Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Deparlements-chefen sig i underdånighet böra hemställa, om icke, då sökanden i denna befallning lillbragt en tid af mer än 20 år, och i anseende till framskriden ålder och försvagad helsa numera icke kunde åtaga sig annan offentlig befattning, Kongl. Maj:st, i betraktande häraf och med afseende i öfrigt på sökandens erkända vetenskapliga förtjenster, malte läckas tillägga honora ett understöd tills vidare af 800 r:dr årligen, motsvarande tvåtredjedelar af hans såsom direktör för lechnologiska institut»t innehafda arfvode att utgå från den fond, hvarå berörde arfvode vid institutets stiftelse anvisades, eller manufaktur-diskontens vinstmedel, med villkor så väl af behörig redovisning för institutets af honom förvaltade samlingar, som ock, att sökanden, efter afliädandet af sin befattning vid institutet, tillhandaginge inrättningens styrelse med de upplysningar, som, beroende af en föregående tids erfarenhet och tilldragelser inom institutet., kunde finnas nödige vid inrättningens ordnande och framtida förvaltning.
Uti detta, Civil-departement-chefens underdåniga tillstyrkande hade Stals-rådets öfrige närvarande ledamöter, H.
Exc. Justitie Statsministern, Friherre Nordenfalk, H.
Exc. Slals-miustern för utrikes ärendena, Friherre Ihre, Herrar Stats-råderne Friherre Staél von Holstein, Munthe, Friherre Peyron, Silfverstolpe, IVcorn, Friherre Gyllen granat och Faxe, i underdånighet förenat sig, hvarefter Kongl.
Majrst till alla delar i nåder gillat hvad sålunda i ämnet blifvit föreslaget.
Konslitutions-Utskoltet har uti delta ärende icke kunnat undgå fästa sin uppmärksamhet dervid, allen tjensteman, som så litet uppfyllt de förpliglelser, honom i och för den honom - If oasiIt lilion* - Utskottets Memorial, JM 4. 17 nom anförtrodda vigtiga befattning ålegat, att Kongl Maj:t förklarat
Sig med misshag hafva förnummit, det anledningar förekommit
Lill sådane anmärkningar, som mot hans förvaltning blifvit gjorda, icke dessmindre vid afskedstagandet kunnat i underdånighet föreslås lill erhållande af en pension, tili hvilken Konungens rådgifvare medgifvit honom ej efter någon lag vara berättigad.
Konstitutions-Utskottet hade sig dessutom bekant, hvad ock, vid nu gjord efterfrågan, blifvit bekräftadt, att Öfver-direktören Schwartz, till följd af Kongl, brefvet den 13 December 1834, uppå mynt- och kontrollverkets indragnings-stat, vid tiden för ifrågavarande hans afskedsansökning allaredan innehade en pension för lifstiden på 1200 r:dr, ett förhållande, sorn icke kan antagas hafva för rådgifvarena varit okändt, och som derföre bordt inför Kongl.
Maj:t i underdånighet framläggas.
Utskottet har derföre ansett sig höra öfverlemna denna fråga till Rikets Höglofl.
Ständers närmare pröfning, och får den alltså härmedelst vördsamt anmäla. VI.
Angående, beviljad ersättning för Norrska Kor vetten Örns deltagande med åtskilliga Svenska krigsfartyg uti en expedition till medelhafvet ur i83y.
Uti de Statsråds-prolokoll, som varit föremål för nu afslutad granskning, har Konstitutions-utskottet fästat sin uppmärksamhet vid ett ärende, sorn står i sammanhang med de unionella förhållandena emellan Sverige och Norrige.
Utskottet har dervid trott sig finna, att deraf föranledda tillstyrkanden oell åtgärder icke stödt sig på den fasta grund af billighet och ömsesidig fördel, som rättvist varit, och att en något för stor undfallenhet visat sig för anspråk, som deraf ej varit tillräckligen förtjenta.
