Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Om private Låne-associationer i orterne, hvarom fråga blifvit väckt, tillika inrättades, kornme jemväl de att bereda närmare tillgångar på Lån, och jag anser mig, på alla dessa skäl, icke böra tillstyrka återupplifvandet af Discont-Inrättningar i landsorterne, då erfarenheten alltid visat svårigheten, att erhålla tillräcklige controller till förekommande utaf missbruk af desse utvägar till allmännare Låneunderstöd. 5:0 Af Herr Professoren Doctor Lundblad; Då de olycklige följderne af de fordna Filial-Disconterne och af deras plötsliga fall ännu länge skola kännas, och af läraktige efterkommande anses såsom varnande exempel, samt då jag till följe deraf redan ansett det vara tillräckligen betänkligt, att tillstyrka Banco - Banco-Utsköttets Betänk unden. 399 Discontens utgrening till Gtithebosg, kan jag, sedan man tillstyrkt en dylik utgrening äfven till Rikets Södra Landskaper, ej annat än på de af Rådman Rundgren anförde skäl, uttryck, ligen reservera mig emot dylika de förenade Utskottens beslut Med Herr Grosshandlaren Eckhoff och Herr Doctor Lundblad instämde Herr Öfverste-Kainmarjunkaren m. m., Friherre Adelsvärd, Herr Frosten Anjou, Herr Borgmästaren Ekstrand och Herr Grosshandlaren Göransson, samt uti.
Herr Rådman Lundgrens yttrade mening!, Herr Öfver - Hofpredikanten Doctor HedrénHvarförutan äfven Herr Assessoreri Lagerhjelm och Herr Handelsmannen Lindström åberopade hvad sorn uti deras allmännare yttranden finnes om Discont-Lånerörelsen anfördt.
Ut supra Ex Protocollo J. M. Spens, Utdrag af Protocollet, hållet uti Högloft.
Stats• och Banco-Utskottens sammanträde den 31 Junii 1823. S. D. Vid justering af Utlåtandet Nm 27, bilagdt Utskottens Betänkande N:o 20, un-i der Litt. G, uppläste nedannämnde Ledamöter följande deras särskildt författade yttranden} nemligen: 1:0 Herr Öfverste-Lieutenanten Hjerta* Hvad Export-Lånen beträffar, anser jag dem vara af den egenskap, att de af Banque®, framför alla andra Lån böra meddelas.
D® sätta Landets reproduetioas-kyft i ett, 4 oo Banco Ulsiotiets Bitånftandirt. lii kort, dock vigtig! oberoende af utländningen, sorn, med klokhet,fbegagnadt, måste blifva. af nytta för samhället.
Att meddela de rrv till blott vissa näringar, ii t hvarken rättvist elier tillräckligt, och jag Enner det icke be|iöfligt . för .Banquetis säkerhet, örn de åtgärder vidfo-gos, sorn jag uti Bilagan till'mitt hufvudsakiga yttrande, Litt. E., såsom viltl:o r för dylika Lån föreslagit.
Jag kan ej dölja ätt jag anser dessa slags
Lån vida nyttigare än Lånen på namn,, som man nu viii,' att Banquen skall utsträcka; och måste jag således äfven göra dessa
Låns erhållande tili ett villkor för min röst till Namn-Creditens ökade anslag i Banco - Discouten. 2:o Herr Revisions•
Secreteraren Stråle, . X>en Line - Rörelse, sorn nästan är den enda förenliga med en Vexel-Ranques bestånd, är (lent sora göres å sadane papper och varor som genast kunna genom försäljning förvandlas till reda penningar.
