Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad angår nu gällande undantags-stadgande af 8 sk. införsels-tull per kanna å fransk sprit, som för luktvattens-beredning får med Kommersekollegii tillstånd införas, så bör Utskottet erinra, att denna undantags-förmån, i flera äldre tulltaxor medgifven, vid 1847—48 årens riksdag uppliäfdes, under förutsättning, att den förbättrade inhemska sprit-tillverkningen gjorde undantaget obehöfligt; men att vid sistlidne riksdag åter upplystes, att den inhemska sprit-tillverkningen icke lill beskaffenhet motsvarade luktvattens-beredningens behof, emedan det aromatiska ämne, som den franska, af vindrufvan tillverkade spriten innehölle, och hvarförutan luktvatten, jemförijgt med det bättre utländska, icke kunde beredas, belt och hållet saknades hos den svenska, ur potates eller säd frambringade spriten; hvarföre Rikets Ständer ånyo i tulltaxan införde nämnde undantags stadgande.
Efter hvad Utskottet inhemtat, har införseln af fransk sprit mot den sålunda nedsalta tullen under åren 1852 och 1853 i medeltal uppgått till 2,810 kannor.
Detta belopp gifver icke skälig anledning att antaga, Bevillnings-Utskottets Memorial, N:o 30. 5 det undantagsförmånen blifvit i någon märklig mån missbrukad, helst då man tager i betraktande, att luktvattens-beredning blifvit en till flera delar af landet utbredd näring.
Det jemförelsevis höga priset å den franska spriten aflägsnar ock faran af det antydda missbruket, om sådant ock kunde antagas någon gång ega rum.
För att icke betaga den inhemska luktvattenberedningen tillfälle att fortfarande förse sig med det behöfliga råämnet, utan alltför hög tullafgift, men ändock bringa denna afgift i någorlunda jemförligt förhållande med den skatt, som å bränvins-tillverkningen blifvit bestämd, hemställer Utskottet, att Fransk sprit, för beredning af luktvatten, må få införas efter pröfning af behofvet och med särskildt tillstånd af Kommerse-kollegium, emot 16 sk. tull per kanna.
Slutligen har Herr Henschen i sin omförmälda motion anfört, att i den händelse, såsom lian hade anledning frukta, Danmark fortfarande komme att utgifva export-premier (Drawback) för bränvin, som derifrån utfördes, sådane premier för utförsel af Svenskt bränvin äfven här måtte lemnäs; dock önskade motionären, som högeligen ogillada-^ett dylikt sätt att skada en annan nations moralitet, att Rikets Ständer heldre måtte hos Kongl. Maj:t göra framställning om åtgärder, för att få slut på ett sådant tyst, men okristligt krig.
Så vidt Utskottet kunnat erfara, äro hvarken i
Danmark eller något annat land premier för utförsel af bränvin och sprit medgifne i vidsträcktare mon, än att den erlagde tillverknings-skatten vid utförsel möjligen återfås; men med den af Utskottet här förut föreslagna tull å bränvin och sprit, torde någon införsel af sådane spritdrycker, som här tillverkas, icke vara att befara, äfven om utförseln från andra länder, på sätt nämndt är, underlättas.
Andra länders tull-lagstiftning i afseende å bränvin och sprit är jemväl af beskaffenhet, att någon införsel derstädes af här tillverkadt bränvin svårligen kunde ega rum, äfven om utförseln härifrån uppmuntrades medelst återställande af den erlagda tillverknings-skatten.
Att ett stadgande härom emellertid skulle kunna framkalla ganska betydliga underslef, till tunga för Statsverket, synes icke otroligt.
Vid dessa förhållanden anser Utskottet Herr Henschens omförmälda förslag icke böra lill någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Stockholm den 23 Oktober 1854. 6 Bevillnings-Utskottets Memorial, N:o 30.
