Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Men i allt läll måste en af Staten företagen, i förhållande till det allmänna rörelse-kapitalet, ganska stor upplåning utöfva en märkbar inverkan pä penningeställningen, isynnerhet inom de delar af landet, dit de npplånla penningarne icke eller först elter en längre omgång återkomma.
Vanan vid de utlemnade obligationernas begagnande i liqvider man och man emellan sprider sig, efter hvad erfarenheten visat, långsamt, och deras allmännare gångbarhet är icke alt med säkerhet motse förr, än kännedomen om desamma och deras användbarhet i sagde hänseende hunnit utbreda sig inom de samhällsklasser, mellan hvilka de liesta affärsförhållandena förefinnas, samt dessa papper vunnit en omedelbar afsättlighet till ett allmänt bekant pris.
En särskild anledning lör Utskottet att tillstyrka det upplåningen för Statens jernvägs-anläggningar äfven må verkställas utom riket, hemtar Utskottet dessutom från den omständigheten, att en stor del utaf de utgifter, för hvilkas bestridande upp låningen företages, åtgår till inköp af sådana, för jernvägarees byggande eller begagnande erforderliga, malerialier och effekter, som, med afseende å deras pris och beskaffenhet, åtminstone för närvarande anses företrädesvis böra från annat Iand anskaffas, samt att följaktligen Statens utrikes skeende skuldsättning, så vidt den förauledes af dessa utgifter, motsvaras af värdet å de varor, sorn för det allmännas räkning varda till riket införda.
För att ådagalägga ungefarliga förhållandet mellan samtliga, i kostnadsförslageri för Statens jernbanor upptagna, utgifter och deruti beräknade kostnader för nämnde malerialier och effekter, har Utskottet låtit uppgöra bifogade tabell, utvisande exempelvis ej mindre hvad dessa malerialier och effekter beräknats komma alt kosta, än ock hela anläggningskostnaden för vissa i det föreslagna jernvägs-svste met ingående bandelar.
Häraf inbemtas, att anskaffningen af skenor och andra jern effekter samt inventarier jemte (ransportmateriei m. fl. för jernvägarne behöfliga artiklar, som anses komma att Immtas från utrikes ort, medtager i medeltal för de i tabellen uppgifna jernvägs-anläggningar 37 procent af hela den förslagsvis beräknade anläggningskostnaden ; och i allmänhet torde kunna antagas, att omkring en tredjedel utaf denna kostnad åtgår för nu uppgifna föremål.
För öfrigt anser sig Utskottet, med hänsigt till upplåningens verkställande jemväl utom riket, böra tillägga den erinran, att stals-obligationernas lifgifvande inom landet samt utfärdande på Svenskt mynt och språk ingalunde hindrar, alt desamma ändock komma ali sprida sig i nästgränsande länder och sålunda föranleda utrikes skuldsättning, fastän, i sådant läll, för denna sannolikt erhållits mindre valuta, än om obligationernas samt dertill hörande räntekuponers lydelse .och inlösningssält å utrikes ort beredi åt desamma en ökad begärlighet och gångbarhet.
På det att, vid en för Svenska Statens räkning utom riket företagen upplåning, låntagarens fördel måtte kunna i möjligaste mån befrämjas och låne-operationerna underlättas, synes det Utskottet både lämpligt och ändamålsenligt, alt Rikets Ständer, — i hufvudsaklig öfverensstämmelse med hvad sedan flera riksdagar tillbaka uti då utfärdade banko-reglementen varit förutsatt i afseende på upptagande af lån eller beredande af kreditiv å utrikes ort för Rikets Ständers Banks metalliska kassas förstärkande,— anhålla alt Kongl. Majit, vid verkställigheten af den upplåning utom riket, hvarom nu är fråga, täcktes lemna Fullmäktige i Riksgälds-konloret Sin Nådiga bemedling och medverkan för Stals-Utskottets Utlåtande N:o 62.
73 för de erforderliga lånens erhållande emot så fördelaktiga vilkor för Svenska statsverket, som vid lånetransaktionernas uppgörande kunna beredas; och torde Rikets Stander jemväl, på sätt nu gällande Banko-reglementes 113 § innehåller, begära, att Kongl. Maj:t måtte meddela
Sin garanti åt det eller de lån, sorn på grund af nu tillstyrkta beslut varda utrikes upptagna.
