Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den, som, med godkännande af Utskottets tillstyrkan af hvad Kongl. Maj:t i Nåder föreslagit, bifaller, att förslags-anslaget lill fångars vård, skjuts, underhåll, medicamenter m. m., ökas med 100,000 R.dr, och således bestämmes till 345,380 R:dr, voterar Ja; den det ej vill, 22 Ståls-Utskottets Utlåtandej N.-o 022.
Nej; Vinner nej; (Irsta alternativet) bestämmes nämnde anslag till 425,380 Rrdr.
(2:dra alternativet) bestämmes berörde anslag till 430,000 Rrdr.
Stockholm den 10 Septembér 1840.
Nro 322.
Auk. till Exp. Utsh. den 11 Sept-, kl. ti f. m.
Utlåtandej i anledning af väckt motion om ersättning för åren i83g och 1840 till de dagsverks skyldige under Mariceholms och Cathrinebergs Landshöfdingen B oställen. (U. A.)
Uti en från Bonde-Ståndet remitterad motion, bar Riksdags-fullmägtigen Anders Andersson från Skaraborgs Län, sedan Rikets Ständer, med bifall tili Stats-Utskottets Utlåtande Nro 40, medgifvit, att de dagsverksskyldige under Mariaeholms och Cathrinebergs Landshöfdinge-bostälien böra från nämnde skyldighets utgörande befrias samt ett deremot svarande anslag af 894 Rrdr 22 sk. 11 rst. å stat uppföras, men, enligt hvad Kongl. Majrts Nådiga Proposition, angående Stats-verkets tillstånd och behof utvisade, dagsverksskyldigheten bordt Vårfrudagen år 1839 upphöra, hemställt, alt på det de dagsverksskyldige må komma i åtnjutande af den dem förunnade befrielse äfven för åren 1839 och 1840 och de redan utgjorde onera varda elem restituerade, Rikets Ständer måtte bevilja ett serskildt anslag för dessa begge år till ett belopp, motsvarande hvad nu kommer att å den blifvande Riks-staten från och med år 1841 uppföras; uti hvilken motion Riksdags-fullmägtigen Johannes Andersson från ofvannämnde
Då Kongl. Maj:t elen 2 Februari 1888 i Nåder förklarat, att de nu ifrågavarande dagsverksskyldigheterne, såsom hvarken i hemmanens ränta inbegripne, eller i skattläggning, eller indelningsverket grundade, borde med Vårfrudagen 1839 upphöra, ehuru, vid det förhållande, att lösen för dessa dagsverken blifvit beräknad såsom tillgång vid Landshöfdinge-lönernes reglerande, befrielsen icke kunde vidtaga förr, än motsvarande anslag blifvit af Rikets Stän - Stats-Utskottets Memorial, JY.-o 323. der anvisadt; så och enär ett dylikt anslag väl numera blifvit af Rikets Ständer till uppförande å stat beviljadt, men billigheten fordrar, att de dagsverksskyldige, äfven för den förflutna tiden, ifrån Vårfrudagen år 1839, få tillgodonjuta den eftergift, hvartill de i berörde hänseende funnits berättigade, har Utskottet ansett sig böra tillstyrka, att Rikets Ständer, till godtgörande af den tillgång för Landshöfdinge-lönerne i Skaraborgs och i Christianstads Län, hvartill ersättningen för dagsverksskyldigheten tili Mariaeholms och Cathrinebergs Kungsgårdar varit beräknad, måtte för tiden ifrån Vårfrudagen år 1839 till slutet af innevarande år, eller för 1| år, bevilja ett af Riksgälds-Contoiret utgående, emot den beräknade dagsverks-lösen för nämnde tid svarande, anslag af 1,490 R:dr 38 sk. 2 rst., hvaremot de dagsverksskyldige befrias ifrån den dagsverkslösen för 1839 och 1840, som icke redan blifvit godtgjord och berättigas att återfå hvad deraf redan må vara erlagdt.
Ank. till Exp. ZJtsk. den 16 Sept,, kl. 11 f. m.
Memorial, i anledning af erhållen återremiss å Stats-Utskottets Utlåtande N:o 254- (I. A.) Hederv. Bonde-Ståndet har till Stats-Utskottet återremitterat dess under N:o 254 afgifne utlåtande, i anledning af väckt motion om nedsättning i arrendet för militias-bostället Boda; men som, enligt Utskottet tillhandakomne protocolls-utdrag, berörde utlåtande blifvit bifallet af Preste-Ståndet den 19 och af Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet den 22 sisth Augusti, hvadan, jemlikt 75 §.
