Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
På dessa grunder och då 3 Stånd redan godkänt förslaget att å rubriken »ylleväfnader, andra slag. alngods, valkade, två- och flerskäftade» stadga en gemensam införsels-tull af 1 r:dr 24 sk. skålpundet, vidblifver Utskottet samma förslag. b) T ar i fen fur utför sels-lullen.
Den i öfverensstämmelse med nu gällande taxa af Utskottet föreslagn* anmärkning under artikeln »Sparrar af furu och gran af mindre tjocklek än 8 tum midtpä», har Borgare-standet återremitterat, men Ridderskapet och Adeln samt Bonde-ståndet godkänt; hvaremot Preste-ståndet, i sammanhang med förändrad utförsels-tull å Sparrar, gifvit anmärkningen följande lydelse: alla tillhuggna eller sågade trädvaror, sorn midlpå hafva mer än 5 \ tums tjocklek, men mindre un S tums bredd, anses såsom, Sparrar.
Emot Utskottets förslag är i'
Borgare-ståndet anmärkt,' att den uppställda grunden för bestämmandet af sparrens tjocklek kunde leda till ett felaktigt resultat, stridande emot det alsedda syftemålet, att spara omogen skog.
En sparre, som på endera sidan håller 10 tum, måste vara tillhuggen af ett äldre träd, emedan trädets diameter utgjort mera, än 10 tuni; och en sådan sparre borde icke behandlas lika med den, hvars alla 4 sidor innehålla hvardera 8 tuni, 'och hvilken kunde vara tillverkad af ett yngre träd.
Häraf följde, att sjelfva trädets storlek icke kunde utrönas genom bredden af sparrens sidor, utan mast* sökas genom sparrens diagonal, hvilken således ansågs böra tagas till grund för beräkningen vid tullb eban dlingen.
Dessa anmärkningar kan Utskottet icke finna grundade; ty ur samma träd, som {eidnar en liksidig 8-tums sparre, kan ock en platt sparre af ju mindre tjocklek ju större bredd erhållas; och sparrens total-omfårig utmärker således vidden af det träd, hvaraf sparren tillhuggits. il>å dessutom 2 Stånd redan godkänt det föreslagna stadgandet och detsamma hittills icke föranledt missförstånd, hvilket deremot vore att befara af en föreskrift om uträkning af spärrars diagonal midtpå, vidblifver Utskottet förslaget till den i utförsels-tarifen under artikeln Sparrar intagne anmärkning. e) fltriilning*- Utskottet» Ullålande, \:o (5. 9 f.) Tarifcn för kredit-upplaget oc'h transito-afgiflen«.
Vid donna, af Utskottet föreslagna, samt af Ridderskapet och Adeln, Preste- och Bonde-stånden godkända tarif, hav hos Borgare-ståndet blifvit anmärkt, dels att icke blott ••Komr', utan äfven öfriga spanmllsslag borde i tarifcn upptagas, dels oek att deri intagne artiklarne »Tjära?) och »Ull», för hvilka.
Borgare-ståndet beslutat tullfri införsel, borde ur tarifcn utgå.
Så vida Borgare-ståndets sistnämnda beslut blifva Rikets Ständers, så måste deraf naturligen loija, att de vid införsel tullfria artiklarne uteslutas från kredit-upplags-tarifen; men då frågan om tullfriheten ännu är oafgjord, anser Utskottet vidare yttrande, i anledning af Borgareståndets återremiss, angående uteslutandet ur kredit-upplagstarifen af artiklarne »Tjära» oell »Ulla, för närvarande icke erfordras.
