Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
JN:o 228. 559 3:o att på de ställen, der Roten, i stöd af äldre eller senare Contract, är förbunden att bestå Soldaten kost och öfrige behof under Mölen, likasom i de orter, der Rotehållare deras rätt till ersättning af Soldaten sig redan afsagt eller framdeles kunna afsäga, blifver Passevolancen Rolehållarens egen och odelade utgift, hvaremot inom de Regementen, der Soldaten åligger att, vid slika tillfällen , sig sjelf med matsäck förse, och han från denna skyldighet icke är genom Rotehållarens frivilliga begifvande befriad, Rotehållaren eger rätt alt, genom innehållning af Soldatens lön och andra inkomster af Roten, eller genom dagsverken af Soldaten åt Roten, de senare efter Länets markegångspris beräknade, göra sig ersatt för så stor del af de erlagde Sju Riksdaler, som återstår, sedan ersättning för den skjuts, hvartill Soldaten förr varit af Roten berättigad, efter ett af E. K. Maj:ls Befallningshafvande fastställdt medelpris, blifvit Soldaten till godo beräknad; 4:o att de Rotar, som blifvit anslagne till UnderOlficerares aflönande, till underhåll af Spelet, eller eljest slå för Kronans räkning vacante, skola från MötesPassevolance-afgiften undantagas, enär sådana Contract med dem förut äro ingångne, att fråga om samma afgifts erläggande ej kan uppstå; 5:o att, i händelse af inträffande Krig, under den för Passevolancen fastställda tid af Femton ur, afgiflens erläggande för det Regemente, som uppbryter till Fält-tjenstgöring, upphör med utgången af det år, då Kriget bör - 560 Exp. Utah.
N:o 22$. jas, och vidlager åter med början af året näst efter det, hvarunder Regementena lill sina hemorter återkommit; 6:0 alt Rust- och Rotehållare, emot erläggande af förenämnde afgifter, må af E. K. M. i Nåder varda försäkrade, att deras Manskap och Hästar skola, under den tid Passevolancen fortfar, vid alla de bär ofvan i i:sta punkten uppräknade tillfällen, erhålla god och tillräcklig förplägning och utfodring, efter dé för Armeen fastställda Proviauterings- och FourrageringsStater, Kokved och Lägerhalm under Möten, samt., i händelse af sjukdom, sorgfällig vård och fria medicamenter; 7:0 att, i likhet med hvad åren 181 2 och 1813 egt rum, Rust- och Rotehållare må lemnäs tillfälle, att med vederbörande E. K. Maj:ts Befallningshafvande i Läne-Residencen sammanträda tili ölverenskommande och reglerande af locnlt skiljaktiga förhållanden, i afseende å de med Soldaterne gällande Contract, saint desse senares förbindelse att till större eller mindre del godtgöra Rotehållare det utgifna förskottet, liksom af hvad i öfrigt för verkställigheten af E. K. Maj:ts och Rikets Ständers beslut lända kan, utan att likväl, vid dessa sammankomster, sjelfva hufvudfrågan eller Passevolance-afgifts utgörande till ofvan uppgifne belopp och i ofvan stadgade ordning, såsom redan af båda Statsmagterne beslutad och afgjord, må under Öfverläggning komma; 8:0 att de inflytande Passevolancemedlen, för Éxp. Utsi-.
N.o 228- 56i för hvilka fullständig
Redogörelse årligen hör upprättas af det Verk* åt hvilket E. K. M. kan täckas att Fondens förvaltning i Nåder uppdraga, icke må, under något vilkor, användas för andra ändamål eller behof, ärt Indelta Armeens underhåll och sjukvård under Möten, Marcher och Mönstringar, jemte de i och för Truppernas Vapenöfningar oundvikliga utgifter och förvaltningskostnader; q:o att R.
St. och deras Revisorer må egä rätt att dessa årliga Redogörelser med alla dertill hörande verificätioner granska samt medlens rälta användande dervid tillse; börande den årliga uppbörden och utbetalningen al dessa medel, lika med de öfriga allmänna gärder, som af Landets Invånare utgöras, till sina hufvud. * summor och under behöriga titlar i Rikshufvudboken intagas; 10:0 alt räntan af alla de besparingar, soni under de bestämda femton årens förlopp kunna uppkomma,skall, efter Passevoläncetidens tilländagående, användas till nedsättning i då blifvande bestämning af ny Pässevolance; varandes derjemte uttryckligen förklarad!, att dessa besparingar, så till Capital som Ränta, äro såsom Rust- och Rotehållares egendom att anj se; samt 1 r :o att de partiela Contract om Mötesunderhållet, hvilka under de senare åren kunna med Rust- och Rotehållare vara afslutade, må med 1829 års utgång upphöra, och ifrågavarande allmänna reglering från samma tid till alla indelta Bihang t. R. S:s Prot. 10:de Sami• 71 562 Exp. Utsk.