Riksdagsordningen, denna fråga är af Rikets Ständer afgjord, finnér Utskottet sig icke kunna dermed taga vidare befattning.
STOCKHOLM, ecksteinska boktryckeriet, 1840. Stats-Vtskottets Memorial> N.o 3*4- i N:o 324* An k. till Exp. Utsk. den 26 September, kl. 2 e. m.
Memorial med förslag till voterings-proposition, i anledning af skiljagtiga beslut öfver Utlåtandet N:o *58, angående löneersättning för f. d. Stats-Se cr eter arne Grip och von Hartmansdorff. (U. A.) Utskottets Utlåtande ]V:o 258, i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Skrifvelse, angående löne-ersättning för f. d. Stats-Secreterarne Grip oell von Hartmansdorff hvarigenom Utskottet, på anförde skal, tillstyrkt, att, vid Indragnings-Statens slutliga reglerande, må för nämnde ändamål uppföras 8,000 K:dr Banco, blifvit bifallet af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet, men afslaget af Borgare- och Bonde-Stånden, hvadan, för frågans afgörande, votering uti Förstärkt Stats-Utskott bör egarumj så får Utskottet föreslå följande voterings-pi oposition:
Den, som, i likhet med hvad Stats-Utskottet i Utlåtandet N:o 258 föreslagit, bifaller, att vid Indragnings-Statens slutliga reglerande må, i och för den af Kongl.
Maj:t beslutade löne-ersättning till f. d. Slafs-Secreterarne Grip och von Hartmansdorff, uppföras en tillökning af 8,000 R:dr Banco, voterar Ja; den det ej vill, Nej; Vinner Nej, varder berörde löne-ersättning icke beviljad.
Prot. 1840. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 22 Haft. 1 2 Stat s-Ut skottets Memorial* JY:o 3n5. lNT:o 325.
Memorial med förslag till 'voterings-proposition, i följd af skiljagtiga beslut öf ver Utlåtandena D/.ris ig5 och 3o/j, angående löne-reglering för Stats-Departementens Expeditioner. (TJ. A.) Vid afgörande!: af Utskottets ofvannämnde Utlåtanden, angående Kongl. Maj:!s Nådiga Proposition, rörande löne-reglering för Stats-Deparlementens Expeditioner, hafva Borgare- och Bonde-Stånden godkänt Utskottets afstyrkande af berörde Proposition, i hvad den angick uppförande på Indragnings-stat af åtskiilige erabets- och tjenstemän samt vaktbetjening uti Justitiae-Revisionen och de fyra förra Stats-Expeditionerne af Kongl. Maj:ts Canzli, hvaremot Ridderskapet och Adeln samt presteStåndet bifallit, hvad i berörde hänseende blifvit af Kongl. Maj:t föreslaget.
Då denna skiljagtigbet bör genom votering uti Förstärkt Stats-Utskolt afgöras, får Utskottet föreslå följande veterings-proposition:
Den, sora, i likhet med hvad Stats-Utskottet uti Utlåtandena N:ris jp5 och 3o4 yttrat, anser Kongl.
Majrts Nådiga Proposition om uppföran de å Indragnings-Slat af löne-ersättningar åt öfvertalige embets- och tjenstemän samt vaktjaetjening uti Justitias-Revisionen och de fyra förra StatsExpeditionerne, lili ett belopp af 16,244 h-'dr 26 sk. g rst., icke böra bifallas, voterar Ja; den, det ej vill, Nej; Yinner Nej, kommer, med bifall lill Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, ofvannämnde belopp att å Indragnings-stalen uppföras.
De frågor, som i öfrigt uti förrberörde Utlåtanden förekomma, äro dels genom samtlige, dels genom 3 Stånds beslut afgjorde, med bifall till Utskottets förslag.
Stockholm den 20 September 1S40. Stats-Utskottets Utlåtandej N:o 326. 3 lST:o 32C.
Ant. till Exp. Utsk. den 26 September, kl. 2 e. m.
Utlåtande, i anledning af återremiss å Utlåtandet JV:o 1J0.
