Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
J. HAMILTON. F. E delslam. I KONG!,, MAJiTS BEFALLNINGSIIAFVANDES uti H p 0 a t a £ ä n tiii KONGEi. MAJ:T i underdånighet afgifne FEMÅRS-BERÄTTELSE för ären 1843, 1§44, 1845, 1846 ocl* 1841.
STOCKHOLM, 1830. 1>.
NORSTEDT & SONER, Kovgl. Boktryckare.
Berättelse om tillstån let i statistiskt och ekonomiskt hänseende inom Upsala län för åren 1843, 1844, 1845, 1846 och 1847. .§• i Länets aflimännu beskaffenhet, omförmäla i de area 1822 och 1828 afgifna underdåniga Femårs-bcrättelser, har icke undergått annan förändring än den, som åtgärderne till landets förbättrade odling medfört.
Af dessa företag äro utdikningen af Bålinge mossar, Söder-Wissjö mosse, Bo- och Gallerå-sjöarne, träsket Blackfjärden, Sandby-sjön, Slangvihsdalen, Granebergs och Ilallarby sjöar, beredandet af utlopp lör Slada-ån och sänkning af sjön Tämnaren, i underdånighet uppgifna uti min lör nästlörutgangna quinquennium den 30
December 184o aflåtna berättelse, hvarvid nu endast böi tillläggas, att bland dessa stora arbeten, som afsågo en landvinning af vid pass Tjuguett Tusen tunnland, mer och mindre vattendränkt och frostalstrande jord, äro en del fullbordade, en annan del ännu i verket, och det sistnämnde, eller sjön Tämnarens sänkning, öfvergifvet af delägarne, i anseende till förespeglad våda för nedanliggande liera jernbruk och qvarnar.
Under de fem år, denna berättelse omfattar, äro nedannämnda allmänna arbeten började, nämligen: l:o Uppmuddring al Örsunds å, i gränsen emellan Lagunda och Hagunda härader, från dess utlopp i Mälaren till en ny anlagd hamnplats, vid pass tre åttondedels mil, hvarigenom denna igenvallade vattuled blifvit segelbar för åtta fot djupgående fartyg; 2;o Sänkning af Wendels-sjön till befordrande af vårvattnets friare aflopp; 3:o Sänkning af sjön Wiggan i lierps socken; 4 4:o sänkning af Tösjön i samma socken; 5:o
Utdikning af det så kallade Säfsta-kärret i Husby Sjutolfts socken.
Upprensningen af Örsunds å är fullbordad med ett af Eders Kongl. Maj:t i nåder beviljadt statsanslag af Elfva tusen R:dr Banko.
Wendels-sjöns sänkning, hvartill Eders Kongl. Maj:t nådigst behagat anslå Ett tusen sexhundra fyra R:dr banko, är likaledes verkställd.
Sänkningarne al Wiggan och Tösjön, med nådigt understöd af tillsammans Sjutusen R:dr banko, äro under arbete, likasom Säfsta-kärlets utdikning, hvartill ett lån af Sjuhundra R:dr banko är i nåder beviljadt; och beräknas en förut fördränkt och frostalstrande jordrymd af vid pass Sex tusen fyrahundra två tunnland derigenom kunna försättas i fruktbärande skick.
Emellan Grans och Tibble gästgifvaregårdar är ny landsväg, till en längd af vid pass trefjerdedels mil, åren 1845 och 1846 anlagd af Håbo och Bro häradsboar, med understöd af det stats-anslag, stort Tretton tusen R:dr banko, som Eders Kongl.
Maj:t i nåder dertill beviljat.
Genom denna vägförändring undvikas flera backar och deribland en ganska svår.
Den nya vägen framlöper utmed Mälarens strand, genom en behaglig och numera jemnad trakt, der dock betydliga naturhinder måst bekämpas.
Äfvenså är en ny landsväg, till en längd af en fjerdedels mil, året 1846 anlagd från Tibble gästgifvaregård till den så kallade Ryssgrafven i Bro härad, hvarigenom särdeles svåra backar biifvit undvikna, och hvartill ett statsanslag af Tolf tusen R:dr banko erhållits.
