Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:ts befallningshafvande borde bevaka kronans rätt i afseende på borgensförnyelse m. rr.; hvaremot för de boställen, hvilkas arrenden tillfalla några personer inom regementet, eller ingå till regementena för att användas till regementenas behof j det bör blifva vederbörande regements-chefers eller befälhafvares skyldighet att hos landshöfdingen i behörig tid påminna.
Då nu boställsarrendena för kompagnichefsbohemmanen först tillgodonjötos af båtsmanskompagni-cheferna och sedan, i följd af Eders Kongl. Maj:ts nådiga bref den 2 November 1824, ingingo till flottans kassa, för att för flottans behof användas, ansåg jag mig hvarken å - Kongl. Maj.-ts Nåd.
Skrifvelse, N.o 2j. 7 ligga eller tillkomma att taga befattning med något som rörde slika boställen, annorledes än då sådant bandräckningsvis hos Eders Kongl.
Maj:ts befall ningshafvande äskades af befälhafvande amiralen, i följd af nämnde kungörelse, deraf han i officiel väg erhållit del; och det var först efter det Jon Olssons borgen var utlupen, som tvist uppstod om författningarnas rätta förstånd, och i följd af hvilken tvist Kongl. Brefvet den 5 December 1829 emanerade.
Min åsigt, att 1817 års författning var tillämplig äfven för bålsmanscbefs bohemmanen, delades äfven af Förvaltningen af sjöärendena och Kammarkollegium, af Kammarrättens advokatfiskal, af befälhafvande amiralen före det ifrågavarande tillfället, af flottans advokatfiskal och sjömilitie-kontoret, på sätt de i akten befintliga, till dag och datum uppgifna, handlingar tydeligen visa.
Af alla dessa skäl och då dertill kommer, alt
Kammarrättens advokatfiskal i underdånighet tillstyrkt, det Eders Kongl. Maj:t af gunst och nåd täcktes befria mig från det till återbäring ålagda belopp samt att Eders Kongl. M»j:ts och rikets Kammarrätt, uti underdånig skrifvelse af den 27 Junii 1843, hemställt, om icke de af advokatfiskalen uppgifna skäl må förtjena nådigt afseende, vågar jag ånyo, efter att mera fullständigt hafva utvecklat förhållandet, underdånigst bönfalla, det Eders Kongl. Maj:t nådigst täcktes hos Rikets näst sammanträdande
Ständer i nåder föreslå min befrielse och beloppets afskrifning, samt att Eders Kongl. Maj:t lika nådigt täckes tillåta, alt summan, intilldess frågan hinner att slutligen afgöras, må i räkenskaperne få balanceras.
Värdes, Allernådigsle Konung! låta komma i nådigt öfvervägande, hurusom en i tjensten grånad embetsman, efter nära ett halft århundrades oförvitlig tjenstetid, skulle med hustru och flera barn bringas i svår belägenhet, om han skulle tvingas att afyttra det obetydliga han eger, för att godtgöra en förlust, lill hvilken han åtminstone icke uppsåtligen varit vållande.
Med djupaste undersåtlig vördnad, trohet och nit farmhärdar, S ormäktigste, Allernådigste Konung!
Eders Kongl. Maj:ts underdånigste och tropligtigste tjenare och undersåte Gustaf Sylvander. 8 Kongl. Maj.-ts Nåd.
Skrifvelse; N-o 27.
Till Kongl. Förvaltningen af Sjöärendena.
