Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Trappan är redan pröfvad af så många pundhufvuden, att nog håller den mig! » Därmed äntrade jag i väg, så grasjöst och nätt som det är möjligt, när man har en snäf klädning och dessutom tio pund angbongpoäng att konvojera.
Däruppe riktigt såg man, hur vi ha drunk- nat i lyx!
Hur utsökt smakade inte det goda kaffet vid det enkla träbordet, upp- lyst af ett stilla talgljus!
(Det vill säga, det skulle ha varit upplyst af ett talgljus, o m inte solen skinit ännu!)
— — — Så blef det naturligtvis champagnesupé igen på stora restaurangen.
Kunde vi m e d mindre fira en sådan dag?
Jag höll tal för Liljekvisten!
Ack, Liljekvisten!!!
» I gamla Stockholm fanns ingen cham- pagne, du, gumman, » sa Ruffen.
» Där fanns kanske glädje utan, » sa jag — Jag har så grufligt mycket mer att skrifva om, men —!
J ag önskar att någon ville uppfinna tidningar med guttaperkaspalter, ty P.
Johan är inte Johan, utan en ogift kusin till sig själf!
Namnförväx- ling mellan Johan och John.
Jag kunde väl tro jag att — — P.
Har jag berättat, att jag tror, att Lycko redigerar alla fruntimmer, som ska in i I d u n?
Inte underligt han är så fin, då, ty om finhet behöfs till något, så — — Ä h, Herre Gud, så svårt det är, att vara tvungen att hålla mun, när man inte vill!
är husmors bästa hjälp- reda.
P r e n u m e r e r a å när- maste postanstalt.
Helt år S kr.
kräsna europeiska publik med storm.
Men Sven Scholander i artistiskt vårdslös dräkt, uppflugen på verandabarriéren till sin villa på Lidingön och omvajad af hängbjörkar- nas skira löfverk, i hejdlös abandon och un- der stormande strängaspel utslungande mot skyn af lifsfröjd bevingade toner, som på andra sidan fjärden — - där en gång hans far med sin sång väckte genklang från Li- dingöstranden — besvaras med applåder af för honom kära händer; Sven Scholan- der i fören af en båt på sol- eller månbe- Kvinnorna på utställningen.
J Nordiska museet.
(Forts.) Nu komma vi till Heisingland med dess öfver hela landet väl kända, linkultur.
Det är också lin, som landskapet hufvudsakligen exponerar, ända från fröet till den färdiga fina väfnåden.
Här se vi också vid vårt besök en särdeles fager » Delsbostinta » i sin vackra nationaldräkt flitigt sysselsatt i väfstolen, under det mor sitter bredvid och spinner.
Västernorrlands och Jämtlands läns utställ- ningar äro prydliga, men det märks att vi äro uppe i höga, snöiga norden.
Speciali- teten här tyckes vara det hemväfda, tjocka vadmalet, de varma fårskinsfällarne och de duktiga pälsarne, till hvilken björnen fått släppa till skinnet.
Men h v a d?
Huru har det hafsomslutna Gotland med dess sydländska klimat, Öster- sjöns fagra pärla, kommit hit upp bland fjäll och isar?
Här är det emellertid place- radt med en ganska rikhaltig utställning, alldeles bredvid Norrbotten, hvilket senare läns alster äga eh specielt lappsk prägel: bisarra, men icke desto mindre klädsamma dräkter, pjäxor och silfversmycken i gamla uråldriga mönster.
Nu är den första delen af promenaden slut.
Helt visst äro ni trötta, mina damer.
Vi bege oss därför trappan ned, och ni be- hagade stiga in i Iduns hem trefliga salong för att där hvila ut några ögonblick.
När ni hämtat krafter, återstår för oss den vänstra sidan af museet, där bland mycket annat af intresse det troligen dock mest roar er att studera den rena skolslöj- den, så som den nu för tiden drifves i så- väl folkskolan som de högre läroverken.
Vi lägga synnerligt märke till de vackra utställningarna från Göteborgs och Sundsvalls flickskolor.
