Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Härvid hade kommitterade, efter att hafva ådagalagt ej mindre olämpligheten af nu bestämda lid för markegångssättningen, än huruledes hinder för förändring härutinnan hittills mött, i följd af det för uppsägningsrättens begagnande samt räntornas och tiondens derefter skeende debitering erforderliga rådrum, i underdånighet tillstyrkt: att de priser, som, för den händelse förslaget om indelningarnes indragning samt tiondens och andra persedelskatlers lösande efter medelpris vunne bifall, borde ligga till grund för beräkningen af denna lösen, måtte bestämmas efter försäljningspriserne under de trenne sista månaderna af skatteåret och de Irenne första månaderna af det följande; men att tillsvidare särskild markegång i nu stadgad ordning borde sältas till rättelse för liqvider emellan räntegifvare och räntetagare, så länge sådane ifrågakomma, äfvensom för alla öfriga liqvi - Bih. till B.
Brot. 1847 & 1848 1 Sami. 1 Afd. 18 Haft. 5 34 Kongl. Maj:ts Nåd.
Proposition, N:o 66. der, hvilka enligt nu gällande föreskrifter eller öfverenskommelser skola på markegång grundas; att tiden för förstnämnda m. rkegång måtte framdeles varda bestämd till April månad; men att, så 1 inge den hittills vanliga markegångssättningen måste bibehållas, vid denna sistnämnda äfven först omförmälda prisbestämning må, till undvikande af dubbla förrättningar, försiggå efter de, rörande densamma stadgade grunder; hvarförutan kommitterade, jemte yttrande af den åsigt, att deputerade för markegångssättningen hädanefter borde blifva Lvänne af hvarje Riks-slånd, som rösta per capita i stället för ståndsvis, samt att pröfningen af anförde besvär öfver deputerades beslut borde, så länge det tillhör Kammarkollegium att afgöra tvister om grundskatterne, fortfarande af detta embetsverk verkställas, i underdånighet öfveriemnat ett, i öfverensstämmelse med dessa hufvudgrunder utarbetadt, förslag till förnyad författning angående markegångssättningen, deruti kommitterade i öfrigt intagit sådana särskilda bestämmelser i afseende på prisuppgifters meddelande till ledning för markegångssättningen samt besvärsrätt och verkan afförd klagan öfver fastställda markegångspris m. m., hvarigenom, i kornmitterades tanke, så väl de skattskyldiges som räntetagares rätt borde anses fullt betryggad.
Biträdande hvad kommitterade i omförmälda måtto i underdånighet yttrat och tillstyrkt i afseende på grunderna för markegångssättningen, utom i hvad som rörde frågan om markegångs-deputerades sammansättning och röstberäkning, hvilken sednare fråga i Departements-chefens tanke, med hänsigt till innehållet af Regerings-formens 75 §, innefattade egenskapen af grundlagsförändxång och alltså borde i särskild ordning behandlas samt i öfrigt lämpligen kunde blifva föremål för framdeles, af samlad erfarenhet under tillämpningen af öfrige föreskrifter föranledd, pröfning, ansåg
Departements-chefen, för sin del, kornmitterades ofvanberörda förslag till förnyad markegångsförordning, särdeles med hänsigt till deri meddelade stadganden om markegångssättningens grundande på prisuppgifter för tiden från och med Oktober månad det ena, till och med Mars månad det andra året, samt sättet för dessa prisuppgifters upprättande och granskning m. m. i hufvudsaklig måtto lemna säkerhet derför, att markegångsprisen varda satta i närmaste öfverensstämmelse med persediarnes allmänna värden; men Departements-chefen trodde emellertid att ett ytterligare betryggande mot förlust å ena eller andra sidan, genom serskilda intressens inverkan på markegångssättningen skulle vinnas, om, Kongl. Maj:ts Nåd.
