Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I fråga åter om motionärens hemställan, att för de vid afträdes-syn adilinda förbättringars fullgörande viss tid efter skedd afflyttning må afträdare medgifvas; sä anse
Utskotten tilllrädare af boställe ega ostridig rätt att genast vid tillträdet komma i oinskränkt besittning af alla till bostället hörande hus och lägenheter.
Och då lagen, om den Icmnade afträdare tillåtelse att inom viss tid efter afträdet fullgöra den nybyggnad och afhjelpa de bristPälligheter, sorn vid af- och tilllrädessyn honom påförts, jemväl måste meddela föreskrift derom, att någon del af boställets ruin och lägenheter skulle under nämnde tid åt afträdaren och hans arbetare upplåtas, komme derigenom obehörigt intrång i tillträdarens dispositionsrätt af bostället ega ram.
På grund af hvad Utskotten sålunda anfort, och då det är af vigt, att boställens åbyggnad alllid hålles i laggildt skick, samt, om det iaktlages, att bristfällighetcr, i den man de uppkomma, genast afhjelpas, större bristPälligheter icke böra vid boställen förefinnas, än att de beqvämligen må kunna iståndsättas under den tid som förflyter emellan af- och tillträdes-synen, då den förrättas i enlighet med nu gällande föreskrift, samt afträdesdagen, fö Utskotten vördsamiigen hemställa, ali motionen, hvarken i ena elier andra af seendet, må bifallas.
Slockholm den 11 April 1851.
Lag- och Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o 11. 1 N:o 11.
Ank. till Exp. Utsk. d. 28 April 1851, kl. 5 o. m.
Betänkande, i anledning af väckte motioner om ändring af gällande stadgande/ij i fråga om skyldighet att hygga och underhålla vägar och broar.
Med framställning om behofvet och billigheten deraf, att väghållnings-skyldigheten må varda i möjligaste måtto jemnt fördelad emellan dem, som af vägarnes begagnande draga fördel, hafva uti till Hederv.
Bonde-Ståndet ingifno memorial, som blifvit till Lagutskottets behandling öfverlemnade, nedannämnde motionärer yrkat: l:o Riksdagsfullmäktigen Per Hansson från Wermlands län, med hvilken riksdagsfullmäktige Olof Andersson från Wermlands, Erik Andersson och L. J. Gezelius från St.
Kopparbergs, E. M. Lalli från Skaraborgs och Nils Larsson från Jemtlands län, jemte flere det Hederv.
Ståndets ledamöter sig förenat: att egare af bruk och bergverk, mjöloch sågqvarnar samt andra fabriks-inrättningar å landet, må förpligtas att, så vidt verken drifvas, bidraga till vägars och broars underhållande genom årliga afgifter i penningar, efter de grunder, som derför kunna pröfvas lämplige; 2:o Riksdagsfullmäktigen Johan Westermark och L. A. Sandberg från Vesterbottens län: att såg- och bruksegare måtte förklaras skyldige att i underhållande af allmänna vägar och broar deltaga efter det taxeringsvärde, som är sådant verk påfördt, eller den bevillning, som deraf utgöres; 3:o Riksdagsfullmäktigen Nils Andersson från Wermlands län: att jernbruk, sågverk och qvarnar måtte bidraga till vägarnes underhållande, och, till grund för beräkninBih. till R.
Prot. 1850-51. 7 Sami. 2 Afd. 3 Haft. 1 2 Lag- och Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o il, gen af deras deltagande i detta besvär tagas, för bruken antalet härdar, för sågarne bladens och för qvarnarne stenarnes antal; hvaruti instämt riksdagsfullmäktige E. M.
Falk från Skaraborgs län, som derjemte yrkat, att det föreslagna bidraget skulle användas jemväl till broars förbättrande, Jonas Christoffersson från Wermlands län, Wasmuth från Stockholms län samt Mats Matsson och L. J. Gezelius från Stora Kopparbergs län; och 4:o Riksdagsfullmäktige!!
Anders Olsson från Elfsborgs län: att de väghållningsskyldige inom hvarje pastorat eller socken må, utan afseende derå, huruvida vägarne äro allmänna landsvägar, härads- eller utfarts-vägar, underhålla alla de vägar, som genomlöpa pastoratet eller socknen, men deremot vara befriade frän skyldighet att deltaga i underhållande af de utom pastoratet eller socknen belägna landsvägar.
