Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
En stor del af lösdrifvarne utgöres af sådane personer, som tillhört Warbergs i början af 1830:talet upplösta garnisons-församling, samt deras harn och afkomlingar; härrörande sig delta till stor del deraf, alt på samma gång ej bestämdes, hvilken församling, antingen Warbergs eller Träslöfs, den upplösta garnisons-församlingen borde tillhöra.
Dess medlemmar, som egentligast äro att betrakta såsom fattighjon, hafva derföre företagit sig vandra omkring, förskjutne hvarhelst de velat sig nedsätta; men ett annat förhållande är 1111 att emotse, sedan, genom Eders Maj:ts nådiga Förordning om fattigvården i Riket, stadgadt blifvit, att (atti g vårds-s ty reisen inom hvarje socken skall draga försorg om der befintlige fattige, med rätt att sedan söka sin ersättning af annat samhälle eller staten.
Nämnde nådiga Stadga, så väl som Eders Maj:ts nådiga Förordning om försvarslöse personer af den 29 Maj 1846, hvarigenom en hvar berättigas fritt välja vistelseort, äfvensom rättigheten att häkta blifvit inskränkt, hafva visat sig ganska ändamålsenlige, och antalet af lösdrifvare på sednare åren betydligen aftagit; hvarom nästa berättelse kommer att närmare redogöra.
I enlighet med föreskriften i Kongl, fattig vårds-stadgan hade nära alla församlingar inom länet före den 1 November 1847 upprättat, och till min fastställelse insändt särskilda reglementen för fattigvården; men några af dessa reglementen voro dels så ofullständiga, dels emot högstberörde stadga så stridande, alt de måste underkännas, med föreskrift för församlingarne att inom den 15 Januari 1848 insända andra förslag, hvilket sedermera skett.
1842 års knappt medelmåttiga, samt 1843 och 1846 årens långt under medelmåttan erhållne skördar satte allmogen inom länet tillbaka uti välstånd.
På våren 1847 uppjagades priserne på all spanmål till en ovanlig böjd, en följd af efterfrågan deraf på utländska marknaden, så att arbetaren och den mindre jordägaren inom flere socknar, särdeles i norra och medlersta delarne af länet, råkade i verklig nöd.
Till densammas afhjelpande beviljade Eders 8 Maj:t nådigst af undsältningsmedlen elt belopp af 80,000 R:dr Banko, med vilkor, att hälften deraf skalle återbetalas vid 1847, och andra hälften vid 1848 årens uppbördsslämmor, och {ingo nådigst 600 R:dr deraf användas såsom gåfvor till mindre bemedlade.
Antalet af de handlagda lagsöknings-målen och af de för skuld uti bysättnings-häkte insatte personer, har uppgått år B:ko R:dr sk. rst. 1842 till 2,165 mål 3,104 personer 69,049: — — 10 hysatte. 1843 ✓ )) 2,655 » 3,917 » 144,029: 13. 2. 2 » 1844 )) 3,091 )) 3,091 » 189,946: — — 11 » 1845 )) 3,253 )) 4,224 )) 175,302: 28. — 23 » 1846 )) 2,608 » 3,332 )) 121,518: 30. 1. 19 » 1847 » 2,219 )) 2,956 )) 97,762: 10. — 17 » Häraf visar sig, att det största antal lagsökningar förekommit under loppet af år 1845, hvartill orsaken är att söka uti 1843 års svaga skörd, ty en stor del af desse lagsökningar härrörde från inrop å spanmåls-auktioner, hällne på våren 1844, och med betalnings anstånd tili samma års slut.
Ett ej obetydligt hinder emot en allmännare välmåga ligger, enligt min tanka, uti den obegränsade hemmans-klyfningen, och isynnerhet uti undantagssystemet.
Sällan behåller någon bonde sitt hemman så länge han äger krafter öfrige att bruka det, än mindre till sin död, utan öfveilåter detsamma vanligen vid 55 å 60, och ej sällan vid yngre år, åt barnen, eller säljer det till främmande, i hvilketdera fallet som helst, med vilkor af försörjning genom undantag af jord eller i natura prestationer; i förra fallet förbehålles den bästa jorden, med förbindelse för nya åbon att sköta densamma, och i det sednare är underhållet af spanmål, sofvel m. m. så rundeligt tilltaget, att afträdaren icke vidare befattar sig med arbete eller annan nyttig sysselsättning, utan blifver med hustru och (lera barn en tärande medlem i samhället.