Proposition, N:o 66. 35 i enlighet med hvad nu eger rum, fortfarande stadgades, att deputerade för markegångssättningen' borde, så vidt ske kan, utgöras till ena hälften af räntegifvare och till den andra af räntetagare eller sådane tjensteinnebafvare, på beloppet af hvilkas löner markegångssättningen egde inflytande, samt derjemte förordnades, alt särskilda ombud så väl för de förre som för de sednare borde vid markegångssättningarne tillkallas för att höras, med rättighet att å egne och öfriges vägnar emot förrättningen fullfölja klagan.
Deparlements-chefen, i följd häraf, att kommitterades merberörda förslag till förnyad förordning angående markegångssättningen mätte med ofvan omförmälda förändringar och tillägg af Kongl. Maj:t i nåder gillas och till antagande jemväl af Rikets Ständer föreslås.
Hvad i öfrigt angick de delar af kommitterades betänkande, som omfattade frågorna: om upprättande af ny jordebok„ om mantals- och skattskrifningen> om kronoutskylder nas debitering, om uppbörden och redogörelse/ij samt om pr ceser iptionstid för skattskyldiges och redogörares ansvarighet ; så tillstyrkte
Departements-chefen till alla delar nådigt gillande af hvad kommilterade härvid i underdånighet föreslagit och hemställt, endast med de jemnkningar, som kunde blifva en följd af Departementschefens här ofvan afgifna, i vissa delar från kommitterades åsigter skiljaktiga yttrande, samt med den afvikelse, beträffande den af kominitterade, i sammanhang med förslaget angående mantals- och skattskrifningarne, väckta fråga om mantalspenningars erläggande först efter fyllda 18 år och om befrielse derifrån i vissa fall redan vid uppnådda 60 års ålder, att Departements-chefen, med hänsigt lill den betydligare minskning, som härigenom skulle uppstå i de för stats-utgifterne vid nu förestående statsreglering påräkneliga tillgångar, ansåg någon framställning i detta ämne för det närvarande icke böra hos Rikets Ständer göras: hemställande
Departements-chefen deremot, att Kongl. Maj:t, i och för tillvägabringande af den reglering med uppbörds- och redogörelse-verket, som
Departements-chefen nu i hufvudsaklig öfverensstämmelse med kommitterades förslag, i underdånighet tillstyrkt, mätte, jemte de framställningar, hvilka äro erforderliga i fråga om kronohemmans upplåtande under skattemannarätt utan lösen, grundräntornas och kronotiondens förenkling, dispositio - 36 Kongl. Maj:ts Nåd.
Proposition, N:o 66. nen af ordinarie räntor, kronotionde och boställen, sättet för kronotiondens och hemraansräntornas utgörande, indi’agning till statsverket af för särskilda ändamål utarrenderade egendomar samt förändrade föreskrifter angående markegångssättningen, till rikets Ständers bifall föreslå: att, vid upprättandet af ny jordebok må, i fråga om vidden och verkan af dervid förekommande gransknings-åtgärder samt tiden för anmärkningars framställande å de skattskyldiges sida, förfaras i enlighet med hvad kommitterade i underdånighet hemställt; att den så kallade bågskatten i Herjeådalen må för framtiden upphöra, emot det att mantalspenningarne af allmogen derstädes må erläggas med 6 sk. banko af hvarje person; att, sedan häradsskrifvarnes nuvarande befattningar upphört, och debiteringen blifvit, i öfverensstämmelse med kommitterades förslag, öfverflyttad på särskilde, vid Lands-kontoren under benämning