Öfver dessa motioner, hvilka Lag-Utskottet ansett tillhöra jemväl Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets behandling, få de förenade Utskotten, efter pröfning af desamma, gemensamt utlåtande afgifva.
Hvad först angår de uti de frenne förstnämnde motionerne framställda yrkanden, att bruk och bergverk, mjöl- och sågqvarnar samt andre fabriks-inrättningar å landet måtte i väghållnings- och brobyggnads-besväret deltaga; så hafva Utskotten under öfverläggningen derom inhemtat, att motioner af enahanda innehåll, som de i omförmälde hänseende nu afgifna, vid flere föregående riksmöten utgjort föremål för Rikets Ständers öfverläggningar, samt att rid de tvenne sistförflutna riksdagarne jemväl dåvarande Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskott, till hvilkas behandling samma motioner varit öfverlemnade, ansett berörde yrkanden vara på billighet och rättvisa grundade.
Till stöd för en sådan åsigt, hvilken dock icke blifvit af Rikets Ständer antagen, hafva nämnde Utskott anfört, att, då det måste medgifvas, att den, som har behofvet och njuter fördelarne af en inrättning, äfven bör vidkännas den kostnad och tunga, som densamma åtföljer, samt bruken och bergverken, för transporterande af de för tillverkningarne erforderlige råämnen och af sjelfva de tillverkade effekterna, på mångå orter begagna och nöta vägarne i vida större man, än de hemman, hvilka skyldigheten att vägarne underhålla för närvarande åligger, hvilket förhållande jemväl egde rum med såg- och mjölqvarnar och fabriks-inrättningar å landet, dylika verk och inrättningar äfven borde bidraga till jordbrukets lättande uti ifrågavarande hänseende.
Utskotten hade likväl i frågans dåvarande skick och innan vederbörande, hvilkas rätt densamma rörde, fått tillfälle att deröfver sig yttra, funnit sig sakna tillräcklig ledning för bedömande af de grunder, efter hvilka en sådan skyldighet Lag- och Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o 11. 3 borde af nämnde verk oell inrättningar bestridas; hvarföre Utskotten tillstyrkt Rikets Ständer att bos Kongl.
Maj:t i underdånighet anhålla, att Kongl:
Majit täcktes, efter föregången undersökning och vederbörandes hörande, till Rikets Ständer aflåta nådig proposition rörande de grunder, enligt hvilka omförmälde skyldighet borde af merariämnde verk och inrättningar utgöras.
De skäl, hvilka, på sätt nu blifvit omförmäldt, legat till grund för Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-utskottens vid de tvenne sistförflutne riksdagarne i detta ämne afgifna förslag, hafva ock nu inom Utskotten gjort sig gällande och föranleda Utskotten att, med åberopande af desamma, vördsamligen hemställa, att Rikets Ständer, med åberopande af billigheten och rättvisan deraf, att väghållnings-skyldigheten varder i möjligaste måtto jemnt fördelad emellan alla, som i samma ort af vugarne draga fördel, mätte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att Kongl. Majit täcktes låta undersöka, enligt hvilka grunder och pä hvad sätt bruks- och bergverks-anluggningar, mjöloch sågqvarnar och andra fabriks-inrättningar på landet böra lill vägarnes byggande och underhållande bidraga, samt, efter vederbörandes hörande, nådig proposition i ämnet till Rikets nästsammanträdande Ständer aflåta.
Beträffande åter Anders Olssons förslag, att väghållnings-skvldige inom hvarje pastorat eller socken må, med åliggande för dem att ensamme ansvara för underhållandet af alla inom samma kommun belägna vägar, befrias från deltagande i underhållet af vägar inom andra socknar; så äro Utskotten öfvertygade, att ett stadgande af sådant innehåll skulle i många fall föranleda en alltför ojemn och obillig fördelning af väghållningsbesväret.
Af ett dylikt stadgande följde nemligen, att väghållnings-skyldige i de socknar, genom hvilka ej löper allmän landsväg eller häradsväg, blefve helt och hållet befriade från skyldighet att underhålla ortens allmänna farväg och att denna skyldighet i stället komme att i större mån drabba andra socknar, hvilkas innevånare derigenom oskäligen betungades.