På sådant sätt uppkomma ej sällan flere undanlag på ett och samma hemman, och vanligen har åbon, som måste bruka både sin och undantagarens jord, samt ansvara för alla allmänna onera, den sämste delen deraf.
Följden häraf är modlöshet och fattigdom, som ofta vållar ovilja och hat till upphofvet dertill, samt dessutom emellan föräldrar och barn en beklaglig osämja.
Slik afsöndring af jord är dessutom ganska hinderlig för jordens ordentligare bebrukning och en ändamålsenlig cirkulation.
Berörde 9 Berörde undanlagssystem liar ock börjal tillämpas af torpare, ehuru lyckligtvis ännu slika fall icke särdeles ofta förekomma. §. 3. Xäringar.
Deribland intager jordbruket främsta rummet.
Höks, Tönnersjö, Halmstads, Ahlstads, Faurås och Himble häraders slättbygd, belägen i sträckning efter hafvet, har sandmylla till den rådande jordmånen, blandad med ör, samt till mindre grad lerjord, som blott här och der förekommer.
Denna slättbygd är till större delen laga skiftad, i följd hvaraf odlingarne betydligen framgått; men, med undantag af possessionaterne å större egendomar samL en och annan ståndsperson på mindre hemman, hvilka bruka jorden på ett rationel t sätt, medelst träda, rotfrukter samt omvexling af säd och artificiella grässlag, är ett så beskalfadt brukningssätt icke infördt, utan i dess ställe nyttjas, på förfädrens vis, ensäde, och inga grässlag utsås.
Då åkern, genom de lieie efter hvarandra tagna grödorna blifvit utsugd, ligger den ofta flera år alldeles ofruktbar.
Den naturliga ängen har på de sednare 25. åren visat sig vara, i afseende på bördigheten, i märkbart afla gande, och höet lår ersättas af det, genom de utvidgade odlingarne, ökade halmfodret.
Allmänneligen trädas ej, utan utsås, efter gödning om hösten, råg, och derefter antingen råg ånyo eiler blandsäd, och sedan bafra.
Potäter odlas på flere orter uti stor mängd, och afyttras till de större brännerierna.
Uti nämnde häraders skogsbygd är åkerjorden ör- och sandmylla af inskränkt vidd, som derföre årligen besås, utan att trädas eller gå i vexelbruk med grässlag.
Odlingarne äro sällsynta, men jorden brukas med mera omsorg och gödslas oftare, så att sädesafkastningen på lika rymd är högre än på slättbygden.
Fjäre, Wiske och Himble häraders jordmån från hafvet till Götheborgs och Elfsborgs läns gräns är hufvudsakligen lerjord af ypperlig beskaffenhet, dock förekommer stundom äfven der ör- och sandmylla.
Slätterne afbrvtas tätt och ofta af kala och ofruktbara bergsträckningar.
Laga skiftena hafva i denna del af länet gått betydligen framåt, men ägovidden till hemmanen är högst inskränkt.
Äfven här brukas jorden på gamla sättet, men, i anseende till sin naturliga bördighet, gifvet- den någorlunda gräsväxt viddess O ' O Berättelse öfver Halmstads
Län för aren 1842—1847.
d 10 igenläggning för ändamålet alt valla sig och blifva tjenligare för besående med lin, som mycket odlas ocb med fördel begagnas i Wiske och Himble härader, der linnetillverkningen som husslöjd idkas.
Här odlas hvete, föga råg, mest korn och bönor, en del trindsäd, och mindre hafra.
Mobolet är inskränkt, men bönor ocb trindsäd ersätta denna brist.