Reservationer: af Herr Grefve Taube, H. E, emot borttagande af införsels-förbudet för bränvin och sprit af säd och andra jordfrukter. af Herr Doktor Sandberg.
”Emot första afdelningen af föregående betänkande anhåller jag få reservera mig på följande grunder:
Den gällande Tulltaxan innehhMev förbud emot införseln af utländskt
Bränvin lillverkadt af Säd eller potater, då skatten på den inhemska tillverkningen af denna vara blott utgjort några runstycken på kannan.
Nu har tillverknings-skatten blifvit förhöjd till 16 sk. kannan, för att derigenom minska tillgången och således äfven förtäringen af bränvin.
Hvarföre skall man då just nu medgifva den förut förbjudna införseln deraf från utlandet?
Afsigten att genom förhöjd skatt åstadkomma en minskad tillgång skall ju derigenom tillintetgöras.
Och förbrukningen af utländskt bränvin kan väl icke anses mindre skadligt än af inhemskt.
Dessutom måste man, thy värr! antaga, att, oaktadt alla inskränkningar som blifvit vidtagna eller som kunna beslutas i afseende på denna riksförderfliga näringsgren, skall likväl äfven hädanefter inom landet tillverkas långt mera af den olycksbringande drycken, än som nödigt och nyttigt är.
Att för konseqvensen skull upphäfva detta förbud, sedan alla andra sådana äro borttagna ur Tulltaxan, synes mig icke heller vara ett tillräckligt skäl.
Ty bränvins-lagstiltningen måste ju i alla sina rigtningar utgå från andra grundsatser, och sylta till ett helt annat ändamål, än lagstiftningen för loflig handel i allmänhet och för andra nyLtiga och gagneliga näringar.
I afseende på de sednare åsyftas utveckling, förkofran, afsättning och billiga priser.
I afseende på den förra åsyftas ju motsatsen af allt detta, nemligen: inskränkning, minskad förbrukning och höga priser.
Vidare då det icke heller är någon fördel för landet och folket att förbrukningen uppdrifves af sådana utländska spritdrycker som arrak, rumm och konjak, så synes mig ock, att med anledning af den förhöjda tillverknings-skatten på inhemskt bränvin, dessa bordt beläggas med högre tull, för att också i samma förhållande blifva dyrare än de förut varit.
Förbrukningen deraf har hvarken i moraliskt eller ekonomiskt hänseende något företräde framför bränvins-supningen; och om dessa utländske dryc - Bevillnings-Utskottets Memorial, N:o 30. 7 ker stå i högre pris, så innehålla de också större sprithalt och kunna efter införseln genom uppspädning möjligen säljas så billigt, att deraf samma elände framkallas, som man nu med så mycket skäl öfverklagar.
Då införsel-tullen på dessa varor för närvarande i medeltal är 28 sk. pr. kanna, så synes mig af förenämnde anledningar en förhöjning deruti till 40 sk. pr. kanna för 10 graders sprithalt och derunder, med tillökning af 5 proc. eller 2 sk. för hvarje öfverskjulande grad icke vara obillig eller obehöflig.
Efter min öfvertygelse är en tillväxt uti importen af dessa varor ingalunda önskvärd eller gagnelig för vårt land; och den som nödvändigt vill njuta dessa drycker i sin oförfalskade utländska gestalt, torde väl kunna betala dem 10 å 12 sk. dyrare än biltills, eller ock utan skada umbära dem.
Till en sådan förhöjning uti införsel-tullen på utländska sprit-drycker synes vara så mycket större skäl, för den händelse att införsel-förbudet för sädes- och polates-bränvin från utlandet skulle af Ständerna upphäfvas, och således äfven detta under samma rubrik få införas.
Ville man åter utgå från den åsigt, att möjligheten af oloflig införsel bör förekommas, så skulle hvarken förbud eller någon förhöjning i tullen äga rum, utan i dess ställe en ganska betydlig nedsättning i den tull som nu gäller.