Ifrågavarande ärende förekommer uti protokollet öfver civil-ärenden för den 19 j uni 1845.
År 1837 hade Kongl. Maj:t befallt, alt en expedition, bestående af svenska örslogsfartygen; fregallan Josephine, korvetten Najaden och lastbriggen Två Bröder, skulle afgå på kryssning i medelhafvet.
Enligt generalBih.
Prot. 1847 <£ 1848 3 Sami. 4 Haft. -3 18 Konstiiutions-Utsliottets Memorial, N:o 4. ordres af den 1 Juni samma år, skulle norrska korvetten Örn uti expiditionen laga del.
Ändamålet var att skydda svenska oell norrska handeln mot liarbareskerne.
Efter hvilka grunder kostnaderne för sådane gemensamma sjö-expeditioner borde på hvartdera Rikets statsverk fördelas, hade blifvit bestämdt genom Kongl, brefvet af den 30 Juni 1832, som härom stadgar: ”Till rättelse för framtiden bafve Wi i nåder stadgat, O att, vid de tillfällen, då hädanefter norrska örlogsfartyg deltaga med svenska i expeditioner till handelns skyddande, norska stats-verket skall i ersättning erhålla två elftedelar (t2t) af hela den kostnad, som för hvarje sådan expedition af convoy-kassan bestrides för de svenska örlogsfartygen.” Åberopande detta höga Kongl, bref, hade norrska regeringens Finans-, Handels- och Tull-departement, uti skrifvelse den 6 Augusti 1839, hos svenska konvoy-kommissariatet begärt, det 14,272 r:dr 24 sk. svenskt banko måtte till departementet utbetalas, såsom ersättning för norrska korvetten Örns deltagande i förenämnda expedition; utgörande denna summa fAdelar af de kostnader 78,493 r:dr 36 sk., hvartill expeditionen uppgått.
Konvoy-kommissariatet öfverlemnade denna begäran uti underdånig skrifvelse af den 31 Augusti samma år till Kongl. Maj:ls höga afgörande och anförde dervid., att vid bestämmandet af ifrågavarande ersättningsbelopp skäligt afseende borde göras ej mindre på tiden, huru länge hvartdera rikets örlogsfartyg varit förenade tillsammans, än på antalet och storleken af de fartyg, med hvilka hvardera marinen i den förenade expeditionen deltagit, och borde de två elftedelarne blott beräknas af den kostnad, hvartill ett, det norrska till storleken motsvarande, svenskt fartyg uppgått under den tid, det norrska varit med det svenska, tillsammans.
Norrska regeringen erhöll, i anledning häraf, Kongl.
Maj:ts nådiga befallning att härom inkomma med underdånigt betänkande, att uppgifva tiden, hvarunder kor vetten
Örn med svenska eskadern varit förenad under ifrågavarande expedition, och att upplysa, hurnvida instruktionen för korvetten endast afsett handelns skyddande, eller tillika halt någon annan bestämmelse, som dermed icke stått i direkt förbindelse; och afgal, till följd häraf, norrska regeringen, under den 3 April 1840, ett underdånigt utlåtande, af innehåll, att korvetten
Örn varit med den svenska eskadern förenad från och med den 16 November i83y till den 2 derpåföljande April, eller sammanräknadt 4| månader, och att, enligt den för korveltens chef gifna instruktion, expeditionens ändamål icke allenast varit att förskaffa öf - Konstitutions-Utskottets Memorial, N:o 4.
19 ning åt befäl och manskap, utan ock att söka inhemta upplysningar om hvad som kunde vara af nytta för de förenade rikenas sjömakt och handel.