?Tft gällande och flera föregående tulltaxor upptaga i kredit-upplags-t afifen under rubriken i.Spanmål, omalen,» endast artikeln Korn; och Utskottet saknade i motioner eller andra framställningar all anledning att i detta hänseende föreslå någon förändring; men då nu fråga derom blifvit väckt och skäl fcké förefinnes att från kredit-upplagsrätt utesluta något slag spanmål, ser Ut* •kottet sig föranlåtet hemställa, att kipanntäl, omalcn, allda slag, må i tarifea för kredit* wpplaget och transito-afgiften upptagas, i stället för artikeln Korn, med samma minimi-qvantitet för kredit-upplaget och samma transdto-afgift, sem för Korn toa liro bestämde. d) Vn darra Hals erne ofri hvad vid taxam Verkställighet iakttagas httr.
Utskottets förslag till § 5 i tulftåxe-fildtrrättolserna har endast Presteatåndet bifallit.
Ridder.'kapet och A deln här atas&tt denna § böra erhålla följande lydelse: *l:o. Å inkommande varor, sorn, enligt taxan, förtullas efter vissa procent af värdet, och fot- hvilka tullen ej elter uuktions-pris skall beräknas, bör godsegaren uppgifva inköpspriset, med tillägg af assurans, frakt och ali annan derå använd kostnad, intilldess de till lossningsorten an länd t,, och å utgående varor deras partipris i lastnings-orten.
GodsegarClVS angifnings-inlaga å inkommande sådane varor bör, så vidt åke käft, styrkas af faktura och konnoissement, äfvensom assurans - Bih. tili Ä St.
Pr »t. 1853 * 1854. 5 SmmL 1 Afd. 9 Höft. 10 Bevillning*-Utskottets Utlåtande, N:o 15. räkning, dä försäkring tagen är; och bör, då plakatstämpel ä sådant» varor begagnas, å denna stämpel antecknas, efter hvilket tärde \aran blifvit förtullad.)) »2:o.
När en vara blifvit till iortullning angifven, med åsatt värde, skall anslag derom å Packhusdörren genast ske.
Inom tre söckncdagar derefter, anslagsdagen inberäknad, ege hvem sorn det enskär, att inkomma med anbud om inlösen af det sålunda angifna godset, med minst 10 procents förhöjning utöfver det af egaren uppgifna värdet.
Inkomma flere anbud, ege det högsta företrädet.
Ilar ingen anmält sig till godsets inlösning på sätt nu näinndt är, eller linner tullkammaren så väl det angifna värdet, som de derutöfver gjorda anbud, när sådana skett, i allt fall icke motsvara godsets verkliga värde, ma tullkammaren detsamma med tio procents förhöjning utöfver det högst erbjudna värdet, för Kongl. Maj:ts och Kronans räkning inlösa, hvarefter varan kommer att försäljas på sätt derom särskildt kan varda bestämdt, efter anmälan hos general-tullstvrelsen; och åtnjute vederbörande tulltjensteman hälften af ilen behållna vinst tullverket genom sådan försäljning under hvarje års lopp kan erhålla utöfver de. angif na värdesummorna med afdrag af tull- och försäljnings-ko tnader.s diar, vid anslagstidens slut, hvarken enskildt anbud om inlösen inkommit eller tullkammaren funnit sådan böra ,ega rum för Kronans räkning, må vid tullberäkningen efter angifningen komma att bero, och varan, efter skedd klarering, af egaren disponeras; men eger inlösning på förenämnde sätt rum för enskild räkning, skola tull-afgifterna efter det derigenom uppkomna högre varuvärdet beräknas; och skall af inlösningssumman, hvilken den. som stadnar för högsta anbudet, åligger att, sist innan klockan tolf nästföljande söcknedag efter anslagstidens förlopp, i tullkassan nedsätta, varu-angifvaren genast derefter utbekomma angifningsbeloppet, tillökadt med tio procent, meri öfverskottet, om sådant eger rum, tillfalla Kronan, och hälften 'ingå till det särskilda anslaget för manufakturernas befrämjande, under iakttagande af hvad i Kongl. Maj:ts Nådiga förordning till förekommande af oloflig införsel och utförsel af varor i sådant hänseende stadgas.» Från Borgare- och Bonde-stånden är ifrågavarande § återremitterad.
