Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständers Lagutskott den 10 April 1S23. S, D. Föredrogs RiksdagsFulImågtigen Anders Hanssons, från Upsala Lån, af Heöerv.
BordeStåndet remitterade, den 4 sist* letine Martii på Bordet lagde Memorial, deruti yrkas den ändring i 17:86 Gap* 2 RättegångsBalken, att Handlandes rättighet, att med ed besanna förd
Bok, först bör ega rum nar skriftliga reqvisitioner elfer Motbok, med den som sökes, kunna företes och krafvel bestyrkas.
Herr Lagmannen Dankwardt och Herr H äradshöfdingen Ribbing yttrade, att de, med anledning af ifrågavarande motion, och uppå de af LagCommittécn vid 1 Gap. 28 och 29 §§. af dess förslag till HandelsBalk anförde motiver , tillstyrkte, att 2 §• i 17 Gap.
RättegångsBalken måtte varda i likhet med nämnde §§• ändrad} hvarmed RiksdagaFullmägtigarne Pehr Andersson och Anders Larsson sig förenade.
Utskottets öfrige Ledamöter deremot ansågo sig, på de uti Betänkandet N:o 39, upptagne skål, icke böra tillstyrka ändring uti hvad nu gällande Lag och Författningar härom stadga; dock trodde Herr Borgmästaren Hjertström och RiksdagsFullmägti - LagUtskottets Betdnlanden. 137 garne Nils Håkansson och Börje Börjesson det tillägg uti i7:de Cap. 2 §.
RättegångsBalken böra ega rum, att Handlande, som med Ed viii besanna Bok, deruti bör hafva gjort anteckning i det fall annor person an den hvarå råkningen lyder, uttagit de borgade varor, hvarom frågan vore.
Ut Supra, Ex Protocollo. Joh.
Jac. Kleman, N:o 40.
Ankom d. 7 Maji 1823.
Betänkande, i anledning af Herr Lectorn och Theologiee Doct örn Häggblads Memorial, angående bestämmande af viss grund för Fastighetsvärde vid Bouppteckningar, hvarefter f.dcls Fattig-proQenten må beräknas.
Uti till Högv.
PresteStåndet ingifvet Memorial har Herr Lectorn och Theologi® Doctorn Häggblad andragit, huruledes allmänna Lagens Stadgande angående erläggande af En åttondedels proCent till de Fattige af Egendomsvärdet vid Bouppteckningar icke sällan till de Fattiges förfång illuueras derigenom, att Fastigheter vid Bouppteckningar antingen nedsättas ända 138 Lagutskottets Betänkande». till Tiondedelen af deras varde, eller ock alldeles undanhållas, hvilket sednare isyn* nerhet skall ega rum, då Bönder afträda sina Hemman till Arfvingar, och för mena sig icke vara förbundne, att, medan de äneu lefva, hålla Bouppteckning öfver sin Egendom, och, när deras död inträffar, samma hemman kan vara i tredje eller Sjerde mans ego; på grund hvaraf och då Domaren icke är vid ansvar ålagd att i d enrig del vaka öfver Lagens efterlefnad, utan endast tillser, att de fattiges ?sndel är godtgjord för de Bouppteckningar hvilka till Rätten ingifvas; men icke huru dessa Bouppteckningar äro förrättade, och ännu mindre om de åro, försummade, Herr Doctora alltså, för att vinna ändamålet med Lagens stadgande i förberörde afseende föreslagit: att det fastighetsvärde, som vid nästföregående Taxering blifvit samma Fastighet åsatt, vid Bouppteckning uppföres; att Domaren öfver verkställigheten deraf vakar samt att Arfvinge, som af Fader i defg lifstid emottagit fastighet, sådan Fastighet till Bouppteckning anmäler, allt vid ansvar af böter till församlingens FattigCassa, i händelse af försummelse; och har Herr Prosten Doctor Frykstedt harvid anmärkt, att det med Memorialet efsedda ändamålet skulle vinnas, om Kron fogdar och Länsman anbefalldes att noggrannt vaka öfver rigtigheten af fastighets värdering vid Bouppteckningar.
