Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Brefvet den 11 April 1814, rörande vilkoren, sättet och ordningen för virkes erhållande från Kronans skogar i länet, finnes stadgadt, dels ock att icke något slags privilegium å den mark, hvarifrån byggnadsvirket hemtas, må anses vara Bolaget, nu eller framdeles, medgifvet.
5:o att, i likhet med hvad sorn vid föregående tillfällen och i öfverensstämmelse med Rikets Ständers då fattade beslut, blifvit andra bolag för likartade ändamål medgifvet, lokomotiver, vagnar, maskinerier och redskap samt materialier, af hvad beskaffenhet de vara må, som till jernvägens anläggning och bringande i fullfärdig! skick för trafikens öppnande erfordras, må af Bolaget tullfritt i riket införas, med vilkor och iörbehåll, att Bolaget, hvarje gång sådan införsel eger rum, låter å de effekter, som skola införas, aflemna specifik förteckning till Kongl.
Maj:ts General-Tullstyrelse, hvilken det tillkommer att bestämma de kontroller, hvarunder införseln må verkställas; samt 6:o att, mod afseende på de betydliga kostnader, som med Bolagets tillämnade verksamhet äro förenade, och behofvet för Bolaget att, åtminstone under den första tiden efter jernvägens öppnande, kunna påräkna afsättning och användning af Gellivare-jernmalm äfven utom landet, Bolaget under de 10 första åren efter det jernvägen blifvit fullbordad må från riket tullfritt utföra årligen Ett Hundra Femtio Tusen (150,000) skeppund Gellivare-jernmalm; 22 Kongl. Maj:ts Nåd.
Proposition N:o 36.
Dock att samtliga ofvanstående medgifvanden skola till all kraft och verkan upphöra, derest jcrnvägsbyggnaden icke kommer till stånd eller befinnes nöjaktigt utförd samt till allmän rörelse, enligt taxa, som af Kongl. Majk godkännes, upplåten inom en tidrymd af sex år, ifrån den 26 Mars 1859 beräknad.
Yidkommandc slutligen det gjorda anbudet, att, vid jernvägsanläggningen, grufvebrytningen och dermed jemförliga företag årligen sysselsätta femhundra kronoarbetskarlar, äfvensom ett, i utlåtande häröfver, af Styrelsen öfver fängelser och arbetsinrättningar väckt förslag om anläggning vid Gellivare af ett straff-arbetsfängelse, har Kongl. Majk förklarat
Sig vilja framdeles, sedan sig visat, att Bolaget kommit till stånd, taga i nådigt öfvervägande, om och i hvad mån berörda anbud och förslag må till vidare åtgärder och öfverenskommelser i dessa hänseenden föranleda.
Efter att sålunda hafva gifvit Rikets Ständer del af Kongl.
Majks nådiga beslut i förevarande fråga, såvidt pröfningen deraf omedelbarligen af Kongl. Majk berott, vill Kongl. Majk nu, med åberopande af andra punkten i ofvan omförmälda nådiga resolution, härmed i nåder föreslå Rikets Ständer att, på de i samma punkt anförda skäl, för sin del medgifva, att den Kronan tillhöriga jord inom Norrbottens län, som befinnes vara för ifrågavarande jernvägsanläggning emellan Gellivare jernmalmsfält och Bottniska viken erforderlig, må, under de i förberörda nådiga resolution stadgade vilkor och förbehåll, åt det blifvande Gellivare-bolaget kostnadsfritt upplåtas.
De till detta ärende hörande handlingar skola tillställas det Rikets Ständers Utskott, till hvars behandling ärendet varder hänvisadt; och Kongl. Majk förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen.
År och dag, som ofvan. CAEL. J. A. Gripenstedt.
Proposition N:o 36. 23 Utdrag af Protokollet öfver Finans-Ärenden, hållet inför Harn Majit Konungen i Stats-Bådet d Stockholms Slott den 21 Oktober 1869.