— För det närvarande då Banqaens fleste utlåningar ske i sådane vägar, sorn icke äro fö renlige med ändamålet af dess inrättning, är det väl icke möjligt att uti någon stor Scala utsträcka ett sådant LåneSysiem och jag har föreställt mig att antalet af de effecter, som nu borde tilläggas dem, som redan af Banquen belänas, icke kunde blifva särdeles betydligt, men jag har ansett sf vigt att grundsattsen blefve erkand, och att tillfälle öppnades att öfvergå , ifrån det nuvarande origtiga Utlånings-Systemet, till ett mera ändamåls;enligt Det är af sådan an - Banco -Utskottets Betcinkanden, .^tfx! ledning jag gifvit min röst för utvikning af elen beläning å EfTecter, som hitintills fran Banquen egt ruin. 3:0 Herr Lagmannen Norr&us. lag har icke kunnat förena mig med de sammansatte Utskottens pluralitet, att afslå den fråga, sorn blifvit vackt om utsträckning af Banquens Lane-Rörelse till alla sådape Export varor, hvilka i likhet med de hitintills belåribare Metallerne, kunna tagas under publique vård, och såsom pant innefatta fullkomlig sä kerhet för '
Lånebeloppet.
En sådan utsträckning liar jag deremot ansett vara ibland alla ijppgifne medel, att frambringa ett saknadi lif i allmänna .penninge - rörelsen , det som minst afiägsnade Banquen ifrån återvinnandet af dess rätta plats ibland anstalterna för penninge - väsendet, och som, i fall en realisation genast skulle verkställas, icke behöfde inskränkas, utan alltid obehindrad kun-- de fortgå.
Erfarenheten visar ock, huyu en sådan Lane - rörelse, under en lång följd a£ år, haft, och ännu har, de mest välgörande följder för de Export- Artiklar, som för densamma varit, och ännu äro, föremål ; huru den frambringar productionen och ltfvar den stigande Näringsfliten.
Endast derigenom hafva verkningarne af en icke längesedan, under flere år, hämmad afsättning af Bruks» effecter, icke blifvit alldeles förstörande för Bergshandteringen, utan den har kunnat bibehållas, för att, frälsad ifrån vådan, i en lyckligare ställning verka med full kraft.
Ben 4<»t Banco-Utikottets
Betänk anden» har på visst sitt utgjort början af
Hen producerade varans afsättning, så att den icke alldeles onyttig för producenten behöft uppläggas och qväfva förmågan till en ny production.
Utan att Banquen aflägsnat sig från sin ursprungliga natur och egenskap, oel- utan att den derigenom, sorn genom så många andra Låne-anstalter, lagt hinder i vägen för uppfyllandet af egne förbindelser, eller inlösen af det Creditmynt, som för detta ändamål behöft begagnas, hafva dessa Lån alltid kunnat hållas rörlige och alltid färdige att tillgå, för att kunna underhålla förlaget för en fortfarande näringsdrift.
Jag inedgifver gerna, att äfven detta slags Lane-biträden ifrån Banquen lätt utsträckas öfver sina tillbörliga gränsor, och att man också derigenom kan förfela andra för medborgerligt väl vigtiga ändamål, om man icke för detsamma förmår stadga den gång, som förenar penningerörelsens liflighet med dess rigtning, åt de af Landets produetiva Näringar, som lofva framtida gagn och bestånd, under det att de, grundade på utrikes afsättning, bibehålla Banquens säkerhet, och icke genom de Lånefunctioner, uti hvilka Banquen för deras bibehållande och utvidgning anses böra ingå, bereda nya hinder för uppfyllandet af dess egna utstäldte förbindelser, och sålunda aflägsna densamma ifrån möjligheten, att ifrån ett inträffat missförhållande återgå till det fatta.
För att bibehålla sjelfva denna grundprincip för Banquens inrättning, böra derföre de Ex* Banoo-Ulsiotte/s Belänkanden. 40 J portvaror, hvilka af Banquen skola antagas, såsom pant för Eån, förena ett allmänt erkändt värde, »om lätt ulrönes med egenskapen, att, utan förstöring eller förvandling, kunna detiamma en längre tid bibehålla, och beskaffenheten , att kunna under Banquens eller annan publique vård förvaras, med den, att utan lång och kostsam omväg kunna i penningar förvandlas.