Men hvad dessa varor beträffar, synes mig man icke härpå bör fästa allt för stort afseende, ty den tullbevakning som förefinnes bör väl kunna förekomma insmuggling af stora qvantiteter, och de mindre käril, som möjligen kunna kastas i land och undgå bevakningens uppmärksamhet, torde väl svårligen kunna uppgå till milliontals kannor.” af Herr W. M. Ekelund.
”Sedan frågan om tillverknings-skatteu å bränvin numera blifvit afgjord och denna afgift bestämd till 16 sk. banko pr. kanna om 6 graders styrka, så har den, i afvaktan på beslutet derom, hittils uppskjutna frågan om tulls bestämmande på utländskt bränvin och andra spritdrycker blifvit af Bevillnings-Ulskoltet behandlad, och Utskottet föreslagit, att, med upphäfvande af nu stadgade förbud, den för alla andra slag utan afseende å styrkan nu gällande tullsatsen 28 sk. måtte bestämmas till 30 sk. pr. kanna vid 10 graders styrka och förhöjas med 1? sk. motsvarande 5 procent för hvarje öfverskjutande full grad.
Emot detta Utskottets beslut, såsom, efter min tanke, innefattande, jemförelsevis med den förhöjda bräll vins-skatten, en för låg tullbestämmelse, får jag mig reservera.
8 Beviilnings-Utskottets Memorial, Nio 30.
Samma moraliska skäl som förefunnits för det inhemska . bränvinets fördyrande, medelst en beskattning, ungefär 30 gånger högre än förut, förefinnes jemväl att åtminstone i någon större mou än hvad Utskottet föreslagit, höja tullen å andra spritdrycker.
Oafsedt sädes-bränvin, hvars inhemska tillverkning må anses betryggad mot utländska medtäflare genom den föreslagna tullsatsen, synes mig det vara ganska lämpligt och äfven följdriktigt att vid en så genomgripande reform i bran vins-lagstiftningen som nu blifvit beslutad, äfven bestämma tullen högre å sådana spritdrycker, som mera uteslutande förbrukas af de bättre bemedlade, och hvilka drycker, såsom dragande ett högre värde och icke utgörande nödvändighetsvaror, gerna kunna träffas af en i alla fall ringa tullförhöjning, utan att försäljnings-prisen derå blifva för konsumenterne betungande.
Förslaget att gradvis höja tullen, ”medförer mycken omgång och olägenhet, utan motsvarande fördel.”
Detta erkändes af sisilidne Riksdags Bevillnings-Utskott, hvarföre
Utskottet också då föreslog tullen lika för alla slag bränvin och sprit, utan skillnad för högre eller lägre gradtal.
Detta Utskottets erkännande anser jag äfven nu böra göra sig gällande; och jag vågar betvifla, att den genom progressiv tullförhöjning påräknade högre tullafgiften skall med full säkerhet kunna antagas alltid och allestädes komma att i de flesta fall utgå.
Men äfven om så antages, skulle ”vinsten af ökad tullinkomst blifva så oändligt ringa och på intet vis uppväga de af ett sådant behandlingssätt uppkommande olägenheter.
Det är vida bättre att höja afgiften och låta den gälla för alla slag.”
Dessa åsigter delades fullkomligt af Utskottet vid sistlidne Riksdag, och dåvarande Ständer godkände dem jemväl.
Det tyckas mig icke vara skäl att redan nu frångå dem.
I Norrige, der vanligt sädes-bränvin är till införlei förbjudet, är tullen bestämd för ”alla andra slag, med eller utan tillsats (destillering) samt utan hänsigt till bränvinets styrka,” till 10 £ sk.
Norskt pr.
Norskt skålpund.
Den motsvarar således minst 1 R:dr banko pr Svensk kanna.
