Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Bland de många olägenheter, sorn skulle uppkomma genom kronofogde-tjensternas indragning, torde det tillåtas Utskottet få anmärka: att länsstyrelsernas ledan för mycket öfverhopade göromål blefve, serdeles i de större länen, som innehålla 20 till 30 länsmans-distrikt, mångfalldigade derigenom att expeditionerna måste direkte till alla länsmännen utfärdas; att uppbördsväsemlet skulle splittras och sönderfalla i lika många redogörelser, som det finnes länsmansdistrikt; att kontrollen så väl inom uppbörds-distrikten sorn länsstyrelsen i högsta grad försvårades och blefve nära nog omöjlig alt medhinna, i anseende till landskontorens inskränkta tjenstemanna-personal; att mängden af de uppbörds-kautioner, som komme att infordras och pröfvas, försvårade vården om kronans och enskildes säkerhet; att inseendet öfver de privata utsöknings-ärendena blefve högst äfventyrligt; att, vid större kronoskjutsningar, ordningen och en billig fördelning af detta besvär icke kunde behörigen handhafvas, samt att den föreslagna indragningen förutsatte nödvändigheten att omarbeta en stor mängd af nu gällande författningar, och skulle, om den bifölles, till betydlig del ingripa i organisationen af den så kallade landtregeringen.
Och får Utskottet, under åberopande af hvad i ofvanberörde måtto är vordet anfördt och utredt, tillstyrka, att den af motionären väckta fråga om så väl indragningen af kronofogde-tjensterne som de i beröring dermed stående, af ho nom föreslagne, förfoganden må utan afseende lemnäs.
Vidkommande motionärens slutliga hemställan, att kronolänsmannen, hvilkas skrifvelser i tjensteväg till kronofogdarne betunga krono-brefbäringen, matte, för åstadkommande af någon lättnad i detta besvär, få fri post; så har Utskottet skolat upplysa, att, i anledning af förd klagan öfver uteblifven ver - 6 Allm.
Ben.- och Ekon.-Vlsk.
Betänkande, N:o 88. kan af föreskrifterne om krono-brefbärrngen, Rikets Ständer i underdånig skrifvelse af den 17 April 1841 anhållit, det Kongl.
Maj:t täcktes förständiga samtelige
Dess befallningshafvande att noga tillse, det de om kronobrefbäringen meddelade föreskrifter i Kongl, brefvet den 4 December 1*830 samt cirkuläret den 13 September 1831 måtte för framtiden varda iakttagne och efterföljde; och att Kongl. Majit, under den 28 Augusti] 1841, i nåder anbefallt Justilie-kanslers-embetet att, derest anledning till jemkning eller rättelse i gällande föreskrifter i afseende på kronobrefbäringen framdeles yppades, då derom göra underdånig anmälan.
Vid detta förhållande, då alla i Utskottets tanka erforderliga mått och steg för krono-brefbäringens tillbörliga ordnande redan vidtagne blifvit, så anser Utskottet motionärens framställning om åstadkommande af en lättnad i krono-brefbäringstungan icke böra föranlada till någon förnyad åtgärd från Rikets Ständer.
Enär likväl motionärens hemställan om rättighet för kronolänsmännen till fri brefpost synes egentligen föranledd af hans förslag till kronofogde-tjeusternes indragning, hvilket utskottet ansett sig af nyssanförda skäl icke kunna understödja, samt då dessutom, i fråga om rättighet för länsmannen till fri brefpost, i stället för att få begagna krono-brefbäringen, denna, efter Utskottets öfvertygelse, är den bästa och säkraste utvägen till ett skyndsamt förskaffande af bref till kronofogdarne, isynnerhet för de många länsmän, hvilkas bostäder äro förlagde på ganska betydligt afstånd från postkontor, och således torda böra bibehållas, så finner Utskottet icke heller skäl att, beträffande denna del af motionen, tillstyrka, å Rikets Ständers sida, någon åtgärd.