Båda täfla med en mängd nätta arbeten, såväl till nytta som till prydnad.
Isynnerhet fäste jag mig vid en parant duk, broderad med silke, från Göteborgs allmänna flickskola.
Äfven en akvarell från samma skola, utförd af en 14-årig elev, ger tydliga prof på icke just så vanliga konstanlag.
Främsta platsen bland allt på detta om- råde intager af lätt förstådda skäl Tekniska skolan i Stockholm, hvilken har anordnat en briljant utställning af sina elevarbeten i södra längan af museets tillbyggnad och dessutom upptager en hel del fristående montrer framme på golfvet.
Anordningen är synnerligen effektfull, hvarigenom snart sagdt hvarje pjäs kommit till sin fulla rätt.
På fondväggen ser man en präktigt målad gobelin och därunder ett par i götisk stil målade fönster.
Väggarna äro för öfrigt fyllda med vackra prof på modellritningar, 1897 glänst vatten, framsmekande välljud ur lu- tan samt i drömfagra toner och ord besjun- gande naturens härlighet, medan andra bå- tar, fyllda af andlösa lyssnare, lura bak hvar- je udde, i hvarje vass och i hvarje vik, är en inkarnation af visan, den oemotstånd- liga, evigt unga och friska visan, hvars för- sta aekompagnemang var fågelkvitter och löfprassel, vågskvalp och vindsus och hvars rätta element nu som alltid är Guds stora, oändliga natur.
dekorationsmålningar samt arbeten i metall och läderplastik.
Fristående på golfvet har man en samling af möbler i snidadt trä, såsom skåp, skrin och länstolar i gammal gustaviansk stil, och dessutom ett par magni- fika eldskärmar, den ena i läderplastik och den andra i grönt och gult silkesbroderi.
Äfven en hel del arbeten i konstsömnad fin- nas här, som gif va ett högt begrepp om så väl lärarnes mångkunnighet som om elever- nas konstnärliga anlag och intresserade flit.
Den utomordentligt vackra expositionen, som är ordnad af skolans nitiske ledare rek- tor V. Adler, förtjänar i alla afseenden att tagas i betraktande af hvarje besökande, som älskar att beundra de framsteg i konstslöjd vårt land och folk ha att glädja sig åt och vara stolta öfver.
Såsom ordnare och styresman för hela denna afdelning af utställningen — läns-, skol- och kvinnoslöjden i Nordiska museet — har rektor Adler för öfrigt inlagt en så dominerande förtjänst om specielt kvinnoin- tressena på Stockholmsutställningen, att det skall bli Idun en kär plikt att i ett kom- mande nummer för sina läsarinnor presen- ter rektor Adlers porträtt och några närmare personliga notiser.
Maria Nordenfells brodérskola i Göteborg exponerar en del lyxartiklar, däribland några delikata soffdynor i roccoco, oeh Sofie Alm- qvists samskola har att uppvisa flere vackra prof på halmflätning.
Frimurarbamhusets utställning bör man icke försumma.
Träskulpturen är här det förnämligaste, och jag ber särskildt få på- peka det vackra snidade skrinet, förfärdi- gadt af en 13 årig gosse.
Stockholms arbetsstugor, denna den nya tidens förträffliga inrättning, ha mycket smått och godt att bjuda på, såsom prof på barnens händighet och flit och det är med sant nöje man skärskådar dessa alster af syfärdighet och virkning, halmflätning och till och med prof på skomakeri.
Slutligen få vi icke glömma Palmgrenska samskolan, hvilken har anordnat en utmärkt vacker utställning.
Först ett helt litet rum med barnmöbler, förtjusande nätt, med säng, soffa bord och byrå, allt i gammal svensk stil och tillverkadt af furu, omåladt, men fernissadt.
Detta är icke elevarbete, utan modeller, men rektor Palmgren önskar visa huru vackra saker man kan tillverka af det föraktade barrträdet, hvilket våra stock- holmsjungfrur rata till och med för våra köksspislar.