N:o 228; 2:29- Regementen utan undantag, och således jemväl till de båda Skånska Infanteri-Regementena, på en gång och med enahanda vilkor, utsträckas.
IV:o azg.
Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adeln d. 13 Nov. 1829- Preste-Ståndet d. 16 — — Borgare-Ståndet d. 16 — — Bonde-Ståndet d. 18 — — Rikets Ständers underdåniga Skrif velse, med förslag till förändrad redaction af y Cap. 3 §.
St. har, genom väckt motion, Blifvit anmäldt. huruledes erfarenheten skall visat, att Gäldenärer, för att undvika betalning af ostridiga och fastställda skulder, företagit sig att, genom digtade afhandlingar, försälja ali sin egendom, dervid de dock förbehållit sig rättighet att, emot viss hyresafgift, egendomen innehafva, hvarefter de väl qvitterat köpeskillingen, som sålunda äfven blifvit oåtkomlig, men deremot af den föregifne köparen tilläfventyrs undfått en motförbindelse, att köpet, efter öfverstånden fara, skulle återgå; till förekommande af hvilka bedrägliga tillställningar samt af de för allmänna 'hxp.
Expeditions-Utslcottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 98.
45 iakttagande af hvad i g 17 är stadgadt, beslutas huruvida och till hvad belopp utdelning af vinsten skall ega rum.
Hvad i öfrigt på förvaltningen kan hafva afseende, må likaledes vid ordinarie sammankomst under öfverläggning och beslut tagas, men, der ^ fråga väckes om utverkande af ändring i denna förordning eller förordningen angående grunderna för hypoteksföreningars bildande, må beslut derom ej förr än på nästa allmänna sammankomst kunna fattas.
Sådan fråga måste vara skriftlig samt åtföljd af styrelsens och revisorernes utlåtanden för att kunna anses vid allmän sammankomst väckt.
Bestämmande af arfvoden och aflöningar för ledamöterne i hypoteksbankens styrelse, äfvensom för bankens tjenstemän, ankomme ock på beslut af delegarne vid allmän ordinarie sammankomst “
Då 18:de § i förordningen angående hypoteksbanken bestämmer, att hypoteksbankens styrelse-ledamöter, som vid allmän sammankomst med bankens delegare utses, skola af dessa delegare väljas, men stadgandet i § 22 till ordalydelsen inrymmer denna valrätt äfven åt revisorerne, hvilken valrätt tillika, i saknad af annan föreskrift, kunde synas tillkomma Riksgälds-kontorets i sammankomsten deltagande ombud, hafva delegarne föreslagit i dessa hänseenden nödiga förtydliganden; hvarjemte och då revisorerne, om ock mindre än styrelsens egne ledamöter, likväl kunna anses i viss mån partiska vid afgörandet af den på revisorernes egen utredning och anmälan oftast beroende frågan om decharge för styrelsen, äfvensom vid bestämmandet af revisorernes och styrelsens aflöning, enahanda inskränkningar i revisorernes sorn i styrelse-ledamöternes beslutande rätt vid allmänna sammankomsterna ansetts böra ega rum.
Ehuru mot de härutinnan föreslagna förändringarne åtskilligt kunde vara att erinra, hafva Rikets Ständer likväl, då saken är af jemförelsevis mindre betydenhet, ansett delegarnes förslag kunna bifallas, och alltså beslutat följande förändrade lydelse för den ifrågavarande § 22.
“Utom i de frågor, som angå decharge för styrelsen och val af styrelse-ledamöter samt arfvoden för desse och för revisonerne, ega såväl styrelsens ledamöter som revisorerne att i besluten vid allmän sammankomst taga del.
I förenämnda val må icke heller Riksgälds-kontorets ombud deltaga1'.
B) i förordningen angående grunderna för hypoteksföreningars bildande och verksamhet.
