Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Banco, hade begge dessa lån, enligt anteckning å skuldförhindelserne, blifvit, på grund af åberopade fullmagler, qvitterade utaf Commissarien Huldt; att bemälde Commissarie, såsom i Canzliet anställd, icke allenast deltagit i pröfningen af lånehandlingarne och varit för desammas vårdande, gemensamt med öfrige Commissarie!’, ansvarig, utan äfven, enär, efter dåvarande fördelning af göromålen, Calmar Län, hvarest de af Peter Johansson och Sven Larsson hös Banken pantsatte fastigheter varit belägne, tillhört Commissarien Iiuldts district, baft närmaste tillsynen öfver låne-handlingarne; att de å lånen ulfäste årliga inhetalningarne , hvilka beräknats från den 3o December sistnämnde år, då de till hvartdera lånet anvisade transportmedel blifvit iLåne-afdelningen sansmanslagné, sedermera för de 8 första åren, eller från och med 1827 till och med år 1834» blifvit, under den 3i December hvarje år, samtidigt fullgjorde, utan att med fullkomlig visshet kunnat bestämmas, att dessa inbetalningar blifvit verkställde genom Commissarien Huldt, ehuru å insättnings-notor och en del altester befintliga anteckningar dertill gifva skälig anledning, att sedan Commissarien Huldth den 3 December 1835, aflidit, och någon inbetalning å det ena eller andra lånet för det året icke erhållits, utfärdades från Banken, under den i5 Mars i836, vanliga anmaningsräkningap, hvilka Peter Johansson och Sven Larsson vägrade att emottaga, under förklarande, att de hvarken utfärdat fullmagt för de ifrågavarande lånens lyftning, eller större eller mindre del deraf bekommit, och följagtligen icke eller ombesörjt eller låtit ombesörja de dittills gjorda inbetalningarne å lånen, hvilkas infriande Peter Johansson och Sven Larsson helt och hållet sig undandroga, enär, efter deras förmenande, lånen blifvit af annan person falskligen uttagne; att, i anledning häraf, Fiscals-embctet till Kongl. Majrts och Rikets Svea Hof-Rätt instämt, dels Peter Johansson och hans hustru Christina Larsdotter och dels Sven Larsson, jemte dennes till myndiga år komne son, Carl Svensson och de Bauco-U/slottets Memorial, N:o 89. 3 omyndiga barnens förmyndare Sven Carlsson, under yrkande, att bernil
Ida personer måtte lagligen förpligtas att återstående beloppen å omförmälde arne lån, jemte ränta och kostnadsersättning, till Hanken inbetala; att Kongl. Hof-Rätten, genom serskilde, i desse mål den 32 Februari i838 gifne domar, sig utlåtit: att, ehuruvälPeter Johansson samt Sven Larsson och Sven Carlsson, hvar för sig, medgifvit rigtigheten af deras ifrågasatte, till Banken utgifne, skuldförbindelser och de derföre uti Peter Johanssons och Sven Larssons egande hemmansdelar i Solnebo meddelade inteckningar, samt skuldförbindelserne jemväl innehölle erkännande, att utgifvarne deraf till deras fulla nöje uppburit och undfått de förskrifne lånebeloppen; likväl och sorn, med afseende å den för låns upptagande i Bänken stadgade ordning, enligt hvilken den, som derstädes söker dart, måste dit ingifva sin förskrifning med tillhörande säkerhetsbandlingar, innan ens blifvit afgjordt, om lån derå erhålles eller ej, skuldförbindelsernes innehafvande icke finge antagas utgöra fullt bevis, att valuta blifvit för desamma gifven, samt genom den omständighet, att Commissarien 1 Huldt, under åberopande af fullmagter, lånebelopen från Banken utqvitterat, icke eller kunde anses vara ådagalagdt, att Peter Johansson samt Sven Larsson och Sven Carlsson, eller deras rätta Ombud, valuta för skuldförbindelserne utbekommit, enär så väl Peter Johansson, som Sven Larsson och Sven Carlsson bestridt icke allenast, att de några fullmagter till lånens lyftning utgifvit, utan ock att penningarne dem tiilhandakommit, samt de af Commissarien Huldt åberopade fullmagter icke kunnat å Bankens sida företes; alltså och då sanna förhållandet härutinnan ej kunde annorlunda utrönas, än genom edgång, ålades Peter Johansson samt Sven Larsson och Sven Carlsson, jemlikt ! 7 Gap. 3o §.