Betydliga förbättringar i jordbruket hafva dock, äfven hos allmogen, börjat visa sig medelst begagnande af bättre och ändarnålsenligare redskap, jordens trädande, foderväxters utsående, utdikning m. rn.; men ännu är detta antal inskränkt; dock är alt hoppas, att dels exempel från de större egendomarne, dels de bemödanden, hushållnings-säjlskapet, e'fter dess år 1845 förändrade organisation, användt, skola så småningom verka till ett bättre.
Hågen för utdikningar och nyodlingar har dessutom i trakten af Warberg i hög grad väckts genom den föresyn, som lemnats medelst den väl lyckade upprensningen af Himble- och Tollereds-åarne.
Genom det förra arbetet, hvilket år 1846 fullbordades, och samma år den 7:de och 8:de Oktober afsynades, dervid det befanns verkstäldt i öfverensstämmelse med plan och föreskrifter, hafva 2,150 tunnland, förut vattendränkt mark, blifvit odlingsbara, och äro deraf redan odlade och sädesbärande omkring tvåhundra tunnland.
Jorden består till största delen af djup mylla på ler- och mergelbolten, samt är så jemn och stenfri, att densamma kan upptagas med vanlig plog.
Kanalen, eller nya strömfåran, som dels följer åns förra läge, dels erhållit en alldeles ny riktning, utgör i längd 18,922j alnar, samt håller en bredd från 20 till 40 fot, med eli djup af 6 till 8 fot.
Till förelagets bedrifvande har Staten genom anslag bidragit med 6,800 R:dr, samt jordägarne med omkring 14,000 R:dr Banko; utgörande således hela kostnaden 20,800 R:dr Banko, eller ej fullt 9| R:dr lör tunnlandet.
Tollereds kanal, hvarigenom 1,800 tunnland, äfven vattendränkt äng, betesmark och torfmossar, blifvit försatte i odlings- och användbart skick, är 12,000 alnar lång, med en bredd från 12 till 20 fot, och ett djup af i allmänhet 1 fot; kostnaderne för detta arbete kunna icke noga bestämmas, emedan jordägarne, dels med eget, dels med legdt folk utfört det mesta deraf, men i del minsta kunna de dtalkuleras till 6,000 R:dr Banko uLöfver statsanslaget, 3,200 R:dr Banko, således tillsammans 9,200 R:dr, eller 5^ R:dr för hvarje tunnland.
Å den först utdikade marken fortgå odlingarne genom bränning, och kunna omkring 300 tunnland redan anses odlade, dervid koslnaderne, efter jordens olika beskaffenhet, varierat från 13 R:dr ig sk.
Lill 15 R:dr tunnlandet. 11 Det liar redan visat sig, att odling genom bränning är mest fördelaktig på denna jord, som på lerbotten består af förruttnade vegetabilier, ifrån en half till en alns djup.
Vanligen besås bränningen tidigt om hösten med råg, och deri påföljande vår gräsfrö; och hafva så väl härefter, som efter vårsäd härliga skördar erhållits.
Dessa föredömen äro, i förening med fortgången af laga skiften inom länet, ostridigt anledningen till den skyndsamhet och kraft, hvarmed odlingar och uldikningar börja bedrifvas.
Det vigtiga företaget af Ramsjöns sänkning, samt de ofvan och nedan liggande vattensjuka markers utdikning, har allt hitintills varit fördröjdt genom rättegångar, som uppstått rörande priset på en qvarn, hvilken för ändamålet borde inlösas och rifvas eller flyttas; och upprensningen af Tvååkers-ån, som länge varit i fråga, uppehälles äfvenledes genom rättegång om inlösning och utrilning af några ålfisken utaf ganska ringa värde, i förhållande till den nytta, som skulle tillskyndas genom den vattendränkta markens utdikande, hvarigenom den sedan blefve odlingsbar.
Enär jag nämnt, det jordens laga skiftande föranledt till bättre brukningssätt emot förr, då den låg i tegskifte, och den ena grannen, i sättet för jordens brukande, i väsendtlig mån var af den andre beroende, torde det vara af vigt känna till hvad grad laga skiftesförrättningarne fortgått inom länet; och jag får derföre meddela följande sammandrag, grundad t på de årsberättelser, som från förste Landtmätaren i länet inkommit; dock hafva de efter laga skifte verkställde åbodelningar ej deri ingått. 12 Bolstäder. >■ s i1 A real. n § Qvarboende. ct> B* s — Inrösningsjord. > 3 on -< B) 3 O. P B fö* 3 ^ g «> ? pt T >» K- er> 3 Oq Uppod- lingsbar mark. 0 'g 2. 3 0.-. uq T CD S - ^ 3 0 3 1 s 3 3 PS Antal.