(I. AO Det Utlåtande, Stats-Utskottet under ofvannämnde .nummer afgifvit, angående väckte frågor om förändringar uti grund-räntorne och sättet för deras godtgörande, indeldte räntornes och tionde-spanmålens indragning tili Statsverket, samt ändring uti markegångs-sättningarne, äfvensom dermed gemenskap egande åtgärder för räkenskaps-verkets förenkling, har blifvit af Ridderskapet och Adeln samt Preste- och Borgare-Stånden återremitterad t, men af Bonde-Ståndet bifallet; och får Utskottet nu meddela det yttrande, hvartill återremisserne föranleda.
1 :sta punkten, angående väckt fråga cm itndanrödjande af ds olikheter i beskattningen, som de serskilda jordnaturerne medföra.
I anledning af hvad uti denna punkt blifvit anfördt, har hos Ridderskapet och Adeln en talare anmärkt, att den allmänna belåtenheten med en jemnare för delning af utskylderne, beräknad efter inkomsten, skulle mer än väl ersätta de förskott, som den nu för högt onererade jorden komme att erlägga, för att friköpa sig från den del af skatten, som borde på annan jord öfverflyltas; men denna anmärkning anser Utskottet emedlertid ingalunda vederlägga giltigheten af de skäl, hvarpå Utskottet grundat dess, af Bonde-Ståndet bifallne samt af Preste- och Borgare-Stånden ulan anmärkning lemnade afslyrkande af de föreslagne åtgärderne; hvadan Utskottet sitt förra yttrande i denna del vidblifver.
2-dra punkten, angående indeldta räntornas indragning till Stats verket, emot anvisning af motsvarande contanta Stats-anslag.
Emot det hufvudsakliga af förslaget i denna punkt har inom Preste-Ståndet blifvit anmärkt; alt indragning af de lill Clereciet och Läroverkena samt Fromma Stiftelser anslagne indeldta räntor är stridande emot s4 väl u4 §•
Regerings-Förmeo, som 4 §•
Preste-Ståndets privilegier och 4 Stats-Utskottets Utlåtande , N:o 326. skulle leda till betydliga förluster för berörde Inrättningar , äfvensom till minskning uti löneförmonerne för de Stater och Corpser, hvilka för närvarande hafva indeldte löner sig anvisade; äfvensom dels inom nyssnämnde, dels inom Borgare-Ståndet: att, då allt hvad Rikets Ständer vid sista Riksdagen ansågo [böra föregå en dylik förändrings införande, icke inträffat, frågan derom ej nu bordt upptagas; att förändringen ej eller bör utföras, förrän verkan af fix. tuli på spanmåi och ny organisation af markegångssättningen hunnit visa sig; samt att de öfverklagade olägenhelerne af det indeldta löningssätlel, medelst prejerier å räntetagarnes sida, ingalunda vore så allmänna, alt någon föiändring uti sjelfva lönesättet deraf påkallades; varande föröfrigt, i afseende å Utskottets förslag, 1 hvad angår sättet och villkoren för den ifrågakomne förändringens verkställande, uti de Riks-Stånd, som Betänkandet återremitterat, (oljande erinringar gjorde: att Utskottet icke tydligen utmärkt, huruvida den till kyrkor anslagne tionde jemväl, som sig borde, vore uti förslaget inbegripne; alt de räntor af boställen, hvilka för närvarande äro uti bosta!Ishafvarens lön intagne, icke böra indragas till Statsverket, utan vid lönernes bestämmande tagas i beräkning, på det tjenstemannen ej må behöfva att till
Staten erlägga en rlel af hvad sedermera skall honom såsom aflöning tillfalla; alt det föreslagne medgifvande! för Kongl.
