Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Prot. 1847 Sj 184S. l Sami. 1 Afd. 8 Haft. 3 18 Kongl, Maj:ts Nåd, Proposition, N:o 29. fråga om hemmanens så beskaffade rotering förfaller, och att de, i stället, böra med extra rotering beläggas, då jemväl bör komma under öfvervägande, huruvida de förut vanliga utskrifnings-penningarne skola under fredstid, då effectiv rotering icke utgöres, för berörde hemman erläggas; men ined antagande, att Piikels Ständer äfven anse ofta nämnde hemman böra draga ständig rotering, förekommer till bedömande, 0111 och i hvad mån desamma, i anseende till deras svaga beskaffenhet och särskildta omständigheter må beviljas lindring i roteringsbesväret, dervid icke bör lemnäs obemärkt, att utsockne frälsehemmanens egare, till skäl för deras påslående om befrielse från ständig rotering, egentligen och hufvudsakligast åberopat Kongl, brefvet den 7 September 1756, hvilket, tillkommet i anledning af den förut flera gånger väckta, uppskjutna och åter upptagna fråga om utsockne frälsehemmanens indelning till ständig rotering, innefattar alt nämnde hemman skulle, i stället derför, då och för framliden, bibehållas vid de årliga ulskrifningspenningarnas utgörande, hvadan af utsockne frälsehemmansegarne icke skäligen kan fordras eller påräknas, ali, i följd af Rikets Ständers vid 1810 års Riksdag, i ändamål af krigsmaktens förökande, fattade beslut om extra rotering af all oroterad, ständig rotering ej underkastad, jord, med undantag endast af mililiee-boställen, utsockne frälsehemmanen i Halland skulle, genom ringare bidrag till försvarsverket, än af dem förut varit lemnadt, sålunda komma i bättre ställning än tillförene; och ehuru dessa hemman allt ifrån år 1813 undgått betalning af utskrifningspenningarne, hvilka år 1811 utgjort 3964 r;dr b:co, och följaktligen redan kommit i åtnjutande af en högst väsendtlig fördel, hvarå icke, emot förrberörde Kongl, bref den 7 September 1756, kunnat göras anspråk; likväl och enär utsockne frälsehemmanen i Halland, i jemförelse till hemman af enahanda eller likartad natur i andra orter, äro af särdeles svag beskaffenhet och nuvarande egare förvärfvat desamma under den, efter deras omdöme, fullt tillförlitliga, fastän felaktig befunna förutsättning, att hemmanen ej kunde åläggas annat eller högre bidrag till försvarsverket, än det i 1756 års Kongl, bref bestämda, och föreställningen derom inverkat på hemmanens värde vid arfskiften, köp och byten samt det otvifvelaktig!
skulle leda till de svåraste följder för hemmansegarne enskildt, så väl sorn för sjelfva orten, om de ifrån och med 1835 belöpande vakans-afgifter skulle utlagas, har iag, med afseende i öfrigt derå, att, då tillförene fråga varit örn utsockne frälsehemmanens indelning til! ständig rotering, blifvit föreslaget, att för Sex (6) hela hemman borde svara för en rote, hvaremot nu ej äro beräknade mer än 4 hela hemman för Kongl. Moj:ls A'åd.
