Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ilar tvekat, huruvida den rent juridiska charakteren af de i Sverige mot Konungens Rådgifvare tillåtna anklagelserna, icke fordrade att, vid enny organisation af Riks-rätten, det ju ridiska elementet borde tilläggas den öfvervigt, som för närvarande innehafves af det politiska, eller huruvida icke åtminstone en fullkomlig jemnvigt mellan båda borde åstadkommas.
Klen vid betraktande deraf, att det politiska elementets nämnda öfvervigt, al! öfrig olikhet i styrelse-grundsatser oaktadt, så länge bibehållit sig, har Utskottet för närvarande i detta afseende icke trott siar böra föreslå någon ändring.
O O O Det är egentligen sammansättningen af det politiska elementet i Riks-rätten, som Utskottet ansett påkalla närmare pröfning.
Om det än erkännes, att man år 1809, i afseende på nämnda sammansättning, införde väsendtlrga förbättringar, i det man, i stället för de försvunna samtliga Riks-Råden, insatte fyra Justitiae-Råd, inskränkte de i 1772 års
Rik-rätt inrymda elfva Generals- och Amirals-personer till två Militär-befälhafvare, samt, med uteslutande af Ilof-Canzleren och StatsSecreterarne, bredvid Collegii-Presidenterna ställde lika många inamovibla Collegii-Råd, är dock dermed icke erkändt, att alla väsendtliga brister äro genom dessa oförnekliga förbättringar afhulpna.
Utskottet kan åtminstone, för sin del, icke anse lern pligt, att det politiska elementet i Riks-rätten belt och hållet bildas af embetsmän, hvilka der, i kraft af em betet, ega säte och stämma.
Utskottet kan, med all aktning för dessa embetsman, icke undertrycka sitt tvifvel, huruvida de, såsom sådanc, äro de lämpligaste domare öfver personer, hvilka i egenskap af deras förmän, dels egt mångå »illfällen att hos dem väcka gynnande eller missgynnande fördom, dels i mer än rtt afseende kunnat och kunna inverka på deras lycka.
Utskottet vill icke uppehålla sig dervid, att en stor del af Riks- rättens ledamöter äro amovible embetsman.
Detta förhållande är, i Utskottets tanka, till den grad olämpligt, att Utskottet icke tror sig behöfva använda någon tid eller tnödä på beviset om nödvändigheten af dess afskoffande.
Ilen Utskottet tror inga administrativa embets - 8 ConstUutions-Ulsbottets Memorial, IV:o 86. män böra, i kraft af sitt embete, vara ledamöter i Riks-rätt.
Utskottet grundar denna tanka derpå, att likasom det å ena sidan både med den anklagades säkerhet oell
Nationens värdighet är oförenligt att låta samma Representanter eller samina Afdelning af Representationen på en gång vara anklagare och domare, eller ock att al två, blott till namnet skiljda, men till charakter likartade, Afdelningar af Representationen låta den ena anklaga och den andra döma, så är det också, och måste, i den mon Administrationen (år mera enhet, i allt högre mått blifva lör Administrationens anseende vådligt, att låta densamma, såsom nu är fallet, döma sig sjelf.
I öfverensstämmelse med dessa åsigter, har Utskottet ansett det vara dess pligt att föreslå en annan bildning af nämnda element uti Riks-rätten; och Utskottet har dervid fästat sin uppmärksamhet på den af Utskottet i Memorialet, N:o 85, föreslagna Andra Kammare.
Utskottet har yttrat tvifvel om lämpligheten af att, vid möjligen förekommande anklagelser emot Konungens Rådgifvare, för sådana anklagelsers afdömande förvandla hela Andra Kammaren till Domstol} men detta tvifvel sträcker sig icke till lämpligheten deral, att enskilde ledamöter af samma Kammare må i Riksrätten taga säte.