Föreskriften i 25 kap. 8 § Byggninga-balken, ”att hvar skall sitt skifte få efter den del han i by ”äger, och som det för alla lägligast faller, och att å Konungens Befallningshafvandes vård ”skall ligga, att den ene ej mera betungas än den andre,” är deremot, enligt Utskottens åsigt, den mest lämpliga, som torde kunna meddelas i fråga om väghållningsbesvärets fördelning, så länge samma besvär utgöres enligt nu gällande grunder, och bör, om den 4 Lag- och Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o 11. med vederbörlig noggranhet tillämpas, förekomma skäliga anledningar till klagomål; och, få Utskotten derföre tillstyrka, att Anders Olssons berörde motion måtte lemnäs utan afseende.
Stockholm den 22 April 1S51.
Af Herr Friherre Åkerhjelm, K”Skyldigheten att underhålla vägar och broar, som, enligt 25 kap. S § Byggningabalken, åligger dem, hvilka å landet hemman ega och bruka samt städerna, så långt deras egor räcka, har på sednare tider, hvarunder nya näringar uppkommit och de äldre äro vordne utvidgade samt till följd deraf en lifligare rörelse och större nötning af vägarne föranledts, blifvit för vägbyggnadsskyldige i hög grad betungande.
Med erkännande häraf äfvensom riktigheten af den grundsats, att en hvar, som begagnar de allmänna vägarne och såmedelst drager omedelbar nytta af dem, jemväl borde vara pligtig att på ett eller annat sätt till deras underhållande bidraga, har jag dock icke kunnat instämma i det betänkande, de sammansatta Utskotten afgifvit, i anledning af väckta motioner om bruks och bergverks, sågars och qvarnars förpligtande att i underhålls-skvldigheten deltaga.
Utom hvad i Lag, på sätt ofvan nämndt är, finnes stadgadt, har Kongl. Maj:t, uti resolution på allmogens besvär den 20 November 1786, ansett vägrödjning och brobyggnad vara en hemmantalet åtföljande skyldighet, deruti bruk och qvarnar icke kunde inbegripas, hvilket, hvad qvarnar beträffar, är vordet ytterligare bekräftadt genom Kongl, brefvet den 10 Oktober 1793.
Den stadfästelse på befrielse från deltagande i detta onus, som sålunda blifvit gifven innehafvare af bruk och bergverk samt sågar och qvarnar, har naturligtvis ökat värdet af sådana egendomar, hvilket vid inträffade arfs-skiften eller köpeafhandlingar tagits i beräkning.
En rubbning i dessa friheter, utan att på samma gång bereda lämplig ersättning för den bortmistade fördelen, vore hvarken med rättvisa eller billighet förenlig.
Och en sådan bana, en gång beträdd, skulle otvifvelaktigt medföra nya anspråk på skyldigheten för dessa lägenheter att deltaga i åtskilliga hemman på landet nu åliggande andra allmänna onera och prestationer.
Desse egendomars värde och fortfarande bestånd, såsom beroende af olika konjunkturer eller tillfälliga omständigheter, äro dessutom underkastade ständiga yexlingar, hvaraf följer, att någon säker och varaktig grund Lag- och Ekonomi-V (skottens fiel dukande, N:o 12. o för bestämmandet af den andel i väghållningsbesväret, som de borde vidkännas, svårligen lärer kunna fastställas.
DA i öfrigt, för den händelse att Rikets Ständer skulle bifalla Utskottens betänkande och Kongl. Majit ville åt den underdåniga skrifvelsen lemna nådigt afseende, sådant endast skulle föranleda lindring i de hemmansegares skyldighet, som hafva sina vägstycken i orter, der bruk och bergverk, sågar och qvarnar finnas, men icke för dem, som äro bosatta i andra orter, ehuru väghållningsbesväret der, till följd af en lifiigare rörelse, kan vara lika, om ej i än högre grad betungande, anser jag ifrågavarande motioner icke böra till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.” Af Herr Grefve Liljencrants, Herr Grefve Lewenhaupt, C. M., Herr Carleson E.H., Herr Rosensvärd, Herr Kontraktsprosten Söderberg, Herr Engzell, Herr Collen och Herr Sundström, med tillkännagifvande, att de instämma uti den af Herr Friherre Åkerhjelm yttrade mening, N:o 12.
Ank. till Exp.-Utsk. den 28 April 1851, kl. 5 e. m.
Betänkande, i anledning af väckt motion om Komministrars befriande frän skyldighet alt för sine boställen deltaga i byggnad af kyrka, sockenstuga och skolhus.