Jag bibehåller af desse skäl den öfvertygelse jag under öfverläggningarne yttrat, om vigten och nyttan af denna Låne.rörelses utsträckning, med lika villkor, som för Eån å Metaller äro föreskrifne, till alla sådane Export-Artiklar, hvilka kunna med full säkerhet värderas, som icke äro underkastade försämring och hvilkas säljbarhet icke är att betvifla.
Användandet af grunderne för en sådan belåning, samt bestämmandet af de varor, som i följd deraf, kunna blifva föremål för densamma, beror af den Instruction, som meddelas Herrar BancoFullmägtige, och det har icke tillhört de sammansatte Stats, och Banco-Utskotten, att ingå i denna tillämpning, blott att öfverlägga om principen i Financielt och Stats.
Ekonomiskt afseende.
— Dess antagande och gillande har jag ansett vara af vigt, och innefattande ett märkbart steg att återföra Banquens Eåne-rörelse till den punct, hvarifrån den, enligast med sitt ändamål, och med största nytta för allmän förkofran och välstånd, bör verka.
Dessa åsigter torde ock kunna sammanfattas uti den proposition, att den hitintills Bancc-TJtskotlets Betänkanden. varande rättigheten till beläning i Lane •Banqitm barde utsträckas till alja inom lliket producerade,, ej försämring underkastade, egentlige Exportvarorf under villtor, alt de skola vara i iStapelstäderne„ antingen i Magazin af Sten eller pä Stiidernesvanlige Uppla;.splatser, enligt intygande af vederböjande 'Aiictoriteter, och pä deras ansvar, förvarade, samt, med undanlag af cxportable Metaller, b rand.för säkrade.
För dst närvarande torde dock denna Kane - rörelse blifva mycket inskränkt, i synnerhet, rom villkoret af varornes brandförsäkrande, i brist af någon sådan inrättning i Fiket, blefve svart att uppfylla: men framti den skall otvifvelaktigt närmate så utveckla nyttan deraf, att man skall finna allmänt vig. tigt att förekomma alla' de hinder, som ännu, kunna möta. 4:0 Herr G.
Nilsson:
Uti det särskilda anförande emot afstyrkandet af produktbeläning, sorn Herr Uagmau Noreus afgifva, instämmer jag til] alla delar, samt får i öfrigt, angående beläning af Tackjern förklara, att det förekommer mig, som de motioner,, hvilka i detta ämne blifvit till Köglofl.
BancoUtskottet remitterade, bordt i Höglofl. sammansatta U tskotten beredas och besvaras, eller ock att Köglofl. JSanco-Utskottet, efter ensam granskning af ämnet, på sätt vid förra Riks. dagarne skett, fått, utan någon ledning af Högh sammansatta Utskottens förberedande och yttrade tanka i frågan, densamma afgöra; men då Jäögl.
Utskotten funnit, det inotionerne om Banco-UtckoUcls Betänkanden.
Tackjerns beläning böra i Banco-Utskottet afgöras, och likväl skärskådat densamma och-motiverat ett afstyrkande, har jag funnit mig föranlåten häremot anmäla reservation.
Om liöglofl.
Banco-Utskottet nu finner sig föranlåtet, att rätta sitt omdöme eller beslut efter det som Betänkandet innehåller i denna fråga, så blifver Utskottets svar på motionerne ej grundat på behörig pröfning.
Jag får således på anförde skäl fullfölja mitt bestridande mot den behandling deraf som föregått.
Hvad hufvudfrågan beträffar, så har*Högl.
Utskotten grundat sitt afstyrkande på den förmodan, att belanings-tillfälle för Tackjern rnöj. ligen skulle verka prisets höjande, hvaraf kun.
, de uppkomma ett betungande för Smides-tillverkningen, äfvensom derpå, att
Tackjern icke är export-vara i annat förhållande, än till bestämdt qvantum, som utskeppas lill Finland.
Deremot synes det mig, att dessa motiver skilja sig fiån den verkliga grunden för varu-beläning, sorn jag trott' vara, att understödja productions
• kraften vid inträffaricje bristande afsättning.
