Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
På sätt Revisorerne i sin åberopade framställning sjelfve vitsordat, har Kammar-rättens Advokat-fiskal under åtalet inför Ivammar-rätten uppgifvit de skäl, hvarföre han ansett detsamma ej kunna vändas mot f. d. bolaget.
Dessa skäl äro ej af Revisorerne vederlagda, men äfven derförutan synes det Styrelsen påtagligt, att redovisnings- och ersättningsskyldigheten i första rummet ålegat bolagets direktion, intilldess denna kunnat styrka, att den till sina åtgärder erhållit bolagets uppdrag och bemyndigande, i hvilket fail först bolaget varit lika med direktionen ansvarigt.
Nu har direktionen ej ens föreburit ett sådant bemyndigande, eller undandragit sig svaromålet och dess påföljder, hvarföre tillgångar hos densamma ej heller saknats.
När direktionen, som emottagit statsanslaget och för bolaget vidtagit alla öfriga åtgärder dermed, blifvit från åtalet om fullständigare redovisning i laga väg befriad, synes det naturligt, att bolaget, som dessutom, enligt hvad kändt är, hufvudsakligen utgjordes af direktionens ledamöter och egentligen upplöstes, då slussanläggningsarbetet inställdes, icke skulle, äfven om några delägare numera vore att anträffa, kunna lagligen tillförbindas till annat eller större ansvar, än som kunnat direktionen åläggas.
Detta gäller äfven det visserligen besynnerliga förhållandet, att direktionen ej gittat redogöra för befintligheten af det jordområde, den uppgifver sig hafva köpt; men handlingarne antyda, att för den mindre delen deraf, såsom det vill synas, kappland, blifvit af Skifveds jordägare qvitterade 1,033 R:dr 16 sk. med förbehåll, som uppgifvits vara, att' kanal-anläggningen skulle komma att verkställas, ehuru den handling, som innefattar denna öfverenskommelse, ej kunnat tillrättaskaffas, lika litet som den, hvilken skulle bevisa, att 3,125 R:dr blifvit utbetalda till Deijefors ägare i afräkning på öfverenskommen jordersättning.
Det vill således synas som bolaget omöjligen skulle kunna aftvingas den jordbesittning, hvarom direktionen ej kunnat öfvertygas, och att således icke något slags gagn vore numera att förvänta af en rättegång emot ifrågavarande f. d. bolag.
I denna öfvertygelse och att vidare åtgärd ej vöre att i öfrigt mot någon vidtaga till fullständigare redovisning eller indrifning af ifrågavarande balanserade återstod, 4,891 R:dr 18 sk., af år 1827 utbetalta 5,000 R:dr, i afräkning å beviljadt statsanslag för slussanläggning vid Deijefors och Forshaga, har Styrelsen för allmänna väg- och vattenbyggnader, sedan det inför Kammar-rätten om redovisning deraf anställda åtal blifvit af densamma och Eders Kongl. Maj:t afgjordt, samt målet öfverlemnadt till Styrelsens för allmänna väg- och vattenbyggnader behandling enligt Eders Kongl. Maj:ts nådiga förordning den 11 December 1830, angående behandling af extraordinarie afskrifaingsfrågor och anmärkningsmål, den 22 sistlidne November, och således innan Styrelsen erhållit någon del af Revisorernes förevarande framställning, genom utslag beslutat att i räkenskaperna afskrifva meranämnde återstod och underställt detta utslag Eders Kongl.
Maj:ts och Rikets Kammar-rätt, som den 17 derpåföljde
December detsamma godkänt och fastställt. 289 — §• 4.