Utskottet anser tvärtom dessa ledamöter genom sin ställning, O O O' såsom af det medborgerliga förtroendet invalde i den Afdelning af National-representationen, hvilken liar sig anförtrodt det ansvarsfulla kall, att från möjliga lörhastanden återhålla samma Representations större Afdelning, och genom den erfarenhet, utöfningen af ett sådant kall måste gifva, fullkomligen egnade att i en sådan Riks-rätt bilda ett vördnadsbjudande politiskt element.
Med denna öfvertygelse har Utskottet uppgjort nedanstående förslag; hvarvid Utskottet i öfrigt genom den föreslagna lödningen emellan Andra Kammarens ledamöter sökt förekomma, dels att de i Riks-rätten inträdande ledamöter al samma Kammare skola kunna anses såsom å Kammarens vägnar handlande Ombud, dels att någon af parterna skall kunna utöfva någon inflytelse på bildningen af den stam, inorn hvilken uteslutningen sedan kommer att ega rum; äfvensom Utskottet genom den nämnda uteslutningen velat lemna de anklagade all denlördel, hvarpå deras ställning gifver dem anspråk.
Hvad åter angår den Riks-rätt, hvilken skall döma öfver sådana embetsförbrytelser, som tillvitas ledamöter af Konungens Högsta Domstol, har Utskottet med uppmärksamhet öfvervägt de skäl, hvilka kunna göras gällande för påståendet, alt åtminstone i denna Riks-rätt det juridiska elementet borde erhålla afgjord öfvervigt ConstiaitionS-Vtskottets Memorial, N:o 87. 9 Öfvervigt.
Men i betraktande deraf, att nämnda element i sådan Riks rätt för det närvarande är reduceradt åtminstone till hälften af det, sorn skall finnas i den Riks- rät t, som don ér Konungens Rådgifvare.: en reduction, som Utskottet eodast kunnat förklara sig så, att lagstiftaren ansett utredningen af de emot ledamöter i Konungens Högsta Domstol gjorda anklagelser, olver hvilka Riks-rätt dömer, oell hvilkas grunder äro i Regerings-Formens nu varande 101 §. uppgifna, vara af den beskaffenhet, att icke företrädesvis fordra djupare juridiska insigter, har Utskottet trott sig böra stadna vid det förslag, att pmiörmälda element må i denna Riks-rätt erhålla samma relativa styrka, som i den, hvilken dömer öfver anklagelser emot Konungens Rådgifvare. o o o Hvad beträffar sammansättningen af det i sådan Riks rätt, sorn eger döma Högsta Domstolens ledamöter, nödiga juridiska elementet, har Utskottet trott först och främst böra tillses, att de lagfarne praktiske embetsman, hvilka deruti komma att ingå, må väljas bland dem, hvilkas embets-åtgärder icke omedelbart underställas Högsta Domstolens granskning, och hvilka således med sannolikhet kunna antagas till sådan, dem ålagd befattning, medföra minsta personliga fördom för eller emot den eller de anklagade.
Men derjemte har Utskottet trott lämpligt att i denna Afdelning af Domstolen förbehålla två platser åt den företrädesvis theoretiskt juridiska bildningen.
Då fråga blifver att döma deni, hvilka eljest sjelfve i högsta instans döma sina medborgare, liar Utskottet, äfven under den i 1809 års Regerings-Form tydligen stadgade förutsättning, att sådan anklagelse, som här är i fråga, endast bör ega rum i sådana fall, som kunna tillförlitligen bedömas med sundt omdöme och allmän bildning, men mindre juridiska insigter, trott att Lagstiftaren, så vida lian anser någon medverkan af nämnda slags insigter nödig.
O ' ö O O D * bör dertill uppfordra den största mångsidighet af sådana, sorn kan erhållas.
Till detta ändamåls uppnående har Utskottet icke funnit säkrare andel, än alt i Domstolen påen gång inkalla domare, hvilka under mångårig tjenstgöring stått i den närmaste beröring med folket, som torde kunna falla på en Svensk embetsmans lott, och lärare, hvilkas lefnads sysselsättning är alt för blifvande domare förklara, ej mindre Lagat nes allmänna grunder, än deras tillämpning på serskilda fall.