Angående den af konvoy-kommissariatet uttalade åsigt om de grunder, eller hvilka den ifrågakotnna ersättningen borde till beloppet bestämmas, yttrade norrska regeringen, alt förenämnde Kongl, bref innehölle intet derom, oell alt således fråga icke syntes höra uppslå om modifikation af den bestämda ersättningen på grund af sådana omständigheter, hvilka, enligt norrska regeringens förmenande, kommit i vederbörligt öfvervägande innan ersättning för sådant fall, som det förevarande, genom åberopade Kongl, bref bestämdes.
Uti en sednare, den 9 Juni samma år aflåten, underdånig skrifvelse yrkade norrska regeringen ytterligare, att, som af en från konvoy-kommissariatet norrska regeringen tillställd afskrift af kommissariatets räkenskaper för år 1838 befunnits, att utom förnämnde, år 1837 ulbetalde, 78,493 r:dr 36 sk. svenskt banko, konvoy-kassan för ifrågavarande expedition ersatt svenska stats-kassan år 1838 ett bolopp af 162,648 rd:r 5 sk. 10 rst., eller sammanräknadt 241,141 rd:r 41 sk. 10 rst., det alltså vore Andelar af sistnämnde summa, eller 43^843 r:dr 46 sk. 10 rst., som tillkomme norrska regeringen i ersättning.
Konvoy-kommisariatet anbefalldes alt häröfver inkomma med nytt underdånigt utlåtande, hvilket afgafs den 26 Februari 1841, och innehöll, att ordalydelsen i Kongl, brefvet den 30 Juni 1832 tydligen förutsatte, om ej alldeles motsvarande antal och storlek af örlogsfartyg från hvardera marinen, åtminstone lika lång expeditionstid, och att, såsom en följd deraf, då sådant icke inträffade, de föreskrifna ^tdelarne endast kunde beräknas af det belopp, hvartill kostnaden för de svenska örlogsfartygen uppgått under den tid, de svenska och norrska fartygen varit förenade, alldenstund ersättningen eljest någon gång kunde komma att öfverstiga icke allenast hela norrska expeditionskostnaden, ulan ock norrska slats-verkels hela bidrag till konvoy-kassan under tiden.
Härvid borde, i konvoy-kommissariatets tanka, dessutom komma i betraktande, att, enligt hvad inhemtas kunde af ett, konvoy-kommisariatets utlåtande bifogadt, embetsbref från Hans Exc. herr Stats-ministern för utrikes ärendena, Grefve Wetterstedt till norrska herr Stats-ministern af den 22 Juni 1832, Kongl.
Maj:ts nådiga bref af den 30 i samma månad grundats på dåvarande förhållandet mellan de begge Rikenas ömsesidiga bidrag till konvoy-kassan, och att bestämningen af de -®I:delarne såsom ersättning 20 Eorslitutions-Utslwttets Memorial, Jti 4. ej kunde tillämpas ulan bibehållande af de 25,000 sprciedalér, sorn vid samma tid utgjorde norrska statsverkets bidrag till houv< y-kassan.
Men delta bidrag hade Irån och med är 1833 blifvit af norrska Stortinget nedsatt till 15,000 speciedaler, och borde, de»före ersättningsproportionen i samma förhållande minskas.
Antagande, med afseende härå» tvänne omständigheter såsom grund för beräkningen af ifrågavarande ersättning, nemligen, förenta gsliden och bidragens belopp iS3a och i838_, uppställde konvoy-kommissariatet i sammanhang härmed en uträkning till ersättningssummans bestämmande.
Då, i fråga om tiden, korvetten Örn varit förenad med svenska eskadern under dd, månader och dertill för ut- och hemsegling lades 2 månader, vore 6.} månader den tid, för hvilken ersättning tillkom ine norrska statsverket; och då svenska örlogsfartygens expedition varat i 13,1 månader, och under denna tid kostat staten 241,141 r:dr 41 sk. 10 rst., så skulle, under förutsättning att norrska stats verkets bidrag 1838 varit lika stort sorn 1832, ifrågavarande ersättning, beräknad efter Adelar af 61 månaders kostnader, eller 118,645 r:dr 4 sk. 2 rst, belöpa sig tili 21,571 r:dr 40 sk.
