Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Med en del af Banquens nuvaran - ]37* Betänkande om Rikets Fenninge-Verk'. de inkomster skulle actie-egarne försäkras om ett minimum af ränta, men för Öfrigt borde de, utan något vidare anspråk på Banquens gamla tillgångar , erhålla utdelning pro rata uppå hvari i följd af en. fullständigare inrättning med deras bidrag tillkommer.
Ehuru till inrättningen af en för Riket välgörande Banque-anstalr, efter Committéens öfvertygelse, hörer, att den bör associeras med enskilde delegare, är detta likväl ej ett absolut vilkor för utförandet af ofvan uppgifna plan till myntbestämning; ty Banquen kan ock under sin nuva-] rande form och styrelse , upptaga ett lån af 3 millioner och dermed tillvägagå på föreslaget sätt.
Ett sådant lån skulle ulan svårighet erhållas; men det vore blott ett halft verk, det vore att försumma en gynnande tidpunkt till grundläggande af en bland de vigtigaste allmänna anstalter.
Committéen har visserligen ej för sig dolt de många och stora inkast, som kunna göras emot den af Committéen föreslagna plan till pen-' ningeverkets reglering.
De hafva blifvit pröfva-] de med all den uppmärksamhet, som ämnets vigt och en skyldig agtning för andres meningar bjuda.
Committéen bör ej neka, att svårigheter möta på den väg till återvinnande af ordning och stadga, som Committéen ansett böra följas; men örn en förändring i penninge-veikets nuvarande tillstånd pröfvas nödvändig , och ytterligare konstlade åtgärder finnas blott förvärra det onda} så måste väl sluteligen de medel tillgripas , sorn åstadkomma en snar och kraftig hjelp.
Betänkande om Rikets Penninge-Verki 373 Inkasten skola utan tvifvel finnas vigtiga ; men det är nyttigt, att de bli upptagna och utredda, innan en sådan diseussion öfver dem börjar , som har till följd ett afgörande af sjelfva saken ; ty misstag i beslut om de rätta medlen kunna blifva alltför vådliga, då deremot misstag i förslag kunna tjena till upplysning och utan fara rättas.
Committéen, af Eders K.
Majit i Nåder kallad till ett förberedande arbete , borde anse för sin första pligt, att taga på sig det obehagliga
L en framställning , som skulle stöta många opinioner.
Committéen förutser äfven , att betänkligheterne mot dess förslag möjligen i närvarande tidpunkt må komma att gälla mer, än de skäl, sorn till dess försvar kunna anföras; men begreppen blifva imellertid redda och ämnena för discussioner ordnade, samt Eders Kongl.
Maj:ts nådi-j ge afsigter således uppfyllde.
Committéen går derföre nu att upptaga en del af de inkast, som. emot dess förslag torde komma att göras, och att i underdånighet förklara, huru Committéen ansett dem.
De inkast, som redan blifvit och än vidare skola blifva emot den föreslagna planen uppstälda, kunna hänföras under följande hufvud-afdelningar: 1) emot sjelfva mynt-bestämningen i allmänhet ; 2) emot den af Committéen uppgifna mått-] stock för sedlarnes metalliska värde; 3) emot förslaget att enskilde Actie^egare må tillåtas i Banquen deltaga. 374 Betänkande om Rikets Penninge-Verk.
