Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet, har tagit detta allt i öfvervägande; och, hvad först angår det föreslagna borttagandet af fotmötena vid Lif-regementets Dragon-Corps och deras sammanslående med Regements-mötena, funnit, i likhet med hvad af Rikets Ständer vid sistlidne Riksdag blifvit gilladt, att, då vissa dagar äro för fotmötena bestämda, under hvilken tid hästarne icke medföras, utan qvailemnäs hemma och underhållas på rusthållarnes bekostnad, genom bifall tili motionärens berörde hemställan, hästarne skulle komma att på Statens bekostnad underhållas under en längre exercis-tid, än den, sorn blifvit tagen i beräkning vid passevolance-contractens uppgörande.
Detta skulle således leda till en Statsutgift, hvartill medel, utan passevolancens ökande, i och för detta ändamål, icke förefinnas; hvadan Utskottet ej anser sig kunna, under sådana förhållanden, tillstyrka Rikets Ständer att bifalla ifrågavarande förslag.
Betänkande, AT:0 3g.
5 Beträffande yrkandet, att dragonliästar måtte antagas äfven då de blott uppnå en höjd af 9 qvarter 2 turn, så får Utskottet anföra, att, genom Kongl Brefvet den 21 Juni 1806 samt General-mönstrings-instructionen den 16 Nov. 18 [c>, det finnes stadgadt, att, vid Lif-regemenlets Dragon-Corps och Skånska Dragon-regementet, hästarne böra innehafva en höjd af minst 9 qvarter 4 turn; och sorn Utskottet, vid sådant förhållande, anser sig icke kunna föreslå någon förändring häri, utan att tillika ingå i pröfning af de militäriska skäl, sorn föranled t nämnde Nådiga stadganden, hvilket torde ligga utom Utskottets åligganden, så får Utskottet, af detta skäl, vördsamt hemställa, att berörde förslag icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Hvad dernäst vidkommer de gjorda framställningarna om upphäfvande af föreskrifterne om Lif-regementets Dragon-Corps och Skånska Dragon-Regementets remontering med hästar af mörkare färger; så, och då Kongl. Maj:t, genom Kongl.
Förordningen den 11 Maj 1795, befallt, att vid Skånska Dragon-regementet endast svarta, svartbruna, caslanie- och mörkbruna hästar få antagas, samt genom Kongl. Brefvet den 6 April 1813 i Nåder föreskrifvit, att vid Lif-regementets Dragon-Corps endast hästar af mörka färger skola antagas, och således hvarken hvita, grå, skäckar, eller gula, ej heller sådane, som hafva ljus mahn och sehweif, och då Kongl. Mai:t dessutom, under d. 4 April i835, afslagit Rikets Ständers underdåniga anhållan i nu ifrågavarande ämne, med Nådigt tillkännagifvande af de militäriska och öfriga skäl, som föranledt det Nådiga afslaget, anser Utskottet, som för sin del gillar dessa skäl, sig ej böra tillstyrka Rikets Ständers bifall till berörde framställningar.
Vidkommande slutligen yrkandet, att Directioner af befäl och rusthållare måtte utses, för att öfvervara Approbations- och Cassations-mön - stringarne; så är redan genom Nådigt Bref den 6 Februarii 1816 stadgadt, att rusthållare ega rätt och höra uttryckligen antydas alt vid nämnde mönstringar tillstädeskomma, för bevakandet af deras bästa; hvarförutan Kongl. Maj:ts och Rikets Krigs-Collegii Kungörelse den 19
Maj 1829 innehåller, att, vid Approbations- och Cassations-mönstringar med General-mönstrings kraft, Kongl.
Maj:ts vederbörande Befallningshafvande skall till bevakande af de ruslandes rätt antingen sjelf eller genom ombud tillstädesvara.
Då 6 Allm.
Desv. och Ekon.
Betänkande, IV.-o 3g. ändamålet med de af motionären föreslagna
Directioner sålunda redan synes vara upp fy ld t, hemställer Utskottet vördsamt, att det härom väckta förslag må förfalla.
