Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Af 1845 års revisions-berättelse inhemtas, att Seraphimer-ordensgillets direktion den 22 December 1843, emot sin skuldsedel, utgifven å hospitalsoch barnhusfondens vägnar, erhållit ett lån från salpeter-fonden af 22,000 r:dr banko, löpande med 5 procents ränta, hvarefter, vid den af sednast församlade revisorer jemväl verkställda inventering af sistnämnda fonds säkerlietshandlingar, befunnits, att ofvanberörda lån icke blott qvarstode, utan ock att hospitals- och barnhusfonden den 31 December 1844 utbekommit en ytterligare lånesumma på 18,000 r:dr; — i afseende hvarå bägge årens revisorer sammanstämmande uttalat den åsigt, att det icke vore med god ordning och kassans säkerhet förenligt, att lån utgåfves emot så beskaffade skuldebref, der hvarken hypothek bifogades eller personligt betalningsansvar vore utfästadt.
Sedan hospitals- och barnhusfonden, utom ofvanstående lånesummor, 412 Ejcpe ! it iöns-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse + Pf.-o t g?. från salpeter-fonden, emot revers den 15 November 1845, utbekommit ett ytterligare lån å 8,000 r:dr och således häftade för ett sammanräknadt belopp af 48,000 r.dr, samt Rikets Ständer, med bifall till E. K.
M:s derom aflåtna nådiga proposition, redan god t funnit medgifva sistberörda summas afskrifning ur salpe!er-fondens räkenskaper, erfordras således icke, beträffande dessa lån, något vidare yttrande af Rikets Ständer,- men i betraktande af hvad härvid förekommit, och på det att dylika afskrifiiingar utaf salpeter-fondens egande fordringar icke måtte vidare blifva af nöden, få Rikets Ständer hos E. K. M. i underd, anhålla, det måtte salpeter-koinmitteens ledamöter undfå nådig befallning att för framtiden noga tillse, ej mindre alt, för betryggande af salpeter-fondens bestånd, fullgod säkerhet lemnäs för återgäldandet af de lånesummor, sorn från fonden erhållas, än ock att de derifrån utgifna lånemedlen må, utan serdeles tidsutdrägt, vid förefallande behof kunna till fonden åter ingå, Konsistorierne.
Åf 1847 års statsrevssion har blifvit dels anmärkt, att uti räkeiaskaperne från Domkapitlen i Strengnäs, Westerås, Wexiö', Lunds, Kalmar och Wisby stift enahanda ordning med inbindningen af de serskilda räkningarne under bägge revisions-åren icke blifvit iakttagen samt att fullständiga register och genom hela räkenskapsbandet fortgående paginering saknats så väl uti nämnda stifts, sorn ock uti Linköpings och Carlstads stifts räkenskaper, hvilket allt i sin mort betydligen försvårat granskningen af de många serskilda räkningarne, hvilkas antal från vissa domkapitel uppgått ända till 50 och derutöfver för året, dels ock anmäldt, att, med undantag af konsistorierne i Skara, Lund, Kalmar, Carlstad och Wisby, öfrige konsistorier underlåtit att årligen lemna redovisning för de af Rikets Ständer, enligt interimsstaterne af åren 1819 och 1833 samt sednare anordningar, till svagt lönte lärare vid elementar-läroverken anvisade anslag, hvarjemte revisionen ansett, att, för vinnande af enhet och likstämmighet, dylik redovisning borde af samtlige- kousistorierne alle milas, för ifrågavarande, till beloppen ganska betydliga, medel , hvilka på. dessa myndigheters reqvisitioner utanorduades.
Rikets; Ständer, sorn ej mindre äro öfvertygade, att granskningen af konsIstoriern. es emellan egde rum, än ock anse: konsistorierne, ehuru isuga bestämda föreskrifter derom lära vara meddelade, ej böra undandraga sig att årligen redovisa de af revisorerne om förmälda, å konsistorierne anordnade, medel, få alltså hos E.. K. M.. 1 underd. anhålla, att formulär måtte varda, upprättade, för att Expedilions-Vtskottets Förslag tilt uncf.