Rättegångs-Balken, att, der de gitte, hvar för sig, edeligen betyga, att de icke utgifvit fullmagt för lyftning -i Banken af ifrågavarande lån samt att de ej eller annorledes kommit i åtnjutande af valuta för de derför utgifne skuldförbindelserne; att omförmälde af Kongl. Hof-Rätten meddelade Domar, deruti ändring, å Bankens vägnar, i underdånighet är vorden sökt, blifvit af Kongl. l\laj:t under den p Augusti sistlidet år fastställde; att icke allenast Peter Johansson, utan äfven Sven Larsson och Sven Carlsson den g derpåföljde September inför Seveds Härads-Rätt fullgjort de dem föreskrifne edgångar, hvadan de, enligt innehållet af Kongl.
HofRätlens förrberörde, utaf Kongl. Maj:t i Nåder gillade, Domar, numera äro från Bankens sålunda instämde käromål frie, samt, såsom följd deraf, jern - 4 Banco-U{»kottets Memorial, N:o 89. väl berättigade, att de intecknade skuldförbindelserna , hvilka likväl ännu befinnas i Bankens förvar, när som helst återbekomma; samt aLt genom den utgång, omförmälda mål sålunda erhållit, en förlust för Banken uppkommit till ett samrnanräknadt belopp af gg8 R:dr 33 sk. 10 r., hvilket, på sätt förut är nämndt, blifvit, enligt Commissariatets beslut den 26 sistlidne October, i Bankens räkenskaper afskrifvet.
Såsom skäl för den verkställda afskrifningen, har Commissariatet anfört, att, enär Banken, sedan de, genom ofvanberörde Nådiga Domar föreskrifne edgångar, blifvit fullgjorde, icke vidare hade att påräkna någon betalning, hvarken af Peter Johansson och hans hustru eller utur det, på grund af deras den 27 Mars 1816 uthändigade skuldebref, till Bankens säkerhet intecknade frälsehemmanet Solnebo -^rdels mantal, för återstoden å landtegendoms-lånet N:o 4,127, eller af Sven Larsson och hans harn, eller utur de i stöd af hans och hans hustrus sistnämnde dag utgifne skuldsedel, likaledes intecknade andre -,25:dels mantal i frälsehemmanet
Solnebo för hvad af landtegendoms-lånet N:o återstode, samt ej eller, Com missariatet veterligen, någon talan blifvit af Fiscals-Em betet vackt om
Bankens godtgörelse i annan väg för omförmälde låne-återstoder, Commissariatet, enär dessutom, uppå tillstyrkan af Fiseals-Embetet, utgifvarne af omförmälde skuldebref redan voro ansedde berättigade att från Banken återbekomma 'desamma, funnit det vara desto mindre lämpligt, att desse land tegend oms-lån än vidare hlefve i Bankens räkenskaper, ibland dess fordringar, balaneerade, som uti 4 §- i Lagen för Rikets Ständers Bank den 1 Mars i83o stadgas, ”att möjligen inträffande capital-förminskning under året skall af vinsten ersättas.”
