Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Prop. JH SI. 73 Stadgande icke allenast skalle siå i fullkomlig strid med de grundsatser, som för tullagstiftningen i allmänhet blifvit godkända, utan-'äfven, enligt, min tanke, vore i hög grad obilligt mot Lappmarkens fattiga befolkning, och då, vidkommande för öfrigt den begärda nedsältningen i inföi selstulli n å Rehnsbudar, densamma, hvilken för närvarande utgör 15 sk. 5 r:st, enligt kommilterades förslag skulle komma att uppgå till endast 3 sk. 2,40 rist; så anser jag förevarande underdåniga framställning, så i ena sorn andra fallet, ej förtjena nådigt afseende.
I förslaget till tulltaxe-underrättelser hafva kommilterade, bland annat, tillstyrkt1:
Tulliaxevid 3 §, att varor, som med främmande fartyg in- eller utföras, skola i Sverige icke vara underkastade andra eller högre afgifter, än om do med Svenska fartyg §§ 3 och 4. in- eller utföras; och vid 4 §, att lastpenningar skola utgöras till lika belopp af Svenska som af främmande fartyg; i sammanhang hvarmed kommilterade jemväl hemställt, att den tillökning till dubbelt belopp, hvarmed fyr- och båkafgifterna nu utginge af oprioriterade nationers fartyg, finge bortfalla.
Emot dessa förslag och hvad till stöd för desamma blifvit af kommitterade anfördt, hafva Kommers-kollegium och General-tullstyrelsen erinrat, att det af kommitterade omförmälda förbud för Danska fartyg att till Sverige införa salt syntes böra bibehållas, så länge, på grund af traktaten den 30 November 1826, nämnde Vara icke finge i Svenska fartyg till Damnark inkomma; och att, hvad anginge öfrige nationers fartyg, hvilka ännu härstädes saknade enahanda rättigheter som inhemska, sädane rättigheter städse förunnats och otvifvelaktig! äfven framdeles komme att tillerkännas alla de nationer, som i sina hamnar åt Svenska fartyg medgåfvo motsvarande förmåner.
Getta hade hittills i afseende å Franska fartyg uteslutande förhindrats af de undantagsafgifler, med hvilka alla till Frankrike i främmande fartyg införda varor voro belagda, i motsatts till den lindring af 10 procent, som införseln under Fransk flagga åtnjöle.
För Sveriges export och fraktrörelse innebure denna skillnad i afgifter en större olägenhet, än den förhöjning i lastpenningar och tull, sorn erlades för de jemförelsevis fåJasler, hvilka afskeppas härifrån i Franska fartyg, utgörande åren 1851—1855 i medeltal endast 2,088 läster årligen, under det medeltalet af öfriga fartyg, som under samma lid utklarerat med last från Sverige till Frankrike, uppgått till 31,891 läster årligen.
I betraktande häraf och då det möjligen blefve lättare att åt Svenska fartyg i Frankrike framdeles utverka lika tullbehandling med inhemska, om en motsvarande förmån samtidigt tillerkändes Franska fartyg i Sverige, än om densamma dessförinnan obetingadt inedgåbes, tillstyrkte embetsverken, att kommilterades förslag i denna del icke måtte vinna nådigt bifall.
Prat. 1856 & 1857. 1 Sami. 1 Afd. 2 Bd. 2 Haft. 10 kongl.
IJrop. M Ut.
Med de åsigter jag hyser angående den fria konkurrensens företräde i handel och näringar, så väl för deras egen utveckling, sorn för det allmännas välbefinnande, tvekar jag icke ali uttrycka den mening, att Sveriges egen bandel och sjöfart i det hela mera skadas än gagnas af del |>ä andra nationers rätt att tillföra oss eller härifrån utföra varor lagda band, sorn innefattas i de här gällande undantagsbestämmelser, hvilkas afskaffande kommitterade föreslagit.
Jag är nemligen ölvertygad, att det för handeln och landet vore fördelaktigare att t. ex. emottaga en saltlast, förd i ett Danskt fartyg, än att nödgas afvisa densamma.