Stockholm den i October 1844- Emot Utskottets beslut, i afseende på frågan om tillåtelse för rusthållarne vid Lif-regementets Dragon-Corps och Skånska
Dragon-regementet att få remontera med hästar af ljusa färger, anmäldes reservationer af Riksdagsfullmägtige Johan Andersson från Upsala Län och Jöns Jönsson från Christianstads Län, hvilken yttrade: ”Emot det af Utskottet nu fattade beslut kan jag icke underlåta att nedlägga min reservation:
För pröfningen af motionen har jag ansett tvänne omständigheter böra tagas i betraktande, den ena, hvad fordel de rustande kunna vänta, om den af motionären gjorda framställning vinner bifall, och den andra om och i hvad nion samma förändring må kunna menligt inverka på truppens tjenstbarhet.
I förra hänseendet synes motionären hafva lemnat tillräcklige upplysningar och hvarken bevis eller exempel torde behöfva åberopas derom, att ju en betydlig lindring för de rustande skulle vinnas, om vid reraonteringar valet vore öppet emellan hästar af alla färger, och icke, såsom nu, de rustande voro nödsakade att, till hvad pris som helst, anskaffa en svart eller mörkbrun remont.
Det är nemligen naturligt, att, om hästar äfven af andra färger finge såsom remonter insättas, den concurrence af säljare, som deraf blefve en följd, skulle nedtvinga de nu högt uppdrifna prisen och att de rustande då ofta sjelfve kunde uppföda behöflige remonter, oberäknadt att ett verksamt correctiv derigenom äfven erhölles emot de å många orter ännu öfverklagade missbruk, att befälet, i trotts af alla förbud, påtvingar de rustande remonter, som till qualiteten sällan motsvara det alltid höga priset.
Hvad åter angår den sednare frågan, eller huruvida någon minskning i truppens tjenstbarhet kunde befaras deraf, att hästar äfven af andra färjor än de nu foreskrifna finge vid remonteringar användas, så vill jag erinra om det gamla ordspråket, ”det man icke bör skåda hunden elter håren.”
Enligt min tanka, äro styrka, vighet och uthållighet de egenskaper, som vid anskaffandet af en rustningshäst egentligen böra afses, och att icke dessa bero af färgen, torde jag knappast behöfva erinra.
Yi ega ett talande ex empel derföre i våra Husar-Regementen, hvilka, såsom bekant är, reinon - Allm.
Betänkande, N.o 4°- 7 terås nied hästar af alla färger, men icke destomindre, då det gällt, alltid visat sig fullt så duglige och användbare, som trotts någon annan Cavalleri-trupp — ja, jag vågar till och med påstå, att truppen, i stället att förlora, tvertom skulle vinna på förändringen, då truppen derigenom mången gång skulle kunna tillegna sig en duglig häst, som den blott för färgen nu måste försaka och icke så sällan ersätta med en annan af vida sämre beskaffenhet.
Då således den föreslagna förändringen otvifvelaktigt blefve välgörande för de rustande och snarare gagnelig än skadlig för truppens tjenstbarhet, återstår intet annat skäl för det af Utskottet nu fattade beslut, än att militär-lyxen fordrar denna uppoffring af de rustande.
Vi veta likväl, att till och med Lif gardet till Häst, som torde kunna anses såsom det egentliga parad-regementet inom Cavalleriet, finnes remonteradt med hästar af snart sagdt alla färger; och då härtill kommer, att Rikets Ständer redan vid tvänne föregående
Riksdagar gjort underdånig framställning i samma syfte, som motionen afser, ehuru den dåvarande Regeringen af anledningar, dem vi alla känna, ej fästat afseende derå, kan jag icke anse det vara med billigheten öfvensstämmande, att för ett skäl af så ytlig beskaffenhet, som det jag uppgifvit, motsätta sig en reform, hvilken, ulan att betunga öfrige samhällsklasserne, kunde åt de rustande bereda en lindring, hvaraf de i högsta måtto äro i behof.