Maj:L att, der laga hinder för nu ifrågavarande förändrings utförande i något fall skulle niola, låta med verkställighet deraf anstå, intilldess Rikets Ständer sig derom yttrat, vöre för vidsträckt och kunde gifva anledning till misstydning; alt löne-ersättningens uträknande efter sistförflutne 10 års markegång icke vore lämpligt, dels emedan kändt är, att markegångs-sältningarne icke varit tillförlitliga, dels af andra befarades, att, i anseende till de höga markegångs-prisen de senare åren, berörde béräkningssätt skulle för de löntagande lända till en lönelillökning, som medförde ökade utgifter för Statsverket; att, om löneersättningarne fastställdes till bestämda belopp, men Statens inkomst af de indragne indelningarne omvexlade efter de årliga markegångs-prisen, det kunde inträffa, att denna senare inkomst icke lemnade tillgång till bestridande af förstnämnde utgift, till undvikande af hvilka olägenheter .en ledamot af Ridderskapet och Adeln ansett förändringen höra på det sätt till vägabringas, att indeldta ränlorne först efter 5 eller 10 års medium förvandlades till penningar och dessa åter elter samma års medelpris till spanmåi, hälften råg och hälften korn, som sedermera skulle af Slaten, efter årets mar begå ngspris, med tillagd forlön, qvartaliter vederbörande Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 326. 5 godtgöra*, hvilket äfven borde iagttagas, i afseende 3 ersältningarne till Allmänna Inrättningar m. tl.; att Utskottet icke föreslagit,att uti ersättningen tilt From tua Stiftelser, inrättningar, m. fl., för deni anslagne spanmål, iörsellön skulle inbegripas, ehuru de, icke mindre än löntagare, äro belältigade att sådan förmon tillgodonjuta; att det icke vore bestämdt, huruvida crsättuingarne skola beräknas efter Läns- eller Riksmarkegång; att det icke voie möjligt alt, pä sätt Utskottet föreslagit, tillvägabringa den ifiägaställde förändringen ifrån och med år 1841 eller, om så skedde, vid ersiitlningarnes bestämmande, taga 1840 års markegång i beräkning, enär densamma, efter Utskottets förslag, icke skulle sättas förrän uti Februari månad 1841; att Utskottet borde närmare utreda beloppet af de förskott, Riksgälds-Conloret borde lemna Statsverket till qvartals-aflöningarnes bestridande, hvarvid någre ledamöter ansett, att lämpligast vore, om en viss summa lemnades såsom stående förskott, och således icke, på sätt Utskottet tillstyrkt, biefve föremål för årlig liqvid ; alt i Utskottets förslag uti moumntet litt. c., ''att de tjenstemän,
sorn, enligt fullrnagter eller constituorial — — för närvarande innehafva in deldta löner borde, till undvikande af tvetydighet, i stället för ordet ”enligt” sättas orden: ”i följd af;”—att ny lönereglering åtminstone för Laudl-Staten, med inskränkning inom nu befiutiige anslag, icke kan uppgöras, och att det vore orättvist att för enahanda tjenster å olika orter fastställa samma lönebelopp, samt slutligen, i fråga 0111 förändringens fortfarande, dels att den borde verkställas endast på försök, så alt den kunde återgå, om så funnes af nöden, dels att det borde uttryckligen stadgas, att någon ny förändring uti hvad, som nu åtgöres, icke utan Konungens och Ständernes gemensamma beslut må ega rum, samt att de till vederbörande Stater och Corpser anvisade anslagstillgångar icke må kunna rubbas.
Hvad först angår frågan om behörigheten att vidtaga den föreslagne f’01 ändringen, så vidt den rörer de till Clereciet och Läroverken samt fromma Stiftelser m. fl. behof an visade räntor och tionde-spanmål; så enär Rikets Ständer tillförne ansett sig oförhindrade att, utan någon inskränkning i berörde hänseende, framställa begäran om förslag till utförande af endy lik åtgärd samt Kongl. Maj:i jern väl erkänt dess nytta och lämplighet, fastän verkställigheten, af serskilcle orsaker, hittills uteblifvit, bar Utskottet ansett sig icke ega någon skälig anledning till tvekan om den ifrågavarande åtgärdens laglighet, serdeles då icke eris är i fråga att förminska de anslag, som hit - 6 Stats-U'skottets Utlåtande, N\o 3s6. tills varit för ofvannämnda ändamål anvisade, utan endast att, för ett ändaniålsenligaie ordnande af beskattnings-väsendet, annorlunda förordna örn saltet för anslagens framtida utgörande, samt, hvad angår den del, sorn är lill aflöning anvisad, det ostridigt måste vara Statens rätt att om aflöningssältet för samtlige dess tjenstemän, utan afseende å lili hvilken Siat de höra, meddela de stadganden, som, efter förändrade omständigheter, kunna finnas af behofvet påkallade, allenast dervid iagttages, att de nu b«- finlliges förvärfvade rättsanspråk icke trädas för nära.
Det har jemväl, på sätt förr nämdt är, blifvit förmenadt, att den ifrågasalte förändringen ej af behof påkallades, enär de öfverklagade prejerien å riintetagarnes sida ej voro allmänna.
Utskottet vill visserligen hysa den förhoppning, att ganska många räntetagare icke stegra sina anspråk öfver billighetens gräns men att ett annat förhållande temiigen allmänt eger rum, synes emedlertid vara ovederbörligt, vid öfvervägande af de mångfaldiga klagomål, som under långliga tider, ifrån de fleste orter i Piket, å de skattskylldiges sida, försports.
