Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Fogden att yttra sin tanka om de rätta gångbara priserna., eller att, om han blifver af en annan mening än Sockne Fullmägtige, densam-* Den 5 Juli. 663 densamma, särskildt författad, till Konungens Befallningshafvande och Markegångs-Taxeringsinännen insända, för att vid Markegångs-sättningen , äfven så väl som Torgprisen, i öfvervägande tagas; och fastän Betänkandet ej innehåller , hvarken att något Pastorats Fullrnägtige skulle få skrifteligeu till Kronofogden insända sin uppgift om priserna uti dess hemort, eller att Pris-Courantens för Häradet uppgörande icke skulle hindras och uppehållas af en eller annan Soekne-Fullrriägtigs uteblifvande , Utskottet anser dessa omständigheter vara alldeles enliga med de uti Betänkandet ådagalagde grundsatser, men tror, för sin del, att ett bestämdt utmärkande deraf uti den utkommande Författningen kan vara öfverflödigt.
Med föranledande af hvad Herr Prosten Wikblad uti Högvördiga Prest-Ståndet yttrat, anser Utskottet sig nu böra föreslå, att pris på all slags blandsäd, som i Fänet brukas, må utsättas uti Markegångs Taxorna.
Vidkommande sedermera anmarkningarne 1 afseende på Utskottets Utlåtanden, angående Rentegifvares och Rentetagares rättigheter och skyldigheter, samt deribland de af Herr Professoren Forsell gjorda erinringar, får Utskottet vördsamligen upplysa , att det af Herr Professoren klandrade ordasättet Svea och Götha Riken, å ena, samt Westerbotten och Wester-Norrland, å andra sidan, när fråga förkommer om skillnad i vägens längd för Afrads- och KronotiondeSpannmålens forslande, icke härleder sig från något af Utskottet begånget misstag,- utan igenfin nes - 664 Den 5 Juli. nes ordagrant uti Kongl. Förordningen den ss Juli 1803, deraf Utskottet uti denna omständighet tillstyrkt stadfästelse och genom Utskottets Utlåtande har således Gefleborgs
Uän icke blifvit, hädanefter mera än hittills, uteslutet från föreskrifterna, utan förblefve uti alldeles enahanda förhållande som nu, men Utskottet har dock, i anledning af Herr Professorens andragande, funnit det lända till större tydlighet, oip, i stället för orden Westerbotten och Westernorrland , ordet Norrland varder uti Expeditionen infördt.
Deremot får Utskottet, till svar å Herr Professorens öfriga yttrande lemna, att sorn han icke bestämt hvaruti de mångå andra anmärkningar skulle bestå, sorn kunde göras emot Betänkandet , är Utskottet ur stånd satt att deröfver lemna nödig förklaring, men Herr Professorens förslag , det Utskottet bordt fördela sig i Docal divisioner, är ej allenast stridande mot praxis, så väl vid denna som de förra Riksdagarne, utan skulle äfven förfela det ändamål Ht Professoren åsyftat, emedan Utskottet icke äger någon Uedamot från Wester-Norrlands eller Gottlands Uän; och i öfrigt torde det tillåtas Utskottet få framställa den erinran, att ju flera Författningar angående samma Oeconomiska ämne, som inom Pviket , för dess särskilta .Landsorter funnos, desto större oreda och villervalla skulle sådant för både de befallande och lydande åstadkomma; men vid de tillfällen , då undantag från allmänna stadgande» mäste för någon viss ort, i anseende tilt dess locala beskaffenhet, göras, kunna de ganska val uti den allmänna Författ »ingea - Den 5 Juli. 665 wlngcn intagas och åberopas, och sådana undantag förekomma jemväl uti det ifrågavarande Betänkandet på åtskilliga ställen. v Utaf hvad Herr Prosten Doctor Knös anmärkt emot det af Utskottet föreslagna reciproque stadgande för Reritetagare och Räntegifvare, i afseende på vägens längd, när encjera tillsäger om spannemlléris leverering in natura , samt emot den utstakade forselhjelpens belopp, har Utskottet icke i någon måtto kunnat hämta anledning, att frångå sitt förra tillstyrkande; men Herr Lectoren Arenanders erinran, att orden inom Lagsagan borde försvinna utur Författningen, sedan ett bestämdt miltal för Afradens och Krono-tiondens forslande, uti alla händelser, blifvit utstakadt, har Utskottet funnit så billig och välgrundad, att Utskottet tillstyrker Riksens Ständer, att denna ändring antaga.