Då hypoteksinrättningarnes hela säkerhet beror af den noggrannhet, hvarmed egendomsuppskattning för inträde och lånerätt i förening verkställes, men någon viss ofelbar grund för sådan uppskattning svårligen gifves, hafva bankdelegarne ansett enda säkra sättet att i detta hänseende betrygga hypoteksinrättningarne ligga i öfverlåtandet åt omtanken och insigten hos de särskilda föreningarnes direktion, att, efter sig företeende omständigheter, inskränka och nedsätta anmäld egendoms på ena eller andra sättet uppskattade värde.
Detta vore väl också meningen med den nu gällande § 3 i förordningen angående hypotekslöreningarnes verksamhet, men sorn tvekan uppstått, huruvida hypoteksförenings direktion vore berättigad att, huru stark anledning dertill än förefunnes, för egendom, hvarför delaktighet på grund af bevillningstaxering sökes, tillika fordra särskild uppskattning enligt hypoteksvärderingsmetod, hafva delegarne, till undanrödjande af all tvekan i denna vigtiga fråga, ansett sig böra föreslå intagande i §:n af ett bestämdt berättigande i detta hänseende. 46 Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N.-o 98.
Med gillande häraf, hafva Rikets Ständer beslutat, att denna § bör erhålla följande lydelse: § 3. “Det värde, för hvilket jordegendom till delaktighet i hypoteksförening må antagas, kan antingen efter bevillningstaxeriug eller efter särskild värdering bestämmas; och må delaktighet i föreningen för högst hälften af värdet kunna medgifvas; föreningens styrelse alltid obetaget att förordna om särskild värdering, och efter sig företeende omständigheter, delaktighetens belopp, så i det ena som i det andra fallet nedsätta.
“ I betraktande, å ena sidan, af den ringa säkerhet alltför små distrikter omfattande, ehuru med vederbörlig stadfästelse försedda, brandförsäkringsanstalter erbjuda, samt åter, å den andra, att orter gifvas, inom hvilka någon helt län omfattande försäkringsanstalt icke är tillvägabragt, har pröfningen af den säkerhet, en större eller mindre försäkringsanstalt kan erbjuda, ansetts lämpligast böra tillkomma hypoteksförenings styrelse hvar inom sin ort; hvadan ett tillägg härom ansetts böra göras i slutet af 4:de §, hvilken derigenom skulle komma att lyda som följer: 1 4. * “Der delaktigheten efter särskild värdering bestämmes, må åbyggnaderna å egendomen ej i beräkning tagas.
Ej må heller i något läll jordegendom till delaktighet i hypoteksförening antagas, der ej de för jordbrukets bedrifvande nödiga åbyggnader å densamma äro mot brandskada försäkrade i någon af de med vederbörlig stadfästelse försedda försäkringsanstalter inom riket, hvilken hypoteksföreningens styrelse finner erbjuda full säkerhet/1
I den genom 5:te § af förevarande nådiga förordning gjorda bestämmelse att innehafvare af jordegendom, hvars värde uppgår till minst 1,000 R:dr, är berättigad till inträde i hypoteksförening, har af hypoteksbank-delegarne föreslagits den förändring, att minimi-summan höjdes till 2,000 R:dr.
Då likväl härigenom, synnerligen i vissa orter, en alltför stor mängd idoga och besutna jordegare skulle blifva uteslutne från förmånen af läns erhållande från hypoteksinrättningarne, hafva Rikets Ständer ansett en sådan förändring i vilkoren för rättighet till inträde i hypoteksförening icke böra göras, utan 5:te § i Kongl. Förordningen angående hypoteksföreningar böra oförändrad bibehållas.
Då den i § 8 befintliga föreskrift, att, när samfäldt lån sökes på flera under särskildt bruk varande egendomar, i skuldebrefvet och inteckningshandlingen skall utsättas det belopp, för hvilket hvarje sådan egendom eller lägenhet skall häfta, på flera ställen omöjligen, åtminstone icke utan föregånget skifte och dermed förenade betydliga kostnader, läte sig verkställas, har nyssberörda alltför kategoriska föreskrift ansetts böra något mildras: hvarjemte ansetts nödigt att vid denna § tillägga ett nytt moment, afseende det fall, att i hypoteksförening belånad egendom styckas, eller att fastighet, hvarå gemensamt med andra samfäldt lån erhållits, öfvergär till annan egare, för hvilka händelser bestämd föreskrift nu saknas.
Rikets Ständer, som gillat hvad härutinnan yttrats, hafva fördenskull beslutat, att § 8 i förordningen angående hypoteksföreningar bör erhålla följande lydelse: § 8- “På flera, under särskildt bruk varande, för delaktighet i hypoteksförening Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse, N-.o 98. 47 godkända, samma lånsökande tillhörande jordegendomar, må antingen ett samfäldt eller särskilda lån kunna beviljas.