Att den ifrågavarande belåningen icke kan öka priset på Tackjern^ förefaller mig klart; inen så väl producenten, sonijtförädlaren af denna vara, nemligen Bruks-egaren, draga, elier'min tanka, fördel af belänings-rätt; vid trög conjunctur för smiden, vore det för Bruksegaren en betydlig lättnad uti de dryga förlagerne, att få mot 3 procent beläna ^halfva <jo6 Banco-Utshottets Betänkanderi. värdet af det Tackjern han höstetiden kunde få qvarliggande pi aflägsna platser eller vågar.
För Tackjerns-tillverkare skulle det vid trög eller hämmad afsättning bereda eij utväg, att fortsätta tillverkningen, hvilket, i stället att lioja, skulle minska priset.
Att en väruegare skulle hålla på varan och stegra priset derföre, att varan till halfva värdet vöre belänt, kan jag icke inse; men deremot skulle detta snarare lätta handeln för köpare, som, på lika sätt sorn sker med belänt Stångjern, kan öfvertaga skyldigheten att relaxera jernet, och derigenom ega tillfälle, art efter behof af jernet och sin beqvämlighet utgifva relaxations-heloppet.
Jag hoppas att vidare få yttra mig vid målets afgörande i Höglofl.
Banco - Utskottet, då det tillika blifver rätta tiden att söka undanrödja de betänkligheter, som Höglofl.
Banco.Utskottet mot ifrågavarande beläning vid förra Riksdagen yttrads.
Härmed förenade sig Herr Borgmästaren Montan, 5:0 Herr Commerce-Rådet Santesson.- Jag kan ej heller gilla det undantag från beläning af
Våg - effecter, och andra inhemska export-tillverkningar, som Utskotten gjort för Tackjern, som äfven till en del är exportvara, och i alla fall en oförderflig och säker pant, då den belänas till ett proportionel ligt nedsatt värde mot det gångbara, i likhet med hvad iakttages för beläning af Stångjern och öfrige Våg-effecter.
Den ena handteringen bör ej fä tvinga den andra, utan alla njuta lika Banco-Utskottets Betänkanden.
407 rätt: på desse grunder instämmer jag nied Herr Nilsson och Riksdagsman Eric Ericsson uti deras anförde Reservationer i denna del från Höglofl.
Utskottens Beslut; äfvensom jag, i afseende på Utskottens afslag å väckte frågor om utsträckning af Banquens lån emot pant af exportable effecter, till alla delar instämmer uti de af Herr Öfverste-Lieutenanten Hjerta och Herr Bagman Norceus afgifne yttranden. 6:0 Riksdagsmannen Eric Ericsson från Carlstads
Län åberopade ett förut uppläst anförande; Finnance-Beredningens förslag skulle visserligen kunna gifva anledning till flere anmärkningar.
Men min ringa insigt i de så mycket omtvistade ämnen, hvar om .fråga är, hindrar mig att deröfver företaga en fullständig undersökning.
Det är blott i en enda punct, som jag trott mig finna ett nog lätt upptäckt misstag, för att våga ett bestämdt ogillande deraf; och detta endast går jag att nu anmärka.
I händelse nemligen Banco-Styrelsen får uppdrag, att, på hittills vanligt sätt och mot vanlig ränta, belåna alla inom Riket producerade, ej förskämning underkastade, och icke i andra Lån-Inrättningar belänta, Exportvaror; borde visserligen tackjern icke längre uteslutas från rättigheten till belåning.
Tillverkningen af denna vara har länge nog njutit alltför liten uppmuntran.
Handeln dermed har varit fjättrad äfven inom lands, till dess 408 Banco'Vsiottlets Betdnlandeh.
Förordningen af den 30^ Juna 1820' lemnade tackjernstill verkarerättighet att' försälja denna vara till hvem de för sig finna förmånligast, och eger rätt att tackjern köpa.