Den köpes naturligen icke, om den ej behöfves.
Så ock med in- eller utförseln i Franska fartyg.
Der ett sådant eljest skulle kunna med fördel befraktas att gå på Sverige, möter nu ett hinder i de särskilda ofrihets- och licentafgifterna.
Icke blott deri Franske skeppsredaren beröfvas en förtjenst.
Den Svenske varuegareus förlust kan blifva ännu mera kännbar.
Men det är tillika otvifvelaktig!, att en ännu större fördel skulle beredas vår handel och sjöfart, derest de undantagsbestämmelser, som i andra länder emot Sverige tillämpas, tillika kunde undanrödjas; och för den händelse, hvilken jag icke vågar motsäga, att underhandlingar härom skulle kunna främjas genom erbjudandet af förut saknad helfrihet eller fullkomlig likhet i rättigheter med vära egna fartyg, kunde bibehållandet tills vidare af nu ifrågavarande inskränkningar i vår lagstiftning måhända medföra gagn.
Det är också endast under denna förutsättning, som jag för närvarande anser mig böra underdånigst hemställa, alt ifrågavarande undantagsbestämmelser måtte af Eders Maj:t tills vidare bibehållas samt 3 och 4 §§ af nu gällande tulitaxe-underrättelser lemnäs utan annan förändring, än att i den sednare lästetalsafgifterna, nu bestämda till 12 och 56 sk, utföras till 40 öre samt 1 R:dr 20 öre. gg 5, 0. 7 kommitterades förslag till 5, 6, 7 och 8 §<§, har någon annan an och 8. märkning icke blifvit gjord, än att Kommers-kollegium och’ General-tullstyrelsen, i enlighet med tillstyrkandet af införselsförbud för vissa slag bränvin och sprit, i sistnämnde §, motsvarande den 9:de i nu gällande underrättelser, bibehållit det stadgande, som har afseende å förbjudna varor; hvilket stadgande likväl, derest Eders Maj:t bifaller min angående nyssnämnde artikel gjorda underdåniga hemställan, lärer böra förfalla, g g
I stället för nu gällande <§§ 10 och 11, i hvilka dels stadgas hvad vid varors tullangifning och förtullning iakttagas bör, dels hänvisas till hvad i andra författningar finnes härom vidare föreskrifvet, hafva kommitterade i sitt förslag, § 9, upptagit endast en hänvisning till tullförfattningarnes innehåll; hvaremot Kommers-kollegium och General-tullstyrelsen på den grund, att förslag till en allmän tullförfattning är under utarbetning och att i denna författning åtskilliga af de föreskrifter, som tulltaxe-underrättelserna nu innehålla, syntes rätteligen böra inrymmas, ansett nu gällande §§ 10 och 11 kunna för närvarande bibehållas oförändrade.
A åd. j‘rop. M 51.
Men ehvad nämnde allmänna tullförfattning må blifva utfärdad eller icke, synes mig den af kommitterade föreslagna ifrågavarande förändringen fullkomligt ändamålsenlig; hvarföre jag underdånigst förordar bifall till kommitterades förslag.
Nu gällande <§ 12 handlar om kreditupplaget, hvilket, enligt kommittera- g 12 » jördes här förut anmälda förslag, skulle komma att inbegripas under en u t v i d g a d nederlagsrätt och blifva föremål för särskild lagstiftning; hvarföre också kommit- leiser. terade helt och hållet uteslutit stadgandet om kreditupplagsrätten ur tulltaxeunderrättelserna.
Under förutsättning, att frågan om de särskilda upplagsrättigheterna kommer att framdeles särskildt behandlas, anser jag mig ock böra underdånigst hemställa, att omförmälda stadgande för närvarande mätte få ur tulltoxe-underrattelserna utgå.
Emot nu gällande § 15 svarar 10 § i kommitterades förslag, uti hvilken ^ 1Q annan ändring icke blifvit ifrågasatt eller torde böra ega rum, än som här förut i sammanhang med förslaget till oinskränkt tullfrihet för fartyg blifvit i underdå nighet tillstyrkt.
