Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
(164) E N UNG FLICKA af bildad familj ö i- skar anställning i ett hem, helst å lan- det, för att undervisa minderåriga barn • (I- ler deltaga uti hushållsgöromål.
Lönepi tentioner obetydliga.
Närmare upplysning ir erhållas efter bref adresseradt till » H MJk Svenska Telegramb.
Annonsafd., Stockholii t..
62505) TpN ANSPRÅKSLÖS, bättre flicka, kun- ff nig i enkel matlagning och något söm- LÄRARINNA, nad, söker plats i liten familj eller att före- stå ett enkelt hushåll.
M. », undervisningsvan, språkkunnig, söker pla A. Lidmans Annonsbyrå, Falun.
Svar till ' Anspråkslös *, Hägt stad p. r.
(133) U N TYST OCH ANSPRÅKSLÖS, 20 års N 20-ARIG frisk, gladlynt flicka önsk •M flicka af god familj, önskar plats som att mot fritt vivre få deltaga uti al sällskap och hjälp i familj eller hos ensam hushållsgöromål i ett godt hem.
Svar t dam, hon talar och skrifver franska.
(143) Svar utbedes till » Henriette », Svenska » Elsa », Frinnaryd p. r. Telegrambyråns Annonsafdelning, Stock- holm.
62591) N ANSPRÅKSLÖS 19 års flicka, so med vackra betyg genomgått Åhlinsl - pN 24-ARIG FLICKA önskar plats i fa- skolans förberedande seminariekurs, sök milj. Har förut innehaft plats, hvar- nu eller till hösten plats som lärarinna ifrån godt betyg kan företes Är kunnig i familj eller vid läroverk.
Fröken Mar väfnad och åtskilliga handarb.
Villig del- Munthe, föreståndarinna för högre eleme taga i alla förek.
Svar märkt tarläroverket för flickor i Ystad, har go lofvat lämna vidare upplysni » Godt lynne » emotses med tacksamhet till hetsfullt gar.
(121) Iduns exp.
(166) E E U NDERVISNINGSV.
LÄRARINNA ön- skar plats i bildad familj för att under- visa mindre barn och vanliga skolämnen, språk och musik.
Svar till » L. », Iduns ex- pedition.
I ANLEDNING af en fråga i n:r 52 af » Fru Vera », önskar en ung bättre flicka, kunnig i alla inomhus förefall, göromål och enkel matl.
samt skick- lig i handarbete, plats såsom sällskap och hjälp i liten familj, hälst där inga barn fin- nes.
H. » utbedes.
(175) BILDAD, ANSPRÅKSLÖS FLICKA önskar till hösten plats som värdinna eller hjälp åt husmoder.
Flerårig vana att på egen hand förestå landthushåll.
Svar emotses tacksamt till » Gerda », Dannemora p_ r.
3662) BARNFRÖKEN ej under 20 år, enkel och barnkär, önskas för 2 flickor, 7 och 3 år gamla.
Skicklighet i sömnad fordras.
Ansökan åtföljd af betyg och fotografi, adresseras till S.
S. Borås, pöste restante.
(139) Schweiz.
Zurichs äldsta Siden-etablisssment, grundl.
tullfritt bäst, drygast.
och finnes Ifcb GOD PLATS att öfveise hushållet och som sällskap, ön- skas af språkkun.
och bildad yngre dam i fint hem.
Svar till » Bertha », Postkontoret, Riddaregatan.
3671) B ILDAD FLICKA, af god familj, med drifven handstil, som fyra är tjänstgjort på kronofogdekontor, söker i okt.
plats hos häradshöfding.
R. », adr.
S Gumailii Annonsbyrå, Stock- holm.
Stockholm, pr är: Idun e n s a m - _. kr.
5; — Iduns M o d e t.
» 3: — Barngaideroben » 3: — Byrå: K l a r a s ö d r a k y r k o g.
Träffas säkrast kl. 2 - 3.
: M i n a /.
vore underligt, om icke nu, då liela landets uppmärksamhet riktad på öfveringeniör A n d r é e s äfventyrliga färd m o t nord- polen, något af det intresse, livarmed den djärfve forskningsresanden omfattas, skulle återfalla på den kvinna, som födt o c h fostrat h o n o m och som nu m e d större stolthet, men också med större bäfvan än någon annan i tankarna följer honom på hans ovissa väg.