I ordningen följer nu, att meddela Utlåtande Öfver vice Tälemannen Hyckerts och de med honom enahanda talan förande Riksdagsmäns af Hedervärda Bonde-Ståndet påstående, att Afrads- och Tionde-spannemålen alltid bör få af Rentegifvaren, då han så önskar, efter Markegångspriset lösas; och Utskottet får härvid yttra sig sålunda.
Vice Talemannen har icke .allenast uti sitt förra till Utskottet remitterade Memorial, utan ock i sina Anmärkningar , påstått det vara med Svenska Kagen instämmande, att den, som vöre till annan skyldig något i waror, skulle kunna få betala deras värde , efter goda Mäns bepröfvande, och han anser Ren^gifvare böra åtnjuta samina förmon, och således - 666
Den 5 Juli. des kunna, då han förklarar sig icke hafva span.» nemal att lemna, förnöja Indelningshafvarén med penningar efter Markegången, som skulle innefatta det säkraste af Goda Män bestämde pris; men denna [Lagtolkning öfverensstämmer hvarken med billigheten eller med 2 och 3 §. §. uti tj Cap.
Handels-Balken , hvilka tvärtom förmå, att det som försträckt är, skall i samma slag, jemngod t och till fullo, återgäldas, samt att, om .Låntagaren ej kan anskaffa samma slags mynt eller varor, sorn utläntes, bör Långifvaren , oru han vill, få taga fyllnad i annat slag , efter thy, som det utlänte vid forfallodagen högst gäller; och i öfrigt utstakar Kongl. Förordningen den 7 Oetoher 1766, jemte flera Författningar, huru timad missväxt, och deraf yppad brist, bör bevisas, samt hvad, i sådant fall, å ömse sidor, skall iakttagas, till förekommande deraf, att, ernot Lag och billighet, Rentegifvarens brist ej må få blifva beroende på ett blott föregifvande, och Indelningshafvarens rätt uppå en så löslig grund till intet göras.
Hvarförutan Utskottet får, med anledning af hvad Riksdagsmannen Wessing an> dragit, rörande ett närmare skärskådande af den uti I803 års Kongl. Förordning utstakade skillnad i forslandet imellan Afrad och Krono tionde , nämna , att Utskottet anser denna skillnad vara uti högstberörde Förordning tillräckligen bestämd , och ej behöfva under någon ytterligare granskning komma.
Till svar å vice Talemannen Hyckerts erinringar emot Utskottets Utlåtande, rörande de så kallade små Rentepersedlarna, får Utskottet anföra, Den 5 Juli. 667 anföra, att Utskottet förmodat, att dess i denna omständighet afgifna Betänkande skulle alldeles hafva instämt med hvad vice Talemannen önskat, enär Utskottet föreslagit det mest lämpliga sätt, sorn möjligen kunde påfinnas, att afhjelpa det lidande han öfverklaga*, och förekomma dess inträffande i framtiden.
Vidare ifrar vice Talemannen högeligen öfver den rättighet Boställs Innehafvare äga, att, till Boställsheminans skötsel, begagna sina Bentedagsverken , som ligga inom ett visst afstånd derintill.
Denna rättighet har Indelnings Verkets Höga Stiftare, Högstsalig Konung Carl XI., dem tillagdt, förmodeligen for att derigenom sätta dem i tillstånd, att bättre odla sina ägor, hvilka på många ställen, särdeles vid de åt Cavallerie-Officerare anslagna Boställen, äro så vidsträckta, att de icke kunna skötas af eget Tjenstefolk.