Med dessa förklaringar, jemte den, att här följande förslag till Riksens Ständer öfverlemnas endast för det fall, att Utskottets i Memorialet, N:o 85, Iramstälda förslag till National-representalionens fördelning på två Kamrar blifver antaget till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag, i hvilken händelse det Bilu till R.
Prot. 1840 och 1841. 3 Sami. 40 Häftet. 2 10 Conslitutions-Utskottets Memorial, JS'.o 87. såsom alternativt förslag till rerlaction af nedannämnda Grundlags-paragråfer, må liomma under öfverläggning, öfverlemnar Utskottet till grundlagsenlig behandling följande förslag till ändrad redaction, ej mindre af den i memorialet, N:o 68, under nummern 121, än af den i memorialet, N:o 85, under nummern 124, anförda §, af Rcgerings-Formen. §. 121.
Denna Domstol kallas Riks-rätt, och der döma i sådant mål ätta ledamöter af Riks-församlingens Andra Kammare, tvä ordinarie Professorer Jrån Juridiska Faculteterna vid Rikets Universiteter, och två ordinarie Häradsh ö f elin gar.
Är stämning till Riks rätt i sådant mål utfärdad, sammanträde, å ort och tid, sorn i stämningen är o den eller de svarande förelagda, samtlige ledamöterne af Riks-församlingens Andra Kammare, samtlige ordinär ie Professorerne uti Juridiska Faculteterna vid Rikets Universiteter, och de åtta äldste ordinarie Häradshöfdingar i Riket, sorn icke af laga förfall hindras.
Vill kärande eller svarande jäfva någon, som i den här föreskrifna ordning kallad är, gore det vid början af om förmälda sammanträde.
J eif prof vas af Ordföranden, Finnes det lagligt, afträde den jäfvade.
JSär alla anförda fäf blifvit prof vade, skola bland Andra Kammarens ledamöter, genom lottning, uttagas trettiotvå.
Derefter skola, först bland dessa uttagna trettiotvå ledamöter af Andra Kammaren, dernäst bland de oj äfvi ga Professorerna, och sist bland de of afviga Häradshöf dingarna, en i sönder genom käranden, och två i sönder genom den eller de svarande, utan anförande af skäl, uteslutas, till dess inom hvar dass blott så månge qvar liro, som i Riks-rätten döma skola.
Skulle så hända, att Professorer eller Häradshöfdingar blott äro irenne eller fyra, då skall käranden Constitulioris-Utskottets Memorial, N:o 8 7. icke desto mindre utesluta en, ehvad ingen eller blott en derefter återstår för dtn eller de svarande, att utesluta.
Äro svarande flere, och kunna de ej åsämjas om hvilken eller hvilka uteslutas skola, dä äge de derom rösta.
Kan frågan ej så af göras, skola de genom val eller, om detta oafgjordt blif ver, genom lottning sig emellan utse den, som med allas rätt den gången skall uteslutningen verkställa.
Ordförande i Riks-rätt, dock. utan rösträtt, vare Presidenten i Svea Idof-Rätt; vid hans förfall eller om laga jäf emot honom är, Presidenten i Göta HofRätt eller, om äfven denne af laga förfall eller jäf hindras, Presidenten i Idof-Rätten öfver Skåne och Blekinge.
År också denne af laga förfall eller jäf hindra l, förordne, på kärandens anmälan, Konungen den, hvilken i Riks-rätt, i sådant mål, som nästföregående säger, må ordet föra.
Ordföranden utfärde icke mindre kallelse å Andra Kammarens ledamöter, ordinarie Professorerna i Juridiska Faculteterna, och de ålla äldsta, förfallolösa, ordinarie Häradshöfilingarne, än ock laga stämning ä den eller de svarande.
Skulle, emot förmodan, lian detta underlåta eller någon af deni , hvilka, enligt hvad i denna of van stadgadt är, böra sig inställa, sådant försumma, staude de, fölen sådan uppsåtlig försummelse al deras pligt, till lagligt ansvar.