Nansen, hvars namn så ofta nämnts i sammanhang med A n d r é e s, kvar- lämnadc en ung, förtjusande och hängifven maka.
D e n, som står närmast A n d r é e och vid hvilken hans tanke helst skall dröja, då han syäfvar i sin lätta bal- longkorg öfver arktiska haf, är en åldrig, af sorg nedböjd m o - der.
D e t vore icke på sin plats att här uppställa den vanskliga frågan: för hvilken är skiljs- mässan svårast?
Det måste d o c k medgifvas, att för en ung äl- skande kvinna i de rika för- hoppningarnas och det glada lefnadsmodets blomningstid det skall vara lättare att med till- försikt blicka emot återseendets dag.
F ö r den gamla modern, som skiljer sig från sitt lifs stöd och stolthet, oviss att få upplefva den dag, då hon åter famnar honom, är det säker- ligen än tyngre att bära sak- naden.
Båda dessa kvinnor, fru Nansen och fru A n d r é e, halva emellertid gifvit prof på en själf - försakelse, en uppoffrande kär- lek o c h en ståndaktighet i tron på försynens godhet, som för- tjäna vår innerligaste beundran.
A t t så med tillkämpadt lugn i och utan klagan kunna skiljas för en oviss framtid från den man högst älskar, det är ett är Atauonspris: Utgifningstld: hvarje Aktiebolag.
9: de år g. helgfri fredag.
Nordlinn.
F ö r » Platssökande » o. » Lediga platser » 25 öre for hvarje påbörjad t tiotal stafv.
70 öre pr nonp- rad Å n d r é e.
Nordpolsfararens yJet Tryckeri Fredagen den 12 juni 1896.
N:r 24 (443) Prenumerationspris Iduns moder.
drag af gammalnordisk vanliga.
— — — själsstorhet, som numera cj hör till det F r u Mina A n d r é e Hennes rika begåfning, rättskänsla ledt förstånd skaper, som skulle kunna är i mångt o c h mycket en ovanlig kvinna.
i hvilken ett klart o m d ö m e, ett af omutlig- af mycken skärpa dominerar öfver de egen- kallas modernt kvinnliga, hennes högst ovan- liga vilje- o c h arbetskraft, hen- nes förmåga att försaka o c h lida föra, såsom jag nyss nämnde, tanken tillbaka till den gamla nordiska kvinnotypen.
» Dessa hjärtan af guld, dessa viljor af stål » — ja, de blifva tyvärr alltmer sällsynta.
H u r u olika äro de icke den moderna värl- dens nyckfulla, egoistiska o c h ytliga damer, sådana vi känna dem från balsalongerna och bad- orterna.
D e senare ha kanske mera talanger, mer utbildad artistisk smak, mer grace.
Men troligen blir ingen af dem m o - der till en man, som utför ett stordåd, inför hvilket hela värl- den tager af sig hatten.
Fru A n d r é e tillhör på både fäderne- och mödernesidan gamla smålandssläkter.
D e egenskaper, som utmärka det karga, men kärnfriska Smålands söner, — arbetsamhet, företagsamhet, ihär- dighet, oförskräckthet — synas ha koncentrerat sig i ballong- fararen A n d r é e s person, o c h samma egenskaper återfinna vi i rikt mått hos lians moder.
Hennes lif erbjuder emeller- tid icke till sina yttre konturer något märkvärdigt.
F ö d d i V e x i ö 1821, där fadern, lektor Heur- lin, en broder till den bekante biskopen med samma namn,
lSi) D U 1890 N liMtiMÉ-Mt ?^ ?^ * !^^ $ * MÉ&amp;&amp;få&amp;^M$$M^MMé H v i l k e n flamma, t ä n d i f r å n d e t h ö g a, H v i l k a nya, rörande behag, R ö j a sig uti en m a k a s öga, Måla sig i m o d r e n s anletsdrag!
tjänstgjorde v i d gymnasiet, blef h o n vid 25 års ålder gift m e d apotekaren i Grenna K.