Ant. till Itp. dUk. den 11 Haj 1848, kt 10 l ,m Betänkande, i anledning af väckta frågor om Bergs fogde-tj emter nes indragning samt om upphörande af Bergs fog dar nes befattning med uppskattande af fast egendom i bergslagen.
Genom remisser har Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet fått emottaga följande i ofvanberörde ämnen väckta motioner: Ålim.
Betv.- och Ekon.-Utskolteti Betänkande, N:o 88. 7 l:o af riksdagsfullmägtigen från Wermlands län, Anders Johansson, som anfört, att al honom redan vid sistlidne riksdag motion blifvit väckt om indragning af bergsfogde-tjensterne, samt att densamma då förordades af Besvärs- och Ekonomi-utskottet, hvilket, såsom skäl för desse tjensters umbärlighet upplyste, att den befattning med tillsyn öfver bergsväsendet, som ålåg bergsfogden, nu mera jemväl tillhörde geschworner!!, hvilken kunde öfvertaga bergslogdens vidare åliggande, att årligen afgifva förteckningar öfver tackjerns- och smidestillverkningen, äfvensom att utrifva stångjernshärdar; hvarjemte bergsfogdarnes öl riga bestyr med kronouppbörden och utmätningar samt skyldigheten att utföra kronans (alan vid bergstingen syntes kunna utan svårighet öfverlernnas åt kronofogdarne och häradsskrifvarne.
Riksens Ständer, sorn i denna mening instämde, afläto ock en underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t med hemställan, att de bergsfogdarne åliggande göromål måtte, i mån af innehalvarnes afgång, öfverllyttas dels på vederbörande kronofogdar och häradsskrifvare, samt dels på bergmästare och geschworner; men som emedlertid ännu ingenting afhörts om förenämnde, öfverflödige bergslögdeljensters »('skaffande, hade motionären ansett sig föranlåten att återigen fästa uppmärksamheten på denna fråga; — varande densamma af destnmera vigt, sorn den alsåge en besparing i statens öfvardrifna utgifter; hvadan alltså motionären föreslagit, alt Rikets Ständer täcktes hos Kongl. Maj:t förnya sin underdåniga hemställan derom, att bergsfogdetjensterna kunde upphöra, och att med de dem tillhörande göromål måtte förhållas, på sätt Rikets Ständers förut i ämnet aflåtna underdåniga skrifvelse antyder.
— I detta förslag hafva riksdagsfullmäktige Anders Andersson från Wermlands län samt Anders Eriksson och P.
Persson från Örebro län med motionären sig förenat; 2:o af Herr C. II.
Berglund, som anfört, att bergsfogdetjensternes indragning redan länge varit föremål för Riksens Ständers öfverläggningar; men, som denna indragning sannolikt ej förr än i sammanhang med en reorganisation torde kunna verkställas, så ville motionären nu blott påyrka upphörande af bergsfogdarnes befattning med fast egendoms uppskattning i bergslag, hvilket desto lättare kunde ske, som kronofogden eller dess ombud, länsmannen, verkställer ej allenast utmätnigen, utan äfven fastighetens exekutiva försäljning; och vore upphörandet af bergsfogdarnes befattning härmed så mycket mera af behnfvet påkalladt, som denna deras åtgärd, oberäknad tidsutdräglen för fordringsegaren, äfven högst betungande drabbar gätdenären, då desse tjenstemän, enligt Bergs-Kollegii Bref af den 7 April 8 Allm.
Best'.- och Ekon.-Ulskotlets Betänkande, N:o 88.
7 April 1786, för hvarje förrättning ega att fordra skjuts för 2 hästar och 1 r:dr 16 sk. b:ko om dagen, hvaremot kronefogden eller länsmannen blott tillerkännes 32 sk. b:ko om dagen och skjuts efter en häst, enligt expeditions-taxan af den 15 Maj 1821.