Vid den öfverläggning till utlåtande, LtigUtskottets Betånkandcn, 139 sorn, i anledning af detta till Lagutskottet remhterade Memorial, hos Utskottet förevarit , hafva skiljaktiga meningar sig yppat i frågan, huruvida viss grund borde be? gtåmmas för upptagande af fastighetsvärde vid Bouppteckningar, i det en del Utskottets Ledamöter icke funnit lämpligt härutinnan meddela särskild föreskrift; utan finsett att, i afseende på så väl lös som fast fLpendomsvärdering yjci sådane tillfällen, Lag och Författningar, och de grunder i öfrigt, som i hvarje ort hittills varit följde, borde tjena till efterrättelse; hvaremot äter andre Ledamöter antagit: att då 1818 års CbartxSigillatffiFörordniQg fiireskrjfver, att Testamenten å fast Egendom, hvilka till bevakande vid Domstol uppvisas, böra charteras efter det varde, hvartill vid sista BevillningsTaxering, fastigheten blifvit uppskattad, samma grund äfveD hörde blifva gällande vid Bouppteckningsvärdet.
Vid den votering, som i följd häraf blifvit anställd, hafva af Höglofl.
Ridderderskapets och Adelns Ledamöter, 2:ne bifallit den förra och 2:ne den sednare af dessa meningar; hvarmed ett lika förhållande inträffat hos Vällofl.
BorgareStåndets Ledamöter * hvaremot Ledamåterne af Högv.
PresteStåodet ansett, med anledning af 1818 års ChartieSigillatseFörordning, fastighet vid Bouppteckning böra upptagas till det värde densamma vid sista BevillningsTaxering blifvit åsatt; men åter pluraliteten af He» 140 Lagutskottets Betänkanden, clery.
BondeStåndet ansett böra förblifva vid hvad Lag och Författningar, så väl angående värdering vid Bouppteckningar, sorn
Domarens åliggande vid deras ingifvande till Domstolen, innehålla, och att någon vidare föreskrift i desse delar icke vore nödig.
Då således Ledsmöterne af Höglofl.
Ridderskapet och Adeln, samt Vallöf!.
BorgareStåndet i denna fråga blifvit inactive, och de öfrige 2tne Stånden stadnat hvar emot annat i olika meningar, har Utskottet beslutit, att dessa skulle såsom alternativer till Riksens Higlofl.
Ständers vidadare pröfning anmälas, med tillkännagifvande, att ehuru Högv.
PresteStåndets Ledamöter bifallit motionen i denna del, de likväl icke funnit lämpeligt, att, i afseende på Domarens åliggande vid Bouppteckningars emottagande, tillstyrka andre föreskrifter, än de som nu äro gällande.
Hvad åter angår yrkandet, att arfvinge, som af Fader i dess lifstid emottagit Fastighet, måtte förpligtas, att sådan fastighet till Bouppteckning uppgifva; så har Utskottet destomera saknat anledning, att ett sådant stadgande tillstyrka, som det icke är Föraldrar betaget, att under deras lifstid till barnen lagligen öfverlåta deras fasta Egendoro, samt vid Bouppteckning icke kan komma i fråga till upptagande annat, än hvad den afledne vid dödstimman egt och till delning atfyingarne emellan efterlemnat.
Lagutskottets Betdnkanden.
141 Detta hemställes dock vördsamligen Riksens Högloft.
Betänkande, i anledning af RiksdagsFullmågtigarne Gåran Pehrssons,från Östergöthland, samt Herr Jacob Linströms och Herr M. Bagges Memorialer, angående
Skärpning af hagarne rörande tjenstledighet för Homare.
Uti särskildte, dels från Hederv. Bonde-Ståndet, dels från Vällofl.
BorgareStåndet lill Lagutskottet remitterade Memorialer , hafva RiksdagsFullmägtigarne Gäran Pehrsson, från Östergöthland, Herr Jacob Lindström för Stockholms Stad , samt Herr M. Bagge för Uddevalla, yrkat Skärpning uti de rörande tjenstledighet för Domare nu gällande Författningar.