För min del kan jag åtminstone icke biträda en sådan åsigt utan bifaller motionen.”
N:o 4°- Ank. till Exp. Utsk. den 8 Oct. kl. 5 e. m.
Betänkande, i anledning af väckt motion att Mynt- och Controll Werken måtte ställas under Kongl. Bergs-Collegii öfverinseende.
Borgare-Ståndet har till Utskottet remitterat en motion af Herr E. E. Falhem, hvari motionären framställt den önskan, att Rikets Ständer mätte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att öfverinseende! af Mynt- och Conlroll-Verken varder från Stats-Conloret förflyttadt och ånyo uppdraget åt Bergs-Collegium.
Motionären har, till stöd härför, åberopat Stats-Utskottets vid sistlidne Riksdag Utlåtande N:o 208 i samma 8 Allm.
Bciänkando.
IV.-o 4°r ämne, deruti Utskottet tillstyrkt bifall till ett likadant, då väckt, förslag och såsom skäl dertill anfört, att, för ett ändamålsenligt bestridande af öfverinseendet öfver Mynt- och Controll-Verken, onekligen erfordras sådana kunskaper i metallurgiska och dermed sammanhang egande vetenskaper, hvilka icke kunna förutsättas hos Ledamöterne af Stats-Contoret, till hvars befattning endast höra uppbörden och redovisningen af Stats-Verkets tillgångar, men så beskaffade insigter deremot såsom en hufvudsaklig beståndsdel ingå bland de kunskapsprof, som skola afläggas för vinnande af inträde i Bergs-Collegium.
Dessutom har motionären fästat uppmärksamheten derå, att det förmenta hinder emot hans förslag, sorn skall ligga deri, att Bergs-Collegii mål i allmänhet föredragas genom Civil-Departementet samt Mynt- och Controll-Verkens genom Finans-Departementet, ej kan utgöra något sådant, enär redan en del af Bergs-Collegii ärenden, såsom förmedlingsmål, föredragas genom Finans-Departementet.
Slutligen har motionären ansett en ytterligare anledning för bifall till hans förslag böra hemtas från de uti Bikets Ständers Revisorers Berättelse år 1843 intagna anmärkningar, rörande Mynt- och Controll-Verken.
Vid remitterandet af denna motion hafva Vice Talmannen Herr Brink samt med honom flere af Ståndets Ledamöter instämt i densamma.
Då Rikets Ständer vid sistlidne Riksdag i underdånighet anhållit, att Kongl. Maj:t skulle täckas aflåta Nådig Proposition om Bergs-Collegii indragning, samt huru de göromål, hvilka hittills ålegat samma Collegium, derefter böra bestridas, men Kongl. Maj:t ännu icke till Nådigt afgörande företagit denna fråga, enär Bergs-Collegii deröfver redan den 29 September 1841 infordrade utlåtande först nyligen afgifvits, så anser Utskottet, vid sådant förhållande, och innan Nådigt Svar härå blifvit meddeladt, det ej vara lämpligt, att tillstyrka bifall till motionärens förslag, hvarigenom åsyftas att åt Bergs-Collegium uppdraga ett nytt och vigtigt åliggande; hvadan och då dessutom Kongl. Maj:t i Dess Tal till Rikets Ständer, vid innevarande Riksdags öppnande, behagat yttra, att Kongl. Maj:t skulle egna oafbrutna omsorger åt den inre förvaltningens förenkling, Utskottet får vördsamt hemställa, att Herr Falhems ifrågavarande motion icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda, Stockholm den 8 October 1844- N:o 41.
Allm, Besv. och Ekon.
Betänkande, iV.o 4,1. 9 N:o 41.
Ank. till Exp. Utsk. den 9 Oct. kl. 12 midd.
Betänkande, i anledning af väckt fråga, om ändrad beskaffenhet af sä väl gäst gifverierne, sorn dervarande åkdon för resandes förskaffande.