Utförseln deraf ar ännu lika förbuden, sorn den alltid varit.
Det är förmodligen af denna orsak, som Finance-Beredningen afstyrkt äfven bcläningsrätten, hvilken skall inskränkas till exportvaror.
Men J3g kan icke inse, att handteringens vanlottande i ett fall skall vara fullt skäl till samma vanlottning, äfven i alla andra afseenden.
Jag föreställer mig fastmera, att ju större olagenheter handteringen är underkastad, genom en inskränkt afsättning och deraf vallad förlägenhet samt nedtvingade priser, desto större är ock dess hellof af-det slags understöd, hvar.om här är fråga.
Jag är således för min del af den lankan, att samma belåningsrätt, sorn för exportvaror blifvit föreslagen, bör ega rum äfven för tackjern.
Samtelige ledamöter af det Hedervärda Bonde-Ståndet inom begge
Utskotten förklarade sig med detta sist upplästa anförande ense.
Herr Assessoren ■ Lagerhjelm åberopade slutligen äfven hvad, som uti dess sammanfattade särskilda yttrande om Finanse Ulanen linnes anförd t, rörande Spannemåls- och Varubeläning; och allt detta skulle genom Protocolls Utdrag hos Rikets Höglofl.
Ex Protocollo v J- M. Spens - Bahtd-TJtsJioitets Bttär.idnäén: 409!
Utdrag af Prötocollét, hållet uti HögloftStats- och Banco Utsköttsns sammanträde den 2i Juni 1S23.
Vid justeringen af Utlåtandet tfro2 8, M* lågt Utskottens Betänkande N:o 2 o., under Litt, H> åberopades oell anfördes följande skil jäktige tankar, hvilka skulle Utlåtandet till Riksens Ständer åtfölja; nemi. 1:0
I afseende på den förekomna frågan om odlingslånen.
Af Herr O* Nilsson.-
Med åberopande af-, och hänvisning till, de motiver, som vid 1815 års Riksdag föranledde .Inrättningen af Odlings-Lån, tror jag, att samma motiver äfven nu kunna åberopas af samma anledningur.
Att Odlings•
Lånen huf\*udsal;ligen medfört : deras åsyftade ändamål, visar sig i den ökade Production, hvartill de onekligen bidragit; åtminstone har jag denna erfarenhet om förhållandet inom Wärmeland.
När denna Lane - Anstalt, efter många Öfyerläggningar, olika åsigter, långa discutioner och förberedelser, sluteligen blifvit organiserad efter särskilda Författningar, i början icke fullkomligt förebyggande missbruk, mea sedan vid 1818 års Riksdag förbättrade, hvarigenom de öfverklagade missbruken uphört, har jag ej förestält mig att inrättningens afskaffande, utan anförande af några egenteliga skäl eller orsaker dertill, vid denna Riksdag skulle komma i fråga- Den nu föreslagna in - 410
Banco- Vttiottets
Bet fint anden» dragningen häraf skall nödvändigt föranleda den tankan, att de financiella åtgärder, som vid den ena Riksdagen vidtagas, äro af sådan halt, att de vid den påföljande måste uphäfvas; hvarigenom ovisshet i förberedande anstalter till Landets förkofran, och ett mindre förtroende till Nationens Representanter jern. te flera olägenheter, ofelbart skola upkomma.
Såsom egenteliga skäl för Odlings-Lånens bibehållande, får jag anföra deras vigt och nödvändighet för den ringare och mindre bemedlade Jordbrukare, som saknande allt förlag och all enskild Credit endast kan begagna sig af denna Lane - tillgång, då hvarken D iscont-Lån eller Fastighets - Lån för honom äro tillgängliga, och ej böra vara det af väl kända orsaker.
Stängas äfvenväl för sådana den ännu enda möjliga utvägen, att genom Odlingslån finna utrymme till förkoftan, synes man hafva dömt den mindre Jordbrukaren att alltid förblifva i det tillstånd han är.