Göran Pehrsson har framställt dels olägenheten får Parter att med fördubblad kostnad nödgas söka deras lagliga rätt hos Ofver Do maren, hvilket oftare inträffat, då HäradsTisgens förrättande blifvit anförtrodt unge och oerfarne Extra Domare; dels att kännedomen af folkets lynne och moraliska beskaffenhet i orten, 142 Lag Utskottets Betänkandeti. är en oundgänglig egenskap hos Domarens hvilken likväl icke kan ernås, så länge de täta ombyten af Extra Domare få ega rum, som nu i många Domsagor akall inträffa; i anledning hvaraf Görän Pehrsson yrkat: att då tjenstledighet beviljas Häradshöfding, och någon till åren mera stadgad samt för erfarenhet och kunskaper känd utan, éj är i hans ställe att tillgå, den sorn förordnas, bör minst hafva tjenstgjört Tvanné år uti någon af HofRätterne, andra rättegångsverk, elier bos någon Häradshöfdinge * eller ock förordnas på Ordinarie Domarens ansvar; hvarjemte det alltid borde i förordnandet utsättas, huru stört arfvode tillförordnade
Domaren skulle åtnjuta.
Herr Lindström har, af enahanda anledningar föreslagit: att derest någon Domare for egefi nöje, beqvämlighet, eller sine afLiters bedrifvande, får ledighet på längre eller kortare tid, det nlå ovilkorligen föreskrifva®, att den person som förordnas, skall under tiden uppbära den permitterades lön och Sportlar, samt ätt enahanda förhållande bor* de ega rum emellan den, som för tjenstefel från ijensten afhålles och hans Vicarius; och Herr Bägge har tillagt det yidsande, att dett Semestra HofRätterne hvarje år begagna, fråst den 15 Junii till den 15 Öctober, matté försvinna, såsom ledande till hinder i arén* dernes gäng, och ÄmbetsmannaCorpseng förökande.
Hvad sålunda blifvit yrkadt, har Lag.
Dtskottet behörigen öfveryägat j och då ena La^UtskottttsBetånkanden. 143 ligt Kongl.
Brefven den 11 Februarii 1774 och 19 Junii 1792 tjenstledighet icke får beviljas UnderDomare, derest han icke kan visa och styrka sådane förfall, som enligt 12 Gap r §.
RÄttegångsBalken befria lagligen stämd Part från inställelse vid Domstol, samt hvad Kol Rättens Ledamöter angar, det enligt Kongl. Förordningen den rj:de Februarii 1763 tillkommer Konungen att pröfva, huruvida de må njuta tjenstledighet, då fråga är om längre tid än 14 dagar; hvarvid PerrrissionsSökanden åligger, att visa giltiga skål, dem HofRätten godkänto er och anSer tillräckelige, innan ansökningen lemnäs till Konungen; så har Lagutskottet ansett någon skärpning uti de, angående tjenstledighet för Domare nu gällande författningar icke skäligen kanna ega rtim; likasom i afseende på hvad Herr Bagge särskildt yrkat, angående afskafFande af den Semestre HofRätterne åtnjuta , Utskottet vid betragtande deraf, att, när en Division af HofRätten, äfven under Sommarmånsderne år i oafbruten verksamhet, Ledamöterne icke få begagna längre ledighet ån som blifvit förunnad de fleste Civile och Militaire ÄtnbetsmannaCorpser, uti hvilka ett gemensamt arbetssätt eger riim, ansett någon inskränkning häruti, så mycket mindre böra tillstyrkas, sorn dssse
Ämbetsmäns trägna och oafbrutca tjenstgöring under dö Tre Fjerdedelarne af året, synes fordra någon ledighet, utom hvilken, hälsa och arbetskraft ej i längden kunna bestå. 144 LagUtskotttts Betånknnien.