Beträffande de föreskrifter, hvilka böra tjena Fullmäktige till ledning vid oflanämnde upplånings företagande, anser Utskottet det ur flera synpunkter likaledes vara lämpligast och mest ändamålsenligt, att Rikets Ständer, utan meddelandet af särskilda, Fullmäktiges verksamhet och tillgöranden begränsande, stadganden och bestämmelser, i allmänhet öfverlemna ät
Fullmäktige afl vid dessa vigtiga uppdrags utförande förfara på det sätt, som länder det allmänna till största fördel och närmast öfverensslämmer med de inom eller utom landet då rådande peuningeförhållauden, helst Fullmäktige, i sådant fall kunna lämpa sina åtgärder efter de flerfaldiga omständigheter, hvilka på förfaringssättet härvid måste inverka, men svårligen kunna på förhand angifvns och än mindre i då uppgjorda regleinentariska föreskrifter upptagas och bestämmas.
En med frågan om upplåningens verkställande utom riket sammanhängande och af Rikets Ständers beslut derom hufvudsakligen beroende bestämmelse är stadgandet angående den myntsort, deruti de upplånta medlen skola återbetalas samt upplöpande räntor liqvideras.
Vid sednasle Riksdag stadgades, att de fonderade stats-obligationer, som, till följd af Rikets då församlade Ständers beslut, komme all ulgifvas, skulle lyda å Svenskt mynt, samt att deras valörer skulle utsättas i både Riksdaler Riksmynt och Riksdaler Silfverspecie.
Under innevarande Riksdag har, uti ett inom Presle-ståndet afgifvet och jemte den deraf föranledda diskussion lill detta Utskott remitteradt anförande, Professuren Agardh föreslagit, alt valören ä de obligationer, som vid ifrågavarande upplåning komme att utfärdas, mätte utsättas såväl i silfver som i guld efter det relativa värde dessa begge metaller hafva lill hvarandra vid den lid då obligationerna ulgifvas; — och har bemälde Piofessor, vid framställandet af detta förslag, fästat uppmärksamheten på sillvervärdets nästan oafbrutna stigande under de sednare åren sami erinrat, hurusom försigtigheten synes fordra, att Svenska Staten icke förbunde sig att endast med en vara, hvars pris, af uppgifna orsaker, fortfarande ökades, återbetala sina erhållna lån, helst den minskade sillvertillgången redan visat sig betydligt inverka på de Europeiska Staternas myntförhållanden; hvadan inom länder, der silfver hittills uteslutande varit lagligt betalningsmedel, fråga också uppstått om antagande i stället af guld såsom myntvaluta.
Utskottet anser visserligen de i Professor Agardhs anförande antydda förhållanden förtjenla af ett noggrant betraktande vid bestämmandet af den myntsort eiler metalliska valuta, hvarmed återbetalningen af de för Svenska Statens räkning upplånta medel samt skeende ränle-liqvider skola verkställas; men härvid mäste äfven behörigt afseende fästas på den omständigheten, alt ett i skuldförbindelserna för dessa medel intaget förbehåll, alt i annat mynt, än det som vid upplåningen emoltagits, få infria samma förbindelser och dertill hörande räntekuponer, ofelbart skulle å långifvarnes sida framkalla anspråk på högre ränta eller annan motsvarande förmån.
Något allmänt, för hela den upplåning, hvarom nu är fråga, gällande stadgande uti förevarande hänseende synes dessutom så mycket mindre lämpligt, sorn obligationernas utfärdande å den myntsort, hvilken allmänt begagnas för penuinge-transakliouerna inom det land, hvarest den hufvudsakligastc delen af hvart och ett lån påräknas kunna erhållas, onekligen måste derstädes underlätta dessa obligationers gångbarhet och sålunda befrämja upplåningens framgång.
Enligt Utskottets åsigt, bör det derföre vara Fullmäktige i Riksgälds-koutorel obetaget att för Rih. tilt R.
Prol. 1856 & 1857. 4 Samt. 1 A/d. 28 Haft. 10 74 Stuts-Ulskottets Utlåtande i\:o 62. de lån, sorn upptagas utom riket, utfärda obligationerna å den myntsort, som Fullmäktige pröfva lämpligast och ändamålsenligast för upplåningens verkställande på de för Svenska Staten, såsom låntagare, mest förmånliga vilkor.