Uti ett hos Högvördige Preste-Ståndet ingifvet memorial, som blifvit till Lag-Utskottets behandling öfverlemnadt, har Herr Prosten Melander förmält, att, ehuru Komministrarnes lönevilkor, t händelse Kongl. Majit biträdde Rikets Ständers vid sisthållne riksdag i afseende derå fattade beslut, i någon mån vunne förbättring, desse tjenstemäns 6 Laii- och Ekon omi- lits kolt ens Betänkande, N:o 13. stallning dock fordrade ytterligare behjertande.
Vid deras i allmänhet svaga boställen häftade nemligen åtskilliga onera, hvilka de svårligen förmådde bära.
De måste sjelfva bebygga dessa boställen, och vore skyldige att efter dessas oförmedlade hemmantal deltaga i byggnad af kyrka, sockenstuga, skolhus och fattigstuga, hvilken byggnadsskyldighet, dä, såsom lätt kunde inträffa, den måst för alla eller flera af dessa hus samtidigt fullgöras, utgjorde en tryckande börda.
Från skyldigheten att sjelfve bebygga sina boställen ansåg motionären Komministrarne dock svårligen kunna befrias, enär församlingarne icke kunde åläggas att samma skyldighet fullgöra, och från åliggandet att i sin man bidraga till de fattigas herbergerande förmodade motionären dem icke vilja fr itagas-, men då Komministrarnes öfriga byggnadsskyldighet i allt fall vore betungande, helst deras boställen vanligen vore betydligt förmedlade, har motionären, med föranledande af hvad han i ofvanberörde måtto anfört, föreslagit, alt Komministrar mätte fritagas från skyldighet att för sina boställen deltaga i uppförandet af kyrka, sockenstuga och skolhus.
Denna motion, uti hvilken Herrar Prostarne J.
Söderberg, Arrhenius och Setterblad samt Herr Lektor Wallman och Herr Komminister Beckman instämt, hafva Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskotten gemensamt tagit i Öfvervägande; men ehuru Utskotten, lika med motionären, behjerta den svåra belägenhet, hvari en del Komministrar, i anseende till de med deras tjenstebefattningar förenade ringa inkomster, i ekonomiskt afseende sig befinna; anse dock Utskotten samma hinder, som, på sätt motionären sjelf erinrat, förefinnes emot Komministrarnes befriande från skyldigheten att sjelfve bebygga sina boställen, möta i fråga om deras fritagande från åliggandet att för desse boställen deltaga i uppförande af kyrka, sockenstuga och skolhus, nemligen, att nämnde åliggande skulle komma att i större mån drabba egarne af öfrige hemman i socknen; i följd hvaraf Utskotten vördsamligen hemställa, att motionen icke må till någon åtgärd föranleda.
Slockholm den 22 April 1851.
Emot förestående Betänkande har Herr Prosten Melander sig reserverat, under åberopande af hvad han i motionen anfört.
Lag- och Ekonomi-Utskottens Betänkande.
N:o 13. 7 N:o 13.
Ank. till Eip.-Utsk. den 28 April 1851, Kl. 5 c. m.
Betänkandej i anledning af vacht motion, angående serskildt stadgande derom, att uti instrument of ver ekonomiska besigtningar och huse-sjrner å Kyrko herde-boställen samt syner å sohlat-lorp bör utsättas, eif hvilken de i sådant instrument upptagne reparationer böra bekostas, Uli memorial, som från Hedervärda Bonde-Ståndet blifvit till Lag-Utskottets behandling öfverlemnadt, har Hiksdagsfullmäktigen Anders Medin från Kronobergs län förmält, hurusom det skall inträffat, att förrättare af ekonomiska besigtningar samt af- och tillträdes-husesyner å kyrkoherde-boställen och syner å de åt indelda arméen upplåtna torp, i syne- eller besigtnings-inslrumenten endast antecknat de befunne bristfälligheterne, men uraktlåtit att deruti utsätta, huruvida samma bristfälligheters afhjelpande borde af boställets eller torpets innehafvare eller af de byggnadsskyldige bekostas, äfvensom att, i följd af dylik underlåtenhet, tvister emellan sådana lägenheters innehafvare och bvggnadsskyldiga skola uppkommit.
Då bestämd föreskrift saknades, huru syne- och besigtnings-inSlrument horde vara i omförmälde afseende inrättade, har motionären, med föranledande af hvad han sålunda anfört, föreslagit, att Rikets
Ständer måtte för deras del besluta utfärdande af en författning, hvarigenom stadgas; att vid såväl ekonomiska besigtningar samt af- och tillträdes- husesyner ä kyrkoherde-boställen, som syner å de till imlelda armeen hörande torplägenheter, vederbörande sgneförrättare skall åligga att noggrannl serskilda och i syne-instrumenlet anteckna, hvilka förbättringar å berörde boställen och torp må, enligt gällande författningar, tillkomma innehafvarne deraf att sjelfve verkställa, och hvilka böra af vederbörande byggnadsskyldige ombesörjas.