Genom Kongl. Förordningen den I5*.de Februarii 1762» och Kongl. Brefvet den 5 Junii 1752) är stadgadt, att når Häradshöfd ing eller Lagman visar sådane förfall, att någon tids tjenstledighet ej med skål förvägras kan, bör HofRätten, utan att binda sig vid den person, Häradshöfding eller Lagman föreslår, göra ett noga urval, af den, som till Domaresysslans bestridande förordnas; och då af berörde stadgande följer, att HofRätten, till DomareÄmbetets förrättande icke eger förordna någon, om hvars skicklighet
HofRätten ej är genom egen kännedom förvissad* anser Utskottet mera säkerhet derigenom vara rättsökande förvarad, ån om, på sätt Göran Pehrsson föreslagit, Tvånne ars tjenstgöring uti något Rättegångsverk eller hos Häradshöfding, blefve vilkor för rättigheten att kunna till Domare förordnas, hälst ynglingar, efter hvad erfarenheten visar, mycket olika begagna och använda, särdeles de första åren eber inträdet på Ämbetsmannabanan, samt med olika naturgåfvor och arbetshåg, vinna olika förkofran.
Göran Pehrssons förslag: ett Extra Domare kunde förordnas pä Ordinarie
Domarens ansvar för den förres åtgärder, har Utskottet destomindre kunnat understtid ja, som Extra Domaren derigenom skulle ställas uti ett med DomareÄmbetets värdighet icke förenligt beroende af Ordinarie Domaren, och ansyaret för en felaktig åtgärd, då icke La g UtskottetsBetänkatiden. icke komma att träffa den felande Domaren, utan en annan, som deri icke deltagit.
Hvad sluteligen angar Göran Pehrssons och Herr Linströms yrkande, att arfvodet för den person, som till Extra Domare förordnas, måtte uti förordnandet beståmmasj så är särskildt Stadgadt huru med Domares lön bör förhållas, da han antingen i och för ConcoUrs, ej får sjelf förrätta sin tjenst* eller för tjenstefel, är på längre eller kortare tid suspenderad; och enär Domare* hvilken antingen på begäran erhållit Permission, eller i ofvannåmnde fall, afhålles från Utöfningen af sitt Ämbete, icke är i tillfälle att sjelf föreskrifva den vedergälla ning, sorn den tjenstförrättande
Ämbetsman^ nen bör åtnjuta, emedan det på HofftåtteU beror, att förordna Vicarier och att bestäm* ma deras aflöning, samt de aftal, hvilka emellan Domare och Vicarier tilläfventyrs träffas, ej genom någon Lag kunna förefeommas; så har Utskottet ansett föreskrift härom* uti förordnande^ för Extra Domare vara i förra fallet öfverflödig, och i det sednare utan ändamål, Och följagteligen ej funnit skäl, att något särskildt stadgande härom tillstyrka, Dock hemstälies detta vördsamligeu Riksens Höglofl.
Ständers vidare pröfning, Stockholm den 19 April 1823.
LdgUtskottets Betankandett, lö f N:o 42.
Ankom den 7 Maji 1823; Betänkande i anledning af Herr Bern* hard Rosenblads Memorial, angående en Lag, i afseende på förbrytelser, be gangne af åhörare inom RiksStåndens Plena eller Riksens Ständers Plena Plenomm.
Genom ProtocollsUtdr agd en 3 innevarandemånad, har Höglofl.
Ridderskapefc och Adeln till Lagutskottet remitterat ett af Herr Bernhard Rosenblad ingifvet, så lydande Memorial: ”Redan har ett RifcsStånd stadgat offentlighet vid sina sammankomster och framdeles kunna de öfriga följa detta BorgareStåndets, efter min öfvertygelse, hedrande efterdöme.
Jag delar visserligen icke den farhågan, att oordningar genom offentlighetens införande blefvo sannolika.
Dertill år både det förflutna och det närvarande mig en för säker borgen J men jag tror, att en Lagstiftnings omsorg afven bör sträcka sig inom möjligheternas gräns.
Jag tror också, alt Ilo och m §§.
Regeringsformen och den dem upprepande 77 9» Riksdagsordningen ej omfatta sådane mindre förbrytelser eller snarare förseelser, hvilka till en del endast, genom offentlighetens införande, blifva möjliga och hvilkas beifran NationalRepresentationens ära och säkerhet fordra.
Det är äfven mia öfvertygelse, att \LagUtskottm Riksens Ständers värdighet brafver en ändrad
Rättegångsordning för afdömandet a£ sila vid deras eiler ett enskildt RiksStånds
Flena, af fremmande personer begångna förbrytelser.