IV ;0 ig>l.
415 tiena samtlige konsistorierne till efterrättelse vid upprättande af deras räkenskaper; förmodande Rikets Ständer, att härigenom den af behofvet påkalladeenhet och öfverensstämmelse emellan ifrågavarande räkenskaper säkrast emus.
Af de är 1845 församlade revisorer är- slutligen, vordet anmärkt, att statens räkenskaper i allmänhet vare uppställda efter olilia methoder,. utan inbördes sammanhang, samt att uti de verk, der formulärer lim nos foreskrifna, dessa ofta tillämpades på skiljaktiga sätt, hvadan och då härtill komme, att de gällande formulären, i flera lall, dels i sina hufvudgrunder saknadeerforderlig säkerhet och dels befunnes mindre ändamålsenliga, revisorerne ansett det vara på tiden, att, sä vidt möjligt vore, genom införandet af ett i sin helhet väl ordnadt räkenskaps-system, full likstämmighet bereddes, i afseende å så väl tid som sätt för redovisningen vid alla. förvaltningar af statens medel, frän dess lägsta till dess högsta delar, för vinnande hvaraf erfordrades, enligt revisorernes tanka, att nya formulärer, innefattande- alla detaljer, utarbetades och till efterlefnad påbjodes vid uppgörandet af ej mindre krono-uppbörds-verkens, än öfriga förvaltande verks: och inrättningars räkenskaper, dervid borde iakttagas, att de lägre räkenskaperna blefve sä upprättade, att de delar deraf, sorn uti en högre räkenskap skulle intagas, kunde,, så vidi sig göra läte, utan föregående omslutning, dertill användas, äfvensom att all räkenskap och redovisning verkställdes; på tryckt eller lithografieradt blankett-papper, derå titlar, rubriker och kolumner vöre utmärkta, och hvarest räkenskapsförare» endast hade att införa, namn och siffror samt hvad i öfrigt för hvarje serskild redogörelse ej kunnat förutses, 1847 års revisorer, sorn, funnit det sålunda framställda förslag om upprättande af nya formulärer för krono-uppbörds-verkens och öfriga förvaltande verks räkenskaper vara serdeles ändamålsenligt och hafva till följd, att statsverkets ställning kunde inbemtas inom kortare tid, än nu; vöre fallet, hafva förmält sig anse allt skäl vara för handen att i: det gjorda förslaget instämma, med tillägg, att då, uti ailä penniage-förvallande verk, journaler eller anteckningar öfver hvad dagligen i räkenskaps v äg föreföll e- ovilkorligen måste förås, men dessa icke, på sätt med Stats kontorets- memorial-böcker egde rum, allemnades till Rikets Ständers revisorer, utan endast de på grund af berörda journaler serskildt upprättade hufvudböckerna, det skulle, enligt revisorernes åsigt, vara; af synnerlig vigt och leda till närmare kontroll öfver 414 Expeditions-Utskottels Förslag lill und.
Skrifvelse, N:o ig3. förvaltningens gång, om dessa dagliga antecknings-böcker ofverlemnades jemte hufvudböckerne till Rikets Ständers revisorers granskning.
Rikets Ständer, som i allo dela revisorernes ofvanberörda framställningar, få af sådan anledning hos E. K. M. i underd. anhålla, det E. K. M., så snart ske kan, med fästadt afseende på de förändrade förhållanden i redovisningssättet, som af den väckta frågan om skatteförenkling m. m. kunna blifva en följd, täcktes, för verkliggörandet af revisorernes omförmälda förslag, i nåder vidtaga erforderliga åtgärder, äfvensom anbefalla vederbörande penninge-förvaltande verk att öfverlemna de bos dem lörda journaler eller anteckningsböcker, jemte derå grundade luifvudböcker, till Rikets Ständers revisorers granskning.
Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 8 September 1848.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 4 Sept. 1848.
Preste-ståndet den 6 — — Borgare-ståndet den 7 — — Bonde-ståndet den 8 — — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse3 angående en Jrän trycket utgifven psalmhistoria.
Besv. 0. Ekon.-utsk. Uti., N:o 71.) S. A. K.
Då i afseende å en af komministern J. JV. Beckman under bearbetning varande samt till en del från trycket utkommen psalm-historia, under titeln: ”Den nya Svenska psalmboken, framställd uti försök till Svensk psalmhistoria, ” är hos Rikets Ständer anfördt, att de deraf redan utgifna delar vittnade om vidsträckt forskning, noggi-an undersökning, redig och klar framställning samt uppdagande af en mängd inom fäderneslandet förut ej kända litterära och kyrkliga, serdeles liturgiska, förhållanden, äfvensom att detta arbete, hvilket af Vitterhets-, Historie- och Antiqvitets-akademien serskilda gån - Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Skrif velse j N.o tg3.
415 ger blifvit på det mest fördelaktiga sätt föronladt, för dess fullständighet och kritiska behandling egde ett stort värde och vöre af serdeles betydelse för Svenska kyrkan, som derigenom vunne förut saknade upplysningar om det verkliga ursprunget och den fortgående utbildningen af sina andliga sånger, men detsamma likväl, ehuru innehållande värderika föremål äfven för den lägsta bildningsgrad, endast kunde påräkna en ringa afgång, emedan det i anseende till sin vidd blefve nog dyrt; hvarjemte erinrats, det E. K.
M. visserligen i nåder bifallit, att af arbetet finge för statens räkning inlösas 24 ark af 200 exemplar efter 4 sk. banko arket, men att denna nådiga uppmuntran till arbetets utgifvande icke vore tillräcklig, enär författaren icke desto mindre måste för hvarje häfte af egna medel förskottsvis tillskjuta ett belopp af minst 333 r:dr 16 sk. banko; hvilka alla omständigheter ansåges vara af beskaffenhet att påkalla Rikets Ständers medverkan till befrämjande af fortgången utaf omförmälda litterära företag; så hafva Rikets Ständer, som icke funnit skäl att jäfva den gjorda framställningen om värdet och vigten för svenska kyrkan af ofvannämnda på vidsträckt forskning grundade arbete, hvilket, utgifvet efter den plan, hvarefter detsamma hittills fortgått, skulle på ett värdigt sätt fylla en lucka inom den svenska litteraturen, samt då framgången af det till utgifvande serdeles kostsamma företaget i väsendtlig nion beror på den afsättning, arbetet kan komma att erhålla, ansett sig ega anledning i underd. anhålla, det E. K. M., med afseende å ifrågavarande arbetes stora förtjenst, måtte i nåder anbefalla samtlige konsistorier i riket att uppmana församlingarne inom stiften att deraf för hvarje kyrka inköpa ett exemplar.
Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 8 September 1848. 416 Expediti oris-Utskottets Firslag till und.
Skrifvelse} TV.-o igf N:o 194.
Uppläst och godkändt hos Ridd. neli Adeln den 4 Sept. 1848.
Preste-ståndet den 6 — Bo egare-st a tide t den 7 — — Bonde-ståndet den 8 — — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående nedsättning i utskylder af skattlagda cjvarnar, då dessa genom anläggande af nya sådana i någon måtto förnärmas.
