn jemväl uteslutit den sednare meningen i samma punkt, har beslutat, att ifrågavarande punkt skulle erhålla den lydelse: »att »Fullmäktige i Riksgälds-kontoret böra genom lån anskaffa medel till belopp af »högst 20,000,000 R:dr Riksmynt, för ej mindre ersättande af de belopp, som »för innevarande ars arbeten ä Westra och Södra stambanorna redan blifvit utaf »Rikets Ständer afräkningsvis anvisade, än utbetalandet af de anslags-summor, som »derutöfver varda under denna Riksdag beviljade, alt till 1860 års slut utgå för »Statens jernvägs-byggnaders fortsättande och utförande.»
De af Utskottet, under förutsättning af Rikets Ständers bifall till det framställda förslaget, angående upplåningen af de för omförmälda ändamål erforderliga medel, uti momenterna a, b, c, d, e, f, g och h, tillika föreslagna beslut och föreskrifter hafva jemväl blifvit af Ridderskapet och Adeln samt BorgareStåndel gillade, utom det i momentet b intagna stadgande, alt Fullmäktige böra uti obligationerna förbehålla Riksgälds-kontoret rättighet alt framdeles, derest omständigheterna pröfvas härtill föranleda, uppsäga desamma lill inlösen eller viss bestämd-förfallolid; hvilket stadgande dessa 2:ne
Stånd sammanstämmande ansett böra från berörde föreskrifter uteslutas.
Preste- och Bonde-Stånden hafva, med anledning af de mot sistnämnda punkt framställda anmärkningar, återremitterat densamma; varande, under den derom hos Presle-Slåndel förefallna diskussion, af de ledamöter, sorn icke gillat de beslut och sladganden Utskottet föreslagit, hufvudsakligen följande åsigter uttalade och ändringar i dessa beslut och sladganden yrkade:
Innan Slaten åsamkade sig en stor skuldsättning utom Riket, borde de tillgångar, som finnas inom landet anlitas.
För bestridandet af de med stam-jernbanornas, anläggning förenade kostnader behöfde endast den allmänna krediten upplifvas och begagnas, hvarvid Rikets Ständer kunde påkalla biträde af sin egen Rank.
De åsigter, som under sednaste
Riksdag gjorde sig gällande i afseende på ett väl ordnadl inhemskt fondsystems åstadkommande borde ingalunda öfvergifvas.
Dock borde derjemte ett Slats-Utshotlets Memorial M 97. ökadt och af förändringarne i Bankens metalliska kassa icke beroende rörelsekapital beredas.
Utan förvirring i penninge-väsendet, skulle af Riksgälds-kontoret utgifna och med måttlig vänta löpande sedlar kunna i »modererad skala» användas såsom gällande betalningsmedel äfven vid krono-uppbörden.
Emot hypothek af stats-obligalioner borde
Riksgälds-kontoret kunna erhålla ett ytterligare kreditiv å Rikets Ständers Bank.
Om sådana obligationer finge i Banken belånas, skulle de lätteligen kunna förvandlas till eli begärligt cirkulations-medel.
Den i sambredd med de stora jernvägs-arbetenas företagande nödvändiga ökningen af rörelse-kapitalet kunde åstadkommas samt banko-sedlarne på samma gång ersättas genom ett nytt liqvidalions-medels utspridande i rörelsen.
I sådant afseende förordades smärre, efter viss tid uppsägbara, obligationer med en i hela öretal eller jemna »aliqvoter af ören» för dag bestämd ränta.
För dessa obligationers infriande kunde
Riksgälds-kontoret använda sitt å Banken egande kreditiv.
Genom detta kredilivs begagnande för sådant ändamål borde en kreditivets belopp icke obetydligt öfversligande obligations-summa kunna hållas ute i rörelsenoch medelst dylika cirkulerande obligationer skulle arbetaren med lätthet kunna göra sina små besparingar fruktbärande samt Svenska allmänheten småningom blifva bekant med fördelarne af räntebärande papper.
Sålunda skulle efter några få års förlopp den uppsägbara sväfvande statsskulden kunna förvandlas till en ouppsäghar eller s. k. fonderad skuld samt jernvägslånen kunna inom landet upptagas.
Fullmäktige syntes derföre böra bemyndigas och anbefallas, att, sedan hälften eller två tredjedelar af den summa, som skulle upplånas, blifvit från utrikes ort indragen, erbjuda Svenska allmänheten uppsägbara obligationer, löpande med i det närmaste samma ränta som den, hvaremot det utländska lånet blifvit upptaget.