Innan Utskottet går att besvara dessa motioner, hufvudsakligen lika med dem, som af förenämnde riksdagsfullmäktige blifvit vid 1844 och 1845 årens riskmöte väckta och till dåvarande Allmänna Besvärs och Ekonomi Utskottets handläggning öfverlemnade, har Utskottet ansett sig böra upplysa att nyssnämnda Utskott, i Betänkande af den 23 December 1844, audragit, hurusom, enligt gällande instruktion och tid efter annan utfärdade författningar, det ålåge bergsfogdarne, utom den allmänna tillsynen öfver grufvors upptagande och bearbetning, samt jernförädiingen i allmänhet, att årligen till Bergs-kollegium insända förteckningar såväl öfver blåsningarue, som öfver stångjerns- och manufaktursmidet i riket, jemte dithörande uppgifter; att, efter Bergs-kollegii föreskrift, försegla och utdrifva stångjernshärdar; att vid bergstiugs-rätterne bevaka Kongl. 3Iaj:ts och kronans rätt och utföra dess talan; samt att verkställa utmätningar, värderingar och försäljning af bergsmanshemman; hvarförutan de skola debitera och af bruks- och bergsverken uppbära de kronan deraf tillkommande utskylder, såsom tiondeafgift, hammarskatt in. in., samt emottaga åtskillig annan penningeuppbörd till grafve- och bergslags-kassor m. m., — Bergslogdarnes antal uppginge, efter staten, till 16, hvilka tillsammans uppbära i årlig lön 2,026 rtdr 16 sk. banko, men icke någon af dem till högre belopp än 196 rtdr 24 sk. samma mynt, utom bergsfogden i Wermland, som, jemte 110 rtdr i lön, innehar boställe.
Utskottet hade icke heller ansett sig böra med tystnad förbigå, att Kongl.Bergs-kollegium hade, i anledning af tillförordnade kommitterades underdåniga yttrande om Bergs-domstolarnes samt Bergs-statens i orterna reorganisation, under den 2 Juli 1844, sig i underdånighet utlåtit: att, derest Kongl- Maj.t, med bifall till kommitterades derom framställda förslag, skulle besluta, att, till förenkling af krono-uppbördsverket, de ordinarie bergsutskylderne borde af vederbörande kronofogdar hädanefter indrifvas och redovisas, bergsfogdarnes antal i allmänhet väl kunde instränkas till sex, eller till en för hvarje af nuvarande bergmästaredömen, men då det jemväl ålåge dessa tjenstemän att bevaka kronans rätt vid allmänna domstolarne oell vid förefallande undersökningar m. m.; hvartill komme angelägenheten deraf, att bergs - Allm. Best.- och Ekon.-Ulrkolfets Betänkande, N:o 88. 9 bergsfogdarne måtte, i händelse af behof, kunna til! bergmästare-förrättningars verkställande förordnas, sfi . nsåge Kollegium, i öfverensstämmelse med kommitterades derom yttrade tanke, att löneförmånerna böra derefter någorlunda lampas, men äfven att framgent ej heller någon må tiil bergsfogde förordnas, sä framt han ej undergått vederbörlig bergsexamen.