I andra länder är tullen i allmänhet hög på spritdrycker, och i England belöper den sig ända till 5 R:dr banko pr. kanna, och derutöfver.
Då man så ofta sagt, att våra tullsatser borde bringas till likhet med Norriges, kunde det aliså vara skäl att för nu ifrågavarande artiklar be* stämma Bevillnings-Ulskottets Memorial, N:o 30. 9 stämma tullen till 42 sk. pr kanna, utan afseende på gradtalet, i hvilket fall, med tillägg af afgiften till Handels- och Sjöfarts-fonden samt tolag, sammaplagda tullbeloppet uppginge till 1 R:dr banko pr kanna, eller att åtminstone bestämma tullen till 40 sk.
Detta mitt förslag vann icke framgång inom Utskottet.
Man hade betänkligheter deremot ej blott med hänsyn lill förment förökad smuggling, utan äfven med afseende å regleringen af vissa handelsförhållanden emellan Sverige och Frankrike.
Om detta sednare skäl kan, i en fråga som denna, vara af någon högre vigt, hvilket jag icke förmenar, så må man då göra den undantags-bestämmelsen att bibehålla lullsatsen å Fransk konjak vid dess nuvarande belopp 28 sk.; retelsen till smuggling eller tullförsnillning är redan i sig sjelf tillräckligt stor vid nu gällande tullsats, för att Utskottets förslag skulle i det afseendet bättre än mitt, som är enklare och säkrare, egna sig till förminskning eller förekommande deraf.
En sak är det att stifta en tull-lag; — en annan att tillse att den efterlefves.
På grund af hvad jag nu haft äran anföra, vågar jag vördsamt föreslå, att, med upphäfvande af nu stadgade införsels-förbud, för bränvin och sprit, alla slag, införsels-afgiften må bestämmas till 40 sk. kannan, ulan skillnad för högre eller lägre gradtal.’'
Vrot. 1858—1854. 5 Sami. 1 Afd. 31 Baft. STOCKHOLM, TRICKT HOS N. MARCUS, 1854.
UtvUlvingx-Ultknlltti Retärki.nilr, N:o 31. 1 W:o 31.
Ant. till Exp.-Utsk. d. 8 Nov. 1854, kl. 12 m. 1 Betänkande, angående beräkningen, a/ Tullmedlen, Salu-accissen, Pustmedlen, Char tce-Sigillatce-afgiften och Brunvinsbränningsrnedlen.
Då Rikets Ständer nu mera fastställt grunderna för bevillningens litgörande under samtliga ofvannämnda titlar, end st med undantag af de tullafgifter, hvilka omförmälas i Utskottets utlåtande N:o 30, så får Utskottet, som anser de möjligen ifrågakoinmande förändringar uti sistnämnde tullafgifter icke vara af den betydenhet, att beräkningen af tullinkomsten i det hela deraf beror, härmed afgifva förslag till beräkning af de inkomstsbelopp, hvilka af förenämnde bevillningar må kunna årligen förväntas. i:o Tullnicdlen.
Enligt uppgift från General-Tullstyrelsens
Kammar-kontor å brutto-uppbörden af tullmedlen, jemte afkortningar derå, hafva dessa utgjort:
År 1852, brutto tulluppbörd 5,549,946: 31. 7.
B I HÄNG TILL BAHKHUKM t&QYOCOll • vid Urtima Riksdagen i Stockholm Åren 1844 och 1845.
Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskotlets Memorial, Utlåtanden och Betänkanden.
Best - och Ekon.-Utskottets Memorial, AVo 1. 1 Memorial.