Dessutom finnes här en mycket prydlig samling af elevarbeten, tillverkade af 7- till 10-åringar.
Små primitiva skulpturarbeten i lera saknas icke heller.
Härmed tror jag att vi sett det mesta och bästa på detta område och gå nu ned för stora trappan och kasta en blick in i en afdelning, som varmt bör tilltala hvarje kvinnligt hjärta.
1897 I D U N På nedre botten, till höger från hufvud- ingången, träda vi in, oeh vi finna genast hvad här är fråga om.
Här får man se hvad vetenskapen och människokärleken ge- mensamt - försökt åstadkomma till lindring för den kroppsligt lidande mänskligheten.
De många kirurgiska instrumenten och de mekaniska operationsborden komma oss vis- serligen att.rysa, men våra sinnen komma åter i jämnvikt, när vi vända blicken från dem och mot den fridfulla och behagliga syn vi hafva framför oss i den stora ele- ganta montren till vänster.
Det är en trogen kopia af ett rum i Drottning Sofias sjukhem.
Hur hemvarmt och behagligt är icke allt ordnadt här!
Icke ett spår af lasarett.
I fonden står den präktiga bädden, snedt äfver golfvet en mjuk chäs- long med kuddar, ett elegant skrifbord, byrå och lavoar, friska blommor i vaser och en utsökt komfort öfver det hela.
Behaget af ett sådant sjukrum talar för sig själft.
Ära och vördnad åt den högtställda kvinna, ge- nom hvars omsorg och impuls ett sådant mönstersjukhus blifvit skänkt åt den lidan- de mänskligheten!
Och nu hafva vi skådat, som jag tror, det mest sevärda i Nordiska museet.
Nästa gång skall jag anhålla att få ledsaga under en promenad i Industrihallen.
Våra kvartals och halfårs- prenumeranter, hvilkas prenumeration utgår med juni månad, erinras om att nu omedelbart för- nya densamma, på det intet afbrott i tid- ningens expedition må behöfva uppstå.
Det senare halfåret kommer att bjuda på ett synnerligen värdefullt och omväxlande innehåll, af hvilket vi nu endast erinra om: fortsättningen på Lovisa Petterkvists omtyckta utställningsbref; den förestående intressanta täflingen till konungens jubileum: " (ftrad jag minns om Iping O s l p "; samt sist men icke minst 3duns finfina j u l n u m m e r, som i år, med anledning af tidningens 10-årstillvaro, kommer att bjuda på ett innehåll, som nog alldeles särskildt koni- att intressera tidningens läsarinnor.
* Ui » n o t i s b o k e n.
Kronprinsesssan och de tre småprinsarne anlände med kontinentaltåget tisdagen den 15 d:s på aftonen till Järna station och begåfvo sig därifrån direkt till Tullgarn.
Kronprinsen afreste samma dag på eftermiddagen från buf- vudstaden.
för att möta sin gemål och sina söner.
För en värderad medarbetare i Idun ha vi i dag den sorgliga plikten att rista kor- sets tecken.
Litteratören Ernst Magnell afled nämligen efter en mångårig, tärande sjukdom den 7 d:s på Katarina sjukhus.
Magnell föddes i Sala 1863, där hans fader var stationsinspek- tor.
Han studerade vid Upsala elementarläro- G EORG LEVY ' 5 verk och aflade studentexamen 1882.
Sedan slutet af 1880-talet har han i Stockholm ägnat sig åt literär verksamhet, bland annat under signaturen Emy i Idun.
Han sörjes närmast af maka, född Ebeling.
Af hans litterära kvarlå- tenskap hvilar ännu en del i vår ego och kom- mer efterhand att införas.
I något af de när- maste numren meddela vi den lilla känsliga och för sin författares blida temperament så be- tecknande skissen: » En lycklig på jorden ».
Kvinna — vice ordförande i skolråd.
Grimetons skolråd i Halland har till sin vice ordförande utsett prostinnan Charlotte d ' Angot- te, född Bexell.