Att i afseende på Styrelsens räkenskaper Revisorerne funnit anledning till den erinran, att åtskillige af de deruti upptagna utgifter icke blifvit med tillräcklig fullständighet redovisade, i thv att sådana uti specialräkningarne förekommande utgiftsbelopp, som innefatta summan af (lera vid särskilda tillfällen bestridda kostnader, äfven äro uti verifikationerna på flera ställen endast summariskt upptagna, såsom exempel hvarå, anföras fem verifikationer å tillsammans 72 R:dr 6 sk. till räkenskapen öfver Tranebergs brobyggnad, i afseende å hvilka verifikationer jemväl anmärkts, att de äro undertecknade och qvitterade af den person, som i egenskap af posthafvande officer sjelf balt ledningen af arbetet och inseendet öfver dess verkställande; äfvensom att, hvad särskilt beträffar utgifterna för verkställda resor, Revisorerne uti ofvan åberopade, likasom uti några andra derför afgifna verifikationer, saknat de uppgifter, som i dylika räkningar alltid böra meddelas om resans längd och grunden för den fordrade ersättningens beräknande; hvarförutan det synts Revisorerne, att räkenskapen borde, emot hvad förhållandet nu är, innehålla någon antydan om behofvet af sådana utgifter, som verificeras af en uppgifven räkning på resekostnader af tillsammans 16
R:dr 28 sk.
Då denna sistnämnde räkning, så väl som de förut omförmälda fem särskilda exemplen. tillhöra redogörelsen och räkenskapen för Tranebergs brobyggnad, synes Revisorernes anmärkning i denna punkt om bristande fullständighet i några verifikationer egentligen angå nyssnämnde räkenskap, som är upprältad af arbets-chefen för brobyggnaden, Distrikt-chefen Majoren F. W. Lejonancker, hvars förklaring i detta afseende Styrelsen för allmänna vägnell vattenbyggnader således ansett sig böra infordra och får härhos underdånigst bifoga med tillägg för egen del, att då ifrågavarande verifikationer funnits behörigen qvitterade af den vid arbetet posthafvande officeraren och attesterade af arbets-chefen, Styrelsens redogörare saknat fog att jäfva deras vitsord för utgifter, som väl kunnat omständligare specificeras, men för sin verifikation, i alla fall, egentligen berott af arbets-chefens attestatum.
Visserligen tillägga Revisorerne, att i några andra räkningar för resor, som icke skett för Tranebergs brobyggnad, saknas uppgift om resans längd och grunden för den fordrade ersättningens beräknande.
Sådant bör utan tvifvel alltid iakttagas och måste åtminstone af verifikationens beskaffenhet kunna utrönas; men då de af Revisorerne åsyftade fallen ej äro närmare nppgifna, kan Styrelsen ej förklara huru sig dermed förhåller.
Remisshandlingen äterföljer härjemte underdånigst.
Stockholm den 22 Februari 1856. A. E. von SYDOW. M. F. Aberg.
Majoren F. W. Leyonanckers förklaring öfver Rikets Ständers Revisorers anmärkning vid räkenskaperna för Tranebergs brobyggnad.
Med anledning af Rikets Ständers Revisorers anmärkning å några räkningar vid ombyggnaden af Tranebergsbro, såsom varande dels för summariskt uppgjorda, dels ej inneNN - — 290 hållande uppgift om behofvet af utgifterna, och dels deröfver att de blifvit utgifne af posthafvande officern, får jag anföra följande:
Af de anmärkta räkningarne äro 3:ne rubricerade såsom »diverse körslor och transporter samt åkningar i och för arbetet» och uppgå tillsammans till 54 K:dr 26 sk. B:ko.
Såsom nogsamt bekant är för hvar och en, som haft dylika arbeten om hand, förekomma dervid ofta smärre utgifter för transporter af verktyg, materialier o. d. samt vid detta arbete dessutom småresor med åkare dels från och till arbetet, dels i andra byggnadens ärenden, för hvilka svårligen några andra räkningar, än befälets egna kunna afgifvas, då sällan åkaredrängar och bönder kunna skrifva, och befälet derföre skulle nödgas sjelf skrifva räkningarne i deras namn, och verifikationerna derigenom visserligen ej blefve tillförlitligare, än om utgiften direkte är undertecknad af den som gjort utbetalningen och attesterad af den sorn befallt densamma.