19 hvarje tule, ansett mig böra i underdånighet tillstyrka, att Kongl. Maj:t mätte täckas, uti proposition till Rikets Ständer, föreslå, icke allenast att de till och med för innevarande år belöpande våkans-afgifter för utsockne frälsehemmanen i Halland må helt och hållet eftergifvas och således afskrifvas, eller, der de blifvit erlagde, återbekommas, utan ock att alla de båtsmansnummer, hvaruti omförmälde utsockne frälsehemman hafva del, må ständigt, så väl i freds- som i krigstid, hållas vakante, med förbindelse och rättighet för utsockne frälsehemmanen att, för deras andelar i rotarne, i vakans-afgift erlägga endast ? daler af det belopp, hvartill vakans-afgiften för en båtsmans-rote der i länet uppgår, enligt de föreskrifter och beräkningar, som nu följas eller framdeles i behörig ordning kunna meddelas och antagas till efterrättelse; och torde nämnde i vakans-afgifter inflytande medel böra särskildt afsättas till Kongl. Maj:ls diposition för sjöförsvaret.” ”Om Eders Kongl. Maj:t gillar denna åsigt, torde uti den nådiga propositionen böra meddelas den upplysning, att Eders Kongl. Maj:t, genom nådiga bref af den 23 Februari 184E och den 2 April 1845, i nåder förordnat, att den debiterade rote-vakans-afgiften icke skall uttagas, samt under den 30 April 1846 i nåder tillåtit, att med verkställandet af den förordnade debiteringen må för de år, för hvilka den icke redan e0t rum, anstå, intilldess frågan om dessa hemmans rotering blifvit af Eders Kongl. Majit och Rikets Ständer gemensamt i sin helhet afgjord; dock ulan alt ett sådant anstånd med debiteringen må fritaga hemmanens innehafvare från utgörande af rotevakans-afgift
Lill det belopp, som framdeles kan varda bestämdt”.
Enligt Stats-Rådets öfrige ledamöters underdåniga tillstyrkan, täckes Kongl. Majit i Nåder gilla och, bifalla, hvad uti förevarande mål blifvit af Departements chefen i underdånighet yttradt, föreslaget och hemstäldt.
Ex protocollo C. O. Vougt. 20 Kongl. Maj:ts Nåd.
Ant. till Exp. Utsk. den 14 Dee. kl. 6 e. m. Kong7.
Majlis nådiga proposition till Rikets Ständer, rörande befrielse för de vid Kongl. Maj:ts Beskickningar ä utrikes orter anställde enhets- och tjenstemän från bevillning ä den del af deras aflöning, som. utaf Norrska Statens medel bestås; gifven Stockholms Slott den 2 December 1847.
Sedan, genom den år 1835 utfärdade Bevillnings-stadga, blifvit föreskrifvet, att bevillning skulle utgå af de å minister-staten anvisade löner, liar Kongl. Maj:t, i anledning af den klagan, åtskillige vid Kongl. Maj-.ts beskickningar å utrikes orter anställde embels- och tjensteman i underdånighet fört öfver Kammar-rättens ocb Öfver-slålbållare-emhetets sammanstämmande beslut, i fråga om debiterad bevillning och centonal å minislerstatens löner och traktamenten för åren 1836 och 1837, under den 29 November 1839 nyssberörda beslut hufvudsakligen gillat; och hafva äfven sedermera, eller från och med år 1838 till och med år 1846 dylika afgifter blifvit desse embets- och tjenstemän årligen påförde.
Uti en den 30 Julii 1845 lill Kongl. Maj:t ingifven underdånig skrift hafva bemälde embets- och tjenstemän anfört: alt, ehuru de, efter det ofvanberörde nådiga beslut medelals, icke vidare kunnat ifrågasätta att för de efter år 1837 följde åren anmäla någon klagan öfver bevillningsafgiftornes debitering, hvilken alltså fortgått oell i enlighet hvarmed afgiflerne blifvit, medelst innehållning å traktaments-beloppet, Lill stals-verket erlagde, bade likväl numera det förhållande inträffat, att Rikets sednast församlade Ständer, genom bifall till bevillnings-utskottets betänkande af den 2 Januari 1845 (N:o 19) rörande en i detta ämne väckt motion, förklarat: att det vore ulredt, alt bevillning blifvit till Svenska slats-verket erlagd af hela den till de utrikes beskickningarne anslagne aflöning; att lika oslridigt vore, det sådant icke varit en följd af något stadgande i bevillnings-förordningen, utan endast härrört af en saknad upplysning örn de belopp, som Kongl. lUoj:Is Nåd.