Mången af dessa kan ega ringa tillgångar, men likväl innehafva den förmåga, ihärdighet och drift till arbete, hvarigenom han kunde bringa sig i bättre tillstånd, om deras utvekling icke hindrades af brist på Förlagsbiträde.
Dessa egenskaper kunna otvifvelaktigt förskaffa honom grannars vederhäftiga borgen, men dermed kan något ändamål icke beredas, i fall ingen fond blifver tillgänglig
Jag har hört anmärkas, såsom skäl till den föreslagna indragningen, att uttagna Odlings - Banco*Uukottiis Jftelänkanden.
4rr lings’an blifvit använde till andre behof än 0,1 ingar; delta vill jag icke bestrida, rnen derföre att en inrättning
Iean missbrukas, bör den väl icke afskaffas, i fall den är af allmän nytta, och heldst orri missbruken kunna förekom mas.
Örn Odlingslånen requirerades och utgåfvos af vederbörande Hushållnings * Sällskap i de
Län, der sädana finnas, och i annat fall af Konungens Befallningshafvande, skulle de öfveiklagade missbruken icke möjligen inträffa.
Min öfvertygelse är således, attOdlingslånen böra fortfara, genom utgifvande af den dertill anslagne fond, i mån af skeende inbetalningar, och att hvad, som till äfventyrs kan blifva, obegagnadt 'må till Fastighetslån användas.
Af Herr Cancellie-Rådet Bruncrona Finance- Beredningen har afstyrkt utgifvande af nya Odlingslån på den grund, att ä ndamålet dermed, särdeles i större företag, ofullkornligt vunnits, hvartill orsaken bland annat ansetts vara, att medlen erhållits icke såsom biträde, utan såsom lån.
Jag medgifver att större Odlingar obe tydligt blifvit företagne, hvartill egenteliga anledningen bör sökas i det högst otillräckliga lånebiträde af 10 Rtdr på Tunnelandet, som för sådane företag hittills blott fått utgifvas, ehuru, till befordran af en vidsträcktare och mera allmänt nyttig Odling, detta biträde snarare bordt vara större, än då mindre Odlingar verkställas.
Om lånen äro lämpade ef-.
Bihang till Riks, St.
Fröt, 1S23 <ue Sami. &■<> 27 413 Banco-ZJts&ott.ets Betänksnden. ter behofvet, hvilket i allmänhet galler då 40 till 50 P*:dr per Tunneland rnedgifves, iir jag öfvertygad, att en omtänksam hushålla» re, sora ej af oförutsedda olyckshändelser träffas, i anseende till de goda vilkor, sorn vid Odlingslånen äro fästade, bör med förmån för sig och det allmänna kunna fullborda en Odling, orri hvars tjenlighet och framgång sakkunnige synemän med honom instämt.
I händelse ökade försträckningar för Tunnelandet skulle medgifva,?
till större odlingar, tror jag äfven dessa mer än hittills skulle företagas, och det med samma fördel, som jag förmodar händelsen i allmänhet varit med de mindre Qdlingaffie.
Man liar anmärkt, att ändamålet med desse lån ej blifvit uppfyllt, och att lånemedlen i stället att användas på Odlingar, utgått till betalning af skulder.
Detta, har måhända någon gång inträffat i de orter; der penningebrist efter FiiialDisconternes indragning förledt låntagarne till utvägar, , som för ögonblicket afhjelpt deras förlägenhet.
Men ännu har icke lagligen blifvit utreöt, att Odlingar, hvarpå lån utgått, blifvit åsidosatte utom arne, på hvilka 19 morn. i 1819 års Kongl, kungörelse blifvit lämpad.
Om den från Banquen ut. gangne summa för ögonblicket användts tili andra ändamål, men Odlingen antingen förr eller efteråt genom andra tillgångar blifvit tillvägabragt, så måste det för saken vara likgiltigt.
Emedlertid inhemtas af låneförteckningarne, att sedan år i8i& nära 23,000 Tunneland blifvit uppgifne till Odling, hvilka genom de erhållna lånebiträden redan till det westa äfven böra vara odlade.
