Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Skulle en eller flere af de till revisionen börande räkenskaper eller handlingar befinnas ofullständiga, eller ock de förstnämnde icke hafva den spe - Slats-Utskolteis Utlåtande, N.-o Sto. cielia revisionen i Kammar-Rälten undergått; må Revisorerne sin granskningsskyldighet, det oagtadt, äfven i dessa delar fullgöra. §. 3.
Revisorerne skola åt sig utse en Secreterare, så ock erforderligt Kameraloch Canzli-biträde, helst ibland de embets- oell tjenstemän, sorn varit eller äro i Slats-Contoiret anställde, äfvensom antaga nödig vaktbetji ning, samt lämplige arfvoden för hvardera bestämma. §• 4.
Finna Revisorerne sig för sina göromål behöfva af någon Konungens embetsman eller af något publikt
Verk inhemta muntliga eller skriftliga upplysningar, begäre, genom sin Ordförande, bos Justitiae-Stats-Minislern
Nådig befallning till vederbörande om de äskade underrältelsernes meddelande.
Galle likväl ej detta stadgande, i afseende på Banco- och Riksgälds-Verken, som böra alla äskade upplysningar omedelbarligen meddela. §- 5'
Enär någon af Stats-Contoirets ledamöter inför Revisorerne företer Kongl. Maj:ts
Nådiga förordnande för honom alt under förrättningen Revisorerne med nödige upplysningar tillhandagå, skall lian ega rättighet att lill RevioOrernes protocoll lemna sådana meddelanden, som med Revisions-ålgärden hafva gemenskap. §.6.
Revisorerne skola efterse och granska, huruvida utgifteine med Stat och Författningar instämma, så ock om inkomsterne på rätta tider och till rigtigt belopp i statens cassör influtit; huru vederbörande, på hvilka controllen öfver Krono-uppbörden ankommer, sine skyldigheter fullgjort; hvilka åtgärder i afseende å möjligen inträffade proprie balancer blifvit vidtagne, med det mera, som lill ett tillförlitligt omdöme om Stats-verkets tillstånd och förvaltning kan anses erforderligt. §• 7- l:o Innan Revisorerne åtskiljas, lale de öfver Revisions-förrättningen författa utförlig beiättelse och uppgöra noggranna jemförings-tabeller emellan Stats-inkomsternas beräknade och influlne belopp under Revisions-åren samt emel - Stats-Utskotlels
Utlåtandej N.o 3io. emellan de i stat uppförde anslagen och de verkliga utgifterne för samma tid, utvisande öfverskott eller brist på hvarje Titel och på det hela. 2:o Finna Revisorerne något af Rikets Ständer fastställdt anslag vara öfverskridtt eller till annat ändamål draget, elier ock något i öfrigt vid förvaltningen att erinra, vare sig i allmänhet eller serskildt för Revisions-åren, eller är sådan upplysning eller handling, den Revisorerne, om ock den icke afser någotdera af Revisions-åren, likväl uttryckligen förklarat sin önskan att erhålla, vederbörlig begäran oagtadt, icke vorden dem meddelad, eller förmena Revisorerne på annat sätt sin rättighet såsom Rikets Ständers ombud för nära trädd, så skola de sådant allt i samma berättelse anmärka och fullständigt utlåtande i ämnet afgifva. 3:o
Af denna berättelse med tillhörande tabeller läte Revisorerne utskrifva tvänne original-exemplar, af hvilka det ena till Kongl. Maj:t i underdånighet ingifves, och det andra aflåtes till Fullmägtige i Riksgälds-Contoiret, hvilka skola samma berättelse ej allenast utan uppskof till trycket befordra och med allmänna Tidningarne utdela låta, ulan ock vid näst derpå följande Riksdags början till Rikets Ständer öfverlemna.