Såsom inverkande på landets industri och välstånd, samt derigenom äfven på landets allmänna beskaffenhet, torde så väl dessa vägförändringar böra här i underdånighet omlörmälas, som ock, i sammanhang dermed, erinras, alt Eders Kongl. Maj:t i nåder behagat med ett sammanräknadt anslagsbelopp af Tolf tusen sexhundra R:dr banko understödja de af inbyggarne i Bro, Håbo, Trögds, Asunda och Ulleråkers härader verkställda arbeten, hvarigenom flera mindre, men dock hindrande och besvärliga, backar å allmänna landsvägarne biifvit borttagna eller omkringgångna, äfvensom ock att statsmedel biifvit anvisade, dels till förberedande undersökningar angående den ovanligt svåra, så kallade
Dahjkarls-backens omlägmng i Bro härad, samt nödiga vattenaftappnings-arbeten inom Ulleråkers, Hagunda, Lagunda och Olands Intrader, dels ock till macadamisering af landsvägarne närmast omkring Upsala, samt uppförande af ert så kallad stagbro af jern öfver Fyrisån härstädes.
Här förutan äro ock flera betydliga arbetsföretag beredda, men hvilka, i saknad af statsanslag dertill, icke kunna verkställas, nämligen fördjupning af Olands å, som skadar genom öfversvämningar; upprensning m. m. af en afloppskanal från Trögds härad till Mälaren; sänkning af Wettesta sjö; fördjupning af vattendragen från Järlåsa socken genom Ålands, Tibble,. Wärtge och Läby socknar till Mälaren, m. m. s
Under kronobetjeningens tillsyn hafva, under dessa fem år, tillsammans Åtta tusen åttahundra sextionio karldagsverken blifvit använda på åars och mindre vattudrags upprensning, till underdånig åtlydnad af Kongl. kungörelsen den 22 December 1822, äfvensom ock de på Stats-kassans bekostnad i segelbart skick återförsatta segelleder till städerne Upsala och Enköping blifvit, med de dertill af den förbättrade trafiken lemnade medel, behörigen underhållna.
För att minska den starka strömmen vid inträffande vår- och höstfloder, har, vid Almare-Stäket, ett bräddnflopp blifvit upptaget och en bro deröfver uppförd, hvarjemte sprängning af en berghäll under vattnet i Ericsund blifvit verkställd, hvartill erhållits Åtta tusen Riksdaler banko statsanslag och af de trafikerande tillskjutits
Fem tusen sjuhundra Riksdaler banko.
Landets allmänna beskaffenhet kan äfvenledes, med skäl, sägas vara förbättrad, så väl genom många och betydliga nyodlingar, som genom plantering af en större mängd fruktträd och vilda löfträd, som länets Landthushållnings-sällskap dels skänkt åt obemedlade invånare på slättbyggden, och dels framkallat genom utfästade belöningar. §■ 2.
Vid 1842 års slut var länets hela folkmängd, enligt mantalslängderna, 84,968 personer.
Vid slutet af år 1847 utgjordes den deremot af Mantalsskrifna Mankön............. 21,143.
Qvinnkön......................... • - 24,784. 43,937.
Mantalsfria Mankön.
..................... 19,554.
................ 20,977. 40,311.
Tillsammans således 86,238, eller en liten tillväxt med 1270 personer.
Åkerbruket under sommaren, körslor vintertiden och malmbrytning, kalkbränning samt bergsbruk i nordliga delen af länet, upptaga en stor del af allmogens tid; men omtanka, arbetshåg och ihärdighet samt någon större industriel förmåga saknas hos 6 många; och i afseende på ängs- och boskapsskötseln återstår ännu mycket i förbätt— ringsväg att önska.
Det torde också icke böra väntas, att länets Landthushållningssällskaps lifliga och nitfulla bemödanden i denna riktning skola förr, än efter ännu liera år, bära önskade frukter i större mängd, än som visat sig.