Men, sorn det norrska bidraget från och med år 1833 blifvit nedsatt till 15,000 speciedaler, borde ock, enligt konvoy-kommissariatets tanke, berörde 21,571 r:dr 40 sk. minskas i samma proportion, eller med tvåfemtedelar (f), i följd hvaraf ersättningsbeloppet för korvetten Örns deltagande i tnedelhafs-expeditionen åren 1837 och 1838 komrne att utgöra 12,943 r;dr 4 sk. 10 rst. svenskt banko: hvaremot norrska ledamoten i kon voy-kommissariatet yrkat, att Kongl, brefvet af den 30 Juni 1832, som nu för första gången korinne alt tillämpas, borde efter ordalydelsen tolkas, utan afseende å så väl den kortare tid, korvetten Örn uti expeditionen tagit del, sorn den nedsättning, hvilken al norrska bidiaget egt rum.
Då ärendet den 6 Augusti 1841 inför Kongl. Maj:! uti sammansatt Svenskt och Norskt Stals-råd förevar, anbefalltes norrska regeringen att rörande de af konvoy-kommissariatet uppställda beräkningsgrunder inkomma ined nytt utlåtande, som den 8 Oktober afgafs, och hvaruti norrska r eger ingens under åberopande af dess föregående betänkande!!; i ämnet och med anmärkning, att, om förhållandet varit omvändt, eller sådant, afl korvetten Örn utevarit 13* månader, skulle likväl norska legeringen ej gjörl anspråk på större kostnadsersättning, än efter A delar af hela beloppet, förklarat sig icke kunna erkänna den af konvoy-kommissariatet yrkade minskning i ersättningen på den grund, att norrska stats-kassans bidrag tili konvoy-has - Konstitutions-Utskottets Memorial, N:o 4. 21 san åren 1833 och 1838 varit mindre, än år 1832, emedan den från norrska sidan år 1833 gjorda nedsättning af bidraget hufvudsakligen skulle varit föranledd deraf, att könvoy-kassans utgifter, efter fransmännens occupation af Algier och konventionen med Tunis och Tripolis blifvit mindre än tillförene: hvarutom norrska regeringen vidare anmärkt, att, derest nedsättningen af norrska bidraget bordt medföra annan grund för beräkningen af ersättning till norrska stals-verket för norrska örlogsfartygs deltagande med svenska uti expeditioner lill handelns skyddande, hade konvoy-kommissariateL tidigare bordt göra framställning derom hos Kongl. Maj:l; men då nu någon förändring af beräkningsgrunderna icke egt nuti, vore norrska regeringen fortfarande af den mening, alt, för ifrågavarande expedition, 43,843 r:dr 46 sk. 10 rst. svenskt b:ko, eller Apdelar af liela kostnaden, borde såsom ersättning norrska stats-verket tillkomma.j föredragande Stats-rådet och chefen för Civil-departementel, herr O. J.
Fåhreeus- afguf, den 19 Juni 1845, såsom Civil-protokollet i Stats-rådet för samma dag upplyser, underdånigt utlåtande angående denna angelägenhet, och vidkommande först konvoy-kommisariatets yttrande, att, vid ersättningsbeloppets bestämmande, afseende borde göras på antalet och storleken af de fartyg, med hvilka hvardera marinen i den förenade expeditionen deltagit, så att de 2:delarne blott k ömme att beräknas af den kostnad, hvartill ett, det norrska till storleken motsvarande, svenskt fartyg uppgått under den tid det norrska med det svenska varit tillsammans, ansåg Departements-chefen sig ej tillkomma att bedöma, huruvida Kongl, brefvet af den 30 Juni 1832 från en sådan förutsättning utgått.
