Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Genom en dylik förändring blefve det möjligt att inskränka antalet af desse Tjenstemän för hvarje Län till hvad, som erfordrades efter den minskning i göromål, hvilken, i följd af Comiterades förslag uppkomme, hvarefter troligen icke mera än ungefärligen hälften af de nu befintlige skulle blifva af nöden.
Då dessa tjenstebefattningar sålunda blefvo mycket annorlunda beskaffade, än under närvarande förhållanden, hvilket komme att inverka vid fråga om lönebeloppets bestämmande, följde ock deraf, alt, långt ifrån att nytt löneanslag för nämnde Tjenstemän erfordrades, på sätt uti det till Rikets Ständer vid 1840 års Riksdag i Nåder öfverlemnade förslag till LandtStatens lönereglering beräknades vara behöfligt, skulle de nuvarande löningstillgångarne jemte afkastningen af ledigblifvande boställen icke allenast blifva fullt tillräcklige, utan äfven lemna ej obetydligt öfverskott till förbättrande af öfrige LandtStatsTjenstemäns lönevilkor och således nämnde lönereglering kunna åstadkommas med vida mindre Statsbidrag, än förut varit ifrågastäldt.
Derjemte skulle berörde förändring medföra många andra väsendtliga fördelar.
Sålunda undvekes all den skriftvexling, som emellan LänsStyrelserne och Häradsskrifvarne nu erfordras och desse sednare befriades ifrån utskrifning af de exemplar räkenskaper och dithörande handlingar, som enligt nu gällande stadganden skola lill LandsContoren aflemnas, enär de då derstädes uppgjordes och concepterne voro att tillgå.
Delta medförde följaktligen icke allenast en ytterligare, högst betydlig minskning uti Iläradsskrifvarnes göromål, utan äfven en lindring uti LänsStyrelsernes, som af behofvet högt påkallas.
Likaså uppkomme mera enkelhet uti ärendernas behandling, och, då Häradsskrifvarnes debiterings- och andra åligganden sålunda utfördes under LandsKamrerarens närmaste tillsyn och Landshöfdingen äfven vore i tillfälle att följa dem med mera uppmärksamhet, skulle större ordentlighet, enhet i Förlältningarnes tillämpning samt skyndsamhet i handläggningen otvifvelaktig! vinnas.
Detta arbetssätt skulle ock bättre underhålla och utveckla hvarje persons förmåga, än under närvarande förhållanden, då desse Tjenstemän, isolerade och öfverlemnade åt sig sjelfve, vanligen af landtmannabestyr sä mycket dragas ifrån tjenstemannavärfven, att ofta ringa intresse lör dem kan påräknas; hvarförutan i anseende till den personal, som sålunda blefve förenad hos Länsstyrelsen, någon af desse Tjenstemäns tillfälliga sjukdoms- eller annat förfall för kortare tid föga skulle medföra hinder för göromålens jemna gång.
Det blefve jemväl på sådant sätt lättare att erhålla och uppamma skickliga Tjenstemannaämnen, än under närvarande omständigheter, då de vanligen måste, till en början, söka anställning hos seria. '/. lill K. U. Md. frop. lill n. SI. år i84y.) 20 154 skilde personer, på hvilkas individuella skicklighet och egenskaper i öfrigt deras framtida duglighet och användbarhet hufvudsakligen komma att bero; och säkerligen skulle då med de utsigter, som derefter förefunnos, mångå af de E. O.
Tjenstemän, hvilka nu trängas uti ErnbetsVerken, finna uträkning att söka anställning vid LänsStyreiserne samt der utbildas en stam af LaudtStatsTjenstemän, väl hemmastadde uti ilrågakommande göromål och vanda vid ordning och drift uti deras utförande.
Beträffande tiden och sättet för en så beskadad reglerings tillvägabringa!!- de, så anse Comiterade verkställigheten icke böra ifrågakomma förr, än de nya Jordeböckerne blifvit upprättade, enär angelägenheten fordrar, ej mindre att detta arbete utföres af de personer, hvilkas egna anteckningar om de sedan förra Jordebokens uppgörande limade förändringar skola dervid ligga till grund, och som äfven böra om förhållanderne inom Fögderierne ega närmare kännedom, än ock att för förstnämnde serdeles vidlyftiga arbete kan påräknas hela den nuvarande Iläradsskrifvare-personalen.