För den händelse, alt det af Utskottet framställde ofvanberörde förslag till förnyad Instruction för Rikets Ständers Revisorer varder af Rikets Ständer godkändt, har Utskottet slutligen ansett sig böra hemställa: l:o att Rikets Ständer måtte till Kongl. Maj:t i underdånighet öfverlemna ett exemplar af den fastställda Instructionen, med underdånig anhållan, det Kongl. Maj:t i Nåder täcktes låta densamma genom trycket offentliggöra, äfvensom, i öfverensstämmelse med Grundlagens stadganden, låta utfärda serskikle föreskrifter, angående de åligganden, hvilka i och för ifrågavarande Revision tillhöra vederbörande embets- och tjenstemän i Rikets förvaltande Verk; 2:o alt Rikets Ständer likaledes ville till deras Fullmägtige i Riksgälds-Contoiret aflåta ett exemplar af samma Instruction, med tillkännagifvande, att Instructionen kommer att gälla för alla de revisioner af Stats-verket, hvilka dädanefter anställas, intilldess af Rikets Ständer annorlunda förordnas; äfvensom med föreläggande för Herrar Fullmägtige att ombesörja Instructionens tryckning och sedermera allt framgent ansvara derför, att ett exemplar deraf må åt hvar och en af blifvande Revisorer varda öfverlemnadt, och; 3:o att Herrar Fullmägtige i Riksgälds-Contoiret tillika måtte erhålBih. till R.
St Fröt. 1840. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 20 Haft. 3 i8 Slals-Utskotlels Utlåtande, IV.-o 3-t. la föreskrift att, i sammankang med merberörde Instruetion, låta på titelbladets insida aftrycka 68 §. af Riksdags-Ordningen.
Genom afgifvandet af här förut upptagne förslag till Instruetion, anser Utskottet sig jemväl hafva besvarat Herr J. A. Kjellbergs motion, att Rikets Stunders Revisorer måtte granska och inventera contanta behållningarne uti de Embets-verk, hvilkas räkenskaper äro revision underkastade; och får Utskottet tillika anmäla, att Herr Kjellberg förklarat sig vilja berörde motion nedlägga, för att förslag i ämnet hos Constitutions-Utskottet framställa.
No 311.
Ank. till Exp. Utsk. den 8 Sept, kl. 1 e. m.
Utlåtande, i ättledning af anmärkningarne vid Utskottets Betänkande N:o 24, angående sökt eftergift eller anstånd med inbetalningen af det Öregrunds stad beviljade lån.
Det af Stats-Utskotlet, rörande ofvanberörde ämne, afgifna samt af Högloft.
Ridderskapet och Adeln hifallna Betänkande har af de öfriga 3:ne Riks-Stånden, på grund af dervid gjorda anmärkningar, blifvit till Utskottet återremitteradt.
I anledning deraf har Utskottet också ånyo tagit hvad härvid förekommit i behörigt öfvervägande; men då de Utskottet meddelade anmärkningar hufvudsakligen icke innehålla andra omständigheter, än dem, som dels motionären uppgifvit och i det återremitterade Betänkandet finnas anförda, dels ock redan, enligt hvad den Betänkandet bifogade reservation utvisar, varit af Utskottet öfvervägda och pröfvade, så finnér Utskottet sig, i afseende på de för Öregrunds stad utaf Rikets Ständer stadgade lånevilkor, icke mera nu, än då Utskottet afgaf sitt förra utlåtande angående detta ämne, ega skäl frånträda den, efter Utskottets åsigt, vigtiga grundsatsen, att de, vid låne-understöds beviljande, meddelade föreskrifter och fästade vilkor böra hållas i orubbad helgd; en grundsats, hvilken Utskottet dessutom, vid behandlingen af med den förevarande likartade frågor, sökt att noggrannt iagttaga.
Utskottet anser sig således fortfarande föranlåtet Stats-Utskottels Utlåtande j N.-o 3t2. '9 afstyrka ej mindre den sökta eftergiften af ifrågavarande låne-understöd, än den föreslagna förlängningen af de derföre bestämda betalnings-terminer.
Reservation af Herr Doctor Björkman, som åberopade sin förut emot Betänkandet N:o 22 afgifna reservation.