Hans Excellens, Herr Justitie-Statsministern, Friherre de Geer, Hans Excellens, Herr Statsministern för Utrikes Ärendena, Friherre Manderström, samt Stats-råden Wallensteen, Gripenstedt, Ahnqvist, Ehnemark, Herr Grefve Hamilton, Lagerstråle, Björnstjerna och Malmsten.
Chefen för Finans-departomentet, Stats-rådet Gripenstedt, uppläste till justering ett, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts, på Stats-Rådets enhälliga tillstyrkande, fattade beslut, uppsatt förslag till Kongl. Maj:ts nådiga proposition i fråga om kostnadsfri upplåtelse af Kronan tillhörig jord åt Gellivare blifvande bolag, för anläggning af en jernväg emellan Gellivare malmfält och Bottniska viken.
Maj:t behagade, enligt Stats-Rådets tillstyrkande, i nåder gilla berörda förslag, sådant det finnes detta Protokoll bilagdt, och befallde, att nådig proposition skulle, i öfverensstämmelse dermed, till Rikets Ständer aflåtas.
Ex protocollo Mildhog Lundgren. 24 Kongl. Maj:ts Nåd.
Ank. till Exp.-Utsk. dea 11 Nov. 1859, kl. 2 e. m. KONGL.
MALTS Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående upplåtande af en Halmstads Slott tillhörig jordlott till byggnadstomt för ett nytt Tullhus i nämnda stad; Gifven Stockholms Slott den 27 Oktober 1859.
Sedan Distrikt-Chefs-embetet i rikets vestra Tull-distrikt fästat Magistratens i staden Halmstad uppmärksamhet å beliofvet af dervarande Tullkammareoch Packhus-lokalers försättande i fullgodt och rymligt skick; och sedan, vid anställd besigtning, tullhuset befunnits vara af så bristfällig beskaffenhet, att detsamma icke utan alltför stor kostnad kunde ordnas till en Tullkammare- och Paclthus-lokal, motsvarande handelns fordringar i nämnda stad; har, efter förberedande åtgärder för anskaffande af nytt tullhus, hvarvid blifvit utrönt, att annat tjonligt och intill hamnen närbeläget lius icke kunde till billigt pris för nämnda ändamål erhållas, Halmstads Magistrat, enligt uppdrag af stadens Borgerskap, uti en till Kongl. Maj:t ingifven, af Landshöfdinge-embetet i Hallands län förordad, ansökning, i underdånighet framställt Borgerskapets önskan, att till byggnadstomt för ifrågavarande nya tullhus måtte åt staden under full eganderätt upplåtas en till Halmstads slott hörande, emellan detsamma, Slottsvägen, Slottstvärgatan och Nissa-ån belägen, nu, enligt uppgift i handlingarne, till gräsvall begagnad, men för berörda byggnadsföretag särdeles fördelaktig jordlott, betecknad å en vid ansökningen fogad, af O. G. Boije af Gennäs detta år affattad karta; till stöd för hvilken begäran Magistraten för öfrigt underdånigst åberopat, att, i äldre tider, de städer, hvilka icke sjelfva egt tjenlig plats för de mindre tullhusen, fått byggnadstomter af Kronan sig upplåtna.
Med anledning af denna ansökning, hvarå Kongl. Maj:ts och Rikets Kammarkollegium, uti infordradt underdånigt utlåtande, tillstyrkt nådigt bifall, föreslår Kongl. Maj:t nu, det Rikets Ständer måtte medgifva, att, utaf den till slottet i Halmstad hörande mark, den del, hvilken på omförmälda karta är utmärkt genom de Kongl. Majits Nåd.
Proposition N:o 31. 25 de mellan Litt. a, b, c, d, e och f uppdragna linier samt, enligt Kammar-kollegii uppgift, utgör omkring Tjugufyra kappland, må till staden Halmstad upplåtas till plats för ifrågavarande Tullkammare-byggnad.