För alt befordra skyndsamhet vid behandlingen af de flerfaldiga olikarlade mål, som till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottets åtgärd, öfverlemnas, har Utskottet inom sig utsett tvenne
Afdelningar för ärendenas beredning, innan de till Utskottets slutliga handläggning förekomma, till följd hvaraf Utskottet, som, enligt 24 § al Riksdags-Ord ningen, eger att antaga tvenne Cancellister, har att påräkna en af dessa till biträde vid hvardera Afdelningen; men då, vid sådant förhållande, oundvikligen ytterligare erfordras ett pålitligt biträde vid
Diariernes förande och för att gå Secreteraren tillhanda, äfvensom till bestridande af Notarie-göromål, så får Etskottet hos de Respectiva Stånden vördsammast anhålla, att Utskottet må tillåtas att, utöfver Å Högloflige Ridderskapets och Adelns Leda- Å Högvördig Preste-Ståndets Leda - hvad Riksdags-Ordningen medgifver, antaga en Cancellist, med åtnjutande af enahanda aflöning, som för de öfriga Cancellisterne kan varda bestämd.
Stockholm den 5 Augusti 1844. möters vägnar: möters vägnar: H.
J. A. Butsch. A Välloflige Borgare-Ståndets Ledamöters vägnar: Å Hedervärda Bonde-Ståndets Ledamöters vägnar: J. TV. Boström.
Ola Jeppson.
Prof. 1844. 8 Sami. 1 haft.
Fritz Rythén. 2 ' Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsliottets Memorial, N:o 2.
M 2- Ank. till Exp. Utsk. den 27 Aug. 1844, kl. 10 f. m.
Memorial, om beräkning af Notarie-arfvode för de såsom Notarier hos Utskottet anställde Cancellister.
Som de, enligt 24 § Riksdags-Ordningen, af Utskottet antagne Cancellister äro anställde att, såsom Notarier, tjenstgöra hos Utskottets serskilda Afdelningar, och tjenstgöringen blifver enahanda för de Cancellister, Utskottet kan finna nödigt att, på grund af åberopade stadgandet, ytterligare antaga, i den moa göromålens mängd och beskaffenhet kunna påkalla, att de af flera Afdelningar förberedande handläggas, så får Utskottet vördsamt hemställa, att notarie-arfvode må tilldelas de Cancellister, som Utskottet, på grund af 24 § Riksdags-Ordningen, antagit eller linner nödigt att antaga, för att anställas såsom Notarier hos serskildta Afdelningar af Utskottet, samt att sådant arfvode beräknas för hvar och en från antagningsdagen; och som den Cancellist, hvilkens antagande Rikets Högloflige Ständer serskildt tillåtit, efter Utskottets hemställan den 5 innevarande månad, N:o 1, eger sig ombetrodda lika vigtiga och grannlaga göromål, som de, hvilka tillhöra omförmälde Notarier, samt Rikets Högloflige Ständer derföre redan, genom bifall till berörde hemställan, täckts medgifva alt han må tillgodonjuta lika aflöning med de hos Afdelningarne anställde Cancellisterne, får Utskottet vördsammast hemställa, att, äfven för denne Cancellist, notarie-arfvode må få beräknas från antagningsdagen.
Allm. Besv.- o. Ekon.-Utskotlets Utlåtande, N:ris 3 o. 4. 3 JV2 3 Ank. till Exp. Utsk. d. 27 Aug 1844, kl. 10 f. m.
Utlåtande , i anledning af väckta motioner, angående indeldta räntors förvandling till penningar.
Från Hedervärda Bonde-Ståndet har Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet fått emottaga, under den 14 innevarande månad, ett Protocolls-Utdrag, innefattande underrättelse, att Erik Norbergs från Westerås Län och Jon Olssons från Gefleborgs
Län motioner, rörande indeldta räntors förvandling till penningar och ingående till Stats-Verket, jemte åtskilliga, angående samma ämne afgifna, anföranden af Anders Göransson i rån Stora Kopparbergs
Län, Anders Ericsson från Elfsborgs Län, Anders Johan Sandstedt från Jönköpings Län, Jöns Jönsson från Christianstads Län, samt Hans Pehrsson från Gefleborgs
Län blifvit till Stats- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskotten remitterade.