Att på sådana räkningar utsätta uppgift om åkningens ändamål eller hvad småsaker som transporterats, torde svårligen anses nödvändigt och har mig veterligen aldrig varit vanligt, och ej heller blefve utgiften säkrare verificerad om den detaljerades i en mängd småposter.
Huru ringa och obetydliga på så sätt verificerade utgifter äro, synes bäst om de anmärkta summorna jemföras med hela bvggnadskostnaden.
A räkningarne på de öfriga tvänne anmärkta posterna å 7 R:dr 32 sk. och 16
R:dr 28 sk. är orsaken till den förra utsatt i räkningen och utgjordes af en resa till tinget i Barkarby, och den sednare både utsatt detaljerad och i vanlig form af den person, som blifvit anlitad, och utgiften attesterad af arbets-befälhafvaren.
Den afviker således i intet hänseende från alla de icke anmärkta verifikationernas form.
Orsakerna till dessa utgifter voro för dem gemensamma, nemligen: resor i och för expropriation af mark, dels af Sesigtningsmännen för att bese den mark, som skulle inköpas, dels af desse herrar till och från tingstället Barkarby.
Af de verifikationerna bilagda handlingar öfver expropriationerna, kunde detta förhållande lätt utrönts, äfvensom att besigtnings- och jurymän ej tagit någon annan ersättning för deras hafda besvär.
Hvad slutligen angår anmärkningen om det orätta i att posthafvande officern utgifvit räkningar, måste dessa anmärkningar uppkommit af förbiseende deraf, att räkningarne blifvit af mig attesterade, hvilket betyder för honom en ordres att göra de resor o. d., som medfört utgifterna.
Någon annan form för verifikation aT sådana utgifter har mig veterligen aldrig begagnats, och finnes tydligast deraf, att Kongl. Kammar-rätten ej dervid gjort någon anmärkning.
Stockholm den 13 Februari 1856. F. W. Leijonancker.
Direktionens för Civilstatens Pensionsinrättning underdåniga utlåtande, i anledning af den vid 1855 års statsrevision gjorda framställ* ning angående granskningen af nämnde inrättnings räkenskaper.
Stormäktigste Allernådigste Konungl Sedan Rikets Ständer år 1853 församlade Revisorer gjort framställning derom, att enär, för pensionering af civile embets- och tjenstemäns enkor och omyndiga barn, ett statsanslag — 291 — å 25,000 Ridr vöre anvisadt, samt Civilstatens allmänna enke- och pupillfond uteslutande bestode af allmänna medel, redogörelsen deröfver borde undergå granskning hos Eders Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-rätt; och 1855 års Statsrevisorer, efter det Direktionen öfver Civil-statens pensionsinrättning, under den 14 Januari 1854, i anledning af förrberörde framställning, afgifvit af Eders Kongl.
Majit infordradt underdånigt utlåtande och tillstyrkt nådigt bifall till det sålunda väckta förslaget, hemställt, att, då ofvannämnde räkenskaper icke för någotdera af revisionsåren blifvit i Kammar-rätten granskade, Rikets Ständer borde hos Eders Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att den föreslagna och tillstyrkta åtgärden måtte, derest icke något hinder för dess verkställighet skulle anses möta, varda till iakttagande anbefalld; så har Eders Kongl. Majit, under den 19 sistlidne
December, täckts anbefalla Direktionen att, i anledning af Rikets Ständers Revisorers förrberörde hemställan, inkomma med underdånigt utlåtande.
Till följd häraf, får Direktionen underdånigst åberopa dess ofvanberörde, under den 14 Januari 1854 afgifna, utlåtande, i anledning af hvilket
Direktionen ännu ej fått sig meddefadt något i ämnet af Eders Kongl. Majit fattadt beslut.
Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, S. A. MUNTHE.
PFEFFER. W. F. DALMAN.
NILS AUG.
FREDIN.
Direktionens öfver Annéens Pensionskassa underdåniga utlåtande, i anledning af Rikets Ständers år 1855 församlade Revisorera berättelse om granskningen af nämnde kassas räkenskaper.