De till detta ärende hörande skrifter, kartor och ritningar skola tillställas det Rikets Ständers Utskott, till hvars behandling frågan varder af Rikets Ständer öfver lemnad.
Ar och dag, som ofvan. CARL. ./. A.
Griperistedt.
Utdrag af Protokollet öfver Finans-Ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Stats-Eådet å Stockholms Slott den 21 Oktober 185.9.
Hans Excellens, Herr Justitie-Statsministern, Friherre de Geer, Hans Excellens, Herr Statsministern för Utrikes Ärendena, Friherre Manderström, Stats-råden Wallensteen, Gripenstedt, Almqvist, Elmemark, Herr Grefve Hamilton, Lagerstråle, Björnstjerna och Malmsten.
Chefen för Finans-departementet, Stats-rådet Gripenstedt, uppläste till justering ett, i öfverensstämmelse med Kongl. Majits, på Stats-Rådets enhälliga tillstyrkande, fattade beslut, uppsatt förslag till Kongl.
Majits nådiga proposition angående upplåtande af en Halmstads slott tillhörig jordlott till byggnadstomt för ett nytt tullhus i nämnde stad.
Majit behagade, enligt Stats-Rådets tillstyrkande, i nåder gilla berörda förslag, sådant det finnes detta Protokoll bilagdt, och befallde, att nådig proposition skulle, i öfverensstämmelse dermed, till Rikets Ständer aflåtas.
Brot. 185.9 & 1860. 1 Sami. 1 A/d. 11 Häft. 4 STOCKHOLM, trvckt hos Isaac Marcus, 1851).
Proposition N:o 38. 1 M:o 38. * Ank. till Exp.-Utsk. den 13 Nov. 1859, kl. 1 e. m. Kongl.
Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer med förslag till Förordningar, angående dels ändring i gällande bestämmelser om ansvar för den, som träder till eller utsprider villfarande lära, dels och främmande trosbekännare och deras Religionsöfning: Gifven Stockholms Slott den 21 Oktober 1859.
Svenska folket liar i kyrkliga frågor länge varit skonadt från inre söndringar af större betydenhet.
I följd häraf hafva de ansvarsbestämmelser för affall från den evangeliska läran, hvilka i lagarne influtit, under tider, då samvetsfriheten ännu ej var till fullo erkänd, sällan kommit i fråga att tillämpas och utan särdeles olägenhet kunnat oförändrade qvarstå, äfven efter det en större fördragsamhet i tros-saker vunnit insteg i allmänna tänkesättet såväl inom som utom riket.
De rörelser inom Svenska kyrkan, som i sednare tider gifvit sig tillkänna, hafva, så vidt de visat en mot kyrkans lära och ordning stridande riktning, visserligen icke heller varit af synnerligen vidsträckt omfattning; men antalet af dem, som anslutit sig till tros-samfund, hvilkas lärosatser mer eller mindre afvika från statskyrkans, liar likväl blifvit större, än att den i lag för sådan öfvergång stadgade påföljd af landsförvisning och förlust af all arfsrätt här i riket rimligen skulle kunna å dem alla til lämpas, äfven om svårighet för straffets verkställande ej mötte.
Meningarne torde också numera vara ense derom, att hvarken denna påföljd för affall från kyrkan längre bör bibehållas eller något annat verldsligt straff sättas i stället.
Maj:t har derför ansett sig böra för Rikets Ständer föreslå upphäfvandet af omförmälde lagbud medelst en Förordning, hvarigenom tillika straffet af landsflykt för utspridande af vill farande lära utbytes mot ansvarsbestämmelser, som närmare öfverensstämma med grunderna för brottmåls-lagens omarbetning i öfriga delar.
Men ehuru upphäfvandet af lagens straffbestämmelser mot affall, till följd af dessa bestämmelsers otillämplighet, i och för sig är af vigt, får det likväl icke förbises att på samma gång, som det tillätes dem, hvilka från Svenska kyrkan öfvergå till annat tros-samfund, att fortfarande i riket vistas, inträder ett oafvisligt behof att genom lag bestämma deras ställning i staten och ordna deras förhållanden till kyrkan.