Ordalydelsen i detta höga beslut gufve ej bestämdt anledning dertill; och då det borde antagas att, om ett sådant vilkor varit afsedt, det ock uttryckligen skulle hafva blif vit betingadt, men detta icke skett, fann
Departements-chefen sig på denna grund ej ega anledning tillstyi'ka nedsättning i det yrkade ersättningsbeloppet'.
Vidkommande dernäst, huruvida Kongl. Maj:ts beslut af den 30 Juni 1832 varit grundadt på dåvarande förhållande emellan de begge rikenas ömsesidiga bidrag till konvoy-kassan, fann Departempnts-chefen sådant vara ostridigt, oell af herr Stats-ministerns för utrikes ärendena embetsskrifvelse till norrska herr Stats-ministern tillfyllest bestyrkt.
Men, om äfven, ur moralisk synpunkt, skäl kunde framställas för den mening, att, sedan hufvudsakliga grunden för ersättningens bestäramaade blifvit rubbad, ersättningens belopp äfven borde i jemförligt förhållande minskas, ansåg Depar - 22 Fon$titutions-l7tskotlets Memorial, N:o 4. temenls-chefen likväl, enär Kongl, brefvet den 30 Juni 1832, ehuru under tiden förändring af det norrska bidraget inträffat, oförändradi var gällande, då expeditionen år 1837"1 egde rum, sig icke heller i detta hänseende ega fog att tillstyrka den tillämpning konvoy-kommisariatet påyrkat.
Hvad deremot anginge frågan om ersättningens lämpande efter tiden, under hvilken de begge Rikenas örlogsfartyg varit förenade tillsammans,så och emedan, enligt den bokstafliga lydelsen af Kongl, brefvet den 30 Juni 1832, den stadgade ersättningen tillkomme norrska statsverket för de tillfällen, då norrska fartyg deltaga med svenska i expeditioner till handelns skyddande, samt upplyst vore, att af de svenska fartygen tvenne ulevoro 13* månader och det tredje ll månader 25 dagar, men det norrska fartyget endast 4\ månader, hyste Departements-chefen ej någon tvekan om riktigheten af den åsigt, konvoy-kommisariatet i denna del uttalat.
Att utsträcka ersättningen derhän, att den äfven komme att omfatta den lid, då expeditionen icke varit gemensam, eller det ena Rikets fartyg i expeditionen icke deltagit med det andras, vore ovedersägligen att ölverskrida den gräns, som författningen med ordet deltaga bestämde.
Påtagligeu skulle ock en motsatt tillämpning leda till de orimligaste följder, enär de svenska fartygen, i stället för tiotal af månader, kunnat förlänga expeditionen tiotal af år, och ett årligt bidrag från kovov-kassan tili norrska stats o O «/ kassan då bordt ega rum under alla dessa år, oaktadt under nio af tio norrska marinen icke deltagit i expeditionen.
Till de 4t månader, korvetten
Örn varit med de svenska örlogsfartygen förenad, ansåg Departementschefen, dock, lika med konvoy-kommisariatet, böra läggas tvenne månader för ut- och hemsegling, och alltså 6| månader bestämmas såsom den tid, för hvilken norrska stats-verket borde njuta ersättning.
Beträffande beloppet af denna ersättning, tillstyrkte
Departements-chefen i underdånighet, att, efter den af konvoy-kommisariatet vilkorligt uppgjorda beräkning, och enligt de nu af Departements-chefen uttalade grunder, en summa stor 21,571 r:dr 40 sk. mätte från handels- och sjöfartsfonden till norrska stats-verket utanordnas.
Maj:t fann i nåder godt förordna, det norrska regeringens yttrande ännu en gång skulle infordras; och har frågan sedermera i de af Konstitutions-utskolttet granskade protokoller ej förekommit.
Det, som uti denna fråga närmast fästat
Konstitutionsutskottets uppmärksamhet är de anförda grunderna för tillstyrkandet och medgifvande^ jemförda med grunderna för Konstitutions-Ulskoltets Memorial, N:o 4. 23 anspråket.
