Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
För att nu kunna befordra den rätt betydliga varutrafiken å kommunikationsleden måste ångbåtarne ständigt hafva i släp med sig minst en, men oftast flera pråmar; och som blott en och en af dessa små farkoster i sender kan inrymmas i slussarne, och det dertill ofta händer, och hvilket icke lärer kunna förebyggas, att två ångbåtar, hvardera med flera pråmar, mötas vid slussarne och uppehålla hvarandra i flera timmar, ja i hela fem timmar, hvarpå man haft exempel, så framstår tydligt, dels huru litet belåtna och betjenade för sina egna personer landets innebyggare kunna vara att färdas på denna, så beskaffade, af sjö, kanal och jernväg bestående kommunikationsled, dels hvilken stor olägenhet det är för den snabba jernvägstrafiken att vara afbruten innan den nått sitt mål, Dellstranden, och vara fastlänkad med och beroende af den till tiden oftast obestämda och tröga kanalfarten.
Dessa, till sin natur så olika kontrahenter, jernvägen och kanalen, kunna i längden icke med fördel hålla tillsammans.
Antingen måste kanalen med sin hinderliga slussning öfvergifvas och jernvägen få framsträckas till sjöarne med sitt rymliga och fria vatten, eller också skall jernvägen, nutidens yppersta tidbesparande kommunikationsanstalt, samtidigt med landet, som anlagt och behöfver densamma, lida och förhindras i sin utveckling af det tidsödande fortskaffningssättet på kanalen.
En särskild olägenhet med kanalen är också den, att kanalen fryser en månad tidigare hvarje vinter, än Dellsjöarne, hvarigenom trafiken på kommunikationsleden måste afbrytas en månad tidigare, än hvad händelsen skulle vara om jernvägen gick ända fram till Dellstranden; och härutaf följer, att jernvägen årligen förlorar en månads trafik, och landets innebyggare afstängas en månad tidigare ifrån kommunikationsleden.
Redan de första åren af jernvägens verksamhet erfor man dessa olägenheter af kanalen, och detta föranledde ett antal aktie-egare att begära extra bolagsstämma ”för att öfverlägga och besluta hvilka åtgärder böra företagas för att få jernvägen utsträckt till sjön södra Dellens strand”, och i följd hvaraf, i öfverensstämmelse med föreskriften i reglementet för jernvägs-bolaget, extra bolagsstämma blef utlyst samt hölls den 18 Juni 1862, hvarefter ärendet ånyo, enligt reglementets- föreskrift, upptogs till definitivt afgörande på den näst derefter infallande ordinarie bolagsstämman den 28 Juni samma år, och hvarvid ett så öfvervägande antal aktie-egare röstade för jernvägens utsträckning till Dellstranden, att beslutet derom, för bolagets del, enligt hvad 172 Motioner i Bor gare-Ståndet 1865.
N:o 71. reglementet stadgar, blef fattadt.
Utförandet af detta beslut skulle dock, enligt hvad bolagsstämmo-protokollet innehåller, vara beroende af huruvida bolaget kunde få upplåna de erforderliga medlen till billig ränta och lämpliga återbetalningsvilkor.
Bolaget har genom sin direktion sökt att på enskild väg skaffa sig de erforderliga medlen, men för de lån, bolaget kunnat erhålla, har begärts en högre ränta och sådana vilkor 1 öfrigt, som bolaget icke funnit antagliga.
Det är af sådan orsak, som jernvägsbolaget nu önskar få saken anmäld hos Rikets Ständer, under förhoppning att Rikets Ständer vilja understödja ett allmän-gagneligt företag, hvaruppå i väsentlig grad beror utvecklingen af en stor med rika resurser af naturen gynnad landsort, — hvars betydenhet upplyses då man betänker att den utgöres af Delsbo, Norrbo, Bjuråker, Forssa, Hög, Tuna, Idenor, Rogsta, Ilsbo, Enångers, Njutånger, Jerfsö, Ljusdahl, Ferila, Loos och Hogdahls socknar, med en folkmängd af öfver 34,000 innevånare samt Herjeådalen, hvaraf den ojemförligt största delen har sin afsättningsort i Hudiksvall, hvars hamn är en af de bästa vid hela kusten.