Öfver landskamererare!!, kammarrätts-rådet Gustaf Sylvanders underdåniga ansökning, att Kongl Maj:t täcktes nådigst hos Riksens Ständer föreslå dess befriande från ådömd ersättning af 605 r:dr 30 sk. 7 rst. banko för uraktlåtenhet att inom behörig tid bevaka förnyad borgens-förbindelse för arrendatorn af koropagnichefs-bohemmanet Ramdala i Blekinge län, Jon Ohlsson, som år 1826 gjort konkurs och ej egt tillgång att gälda ärrendet ro. m. får befälhafvande amirals-einbetet sig yttra, alt de förhållanden, som af sökanden i dess underdåniga skrift uppgifvas, i afseende på ifrågavarande ärende, äro fullkomligt öfverensstämmande med de handlingar m. ro., som här finnas i detta mål, hvadan befälhafvande aroirals-embetet endast får upplysa, att, då Kongl. Brefvet den 17 December 1816 till Kongl. Krigs- och Kammarkollegierna innehåller den nådiga föreskrift, att regements-chefer och befälhafvare ålåge, att för alla boställen, som till en regementet tillhörande person eller regementet vore anslagna, lill underlättande af landshöfdingarnas vaksamhet öfver borgensförnyelser, så tidigt erinra landshöfdiogarna om sådana borgensförnyelser, att desse egde 6 månaders rådrum för deras affordrande, innan den äldre borgen för arrendet vore tilländalupen, hvaremot, för de till kronan indragna boställena, det tillhörde landshöfdingarne, att, utan erinran från chefen, hålla hand deröfver, att arrendatorernas borgen förnyades.
Enligt denna föreskrift, och då arrendena nppburos af kompagnicheferna, borde visserligen påminnelser från befälhafvande amiralen hafva skett, derom det ålåg dåvarande sjömilitie-kommissarien, sedermera kammar-rådet och riddaren Nyström; att hos befälhafvande amiralen göra anmälan; men år 1824 förändrades förhållandet med dessa boställen, emedan, genom Kongl. Brefvet den 2 November 1824 till Kongl. Förvaltningen af sjöärendena, i nåder förordnades: ”alt arrendena för de lediga och framdeles lediga blifvande boställena ”vid de indelta båtsmanskompagnierna k orri me att kronan besparas,” hvaremot kompagnicheferna fingo arfvoden i stat.
Efter denna tid skulle alltså den, såsom följd af Kongl. Brefvet den 17 December 1816, sjömilite-kommissarien åliggande skyldighet, att hos befälhafvande amiralen göra påminnelse om anmälan hos landshöfdinge-embetet rörande borgens-förnyelsen för arrendatorerne af kompagnichefs-bohemmanen hafva upphört, och Konungens befallningshafvande utan påminnelse åligga, att om borgensförbindelser draga försorg; men då Kongl, brefvet den 2 November 1824 egentligen rörer reglering med flottans ärenden, så torde Konungens befallningshafvande aldrig fått nå - gon Kongl. Majis Nåd.
Skrifvelse, N.v 27, 9 gon del deraf och derföre, såsom förut varit vanligt, afvaktat erinran från befälhafvande amiralen om horgensförnyelseri, hvaremot sjömilitire-kommissarien skäligen kunnat förmoda, att genom det förändrade förhållandet honom icke vidare någon förbindelse i detta afseende ålage.
På detta sätt torde lättast kunna förklaras, hvarföre försummad borgensförnyelse egt rum, att man nemligen hos Konungens befallningshafvande afvaktat en påminnelse, som befälet vid (lottan ansett ej vidare ifrågakomma, i följd af Kongl, brefvet den 2 November 1824, jemfördt med Kongl, brefvet den 17 December 1816, ända till dess Kongl. Maj:t, genom nådiga brefvet den 5 December 1829, ånyo och mera bestämdt ålade befälhafvande amiralen skyldigheten att påminna Konungens befallningshafvande om borgens-»förnyelserna.
Af dessa anledningar synes dock, att Kammarrälts-rådet
Sylvander torde kunna ega skäl till den förhoppning att af gunst och nåd vinna befrielse från den honom ådömda ersättnings-skyldighet, helst förre arrendatorn John Olsson äfvenledes är dömd, enligt Kongl, kammar-rättens utslag den 12 April 1836, alt med det han framdeles kan ärfva eller förvärfva godtgöra Kongl. Maj:t och kronan sin iråkade skuld i och för arrende- och husrötebristen med 2,055 r:dr 46 sk. 7 rst. banko, och denne man ännu lefver och möjligtvis skulle kunna komma i förhållande att sjelf betala sin skuld.
