Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Allt som är bundet löses en gång Löses en gång . (Mel .:
N:o 147 af Ahlströms folkvisor.)
Eric (utan att märkas af Anna, sedan M ARIA ) ANNA.
Hjerta du varma, klappa ej så, Klappa ej så.
Frihet du vill, men aldrig kan få, Aldrig kan få.
Förrän en gång likt fogeln du far Högt emot skyn, mot himmelen klar Himmelen klar.
(gömmer hufvudet i hennes knä, Eric räcker Maria handen, de se på hvarann).
Fru B Ä C K . God afton lilla Mari a...
Det var så längesedan j ag såg dig . A N N A .
Maria här ... och du Eric...
Du ser så strålande ut, Maria, och Eric är så sorgsen...
Nu ... hör nu nog a på hvad jag säger, ty det är vigti gt...
Hvad ämnar du min lilla Anna?
Hu r s kall jag kunna fullgöra mitt uppdrag att pröfva ... hon är så underlig i qväll , min stackars lilla Anna.
Jag har tänkt efter hvad det vill säg a att vara bunden och att vara fri... J ag känner att jag är
26 fri, att jag icke kan låta en annan befalla öfver mitt hjerta och mina känslor.
Eric ... min vän, vi äro båda för goda att låta sammanlänka oss af någon beräkning ... fria skulle våra hjertan kanske funnit hvarandra ... bundna känna de blott sina band (tar af sig ringen)
Se här din gyll ne frihet åter.
Anna ... jag kan ej ... jag inser att vi båda handla rätt ... men din f ar, din mor?
Min mo r ... se Eric, det är till henne jag flyr, öfvertyg ad o m att hon gillar mig...
T ror du ej att j ag har s ett huru du nu i många år varit fästad vid min kära Maria, ja, alltsedan vi alla voro barn och detta år, som vi hycklat kärlek ... har hon ju flytt dig och oss och du har sutti t blek och gru bbl ande vid min sida.
Nu kunna vi alla träffas med barndomens glada v änskap.
Anna ... du vet då icke att han aldri g kan bli annat än min vän, att mellan oss ligger ett oöfverstigligt hinder.
Du menar din f ars motvilja ... det hindret är s tort, men icke oöfverstigligt.
Tro först på lyckan, sedan h andla våga, Med, blicken stadigt f ästad på ditt mål .
Ej fördomar och andras mak tord fråga -- Din egen l ycka bygg , då s torm den tål . (Mel .:
Hv ad den är säl l, som i sin egen hydda.)
Var tyst, var trogen, dölj du djupt din lycka Ej någon dödlig ana bör dess namn.
Den skall du fas t intill ditt hjerta trycka (lägger deras händer samman)
Och aldrig skilja från ... din trogna famn.
Men o m ett l ångt farväl oss ödet bjuder?
ANNA.
Med ho ppets blickar mot din framtid s e,
27 MARIA.
Blott ho ppets ton i våra hjertan ljuder, Vi skåda lugnt emot det kommande.
ALLA.
Blott ho ppets ton etc.
Sjunde Scenen . De förra.
Bäck . B Ä C K .
Jo, det här är månljust...
Nu ha de blifvit galna allihopa...
Men tänk om det vore sannt... tänk om de ha rätt... A L F R E D .
Visst ha de rätt...
Der s tå de nu alla och vilja inte arbeta... de äro alla i den s tö rsta f örskräck else... och jag sjelf ...
Hö r du, Eric du, hvad tror du?
Att här finnes i ngen fara...
Ser farbror, år 1819 i Juni månad stod jorden så nära en komet, att hon gick igenom hans svans.
B Ä C K . Gick hon igenom svansen på honom?
Det var väl sjelfva skam...
Och led icke den ringaste skada deraf.
Ja, men nu ser du, den här lär vara alldeles hiskelig...
Känn efter Eric om jag inte börjar kallsvettas... A L F R E D .
Se s å f ar, lug na sig...
God af ton, min nådig a frök en, är fröken också rädd för kometen?
Rädd? hur skulle jag kunna vara rädd ... j ag fö rmodar att räddsla för en komet endast kan intaga ouppl ysta och obildade menniskor.
Bilda mig hit och bilda mig di t...
Den kommer, sk a j ag s äga henne, den kommer.