En annan omständighet, som äfven synes böra komma i väsendtligt öfvervägande, är, att de nuvarande Häradsskrifvarne, som äro med Fullmagter lörsedde, icke, emot sin vilja, kunna förflyttas till så beskaffad tjenstgöring, sorn nu är i fråga, samt att derföre måste tillses, huru förändringen, utan deras förnärmande eller Statens betungande med ökade utgifter för pensioner, må kunna verkställas.
Med afseende å dessa omständigheter anse derföre Comiterade lämpligast vara: att med förändringens utförande i hvarje serskildt
Län anstår, intilldess de nya Jordeböckerne hunnit upprättas samt derefter så många Häradsskrilvaretjenster, antingen genom afgång eller innehafvarnes medgifvande att emottaga den nya tjenstgöringen vid LandsContoret, blifva lediga, att de för dem beräknade sammanlagde aflöningsförmåner af alla slag, med undantag af mantalsskrifnings-provisionen, motsvara den aflöning, som i Stat bestämmes för de Tjenstemän vid LandsContoren, hvilka skola öfvertaga Häradsskrifvarnes befattningar, samt att således de under tiden ledigblifvande Häradsskrifvaretjensterne få bestridas efter förordnanden, emot åtnjutande, såsom arfvoden, af de dermed förenade lönevilkor; att, då efter dessa grunder förändringen kan åstadkommas, densamma, i händelse den sker genast, efter det de nya Jordeböckerne blifvit färdige och således inan debitering och redovisning ännu hunnit vidtaga efter de stadganden, som af Comiterade uti detta Betänkande föreslås, verkställes med först påföljande uppbördsår, på det att Häradsskrifvarne må ega tillfälle att dessförinnan afsluta Summariska Redogörelserne, och med skyldighet för dem att, hvar för sitt Fögderi, sedermera SpecialBäkning upprätta; men att deremot, om nya debiterings- och redovisnings-sättet dessförinnan inträdt, föräudringen med nästa calenderår vidtager; samt att året före denna förändring, så vidt ske kan, Länsmännen öfvertaga manlalsskrifningarnes besörjande 155 Efter det en så beskaffad förändring med Iläradsskrifvaretjensterne, som i det föregående är vorden omförmäld, blifvit tillvägabragt, borde alla kronoutskylder debitering besörjas å LandsConloren af för sådant ändamål derstädes anstälde Tjenstemän, som lämpligast kunde benämnas HäradsBokhållare, samt på Eders Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande ankomma alt bestämma för hvilka districter, hvar och en af dem skulle ej mindre debiteringen, än taxeringsarbetet och skattläggningsärender m. II. göromål verkställa.
Börande i sammanhang med löneregleringen stadgas, antingen de, såsom lläradsskrifvarue hittils, må erhålla resepenningar till visst belopp för hvardera eller vid förefallande tjensteresor undfå ersättning enligt gällande RescReglemente.
På sätt här förut blifvit omnämndt, äro Kronofogdarne och Iläradsskrifvarne för närvarande gemensamt ansvarige lör debiteringens rigtighet, och, ehuru BevillningsFörordningen stadgat, alt
Häradsskrifvarne skola för der upptagne afgifters debitering ansvara, har genom beslut öfver yppade åtal förklarats, att sådant ej heller i afseende å dessa medel fritager Kronofogdarne från dylik ansvarighet.
Det må hafva varit lämpligt eller åtminstone möjligt för Kronofogdarne att under de förhållanden med beskattningen, som egde rum, då dessa stadganden tillkommo och nämnde Tjenslemäns egna göromål voro betydligt inskränktare, än för närvarande, utöfva en så beskaffad controll, men deremot låter det numera icke för dem göra sig att hafva den tillsyn öfver rigtigheten af hvarje ulskylds debitering, som en dylik ansvarighet förutsätter.
Följden måste således blifva, att Fogden i dessa fall nödgas förlita sig på Häradsskrilvaren, hvadan dermed icke vinnes någon verklig controll, utan endast alt, i händelse af felaktighet, Staten kan utkräfva ansvarighet äfven af Kronofogden, som då får plikta för ett förtroende, hvartill han, till och med mot sin vilja, varit tvungen.
Att controller äro af nöden är visserligen obestridligt, men de böra likväl ordnas på ett sådant sätt, att de behörigen kunna utöfvas, ty annars förfelas ändamålet och de skada vanligen, i stället att gagna.
Under nyssnämnde omständigheter är ock derföre förrberörde stadgande lika olämpligt, som med billighet och rättvisa oförenligt.