Kommitterade hafva ur sitt förslag uteslutit § 14 i nu gällande tulltaxe- g ^ underrättelser, angående förfaringssättet vid tullbehandling al
Ii vitt socker, som angifves såsom råsocker.
Jemte det Kommers-kollegium och General-tullstyrelsen, i sammanhang med sitt förslag angående införselsförbud för vissa slag bränvin och sprit, tillstyrkt ett stadgande till förekommande af förtullning utaf dessa slag, hafva embetsver ken tillika föreslagit, att nu gällande föreskrift om särskild kontroll vid tullbe handling af hvitt råsocker måtta varda bibehållen.
Med antagandet, såsom jag vågat föreslå, af en gemensam tull för bränvin och sprit, alla slag, förfaller frågan om det af embetsverken i detta hänseende tillstyrkta stadgande; men, i öfverensstämmelse deremot med den af mig, vid förslaget angående tullbestämmelserna för artikeln socker, redan gjorda underdåniga hemställan, torde Eders Maj:t finna lämpligt att under § 11 i tulltaxe-under rättelserna upplaga ett stadgande, hvarigenom införsel af ädlare sockerslag emot dén lägre, endast för råsocker alsedda tullsatsen må förekommas. § 1! i kommitterades förslag, som nu skulle erhålla ordniugsnumern 12, § /g. motsvarar gällande § 13 och angår den tullrestitution, som vid utförsel af vissa, utaf utländska råämnen tillverkade varor beviljas.
I detta hänseende hafva kommitterade, bland annat, föreslagit tullrestitutionen för Topp-, Kandi- och Kaksocker till 9 öre samt lör uppgifna slag af beredt lädar till 4 öre skålpundet; men deremot, såsom följd af forslaget om tullfrihet vid införsel af oskalad ris eller paddv, helt och hållet uteslutit nu gällande stadgande om tullrestitution vid utförsel of risgryn; hvarförutan kommitterade i §:n intagit den med förslaget ti|( i 7 (i Kony!.
Prop. M 51. mellanrikslag öfverensstämmande föreskrift, att tullrestitution vid utförsel till Norrige icke eger rum.
Emot detta förslag hafva Kommers-kollegium och General-tullstyrelsen vä! icke gjort någon erinran i afseende å tullrestitutions-beloppen annorlunda, än alt cmbetsverken, för den händelse deras förslag att belägga oskalad ris med införselsafgift blefve godkändt, ansett en tullres*itutidn af 1 öre skålpundet för risgryn böra medgifvas; hvaremot Kommers-kollegium och General-tullstyrelsen dels föreslagit en sådan förändring i redaktionen, alt undantaget från tullrestitution vid utförsel till Norrige skulle upptagas i början af §:n, och icke vid slutet, såsom kommitterades förslag innehåller, dels ock, såsom nödvändig följd af denna undantagsbestämmelse, ansett föreskriften i 4 morn., att utförseln kan verificeras genom attest af vederbörande tullbevakningstjensteman om godsets bevakning till öppen sjö, i den mening, som 30 § af gällande Nederlagsförordning föreskrifver, böra utgå.
Stockholms och Götheborgs sockerbruksidkare hafva deremot anhållit, alt tullrestitutionen vid utförsel af Topp-, Kandi- och Kaksocker måtte, vid en råsockertull af fl öre. bestämmas till 10 öre skålpundet.
Och som sistnämnde belopp, efter en beräknad afkomst af 80 skålpund raffinad utaf 100 skålpund råsocker, motsvarar den för det sednare föreslagna införselstull samt någon högre afkomst, äri den nyssnämnda, icke torde kunna i medeltal antagas, anser jag mig böra underdånigst hemställa, att tullréstilutionen vid utförsel af omförmälda sockertillverkningar måtte bestämmas till 10 öre skålpundet.