Prostinnan d ' Angotte är an- tagligen den första svenska kvinna, som hed- rats med ett sådans uppdrag.
Nathalie Zahles jubileum firades, som äm- nadt var, forliden fredag med stora högtidligheter i Köpenhamn.
Därvid meddelades att 2,500 kvinnor och män från hela norden hade sam- manslutit sig för att bilda ett legat, som skall bära fröken Zahles namn.
Öfver räntorna af le- gatsumman (omkring 17,000 kr.)
skall fröken Zahle äga fritt disponera, så länge hon lefver; efter hennes död skall legatet användas till att främja lärarinnors utbildning.
Under dagens lopp ankommo till fröken Zahle telegram i hundratal, massor af presenter och blommor, bl.
a. en praktfull bukett från danska kronprinsen och kronprinsessan.
I den stads- del, där skolan är belägen, flaggades det allmänt till fröken Zahles ära.
Svenska sjuksköterskornas.
allmänna pensionsförening hade här om dagen årsmöte å Fredrika Bremerförbundets byrå.
Af interimsstyrelsens berättelse inhämtades bl.
a., att kassan nu räknar 50 delägare, hvilka sam- manskjutit en summa af kr.
4,240.
Garantifon- den, som till stor del åstadkommits genom gåfvor, utgöres i närvarande stund af kr.
30,222: 96.
I organisationskostnader ha åtgått kr.
543: 98.
Decharge beviljades interimsstyrelsen för dess förvaltning.
Till styrelseledamöter hade af Röda korsets styrelse utsetts fröken F. von Otter och af Fred- rika Bremerförbundets styrelse fröken S. Ulrich att fungera under ett år.
Mötet valde dessutom till styrelseledamöter att afgå år 1901 sjuksköter- skan E. von Baumgarten, professor P.
G. Rosén och sjuksköterskan H. Sundström, att afgå år 1900 d:r J.
E. Bergvall, fröken M. Leijonhufvud, professor P.
J. Wising samt att afgå år 1899 bankdirektören G. Lettström, revisionssekrete- raren H. Eohtlieb och d:r F. W. Warfvinge.
Till revisorer utsagos d:r Th. Hellström, d:r E.
Se- derholm och sjuksköterskan Signe Kellson med d:r C. Flensburg och professor J. Værn som suppleanter.
Sjätte allmänna flickskolemötet öppnades den 12 dennes i Sundsvall, och räknade 195 del- tagare.
Till ordförande valdes biskop Johansson och till vice ordförande rektor Bucht från Hernö- sand och fröken Caselli från Stockholm.
Efter val af mötets funktionärer öfvergick man till diskussion af programmets olika frågor.
Bland dessa inleddes ämnet: » Hvad bör vara den högre kvinnobildningens mål och omfatt- ning? » af doktor Ellen Fries från Stockholm, och under diskussionen framhölls särskildt, hurusom det vid kvinnouppfostran i synnerhet gäller karaktärens daning.
Vidare påpekades önsk- värdheten af språkundervisningens begränsning samt stärkande af den kvinnliga ungdomens sam- hörighet och ansvarskänsla.
Disskussionen fick utgöra svar på frågan.
En annan fråga.
» Huru skall skolan behandla sina äldre lärjungar för att öfver dem vinna ett uppfostrande inflytande, hvars frukter kunna visa sig i lifvet?
&gt; inleddes af fröken Anna Sand- ström från Stockholm med ett af lifliga applåder hälsadt anförande.
Hon framhöll att flickskolan gjort mycket godt, men kunde göra ännu mera.
Vid öfvergången från barn till ungdom bör i undervisningen inträda något nytt.
Det lämpli- gaste vore att en ny åttonde klass tillkomme, hvilken icke skulle blifva någon repetitionsklass, utan där helt nya ämnen skulle tillkomma.
Man bör icke vara för mycket metodisk och torr, utan i stället inlägga mera liffullhet i undervisningen och så mycket som möjligt låta andliga intres- sen där få inflytande.
LINNE|VIÄGARIN.