Dessa obligationer borde alla vara utfärdade på Svenska språket och endast al pari få utgifvas; hvadan om kapital-rabatt å det utländska lånet beviljats, räntan å ifrågavarande obligationer borde i förhållande dertill förhöjas.
Ett m\aximi-beIopp borde bestämmas, hvilket
Fullmäktige skulle ega att emot utgifna fonderade stats-obligationer anskaffa i låneväg.
Hvad derutöfver för jernvägs-anlaggningarne erfordrades, borde upplånas eldigt de i Riksgälds-konlorets reglemente för låns upptagning i allmänhet meddelade föreskrifter, hvilka äfven dessutom borde i afseende på ifrågavarande medel tillämpas, såvida det bestämda fonderade lånebeloppet icke kunde erhållas emot någorlunda billiga och förmånliga vilkor.
Sedan en tredjedel eller högst hälften af den erforderliga upplånings-summau fiån annat land indragits och silfver-valutan deiför i härvarande Riksbank deponerats samt Rikets Ständer lill ränta och amortering anvisat 5 å 6 procent årligen utaf hela deri för jernvägarne belöpande anläggnirjgs-kostnad, kunde förmodligen räntefria och vid uppvisandet inlösbara skuldförbindelser å 5 till och med 50 R:dr R:mt, utan synnerligt äfventyr, utgifvas å en summa, motsvarande icke blott hela utan dubbla beloppet af den i Banken innestående silfver-valutan.
För beredande af större Stats-Ulskollels Memorial M 97.
15 kredit åt dessa mynt-representativer, än den privat-bankernas sedlar ega, borde desamma få emottagas uti Statens, lill Riksgälds- och Stats-kontoren ingående uppbörd.
Utom nyssnämnde kredit-pappers användande till dervid förefallande utbetalningar, borde, till fyllande af behofven för jernvägs-byggnäderna,. upplåning verkställas dels emot obligationer med låg ränta samt 3 eller 6 månaders uppsägningstid och dels emot ouppsägbara fond-obligationer; och borde
Riksgäldskontoret ega att årligen i Banko-sedlar uttaga så stor procent utaf den i Banken deponerade silfver-valulan, som motsvarade sammanräknade amorteringén af både den utländska och den inhemska skulden.
För öfrigt har under ofvannämnde diskussion yrkats, att det i 24:de punkten intagna förbehåll i fråga om statsutgifterna möjligen öfverstigande tillgångars samt blifvande öfverskotts användande lill statens jernvägs-byggnader matte utgå, helst det svårligen skulle kunna med erforderlig tillförlitlighet bestämmas, huruvida sådana tillgångar verkligen förefunnes eller icke, och hvad öfverskoltena beträffade, dessa icke blefve kända förr än räkenskaperna voro afslutade.
Till— lämpningen af den i afseende pä sagde tillgångar och öfverskott föreslagna bestämmelse skulle derföre sannolikt komma att medföra flerfaldiga svårigheter och stridigheter.
Dessutom vore de öfverskott, som redan funnes eller under de kommande åren kunde blifva alt tillgå, icke alt påräkna för jernvägs-anläggningar, emedan dessa öfverskott måste användas till nödvändiga utgifter för bevarande af Rikets sjelfständighet, och hvad dertill icke erfordrades vore högst behöfligt för andra föremål, som afsåge landets utveckling uti intellektuelt och iridustrielt hänseende, och hvilka icke kunde åsidosättas, utan all Rikets nu församlade Ständer skulle afvika från den af föregående Ständer beträdda banan, att, såvidt tillgångarne medgåfve, understödja allt, som kunde befordra näringarnes, handelns och industriens utveckling och förkofran.
I afseende på den i momentet b föreslagna föreskrift, att Fullmäktige böra uti obligationerna förbehålla Riksgälds-kontoret rättighet att framdels uppsäga dem till inlösen efter viss bestämd förfallotid, har likaledes inom Preste-Ståndet anmärkts: alt denna föreskrift vöre alltför kategorisk; alt afslutandet af ett för staten ganska förmånligt län skulle förhindras, i fall långifvaren icke ville underkasta sig den föreskrifna uppsägbarhelen och Fullmäktige icke utan att förbehålla sig uppsägningsrälten kunde antaga det erhållna låneanbudet; att det i sagde hänseende föreslagna stadgande icke vore tillämpligt vid upptagandet af amorteringslån, dervid låntagarne icke gerna kunde förbehålla sig rättigheten att genom skeende uppsägelse göra ändringar i den öfverenskomna ordningen för amorteringens verkställande; samt att den föreslagna uppsägningsrälten borde inskränkas till de fall, då en gifven amorlerings-ordning icke vöre föreskrifven.