Utskottet hade likväl ansett det böra härvid i betraktande tagas: att geschworner flir närvarande hufvudsakligen åligger att hafva tillsyn öfver grufvebrytningen celi hvad dermed sammanhang eger, hvarjemte desse tjenstemän, såsom varande behörigen examinerade, vanligen blifva, i händelse al behof, till bergmästare förrättningar förordnade; att för öfrigt bergsfngdarnes bestyr med krono- och annan uppbörd, samt utmätningar, jemte åliggandet att bevaka kronans rätt m. m., syntes böra utan svårighet kunna å kronofogdatne, häradsskrifvarne med flere öfverflyttas; hvadan, och då härtill komme, att antingen bergmästare eller geschworner lätteligen torde blifva i tillfälle att algifva de årliga förteckningarna till Bergs-kollegium öfver tackjerns- och smidestiliverkningarne, äfvensom att utrifva stångjernshärdar, samt att med större sakkännedom, än som hos de oexaminerade bergsfogdarne kan förutsättas, utöfva tillsyn öfver jernförädiingen, Utskottet yttrat den öfvertygelse, att bergsfogdetjensterne utan olägenhet kunde upphöra; på hvilka skäl, och med fästadt afseende dessutom å nödvändigheten af att undanrödja de olägenheter, som uppkomma deraf, att bergsfogdarnes nuvarande löner icke i allmänhet förslå till deras bergning, Utskottet hemställde, att Mikels Ständer behagade hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det de bergsfogdarne hittills åliggande göromål måtte, i mån af innehafvarnes afgång, öfverflyttas dels på vederbörande kronofogdar och häradsskrifvare i afseende på debiteringen och uppbörden af kronans inkomster, samt aktoraters utförande m. ro. och dels på bergmästare och geschworner, hvad deras befattning med bergsväsendet vidkommer.
Och hade Rikets Ständer, som biföllo Utskottets ofvan upptagna Betänkande, uti underdånig skrifvelse af den 22 Februari 1845 bos Kongl. Maj:t anhållit, att de af Utskottet föreslagna förfoganden i frågan om bergsfogdetjensternes indragning kunde i nåder vidtagna varda.
Ilvad sålunda, i målet förekommit, har UtskottPt i öfvervägande tagit; och beträffande frågan om bergsfogdetjensternes indragning, så ehuru Utskotskottet, med instämmande uti de skäl, som ligga lill grund för motionen och hvilka blifvit i Riksens Ständers nyssberörde underdåniga skrifvelse närmare Bm R.
H Prat. 1847 <xh 1848.'8 Sami, 20 UOfl % Mm.
Mm».- Sim.-Utti. fklämktmde, W:« 88. utvecklade, finner den föreslagna indragningen vara nyttig samt äfven »i bebofvet påkallad, likväl och som Kongl.
Maj:t icke allenast i nådigt svar den 6:te
Maj 1845 behagat förklara, att Riksens Ständer» underdåniga framställning »hille framdeles förekomma, i sammanhang med den väckta frågan om förändrad organisation af Bergs-staten, utan också i Dess nådiga proposition angående statsverkets tillstånd och behof den 12 November 1847, i hvad den anginge Bergs-koiiegii ombildtiing till öfverstyrelse för bergverken, nådigst utlåtit
Sig, att de besparingar oberäknadesom, genom tillämpningen af den för nyssnämnde Öfverstyrelse fastställda nya staten, kunde uppkomma, ytterligare minskning i detta embetsverks personal torde kunna ega rum vid skeende vidare förminskning elier förenkling af bergsstyrelsens göromål, så snart d* af Kongl.
Majit till utar betande anbefallda förslag till flera vy a, bergsväsendet rörande, författningar framdeles blifva af gjorda, så, anser Utskottet ett förnyande af underdånig hemställan om bergsfogde-tjensternas indragning nu icke vara lämpligt, utan torde Riksens Ständer böra tills vidare afvakta Kongl. Maj:ts nådiga beslut i den na fråga.
Hvad deremot den af Herr Berglund gjorda framställningen angår,, att bergsfogdarne ej vidare måtte behöfva anlitas vid fast egendoms uppskattning i bergslag; så och alldenstund upplyst är, att desse tjenstemän» befattning i omförmäldte afseende endast föranleder tidsutdrägt för fordringsegaren och kostnader för gäldenären; fördenskull och som Utskottet finner den yrkade rättelsen kunna beredas, utan hinder af det oafgjorda skick* hvari frågan om bergsfogde-tjensternas indragning för det närvarande srg befinner, har Utskottet ansett sig böra hemställa, att Kikets »Ständer ville i underdånighet anhålla, det Kong!.
Majst täckes i nåder besluta, att ber«sfogdarnes befattning med uppskattande af fast egendom i bergslag må upphöra och på krono betjeningen vard» öfvei flyttad.