P,th. till B.
Prat. 185!) A 1860. 1 Sami. 1 Afd. 12 Höft. 1 2 Kongl. Maj.ts Nådiga Proposition N:o 38.
Bland de skäl, som föranledde Rikets Ständer att ej antaga Kongl. Maj:ts vid sistlidne riksdag framställda proposition, angående en utvidgad religions-fribet, anfördes ock, att det nådiga förslaget ej syntes innefatta tillfyllestgörande stadganden för ordnandet af dissenters förhållanden och rättigheter.
Maj:t, som funnit föreskrifter i detta ämne icke böra sammanföras med ofvannämnde ändringar i allmänna brottmåls-lagen, har derför låtit i ett särskildt lag-förslag angående främmande trosbekännare och deras religionsöfning intaga sådana stadganden, som af närvarande förhållanden påkallas och Kongl. Maj:t icke, på grund af 89 § Regerings-Formen, anser sig böra omedelbart Sjelf meddela.
Under förutsättning att sistberörde förslag icke antages till lag utan att jemväl det förstnämnda förslaget godkännes, vill Kongl. Maj:t alltså, med öfverlemnande af de i Högsta Domstolen och Stats-Rådet angående desse frågor hållna Protokoll, härmed, enligt 87 <§ Regerings-Formen, föreslå Rikets Ständer antagandet af följande författningar, nemligen: i:o. Förordning, angående ändring i gällande bestämmelser om ansvar för den, sorn träder till eller utsprider villfarande lära.
Till kraft och verkan upphäfves dels 1 Kapitlet 3 och 4 §§ MissgerningsBalken, 7 Kapitlet 4 g Ärfda-Balken och 1 Kapitlet 2 § Kyrkolagen, sistnämnde lagrum, så vidt det afser annan än prest eller innefattar annan straffbestämmelse än den om embetets förlust, dels ock hvad om ansvar för villfarande lärosatsers utspridande eljest^fmnes stadgadt; och förordnas, som följer: § 1- Den, som offentligen förkunnar eller till annans förledande annorledes utsprider lärosatser, som mot den rena evangeliska läran stridande äro, straffes med böter från och med femtio till och med trehundra Riksdaler, eller fängelse från och med två månader till och med ett år; dock sker ej härigenom någon inskränkning i den frihet i religions-öfning och undervisning, som bekännare af annan lära, än den rena evangeliska, medgifven är.
Varder prest beträdd med utspridande af villfarande lärosats, — derom är särskildt stadgadt. § 2.
Söker någon genom bedrägliga medel, hotelser eller löften om timliga fördelar förmå annan till affall från den rena evangeliska läran, vare förfallen till böter från och med ett hundra till och med tre hundra Riksdaler eller långelse från och med två -'månader! till och med ett år.
Lag samma vare om någon, hvilken af föräldrar eller målsman fått sig anförtrodt att uppfostra eller undervisa barn, som tillhör Svenska kyrkan, söker under ut - Kongl. Maj:ts Nåd.
Proposition N:o 38. 3 öfningen af sådant uppdrag bibringa barnet annan tro, ån den, som med den rena evangeliska läran öfverensstämmer. § 3.
Har den, som ej är Svensk medborgare, blifvit för brott, som i 1 eller 2 § sägs, till ansvar fälld; vare honom ej tillåtet att, efter undergånget straff, i riket vistas. % 4.
Hvar som till deltagande i främmande trosbekäunares andaktsöfning nödgar eller lockar den, som minderårig är, eller under hans lydnad står, och till Svenska kyrkan hörer, bote från och med tjugufem till och med tvåhundra Riksdaler. § 8- Böterna beräknas i Riksmynt och fördelas till hälften emellan åklagaren och de fattige.