Sökes samfäldt lån, varde likväl, der så lämpligen ske kan, i skuldebrefvet och inteckningshandlingen utsatt det belopp, för hvilket hvarje sådan egendom eller lägenhet särskildt skall häfta.
Ofvergår sådan egendom eller lägenhet till annan egare, eller styckas fastighet, som i hypoteksförening är belånad, och vilja egarne till de särskilda fastighetsdelarne hvar för sig sin andel i det samfälda lånet behålla, må detta varda tillåtet, så vida hvarje sådan fastighetsdel uppgår till det värde, att särskildt lån kunnat, enligt de i §§ 3 och 5 bestämda grunder, ursprungligen derå meddelas.“
Med afseende derpå att, i följd af den numera förändrade lagstiftningen angående tysta förmånsrätter, bevis rörande förmynderskap och uppbördsinanna-ansvar icke vidare äro erforderliga, hafva Rikets Ständer, i enlighet med baukdelegarnes förslag, ansett, att föreskrifterna härom i § 10 böra uteslutas och §:u komma att lyda sålunda: § to. “Utom hvad angående inteckningssäkerheten nu är sagdt, åligge ock delegare, som lån hos hypoteksförening söker, att vederbörligen styrka sin uteslutande rätt att den uppgifna egendomen ega eller besitta och med laga verkan inteckna låta.»
Med åberopande af hvad här ofvan i fråga om 7:de §:u blifvit anfördt, hafva Rikets Ständer, i ändamål att bringa 13:de § uti förordningen angående hypoteksföreningar i öfverensstämmelse med förstnämnda §, beslutat, att nyssnämnda 13:de g skall erhålla följande uppställning: § 13.
“För lån, som, stäldt på viss årlig afbetalning, till delegare i hypoteksförening utgifves, gälle till efterrättelse de vilkor och bestämmelser, som för lån ifrån hypoteksbanken till hypoteksförening äro föreskrifna; dock må ej högre ränta än sex för hundrade om året derför få förskrifvas.
Årlig afbetalning på hufvudstolen skall utgöra minst tre fjerdedels procent, men må, med afseende på de vilkor, som vid af hypoteksbanken upptagna och till hypoteksföreningarne utgifna lån betingats, kunna jemväl till högre belopp bestämmas.
Såsom bidrag till förvaltningskostnadernas bestridande erlägge dessutom hvarje låntagare årligen en fjerdedels procent af sitt lånebelopp.
Befinnes detta bidrag något år understiga hvad ändamålet påkallar, varde bristen uppförd i särskild förskottsräkning, och beslute delegarne vid nästa bolagsstämma huruledes bristen fyllas skall.
Uppgår denna brist till en fjerdedels procent af upplånta beloppet, må den ej öfver ett år balanseras, och varde då genom förhöjning af bidraget till förvaltningskostnadernas ersättande fylld, u
I öfverensstämmelse med hvad som blifvit anfördt vid § 11 i förordningen angående hypoteksbanken beti’äffande påföljden af uraktlåten ränte- eller kapital-inbetalning, har blifvit beslutad den förändring i 14:de g att samma § må få denna lydelse : § 14.
“Försummar delegare, som lån erhållit, att på behöriga, uti hypoteksföreningarnes reglementen utsatta, tider full liqvid af ränta, årlig afbetalning på hufvudstolen och bidrag till bestridande af förvaltningskostnaderna till föreningen verkställa, ege styrelsen, hvad sålunda förfallet är, sednast vid nästa sammankomst, genom lag - 48 Expeditions-Utskottets Förslag till un dkr d. Skrifvelse, N:o 98. sökning utkräfva låta, och vare derjemte den försumlige pligtig att från och med förfallo dagen dröj smålsr äntå å hela det förfallna beloppet, efter en procent för månaden, erlägga.
“ I 17:de § har, jemlikt bankdelegarnes förslag, det i slutet utaf l:sta stycket förekommande ordet “påförda44 ansetts böra utbytas mot ordet “tillgodoskrilna44, och §:n i följd deraf lyda sålunda: § IV. “Önskar delegare, som lån ej sökt, från den förening han tillhörer utgå tidigare, än i § 15 sägs, gore derom tillsägelse hos föreningens styrelse ett år förut, och ege sedan sina insättningar med derå till utträdesdagen upplupna, i räkning honom tillgodoskrifna, räntor utbekomma.