Proposition, N:o 30. 21 till minister-staten från svenska stats-verket rätteligen utgått, men att, enär någon föreskrift, åsyftande befrielse från bevillning å den på norrska statsverket belöpande andel af beskickningarnes aflöning icke lämpligen kunnat eller kunde inflyta uti Sveriges Rikes Ständers Bevillnings-Stadga, Rikets
Ständer ansåge nödig rättelse i afseende på det anmärkta förbållandet kunna vinnas derigenom, att Utrikes Departementet vore i tillfälle vidtaga sådane åtgärder, som bereda en säker och fullständig upplysning till huru stor andel, i förhållande till Konungariket Norriges bidrag till minister-staten, de utrikes beskickningarnes löner utaf samma bidrag utgöras.
På grund häraf och då Rikets
Ständer sålunda sjelfve meddelat den förklaring af deras bevillniugs-stadga uti förvarande del, att densamma aldrig afsett eller kunnat afse någon beskattning, svenska stats-verket till godo, å aflönings-medel, som af det norrska anslaget uppburils, hvaraf äfven vore en följd, att denna beskattning, på sätt densamma emedlertid egt rum, saknat all rättmätighet och billighet, hafva merbemälde embets- och tjenstemän i underdånighet anhållit, tiel Kongl. Maj:t täcktes, i den ordning Kongl. Maj:t kunde finna lämplig, förordna, att af dem erlagda bevilluingsafgifter för så stor del af deras å minister-staten uppburné traktamenten, sorn svarar einolKonungaRiket
Norriges årligen erlagda bidrag till de deplomaliska utgifterna, i förhållande till svenska statsanslaget för samma ändamål, måtte vederbörande återställas.
Maj:l, som öfver denna ansökning inbemtat Dess och Rikets Kammar-rätts, den 12 December 1845 afgifna, underdåniga utlåtande, har vidare, genom nådig remiss af den 17 September näsllidet år, anbefallt Herr Siats-Ministern för utrikes ärendena att meddela fullständig upplysning ej mindre om beloppet af de aflöningar, som för hvarje år, från och med 1836, till de vid svenska och norrska beskickningarne å utrikes orter anställde personel1 utgått, än ock om de bevillnings- och öfrige afgifler till svenska stats-verket, hvilka för dessa aflöningar blifvit’ debiterade och erlagde, tillika med uträkning å hvad, som häraf skulle komma att reslilueras, derest såsom grund för bevillningsafgifternas beräkning antoges endast så slör del af uppburne löner och traktamenten, som, efter förhållandet emellan svenska och norrska bidragen lill diplomatiska utgifter, på de svenska stats-verket belöper.
Till åtlydnad af denna nådiga befallning, har Herr Slals-ministern för utrikes ärendena, uti skrifvelse den 15 Maji innevarande år, öfverlemna! de i omförmälda hänseenden upprättade uträkningar, jemte öfriga till frågans behöriga utredning ledande uppgifter, allt med beräkning från och med 22 Kongl. Maj:lt Nåd.
Proposition, N:o SÖ. år 1836 till och med år 1846, förmälande Herr Slats-ministern härvid, bland annat, hurusom den grund, enligt hvilken de af norrska stats-verket till minister-staten anslagna medel höra anses ingå uti aflöningen för embets- och tjenstemännen vid beskickningarne, icke kunde, efter Herr Statsministerns underdåniga tanke, utgöra någon annan, än det förhållande, som eger rum emellan hvarderas af de förenade rikena till minister-staten beviljade anslag, emedan af dessa sammanräknade anslag alia de utrikes
Departementet åliggande utgifter bestridas; samt att, om vid utbetalningen af traktamenten och aflöningar det svenska stals-anslaget dertill i främsta rummet användes och af det norrska stals-anslaget endast den häruti uppkommande brist, enligt Kongl, brefvet den 6 Februari 1830, genom inbetalning från utrikes Departementet till Stats-kontoret fylles, sådant endast vore en följd af den ordning, som vid liquidationen blifvit anbefalld att iagltagas, men icke kunde inverka på bedömandet af hvartdera rikets skyldighet att, i förhållande till dess serskilda anslag, uti lika mån deltaga i alla de utgifter, som för de ministeriella ärendenas behandling erfordras.