Det har nemligen inom Borgare-ståndet blifvit anmärkt, emot den af Utskottet föreslagna förändring i Irsta morn., enligt hvilken i vissa fall en till förtullning angifven varas värde skulle af tillkallade besigtningsman uppskattas, att denna Berilluiiiga- Utskottets Utlåtande, IY:o 15.
11 åtgärd i flera städer, der lämplige och oväldige besigtnings-män kuride komma ku alldeles saknas, blelve overkställbar, och i alla händelser skulle förorsaka betydlig tidsutdrägt, till oförskyldt lidande för den, som ärligt angifvit sin vara. samt att förslaget vore ofullständigt deri, att föreskrift saknades, huru förhällas skulle, derest besigtnings-männen uppskattade varans värde under det af egaren angifne, eller ock uppskattade värdet högre, och egaren icke ville erlägga derefter belöpande afgiftcr.
Men isynnerhet har man inom Borgareståndet. under åberopande af exemplen från Englands och Frankrikes tulllagstiftning, förordat ett med Ridderskapet och Adelns beslut, nästan ord för ord lika lydande förslag- Afven detta förslag har dock funnit liera motståndare. sorn dels påyrkat bibehållandet af nu gällande § oförändrad, då endast högst da artiklar hädanefter kointno att efter värde förtullas, dels befarat obehag för tullkamravnc och förluster för tullverket af nämnde förslags tillämpning, dels ock påstått, att rättigheten att frånvinna varuegaren hans till förtullning angifna gods, uteslutande borde tillkomma staten och icke någon enskild.
Andra, sorn hufvudsakligen instämt i omförmälda, med Ridderskapet och Adelns Beslut öfverensstämmande förslag, hafva dock vid detsamma erinrat, att deri saknades föreskrift huru förhållas skulle, om den. sorn under anslagstiden gjort änbuil, sedermera icke fullföljde detsamma, äfvensom anmärkt blifvit, att för den händelse, att tullverket komme att inlösa godset, tillika borde bestämmas, att samma gods skulle inom en månad derefter å offentlig auktion försäljas.
Inom Bonde-ståndet har den mening blifvit uttalad, att, i stället för den af Utskottet föreslagna förändring, Rikets Ständer borde i underdånig skrifvelse hos Kongl. Majit anhålla, att Kongl. Majit mätte bestämma de grunder, enligt hvilka varor, som förtullas efter värde, skulle uppskattas, eller ock utse de värderingsman, som i sådant hänseende borde tillkallas.
Svårigheten att utfinna verksamma och lämpliga kontroller emot oriktiga angifningsvärden bevisas, bland annat, af de många hvarandra motsägande meningar, sorn under öfverläggningarne, angående Utskottets förslag, blifvit uttalade; och Utskottet erkänner villigt, att samma förslag i detta hänseende icke är tillfyllestgörande.
Måhända torde den af Ridderskapet och Adeln beslutade, och hos Borgare-ståndet äfven förordade utväg att låta tullkainrarne, å kronans vägnar, inlösa gods, som anses för lågt angifvet, i någon väsendtligare mån förebygga försöken att, genom oriktiga angifningar, undandraga staten afsedd tullinkomst; men att, såsom jemväl blifvit ifrågasatt, förbehålla kronan ensam en sådan inlösnings-rätt, och tillintetgöra den uppmärksamhet, tralikanterne emellan, som en hvar hittills medgifven dylik rättighet, varit egnad att framkalla, vore, efter Utskottets tanka, snarare ett steg tillbaka; och varnesrarens, till stöd för en sådan åtgärd åberopade, förmenta rull att endast till staten behöfva afstå sin egendom, förtjenar visserligen' icke ett sådant af - t» Bevillnings-Utskotlets Utlåtande, N:o iS. leende, då skyldigheten att afstå egendomen, just "rundas på förutsättning af försök att i första rummet till statens förfång undandraga sig beskattning, och derigenom i andra rummet undergräfva den ärlige köpmannens förmåga att uthälla täflan.