Drottninggatan 53, 191 Stockholm, Under den lifliga diskussion, som följde på föredraget, yttrade sig doktor Ellen Fries, som ansåg, att förhållandet mellan skola och hem lämnat mycket öfrigt att önska.
Det är först i fortsättningsklasserna, som man kan uträtta något i samhällets intresse, hvarför det vore att beklaga, att flickorna sluta just, då de äro ' som bäst skickade att mottaga undervisning.
Om spörsmålen » Arbetas det tillräckligt inten sivt vid våra flickskolor? » och » Måste icke 3 k 4 timmars dagligt arbete för barn af 7 — 10 års ålder blifva öfveransträngande » uppstod en stunds diskussion, hvarunder de flesta talarne jakande besvarade frågorna.
Professor Törngren och doktor Ellen Fries ansågo en lektionstid af 50 minuter eller därunder per dag nog för barn af 7 — 10 års ålder.
I fråga om hvad som borde göras för gymnastik och fria lekar vid våra högre flickskolor och seminarier fattades en resolution, hvari uttalades önskvärdheten af dag- lig obligatorisk gymnastik.
Nästa flickskolemöte bestämdes att hållas i Stockholm år 1901.
Kvinnokonferens i Stockholm.
Styrel- sen för Svenska Kvinnornas Nationalförbund an- ordnar nästkommande 21, 22 och 23 september i Stockholm en konferens.
Nationalförbundet omfattar för närvarande följande föreningar: Fredrika-Bremer-Förbundet, Föreningen för Väl- görenhetens ordnande, Göteborgs Flickskoleföre- ning, Handarbetets Vänner, Kvinnoklubben, Nya Idun, Stockholms Läsesalong, Stockholms Kvinn- liga Gymnastikförening och Svenska allmänna Kvinnoföreningen till djurens skydd.
Af dessa hafva de flesta förklarat sig önska vid konferen- sen ombesörja föredrags hållande.
Förslag till ämne för föredrag böra vara af före- ningarna insända senast den 24 augusti till Sven- ska Kvinnornas Nationalförbund, Stockholm.
Till- träde till konferensen äga såväl Nationalförbun- det tillhörande föreningars medlemmar som an- dra personer, hvilka hysa intresse för de frågor, som vid densamma komma att afhandlas.
Ge- nom bestyreisens försorg erhålles prisnedsätt- ning å såväl järnvägsbiljett som inträdesafgift till utställningen.
Anmälan om deltagande i konferensen jämte afgiften 3 kr.
insändes före den 10 september till Svenska Kvinnornas Nationalförbund, adr.
Drott- ninggatan 54, hvarefter medlemskort tillställas deltagarna.
Utförligt program och alla nödiga upplysningar kunna erhållas å konferensens byrå, som öppnas måndagen den 13 septemher kl. 10 f. m. i nar 9 Beridarebansgatan 1 tr.
Skalden och tonsättarinnan.
För någon tid sedan förlorade den äfven för Iduns läsekrets bekante unge skalden Hugo Oyllander genom ett öfverfall sitt vänstra öga och blef därigenom för- hindrad aflägga sina just förestående examina för filosofie licentiaten.
En musikaliskt begåfvad, varmhjärtad kvinna, telegrafföreståndaren vid Lilla Edet fröken Ven- dela Nylander, har nu satt en af den pröfvade unge skaldens vackraste dikter » Junker Börje » i musik och utsändt det väl utstyrda lilla häftet i bokmarknaden, där det tillhandahålles till det bil- liga priset af 75 öre och försäljes till hr Gyllan- ders förmån.
Den på musikens område helt och hållet själf lärd a tonsättarinnans verk är melo- diskt tilltalande och en välkänd musikdirektör har sett öfver kompositionen, som vi på det var- maste rekommendera ej minst för det goda än- damålet.
Alla utställningsbesökande Teater och musik.
Andra nordiska musikfesten.
Tredje stora konserten ägde rum på torsda- gen, och nu fick man ändtligen se den väldiga musikhallen fylld så godt som till sista plats.