I afseende å den af Utskottet väckte fråga, huruvida någon åtgärd borde vidtagas för Bankens skadeslöshållande för ofvanberörde afskrifne lönesummor, är af Fiscals-Em betet yttradt, att, ehuru ofvanom för mälde domslut hufvudsakligen finnas grundade på den omständighet, att å Bankens sila icke kunnat företes de af Banco-Coinmissarien Huldt, vid cfvitterandet af lånen, åberopade fullmagter, eller på annat sätt visas, att lånsökauderne för deras till
Banken utgilne skuldförbindelser undfått valuta, derom innehafvandet af sjelfva skuldförbindelserna icke af Domslolarne ansetts utgöra erforderligt bevis, samt, enligt de för Banken gällande Ordningar och Reglementen, vid den tidpunkt, sorn här är i fråga, Commissarierne i Canzliet icke allenast egt gemensam arsvarighet för de under deras vård befintlige lånehandlingar, utan äfven måste anses hafva varit skyldige Banco-Utshottets Memorial, N:o 89, 5 att tillse, det de af dem beviljade lån icke blifvit till obehörige personer utlemnade; likväl och som Banco-Commissarien Hahlt, hvilken icke allenast såsom lånsökandemes Commissionär lånehandlingarne till Banken inlemnat samt lånemedlen uppburit och qvitterat, utan äfven, i egenskap af Districts-Commissarie för Calmar Län, sjelf haft närmaste tillsynen öfver låne-acteine, redan år 1835 aflidil, vid hvilket förhållande del numera icke kunde utredas, hvarken huruvida han verkligen innehaft och till Banken aflemnat de uti hans, å skuldförbindelserne tecknade, qvittenser åberopade fullmagter, hvarom Commissariernes Protocoll för de dagar, då lånehandlingarne blifvit af dem granskade och godkände samt lånemedlen utgått, icke lemna någon upplysning, eller, derest fullmagterne blifvit aflemnade, på hvilken tid eller genom hvilkas förvållande desamma förkommit, samt härtill komme, att, enär de antagna formulären till skuldförbindelser för lån af ifrågavarande beskaffenhet innefatta erkännande af lånsökanderne, att de uppburit och undfått den förskrifne lånesumman, det tillförne icke ansetts oundgängligen nödvändigt, att, i de fall, då de lånsökande låtit genom Commissionär sine lånelrandlingar till Banken inlemna, denne sistnämnde för lånemedlens lyftning presterat serskild full— magt, ehuru sådant, utan att någon föreskrift derom funnits, i allmänhet är vordet af Canzli-Commissarierne iagttaget; har Fiscals-Embetet, vid öfvervägande af alla de serskilde omständigheter, som beträffande ifrågavarande lån sig förete, ansett, att, under närvarande förhållanden, hvarken den ena eller andra af Bankens tjenstemän skulle i laglig väg kunna förpligtas alt till större eller mindre del ersätta den förlust, sorn Banken å oftanämnde lån fått vidkännas, samt att följagtiigen ett åtal, åsyftande att bereda Banken en slik ersättning, skulle vara utan allt ändamål.
Och hafva Banco-fullmägtige, ehuru Comroissariatet, utan föregången anmälan hos Fullmägtige, icke varit berättigadt att utur Verkets höcker och räkenskaper afföra återstående beloppen af omförmälde lån, likväl, vid det förhållande, alt den vidtagne åtgärden skett till följd af Kongl. Majtts uti de uppkomne rättegångarne meddelade Nådiga Domar, hvarigenom den för Bankens godtgörande af de pantförskrifne fastigheterne påräknade ersättning nu mera helt och hållet försvunnit, hemställt, att det måtte få bero vid den afskrifning af ifrågavarande låns resterande belopp, sorn redan bfifvil verkställd, äfvensom att, uppå de af Fiscals-Embetet andragne skäl, någon ersättningstalan emot vederbörande tjenstemän icke må ifrågakomma.