I forsta hänseendet anmärkes-- att en mynt» bestämning eller realisation är en bankrutt, omoralisk och sårande för national-anseendet, förderflig för allmänna crediten; att de förra realisationerne icke egt bestånd, utan endast ådagalagt , att metalliskt mynt icke trifves i vårt land , och att i hvarje påkommen våda, man åter nödgats taga sin tillflygt till pap. persmynt; att om industrien i alla dess grenar ej lifvades på samma gång, som metalliskt mynt åter sattes i omlopp, Banquens redbara fond lätt kunde utgå ur
Riket till fyllande af brister i betalningen för våra verkliga eller inbillade behof, hvaremot pappersinyntet af nödvändigheten qvarliålles i rörelse; att skatterne ej skola kunna fortfarande utgöras , särdeles af den arbetande klassen , sedan metallerna vandrat först ur Banquen emot sedlar, som i detsamma ej vidare tillhora rörelsen, och derefter ur Riket för varor, som, en gång förtärda, lemna intet rörelse medel öfrigt; att de sedlar, som återstodo, sedan Eanquens redbara tillgång blifvit uttömd , skulle sakna allt varde; att rörelse-capitalet skulle genom en myntbestämning hastigt minskas, utan att varu.prisen lika fort satte sig derefter} alt näringarne skulle sakna förlag och rörelsen blifva trögare, genom införande af metalliskt mynt, då deremot^erfatenheten visat med hvad verksamhet jordbruk och andra industrigrenar, som under de metalliska mynt-perioderna varit mera stillastående, bedrefvos först under Betänkande om Rikets Pentiinge-Verk. 37 5 Riksgälds-perioden, och sedan efter det
Bancosedlarne år 1809 nerflyttades till riksgälds-sedlar; samt att det är särskildt, om ej vådligt, åtminstone betänkligt, att under en tidpunkt, då de stora statslåns-operationerne på Europas alla handels-platser uppjaga det metalliska myntets verkan och således förhöja det i relativt värde, till alla andra natur-produkter, göra vår afskiljda local beroende af en sådan värdemätare, nu ryckt ur sin lugna och jemna circulation ; och att det derföre vore rådligast att hjelpa oss fram med det isolerade circulations-medel vi nu nyttje, som ingen kan beröfva oss, som vi efter behof eller godtfinnande kunna öka eller minska, och som, utan utvexling emot metalliskt mynt, i de flesta fall gör samma tjenst, hellre underkastande oss olägenheterne af dess fluctuation hädanefter såsom hittills , än vådan att genom den allmänna värde-mätarens återinförande, sätta oss i ett nu okändt beroende af financiella skakningar i andra länder.
De som framställa dessa inkast åberopa såsom ett practiskt bevis för dem, de olägenheter England fått vidkännas", i följd af sin senaste mynt-bestämning, och tillägga: huru skall det fattiga Sverige våga göra hvad som ej lyckats för det rika JfrittanienP Committéen har ansett följande kunna framställas till svar på de nu anförda inkasten.
Ett allmänt och skyndsamt erkännande af ett tillstånd, som de facto redan eger ruin, och sorn icke med någon rättvisa kan återföras till hvad som var, innan oredan begynte, måste vara mera moraliskt, än att stillatigande låta det 37G Betänkande om Rikets Fenninge-Verk, fortfara och förvärras , afven som det bör mera stärka bade' anseendet och crediten, när man uppgör en ren räkning, och visar, att, oaktadt ali ordning i förvaltningen, uti sjelfva institutionens grunder och för öfrigt i tids-omständigheter legat oundviklige anledningar till hvad som skett, samt begagnar för handen varande medel till beredande af rättelser, som billighet och omsorger för samhällets väl påkalla.
De förra realisationerna hafva fört till ordning i penninge-verket, så långt deras beskaffenhet och Eanquens grund-inrättning det roed. gifvit, och så länge de blifvit fullföljde.
Silfver eller metalliskt mynt haE rätt val trifvits i allmänna rörelsen äfven under krig och olyckor, så länge
Statsskulden eller enskilda skulder ej fått antaga formen af mynt; men när det skett, så bar metalliska myntet försvunnit och icke i rörelsen återkommit eller kunnat återkomma, om än krigen och olyckorna upphört, emedan det strider emot sakens natur, hvilket närvarande tidpunct ock antyder.
Två olika alne-mått kunna ej vara mätare under den gemensamma benämningen af aln.
Säljaren skulle alltid vilja, mäta ut med dea korta, och köparen ha sig tillmätt med den långa..
Om man af fruktan, att vid missväxt, krig eller andra allmänna olycko.r det metalliska myntet skall gå ur landet, sätter' mynt-väsendet i den författning, att metalliska valutan under lyckligare lider aldrig kan ökas; så har man ett svagt oall ringa tillfyllestgörande värn emot sådana olyckor i den behållna valutan, åt hvilken man ej vågar gifva rörelse, och ännu mindre uti mynt-representativer, som man Betänkande om Rikets Penninge-Verk.
"377 anser sig kunna efter förslags-berakningar eller godtycke öka eller minska.
Andra länders exempel må dessutom öfvertyga oss, att metalliska circulations-medel - aldrig saknats der mynt och stats-skuld varit åtskiljde, ehuru fiendens härjningar och dryga krigs-contributioner förorsakat det största elände.