Besy-. och Ekon.-utsk. Uti., N:o 76.) S. A. K. Hos Rikets Ständer liar i betraktande förekommit, huruledesmånga qvarnar, hvilka i äldre tider blifvit skattlagde efter beräkning af den inkomst, som då kunde af det för qvarnen afsedda mäldelag erhållas, lidit betydlig men derigenom, att i deras granskap flera nya både husbehofs- och tullmjöl-qvarnar blifvit anlagda, hvarmedelst de äldre verkens mäldelag minskats; att, då detta tillförene ansetts böra förekommas genom att sparsamt utdela tillstånd till tulltägt åt nybyggda qvarnar och genom förbud att anlägga husbehofs-qvarnar, der sådant ledde till skattlagda tullqvarnars skada och förfång, en slik grundsats likväl alltmera måst frångås, i anseende till förändrade förhållanden inom landsorterne, såsom ökad folkmängd, lättade eller nya kommunikationer och jemväl af den anledning, att det visat sig nödvändigt att icke inskränka tillgångarne på medlen för anskaffande af en så nödvändig vara som mjöl, samt att egare af skatte- och innehafvare af krono-jord sålunda genom E. K. M:s nådiga kungörelse af den 14 Juli 1835 erhållit rätt att, i likhet med hvad för säteri- och frälsejord egde rum, å sina egor, till eget husbehof, anlägga mjöl-qvarnar, hvaremot egare af skattlagda mjöl-qvarnar, då den af dylika verk vid deras skattläggning påräknade inkomst genom anläggning af husbehofs-mjölqvarnar funnes minskad, skulle ega att i den fastställda råntim i vanlig ordning söka och erhålla förmedling.
Enär alltså en sådan förmedling icke kan erhållas, om den sökes till följd deraf, att tullqvarnar i trakten uppkommit, de der draga till sig de äldre qvarnarnes mäldelag, synes rättvisa och billighet påkalla åtgärder, hvarigenom de äldre skattlagda qvarnar, som genom anläggandet af nya sådana lidit Expeditions-Utskollets Förslag till und.
Skrifvelse, N:o igS. 417 lidit ett vid denna anläggning icke förutsedt intrång eller förminskning i inkomster, erhålla en deremot svarande nedsättning i sin skatt.
För att likväl uppgöra förslag till sådana åtgärder, fordras en noga kännedom om förhållandena emellan de äldre och nyare qvarnarne och dem åliggande skattebördor, äfvensom om deras rustnings- eller roterings-skyldighet, hvadan Rikets Ständer få i underd. anhålla, att, sedan genom vederbörande embets-myndigheter det blifvit utredt, hvilka och huru många qvarnar blifvit skattlagda samt grundränta åsätta eller till rustning eller knektehåll indelda, E. K. M. täcktes vid en blifvande riksdag i nåder framlägga en sådan utredning för Rikets Ständer, samt tillika meddela nådig proposition i ämnet, med förslag till de åtgärder, som E. K.
M. kan i nåder linna vara tjenliga för vinnande af en lika och rättvis beskattning å qvarnar.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adelri den 4 Sept. 1848.
Preste-ståndet den 6 — — Borgare-ståndet den 7 — Bonde-ståndet den 8 — — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående ändring i 1J kap. 2 årfda-balken, (Lag-utsk.
Bet., N:o 65). S. A. K. 1 afseende å stadgandet i 17 kap. 2 § ärfda-balken, angående vederlag för afhänd arfvejord, hafva Rikets Ständers funnit det vara mindre lämpligt att, då vederlaget blifvit utsatt i penningar, lösören eller fastighet i stad, vid detta vederlag fästa arfvejords egenskap, för att såmedelst försäkra andra arfvingar örn en ovilkorlig arfsrätt till samma egendom, Om nemligen Vederlaget i första innehafvarens hand skulle hafva arfvejords egenskap, synes med lika skäl kunna påstås, att denna egenskap borde i everldeliga tider fortfara; och då dertill kommer, att ifrågaställda utsträckning af vederlags-rätten, enBih, till R.
St, Prof. 184l ovfi 1848i 10 Sarai. 1 åfd. 53 418 Expeditions-Utskottels Förslag till und.