Utskottet antager följaktligen, att såsom Eidderskapet och Adeln beslutat, håde den hittills medgilha rättigheten, ätt under anslagstiden öfverbjuda det angifna värdet, hör bibehållas, och att tullkamrarne må ega att, vid anslagstidens slut, med 10 procents förhöjning utöfver högsta anbudet, för kronans räkning, inlösa godset; men härvid har Utskottet likväl funnit nödigt att, på sätt jemväl hos Borgare-ståndet blifvit anmärkt, föreskrift meddelas, dels såsom nu är stadgadt, att »anbud af sådan person, hvars vederhäftighet ej är tillförlitligen känd, skall, på vederbörande tulltjenstemans anfordran, beledsagas af antaglig borgen för anbudets behöriga uppfyllande,» dels oek att det gods, sorn för kronans räkning inlöses, skall inom viss tid af en månad derefter, på offentlig auktion försäljas- Omtanken, att staten hvarken må belasta sig med lager af handels-varor, eller, utöfver hvad ändamålet med inlösningen nödvändigt betingar, ingå i haudels-företag, menliga både för statens säkerhet och för enskildes loflig» beräkningar, krälver denna allmänna föreskrift om tid och sätt för återförsäljningen af det gods, som staten inlöst.
Någon särskild underdånig framställning i detta ämne till Kongl. Maj:t, *åsom hos Bonde-ståndet blifvit ifrågasatt, anser Utskottet deremot icke vara ti sakens beskaffenhet påkallad.
Utskottet hemställer på dessa skål, att 5 § i tulltaxe-underrättefserna må erhålla följande, i d» från Eidderskapet och Adelns beslut skiljaktiga delar med kursiv stil utmärkta lydelse: »leo- Ä inkommande varor, sorn, enligt taxan, förtullas efter vissa procent af värdet, och för hvilka tullen ej efter auktions-pris skall beräknas, bör godsegaren uppgifva inköpspriset, med tillägg af assurans, frakt och all annaa derå använd kostnad, intilldess de till lessnings-orten asländt, och å utgående varor deras parti-pris i lastnings-orten.
Godsegarens angifnings-inlaga å inkommande sådan© varor bör, så vidt ske kan, styrkas af faktura, oefe konnoissement, äfvensom assurans-räknwg, då försäkring tagen är; och bör, då plakat-stämpel å sådane varor begagnas, å denna stämpel antecknas, efter hvilket värde varan blifvit förtullad-a »2:o.
När en vara blifvit till förtullnfng angifven, mej åsatt värde, skall anslag derom å packhusdörren genast ske. |flO#n tre söknedagar derefter, auslags-dagen inberäknad, sg* Bevillning*- Utskottet» Utlåtande, S:o 15. 13 hvem >,om det önskar, att inkomma med anbud om inlösen nf det salunda angifna godset, med minst 10 procents förhöjning utöfver det af egaren uppgifna värdet.
/Inhild af sådan person, hvars vederhäftighet ej är tillförlitligen känd, skall, på vederbörande tull-ljénstcmans anfordran, beledsagas af antaglig borgen för anbudets behöriga uppfyllande.
Har ingen anmält sig till godsets inlösning pä sätt ru nämndt är, eller finnér tull-kammaren sä väl det angifna värdet, som de derutöfver gjorda anbud, när sådana skett, i allt fall icke motsvara godsets värde, må tull-kammaren samma gods med tio procents förhöjning utöfver det högsta erbjudna värdet, för Kongl. Maj:ts och Kronans räkning inlösa; skolande godset i sådan händelse sist inom en månad derefter pä offentlig auktion försäljas, på sätt derom vidare kan varda särskildt bestämdt, efter anmälan hos General-tull-styrelsen; och åtnjute vederbörande tulltjensteman hälften af den behållna vinst tull-verket genom »adan försäljning under hvarje års lopp kan erhålla utöfver de angifna värde-summorna med afdrag af tull- och försälj - nings-kostnauer.it »Har, vid anslags-tidens slut hvarken enskildt anbud om inlösen inkommit eller tull-kammaren funnit sådan böra ega rum för Kronans räkning, må, vid tull-beräkningen efter angifningen komma att bero, och varan, efter skedd klarering, af egaren disponeras; men eger inlösning på förenämnde sätt rum för enskild räkning, skola tull-afgifterna efter det derigenom uppkomna högre varu-värdet beräknas; och skall, af inlösnings-summan, hvilken den, som stadnar för högsta anbudet, åligger att. sist innan kl.