Det ligger för (ifrigt i sakens natur, att, då det indeldta löningssättet, enligt hvad svårligen lärer af någon kunna bestridas, lemnar tillfälle för räntetagarne att lill det yttersta stegra sina anspråk på den räntegifvande, som ofta jemväl af personliga considerationer måste underkasta sig desamma, det helt och hållet beror af individuella förhållanden, i hvad mon djdika utvägar begagnas eller icke.
Detta utrymme för godtycke synes således ensamt vara tillräcklig anledning till förändring uti sjelfva aflöningssättet, och när då erfarenheten besannar, att de möjliga missbruken ofta ega rum, anser Utskottet utförandet af förändringen vara af verkligt behof påkalladt och innefatta en rättvisa emot de skattskyldige, som Staten icke bör underlåta att bereda.
Men älven derförutan finnes, på sätt Utskottet i dess förra yttrande ulredt, ej mindre å Statens, än de räntetagandes egen sida, flera skäl att önska en dylik förändring, helst de fördelar, de senare möjligen, genom stegrade pris, kunna bereda sig, fullt motsvaras utaf olägenheterne af kostnad och besvär vid lönernes indrifning samt det längre uppehåll, som eger rum, innan de kunna erhållas.
Vid betraktande af allt detta, hyser således Utskottet den Öfvertygelse, att, sedan förändringen hunnit utföras och verkan deraf fått visa sig, samt de stridiga personliga intressen, som alltid sättas i föreke vid hvarje förändring af någon vigt, hunnit lägga sig, skall åtgärden medföra allmän belåtenhet.
På dessa skäl och då, efter Utskottets förmenande, de omständigheter, hvilka blifvit anförde såsom anledningar Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 326, 7 till ytterligare uppskof, icke äro af flen vigt, att de böra å fattande af beslut i, ämnet ega inflytande, finner Utskottet sig icke ega anledning frångå dess förut yttrade åsigt, att nödiga åtgärder nu böra vidtagas, för alt ändtligen utföra oftaberörde, af så väl Konung, som Ständer, förut till principen för rigtig erkände förändring, hvarigenom ett stort och vigtigt steg jemväl är taget till beredande af större enkelhet uti Sveriges invecklade beskattnings-väsende och redogörelse-verk.
Vidkommande anmärkningarne emot detaljerna af Utskottets förslag; så anser Utskottet sig, för mera redighet, böra dem serskildt för hvarje punkt lill besvarande upptaga; ad) Anmärkningen att förslaget icke uttrycker, huruvida den lill kyrkorne anslagne tionde är inbegripen, anser Utskottet sakna skälig anledning, enär Utskottets hemställan innehåller, att den afser indragning af alla indeldta räntor och kronotionde, som äro anordnade till aflöning samt serskilda Verk och inrättningar, med flera behof, vid hvilket förhållande den till kyrkor anslagna tionde, hvilken, enligt hvad Utskottet inbemtat, i alia delar af Riket inbegripes uti den tionde, som uti Kronans räkenskaper ingår och efter behöriga dispositioner afföres, icke mera än andra anvisningar behöft serskildt omnämnas; och har Utskottet äfven ansett lämpligast att, så mjmket som möjligt, generalisera uttrycken, enär vid anslagens specificerande uteslutande lätt kunde inträffa.
För skälen dertill, att vissa räntor för närvarande blifvit undantagne, bar Utskottet förut redogjort, och tror dem vara giltige.
Förslaget utvisar för öfrigt, att afsigten ingalunda är, att dessa undantag skola fortfara, utan deremot upphöra, så fort sådant, med iagtlagande af yederbörandes rätt och nödig utredning, låter sig göra.
Hemställan, att Rikets Ständer måtte till Kongl. Majit i underdånighet öfverlemna att, der i något icke uppräknadt serskildt fall laga hinder för indragning möter, låta med verkställighet deraf anstå, intilldess, sedan vederbörande hörde blifvit, Kongl, Majit framställt Proposition i ämnet till Rikets Ständer och deras yttrande blifvit meddeladt, kan Utskottet ingalunda medgifva vara för vidt utsträckt eller obehöflig, enär allmänt kändt är, hvilka mångfaldiga anvisningar, sorn egt rum å Kronans räntor och tionde, samt det således lättligen skulle kunna inträffa, att uti något euskildt fall, hvarom Utskottet saknar kännedom, sådane serskilda förhålanden inträffa, som skäligen böra hindra den föreslagna allmänna regie - 8 Stats-Utskottets Utlåtande} N.o 3s6. ringens tillämpning, hvadan både ordning och nödig omtanka synas fordra» att den föreslagna rättigheten ål Kongl. Maj;t uppdrages.