Enär nu den vissa Skattehemman ålagde dagsverksskyldighet till så beskaffade Boställen och .Löningshemman är etit onus, som åtföljer sjelfva den skattdragande jorden, och vid bestämmandet af dess värde, vid köp och alla öfriga afhandlingar, ingått i beräkning, skulle det, enligt Utskottets öfvertygelse, vara en inkräktning af nu varande Skattemän å Indelnings och Eönings-Innehafvarnes lagliga rättigheter, till en både vid Fastigheternas och Indelningarnas tillträde oberäknad och obillig vinst för Skatteniännen och förlust för Löntagarne , om de dagsverkskyldiga Hemmanens Innehafvare förklarades berättigade att få vid alla tillfällen efter Markegångs-priset lösa de dagsverken,dem, efter gamla 66 S Den 5 Juli. gamla allt hitintills orubbade Författningar, r*.- rit ålagda; desto heldre som detta pris högst sällan, och måhända aldrig, är tillräckligt fö* legandet af dagsverken, vid den årstid, då Indelningshafvaren plägar vara' af dem i största behof.
Utskottet anser sig följaktligen alldeles icke kunna tillstyrka någon vidare inskränkning af dessa dagsverkens utgörande in natura, än den dess förra Betänkande innefattar, nemligen, att de ej böra kunna fordras, utgjorde på ett längre afstånd än en mil, hvilken inskränkning
Utskottet då ansåg och ännu anser billig, derföre att ett ömt afseende bör hafvas å förekom» mandet af Skattemannens lidande och hinder för hans eget Jordbruks skötsel, sorn skulle uppstå genom .långa och besvärliga resor till stället, der dagsverken böra utgöras, men hvilka olägenheter icke kunna vara af betydenhet, då både fram- och återresan sammanlagde uppgå till mindre än 2 mil- 1 afseende åter på den gjorda erinringen, att hälften af ifrågavarande dagsverken blifvit utsatt att utgå under de 4 månader af året, då den dagsverksskyldiges arbete aldrabäst behöfdes för hans eget Jordbruk, samt att den årstid är fri från dess utgörande, då detsamma skulle för Skattemannen vara beqvämligast, får .Utskottet anföra, att dessa dagsverken, hvilka* rätta namn är dels Jordeboks- och dels Mantalsdagsverken, utgöra en sjelfva jorden åtföljande grund-renta, och tillförene kunnat af Indelningshafvaren till hela beloppet utfordras under den brådaste andtiden, men nu mera blifvit, genom.
Kammar-Collegii Kungörelse den 5 Mars 1811, Dm 5 Juli. 669 a8ii, sa reglerade, att ena hvitten deraf utgår under den årstid som för Rentegifvaren och den andra hälften under den, som för Rentetagaren är förm otili gast, hvarigenom bägges rättigheter blifvit lika bevarade-, rnen att understödja det påstående, att Rentetagaren skulle påtrugas att emottaga dagsverken på en årstid, då desamma, skulle vara för honom alldeles onyttiga, och måste antingen inskränkas inom en oskälig korthet , eller ock lill någon del göras under mörkret; anser Utskottet vara sig alldeles otillständigt och icke kunna förenas med den oväld Utskottet är skyldigt att uti sina tillstyrkanden iakttaga, likasom Utskottet får vördsamligen upplysa, huru, ledes vice Talernannen Hyckert både uti hans förra Memorial och ifrågavarande anmärkningar, nyttjade skäl, angående den olägenhet , som för Rentegifvaren skulle uppkomma derigenom , att otjenlig väderlek inföll eller föregåfves infalla, på den dag, då han vore till dagsverks utgörande uppbådad, synes sakna grtrud, emedan Kongl.