Utlåtande, i anledning af återremisser å Utskottets Betänkande JV:o jo, angående de staden Borås beviljade byggnads-lån.
Detta Betänkande, deruti Stats-Utskoltet afstyrkt den af Riksdags-Fullmägtigen för nämnde stad, Herr C. G. Rydin, föreslagna afskrifning af de, till stadens återuppbyggande efter 1822 och 1827 års eldsvådor, meddelade låne-understöd, har blifvit gilladt af Högvörd.
Bonde-Ståndet, men deremot återremitteradt af Höglofl.
Ridderskapet och Adeln samt Vallöf]. Borgare-Ståndet.
Under åberopande af de för denna stad förekommande och i det återremitterade Betänkandet anförda förhållanden och omständigheter, hvilkas uppgifna behjei tansvärda beskaffenhet blifvit af flere ledamöter vitsordad, är inom de 2:ne Riks-Stånd, som beviljat dessa återremisser, emot Betänkandet hufvudsakligen erinradt, att, om än Utskottet saknat tillräckliga skäl, att tillstyrka Rikets Ständers bifall lill den äskade afskrifningen af ifrågavarande byggnads-lån, Utskottet dock ej bordt underlåta att, med afseende å den bekymmersamma belägenhet, hvaruti staden nu vore försatt, för Piikets Ständer föreslå en af både billighet och nödvändighet påkallad lindring i de för lånens återbetalande stadgade hårda vilkor, hvilkas oeftergifliga fullgörande vore förenadt med äfventyr för stadens fortfarande bestånd.
Enär, i följd af penningeräntans allmänna sänkning och förbättran - 20 Stats-Ulsholtets Utlåtande, iV.o 3/2. det af Riksgälds-Contoirets financiella ställning, de förhållanden, som dels vid lane-understödens beviljande föranledde dessa vilkors bestämmande, dels vid sistförflutna Riksdag hindrade Rikets
Ständer att medgifva den då sökta lindring deruti, nu mera upphört eller förändrats, syntes Utskottet haft full anledning tillstyrka nedsättning, ej mindre i den föreskrifna räntan, än i de fastställda årliga capital-afbetalningarnes belopp.
En efter förändrade omständigheter lämpad lindring i betalnings-vilkor vore, äfven under möjligheten af förlust eller uppoffring för det allmänna, städse förutsatt vid dylika försträckningars beviljande.
Betydliga afskrifningar och eftergifter hade också, i likartade fall, tillförne alltid blifvit medgifna, i afseende på låne-biträden till nödställda landsorter och städer.
Under den serdeles fördelagtiga ställning, hvari Rikets
Drätselverk nu befann sig, vore det mindre skäl än någonsin, att åsidosätta detta ofta anlitade medel till förekommande af hela menigheters framtida obestånd.
Det vore dessutom ett stort Stats-ekonomiskt misstag att förorsaka upplösningen af ett samhälle, hvars industri ulöfvade ett så allmänt gagnande inflytande på en vidsträckt och folkrik landsbyggd, som staden Borås.
Genom beviljandet af en billig och med vilkoren för andra städer nyligen meddelade lån öfverenstämmande jemkning uti ifrågavarande betalnings-vilkor, komme för öfrigt Riksgälds-Conloiret att befrias från den eljest förestående nödvändigheten att antingen vidkännas betydliga capital-förluster eller ock, till undvikande deraf, vid förestående executiva försäljningar, inköpa de egendomar, deri lånen voro intecknade.