Häradsbokhållare anställde tjenstemän, dessa sednare må blifva för debiteringen ansvarige och jemväl ega att besörja häradsskrifvarnes nu varande åligganden vid skattläggningar och bevillnings-taxeringar, hvaremot kronofogdarne ensamt borde ansvara för afgifternas uppbärande och redovisande; att taxering å fast egendom må verkställas endast hvart femte år, med uttryckligt stadgande, att uppskattningen borde ske efter taxeringsmännens, pä grund af deras närmare kännedom om förhållanderne och med ledning af allmänna försäljningspriserne inom orten, egande öfvertygelse om hvarje egendoms verkliga värde; att, till beredande af förenkling vid debiteringen och i råkenskaperne, hittills inedgifna afkortningar i mantalspenningarne och bevillningen efter i Art., för sådane till arbetsklassen hörande personer, som hafva fyra minderåriga barn, må, så vida de icke efter numera inträffad nedsättning i personella bevillningen anses kunna försvinna, framgent medelst afdrag vid debiteringen iakttagas, och nedsättningen utredas uti sammandragen öfver de personer, som, enligt allmänna grunder, böra nyssnämnde afgifter erlägga; samt att, till undvikande af all kronouppbörds indrifvande vid samma tid och deraf för de skattskyldige uppkommande olägenheter, tvänne uppbördsstämmor må å landet hållas, nemligen den första för uppbärande af alla personella samt bevillningsafgifter, från medlet af September till medlet af Oktober, med rättighet likväl för Kongl. Maj:ts Befallningshafvande att, efter sig företeende omständigheter, bestämma en sednare termin, dock sist Kongl. Majlis Nåd. Proposition, N:o 66. 37 inom medlet af November; och den andra emellan medlet af Februari och medlet af April månader påföljande år, för uppbärande af lösen för hemmansräntor och tionde jemte öfrige af hemman utgående utskylder, samt att uppbörden i städerne må förrättas under loppet af September: börande likväl sistnämnda förändring endast efter band tillvägabringas på det sätt, att uppbördsterminen tillbakaflyttas en månad hvarje år, tilldess den kan vid nyssnämnda tid utsättas; börande jemväl Rikets
Ständers pröfning särskildt underställas hvad kommitterade i underdånighet hemställt angående förändringar i nu gällande föreskrifter om afskrifning af bortflyttade personers kronoutskylder, samt om preskriptionstiden för skatlskyldiges och redogörares ansvarighet.
Departements-chefen sålunda afgifna underdåniga tillstyrkande biträddes af Statsråden FåhrceuSj Gjllengranat, Warn, Silfverstolpe_, Pejron„ samt DD. Ex. Herr Stats-ministern för Utrikes Ärenderna Friherre Ihre och Herr Justitiae-Statsministern Grefve Posse, likväl med den skiljaktighet, att, enär statens nuvarande tillgångar icke syntes medgifva anvisande af den betydliga summa, som skulle erfordras för utbetalning förskottsvis hvarje år af lösen för de till embets- och tjenstemanna-staterna anslagna lönings-räntor och tionde, de ansågo lämpligast att, intilldess dessa ränte- och tionde-anslag kunde, i mån af skeende löneregleringar, framdeles varda mot visst belopp i penningar utbytta, med uppbörden af samma anslag kornme att på hittills vanligt sätt förhållas, så att löneinnehafvarne egde att lösen efter stadgadt medelpris för sina räntor och tionde sjelfve eller genom egna vederbörande uppbördsmändirekte af de skattskyldige uppbära; hvarförutan förbemälde Statsråds-ledamöter, hvad serskildt beträffade förslaget angående kronohemmanet! och deras upplåtande under skattemannarätt, hufvudsakligen instämde i den särskilda mening, en bland skattereglerings-kommittéens ledamöter i denna fråga yttrat, och på grund häraf tillstyrkte, att framställningen härom till Rikets Ständer måtte inskränkas till följande förslag, nemligen: att Kongl. Maj:t till Rikets Ständers bifall öfverlemna)-, att skattemannarätt icke allenast till kronorusthåll, 38 Kongl.