Ridderskapet och Adeln ingifven och derifrån till Utskottet remitterad motion, har Herr v. Troil, E., på anförde skäl, hemställt, huruvida icke bättre qvarter och beqvämligare åkdon borde finnas tillgänglige för resande och, såsom ett hufvudsakligt vilkor för den förstnämnda förbättringen, uppgifvit, att hvad han kallar ambulatoriska gästgifverier måtte sammandragas, samt för den sednare föreslagit, att hvarje Landshöfdingeembete borde få fastställa en efter ortens beskaffenhet afpassad modell för åkdon, hvilka inom Länet skulle tillhandahållas åt resande mot en afgift af Tolf skillingar för enbetsvagn och Aderton skillingar allt
Riksgälds för en parvagn per mil.
Den gemensamma beskaffenheten hos dessa åkdon skulle vara att, antingen till korg eller säte, hvila på fjädrar af jern eller träd, hafva stoppad sitts, vara försedda med fotsack och flyglar samt så inrättade, att medföljande person ej sitter bredvid den resande, hvarigenom denne, då vägarne aro djupa, löper fara att blifva nedsmutsad; men att, för öfrigt, dessa åkdon ej behöfdes kostbarare, än att de kunde förfärdigas af handtverkare på landet.
Utskottet liar tagit denna motion i öfvervägande och väl funnit önskvärdt att bättre åkdon vöre tillgänglige för de resande, men ansett denna fråga vara väckt för tidigt, enär man ännu ej vunnit erfarenhet af de följder, som, äfven i detta afseende, kunna uppstå genom Kongl.
Maj:ts Nådiga Circulair af den 2 Augusti innevarande år, angående tillvägabringande af entreprenader för skjutshåliningen; men, emedan motionärens framställning om de så kallade ambulatoriska gästgifveriernes afskaftände har synts Utskottet väl grundad, och en förbättring i det afseendet är oberoende af hvad Kongl. Maj:t i Dess förrbemälda Nådiga Circulair befallt, anser sig Utskottet böra vördsamt tillstyrka Rikets Högloft.
Maj:t i underdånighet anhålla: Bih. till R.
Prat. 1844 8 Sami. 8 Haft. 2 jo Allm.
Betänkande, N.-o 41- att på de ställen, der sådant sig göra låter, det hittills varande bruket, att
Gästgifveri-skyldigheten flyttas emellan serskilda åboer å de olika delarne af det eller de till Gästgifvaregård bestämda hemman måtte upphöra.
Stockholm den i October 1844- Emot beslutet anmäldes följande reservationer. 1:0 Af Herr Friherre Hamilton, //.: ”Emot detta af Höglofl.
Utskottet fattade beslut får jag anmäla min reservation på den grund, dels att äldre Författning redan lemnar Konungens Befallningshafvande all behöflig magt att anbefalla hvad motionären i denna del åsyftar, dels att den nya Skjutsstadgan, der den kan tillämpas, leder just till samma mål, hvarföre någon ny föreskrift efter min förmening ej är af behofvet påkallad.
På de ställen, der gästgifveri-skyldigheten ännu flyttas emellan de serskilda åboerne af det till gästgifveri bestämda hemman, torde i de flesta fall orsaken härtill böra sökas deruti, alt de ligga vid någon aå litet befaren landsväg, att ingen af åboerne velat eller kunnat åtaga sig de kostnader, som medfölja inrättandet af ett ordentligt gästgifveri.
Att då an befalla en sak, som skulle leda till dens undergång, som blefve tvungen att åtaga sig ett sådant onus utan motsvarande fördelar, torde hädanefter som hittills af vederbörande anses betänkligt, hvarföre en ovilkorlig! bindande författning äfven af denna orsak synes mindre lämplig, ehuru det ej kan nekas att densamma vore för de resande nyttig och angenäm”.
