Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Med anledning häraf får Utskottet tillkännagifva, att Utskottet, utan att ingå i pröfning af frågan, huruvida ofvan åberopade Författningar blifvit i anmärkta hänseende ändrade eller upphäfda genom Rikets Ständers vid sednaste riksdag i ämnet Banko-Utskottets Betänkande M 25■ 27 lattade beslut, för sin del finnér det vara skäligt att ränta å lån mot pant af vågförda effekter beräknas och utgår under någon viss tid och således jemväl i det fall, att lånet före den utsatta terminens förlopp skulle till någon del eller till fulla beloppet varda inbetaldt; och då den tid af en månad, som i detta afseende blifvit bestämd, synts Utskottet vara lämplig och jemväl öfverensstämmer med hvad som vid försträcknings meddelande hos
Diskont-verken mot annan säkerhet än pant af vägförda effekter iakttages, har Utskottet ansett 19:o Revisorernes ifrågavarande anmälan ej böra till någon vidare åtgärd föranleda.
Vid utlåning från Allmänna Diskont-fonden är, jemlikt 154 § 2 mom ; Ranko-reglementet, räntan fastställd til! 5 procent.
Som penninge-räntan i allmänhet under längre tid varit och fortfarande är 6 procent, kan Utskottet ej inse något giltigt skäl att för de lån, som från Allmänna Diskont-fonden utlemnas, bibehålla 5 procent ränta; och Utskottet tvekar destomindre att tillstyrka, det nämnde ränta må, på sätt punkten 27, morn. 2 här nedan innehåller, tili 6 procent förhöjas, som tillåtelsen att få dessa lån omsätta i allt fall synes utgöra tillräckligt stor fördel för låntagaren och det ej bör betviflas alt ju icke Allmänna Diskont-fonden, äfven med den af Utskottet nu föreslagna förhöjning i ränte-foten, skall fortfarande, såsom hittills, komma att af allmänheten med begärlighet anlitas.
Någon särskild bestämmelse i afseende å bevillnings-afdrags tillgodonjutande har Utskottet ej funnit nödigt att i efterföljande förslag till »Allmänna Stadganden» införa, dä, enligt gällande Bevillnings-förordning, Diskont-verken äro från skyldigheten all dylikt afdrag godtgöra befriade. 1 den genom 156 § 1 mom. af Banko-reglementet för Diskont-verkens låntagare i allmänhet stadgade skyldighet att anskaffa och förete vederbörligt bevis om egen och löftesmäns vederhäftighet, der denna icke är af Diskont-direktionen känd, bär väl Riksdags-fullmägtigen Johan Carlsson från Östergötlands län ifrågasatt den förändring, att dylikt bevis ej må behöfva vid hvarje omsättning af lån från Allmänna Diskont-fonden förebringas, alldenstund, enligt motionärens förmenande, personernes förmögenhets-vilkor icke skulle kunna »under några månader» så särdeles förändras; men Utskottet, som hyser en af erfarenheten nogsamt bekräftad motsatt öfvertygelse, kan följaktligen 28 Banko-Utskottets Betänkande .M 25. 20:o icke understödja Riksdags-fullmägtigen Johan Carlssons omför miilda förslag.
Af nyssbemälde motionär är derjemte föreslaget, att lånehandlingar, hvilkas underskrifter voro bevittnade af häradshöfding, kronofogde eller länsman i orten eller pastor i församlingen, der lånsökanden egde sitt hemvist, och med häradets sigill eller socknens stämpel försedda, »eller ock af annan trovärdig af Fullmägtige känd person» skulle få insändas omedelbart til!
Diskont-verket och af dervarande tjenstemän föredragas och expedieras, utan att särskild kommissionär derför behöfde anlitas, samt att Diskont-verkets tjenstemän å det sökta och beviljade länet icke skulle ega att afdraga mera, än som erfordrades till rekommendations-afgift och postporto.