Under ett kvarts sekel förflöt hennes lif lugnt och stilla i P e h r Brahes idylliska lilla stad vid Yettern.
Familjen b e b o d d e diir ett gammalt hus, som ännu inrymmer det anspråks- lösa apoteket Den bild, vi genom fru A n d r é e s välvilja i dag se oss i sfånd att meddela af nordpolsfararens barndomshem, visar oss sta- högskolan.
H o n trifdes emellertid icke i huf- vudstaden, utan återvände efter tvänne år till Småland f ö r att bosätta sig i fädernestaden Vexiö.
moder, om hon icke i sitt hjärta närde en djup ängslan f ö r sonens ö d e.
H o n har tagit ballong- färden såsom oundviklig, därför att sonen från början i hennes ögon är danad o c h fostrad till utförandet af ett sådant stordåd — den natur- Numera är fru A n d r é e bosatt i J ö n k ö p i n g, liga kulminationspunkten af ett dådkraftigt lif, där hon hos doktorinnan Miltopie, änka efter af en sällsynt djärf o c h energisk karaktärs den b e r ö m d e läkaren, funnit en angenäm bostad Men h o n har icke kunnat bann- i sin sena ålderdom.
Undertecknad har haft utveckling.
det stora nöjet att å Iduns vägnar där få af- lysa en djup sorg öfver skiljsmässan från den, med hvilken hela hennes själ sammanvuxit o c h lägga ett besök h o s den vördade gamla, och hvars återseende är ovisst.
mina intryck af detta genom särskild ynnest beskärda möte skola säkerligen intressera Iduns Så ofta hon nämnde » A u g u s t », fick rösten läsare.
— • — - — ett vekt tonfall.
J a g infördes i en ljus, hvardagstreflig dublett, där allt var ytterst ordentligt ordnadt.
Framme vid fönstret i det inre rummet satt i en län- stol än äldre dam, sysslande med något hand- arbete.
dens hufvudgata, Brahegatan.
Till vänster i fonden reser sig det gamla templet, numera nedbrunnet och ersatt med ett nytt, ståtligare.
Till höger går en liten tvärgata ned, o c h det gamla, något förfallna huset i d e t närmaste hörnet är just apoteket.
V i se emellertid den torftigaste sidan af detta hem, som fru A n d r é e ännu bevarar i så kär hågkomst, att intet annat i hennes tycke dä!
med kan jämföras.
P å andra sidan af huset ligger nämligen en präk- tig gammal trädgård — en af dessa päron- trädgårdar, som allt sedan grefve Pers tid utgöra Grenna stolthet.
Från denna sida sedt är det lilla Grenna-apoteket en idyll af det mest inbjudande slag, helst nu, då fruktträden bilda ett haf af hvita blommor.
Utsikten öfver V c t t e r n, Visingsö och d c vidsträckta höjderna på Yestgötalandct är också präktig.
Omgifven af en stor barnskara — fem söner och två döttrar, ogifta o c h båda bosatta i V e x i ö, äro ännu i lifvet — hade fru A n d r é e fullt u p p att bestyra.
H o n var en husmoder som fä och höll sitt hem i den yppersta ord- ning.
Barnen skulle ha undervisning.
I Grenna fanns den tiden en treklassig pedagogi, o c h i denna läroanstalt » in- lästes » sönerna af modern.
Sedan blef hennes dagliga arbete att genomgå läxorna, o c h f ö r att desto bättre kunna göra det, började hon själf grundligt studera de ämnen, f ö r hvilka hon var främmande.
^MMtM ?Mti * M * Omsorgsfull för ' ifvets första smärta P " öljer d u d e t s v a g a b a r n e t s fjät, Och h ä r s t o r m e n v ä c k e s i e t t hjärta, Ä r det du, s o m v e t a t t l u g n a det.
Jag presenterades f ö r fru A n d r é e.
Hon mottog mig, icke med ett förbindligt småleende af det konventionella slaget, utan med en granskande, nästan sträng blick.
J a g var nästan färdig att ångra, att jag på detta sätt trängt mig på en främmande gammal dam, som syntes helst vilja vara ensam m e d sina tankar, men ett vänligt o c h rättframt: Var så god o c h sitt!
kom mig att känna mig fullkom- ligt hemmastadd.