Och likvisst tviflar jag . ( skrattande)
Får se hvem som har rätt.
Hur k an åldermannen låta inbilla sig dylika barnsagor, det är ju att vara bra l ätttrogen.
28 B Ä C K .
Lättrogen... det är min själ inte jag ... och bevis derpå är att jag inte förrän just nu har kunnat fått det i min tro.
A L F R E D . Vi skola inte tala derom nu, kära far.
Jag skall berätta f ar hvad j ag hörde på en föreläsning i går...
Vet f ar att detta huset var under medeltiden den så kallade St.
Gertruds Gillesstuga, der vigtiga rådslag höllos om lif och kronor, af Alf Grenerot och tyskarne.
Ja, se på den ti den hade jag velat lefva ... då steg inte pojkar upp och höll tal, inte, utan en gammal man ärades och då skrek man inte hit och dit om bildning, utan alla voro lika bra, jo, det var herrliga tider.
Som du nog skulle önska dig ifrån, om du nu kunde s e dem.
Nej, det skulle jag visst inte... hvad k atten går det åt Anna, h on har lipat igen.
Hör på, du Eric , är du inte som du ska emot henne?
E R I C (som talat med Maria).
B ästa f arbror!... B Ä C K (härmar).
"Bästa farbror," -- hvad sa j ag ... det är inte hel t...
Det hör då också till våra dagars dumheter de här långa förlofningarne och det fördömda k ärl ekspjunket...
Hvad har du gjort vi d din fästmö , efter hon gråter?
E R I C . Jag?
Ingenting farbror, men...
B Ä C K . Ing a men... tala rent u t.
Du understår dig väl inte?
-- Kom i håg att det är min dotter och att j ag är minsann inte att leka med.
M A R I A (sakta till Ann a).
Jag riktig t darrar.
Och jag är alldeles lugn.
Susanna, hvad har du på hjertat, du står och ser så försk räck t u t.
Fru B Ä C K . Bästa Bäck... A N N A .
Jag vill svara sjelf, min far.
29 B Ä C K .
Ser man på bara...
Nå, hvad har hon emot sin f ästman, Eric der borta?
Mot Eric?
Ingenting min far...
Någon fästman har jag icke. ( visar honom sin han d) Som ni ser är j ag fri . B Ä C K (rasande).
Och detta säger hon mig rakt i ansigtet.
A N N A (med lugn).
Ja, min far... det är j ag, som helt nyss upplöst denna förening, emedan den var knuten af tvång och emedan jag ansåg det förnedrande att ännu ytterligare låta leda oss mot vårt bättre medvetande.
Och du Erik...
Jaså, du står och pratar persilja för nådig frök en...
Der h a vi det! -- Jaså, du vill högre än vingarne bära...
Jo, det h ar man för det man låter sådant der uselt herrsk ap bo i sitt hus... nej , bo rt med hela kånk arongen och det i morgon dag.
M A R I A . Herr ålderman...
Jag g år, men jag skall skicka dem, so m kunna tala i mitt ställe.
A L F R E D . Följ f röken, min mor!
B Ä C K . Du stannar, Susanna! M A R I A .
J ag ber, ingen oro för min skuld.
Åttonde Scenen . De förra utom Maria . B Ä C K .
Jo , det är hyg gligt...
När blef du myndig, min dotter?
Om lagarne ännu binda mig , min far... känner jag mig dock fri och vet att ingen makt på jorden kan tvinga mig ... intet tvång min f ar, ingen hårdhet... kärlekens makt kommer alltid att skipa sin lag, men tvång et upplöses, Gud vare lofvad, allt mer och mer.
A L F R E D . Tag mig i famn, min syster,... du är en bra flicka.
30 B Ä C K .
Jo, du har uppfostrat dig en skön dotter, fru Bäck,... men v änta, vänta bara, skrattar bäst som skrattar sist...
D e der l ärorna har hon fått der uppe hos kaptenen...
Om dessa gamla mu rar kunde tala, de skulle g råta öfver f örderfvet nu för tiden... A L F R E D . Misstag, min far... E R I C .
De skulle just k unna dömma om f ramåtskridandet, farbror... om frihetens seger ibland okunnighetens alla dimmor.
Jag är alldeles rasande och just för att allt är så upp- och nedvändt, så tror jag att det är på verldens ytters ta tid.