Protokoll, hållet vid sammanträde emellan Kongl.
Maj:ts och Rikets Kammar-rätt den 3o December 1846.
Herr Presidenten och Kommendören m. m. von Hartmansdorff, Herr Chefen i Kongl. Förvaltningen, Kontre-amiralen och Kommendören m. m.
Kreuger, Herr Kommendören och Riddaren Blomstedt, Herr Kammarrätts-rådet Alander, Herr Kammarrätts-rådet Edman, t. f.
Amiralitets Kammar-rådet Protokolls-sekreteraren Bäckström.
Eili. lill R.
Prot. iSfj och 1848, 1 Sami. 1 d/d. 7 Haft. % 10 Kongl. Maj is yad.
Ski ifvelse, IV.-o 27. S. D. Herr Kammarrätts-rådet
Ålander förediog handlingarna i målet, angående förre Landskamereraren, Kammarrätts-rådet G, Sylvanders hos Kongl. Maj:t ingifna samt den 18 sistlidne September till Förvaltningens af sjöärendena och Kammar-rättens underdåniga utlåtande remitterade underdåniga ansökning, att, ehuru Kongl. Maj:t under den 1 Oktober förlidet år i nåder förklarat
Sig icke kunna bifalla hans då gjorda begäran om eftergift af gunst och nåd från den ersättnings-skyldighet, som, i följd af försummelse att i rätt tid låta förnya ulgifven arrende-borgen för båtsmanschefs-bostället Ramdala i Blekinge län, genom Kammar-rättens den 14 Maj 1842 meddeldta och af Kongl. Maj:t den 25 April 1845 nådigst fastställda utslag, blifvit honom ådömd, Kongl. Maj:t dock ville föreslå Rikets nästsammanlrädande Ständer alt efterskänka det sålunda ådömda beloppet, utgörande 605 r:dr 30 sk. 7 1 st. banko, san t i nåder tillåta, att samma belopp emedlertid, och intilldess frågan blifvit slutligen afgjord, finge i kronans räkenskaper balanceras.
Dä under öfvei läggningarna i detta mål skiljaktiga meningar förspordes, skedde slutligen omröstning, hvarvid först referenten yttrade: att han, sorn deltagit i det af sökanden åberopade utlåtande, hvarigenom Kammar-rätten den 27 Juni 1843, hufvudsakligen på de i förevarande ansökning upprepade skäl, i underdånighet hemställt, om icke det ådömda beloppet kunde varda af gunst och nåd eftergifvet, fortfarande ansåge dessa skäl förtjena afseende, och då, vid besvarande af den nu erhållna nådiga remissen, något hinder alt i hela dess vidd pröfva den väckta hagan, i referentens tanka, icke kunde bernias från ordalydelsen i Kongl. Majlis nådiga bref af den 1 Oktober 1845, som, utan antydan om skälen eler till, endast innefattar det förklarande, att ansökningen ej kunnat i nåder bifallas, funne ock referenten, med afseende ä hvad i saken förekomme, sig föranlåten att i underdånighet tillstyrka, det måtte Kammarrätts-rådet Sylvander> i likhet med hvad andra sökande någon gång vederfarits, förunnas den nåd, att handlingarna öfverlemnas till Rikets nästsammantiädande Ständer, för att törande .medlens afskrifning sig yltra, och beloppet emedlertid och intilldess frågan blifvit slutligen afgjord, tå i kronans räkenskaper balanceras.
Amiralitets-kanoroar-rådet, Protokolls-sekreteraren Bäckström förmälte, att han hufvudsakligen förenade sig i den af referenten anförda mening.
Herr kammari ätts-rådet
Blomstedt yttrade, att, enär några nya eller andra skäl, än som funnes förhanden, då, uppå Kammarrälts-rådet
Sylvan ders underdåniga ansökning att af gunst och nåd vinna befrielse från utgifvande Kongl.
11 af del honom i laga väg ådörnda ersättningsbelopp, Kongl.