» J a g har haft glädje af alla mina barn, » sade hon, » men med August har det varit nå- got särskildt, därför att han brutit sig en egen väg o c h d e n vägen har varit så svår.
J a g har följt honom genom alla hans mödor o c h segrar o c h vant mig vid att lefva med honom.
Se här skall ni f å s e!
» Den gamla gick fram till ett glasskåp, hvars dörrar hon öppnade.
E n låda drogs fram, fylld med papper och konvolut.
» H ä r har jag g ö m t allt hvad jag samlat om A u g u s t från hans första ungdom.
S c här t. ex. äro hans förordnanden. » H o n räckte mig ett kuvert, p å hvilket med gammaldags tydlig stil s t o d: August.
F r u A n d r é e hade varit en smula förkyld, Förordnanden.
men var n u temligen kry.
H o n åtnjuter an- Jag öppnade det oförseglade konvolutet och nars god hälsa.
Oaktadt sina 75 år, gör h o n framdrog ett telegram, som innehöll meddelande egentligen icke intryck af att vara gammal.
till modern om den nuvarande öfveringeniörens Det slätkammade håret är snarare blondt än grått.
Ansiktet har icke många rynkor.
M e d förordnande som patentbyråns föreståndare.
sina regelbundna, markerade drag o c h den » Så ofta det händt honom något viktigt, säkra, forskande blicken tyckes det snarare har han genast telegraferat till mig därom.
tillhöra en kraftfull sextioåring.
Detta intryck Så snart han nedkommit från sina ballong- af ännu obruten kraft förstärkes af stämman, färder, har också hans första tanke varit att som alldeles saknar d e n något sentimentala, underrätta m i g m e d telegram.
D e t smärtar lidande ton, man så ofta finner hos äldre da- mig nästan mest, att jag n u icke kan få någon mer.
F r u Andrées röst är i fullkomlig har- underrättelse från honom på länge. » moni med hennes yttre: fast, rättfram, nästan V i öppnade tillsammans flere andra konvolut barsk med en underton af vänlighet.
H o n är och genomgingo telegram o c h tidningsurklipp, med ett ord — att döma af de första intryc- som alla malde om sonens framgångar.
D ä r ken — deu personifierade hedern, rättframhe- lågo kallelser till ledamotskap af utländska ten o c h gammaldags kärnfullheten.
lärda sällskap, ett stort antal korrespondenser J a g behöfdo icke studera hennes ansikte länge, f ö r att finna en påfallande likhet med sonen, den i unga år världsberömde nordpols- fararen.
Dragen, ögonen, uttrycket kring mun- nen är detsamma.
Hans djärfva örnnäsa sak- nas emellertid.
F r u Andrées profil är nästan grekisk med en rak näsa.
Samtalet kom genast in på polarfärden i ballong.
D e t föll sig icke svårt att föra d e t Från Grenna pedagogi kom August — den in på detta ämne, ty den gamlas tankar äro tydligen nu helt upptagna däraf.
J a g hade nuvarande nordpolsfararen-öf vcringeniören — föreställt mig att hon.
som väl de flesta möd- till Jönköpings högre allmänna läroverk, men rar i detta fall skulle göra, var på förhand ehuru hau nu långa tider måste vara borta emot hela resan och endast med en förtvinad frun hemmet, upphörde icke modern att följa resignation fann sig i skiljsmässan.
hans studier.
H o n sökte ständigt — och detta moders har hon sökt under hela sitt l i f — att sä Men detta öfverensstämmer icke med fru A n - drées karaktär.
L i k s o m h o n förut left med mycket som möjligt hålla sig au niveau med i sonens arbete, är bon nu lika djupt intres- den mest älskade sonens vetande, icke blott serad som han i detta farliga företags utgång.
för att vägleda honom, utan äfven (och detta Hon har från början satt sig in i ballongfär- naturligen j u mer sonen inträngde i de special- dens alla detaljer.
H o n har följt utrustnin- vetenskaper, som tillhöra hans arbetsområde) H o n har till o c h med ny- för att kunna så, som hon ville, intressera sig gen steg f ö r steg.
ligen varit nere i Göteborg, där sonen f ö r för hans arbete och förstå detsamma.