Anmodade att öfver berörde förslag afgifva yttrande och, i händelse detsamma skulle befinnas icke vara lämpligt, taga under öfvervägande och till Utskottet sig utlåta, huruvida ej det af motionären åsyftade ändamål kunde på annat än det af honom uppgifna sätt vinnas samt om och hvilka lättnader i det ena eller andra afseendet kunde beredas allmänheten vid dess transaktioner med Diskont-verken, utan att något äfventyr för Banken derigenom komme att föranledas, hafva Banko-fullmägtige till Utskottet öfverlemnat från samtliga
Diskont-direktionerne i ämnet infordrade utlåtanden, hvaruti åtskilliga betänkligheter emot förslagets antagande framställas.
Sålunda har blifvit erinradt hurusom, enligt 1S6 § 3 mom. i Banko-reglementet, en hvar, som till ena eller andra Diskont-verket inlemnar något låne-dokument, skall vara skyldig att derå teckna sin ansvarighet för detsammas riktighet.
Genom eftergifvande af nämnda ansvarighet, hvilket blefve den oundvikliga följden i händelse motionärens förslag vunne bifall, enär de Diskont-verkens tjenstemän, som då fingo sig uppdraget att emottaga och inlemna ankommande låne-dokumenter, icke tillika kunde åläggas att för desamma ikläda sig dylik ansvars-förbindelse, skulle Diskont-verken sannolikt komma att tillskyndas betydliga förluster.
Detta kunde så mycket mindre betviflas, som, vid mångfaldiga tillfällen, då falska låne-handlingar blifvit i Diskont-verken belånade, och hvilket, äfven med iakttagande för framtiden af de utaf motionären föreslagna försigtighetsmått, icke torde kunna förekommas, erfarenheten nogsamt vitsordat behöfligheten för nämnde verk att ega inlemnarnes ansvarighet för dokumentens riktighet att trygga sig vid.
Men oberäknadt nu antydda förluster, skulle
Diskont-verken, åtminstone det i Stockholm, komma att genom förändringen betungas med ganska dryga direkta utgifter för aflönande af den tillökade tjenstemanna-personal, som, i och för brefvexling med låntagare samt bokföring, redovisning och kontroll af ingångna penningar, blefve oundgängligen erforderlig; och likväl kunde det med allt skäl ifrågasättas, huruvida, oaktadt dessa uppoffringar från Bankens sida, allmänheten i sjelfva verket skulle genom den nya ordningen tillskyndas något egent - lianko-Utskottets Betänkande M 25.
29 ligt gagn, synnerligast om man besinnade, att i lane-frågor al mera grannlaga beskaffenhet, hvarjehanda upplysningar, tjenande till att vid förnyad föredragning al en alslagen låneansökning bereda densamma framgång, lätteligen kunde på enskild väg meddelas, men icke gerna syntes kunna blifva föremål för officiela skrifvelser trän ett publikt Verk, äfvensom att, vid uppkommande brist i remitterade medel, ett enskildt ombud, genom att förskjuta det bristande beloppet, kunde undvika annars nödvändig brefvexling och dermed förenad tidspillan samt sålunda i många lall bevara en eljest förlorad lånerätt.
Då häraf torde vara tillräckligt ådagalagdt, att det af motionären framställda förslag skulle i verkställigheten komma att ådraga
Diskont-verken både förluster, hvilkas vidd ej kan på förhand beräknas, och kostnader, främmande för dessa Verks förvaltning, samt att, om äfven, utan hänseende till dessa förluster och kostnader, särskilda tjenstemän vid Diskont-verken anställdes för besörjande af enskilde personers löneförhandlingar derstädes, de lånsökande sjelfve af en dylik anstalt sannolikt komme att hafva mera skada än gagn, lår Utskottet, i öfverensstämmelse jemväl med hvad Ranko-fullmägtige hemställt, 21 :o afstyrka Rikets Ständers bifall äfven å Riksdags-fullmägtigen Johan Carlssons ifrågavarande förslag.