Hv arföre skall far bråk a sin hjerna med den dumheten...
Hör nu far, nu tala vi om något annat...
Jag hörde ock så att i Carl den Elftes tid beboddes detta huset utaf en mycket mäktig herre, som egde qv ar blo tt detta hus efter reduktionen, då alla adelns mång a gårdar och egodelar indrogos till kronan.
Ja, den som då hade l efvat! -- Det var andra tider, det var ku ng som hette duga det...
Då vågade min själ ingen mucka.
N ionde Scenen .
De förra .
Knorr (alldeles förstörd, utan hatt) . K N O R R . Ja, det är sannt... ( pustar) I morgon bittida klockan 5...
Bror B äck ... j ag arme, syndige man...
Gud v are min s jäl nådig ... det kommer att ske fem på sl aget ... j ag har hört det af så många...
B Ä C K . Hvad säger du?
Jo, då är domens dag...
Herre Gud... den store domsens dag , då domsbasunen ljuder... och getterna skiljas från f åren...
Ack, den som fi nge räknas bland fåren!
Var säk er derpå, farbror!
31 K N O R R .
Det kan j ag i nte, barn ... jag undrar hur de ha det i Thros a ... jag som reste hit för att lugna mig ... jag arme man, här är ju lika myck en vånda.
Så tala då lugn för dem, du Eric. E R I C .
Jag h ar ju talat mig trött deru te ... hvartill gagnar att tala mera?
Tionde Scenen . De förra.
Mamsell Tarlatan (andfådd, kastar parasoll och pirat på bordet).
M A M S E L L E N . Nå mi tt herrskap,... hvad säger ni om våra tider?
K N O R R . Di ä' rysliga, mamsell.
Jag vet inte rätt hvad jag sk all säg a, men nog lutar det till sin u ndergång.
Och sådana förskräckliga händelser, som hände, mina v änner...
Vänta, j ag får bara lof att lossa på hattbanden och s ätta mig.
A L L A .
Hv ad är det?
Jo, här har kommit en mormon-chef från en af amerikorna och han går omkring och lockar oskyldiga flickor i sina snaror... han har försökt med mig, men hans illfunder strandade mot min dygd, mina vänner.
A L F R E D (till Eric).
God smak hade h an.
Och menniskor lefva som de voro galna,... fröken deroppe har den ena k ärleksbiljetten på den andra att besvara... liggande på fadrens skrifbord, mitt herrskap, och sonen den är död. A L F R E D . Död! A N N A .
Död! ( lutar sig mot mo dren.)
M A M S E L L E N . Jaha, h an är död ... lycklig han ... vi ha det igen vi stack are.
E R I C Mari a ... kärleksbiljetter ... det är el ändigt förtal .
32 A N N A . Knut, död ... min barndomsvän ... mitt käras te minne...
Låt mig gå ut, min mor (de gå).
M A M S E L L E N . Och i morgon klockan 5, då är allt slut...
Kors, jag tror li lla mamsell Anna tog i lla vid sig, ... j a, hvad hon höll af den gossen, stack ars liten . ..
Låt honom vara der h an är ... j ag vill inte hö ra talas om sådana der tragedi-romaner.
Ack , mamsell , mamsell ... hvad skol a vi göra, vi arma varelser?
M A M S E L L E N . Jag h ar bedt en god vän vara h os mig i natt ... ens am vill jag inte vara ... vi sk ola läsa och sjunga s å l äng e vi förmå... B Ä C K .
Eric sa något om att vi en gång gick i genom svansen på honom.
Åh , l åt inte pojkarne inbilla dig strunt.
M A M S E L L E N . Jaha, se det är just med svansen, som han gör det.
Med svansen!
Jag måste in till mig ... farväl ... tänk att kro ppen förgås, men själen lefver ... tag och läs någo t, herr Knorr.
Adjö mamsell...
Elfte Scenen . B ä ck.
A lfred.
Mi tt stackars barn ... hon h ar så länge lefvat fö r si tt barndomsminne.
Får jag g å in till Anna, f aster?
Jag vet att jag kan lugna henne.
Jag tror ej att du kan det mer än jag, men g å gerna in.
Hur mycket ar klockan?
Det börjar mörkna ... det lider mot slu tet ... jag h ar ingen ro att läsa.