Då fadern, apotekaren, d o g 1871, flyttade henne förklarat ballonghusets konstruktion och hon efter ett år till Stockholm, där den unge söndertagning.
Hon skulle emellertid icke vara kvinna o c h A u g u s t då vistades såsom elev vid Tekniska till svenska tidningar, som A n d r é e skrifvit under sina expeditioner o c h resor m.
för Man kan förstå att sådant en älskande mor.
är en helig skatt » H v a d tror ni själf om polarfärden i ballong, fru A n d r é e?
Hon svarade icke direkt.
» A u g u s t tror fullt och fast, att han skall lyckas.
H a n har sagt mig, att allt är så i minsta detalj förbered t och ordnadt.
D e t enda han själf är orolig för, är ballongens utsläppande från ballonghuset.
Det är det enda, han icke kunnat pröfva.
Annars är det icke utgången af resan han är rädd för.
M e n han har sagt mig, att om jag icke skulle lefva, då han kommer tillbaka, så skulle färden, o m än så lyckad, icke bereda honom den ringaste glädje.
D e t är därför skiljsmässan, då han t o g afsked af mig här häromdagen, var så svår. » Hon berättade nu o m denna skiljsmässa, för hvars gripande detaljer j a g icke vill redo- göra.
D e t finnes saker, som äro allt för heliga för trycksvärtan, o c h till dem räknar jag detta afsked.
J a g vill endast berätta, att moderns sista o r d till sonen v o r o: » D e t är den första sorg, du förorsakat mig, A u g u s t.
Att bära själsstorhet.
cu sådan sorg med lugn, det är k o n s t s l ö j d beträffar, f a n n s k n a p p a s t v a r e s i g b e g r e p p e t eller o r d e t till.
» J a, » sade till sist fru A n d r é e, » A u g u s t liar lyckats i allt, han företagit sig.
Hans energi har varit så stor, att den brutit sig väg genom hvarje hinder, som rest sig.
M e n det finns en högre makt, som leder våra öden, o c h under den måste äfven den starkaste böja s i g.
» K o m m e r så ett o m s l a g, f r a m k a l l a d t af framåtskridandets oblidkeliga lag, och m e d e n s blir d e t y t t e r s t a d e t f r ä m s t a g r i p e s af g i r i g a h ä n d e r, föres f r a m å t o c h, u t v i d g a s till ett s l a g s ö f v e r s v ä m n i n g.
V a r f ö r u t tan- k e n p å d e t u t e s l u t a n d e n y t t i g a så ö f v e r v ä - g a n d e, att d ä r a f f ö d d e s s m a k l ö s h e t, g i f v e r m a n s i g n u i n g e n r o, f ö r r ä n alla o c h e n h v a r lämna det nyttiga å sido och blott arbeta p å att » d e k o r e r a » alla b å d e m ö j l i g a o c h o m ö j l i g a artiklar, b l o t t f ö r att u t ö f v a k o n s t - slöjd.
Jag förstod, att det var den tanken som gaf henne lugn, ehuru hon icke delade sonens fasta tillförsikt.
Hjalmar Gasset.
Ku diktar k v ä l l e n sin s a g a.
t xKp * diktar ' kvällen sin sin saga r$&gt; och fållar skyn med sin purpurbård.
Kom, älskade, låt oss draga till of lo nrod nådens rosengård!
Hur lockande röd den slamrar!
Vår aning slå,r dit öfoer en bro, vår kärleks länglan oss timrar bland, gyllene molnen ett fridsällt bo.
Af jordens många bekymmer ej mäktar ett enda dess tröskel nä, ej finnes ett kval, som skymmer vår lyckas sol i det fjärran blå.
Väl skall det ej länge ståndet, det hem ei oss byggde i aftonskyn, men ulan saknad och vånda, vi se det falla och fly vår syn.
Ett eoigl öde ci spana ' färgernas växlande, rika spel; oändligheter vi ana, hvari vår flyktiga fröjd har del.
Att några sekunder brinna af Ufvets fullhet, af kärlekens glöd.
och sedan i klarhet svinna — hur härlig lefriad, hur härlig död!