Proposition, N:o 66. säteri- och bergsmanshemman, utan ock lill andre sådana, under åborätt upplålne kronohemman och lägenheter, hvilkas åboer af Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande antagas och som, enligt hittills gällande stadganden, emot till staten ingående afgift, kunnat lill skatte köpas, hädanefter må, utan föregången värdering eller annan omgång, än erläggande af den efter grundräntans kronovärde uträknade och bestämda köpeskillingen, erhållas af den person, som derå innehar lagligen befästad besittningsrätt eller profves vara dertill berättigad; att, i enlighet härmed, uträkningar öfver beloppet af skatteköpeskillingen för hvarje med särskild åbo försedd så beskaffad kronolägenhet böra i landskontoren länsvis uppgöras och till Kammar-kollegii granskning öfverlemnas; all, sedan dessa uträkningar, efter undergången sådan granskning, som med all möjlig skyndsamhet bör verkställas, godkända eller rättade, blifvit till Kongl. Majlis Befallningshafvande återsända, särskild förteckning öfver köpeskillingsbeloppen för lägenheter inom hvarje socken inom länet' bör utskrifvas, och, lika med andra kungörelser, i sockenkyrkan uppläsas samt, till vidare upplysning och efterrätt lse, der förvaras; att, då någon till skatteköps erhållande sig anmäler och tillika i landtränteriet nedsätter erforderlig andel af skalteköpeskillingen jemte deri afgift till Wadstena krigsmanshus-kassa, sorn af icke berustade kronohemman vid skatteköp hör utgå, eger Kongl. Majlis Befallningshafvande, efter behörig utredning angående innehafvarens besittningsrätt och sedan densamma funnits lagligen befästad, förordna om lägenhetens omföring i jordeboken från krono till skatte samt derom hos Kammar-kollegium göra anmälan; hvarefter Kongl. Majits Befällningshafvandes resolution, som emot den för sådane vanliga lösen bör utfärdas, men karteras såsom för skattebref är föreskrifvet, kommer att utgöra den handling, hvarmed skattemannarätt bestyrkes; att, då någon önskar anstånd med skatteköpeskil lingens erläggande, betalningen deraf må fördelas på det sätt, att hvad, som motsvarar ett års grundränta efter kronovärde, genast erlägges och sedermera ett lika belopp årligen, intilldess hela köpeskillingen blifvit godtgjordl börande hvad sålunda årligen till betalning förfaller, i sammanhang med lägenhetens grundskatter i behörig ordning debileras. uppbäras och redovisas; samt slutligen att på lika sätt, som rut blifvit föreslaget, jemväl skall förfaras, om någon anmäler sig till skatteköps erhållande, innan ofvanberörde uträkningar öfver skatteköpeskillings-beloppen blifvit fastställda, dock att i sådant fall särskild utiäkning öfver skatteköpeskillingen för den lägenhet, hvarom fråga väckes, bör uppgöras och i nu föreslagen ordning Kongl. Maj:ts Nåd.
39 pröfvas: börande lämplig åtgärd vidtagas för att befordra de ifrågavarande nträkningarne och granskningen deraf till skyndsam verkställighet.
Statsrådet Friherre Staél von Holstein var, i fråga om de indelda räntornas indragning och om kronohemmanens upplåtande under skattemannarätt, af lika mening med sistomförmälde Statsråds-ledamöter; men skiljde sig äfven i så målto från föredragande
Deparlements-chefens tillstyrkande, ali, då alla räntepeisedlarnes förvandling antingen till penningar, eller till spanmål och smör, kunde ock sannolikt komma att i framtiden leda till utskyldernas förminskning eller förhöjning, men intetdera deraf vore afsigten med förvandlingen, trodde Friherre Staél von Holstein, att af de i räntan ingående persedlar borde tre bland de hufvudsakligaste, jemte spanmålen, fortfarande förblifva oförändrade, och de öfrige räntepersedlarne förvandlas antingen lill spanmål, till smör eller till begge deiarne; i hvilket, afseende på deputerade, utsedde på det sätt, som är eller varder föreskrifvet för utseende af deputerade till markegångssättning, kunde få ankomma att en gång för alla bestämma, hvilka tre bland räntepersedlarne för hvarje län eller serskilda distrikter deraf skulle anses såsom de väsendtiigaste och således jemte spanmålsräntan fortfarande bibehållas, samt om öfrige räntepersedlarne borde förvandlas till spanmål eller till smör, eller Lill begge deiarne, hälften hvardera, eller efter annan proportion.