Kommer i framtiden en stambana att genomlöpa Norrland från hufvudstaden Stockholm till Norrbotten, skärande Norrlands inre rika odlade bygder, så är genom tyman från Hudiksvall till Dellen, sådan den nu kommer att blifva, redan en bibana färdig att leda trafiken till stambanan, der den genomlöper Ljusnans och Dellarnes rika dalgångar, hvarigenom Hudiksvalls jernväg skall i många hänseenden återgälda det understöd den nu kan erhålla.
Utom den nu föreslagna utsträckningen blir Hudiksvalls jernväg endast en till verkningar och nytta half kommunikationsled, om ens det.
Utsträckt på föreslaget sätt skall den sprida verklig rörelse och blifva, hvad den är ämnad till, en verklig pulsåder för all ortens industriela och kommerciela lif.
Det för ifrågavarande jernvägs utsträckning af Löjtnanten, f. d. Ingeniören vid Gefle—Dala jernväg, Gustaf Lilliehöök uppgjorda kostnadsförslag, som omfattar endast sjelfva banutsträckningen med station vid Näsviken (Dellstrand), uppgår till R:dr R:mt 317,000.
Men derjemte fordras: för den förökade trafik, som är att emotse då banan blir utsträckt till Dellstranden, ett ytterligare lokomotiv (med sex hjul) R:dr 35,500. 30 nya lastvagnar å 1,250 R:dr stycket 37,500. 2 passagerarevagnar å 5,000
R:dr stycket . . . 10,000. 83,000. samt till en mekanisk reparationsverkstad . 40,000.
Utgörande sålunda hela kostnaden tillsammans R:dr R:mt 440,000.
På grund af bvad jag nu anfört, vågar jag derföre föreslå, det behagade Rikets Ilöglofliga Ständer, i fall anslag till någon särskild bana eller bibana, beviljas, för utsträckning af Hudiksvalls jernväg från Forssa station till Dellstranden vid Näsviken, bevilja ett anslag af 110,000 Riksdaler Riksmynt, motsvarande en fjerdedel af anläggningskostnaden samt såsom lån 220,000 Riksdaler, eller hälften af kostnaden, eller också att trefjerdedelar Motioner i Borgare-Ståndet 1865.
N:o 72. 173 af hela beloppet, 330,000 Riksdaler, måtte såsom lån få utgå på möjligen fördelaktigaste ränte- och amor ter ing svilkor.
Remiss begäres till Stats-Utskottet, dit handlingar och kartor skola öfverlemnas.
Af Herr Stättff, Pehr, om anslag till dels försättande i försvarhart skick af inloppen till Hudiksvall och Sundsvall, dels ock det Norrländska kustförsvaret i allmänhet.
Då erfarenheten visat icke endast inom vårt eget land huru vid fiendtliga infall de norra städerna främst bland alla brändts och plundrats af roflystna skaror, utan äfven inom vårt fordna systerland Finland, huru fiendtliga besök derstädes förhärjat kustens städer och etablissementer; då, genom en förhöjd industri och ökad befolkning värdet af det sålunda till pris för sköflingen liggande, allt mer och mer stigit; då, till förekommande af sådana härjningar icke gifvits annat medel, än att söka genom enkla befästningar skydda inloppen till städerna; då Landtförsvars-komitéen i sitt betänkande yttrat följande tänkvärda ord: ”Vid ett allvarligt anfall mot Rikets midt måste, för att icke sprida våra krafter, Norrland till en betydlig del öfverlemnas åt sitt eget försvar.