Skrifvelse, N.o >96- ligt hvad erfarenheten visat, städse utgjort ett frö tili tvister oell oredor emellan arfvingar, hafva Rikets Ständer pröfvat skäligt, för sin del, besluta, att 2 § i 17 kap. ärfda-balketi bör erhålla följande förändrade lydelse.- Häfver man vid arfskifte tagit lösören eller fast egendom i staden för arfvejord å landet; eller häfver man bortbytt, sålt eller förpantat sin arfvejord, eller är den genom hvarjehanda hans förvållande lagliga kommen i annan mans hand; då skall efter hans död jemngod aflingejord, eller, der ej fast gods finnes, penningar, eiler andra lösören, eller ock fast egendom i staden, sättas i stället; men sedan gånge de penningar, lösören och fast egendom i staden i arf, sorn om lösören och fast egendom i staden sagdt ar.
Hvilket beslut Rikets Ständer få hos E. K. M. i underd. anmäla.
Preste-ståndet den 6 — — Borgare-ståndet den 7 — — Bonde-ståndet den 8 — — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse , angående ändring af iy kap, f och 5 SS ärfda-balken och 8 kap. 3 S jordabalken , samt upphäf vande af Kongl, förordningen den 19 Augusti 1J62.
(Lag-utsk. Bet., Alris 36 och 66.) S. A. K. Rikets
Ständer hafva ansett en utvidgning af den i allmänna lagen medgifna testaments-rätt efter stadsrätt vara billig och ändamålsenlig samt kunna tillvägabringas utan rubbning af gällande stadganden rörande testamentsrätt efter landsrätt, enär lagstiftningen i ena eller andra fallet ii vilar på olika grunder.
Att emedlertid helt och hållet frigöra den nu ifiågaställda testaments-rätten, torde vara betänkligt, äfvensom, med hänseende till föräldrars i naturen grundade pligt att sörja för sina barns underhåll, någon in - Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse j N:o 196.
419 skränkning i omförmälda rätt till förmon för barn och bröstarfvingar jemväl synes böra ega rum, i enlighet med hvad i'edan nu är lörbållaudet.
Om denna inskränkning eller bröstarfvingarnes bestämda laglott fastställes till hälften af q var låtenskapen, hafva Rikets Ständer trott, att på en gång förekomnios de missbruk och olägenheter, hvartill en obegränsad testaments-frihet kunde leda, och åt dispositions-rätten gåfves tillräckligt utrymme.
En sådan förändring i testaments-friheten efter stadsrätt påkallar äfvenledes en dylik i 3 §:n af 8 kap. jorda-balken; och hafva Rikets Ständer, i anledning al det ofvan anförda, för sin del beslutat, att, med upphäf\ande at Kongl, förordningen den 19 Augusti 1762, angående utvidgad testamants-frihet elter stadsrätt, skola 4 och 5 § i 17 kap. ärfda-balken samt 8 kap. 3 § 1 mom. jordabalken erhålla följande förändrade lydelse:
Ärfda-balken. 17 kap. 4 § 1 morn.
Ali aflingejord och ärfda eller förvärfda lösören må man efter landsrätt gifva i testamente till hvem man vill, skyld eller oskyld. 2 mom.
Efter stadsrätt må ej någon af ärfdt eller förvärfdt, rörligt eller orörligt gods gifva i testamente mera än hälften, der bröstarfvinge lefver efter.
Yilja barn och inländska arfvingar till sig lösa hus, tomt, gård eller jord i staden; staude det deni fritt inom natt och år.
Samma rätt ega utländska arfvingar, 0111 de i landet inflytta och der bygga och bo.
Yilja de göra testamente, sorn till Prés te-ståndet höra, om den egendom, deri de giftorätt hafva efter stadsrätt, som i 10 kap. 4 § giftermåls-balken sägs; vare då lag samma, som här stadgadt är, ehvad de bo å landet eller i staden.
Med deras arfvejord å landet och den, som före äktenskapet der aflad är, gånge i thy fall efter landsrätt. 5 §.