Då Kongl. Maj:t år 1832 bestämde den proportionsgrund, efter hvilken kostnaderne för de expeditioner till handelns skyddande, i hvilka svenska och norrska örlogsfartyg tillsammans deltagit, skulle hvartdera rikets statsverk från konvoy-kassan ersättas, egde ett visst förhållande rum med de kontingenter, hvartdera riket till konvoy-kassan erlade.
Alt detta förhållande ock kommit i betraktande, då nämnde proporlionsgrund fastställdes, är antaget såsom till fullo bestyrkt.
Delta status quo i afseende å[ kontingenten hade sedermera, innan ifrågavarande ersättningsanspråk uppkom, genom norrska slyrelsens ensidiga nedsättning af dess bidrag, blifvit från norrska sidan rubbadt.
Den rällsenliga följden af detta förhållande blef då, antingen att kronan Sverige finge anse de år 1832 bestämda ersältningsgrunderna icke heller för sig bindande, eller ock att ersättningen till Norrige skulle minskas i samma proportion, som detsamma förminskat sin kontingent
Det förra alternativet skulle hafva led t till det enkla resultat, att så beskaffade ersättningsfrågor, när de uppkomme, borde afgöras efter öfverenskommelse och billighetsgrunder i hvarje serskildt fall: det sednare, till den åtgärd, konvoy-kommissariatet föreslagit.
Oaktadt den af Norrige gjorda ensidiga nedsättningen, har likväl
Departements-chefen ansett de år 1832 fastställda fördelningsgrunderna böra efler bokstaf ven följas.
Men den af honom antagna bokstafliga tolkning af ordet deltaga är icke följdriktigt tillämpad.
Ty bokstafligen tolkadt innebär detta ord, att, så snart ett norrskt örlogsfartyg deltagit med svensk eskader uti expedition af meranämnde syftning, vore det för en dag eller tio år, den år 1832 bestämda ersättningsqvoten borde utgå.
Också är det en sådan tolkning, norrska regeringen följt vid uppställandet af sina anspråk.
Departements-chefen deremot har, ehuru han sluter sig till en bokstaflig tolkning, dock genom en probatio ex absurdo velat bevisa att, vid ersättningsbeloppets bestämmande, afseende på den tid, under hvilken korvetten
Örn verkligen deltog med svenska eskadern uti kryssningen, äfven borde göras, ehuru någon tidsbestämning i det Kongl, brefvet icke före - 24 Konstilutions-UtslioUcts Memorial, N:o 4. kommer.
Detta afseende är emedlertid på en gång billigt och rättvist.
Men i* och med detsamma
Departemenls-chefen i denna punkt frånträdde den bokstafliga tolkningen och öfvergick på billighetens och rättvisans grund, hade ock deraf bordt löija, alt förhållandet med den af norrska styrelsen ensidigt nedsatta kontingenten, vid det underdåniga tillstyrkande, Departemenls-chefen i frågan afgifvit, kommit under ett billigt och rättvist öfvervägande.
Uraktlåtenheten häraf har Konslutions-nlskoltet ansett sig böra anmärka, och får alltså detta förhållande för Rikets höglofl Ständer tillkännagifva.
Till Konstitutions-utskottet hafva ock inkommit sex memorialer, utvecklande skälen för de anmärknings-anledningar, herr Nils Rudolf Munck af Rosenschöld inom Ridderskapet < ch Adeln anmält mot följande bland Konungens rådgifvare, nemligen, H.
Exc. Justitie-statsministern, H.
Stats-ministern för utrikes ärendena, föredragande Stats-rådel och chefen för Landtförsvars-departementet, föredragande Stats-rådet och chefen för Sjöförsvars-Departementet, föredragande Stats-rådet och chefen för binuns-deparlementet, samt föredragande Stats-rådet och chefen för Ecklesiastik-departementet.