I naturlig följd af detta hushållnings-system vacklar jordbrukarens ställning med sädesskördarnes ojemna och ovissa resultater.
Hos några få af denna medborgare-klass finnes något solidare välstånd.
I allmänhet har dock länets allmoge, nu, sin jemna bergning; men under missväxtåren 1844 och 1845, som föregingos af en rätt svag skörd år 1845, saknades denna, till den grad, att hade icke Eders Kongl. Maj:t med nådigt låneanslag af en sammanräknad summa stor Trehundra tusen Riksdaler banko, jemte nådigt understöd af Femton tusen riksdaler banko, utan återbetalningsskyldighet, och den offentligen påkallade allmänna välgörenheten med gåfvor, som, tillhoparäknade, utgjorde ett belopp af Femtioåtta tusen Niolnindrafemtiofem Riksdaler, trettiotre skillingar, fyra runstycken banko, jemte Åttahundra nitton tunnor, elfva kappar spanmål, kommit länets invånare till hjelp och undsättning, hvaraf omkring trettio tusen personer voro i verkligt behof, så hade säkerligen flera tusen omkommit af hunger, fastän stora summor, så väl af Eders Kongl. Maj:t, som af länets bemedlade och välgörande possessionater, blefvo anvisade till arbetsförtjenst åt behöfvande, uti väg- och bro-byggnader, odlings-företag m. m.
— Året 1844 ingick nämligen med den mest lofvande vår, och utsigten på en rik skörd var, ännu vid midsommartiden, den vackraste som man kunde önska; men ett derefter, nästan utan afbrott, ända till vintern fortfarande regn, förstörde sädesgrödan redan under dess växt, hindrade dess inbergning på många ställen, ända intill dess att vintern så tagit öfverhand, att på marken kunde köras med lassade vagnar, och hindrade höskörden, så att ängarna till en stor del blefvo oslagna och fodertillgångar för hemkreaturen saknades.
Det näst påföljda året utmärkte sig åter af en lika så utomordentlig torka, hvartill ännu kom, att det bruk och utsäde, som år 1844 bort förbereda 1845 års skörd, dels omöjligen kunde göras ändamålsenligt, och dels var otjenligt, hvarföre ock -en qvantitet af tillsammans
Elfva tusen fyrahundradetjugufem tunnor, tjugunio kappar råg, korn och hafra, samt Tre tusen åttahundratio tunnor, fjorton kappar potates, under hösten och vintern till 1845, blef af mig till länet anskaffad och utdelad i smärre partier; men desse och dylika åtgärder, för hviikas vidtagande jag, pligtenligt, använde all tid och omtanka, kunde dock icke helt och hållet utestänga en nöd, svårare är den här, i mannaminne, uppenbarat sig.
Åren 1846 och 1847 blef deremot landet välsignadt, icke blott med goda, utan äfven med välbetalda skördar.
Landtmannens nedslagna arbetskraft och mod hafva åter rest sig.
Af de statsmedel Eders Kongl. Maj:t nådigst försträckt länet såsom 7 undsättningslån i och för de allmänna missväxterna, äro redan tvåhundra tjugu tusen åtta hundra sextioen R:dr, fyratiotvå skillingar, tio runst. banko återbetalda och det förgångna lidandet är en atlägsnad och skingrad storm-il, som, man bör hoppas det, skulle uppmana till större varsamhet, drift och omtanka i den enskilda ekonomien, fastän så allmänna och så svårt profvande missöden, som de nyssnämnda, hvilka hade sin grund i våldsamt störda naturförhållanden, omöjligen kunna alldeles afvärjas genom menniskoåtgärder.
Med skäl kan icke klagan föras öfver bristande laglydnad.
Grofva brott inträffa sällan.