6 Banco-Utslottets Utlåtande, N:o 90.
Sorn Utskottet, lika med Fiscals-Embetet, funnit, att åtal emot någon eller några af Bankens tjenstemän, i ändamål att af dem utkräfva godtgörelse för ifrågavarande låns återstående belopp, icke skulle, med hopp om framgång, kunna anställas, samt att Banken följagtligen, sedan ersättning utur den pantförski ifne fastigheten jemväl blifvit Banken fråndömd och Concurs efter aflidne Banco-Commissarien
Huldt sig yppat, samt bans efterlemnade arfvingar erhållit urarfva förmon, icke eger någon utsigt att, på ett eller annat _sätt, få desse sine fordringar godtgjorde, har Utskottet, jemte tillkännagifvande, att, till förekommande för framtiden, så vidt möjligt är, af missbruk vid fastighetslåns utgifvande från Banken, uti den af Utskottet fastställde Tjenstgörings-Ordning för LåneCanzliet, det stadgande blifvit infördt, i enlighet hvarmed tillsynen, det fullmagt för dylikt
Iåns utqvitterande verkligen företes och finnes upprättad i behörig form, hvilken tillsyn förut ankommit ensamt på Referenten för lånet, kommer att tillhöra de 3:ne Commissarie!'gemensamt, af hvilka de öfriga lånehandlingarne granskas, skolat hemställa, att Rikets Ständer måtte låta bero vid den af Commissariatet uti Bankens räkenskaper verkställde afskrifning afifråvarande arne fastighetslån.
Utskottet får derjemte anmäla, det Utskottet är betänkt att, i sammanhang med de förslag till reglementariska stadgar för Bankens styrelse och förvaltning, Utskottet har att afgifva, föreslå de ytterligare försighetsrnått, hvilka kunna finnas lämplige och behöflige för Bankens betryggande hädanefter mot förnyande af dylika händelser, som föranledt den nu ifråvarande afskrifningen.
Stockholm den 14 September i84o* N:o 90.
Utsk. ilen 17 September, II. a f. m.
Utlåtande, i anledning af Inspectoren P. E.
Normans ansökning om eftergift af upplupen öfverrånta ä ett län i Banco-Discont en.
Hos Utskottet bar Bruks-Inspectoren P. E.
Norman, uti ingifven skrift, anhållit om afskrifning af upplupen öfverränta å ett af honom år i832 Hanco-Utshotlets Utlåtande, Nto gl. 7 i Banco-Disconten upptaget lån å 1,600 R:dr, mot inbetalning af samma
Iåns hela capital-återstod; för fullgörande af hvilken inbetalning
Normans nuvarande husbönder skola hafva lofvat, att, derest ansökningen bifalles, försträcka honom erforderlige medel.
I afseende å denna ansökning, har Discont-Directionen, som ä densamma tillstyrkt bifall, upplyst, att, utom 233 R:dr 16 sk., sorn förelagsökningens anställande blifvit afbelalade, i afräkning å lånet influtit: genom försäljning af åtskillig hos låntagaren utmätt lösegendom, 1000 R:dr, och såsom utdelning ur hans sedermera inträffade concurs, 18 R;dr 3n sk., samt genom utmätning och försäljning al ene löftesmanneh Pehr Anderssons enda tillgång, bestående i fastighetsandel, 25 R:dr; men att någon utdelning icke erhållits, i följd af lånets bevakande, uti den, vid andre löftesmannen Hultmans död, efter honom yppade concurs, samt att någon utsigt för betalning al återstoden å rnerherörde, efter i83^ års Revision, inom linien förda, lån, icke förefunnes.
I följd häraf, och såsom med Diseont-verkets fördel öfverensstämmande, lår Utskottet tillstyrka , att upplupne öfverräntan å Inspectoren Normans merberörde
Discont-lån må få eftergifvas, mot vilkor, att Norman inom 3:ne månader efter af beslutet härom erhållen del, till BancoDisconten inbetalar Jånets fulla capital-återstod, utgörande 322 R:dr 43 sk. B:co. Stockholm den i4 September 184o.
Ant. till Eip.-Utsk. den 17 September, IT. 2 e. m.
Utlåtande, med hemställan, att den Jern-Contoret beviljade creditiv-rält i Banken måtte fä fortfara till nästa Riksdag.
Inom Höglo!].
Ridderskapet och Adeln hafva Herrar Grefve Mörner?