8 Lag- och Ekonomi-Utskottens Betänkande N:o IS.
Öfver denna framställning, hvilken Lag-Utskottet gemensamt med Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet tagit i öfvervägande,; gå de förenade Utskotten nu att afgifva utlåtande.
Hvad angår af- och tillträdes-husesyner å kyrkoherdeboställen, få Utskotten till en början fästa uppmärksamhet derpå, att i fråga om de hus å nämnde boställen, hvilka böra af kyrkoherde och socknemän gemensamt underhållas, i 26 kap. 2 § Byggningabalken stadgas, ”att desse hus skola socknemän med tak och innanredet kyrkoherden färdiga antvarda, och han sedan vara skyldig att hålla dem vid magt med egen kostnad, och att när de af ålder och bruk och ej genom prestens vanryckt förfalla, socknemän då skola på sin kostnad dem bygga och bättra.”
Vid af- och tillträdes-husesyner å dylika boställen, hvilka syner förrättas af Häradshöfding med Nämnd, bör utrönas, om och i hvad måtto afträdare af dylikt boställe må hafva sin byggnads- och underhållsskyldighet eftersatt; men sådant utrönande lärer ej kunna ske i fråga om de hus, hvilkas underhållande tillhör boställsinnehafvare och socknemän gemensamt, derest icke vid syneförrättningen urskiljes och bestämmes, hvilka af de å desse hus befintlige bristfälligheter det åligger afträdaren att afhjelpa, och hvilka följaktligen för sådant ändamål mäste serskiljas från dem, hvilka det tillkommer socknemännen att bättra.
Ett dylikt serskiljande utgör således ett af de med sådan syneförrättning afsedde ändamål och kan i följd deraf icke af syneförrättaren uraktlåtas, utan att han derigenom gör sig skyldig till försummelse i ett honom tillhörande åliggande.
Och då syneförrättare derjemte bör i syneinstrumentet tydligt och fullständigt beskrifva, huru vid syneförrättningen är vordet förfaret, lärer serskildt stadgande derom, att merberörde serskiljande bör i syneinstrumentet utmärkas, icke kunna anses vara af behofvet påkalladt.
Enligt 5 § af Kongl, kungörelsen angående ekonomiska besigtningar å kyrkoherdeboställen in. m. den 28 Maj 1830, skola de vid dylik besigtning befunne bristfälligheter i besigtningsinstrumentet värderas och i penningar utföras och tillika skall uti instrumentet utsättas den tid, inom hvilken bristerne böra genom den byggnadssltyldiges försorg vara afhulpne.
Då sistberörde stadgande otvifvelaktig! förutsätter, att, innan den deruti omförmälde föreskrift meddelas, det skall vara afgjordt och i besigtningsinstrumentet infördt, hvilken eller hvilka byggnadsskyldigheten i thy fall åligger, anse Utskotten serskildt stadgande derom icke erfordras.
I fråga om syner å soldattorp stadgas i Kongl. Brefvet den 6 December 1834, att befälet, Lag- och Ekonomi-Utskottens Betänkande, A’.o 14, 9 befälet, som enligt tjenstgöringsreglementet bör hvart tredje år eller oftare undersöka, huru åboen fullgör sin pligt att vårda och underhålla det honom tilldelade torp, icke eger rättighet att dervid förelägga rote- eller rusthållare någon förbindelse, sä framt desse icke godvilligt derå vilja ingå, samt att frågor om rust- och rotehållares åligganden skola afgöras af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, sorn, efter inhemtande af förhållandet genom af kronobetjente och tvänne nämndemän verkställd syn, eger i målet förordnande meddela.
Då således de instrument, som vid bcsigtningar ä soldattorp kunna af befälet föras, lända endast soldaten till efterrättelse, och vid de syner, som af kronobetjent å dessa torp förrättas, beslut icke meddelas; i följd hvaraf ej heller något serskiljande af soldatens samt rote- och rusthållares byggnadsskyldighet kan vid upprättande af inslrument öfver sistberörde syner ifrågakomma, linna Utskotten motionären hafva till sin framställning, i hvad den angår soldattorp, saknat giltig anledning.