Denna Domstol äge, sedan ransakningen fulländad är, oell domen efter lag fäld, att densamma för öppna dörrar afkunna, ingen håfve magt att sådan dom ändra, Konungen dock obetaget att göra Nåd, hvilken likväl icke må sträcka sig till den dömdes återinsättande i Rikets tjenst. 13 Con.sti/utions-UtSIolle ts Memorial, N:o 87. §•
124- Finner Gransknings-Utskottet, under den granskning af Protocoll samt Stats-verkets räkenskaper och handlingar, sorn detsamma, enligt 65 tillhör, att någon Stats-Rådets — — — vägra, då skall GranskningsUtskottet ställa en sådan under tilltal inför Riks-rälteri.
Denna Riks-rätt hildas på sätt i 12/ närnnes, dock sä, att, i stället för de der nämnda ordinarie Professorer uti Juridiska Faculteterna och ätta Häradshöf dingar, Högsta
Domstolens samtlige ledamöter till första sammanträdet kallas; att i stället för två ordinarie Professorer och två ordinarie Häradshöfdingar, fyra ledamöter af Högsta Domstolen i Riks-rätten sälte taga; att den nödiga uteslutningen sker serskildt bland Andra Kammarens trettiotvå uttagna, och bland Högsta
Dom stolens samtliga, ojeif viga ledamöter; åf vensom att Högsta Domstolen äger förordna den, sorn, vid laga förfall för samtliga Hof-Rätts-Presidenterna, eller jäf emot dem, må föra ordet i Riksrätten.
Denna Riks-rätt åge, sedan ransakningen fulländad är, att döma elter allmän lag och den Ansvarighetslag, hvilken blifvit af Konungen och Svenska folkets Representanter antagen för bestämmande af det ansvar, hvartill Stats Rådets ledamot, för tillfället förordnad Föredragande i Stats-Rådet, eller den embetsman, sorn i commandomål Konungen råd gifvit, på sätt ofvanberört är, gjort sig skyldig; och skall domen derefter för öppna dörrar af kunnas.
Om förbud mot ändring af sådan dom, och om Konungens benådningsrätt gälla, hvad ru rörande den der omtalade Riks-rättens dom säger.
Con sti tui iöns-Utsi o! tets Memorial, N'.o 87.
R eservation af Grefve bperis: ”Jag reserverar mig mot detta Betänkande först på histori ka skäl.
Utskottet påminner i sina motiv om, att 1809 års Ständer ganska ht tydligt ferl ätt rade del 1772 stadgade sältet att bilda den Svenska Riks-rärren, oell framställer den förmodan, att dessa Ständer icke vågade göra stone förändring, än sorn skedde.
För min del tror jag det ännu vara lika oförsigtigt, sorn det var 1809, att föreslå en Riks—rätt, bildad till större eller mindre del al Folkrepi escn tat inneus personal.
Dertill finnas ännu alltför färska minnen af Commissionei na före 1772.
Jag föreställer mig icke möjligheten deraf, att detta Utskottets förslag skall kunna vid nästa Riksdag anfagas af alla fyra Stånden, och godkännas al Konungen.
Ganska visbgl liar Utskottet låtit ett serskildt Memorial afgå i detta ämne, så att ett alslag ej må draga alltför mycket med sig.
Do< k kan man härvid bedraga sig.
Om detta förslag till ändrad Riks-rätts-organisation lår den loirn, Utskottet gifvit detsamma, och antagandet af Utskottets TvåKanimar-system, eller ett annat dei med analogt, sålunda blifver ett oundeänsliirt . 1. . 1 D död villtor, innan delta, som nu föreslås, kan till bifall eller afslag förekomma, är det ögonskenlig!, att mången, som önskar bibehålla Riks-rättens na varande organisations-lagar orubbade, vid' den föregående voteringen förenar sig med Representations- förslagets fi< nder.
Jag stöder min reservation ytterligare på naturen af elen ministeriella ansvarighet.