Lemnar testaments-gifvaren efter sig omyndigt barn, och kan det ej af sitt arf njuta föda och uppfostran; då skall af egendom, sorn i testamente gifven är, så mycket afsättas, som rätten pröfvar barnet, efter stånd och vilkor, nödigt hafva, till dess det sig sjelft nära kan, dock ej för längre tid, än till dess barnet uppnått tjugoett år.
Är barn ofärdigt, med svår sjukdom behäftadt, eller litet vetande; då skall ock afsättas hvad till barnets underhåll ta ifvås, der dess arf ej dertill förslår, och gånge det understöd ut, så länge behofvet fortfar; kommer barnet till helsan eller varda dess vilkor eljest så förbättrade, att det sig sjelft försörja kan; upphöre då understödet. 420 Expeditions-llt skot tets Förslag till und.
Skrifvelse, N;& igj.
Nu hai’ man genom testamente anslagit viss årlig inkomst till sitt omyndiga barns föda och uppfostran, eller till underhåll för sitt barn, sorn är ofärdigt,, med svår sjukdom behäftadt eller litet vetande.
Kan ej det, barn, som omyndigt är, af eget arf njuta föda oell uppfostran, elier det, som o färdi g t, sjukt eller litet vetande är, med eget arf underhållas; då må det testa mente gälla, för tid, som här ofvan sägs, ändå att arfvejord eller bröstarfvingars lott dermed belastas skulle.
Jorda-balken. 8 kap. 3 § 1 mom.
Äger man jord, hus eller tomt i staden; håfve våld bortgifva hälften deraf, ehvad det är ärfdt eller afladt.
Hvilket beslut Rikets Ständer härmed få hos E.
Iv. M. i underd. anmälaPiikets Ständer framhärda &c.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den i3 Sept. 1848.
Preste-ståndet den 14 — — Borgare-ståndet den i5 — — Bonde-ståndet den 16 — — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, i fråga om Presiden ten af Billbergh och Kansli-rådet Valerius ådörndt ersättnings-ansvar i målet, rörande den efter aflidne tullförvaltaren
Uti., ]N:o 263 och Meni..
N:o 299 samt förstärkta Stats-utsk. Mein., N:o 313.) S. A. K.
Efter det Rikets vid sednaste riksdag församlade Ständer hos E. K. M. i’underd. anmärkt, hurusom, med anledning af dels E. K.
M:s nådiga proposition angående förre departements-ehefernes vid General-tullstyrelsen, Presi - Rxpedilions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse, N.o iQn. 421 <1 euten af Billberghs och Kansli-rådet.
Valerii befriande från ådömdt ersätt-* nings-ansvar i målet, rörande den efter aflidne uppbörds-tullförvaltaren Finér yppade balans, dels bos Rikets Ständer gjorda framställningar, i fråga om beviljandet af enahanda eftergift för förre Kamereraren, Kammarrätts-rådet Winroth och Kontrollören Middendorff'} Rikets Ständer, uppå anförde skäl, funno godt medgifva, att verkställigheten af Högsta Domstolens den 6
Maj 1843 gifna utslag, i hvad det anginge bemältde embets- och tjenstemän ådömd ersättnings-skyldighet i och för ifrågavarande uppbördsbalans, linge anstå, intilldess Rikets Ständer vid deras nästa sammanträde ånyo till pröfning företagit frågan om ersättniugs-beloppets afskrifvande eller indrifning; i sammanhang hvarmed Rikets Ständer förordnade, att under liden och intilldess beslut i detta ämne kunde varda af nästsammanträdande Ständer meddeladt, den af E. K. M. i nåder anbefallda qvarstad komme att fortfara å af Billberghs, Valerii3 Winroths och Middendorff} fasta och lösa egendom, med undantag likväl, på sätt tillförene blifvit medgifvet i likartade fall, af de dessa personer tillkommande löner och pensioner; — så har E. K. M., uti nådig skrifvelse behagat gifva Rikets nu församlade Ständer tillkänna, att E. K.