I öfverensstämmelse med den af mig här förut underdånigst föreslagna nedsättning af införselstullen å oberedda hudar och skinn, finner jag t mig ock böra hemställa, att tullrestitutionen vid utförsel af beredt läder måtte nedsättas till a1/, öre per skålpund eller 2 R:dr 50 öre för Cenfnern; hvaremot, under förutsättning. att tullfrihet vid införsel af oskalad ris eller paddy af Eders Maj:t beviljas, ali fråga om tullrestitution vid utförsel af risgryn förfallér.
Lika med kommitterade anser jag föreskriften örn det undantag från tullrestitution. som vid utförsel till Norrige, enligt förslaget till roellanrikslag, hädanefter skulle ega rum. lämpligast böra vid §:ns slut intagås; oCh finnér icke heller af detta undantag skäl vara för handen att, på sätt Kommers kollegium och General-tullstyrelsen föreslagit, ur §:ns 4 mom. utesluta föreskriften om vilkorlig rätt att verificera utförseln med attest af védérbörande tullbevakningstjensteman. §§13 och 14.
Uti §§ 12 och 13 af kommitterades förslag, hvilka §§ nu skulle erhålla nurnerordningen 15 och 14, förekommer ej skäl till ändring; hvaremot de i Riksdaler Batiko upp'agna föringsbelopp uti den af kommitterade under 31 14 § 1-5’ bibehållna, nu gällande § 19, torde, jemte rättelse äf §:ns numerföljd, böra, på sätt Kommers-kollegium och Göneral-tullstyrelseh anmärkt, utföras i nya myntslaget, med den jemkning i vissa fall, som för erhållande af fullt öretal erfordras.
K ov yl.
Mtij.ls Nåd.
Vrop. JW ä! 77
Vid §§ lä och 16 i kommitterades förslag erfordras endast rättelse af nu-§§i60ch 17. merföljden till 16 och 17.
Men som jag icke ansett mig kunna tillstyrka nådigt bifall lill kommittera- § t8- des förslag om likstämmig behandling af främmande nationers fartyg och de med dem in- eller utförda varor, kan jag icke heller understödja kommitterades i sammanhang härmed gjorda förslag, att nu gällande § 24 skulle utgå; utan hemställer, att samma § måtte under numer 18 i tulltaxe-underrättelserna bibehålla».
Sedan jag sålunda genomgått kommitterades förslag samt i de flesta fall funnit mig böra underdånigst förorda dess antagande, tillåter jag mig i underdånighet hemställa, att, till undvikande af arbete och kostnader för redaktion och tryckning af ett helt och hållet nytt, förslag, det af kommitterade upprättade förslaget, jemte ett sammandrag öfver deri af Eders Majit nödige befunne ändringar, kunde varda till Rikets Ständer öfverlemnadl; och har jag nåden härvid framlägga förslag till ett sådant sammandrag, affattadt i enlighet med de förändringar, som jag i hvarje särskildt fall här förut underdånigst tillstyrkt, och tillika ålföljdt af beräkning, grundad på in- och utförseln år 1854, öfver det inflytande på tullinkomsten. som de af mig föreslagna förhöjningar och nedsättningar i tullafgif— terna, utöfver hvad kommitterades förslag innehåller, kunna antagas komma alt utöfva.
Donna beräkning utvisar nedsättning af tillsammans.
. . . 175,415: 9. samt förhöjning 151,880: 33. och slutar sålunda med en minskning af statsinkomsten till belopp af B:ko R:dr 23.534: 24. eller Riksdaler Riksmynt 35,301: 75. hvilket belopp dock, på sätt kommitterade i sitt underdåniga betänkande iakttagit, bör ökas efter förhållandet emellan tulluppbörden under åren 1854 och 1855 samt sålunda beräknas till R:dr R:mt 42,600.
Härtill kommer den minskning af tullmedlen, som, enligt hvad jag angående sättet för lolagens upphörande bär förut i underdånighet föreslagit, skulle uppkomma genom ökadt ersättningsanslag till städerna.