Enligt de under sednaste riksdag fastställda lånevilkor, skulle räntan för de fonderade stats-obligalionerna icke få utgå med högre belopp, än 4 % å den i obligationerna förskriina lånesumma
Till stöd för räntefotens inskränkning inom detta belopp, anfördes i dåvarande
Stats-lllskolts afgifna utlåtande angående upplåningen af de lör jernvägs-anläggningarne erforderliga medel: alt räntefoten, för all i möjligaste mån minska det allmännas kostnader-för denna upplåning, icke boide bestämmas högre, än ovilkorligen erfordrades för upplåningens framgång; alt del härvid vore angeläget tillse, del icke den allmänna penninge-ränlan i landet så stegrades genom det för Statens obligationer fastställda räntebelopp, ali de i näringarne nedlagda eller at dessas idkare försträckta kapitaler lockades derifrån genom utsigten till större vinst af desammas förräntande emot dylika obligationer; samt alt, eniir Statens kredit, såvida den behörigen vårdades, mäste vara större än den kredit enskilda inrättningar inom samma land egde, detta företräde ingalunda borde af den förra begagnas på ett sätt, som motarbetade och möjligen tillintetgjorde de sednares verksamhet och framgång.
Under den, efter Fikets Ständers sednaste sammanvaro, af Riksgälds-kontoret företagna upplåning emot funderande slals-obligationer, har visat sig, all den för dem bestämda ränta icke tillfredsställt låugifvarnes anspråk, ehuru den kontanta penningclillgången inom landel under de sednare åren varit större än vanligt.
Såsom kändt är, har detta förhållande likväl redan undergått en märkbar och pä den allmänna räntan inverkande förändring.
Till löljd häraf har också, åtminstone å de handelsplatser, hvarifrån de för näringarne behöfliga förlagskapitaler företrädesvis bernias, penninge-ränlan i allmänhet uppgått till högre belopp, än då Rikets Ständer sednast voro församlade.
Vid sådant förevetande och med afseende å resultatet af den hittills, emot ouppsägbara 4-procenls obligationer, af Riksgälds-kontoret försökta upplåning, synes en förändring af nu gällande bestämmelser, rörande räntefoten för de fonderade stals-obligationerna, vara ett oeftergiflig! vilkor för möjligheten alt inom riket, under nuvarande penningeförhållandcn, upplåna någon betydligare de! utaf de för jernvägs-anläggningarne erforderliga medel, såvida icke sagde bestämmelse får kringgås genom medgifvandel afen obegränsad kapital-rabatt.
I anseende till del inflytande, som politiska förhållanden samt mångfaldiga andra omständigheter alltid utöfva å penningelillgången och den allmänna räntefoten på de ställen, hvarest de flesta statslån upptagas, kunna de under en kommande lid för upplåningens framgång erforderliga ränteviikor ingalunda pä förhand med tillförlitlighet beräknas och uppgifvas.
Emellertid torde dock kunna antagas, alt för en Stat, hvars finanser befinna sig i en så fördelaktig ställning sorn Sveriges, de lån, om hvilkas upplagande är fråga, skola erhållas emot den billigaste ränta, hvaremot dylik upplåning under nuvarande förhållanden kan verkställas.
Svårigheten eller rättare sagdt omöjligheten att förutse huru beskaffad den allmänna penningeställningen inom och utom landel kommer alt blifva under mellantiden intill Rikets Ständers nästa sammankomst har, jemte åtskilliga andra omständigheter, hvilka härvid ej heller få förbises, hos Utskottet väckt flerläldiga betänkligheter i fråga om lämpligheten och ändamålsenligheten deraf, alt Rikets nu församlade Ständer skulle bestämma en viss ränta, som vid den förestående upplåningen emot fonderade statsobligationer icke finge under sagde tid öfverskridas.
Genom en sådan ränte-beslämmelse skulle, derest densamma inskränktes till det belopp, sorn räntefoten för dessa obligationer under gvnsamma penningeförbållauden anses böra utgöra, hela upplåningen vid mot - Siats-Utskottets Utlåtande N:o 62.
75 salla förhållanden möjligen kunna tillintetgöras; i hvilket fall arbetena ä de jernvägar, sorn genom Statens försorg och pä dess bekostnad skola anläggas, måste antingen inställas eller bedrifvas pä eli säll, som hvarken öfverensstämmer med derom (aliade beslut eller uppfyller lidens, i afseende pä dessa förelags olördröjda utförande, allmänt ultalade kraf.