33 B Ä C K .
Lag a att vi få i n ljus. (fru Bäck går)
Jag h ar skaffat mig opium och det tar jag in. B Ä C K .
Och jag tar mi g en tuting . (fru Bäck kommer in med ljus) Sätt dem här (går efter g las o ch flaskor).
Ämnar du inte gå och lägga dig ? B Ä C K .
Nej, tack skall du ha...
Går du och lägger dig?
Det gör jag visst, min vän.
A L F R E D (sakta till fru n).
Det var en välsignad sak det här ... annars hade denna qvällen inte aflupi t så fredligt.
(högt) Nej, god natt f ar -- gå och lägg sig!
God natt farbror Knorr, lyck a till!
B Ä C K . Går ni ... ni k unde gerna dröja hår.
Inte lägga de sig väl ändå?
Jo det tänk er jag visst göra.
Men det är allt att trots a, det! A L F R E D .
Den synden kan jag bära...
Nu ser far hu r trygga vi äro och orsak en är att vi veta bättre, än att v ara rädda f ör ingenting.
(De gå ut samma väg).
Tolfte Scenen .
Bäck och Knorr.
Att de kunna vara så lugna... det är allt bra bes ynnerligt.
Skål bror!
Jag tror jag tar opium!
Nej, tag du det här glaset...
Klockan är ... tolf ... K N O R R .
Tyst, hörde du ingenting besynnerligt?
B Ä C K (klingar med honom).
Nej , ingenting...
Hvad hörde du?
34 K N O R R .
Ingenting... jag bara tyckte...
Känner du ingenting i luften!
B Ä C K ( vädrar).
Jag tror det osar svafvel ... ja, här os ar något gement (de dricka).
Det var min tupé, som kom nära l juset.
B Ä C K . D rick bror, det stärker krafterna...
Jag tro r det blåser?
Törs du se ut genom fönstret?
B Ä C K ( dricker).
Åh, nog törs j ag, men jag vill inte.
Se ut sj elf! K N O R R .
Sv ansen du, svansen, nej j ag vågar nä gu inte...
Ko rs, jag kan inte hålla upp ögonen... jag skall blunda ... tre mi nuter bara.
Nej, se här, dri ck, håll dig vak en.
Låt oss tala med hvarann.
Det var ju bra märkvärdigt att här h ar varit Gillestuga ... den som hade vari t med då ... det h ade varit bättre än dessa usla tider...
Men f ast jag hade hel dre lefvat på Carl den Elftes tid.
Hvilket ville du?
K N O R R ( i sömnen).
Sva... sva.. svan.. sen.
B Ä C K ( med fasa).
Han sofver... j ag känner en tryckande tyngd öfver hufvudet, som bly i ögonen.
(halfsofvande) J a... jag vill gå i gillet -- tacka vill jag Carl den Elfte... det är en usel tid... vi... lef ... va ... i (somnar med hufvu det mot hän derna, Alfred kommer in). _______
Tredje Akten.
Gertruds Gillestuga.
Mörka väggar, prydda med stridsvapen.
Träbord oc h bänkar.
På ett bord en stor silfverkanna och stånkor af trä och silfverbägare.
I en niche vid venstra avantscenen St.
Gertruds bild, bely st af en brinnande lampa.
Första Scenen . ( Alf Grenerot och Hättebröder sitta kring ett bord och dricka.
De äro alla beväpnade och klädda i harnesk under mörka kåpor, hufvudet betäckt af svart hätta, döljande deras stålhufvor.
Bäck står förvånad vid dörren.
Ett par småsvenner ifylla bägarne.)
A L F G R E N E R O T (reser sig från bänken).
Och nu vilje vi temme en schkål fer den hochgellebte König Albreckt!
Schkål meine brüder!
Ned med Margareth e och hennes gesellschaf t. F Ö R S T A H Ä T T E B R O D E R N .
Ned med Margaretha...
Väl taladt, Alf Grenerot.
Hon kan stanna i Sorö hos sin Abbo t... det kan jag som ärlig svensk ick e förmena.
A N D R A H Ä T T E B R .
Ja, de ärlige och redlige svenske män, de äro snart utaf danske ok nedtryckte.
A L F .
Det kan jamen vere like godt ni schtelle er under oss tydskar... vi petale edre tj enste... K önig Alprech ist ein brav Herre.
Mere mjöd und kirsedrank i våre remmere.