Första afdelningen inleddes med Alb.
Bubensons Största u r v a l af L i m n e - b o s ä t t n i n g s a r t i k l a r samt Utstyrslar damer inbjudas vördsamt till ett besök i » Iduns sa- long » — belägen i Nordiska museets byggnad å ulställningsplatsen — där hviloplatser och toalettrum gratis stå till våra ärade gästers förfogande.
förfärdigas på Gardiner.
beställning å egen atelier efter nyaste modeller.
Order å minst 25 kronor levereras fraktfritt närmaste .järnvägs- eller ångbåtsslalion
IDUN 192 kraftiga uvertyr &gt; Drapa » under anförande af hr B. Henneberg.
Följde så en stämningsmättad nocturne för orkester, kallad » Sommarnatt vid Sundet » af den danske tonsättaren P.
E. Lange- Muller, som också framförde trenne ganska ka- raktäristiska sånger, sjungna af tonsättarens lands- man V. Bielefeldt.
Ett af programmets mest an- slående nummer var » Islossningen », fantasi för manskör, soloröster och orkester af J.
A. Joseph- son.
Stycket erhöll under hr I.
E. Hedenblads ledning ett förträffligt utförande; solotrion sjöngs af så framstående förmågor som hrr A. Ödmann, S. Smithloc^J.
En värdig afslutning på denna afdelning bildade J.
S. Svendsens d-dur- symfoni för stor orkester under tonsättarens egen ledning.
Det alltigenom gedigna och präktiga ton verket framkallade det lifligaste bifall.
Den senare afdelningen upptog som första nummer en suite för stor orkester efter musiken till Goethes drama » Götz von Berlichingen » af den norske tonsättaren Ivar Holter, som själf an- förde.
Flere delar af densamma voro särde- les stämnings- och verkningsfulla.
Hr V. Sten- hammar utförde härefter med stort bifall första satsen af sin präktiga pianokonsert (b-moll), be- ledsagad af orkestern under hr B. Hennebergs anförande.
Konserten afslöts med en inlednings- scen ur » Baldurs dröm », komponerad för solo- röster, kör och orkester af N. W. Gade.
Detta var det enda stycke på denna konsert, i hvilket man fick höra den samlade väldiga kören.
Det gjorde också under ledning af den danske ton- sättaren Fr. Bung förträfflig verkan och fram- kallade det lifligaste bifall.
Solot utfördes högst förtjänstfullt af hr C. F. Lundqvist.
Konungen, som jämte kronprinsen och hertiginnan af Da- lsrne bevistade äfven denna konsert, hälsades vid dess slut af kungssången från festkören och orkestern.
Andra mindre konserten ägde rum på onsdags- aftonen och var ägnad vårt broderland Norge, så rikt på karaktäristisk och nationell musik.
Musi- kaliska akademien var till sista plats fylld.
Som ett par strålande hörnstenar framstodo program- mets inlednings- .och slutnummer: det förra, Ed- vard Griegs härliga stråkkvartett i G-moll, op. 27, som fick ett verkligt inspireradt utförande af Aulinska kvartetten, det senare Johan Svend- sens stråkkvintett, op. 5, som bekant ett verk af storslagen fägring, hvilket nu af Nerudas se- gervana tropp fördes fram på ett sätt, som kom hvarje detalj af dess skönhetsdrag att gälla.
Mellan dessa värdiga slutpunkter omfattade program- met af instrumentalmusik ännu tvänne num- mer: Chr.
Sindings sonat för violin och piano, och Eyvind Alnæs suite för samma intrument (exekutörer: hrr 6f.
Lange och M. Knudzen) samt en hel serie prof på den norska viskompositio- nen, hvarvid särskildt Half dan Kjerulf och Agathe Backer Gröndahl fängslade.
Fru Dagmar Möller utförde dem samtliga med friskhet och smidig karaktäristik, och bifallet, som hela tiden var ymnigt, steg efter Backer-Gröndahls rent af fa- scinerande trolska » Höst på Heienstillen sådan intensitet, att den — trots det generella förbu- det — måste bisseras.