Alldenstund berörde motioner och anföranden icke medföljt Protocolls-Utdraget, så har Utskottet denna dag hos Stats-Utskottet begärt och erhållit del af desamma; och har Utskottet, efter tagen kännedom deraf, trott sig finna dem endast angå ärenden, som, enligt 30 § af Riksdags-Ordningen, tillhöra Stats-Utskottets handläggning, hvarföre
Utskottet anser sig icke tillkomma att dermed laga befattning, utan får, enligt 44 § Riksdags-Ordningen, vördsamt återlemna ifrågavarande motioner och anföranden samt underställa Rikets Högloflige Ständers pröfning till hvilket Utskott de rätteligen höra.
Stockholm den 26 Aug. 1844.
Jhs 4.
Ank. till Exp. Utsk. den 27 Aug. 1844, kl. 10 f. m.
Utlåtande, i anledning af väckt motion, om rättighet för en del räntegifvare på Gottland att med penningar få lösa räntepersedlarne.
Från Hedervärda Bonde-Ståndet har Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet, under den 19 innevarande månad, fått emottaga ett Pro - 4 Allm. Besv.- o. Ekon.-Utskottets Utlåtande, N:o 4. tocolls-Utdrag, innefattande underrättelse, att Lars Norrbys från Gottlands Län motion, 0111 rättighet för vissa räntegifvare på Gottland att få lösa de dem ålagda räntepersedlar med penningar, efter markegångspris, blifvit remitterad till Stats- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskotten.
Som denna motion likväl icke medföljt Protocoils-Utdraget, så har Utskottet denne dag hos Stats-Utskottet begärt och erhållit del af densamma, samt, efter tagen kännedom deraf, trott sig finna den angå ett ärende, som, enligt 30 § af Riksdags-Ordningen, tillhörer Stats-Utskottets handläggning, hvadan Utskottet anser sig icke tillkomma att dermed taga befattning, utan får, enligt 44 § Riksdags-Ordningen, vördsamt återlemna ifrågavarande motion och underställa Rikets Högloflige Ständers pröfning, till hvilket UtskolL den rätteligen hörer.
STOCKHOLM, elmén & granbergs tryckeri. 1844.
Allm. Besv.- och Ekon.'Utskottets Betänkande, N.-o S. t N:o 5.
Ank. lill Exp. Utsk. den 2 Sept.j kl. 1 e. m.
Betänkande t i anledning af väckt motion > om upphörande af bruket att utkasta Krönings-penningar.
Uli en från Hedervärda Bonde-Ståndet till detta Ulskolt remitterad motion, liar Riksdags-Fullmägligen JVils Strindlund från Wester-Norrlands Lin föreslagit, att, vid de snart förestående krönings-högtidligheterna, det gamla bruket med Kröningspenningars utkastande på gatorna och torgen i Lufvudstaden måtte inställas, samt anfört, att han med detta förslag ej åsyftade att inspara den summa, som dertill kan åtgå, och hvilken icke bör kunna blifva af synnerligen högt värde, men väl att förekomma de större folksamlingar, sorn kunde bildas vid ett sådant tillfälle, och hvarigenom oordningar och ledsamma uppträden samt någon gång äfven olyckshändelser kunna inträffa.
Denna motion, jemte de i anledning deraf inom Bonde-Ståndet afgifna yttranden, har Utskottet tagit i öfvervägande och dervid funnit Motionärens framställning på goda skäl grundad; hvadan ock Utskottet anser sig böra vördsamt tillstyrka: att Rikets Ständer måtte hos Kongl, Maj:t i underdånighet anhålla, aLt Kongl. Maj:t täcktes i Nåder bestämma något annat sätt för utdelandet af de, till minne af Kongl, Maj:ts snart stundande kröning, slagna skådepenningar, än det hittills brukliga, då nemligen desammma utkastats bland folket på gator och torg, hvilket föranledt folkträngsel, oordning och bullersamma uppträden, minst passande vid ett så högtidligt och för hela Nationen kärt tillfälle, som det ifrågavarande.