Majit uli nådigt bref af den 1 Oktober sistlidet år förklarat samma underdåniga ansökning icke kunna bifallas, sedermera icke tillkommit, utan alla de förhållanden och omständigheter, hvilka med denna sak stå i sammanhang och möjligen på bedömande deraf kunna inverka, varit före delta utredda och kända, fann Herr kommendören, för sin del, ingen gillig grund för underdånigt tillstyrkande af nådigt afseende å Kamrnairätts-rådet Sylvanders ofvanberörda underdåniga anhållan, alt Kongl. Majit täcktes hos Uikets Ständer i nåder föreslå det ådörnda ersättnings-beloppets efterskänkande och afskrifning samt tillåta samma belopps balancerande emedlertid i räkenskapen.
Herr chefen och Cnnlre-amiralen förklarade, att han, lika med t. f. Amiralitet6-kammarrådt t Bäckström, i hufvudsakligt afseende var af referentens tanka.
Herr Presidenten m. m. von Hartmansdorff, som förmälde, att han väl deltagit i Kongl. Kammar-rättens olver sökanden den 14 Mais 1842 fällda och af Kongl. Majit den 25 April 1845 i nåder stadfästade utslag, men ej i Kongl.
Kammar-rättens den 27 Juni 1843 gjorda underdåniga hemställan om sökandens befrielse af gunst och nåd från den honom ådörnda ersättningsskyldigheten, yttrade derefter följande: ”1 afsende på denna befrielse äro 3:ne frågor att öfverväga, nemligen, om hon må beviljas, antingen Ilo genom Konungens rätt att göra nåd i brottmål, eller 2:o genom eftergift å kronans vagnar af del henne tillerkända skadeståndet, och 3:o om sättet alt dervid gå tillväga.
Ilo Enligt 25 §. regeringsformen, synes det vara ådömd bestraffning, som utgör föremål för Konungens benådningsrätt, men icke det skam-stånd, som blifvit någon ålagdt att gälda för egendom, hvilken kronan, eller hvem det vara må, genom hans vållande förlorat.
För skadeståndets efterskänkande af den lidande egendomshafvarén, Kongl. M«j:t och kronan, åt den försumlige förvaltaren, sökanden, hafva inga nya skäl förekommit, sedan målet hos Kongl. Kammar rätten afdömdes.
Ehvad man n å säga örn de gällande föifattningarnas otydlighet på den tid försummelsen inträffade, så står det likväl fast, att arrende-kontraktet, försedt med den borgensföi bindelse, som bordt förnyas, låg i Lands-kontorets förvar och att, enligt kontraktets uttryckliga ordalydelse, förnyelsen skolat genom Konungens befallningshafvandes, d. v. s. närmast genom sökandens försorg, i hans egenskap af landskamererare, verkställas.
N.o 27. beier för honom må förekomma, finnér jag mig dock, med afseende pä kronans säkerhet vid andra dylika händelser, icke böra den ifrågavarande eftergiften i underdånighet tillstyrka. 3:o Skulle Kongl. Maj:t likväl i nåder anse berörda eftergift böra beviljas, så lärer mig dock icke vara lillstäudigt att sältet i underdånighet föreslå.
Lämpligheten af den åtgärd, sökanden i sådant hänseende begärt, eller en nådig framställning lill Rikets nästsammanlrädande Ständer om hans befrielse och ersätlnings-beloppets afskrifning, förutsätter en pröfning af frågorna, antingen det är rikets Konung eller Ständer allena, eller beggedera gemensamt, som ega att, på rikets vägnar, efterskänka ifrågavarande, till dess sjöförsvar anslagna medel.
Alt ingå i en så beskaffad pröfning, utan att dertill uttryckligen hafva erhållit nådig befallning, tror jag ej innefattas under mili behörighet såsom deltagande i detta sammanträde.*’
Och skulle, i enlighet med pluralitetens mening, underdånigt utlåtande, på sätt regislraturet närmare utvisar, uppsättas, för att, jemte detta omröstnings-protokoll, derefter till Kongl.