M. dels i nåder bifallit hvad Rikets Ständer i omförmälda afseenden för sin del beslutat, dels förständigat vederbörande embets-myndigheter om behörigt iakttagande af innehållet utaf Rikets Ständers förrberörda underd. anmälan, hvarjemte E. K M.. täckts meddela Rikets Ständer den underrättelse, att E. K. M., med anledning af de, efter Kammarrätts-rådet Winroths död, af hans enka anförda underd. besvär öfver Kammar-rättens den 18 Februari 1846 gifna utslag, rörande den af bemälde Kammarrätts-råd i lifstiden väckta fråga, dels om utbekommande af den med qvarstad belagda delen af hans lön, dels om qvarstående tills vidare på tullverkets depositions-räkning af auktions-medlen för hans försålda lösegendom, icke funnit skäl att, med ändring af Kammarrättens berörda utslag, gifva åt Rikets Ständers ofvanomförmälda beslut den utaf klaganden yrkade retroaktiva tillämpning.
Ständer hafva nu detta ärende till pröfning förebaft, oell sorn Kammarrätts-rådet Winroth och Kontrollören Middendorffhvilka framför Presidenten af Billbergh och Kansli-rådet
Valerius blifvit ersättnings-skyldighet ådömde, numera aflidit, samt ännu icke hunnit utredas, i hvilken nion deras i konkurs-tillstånd efterlenmade sterbhus ega tillgång att balansen godtgöra, hafva Rikets Ständer ansett ett uppskof med exekutiva åtgärders vidtagande till att försälja af Billberghs och Valerii egendom under tiden, till dess förhållandet med samma godtgörelse blifvit ådagalagdt, vara af rättvisa och billighet påkalladt; på grund hvaraf och i betraktande derjemte af de i 422 Expeditions-Utskoltet Förslag lill und.
Skrifvelsej N.o 198. detta ärende förekomna mildrande och ömmande omständigheter, Rikets Ständer för sin del beslutat, det den till statens säkerhet å Presidenten af Bill• berghs och Kansli-rådet
Valerii fasta och lösa egendom lagda qvarstad kominer att fortfara, med rättighet för dem bägge att under deras åserstående lifstid åtnjuta de dem tillerkända pensioner.
Hvilket Rikets Ständer få hos E. K M. i underd. anmäla.
Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 16 September 1848.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den )4 Sept. 1848.
Preste-ståndet den i5 — — Borgare-ståndet den )8 — — Bonde-ståndet den 18 — — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse j med förslag till förändring i vissa delar af Kongl, förordningen om fattigvården i riket af den 15 Maj 18fy.
(Lag- samt Ailm. Besv.- o. Ekom-utsk. Bet., Ntris 35 oell 40.) S. A. K. Ilos Rikets
Ständer hafva framställningar blifvit gjorda angående förändring, i vissa delar, af E. K.
M:s nådiga förordning om fattigvården i riket af den 25 Maj 1847; och då Rikets Ständer, i anledning deraf, nu få underd. yttrande afgifva, är samma ordning dervid fölJTl, som den, uti hvilken de serskilda §§, deremot anmärkningar egt rum, i den Kongl, förordningen förekomma.
Emot 3 § 2 mom. är vordet anmärkt, att, till följd af föreskriften uti omförmälde morn., den juridiska förbindelse att verksamt vårda sig om församlingens fattige, som, enligt föreskriften i 28 kap. 4 § kyrkolagen, kyrkoherden åligger, vore nära 110g upphäfven.
Fattigvården skulle derigenom på ett betänkligt sätt komma alt lida, enär denna tjensteman, genom sin ställning till församlingen, måste anses bäst vara i tillfälle att lära känna den Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelsej N.o 198.
423 torftiges behof.
Den moraliska pligten fortfore visserligen att vara lika gällande, men denna kunde af olika individer på högst olika sätt uppfattas.