Carl Göran, och Friherre Tersmeden, Wilhelm, samt inom Vallöf]. Borgare-Ståndet Herr B. de Maré, uti serskilda till Utskottet remitterade motioner, föreslagit, att det, vid 1817 och iSiSårens Riksdag, Jern-Con - Bcinco-Utskottets Utlåtande, N:o gi. toret beviljade creditiv i Banken, stort 600,000 R:dr Banco, mätte ytterligare, intill nästa Riksdag, ställas lill Fullmägtiges i nämnde Contoir disposition; hvarvid Herr Grefve Mörner tillika hemställt, att sådane vilkor vid berörde creditiv fästas, att creditiv-fonden må kunna begagnas af alla Bruks-egare i Riket, som ställa vederbörlig säkerhet för de lån, de erhålla; och att denna rättighet ej må blifva beroende af hvad delegarne i Jern-Contoiret kunna komma att om nya smidens introduction besluta.
Beträffande först förlängning intill nästa Riksdag af den Jerri-Contoiret hitintills beviljade creditiv-rätt i Banken, så, enär berörde creditiv otvifvelaktigt är af mycken nytta för bruksrörelsen, samt någon anledning icke förefinnes att för närvarande betaga denna vigtiga och allmänna industri-gren ett påräknadt understöd, hvaraf densamma för vidare förkofran och utveckling ännu är i fortfarande behof, anser Utskottet sig böra tillstyrka Rikets Ständers bifall till motionärernes härom gjorda framställning.
Hvad dernäst angår Herr Grefve Mörners förslag, i afseende på vilkoren för omförmälde creditivs begagnande, så har bemälde motionär icke närmare uppgifvit de förändrade vilkor och föreskrifter, som, till vinnande af det antydda ändamålet, borde för framtiden stadgas; hvadan, och då hittills gällande föreskrifter i berörde hänseende icke synas hafva medfört några olägenheter vid creditivets begagnande, utan i allmänhet funnits både lämpliga och ändamålsenliga, samt, enär derefter Utskottets åsigt, äfven framdeles bör åt Fullmägtigei Jern-Contoret öfverlemnas att, enligt de af Banco-Styrelsen fastställda grunder, bestämma, på hvad sätt och i hvad ordning credilivet bäst må användas, Utskottet trott sig böra hemställa, att enahanda stadganden, som, angående ifrågavarande creditiv, förekomma uti 198 §. af det sedan sista Riksdag gällande Banco-Reglemente, må af Rikets Ständer fastställas, till införande i det Reglemente, som vid denna Riksdag skall utfärdas, så lydande:
, Det vid 1817 och 1818 årens Riksdag Jern-Contoiret beviljade creditiv å Banken, stort 600,000 R:dr Banco, ege Fullmägtige i samma Contoir, emot förutbestämd 3 procents ränta, att, i föijd af deras, under den 20 OctoLer 1818, till Banken utfärdade skuldebref, och emot derå tecknad fortfarande ansvarsförbindelse, till nästa Riksdag disponera.
Beroende det af bemälde Fullmägtige, att, i öfverensstämmelse med Banoo-Utshottets Utlåtande, N:o 92. 9 med det af Banco-Styreisen stadfästade Reglemente, bestämma, på hvad sätt och i hvad ordning dettaoreditiv bäst må till Bruksrörelsens nytta och båtnad användas, under noggrannt iagttagande al de vilkor och förbehåll, Rikets Ständer vid i8a3 års Riksdag fastställt, nemligen: 1:0 att en del af creditivet, minst Etthundra Tusen (100,000)
R:dr, icke må i vanlig låneväg permanent disponeras, utan serskildt afsättas eller innestå såsom reservfond, användbar egentligen vid de terminer, då köpslut om jern vanligen ega rum, på det alt, derest conjuncturen för tillfället gåfve anledning till ofördelaktiga anbud, tillverkarens derigenom iråkade förlägenhet måtte, genom Jern-Contorets mellankommande åtgärd, kunna serskildt underlättas; 3:0 att den vinst, som uppkommer genom differencen i räntebetalningen till Banken, emot räntan af den genom Bankens biträde tillökade fond, bör serskildt redovisas, och anses såsom tillgång, disponibel för Jern-Contorets Fullmägtige till ändamål, som med näringens framgång och förkofran, genom anställande rön och försök m. m., hafva gemenskap, men ej utgöra någon tillvext i Jern-Contorets enskilde Låne-fond; och kommer framdeles, såsom hittills, Banken att uti den årliga Revisionen öfver ofvannämnde fond deltaga genom ett dertill utsedt ombud.