Svenika Grundlagen förutsätter.
1 motsatts mot utländningarnes institutioner är denna ansvarighet, för så väl Konungens rådgifvare, som Högsta Domstolens b damöter, icke af en art, utan af tvänne.
För bägge dessa classen af anklagade finnas två processformer, och vid den ena ibland dessa, eller den, sorn 1809 års Regei ings-Form i 103 och 107 §§:er omtalar, har lagstiftaren företrädesvis uppsökt
Folk representationens politiska element.
Just derföre synes mig för den andra classen af mål, eller frågorna om bestämda lagbrott, antingen det blotta juridiska elementet böra anlitas, eller åtminstone ett helt annat politiskt element, än för den förra classen.
Utväg dertill finnes inom vårt lands inamovibla embetsmanna dass, och denna utväg synes mig icke blott kunna, utan älven böra, begagnas.
Embetsmännens inamovibilitet förefinnes i de flesta främmande länder, vida mindre utsträckt än härj — det torde vara just detta föi hållande, som der framtvingat Folk - representanternas, och — företrädesvis _ en inamovibel
Pärskammaies deltagande i Riks-rätts-personalen.
De inamovibla embetsmännen utgöra i Sverige en egen organism inom samhället, som icke bör .förbises, när — såsom här tydligen är fallet — man bör hafva till ögonmärke, att »4 Constitutions-Utshottets Memorial, JV:o 87. låta allt, sorn betydenhet eger, concurrera till det vigtiga steget.
Just detta synes mig säkrast vinnas, om Representationens delegation anklagar, och den inamovibla einbetsmanna-classens dömer.
Detta senare politiska element är härtill äfven i ett annat afseende lämpligt.
Jag har, för att bibehålla de i Betänkandet nyttjade benämningar, kallat det politiskt element, men det är dock vida mindre, än Folk-representationens i helt annan mening politiska, skarpt skiljdt ifrån det Juridiska, som Utskottet omtalar, och sorn just består af de inamovibla embetsman, hvilka med rent juridiska ärenden sysselsättas.
Dä sådana skola sammanträda med Folkets Representanter, medför bägge anparternas fullkomliga olikartighet, att, om den ena har betydlig öfverlägsenhet i antal, kan man med skäl befara, att den andra blifver alldeles undertryckt.
Hvad de cimovibla embetsmännen angar, betraktar jag dem, såsom integrerande partier af Regerings-organismen, och på denna grund synes mig deras intagande i Riks-rätten vara olämpligt, åtminstone för det fall, då dom skall fallas öfver andra dylika integrerande partier af samma organism.
Lika felagtig anser jag den anciennetets-princip vara, som gjort sig gä Bande i 1809 års 102 §. af Regerings-Formen.
Den har der blifvit utsträckt ända derhän, att, om den eller da aldra äldsta äro jäfviga, måste platsen stå ledig, äfven med fara, att hela Riksrätten derigenom paralyseras.
Riks-rättens ledamöter böra uttagas genom val af de serskilda corporationer, hvilka, alla bildade af inamovibla em hetsman, Grundlagen till detta ändamål förordnar.
Utskottets förslag, att uti Riksrätten införa en Ordförande, utan rösträttighet, har jag ansett mig böra bibehålla.
Endast för det fall, att atalet inför Riks-rätt sker mot Högsta Domstolens ledamöter, har intagandet af några amovibla embetsman synts mig kunna godkännas.
Utskottet har utförligen framställt sin åsUt, att man vid åtal emot Justities O D 5 Råder bör företrädesvis framhålla det element, som Utskottet kallar det juridiska.
Skälen härtill hafva icke öfvertygat mig.
Lagstiftarna af år 1809 tänkte sig icke denna Riks-rätt öfver Högsta
Domstolens ledamöter såsom en ännu högre instans till ytterligare pröfning af invecklade juridiska frågor.
Motsatsen visar sig uttryckligen i 101 §. af 1809 års Regerings-Form.