Ali deremot fastställa den ränta, hvarom nu är fråga, lill eli så högt belopp, att man kan vara fullt förvissad all, oberoende af penninge-slällningens vexlingar, erhålla'de medel, som i upplåningsväg mäste anskaffas, kunde äler komma ali för statsverket föranleda en större ränte-utgift, än delsamma eljest hellöf! vidkännas.
Ett beslut, hvarigenom eli sådant högre belopp fastställdes, kunde dessutom lätteligen, isynnerhet bland långifvare, sorn icke egde närmare kännedom om landels Bnansiela ställning, lydas såsom eli uttryck af representationens misstroende till Svenska Statens kredit; hvilket aler säkerligen skulle uppmuntra lill ökade anspråk å långifvarnes sida och mahanda gifva anledning dertill, alt det belopp, som vid räntans bestämmande afsells såsom eli maximum, komme att af långifvarne vid framställandet af deras anspråk betraktas och begagnas såsom eli minimum.
Inom landel skulle möjligtvis bestämmandet pä förhand af en räntefot betydligt ölverstigande räntan å de län, sorn i sednare lider för Statens räkning upptagils, föranleda den allmänna penninge-ränlans fortfarande stegring samt deraf motsedda menliga följder för industrien och näringarne.
Efter noggrant öfvervägande af nu antydda samt öfriga härvid förekommande förhållande)!, har Utskottets öfvertygelse stadgats derom, all Rikets Ständer ej heller i afseende på räntefoten för de fonderade obligationer, som genom Riksgälds-konloret komma att å Rikets Ständers vägnar ulgifvas, böra meddela någon närmare bestämmelse, ulan äfven i detta hänseende öfverlemna åt
Fullmäktige all söka befordra upplåningen till verkställighet på de fördelaktigaste vilkor, sorn för det allmänna kunna beredas.
Vrid behandlingen af frågan om del årliga belopp, som bör anvisas till de upptagna länens amortering, jemte ränta, har Utskottet icke kunnat underlåta laga i betraktande det ansenliga kapital, som för ofvan uppgifna ändamål mäste genom upplåning anskaffas, och den tid, sorn erfordras innan Statens jernvägs-anläggningar blifva fulländade och behofvet af vidare upplåning för verkställigheten deraf upphör.
Med derjemte fästad! afseende å den omständigheten, alt under den närmaste framtiden någon betydligare inkomst för Slaten genom trafiken å dess jernvägar icke är alt med säkerhet påräkna, har Utskottet ansell alt lili ränleliqvider och lånens amortering bör anvisas ett årligt anslag, som motsvarar ej allenast den för hvarje låns hela belopp utgående ränta, utan äfven derutöfver en procent af del i obligationerna förskrifna kapital; börande, enligt Utskottets åsigt, anslaget till amorteringen af hvart och ett särskildt lån utgå från och med året näst efter del, hvarunder obligationerna för samma lån blifvit lill långifvarne utlemnade; och kommer amorteringen att ökas i den mån ränle-ulgifterna, till följd af verkställd obligalions-inlöseu, minskas, hvarefter em del af del årliga ränteanslaget äfven lill kapitalets amorterande användes.
Dä, lill löljd af stadgandet i Regerings-fonnens tift jj, de medel, gom för betalande af rikets gäld till ränta och kapital finnas oumbärliga, böra genom särskild bevillning tillskjutas, sä skall, sedan Rikets Ständer meddelat sina beslut angående beloppet af de anslag, som för Statens jernvägs-anläggningar komma att vid denna Riksdag bevilj as, äfvensom angående verkställigheten af den för dessa anslags-sumrnors anskaffning erforderliga upplåning, Utskottet afgifva sitt yttrande i fråga om medels anvisande för de förestående ränle-liqviderna och kapitaUafbetalningarne å oftanämnde lån.
Emellertid anser sig Utskottet böra tillstyrka bibehållandet af det under sednaste
Riksdag beslutade stadgande angående del blifvande årliga ränte- och amorlerings-anslagels sär - 76 Ståls-Utskottets Utlåtande N:0 62. skilda redovisning och oförrjckla tillhandahållande för dermed afscdt ändamål.
Men deremot synes den då meddelade bestämda och ovilkorliga föreskrift, huru vid amorteringens verkställighet skall förfaras, icke vara fullt tillämplig i afseende på utrikes upptagna lån; hvarföre Utskottet anser det jemväl böra få ankomma på Fullmäktige i Riksgälds-kontoret att pröfva och bestämma det sätt och den ordning, som vid hvarje särskildt låns amortering skall iakttagas.