Kammar-Collegti nyss åberopade Kungörelse , uti 4:de Momentet, uttryckeligen förmår, att, i händelse, sétfan Ronden vid Rentedagsverkens utfordrande blifvit på föreskrifvet sätt , derom tillsagd , en till det förestående arbetet otjenlig väderlek skulle infalla, må Bonden likväl befrias från dess hemförlc.fvande ifrån dagsverks-arbetet, enär han sig på kallelse inställt, •så framt han icke emot tydlig .föreskrift då Mppbldning skedde, sig egenvilligt på en vid issställelse-tiden otjenlig dag infunnit.
Riksdags-, Ven 5 Juli.
Riksdagsmannen Nils Perssons anmärkningar anser Utskottet böra besvaras salunda, att det val icke alltid är Boställs-hemman, dit Rentedagsvei ken skola utgöras, emedan vissa Rusthäll äga att tillgodonjuta samma förmon af de deni tillslagna Augumentshernman , men Utskottet erica nner, att det uti Betänkandet nyttjade uttryck:
Rentetagarens hemvist eller boställe möjligen skulle kunna gifva anledning till förtydning, och föreslår således, i stallet denna redacfion : (let boställe eller hemman } dit Rent eda gsverken, enligt Författningarna, äro anslagna; hvaremot Nils Pehrssons begäran, att tiden, huru länge hvarje sådant dagsverke skall räcka, måtte ufstakas, icke fordrar något annat utlåtande, än tillkännagifvande deraf, att Kongl. Kammar Collegii ofta åberopade Kungörelse den 5
Mars 1811 fullständigt innehåller allt detsamma , sorn Nils Pehrsson nu yrkat och föreslagit.
Ytterst får Utskottet, till svar å Riksdagsmannen Jonas Anderssons med fleres samt Riksdagsmannen Pehr Olssons Memorial, nämna, att de af dem öfvtrklagade missbruk, dels vid Tiondens upptagande inom Calmare Län, dels ock vid Tiondegifvarnes inom Södermanland anvisande till alltför många forslings ställen, äro, på sätt Utskottet, i anledning af Riksdagsmannen Bruhns af enahanda innehåll med Pehr Olssons Anförande varande Memorial , redan uti dess förra Betänkande anmärkt, forbudne genom Kongl. Pörordningen den 22 Juli 1803, med flera gällande Forfattningar, vid hvilka föreskrifter härutinnan torde böra utan ändring förblifva , och om Den 5 Juli. 671 «m sådana missbruk ändock föröfvas, kunna de hos vederbörande Embetsman ordentligen öfverklagas, då laga rättelse icke lärer uteblifva, så att någon ny föreskrift i detta hänseende icke är, enligt Utskottets öfvertygelse, af nöden; men på det alla möjliga missbruk och underslef å Rentetagarnas sida, måtte förekommas, och hvilket ämne Utskottet anser vara af lika vigt och angelägenhet, sorn vårdandet af deras lagliga och billiga rättigheter, föreslår Utskottet vördsamligen, såsom tillägg till dess förra Betänkande, att Riksens Ständer måtte i underdånighet hos Kongl; Majit anhålla, det Rentegifvarne må förklaras berättigade, att, vid spannmålens leverering å det anvista stället, med sig taga tvänne ojäfviga Goda Män , hvilka, i händelse vid emottagandet af Rentetagaren eller hans Ombud, som alltid borde vara tillstädes, stridighet imellan denna och Rentegifvaren skulle angående spannmålens duglighet, uppstå, borde derom lemna deras Utlåtande, och i händelse Rentegifvaren eller emottagaren dermed icke åtnöjdes, skulle ett prof af en half kappe af den casserade spannmålen aftagas, samt uti en väl förvarad påse eller säck inläggas, hvilken genast skulle förses med emoftagarens och någon af de öfriga närvarandes sigiller, och anteckning utanpå om casserandet, hvarefter detta prof skulle, genom Rentegifvarens försorg, inom en viss kort tiel insä*tTdas till Konungens Befallningshafvande, på det, sedan detsamma blifvit af honom å LandsContniret brutet och skärskådadt, Konungens Befallningshafvande måtte kunna Parterna imellan lagli - Den 5 Juli. lagligen skilja; med påföljd för Rentetagaren, att, om spannmålen af Konungens Befallningshafvande finnes antaglig, . ersätta Rentegifvaren ali hans kostnad och skada; samt ändteligen, att. det uti äldre Författningar gifne förbud för Rentetagare,
att anvisa Bentegifvarnä till sådana levereringsstäflen, dit man icke annorlunda, an på obanade oell okända vägar, färdas kan , måtte förnyas, och öfverträdelser deraf alfvarligen beifras.