Maj-.t tagit detta ärende under nådigt öfvervägande, har Kongl. Maj;t, med hemtadt stöd al Rikets sednast församlade Ständers ofvan omförmälde medgifvande, alt de till minister-statens embets- och tjenstemän utgående traktamenten och allöningar endast, i den mån svenska stals-verket dertill lemnar bidrag, böra eller kunna blifva föremål för bevillning, samt enär hvartdera af de förenade konunga-rikenas andel i beskickningarnes aflöning icke kan annorlunda bestämmas, än efter det förhållande, som eger rum emellan det ena och andra rikets bidrag lill minister-staten f,ä det hela, i nåder förordnat, alt uti alla å minister-staten anvisade aflöningar, traktamenten, pensioner m. m. norrska medel skola anses för hvarje år hafva ingått och ingå till den andel, som Norriges hela bidrag till minister-staten för samma år utgör, i förhållande till Sveriges/ze/a bidrag till nämnda stat, hvarjemte Kongl. Maj-t meddelat vederbörande embelsmyndigheter de föreskrifter, som ansetts erforderliga till beredande af rättelse för framtiden utaf det hittills följda, emot nyssnämnde grunder stridande, debitei ingssätt, i afseende på bevillningen å merbemälde embetsoch tjenstemäns aflöning.
Hvad åter angår frågan om restitution af den bevillning, som, utöfver förhållandet af Sveriges andel i den samfälda anslagssumman för minister-staten, redan blifvit för dithörande aflöningar erlagd och i afseende hvarå en i möjligaste måtto fullständig utredning numera blifvit genom utrikes Departementet lillvägabragt, har Kongl.
Maj:t Kongl. Maj:It Nåd.
23 väl ansett, under de förhållanden, som i förevarande fall ega rum, ej mindre rättvisan emot enskilde, än ock statens värdighet kräfva, att verkan af den förklaring utaf gällande föreskrifter om förevarande beskattning, som genom ärendets behandling hos Rikets sednast församlade
Ständer blifvit åstadkommen, jemväl varder till den föregående liden utsträckt; men då statens rätt till de redan erlagde bevillnings-medlen är genom laga kraftvunna debiteringar och beslut stadfäslad, och något beslut om rättighet för vederbörande att ifrågavarande bevillning återbekomma fördenskull icke kan, utan Rikets Ständers serskildta medgifvande, af Kongl. Majrt meddelas, vill Kongl. Maj:t, som icke bclviflar, det Rikets Ständer, äfven för deras del, skola erkänna rättvisan och billigheten deraf, alt en slaten på origliga grunder tillfluten inkomst varder af densamma återgäldad, härmed föreslå Rikets Ständer, att den bevillning, som från och med år 1836 lill och med år 1846, blifvit för de å minister-staten uppburna traktamenten, aflöningar och pensioner tn. m. erlagd utöfver hvad, som, enligt författningarne, belöper för svenska stats-verkels, i öfverensstämmelse med ofvan anförda grund bestämda, andel i samma traktamenten och aflöningar m. m, må, ulan hinder af något, rörande sådan bevillning meddeladt, laga kraflegande beslut eller någon i sådant hänseende gjord debitering, vederbörande embets- och tjenstemän eller deras länsinnehafvare restitueras, i hvilket afseende anmälan om dylik restitution borde i behörig ordning göras inom natt och år efter det beslutet härom blifvit genom utrikes
Departementets försorg i allmänna lidningarne kungjordt.