Faxe instämde i fråga om kronohemmans upplåtande under skattemannarält äfven uti sist anförda mening; och jemte det bemälde Statsråd förklarade sig dela föredragande
Departements-chefens åsigt i afseende på kommitté rudes, i första rummet framstälda, förslag i fråga om sältet för hemmansräutornas förenkling, yttrade Statsrådet för öfrigt, hurusom, , vid öfvervägande af de i afseende på hemrnansräntornas förenkling gjorda öfriga ofvanberörda förslag, emot det af kommitterades majoritet i andra rummet framstälda, enligt hvilket de räntor, som hittills varit utsatta i persedlar och tjenslbarheler, skulle förvandlas till allenast två slag af persedlar, eller spanmål och smör, den väsendlliga betänklighet förekomrne, att, då erfarenheten visat, att de serskilda räntepersedlarnes värde under den förflutna Liden förändrats i högst olika proportion, det kan befaras, att de nya persedlarnas lösningspris framdeles utfaller annorlunda, än ränlebeloppet skulle hafva utgjort derest de gamla persedlarne förblifvit oförändrade; och en af kommitteens ledamöter hade äfven utredt, att ett sådant förvandlingssätt, tillämpadt för tvenne exempelvis uppgifna hemman 40 Kongl. Maj:ts Nåd.
Proposition, N:o 66. inom Stockholms och Upsala län, skulle under de första 5 åren, från och med innevarande år, medfört en årlig skatteförhöjning af 5 r:dr 4^ sk. 7 rst. för det förra och 3 r:dr g sk. 5 rst. för det sednare länets hemman; medgifvas borde dock, att, på sätt härvid jemväl blifvit erinradt, ett annat resultat under andra förhållanden kunde inträffa och således jemväl blifva till fördel för de skattskyldige; äfvensom att, för den räntetagare, hvars produktion af ifrågavarande persedlar lemnar öfverskott till försäljning, skatteförhöjningen blefve mindre känbar, då han tillika hade fördel af prisstegringen; hvaremot den, hvars produktion endast till ringa del utgjordes af spanmål, men i öfrigt af sådana varor, hvilkas värde icke stege i lika mån, ostridigt komme att hårdare tryckas deraf; och om än icke ovilkorligt må antagas, att förenämnda förvandlingssätt verkligen skulle leda till skatteförhöjning, så vore dock obestridligt, att en sådan följd möjligen kunde deraf uppkomma, hvilket redan i och för sig komme att väcka betänklighet emot, och tilläfventyrs hindra, förslagets antagande i denna del, hvarmed ock ett bland de vigtigaste ändamålen med förevarande reglering, eller räntornas förenklande och deraf beroende reda och enkelhet i det serdeles invecklade räkenskaps-verket, skulle förfelas.
Det syntes således bättre att omfatta en annan utväg till vinnande af det åsyftade ändamålet, nemligen den, att bibehålla vissa i hemmansräntorna inbegripna persedlar och tjenslbarheter till beloppet oförändrade och förvandla de öfrige till bestämd penningeränta.
Härvid kunde icke befaras, att skatterne skulle blifva högre, än under nuvarande förhållanden, utom i det, knappast tänkbara, fall, att de till penningar förvandlade räntepersedlarne skulle framdeles falla i värde, och förlusten för staten syntes heller icke kunna blifva af någon betydenhet, om förenklingen verkställes så, att icke mera än | eller högst 1. af de persedlar, som för närvarande lösas efter markegång, förvandlas till penningar, och att denna åtgärd hufvudsakligen vidtages i afseende på sådana persedlar, hvilkas värde minst är underkastadt förhöjning eller omvexling.
Denna olikhet, som jemväl vid en ränteförvandling till blott penningar, enligt första alternativet af kommitlerades förslag, komme att fortfara, skulle ock, i händelse, enligt samma förslags andra alternativ, alla de räntor, hvilka hittills utgått efter markegång, förvandlas till persedlarne spanmål och smör, blifva större i samma mån, som beloppen af de persedlar, hvilka skulle förvandlas, äro större eller mindre för serskilda egendomar, samt priserne för spanmål eller smör framdeles förändras.