Stockholm den 9 Maj 1848. STOCKHOLM, w. p. »alma», mm.
Allm. Best).- och Ekon.-Utskottets Betänkande, No 89. 1 N:o 89.
Ank. till Exp.-Utsk. den 11 Maj, kl. 10 f. m.
Betänkande, i anledning af väckt motion om vederbörlig tillsyn derå, att Svenska och Norska konsuler fullgöra sina åliggandenj angående nedsättning af de afgifter, dessa konsuler ega att af Svenska J arty g uppbära samt om åtgärder till förekommande af sjöfolks rymningar.
Borgarslåndet har till Allmänna Besvärs- och Fkonomiulskottets handläggning remitterats ett af vice talmannen herr A. M. Brinck afgifvel memorial, hvaruti dels blifvit öfverkiagadt, alt svenska handlande och skeppsredare samt skeppare icke alltid och på alla de ställen i främmande länder, hvarest Svenska och Norska konsuler vore anställda, åtnjöte det biträde samt de råd och upplysningar, som desse tjenstemän, i följd af sin befattning, vore förbundne att meddela, dels ock anmärkts, hurusom konsulad-afgifter för Svenska fartyg utginge till större belopp, än som för anelia nationers och serskildt Norska fartyg erlades, såsom exempel hvarpå blifvit anfördt, alt, förutan den olikhet i lästafgiflen för Svenska och Norska fartyg, som uppkommer derigenom, alt de sednares kommersläster äro T:del drygare än Svenska svåra lästen, i Antwerpen icke någon afgift till konsuln erlägges vid anteckning å folkpasset angående förändring af besättning å Norskt fartyg, då deremot, för sådan anteckning vid hvarje inträffande förändring af Svenskt fartygs besättning, en afgift af en riksdaler hamb. banko betalas; att vidare till konsuln erlägges i r:dr hamb. banko för påteckning å Svenskt fartygs manifest, ehuru numera något sammandrag deraf icke erfordras, utgörande likväl lösen för sådant sammandrag, när det upprättas, i r:dr hamb. b:ko.
Derförutan har motionären fästat uppmärksamheten på de för Svenska skepps-rederierna menliga följder af Svenskt sjöfolks snart sagdt obestraffade rymning, enär, om det lyckas någon af besättningen, alt öfvergifva det fartyg, hvarå han vore förhyrd, så funnes det Sik lill H. St.
I8i7 och 18SS. 8 Samt. 21 häftet. 1 2 Allm.
Besvärs- och Eliort.-Utskottets 8etänltande, N:o 89. personer, sorn hade för yrke, att dölja rymmaren till dess fartyget afsegla t,, då lian åter framkomrue och ofta förledde sjömän å anika Svenska fartyg lill dylikt rymningsbrott.
Sådant allt skedde under Svenska konsulns ögon,, utan att han egde makt, att låta gripa och föra rymmaren ombord å annat Svenskt fartyg.
Svenska skepps l edet ierne (ingo dyrt betala dessa rymningar, och fartygs befälhafvare erfara alla möjliga olägenheter af alt nödgas, ofta för tredubbla hyror, antaga de sämsta af främmande nationers sjöfolk
Med föranledande häraf har motionären hemställt, att Rikets Ständer mätte hos Kongl., Majit i underdånighet anhålla, det vederbörande må förståndigas alt, der skälig anledning förefinnes, tillse det konsulerna uppfylla sina åligganden, äfvensom uppgifva och inkomma med förslag till skyndsamt afhjelpande af öfrige, här ofvan antydda, missförhållanden.
Och har med motionären sig förenat herr Berg, sorn derjemte anfört, att olikheten emellan de utgifter, sorn. betunga Svenska fartyg och dem, sora erläggas, af norska fartyg, funnes så, påtaglig, att en reglering i detta afseende vöre på det högsta önskvärd;: att t. ex. i England betaltes för ett Norrsk fartyg blott en tredjedel af det belopp, sorn för Svenska fartyg utginge, och'att, då för ett Svenskt fartyg afgilter till konsul m. n». erlades i alla Engelska, hamnar, sådana afgift er för Norrska fartyg en dast betaltes i London.