Försummar sådan delegare att föreskrifven inbetalning på bestämd tid fullgöra, varde det så ansedt, som hade han om utträde tillsagtd4 ... •
De medel, som af icke låntagande delegare hos hypoteksförening insättas och af denna, jemlikt g 20 i Kongl. Förordningen angående hypoteksföreningarne, till hypoteksbanken insändas, för att der förräntas, eger den förstnämnde, enligt §§ 15 och 17, att med upplupna räntor från föreningen utbekomma.
Då, för återbärandet af sådana medel, föreningen måste vara berättigad att desamma från hypoteksbanken uttaga, men uttryckligt stadgande derom för närvarande saknas, är tillägg af ett nytt moment vid förordningens 20:de § föreslaget och har för öfrigt Irsta momentet i nyssnämnda § ansetts böra förändras sålunda, att deruti ovilkorligen påbjudes den förräntning af kapitalinbetalningar, på hvilken sjelfva amorteringsväsendet grundas.
Till dessa af hypoteksbanks-delegarne föreslagna förändringar hafva Rikets Ständer lemnat bifall, och beslutat, att fördenskull hypoteksföreningarne må erhålla följande lydelse: g 20.
“Hypoteksförening, som hädanefter bildas, ege ej rätt att annan utlåningsrörelse bedrifva, än som består uti de för dess räkning af eller genom allmänna hypoteksbanken upplånta medlens fördelning såsom amorteringslån på föreningens lånsökande delegare.
De medel, som till hypoteksförening af dess delegare i och för erhållna lån eller såsom insättningar inbetalas, skola till allmänna hypoteksbanken insändas, att der i räkning föreningen tillgodoföras samt, hvad kapitalinbetalningar angår, förräntas.
Medel, som af insättande delegare blifvit till hypoteksförening inbetalda och af föreningen, jemlikt denna §, till hypoteksbanken öfverlemnade för att der förräntas, eger föreningen, då desamma på grund af 15:de eller 17:de gg skola till delegare återgäldas, med upplupna räntor från hypoteksbanken utbekomma efter ett års förutgången uppsägning.14 De af Rikets Ständer, för deras del, sålunda beslutade ändringar i ofvannämnda nådiga förordningar af den 26 April 1861 få Rikets Ständer alltså härmed, till Eders Kongl. Maj:ts nådiga pröfning och fastställelse, i underdånighet öfverlemna.
Skrifvelse, M 99.
1 N:o »9.
Uppläst och godkändt hos Kidd. och Adeln den 20 Juni 1866. « Preste-Ståndet » 20 — » — » Borgare-Ståndet » 20 — » — » Bonde-Ståndet » 20 — » — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition angående folkskolelärares pensionering.
(Stats-Utskottets Uti.
N:o 104.) S. A. K.
Med anledning af Rikets Ständers i underdånig skrifvelse den 16 November 1863 framställda anhållan, att, på sätt E. K. Maj:t funne lämpligast, undersökas måtte på hvilka grunder pensioneringen för folkskolelärare mest ändamålsenligt skulle kunna ordnas, så hade, enligt hvad uti en den 1 December nästlidna år till Rikets Ständer aflåten nådig Proposition är meddeladt, E. K.
Majit den 22 April 1864 åt utsedde komiterade i nåder uppdragit att företaga ifrågavarande undersökning och, efter det frågan i hela dess vidd blifvit tagen under ompröfning, till E. K.
Maj:t inkomma med underdånigt betänkande och förslag till de grunder för folkskolelärares pensionering, hvilka på lämpligaste sätt kunde betrygga det afsedda ändamålets uppnående; och hade komiterade, efter att det åt dem sålunda nådigst lemnade uppdraget blifvit fullgjordt, den 19 December 1864 till E. K.
Majit i underdånighet öfverlemnat, jemte utlåtande i ämnet, förslag till reglemente för en inrättning till pensionering af rikets folkskolelärare, öfver hvilket förslag vederbörande med infordrade underdåniga yttranden inkommit.
Redan vid 1847 års riksdag hade E. K.
Majit aflåtit en framställning till Rikets Ständer, afseende att dels närmare bestämma pensioneringstiden och beloppet af försatnlingarnes bidrag, dels jemväl bereda för ändamålet erforderligt understöd af statsmedel.
Framställningen hade vid 1850 års riksdag förnyats, och i anledning af denna Kongl. Bih. till R.
