Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Med u n d a n t a g af ett p o r t r ä t t i o l j a f r å n d e n t i d i g a s t e u n g d o m e n finns i n t e t p o r t r ä t t af fru B e n e d i c k s, o c h s o m b e v i s p å h e n n e s aver- s i o n f ö r p o r t r ä t t af s i g själf k a n n ä m n a s, att d å e n s l ä k t i n g h e n n e o v e t a n d e låtit t a g a ett d y l i k t efter o l j e t a f l a n, h o n efter u p p t ä c k t e n h ä r a f p a s s a d e p å att v i d f ö r s t a tillfälle t a g a d e t u r a l b u m e t o c h f ö r s t ö r a det.
P å g r u n d af d e n n a k a r a k t ä r i s t i s k a e g e n h e t ä r o v i i c k e i tillfälle att h ä r p r e s e n - tera h e n n e s bild för I d u n s läsarinnor.
D e 4 — 5 sista åren v a r h e n n e s hälsa v a c k l a n d e, m e n h o n bar sina plågor m e d tålamod o c h klagade icke.
U n d e r inne- varande s o m m a r vistades hon på Dalarö.
H o n s t o d j u s t i b e g r e p p att å t e r v ä n d a h e m o c h ä m n a d e t i l l b r i n g a d a g e n f ö r e afresaii hos en b e k a n t familj, d å d ö d e n kallade henne.
Efter en halftimmes dödsarbete slocknade lifsgnistan.
E m m a Benedicks dog d e n 2 6 a u g u s t i af h j ä r t f ö r l a m n i n g.
D e n aflidnas n u ö p p n a d e t e s t a m e n t e b ä r ett s t o r a r t a d t v i t t n e s b ö r d o m, att h e n n e s hjärtevarma o m t a n k e för lidandets barn samt för allmännyttiga o c h u p p h ö j d a ända- mål följt henne äfven b o r t o m grafven.
För- u t o m e n m ä n g d d i s p o s i t i o n e r till e n s k i l d a p e r s o n e r h a e j m i n d r e ä n 615,000 kronor d o n e r a t s till v ä l g ö r a n d e s y f t e n, af h v i l k a v i här n ä m n a följande: Fru » E m m a Benedicks ' Asyl för ålderstigna fruntimmer » 300,000 kr.
; en af metodistförsam- lingarna i Stockholm (för kyrkobyggnad) 50,000; asylet för pauvres honteux i Stockholm 20,000; Stockholms sjukhem för obotligt sjuka (för under- hållande af 2 sjuksängar) 20,000; kronprinsessan Lovisas vårdanstalt för sjuka barn 20,000; Sabbats- bergs fattighusinrättning 15,000; Allmänna insti- tutet för döfstumma å Manilla 10,000; Diakoniss- anstalten vid Ersta i Stockholm 10,000; fröken Elsa Borgs h e m vid Hvita bergen i Stockholm 10,000; Stiftelsen för gamla tjänarinnor i Stock- h o l m 10,000; Föreningen för välgörenhetens ord- nande i Stockholm 10,000; Stockholms skollofs-
IDUN 1895 kolonier 10,000; Fredrika Bremer-förbundet (hälf- ten till förbundets sjukkassa) 10,000; » Skansen » 10,000; Kristliga föreningen af unga kvinnor i Stockholm 5,000; d:o d:o för fabriksflickor å Sö- der i Stockholm 5,000; Eugeniahemmet 5,000; Föreningen för sömmerskors sommarhem 5,000; Föreningen Handarbetets vänner i Stockholm 5,000; Svenska lärarinnornas pensionsförening 5,000, hvarjämte ett flertal här ej nämnda » h e m », » barnkrubbor », » arbetsstugor » och välgörande föreningar ihågkommits med donationer från 1,000 till 5,000 kr.
Stockholms samhälle förlorar i h e n n e en storslagen m ä c e n a t, o c h otaliga äro d e fattiga o c h s j u k e, s o m stå s ö r j a n d e v i d h e n n e s graf.
II W — I.
Mamsell Stafvas " själfviskhet Också en interview.
J J J T O G var hon en smula » konstig », den gamla • II mamsell Stafva, gårdens original.