Ofvanberörda, genom utrikes
Departementet uppgjorda utredning öfver de ifrågavarande bevillnings-afgifterna, tillika med öfriga målet rörande handlingar, skola tillställas det Utskott, till hvars behandling ärendet kommer att af Rikets Ständer hänvisas.
Maj:t förblifver Rikets Ständer med all Konungslig nåd och ynnest städse välbevågen.
OSGAR S. A.
Manthe. 24 Kongl. Muj:ls Nåd.
Prupoposilion, N:o 30.
Utdrag af Prat (dol!et öfver Finans- irraden, håltet inför Hans Maj:t Konungen i Stats-rcuUt d Stockholms Slott elen September 1847.
Hans Excellens Justilie-Slalsministern, Herr Grefve Posse, Hans Excellens Statsministern för utrikes ärendena, Herr Friherre Ihre; Statsråden: Friherre Stael von Holstein, Munthe, Friherre Peyron, Silfverstolpe, IVcera, Friherre Gyllen granat, Faxe, Fåhreeus.
Departements-chefen, Statsrådet Munthe föredrog i underdånighet; 4:0 Hans Excellens Herr Slats-ministerns för utrikes ärendena underdåniga skrifvelse af den 15:de sistlidne Maji, med åtskilliga infordrade uppgifter, i anledning af sökt restitution af bevillnings-afgifler för den del af diplomatiska corpsens aflöning, som utgålt af norrska stals-anslaget till minister-staten.
Hans Excellens Herr Utrikes Statsministern hade jemväl ansett det åligga sig att utreda det förhållande, som hufvudsakligen ligger till grund för Kongl, Maj:ts Nåd.
25 för ifrågavarande underdåniga ansökning, nemligen uti hvilket förhållande de af norrska stats-verket till minister-staten anslagne medel höra anses ingå uti de diplomatiska embels- och tjenstemännens aflöning; och syntes det hans Excellens klari, alt detta förhållande icke kunde vara annat, än det förhållande, sorn eger ruin emellan hvartdera rikets till minister-staten beviljade anslag, emedan af dessa sammanräknade anslag alla de utgifter utgå, hvilka det åligger utrikes
Departementet alt bestrida.
Om, vid utbetalningen af traktamenten och aflöningar, det svenska stals-anslaget i främsta rummet användes, och af norrska stals-anslaget endast den häruti uppkommande brist, enligt Kongl, brefvet af den 6 Februari 1830, genom inbetalning från utrikes Departementet till Stats-kontoret fylldes, så vore sådant endast en följd af den ordning, som vid liquidationen med sistnämnda em bets-verk, i stöd af ofvan åberopade Kongl bref, följes, men kunde icke inverka på bedömandet af hvartdera rikets skyldighet alt, i förhållande till deras serskilda anslag, i lika mån deltaga uti alla de utgifter, som för de ministeriella ärendenas behandling ega rum.
Härtill komme, att ifrån och med år 1841 svenska slats-verkets vid 1840 års riksdag nedsatta anslag till minister-staten varit otillräckligt till de diplomatiska embels- och tjenstemännens aflöning, så att bristen årligen måst af de från norrska stats-verket influtne medel fyllas, hvaraf följde, icke allenast att svenska stats-verket sedan denna tid ej i ringaste mån deltagit uti utrikes
Departementets öfriga utgifter, men äfven alt de diplomatiska embets- och tjenstemännen till svenska stats-verket erlagt bevillning för ett belopp, som sammanräknadt öfverstiger den summa, som svenska stats-verket till minister-staten anslagit, hvilket förhållande, enligt Hans Excellenses tanka, bäst bevisade origligheten af den hittills följda beskattningsgrund.