Både Regeringen och enskilde personer hafva varit nedtryckte af skulder; men det metalliska myntet har dock verkat oafbrutet såsom mätare af egendomar och varor.
Ilandet har för tillfället varit penninge-fattigt; men den säkra beräknings-grunden för industriella företag har blifvit bibehållen, vid minsta rådrum för arhete och återhemtning hafva capitaler åter tillflutit, och lifligare omlopp har ersatt deras i början ringa mängd.
Om idogheten, och dess följeslagerska sparsamheten ej tillväxa, kan det visserligen inträffa, att en stor del af silfver-fonden utgår i betalning för utländska produeter, så framt exporten af andra varor dertill ej är tillräcklig.
På det hela är det likgiltigt, om vi betale utländska produeter med jern, koppar eller silfver: om en öfver tillgångarne sträckt consumtion af öfverflöds-arti klar har till påföljd pappers-myntets försämring eller utförsel af det redbara; men det är säkert, att tärandet på capitalet lättare döljes genom det förra än det senare.
Den brist på idoghet oell sparsamhet, som öfverklagas, härrör titan tvifvel i väsendtelig mån af oordningen i penninge-verket.
Dess återförande till stadga skall, icke fort men säkert, undanrödja ett a£ hindren för industriens verksamhet.
De öfriga, sora finnas qvar ifrån ett äldre samhälls-lillståndj 378 Betänkande om Rikets Pennin ge-Verk. skola, äfven utan positiva åtgärder, af sig sjelfva bortfalla, så snart en stigande upplysning hunnit öfvertyga olika interessen, att deras och det allmännas gemensamma val bäst befrämjas genom frihet för närings-flitens utveckling.
Hvad möjligheten för skatternes utgörande beträffar, så bör den bli större under ett penninge-system, som åsyftade ordning i alla förhållanden, än om det nuvarande komme att fortfara; ty om än i senare fallet skatter, till samma räkne-belopp sorn förut, kunde lättare afbördas, så blefve de mindre till räcke! i ga för statsutgifternes bestridande, i man som mynt-värdet ytterligare försämrades.
Skatternes räkne-belopp är likgiltigt, blott de uppfylla ändamålet af Statens underhåll.
Producternes värde bestämmer den andel, som deraf kan tagas i, skatt.
En öfverdrifven beskattning , sorn angriper productions-capitalet, är lika tryckande oin myntet är metalliskt eller icke, och kan ej i ett väl ordnadt samhälle lemnäs utan snar rättelse.
De banco-sedlar, som återstodo, sedan Banquens redbara tillgång blifvit uttömd efter den föreslagne mynt-bestämningen, skulle, långt ifiån att sakna allt värde, ega ett ganska stort genom säkerheten i Banquens fordringar och behofvet för rörelsen.
Den föreslagna mynt-bestämningen förutsätter ingalunda någon minskning i rörelsecapitalet: tvertom kan den fasta grund för allmänt och enskildt förtroende, som derigenom herodes, bära en betydligt utvidgad circulation.
Då mynt-bestämningen sker så nära som möjligt Betänkande om Rikets Pennin ge-Verk. 379 efter nuvarande förhållande, kan den icke verka till rubbning i varu-prisen.
Att näringarne skulle sakna förlag och rörelsen bli trögare genom införande af metalliskt mynt, är en ogrundad farhåga, Förlags-biträden kunde i både allmän och enskild väg erhållas lättare och till större belopp, sedan osäkerheten i deras värde upphört: och alla de hinder för enskilda creditens begagnande, som ansågs nödigt att föreskrifva, så länge myntets värde skulle uppehållas endast genom bestämning af dess qvantitet, skola naturligtvis försvinna, då det blir bestämdt efter en mera fast grund.
Den stora verkan till jordbrukets och andra näringars förkofran, som tillskrifves pappersmyntet, bör egenteligen hänföras till första perioden af dess tillvarelse, då del vanligen går i bredd med det metalliska och ingen ännu anar dess förestående omvexlingar.
Genom den hastiga tillväxt i qvantitet rörelse-capitalet vinner, öfver hvad näringarne i sina vanliga förhållanden kunna upptaga, utan att qualiteten genast nersättes, uppkommer då en lyftning till nya industri-företag, hvilka det likväl under sådane omständigheter icke alltid är möjligt att oeconomiskt beräkna.
Så snart pappers-inyntet börjar falla i värde, och detta fall blir bekant, upphöra fördelarne och olägenheterne inträda.