Det är då af vigt, att der hafva en fast ort till säkerhet för militär-förråd, till stöd för de försvarande trupperna, och man kan tillägga till uppmuntran för den befolkning, af hvilken vid ett krig stora uppoffringar fordras, och hvilken bör se att Riket under fred gör hvad möjligt år att bereda denna landsorts försvar ock icke vill alldeles öfverlemna den åt krigets första skiften;''' då, i följd häraf, Sundsvalls och Hudiksvalls städer hos Kongl. Majit i underdånighet anmält deras önskan att erhålla förskansningar i inloppen, samt att dertill biträda, äfvensom att hålla nödig servis, hvarvid skarpskyttarne förklarat sig villige tjenstgöra; 174 Motioner i Borgare-Ståndet 1865.
N:o 73. då, huru enkla än förskansningarne må göras, kommunernas krafter icke torde förslå att få dem försatte i ändamålsenligt skick, utan att dertill jemväl måste anlitas någon hjelp från Statens sida; då den sålunda väckta frågan är af beskaffenhet, att icke böra falla, utan att underkastas allvarlig pröfning, helst undersökningar redan äro efter Kongl. Maj:ts nådiga befallning hållna; då pröfningen häraf torde böra försiggå i sammanhang med pröfningen af de nu i följd af Kongl. Maj:ts förslag förekommande frågor rörande försvarsverket, samt då, genom åtgärder sådana som de ifrågavarande, befolkningens moraliska mod i farans stund uppehälles, derigenom att tillit till egna krafter beredes; så vågar jag vördsamt hemställa: att Rikets Högloflig a Ständer behagade till Kongl.
Maj:is disposition ställa ett anslag af 100,000 R:dr R:mt för att, hufvudsakligen på de af Sjöför svar s-komiteen år 1862 uppgifna grunder och på de vilkor Kongl.
Majit kan komma att föreskrifva, användas ieke allenast till försättande i försvarbart skick af inloppen till städerna Hudiksvall och Sundsvall utan ock, så långt medlen räcka, till det Norrländska kustförsvaret i allmänhet.
Pehr Staaff. N:o 73.
Af Herr Witt, G. C., om anslag till nybyggnad eller utvidgning af Carlskrona högre Elementarläroverks skol-lokal.
Med anledning af de åsigter, som sistlidne riksdag uttalades i afseende på anslag till skolhusbyggnader, har jag tvekat att denna riksdag göra motion om statsbidrag till Carlskrona högre elementarläroverksbyggnad, men då jag hört åtskilliga motioner väckas om dylikt bidrag till andra läroverk, kan jag icke underlåta att äfven påyrka anslag till Carlskrona läroverk, hvilket, enligt mitt förmenande, är fullkomligt lika be - Motioner i Borgare-Ståndet 1865.
175 rättigadt med något annat att erhålla statsmedel.
Såsom skäl härtill får anföras, att Carlskrona aldrig tillförene erhållit några statsmedel till skolhusbyggnaden; att en större utvidgning af skol-lokalen eller också uppförandet af ett nytt skolhus jemte det nu befintliga är alldeles nödvändigt, för att inrymma det alltjemt vexande lärjungeantalet, och att staden ej ännu betalt den skuld, den redan måst åsamka sig för ombyggandet af det äldre skolhuset.
Emedan jag sjelf har den äran vara Inspector-Scholse för högre elementarläroverket i Carlskrona, är jag så mycket bättre i tillfälle att vitsorda otillräckligheten af det nu befintliga läroverkshuset, hvilket beräknades att inrymma 150 gossar och nu begagnas af 269.
Man nödsakas ej allenast använda samlingssalen till lektionsrum, samt genom omkastning af lektions-tiderna meddela undervisning i sång, musik, ritning och läsning i ett och samma rum, utan, hvad värre är: man ser ingen möjlighet att inrymma flere lärjungar, än de redan befintliga.