Häruti instämde Herr Grefve Sparre. 2:0 Af Riksdagsfullmägtigen Nils Strindlund: ”Emot det af Ut skottet fattade beslut får jag mig reservera: först på den grund, att det af Kongl. Maj:t nyligen fattade Beslut rörande skjutsväsendet icke ännu blifvit satt i verkställighet, och det således icke eller ännu kunnat visa sig, hvilka ändringar eller förbättringar äro af nöden; dernäst derföre, att gällande Författningar äro ganska tillämplige, för att tillvägabringa de förändringar, som, utan enskildes förnärmande, kunna vidtagas, och för det tredje, att Utskottet ej uti Betänkandet tillstyrkt att de, som skola blifva ålagde gästgifveri-besväret, må erhålla någon ersättning för de nya mödor och besvär, som på dem öfverflyttas.
Och som möjligen på sina ställen gästgifveri-hållningen skulle medföra en fördel, så må icke eller en sådan, utan att densamma blifvit ftjrverkad, innehafvaren orättvisligen fråntagas, hvadan jag anser den före - Allm.
Betänkande, N.-o I I slagna underdåniga skrifvelsen onödig, för tidigt framställd och orättvis till sina följder.
Häruti instämde Riksdagsfullmägtige Matts Persson, Johan Andersson, Hans Persson, Efraim Larsson, Pengt Ericsson och Jonas Kylander.
N:o \i. Ank. till Exp. Utsk. d. 9 Oct. kl. 12 midd.
Betänkande, i anledning af väckt fråga, om förändring uti lönev il kor en för Conrectorn vid Örebro Schola. Från Vällofl. Borgare-Ståndet har blifvit till detta Utskott remitterad en motion af Herr C. C. Hörnstein, hvaruti anföres, att Conrector vid Orebro Schola har, såsom lönefjllnad, Ekers Prasbende-pastorat, utgörande i5 hemman, hvaraf han uppbär omkring i3 tunnor spanmål, och att han således mäste, för att kunna tillträda denna inkomst, blifva prest, hvilket motionären förmenat vara serdeles menligt för Scholan, då der kunna finnas dugliga lärare, som icke vilja låta prestviga sig, och följaktligen blifva stängde i befordringsväg inom Scholan.
Till alhjelpande häraf har motionären föreslagit, att, af de ^5 tunnor kronotionde spanrnål, som hestås Kyrkoherden i Örebro, såsom Inspector öfver Scholan, mätte tagas den lönefyllnad, Conrector derstädes nu har af Ekers pastorat, hvilket deremot kunde, såsom ersättning, tillfalla Kyrkoherden i Örebro.
Vid öfvervägande häraf har Utskottet funnit sig destoheldre böra tillstyrka hvad af motionären blifvit framstäldt i afseende på förändrad reglering af lönen vid ifrågavarande lärare-befattning, som Utskottet anser såsom håde nyttig och nödig hvarje åtgärd, hvarigenom de offentliga läraretjensterne frigöras från presterliga och andra främmande bestyr, hvilka kunna draga lärarnes omsorger från det vigtiga kall, de bekläda, hvarföre och då, hvad Conrectors-tjensten i Örebro serskildt beträffar, en lönereglering för densamma, sådan som motionären föreslagit, synes lätt verkställbar, Utskottet anser sig böra vördsamt hemställa, att Rikets Ilöglofl.
Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj:t måtte täckas låta höra vederbörande härom samt, derest ej några AU.
Betankande, N:o 42- hinder af betänkligare art allt för mycket försvåra berörde ■ lönreglering, sedermera i Nåder anbefalla dess verkställande.
Stockholm den 8 October 1844- STOCKHOLM, 1. Marcks. 1844.
Allm. Best.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, N:o 43. 1 N:o 43.
Ank. till Exp.Utsk. d. 12 Oct., kl. 12 f. m.
Betänkande, t anledning af väckt motion om rättighet för fabrikanter att, genom utbjudande i husen, afyttra deras tillverkningar.
Från Välluf].