Efter Comiterades åsigt bör således ansvaret för debiteringens rigtighet ensamt hvila på de Tjenstemän, af hvilka den besörjes, och Kronofogdarne blott ansvara för behörig redovisning af de utskylder, hvilkas uppbärande åt dem anförtros, samt controllen sedermera ligga uti räkenskapernes granskning.
En så beskaffad förändring måste jemväl blifva följden af det nya debiteringssätt, som Comiterade funnit sig böra föreslå, och derigenom kommer hvar och en af de nu ifrågavarande Tjenstemännen i sin rätta ställning samt blir göromålens fördelning enkel och naturlig, hvarförutan Statens trygghet, 20* 156 att allt rätt tillgår, ingalunda minskas, utan snarare, i hvad noggranhet vid debiteringen beträffar, varder ökad. 46.
Angående j afseende sedermera å Debetsedlarnes utfärdande, så har, med U6DGlS6CllärQ6S Ut— färdande. undantag för Stockholms Stad, hvarest de utgifvits, dä taxeringen varit verkstäld, tillgått på det sätt, att de icke utlemnats förr än någon kortare tid före uppbördsstämman, och således sedan PröfningsComitéens förrättning slutats, hvartill orsaken egentligen varit, att tiden för markegångssättningen afbidats för att kunna de deraf beroende utskylder debitera.
Om hvad Goiniterade i det föregående hemstält, angående sältet för hemmansräntornas och kronotiondens utgörande, godkännes, blifver deremot för framtiden intet hinder att, när som helst, efter skatteårets ingång debitera denna del af uppbörden, och debetsedlarne skulle således allestädes, likasom i Stockholm, kunna utfärdas, sä snart taxeringsförrättningarne för sig gått.
Det synes ock, under dylika förhållanden, lämpligt att vidtaga en sådan förändring, på det att de skattskyldige, utan att behöfva derom serskildt söka upplysning, måtte erhålla kännedom om dem påförde afgifter och blifva i tillfälle att, der de förmena sig dertill ega anledning, besvär i behörig ordning anföra.
Skulle någon förändring uti taxeringsåtgärderne af PröfningsComitéen beslutas, är det lätt att sedermera utfärda serskild debetsedel på blifvande tillökning och med beslutet verificera nedsättning, der den skall ega rum, äfvensom att uti Uppbördsboken, inan den utlemnas, sådana förändringar iakttaga. fIfko m?™ lö r^i"dj11'8
I sammanhang med frågan om debiteringen hafva hos Comåriga harn8 °*mm
U miterade jemväl i betraktande kommit de olägenheter, som föranledas af hittils medgifna afkortningar å mantalspenningar och bevillning efter 1:sta Art. för sådane till arbetsklassen hörande personer, som hafva fyra minderåriga barn, enär, efter nu gällande stadganden, äfven hvad sålunda icke bör erläggas, måste debiteras för att sedan afkortas.
Efter Comiterades åsigt är likväl ett sådant förfarande mindre lämpligt samt endast ledande till onödig omgång och vidlyftighet i räkenskaperne.
Med den nedsättning uti personella utskylderne, som vunnits, sedan berörde lindring först medgafs, torde den måhända framgent, utan serdeles olägenhet, kunna försvinna, men, om det likväl anses nödigt att en dylik eftergift bibehålla, synes dock lämpligare vara, om det för sådana fall stadgades, att densamma genast vid debiteringen borde iakttagas, då vid redovisningen uti sammandragen öfver antalet af de personer, som efter allmänna grunder borde afgifterne erlägga, nedsättningen deruti kunde behörigen utredas och bestyrkas.
Och hemställa derföre Comiterade underdånigst, om icke Eders Kongl. Maj:t skulle i Nåder finna skäligt att till Rikets Ständer derom göra Nådig framställning. 157 Beträffande sedermera frågan om controllerne å debiteringen, så är 9m c.on' det, vid öfvervägande af dervid förekommande omständigheter, lätt ringen/ L *e funnit samt äfven beklagligtvis af erfarenheten bekräftadt, att, om Häradsskrifvare!) och Kronofogden äro i samråd, det lör närvarande lätt later sig göra att å debetsedlarne antingen upptaga högre utskvldsbelopp, än de skattdragande rätteligen böra erlägga och i räkenskaperne redovises, eller genom origtiga anteckningar i de på deras egen åtgärd beroende handlingar, som ligga till grund för debiteringen, ifrån redovisning undanhålla någon dei af hvad, som rätteligen utgöras bör, men det uteslutna ändock uppbära.