För att emellertid bereda allmänheten all möjlig lättnad vid dess beröring med Diskont-verken, har Utskottet, uppå Fullmägtiges framställning, ansett sig böra besluta, att lånsökande, som personligen ombesörjer sina lånetransaktioner vid Diskontverken, skall vara befriad från skyldigheten att vid lånereversal med tillhörande handlingar och vid vexel, då diskontering deral sökes, foga s. k. anmälningssedel, hvars författande skall åligga Verkets tjenstemän, utan rättighet att derför beräkna eller ens emottaga någon godtgörelse; om hvilken al Utskottet beslutade åtgärd, som blifvit Fullmägtige till iakttagande meddelad, Utskottet härmedelst skolat hos Rikets Ständer göra anmälan.
Med afseende ä de olägenheter, som för Diskont-verken uppslå i följd deraf, att låneansökningar i Allmänna Diskonl-londen löretagas till pröfning äfven när tillgång saknas att lånen genast utgifva, hvarigenom olta inträffar, att godkända lånedokumenter måste förnyas innan lånens ulassignering kan komma i fråga, har Direktionen öfver Låne-konlorel i Göteborg ansett någon inskränkning böra göras i föreskriften om dylika låneansökningars obegränsade emottagande vid Diskont-verken och i sådant afseende hemställt, det stadgas måtte alt, då beviljade men för bristande tillgäng hvilande låneansökningar i Allmänna
Diskonten uppgå till ett belopp, alt omkring 3 månader anses åtgå innan lånen kunna utgilvas, nya ansökningar icke 30 Banko-Utskottels Belänkande M 25. vidare få emottagas lörr än de hvilande lånen till största delen hunnit meddelas, och att allmänheten vid hvarje sådant tillfälle malte genom kungörelse i ortens tidningar underrättas då mottagning af låneansökningar åter får ega rum.
I hvad Låne-kontorels
Direktion sålunda yttrat instämmer Utskottet så till vida, att
Utskottet finner det vara särdeles olämpligt att låneansökningar prölvas oell beviljas äfven vid tillfällen, då tillgångarne icke medgifva att de beviljade lånen kunna genast utassigneras.
Ty det kan väl icke annat än strida mot god ordning att en allmän penningeinrättning, oaktadt dess lånetillgångar för tillfället äro alldeles medtagna, likväl beviljar eller, rättare sagdt, utlofvar att framdeles lemna lån på dokurnenter, hvilka, när tillgångarne omsider medgifva löftets uppfyllande, af en eller annan orsak befinnas oantagliga.
Förbud mot ett dylikt förfaringssätt, värdigt i Allmänna
Diskonten och någon gång tillämpadt äfven vid utlåning från Handelsoch Närings-diskontfonden, synes med allt skäl böra meddelas och förslag dertill är här nedan, i punkten 30. mom.
2. framstäldt; hvaremot Utskottet, i olikhet med IJnekontors-direktionen, anser lånsökande i Allmänna Diskonten hädanefter, såsom hittills, böra ega att, när helst de sådant åstunda, till Diskont-verken inlemna sina ansökningar och der få dem hvilande, för att, då tillgång yppas, undergå pröfning i den ordning, hvaruti desamma inkommit.
Den härom nu gällande föreskrift, intagen uti 171 § 2 mom. af Banko-reglementet, torde följaktligen böra bibehållas på sätt Utskottet, vid de särskilda bestämmelserne, rörande utlåningen med orasätlningsrätt, kommer i tillfälle att vidare föreslå.
Banko-reglementets 158 § 1 morn. innefattar bland annat den föreskrift, att, om betalning eller omsättning af lån med omsättningsrätt efter förfallodagen uteblifver utöfver den i !71 § medgifna Beståndstid, skall beloppet utan uppehåll utsökas; och i afseende å här nämnda anstandstid stadgar 6 mom. af sistberörde §, att för omsättning af dylika lån efter förfallodagen bibehållas två så kallade respitmånader för de lån, som varit upptagna på sex månader, och en respit-månad för de lån, som varit upptagna på kortare tid.