Ilärförutan hafva herr Schartau och. flere af Ståndets ledamöter instämt uti förevarande motion..
Utskottet har tagit dessa, ämnen i behörigt öfvervägande och får, hvad först angår motionärens- yrkande om eni underdånig framställning till Kongl. Majit angående vederbörlig tillsyn derå, att Svenska och Norrska konsuler fullgöra sina åligganden, vördsamt elinia, alt uti 35- § 2 mom. i Kongl.
Majlis förnyade konsulsstadga af den g
Mars 183o- är stadgadt, att redare, sjöfarande eller handlande, som anse sig ega skäl till missnöje med konsuls åtgärd i och för tjenslen, vare sig för obehörigt uppbur ne afgifter, fördröjd eller vägrad handräckning eller eljest må, sin klagan anmäla hos Kommers-kollegium, som bör, efter inhemtande af konsulns förklaring, pröfva, huruvida det emot konsuln, förekomna, förhållande må föranleda, antingen till underdånig; anmäla» hos Kongl- Maj: t, eller till sakens laga behandling vid domstol, i hvilket sednare- fäll målet öfver Lemnäs- till advokatfiskals-embetet i Kominens-kolLeginm, sorni eger åtalet emot den felaktige konsuln utföra hos Svea llof-iätt Enär alltså fullständig föreskrift finnes meddelad, huruledes, der an - Allm.
Besvärs- och Ekon.-Ulskoltets Betänkande, A: o 89. 3 ledning lill klagan öfver konsuls tjensle-ulöfning förekommer, en sädan klagan må göras gällande och nödig rättelse i det felaktiga förhållande, hvartill konsul må vara förvunnen, således kan i omlöi mälda ordning vinnas, anser Utskottet en så beskaffad underdånig framställning från Rikets Ständers sida, som motionären vrkat, icke vara lämplig, destomindre som af motionen icke kunnat bernias några närmare upplysningar till stöd för de deri framställda anmärkningar angående konsulers uraktlåtenhet, att sina tjenste-åligganden uppfylla; på grund hvaraf Utskottet tillstyrker, alt motionen i denna del icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Beträffande dernäst frågan om nedsättning af konsulad-afgiflerne för Svenska faityg till samma belopp, sorn för Norrska fartyg erlägges, får Utskottet, lill upplysning i delta ämne, vördsamt anföra, ali, sedan Kongl. Majit i nådigt bref af den 29 Juni 1833 förklarat, att Svenske och Norrske konsuler skulle ega att af Svenska skepp uppbära en lika afgift, som af de Norrska erlades, eller en femtondedels species per läst, så vida fartyget å den ort, hvarest konsul eller vice konsul vore anställd, antingen lossar eller intager last, hvilken beräkning dock ej komme alt utsträckas till de konsuler, som vid sin tillsättning fått sig en högre konsulad-afgifl beviljad, och hvilka under sin tjenstetid borde dervid bibehållas; så hafva Rikets.
Ständer under den 3 Mars 1841 till Kongl. Majit allåtit en underdånig skrifvelse, deruti Rikets Ständer yttrat, att de fördelar, sorn genom högslberörde nådiga beslut skolat för den Svenska sjöfarten beredas, likväl icke i någon betydligare nion kommit densamma till godo, dels emedan Svenska fartyg å de orter, der konsulad-afgifl föint icke egt rum, korn mi t att få densammma erlägga i likhet med de Norrska, och derjemte fortfarande betungats med losen och expeditions-afgifler, som af de Norrska icke erläggas, dels i följd deraf, alt omförmälde nådiga förordnande icke blifvit biagi i verkställighet å de orter, der de drygaste algi lierne utgått, hvadan ock inträffat, det Svenska fartyg ej kunnat med fördel täfla om frakt på sådana orter med de Norrska.