Smärre tjufnader, föröfvade af personer inom arbetsklassen, som nödgats sakna den för menniskan oumbärliga grundliga uppfostran i hemmet under de spada åren, och följaktligen icke äga rotfasta grundsatser i det rätta och sanna, äro de oftast förekommande brotten, hvilkas antal likväl, ökadt af nöden under de här ofvannämnda, utomordentligt svåra, missväxtåren 1844 och 1845, sedan ganska mycket minskats.
Äfven dryckenskapslasten förmärkes på åtskilliga trakter vara i aftagande, oaktadt den, i alltför beklagligt hög grad, gynnas af vinningslystnaden och egennyttan.
Tjenstehjonens löner äro höga och betungande.
I vissa trakter af länet uppgå) en fullgiltig bonddrängs lön till femtio å sextio R:dr banko och en pigas till tjugu å tjugufem R:dr, samma mynt, utom kost m. m.
Lättsinnighet och njutningsbegär hos denna arbetsklass öfverklagas.
— Å landet betalas ett karlsdagsverke sommartiden med trettiotvå skillingar banko och ett qvinnodagsverke med hälften deraf; dock i vissa trakter med något lägre belopp. §• »■ näring av.
Allmogen behåller ännu det uråldriga tvåskiftes- eller trädes-bruket, det vill säga, att den ena hälften af åkern hvilar i ett år och trädes samt dikas, hvaremot den andra är besådd, ungefär till tjugufyra femtiotvådelar med råg, tjugufem femtiotvådelar med korn och tre femtiotvådelar med hvete.
På den svagare sand- och moblandade jorden sås dock mera råg, jemte blandsäd och hafra, men mindre korn, hvaremot hvetet der måste utelemnas.
Lera, blandad ^ med sandmy 11a och klapper, är dock den i länet allmännast rådande jorden.
Af ståndspersoner sås nu mera hvete än förr, och äfven vår-hvete har kommit i bruket hos dessa.
En liten särskildt inhägnad del af allmogens trädesåker upptager ärter, rofvor, bönor, klöf - 8 ver, (som börjar att mer och mer vinna bifall), samt potates, hvilken växt allmogen ock odlar i sina täppor och små trädgårdar.
På nyplöjen utsås hafra och något vicker samt lin; detta dock nästan endast i länets norra socknar.
Hampa och humla odlas allt mindre och mindre.
Trädgårdsskötseln synes deremot göra framsteg.
Allmännast bibehålies visserligen ännu den från fordom begagnade jordbruksredskap, dock förmärkes, mer och mer, en förändring deruti.
Plogen, isynnerhet den amerikanska, kommer allt vidsträcktare i bruk, äfven af allmogen, så" att flera hundra sådane äro under de sista åren till länet anskaffade från Furudahls bruk, der de tillverkas.
Tröskmachinernas antal ökas årligen, och allmogen i åtskilliga socknar förfärdigar sådane med skicklighet.
Af många ståndspersoner bedrifves vexelbruket med all önskad framgång.
Desse hafva ock förskaffat sig många slags jordbruks-instrumenter af ny uppfinning och förbättrad konstruktion, och deras goda exempel kunna icke annat än förmånligt, fastän blott småningom, inverka på allmogen, som derigenom får tillfälle att skåda de välgörande frukterna af en högre omtanka och lifligare verksamhet.
Åkerbruket är hufvudkällan till länets invånares lifsuppehälle och bergning.
Den måste således gifva, och gifver äfven, under vanliga förhållanden, ett sådant öfverskott öfver brödfödan, att sammhällsbidragen kunna dermed bestridas och andra lefnadsbehof dermed fyllas.
Ännu mycket större, än det är, kunde visserligen detta öfverskott vara, om hågen och bemödandet att detsamma förvärfva vore större och allmännare, än de befinnas; men gamla vanor låta sig icke besegras alltför hastigt och en glad utsigt på framtiden lemnar redan det steg på förkofrandets bana, som nu låter sig med bestämd klarhet bemärkas.
De följande, större, skola ganska säkert mycket lättas och påskyndas af Eders Kongl.
