Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
De för Ultuna gård till ett belopp af 14,078 R:dr 44 öre upptagne diverse, ej specificerade, inventarier bestå deremot af alla i stallet och ladugården befintliga inventarier, utom sjelfva kreaturen; vidare åkdon, verkvagnar, kärror, åkerredskaper, maskiner och allt öfrigt, som i vanliga fall plägar tillhöra en gårds inventarier, då man derifrån undantager de lefvande husdjuren.
De maskiner och redskaper, som i utgående balansen upptagas under rubriken redskapsfabriks-konto till ett värde af 2,040 R:dr, äro åter sådana, som ej vid gården och dess jordbruksarbeten begagnas, utan förvaras särskildt, dels såsom modeller och dels äro afsedda till försäljning.
Att de anmärkningar, som Rikets Ständers Revisorer i allmänhet ansett sig böra framlägga rörande Institutet och dess förvaltning, framkallats hufvudsakligen genom bokföringssättet och ej i följd af något verkligt fel i förvaltningen eller genom någon oriktig eller mindre ändamålsenlig användning af de till Institutet anslagna medel, kan slutas deraf, att de delegerade bland Revisorerne vid besök på stället ej funnit skäl till någon anmärkning, utan tvertom med loford omnämna de till Institutet hörande inrättningar samt vitsorda, det kreaturen voro vackra och omsorgsfullt vårdade äfvensom åkern väl häfdad och mejeriskolan motsvarande sitt ändamål m. m, Styrelsen, som redan insett behofvet af åtskilliga förändringar i bokföringssättet, har också redan vidtagit sådana åtgärder, som kunna anses befordra mera enkelhet och klarhet i räkenskapernas förande.
Emedan Institutet hittills varit på en gång producent och konsument, så haiman ej alltid kunnat utföra de särskilda konti på sådant sätt, att den verkliga ställningen inom hvarje särskild del af det hela nog tydligt kunnat åskådliggöras.
Institutet har måst befatta sig med en mängd hushållssaker och dylikt, som gjort förvaltningen både svår och vid öfversigten af det hela temligen invecklad.
Emellertid hoppas Styrelsen sa småningom kunna frigöra sig från flera af dessa med Institutet och dess ändamål föga förenliga åligganden, i den mån som utrymmet blifver större och flera nya byggnader hinna uppföras, så att hvarje särskild afdelning erhåller sin särskilda plats och förvaltning, utan att behöfva med hvarandra sammanblandas.
De i nåder remitterade handlingarna varda härjemte underdånigst återställda.
Med djupaste vördnad, trohet och nit framhärdar, Stormäktigste, Allernådigste Konung!
Eders Kongl. Maj:ts underdånigste och tropligtigste tjenare och undersåte, på Styrelsens för Ultuna Landtbruksinstitut vägnar, R.
VON HEMER, Ordförande.
Ultuna Landtbruksinstitut den 15 December 1863. C. E. Bergstrand, — 287 — Sällskapets för inhemsk silkesodling underdåniga utlåtande öfver Rikets Ständerä Revisorers framställning, angående de till detta Sällskaps disposition anvisade understöd af allmänna medel.
Stormak ti gste, Allernådigste Konung!
I enlighet med Eders Kongl. Maj:ts nådiga befallning, får Sällskapets för inhemsk silkesodling Förvaltnings-utskott, med anledning af den anmärkning, som Rikets Ständers Revisorer i deras underdåniga berättelse af den 14 Oktober 1863 framställt beträffande det anslag af allmänna medel, hvilket bemälda Sällskap åtnjutit och som under de sednaste åren utgjort 4,000 R:dr årligen, underdånigst anföra följande: Herrar Revisorer hafva ansett, att
Silkesodlings-sällskapet så länge åtnjutit detta understöd, att tillräcklig erfarenhet redan bort vara vunnen, huruvida silkesodling genom de maskar, som uppfödas med mullbärsträdets löf, må kunna i vårt klimat utvecklas till en nyttig och vinstgifvande handtering; hvarföre Herrar
Revisorerne ansett fortsatta försök dermed icke utgöra ett nog giltigt skäl för understödets fortfarande; hvaremot Herrar Revisorer uttryckt den önskan, att
Sällskapet måtte anställa försök med silkesproduktion af andra, i en sednare tid upptäckta, silkesmaskar, som hemta sin näring från bladen af andra växter än mullbärsträdet; tilläggande Herrar Revisorer, att om äfven på denna väg inga mer tillfredsställande erfarenheter än hittills häraf vunnes, de anslag, af hvilka ifrågavarande understöd till silkesodlingen utgått, må framdeles kunna föreslås att användas till befrämjande af andra, för landet mera naturliga näringar.