Den me- G / Y ningen var nu en gång för alla liksom fast- slagen bland grannarne.
Och när man råkat fast för en sådan mening, är naturligtvis allt, hvad man tar sig till, så där temligen kostligt, för att inte säga smått tokigt.
H o n hade en tid inackorderingar, teknologer, farmaceuter o c h andra studerande.
Gumman sken af belåten, när h o n såg » sina gossar » länsa bordet m e d vargaptit, m e n samma aptit slok också nästan hela hennes lifränta, o c h vid ter- minernas slut stod h o n m e d två t o m m a händer.
Och när någon, s o m därtill var hennes gäldenär kanske för flere månader, saknade medel till hemresa — gick inte då den tokiga människan o c h lånade pengar för hans räkning!
Eget nog klarerade dock till o c h m e d de värsta slarfvarne slutligen sitt mellanhafvande m e d mamsell Stafva.
Det måtte legat något särdeles eggande för hederskänslan i hennes sätt att » släppa allt vind för våg o c h låta äta ut sig », såsom grannarne uttryckte sig.
Så måste h o n sluta m e d inackorderingarna, men det sved till i sinnet, hvar gång hon tänkte på denna » gyllene » tid, s o m icke skulle åter- k o m m a — » gyllene », icke för kassan, men för det gamla kärleksfulla hjärtat.
» Det är nog själfviskt af mig att gräma mig of ver förlusten af gossarne, » erkände hon, » men jag kan aldrig g l ö m m a deras glada o c h vänliga ansikten, o c h jag tänker så ofta på, o m de ha det tillräckligt bra, där de nu äro. » En af d e m k o m emellertid att stanna kvar under mamssell Stafvas hägn.
Det var en ung språk- lärare, s o m knall o c h fall fick lungsot o c h blef liggande i det rum, han hyrde hos gumman, Själf yrkade han på att föras till sjukhus för att icke ligga sin värdinna till last.
Mamsell Stafva blef rent förfärad.
» Föras till sjukhus i den här decemberkylan och k o m m a bland främmande människor, som inte fråga ett kvitt efter ' n! » utbrast hon.
» Al- drig, så länge jag finns o c h har något samvete i bröstet! » Så blef han kvar i sitt rum, fick fri läkarevård af en kamrat o c h sköttes med moderlig ömhet af mamsell Stafva.
Det gick väl ett år o m, o c h en solig majdag utandades han sitt lif.
— — » Det var väl rätt besvärligt i längden med en lungsotspatient, » sade en besökande till mamsell Stafva någon tid efter begrafningen.
» Kors, det var j u jag själf, s o m trugade h o n o m kvar, » invände den gamla, » så det var ju bara på egen fördel jag höll. » » Egen fördel? » upprepade den framande för- vånad.
» Ja, det var j u ändå en af gossarne jag fick behålla.
» » Så — ja visst.
Nå m e n den stackarn kunde väl inte hjälpa till synnerligen m y c k e t själf? » » Jo, det är då visst o c h sant, » utbrast gum- man energiskt, » att han hjälpte till, allt hvad hans krafter förmådde.
Så sjuk han var, låg han dagen igenom och öfversatte utländska skrif- ter, ja, det var en flit, s o m var omåttlig.
» » Fick han sälja sina öfversättningar? » » H m — ja, inte alla förstås, men nog gick det till en trettio kronor. » » Under ett år? » » Ja, var inte det riktigt vackert af en stackars sjukling? » menade mamsell Stafva naivt, » och så väl di pängarne k o m till pass!
För d e m kun- de han ändtligen köpa det där dyra vinet, o c h jag behöfde inte längre ängslas för den saken — så nog hjälpte han till alltid! » » Trodde han, att han någonsin skulle bli frisk igen?
» » Jojomen — och bara jag k o m m e r o p p, plä- gade han säga, ska ' mamsell Stafva minsann ha igen allt hvad h o n gjort för mig! » — Jag ordentligt skämdes, när han sa ' så.
H v a d hade han egentligen att tacka mig f ö r!
En fattig mat- bit, ett krypin till rum.
» » Och ständig, ö m vård! » inföll den främmande.
» Liksom det var något att tala o m!