Tolf nästföljande söcknedag efter anslags-tidens förlopp, i tull-kassan nedsätta, varu-angifyaren genast derefter utbekomma angifnings-beloppet, tillökadt med tio procent, men öfverskottet, om sådant eger ruin, tillfalla Kronan, och hälften ingå till det särskilda anslaget för manufakturernas befrämjande, under iakttagande af hvad i Kongl. Maj:ts Kådiga förordning till förekommande af oloflig införsel och utförsel af varor i sådant hänseende stadgas.u
Uti den af Utskottet föreslagna § 13, hvilken Preste- och Bondestånden bifallit, har Ridderskapet och Adeln beslutat den förändring af 3:dje momentet, 14 Bevillnings-Utskottets Utlåtande.
N:o lo. att det efter orden: »af hvarje slag» införda skiljetecknet kumma med derpå följande ord skulle utbytas emot punkt oell följande mening: »Klädespersedlar, guldnipper och silfverprydnader äro från denna tillåtelse undantagne».
För erhållande af ett sådant förtydligande, sorn Ridderskapet och Aflelns beslut afser, har Borgare-ståndet återremitterat förslaget till § 13.
Genom tryckfel hade vid anmärkta orden i Utskottets, med Kongl. Maj:t< Nådiga Proposition öfverensstämmande, förslag skiljetecknet kumma influtit, i stället för semikolon; och ehuru Utskottet betviilar att äfven i detta fall något missförstånd om meningen kunnat uppstå, vill dock Utskottet, för att undanrödja' all farhåga i detta hänseende, tillstyrka den förändrade redaktion af 13 §, 3 moni., som. på sätt nämndt är, Ridderskapet och Adeln antagit, nemligen:
Hommer s-kollegium eger, alt efter pröfning af behofvet och på derom i hvarje särskildt fall af vederbörande gjord ansökning, lemna tillåtelse lill tullfri införsel af varupr of i sä ringa qvantitet, att det ej kan till verklig förbrukning användas, samt af Modell in för skri fren af inhtmsk slöjdidkare, som åstadkommer likartad tillverkning, dock ej för honom tuera än en af hvarje slag.
Klädespersedlar, guldnipper och silfverprydnader äro från denna tillåtelse undantagne.
Prcstc-ståndet har helt och hållet godkänt Utskottets förslag till § 15 oeh af Ridderskapet och Adeln är endast den förändring beslutad, att. bland de varor, för hvilka vid utförsel restitution af tullmedel beviljas, äfven borde upptagas: ■/ stycke packväf af Lin till minst 50 alnars längd g4 sk. och 1 skålpund Ylleväfnad 4 sk; men Borgare- och Bonde-stånden hafva återremitterat denna §.
Herr Hcsse/grtn har fortsatt sitt af Utskottet i Betänkandet N:o 3 afaftyrkta yrkande om tull-restitution för garfveriernas af Utländskt råämne tillverkade varor; äfvensom man erinrat o n de tull-kontroller, som i andra länder iakttogos vid utförseln af gods, för hvilket tull-restitution utgår; men för öfrigt afse anmärkningarne inom
Borgare-ståndet uteslutande frågan om den tull-restittftion, som borde medgifvas vid utförsel till Norge.