Del torde icke gerna kunna förnekas, att ett stadgande, hvilket såsom detta uttryckligen tillstädjer dröjsmål med betalningen af förfallen skuld, måste motverka punktlighet och ordning vid affärsförbindelsers uppfyllande; och måhända har den tillåtelse, som allt ifrån
Diskontens första inrättande varit dess låntagare förunnad att kunna å förfallodagen uteblifva med utfäst betalning för alt först vid lägligare tillfälle densamma erlägga, icke förfelat att i sin män underhålla den oordentlighet i liqvider, som inom vårt land så allmänt och så rättvist öfverklagas.
Såsom ett medel att förmå
Diskontens gäldenärer till ordentligt fullgörande af sina förbindelser var fordom för den försumlige stadgad påföljden att efter förfallotiden intilldess Banko-Utskottets Betänkande JVI 25. 31 liqvid skedde betala en mycket hög så kallad straffränta, ursprungligen 12 procent å lånesumman; men denna påföljd, i och för sig olämplig, har genom Rikets Ständers lid efter annan vidtagna beslut blifvit allt mer och mer modifierad, så att efter 1847 —1848 årens riksdag öfverräntan utgjort, hvad den ännu är, blott 6 procent, eller samma belopp, hvartill, enligt Utskottets ofvan afgifna förslag, ordinarie räntan för lån från Allmänna Diskont-fonden skulle komma att bestämmas.
Då vid försträckningars återgäldande till de enskilde bankerne någon respit-tid icke är medgifven, men liqviderne det oaktadt icke mindre noggrant der verkställas, kunde det visserligen synas vara obehöfiigt att för låntagare hos Diskont-verken fortfarande tillåta ett undantags—förhållande i afseende å liqviderande af förfallna skulder, som, efter hvad Utskottet yttrat, måste ofördelaktigt inverka på affärsförhållandena i allmänhet; men som ett upphäfvande nu genast af hvad i detta hänseende varit af ålder medgifvet sannolikt skulle föranleda dertill, att betalning på förfallotiden komme att uteblifva för en betydlig del af
Diskont-verkens ifrågavarande fordringar, till hvilkas indrifning Iagsöknings-åtgärder skulle behöfva vidtagas, och att jemförelsevis stora förluster för Banken härigenom skulle uppstå, har Utskottet, efter hvars tanke den så kallade respit-tiden rätteligen bör betraktas, icke såsom medförande en ovilkorlig rättighet för låntagare att under viss tid fördröja med liqviden af förfallen skuld, utan såsom ett anstånd hvarunder lagsökning för samma skuld ej må ega rum, ansett sig böra i nedaninlagna punkt 31 föreslå, att lån från Allmänna Diskont-fonden, som icke inbetalas eller genom omsättning liqvideras inom en månad efter förfallodagen, bör genast utsökas; hvaremot de bestämmelser 171 § af Banko-reglementet innehåller i fråga om begagnande af respit-tid skulle upphöra att vidare gälla till efterrättelse.
Under åberopande af hvad nu blifvit vttradl, hemställer Utskottet, att Rikets Ständer, angående Bankens Diskont-rörelse, måtte besluta följande Allmänna Stadganden: 22:o
Diskont-rörelsen bedrifves genom
Diskont-verket eller Låne- kontoret i Göteborg för provinserna Westergötland, Dalsland, Bohus län och Halland; Diskont-verket eller Låne-kontoret i Malmö för provinserna Skåne och Blekinge; Diskont-verket eller Låne-kontoret i Wisby för Gotlands län, samt Diskont-verket i Stockholm eller Banko-diskont-verket för rikets alla öfriga delar. 23:o
Diskont-verkens rörelse omfattar: A.
Diskontering af vexlar; B.
Utlåning utan omsättningsrätt mot hypothek af löpande förskrifningar samt aktier och publika papper; Banko-Ulskollets Betänkande M 25. C.