Borgare-Ståndet liar Utskottet fått emottaga en af Herr K. A. Almgren väckt motion, hvaruti öfverklagas 1} den så kallade näringsfriheten, hvarmed motionären synes förstå landsortens skattefria täflan med städernas af drygare utskylder betungade industri, och 2) serskildt, och såsom anfördt hufvudföremåi för motionen, Vestgötha-allmogens rätt att i husen utbjuda varor, under det att Fabrikanter i Städerne, i synnerhet de, hvilka tillverka bomullsväfnader, endast ega rätt att i öppna bodar och mot serskild skatt till staden försälja deras egna fabrikat.
Orättvisan häraf ligger, enligt motionärens förmenande, i öppen dag, helst då man besinner, att Westgötharne jemväl drifva handel medelst uppköp af andras tillverkningar, och dervid äfven mången gång ololligen medföra utländska fabrikat.
På grund häraf önskar motionären, att, om landtmännens rättighet att, genom utbjudande i husen, afyttra sina tillverkningar, skall fortfara, 1749 års Författning, angående förbud för bomulls-, linne- och yllefabrikanterne att ej utan i öppna bodar jrkfdla sina tillverkningar till salu, ock måtte upphäfvas, så att åtminstone fabrikanter i Hufvudstaden erhålla samma rätt, hvaraf landtmännen nu der äro i åtnjutande, eller, i vidrigt fall, att äfven landtmännen och deras kringvandrande drängar betagas rättigheten till sådan utprångling.
Utskottet har tagit denna motion i öfvervägande och dels icke kunnat erkänna giltigheten af de anförda anmärkningarne öfver Westgötha-gårdfarihandeln, hvilkens lagliga grund går så långt tillbaka, att man till och med af uttryck i gamla Westgöthalagen velat se bevis för dess urminneshäfd, och hvilken således ej kan anses tillhöra det i motionen öfverklagade sträfvandet under de sednare åren att till skattfria binäringar för landtmännen förvandla stadsmanna-yrkena, hvilket motionären uppgifver hafva namn af näringsfrihet, dels icke trott sig böra föreslå någon förändring med nämnde handel, enär, Bih. till R.
Fröt. 1844. 8 Sami. 9 Haft, 1 2 Allm.
Besv. och Ekon.-Uttkottels Betänkande, N:o 43. under en lång följd af år, lagstiftningen derför blifvit af både Konung och Ständer bibehållen, oaktadt de olägenheter, sorn dermed äro förknippade.
I betraktande af dessa har det ock synts Utskottet betänkligt att tillstyrka en utvidgning af rättigheten att genom kringbärande utbjuda varor till salu, då Utskottet anser sådant kunna leda till ytterligare oskick.
Hvad åter angår den underlägsenhet, som, enligt motionärens förmenande, fabrikantens tillverkningar skola röna i tällan med landtmannens, har det förekommit Utskottet såsom af en öfver hela Europa utbredd erfarenhet vitsordadt och såsom ämne för serskildt bitter klagan bekant, att fabrikernes ojemn* förliga öfverlägsenhet i användning af naturkrafterne, med ständigt ökadt öfvervälde, är på väg att utöda husslöjden.
På dessa grunder, anser sig Utskottet böra instämma uti hvad Allmäiiua Besvärs- och Ekonomi-Utskottet vid sistförflutna Riksmöte i samma fråga anfört, att nemligen det åberopade Kongl.
Reglementet af den 27 October 1749 synes lemna näringsidkarne tillräcklig utväg till afyttrande af deras fabrikat; och finner Utskottet fördenskull sig icke kunna tillstyrka bifall till motionärens förslag om rättighet för nämnde persouer att jemväl i husen kringbära och afyttra sina tillverkningar..
Hvad dernäst vidkommer yrkadt förbud för landtmän att i hufvudstaden försälja varor och tillverkningar, så enär, genom Kongl.