Detta alltsammans varder likväl till Riksens Höglofl., Stäfpders pröfning och slutliga afgörande vördsamligem öfverlemnadt.
Stockholm den a9 Juni 181-5.
På Högv. Prest-Stån ®ch Ad.
Ledamöters dets Ijedamöters vägnar vägnar A.
På Vallöf!. Borgare- Pä Hederv.
Bonde Ståndets Leda mot ers Ståndets Ledamöters vägnar vägnar And.
Hils Mänsson• ]'} M. M.
Uppläst hos Sismteliga Riks-Stånden den 5 Juli.
Till Riksens Ständers Särskildta Utskott hat Höglofl.
Ridderskapet atsh Adeln behagat remittera : 1:0
Ett 0)eh 5 Juli. ö73 1:0
Ett af Herr Friherre L Roye ingifvet Memorial, angående orsakerna till närvarande pennihgebrist, jemte allmänna reflexioner om medlen till dess åfhjélpåndé; och 2:0
Ett yttrande af Herr Å. v. Platén* deruti hemställes* att, med undantag af vissa artiklar, all import må jpå. %:ne år förhtjudas, att consumtions och öfverflods afgifter i afseende på bruket af vissa varor och persedlar borde fastställas , och till uppmuntran för jordbruket särskildta ahstalter till upphandling af spannmål vidtagas, Och sorn Tjtsköttet uti dess till Riksens Ständer afgifna Betänkande, angående den öfVerklagade förlägenheten i allmänna rörelsen * redan yttrat sina tankar i de ämnen, hvilka uti förenämnde Memorialer egentligen innefattas* så får Utskottet, såsom svar derå, samma Betänkande Vördsamt åberopa.
Stockholm den 4 Juli I815.
Få Särskildta Utskottets vägnar jSr.
Ruuth. Rudvie Mörner. - i/ac.
Linström■.
Eric Ericsson. C. Klintberg.
Rittd. och Ad. den 5 Juli’.
, Prest-Ständét den 14 Vallöf!.- Borgaré-Ståndet dea 10 _ Hedtrv, Bonde Ståndet den 10 ■— Vördsamt Memorial!
Sedan förenade Lag- saint Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskötten den i 3 sisHtedné Eah<hii i5. 8».
Judl 674 Den 5 Juli.
Juni till Riksens Höglofl.
Ständer inberätta hvad som hos bemälte Utskott förefallit och hindrat» att Betänkande icke kunde aflemnas Öfver de särskildta till Utskotten remitterade Memorialer, så väl af Herr Friherre Jacob Cederström och Riksdags - Fullmägtigen Andeis Danielsson från Elfsborgs Uän , deruti yrkas, att, med ändring af hvad uti 3 och 4 Cap, af HandelsBalken föreskrifves samt med upphäfvande af de band, sorn genom Skrå - Ordningen och, flera Författinngar äro lagde, det må blifva hvar och en fritt, att på Landet elier i Stad idka hvilket lofligt handtverk eller näringsfång han behagar, enär denna endast hos Styrelsen i orten sig anmäler, samt,-i förhållande till sin rörelse och förtjenst, skattar till Staten, och dessutom den, som bor i Stad, deltager med de öfriga Invånarna derstädes i utskylder till Stadens och dess Embetsrhäns underhåll, som ock af Hérr Commerce-Rådet Nordlindh, Herr Borgmästaren Hambrseus och Åldermannen Gerle, uti hvilka på andra andragna skäl dels bestrides : att en så vidt utsträckt frihet i handel och handtverkerier, som, på sätt nyssberördt är, blifvit yrkad, skulle leda till allmän nytta, utan deremot påstå, att derigenom dessa näringars förfall skulle beredas och en stadgad nödig Samhälls-ordnirig störas, dels anmärkes, att den sökta förändringen vore stridande emot de Städerna i Nåder förunta rättigheter och Privilegier , men i öfrigt med. gifves, att de nu gällande Författningar, som utstaka den ordning, hvilken imellan de medborgare classer, som idka handel och handtverkerier, bör vid näringarnes utöfning iakttagas, .* kunn« T)en 5 Juli.