Det hade varit lätt nog att anskaffa en ståtlig ritning med kostnadsförslag för ett nytt storartadt skolhus, vare sig att det ansetts böra beräknas till ett, två eller tre hundra tusen Riksdalers kostnad; men i stället att sålunda framställa anspråk på Statens frikostighet, tror jag det vara lämpligare, att rätta utvidgningen eller nybyggnaden efter det anslag, Ständerne anse sig kunna rättvisligen tilldela Carlskrona, på det nämnda stad må ske lika rätt med andra städer, som hafva högre elementarläroverk, hvarvid jag icke en gång vill till jemförelse framställa de rika anslag, som vid föregående riksdagar tillfallit somliga städer, utan endast vördsamt föreslå: att om Rikets Ständer finna sig föranlåtna vid denna riksdag lemna något anslag, utan återbetalningsskyldighet, till nybyggnad eller utvidgning af någon högre elementarläroverksbyggnad i riket, då äfven måtte till Carlskrona högre elementarläroverksbyggnad anslås af Statens medel, utan återbetalningsskyldighet, ett lika stort belopp som det högsta någon annan stad erhåller för dylikt ändamål.
Stockholm den 14 November 1865. G. C. Witt. 176 Motioner i Borgare-Ståndet 1865.
Af Herr Bnhmfl.nssnn> c., om förändring i vilkor en för det lån af allmänna medel, som beviljats Christianstad—Hessleholms-jernvägsbolaget.
Till det i och för anläggning af en jernväg emellan Christianstad och Hessleholms station å södra stambanan bildade bolag, har Rikets Ständer vid sistlidne riksdag beviljat ett lån å 720,000 R:dr, motsvarande 2/3 af då beräknade anläggningskostnaden, att räntefritt innehafvas under två år från den dag hvar och en särskild del deraf komme att lyftas, hvarefter å lånebeloppet årligen borde inbetalas fem procent, deraf fyra procent skulle utgöra ränta och återstoden kapilal-afbetalning.
Enligt planen då, skulle den sålunda föreslagna bibanan få en spårvidd af 3,5 fot och kostnaden utgöra 1,080,000 R:dr, hvaremot anläggning af banan till enahanda spårvidd som å Statens stambanor, beräknats kosta 1,738,000 R:dr.
Bolaget, som derefter kom till den åsigt att med det allmännas fördel mest öfverensstämde att banan byggdes till sistnämnda spårvidd, beslöt sig härför och efter iakttagande af alla möjliga besparingar, nedgick kostnaden enligt förslag till 1,450,000 R:dr, således 370,000 R:dr utöfver det för smalspårig bana beräknade beloppet.
Denna anläggning har krätt stora uppoffringar så väl af staden Christianstad, som orten deromkring och många enskilde personer.
Staden ensam har härför måst skuldsätta sig till ett belopp af 600,000 Riksdaler.
Om nu ofvannämnda jernvägsbolag redan från början bestämt sig för anläggande af bredspårig bana, lider det intet tvifvel att Rikets
Ständer beviljat detsamma enahanda lånevilkor som för andra sådana bolag blifvit stadgade, eller rätt att under tre år få innehafva lånet räntefritt.
Så skedde för städerna Ystads, Helsingborgs och Landskronas jernvägar.
I betraktande häraf samt af de allmänna och enskilda uppoffringar, som för jernvägen Christianstad—Hessleholm måst göras och staden Christianstads stora skuld för detta allmän-nyttiga företag, vågar jag ödmjukast anhålla, att Rikets Ständer för lånet 720,000 R:dr till Christianstad—Hessleholmsjernvägsbolaget täcktes bevilja samma vilkor, som för andra dylika bolag blifvit bestämda, eller att lånet får räntefritt innehafvas under tre år från lyftningstiderna.
I Motioner i Borgare-Ståndet 1865.
N:o 75. 177 N:o 75.
Af Herr Ekelund, W. M., angående upphörande eller nedsättning, i vissa fall, af nu stadgade transito-afgift och magasinshyra för transitogods.