Några ord om slöjd oeli Af l^onstslöjcl.
Mathilda Langiet.
^ v l ö j c t e n s pedagogiska betydelse och den •Aus p e d a g o g i s k a s l ö j d e n s u p p f o s t r a n d e in- flytande l ä r a v ä l n u m e r a ej af n å g o n b e - tvinas.
T v ä r t o m h a r s l ö j d e n fått e n v i k t och en utsträckning, h v a r o m knappast de d r ö m d e, s o m f ö r ett p a r t i o t a l år s e d a n f ö r s t b ö r j a d e a r b e t a p å att få d e n u p p s k a t t a d och f r a m d r a g e n i l j u s e t.
Det enda, s o m n u s k u l l e k u n n a i f r å g a s ä t t a s, är v ä l h u r u - v i d a s l ö j d e n alltid o c h ö f v e r a l l t g å r i d e n rätta riktningen.
O l y c k l i g t v i s är m ä n s k l i g h e t e n alltid b ö j d fcr öfverdriffcer.
Tider hafva funnits, då allt a r b e t e s o m m e d h ä n d e r u t f ö r d e s b l e f f ö r a k t a d t, o c h d å s m a k o c h s k ö n k o n s t an- sågos oförenliga m e d hvardagslifvet.
Sådant v a r f ö r b e h å l l e t b l o t t åt l i f v e t s s ö n d a g s b a r n, som h a d e r å d att h å l l a h e l g d h e l a v e c k a n i g e n o m, o c h dilettant k u n d e blott den vara, s o m e j h a d e n å g o t a n n a t att g ö r a.
Hvad D e t t o r d e ej k u n n a n e k a s, att å t m i n s t o n e den kvinnliga slöjden går i den riktningen, o m d e n o c k s å ej h u n n i t e n så farlig öfvor- drift.
M e n d e t k o m m e r n o g.
N ä r m a n ser till o c h m e d a l l m o g e n s d ö t t r a r i s k o l o r, d ä r särskildt undervisas i slöjd, brodera m e d silko p å finaste k l ä d e till b o r d d u k eller i » fillegepyr » sy en » antimakass » — då kan m a n verkligen frukta det värsta.
Äfven slöjden i elementar- och andra s k o l o r, f o l k s k o l o r n a i n t e u n d a n t a g n a, är n o g icke inne på alldeles rätta vägar, hvilket torelo f ö r k l a r a s däraf, att d e n n a s l ö j d ä n n u är till e n v i s s g r a d e x p e r i m e n t e r a n d e.
A f v e n b i d r a g e r härtill, att v i s s a k u r s e r s k o l a g e n o m - gås o c h att t i d e n därtill är alltför k n a p p t tilltagen.
L ä s n i n g e n h a r n ä m l i g e n i n t e så s o m d e n b o r d e a n t i n g e n m i n s k a t s eller blif- vit ö f v e r flere år u t s t r ä c k t.
L ä r o t i d e n, skol- t i d e n är u n g e f ä r d e n s a m m a, m e n d e t s o m u n d e r d e n t i d e n s k a l l l ä r a s är m å n g d u b b l a d t.
S l ö j d e n h a r n u o c k s å fått s i g en l i t e n v r å b l a n d a n d r a l ä r o ä m n e n, o c h u n d e r lärares l e d n i n g o c h t i l l s y n k a n j u alltid å s t a d k o m - m a s e n t e m l i g e n j ä m n s a m l i n g af p r o f kar- tor på de arbeten, kursen omfattar.
M e n i allt h a n d a r b e t e fordras öfning, o m m a n skall h i n n a f ö r v ä r f v a n å g o n f ä r d i g h e t däri, och till ö f n i n g f o r d r a s t i d, o c h d e n h a r man ej.
s ö m — att d e n n a s l ö j d får stå t i l l b a k a f ö r s å d a n, s o m, o m d o n i c k e är k o n s t s l ö j d, i alla fall l e d e r därtill.
H ä r v i d är i c k e s a g d t att k o n s t s l ö j d e n skall å s i d o s ä t t a s eller r i n g a k t a s — l å n g t därifrån.