Detta anslag lill bestämdt belopp R:dr 815.730 öfverstiger således redan hvad kommitterade i det hänseendet beräknat med 65,730. och då dessutom för den tulluppbörd, som öfverstege hvad i hvarje stapelstad under åren 18S3-r—1855 i medeltal uppburits, en ytterligare tolagsersättning Transport: 65,730. 42,600 R:J7,r 78 hony/.
Muj.ls Nåd.
Vrop. M SJ.
Transport: 65,730. 42,600 R.dr. med 5 proe. skulle utgå, torde denna tillökning böra sålunda beräknas:
Brutto-tulluppbörden, af kornmilterade, efter afdrag för tuilnedsättningarne, beräknad täll 12,600,000, skulle, ytterligare minskad med den bär förut utförda summan 42,600 R:dr, antagas uppgå till 12,557,400.
Medelbeloppet af den tulluppbörd, sorn i stapelstäderna under åren 1853— understiger således den beräknade bruttouppbörden med 3,057,400. och på sistnämnde summa skulle stapelstäderna undfå 5 procent i tillökning af tolagsersättningen, eller . 151,870. 217,600.
Blifvande sålunda den minskning i tullmedel, som, utöfver kommilterades beräkning, skulle uppkomma genom antagandet af hvad jag angående tullagstiftningen i dess helhet föreslagit, utförd lill ett
Denna summa och i synnerhet det deri ingående anslaget till städerna äro visserligen ganska betydliga; men, jemte det alt jag för säkerhets skull beräknat afdragen snarare för högt, än för lågt, då jag bland annat pä bela den högst förmodade tulluppbörden räknat stapelstäderna tolagsersättningen till godo, fastän någon del af uppbörden inflyter vid tullkamrar, der tolagsersättning icke ifrågakommer, vågar jag vara öfvertygad, att statsverket, icke mindre än landels handel och näringslif, skall af den föreslagna tullreformen bernia fördelar, vida öfverstigande de beräknade uppoffringarne.
Jag tillåter mig också fästa Eders Moj:ls Nådiga uppmärksamhet derå, att, om från deh af kornmilterade beräknade statsverkets behållning af tullmedlen 11,100,000 omförmälda ytterligare minskning i rund summa afdrages med 260.000 behållningen i allt fall skulle uppgå till 10,800,000 och sålunda ändock mej 340,000 öfverstiga den summa 10,500,000 B.dr. R:mt, som, enligt Eders Maj:ls Nådiga Proposition angående statsverkets tillstånd och behof, blifvit at tullmedlen påräknad för slatsbehofvens fyllande.
Det ma visserligen medgifvas, att, der fullkomlig tullfrihet eller' någon betydlig tullnedsättnirrg tilIstädjes för sådane oundgängliga förnödenheter, som, i hvad falt som helst, måste i förhållande till förbrukningens behof införskrifvas, såsom exempelvis 1855 influtit, 9,520.000. sammanräknadt belopp 260,200.
Maj:Is Nåd.
Prof. Ni 5É salt, lisli, oberedda hudar och skinn m. II., tullfriheten, äfvensorri lulinedsällningen, måste medföra en stats!örlust, hvilken I förra händelsen alls icke och i den sednare endast obetydligt ersattes genom den ökade införsel, som lättnaden i afgifter medför; men i de aldra flesta fall, der synnerligt höga tullafgifter nedsättas så, alt handeln kan intaga en förut saknad loflig riktning, der mångdubbla sig vanligen förtullningarne långt utöfver hvad för godtgörelse af den till siffran beslutade lull — nedsättningen erfordras och medför sålunda i verkligheten en ökad statsinkomst, i stället att beräkningarne, grundade på förutgångna förtullningar, utvisa förlust.
Alt söka förutsäga beloppet af den ökade statsinkomst, som i sådane fall kan uppkomma, vore naturligtvis högst vanskligt; men ett enda exempel, hemtadt från jemförelsen mellan förtullningarne bär och i Norrige, är tillräckligt att antyda hvad i nämnde hänseende kan vara att förvänta.