C. E Hohn.
Utdrag af Protokollet öfver Sjöförsvars-Departemcntet tillhörande ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen uti Statsrådet ä Stockholms Slott den 8 Oktober 1847- Närvarande t Hans Excellens Justitie-Statsministern, Herr Grefve Possej Hans Excellens Statsministern för Utrikes ärendena, Herr Friherre Ihre* Statsråden:
Fri herre Stael von Holstein, Munthe _, Friherre Peyron, Silfverstolpe, Waern, Friherre Gyllengranat, Kovgl. Majas Nåd.
Proposiliorij N:o 28. 13 Faxe, Fåhreeus.
Departemeuts-chefen, Statsrådet Friherre Gyllengranat uppläste till justering: l:o ett, i öfverensstämmelse med förut faltadt beslut, uppsatt förslag till Kongl. Majus nådiga skrifvelse till Rikets Ständer, i fråga om förre Landskamereraren, Kammarrätts-rådet G, Sjlvanders underdåniga ansökning, rörande eftergift af ett honom till ersättning ådorndt belopp.
Uppå Statsrådets underdåniga tillstyrkan, täcktes Kongl. Maj:t i nåder gilla berörda förslag, sådant det finnes detta protokoll bilagdt, samt befalla, att, i enlighet med detsamma, nådig skrifvelse skulle till Rikets Ständer expedieras.
Ank. till Exp. Utsk. den i3 December, kl. 11 f. m. Kongl.
Maj:ts Nådiga proposition till Rikets Ständer, med förslag till förordning angående handelsbqks vitsord; gifven Stockholms Slott den g November 1847.
Rikets sednast församlade Ständer bade, genom underdånig skrifvelse den 22 April 1845, föreslagit tillägg till 2 §. af Kongl, förordningen den 28 Juni 1798, i fråga om varors utborgande samt i skrifvelse den 15 Maj 1845 underdånigst hemställt, att, med upphäfvande af 2 §. i 17 kap. rättegångsbalken och Kongl, förklaringen den 15 Oktober 1810, förändrade bestämmelser måtte antagas i fråga om handelsboks vitsord, dervid varit afsedt att befordra skyndsamma, ordentliga samt ömsesidigt betryggande uppgörelser emellan säljare och köpare.
På grund af anmärkta brister i dessa förslag har Kongl. Maj:t funnit desamma icke kunna i nåder antagas.
Delta förslag är grundadt på godkännande af RiketsStänders mening om rättsenligheten och nyttan af den förändring i 17 kap. 2 §. rättegångs-balken, att lagstiftaren, i stället för att lemnaden handlande rättighet att genom ed sjelf fylla 14 Kongl. Majis K ad.
Proposition, N.-o 38. bevisningen, stadgar såsom den uppgifna gäldenärens rätt och skyldighet ali, då han nekar till skuld, hvarom handelsbok åberopas, fria sig med ed, derest han ej helldre vill fyllnadsed åt den fordrande uppdraga, eller ock eljest sådana säl skilda omständigheter förekomma , att giltiga skäl tala for edgångens öfverlåtande åt den sednare.
Och äro i öfrigt de åsigter hufvudsakligen följda: att lagstiftningen bör, för befrämjande af det ofvananlydda ändamålet och i öfverensstämmelse med den redan i 2 §. af Kongl, förordningen den 28 Juni 1798 uttalade grundsats, stadga skyldighet för säljaren att inom viss, tj alltför lång, lid tillställa räkning eller lagsöka, vid äfventyr att eljest icke kunna med samma vitsord åberopa sin handelsbok, och detta så mycket helldre, sorn köparen i annat fall, när han efter flere åis förlopp kräfves för en bokskuld, kan, änskönt han anser krafvet origtigt, nödgas låta utslaget ankomma på motpartens edgång och således just till följd af dennes försumlighet sättas ur stånd att begagua sitt rätt att med ed från krafvet sig fria; att den, som i ändamål af kraf, fått räkning å borgade varor sig tillställd, icke ovilkorligen skal) vara forpligtad att for bevarandet af sin (.alan mot räkningen anställa klander genom rättegång, utan må anses hafva sådan talau öppen, derest han, inom klandertidens slut, tillsagt den fordrande, att hans räkning icke godkännas, på sätt Lag-kom mitteens förslag till Civil-lag Utsöknings-balkens 3 kap. 1 §. också innehåller; samt att grunderna för blifvande bestämmelser om vittsordet af tillställd räkning jemväl kunna och böra, med föga afvikelse, i fråga om motbok, tillämpas.