Tunni, År 1828 42 104 51 i 1,722 2,521 685 2,804 75 7,807 1829 28 68 301 703 1,509 901 4,338 385 7,830 » 1830 51 142 74t\\ 1,870 2,083 1,546 9,639 190 15,328 )> 1831 • 52 120 33jgl 1,696 1,760 698 7,623 168 11,945 » 1832 41 143 02118 2,201 1,940 1,344 6,621 169 12,275 » 1833 52 190 85^5 2,725 2,509 1,621 7,742 347 14,944' » 1834 56 91 lil 1,584 2,405 1,427 5,460 225 11% 101 » 1835 57 80 17* 1,355 1,703 1,002 2,829 399 7,288 » 1836 52 62 3 b V, 1,461 1,058 830 2,224 146 5,719 )) 1837 109 204 98H 3,067 3,459 1,055 13,768 689 22,038 » 1838 26 50 39A 778 1,150 669 5,911 139 8,647 1839 36 61 251 883 1,282 517 4,191 217 7,090 » 1840 131 154 8^88 2,779 3,387 1,631 9,479 138 17,414 » 1841 64 135 ■»A293 aorztj 2,384 1,371 820 7,072 74 11,721 » 1842 71 106 /.Kl •Uj 1,142 1,837 476 5,154 155 8,764 » 1843 145 129 9 lil 3,223 2,696 1,928 10,952 134 18,933 1844 67 115 50g 2,107 2,218 1,300 5,378 261 11,264 1845 . . 125 127 8111 2,898 3,061 1,501 8,835 326 16,621 » 1840 lil 140 60” 2,927 3,217 1,641 7,294 351 15,430 )X 1847 | 86 1241 »lii 2,325 2,509 837 6,397 176 12,244 Summa | 1,402 2,357| 1.169® 39,830 43,675 22,429 133,711 4,764 244,409 Åt denna tablå visar sig således, alt afrösningsjord och impedimeuter utgöra vida iner än hälften af arealen, samt att efter mantal räknadt frdelar, men efter rymden endast obetydligt öfver i:del af länets vidd undergåll laga skifte; dock är härvid att märka, det mångå egendomar och enstaka hemman linnas, hvilka, redan från grannars ägor skiljda genom fastställde rågångar, aldrig komma att undergå laga skifte. 13 Till underlättande af laga skifteskostnaderne och beredande af lindring uti de dermed åtföljande kostnader, hafva, såsom utflyttnings-bidrag, af allmänna medel erhållits: år 1842 5,207: 32. - » 1843 4,636: 32. — » 1844 3,548: 16. - » 1845 6,065: 16. — » 1846 5,343: 20. 6.
» 1847 3,528: 22. 2. 28,329: 42. 8.
Vid jemförelse emellan den tabell för landet, som finnes bifogad 1822 års berättelse, och den som underdånigst liärhos bilägges, inhemtas, att utsädet af alla slags säd uppgick år 1822 till 62,4974 tunnor, och år 1847 till 79,38444 tunnor.
Att medelafkastningen, efter afdrag af utsädet, beräknades år 1822 till 217,233 tunnor, och år 1847 till 292,1424! tunnor.
Alt utsädet af potäter utgjorde: år 1822 . 15,948l tunnor, och år 1847 32,792 dito; samt att afkastningen af denna rotfrukt, efter afdrag af utsädet, skattades år 1822 till ....... 118,697 tunnor, och år 1847 till 230,972 tunnor.
Utsädet af alla sorter säd är under dessa 25 år således ökadt med nära 25°/0, och afkastningen har äfven, i proportion efter utsädet, stigit; men oaktadt 4:dels sekels kultur, lemnar jorden högst obetydligt högre afkastning, ty korntalet år 1822 och 1847 är ungefär enahanda.