Den åtskilliga stapelstäder, till lättnad såväl för den handel öfver Sverige mellan länderna öster och vester om detsamma, hvilken mellanhandel skulle kunna blifva af ganska stor betydelse med afseende å Sveriges läge, som för handelsrörelsen emellan Sveriges olika städer, redan för längre tid sedan medgifna s. k. transitorätt har endast i ringa mån kunnat tillgodogöras, enär de afgifter, som för transito-rörelsen blifvit stadgade, befunnits orimligt tryckande och alls icke stå i något jemförligt förhållande till afgifterna för nederlag eller förtullning af varor, ämnade till inrikes förbrukning.
Såsom exempel på beloppet af dessa transito-afgifter må åberopas bilagda, af en Tullkammare mig lemnade Pro memoria.
I ändamål att befrämja rörelsen på Göta kanal blef transitogods, som på kanalen transporteras från haf till haf, redan år 1832 från all transito-afgift befriadt; och denna befrielse har sedermera blifvit utsträckt till sådant gods, som från Göteborg afgår på jernväg.
Dessa både nyttiga och billiga eftergifter, ursprungligen tillkomna till kanalens fromma, skänka åt handelsverksamheten i Göteborg en fördel, som ingen annan af rikets städer åtnjuter.
Det måste likväl med både rättvisa, billighet och god statshushållning öfverensstämma, att icke någonstädes monopolisera undantagsförmåner; men det är icke missundsamhet emot den gynnade staden, utan önskan att åt den lofliga handeln på öfriga betydligare stapelorter bereda befrielse från onödigt tryckande, för statskassan af ingen betydelse varande afgifter, som föranleder mig att vördsamt föreslå, att transitogods, i hvilken dertill berättigad stad det inkommer för att till in- eller utländsk ort vidare försändas, måtte, i likhet med hvad för Göteborg under vissa förhållanden redan är medgifvet, befrias från all transitoafgift och magasinshyra, utom i det fall att godset verkligen magasineras; samt att i detta sistnämnda fall, transito-afgiften och magasinshyran måtte från hvardera af dessa afgifters nu varande orimligt höga belopp af 6 öre för 20 il., eller 1 kubikfot, nedsättas till ett (1) öre för samma qvantiteter.
Om remiss till vederbörligt Utskott anhåller jag vördsamligen.
Stockholm den 14 November 1865. W. M. Ekelund.
Prot. 1865 lf 1866. 11 Sami. 3 Afd. 23 178 P. M.
Transito-afgift å 6 öre pr ku- bik-fot eller 20 U.
Magasinshyra i Stockholm.
Summa. 910 balar Kaffe, vägande 157,535 tt. brutto . . . 472 62 472 62 945 24 eller å 5 kubik-fot pr bal
Tullen ll-.dr 302: 40.
48 48 96 30 balar Mandel, vägande 7,200 //. Nederlagsafgift R:dr 8: 38. 21 60 21 60 43 20 7 lådor Champagnevin, 84 kubik-fot Nederlagsafgift R:dr 0,79. 5 4 5 4 10 8 6 fat Vin. öfver 21 %, vägande 3,485 &.....
Nederlagsafgift R:dr 3: 90 forn under 21 % endast R:dr 1: 95). 10 44 10 44 20 88 30 fat Toppsocker, vägande 37,835 //. 113 52 113 52 227 4 eller .1,440 kubikfot Nederlagsafgift R:dr 41: 32. 86 40 86 40 172 80 30 fat Sirup, vägande 31,500 ft.
Nederlagsafgift R:dr 10: 69.
94 50 94 50 189 “ 4 fat Bomolja, vägaude 4,000 <tl.
Nederlagsafgift
R:dr 0,32.
Tullen B:dr 32.
Transitoförsändningar från Göteborg på Göta ka- nal och på jernväg betala ej transitoafgift.
Vid Nederlagsbehandling i Stockholm tillkommer för vissa varor (Socker, Kaffe, Sirup, Mandel m. fl.) vågpenningar å 30 öre pr 100 fl. netto m. m.