Utan tvifvel är detta yttrande stödt på rigtiga grunder.
Det innefattar till en del hvad Sällskapet sjelft länge insett; men vi få härvid erinra, att Sällskapets uppgift icke blott är, s.isom Herrar Revisorer antagit, att genom försök utröna silkesodlingens möjlighet i Sverige, utan äfven, och isynnerhet, att verkligen införa den hos oss, 6amt att detta sednare är svårare än det förra.
Det torde äfven tillåtas oss att genom följande framställning ådagalägga, att Sällskapet lyckats uträtta icke så obetydligt i båda dessa rigtningar, men att, utom de stora svårigheter, hvilka kunnat förutses såsom inträffande vid hvarje nytt företag, hafva Sällskapets bemödanden mött äfven sådana hinder, som det ej stått i mensklig förmåga att förutse; äfvensom att det hittills nådigst beviljade anslaget ännu längre behöfves, i fall ej det sorn hittills är uträttadt, skall förblifva utan all nytta.
Hvad som isynnerhet försvårar ett företag af sådan beskaffenhet som det ifrågavarande, är obenägenheten hos personer af alla klasser att befatta sig med en industrigren, som ej kan lofva någon lätt och stor förtjenst, isynnerhet då den i början är förenad med uppoffring samt med inhemtandet af någon liten kunskap.
Man kan dock ej förundra sig deröfver, att en jordägare icke gerna vill, under flera ars tid, ej i _ 288 - blott uppoffra inkomsten af ett jordstycke, utan äfven derpå nedlägga kostnader föranläggning af en mullbärsplantering, då han icke äger en, på kända och i orten synliga exempel grundad öfvertygelse, att ändamålet med denna plantering kan vinnas och att den kan gifva en antaglig inkomst.
— Sällskapet har således, för att åstadkomma sådana exempel, varit nödsakadt att sjelft anlägga planteringar, samt att, i några fall, inköpa eller arrendera jorden dertill.
Af denna orsak hafva mullbärsplanteringar uppstått vid Bellevue och Haga, vid Gripsholm, Wisby och Borgholm, samt på Wisingsö och Omberg.
Men sedan dessa planteringar, efterhand och efter flera års skötsel, blifvit färdiga att begagnas, har det sällan lyckats att på stället finna personer, som velat befatta sig med silkes producerande; utan har det blifvit nödvändigt att i Sällskapets tjenst, mot bestämd aflöning, antaga biträden för detta ändamål; och man har med ledsnad funnit, att de sålunda gifna exemplen vunnit föga efterföljd, ehuru löf från planteringarna kostnadsfritt erbjudits.
Detta förhållande torde till en del hafva sin grund uti de missgynnande omständigheter, som inträffat.
Ty sedan Sällskapet under flera års tid hade arbetat med temlig framgång och här vid Stockholm fått i ordning ett magnaneri, uppkom på 1840- talet i södra Europa en smittsam sjukdom bland silkesmaskarna, som snart spridde sig hit, sannolikt medelst använde utländska ägg, och som här orsakade förödelser, hvilka relativt voro större än i sydligare länder.
Här, likasom i Frankrike, fortplantades den frän ett år till ett annat, med olika styrka under olika år; men sjukdomen vållade alltid att silkesproduktionen blef ganska ringa emot hvad den eljest hade bort blifva, utan att man kunde göra annat än hoppas på det ondas upphörande.
Sjukdomen har dock fortfarit ända till förra året (1862); men under innevarande år har det velat synas, som ämnade den här afstanna, ehuru sådant icke lärer hafva skett i södra Europa.
Imellertid hafva de nyssnämnda mullbärsplanteringarna kommit till stånd, och mycken erfarenhet har blifvit samlad för framtiden.
Bland annat har det blifvit bestämdt utredt, att Stockholms klimat är alltför nordligt för en lönande silkesodling, hvilket härrör af en, genom den kortare sommaren betingad, mindre fullkomlig utveckling af mullbärsträdet.
Denna orsak, oftast icke tillkännagifven genom mullbärsbuskarnes yttre utseende, har sålunda länge undgått uppmärksamheten.