Erinran om
Stats-låns-operationernes inflytande är af större vigt: de verka till skada för all naturlig production, i det de draga capitaler och krafter till en artificiel rörelse, som likväl sluteligen mäste hemta sin näring af productionen.
1 de vådliga följder, som genom lån-sy - 380 Betänkande om Rikets Penninge-Verk. stemet konna uppkomma , ligger största betänkligheten att nu vidtaga en meftallisk myntbestämning: ty örn grundvalarne för staternes credit skakas genom politiska hväifningar, så att de milliarder stats-obligationer, sorn nu utgöra snart sagdt den största massan af förmögenhet, hastigt blefve föremål för en häftigare rörelse, så skulle det effectifva metalliska myntet befinnas otillräckligt för uppgörandet af alla dessa liquidationer, och således stiga högre i värde och till ränta , hvarjemte af sådana skakningar alltid plägar följa, att hvar och en gömmer sin metalliska behållning till ett värn emot befarad tillfällig nöd.
Svårligen skulle vi likväl kunna undgå att erfara verkan af samma olyckliga tillstånd, genom pappers-myntets fallande värde, derest nu gällande förhållande med sedlarne fortforo: och inflytandet på rörelsen blefve snart enahanda, om dess capital förminskades genom det metalliska myntets partiella utvandring, eller de standigt qvarblifvande sedlarnes försämring.
Ehuru Statslåne-systemet i sin öfverdrift kan medföra vådliga följder för all redbar industri , är det dock troligt, att man längre emotstår dess menliga verkningar, med ett stadgadt mynt-väsende, än om man fortfar med ett vacklande.
Om Engelska Eanquens öppnande till utvexling af metalliskt mynt i större eller mindre mån bidragit till den förlägenhet, ' hvari Engelske jodbrukaren sig befinner , hvilket nekas af dern som tillskrifva samma förlägenhet åt en dryg beskattning och öfverdrifna i pennin, gar utgående arrenden, bestämda efter höga epanmåls-pris under kriget; så härrörde det icke af Betänkande om Rikets Penninge-Verk. 381 Stgärden att vidtaga utvexlingen, utan deraf, att sedlarne, med mindre afseende på deras dåvarande värde, på en gång förbättrades till det ursprungliga, hvilket dock till en del var en följd af den minskning i utgifter och det hopp om framgent lyckliga förhållanden, som allmänna freden medförde.
Emot ofvannämnda inkast må för öfrigt i allmänhet anmärkas, att flera af dem egenteligen angå rörelse-capitalets qvantitet, för att vara tillräckligt för producternas omsättning och skatternes betalning; men frågan om ett stort eller litet rörelse-capital intager ett inskränkt rum till afseende i jemförelse med angelägenheten deraf, att allmän och enskild credit hafva ett säkert stöd och alla varubyten en i möjligaste måtto orubbelig gemensam mätare, för hvilka bägge ändamål något fullkomligare medel icke finnes, än det metalliska myntet, som ock derföre hos alla upplysta nationer blifvit dertill antaget.
Utan tvifvel är det af största vigt, att rörelse-capitalets både qvantitet och qualitet icke genom konstlade åtgärder förändras; ty all sådan skakning icke blott omflyttar, utan förminskar äfven, välståndet: men en följd af naturförmåner, näringsflit och sparsamhet måste alltid bli, att rörelse-capitalet skall kunna ökas, likasom en följd af motsatta förhållanden att det skall kunna minskas.
Är ett land penningefattigt, så kan det icke bli rikare utan genom förökad production af natur-alster eller industritillverkningar, och god hushållning med öfverskottet af begge.
Vår egen ställning och det betryck, hvaröfver vi klage, innefatta förnyade 38a Betänkande om Rikets Ptnninge-Verk. bevis på omöjligheten att göra ett land, rikare genom artificiela rörelse-medel.