Det var j u min egen dagliga glädje, s o m jag fikade att alltid få behålla, mitt gamla egoistiska stycke! » » H a n fick emellertid aldrig infria sitt löfte. » » Nej, m e n det vet jag så väl, att han gjort, bara han k o m m i t o p p igen, så det var minsann inga tomma ord — han rådde väl inte för, att döden k o m emellan! » » Var det hans böcker, de där? » frågade besö- karen o c h pekade på ett bokskåp.
» Ja men, var det så, » sade gumman m e d ve- modig andakt; » det var det käraste han hade.
Ur d e m läste han ofta högt för mig o m så mån- ga märkvärdiga o c h vackra saker.
Hvar skulle jag fått sân ' a högtidsstunder ifrån, o m inte han varit!
Och tror herrn, att så ' nt kan ersättas med pengar — åhnej, det är allt jag s o m står i skuld för mycket hos h o n o m, där han ligger i mullen.
— Och så tänkte ändå den token sälja bort en del, då vi en gång hade det litet svårt!
Jag visste, att jag inte skulle härda ut att se hans saknad, o c h därför styrde jag o m, så att det inte blef någon försäljning af — orätt kan- ske det var af mig att tänka så m y c k e t på egen tillfredsställelse o c h hindra h o n o m i hans beslut.
Men jag hittade j u i alla fall på en m y c k e t bättre utväg.
» \ » Hvilken då, o m man får vara frågvis? » » Jo, » sade gumman m e d ett småslugt leende, » jag pantsatte min nya vinterkappa, s o m jag inte behöfde på våren. » » Mamsell Stafva lagade väl ändå, så hon fick igen kappan? » » Jag fick visserligen inte igen den, » sade gum- man smått förlägen, » för jag råkade att inte ha pengar till omsättningen.
» » Det var ju bra ledsamt! » » Å h n e j, det var inte så farligt m e d det! » sade den gamla o c h strålade upp i ett godt leende, » jag såg m e d egna ögon, då jag var på auktio- nen, att kappan ropades in af en fattig stackare, som såg så innerligen förnöjd ut öfver den goda affären, o c h s o m kanske behöfde kappan mycket bättre än jag — så den k o m n o g i rätta hän- der.
Den gamla kappan, sam jag har, är till- räckligt bra än i dag.
— N e j, det var n o g bäst som skedde! » utbrast hon efter ett litet uppe- håll, » jag kände mig ibland riktigt olustig i den där öfverflödskappan, när jag såg så många an- dra huttra o c h frysa omkring mig.
En får väl inte bara tänka på sig själf heller — det gjorde aldrig han, s o m är död, han tänkte mest på att fägna mig o c h blef alldeles ifrån sig, när jag inte ville resa ut till landet till syster min.
Se, han tyckte, jag behöfde litet omväxling. » » Blef det ingenting af ined resan? » » Nej, o c h tänk en så ' n Guds lycka det v a r!
I juli fick han två blodstörtningar.
Om jag då inte varit h e m m a o c h fått fatt i läkare, så hade det j u varit så godt s o m mitt fel, om han stru- kit med, » menade mamsell Stafva i trohjärtad enfald.
» Begrafningen vållade väl b e k y m m e r?
» » Ja, det må Herran veta, » sade den gamla sakta m e d knäppta händer, » att det var med tungt sinne jag såg h o n o m stoppas i jorden.
» » Det förstås, » sade den främmande m e d ett rördt leende, » men jag menade egentligen begraf- ningsomkostnaderna.
» » Den saken redde sig galant », sade gumman m e d ett uttryck af liftig tacksamhet, » själf svepte jag honom, men se ' n ville inte pengarne räcka långt, förstås.
Kan herrn tänka sig, att då erbjöds jag af likkistsnickarn o c h hyrkusken att få betala d e m efteråt litet i sender efter råd o c h lägenhet.
Nog var det bra snällt, o c h är inte sâ ' nt styrkande för ens tro på både Gud o c h m ä n n i s k o r?
Ja, det är, som jag alltid tänkt, att m e d h o n o m, s o m är död, följde i allt s o m allt idel välsignelse för mig. » Det glittrade fuktigt i den främmandes ögon.
» Mamsell Stafva känner sig alltså tillräckligt belönad för sitt verk? » &gt; V e r k?