Det är, vid klart utredt förhållande, vid öfverträdelse!’ af tydlig lag, som Riks-rätten är berättigad fälla Justitiae-Råden; det är tillika öfver egentligen moraliska fel, icke öfver juridiska misstag, som domen faller.
Jag anser denna åsigt vara ganska rigtig, och tror, att, när man jemför de mål, hvilka förekomma vid bägge arterna af Riks-rätter, skall det stora antalet jurister ex professo befinnas snarare mer än mindre nöd - Coristitulions-Utslottets Memorial, IV:o 87. i5 vändigt vid atalen mot Konungens Rådgifvare.
Just dessa åtal röra ofta, företrädesvis, outredda och ganska kinkiga tvistefrågor. ålen derföre, att åtalet mot Högsta
Domstolens ledamöter har sådan karakter, och derföre, att Justitiae-Råden lör öfrigt äro inamovibla (utom af Opinions-nätnnden), samt derigenom höra liff ett annat Hufvudstycke af Staten, än det, som Stats-Rådets personal tillhör; — synes mig äfven det nuvarande förhållandet ganska väl kunna bibehållas, att nemligen uti den Riks-rätt, sorn dömer öfver Justitise-Råder, ledamöter af Stats-Rådet ingå i stället för af Högsta Domstolen.
Härigenom lemnäs en andel i denna Riks-rätt äfven at det sistnämnda Hufvudstycket, och just detta öfverenstämmer här med den framställda grundsatsen, att när helst en sådan dom, som Riks-rättens, skall falla öfver en del af samhällets högsta betydenheter, bör den vara, så vidt möjligt är, ett uttryck af alla de ölrigas samverkan.
Af samma orsak, som man, för det ena slaget af Riks-rätter, låtit Representationens delegation, Constitutions-Utskottet oell Justitice-Ombudsmannen åtala, och de inamovibla embetsmännens döma, bil (ver lör det andra slaget Representationen (genom en annan dess delegation: Justitite-Ombudsmannen ensam) åklagare, och den dömande myndigheten sammansatt af en fraclion inamovibla embetsman, och en annan, sorn består af StatsRads-ledamöter.
Man ihogkomme ytterligare härvid, att, eftersom Konungens Justitioe-Canzler äfven kan vara åklagare inför denna art af Riks-rätt, har den tillika det ändamålet att ut Konungen bibehålla en controll öfver rättvisans skipande i landet; det synes för mig vara ganska lämpligt, att denna controll blif ver i sitt slag så bestämd sorn möjligt, serdeles när Folk-representationen har, uti Opinions-nämnden en annan controll, som för vårt lands Grundlagar är egen.
Det är på dessa theoretiska grunder, sorn nedanstående förslag stödjer sig till en omarbetning af på samma gång nuvarande Regerings-Forms 102 §., och 120 §. i det förslag till sammanföring af Regerings-Formen och Riksdags-Ordriingen, som Utskottet i Betänkandet, N:o 08, framlagt.
Jag har härvid endast sysselsatt mig med den del af §Ten, sorn bestämmer domstolens beståndsdelar; i allt öfrigt kau naturligtvis Regeriugs-Formens nuvarande lydelse blifva antingen helt och hållet eller i det närmaste oförändrad. ”§. 102. (§. 121.)” ”Uti den Riks-rätt, hvarom 101 §. (120 §.) förmäler, är Presidenten i Svea Ilof-Rätt Ordförande utan rösträttighet.
Ledamöter med rösträttighet äro: fyra Stats-Råd , som väljas af samtlige ”ledamöter i Stats-Piådet, samt tvänne ordinarie ledamöter af Svea '”ilof-Rätt, två af Götha IIof>Rätt, en af ilof-Rätten öfver Skåne Constitulions-Utslottcts Memorial, N:o 87. ”och Blekinge, oell en af livart oell ett bland Rikets CoPegier, ”eller 1 deras ställe inrättade Verk.
Den eller de, sorn Iran tia”got af dessa Embetsverk inträda i Riks-rätten, skola livar lör ”sig väljas af det Embetsverkets samtlige ordinarie ledamöter. ”öti den Riks-rätt, som 106 §.