Stormäktigste Allernådigste Konungl Genom nådig remiss af den 5:te innevarande månad, har Eders Kongl. Majit behagat infordra Direktionens öfver Arméens pensionskassa underdåniga utlåtande i anledning af här - — 192 — Jios £t'efföljande' transsumt af Rikets Ständers Revisorers berättelse om verkställd granskningaf statsverkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning för åren 1852 och 1853; uti hvilken berättelse Revisorerne, enligt hvad förenämnde transsumt innehåller, bland annat, omförmält, hurusom vid 1851 års statsrevision uppmärksamhet blifvit fästad derå, att militäre embetsman finge åtnjuta pension från Arméens pensionskassa på samma gång, sorn de uppburo lön eller pension lör civil tjenst; hvadan och då kassans behållning under de sednare åren småningom minskats, samt, i följd deraf, farhåga måst uppstå för kassans framtida bestånd, dåvarande Revisorer ansett angeläget, att den förändring i reglementes föreskrifter vidtoges, att kassan befriades från utbetalning af pensioner till sådane delägare, som framdeles erhölle tjenster i civil väg eller blefve på allmänna indragnings-staten uppförde; och hade nuvarande Revisorer förklarat sig i så måtto biträda denna åsigt, att de ansåge ett billigt stadgande kunna uppgöras, hvarigenom pensionsinnehafvare, hvilken erhölle annan tjenst med högre löneförmåner, hnge vidkännas ett så stort afdrag å dessa förmåner, som motsvarade pensionsbeloppet.
Med anledning häraf får Direktionen i underdånighet anföra, att som hvarken vid räkenskaperna eller vid Direktionens förvaltning någon anmärkning förekommit, och den af Revisorerne gjorda framställning angående afdrag å lönerna för de civile erribets- och tjenstemän, hvilka, efter förut innebafd militärtjenst, äro i åtnjutande af pension från Arméens pensionskassa, icke lärer utgöra föremål för Direktionens yttrande, Direktionen endast har att i underdånighet tillägga, att, i händelse Revisorerne skulle med ofvanberörde framställning tillika afsett någon ändring i grunderna för pensioneringen enligt det för kasssan nu gällande pensions-reglemente af den 18 Februari 1848, sådana ändringar, enligt 10 och 12 §§ af samma reglemente, endast kunna tillvägabringas af Krigsbefälet eller Arméens Fullmäktige med Eders Kongl. Maj:ts nådiga fastställelse.
Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, CARL AKRELL. C. H. MÖLLERSVÄRD G. TÖRNEBLADH. T. W. LODE.
H. SCHUTZERCRANTZ.
GUST. SCHERER v. WALDHEIM. A. G. GYLDENSTOLPE - Stockholm den 20 Februari 1856, Johan O. Jonson Carl von Schantz.
— 293 — Amiralitets-krigsmanskassans
Direktions underdåniga utlåtande, i anledning af 1855 års Stats-revisorers berättelse angående granskningen af denna kassas räkenskaper.
Sedan Rikets Ständers sednast församlade
Revisorer afgifvit berättelse angående verkställd granskning af stats-verkets och åtskilliga andre af allmänna medel bestående fonders räkenskaper och förvaltning, har Eders Kongl. Majit nådigst behagat ålägga Direktionen öfver Amiralitets-krigsmanskassan att afgifva underdånigt utlåtande öfver de framställningar, som nämnde Revisorer gjort vid granskning af de utdrag af kapital-räkningarne öfver nyssnämnde kassas pensions- och gratial-fonder för åren 1852 och 1853, hvilka, på grund af Eders Kongl.
Maj:ts nådiga föreskrift i skrifvelse den 31 Juli 1845, blifvit till Rikets Ständers Revisorer afgilna.
Fullgörande Eders Kongl.