Att grunden till det onda mäste ligga i sjelfva mattstockens osäkerhet, synes bäst deraf, att vi tid efter annan försökt indragning af pappers-myntef, nya emissioner deraf, och sluteligen dess bibehållande vid ungefärligen samma qvantitet, utan att, genom någon af desse åtgärder, vinna de oeconomiska fördelar, icke en gång den befrielse ifrån förlägenhet, som dermed varit åsyftade. 2:0
Vid den af Committéen föreslagna måttstock för mynt-bestämningen anmärkes af någre: att inlösen af stj r:d. banco-sedlar med 1 r:d. silfver vore en så mycket större orättvisa emot Banquens borgenärer, som den med sin redbara tillgång och sina fordringar sammanlagda kan erbjuda vida förmånligare iiquidations-vilkor. och atr innehafvarne af Banquens sedlar, som genom deras omvexlande värde redan gjort förluster, ej böra betagas hoppet, att i en förbättring deraf vinna ersättning, om icke genast, åtminstone i framtiden; af andra åter: att den föreslagna bestämningen till 120 sk. skulle gynna capitalisterne på de gäldbundnes bekostnad , emedan vexelcoursen, som dervid tagits till grund, för det närvarande är högre och under den förflutna tiden uppgått ända till 136 ä 138 skillingar för en riksdaler i metalliskt mynt; att för öfrigt banco-sedlarnes förhållande till utländske myntsorter beror af många tillfälliga omständigheter, och icke bör tjena till något rättesnöre vid regleringen af vårt penninge-verk; Betänkande om Rikets Pennin ge-Verk'.
383 samt att, om coursen stege till 144 eller 192, liquidationerne enskilde emellan skulle lättas och högre betalning vinnas för våra exportvaror.
Desse af motsatta åsigter och interressen föranledda anmärkningar synas lämpeligen vederlägga hvarandra.
De som bestämdt yrka banco-sedlarnes inlösen med 48 skillingar i silfver torde numera vara få; ännu färre de, sorn kunna visa, att de för sina banco-sedlar gifvit full valuta i silfver.
Utan tvifvel kan Banquen, genom påskyndad indrifning af sina fordringar, innan kort med silfver, riksdaler för riksdaler, godtgöra hvarje återstående sedel: och det vore efter bokstafven rätt; ty banco-sedeln fortfar att innebära bevis öfver insatta summor i specie och att utlofva återbekotnmande deraf vid anfordran; men ett sådant senfärdigt uppfyllande af Banquens förbindelser skulle omöjligen, utan orättvisa och allmänt förderf, kunna tagas till liquidations-grund för de under en längre tid efter försämradt myntvärde emellan enskilde ingångne afhandlingar.
Förlusten på banco-sedlarne genom mellankomne händelser är redan gjord, och ersättningen skulle ofta ej falla den tillgodo, som förlorat.
Månge, som i egenskap af capitalister och borgenärer lidit genom sedelvärdets försämring, skulle nu, i egenskap af fastighets-egare och gäldenärer, komma att lida, andra gången genom dess förhöjning; andre som vunnit på den förra , skulle vinna äfven på den senare.
Alla försök till en successiv mynt-förbättring eller till en efter olika cours-förhållanden lämpad liquidation skola, efter « 384 Betänkande om Rikets Pennin ge-Ver k'. oberäkneliga oredor, frugtlöst aflöpa.
För ofrigt skulle capitalisterne ha mera skäl att göra erinran emot en rättelse, som, flera gånger förut "vidtagen, icke haft bestånd, så framt ej tillika ett medel blifvit uppgifvet, att, genom Banquens fullkomligare organisation, söka förekomma ett återfall till dylik osäkerhet i framtiden.
Ingen kan för sig sjelf eller för andra öppet erkänna den motsatta ytterliga meningen, att sedelvärdets fortfarande försämring skall genom allmänna anstalter beredas.
Den bortskymmes af föreställningar om möjligheten eller vådan af en mynt-bestämning , och om behofvet af ökadt rörelse-capital för nätingarnes förkofran , förlägenhetens afhjelpande, skatternes lätta betalning, och utförande af allmänt nyttiga företag.
Committéen har förut anmärkt, att dessa vigtiga ändamål alldeles icke eller blott illusoriskt kunna uppfyllas under ett vacklande mynt-värde , och att stadga deri, långt ifrån att hindra , lättar deras ernående.
Då nya emissioner af banco-sedlar utan fond numera svårligen kunna ske, utan att de till tid och belopp äro allmänt bekanta, skalL den tillfälliga vinst , sorn producenter af exportvaror deraf vänta sig , mindre än förr inträffa.
Förhöjningen i pris blefve endast nominal, om också varornas värde på utrikes ort alltid helt och hållet rättade sig efter cours-förhållandet.