Kungörelsen den 28 Augusti 1834, det är förklaradt, att landtmän, till följd af gällande Författningar, äro berättigade att hvar som helst på landet och i städerne, äfven vid tillfällen, då frimarknad ej hålles, föryttra deras och grannars afvel och af dem åstadkomna tillverkningar, äfvensom att slika tillverkningar uti öppna bodar i städerne till salu hålla, hemställer Utskottet vördsamt, att Herr Almgrens, motion jemväl i denna del må förfalla.
Stockholm den 8 October 1844.
Häremot reserverade sig Herr Rådmannen Wahlgren_ Allm. Besv.~ och Ekon.-Utshottets Betänkande, Nio 44. 3 N:o 44.
Ank. till Exp. Utsk. d. 12 Oct., kl. 2 e. ra.
Betänkande, i anledning af ingi feen motion om förbättring af Lots-Statens lönevillkor.
Till Vällofl. Borgare-Ståndet liar Herr Palander ingifvit en motion, hvilken, genom remiss, kommit Utskottet tillhanda; och har motionären deruti framställt, huru lotsarne ofta äro ganska illa lönade, hvilket, i afseende på de södra delarne af Riket, vitsordas af en tabell, sorn motionären bifogat och hvari uppräknas lotsarnes inkomster af uppburne lotspenningar under medel belopp af fern år, och hvilka, om de också åt några få, som bo vid mycket besökte farleder, lemnat så mycket, att de derigenom kunnat anses väl burgne, deremot åt mängden af dem gifvit ringa inkomst, och åt ganska många så litet, att de deraf alldeles icke haft sin bergning, såsom exempelvis nämnde Ättatiosju personer, dels lotsar, dels lotslärlingar, af hvilka ingen egt 70 R:dr B:co årlig inkomst af lotsafgifter, och mången icke ens 10 R:dr för år.
Ett sådant förhållande af svaga löne-inkomster sammanställer motionären med de stora anspråken på lotsarnes skicklighet, påpasslighet och uppoffrande mod, och som aldrig tillåta desse tjenstemän ett ögonblicks tveksamhet att våga sitt eget lif för att frälsa andras, ej eller att fästa minsta afseende på sin helsa, när andras nöd kallar dem ut ur hemmet, att, ofta under stormar oell köld, gå mödorna och ögonskenliga faror till mötes, hotade, ej blott af elementens våld, utan ock af lagens ansvarsbestämmelser vid minsta fel.
Utskottet har i öfvervägande tagit denna framställning, som motionären linderstedt nied fullaste skäl till behjertande, och, i öfverensstämmelse med hans begäran, anser sig Utskottet böra vördsamt tillstyrka Rikets Höglofl.
Maj:t i underdånighet anmäla den önskan, att Kongl. Maj:t ville i Nåder låta undersöka, i hvilken mon lotsarnes lönevillkor, der så behöfves, må kunna blifva förbättrade, samt att resultatet af detta vigtiga ämnes utredande måtte inför Rikets näst sammanträdande Ständer framläggas.
Best,- och Ekon,*11iskottets Betänkande, N:o_45.
Ank. till Exp Utsk. d. 12 Oct., kl. 2 e. m.
Betänkande, i anledning af väckte motioner, dels om nedsättning i, dels ock om upphörande af den afgift, som, under namn af ''Bro- och Quai-afgift”, uppbäres för till Stockholm sjöledes inkommande målbara väta varor.
Till Utskottets handläggning hafva i detta amne blifvit remitterade följande 2:ne motioner, nemligen: l:o från Vallöf!. Borgare-Ståndet: af Herr A. G. Akesson, derom, att den för berörde varor, såsom bränvin och andia spirituosa, olja, tran, vin och ättika, fastställda afgift af 24 sk.
B:o för hvarje fat af 60 kannors rymd och i proportionerlig! förhållande derefter för fastager af större eller mindre kannetal måtte, i eldighet med hvad motionären vid sistlidne Riksdag föreslagit, nedsättas till halfva beloppet, eller fastmera till 8 sk.
Banco per fat om 100 kannor; uti hvilken hemställan Herrar Ericsson, Lundgren och Palander inom Vällofl.