Maj:ts sålunda gifna nådiga befallning, får
Direktionen underdånigst anföra, att enär Revisorerne ansett nödigt, det Rikets Ständer, för att tillförlitligt kunna bedöma till hvilket belopp statsanslag för kassans upprätthällande erfordras, jemväl borde äga kännedom om delägarnes bidrag, Revisorerne hemställt, att en summarisk uppgift å alla kassans inkomster och utgifter hädanefter måtte räkenskaperna bifogas; så har Direktionen, som ingalunda kan vilja undanhålla Rikets Ständer alla de upplysningar, rörande kassans tillstånd och behof, som kunna anses erforderliga, nu låtit göra utdrag utur räkenskaperna öfver kassans alla inkomster och utgifter för åren 1852 och 1853; men då Rikets Ständers Revisorer ansett möjligt att af denna räkenskaps-uppgift kunna utreda eller bedöma kassans större eller mindre behof af statsanslag, så bör Direktionen upplysa, att detta ingalunda är möjligt, ty hvad särskilt pensions-fonden vidkommer, så kan denna fond ej pensionera med större belopp, än dess med säkerhet beräknade ständiga inkomster medgifva, hvarförutan fonden, enligt reglementet, bör tillväxa med minst 1,000 R:dr R:ko årligen.
När dessa inkomster äro af pensionärer upptagna, så måste de, som derefter söka afsked och pension, såsom nu är händelsen, vänta tilldess tillgång, genom andre pensionärers dödsfall, inträffar; och finnas för närvarande pensions-ansökningar inkomna till ett belopp af 18,7(50 R:dr B:ko, som måste afvakta pensions-tillgång, hvilken för dem alla, under vanliga förhållanden, ej kan inträffa förr än om 7 ä 8 år.
Detta kan likväl icke af räkenskaperna synas, således kan kassans behof af statsbidrag icke på detta sätt, med någon grad af säkerhet, utrönas.
Dertill bör läggas, att en af pensions-fondens betydligaste inkomster, nemligen af- och tillträdes-afgifter, blifvit indragen till statsverket och, jemte andra, derifrån ersatt med en vida mindre summa årligen, än hvartill denna afgift under de sednare åren uppgått.
Kassan har visserligen erhållit sin ersättning för skHInadsbeloppet, men denna ersättning inflöt på en gång år 1855 för 3:ne föregående år.
Derigenom måste räkenskapen för detta år (18551 komma att visa ett betydligt öfverskott, helst endast tredjedelen af summan kan till pensioners utdelande användas, enär de andra två tredjedelarne måste betäcka utbetalningen af samma pensioner under de följande tvänne åren, då kassan är i saknad af denna ersättning, som först efter hvarje riksdag på en gång kan för 3:ne år erhållas.
Sålunda torde de 2me år, som följa på 1855, komma att utvisa brist i tillgångarne, som dock får anses vara betäckt med den redan erhållna ersättningen, men den gifna följden måste blifva ojemnhet i räkenskapen; hvilket lätt kunde föranleda hos Rikets
Stan - — 294 — der eller deras Revisorer slutsatser om kassans mer eller mindre behof, hvilka ingalunda Mefve tillförlitliga.
Hvad gratial-fonden vidkommer, så är den ställd på tillväxt, för att kunna så mycket förökas, att densamma med år 1861 skulle kunna utdela gratialer åt enkor och barn till en tredjedel af männens eller fädrens pensioner, i stället för en fjerdedel, som nu utgår; för hvilket ändamål delägarne äfven åtagit sig att erlägga dubbla gratial-afgifter under tio års tid.
Den nådiga remissen får Direktionen underdånigst återställa och framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste, Allernådigste Konung!
Eders Kongl. Maj:ts underdånigste och tropligtigste tjenare och undersåter, C.
NORDENSKJÖLD. G. J. HUBENDICK. A. F.
PALANDER. G. C. KREUGER. O. W. CIMMERDAHL.
Carlskrona den 15 Februari 1856. G.
Trägärdh. F. Lindbom.
Transsumt af Kongl.