Ytterligare hafva till Utskottet blifvit inlemnade af herr Nils Rudolf Munck af Rosenschöld trenne; memorialer, innehållande anmärkningsanledningar mot: a) Stats-rådets samtliga ledamöter; b) H Exc. herr Statsministern för utrikes ärendena; och c) föredragande Stats-rådena och cheferna för Civil-, Finans- och Landlförsvars-Deparlemenlena.
Konstitutions-utskottet har tagit kännedom af dessa anmärkningsanledningar och funnit desamma, med undantag af dem, som genom
Utskottets förestående beslut och memorialet n:o 3 äro besvarade, icke förtjena alseende.
En af komministern Schagerberg mot föredragande Stats-rådet och chefen för Ecklesiastik-departementet hos Konstitutions-utskottet motivierad anmärknings-anledning har Ulskottet icke heller funnit af beskaffenhet, att den till någon åtgärd kunde föranleda.
Reservationer Kcmstilutions-Utslcoliels Memorial, N:o 4. 25 Reservationer.
Af Herr Grefve Hamilton, Jacob; ”Emot Utskottets beslut att anmäla rådgifvareåtgärden, rörande privatbanklagen, till Rikets Ständer, reserverar jag mig på den grund, att regeringen, då hon icke kunde godkänna Rikets Ständers förslag till privatbanklag, hvilket förslag äfven förrådde allt för mycket partisinne emot enskilda bank-inrättningar, för att kunna afen klok och omsorgsfull styrelse antagas, var försatt i den ställning att antingen se dessa bankinrättningar, de der sedan medlet af förra decenniet i ali O O 7 mänhet inom landsorterne stadgat en för handel, jordbruk, bergshandtering och öfriga näringar så högst nyttig kreditrörelse, nära nog i ett nu tillintetgöras, hvaraf ovillkorligen samma iandsförderfliga resultat blifvit en följd, som inär Götheborgs och Malmö diskonter, för omkring tretio år sedan, hastigt indrogos, eller ock, att endast förnya bank-oktryerne på så lång tid, att Rikets Ständer ånyo fått taga frågan i öfvervägande, hvaraf åter följt, att en viss osäkerhet för privat-bank-inrättningarnes framtida bestående inträdt, till stor skada så väl för landsorternas uppnådde financiella oberoende, som för deras handel och näringar; ty i allmänhet är det ingenting, sorn mera störer ett lands ekonomiska trefnad, än att genom täta lagstiftningsförändringar blotlställa densamma för osäkerhet eller obesLämdhet.
Jag anser fördenskull att regeringen iakttog Rikets sannskyldiga nytta, då Hon, vid sådant förhållande^ med stöd af 89 § R.
F-, förnyade oktroyerna för dessa, af Rikets Ständer sjelfva redan år 1823 framkallade’ och inom hvarje civiliseradt och arbetsamt samhälle oundgängligen nödige, privalbanks-inrättningar.
Äfven reserverar jag mig emot Utskottets beslut att öfverlemna till Rikets Ständers kännedom rådgifvare — åtgärden, angående beviljad befrielse för värfvade arméen från afgiften till folkundervisningens befrämjande, alldenstund nämnde åtgärd, utan att stä i strid med 60 § R. F., var grundad på både rättvisa och billighet.” Af Hr Friherre Lagerfelt, Carl: 1) ”Emot den af Utskottets pluralitet beslutade anmärkning i afseende på rådgifvande-åtgärden angående dels nya, dels förnyade oktroyer lör privat-bankerne, samt utfärdande af Kongl, kungörelsen, angående enskilda banker, den 9 Januari 1846, får jag anmäla min reservation; och instämmer i liufvudsaken uti det af Herr Grefve Jakob Hamilton afgifne yttrande.
Pluralitetens klander emot Jormen för Bih. till R.
St, Prot. 1847 ^ 1848. 3 Sami.