Under del den härstädes öfverdrifvet tullbeskaltade införseln af manufaktursmiden och stålarbeten år 1884 varit inskränkt till omkring 5000 har införseln till Norrige samma år uppgått till 725,000 svenska skålpund, hvaraf åtminstone någon del antagligen sedermera öfver riksgränsen hit inkommit.
Den ökade förtullning af dessa och mångfaldiga andra ännu mera betydande manufakturvaror, som, enligt min öfvertygelse, icke kan uteblifva, skall, jag vågar derom vara förvissad, fullkomligt hålla statsverket skadeslöst för inflytandet af möjligen inträdande mindre lyckliga handelskonjunkturer.
Och i det hela vågar jag med tillförsigt uttala den vissa förhoppning, att den i Eders Maj:ts högstberörda Nådiga Proposition öfver lullmedlen gjorda beräkning skall under instundande statsregleringsperiod af verkligheten fullkomligt motsvaras.»
De af Stals-Rådet Gripenstedt åberopade och afgilna förslag till förändringar i den hos kommitlerade utarbetade tulltaxa och dertill hörande underrättelser, jemte beräkningen öfver den nedsättning eller förhöjning, som i tullinkomsterna skulle genom samma förändringar uppkomma, finnas detta potokoll bifogade.
Uti hvad Stals-Rådet Gripenstedt i förevarande ämne hemställt instämde SialsRådets öfrige ledamöter med undantag af Stals-Rådet Grefve Mörner, som utlät sig sålunda: »l afseende på det af Departements-Chefen framställda förslag om upphörande af de serskilda afgifter, som nu erläggas dels till handels- och sjöfartsfonden och dels till släderne under benämning af tolag, samt om beredande af godtgörelse härför, har jag för min del ej något att i underdånighet erinra.
Beträffande åter det förnyade förslaget till tulltaxa, så förekommer, att, sedan Rikets Ständer vid sistlidne riksdag beslutat många och ganska genomgripande förändringar i då gällande tulltaxa, samt dessa i allmänhet vunnit Eders Kongl. Maj:ts Nådiga godkännande, har så kort tid förflutit efter den nya tulltaxans tillämpning, att man i fråga om verkan af de vigt igaste deruti införda förändringar endast har att åberopa ett års erfarenhet, derunder importen af en mängd artiklar väl högstbetydligt stigit, men peiiningeslällningen inom landet deremot undergått en ingalunda 80 Kring).
Prnji.
M .Hl. förmånlig förändring.
Vid sådant förhållande och då stadga i näringslagstiftningefl visat sig vara ett väsendtligt vilkor för att näringar, handel och industri skola kunna blomstra och kraftigt utveckla sig, vill det synas mig, att för närvarande andra förändringar i tulltaxan ej borde från regeringens sida ifrågasättas, än som äro en följd af förslaget om tolagens och afgiftens till handels- och sjöfartsfonden sammanslående med tullafgifterne, eller som erfordras för tullsatsernas bestämmande enligt det nya mynt-systemet eller för undanrödjande af sådane missförhållanden eller otydligheler i tulltaxan, hvaraf olägenheter och misstag visat sig vid tillämpningen uppslå.» Hvad Stats-Rådets fleste ledamöter, på sätt här ofvan är anfördt, i underdånighet yttrat och tillstyrkt behagade Kongl Majit i Nåder gilla och bifalla samt befallde, att, i öfverensstämmelse dermed, Nådig Proposition skulle lill Rikets nu församlade Ständer aflåtas.
STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOH. BECKMAN, 1857.
MojUs Kåll. Svar, X:n ,52. 1 ]¥:o 52.
Ank. till Exp.-Ulsk. den 6 Febr. 1857, kl. 1 e. m. KONGL. MAJrTS Nådiga svar uppå Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, avgående Riksdagens förlängning; Gifvet Stockholms Slolt den 30 Januari 1857.
Jemte anmälan att mångfaldiga ärenden, hvaribland flera af hufvudsaklig vigt, ännu återstå att af Rikets Ständer handläggas under nu pågående Riksdag, hafva Rikets Ständer, genom underdånig skrifvelse af den 28 innevarande månad, hos Kongl. Maj:t äskat att Riksdagen måtte fortfara ytterligare en månad, räknad från och med den 5 nästkommande Februari.