Med ledning af hvad jag nu anfört,' får jag vördsammeligen föreslå, att LagUtskottet matte, i öfverensstämmelse med 55 §•
Riksdagsordningen, uppdragas utarbeta, för att sedermera, enligt 87 g. RegeringsFormen, till antagande anmälas, ett Lag, rörande förbrytelser under Riksens Ständers Plena Plenomm eller ett RiksStånds Plenum, begångne af ej till Riksens Ständer teller detta RiksStånd hörande personer.
Såsom några grand-ideer till denna Lag, torde jag få uppgifva: 1:0
Att den, som vid dessa tillfällen tillät sig oljud eller något buller, straffandes med kortare eller längre Fängelse. 2;o Att ett strängare Fängelsestraff ålades den, som ej genast åtlydde en, å Riksens Ständers eller ett RiksStånds vägbar, lemnad befallning. 3:0
Att den, sorn med våld satte sig emot verkställigheten af en sådan befallning, eller utfor i förolämpande utlåtelsec emot Riksens Ständer, ett RiksStånd eller enskild Riksdagsman, eller våldförde någon af desse, bestraffades i enlighet med 110 och 111 §§.
Regeringsformen samt 77 Riksdagsordningen. 4:0 Att Forum för afdömandet af de under denna Lag hörande förbrytelser, tdef 148 Lagutskottets
Bet dukande».'
Riksens Ständer, om de linder Plenum Plenorum blifvit begångne, samt eljest det JJiksStånd, under hvars Plenum de föröfvats.
I förra fallet torde Actionen böra utföras genom Justitieombudsmannen, i det senare, genom Ståndets Fiscal, eller om en sådan ej finnes, af särskild utaf Justitieombudsmannen förordnad Actor. fio Att, då samtlige Stånden formerade Domstol, de sammanträdde på RiksSalen, der röålet, inför dem samlade utagerades, tilen afgåfvo sina röster Ståndsvis; då trenne Stånds öfverensstämmande vota fordrades, för ätt fälla den åklagade.
6so
Att då ett 1 and utgjorde Domstol, målet utfördes inför detta Stånd , i dess vanliga SessionsRum, och att då dubbel pluralitet fordrades för den anklagades fallande.
Den vördnadsbjudande åsynen af ett RiksStånd eller alla fyra, döm ma ti de icke Majoriteten öfver Minoriteten — iöke ett politiskt parti öfver motsatta åsigtets för* svarare — utan höjde öfver ovidrörde enskilda passioner, dömmande förbrytelser, begångne emot NationalRepresentationen , såsom sådan, och ej såsom en samling af enskilda, tror jag skulle, en gång framställd, djupt i Folkets minne inprägla aktning för sine Lagstiftares Sessioner och förekomma behofvet af förnyade upprepanden.”
Detta har Lagutskottet i öfvervägande tagit; men enär Vallöf!.
BorgareStåndet, som toedgifvit * att åhörare få vid Ståndets öfver - Lagutskottet!
149 läggningar vara tillstädes, icke begärt att någon allmän
Lag måtte antagas, med ut* sättande af straff för de förbrytelser, emot fastställd ordning, som af nämnde åhörare kunna inom Ståndet begås och de öfriga RiktStånden ännu icke medgifvit åhörares inträde under öfverlåggningarne; anser LagUtskottet för det närvarande icke lämpligt, att, i anledning af Herr Rosenblads Memorial någon så beskaffad
Lag föreslå.
Beträffande åter förebrytelser, begångne i Riksens Ständers Flena Plenorum; så anser Utskottet erfarenheten, från förflutne tider, tillförlitligen ådagalägga, att de Stadgauden GrundLagarne meddela till fredande af Enskilde Riksdagsmän och bevarande af friheten i Riksens Ständers öfverläggningar och beslut, i förening med påbuden Borgfred inom Konungens Slott, der Plena Plenorum å RiksSalen hållas, äro tillräckliga för det af Herr Rosenblad åsyftade ändamål, hvadan Utskottet ej ellet? i detta hänseende tror sig böra tillstyrka antagande af något nytt eller utvidgadt Lagförslag; hvilket, tillika med tväntje Ledamöters särskilda mening till Riksens Höglofl.