Magasinshyran beräknas antingen varan magasine- ras eller icke. 12 12 24 Motioner i Borgare-Ståndet 1865.
N:o 76. 179 N:o 76.
Af Herr från norra stambanan genom Upland och Westmanland till
Dalarne samt vidare i rigtning åt sjön Siljan.
Snart äro 10 år förflutna sedan inför Rikets Ständer framlades en omfattande plan för de jernvägsbyggnader, hvilka ansågos böra på Statens bekostnad utföras, och redan äro 98 mil stambanor, dels för trafiken öppnade, dels under byggnad, utan att det ännu lyckats att få af Rikets Ständer erkänd rättmätigheten af de framställda anspråken på en statsbana, ledande ifrån rikets hufvudstad till de landsdelar, inom hvilka denna eger sina förnämsta handelsförbindelser.
Likaså hafva dessa landsdelar, om hvilkas behof af lättade kommunikationer för vidare utveckling af deras för fäderneslandet högst vigtiga näringar så många ovedersägliga intyg blifvit gifna, allt hittills nödgats stå tillbaka.
En stambana, ledd ifrån hufvudstaden till hjertat al Dalarne, hade redan år 1856 af sedermera Chefen för Statens jernvägsbyggnader, Herr Öfversten Ericson, blifvit förordad.
Dess behöflighet har af 1859 års jernvägsundersökningskomité blifvit uti underdånigt betänkande af den 8 November samma år utredd; en jernvägsförbindelse, ledd genom södra Upland och Westmanland till Dalarne har blifvit tillstyrkt af den år 1862 utaf Kongl. Majit förordnade komité för utredande af norra stambanans ändamålsenligaste sträckning, och på grund af den skedda utredningen, blef förslag härom af Kongl. Majit framstäldt genom nådig Proposition till Rikets Ständer vid sistförflutna riksdag.
Vidare hafva provinserna Westmanland och Dalarne genom sina landsting och dessas deputerade, uti gemensam underdånig petition, afgifven i sistlidne Juli månad, inför thronen uttryckt sin önskan att nådig framställning måtte vid innevarande riksdag till Rikets
Ständer göras om anslag till påbörjande af en stambana utgående från den under anläggniug varande jernbanan emellan Stockholm och Upsala och sträckande sig genom Upland, Westmanland och Dalarne i rigtning mot sjön Siljan; och slutligen har
Dalarnes detta år församlade landsting uti särskild underdånig skrifvelse förnyat sistnämnda underdåniga anhållan.
Fullständiga undersökningar uti den föreslagna rigtningen äro på båda provinsernas gemensamma bekostnad utförda under loppet af detta år af Chefen för mellersta väg- och vattenbyggnadsdistrikten, Majoren C.
Adelsköld, 180 Motioner i Borgare-Ståndet 1865.
År 1856 yttrade sedermera Chefen för Statens jeruvägsbyggnader uti sitt då afgifna underdåniga betänkande rörande dessa byggnader, den åsigt, att provinserna norr om Stockholm med den industri och utveckling som dessa gå till mötes, icke kunna vara belåtna med mindre, än att en jernbana genomskär deras inre delar.