Maj:t föreslår således ali: med upphäfvande af 2 §. i 17 kap.
Hättegångs-balken och förklaringen häröfver den 15 Oktober 1810, samt 2 §. i förordningen angående vissa omständigheter i lagsöknings- och utmätningsmål den 28 Juni 1798, stadgas som foijer; §. 1.
Beropar sig handlande å sin handelsbok att dermed styrka fordran för borgade varor, finnes den bok ordentligen förd och gitter ej vederparten visa fel deri eller sådana omständigheter, som böke» eller personen misstänkta göra, men nekar ändå till krafvet; då ege boken det vitsord, att han, som sökes], skall vara skyldig med ed sig fria, der han ej helldre vill öfverlåta åt handlanden eller den, som boken fört, att fordringens riktighet edligen sanna, eller ock rätten, i anseende lill serskilda orsaker, finnes skäl att edgångeu åt handlanden eller bokföraren uppdraga. §. 2.
Handelsbok håfve ej det' vitsord , hvarom i §.
1 sagd t är, derest icke Kongl. Majsls Nåd.
Proposition, N.o 27.
15 inom utgången af nästa år efter det, hvarunder utborgningen skett, handlanden bevisligen tillställt gäldenär ordentlig räkning å de borgade varorna eller ock honom derföre hos rätten eller Konungens befallningshafvande sökt, .... • §3-., År räkning köparen tillställd, såsom i § 2 sägs, och har icke, inom sex månader derefter, köparen antingen enligt skriftligt intyg af trovärdiga män eller handlandens eget erkännande tillsagt honom, att räkningen ej godkännes, eller ock den hos rätten, hvarunder köparen sitt hemvist häfver, genom rättegång klandrat; vare då räkningen lika ulmätningsgild, som förfallet skuldebref.
Har räkningen blifvit genom köparens påskrift godkänd, vare lag sa mma. §'. 4- Är emellan handlande och den, till hvilken han varor utborgat, motbok upprättad, och har köparen icke, inom sex månader, sedan han, efter sista utborgningen, motboken emottog , klandrat densamma på något af de sätt, hvarom i §.3 sagdt är; då gä lie den bok emot honom såsom fullt bevis i allt, h vai i han ej kan visa fel.
Har köparen vanvårdat molbok, så att den förkommit, eller kan handlanden i motboken visa fel, som härrör af köparens åtgärd eller vållande; då ege handlanden eller den, hans handelsbok hållit, att handelsboken med ed styrka. §. 5.
Denna författning träder i verksamhet den 1 Juli t849.
Majrt för bl if ver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen.
Stockholms Slott den 9 November 1847.
Utdrag af Protokollet öfver Justitie-Departements-ärenden, hållet inför Hans Majit Konungen uti Statsrådet å Stockholms Slott den iy September 1847- Närvarande: Hans Excellens, Justitie-Stalsministern, Herr Grefve Posse> Hans Exe llens, Statsministern för utrikes ärendena, Herr Friherre Ihre» 16 Kongl.
Proposition, N-o a£.
Statsråden: Fåhreeus, Friherre Staél von Holstein, Munthe, Friherre Peyron, Silfverstolpe, Weern, Friherrre Gyllengranat, Faxe; Justitiseråden: Bredberg, Njrblceus.