(124 § ) anbefaller, äro enahanda Ordförande och Ledamöter, dock alt, i stället för Statsråd, fyra Justitiae-Råd der säte taga, sedan de af samtlige Hög”sta
Domstolens ledamöter blifvit genom val utsedde.” ”Pröfvas Svea Hof-rätts President jäfvig, föres ordet, med bi”behållen rösträttighet, af den i tjensten äldsta Stats-Räd eller Jn— ’’stitise-Håd, som i Riks-rätten ledamot är, till dess, för den Riksrätt, deruti Stats-Råd deltaga, Konungen, och för den deruti Ju ?
O ' O 7 ”stitise-Råd säte tagit, Högste
Domstolen (örordnat den embetsman, ''som i stället för ofvannämnde Hof-Rätts-Presideut skall utan .rösträttighet föra ordet.” ”Pröfvas Riks-rätts-ledamot jäfvig, välje de, som honom ut’’sett, en annan i bans ställe.
Pröfvas härvid, att ibland de väljande antalet af dem, hvilka till inträde i Riks-rätten ojäfvige äro, ”icke är dubbelt så stort, som antalet af dem, hvilka väljas skola, ”då må de väljande tilläggas rättigheten att välja annan ordinarie ”embetsman i Rikets tjeust bland dem, som icke i denna Grundlags 35 §. omförmälas.” ”Jäf emot dc väljande eger icke runi.”
Jag liar byggt detta förslag på grundsatsen, att åt Folk-representationen icke lemna någon annan andel i de hithörande målens behandling, än det anklagelse-initiativ, som utöfvas af en dess delegation.
Men detta Constitutions-Utskottets
Betänkande är sjelf ett bevis på möjligheten att en motsatt princip kan finna försvarare.
För att fullständigt behandla denna fråga, torde det böra undersökas, om icke någon annan organisation af Riks-rätten, än den af Utskottet föreslagne, kan stå tillsammans äfven med denna mening, att en anpart i Domstolen skall bestå af Folk-representanter.
Jag kan dock icke under annat vilkor medgifva en sådan anpart än att den blifver så liten, att den i intet fall kan anses ensam bestämma domslutet.
Fullkomligen godkänner jag Utskottets åsigt, att., ©ni en sådan representationens anpart skall finnas, bör den icke vara utsedd a:f Constitutions-Utshötuts Memorial, IV:o 87. 17 de för året valde Riksdagsmannen.
Men sådant synes mig kunna förenas, icke blott med det Tvåkaminaresystem, sorn Utskottet i betänkandet., N::o 85, föreslagit, utan såväl med det i N:o 68 framställda Enkaminaresystemet, sorn nied den hittills bestående, på fyra Stånd grundade, Representations-byggnaden.
Man behofver nemligen blott införa några dels nya, dels förändrade, moment ä ofvanföreslagna redaetion, ungefärligen så lydandet ”§. 102. <§. 121.) ”Uti den Riks-rätt, —• — — — — ”— — —— — ordinarie ledamöter. ”Uti den Riks-Rätt, — —— — — — — — __ — — — genom val utsedde.
”Hvarje Riks-Stånd utser dessutom genom flesta rösterna ”Fyra (Riks-församl ingen utser dessutom genom flesta rösterna ”Sexton) röstegande ledamöter i den eller de Riks rätter, hvilka ”emellan sluten af den församlade och af den nästföljande Riksdagen kunna blifva kallade att döma öfver Högsta
Domstolens ”ledamöter, eller sorn sammankallas på grund af vid den nästföljande Riksdagen väckta anmärkningar mot ledamöter af Statsråd et. ”Pröfvas ‘Svea Hof-rätts — — — — — — — ”— — — — föra ordet. ”Pröfvas Riks-rätts-ledamot jäfvig, som Riks-Stånden »(Riksförsamlingen) utvalt, vare dess plats i Domstolen ledig.