Ut; Banco-UtsAottets BetänHandcn.
413 synlngar äro i laglig ordning verkstälde; vederbörande hafva biiygar, att hälften af dessa Odlingar blifvit försatte i fullständigt skick, innan andra hälften af lånen utgått, och enligt föreskrift ega Landshöfdingarne och Hushålls - Sälskapen controllera, att andra hälften af Odlingarne äfven gå i fullbordan.
Om, såsom föregifvet är, ändamålet i allmänhet förfelats, mäste sådant förutsätta ett öfverlagdt uppsåt hos låntagare, synemän och controllerande ämbetsmän, att genom falska uppgifter vilseföra Banco - Administrationen, samt missbruka, eller underhjelpa missbruk af en riksgagneltg, inrättning.
En sådan tanka kan ej förena sig med den tro och heder jag anser utmärka Svenska Nationen.
Ett eller annat undantag får ej öfverändakasta en grundsatts, och denna grundsats, en gång antagen, bör ej alltför lättsinnigt gifva rum åt en alldeles motsatt.
Då nu vid 181£ och 18x8 arens Riksdagar utgifvandet af Odlingslån allmänt, och med så mycken ifver, understöddes, såsom ett väsendteligt medel till befordrande af landets cultur, synes mig inconsequent, (och ett så vacklande systeme. må hända stridande mot Ständernes värdighet,) att rakt emot den då antagne grundsatsen utan en närmare local pröfning, vid näst påföljande Riksdag uphäfva denna grundsats och det derpå grundade Odlings-system.
Man åberopar erfarenheten, hvilken nu mera visat otjenligheten af denna anstalt.
Jag åberopar och den, men i motsatt afsigt.
Fruktan för öfver-production, som kan hända medverkat till afstyrkande af Odlingslånen, börjar småningom försvinna vid nu uppstegrade Span - 414 Bancc»Utikottets
Ifel 3 nk and en. nemålspris, och ett års missväxt torde en gång visa om vi haft för mycket.
Meri då Sverige förr, afven i ymniga år, nödgats anlita utlänningar, åtminstone Finland, om 'brödföda, håfve vi deremot, sedan år 1819, varit i stånd, att med egna tillgångar fylla vära behof och till och med exporterat Spannemål.
Orsaken till denna gynnande ställning måste således sökas icke allena i några åts lyckligare skördar, eller i ett bättre verksteldt landtbruk.
De Odlingar, hvilka genom ifrågasatte lån blifvit förrättade °i en förut i det mesta död och onyttig jord, kunna ej annat än vara en i betydlig inån dertill bidragande orsak, oell afkastningen af'2 3,000 Tunneland, om och mycket deraf skulle rabatteras, med den ym. niga växt, sorn ny jord vanligen gifver, måste gifva allt i detta afseende bevisande resultat, hvarutom ökad ängsareal i sinom tid skall haf» va en förmånlig inflytelse på de gamla bolåkrarnes afkastning.
Annu återstår något som talar för dessa lån.
De hafva ett dubbelt ändamål: det att befordra Odlingar, och ett annat, att sprida genom en särskild canal penningar öfver Riket, träffa deri ringaste, trefna och arbetssarnma, jordägare, och hjelpa äfven den tryckte och gäldbundne, som med credit derigenom ännu kan blifva nyttig för sig och samhället.
Med mindre förmånlige lån kan Landtbruket svårligen upphjelpas; hvaremot nu den driftige jordbrukaren på så lindriga vilkor erhåller förskott, att han med framgång bör kunna verkställa Odlingen, och den tröge tvingas att innom beräknad tid också verkställa den, för att undgå BrincÖ-TJtskcttets Bettini ahelin. dubbel förlust.
Dessa lån äro för det allmänna nyttigare än fastighetslånen med hvilka icke någonodlingsförbindelse är förknippad ock hvilka oftast begagnas af den, som med förut ograverad egendom deraf icke iir i behof.