Utlåning vid Diskont-verken i Stockholm och Göteborg mot pant af vågförda effekter; D. Kassa-kreditiv åt enskilda personer och Sparbanker; E.
Medels emottagande på upp- och afskrifnings— samt depositräkning mot ränta; F.
Utlåning med omsättningsrätt. 24:o Mom. 1.
A, B, C och D uppgifna föremål är anvisad en gemensam fond af 11,325,000 R:dr Riksmynt, hvilken fond, benämnd Handels- och Närings-diskontfonden, antages böra i allmänhet på de särskilda
Diskont-verken fördelas sålunda, att deraf tillhandahållas Banko-diskont-verket R.'dr 6,700,000.
Låne-kontoret i Göteborg » 3,250,000.
Låne-koutoret i Malmö . » 1,150,000.
Låne-kontoret i Wisby » 225,000.
Fullmägtige dock förbehållet att, efter sig företeende omständigheter, kunna dessa summor mellan Diskont-verken annorlunda fördela. Mom. 2.
De till Handels- och Närings-diskont-fonden anvisade medel ega Diskont-direklionerne att, under Fullmägtiges tillsyn och kontroll samt enligt af dem meddelade allmänna föreskrifter, förvalta och utlåna på sätt
Direktionerne, efter eget bepröfvande och med rättvist afseende å de olika lånebehofven, finna för orternes rörelse mest gagneligt, dock under iakttngande deraf, att vexel-diskontering sker företrädesvis framför utlåning mot hypothek af löpande förskrifning eller accepterad invisning, samt att å någon betydligare del af fondens tillgångar kassa-kreditiv alltid beviljas till det belopp, Direktionerne bestämma. 25:o I den rörelse, som med Handels- och Närings-diskont-fonden bedrifves, ega Diskont-direktionerne jemväl att, på sätt och med de vilkor nästföregående punkt mom. 2 omförmäler, använda de medel, som på upp- och afskrifnings- samt deposit-räkning mot ränta vid hvartdera Diskont-verket inflyta; börande härvid iakttagas, att af de influtna medlen i kassa eller på räkning bibehålies det belopp, som för skeende uttagningar må anses erforderligt, och att, om vid något tillfälle uttagningarne skulle öfverstiga nyssberörda belopp, vederbörande
Diskont-direktion må för det bristande beloppet afgifva anvisning på Bankens Reserv-fond, hvilken brist, så fort sig göra låter, Banko-Utskollets Betänkande M 25. 33 låter, fy lies genom innehållning af de i diskonterings-, låne- och kreditiv-rörelsen inflytande medel. 26:o Mom. 7.
Till utlåning med omsättningsrätt är anvisad en fond af 10,200,000 R:dr Riksmynt under benämning af Allmänna diskontfonden; och tjenar såsom grund för denna fonds fördelning på de särskilda
Diskont-verken till efterrättelse att Banko-diskont-verket tillhandahållas ....
R:dr 6,230,000.
Låne-kontoret i Götheborg » 2,330,000.
Låne-kontoret i Wisby » 130,000. varande dock Fullmäglige förbehållet att, efter sig företeende om ständigheter, kunna förordna om annan fördelning
Diskont-verken emellan af fondens tillgångar, än den sålunda i allmänhet antagna.
Af allmänna Diskont-fonden skola Fullmägtige, under hvartdera året 1861, 1862 och 1863, innehålla 200,000 R:dr Riksmynt, hvilken innehållning verkställes på sätt och i den ordning Fullmägtige lämpligast anse, dock under förbehåll att någon minskning icke sker af den andel utaf fonden, sora med 130,000 R:dr är för Wisby Låne-kontor afsatt. 27 :o Morn. 1.
Räntan vid diskontering och utlåning från Handels- och Närings-dis/iont-fonden utgör minst Fyra högst Sex procent, och bestämmes af Fullmägtige med afseende å penningeställningen och andra omständigheter, som till räntans höjning eller sänkning kunna föranleda; skolande allmänheten, genom kungörelse i tiduingarne, om räntefotens förändring underrättas.