Denna origlighet hade äfven varit af Rikets Ständers Bevillnings-utskott vid sednaste riksdag insedd, då detLa Utskott, uti dess i förevarande fråga under den 2 Januari 1845 algifna utlåtande, yttrat, att ”då det synes vara lika bestämdt ”ulredt, att bevillning blifvit erlagd. af hela den. till de utrikes beskicknin”garne anslagna aflöning, som det är ostridigt, att sådant icke varit en följd ”af något stadgande i bevillnings-förordningen, utan endast härrört af sak”nad upplysning om de belopp, som till minister-staten från svenska statsverket rätteligen utgått, så, enär någon föreskrift, åsyftande befrielse från ”bevillning å den på Kongl norrska stats-verket belöpande andel af de ”utrikes beskickningarnes traktamenten, elier aflöning, icke lämpligen kunnat Bih. till R.
St. Prot. 1847 # 1848, 1 Sami.
I Afd. 8 Haft. 4 26 Kongl. Moj ris Nåd.
Proposition, K:o 30. ”eller kan inflyta uti Sveriges Rikes Ständers bevillnings-stadga ; men nödig ”rättelse i afseende pä of vananmärkta förhållande synes kunna vinnas derigenom, att utrikes Departementet är i tillfälle vidtaga sådane åtgärder, ”soin bereda en säker och fullständig upplysning, till huru stor andel, i ”förhållande till konungariket Norriges bidrag till minister-staten, de utri”kes beskickningarnes löner utaf samma bidrag utgöras, ansåg Utskottet Herr ”Rosenblads, af Hans Excellens Grefve Björnstjerna upptagne, motion icke ”böra till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.” O O Detta Bevillnings-Ulskottels utlåtande bade af samtliga Riks-stånden blifvit bifallet; men icke desto mindre hade efter sednasle bevillnings-förordnings utfärdande, samma grund, som hittills, för debiteringen blifvit följd, och vore det till den af Rikets Ständer erkända nödiga rättelse af detta oriktiga förhållande, som de af utrikes Slats-ministern nu afgifne upplysningar uti ämnet, för den händelse, att den dervid följde grund af Kongl. Maj:t i nåder gillades och antoges, borde tjena till ledning.
Att rättelse härutinnan bör införas, vore sålunda af Rikets Ständer erkänd t, men i och med detsamma syntes Hans Excellens deraf naturligen följa en svenska slats-verket moraliskt åliggande skyldighet att återbetala de medel, som utöfver hvad stats-verket med rätta tillkom genom origtig debitering blifvit uppburne.
Yäl hade Kammar-rätten, på sätt protokollet för den 17 September sistlidet år närmare upplyser, uti dess under den 12 September 1845 uti ämnet afgifna underdåniga utlåtande, på anförda skäl, icke ansett sig böra tillstyrka, hvad åren 1836 och 1837 angick, alt återgäldande af någon del af den för dessa år erlagda bevillning må såsom en laglig rättighet beviljas de sökande, för hvilka Kongl. Majrts nådiga resolution af den 29 November 1839 var gifven; och vidkommande åter ansökningen af dem, hvilka för åren 1836 och 1837 haft aflöning å ministerstaten, men icke öfver debiteringen klagat, som ock ansökningen i afseende på bevillningen för öfriga åren, för hvilka tiden till debiteringens öfvervägande var af samtlige sökanderna lagligen försäten, likaledes på anförda skäl hemställt, att Kongl. Maj:t täcktes i nåder låta vid de laga kraftegande debiteringarne bero; men Kammar-rätten hade tillika, på grund af billigheten, i underdånighet till Kongl. Maj.ts nådiga godtfinnande, så väl för det ena som det andra af här ofvan anförda fall, hemställt, huruvida icke ersättning må från svenska stats-verket sökanderne för den af dem saknade förmån tilläggas, eller ock, uti sednast anförda fall, resning för den försutna tiden för debiteringens överklagande sökanderne i nåder medgifvas.
Kongl. Moj:tS Nåd.