Stockholm den 2^j.de April 1823, Utdrag af Protocollet, hållet hos Riksens Höglofl.
Ständers Lagutskott, den 24 April 1823. S. D. Föredrogs Herr Bernhard Ro - i SÖ LtigUtskottets Betänkandets, isenblads af Höglofl.
Ridderskap©! och Adelö remitterade Memorial, deruti yrkas, att Lagutskottet måtte utarbeta en -Lag, i afseende på förbrytelser, begångne inom RiksStåndens Plena eller Riksens Ständers Plena Plenorum , af personer, som ej tillhöra Riksens Ständer eller detta RiksStånd.
1 anledning hvaraf Utskottet tillstyrkte det ytt» rande, sorn innefattas uti Betänkandet Nro 42» Härifrån var Herr Häradshöfdingen Ribbing skiljaktig och yttrade; ”norde §.
Regeringsformen bestämmer pafcljderne för den eller de, som våldföra Riksens Ständer, deras Utskott eller någon enskild Riksdagsman, eller störa friheten i deras ofverläggningar och Beslut, och nästföljande 1 utte stadgar ansvar för dea, som under påstående Riksdag, med ord eller gerningar, Riksdagsman ofredar y och e~ medan Herr Rosenblads, motion i 3:dj© puneten innehåller en föreslagen tillämpning af desse 0. vid bestämda tillfällen £ då Riksens Ständer eller deras medlemmar ofreda3 med ord eller gerningar osh i d© öfrige puncterne af motionen, dels föreslås strafY för mindre brott af samma natur, dels huru Riksens Ständer borde, efter vissa bestämda reglor, för omröstningen in Flen© eller Pleno Flenorum, domsrätt utöfva, så måste desse förslag anses åsyfta tillägg vid och förklaring af Grundlagarne, hvilka ämnen äro för LagUtskottsls befattning frem - LngUtskottets Bttätikanäenl ij( mande och derföre, meo voto, icke kunnat upptaga?.’’
Uti hvilket yttrande Herr Borgmästaren Cederborg jemyäl instämde.
Ex Prolocollo Joh, Jac, Kleman.
Ankom d. 7 Maji 1823* 'Betänkande, i anledning af RiksdagsFulbnagtigarne Anders Danielssons och Herr M. Bagges Memorialer, angående rättighet får enhvar, att, utan behof af allman åklagare, utföra talan emot Domare får Ämbets fel.
RiksdagsFulImägtigen Anders Danielsson, från Elfsborgs Lån, häruti Memorial, hvarmed Fullmägtigen Pehr Bengtsson, från Halland, sig förenat, och hvilket Hederv.
BondeStåndet till Lagutskottet remitterat, anmärkt, hurusom den Lag, som förbjuder enskilde klagande, att sjelfve föra talan emot Domare, dem de finna sig befogade att för Ämbetsfel anklaga, icke skall leda till befrämjande af rättvisa och Domstolarnes tillhållande att uppfylla sina skyldigheter, samt till sin verkan blifvit ännu sämre, då bruket börjat tillämpa denna Lag afven 158 Lagutskottets Betnkanden. till andre Embetsman än Domare.
Danielssin har förment det vara uppenbart, att en fullkomlig ansvatsf.ihet på detta sätt kan tillvägabringas, i fall den allmänna Åklagaremagten regeras af tillräckelig våld, för att icke lyssna till medborgares rättmätiga klagan , och att H jfitqtternös åliggande , att inblanda sig i denna magts befattning, och föreskrifva åtal, skall vara en oformlighet, sorn gör dessa
Domstolar i sjelfva verket jifvige vid behandlingen af sadcjne mål, hvarå de anbefallt åtalet.