Visserligen skulle den åtgärd att bibehålla vissa persedelräntor och förvandla andra i penningar, vid förändrade varuvärden, kunna medföra någon större olikhet; men sådant syntes vara af föga vigt, då fråga icke är oni jemkning af grundskatternas relativa belopp, utan blott om deras förenklande, hvarvid väl i första rummet borde tillses, att skattskyldige egendomar, hvar för sig, icke åläggas större bördor, än de, enligt nu gällande beskattningsgrunder, böra vidkännas, men deremot, under iakttagande häraf, likheten i skattebördor för serkilda egendomar är af mindre betydenhet, helst, om än vissa egendomar komma att, framför andra, åtnjuta en lindring, som de skolat sakna, i fall någon förenkling icke egt rum och räntepersedlarnes värde stigit, sådant dock icke kan för innehafvare af öfrige egendomar medföra någon skada eller någon sådan tillökning i deras andel af allmänna utskylder, att minsta afseende derå borde fästas.
Beträffande förslaget rörande indragning till statsverket af räntor och kronotionde, som äro embets- och tjenstemän på lön indelta eller eljest till vissa föremål anslagna, samt i förening dermed frågan om sättet för dessa anslags godtgörande och för räntornas och tiondens utgörande i allmänhet; så syntes billigt, att tillsvidare och intilldess löneanslagen vid blifvande omregleringar kunna varda i penningar till mot behofvet fullt svarande belopp bestämde, vederbörande embets- och tjenstemän bibehållas vid förmånen att få sin aflöning beräknad efter omvexlande varupriser.
Det vigtigaste är emellertid, alt rättigheten att af de skattskyldige direkte utfordra Bih. till B.
Prol. 1847 & 1848. 1 Sami. 1 Afd. 18 Baft. 6 42 Kongl. Maj:ts Nåd.
Proposition, N:o 66. räntepersedel' in natura upphör; oell skulle då äfven forsellönen serskildt ersättas al' statsverket, så att, på samina gång sorn indelningshafvaren försäkrades jemväl om denna inkomst, räntegifvarne tillika åtnjöto lindring genom befrielsen från dess u1 görande.
En följd häraf blefve dock, att alla indelta räntor och tionden måste till stats-verket indragas och ersättningen derifrån utgå, enär för räntornas beräknande till betalning af de skattskyldige och för deras godtgörande till indelningshafvarne olika grunder komme att tillämpas, samt en reglering, hvarigenom blott vissa i penningar förvandlade räntor skulle indragas, men, med de öfriges bibehållande alt utgå direkte till räntetagarne, åt dessa förde indragna räntorna anvisas ersättning i andra spanmålsräntoreller i kronotionde, ofelbart komme att leda till ytterligare invecklingar och dessutom icke ens vore verkställbar, då för kronan behållen afrads-eller kronotiondespanmål icke alltid till motsvarande belopp inom orten funnes att tillgå.
En ytterligare fördel bereddes derjemte för löntagare, då ersätlningsbeloppen utginge qvartaliter.
För de indelle regementena borde dock dessa ersättningar lill hela det belopp, som tillkommer hvarje regemente, utbetalas till Regementslönings-direklionen, hvilken, om, på sätt Rikets Ständer för deras del beslutat och lämpligt synes vara, de till regementena anslagna utarrenderade boställen, åtminstone tillsvidare, förblifva under vederbörandes disposition, äfven hädanefter lärer komma att taga befattning med uppbörden och fördelningen mellan vederbörande löntagare och de derför inflytande arrende-afgifler.
I öfverensstämmelse med dessa åsigter, hemställde Statsrådet i underdånighet, att Kongl. Maj:t, i afseende på här ofvan omförinälda ämnen, måtte för Sin del i nåder besluta och Lill Rikets Sländers antagande föreslå: 1:0 att af nedannämnde, i hemmans och lägenheters räntor inbegripne, persedlar och tjenstbarheter den del, som hittills kunnat till leverering Kongl.