Och måste det ofta, serdeles i sistnämnde fall, blifva beroende af tillfälligheter, om dylika underslef upptäckas.
Den af KammarGollegium och StatsContoret yttrade åsigt, att nu stadgade controller i berörde hänseende äro tillfyllestgörande, kunna Comiterade således icke dela.
Likaså kunna Comiterade icke instämma i bemälte Collegiers framställning, att nödig säkerhet skulle vinnas genom upplifvande af stadgandet i Kongl. Resolutionen den 17 Augusti 1762, om rättighet för de skatlskyldige att socknevis utvälja ombud, som ega att granska debetsedlarne och jemlöra dem emot
Uppbördsboken samt å uppbördsstämmorna göra sig lörvissade, att hvad, som dervid erlägges, behörigen qvitteras, i Uppbördsboken införes och af Häradsskrifvaren annoteras; ty uppenbart är, dels att svårighet för allmogen skall möta att erhålla ombud, som både vilja ett så beskaffadt granskningsbestyr sig åtaga och kunna detsamma behörigen fullgöra, dels att begagnandet af nämnde rättighet sällan torde ifrågastälias samt, om den skulle utöfvas, sådant komme att medföra betydligt hinder och obehag vid uppbördens besörjande; hvadan ock Comiterade anse, det berörde stadgande, långt ifrån att upplifvas, bör såsom olämpligt upphäfvas.
Vid dessa förhållanden är det derföre, efter Comiterades åsigt, af nöden, att Staten, både för egen säkerhet och de skattskyldiges betryggande, vidtager sådana förfoganden i afseende å utskyldernes debiterande och uppbärande, att nyssnämnde ändamål derigenom vinnes, utan att de skattskyldige, i ett eller annat afseende, betungas.
Om, enligt det lörslag Comiterade här förut framstält, debiteringen af kronoutskylderne framdeles komme att verkställas vid LandsContoren samt debiteringsförrättarnes och uppbördsmännens gemensamma intresse och ansvarighet i hvad, som rörer uppbördslörvaltningen således upphörde, skulle redan denna åtgärd väsendtligen undanrödja möjligheten af med afsigt verkstälda origtiga debiteringar, helst om, på sätt uti KammarRättens i denna del af KammarCoIlegium och StatsContoret understödda, här förut omförmälda underdåniga utlåtande är vordet föreslaget, Uppbördsboken, behörigen summerad, komme att åtfölja LandsboksRäkenskaperne för att tjena till upplysning vid deras granskning.
Äfvenså ledde förenkling i beräk - 158 ningen af ordinarie räntan otvifvelaktigt derhän, att det blefve lättare, än hittils, för den skattskyldige att sjelf controllera påföringarnes rigtighet just i den del, det för närvarande är svårast.
Under dylika förhållanden vore visserligen den controll å debetsedlarnes öfverensstämmelse med Uppbördsboken, som till förekommande af öfverdebitering åsyftats genom det, uti KammarRättens förutnämnde utlåtande, af minoriteten framstälda förslag, om införande af stämplade betalningsbevis, för sådant ändamål mindre bebölligt, än under nuvarande omständigheter, hvilka i första rummet föranledt förslaget; men emedlertid förtjenar ändock den fullkomliga visshet, som sålunda skulle erhållas derom, att högre belopp icke kunde uppbäras, än Uppbördsboken innefattade, allt afseende.
De fördelar, som, enligt hvad i förslaget är vordet framstäldt, i öfrigt vunnos vid uppbördens controllerande, äro ock, efter Comiterades öfvertygelse, af stor vigt, enär derigenom Uppbördsmännens ställning vid de tidpunkter, då den bör utredas, varder pä det tillförlitligaste sätt ådagalagd, då deremot det nu brukliga verificationssättet medelst restlängder, som måste utfärdas och bestyrkas långt före den tid, då de lill uppbördsställningens verificerande skola begagnas, och således oftast inan restantiernes indrifning är slutad, enligt hvad erfarenheten jemväl ådagalagt, ingalunda medföra nödig säkerhet, utan lemna en bedräglig Uppbördsman lätt tillfälle till underslef.