Hvad Utskotten sålunda anfört, anse
Utskotten innefatta skäl till den vördsamma tillstyrkan, att Anders Medins ifrågavarande motion må af Rikets Ständer lemnäs utan afseende.
Stockhom den 22 April 1851.
Ank. till Eip.-Utsk. il. 28 April 1951, kl. 5 e. 111.
Betänkande^ i anledning aj väckte motioner om ändringar i Kongl. Förordningen den ig
December iSny, angående grunderna och vil koren för hemmansklyfning samt afsöndring af jord och andre lägenheter f rån hemman. / v 1 detta ämne hafva motioner blifvit väckte, hos Högv. Preste-Ständet af Hr Kontrakts-Prosten Forssell, som anfört, att, genom tillåtelsen till afsöndring af jord Bih. till B.
Brot. 1850—1851. 7 Sami. 2 Afd. 3 Haft. 2 10 Lag- och Ekonomi-Utskottens Betänkande, Nio 14. från heraman, väl tillfälle vore personer af den arbetande klassen beredt att för en mindre sparpenning köpa sig besittningsrätt för vissa år till jord å landet, och att såmedelst under sjelfständigt arbete njuta frukten af sin flit; men att likväl det vid berörde tillåtelse fästade vilkor, att dylik afsöndrad lägenhet ej finge, utom i närheten af städerne, utgöra mindre än fyra tunnland jord, tillika med de för upplåtelse-aftalets fastställande föreskrifne åtgärder, hvilka vore kostsamma och betungande, förorsakade, att blott en ringa del af den tjenande klassen förmådde begagna sig af omförmälde utväg till försörjning.
Det vore dock nödigt, så vida icke kommunerne skulle öfversvämmas af tiggare och fattighjon, att för tjenstehjons-klassen, hvars antal alltjemt tillväxte, underlätta utvägarne att sig försörja; och då, enligt motionärens åsigt, den för nämnde klass lämpligaste näringsgren vore jordbruk, samt någon olägenhet icke vöre att befara deraf, att jordafsöndringar till mindre vidd än fyra tunnland tillåtas, har motionären föreslagit, att, till undanrödjande af ofvananmärkte hinder för ett vidsträcktare begagnande af berörde näringsgren, 3 och 4 §§ i 2 kap. af ofvannämnde förordning måtte erhålla följande förändrade lydelse: 3 § ”Lägenhet, sorn från hemman afsöndras för alltid, under full eganderätt, efter hvad i lista § tillåtet ur, skall i Gefleborgs, Westernorrlands, Jemtlands, Westerbottens och Norrbottens
Län innehålla minst sex samt i öfriga delar af riket minst fyra tunnland duglig jord.
Lägenhet under besittning på viss tid, som i 1 $ sägs, må från hemman öfver hela riket afsöndras till minst ett halft tunnland.
Sådan lägenhet skall,” ö. s. v. lika med nu gällande stadgande. 4 § ”Å lägenhet’'’ o. s. v., lika med första punkten af nu gällande stadgande.
1 stället för andra punkten, som utgår, införes, ”Afhandling, hvarigenom jord från hemman för alltid söndrad blifvit, bör ingifvas till Kongl. Majus Befallningshafvande, sorn den öfverenskomma afgälden pr öfvar, och, der den tillräcklig finnes, fastställer.
Göres afhandling om afsöndring af jord på viss tid, bör den till Häradsrätten ingifvas, åtföljd af vederbörande Sockennämnds bevis öfver afsöndringens vidd och läge, samt den öfverenskomna afgälden; egande Häradsrätten att, derest afhandlingen öfverens,stämmer med hur stadgade grunder, densamma, på sätt här nedan förmäles, uti Rättens intecknings-protokoll införa.” Hos Heden. Bonde-Ståndet af Riksdagsfullmäktigen Tobias Lind från Bohus län, som emot de uti 1 kap. 2 § af ofvanberörde förordning meddelade bestämmelser om hvad till besutenhet under benämning af hemman erfordras, anmärkt, att fordringarne derutinnan voro allt för högt tilltagne, Lag- och Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o 14.
11 enär uti motionärens hemort funnes till och med fjerdedels hemman, som icke kunna foda det antal arbetsföra personer och kreatur, som uti nämnde § föreskrifves, samt, om stadgandet derom tillämpades, knapt någon enda egare af åttondedels mantal skulle få behålla sin hemmansdel, derest någon egare af större andel i hemmanet ville densamma lösa.