Stockholm den i5 September 1840.
Ank. till Exp. Utsk. den 15 September, kl. 2 e. m.
Utlåtande öfver en väckt fråga om fortfarande åf det Spar-Bankerne i Riket beviljade Creditiv.
Med anledning deraf, att den Spar-Bankerne i Riket förunnade creditiv-iullighet i Banken, till belopp af högst 5o,ooo R:dr för Stockholms, 20,000
R:dr för Götheborgs- och 10,000 R:dr, allt Banco, för en hvar af de öfrige Spar-Bankerne, blifvit af senast församlade Ständer beviljad att liih. till R.
Prot. 1840. 6 Sami. 1 J/d. 2?
Häftet. 2 10 'Banco-Ut slottets Utlåtande, JV:o 90. fortfara endast intill denna Riksdag, och liar Herr O. TVijk, uti en från Väliofl.
Borgare-Ståndet till Utskottet remitterad motion, hemställt, att samma rättighet, som hittills förunnats desse stiftelser, måtte hädanefter få fortfara, om ock ej längre, än till nästa Riksdag, på enahanda vilkor, som förut.
Efter öfvervägande häraf, har Utskottet, med afseende ej mindre å berörde Inrättningars obestridliga fördelagtighet, serdeles för de obemedlade foikclasserne, än ock å Bankens säkerhet emot förluster på denna lånerörelse, under fortsatt iagttagande af de i och för creditiv-rättighetens beviljande hitintills stadgade vilkor, ansett sig böra tillstyrka, att den Spar-Bankerne i Riket förunnade creditiv-rättighet i Banken, till här ofvan nppgifne belopp, måtte till nästa Riksdag få fortfara, emot den förut bestämda ränta af 5 proc. årligen, för de af creditiven uttagne summor, samt under förbehåll, att de Spar-Banker, som häraf vilja sig begagna, äro med ändamålsenliga stadganden försedde; äfvensom att hvad å creditiven lyftes, skall återbetalas inom en tid af högst ia månader, och att derför ställes säkerhet af goda fordrings-document, som till ett belopp af minst hälften i värde öfverstiga den uttagna lånesumman.
Ant. till Exp. Utsi.
Jen 17 September, II. 2 e, nr.
Utlåtande ofver Herr C.
Hallenborgs motion, åsyftande förändring i nu gällande föreskrifter, rörande CassaCreditiv åt Ilypolheks-föreningar.
Ridderskapet och Ådeln till Uttkottet öfverlemnad motion, har Herr Hallenborg, C., föreslagit följande förändringar uti §§. 206, 207 och 208 af nu gällande Banco-Reglemente, nemligen: i:o I afseende på i:sta momentet af 206 der det, bland annat, stadgas, att Cassa-creditiv icke beviljas någon Hypotheks-förening till större summa än 3oo,ooo R:dr Råneo; att berörde summa måtte höjas till 5oo,000 R:dr samma mynt; Bcinco-Utshottets Utlåtande, 2V.-o 9.3. 2:0 att, enär Hypotheks-föreningarne måste deponera hos Banken intecknade reverser, till säkerhet för det erhållna creditivet, samt denna rörelse sålunda vore alt anse såsom en fastighets-belåning, 4:t^e momentet af 207 §. måtte på det sätt förändras, att. för de å creditivet dragne summor beräknas
Banken till godo fyra i stället för fem procent, hvilket senare räntebelopp uti berörde moment nu är faststäldt; 3:o att utassigneringarne, hvilka, jemlikt 5 momentet i sistherörde alltid skola ske å tal af jemna 100 R:dr, hädanefter måtte få verkställas å 20 R:dr; 4:o att 6 mom. i samma §., hvilket innehåller: ’’creditiven få icke begagnas såsom stående lån, ej eller till en utsträckt assignations-rörelse för de dagliga och stundliga behofven, hvartill de löpande räkningarne i Depositions-Banken, grundade på erforderlige medels successiva insättning, äro hufvudsakligen ämnade; åliggande det Banco-styrelsen