År 1859 anförde jernvägsundersökningskomitéen uti dess underdåniga betänkande af den 8 November sagda år, rörande rigtningen af stambanorna norr om Mälaren, att ”bristen på spanmål i det bergs- och skogsbrukande distriktet jemte öfverskottet deraf söder om dess gränser hafva af ålder gifvit spanmålsrörelsen ifrån Mälaretrakten sin rigtning ifrån söder till norr;” att ”likasom spanmålsrörelsen har sin rigtniug emellan norr och söder, så hafva ock bergsprodukterna sökt sig kortaste vägen ifrån norr till söder, för att med minsta kostnad träffa de närmast belägna hamnarne vid Mälaren hvarifrån desamma billigast kunna föras till hufvudstaden för export, eller till sådana konsumtionsorter, dit sjötransport erbjuder sig” — vidare att ”samma rigtning från söder till norr råder äfven för handeln med import och fabriksvaror” och slutligeu att då ”hela den större rörelsens rigtning inom den del af landet, som den norra stambanan jemte föreningsbanan derifrån till den vestra skola genomskära (och som begränsas af Östersjön, Mälaren och Hjelmaren, samt en linea, dragen ifrån sjön Siljan rätt i söder, jemte Gefle—Dala jernväg), går i norr och söder, så är det tydligt att berörda stambanor måste utläggas så att de, med iakttagande af denna hufvudrigtning, dels genomskära midten af det spanmåls-producerande landet, dels ock, särdeles med afseende å bergsbruket, på det sätt beröra dess distrikt, att de så väl kunna upphemta större qvantiteter för att aflemnas antingen vid Gefle, Strömsholms kanal, någon af Mälarens hamnar eller andra inre segelleder, som ock inom sjelfva distriktet biträda med transport af råämnen, malm och tackjern för grufvor och hyttor till förädlingsverkstäder.
Härjemte har Konungens Befallningshafvande i Stora Kopparbergs län, utusvar å de af jernvägsundersökningskomitéen uppställda frågor, och med afseende å Gefle— Dala jernväg samt Strömsholms kanal, yttrat ”att dessa transportleder uppfylla icke provinsens behof af lättare transport för spanmål, som årligen måste uppköpas från Westmanland och Upland, äfvensom för afsättning till sistnämnda provinser af
Dalarnes slöjdalster;” att ”för detta ändamål erfordrades en jernväg från någon punkt i trakten af Sala till sjön Siljan, helst erfarenheten vitsordat att spanmål för ortens behof under vanliga förhållanden alltid kunnat ifrån Westmanland och Upland erhållas för bättre pris än ifrån Gefle;” att denna jernväg borde, för att uppfylla länets bergsbruksidkares önskningar och behof, antingen beröra Norbergs malmrika grufvefält och Strömsholms kanal, eller ock genom en bibana med densamma bindas, samt sedermera utsträckas till någon punkt, som genom sjötransport vore förenad med sjön Siljan.”
År 1862 yttrade den af Kongl.
Maj:t då förordnade komité för utredande af norra stambanans ändamålsenliga sträckning, bland annat, ”att den ojemförligt större rörelsens rigtning genom Westmanland och Dalarne Irån söder till norr och tvärtom voro ett obestridligt förhållande; att redan det dåliga skick, hvaruti den stora i denna rigt - Motioner i B or gare-Ståndet 1865.
181 ning gående stråkvägen emellan Falun och Westerås till följd af de talrika varutransporterna befinnes, vore i och för sig ett bevis, som måste vederlägga hvarje invändning mot sanningen af berörda påstående; att om dock vidare bevis i detta afseende erfordrades, så funnes det uti Länsstyrelsens i Falun afgifna yttrande, hvilket i fråga om de inom provinsen mest begagnade transportlinier, här i korthet återgifvet, innehölle att vägen från Westerås genom Grytnäs, Hedemora, Stora Schedvi och Wika socknar till Falun, äfvensom vägen förbi Grytnäs, Hedemora, Säters och Tuna socknar till Båtstad, landvågen förbi Grådefallen samt vidare vattenvägen på Dalelfven och sjön Siljan till Mora och Orsa socknar, höra till de främsta vägarne, och att på dem provinsens befolkning till större delen hemtar sitt behof af spanmål, specerier och manufakturvaror samt afsända en stor del af sina produkter af koppar, jern och hvarjehanda slöjdalster.
De fördelaktiga vitsord, som sålunda blifvit lemnade åt den ifrågavarande jernvägsrigtningen, erhålla än ytterligare stöd af de statistiska uppgifter, som äto denna motion bilagda och hvilka lemna ett fullständigt begrepp om den öfverlägsna varutrafik som strömmar uti den af jernvägsundersökningskomitéen antagna hufvudrigtningen.