&75 kunna i flera delar fordra rättelse och förbättring; så hafva vid föredragning hos Bespectiva BiksStånden af Utskottens aflemnade omförmälta Berättelse , enligt ankomna Protocolls - Utdrag, Höglofl.
Bidderskapet och Adeln samt Hederv. Bonde-Ståndet beslutat, att då intet skäl finnes hvarföre icke ett Utskott skulle kunna upptaga och bereda ett inål, som ifrån något Biks-Stånd till detsamma kunnat remitteras, och då, om än afgjordt vore , att ifrågavarande mål rörde något Stånds Privilegier, ingen Lag fdrböd, att äfven sådana ämnen matte komma under Biksens Ständers pröfning samt dertill af Utskott lagligen beredas, skulle dessa Utskott anmodas, att det sill dem remitterade ämne ovilkorligen upptaga och Betänkande deröfver skyndesammast till afgörandé af Biksens Ständer öfverlemna; men deremot Högvördiga Prest - Ståndet och Vällofl.
Borgare-Ståndet funnit ofvanberörde fråga, såsom rörande sistnämnde Stånds Privilegier icke kunna, emot Begerings-Formens uttryckliga föreskrift, tili behandling upptagas 1 den form densamma nu blifvit väckt och till Biksens Ständer inkommit, utan således nu böra förfalla.
I foIjd häraf har detta mål å nyo i förenade Utskotten förekommit, hvarvid Ledamöterna af Högvördiga Prest - Ståndet och Vällofl.
Borgare-Ståndet förklarat, det de emot deras Stånds vidtagna nyss omförmäldta beslut funno sig icke kunna uti någon öfverläggning i ämnet deltaga eller yttrande deruti meddela , hvaremot Ledamöterna af Höglofl Bidderskapet och Adeln samt Hedervärda Bonde - Ståndet sig förenat om följande utlåtande!
Alla 676 Den 5 Juli.
Alla Lagar som äro nödvändiga för ett Samhälles bestånd och för ordningen inom detsamma böra med rättsbegrepp vara förenliga.
De böra endast, så vidt
Samhällets allmänna väl det oundvikligen fordrar, inskränka den frihet och de naturliga rättigheter, hvilka menniskan vid inträdet i Samfundet medför.
Af dessa rättigheter finnes icke någon , som för det allmännas val mindre bör inskränkas och som bättre kan förenas med allas nytta, än den att fritt använda sin omtanka och sin arbetsförmåga på Jofliga företag, samt i bruket af sina krafter och sina händers skicklighet endast bindas af skyldigheten att icke förnärma andras rätt.
Att till Samhällets allmänna och alla dess Medlemmars enskilta nytta bibehålla frihet i förening med ordning, bör blifva hufvudmålet för Lagstiftningens åtgärd vid -bestämmande af rättigheten för enskilta, att använda arbetsförmåga, flit och omtanka.
Innan Utskotten företaga sig att från dessa orubbliga grundsatser leda de stadganden, som Utskotten ämna föreslå i anledning af Herr Friherre Cederströms, med de fleres till Utskotten remitterade Memorialer, om utvidgande af näringsfrihet och upphäfvande af Skrå-Inrättningar och andra för arbetsfliten skadliga tvång, böra Utskotten i korthet besvara den anmärkning, som några Ledamöter i Vällofl.
Porgare-Ståndet yppat, nemligen att de yrkade förändringarne i dessa delar såsom frågor om Privilegier borde anses och behandlas.