Vid utlåning från Allmänna diskont-fonden är räntan fastställd till Sex procent.
3 Utom vid belåning af vågförda effekter, kommer räntan å penninge-försträckningar från
Diskont-verken alt vid det beviljade beloppets utgifvande afdragas.
Fem och å kreditiv till sparbanker
Fyra procent ränta. Mom. 5.
För de lån, som ej inbetalas inom 14 dagar efter Bih. lill B.
6 Sami. 1 Afd. 15 Haft. 5 Banko-Utskottels Betänkande M 25. förfallodagen, denna oräknad, elier liqvideras genom omsättning, der sädan får ega rum, samt för de kassa-kreditiv, som icke betalas vid kreditiv—tidens utgång, beräknas från förfallodagen Sex procent ränta. 28:o Mom. 1.
Svensk medborgare, som är bosatt utrikes, fär icke såsom låntagare eller löftesman antagas.
Ingen må erhålla lån af annat Diskont-verk, än det, inom hvars låne-distrikt han är mantalsskrifven, med undantag likväl för ledamöter i Direktionerne vid Låne-konloren och dervarande tjenstemän, på sätt § 78 bestämmer; äfvensom låntagare, hvilken, efter att vid ett Diskont-verk hafva lån erhållit, till annat lånedistrikt. afflyttat och vid dervarande
Diskont-verk lån upptager, må vid omsättningsrätten bibehållas. Morn.. 3.
Vexel-, förskrifnings- eller invisnings-utgifvare, acceptant, endossent eller löftesman må kunna antagas, äfven om han ej tillhör lånedistriktet. 29:o Mom. 1.
Hvarje reversal, ehvad det utgifves för nytt lån eller omsättning af redan erhållet, skall, derest de derå såsom låntagare eller löftesmän tecknade personers vederhäftighet ej är af Direktionen känd, eller den erbjudna panten icke, ensam för sig, anses innefatta fullgod säkerhet, vara försedt med antingen officielt intyg af Länsstyrelsen, eller, å landet, af Domhafvanden i orten, eller, i stad, af Magistraten eller Borgmästaren, den sednare å embetets vägnar, eller ock med af enskild man, för hvilken Direktionen hyser fullt förtroende, utfärdadt bevis om hvardera personens vederhäftighet för det sökta lånet, och, i fall personen förut för låneelier borgens-förbindelse lill någotdera Diskont-verket häftar, jemväl för beloppet af sådan äldre förbindelse.
I öfrigt åligger det Direktionen att, med afseende å hvarje sökt iånebelopp, pröfva antagligheten af de derför erbjudna lånehandlin gar samt med uppmärksamhet och noggrannhet tillse, att Verkets säkerhet genom desamma betryggas; och må Direktionen icke underlåta att, för vinnande af detta ändamål, förskaffa sig alla de upplysningar, som kunna inverka på omdömet om lånsökandes ställning och förmåga att i allo uppfylla ingångna förbindelser.
Då låntagare eller hypotheks-utgifvare eller löftesmän icke sjelfve kunna skrifva, eller icke hafva för Direktionen Banlto-Utskottets Betänkande M 25. känd namnteckning, skall underskrifternes erkännande eller egenhäudighel alltid vara bestyrkt af två trovärdige män, och således, i händelse domaren namnteckningens riktighet intygat, annan person densamma jemväl bevittna.
En hvar, som till ena eller andra Diskont-verket inlemnar något låne-dokumeut, skall derå teckna sin ansvarighet for detsammas riktighet.
Direktionen således eger att af inlemnaren fordra ersättning för hvad som utgifves å ett dokument, hvilket sedermera styrkes vara falskt, bör likväl
Direktionen icke af förtroende lil! honom, hvem han än vara må, underlåta att sorgfälligt iakt taga den granskning af ingifna lånehandlingar, hvarigenom både förlust för
Verket och andra personers oför skylda lidande säkrast förekommes.