Varande, för tillvägabringandet af den yrkade lindringen i omförmälde, uti B. tänkandet N:o 70 uppgifna, låne-vilkor, föreslaget: af Herr P. Sandelhjelmj att det, efler 1827 års eldsvåda staden Borås, emot 5 procents ränta, beviljade lån måtte få liqvideras, efter den för lån från Rikets Ständers Bank, emot inteckning i fast egendom, fastställda grund, eller med 2 procents årlig capilal-afbetalning och 4 procents ränta; af Herr G. J. af Dahlströmj att stadens invånare måtte helt och hållet befrias från erläggandet af ränta för detta lån samt få verkställa återbetalningen af capitalet, medelst utgörandet af 3 procent deraf årligen; af Herr C. G. Rydin3 att det af staden till Riksgälds-Contoiret redan inbetaldta belopp, utgörande 83,103 Ralr 17 sk. 11 r:st., måtte få anses såsom verkställd capital-afbetalning samt alt för det, efter denna summas afräkning, återstående låne-capital, hvilket, till vinnande af jemnt belopp, upptogs lill 100,000 R:dr, måtte hädanefter årligen inbetalas G,000 R:dr, hvaraf 4 procents ränta först skulle godtgöras, och hvad som derefter återstod, å capitalet afskrifvas; samt af Herr Raggéj att den, till utförande af stadens nya planläggning och tomt-regie - Stats-Utskottets Utlåtande j JV.o 3>2. 21 ring anvisade andel af lånesumman, eller 10,000 R:dr, måtte efterskänkas, äfvensom att räntan för den öfriga delen af lånet måtte nedsättas tili 4 procent.
I sammanhang med besvarandet af ofvanberörde återremisser, bar Utskottet ansett sig jemväl böra meddela dess yttrande öfver 2:ne, med anledning af ifrågavarande Betänkande, inom Preste- och Bonde-Stånden väckte samt till Utskottet serskildt remitterade moth ner, den ena af Herr ContractsProsten L.
P. dj zelius 3 som föreslagit, att de till meranämnde stads återuppbyggande anslagna låne-bitiäden måtte få af staden bibehållas, emot erläggandet af 4 procents ränta samt 2 procents årlig afbetalning å capitalet, och den andra af Riksdags-fullmägtigen från Elfsborgs Län Henric Hansson j hvars förslag är alldeles enahanda med det, Herr Rydin hos Borgare-Ståndet, vid omförmäldte B tänkandes återremitterande, framställt.
Då de Utskottet meddelade anmärkningar icke innehålla någon egentlig erinran emot Utskottets yttrande, så vidt deri afstyrkes den föreslagna afskrifningen al de staden Borås beviljade byggnadslån, torde Utskottet icke behöfva vidare utlåta sig, rörande den härom väckta frågan.
Beträffande åter den nu yrkade ytterligare lindring i de för dessa lån, vid deras beviljande, fastställda betalnings-vilkor, så får Utskottet i detta afseende åberopa, hvad Utskottet i llere förut afgifna Betänkanden, angående enahanda ämnen, anfört och yttrat.
Utskottet har visserligen icke förbisett de, i dess Betänkande N:o 70, hufvudsakligen uppgifna omständigheter och förhållanden, hvilka skulle ådagalägga den mindre fördelagtiga belägenhet, hvaruti nämnde stad för närvarande befinner sig; men Utskottet har härvid ej eller kunnat uragtlåta att taga i betragtande de förmoner, som, till stadens understödjande, blifvit af Rikets Ständer, vid de 3:ne sistförllutna Riksdagarne, medgifna.
Enär nu de år 1829 bestämda betalnings-vilkor för det staden då beviljade ytterligare lån å 85,000 R:dr, just med afseende å de hår staden förekommande ömmande omständigheter, blefvo af Rikets sistförsamlade Ständer i väsendtlig mon lindrade, medelst ej allenast förlängning af anståndet med återbetalningarnes verkställande, utan ock nedsättning i de årliga afbetalningarnes föreskrifna belopp, finner Utskottet, som anser Rikets Ständers reilan meddelade föreskrifter och fattade beslut i allmänhet böra noggrannt iagttagas, högst betänkligt att tillstyrka någon ny jemkning i den, såsom vilkor för ifrågavarande lån, stadgade åter-betalnings-skyldighet.