D e n skall b l o t t i c k e i n k r ä k t a på d e n n y t t i g a s l ö j d e n s o m r å d e o c h den skall i c k e, får i c k e u r a r t a till flärd o c h f å f ä n g l i g - het, ej b l i f v ä alltför d y r b a r.
D e, s o m för s å d a n s l ö j d h a f v a så u t p r ä g l a d e a n l a g, att d e s s a i d e n v ä g e n k u n n a föras l å n g t, m å g ä r n a — b ö r a till o c h m e d r ä k n a f ö r en p l i k t att f ö r u t v e c k l i n g e n af d y l i k a a n l a g g ö r a d e offer, s o m e r f o r d r a s.
M e n att en- h v a r, s o m k a n f ö r a nål eller v ä f s k y t t e l, n ö d - v ä n d i g t skall b r u k a d e s s a r e d s k a p till s. k. konstslöjd, det torde k n a p p t k u n n a försva- ras.
O c h att d e n p å s e n a r e t i d e r sä m y c k e t omtalade » kvinnokraften » verkligen » miss- b r u k a s », när clon m e d förbiseende af del nyt- tiga arbetet s l ö s a s p å ö f v e r f l ö d i g a p r y d n a d s - f ö r e m å l, d ä r o m t o r d o d e flesta v a r a é n i g ä.
H v a d h j ä l p e r d e t d e n m ä n n i s k a n s själ — jag menar, d e n u n g a flickans framtid, o m hon a l d r i g så p r ä k t i g t s ö m m a r i silke o c h g u l d o c h i n t e k a n o r d e n t l i g t k l i p p a till o c h s y ett l i n n e, eller e n s s t o p p a d o hål, h e n - n e s e g n a s m å r o s e n r ö d a tår slita i d e n s t r u m p a h o n — icke kan sticka.
L i f s g Också en itendenshistona » af Maria Bolin.
^Syrener och hägg blommade o c h spridde sin doft i vårluften, bion surrade lifligt, ifriga att insamla h o n u n g och frömjöl, fåglarna upp- stämde sina sånger, dels lockande, dels uppmun- trande hvavandra, och öfver det hela spred sig morgonsolen lysande och värmande.
På trädgårdens nykrattaele gångar vandrar den unga flickan; hennes tankar flyga bort till den, som hor.
gifvit sitt löfte o m kärlek och tro, allt under det hon samlar af vårens få b l o m m o r en smakfull, liten bukett och pryder med den sin E m e l l e r t i d är d e t s v å r t att s ä g a, h u r u enkla, landtliga hatt, Strålande ungdomsglädje den saken skulle k u n n a ordnas.
Fröken lyser ur hennes mörka ögon, o c h hälsans rosor H u l d a L u n d i n s l ä r o k u r s är så v ä l o c h för- blomstra på de af solen något brynta kinderna.
Huru dyrbara äro oj för henne dessa narcisser, s t å n d i g t u p p s t ä l l d, att g e n o m d e n n a s k u l l e aurikler, hyacinter o c h bland d e m det randiga m a n j u s t k o m m a till d e t r ä t t a o c h r i k t i g a gräset o c h späda bladen af plantor, som först r e s u l t a t e t, o m m a n n ä m l i g e n k u n d e få an- längre fram på sommaren ined b l o m m o r belöna v ä n d a tillräcklig tid därpå.
M e n t i d e n är den, s o m uppdragit dem.
H o n har ju m e d egen hand planterat o c h vattnat hvarje växt här, stöd t i t. e x.
f o l k s k o l o r n a alltför s n å l t t i l l t a g e n, hvarje blomma, o c h ined sin kärleksfulla blick o c h i finare o c h h ö g r e s k o l o r i n k r ä k t a s b e - gifver hon likasom en uppmuntrande smekning t y d l i g t af t i d e n f ö r d e n n a e n k l a o c h n y t t i g a åt sina skyddslingar.
Huru fridfull förefaller s l ö j d g e n o m b r u k e t att p å s a m m a t i d s y henne ej denna lilla trädgård, där hon under drömmar o m en leende framtid offrat både tid och b r o d e r a j u l k l a p p a r — m e s t ö f v e r f l ö d s - och möda för att till denna vårens högtid, ping- a r t i k l a r af d y r a m a t e r i a l e r.