Saknar den bötfällde tillgång lill böterna, skola de förvandlas till fängelse efter de grunder, som för förvandling af böter enligt Utsöknings-Balken stadgade äro. § 6.
Mål angående öfverträdelse af denna Förordning skola upptagas och afdömas af allmän Under-Rätt, hvars Utslag, der den för brott mot 1 eller 2 § tilltalade varder åt saken fälld, underställes Hof-Rätts pröfning.
S 7- För villfarande lärosatsers utspridande, efter ty i i § sägs, må ej åtal egn rum med mindre Dom-kapitlet, efter erhållen underrättelse om saken och dess sammanhang, förklarat skäl till åtalets anställande vara för handen. 2:o.
Med upphäfvande af Kongl. Kungörelsen den 24 Januari 1781 och med ändring af hvad för öfrigt i strid mot nedan nämnde bestämmelser finnes stadgadt, varder förordnadt som följer: § 1- Vilja Christna trosbekännare af annan lära, än den rena evangeliska, förena sig i församling; gore derom hos Konungen ansökning och uppgifve dervid sin trosbekännelse och församlings-ordning.
KoiujI.
Finnér Konungen, efter vederbörandes hörande, skäl att ansökningen bifalla, ege sålunda tillåtet främmande tros-samfund rätt till lii religionsöfning inom de af lag och sedlighet bestämda gränser; dock må offentliga kyrkobruk och andakts-öfningar endast inom dylik församlings kyrka, bönehus eller kyrkogård förrättas.
Församling, som i i § sägs, vare oförhindrad att sjelf kalia prest eller lärare.
Hvarje församling anställe såsom föreståndare en välfrejdad person, hvars vård hennes angelägenheter anförtros kunna, och gore derom anmälan, i Stockholm hos Ofver-Ståthållare-embetet, och annorstädes i riket hos Konungens Befallningshafvande. § 3.
Varder rättigheten till fri religions-öfning missbrukad, eller underlåter församlingen att iakttaga hvad i afseende å föreståndaren är i ‘2 § stadgadt; då må, efter Konungens förordnande, församlingen upplösas. § 4- Föreståndaren åligge att noggrant föra de anteckningar, som af Konungen föreskrifvas; att desamma inför Domstol, Konungens Befallningshafvande eller OfverStåthållare-embetet vid anfordran förete; att inom en månad efter hvarje års slut till Konungens Befallningshafvande eller Öfver-Ståthållare-embetet aflemna förteckning å församlingens medlemmar samt under årets lopp ingångna äktenskap eller inträffade födelser eller dödsfall i församlingen; att på sätt, som för Svenska kyrkans presterskap är stadgadt, utfärda betyg och till offentliga myndigheter lemna upplysningar om församlingens medlemmar; samt att för öfrigt ställa sig till efterrättelse lag och de särskilda föreskrifter, som af vederbörande honom meddelas.
Underlåter föreståndaren att iakttaga hvad honom enligt denna författning åligger; straffes med böter från och med tjugo till och med trehundra Riksdaler eller fängelse från och med två månader till och med ett år.
.§ s. Innan något hus eller rum af församlingen begagnas til!
Gudstjenst eller andaktsöfning skall föreståndaren derom göra anmälan, å landet hos Kronofogden i orten, och i staden hos Poliskammaren, der sådan finnes, men i annat fall, hos Magistraten.
Gudstjenst eller andakts-öfning må ej den offentliga myndigheten i orten tillträde förvägras. § «•
Ej tillätes någon munk- eller nunne-orden eller inrättande af kloster.
MajUs Netel.
Proposition N:o 38. o § 7.
Förvärfvande af fast egendom i riket vare främmande trosbekännares församlingar, inrättningar eller stiftelser förbjudet; dock må tillåtet främmande religions-samfund, hvarom i 1 § sagdt är, med Konungens tillstånd förvärfva eganderätt till den jord, som för utrymme till kyrka eller kyrkogård erfordras.
A allmänna begrafningsplatser må främmande trosbekännare hädanefter, likasom hittills, erhålla lägerstad för sine döde. S 8.