I ett som allt hade Norge skäl att känna sig stolt öfver sin afton.
Tredje mindre konserten gafs på torsdagsaftonen i den till trängsel fyllda stora salongen i Musi- kaliska akademien och var uteslutande ägnad åt svenska tonverk.
Programmet upptog ej mindre än 15 olika kompositioner af 13 tonsättare, däri- bland Ludvig Normans sextett (a-moll) för piano- forte, 2 violiner, altviol, violoncell och kontrabas samt Franz Berwalds kvartett (ess-dur) för 2 vio- liner, altviol och violoncell.
De öfriga numren voro sånger vid piano, af hvilka de flesta voro gamla goda bekanta.
Sångerna voro af A. F. Lindblad, E. Åkerberg, E. Sjögren, I. Dannström, W. Peterson-Berger, A. Körting, J. Jacobson, I. Hallström, V. Svedbom och E.
Då här- till kommer, att de utfördes af så eminenta för- mågor som grefvinnan Math.
Taube, fru Dagmar Möller och fröken Ester Sidner samt hrr Arvid Ödmann, C. F. Lundqvist och O. Lejdström var det ju gifvet, att bifallet skulle bli det var- maste.
Därjämte utfördes en ny kör för fruntim- mersröster med pianoackompanjemang, kallad » Vårregn », af Karl Valentin.
Den var särdeles anslående och tolkades mycket förtjänstfullt af Filharmoniska sällskapet i Göteborg under ton- sättarens egen ledning.
Konserten afslöts med herr Lundqvists afsjungande af " iDu gamla, du friska ».
Alla de uppträdande framkallades upp- Så vet: af delar sju man mig be- reder, Och nu tror jag, att gåtan ej blir T i a s j o r o i n j.
I mitt första satt mitt hela, Sorglös under daggstänkt ros.
Men orolig är den lilla, Hon kan inte vara stilla, Snart hon vill mitt andra — tredje Och är som en pil sin kos.
Tim-tam Logogryf.
När man skall fram i denna vida världen, På mig man ofta då sig stödja fått; Men lika säkert blir jag offergärden, Om man på stället stampande har stått.
Att stötestenars plåga dig bespara, Jag får den värsta choquen la ' emot; Ej under då, att hård jag måste vara, Fast jag mig ödmjukt böjer för din.
Och trött af slit och möda här på jorden, Som jag fått kännas vid i rikligt mått, Jag slutar nöjd ändock, fast gammal vorden.
En annan nog ta ' r vid, där för jag gått.
Hvad ordningssinnet ej har lätt att tåla.
Hvad klippan var, som låg vid hafvets strand.
Hvad kommer regnbågen så skönt att stråla?
Hvartill man trår i heta ökensand.
Ett djur så nyttigt, fast ett fä för resten.
Ett litet smeknamn, som det ofta får.
Hvari man firade den glada fästen.
Hvari man ligger ej, men står och går.
Hvari man ock får gå, ja hela lifvet, Hvad vid en å rätt ofta brukar stå.
Ett namn, som gossen blef i dopet gifvet.
Ett till.
En ö, som räknas till de små.
Hvari man sitter, dock i skolan bara.
Ett fångstredskap, för fisk ej lämp- ligt dock.
En hälsobrunn, som lär i Sverige vara.
Hvad har en katt, en hök, men ej en bock?
&amp; * och Velocipedkostymer S t r u m p o r, T r ö j o r, K a l s o n g e r e t c.
~ % % repade gånger, och stämningen var minst lika hög som temperaturen i den öfverfyllda salon- gen.
Kronprinsen bevistade äfven en god del af denna konsert.
Ja, den stora musikfesten är nu blott ett min- ne, men säkerligen ett oförvanskligt sådant för såväl de uppträdande som åhörarne vid densam- ma.
Att dylika musikfester hafva sin stora be- tydelse i flere hänseenden torde väl näppeligen kunna förnekas.