Maj:ts Landtbruks-Institut å Ulltuna, som redan innevarande år kunnat i så måtto göra en början med sin verksamhet, att detsamma, vid vårens ingång, genast efter nyssnämnde Kungsgårds tillträdande, emottog aderton betalande lärlingar, hvaremot det fullständiga undervisningsarbetet måste fördröjas till nästkommande år, emedan der ännu, för lärare och elever m. m. saknas boningsrum.
Länets Landthushållningssällskap har också, under minledning, med välvilligt nit, arbetat för jordbrukets bästa och säkerligen uträttat mycket.
Ängs- och Ladugårds-skötseln får, såsom här ofvan blifvit i underdånighet anmärkt, stå tillbaka för åkerbruket, ehuru detta har sin styrka i ladugårdsskötseln och förhållaudet således borde vara alldeles omvändt, för att vara riktigt.
Betesmarkerna, som på slättbyggden äro högst inskränkta, skoglösa och snart förtorkade af sommarsolen , emot hvilken kreaturen der sakna allt skygd, äro väl i skogstrakterna tillräckligare, men magra och ovårdade, hvilket ock är förhållandet med ängarne.
Deraf följer, att boskapskrealuren, som skola på dessa marker hemta hela sin föda, under sommaren utmärglas, och, äfven om hågen att under vintern väl och ändamålsenligt 9 sköta denna dyra egendom hos allmogen vore större än den är, icke kunna under sistnämnde årstid försättas i normalt och fullgodt skick, utan, såsom rättvist är, gifva usel lön för den ringa kostnad och omsorg dem egnas.
Allmogen ställer ock sin ladugårdsskötsel på det förvända sättet, att vilja söka fördel i en större mängd boskapskreaturs svältfödande, i stället att väl och riktigt underhålla ett mindre antal; och af denna eftertänkliga misshushållning lider åkerbruket, som icke får från ladugårdsskötsel hämta de oumbärliga medlen för upprätthållelse och förstärkning afjordens produktionskraft, hvilken idkeligen utsuges.
Stallfodring är bruklig på en eller annan herregård, men icke allmänt.
Allmogens boskapskreatur äro små.
Till boskapsracens förbättrande har Eders Kongl. Maj:t nådigst anbefallt anläggning af ett Stamholländeri af två tjurar och tjugu kor af den Skottska Avrshire-racen, som är placcradt på Ultuna Kungsgård, under vård af Landtbruks-Institutets styrelse.
Dessutom har ett Stamholländeri, bestående äfven af två tjurar och tjugu kor af nyssnämnde race, blifvit, för en summa af omkring
Fem tusen R:dr banko, inköpt och på Ekolsund placeradt.
Deraf har man välgrundade skäl, att draga de bästa förhoppningar för ladugårdsskötselns återupprättande till föryngradt lif.
Hästafvelns förbättring fortgår.
Vid den inom länet förlagda del af Eders Kongl.
Maj:ts Lifregements
Dragon-corps äro fem nummer lediga, hvilkas ägare underhålla sqvadronshingstar, och på Upsala Universitets ridstall äro tvänne beskälare från Strömsholms stuteri placerade; äfvensom ock i länet sistlidet år bildat sig ett särskildt bolag för anskaffning och underhåll af beskälare, distriktvis utställda inom länet, i ändamål att vinna en race af starkare och bättre arbetshästar, än den nuvarande.
Af alla dessa tillfällen kan allmogen draga fördel, och den gör det äfven, men felar emot reglorna för kreaturens behöriga vård under deras första ungdom, så att, till exempel, förtidigt arbete fordras af fölungarne, och dessa, så väl som ungboskapen, få äfven för tidigt fortplanta sig.
Vid egendomarne Haga, Strömsberg, Djurby och på Ultuna Kungsladugård äro schäferier för finulliga får.
— Svinskötseln är icke hvad den borde och kunde vara , fastän uppmaningar och belöningar, både i detta afseende och för befrämjandet af ladugårdshushållningen i allmänhet, blifvit flera gånger gifna.
Af ladugårdarnes produktion erfordras nästan allt för provinsens eget behof, så att föga deraf kan till andra orter föryttras.