Hans Excellens Herr Grefven och Juslitie-Stals-ministern anmälde i underdånighet:
Att, sedan Rikets Ständer, genom underdånig skrifvelse den 22 April 1845, föreslagit tillägg till 2 §. af Kongl, förordningen den 28 Juni 1798, i fråga om varors ulborgande, samt, i skrifvelse den 15 Maj 1845, hemställt, att, med upphäfvande af 2 §. i 17 kap. rältegångs-balken och Kongl, förklaringen den 15 Oktober 1810, förändrade bestämmelser måtte antagas i fråga om handelsboks vitsord, dervid varit afsedt att befordra skjmdsamma, ordentliga samt
Ömsesidigt betryggande uppgörelser emellan säljare och köpare, men, på grund af anmärkta brister i förslagen, Kongl. Maj:t funnit desamma icke kunna i nåder antagas; så hade Herr Justitie-Stalsministern, inseende angelägenheten att i nämnda syftning söka förbättra kreditlagstiftningen, låtit i ämnet uppgöra ett nytt förslag, hvarvid Högsta
Domstolens anmärkningar emot förra förslagen till det hufvudsakliga blifvit begagnade och i|öfrigt skett tillämpning af följande åsigter: att lagstiftningen borde, lör befrämjande af det ofvan antydda ändamålet och i öfverensstämmelse med den redan i 2 §. af Kongl, förordningen den 28 Juni 1798 uttalade grundsats, stadga skyldighet för säljaren att, inom viss ej alltför lång lid, tillställa räkning eller lagsöka, vid äfventyr att eljest icke kunna med samma vitsord åberopa sin handelsbok och detta så mycket heldre, som köparen, i annat fall, när han, efter flera års förlopp, klafves för en bokskuld, han, änskönt han anser krafvet oriktigt, nödgas låta utslaget ankomma på motpartens edgång och således, just till följd af dennes försumlighet, sättes ur stånd att begagna sin genom förslaget medgifna rätt att med ed från krafvet sig fria; att den, som, i ändamål af kraf, fått räkning å borgade varor sig tillställd, icke ovilkorligen borde vara förpligtad att, för bevarandet af sin talan emot räkningen, anställa klander genom rättegång, utan må anses hafva sin talan öppen, derest Kongl. Maj.Is Nåd.
Proposition N:o 28. 17 derest lian, inom klandertidens slut, tillsagt den fordrande, att hans räkning icke godkännes, på sätt Lag-kommitteens förslag lill civillag, Utsökningsbalken 3 kap. 1 § också innehåller; och att, då 1 § af den nu föreslagna författningen i slutet innefattar korrektiv mot så väl ena som andra partens felaktiga förfarande, och alltså jemväl för den händelse, att köpare finnes svikligen hafva ändrat, förneka eller underhålla emottagen motbok, torde föreskrifterna om motbok kunna inskränkas till hvad förslagets 4 § utvisar.
Kongl. Maj:t, som, uppå Statsrådets ledamöters enhälliga tillstyrkan, fann, att proposition om författning i ämnet borde, i den ordning 87 § Regeringsformen föreskrifver, till Rikets Ständer framställas, täcktes förordna, att Högsta
Utdrag af serskildt protokoll öfver Jlist itie-är enden j hållet uti Kongl. Maj:ts Högsta
Domstol Thor sdagen ilen 14 Oktober 1847.
Justitieråden Bredberg, Ny bl ceus, Grefve Snoilsky Grefve C. Sparre > af Rolen j Schmidt j Alexandersson.
Domstolens vid föredragning deraf fattade beslut, emellan dess ofvanbemälde ledamöter cirkulerat, företogs nu sammma mål till afgörande, nemligen:
Det förslag till förordning angående handelsboks vitsord, som Hans Excellens Herr Justitie-Statsministern låtit upprätta och hvaröfver Högsta
Domstolens utlåtande är vordet af Kongl. Maj:t, genom note ur Statsråds-protoBih. tili R.
Prot. 1847 och iS48j 1 Sami. t Afd. 7 Haft. 3 18 Kongl. MajAs Nåd, Proposilionj Nio 28. kollet för den 17 sistlidne September, i nåder infordradt; varande detta förslag, som blifvit den 23 i samma månad i Högsta Domstolen anmäldt, så lydande: ”Med upphäfva lide al 2 § i 17 kap.