Numera är denna olägenhet omförmäld i Sällskapets tryckta berättelse för år 1862.
Likväl torde en hvar inse nödvändigheten — för ändamålets vinnande — att ändock bibehålla det nära hufvudstaden inrättade magnaneri med tillhörande planteringar, på det härstädes hvem som vill må kunna se och lära huru silkesodling tillgår, samt med lätthet erhålla mullbärsplantor och ägg till silkesmaskars uppfödande.
Uti Wisby, hvarest Sällskapets största plantering är anlagd, tycktes silkesodlingen, oaktadt den årligen återkommande sjukdomen bland maskarna, vilja arta sig till en folknäring, då en omständighet inträffat, som torde kunna blifva ett hinder häremot, nemligen att nämnda stad, under de tvä sista åren, blifvit en af talrika främmande besökt badort, hvarigenom en vida lättare och rikligare inkomst af de rum, som finnas att tillgå, kan vinnas genom dessas uthyrande åt badgäster under samma månader, juni— Augusti, då dessa rum skulle erfordras för uppfödandet af silkesmaskar.
På Wisingsö och vid Borgholm hafva äfven vackra planteringar under de sednare åren blifvit färdiga och i mån al de försök till silkesproduktion, som hittills kun - — 289 — nät der anställas, visat sig ganska lofvande för framtiden; dock äro dessa försök ännu alltför få, att en säker slutsats deraf skulle kunna dragas om klimatets för saken mer eller mindre gynnsamma beskaffenhet.
På det förra stället har först under innevarande års sommar ett hus blifvit färdigt till magnaneri och boning åt den här anställda silkesodlarinnan.
Planteringen vid Omberg står ännu obegagnad, af brist på personer, som vilja sysselsätta sig med skötseln af silkesmaskar.
Under många års tid har Sällskapet önskat, att kunna få en silkesodling inrättad i Skåne, på ett ställe, som hade en för mullbärsträdet tjenlig jordmån, hvarest vi icke betvifla att denna industrigren skulle kunna, likasom i norra delen af Tyskland, utbilda sig till en indrägtig folknäring.
Men hittills har det ej lyckats att finna någon enskild person, som velat åtaga sig det dermed förenade besvär och de i början måhända oundvikliga omkostnader.
Först under innevarande år har någon förhoppning härom uppstått, men ännu äro icke de upplysningar inhemtade, som erfordras för bedömandet af sannolikheten af försökets framgång.
Beträffande försöken med andra slag af silkesmaskar, så har man hittills i andra länder blott funnit en, som tyckes kunna bli af värde för Europa, nemligen larven till »Saturnia cynthia» från Indien, hvilken lefver på trädet »Ailanthus glandulosa».
Af denna art hafva ägg, under de två sistlidna åren, blifvit hitskaffäde från Paris och ett betydligt antal af nämnde träd här planteradt samt frö deraf utlagda i Wisby, hvarigenom försök äro började att utröna huruvida detta träd kan trifvas i vårt klimat.
De försök, som blifvit anställda att uppföda nämnda sort af silkesmaskar, hafva under begge åren fullkomligen misslyckats, hvilket dock torde få tillskrifvas en särskildt inträffad ovanligare omständighet, nemligen den hos oss, liksom i hela Europa, missgynnande väderleken under sommaren 1862.
Denna väderlek har äfven verkat ganska ofördelaktigt på den vanliga silkesmasken och dess fjäril, ej blott under nämnde år. utan äfven under det påföljande, i det att äggen, om hösten 1862, blifvit till en stor del odugliga, såväl i sydligare länder som här.
Af ett litet parti maskägg, införskrifvet från Tyskland, har under våren 1863 blott en mindre del blifvit utkläckt.
Af ofvanstående redogörelse torde det kunna inses, dels att Sällskapet för inhemsk silkesodling, under större delen af sin tillvaro, haft att kämpa med svårigheter, som hvarken kunnat förutses eller motverkas, mer, som i hög grad förlamat dess verksamhet; dels att införandet af silkesodling i Sverige endast kan sko aenom ihärdiga bemödanden, fortsatta under en längre följd af år och med ej obetydliga uppoffringar.
Men detsamma har varit händelsen i de flesta andra länder, hvarest denna handtering nu är i blomstrande tillstånd.
Man erinre sig blott de bemödanden, som Henrik IY använde för att införa silkesodlingen från Italien till södra Frankrike och de stora kostnader, hvarigenom detta slutligen lyckades under Ludvig XIV:s tid, då likväl denna industri blott blef införd i fern departementer derstädes.