Potates-frukten odlas nu dubbelt emot 1822, hufvudsakligast för bedrifvande af bränvinsbränning. efter år aftagit; och bränvinsskatten betydligen minskats, så unda: år 1842 . . . 3,541 pannor, och 21,416: 21. 6. r. i skatt » 1843 . . . 3,067 17,797: 14. - » » 1844 . . . 3,071 18,981: 39. 1. » » 1845 . . . 2,915 17,956: 4. 6. » » 1846 . . . 2,610 . . , . . 15,709: 46. 6. » » 1847 . . . 2,235 13,822: 31.
- » 14 Delta oaktadl, vågar jag anse, det averkningen af bränvin är nu större än förr, i följd af de förbättringar denna näringsgren vunnit; synnerligast i hastigheten vid de brännerier, som drifvas med Anga.
Förutom potäterne uppsluka brännerierna en myckenhet säd, men spanmåls-afkastningen är likvisst för länets behof tillräcklig, så snart ej missväxt inträffar.
Visserligen har antalet af kreatur något ökats under de 25 åren från 1822 till 1847; men med undantag af några större egendomar, der en bättre hushållning är införd, vid bulles ännu i allmänhet den gamla principen att svälta fram kreaturen.
De äro derföre i allmänhet små, och någon mera utmärkt inhemsk race är ej utbildad, ehuruväl, genom ett klokt urval och rikligare fodring, en sådan borde kunna skapas, ty en och annan gång påträffas, äfven bos allmogen, både vackra och goda kreatur.
Erfarenheten har ock visat, alt Halländska bondkor, uppköpta till Skåne, efter några få års kraftigare sommarbete och vinterfodring, vuxit och så utbildats, att de ej varit igenkänlige.
På Dömestorps och gamla Skottorps egendomar, tillhörande Ryttmästaren P. Möller, fortfar den Engelska korrthornade, eller Durhamsracen, att väl trifvas, och måhända intager denna ladugård ännu första rummet i hela Riket.
Lilliehöök har till sina egendomar införskrifva vackra kreatur af Ayrshire-racen, och Possessionaten Dann på Tjolöholm har utmärkta kreatur af alla slag, likaledes af Engelskt ursprung.
Å länets landsbygd underhöllos, enligt krono-fogdarnes förslag: år 1822 år 1847 tillökning Hästar .... 12,929 .... 14,111 1,182 Oxar 7,534 ....
13,376 5,842 Kor 37,087 .... 37,840 753 Ungboskap . . . 17,311 .... 24,058 6,747 Svin 13,013 .... 18,727 5,714 Getter .... 367 ... . 1,249 882 Måhända är denna beräkning väl hög och torde tåla någon afprutning, särdeles hvad oxar vidkommer.
För densammas upphjelpande hafva nästan årligen från Flyinge hingst-depöt ankommit tvänne landtbeskällare, som varit stationerade halfva betäcknings-tiden i norra delen af länet, uti trakten af Warberg, och andra halfva tiden i länets södra del, i närheten af Halmstad.
Dessutom har bushållnings-sällskapet genom premier för uppfödde goda och vackra unghästar sökt uppmuntra och väcka håg för häslkulluren; dock hafva några synnerliga verkningar deraf hittills icke försports.
Årligen införskrifvas ifrån Danmark ett betydligt 15 antal hästar, både till släderne och till de större egendomar, der hästar, fast ej uteslutande, vid åkerbruket användas, och vanliga priset på ett par goda Danska arbetshästar är ifrån 600 till 700 R:dr Riksgäld.
Förr,[då utmarkerne lågo samfälte, uppföddes med ringa kostnad, särdeles i trakten af Warberg, ganska uthållige hästar, hvilka, lika den Öländska, nära hela året igenom gingo ute; men efter det laga skiftena kommit i gång och utmarkerna inkräktats, har hästkulturen aftagit.
Ett väsendtligt hinder mot dess uppkomst ligger deri, att allmogen börjar begagna hästen redan i tredje året, innan den ännu är utbildad, äfvensom att betet i allmänhet är alltför magert för hästen.