I anledning af det nu framställda förslaget, att de till Riksgälds-Contoiret, för derifrån erhållna byggnads-lån, utaf Borås stads invånare inbetalda medel måtte få anses och beräknas såsom verkställda capital-afbetaluingar, anser Utskottet sig böra fä - 22 Stals-Ulskottcls Utlåtandej IV.o 3tl, sta Rikets Ständers uppmärksamhet på olämpligheten af en sådan eftergift af den för lånen förskrifna och redan erlagda ränta, helst vid det uppgifna förhållandet, som af de i Rikfgälds-Contoiret upprättade låne-förteckningar vitsordas, att en ganska stor del af de för dessa lån intecknade egendomar, genom försäljning, öfvergått från de ursprungliga lånlagarne tili andra personer, vid hvilken försäljning de då återstående låne-beloppen naturligtvis blifvit tagna i beräkning, utan afdrag för derå inbetalda räntor.
Vidkommande härefter den ifrågasatta fullkomliga befrielsen för nuvarande låne-innehafvare från räntas vidare erläggande, så kan Utskottet icke annat än finna en dylik räntefrihets medgifvande för framtiden både origtigt och föga ändamålsenligt samt äfven obilligt, serdeles i afseende på de låntagare, som för berörde räntas utgörande möjligtvis varit nödsakade afträda sina egendomar och dessutom såsom praejudicat högst äfventyrligt för det allmänna, i anseende till de mångfalldiga anspråk, som deraf otvifvelagtigt skulle framkallas.
Då Riksgälds-Contoirets hos Borås stads invånare egande fordringar för meddelade byggnadslån nu utgöra ett sammanräknadt capital-belopp af nära 170,000 R:dr, deraf endast den ena hälften, eller 85,000 R:dr, är utlånad emot 5 procents ränta, hvaremot såsom ränta för den andra hälften erlägges blott 3 procent, så uppgår följagtligen i sjelfva verket den ränta, som Riksgälds-Con tornet för ifrågavarande lånebiträden nu åtnjuter, ej till högre belopp, än 4 procent, hvartill denna ränta, enligt åtskillige talares förmenande, borde bestämmas.
Hvad slutligen beträffar yrkandet, att det till stadens planläggning och gatu-reglering anvisade låne-bidrag måtte eftergifvas och afskrifvas, så får Utskottet upplysa, att stadens härom, vid sisla Riksdag, genom en Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, framställda anhållan då blef af Rikets Ständer afslagen; anseende Utskottet Rikets nu församlade Ständer icke ega någon anledning alt upphäfva det härom sålunda fattade och hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmäldte beslut.
På grund af hvad Utskottet nu anfört, får Utskottet dels hemställa, att Högloflige
Ridderskapet och Adeln samt Välloflige Borgare-Ståndet jemväl må bifalla Utskottets, under N:o 70, afgifna och af de öfriga 2:ne Riks-Slånden godkände Betänkande, dels ock tillsty rka, att, såsom följd häraf, Rikets Ständer må förklara Herr Contra efsProsten Afzelii och Riksdags-fullmägligen Henric Hanssons motioner, rörande om förmälde byggnadslån, böra förfalla.
Stats-TJtskoltets Utlåtande , IV.-o 3t3.
Reservationer: af Herr Contracts-Prosten Afzelius och Herr /Vallej. 23 N:o 313.
Ank. till Exp. Utsk. den 8 Sept., kl. i e. nr Utlåtande, i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 22, angående yrkad utsynings-rätt å kronoparkerne Halle• och Hunneberg.
(Rgs. Afd.) Högloflige Ridderskapet och Adeln, Högvördige Preste-Ståndet samt Hedervärda Bonde-Ståndet hafva till Stats-Utskottet återremitterat berörde af Välloflige Borgare-Ståndet bifallna Betänkande.
Bonde-Ståndets återremiss afser likväl allenast den af de andra Stånden utan anmärkning lemnade del af Betänkandet, deruti all åtgärd, i följd af den för Thuns Skola och Åse härads invånare yrkade rätt till utsyning å nämnde kronoparker, blifvit af Utskottet afstyrkt, emedan frågan härom, enligt Kongl. Brefvet af den 28 Maj 1830, redan blifvit af Kongl. Maj:t pröfvad och afgjord.