Men, oaktadt den stora framgång silkesodlingen hade i dessa fem departementer, tviflade man ännu omkring 1820 på möjligheten att införa densamma i mellersta Frankrike.
Till den nordligaste delen af landet kom den först 1829—1830, men blef ej allmän der förr än i början af 1840- talet, genom Beauvais’ bemödanden.
Afven i Tyskland, hvarest silkesodlingen under sednare åren blifvit en indrägtig näringsgren, hafva långvariga bemödanden varit erforderliga.
Man må då icke undra deröfver, att sådana behöfvas hos oss och att under - 37 — 290 — stöd dertill af allmänna medel ännu är, för beredande af sakens framgång, val behöflig!.
Med djupaste vördnad, trohet och nit framhärda, Stormäktigste, Allernådigste Konung!
Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, F.
ISR.
STRÖM. S. G. SCHYBERG. CARL PALMSTEDT.
P. F. WAHLBERG. CARL. H. BOHEMAN. CARL J.
SUNDEVALL.
LESSER MEYERSON. Stockholm den 21 December 1863. liongl- Styrelsen öfver statens jerm ägsbyggnader, med underdånigt utlåtande,i anledning af Rikets Ständers Revisorers för år 1863 afgifna berättelse.
Med anledning af Eders Kongl. Maj:ts Styrelsen öfver statens jernvägsbyggnader under den 23 sistlidne Oktober meddelade nådiga befallning att till Eders Kongl. Maj:t inkomma med underdånigt utlåtande öfver hvad Kikets Ständers Revisorer anmärkt vid räkenskaperna för statens jernvägsbyggnader, under år 1861, har Styrelsen inhemta! förre Chefens för statens jernvägsbyggnader, Öfversten m. m.
Friherre N. Ericsons förklaring öfver ifrågavarande anmärkning, hvilken förklaring, tillika med anmärkningsakten, Styrelsen härmed får i underdånighet öfverlemna.
Styrelsen framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste, Allernådigste Konung!
Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, å Styrelsens vägnar: RUDOLF CRONSTEDT.
ALFRED GRANDINSON.
Stockholm den 23 December 1863. — 291 — Underdånigste Memorial.
Rikets Ständers Revisorer hafva vid granskningen af räkenskaperna och förvaltningen vid statens jernvägsbyggnader och trafik för år 1861 icke ansett sig böra till Rikets Ständers kännedom meddela någon annan anmärkning, än den »att flere utgifter i Ofverstyrelsens räkenskaper finnas upptagne, utan att af verifikationerna upplyses, om de förut blifvit behörigen granskade och till betalning godkände».
Som förklaring vid denna af Rikets Ständers Revisorer gjorda anmärkning, fåi jag i underdånighet anföra, att som all granskning och allt godkännande af utbetalningar ålegat mig, såsom ensamt ansvarig
Chef för förvaltningen vid arbetet och trafiken å statens jernvägar, så har jag, till följe af denna min ställning, på olika sätt och allt efter omständigheterna ordnat tjenstemännens redovisningsskyldighet inför mig, och hvad verifikationerna vid Öfverstyrelse!! i Stockholm angår, hvilka ofta under min frånvaro blifvit liqviderade, så har jag, efter hvarje månads utgång, så fort ske kunnat, låtit Kassören vid Ofverstyrelsen framlägga såväl den passerade månadens kassaförslager sorn kassaboken, den sednare upptagande alla verifikationer och, efter dessas granskning, meddelat Kassören skriftlig decharge samt anbefallt handlingarnes öfverlemnande till Revisions-kontoret.
På detta sätt hafva Ofverstyrelsens kassa-verifikationer, ehuru desamma icke af mig på förhand kunnat till liqvid anordnas, blifvit behörigen granskade och godkände.
IV ERICSON.
Författningskommissionens underdåniga utlåtande, i anledning af hvad Rikets Ständers Revisorer anfört om fortgången af denna Kommissions arbeten.
Till underdånig åtlydnad af Eders Kongl. Maj:ts den 23 sistlidne Oktobergifna, Författnings-kommissionen den 2 innevarande månad tillställda nådiga befallning, åligger det Kommissionen att, i anledning af Rikets Ständers sednast församlade Revisorers, i deras den 14 Oktober innevarande år afgifna berättelse om statsverkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under år 1861, gjorda anmärkning i afseende på fortgången af Kommissionens arbeten, till Eders Kongl.