I detta hänseende har man dels i allmänhet erinrat, hurusom den politiska föreningen emellan begge rikena icke kunde- utvecklas till verklighet, utan likhet och öfverensstämmelse •mellan begges tull-lagstiftning, hvilken nu vore skiljaktig icke blott i tullsatscr titan äfven i afseende å den sä kallade drawbacken vid export, dels bek i synÄeAet fästat uppmärksamheten vid tull-restitutionen för Socker' och Töhak'."-: ’ Bevillning a-1 'luli of t ela Utlåtande, A: o 15.
Med af cernie å den nedsättning af införsels-tullen å Socker, som af Borgare-Ätandet blifvit beslutad, vore det ännu mera angeläget, att så ordna: tullve-titiitionen vid utförsel af socker till Norge, att denna komme att motsvara .det Fredrikshald raffinaderi beviljade privilegium från den 1 Juli detta år till samma dag 1857.
Detta kunde verkställas antingen derigenom, att man afskafiäde all tnll-restitution för socker, som härifrån till Norge utföres, emot vilkor att dravvback å socker vid Utförsel från Norge äfven komme att försvinna, hvarom norska regeringen icke skulle vara obenägen eller hafva svårighet att med Fredrikshald raffinaderi träffa öfverenskommelse, eller ock på det sätt, att Rikets Ständer bemyndigade Kongl. Majit att för socker, som härifrån till Norge utföres, bevilja enahanda drawback, som den norska fabrikanten vid export till Sverige åtnjuter, i förhållande till erlagd tull för råvaran och med antagande af lika afkomst i raffinerad vara, dervid, till förekommande af betydlig uppoffring för svenska stats-kassan, tillika kunde göras den inskränkning, att ersättningen icke finge utgå för mera socker, än som motsvarade införsels-beloppet från Norge.
Jemte nu omförmälda alternativa förslag, har ock blifvit ifrågasatt, att man borde helt och hållet till Kongl. Majit öf verlemna att bestämma dravvbacken för utförsel till Norge både af socker och tobak.
Inom Bonde-ståndet hafva ock hufvudsakligen förhållandena till Norge utgjort föremål för betraktelser samt den omständigheten, att vissa trakter af Sverige kunde från Norge erhålla svenskt socker till billigare pris än hemma i landet, åberopats till stöd för yrkandet att all tnll-restitution borde upphöra; i hvilket hänseende ock blifvit föreslaget, att Rikets Ständer mätte i underdånig skrifvelse hos Kongl. Majit anhålla, att Kongl. Majit ville söka med Fredrikshalls-bolaget uppgöra så att drawbacks-systemet mätte samtidigt i .Sverige ochi Norge kunna upphöra.
Utskottet har icke funnit skäl att frångå sitt yttrande emot tull-restitntion för garfveriernas tillverkningar och icke heller att i de kontroller, som nu äro stadgade, angående utförseln af gods, för hvilket tull-restitufion eger rum, .föreslå någon förändring.
Den inom Bonde-ståndet anförda omständighet, rörande priset i Norge å svenskt socker, torde icke heller utgöra skälig anledning att i allmänhet undandraga svenska lörädlingsnäringar den vid utförsel lill Norge hittills medgifna restitution af de för råvarorna erlagda tull-afgifter.
Hvad norska förhållandena i öfrigt angar, så lärer deraf någon förändring icke påkallas uti den af Utskottet föreslagna tull-restitution för tobakstillverkningar; och behofvet af sådan förändring^ angående topp-, kandi- .och kaksocker, beror åter, såsom i Borgare-ståndet äfven blifvit anmärkt, af den slutliga utgång, frågan .om in förs ek-tullen, å förädlad t socker här kan rönn.
Antagen .Utskottets, synnerligen’med afseende å Norska förhållandena'gjorda för - 16 BeriUningt- Utskottet» Utlåtande, A;o i5. slag, att nämnde införsels-tull vid innevarande riksdag må bibehållas oförändrad, »å bör den, Fredrikshalls raffinaderi, till Juli månad 1857 beviljade förmån af en utförsels-premie hvarken för Svenska stats-kassan eller för Svenska sockertillverkningen medföra någon våda.