Deremot är af motionären, Riksdags-fullmägtigen F. von Zweigbergk, hvars yttrande föranledt denna återremiss, vordet erinradt, att ifrågavarande utsynings-iätt icke vore, såsom i åberopade Kongl. Bref förutsattes, någon tillfällig rättighet, utan grundade sig på ett, vid 1734 och 1735 årens Riksdag af Konungen i Rådkammaren fattadt beslut, hvilket beslut följagtligen egde lika gällande kraft, som alla öfriga den tiden utfärdade Författningar; hvadan motionären alltså, med stöd af den härom meddelade samt, i bestyrkt utdrag, återremissen bifogade Kongl. Resolution af den 12 Februari 1735, fortsatt sitt yrkande, att allmogen i nämnde härad måtte, utan hinder af hvad högstberörde Nådiga Bref i detta hänseende innehåller, varda fortfarande förunnad dess sålunda medgifna rättighet till utsyning å dessa kronoparken helst den derå införda förbättrade skogshushållning icke beliöfde härigenom rubbas.
Dock som, på sätt i Utskottets förut afgifna Betänkande blifvit upplyst, det nu ånyo ifrågasatta anspråket på omförmälde utsyning redan, i sammanhang med framtida hushållnings-sättet å Halle- och Hunnebergs kronoparker, 24 Stats-Utskoltets Utlåtandej N.-o 3t3. varit Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning underställdt, hvarvid Kongl. Maj:t förklarat den Åse häradsboer, medelst 1735 års Kongl.
Resolution, förunnade hjelp till byggnad och vidmagthållande af deras hus icke hafva blifvit dem meddelad såsom någon laglig rättighet eller vara af annan egenskap, än andra från samma parker, tid efter annan, medgifna utsyningar; så, och med afseende å detta, Kongl. Maj:ts, jemväl enligt Utskottets åsigt, med merberörde
Resolutions ordalydelse öfverensstämmande förklarande, finnér Utskottet sig icke kunna frånträda sitt rörande detta ämne förut afgifna yttrande.
I anledning af Utskottets hemställan, huruvida icke Rikets Ständer skulle finna lämpligt hos Kongl.
Maj:t i underdånighet anhålla, att deiest, i följd af kronoparken^ Idalie- och Hunnebergs nya reglering, en del rotehållare i Skaraborgs
Län skulle vara hetagna den af dem tillförne åtnjutna rättighet att å dessa kronoparker erhålla utsyning af virke för sina knekteslugors uppbyggande, en sådan rättighet måtte varda dem till fortfarande begagnande i Nåder tillerkänd, har åter blifvit anmärkt af Herrar P. Sandelhjelm j af Ström> Gedda och A. von Hartmansdorff' samt Herr Biskopen Doctor Heurlin: att denna hemställan icke öfverensstämde med Utskottets yttrande, i fråga om rättigheten för invånarne i Kållands härad att erhålla utsyningar å kronoparken Rådaås, hvilken fråga Utskottet förklarat sig icke vara i tillfälle pröfva; att, för regleringen af krono-parkerne Halle- och Hunneberg, undersökningar, efter härom utfärdade Kungörelser med uppmaningar till vederbörande att, vid talans förlust, göra sina anspråk gällande, anställdes för bestämmandet af skogsfångst- och mulbetes-rältigheterne å dessa kronoparker; att de nu ifrågaställa anspråken för rotehållarne inom Barne, Wiste, Åse och Skånings härader att derifrån erhålla virke till soldat-stugornas uppbyggande härvid dock icke blifvit anmäldta eller bevakade; att rotehållarne således försutit sin talan i berörde afseende; att detta ämne vore en rätts-fråga, som följagtligen icke borde utgöra föremål för Rikets Ständers pröfning; alt det af Utskottet åberopade 1685 års knekte-contract borde tillämpas i sammanhang med en af Kongl. Maj:t, under den 6 Januari 1686, stadfastad förordning, deruti förklarades, det kronans parker och skogar icke voro tillräckliga