Redaktionen af detta stadgande ansågs derföre böra förändras; varande i sådant afseende föreslaget, att der skulle tilläggas orden: »så vidt sig göra låter» eller 16 Slals-Ulskollets Memorial M 97. ock bestämmas, alt Fullmäktige allenast i händelse obligationerna icke inom viss lid skola vara inlösta, »borde förbehålla Riksgälds-kontoret ifrågavarande uppsägningsrätt.
Vidare har emot samma moment erinrats, att då man inom Sverige ännu icke kunnat vänja sig vid obligationer, som o långifvarens sida vore uppsägbara och då det derföre torde dröja länge innan lån till betydligare belopp kunde emot sådana obligationer iuom landet upptagas, borde, .såsom en förberedande åtgärd till införande af ett ordnadt, ändamålsenligt fondsystem medgifvas, att de för jernvägs—anläggningarne upplånla medel finge »pä aftalad dag eller efter bestämd uppsägningstid» återbekommas.
Inom Bonde-Ståndet har under öfverläggningen, angående Utskottets i 24:e punkten framställda förslag, hufvudsakligen yttrats och erinrats: att önskligt vore det så mycket utaf ifrågavarande lån, som inom landet kunde erhållas, derstädes blefve upplånadt; alt åtminstone till en början högst hälften af den summa, som i låneväg måste anskaffas, borde få upplånas utom riket; alt de sålunda till landet inkomna och bland allmänheten sedermera utspridda kapitaler borde "genom upptagande af inhemska lån återigen komma Statsverket till godo; ali statens egna tillgångar måtte, så vidt möjligt, användas för de tillämnade jernvägs-arbetenas utförande; att, med afseende å den räntefot, hvaremot utländska lån hittills för Hypotheks—föreningarnes räkning upptagits, räntan vid den utom riket skeende upplåningen för jernvägs-byggnaderna måtte bestämmas lill högst 4 procent; att deltagandet uti ifrågavarande lån måtte samtidigt erbjudas hugade långifvare inom och utom riket; samt ali lånen företrädesvis borde upptagas inom de länder, som hade guld lill myntvaluta och Svenska staten således icke förbinda sig lill återbetalnings-skyldighet i silfver.
Det af Ridderskapet och Adelil meddelade beslut i fråga om anskaffningen af de medel, som för statens jernvägs-byggnader intill 1860 års slut erfordras, skiljer sig från Borgare-ståndets beslut rörande samma ämne. endast genom den af det förra Ståndet tillagda bestämmelse, att den summa, hvilken för jernvägsbyggnadernas fortsättande och utförande bör under sagde lid genom upplåning anskaffas, får utgöra högst 20,000,000 R:dr Ruut.
Emot en sådan inaximi-summas bestämmande för den upplåning, som för ifrågavarande ändamål får och skall ske, förekommer likväl, att alla Riks-ståndens fattade beslut i afseende på sammanräknade beloppet af de medel, hvilka vid denna riksdag böra anvisas lill de jernvägs-anläggningar, som genom statens försorg och på dess bekostnad böra utföras, äro sins emellan skiljaktiga, hvadan delta belopp alltså enligt hvarje särskildt
Stånds beslut är olika.
Sålunda utgör detsamma, enligt Ridderskapet och Adelns beslut, 19,390,000 R:dr, enligt Preste-ståndets 18,090,000 R:dr, enligt Borgare-ståndets 20,339,000 R:dr och enligt Bonde-slåndels 13,979,000 R:dr R:mt; kommande dessa summor att ökas med det belopp, som kan af Riksstånden - Slats-Ulskollets Memorial JM 97.
17 ständen varda beviljadl för bangårds-anläggningen samt reparations-verkstäders inrättande här i hufvudstaden.
Verkliga beloppet af de anslags-summor, hvilka onder tiden intill nästa statsreglerings-periods utgång skola anskaffas och användas för statens jernvägs-byggnader, kommer dock att bero på dels de beslut, Utskottets i detta memorial framställda inbjudningar föranleda, och dels resultatet af förestående omröstningar inom förstärkta Stats-Ulskottel.