Det var väl inte något verk, o c h för 285 resten inte mitt verk.
En är väl ändå bara red- skap här i lifvet, skulle jag tro.
Men är det så, att jag gjort något, så har jag sannerligen blif- vit belönad öfver förtjänsten.
Jag bar ett kärt minne att tära på till döddagar, o c h jag har en kär graf att sköta o m.
Det är gunås inte alla, som ha det, och jag önskade bara, att jag kun- de dela m e d mig af en så ' n välsignelse — Jty en får väl inte vara alltför själfvisk af sig! » Emy.
Då ni annonserar om plats ... Några råd af en ungkarl, s o m s ö k e r värdinna.
fBljen s o m i våra dagar söker plats, må- (SttsM ste o f t a b e g a g n a s i g af a n n o n s e r i n g i tidningarna.
D e t k u n n a vi se särskildt af » I d u n », s o m i h v a r j e n u m m e r i n n e h å l l e r d u s s i n t a l s a n n o n s e r af p l a t s s ö k a n d e flickor.
O c h d e n flicka, s o m a n n o n s e r a r, ö n s k a r för- stås, att h e n n e s a n n o n s m å b l i u p p m ä r k - s a m m a d af så m å n g a s o m m ö j l i g t o c h b e - svarad.
M e n b l o t t få f ö r s t å att a n n o n s e r a så, att n ä m n d a s y f t e m å l e r n å s.
Allt för m å n g a s a n n o n s e r ä r o h å l l n a i så a l l m ä n stil, att i n g e n b r y r s i g o m d e m.
F ö r att e n a n n o n s skall b l i u p p m ä r k s a m m a d, b ö r d e n v a r a så k o n k r e t s o m m ö j l i g t.
Här n å g r a r å d till d e k v i n n l i g a a n n o n s ö r e r, s o m v i l j a, att d e r a s a n n o n s e r s k o l a t a g a s k r u f: 1.
D å n i a n n o n s e r a r, så b ö r j a e j a n n o n - sen på följande vanliga, m e n m y c k e t oprak- t i s k a s ä t t: » E n u n g flicka » e t c, u t a n angif, h u r g a m m a l n i är.
e n m a n vill h a e n v ä r d i n n a f ö r sitt h u s, så är h a n v a n - l i g e n m y c k e t i n t r e s s e r a d af att v e t a, h u r u g a m m a l d e n är, s o m s ö k e r v ä r d i n n e p l a t s e n, o c h har på f ö r h a n d b e s t ä m t sin b l i f v a n d e värdinnas ungefärliga ålder.
M e n hvern v e t, h u r g a m m a l » e n u n g flicka » är.
» Ung » är j u ett f a s l i g t r e l a t i v t b e g r e p p.
D e n s o m skrifver d e s s a r a d e r (e n u n g k a r l, s o m i n o m parentes sagdt söker en värdinna) vet rakt inte, o m d e n » u n g a » platssökande flickan är 16 eller 3 2 år eller ä n n u ä l d r e, o c h jag- AR s ä k e r o m, att m å n g a ä r o l i k a d u m m a som jag.
D ä r f ö r b r y r j a g m i g i c k e o m att b e s v a r a d e n » u n g a flickans » a n n o n s, u t a n blott den flickas, s o m tydligt säger, hur g a m m a l h o n är.
O c h h v a r f ö r ej s ä g a d e t t a?
N i b ö r här- v i d l a g b e a k t a, att ö n s k n i n g a r n a ä r o m y c k e t olika.
D e n ene, s o m söker en värdinna eller ett h u s h å l l s b i t r ä d e, v i l l h a e n 2 5 - å r i n g, d e n a n d r e e n 3 5 - eller 4 0 - å r i n g.
Därför m å i n g e n r ä d a s f ö r att a n g i f v a s i n v e r k l i g a å l d e r, v a r e s i g h o n är u n g eller g a m m a l.
Alltså börja aldrig annonserna m e d: » E n u n g flicka ».
D å ni a n n o n s e r a r o m p l a t s, så u n d - v i k o m m ö j l i g t att, o m ni är h e m m a i l a n d s - o r t e n, b e g ä r a s v a r till I d u n s e x p e d.