Prot. 1844■ $ Sami. 2 Haft. 1 Allm- Besv.- och Ekon.-UIskottets Betänkande, N-o 6- N:o 6.
Ank. lill Exp. Utsk. den 7 Sept.j kl. 12.
Betänkande, angående väckt motion, om tillsättande af Civila Fängelse-Directörer och upphörande af Commendanternes å Rikets fästningar befattning med fängelsernas inre förhållanden.
Ifrån Ilöglofl.
Ridderskapet och Adeln har till Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet blifvit remilteradt ett af Hans Excellence Herr Grefve Löwenhielm, Gustaf, väckt förslag, att på de af Rikets Fästningar, der fångar förvaras, mätte tillsättas Civila Fängelse-Directörer och Commendanternes befattning med fängelsernes inre förhållanden alldeles upphöra; och har Motionären såsom skäl härför anfört: att det nuvarande skicket först och främst innebure en grof princip-vidrighet, nemligen militärers magt öfver icke militära personer, enär fästningsfångar icke voro att hänföra till calhegorien af Pionnier-corpser och Arbets-compagnier, hvilka äro militäriskt organiserade och ställde under Krigs-lagarne; alt detta skick, som jemväl innebure en annan princip-vidrighet, nemligen militärers subordinerande under civila myndigheter, dessutom vore ändamålslöst, enär fängelsets och fångarnes behöriga handhaf vande naturligtvis måste åsyftas, men den skickligaste OJUcer ofta kunde vara den odugligaste Fång-vaktmästaren, helst Oflicerare, när de nämnas till Commendanter, icke egnat något studium åt den behandling af fångar, hvilken i moa af stigande upplysning och humanitet blifvit ett så grannlaga ämne; att således en skriande orättvisa skulle ligga deri, att en uti militäriskt hänseende oförvitlig
Olllcers hela bana och framtid skulle kunnä, såsom redan inträffat, lida mehn af misstag, begångne af honom i egenskap af Fängelse-Directör; att i alla andra constitutionella Stater fängelserna hafva sina civila Styresmän, som lyda under Inrikes Ministern , hvaremot Commendanter å Fästningar, der fångar förvaras, ansvara endast för fängelsets yttre bevakning och lemna den handräckning, som den civila Fängelse-Directören, till den inre ordningens vidmagthållunde, stundom behöfver reqvirera; tilläggande Motionären, alt, i händelse antagandet af hvad sålunda blifvit föreslaget skulle fördröjas, Armeens och Flottans Tjenstgörings-Reglemenlen och Läroböcker måste förstärkas med ett capitel om Fång-Vaktmästares åligganden.
Vid föredragningen hos Höglofl.
Ridderskapet och Adeln af denna motion, har Herr Friherre Cederström, Jacob, afslyrkt den föreslagna förän - Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande > N.~o 7. 3 dringen, under anförande: att, om Commendanten skall vara Kongl. Maj:t ansvarig för fästningen, mäste han äfven ega disposition öfver fångarne, för hvilkas behandling han ansvarar efter Lagens stadganden; att uti de fästningar, som innesluta släder, må Commendanterne icke befatta sig med de civila fångar, hvilka derstädes förvaras, utan böra de stå under civil myndighets vård och inseende; samt slutligen att Herr Friherren föreställt sig, det en person af militärslånd, som kan erhålla förtroende att vara Commendant på en fästning, också mäste hafva den bildning, att han vet, hvad som fordras för fångvården, och befröfvet således icke påkallar någon tillökning i examina för OJlicerare, angående Fångvårds-Direktörers åligganden.
Deremot har Herr Grefve Löwenhielm., C. G.j uti skriftligt anförande, förklarat sig till alla delar instämma med Motionären.