Genom de vid sistlorflulna Riksdag lättade beslut, rörande den i anledning af flå ifrågasatta jernvägs-anläggningar föreskriliia upplåning, inedgåfvo Rikets Ständer, att Fullmäktige i Riksgälds-konloret, vid denna upplånings företagande äfvensom under dess fortgång, skulle ega alt, med afseende å dåvarande penninge-slällning och de förhållanden, som dervid för öfrigt borde komma i betraktande, pröfva och bestämma om och i hvilken mån raba 11 ä det kapital-belopp, hvarå obligationerna voro utfärdade, skulle af Riksgälds-kontoret medgilvas inom de i fråga om länens amortering löreskrifna gränser.
Uti förut omförmälda, inom Presle-slåndet afgifna, anförande har deremot Professoren styardh, hvad frågan om rättigheten att medgifva kapital-rabatt beträffar, hufvudsakligen vltrat: alt statslån med kapital rabatt vanligen tillhört sådana perioder, då Staterna varit invecklade i stora och blodiga krig, som hotat deras sjelfständighet, och dä del, lill följd af deras svaga kredit, varit en nödvändighet för detri att underkasta sig iner betungande lånevilkor, likasom stundom enskilda, för att fa penningar, nödgades förskrifva större summor än de verkligen bekommit; att ehuru en dylik upplåning sedermera blifvit betraktad såsom något för statslån väsentligt, hilde likväl hundradelals millioner blifvit upplänade utan kapital-rabatt; att dedetta lånesätl lillräknade slatsekonomiska fördelar, nemligen en enklare förvaltning af stats-skulden och en större lätthet att anskaffa penningar, dels icke i verkligheten lÖrefunnes och dels vore af löga betydenhet i jemförelse med detsammas olägenheter; att. enär räntan i allmänhet skulle ega benägenhet att falla och således efter förloppet af 10 å 20 är sannolikt komfne att blifva lägre än för närvarande, kunde de statslån, som nu upptagas emot t. ex. 5 procent, framdeles genom s. k. ränte-konversion nedsättas till 4J eller 4 procent, hvarigenom en föidel bereddes, som man icke kunde tillgodogöra sig om lånen beviljades med kapital-rabatt; samt all, då befolkningen inom Sverige ännu icke vore hemmastadd med de invecklade beräkningar, som fordrades för att bestämma verkliga värdet af obligationer med kapital-rabatt, en större del af uppiånings-sunifnorna skulle kunna erhållas inom landel, om sådan rabatt å derför utgifna obligationer icke medgålves.
Utskottet torde icke behöfva erinra om de skiljaktiga åsigter, hvilka under sednasle
Riksdag sökte göra sig gällande i fråga om medgifvande! af det aldrag, som, trän längre tid tillbaka, inom fremmande länder under benämning af kapital-rabalt vanligen egt rum vid statslåns upptagande: anseende sig Utskottet, lill stöd för sin mening i detta afseende, böra åberopa de moliver för låntagarens rättighet tilt medgifva långifvare!) en dylik förmån, hvilka finnas anförda i Rikets sednast församlade Ständers Stals-Ulskolls, angående upplåningen emot fonderade stats-obligationer, under N:ris 272 och 340 afgifna utlåtanden; hvartill Utskottet dock vill tillägga den erinran, att, ehuru
Slaten vid kapital-rabattens medgifvande för hvarje obligation erhåller en mindre summa än den deruti förskrifna, någon kapital-förlust för Staten härigenom likväl ej uppkommer, såvida räntan å del verkligen erhållna kapitalet blifver så mycket lägre an räntan för eli lika stort kapital, upplänt al pari, alt derigenom under dea alsedda lånetiden den kapital-förlust betäckes eller amorteras, som uppkommer genom skillnaden mellan det förskrifna och det verkligen erhållna kapitalel; — utan herodes tverlom en vinst för låntagaren, i fall obligationerna före deras förfallotid möjligen kunna, ålerkö - Slats-Ulskotlets Utlåtande N:o 62. 77 pas emot ett pris understigande hvad som, vid desammas utlemnande, beräknats komma att för deras infriande ulgifvas.