, Gumse- lii a n n o n s b y r å eller n å g o t a n n a t ställe i h u f v u d s t a d e n; f ö r o r d n a i stället o m s v a r e n s s ä n d a n d e till d e n p l a t s, d ä r ni b o r.
Det h ä n d e r o f t a, a t t t. e x.
d e n m a n, s o m s ö k e r e n v ä r d i n n a, ej vill a n t a g a n å g o n, s o m h a n ej k a n v a r a i tillfälle att f ö r u t s e o c h s a m - t a l a m e d, m e n d å b l i r d e t j u b l o t t ett o n ö - d i g t skrifveri, n ä r d e n s o m v i l l h a e n v ä r d - inna o c h s o m bor i Y s t a d, besvarar en s ö k a n d e s bref, h v i l k e n b e f l n n e s b o i H a p a - randa.
Vill ni, s o m b o r i Y s t a d o c h söker v ä r d i n n e p l a t s, b l a n d a b o r t k o r t e n litet, så
1DUN 286 k a n n i j u b e g ä r a s v a r till n å g o n p o s t s t a - tion, s o m ligger i närheten af Y s t a d, exem- p e l v i s till S i m r i s h a m n, o c h l a g a a t t s v a r e n r e t u r n e r a s till Y.
P å d e t s ä t t e t får d e n, s o m läser a n n o n s e n, å t m i n s t o n e p å e t t u n g e - fär v e t a, h v a r n i b o r o c h h v i l k e t h a n i re- g e l, o m h a n v e r k l i g e n reflekterar å e d e r a n n o n s, g ä r n a vill v e t a.
O m n i s ö k e r p l a t s t. e x.
s o m v ä r d - i n n a, så k a n n i u n d v i k a m y c k e t o n ö d i g t skrifveri d ä r i g e n o m, a t t n i i a n n o n s e n o m - n ä m n e r, h u r u v i d a n i ä g e r n å g o n eller i n g e n kunskap i musik.
D e n e n e sätter v ä r d e p å att f å e n m u s i k a l i s k v ä r d i n n a, j a, f o r d r a r det kanske ovillkorligen, d e n andre bryr sig ej d e t r i n g a s t e o m m u s i k.
Ä f v e n o m ni k a n a l d r i g s å litet k l i n k a p i a n o, så a n g i f d e t, t y m å h ä n d a är m a n n ö j d m e d g a n s k a litet i d e t t a h ä n s e e n d e, m e d a n m a n d o c k o v i l l k o r l i g e n f o r d r a r något.
A n n o n s e r a allt- så: » musikalisk », » något musikalisk », » spe- lar till h u s b e h o f », » i c k e m u s i k a l i s k » e t c.
Slutligen ä n n u ett r å d: O m ni be- svarar e n annons, i hvilken anhålles o m fotografi af d e n s v a r a n d e, s å b r y er e j o m att s v a r a, d ä r e s t n i ej o c k s å e n l i g t b e g ä r a n m e d s ä n d e r fotografi.
Svarar ni ändå, så skall e d e r t s v a r i n i t t i o n i o fall a f h u n d r a utan v i d a r e g e n a s t h a m n a i p a p p e r s k o r g e n.
O c h ni m å i c k e m e n a, a t t d e n s o m i n ä m n d a fall g e n a s t b o r t k a s t a r e d e r t bref, är e n » y t - l i g » p e r s o n, s o m b l o t t fäster s i g v i d utse- e n d e t, t y h v i l k e n p e r s o n, s o m t. e x.
s ö k e r e n värdinna, h a n m å vara huru allvarlig o c h » d j u p » s o m helst, skulle vara likgiltig för att veta, o m d e n s ö k a n d e ser u t s o m e n m a r k a t t a eller h a r e t t n å g o r l u n d a h y g g - ligt u t s e e n d e?
F ö r öfrigt k a n m a n ofta b l o t t af e n p e r s o n s p o r t r ä t t s l u t a till åt- skilligt o m personens inre beskaffenhet.
O c h s k u l l e n i v i l j a h a b e v i s f ö r d e n n a sats, så h a r n i d e t h ä r: P å e n p e r s o n s p o r t r ä t t ser m a n b l a n d a n n a t h a n s ö g o n.