Hemmanen i Bro, Håbo, Hagunda, Ulleråkers, Bälings, Basbo, Norunda, Örbyhus och Olands härader samt Dannemora och Leufsta tingslag, äro, i mer och mindre mån, försedda med sådana, bestående mest af tall och gran , här och der, men sparsamt, blandade med björk och asp samt några ris-ekar.
Deremot sak Serältelse öfver Upsala län för åren 1843—1847. 2 10 nas skog af de flesta hemmanen i Trögds, Åsunda, Lagunda och Waksala härader, äfvensom ock skogsbrist inom de förstnämnda häraderna mångenstädes äger rum.
Mogen skog blifver allt mera sällsynt, ty hushållningen med de befintlige tillgångarne är hos allmogen ganska bristfällig och planlös.
Landtbruks-Akademiens utfästelse af betydliga premier för barrskogs plantering har hittills icke visat frukt.
Ståndspersonerne deremot behandla sina skogar med mera omtanka och isynnerhet skötas dessa väl af de större bruks- och jord-possessionaterne.
Parkerne Åsen, Sunnersta, Lilla Djurgården, Ramningshult, Högskogen och Tierp ägas af Kronan.
De innehålla tillsammans Sex tusen sex hundra sextiosex tunnland, åtta kapplands vidd, hvaraf
Fyra tusen fem hundra sextio tunnland ära skogsmark och det öfriga utgöres af skattlagda lägenheter, jägare-boställen, berg, mossar och odlingsmark.
Dessa kronoparker, jemte häradsallmänningarne, vårdas af en öfverjägmästare, tvänne öfverjägare och fem underjägare, hvilka aflönas med en sammanräknad summa af Två tusen fyra hundra R:dr banko, inberäknad afkomsten af underjägarnes boställen.
Vid bevakningen af häradsallmänningarne äro dessutom tjugutre skogvaktare anställde med boställstorp och arfvoden, beräknade att för hvardera utgöra ett sammanräknadt lönebelopp af Sextiosex riksdaler trettiotvå skillingar banko.
I länet finnas allmänningstrakter för de skoglösa hemmanen i Bro, Håbo, Trögds-, Lagunda, Ilagunda, Ulleråkers, Norunda och Olands härader samt Tierps tingslag, innehållande en areal af tillsammans Femtiotre tusen nittiotvå tunnland tjugunio f kappland, hvaraf dock blott tjugusju tusen nio hundra åtta tunnland, femton 4 kappland äro skogsmark och det öfriga skattlagda ägor, skogvaktareboställen, mossar, odlingsmark, sjöar och berg.
För alla kronoparkerne och nio härads-allmänningar äro fullständiga huggningsplaner uppgjorda och för de öfriga under arbete.
Det nya förbättrade skogshushållningssättet har visat sig för dessa skogar fördelaktigt, såsom både medgifvande en större skogsskörd och mera befordrande skogens återväxt, än det gamla.
Från kronoparkerne äro, under åren 1843—1847, uppå offentliga auktioner försålda två tusen två hundra sjuttiosex famnar virke, för fyra tusen åtta hundra sextioen riksdaler banko, som tillfallit skogsplanteringskassan, och från häradsallmänningarne hafva, under hvartdera af dessa år, blifvit utkrönta två tusen tvåhundrafyra och tre femtedels famnar virke för innehafvarne af skoglösa hemman i ofvannämnda härader.
— Allmänningsransakningar hafva af mig blifvit hållne i enlighet med föreskriften i Kongl. förordningen om skogarne i riket af den 1 Augusti 1805.
— De Dannemora grufvubolag tillhöriga trenne skogstrakter, eller så kallade grufvuallmänningar, hvilka äro belägna i Rasbokihls, Morkarla, Tegelsmora och Films socknar samt innehålla en jordvidd af tillhopa sextusen fyrahundra åttatiotvå tunnland, hafva under dessa år varit sparade från allt hygge.