Derföre linnas ock uti socknarne närmast Småländska och Westgötlia gränsen nästan inga hästar, utom på de hemman, som äro anslagna till utgörande af reservskjuts vid der befintlige gästgifvaregårdar.
I stället begagnas oxar och äfven kor både till jordens drifvande och till transporter, särdeles af timmer och trädvaror till släderne.
Antalet af underhållna får, år 1822 beräknadt till 60,873, upptages 1847 endast lill 60,066, och har således minskats med 800 st.
Orsaken härtill måste ligga äfven deri, alt utmarkerne till flere hemman blifvit inkräktade, och betesmarkerne för fåren sålunda förminskats.
Fåren äro i allmänhet små och grofullige, synnerligast der de födas på ljungbeten och med ljungblandadt foder.
Skotlska får, af den så kallade Chivist-racen, trifvas väl, kunna gå ute nära hela vintren, och gifva både bättre och rikligare ull än landets vanliga får; men ännu är denna får-race sällsynt bland allmogens fårhjordar, Skogar. ”Skogsbruket”, heter det uti den förtjenstfull beskrifningen, kallad topografiska och statistiska uppgifter om Halmstads län, ”arden vigtigaste ”bland länets binäringar, och läflar på många ställen med, om ej öfverträffar, ”jordbruket i fråga om afkastning.
Men skogstillgångarne aftaga synbart med ”hvarje år, och blifva allt mer och mer otillräcklige för de ständigt växande ”behofven.
Hela strandbygden är, med få undantag, skoglös, och af den fordna , ”ännu så kallade skogsbygden företer största andelen blott kala höjder och ”ödsliga hedar, der, så långt ögat kan se, ingen annan växt än ljung upptäckes.
”JNågra icke obetydliga skogsfrakter återstå dock ännu, såsom i Fagereds, ”Thorups, Slättåkra, Enslöfs och Breareds socknar, samt spridda lemningar af ”skogar i socknarne utåt Westgötlia- och Smålands-gränsen, äfvensom smärre ”lundar inuli landet.
Björk- ek- och bok-skogar finnas äfven i östra och med”lersla delarne af landet samt här och der på strandbygden, de flesta och ”största likväl tillhörande sätesgårdar och dem underlydande hemman.
Inom 16 ”dessas områden träffas ännu sparade tillgångar af' så väl löf- som barr-skogar, ”omsorgsfullt vårdade, och, med hänseende till deras framtida bestånd, behandlade efter fordringarne af en ordnad skogshushållning”. ”Sperlingsholms- och Stjernarps-godsen äro isynnerhet utmärkte för skogs”planteringar i stor skala; äfvensom för infredande af sjelfsådde skogsparker” ”Helt annat är förhållandet med allmogens skogar, hvilka öfverallt bära ”vittne om en ohejdad förstöring, föranledd ej endast af stundens tvingande ”kraf, än ock af den liknöjdhet och brist på omtanka för framtiden, som städse ”visar sig hos allmogen.
Bonden har i allmänhet icke sinne för den trefnad, ”sorn skogar och träd gifva hans hembygd; sällan uppdrager och vårdar han ”träd i sin omgifning; men för de obetydligaste ändamål är han istånd att ”fälla det enda träd, sorn pryder hans bostad och ger den skygd emot stormarne”.
”Alltför tydligt visar sig också härjningen af ekskogarne ifrån den tid, ”då skatte-allmogen fick lösa sig till ägande- och nyttjande-rätten öfver dem; ”och bokskogarne, som fordom utgjort Hallands rikedom och prydnad, glesna ”och försvinna med hvarje år i de trakter, der allmogen är öfver dem rådande”.
”Öfverallt der skogarne varit åtkomlige och afsätlningen af deras produkter ”förmånlig, visar sig skogsbristen i starkt tilltagande.
Strandbygdens behof a! ”skogsvaror måste redan bernias utom länet.
Det byggnadsvirke af timmer, ”plankor, bräder m. m., som förbrukas i Kongsbacka och kringliggande strand”socknar, kommer från Bollebygds härad i Elfsborgs län”.