Hvad som är säkert är , att myntvärdets fortfarande försämring skulle öka förlägenheten genom tillintetgörande af det ringa förtroende, som ännu finnes öfrigt.
Den Betänkande om Rikets Penninge-Verki 385 Den föreslagna mynt-bestämningen ligger e. mellan ofvannämnde ytterligheter.
Den förnärmar intetdera interessets billiga anspråk.
Hvars och ens ställning skulle förblifva sådan den nu är; fördringar och contante penningar skulle ej vidare föröka sig genom conjuncturs-förhållandet, utan blott genom det de gjordes rörliga i nyttiga företag} skulder skulle ej heller liquideras af conjuncturen, utan genom idoghet och /sparsamhet, bägge befrämjade genom penninge*.
Verkets reglering.
För öfrigt är deh arithmetiska puncten för mynt-bestämningen mera likgiltig: det väsendte. jiga är, att mynt-bestämning sker och att den lämpas så närä, som möjligt, efter nuvarande förhållande.
Committéen har föreslagit den efter 1 riksdaler i silfver för iso sk. i sedlar, emedan det ^metalliska myntet under en längre tid, oaktadt flera omvexlingar, högre och lägre, hållit sig ungefärligen vid denna punct, hvars antagande derjemte skulle medföra lättheter i verk* Ställighetert.
Men frågar märt , örn både capitalister och gäldenärer äro mera belåtne bred det tillstånd, som är , bägge understödde af förhoppningar på framtiden, hvarföre icke heldre låta det fortfara* än att underkasta sig svårigheterne och missnö-J jet, som äro oskiljaktige ifrån hvarje stör reforni och ifrån alla nya inrättningar?
Jo derföre, att de treflige och ordentlige medborgare, sorn ännu utgöra pluraliteten af Svenska folket^ inseende hvad som är möjligt och icke möjligt, rättvist och icke rättvist, önska ett slut och ett Bihang lill Rihs-Si, Prt/t, I:j<« Sant!, j8*5. tr3 386 Betänkande om Rikets Pcnninge-Verk'. billigt slut på en redan nog långvarig strid om ytterligheter, hvarunder intet på någondera sidan velat medgifvas; på en oreda, som lägger hinder för all verklig förkofran , och som, med hvar dag den fortfar skall göra en reglering mindre verkställbar , och sluteligen omöjlig att utföra, innan nöden med dess tvingande följder afslutar liquidationerne. 3:0
Emot förslaget att enskilde actie-egare skulle tillåtas i Banquen deltaga, torde hufvudsakligen erinras: att det är i högsta måtto betänkligt , att enligt en till fördel för penninge-interesset framkastad speculation, Rikets Ständer skulle afhända sig fri dispositions-rätt öfver Banquen, som i långliga tider tillhört dem allena, som uträttat så myeket godt i allmänt och enskildt afseende, och som, vid flera tillfällen, ander påkommande nöd, genom sedelstockens förökning, kunnat lemna ett kraftigt biträde, icke förenadt med dryga skatter och uppoffringar; att det föreslagna actie-capitalet icke möjligen skall kunna inom landet erhållas ; att , om det åter skall ifrån utrikes orter införskaffas, det åsyftade ändamålet motverkas genom coursens stigande ; att actie-teckning af utländningar skulle förorsaka ett skadligt inflytande och ett årligt utlopp af metalliskt mynt till ränte-betalning , samt att, i alla fall, de sålunda tillkomne tre rnillionerne ej skulle i Riket qvarstanna; emedan man kunde efter mynt-bestämningens verkställighet uttaga det insatta silfret och åter utföra det, då saken i sjelfva verket så förändrades, att 7a millioner sedlar ingått i Banquen och för - Betänkantle om Rikets Penninge-Verk.
387 minskat rorelse-capitalet efter tvungen cours, hvaremot Banque-actierne till samma belopp, såsom goda räntebärande papper, icke möjligen kunna blifva lika couranta; att enskildes deltagande i Banquens styrelse ej lemnade någon större säkerhet för dess förvaltning efter fullkomligare eller mera oföränderliga grunder, helst inrättningen alltid komme att bero af högsta makten 5 samt ändteligen att enskilde actie-egares associerande synes strida emot 72 §. af Regeringsformen, som stadgar, att Banquen förblifver hädanefter som hittills, under Rikets Ständers egen saranti och vård.
Dessa erinringar förtjena visserligen största uppmärksamhet.