Prat. 1865 & 1866. 10 Sami. 1 Afd. 14 Haft. 1 2 Expeditions-Utskottets Förslag till Rikets Ständers underd.
Maj:ts Proposition afsattes för ifrågavarande ändamål af de å anslagen till folkundervisningens befrämjande uppkomna besparingar en summa af 120,000 R:dr.
Dervid bestämdes tillika, att pensionsinrättningar för folkskolelärare borde bildas stiftsvis och förses med reglementen, byggda på vissa förut uppgjorda, allmänna grunder.
Sedan till grundfonder för dessa båda pensionsföreningar blifvit af de för ändamålet afsatta medlen utbetald en summa af tillsammans 18,060 R:dr, nemligen till föreningen i Linköpings stift 11,310 R:dr och till föreningen i Hernösands stift 6,750 R:dr, har återstoden af de för pensioneringen afsatta medlen, 101,940 R:dr, till följd af Rikets Ständers tid efter annan fattade beslut, fortfarande varit för ändamålet disponibel.
Med antagande af den grundsats, att Staten och kommunen, hvar i sin mån, borde bidraga till folkskolelärarnes pensionering, samt att den afsedda pensionsföreningen borde omfatta hela riket och vara gemensam för alla ordinarie lärare och lärararinnor vid så väl högre som egentliga folkskolor, skulle enligt komiterades beräkning det nya bidrag af Staten, som utöfver kommunernas egna bidrag komme att erfordras, för att efter de af komiterade föreslagna grunder upprätthålla folkskolelärarnes pensionering, motsvara ett årligt anslag af 30,000 R:dr; och har E. K. Maj:t nu föreslagit, att Rikets Ständer, med gillande af de för folkskolelärarnes pensionering framställda grunder, måtte medgifva, att så väl den i Riksgälds-kontoret ännu innestående, delen af den för dessa lärares pensionering afsedda fond, 101,940 R:dr, som äfven de till understöd för pensionsinrättniugarne i Linköpings och Hernösands stift anvisade 18,060 R:dr, under förutsättning att delegarne i nämnda särskilda pensionsanstalter till fördel för den allmänna pensionsinrättningen afstå dessa medel, må för folkskolelärarnes pensionering enligt de uppgifna grunderna användas, samt att Rikets Ständer måtte för pensioneringens upprätthållande anvisa ett årligt anslag på ordinarie stat af 30,000 R:dr.
Andamålet med denna pensionsinrättning vore likväl, enligt hvad E. K. Maj:t vidare anfört, endast ofullständigt uppnådt, såvida icke i samband dermed kunde ställas en pensionsanstalt för folkskolelärarnes enkor och barn.
Delegarne i den ofvan omförmälda pensionsinrättningen för folkskolelärare i Linköpings stift hade för sin del beslutat, att den tillika skulle blifva en pensionsanstalt för lärarnes enkor och oförsörjda barn, och delegarne i Hernösands stifts pensionsinrättning hade vid sammanträde år 1864 allmänt uttryckt samma önskan.
De fler fal diga försök, som under loppet af tio år gjorts för att tillvägabringa en sådan inrättning, vittnade äfven om tillvaron af ett i detta afseende djupt kändt behof.
Ehuru visserligen denna angelägenhet närmast borde vara föremål för lärarnes egen omtanke, egde frågan likväl äfven ett intresse för det allmänna, och vid inrättandet Expeditions-Utskottets Forslar/ till Rikets Ständers underd.
Skrifvelse, 99. 3 af en pensionsanstalt för folkskolelärarne kunde, såsom komiterade jemväl visat, en pensionsanstalt för deras enkor och barn tillika upprättas, med blott en obetydlig utgift för Staten.
Enligt komiterades uppfattning måste skyldigheten att besörja pensioneringen för efterlefvande enkor och barn åligga folkskolelärarne sjelfva.
En för detta ändamål upprättad enke- och pupillkassa borde likväl, efter deras åsigt, hafva gemensam styrelse och förvaltning med pensionsinrättningen för folkskolelärare, och kunde, om den ändamålsenligt ordnades, komma till stånd med ett jemförelsevis ringa bidrag af det allmänna.
Genom särskild utredning hade komiterade visat, att för verkställandet af denna pensionering intet statsanslag erfordrades och att för bestridande af förvaltningskostnaderna, under förutsättning att Styrelsen öfver denna inrättning förenas med förvaltningen af folkskolelärarnes pensionsinrättning, endast behöfdes ett grundkapital af 40,000