Proposition, N:o 30. 27 ULi cielia Kammar-rättens underdåniga utlåtande, hvilket, enligt Herr Siats-ministerns åsigt, uti sin tillämpning otvifvélaktigt skulle leda till det af sökanderna afsedda ändamål, förklarade Hans Excellens utrikes Statsministern sig icke skolat tveka att instämma, såvida Hans Excellens icke, såsom ofvan är yttradt, ansåg svenska stats-verket ega en såväl moralisk sorn juridisk pligt att återgälda hvad, som, genom ovigtig debitering, blifvit för mycket uppburet, hvilken åtgärd, enligt Hans Excellenses underdåniga förmenande, i första rummet borde vidtagas; hvarefter Hans Excellens ingalunda kunde betvifla, det Kongl. Majrts höga afsigt vore, att de sålunda återbetalde medlen skola komma de personer tillhanda, å hvilkas aflöningsförmåner de, genom ovigtig debitering, blifvit afdragne.
På grund af hvad sålunda blifvit anfördt och under åberopande af Presidenten Hartmansdorffs vid Kammar-rättens ofvannämnde utlåtande fogade serskilda anförande, ansåg Hans Excellens utrikes Stats-ministern sig böra i underdånighet tillstyrka, det Kongl.
Maj:t, med anledning af förevarande ansökning, och lill följd af nu inhemtade upplysningar, täcktes förklara: l:o att i alla af minister-staten utgående traktamenten, aflöningar, pensioner, m. m. norrska medel anses för hvarje år hafva ingått och ingå till den andel, som Norriges hela bidrag lill minister-staten för samma år utgör, i förhållande till Sveriges hela bidrag till minister-staten, hvarefter, med Sveriges andel i afseende å deraf erläggande bevillning, bör förfaras i enlighet med de derom gällande författningar; 2:o att sökanderne lemnäs öppet att, utan hinder af något, rörande bevillning lill svenska stals-verkel å dylika aflöningar, m. m., meddeladl beslut, eller af någon i sådant hänseende gjord debitering, söka inom natt och år från den dag, då detta beslut fattas, i vederbörlig ordning erhålla restitution af den bevillning, de erlagt utöfver hvad på Svenska andelen i deras aflöning belöpa bort; 3:o att, i händelse någon lill restitution berättigad löntagare elier hans rätts innehafvare underlåter att sig dertill inom den nu föreskrifna lid anmäla, utrikes Departementet bör i dess rätt inträda; samt, i sammanhang härmed och lill vinnande af behörig rättelse för framtiden: 4:o att det åligger Stats-ministern för utrikes ärendena att inom Januari månads utgång hvarje år underrätta Stats-kontoret om det förhållande, som under det näst förflutna året egt rum emellan Sveriges och 28 Kongl. Maj:ts Nåd.
JNovriges anslag till minister-staten; hvarefter Stats-kontoret hör meddela Öfver-ståthållare-em betet behörig uppgift om det belopp af traktamenten, aflöningar, pensioner m. m„ som af svenska stats-verket för hvarje af de diplomatiska embefs- och tjenstemännen under samma år utgått, och hvarföre bevillning, enligt gällande bevillnings-förordnings föreskrift, bör af desse embets- och tjenstemän till svenska stats-verket erläggas; Och skulle, enligt Hans Excellens underdåniga förmenande, ett sådant beslut vara grundadt såväl på skyldig omsorg för brödrarikets räll, som på billig uppskattning af de skattskyldiges kraf på återgäldande al en dem origtigt påförd utgift.
Då Rikets Ständer, genom bifall till Bevillnings-utskottets ofvan åberopade betänkande, medgifvit, att de till minister-statens embels- och. tjenstemän utgående traktamenten och aflöningar endast, i den mån Svenska Stats-verket dertill lemnade bidrag, borde eller kunde blifva föremål för bevillning, samt att det i följd häraf ankomme på utrikes