I tenne nacht schall det röde plod flyt e i schtrömmer und de hunderne schola prinne som sticker und sch trå.
T R E D J E H Ä T T E B R .
Schkål våre medhjel pere!
Det schkall bli en schen prase på Käpplingeholmen... (får se Bäck) Ver is t der man?
Hvadan kommer du och ho äst du?
36 B Ä C K .
Jag vet inte hur jag kommit hit...
Jag förmodar att jag är i h edervärda bondeståndet eller högvördiga pres tes tåndet.
T R E D J E H Ä T T E B R . Hvad prater du fer schmörje?
B Ä C K (rädd).
Jag förmodar det är jernvägsfrågan, som kommer rikets ständer att vaka i natt.
A L F (går emot honom).
Du bist ein ferräder... B Ä C K .
Nej, jag är en ärlig borgare, som ordentligt betalar min skatt och mina kontributioner.
F Ö R S T A H Ä T T E B R . Albrekt eller Margaretha?
B Ä C K . Albrekt eller Marg areta (stirrar på dem).
F Ö R S T A H Ä T T E B R .
Till hvilken hör du?
Det fö rstår jag inte, men Eric, min brorson säger, att den bör gå norr om Mäl aren, men det lär de inte vilja på Riddarehuset... A L F . Hohl mich der T eufel wenn ich ferschtehe... F Ö R S T A H Ä T T E B R .
Säg hvadan du kommer och hvilken konung du erk änner för din rättmätige herre.
B Ä C K . Gud bevare mig... hvilken skulle vara min herre annat än Hans Kungeliga Majestät Oscar I, Sveriges, No riges, Göthes och Wendes Konung.
Ist das Wahnsinn oder Argwohn?
A L F (kastar af sig hättan och drar sin sabel, de an dra likaså).
Tu kommer hier icke från mit lif! B Ä C K (faller på knä).
Skona mitt usla lif, nådige herrar!
A L F (sätter svärdspetsen mot hans bröst, de an dra likaså).
Tu schkall schvere och ferbanne tin usle själ på att fertige hvad du hört und sett.
Jag svär! A L F .
Vid jungfru Maria und alle Heiligen?
Vid Purgato rii alle pine und plag en... vid hämnd af påf vens pann und f erpannelse schvär!
37 B Ä C K .
Jag svär!
Ursäkta att jag frågar...
Är det fråg a o m den der religionsfriheten?
Du får ej fråge ti n hund... tu schkall pare lyde.
B Ä C K . Ja, jag sk all l yda.
I tenne nach t sch allt sextio Schvenske borgere lefvende prennes på Käpplingeholmen f er teres opproriskhet mot tin schtränge, men nådige herre, König Alprecht.
Hvad säger ni ? A L F .
Vill du lefve med oss eller tö med tem?
Jag vill lefva och tjena mina nådiga herrar.
Tu schall förschvere all gemenskab med Munkedejan Königin Marg arethe och hennes folk, tu schkall tjene oss med l if und plod...
Schvär! B Ä C K .
Und nu bist tu en af våre und har fire års aflat fer alle tine store, store und förschräcklige synder ... tett plod tu krefver fer oss ... sch all icke k omme öfver tig.
Sch tå opp ... vi vilje tricke tig till ( fattar den stora kannan, de an dra fatta små bägare).
6. Chör.
Så vilje vi dricka Rawel Bark ares skål Och hafva broder
Håk ansson i minne.
Rawel Barkare dricker Rasmus Harpare till, Det bäs ta han kan och gitter:
Rawel Barkare, Rasmu s Harpare, Stefan Skinnare, Jockum Bryggare, Jost Nålmakare, Jon Hattmak are, Bengtsson Böttare och Truls Sylare, Jöran Mål are, Nils Tu nnbindare, Clas Skomakare, Lasse Bakare, Tage Dans are, Jerken Krögare, (Mel .:
N:o 297 Nordi ska Folkvisor.)
38 Håkan Gnidare, Jan K alkbasare, Petter Skräddare, Lasse Svarfvare, Nisse Snickare; Vi drickom Bjerg a by, Så dansa vi alla på klamparne nu.
Trallalala, Trallal ala, Trallalala!
(De klinga).
Fö r in fångarne!
Se efter hvad ti den kan lida! F Ö R S T A H Ä T T E B R . (går till ett timglas).