Sker annorledes; varde skolan eller undervisnings-anstalten stängd och föreståndaren för densamma dömd till böter från och med femtio till och med trehundra Riksdaler.
Vid enahanda bot vare ock främmande trosbekännare förbjudet att vid sammankomst till andakts-öfning af Svenska kyrkans medlemmar hålla föredrag. § 9.
Lysning till äktenskap skall, ändå att såväl mannen som qvinnan äro af främmande trosbekännelse, afkunnas i den till Svenska kyrkan hörande församling, inom hvars område bruden är boende; dock att lysningen, der begge äro medlemmar af tillåtet främmande religions-samfund, af dess föreståndare utfärdas.
Vigseln må i det fall, att både mannen och qvinnan tillhöra främmande religions-samfund, som tillåtet är, förrättas efter dess bruk.
Barn af äkta makar, som begge tillböra främmande men tillåtet religions-samfund, må af föräldrarne uppfostras i den lära de bekänna.
Är blott endera makan medlem af sådant samfund; då skall barnet, om fadren tillhör Svenska kyrkan, uppfostras i den rena evangeliska Käran:
Är modren af denna lära, och har skriftligt aftal om barnens uppfostran blifvit emellan makarne triiffadt före äktenskapet och inför Konungens Befallningshafvande eller Öfver-Ståtiiållare-embetet uppvisadt; lände då det till efterrättelse: har ej sådant aftal skett; vare fadren efterlåtet att uppfostra barnet i den troslära han bekänner.
Oäkta barn, som njuter underhåll af allmänna medel, skall, änskönt föräldrarne äro medlemmar af tillåtet främmande religions-samfund, uppfostras i den rena evangeliska läran. § Il Främmande trosbekännare skall ej anses oberättigad att embets-åtgärd af G Kongl. Maj.ts Nåd.
Svenska kyrkans presterskap påkalla; dock alt vid sådan förrättning kyrkans handbok brukas.
Med lärotvist, som kan samvetet bekymra, må prest i ty fall ej besvära: ej heller skall han sin cmbetsåtgärd någon medlem af tillåtet främmande religionssamfund påtvinga. § 12.
De för särskilda kyrkliga förrättningar stadgade afgifter till Svenska kyrkan eller hennesl presterskap eller betjening vare ej medlem af tillåtet främmande religions-samfund pligtig att gälda i annat fall, än att slik förrättning blifvit på hans egen begäran verkställd. § 13
Med de inskränkningar obh undantag, som af Grundlag och denna Förordning bestämmas eller betingas, skall ej från skiljaktighet i Christen trosbekännelse härledas någon skilnad i Svenska medborgares rättigheter eller skyldigheter.
År främmande trosbekännare af sådan lära, som ej tillstädjer honom att aflägga i lag föreskrifven ed, då den erfordras; förordne Konungen, sedan Högsta Domstolen blifvit hörd, huru förfaras bör. § 14 Faller någon af från den rena evangeliska läran och låter ej af sine själasörjares undervisning och förmaning sig rätta, varde han af
Dom-kapitlet eller dess förordnade ombud varnad.
Framhärdar han ändå i sin villfarelse och önskar att från Svenska kyrkan öfvergå till främmande religions-samfund, gore han personligen hos Kyrkoherden i den församling, hvartill han hörer, anmälan derom till anteckning i kyrkoboken; dock skall han ej anses från kyrkan skiljd förr, än han, efter uppnådd ålder af aderton år, blifvit i annat i riket tillåtet religions-samfund upptagen.
Varder affälling från Svenska kyrkan upptagen i främmande religions-samfund förr, än han uppnått aderton års ålder och, efter undergången varning af Domkapitlet eller dess ombud, personligen anmält hos Kyrkoherden i den församling, hvartill han hörer, sin önskan att ur Svenska kyrkan utträda; vare den honom upptagit förfallen till böter från och med femtio till och med trehundra Riksdaler.