— Bolaget har i stället försett 11 sig med skogseffekter, för grufvornas behof, frånWåhla, Harbo, Nora och Huddunge socknar i Westmanland.
— I Upsala, Näs, Järlåsa, Rasbo och Fundbo socknar samt på Fanna ägor vid Enköping finnas ganska betydliga tillgångar på bränntorf; men dessa begagnas ännu i mycken ringa man. ■— I det gamla stängselsättet har föga förändring skett.
— Taktäckning af tegel blifver mer och mer vanlig, äfven på allmogens byggnader, hvaremot takpapper synes hafva något förlorat i förtroende.
— På kronoparkerna begagnas sågar till trädens fällande och aftrumning med så stor fördel , att en niondedel af virkets qvantitet derigenom bespares.
En betydlig mängd skogssågar är till länet anskaffad, men till enskildt bruk lära de föga användas, af farhåga att åverkningar skola lättas genom deras mera allmänna bruk.
I sammanhang härmed må i underdånighet nämnas, att Uplands återstående skogar ännu prydas af det sköna Elg-djuret, men att likväl dessa oskadliga djur äro nära att utödas genom oloilig jagt, emedan ansvarsbestämmelserna deremot anses vara nog låga och kontrollerna äfven ytterst svåra att handhafva.
Bergsrörelse bedrifves i länets norra del och är af ganska betydlig vigt.
De uråldriga och namnkunniga
Dannemora jern-grufvor lemna råämnet till denna näring.
Dessa grufvor äro belägna på Österby bruks frälse-ägor, i gränsen emellan Films och Dannemora socknar, fyra och en half mil från Upsala, och hafva under detta quinquennium blifvit bearbetade utan att några betydliga förändringar eller anmärkningsvärda tillfälligheter inträffat.
Under denna tid har, inom det så kallade odallaltet, någon ny grufva icke blifvit upptagen, men arbetet i tvänne grufvor deremot tills vidare inställdt.
Åtskilliga nya arbetsrum äro dock öppnade från de gamla grufvorna, dels till malmhämtning och dels till fältets undersökande samt anbringande af lättare kommunikation med konst-schackten o. s. v. Det verket tillhöriga konsthjul förmår nu, ensamt, att bortskaffa vattnet utur alla de trenne grufvufälten, och sådana ödeläggelser af den 28 fot öfver grufvornas så kallade dagklyft belägna sjö, som fordom inträffade, äro nu mera icke att befara, sedan ytterst kostsamma och solida arbeten under de sednare decennierna blifvit af bolaget ombesörjda för att trygga grufvorna emot sjövattnets inbrott.
Någon anledning är icke för handen, att befara hastigt inträffande brist på malm-tillgång; likväl äro de bäst samlade och rikaste tillgångarne redan utbrutne och den återstående fyndigheten måste, med ökad kostnad, sökas så väl på djupet under, som på sidorna om, de gamla arbetsrum, hvilkas innehåll förfädren redan gjort sig till godo.
De i förra femårsberåttelserne underdånigst omförmälda jerntrådslinor för malm-uppibrdringen begagnas med ökadt förtroende.
Genom deras införande har vunnits stor besparing, och denna har ännu mera ökats sedan linorna nu mera förfärdigas vid grufvan, för en kostnad af tjugufem skillingar p:r famn, i stället att de förut måste hämtas från 12 Fahlun ocli der betalas med nära dubbelt så mycket.
Till malm-uppfordringen utur alla de Tjuguåtta å Trettio arbetsrummen hafva, under dessa fem år, blifvit använda Åttatio tusen ett hundra nittiosex enkla kördagsverken, af hvilka Femtioåtta tusen ett hundra nittiosju utgjorts med legda och Tjuguett tusen nio hundra nittionio med grufvans egna dragare.
Malmbrytningen liar uppgått till
Fem hundra femtio tusen sex hundra åttatiotre skeppund viktualievigt, eller till 110,1365 skeppund p:r medium årligen, samt följaktligen till 3,876 skeppund, för hvarje år, mindre, än under åren 1838—1842.