För alt göra denna, efter Anders Danielssons tanka, olämpliga Lag öfverflödig, och bijnga hela utöfningen af Åklagaremagten uti behörigt skick, faar han alltså föreslagit den utväg; att låta hvar man föra sin egen sak och till och med samhällets sak, eller, att anställa och fullfölja hvilken talan sam helst, hvari den klagande antingen sjelf eger någon rätt att bevaka, eller ock kan visa sådant fef eller brott vara begånget, sorn är qnderksatadt allmänt åtal; hvarigenom HofRätterne kunde befrias från dea i $:de Gap- t 5- Rättegångsbalken oph flere
Författningar dem ålagde uppsigt och vård att i de Domstolar, som under dem höra, rätt skipås efter Lag och dess rätta för* stånd; och att allmänna åklagare då äfven borde, efter JustitiffiCancellerens och Stäadernes JnstmasOmbudsinang eller Konungens befalloingshafvandes förordnanden, vara skyldige a*t föra talan, samt i öfrigt uppfylla sina Ämbeiapligter U‘SU undantag; äf-t LngUtskottets Betänkande», 153 vensom de i alla mål, der Enskilt man förer talan öfver Brott och Ämbetsfel, som $ det Allmännas vagnar kunna beifras, borde erhålla underrättelse om det anställda åtalet, för att kunna deri deltaga, när de dertill firm» sig befogade, samt att
Domstolarne då likasom nu borde vara skyldiga att åfven sjelfkrafdt lemna allmänna Åklagare underrättelse j om de brott och anledningar till allmän talan, som under Råttegångsärender, behandling yppas, utan att hkvål befallning till Itai hurde af någon Domstol gifvas.
BorgareStåndet har äfven blifvit till LagUtskpttet reuiitteradt ett Memorial af RiksdagsFullmägtigen för Uddevalla Stad Herr M, Ragge, hvaruti likaledes yrkas rättighet för en hvar, att, utan behof af allmän Åklagare, utföra talan emot Pomare för Ämbetsfel; och hafva alltså begge desse motioner på en gång till pröfping hos Utskottet förekommit; hvarvid Utskottet inhemtat, att ehuru, Kongl. Förklajringen den 23:dje Marni 1807 föreskrifver, det ingen enskild Part må vara tillåtit, att taga Stämning å Domaren, och dymedelst grundlägga åtal emot honom för begångne fel eller brott under Ämbetets
Utöfningj är likväl öppen rätt lemnad hvarje Part, att anmäla
Domarens förseelse och sitt lidande hos den HofRätt, hvarunder Domaren lyder, eller hos JustitiaeCancelleren, hvilka gro lika pligtige som berättigade, att åt en piik anmal..n lemna allt lagligt afseende, 154 Lagutskottets Betdnkandetti och förhjelpa dén klagande till upprättelse och ersättning; äfvensom denne, i händelse Hofrätten elier JustitiseCancelleren, enligt hans omdöme, icke fästa tillbörlig uppmärksamhet vid hans anmälan, har lika öppen rätt, att framföra sin klagan och skålen dertill för Konungen uti Högsta Domstolen,* hvartill kommer, att Grundlagen, till betryggande af Medborgares ratt* i hvad den beror af Domares eller andre Ämbetsmäns behandling, förordnat jfustitiaeOmbudsmannaÄmbetet, till hvars verkningskrets hörer, att vaka öfver Lagarnes efterlefnad, att förhjelpa enskilde Farter till upprättebe och ersättning, då orätt och skada dem tillskyndats af Ämbetsmän, och att befordra den felaktige eller brottslige till laga näpst.
Då således å ena sidan hvarje Medborgare, genom Grundlagen och gällande Författningar, på förenämnde sätt är boredt ett värn mot möjelig orättvisa och betryck af Domare, och en billig ntvåg, att af dera erhålla upprättelse och ersättning, helst det icke är den klagande betaget, att hos högsta dömande Instantien få befogenheten af sin klagan pröfvad, och alt dessutom, då målet till utförande af Actor blifvit öfverlemnadt, särskildt afgifva ansvars och ersattnings-påståenden emot Domaren; synes det: åter å den andra vara billigt, att
Domaren fredas från de åtal, som af kitslige Partsi: elier Brottslingar kunna utan fog samt oftast utan möjlighet för Domaren till upp; LagUtslmttts Bettinkandett.