Om affällings upptagande i främmande religions-samfund skall föreståndaren för detsamma inom två månader derefter underrätta Kyrkoherden i den församling, hvartill den alfällige hört. § 13- Främmande trosbekännare, eller den, som till utträde ur Svenska kyrkan sig anmält, må ej i annat fall, än Grundlagens stadgande om utöfning af Riksdagsmannarätt föranleder, deltaga i behandling eller afgörande af frågor, som kyrkan eller den offentliga undervisningen röra.
Innehar den, som till utträde ur Svenska kyrkan sig anmält, offentlig tjenst; varde han|derifrån skild, der ej tjensten är af beskaffenhet, att han utan afseende å sin trosbekännelse kunnat till densamma nämnas samt Konungen eller den myndighet, som eger att tjensten tillsätta, finner skäligt att honom dervid bibehålla.
Genom denna författning sker ej någon ändring af hvad i afseende å Mosaiska trosbekännare stadgadt är.
Böter, som i denna Förordning äro stadgade, beräknas i Riksmynt och fördelas till hälften emellan åklagaren och de fattige.
Saknar den bötfällde tillgång till böterna, skola de förvandlas till fängelse efter de grunder, som gälla för förvandling af böter enligt Utsöknings-Balken.
Majit förblifver Rikets Ständer med all Konglig nåd och ynnest städse välbevågen.
Datum ut supra. § 16. § 17- Louis De Geer. 8 Kongl. Majus Nåd.
Proposition N:n 38.
Utdrag af Protokollet öfver Justitie-Ärenden, hållet uti Kongl. Maj:ts Högsta Domstol Tisdagen den 21 Juni 1859.
Justitie—råden:
Engelhart, Alexanderson, 1 Hoffstedt, Gyllenhammar, Iggeström, Södergren.
Tillförordnade Itevisions-sckreteraren, Hofrätts-Assessoren Carleson, föredrog i underdånighet note ur protokollet öfver Justitie-depärtements ärenden, hållet i Stats-Rådet den 10 innevarande månad, hvarigenom Högsta
Domstolens underdåniga utlåtande blifvit infordradt öfver ett i .lustitie-departcmentet upprätladt förslag till Förordning angående ändring i gällande bestämmelser om ansvar för den, som träder till eller utsprider villfarande lära; Varande berörde förslag till Förordning detta protokoll i afskrift bilagdt.
Domstolen fann ifrågavarande förslag icke föranleda till någon anmärkning.
In fidem J. F. Hellman.
Förslag till Förordning, angående ändring i gällande bestämmelser om ansvar för den, som träder till eller utsprider villfarande lära.
Till kraft och verkan upphäfvas dels 1 Kap. 5 och 4 §§ Missgernings-Balken, 7 Kap. 4 § Ärfda-Balken och 1 Kap. 2 § Kyrko-lagen, sistnämnde lagrum, såvidt det alser annan än prest eller innefattar annan straffbestämmelse än den om embetets förlust, dels ock hvad om ansvar för villfarande lärosatsers utspridande eljest finnes stadgadt; och förordnas som följer: § * Den, som offentligen förkunnar eller till annans förledande annorledes utsprider - Kongl. Majus Nåd.
Proposition N:o 38. 9 eler lärosatser, som mot den rena evangeliska läran stridande äro, straffes med böter från och med femtio till och med trehundra Riksdaler, eller fängelse från och med två månader till och med ett år; dock sker ej härigenom någon inskränkning i den frihet i religions-öfning och undervisning, som bekännare af annan lära, än den rena evangeliska, medgifven är.
Varder prest beträdd med utspridande af villfarande lärosats, — derom är särskildt stadgadt.
Söker någon genom bedrägliga medel, hotelser eller löften om timliga fördelar förmå annan till affall från den rena evangeliska läran, vare förfallen till böter från och med etthundra till och med trehundra Riksdaler eller fängelse från och med två månader till och med ett år.