N u äro ö g o n e n s j ä l e n s s p e g e l; alltså s e r m a n af e n p e r s o n s p o r t r ä t t h a n s själ, d.
s. h a n s inre.
I s o m a n n o n s e r e n efter p l a t s, f ö l j e n n u d e s s a v ä l m e n a n d e v i n k a r af e n u n g k a r l, s o m är i b r y d e r i f ö r a t t f å e n l ä m p l i g v ä r d - inna, o c h I skolen få se, att det k o m m e r att n a p p a a l l d e l e s ö f v e r d å d i g t.
D e n där r å d l y d e r, h a n är v i s.
V. O m v å r a f ö d o ä m n e n.
Några allmänna synpunkter af Professor Robert Tig-erstedt.
(Forts.) Njutningsmedlen äro alliså nödvändiga för kroppen.
M e n vi böra dock vakta oss f ö r öf- verdrift i deras användning, ty därigenom kunna svåra rubbningar i kroppens välbefinnande upp- stå.
E n sådan öfverdrift äger rum, o m man använder f ö r starkt kryddad mat, ty härige- nom utöfvas en alltför stark retning på mag- säcken, som sålunda småningom bringas till ett sådant tillstånd, att den icke mera kan und- vara dessa starka kryddor, något, s o m i sin tur leder till m e r eller mindre svåra magsjuk- domar o c h därmed följande elände.
E n märkvärdig omständighet, som nära sam- manhänger m e d njutningsmedlen, måste j a g också beröra, nämligen behofvet af omväxling i födan.
E n föda m å aldrig så m y c k e t till- tala oss, vi ledsna d o c k slutligen v i d densamma, om vi alltför ofta få förtära den.
Förklarin- gen härtill synes väsentligen ligga däri, att magsäcken genom ständigt enahanda retning på något sätt förslöas, så att den icke mera bil- dar tillräcklig magsaft.
Detta behof af o m - växling i födan är naturligtvis ingalunda lik- tydigt m e d ett b e h o f efter läckra o c h dyrbara maträtter o c h kan utan någon egentlig svårig- het tillfredsställas, ty af samma slags födoäm- nen kunna j u f ö r samma kostnad flere olika maträtter tillredas, hvilka alla hafva sin särskilda smak.
Anmärkas b ö r, att det vik- tigaste af alla våra födoämnen, brödet, också är det, v i d hvilket vi minst lätt ledsna eller rättare sagdt v i d hvilket vi alls icke ledsna.
1895 vin städse omväxlade m e d flere månaders af- hållsamhet o c h det under iakttagande af att bägge perioderna så jämnt s o m möjligt förde- lades på olika årstider.
Resultatet var att gossarne under den period, de fìngo vin, föreföllo föräldrarne mattare, söm- nigare, mindre upplagda f ö r andligt arbete, de- ras sömn var oroligare, oftare afbruten o c h därför mindre vederkvickande.
T v å af gos- sarne märkte detta själfva så tydligt, att de af egen drift bådo föräldrarna att förskonas från vinet.
U r medicinsk synpunkt är spriten, såsom en framstående tysk universitetslärare v i d en me- dicinsk kongress yttrat, ett retmedel.
» Bar- nets kropp behöfver intet sådant, den måste hållas frisk, hafva g o d luft, rörelse, g o d föda.
Men det är en kräftskada i vår tid, att hvarje barn från det andra eller tredje året får dricka vin o c h ö l, o c h j a g ville fästa uppmärksamhe- V i kunna m e d allt skäl utsträcka begreppet ten därpå, att i synnerhet v i, s o m praktisera njutningsmedel ännu längre än vi hittills gjort i en stor stad, dagligen kunna öfvertyga o s s, det o c h såsom sådana beteckna allt, s o m g ö r att en af vår tids viktigaste sjukdomar, den förtärandet af födan till ett nöje, således en stegrade nervösa retligheten o c h den aftagande snygg servering, ett gladt bordssamtal, m.
nervösa motståndskraften, i h ö g grad ökas g e - dyl.
Slikt kostar ingenting, men bidrager ofant- nom ett förtidigt missbruk af sprit.
» O c h han ligt både till trefnaden o c h till matlusten.