För lyftning af annan persons lån erfordras länsökandens fullmagt, hvilken, efter dennes eget godtfinnande, må ställas antingen å innehafvare!), eller å viss man, eller ock å viss man eller den han dertill i sitt ställe förordnar. 30:o Mom. 7.
Lån må ej utgå till annan eller mindre summa än den, hvarå reversalet lyder. Mom. 2.
Ej heller må vid något tillfälle iåne-ansökningar profves och beviljas till högre belopp, än som kan genast utassigneras. 51:o Mom. I.
Derest vexel, som blifvit af någotdera Diskont-verket till diskontering anlagen, ej å förfallodagen infrias, vidtage Direktionen genast alla nödiga åtgärder till beloppets utbekommande.
Vid underlåten betalning af lån mot hypothek af aktier och publika papper eller af vågförda effekter, förCares med panten på sätt Banko-ordningen i afseende å förfallna lösa panter föreskrifver.
Utebli
Iver å förfallodagen betalning af lån utan omsättningsrätt, eller uteblilver under en månad efter förfallodagen betalning eller omsättning af län med omsättningsrätt, eller underlåter någon att, inom föreskrifven tid, inbetala hvad å beviljadt kassa—kreditiv blifvit lyftadt, late Direktionen, utan uppehåll, beloppet utsöka; och vare Direktionen obelaget att, när sådant för verkets säkerhet nödigt pröfvas, genast efter förfallodagen göra Verkets rätt genom lagsök - 56 Banko-Utskottets Betänkande M 25. ning gällande, jemväl i afseende på lån, hvarför omsättning eljest är medgifven.
2 Diskont-verken ega alt af så väl Ofver-ståthållareembetet i Stockholm, sorn samtlige Konungens Befallningshafvande oell öfriga exekutorer, skyndsamligen erhålla laga handräckning i alla de utsökningsmål, som af Diskont-verkens utlåningar härröra, med åliggande för bemälde myndigheter att, efter skuldens indrifvande, de influtna medlen skyndsamt till Diskont-verken insända.
Efter dessa Allmänna stadganden följa i ordningen särskilda bestämmelser för Diskont-verkens olika lånerörelse-grenar, hvaribland i första rummet — §§ 159— 16! af Banko-reglementet — för diskontering af vexlar och utlåning utan omsättningsrätt mot hypothek af löpande förskrifningar samt aktier och publika papper.
De aktier, hvilka hos
Diskont-verken såsom hypothek antagas iiro, enligt 160 § 1 mom. 3 punkten, följande, nemligen: a) aktier i Hjelmare Kanal- och Slussverks-bolag till SO proc. af aktiekapitalet ; b) aktier i Södertelje Kanal- och Slussverks bolag till SO procent af det ursprungligen tecknade kapitalel, belöpande sig till 10 procent af den summa nuvarande aktier upptaga; och c) aktier i Götha Kanal-bolag, af lörsta klassen, till 25 procent å primitiva aktie-kapitalet; allt likväl under vilkor att antaglig borgen tillika ställes för den brist, som vid hypothekets användande möjligen kan uppkomma
Det för aktier i Götha Kanal-bolag af lista klassen fastställda belånings-- värde å 25 procent å primitiva aktie-kapitalet är ännu detsamma, som tjeriade tili efterrättelse under den tid, då dessa aktier, lemnande ingen eller i bästa fall en procent utdelning åt aklie-egarne, i allmänhet såldes lill 11 å 12 procent.
Efter hvad Utskottet inhemtat hafva ifrågavarande aktier sedermera så stigit i värde, att desamma, lydande å 100 K:dr Banko hvardera, i hvars mans hand gälla 50 R:dr Rimt och blifvit sednast betalda med 52 R:dr pr aktie, oberäknadt utdelningen derå, hvilken nu utgör 5 R;dr samma mynt