att i möjligaste måtto tillse, det creditiven blifva, enligt deras egentliga bestämmelse, begagnade, ” måtte alldeles få utgå, helst det synts motionären, att, då Hypotheks-föreningarne ställa erforderlig säkerhet för, den beviljade creditivrätten, billigheten fordrade, att de finge begagna creditivet på det sätt, de för sig nyttigast finna; i synnerhet som Bankens säkerhet, efter motionärens förmenande, icke härigenom äfventyrades; 5:o att, för den händelse, 6 mom. kom me att utgå, äfven 8 morn. i sistnämnde §•» angående rättigheten för Banco-fullmägtige att Cassa-creditiven indraga, i fall af deras missbrukande, borde försvinna; 6:0 att, i stället för 2 och 3 momenten i 208 §. måtte inflyta en sådan föreskrift: ’’skulle kommande Ständer besluta upphörandet af Cassacreditiv åt dessa föreningar eller uppsäges Hypotheks-förening meddeladt creditiv af Banco-fullmägtige, emedan de finna Bankens ställning det fordra, bör skulden senast inom Nio månader efter skedd uppsägelse varda4 till Banken liqviderädhvarjemte slutligen motionären, i afseende serskildt på Skånska Hypotheks-föreningen hemställt: 7:0 att det måtte tillåtas föreningen få i Piikets Ständers Låne-ContoiU i Malmö deponera de intécknadö reverser, som böra aflemnas till säkerhet ' för det föreningen beviljade creditiv, i stället för dessa handlingars ; för-- varande uti Rikets Ständers Bank, I anledning af denna motion, får Utskottet anförå följande:
Efter hvad Utskottet varit i tillfälle inhemta, har, beträffande först1 Skånska Hypotheks-föreningen, id<enna hos Banken icke ens'sökt att erhålla-’ 12 Hanco-ZJtslcott.eis "Utlåtande N:o g 31 Cassa-crediliv till högre belopp,, än å 100,000 R:dr, oansedt föreningen, likmätigt nu gällande föreskrifter, varit berättigad att erhålla ett crediliv å 3oo,ooo Rtdr;; samt att föreningen å det densamma beviljade crediliv dragit endast mindre summor, och att, hvad åter angår Bmksegares Hypotbeks-Gassa, denna Cassa, ehuru egande crediti v-rätt i Banken till belopp af 3oo,ooo R:dr Banco, icke vid något tillfälle utassignerat hela detta belopp* Det vill häraf synas,, sorn skulle Hypotbeks-föreniiigarne' icke vara i behof af större creditiv-iätt, än vid sistlidne Riksdag dem förunnades; och Utskottet saknar destoheldre anledning tillstyrka någon förändring eller tillökning uti det faststälda crediti v-beloppet,, som motionären icke med något enda skäl beledsagat sin i berörde hänseende gjorde' framställning, hvilken, i händelse densamma skulle bifallas, kunde föranleda detiil, att medel, som i ändamål att till crediliv användas, blifvit dragne från lånerörelsen, komme att ligga alldeles ofrugtbara, till men såväl för Banken, som den enskilda industrien.
Som Hypotheks-förening betalar ränta endast å de summor, h\ilka å ett heviljadt creditiv utassigneras, samt, på sätt ofvan är förmäl dl, det vanligen inträffar, att större delen af creditivet är obegagnad; men å andra sidan åter Banken alltid mäste för creditivhafvaren hålla i beredskap ett belopp, motsvarande hela det beviljade creditivet, kan Utskottet icke understödja motionärens förslag om räntans nedsättning till fyra procent, helst en slik räntenedsättning, efter Utskottets öfvertygelse, skulle gifva anledning dertill,, att desse creditiv, som måste vara ämnade för att vid tillfälliga behof på kortare tider användas, blefve förvandlade till stående lån.