Härlörutan vunnes genom qvittensblanketternes användande, att det nuvarande systemet för beredande af controll å uppbörden, eller medelst Häradsskrifvarnes annotation af Kronofogdarnes qvittenser kunde upphöra, samt derigenom icke blott, på sätt Comiterade, under antagande af en dylik förändring, i det föregående underdånigst föreslagit, en lämpligare reglering i afseende å framtida bestridandet af de förstnämnde Tjenstemän nu tillhörande göromål underlättas, utan ock de skattskyldige, som utom uppbördsstämmorna liqvidera sina utskylder, befrias ifrån åliggandet att förse sig med Häradsskrifvarnes annotation, hvilket ofta medför kostnad och besvär, öfverstigande utskyldsbeloppet, utom det att de skattdragande med skäl kunna fordra, att Staten så ordnar controllerne å sina Uppbördsmän, att ett dylikt onus icke behöfver ifrågakomma.
Äfven må till hvad vid förslagets framställande, angående dermed förenade fördelar, blifvit yttradt, läggas, alt uppbörden vid stämmorna på sådant sätt kan vida beqvämligare och hastigare besörjas, då icke annat erfordras, än att underskrifva de redan färdiga qvittensblanketterne, hvarjemte, då det vid sådane tillfällen lätt skulle kunna hända, att någon liqviderad post uti Uppbördsboken infördes å orätt rad, genom qvittensblanketterne bereddes en annars saknad utväg att ett dylikt misstag upptäcka.
Hvad beträffar de anmärkningar, som emot qvittensblanketters begagnande blifvit anförde och deribland i första rummet, att Häradsskrifvarnes närvaro vid uppbördsstämmorna icke skulle kunna undvikas för 159 andra ändamål, såsom tillförandet af åtskillige afgifter, hvilka icke i Uppbördsboken kunnat inflyta, verkställandet af afkortningar, tillhandagående med nödige upplysningar för de skattskyldige och meddelande af rättelse uti möjligen inträffade missskrifningar; så förfaller det förstnämnde skälet helt och hållet, om Comiterades förslag angående sättet för räntornas utgörande antages, enär hinder då icke förefinnes att på en gäng debitera allt hvad, som å debetsedlarne bör intagas, och ordinarie afkortningar antingen, på sätt Comiterade här förut yttrat, kunna försvinna eller ock genast vid debiteringen iakttagas, samt afkortning lör dödsfall inom uppbördsårets ingång ulan olägenhet kan af Uppbördsmannen verkställas.
Och beträffande de omnämnde rättelserne i debiteringen, så anse Comiterade, att, sedan debetsedlar blifvit utfärdade samt Uppbördsbok, i öfverensstämmelse dermed, upprättad och deruti påförde afgifter till uppbörd beordrade, några ändringar icke kunna af vederbörande Tjenstemän lä företagas.
Den tillika anmärkte svårigheten att medhinna blankelternes jemförande med Uppbördsboken och deras stämplande, äfven om den under nuvarande förhållanden skulle förekomma, förfaller efter de förändringar, Comiterade föreslagit, då fullt tillräcklig tid blifver att utan brådska debetsedlarne utfärda, och enahanda förhållande inträffar i sådan händelse med Collegiernes förmenande!), alt lörslaget skulle föranleda behof af ökade tjenstebiträde!) och framflyttning af tiden för uppbördsstämma och redovisning.
Vidkommande slutligen de vådor för Uppbördsmännen, som lörespeglats uppstå genom qvittensblanketters användande, så kunna Comiterade icke inse, att dylika följder deraf borde uppkomma, enär det icke synes vara lör mycket fordradt, att vederbörande
Uppbördsmän på tjenligt sätt förvara dylika blanketter lika säkert, som den contanta uppbörden, samt, då den kronouppbörd, Läns- och Fjerdings-mön nu, endast på grund af erhållna förteckningar, besörja, skor på Kronofogdarnes ansvar, det icke synes vara förenadt med större äfventyr för de sednare att åt de lörre anförtro qvittensblanketterne, utan fastmera, på sätt här förut blifvit anmärkt, derigenom vunnes en säkrare, när som helst verkstälbar controll å hvad, de använde biträdena uppburit.
Af alla sålunda anförde skäl anse Comiterade stämplade qviltensblankettérs användande vid uppbörden, i stället för Iläradsskrifvarnes annotation, pä lika sätt, som ej mindre i afseende ä kronouppbörden inom Stockholms
Stad redan blifvit förordnadt, än äfven vid många serskilda Uppbördsförvaltningar mer och mer iakttagits, medföra väsendlliga fördelar till beredande af controll både å rigtig debitering och uppbördens handhafvande, samt att lördenskuld borde stadgas, att vederbörande, som verkställa kronoulskyldernes debitering för Landet, i sammanhang dermed jemväl skola utfärda dylika blanketter, hvilka böra vara tryckta till så stor del, att blott debetsedels nummer, den skattskyldiges bostad och namn samt utskyldsbeloppet behof - 160 va tillskrifvas, hvarefter desamma, sedan de under LandsKamrerarens controll blifvit, i afseende å summan, med Uppbördsboken jemförde, borde förses med viss stämpel, hvartill stampen skulle af LandsKamreraren förvaras.