Amiralitets-b'igsmanskassans hufvudbok för pensions-fonden år 1852, utvisande alla fondens inkomster och utgifter för nämnde år.
Pensioner till Flottans gemenskap 58. 13,558: 28. — » » embets- och tjenstemän samt betjente 60. 47,867: 12. — Löner till kassans embets- och tjenstemän samt betjente 62. 3,670: 16.
— Arfvoden till kassans embets- och tjenstemän 64. 933: 16. — Bevillnings-afdrag å räntor 66. 281: 5. 4.
Intressemedel 19. 30,862: 7. 8.
Anslag af lotsverket 31.
1,000: — — Förverkade båtsmanslöner 33. 725: 37. 8.
Böter af båtsmäns rust- och rotehållare 35. 216: — — Af- och tillträdesafgifter 37. 23,996: 34. — Inskrifningspenningar 39. 355: 44. — - 295 - Arliga Nådår eller 43. 1,318: 33. 10. 47. 6,000: .—. — 49. 12,098: 22. 10. 51. 627: 24. 6. 53. 1,419: 45. 3. 55. 19: 15. 3.
F. Lindbom. W. Bniun.
Rätt transsumeradt betygas.
Carlskrona af Am:ts-krigsmans-kontoret den 15 Februari 1856.
F. Lindbom.
Amiralitels-krigsmanskassans hufvudbok för pensionsfonden år 1853, utvisande alla fondens inkomster och utgifter för nämnde år.
Pensioner till Flottans gemenskap 56. 13,215: 20. — » till embets- och tjenstemän samt betjente 58. 47,653: 26.
— Löner till kassans embets- och tjenstemän samt betjente 60. 3,687: — •— Arfvoden till kassans embets- och tjenstemän 62. 933: 16. —- Rese- och traktamentspenningar 64. 556: 33. 1.
Bevillningsafdrag å räntor 66. 267: 10. 6.
Intressemedel . . 19. 32,537: 38. 2.
1,000: — — Förverkade båtsmanslöner 33. 801: 45. 6.
Böter af båtsmäns rust- och rothållare 35. 17: 40. 1.
Af- och tillträdesaTgifter 37. 10,936: 45. 6.
Inskrifningspenningar .. 39.
Årliga afgilter 41. 1,323: 8. — Centonal-medel 45. 6,000: — •— Pensionsafgift 47. 12,656: 43. 6.
Avancementspenningar eller befordringsafgift 49. 563: 16.
— Nådår eller begrafningshjelp 51. 384: 25. 7.
Lönebesparingar . 53. 20: 38. 2.
F. Lindbom. W. Brum.
Carlskrona af Am:ts-krigsmans-kontoret den 15 Februari 1856- F. Lindbom. 296 — Transsumt af Kongl.
Amiralilets-krigsmanskassans hufvudbok för gralialfonden år -18!)2, utvisande alla fondens inkomster och utgifter för nämnde år.
U t gifter:
Gratialer till enkor och barn . . . 48. 25,910: 8. 7. Nådegåfvor 50. 432: 8. — Gratifikationer i 52. 2,000: — — Inqvarteringspenningar 54. 122: 32.
— Arfvoden . 1 56. 350: — — Extra utgifter 58. 839: 2. 10.
Bevillningsafdrag å räntor 62. 388: 38. —
Intressemedel 17. 23,420: 1. 11.
Anslag af statsverket för förlorade arm- och lastpenningar i Pomern 29. 3,000: — — Passagerare-afgift 31. 4,473: 43.
— Saköresmedel 35. 1,833: 45. 11.
Tomtören 37. 40: 16. — Gratial-afgift 39. 7,209: 7. 6.
Vakans- och liggetids besparing 41. 1,680: — — En per mille-afgift 43. 7,178: 44. 6.
F. Lindbom. W. Bruun.
Amiralitets-krigsmanskassans hufvudbok för gralialfonden år 1853, utvisande alla fondens inkomster och utgifter för nämnde år.