Ehuru Utskottet förmodar, att de fonderade statsobligationerna inom landet blifva lättare afsätlliga och mera användbara i förefallande liqvider, om den summa, derå hvarje obligation lyder, måste vid obligationens ingifvande lör densamma erläggas och vid dess infriande kan derför påräknas, förefaller det Utskottet dock både ändamålsenligt och för upplåningens framgång utom riket äfven nödvändigt, att kapital-rabatt fortfarande af Fullmäktige i Riksgälds-kontoret får medgilVas, helst lån möjligen komma alt upptagas i lauder, hvarest man allmänt vant sig vid ett dylikt afdrag å utelöpande slats-obligalioner och der detsamma troligen utgör ett vilkor för sådana obligationers allmännare gångbarhet.
I öfverensstämmelse med här ofvan uttalade åsigter, anser sig Utskottet böra föreslå : 24:o att Rikets Ständer måtte besluta, det Fullmäktige i Riksgäldskontoret böra genom län anskaffa medel för ej mindre ersättandet af de belopp, sorn för innevarande års arbeten å vestra och södra stambanorna redan blifvit utaf Rikets Ständer alräkningsvis anvisade, än utbetalandet af de änslags-summor, som derutöfver varda under denna Riksdag beviljade, alt till 1860 års slut utgå för Statens jernvägs-byggnaders fortsättande och utförande; dock torde Rikets Ständer förbehålla sig att, derest, sedan alla andra slats-utgifler vid nuvarande Riksdag blifvit bestämda, det visar sig, alt dem öfverstigande tillgångar förefinnas, pröfva och afgöra dels om och i hvad mån dessa tillgångar böra till Statens jernvägs-byggnader användas, och dels huruvida Fullmäktige i Riksgälds-kontoret må ega att för samma ändamål, under liden intill nästa Riksdag, jemväl använda blifvande öfverskott.
Under förutsättning, att Utskottets nu framställda förslag varder af Rikets Ständer bifallet, får Utskottet tillika hemställa: att Rikets
Ständer i afseende på omförmälda iåns upptagande mätte meddela följande beslut och föreskrifter: c) Denna upplåning må verkställas inom eller utom riket på sätt Fullmäktige i Riksgälds-kontoret finna lämpligast och ändamålsenligast till beredande af de lör Staten, såsom låntagare, mest förmånliga vilkor. b) Upplåningen sker emot fonderade, till innehafvare!) ställda och å dennes sida icke uppsägbara, räntebärande obligationer, utfärdade, på Rikets Ständers vägnar, af Fullmäktige i Riksgäldskontoret, som uti obligationerna böra förbehålla Riksgälds-kontoret rättighet alt framdeles, derest omständigheterna pröfvas härtill föranleda, uppsäga desamma till inlösen efter viss bestämd förfallotid. c) Fullmäktige ega för öfrigt bestämma: l:o det språk och den myntsort, hvarå obligationerna komma all utfärdas; 78 Siats-Utskottets Utlåtande N:o 62.
2:o dea ränta, sorn i obligationerna skall förskrifvas; och 3:o den kapital-rabatt, sorn må beviljas vid de fall, då Fullmäktige finna sådan rabatt böra ega rum. d) Till ränte-liqvider och lånens amortering anvisas ett årligt anslag, som motsvarar ej allenast den för hvarje låns hela belopp utgående ränta, utan äfven derutöfver en procent af det i obligationerna lörskrifna kapital; kommande della anslag alt utgå, för amorteringen af hvart och ett särskildt lån, från och med året näst efter del, hvarunder obligationerna för samma lån blifvit till långifvare utlemnade, och bör detta anslag fortfarande och med olörminskadt belopp utgå ända till dess hela länet blifvit i stadgad ordning betaldt. e) Det årliga ränte- och amorterings-anslaget bör ingå till en särskildt redovisad liqvidalions- och amortisseinents-fond, hvars behållning skall för det med dessa medel afsedda ändamål oförryckt, tillhandahållas och användas, så att ränte-liqviderna vid derför bestämda terminer varda ovilkorligen fullgjorda samt hvarje låns återbetalning i föreskrifven ordning verkställd.
De till nämnde fond influtna medel-böra, så vidt ske kan och sagde liqvider medgifva, städse på säkert och ändamålsenligt sätt göras fruktbärande.
J) Fullmäktige i Riksgälds-kori tore t ega att för hvarje lån bestämma sättet och ordningen för amorteringens verkställande. g) De beslut och stadganden, som af Rikets nu församlade