Skolande Comiterade här efteråt, i sammanhang med frågan om uppbörden och dess controllerande, meddela underdånigt yttrande om hvad i öfrigt i afseende å dessa blanketter bör iakttagas. 10:o Angående Upplörden.
Fordom utgjordes och erlades så väl persedel-skattebidrag som gamien. contanta utskylder på liera olika terminer.
Med förbigående af äl dre stadganden, hvaribland till och med förekommer, att contanta skatter borde utgå med viss andel hvarje vecka, må i sådant afseende nämnas Kongl. KammarCollegii Circulärbref af den 11 Maj 1724 och 20
December 1729, hvarigenom förordnades: alt Mantalspenningarne i hela Riket, utom den del af Kopparbergs
Län, hvarest de efter vanligheten borde utgöras med Kol in natura, skulle erläggas i medio af Mars och denna utskyld ofelbart vara indrifven inom den 1
Maj under skatteåret; att den uti penningar utgående Hemmantalsräntan skulle i Upsala och Stockholms Län samt Södermanland och Westmanland betalas ena hälften i medio af Mars och inom den 1
Maj samt andra hälften under loppet af Juni månad, men, om vid sistnämnde tid någon rest i anseende till oförmögenhet förekomme, densamma inom September månad clareras; att hela Hemmantalsräntan i Östergöthland, som der kallades sommarskatten, skulle betalas i Juli månad och uti Kopparbergs
Län utgöras efter gammal vana och bruk i bergslagen; att uti Calmar, Kronobergs, Jönköpings, Elfsborgs, Skaraborgs, Örebro, Götheborgs och Bohus Iiin, Skåne, Halland, Blekinge och på Gottland skulle halfva Hemmantalsräntan erläggas i Maj och Juni samt andra hälften i September och October månader; att i de Län, der hela Jordeboksränta!) utginge i contant och Jordeboksspanmålen samt tionden erlades in natura, skulle både penningeräntor och spanmål uppbäras från December månads början till Thomasmässan; samt att i de Län, der Jordeboks-räntepersedlarne och någon del af Hemmantalsräntan årligen förvandlades efter markegång, skulle altsammans lösas med penningar ifrån Thomasmässa till Kyndelsmässodagcn året derefter, så att till sistnämnde dag hela föregående årets skatt vore erlagd.
Hvilket allt bekräftades genom 1739 års UppbördsReglemente.
Med undantag af de lörändringar: att i Westerbottens
Län uppbördsstämmor elter förra vanligheten skulle få hållas i Augusti månad; att, enligt Kongl. Resolutionerne på Allmogens besvär den 16 Mars 1739 och 1 September 1741, den i September vanliga uppbördsstämman framflyttades till Thomasmässotiden; samt att, enligt Kongl.
Brefvet 161 den 22 Juli 1743, uppbördsstämmorna i Elfsborgs
Län borde hållas i September och följande månader till Thomasmässotiden, fortforo berörde stadganden att vara gällande, intilldess genom Kongl. KammarCollegii Circulär den 2 April 1794 förordnades, att den genom 1724 och 1729 årens ofvannämnde Circulärer påbjudna första uppbördsstämma i Mars månad skulle inställas samt uppbörden förrättas om hösten, tidigare eller senare, allt efter som allmogen i hvarje landsort egde tillfälle att erhålla penningar för sina produkter.
Derefter borde följaktligen alla ut skylder rätteligen erläggas vid sistnämnde tid, med undantag endast af lösen för de på markegångsförvandling beroende hemmansräntor och tionde, hvilka liqviderades vid en sednare uppbördsstämma i början af påföljande året; och var det enligt 1800 års BevillningsFörordning, som gälde intill år 1810, i afseende å Bevillningsmedlen serskildt stadgadt, att de skulle vid första uppbördsstämman godtgöras och inom årets slut vara indrifna, äfvensom genom Kongl. Kungörelsen den 9 October 1812 förordnades, att den uti samma års BevillningsFörordning stadgade personella bevill— ningen likasom bränvins-consumtionsafgiften borde erläggas inom Mars månad det år, hvarför afgifterne belöpte.