Gratialer till enkor och barn 48. 26,888: 25. 8.
Nådegåfvor . 407: — — Gratifikationer 2,000: — —•
Inqvarteringspenningar 122: 32. — Arfvoden 350: — — Extra utgifter . . . 1,776: — 4.
Bevillningsafdrag å räntor 307: 35. —
Intressemedel 17. 24,432: 33. 1.
Anslag af stats-verket för förlorade arm- och lastpenningar i Pomern 31. 3,000: — — Passagerare-afgift 33. 1,972: 16.
— Saköresmedel. . . 35. 323: 17. 11.
Tomtören . . . 37. 40: 16. — Gratial-afgift 39. 7,448: 6. 9.
Vakans- och liggetidsbesparing 41. 1,680: — — En-per-mille-afgift 43. 7,267: 40. 5. — 46,164: 34. 2.
•Carlskrona af Am:ts-krigsmans-kontoret den 15 Februari 1856.
Styrelsens öfver fängelser och arbets-inrättningar i riket underdåniga utlåtande, i anledning af Rikets Ständers Revisorers anmärkningar vid granskningen af 1852 och 1853 års räkenskaper rörande allmänna fångvården.
Storma k tig ste A
Iler nådigs te Konung!
Till åtlydnad af Eders Kongl. Maj:ts nådiga befallning i remiss den 4 denna månad, får Styrelsen öfver fängelser och arbets-inrättningar i riket härigenom afgifva underdånigt utlåtande, i anledning af Rikets Ständers sednast församlade Revisorers, i deras afgifna berättelse, gjorda anmärkningar och framställningar rörande fångvården.
Hvad först angår Revisorernes yttrande i anledning deraf, dels att, vid uppgörande al 1842 års Fångvårds-styrelsensu hufvudbok, af fångvårdens dåvarande tillgångar bildats ett kapital, sorn, efter afräkning af åtskilliga deri ingående fängelsebyggnaders värde, nu mera utgör 122,626 R:dr 3 sk. 6 rst., dels att Styrelsen vid 1853 års utgång häftade i skuld till Stats-kontoret för 131,268 R:dr 22 sk. 9 rst., får Styrelsen underdånigst anföra, att förstberörde kapital, som under sådan benämning upptogs i Styrelsens hufvudbok på den grund, att detsamma utgjordes af sådana tillgångar, som, enligt det förut följda bokföringssättet, blifvit såsom kostnad för fångvården afförda, i sjelfva verket jemväl är att anse såsom en fångvårds-anslagets skuld till den hufvudkassa, hvarifrån utgifterna för stats-förvaltningen i första rummet bestrides.
Om i afseende å ett Rikets Ständers förslagsanslag det är med ett behörigt redovisningssätt öfverensstämmande, att samma anslag endast påföres den kostnad, som för anslagets ändamål verkligen erfordrats, men icke det belopp, som blifvit anvisadt eller af en eller annan anledning utbetaldt, så lärer otvifvelaktigt redovisningen öfver OO — 298 — förslags-anslaget för fångvården alltid böra utvisa, att detta anslag har skulder tili enahanda belopp, sorn dess tillgångar.
Att återigen tillgångar böra förefinnas, ligger i sakens natur, enär ett motsatt förhållande skulle till exempel förutsätta, att fångvårds-förvaltningen, den sista dagen af räkenskapsåret, vore i saknad af både penningar och andra medel att påföljande dag förse fångarne med dess förnödenheter.
Revisorerne, som ej heller bestrida behofvet för Styrelsen af ett förlags-kapital, finna likväl Styrelsens åtgärd, att på sätt, som skett, bereda sig en dylik fond, vara med statsregleringens grunder oförenlig, och anse, att bildandet af ett sådant kapital ej bordt eller bör äga ruin, utan att Eders Kongl. Majit, efter föregången utredning från Styrelsens sida och på dess framställning, pröfvat behofvet samt af Rikets Ständer äskat och erhållit de för ändamålet erforderliga medlen.