”En stor del af skogsvaror, som säljas i Warberg och strandbygden deromkring, äro från Kongsäters och Thorestorps församlingar i Elfsborgs län, ”och södra Hallands kustland får det mesta af sitt byggnadsvirke från Småland’". ”1 stället för ved nyttjas allmänligen bränntorf, ej mindre å slätt- och ”strandbygden, än i trakter som ännu bära namn af skogsbygder; men torf”mossarne äro på många ställen starkt medtagne, och deras tillgångar, långt ”ifrån att vara outtömlige, äro icke allestädes tillräcklige.
Brist på bränntorf ”visar sig kännbart i sodia Halland, der ängstorf måste tillgripas och såsom ”bränsle begagnas, till oersättlig skada för ängsmarken”.
”Hvad ännu från länets skogar kan afyttras af bjeIkar, spiror, bräder, plank ”m. m. finnér alltid afsättning å slättbygden, synnerligen i städerna, från ”hvilka sådana varor till icke obetydligt belopp årligen utskeppas.
Ved af ”bok och björk har under sednare åren blifvit en förmånlig handelsvara, och ”vedpriserne, i följd deraf, mer än fördubblade”.
"Tillverkning 17 ”Tillverkning af lunnor, synnerligen af tunnsläfver och bottnar, utgör en 'allmän husslöjd öfver allt der ek- och bok-skogar, eller lemningar af sådane 'annu finnas att tillita.
Produklerne afsättas i Warberg, Falkenberg och ”Halmstad, hvarifrån de sedan skeppas på Norr ige och till någon del äfven på ”Skåne och Danmark.
Man räknar försäljningen endast från Warbergs fögderi "lill 13 å 20,000 R:dr om året.
Nå gon ersättning för de nedhuggne skogarne >*..•11 • • i . ^ ° är vid denna näringsgren icke att påräkna, och huru ringa den arbetsförtjenst ”är, med hvilken allmogen får åtnöja sig, kan slutas deraf, att ett tjog tunn”stäfver, det mesta en arbetare kan på en dag tillverka, betalas af köpmännen ”med 8 högsl 9 skillingar, som för ett parlass, utgörande 40 tjog, forsladt 2 ”å 3 mil, gör endast 6| till 8 Riksdaler”.
Härtill får jag lägga, att så länge inom länet icke finnes, utom sandplantören, annan skogsbetjening än den för både Skåne och Halland gemensamme Öfver-Jägmästaren, hvars verkningskrets är vidsträcktare, än att han kan medhinna åt skogshushållningen och, i sammanhang dermed, torfmossarne inom detta län egna någon särdeles uppmärksamhet, en bättre behandling med skogar och torfmossar, som lill ytterlig grad vanvårdas af allmogen, icke är att hoppas.
Det inom länet belägna
Rydö jernbruk, som år 1841 åter upptogs, eller 20 års nedläggning, har, såsom grundadt på köpe-lackjern från aflägsna bergslager utom länet, endast få år ägt bestånd, och är, efter ägarens iråkade obestånd, nu åter nedlagdt.
I ett berg på gränsen emellan Wapnö och Holms socknar finnes en skifvig, rätklufven'stenarl, som under de sednare åren blifvit bruten, och med fördel begagnad vid hamn- och brobyggnader i Götheborg, Halmstad och Malmö, hvarigenom en tillfällig arbetsförtjenst, vissa år uppgående till flere tusende Riksdaler, blifvit orten tillskyndad.
Denna samma slenart är älven påträffad i Harplinge socken, vid Gullbrandstorps och Hålabäcks byar, och bearbetningen deraf börjad, genom föranstaltande af Majoren och Riddaren Gjers i Götheborg, som åtagit sig en större leverans deraf tili Köpenhamn. §. 4.
Fabriker och lii när i a fjär.
De fabriker inom länet, som förtjena att nämnas, äro: l:o Annestorps bomullsspinneri, i Lindome socken af Fjäre fögderi, som år 1841 sysselsatte 19 äldre personer och 81 barn, för en tillverkning af 180,000 Berättelse öfver Halmstads