Vid sådant förevetande anser sig Stats-Utskottet så mycket mindre kunna tillstyrka de öfriga Riks-ständen att förena sig med Ridderskapet och Adeln i bestämmandet af en viss summa, hvilken genom upplåning får högst anskaffas, sorn, i händelse denna summa icke motsvarar hvad som för de beviljade anslagens vederbörliga utbetalning erfordras, skillnaden icke lärer kunna beläckas genom de vid riksdagens slut befintliga odisponerade tillgångar, eller framdeles uppkommande öfverskott, enär Utskottets, i afseende på öfverskotts-medlens användande till de jernvägs-byggnader, hvarom nu är fråga, gjorda hemställan icke blifvit af Rikets Ständer bifallen.
Beträffande särskildt denna hemställan, enligt hvilken Rikets Ständer borde förbehålla sig alt, derest, sedan alla andra statsutgifter vid nuvarande riksdag blifvit bestämda, det visade sig, att dem öfverstigande tillgångar förefunnes, pröfva och afgöra dels om och i hvad mån dessa tillgångar borde till statens jernvägs byggnader användas och dels huruvida Fullmäktige i Riksgälds-kontoret må ega att för samma ändamål, under tiden intill nästa riksdag, jemväl använda blifvande öfverskott, får Utskottet, lill följd af Ridderskapet och Adelns samt Borgareståndets beslut, alt hvad 24:de punkten innehåller, rörande det deruti föreslagna förbehåll, hör ur samma punkt uteslutas, och med afseende derjemte å de emot detta förbehåll inom Presle-slåndet framställda anmärkningar, tillstyrka, alt omförmälda hemställan må anses hafva förfallit.
Då för öfrigt Ridderskapet och Adeln samt Borgare-ståndet gillat Utskottets i meranämnde punkt yttrade åsigt och gjorda framställning, angående ifrågavarande medels anskaffning genom upplåning, anser sig Utskottet, under åberopande af de till stöd för denna framställning anförda skäl och i öfverensstämmelse med det förfaringssätt, som under flera föregående riksdagar iakttagits vid de tillfällen då Stats-Utskotlets yttranden af 2:ne
Stånd blifvit godkända, men af 2:ne återremitterade, böra vidblifva hvad Utskottet yttrat och föreslagit; och får Utskottet alltså härmed fornta sin hemställan, att Rikets Ständer måtte besluta, det Fullmäktige i Riksgälds-kontoret böra genom lån anskaffa medel för ej mindre ersättandet af de belopp, som för innevarande års arbeten å vestra och södra stambanorna redan blifvit ulaf Rikets Ständer afräkningsvis anvisade, än utbetalandet af de anslags-summor, som derutöfver varda under denna riksdag beviljade, att till 1860 års slut utgå för Statens jernvägs-byggnaders fortsättande och utförande.
Sl. Prot. 1836 & 1837. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 16 Haft. 3 II!
Stats-Utskoltels Memorial M 97.
Vidkommande de beslut och föreskrifter, sorn, i afseende på den för oftanämnde ändamål förestående upplåningens verkställighet, blifvit föreslagna uti de till 24:e punkten hörande 8 särskilda moinenter, anser sig Utskottet, med anledning af de anmärkningar emot utländsk skuldsättning, äfvensom de yttranden och förslag i afseende på lånens upptagande inom riket samt sättet för lånerörelsens bedrifvande, hvilka hos Preste- och Bonde-stånden framställts, böra erinra, att Utskottet, vid föreslåendet af de stadganden och bestämmelser dessa momenter innefatta, utgått från den, så vidt af återremiss-handlingarne inhemtas, icke utaf någon bland dem, hvilka deltagit i diskussionerna inom bemälta Riks-stånd, ogillade åsigt, att Fullmäktige i Riksgälds-kontoret ingalunda böra genom deras fria verksamhet inskränkande eller förlamande föreskrifter hindras att vid utförandet af sitt erhållna vigtiga uppdrag förfara på det för ej mindre statsverket än den allmänna penninge-stäilningen och kredit-förhållandena inom landet mest fördelaktiga sätt.
Fullmäktige höra alltså, enligt denna åsigt, vara oförhindrade att, med fästadt afseende å för handen varande förhållanden, verkställa upplåningen, vare sig utom eller inom riket, samt meddela erforderliga närmare bestämmelser angående så väl låne-sällen och låne-vilkoren, som det belopp hvarje särskildt upptaget lån bör utgöra.
Med undantag af del i mom. h. förekommande stadgande, att Fullmäktige böra i obligationerna förbehålla Riksgälds-kontoret rättighet att framdeles, derest omständigheterna pröfvas härtill föranleda, uppsäga desamma till inlösen efter viss bestämd förfallotid, hvilket stadgande, enär Ridderskapet och Adeln samt