Maj:t inkomma med underdånigt utlåtande.
Detta underdåniga utlåtande får Kommissionen härmed afgifva; men då detsamma, till följd af anmärkningens beskaffenhet, måste innefatta en kort redogörelse för hela gången af Kommissionens arbete, hvari undertecknade Schöning och Borgström endast omkring ett år deltagit, torde det tillkomma undertecknad Bergfalk, som efter sin * _ 292 — uppfattning af den i nåder tills vidare gillade allmänna planen för nämnde arbete ordnat och ledt detsamma, samt följakligen sjelf anser sig ensam ansvarig för dess gång, att för denna gång och den dervid ledande tanken först i underdånighet lemna en sådan redogörelse, hvaraf en större del redan i en förut afgifven underdånig berättelse finnes upptagen, men för sammanhangets skull här i korthet måste upprepas.
Redan då undertecknad Bergfalk mottog det nådiga uppdraget, var han nog bekant med dess fordringar att förutse, det fullgörandet skulle fordra längre tid, än äfven kunnige och billige, men med detta slags arbeten mindre bekante domare föreställde sig, och han har under arbetet funnit detta förutseende mer än bekräftadt, i det en mängd nödiga forskningar medtagit vida längre tid, än han sjelf förmodat.
Vid sådant förhållande har hans uppmärksamhet allt från det nådiga uppdragets mottagande varit fästad på angelägenheten af arbetets påskyndande och under arbetets fortgång allt mer blifvit det; men han erkänner likväl att han i första rummet haft tanken fästad på Rikets Ständers uttryckliga önskan och Eders Kongl. Maj:ts uttryckliga nådiga föreskrift om samlingens möjligen största fullständighet, och att afseendet derpå hos honom varit öfvervägande.
Sedan Eders Kongl. Majit i nåder befallt, att i det underdåniga förslaget till plan för den af Rikets Ständer önskade samlingens uppställning och arbetets ordnande särskildt afseende borde fästas å vigten af arbetets tidigare fulländning i de delar, der behofvet af lättad tillgång till gällande stadganden ej kunde i hufvudsaklig mån afhjelpas genom de samlingar eller sammandrag af författningar rörande landt- eller sjöförsvaret, tullväsendet, postförvaltningen, medicinal-ärenden m, m., hvilka i följd af Eders Kongl. Majits meddelade nådiga förordnanden eller andra förfoganden redan vore utgifna eller under utarbetande, tillät Eders Kongl. Majit genom nådig skrifvelse den 22 Juni 1859, med gillande tills vidare af den underdånigst föreslagna allmänna plan för det Kommissionen uppdragna arbetes uppställning och ordnande, att de delar af samlingen, som angå finansverket och nåringsväsendet. finge i första rummet företagas till handläggning.
Med utarbetande af en författningssamling, rörande delar af finansverket och näringsväsendet, nemligen en samling af de så kallade kameralförfattningarna, hade, på Eders Kongl. Majits nådiga befallning, två försök under innevarande århundrade förut blifvit gjorda, men öfvergifna.
Kommissionen företog med flera personers krafter det öfvergifna arbetet, men efter en annan plan och i större omfattning.
Den ville nämligen åstadkomma en författningssamling för hela finansverket och en annan för liela nåringsväsendet, dock så, att den förstnämnda skulle först utarbetas, under det forskningarna, så vidt omständigheterna medgåfvo, äfven omfattade nåringsväsendet.
Kommissionen började, enligt denna plan, arbetet med en ny och till närvarande tid utsträckt granskning af de så kallade kameralförfattringarna för tiden från och med år 1612, medan en skicklig man med Eders Kongl. Majits nådiga tillåtelse biträdde med granskning af de i riksregistraturen bevarade, under sextonde århundradet och de första åren af det sjuttonde tillkomna finans- och näringsförfattningar.
Efter dessa förberedelser och med minskad personal anställda forskningar rörande indelnings- och roteringsverken samt en del af Statens icke under kameralförvaltningen — 293 — lydande egendom, företogs i September månad år 1862 redaktionsarbetet, men detta möttes snart af hinder, som visserligen ej voro oväntade, men svårare att besegra, än man förmodat.