E n tillade, vändande sig till de närvarande läkarne: osnyggt serverad mat, den m å nu sedan i o c h » J a g b e r er att hvarhelst ni har något infly- för sig vara huru läcker som helst, väcker en- tande alltid bestämdt framhålla, att man åt dast leda; tvister o c h obehag vid matbordet små barn o c h åt unga personer endast allde- stilla hungern förr än kroppens behof af nä- les undantagsvis, men öfver hufvud taget icke ringstillförsel är tillfredsställda alls får g e något v i n.
» Jag ber slutligen att m e d några o r d få b e - röra ett bland de njutningsmedel, s o m tillhöra de i dagligt tal såsom sådana betecknade, näm- ligen spriten (alkoholen).
D e t är icke m i n af- sikt att här närmare inlåta m i g på en skil- dring af spritdryckernas inverkan på kroppen och dess förrättningar, eller att skildra de olyc- kor o c h det elände, s o m de ännu i våra dagar i så rik mån föranleda.
Men då j a g förestäl- ler m i g att dessa rader k o m m a att läsas af åt- skilliga mödrar, har j a g icke kunnat underlåta att här uttala ett allvarligt varningsord m o t att låta barn förtära sprithaltiga drycker af hvad slag de vara m å.
M a n g ö r detta ofta af ren tanklöshet, icke sällan också i akt o c h mening att därigenom stärka barnet.
M e n m a n tager härutinnan fullkomligt miste.
Tvärtom lär er- farenheten m e d den största bestämdhet att sprit, äfven i m y c k e t små mängder, icke blott icke g ö r barnet nytta, utan tvärtom vållar det skada.
Man anser, att den i vår tid, äfven hos ung- domen, så vanliga nervsvagheten, neurastenien, med dess retlighet, hufvudvärk, hjärtklappning, sömnlöshet o c h nedstämning, till en del fram- kallas af en f ö r tidigt o c h i snabb stegring tilltagande förtäring af spritdrycker.
Den ge- nom d e m skadligt påverkade unga hjärnan för- mår icke fylla de af skolarbetet på densamma ställda fordringarna, o c h sålunda uppstår en öf- veransträngning, s o m icke sällan lägger grun- den till barnets senare nervositet.
E n schweizisk läkare har f ö r icke länge se- dan meddelat följande lärorika iakttagelse till belysning af spritdryckernas verkningar på barn.
T v å familjefäder, hvilka ansågo att v i n i måttlig mängd var nyttigt f ö r något äldre barn, ville pröfva huruvida detta stegrade dessas ar- betsförmåga hemma o c h i skolan, eller o m det nedsatte den o c h föranledde en snabbare ut- mattning o c h förslappning till k r o p p o c h själ.
Barnen, gossar, voro 1 0 — 1 5 år gamla.
D e t endast till måltiderna förtärda, alltid med vat- ten utblandade o c h i o c h f ö r sig svaga vinet utgjorde dagligen f ö r de yngre gossarne 70, f ö r de äldre 100 gr. Försöket räckte halftannat år o c h utfördes sålunda, att flere månader med (Forts.) UR NOTISBOKEN.
Kronprinsessans hälsotillstånd har under den senaste tiden varit något mindre tillfreds- ställande.
Den försämring, s o m inträdde i hennes kroniska lungkatarr vid återkomsten till Baden sistlidne vår, fortfar ännu m e d betydlig slem- afsöndring och envis hosta.
» Allas vår Lea *, den uppburna författarin- nan o c h då o c h då äfven s o m medarbetarinna i Idun synliga fru Josefina Wettergrnnd, fyllde i måndags 65 år.
» E n svensk kvinna », som redan förr någon gång på ett formfulländadt o c h varm- hjärtadt sätt i vår tidning gjort sig till tolk för sina medsystrars sympatiei, har på annat ställe i detta nummer hugfäst » Leas » märkesdag.
- Kvinnliga läkarestipendiater.
Fredrika Bremer-förbundets stipendier för kvinnor, s o m studera medicin, ha för innevarande år tilldelats, det å 500 kr.
kand. Berna Skog o c h det å 400 kr.
kand. Sofia Holmgren.
Biskopsdotter folkskollärarinna.