lill så stort skogshygge, som erfordrades för alla knekte-boställens uppbyggande; att knektecontraclen endast medgåfvo utsyningar på allmänningar, men icke på kronoparker; att bifallandet af ifrågavarande hemställan sannolikt skulle framkalla en mängd dylika anspråk å ulsynings-rälligheters tillgodonjutande; att, sedan det numera blifvit rotehållarne medgifvet att ej allenast af träd och sten, u tan - Stals-Utskottets Utlåtande > N.o 3/3. tan äfven af kalkbruk eller andra tjenliga byggnadsämnen, uppföra sina soldatstugor, behofvet af de yrkade utsyningarne vore förminskadt; alt det nu å kronoparkerne införda bushållssätt innefattade en garanti mot deras sköfling, äfvensom en tillförlitlig säkerhet för de skogbehöfvande att i framtiden derifrån, emot lindrig betalning, erhålla sina behof uppfyllda; att det följaktligen äfven för de rotehållare, som för byggnads virkes uppköpande behöfde anlita dessa parker, vore vida vigtigare, att det derstädes antagna hushållnings-system icke rubbades och förrycktes, än att de komrno i åtnjutande af den ringa utsyning, som för närvarande,
endast i nion af öfverskotten åde årliga tillgångarne, kunde deni för nu uppgifna ändamål tillerkännas; samt att det vöre både oformligt och olämpligt att hos Kongl. Maj:t göra en sådan framställning, sorn Utskottet föreslagit.
Utskottet, som tagit i behörigt öfvervägande dessa, med flere af om förin alde hemställan framkallade och Utskottet meddelade, anmärkningar, får, till besvarande af desamma, hufvudsakligen hänvisa till innehållet af det återremitterade betänkandet samt dessutom tillägga.
Den anmärkta skiljagtigheten emellan Utskottets yttranden, angående utsyningarne å Rådaås samt å Halle- och Hunneberg, härleder sig från de olika förhållanden, som, sä vidt af de serskilda molionerne och desamma bifogade handlingar är ådagalagdt, härvid förekomma.
Enligt hvad motionen, rörande
Kållands härads invånares lätt Lill utsyning å förstnämnde kronopark, utvisar, borde något hinder icke möta att begagna den utaf Utskottet antydda utväg för härads-boerne att i stadgad ordning göra sina anspråk gällande.
Hvaremot Utskottet, i afseende på utsynings-rättigheterna å Halle- och Hunneberg, inhemlat, att vederbörandes anspråk härå redan blifvit af Kongl. Majit i Nåder prof vade, ehuru denna pröfning icke kommit att omfatta frågan om virket till soldat-stugornas uppförande.
Den omständigheten, ali denna, på grund af kneckte-conlractet, för rolehållarne yrkade utsynings-rätl icke blifvit bevakad vid de, före sistnämnde 2:ne kronoparken reglering, anställda undersökningar, har Utskottet åter ansett ingalunda böra ovillkorligen betaga dessa rotehållare en förmon, som de, enligt uppgift, förut åtnjutit och för framtiden icke, utan stor olägenhet, kunna sakna.
Enär för öfrigt Rikets Ständer, vid mångfalldiga andra tillfällen, ådagalagt en af roterings-bördans tryckande beskaffenhet obestridligen påkallad omvårdnad om ett orubbadt bibehållande af de, till lindring i denna börda, från äldre tider medgifna rättigheter och förmoner, har Utskottet trott, att Rikets Ständer ej eller vid delta tillfälle borde vägra sin i grundlagsenlig ordning sökta medverkan uti enahanda afseende.
Utskottet har vis O O Q Bill. till R.
4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 20 Haft, 4 Stats-Utskottets Utlåtande j IV. o 3/3. serligen icke förbisett, hvad den af en ledamot utaf Högloflige Ridderskapet och Adeln åberopade Förordningen, angående förhållandet emellan rotebönderne och soldaterne inom Skaraborgs