Med föranledande häraf och då derförutan icke allenast handeln och sjöfarten syntes höra tillgodonjuta antingen lindring eller fullkomlig befrielse från konsulad-afgifter å de orter, der konsuler redan voro med löner å stat forsed de, utan äfven den till konsulatet i Helsingör undantagsvis utgående afgift af 1 r:dr för dä c ka dt och 1 r:dr r:dr b:ko för odäckadt fartyg, oaktadt detsamma derstädes hvarken lossade eller intoge last, icke eller borde belasta de Svenska fartygen, då de Norrska icke vore densamma underkastade, hafva Rikets Ständer anhållit: 4 Allm.
Besvärs- och Ekon.-Ulskotlets Betänkande, N:o S9. 1:0 att Kongl. Maj:t måtte i nåder anbefalla konsnlad-afgiflernas uppbärande å alla orter i fullkomligaste likhet för Svenska och Norrska lartvg, så att för Svenska fartyg, som betala konsulad-afgift, ingen lösen eller expeditions-afgift för erforderliga dokumenter derjemte må få uppbäras, samt den ditintills i Helsingör utgående serskilda afgift af 2 r:dr för däckade och 1 r:dr b:ko för odäckade fartyg komme att alldeles upphöra; 2:0 att, der löner på stat äro för kousulerne anvisade, konsulad-afgifterne måtte komma att, i mån derefter, antingen nedsättas eller alldeles upphöra; 3:o att, med serskildt fästadt afseende å Svenska sjöfartens betungande
A de orter, der kousulad-afgifterne ännu beräknades elter serskilde författningar, Kongl.
Maj:t måtte i nåder anbefalla en skyndsammare allmän verkställighet af Kongl, biel vet den 2t) Juni 1833, och, om serskilda anslag för sådant ändamål skulle erfordras, derom till Rikets Ständer aflåta nådig proposition; samt 4:o att Kongl.
Majit täcktes i nåder anbefalla, ej mindre nu gällande konsulad-sladgas, än ock den för kousulerne meddelade sportel- och expeditions-taxas öfverseende och omarbetning i de delar, der sådan af Rikets
Ständer blifvit ifrågasatt eller i öfrigt kunde finnas vara af behofvet påkallad.
Öfver den af Rikets Ständer sålunda gjorda underdåniga hemställan täcktes Kongl. Majit genom nådig remiss infordra Kommers-kollegii underdåniga utlåtande, och förordnade sedermera i nådigt bref af den 7 Mars i843, att Kollegium skulle afgifva underdånigt förslag till så väl ny konsuls-stadga, som fördelning af konsuls-distrikten i allmänhet, hvarefter och sedan bemäldle Kollegium, af anförde skäl, den i5 Maj 1846 till Kongl. Majit afgifvit serskildt underdånigt utlåtande öfver de delar af Rikets Ständers ofvanberörda underdåniga framställning, som åsyftade nedsättning af konsulad-afgifterna å Svenska fartyg å de orter, der samma afgifter, i följd af äldre förordnanden, utginge till högre belopp, än de som för Norrska fartyg erlades, eller i Helsingör, London och alla andra hamnar i St.orBritauien och Irland samt hnmnarne i Alicantes och Livornos konsuls-distrikter, Kongl.
Majit uli nådigt bref af deri 12 påföljde Juni, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med hvad uti Kommerse-koilegii nyssnämde underdåniga utlåtande blifvit hemstäldt, i nåder förordnat, alt, från och med 1847 års början, lästafgiften för Svenska fartyg, sorn lossa eller lasta i hamnar inom Helsingörs, Londons, Alicantes och Livornos konsulat-disl rikt, komme alt, jemkad till närmaste likhet med hvad för Norrska fartyg beta - Allm.
Desv. och Ekon -Utskottets Belnnkamle, j\:ö 89.