Maj:t har, i anledning häraf och på grund af stadgandet i § 109 Regeringsformen samt § 80 Riksdags-Ordningen, velat, i Nåder förklara, att Riksdagen må med den sålunda äskade tiden af En månad förlängas.
OSCAR. Ludv. s,Urnqvist.
Prot. 4856 & 4857. 4 Sami. 4 Afd. 2 Band. 3 Höft. i 1 2 Kongl. Majus Nåd.
Svdr, N'o 32- Utdra" af Protokollet öfver Civil-Ärenden, hållet inför Hans Maj:t honungen i Stats-Rade t ä Stockholms Slott den 50 Januari I85~l.
Närvarande: Haris Excellens, Herr Justitie-Statsministern Gunther, Hans Excellens, Herr Statsministern för Utrikes Ärendena, Friherre Lagerheim, Stats-Råden: Wallensteen, Gripenstedt, Grefve Mörner, Ulner, Grefve Gyldenstolpe, Anjou, Almqvist och Friherre af Ugglas.
Departernents-Chefen, Stats-Rådet Almqvist, föredrog derefter i underdånighet Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den 28 innevarande månad, deruti Rikets Ständer, med anmälan att mångfaldiga ärenden, hvaribland Hera af hufvudsaklig vigt, ännu återstode att vid nu pågående Riksdag handläggas, äskat att Riksdagen måtte fortfara ytterligare en månad, räknad från och med den 5 instundande Februari; och uppläste Departements-Chefen derjemte ett af honom uppsatt förslag till svar å denna Rikets Ständers skrifvelse.
Majit täcktes, enligt Stats-Rådets underdåniga tillstyrkande, i Nåder gilla berörda förslag och befallde att, i öfverensstämmelse dermed, Nådigt Svar, sådant det finnes Protokollet bilagdt, skulle på vanligt sätt till Rikets Ständer expedieras.
Ex protocollo, IF.
Kongl. }loj:(s Nåd, Proposition, jV:o 53. o Ant. till Exp.-Utsli. den 10 Febr. 1857, kl. 6 e. m. KONGL.
MAJ:TS Nådiga Proposition lill Rikets Ständer, f fråga om erforderligt
Statsbidrag till upprätthållande af den Arméens PensionsIxassa åliggande pensionering; Gifven Stockholms Slott den °21 Januari 1851.
Uti Propositionen till Rikets nu församlade Ständer, angående Statsverkets tillstånd och behof, har Kongl. Maj:t, bland andra äskade extra statsanslag, begärt anvisandet af ett kreditiv å 150,000 Riksdaler Riksmynt årligen, under åren 1858, 1859 och 1860, att anlitas i och för pensionering af Arméens befäl med vederlikar, efter en tillika föreslagen förhöjd pensionsstat under vissa dervid fästade vilkor, på sätt det vid samma Proposition bjlagda Stats-Råds-Protokoll öfver Landtförsvars-Arenden närmare innehåller.
Af detta Protokoll inhemtas äfven, att berörde kreditiv-summa uteslutande blifvit beräknad för betäckande af den tillökning i pensionerna, hvilken af denna nya pensions-stats antagande blefve en följd.
Maj:ts önskan hade varit att i sammanhang härmed kunna i betraktande taga Arméens Pensionskassas egen ställning och förmåga att fullgöra den Kassan för närvarande åliggande pensionering efter nu gällande pensionsstat; men Kongl. Majit har funnit
Sig derifrån förhindrad af det förhållande, att Pensions-Kassans räkenskaper för år 1855, vid ofvannämnda Propositions afgifvandc icke varit afslutade, derigenom ock en fullständig och tillförlitlig öfversigt af ställningen saknades.
Sedan Direktionen öfver Arméens Pensionskassa numera, efter dessa räkenskapers afslutande, uti underdånig skrifvelse, som den 8 dennes till Kongl.