Enligt 89 §•
Eegerings-Formen, bero nu mera alla Lagar och Författningar, som röra Pikets Den 5 Juli. 677 Rikets allmänna hushållning, på' Kongl. Maj:ts Kådiga pröfning och beslut.
Och då alla frågor om handel och näringar ofelbart höra till allmänna hushållningen; så är af Regerings-Formens stadgande den följden klar och tydlig, att Kongl. Maj:t äger att alla sådana mål efter nådigt godtfinnande afgöra: och de kunna således icke till Privilegier hänföras.
De stadganden. om Handtverkerier, sorn ännu finnas uti 3 och 4 Capitlen Handels - Balken , ehuru de såsom Oeconorniska otvifvelaktigt böra från allmänna Hagen uteslutas, fordra likväl nu Kongl. Maj:ts och Riksens Ständers samfälliga beslut för att upphäfvas, men icke i egenskap af Privilegiifrågor, utan såsom hörande till Rikets ännu gällande Civil-Kag. O m‘likväl, äfven efter Regerings-FormenS antagande, rättighéten att^ idka borgerlig näring kunnat anses såsom ett Borgare Ståndets Privilegium ,. så hade detsamma blifvit till alla delar upphäfvet genom den på samma Stånds medgifvande grundade Kongl. Förordningen den 6 April 1810, hvilken så mycket heldre bort derefter tjena till rättelse och efterlefvas , som detta medgifvande utgjorde ett vilkor för de öfriga Riks-Ståndens concessioner, hvilka genast gingo i verkställighet, och sorn detsamma icke innefattat någon eftergift å Borgare Ståndets sida, om meningen deraf kunde annorlunda, än efter •idet klara ordaförståndet tydas.
Det ar således än mera utan alla hinder af ensidiga fördelar för någon viss Medborgareklass|, som ämnet kan och bör 1 hela sin vidd betrak - 678 Den 5 Juli. betraktas, i afseende på de Stats-Oeconomiska följder, sorn ändringar uti nia gällande föreskrifter om Borgerliga Näringar kunna medföra.
Om man härvid vill skilja imellan Borgerliga Näringar och andra näringar uti- Staten, skall svårighet' uppkomma att bestämma denna skillnad, och resultatet torde blifva, att någon egentlig åtskillnad i detta fall icke äger rurn , utan att alla Näringar skiftevis äro passande för alla de orter och ställen j Stad eller på Landet, der locala förhållanden medgifva deras idkande.
M an later vid en sådan underspkning finna, att behof af arbete och varor och dessas afsättning gäkrast bestämma, å ena sidan, dem sorn med arbete och konstflit skola vinna bergning , att bosätta sig der , hvarest de flesta fördelame inbjuda dem, och å den andra, dem, lyvilka behöfva producterria af de förres arbeten , och eftersöka varor, sam i. godhet och lindriga pris äga företräde.
Täflan imellan Handtverkare och -Slöjde-Idkare är den verksammaste driffjädern för deras årbétsflit, hvar och en af dem måste åsyfta, att genom det företräde, som dess tillverkning äger och genom mängden deraf söka sin enskilta vinst.
Han bidrager då både till förbrukarens och tilt det allmännas fördel.
Hå således en fri utöfning af enskiltes arbets-förmåga och konstflit ptvifvelaktigt kan förbindas både med rättvisans fordringar och Samhällets allmänna val, synes tvekan icke böra uppstå om införande af en sådan frihet.
Uti de flesta nyare Stater hafva konstflit peh Dm 5 Julu 679 och slöjder varit underkastade Skrå-Ordningar, men erfarenheten har visat, att på alla ställen, der näringarne varit befriade från dessa tvång, hafva de fortare hunnit förkofran , än der de af några band varit fjättrade.
Hvarje Oeconomisk författning bör, likväl utan afseende på andra landers exempel , vara afpassad efter hvarje Stats och [Landsorts locala förhållande, och dessa böra vid tillämpningen äfven af de mest ostridiga grundsatser rådfrågas.