En timma öfver midnatt!
Gunild (fängslad).
A L F . Gör tin syndabekännelse, tu schkalt töden tö!
Tu schkall tö utan prest och schriftermål . B Ä C K (för sig).
En f ången qvinna.
G U N I L D (kastar sig ned för helgonbilden).
Se du neder i mitt hjerta, Der bo r kärlek blott Till mitt land och till den vännen, Som j ag unnar godt.
Trygg jag möter dödens plåg a, Skydda Gud, mitt land!
Låt dess folk en gång få lösas Utur tvång ets band! A L F .
Tu hafver älskat en af tin faders fiender och terföre öfvergifvit tin ed.
Derföre sckkall tu med ferräderen prennes och pines.
G U N I L D . Nåd min far! detta l and är ju min moders hemland, skall j ag förråda det, skulle j ag locka den j ag kär h ade i edra snaror ... j ag skulle då icke vara menniska.
39 A L F .
Vi hafv e äntå fått ten in te andre. ferräderen...
Tredje Scenen . De förra.
Petter Ålänning och Albrekt Karlsson (fängslade).
A L B . K A R L S S O N . Gunild, min hjertelig k är! G U N I L D ( sträcker händerna emot honom).
Min aldra käras te! A L F .
Ten töd ni värde ären väntar er nu!
A L B . K A R L S S O N .
Men först ett ord till dig, du tyrannens blodiga bödel .
Svenske mäns rena och oskyldiga blod komme öfver edra hufvuden ni svarte hättebröder och ni Sv enskt födde, som edra dyra pligter glömmen.
P E T T E R Å L Ä N N I N G .
Falskeliga hafven J handlat emot oss... full af svek var den förlikning, hvartill J kalladen oss på Råds tu gan, J tyske legodräng ar.
Vårt land hafven J utarmat, de redliga Svensk ar lida nöd, och J pryden eder i Si ndal och blyant och l åten pipare och bo mbare lek a för eder vid edra gudl ösa tidsfördrif. A L F . Tig...
Schlå ihjel den hunden om han vill öppe mun.
Tala du, du behöfver inte krusa den der äppeltysk en ( de gr ipa tag i Bäck). F Ö R S T A H Ä T T E B R . Fängsla den förrädaren...
Till Käpplingeholmen med dem.
Låt qvinnan vara...
Blygs ... det är ju din egen dotter.
Qvinnan sk all bli myndig, det har min kung sag t och det har stått i Aftonbladet och Svenska tidningen.
Hvad pratar du för sch mörje?
Hv ad har jag k ommit bland för tjufvar och skälmar?
Hvar är j ag?
40 T R E D J E H Ä T T E B R . T u är pl and tem, som schole läre dig mo res . B Ä C K . J ag frågar er h vad ni ä för ena rabulister?
Rapulister?
A L F . Fängsla ten krapaten... h an tal ar ju gallenskaber...
Nu ger er pön och seden pörje vi plodpadet.
A L L A (gå till helgonbilden och göra korstecknet).
Ave coeli regina Ave dulcis Maria Mater Amata, intemerata Ora pro nobis! A L F . Pris och lof ske den heilige Gertrud... till Käpplingeholmen nu.
Nåd -- nåd -- nåd nådige herrar!
Tu schkall tö... B Ä C K . Nåd! A L F (utan att höra honom).
Tu heilige St.
Gertrud! -- vi schkole göre tenne tag i Junius ettusende trehundrade och åttationio efter Christe pört till en heders tag fer tig . B Ä C K . Ettusen trehundraåttationio! -- 1389...
Chör.
Ave coeli regina etc. _______
Fjerde Akten . (En försal hos Baron Lichtone.
I fonden en dörr, vid hvilken tvenne pager vakta små facklor -- nära fonden en trappuppgång -- till venster en dörr, till höger fönster.)
Bäck bland Lichtones tjenare och tjenarinnor.
Chör af tjenstfolket.
Den klara solen rinner opp, Allt öfver ond och god , Allt öfver sorg och öfver hopp.
Och knot och tål amod.
Men tag den dag Guds godhet ger Den kommer aldrig mer.
Som ögonblicket bort den far Guds godhet stannar q var.
F ÖRSTA T JENARINNAN . Ja, man må väl bedja i denna usla, förderfliga tid.