Det finnes nämligen, såsom allmänt bekant och äfven här ofvan antydt är, statsegendom, som icke står under kameralförvaltningen, och hvaraf en ganska stor del icke ens står under finansförvaltningen.
Författuingarne rörande den icke under kameral-, men likväl under finansförvaltningen stående statsegendom höra ovilkorligen till den samling eller det sammandrag, hvarmed Kommissionen nu är sysselsatt, och äfven den, som icke står under finansförvaltningen samt författningarna derom fä ej i en sådan samling lemnäs ur sigte; och Kommissionen har följaktligen nödgats i flera härvarande embetsverks handlingar, med afseende på sistnämnda begge slag af statsegendom och författningarna derom, företaga forskningar, hvilka, oaktadt den välvilja, hvarmed de blifvit mötta, ofta varit ganska besvärliga och tidsödande, och under hvilka redaktionen blott långsamt kunuat framskrida.
Dessa forskningar äro emellertid nu till största delen slutade, och det är med synnerlig tillfredsställelse, undertecknad Bergfalk nu ser Kommissionen nära gränsen af detta, såsom ett hett, föga odlade fält och i tillfälle att egna sin tid någorlunda odelad åt redaktionen och de mera tillfälliga och mindre tidsödande forskningar, som för densamma ytterligare erfordras.
Efter denna redogörelse, hvari Kommissionens öfrige ledamöter instämma så vidt den angår den tid, de i Kommissionens arbeten tagit del, anhåller Kommissionen att i anledning af anmärkningen få i underdånighet anföra följande:
Kommissionens bildande af ett större antal personer skulle utan tvifvel lättat forskningarna, men ock förlängt öfverläggningarna; och huruvida kostnaden i det hela derigenom blifvit mindre, vågar Kommissionen ej afgöra.
Med Eders Kongl.
Maj:ts nådiga tillstånd, har Kommissionen under innevarande år egt att i vissa kamerala frågor anlita en skicklig mans biträde; men biträde för ofvanomförmälda forskningar i särskilda verks handlingar har Kommissionen funnit betänkligt att anlita, då arvodet i följd af dessa forskningars beskaffenhet svårligen kunnat lämpas efter mödan och skickligheten.
Deremot torde, då redaktionen nu med hopp om större framgång kan fortsättas, undertecknades tid böra, så mycket som möjligt, för detta arbete och dess granskning samt tillfälliga, mindre omfattande forskningar sparas derigenom, att särskilda biträden, så vidt sådana kunna erhållas, anlitas för de forskningar af större, men lättare beräknelig omfattning i ett eller annat embetsverk, som blifva nödvändiga, — biträden, för hvilka arvodena torde kunna bestridas af det särskilda anslag, 1,2(J0 R:dr R;mt, som Eders Kongl. Maj:t i nåder behagat ställa till Kommissionens disposition, och som för innevarande år ej behöft anlitas.
Dels härigenom och dels genom det redaktionssätt, hvarom Kommissionens samtlige ledamöter blifvit ense, skall, såsom Kommissionen hoppas, arbetet kunna i icke oväsendtlig mån påskyndas, ehuru Kommissionen ej bör dölja, hvarken att det sammandrag, hvarmed Kommissionen nu är sysselsatt, i alla fall kommer att medtaga betydlig — 294 — tid, eller att detsamma måste vinna derpå, att utgifvandet ej börjas förr än en större del, om ej det hela, hunnit fullständigt utarbetas.
Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, P. E.
BERGFALK. CARL J. SCHÖNING. S. BORGSTRÖM.
Styrelsens för Svenska Trädgårdsföreningen underdåniga utlåtande öfver Rikets Ständers Revisorers anmärkning vid Trädgårdsföreningens elevskolas räkenskap för år 1861 Stormäktigste, Allernådigste Konung!
Rikets Ständers Herrar Revisorer hafva infordrat förklaring deröfver, att till julgratifikationer åt 22 elever vid Svenska Trädgårdsföreningeus elevskola ett belopp af 165 R:dr R:mt blifvit af statsanslaget till nämnde skola under år 1861 utbetaldt.
Styrelsen anser de s. k. julgratifikationerna endast utgöra en ringa tillökning i elevernas knappa aflöning för året, hvilken, om densamma blifvit under årets lopp fördelad, endast skulle hafva utgjort 62£ öre pr månad eller 2^ öre pr arbetsdag för hvarje elev, mot hvilken tillökning
Revisorerue tvifvelsutan icke torde finna någon anledning till anmärkning.