Nedsättes åter införsels-tullen, hvarigenom Svenska stats-kassan å allt raffineradt socker, som från Norge införes, tillskyndas en omedelbar förlust af skillnaden emellan den lägre införsels-tullen å det norska, förädlade sockret och den högre tull, som för råsocker till motsvarande inhemsk förädling skolat inflyta, så synes det icke skäligt att belasta stats-ka«- aan med den ytterligare förlust, som beviljandet af en, råsockér-tullen öfverstigande, utförsels-premie tillika skulle medföra.
Huru denna utförsels-premie skulle kunna, såsom i Borgare-ståndet blifvit antvdt, inskränkas till någon viss, införseln från Norge motsvarande myckenhet socker, och sålunda rättvist fördelas emellan de särskilda Svenska socker-fabrikanter, som kunde komma att täfla om denna premie, kan Utskottet icke fatta.
Att åter, så länge Sverige och Norge ömsesidigt med införsels-tull belägga hvarandras tillverkningar, beröfva de begge ländernas lörädlingsnäringar förmånen af tull-restitution vid utförsel syne* Utskottet icke vara billigt eller lämpligt.
För den händelse, att införsels-tullen i socker här kommer att nedsättas, och sådant, med afseende å den Norska utförsels-premien, erkännes innebära vådor, vare sig för Svenska stats-kassan eller för vår sockertillverkning, så torde dessa vådor lämpligast böra afvärja* genom samma åtgärd, som den under sista riksdagen å Norska sidan beslutade utförselspremie då här framkallade.
Emellertid torde det linnas vara för tidigt att derom nu afgifva förslag; och har Utskottet härmed endast velat antyda, hvarföre Utskottet anser de
Norska förhållandena icke böra föranleda förändrade stadganden, angående den tull-restitution, som här må beviljas.
Utskottet finnér sig på dessa skäl föranlåtet, att, utan afseende å de i Borgare- och Bonde-stånden gjorda anmärkningar, vidblifva förslaget till § 15 i tulltaxeunderrättelserna.
Hos Preste-ståndet, som med afseende å det sammanhang, hvari 17 ^ »tode till de ännu oafgjorda tull-bestämmelserna angående »Bränvin och Sprit» »arnt »Vin,» beslutat att tills vidare lemna nämnde § öppen, anser Utskottet cig endast böra anmäla att § 17 är af de öfriga Stånden godkänd.
1 afseende å den af Utskottet föreslagna § 22 af tulltaxe-underrättelserna och den underdåniga skrifvelse Utskottet i sammanhang dermed tillstyrkt, har Ridderskapet och Adeln dels beslutat att i lista momentet af samma § orden: »beräknad Brv/tfiiiiiffs- l 'tihulteUi Utlåtande, N:e 15. i r »beräknad å det i denna taxa på de flesta inkommande och utgående varor bestämda värde, eller det enligt 5 § å de öfriga utrönta värde» skulle utbytas emot orden: beräknad å det i denna taxa på inkommande och utgående varor bestämda eller enligt 5 § utrönta värde; dels ock att, i fråga om det i sammanhang med denna § ömförmälda missförhållande, hvari tolagen nu står till grunderna för sjelfva tall-lagstiftningen, ansett Rikets Ständer böra i underdånig skrifvelse, anhålla, ratt Kongl. Maj:t ville vidtaga sådana åtgärder, som för slutlig lösning af frågan om tola gens reglering finnas lämplige.» Bonde-ståndet har återremitterat Utskottets förslag, angående denna §, i sin helhet, hufvudsakligen på grund af den anmärkning, att städerna icke borde få åtnjuta tolag af sådana varor, som, hittills förbjudna, hädanefter tilläto* till införsel, utan att en, tolagen motsvarande, förhöjning af införsels-tullen mätte för dessa varor bestämmas och till Stats-verket ingå.