Jag är rädd att bara s omna ...
Ho kan veta hvarest man kan komma innan morgonen.
F Ö R S T A T J E N A R E N .
Det kunde väl hända Elsa att hon flög af genom skorstenen och for med satans farmor till gäs tabud i Blåkulla.
F Ö R S T A T J E N A R I N N A N . Tala icke så lättsinnigt, käre Bengt...
Prester och lärde herrar skonas ju inte från djefvulens hiskeli ga anf äktels er... barnen i vaggan äro ju del aktige i Belzebubs förbund och lära sig att fö rvränga "Fader vår" och tron, att förbanna himmel och jo rd och minne och sinne och jordens frukt och gröda och Guds ords tj enare... A N D R A T J E N A R I N N A N .
Ja, här är ett gräseligt spektakel ...
Det är v äl om alla dödsdomarne, som de
42 tala deruppe på slottet...
Hans höggrefliga nåde har ju varit der h ela l ånga natten... och nu är det snart dag igen... hanen gol nyss.
De sk a ju aflifvas både på Gråmunkehol men och på Klara gärde?
A N D R A T J E N A R E N . Hur många är det som ska dö?
F Ö R S T A T J E N A R E N . Sexton, de ha alla varit i Blåkulla, skärtho rsdags natt.
A N D R A T J E N A R E N .
Jag undrar hu r der gick till.
Det vet väl han Göran Kammartjenare, som får vara inne och hjelpa h ans höga nåd af med skor oah strumpor.
Det kunde väl hända ... men det är så v anskeligt att bara tal a om det.
A N D R A T J E N A R I N N A N . Åhnej , tala han Göran... A N D R A T J E N A R E N .
Måtte himlen bevara oss och måtte den bönen vara beden i en god stund.
Ja, det är så, att de, som hafva bekänt, förtälja, hurusom trollpackan lockade dem, små och stora och for af med dem genom luften, sedan de alla voro församlade utanför Skanstull vid galgaacken och så flögo de af genom mörka natten; men djefvulens smörjehorn det lyste klart som solen och då hon kom till kyrkotornen, så gnagde hon malm af klockorna och k astade i sjön och bad att deras själ ar inte skulle komma närmare Gud än malmen till klockan.
A L L A . Gud bevare oss! A N D R A T J E N A R E N . O ch så när de kommo f ram till Blåkulla, så sken fans palats som rödaste eld och så gick man in och f anken sjelf satt vid bordet och söp och mönstrade dem och skref opp deras namn med deras blod... och s en s å blef der gästabud och hin håle spelade med svansen...
Det h ar de lärde herrarne läs t upp fö r kungen på slottet.
Svansen! -- Det är klockan 5, som det skall ske.
A N D R A T J E N A R E N . Nej, klockan 4...
43 F Ö R S T A T J E N A R E N .
Se, så kortklippt han är i håret...
Jo, jag är en som har bättre reda på mig än du ...
Inte kan han spela med svansen inte, men han tänder eld på oss med den, det gör han.
Skall inte jag veta det?
Hör ... hör ... han är en af satans följe...
Spring efter kapellanen, Beng t. B Ä C K . Hvad ä ni för råa töl par ... . hvar är j ag?
F Ö R S T A T J E N A R I N N A N .
I vår nådige herr grefves hus, det är hans vapensköld, som sitter öfver dörren.
Är du af Gudi eller djefvulen, du rysliga menniska?
Så enfaldiga ni äro ...
ni tro väl på trolldom, edra stackare?
F Ö R S T A T J E N A R I N N A N . Visserligen, du onde ande, kan du skada menniskors barn, men vår gode kung har låtit befalla att i alla landsens kyrkor skall man anropa Guds bis tånd mot dina illfunder ... du svarte satan.
Jag är Skomakare-ålderman! A N D R A T J E N A R I N N A N .
Det k an du nog vara, det också, och göra skor åt hins beckfötter (de fly rädda i ett hörn).
Äro ni rädda för mig?...
Hade jag min spannrem här, så skulle jag min själ ge er jag (rusar mot dem, de fly alla).
Bäck, sedan Lichtone och Tjenstefolk . B Ä C K .
Sådna nöt...
Di ä galnare än Knorren. ...
Hv ad k an det vara f ör pack man har råk at ut för.