Hvad vidkommer den anmärkning, att sådana räntor af Boställen, som äro uti Boställshafvarens lön inbegripne, icke borde till Stats-Verket indragas, utan af Boställshafvaren tillgodonjutas; så, om det än vöre mest formligt, alt indragnings-åtgärden sträcktes till alla räntor, medgifver dock Utstottef, att det skulle innebära en onödig omgång och vidlyftighet, örn Boställshafvaren, sorn skall af Staten njuta contant ersättning för indeldta löner, borde till Stats-Verket inbetala en del af det belopp, som sedermera skulle honom godtgöras; och tror Utskottet derföre det föreslagna stadgandet lämpligen kunna meddelas.
I öfverensstämmelse med hvad sålunda blifvit ytlradt, anser Utskottet sig böra vidblifva, hvad uti momentet lil.
a. är vordet föreslaget, endast roed det tillägg, att sådana räntor af boställen, hvilka för närvarande äro BostaIIshafyareii på lön anslagne, icke till Stats-Verket indragas, utan fortfarande komma Boställshafvaren tillgodo, på det sätt, att de samma, likasom bostället efter enahanda uppskattningsgrunö, som för löneersättningarnes bestämmande stadgas, tagas i beräkning vid lönens fastställande, hvarefter dessa boslälls-räntor, under serskild titel, såsom afkortning uti Räkenskaperna afföras; börande, till nödig rättelse, vid uppgörande förslag till nya Aflönings-Slater, dessa räntor bland tillgångarne upplagas och beräknas. b') Utskottet har visserligen, vid ärendets behandling, insett, att ersattningarnes beräknande efter markegång för en viss förfluten tidrymd icke roed fullkomlig noggrannhet motsvarar den inkomst, indelningarne under samma tid lemnat, enär kändt är, att mai kegångs-prisen dels öfver- dels understigit de gångbara prisen; men å andra sidan förekommer och har i betraktande måst tagas, att, efter en längre tids förlopp, de verkligen gängse prisen knappast, och åtminstone icke utan största vidlyftighet och svårigheter, skulle kunna utredas och ännu mindre bestämmas på ett sådant sätt, hvarmed vederbörande kunde tillförbindas att vara belåtne, hvaremot markegångssättningen är en sådan piis-bestämning, som måste tillerkännas vitsord och under den förflutna liden skolat ligga till grund för de ilråga komne - Stats-Utskottets Utlåtande, N'.o 326. 9 komne ränlornes utgörande, så framt ej serskild öfverenskommelse egt rut:.?, samt foljagtligen utgör den enda lagliga grund, hvarefter räntors värde under en förfluten tid kan beräknas; och torde föröfrigt med skäl kunna antagas, att, om beräkningen verkslälles efter medium af 10 år, förhållandet derigenom på det hela blifver någorlunda jemkadt, i öfverensstämmelse med de under samma tid varande verkliga medelpris; att markegången under de 10 år, hvarefter Utskottet ansett ersätlningarne böra beräknas, varit mera hög, än låg, är väl med förhållandet enligt och man kan möjligen ega den förhoppning, alt den hädanefter blifver lägre; men allt sådant måste emedlertid stanna vid gissningar och lika lätt kan motsattsen inträffa.
På dylika förmodanden kunna likväl reglerings-åtgärder icke byggas och Utskottet anser derföre annan grund för ersättningen, än den, som hemtas af medelprisen under en förfluten tidrymd, icke lämpligen eller rättvisligen kunna föreslås; äfvenså anser Utskottet det vara uppenbart, att, om det åsyftade ändamålet eller de indeldte lönernes indragning skall vinnas, de ersättningar, som till en början skola löntagarne meddelas och sedermera de contante lönerne, måste, i likhet med hvad Utskottet föreslagit, fastställas lill bestämda belopp i contant, på enahanda sätt, som de nu i contant utgående lönerne lill Statens öfrige embetsman, samt alt således antagandet af de framställde förslagen, att beloppet af ersättningen till löntagarne måtte fastställas hvarje 5:te år, efter det då till grund för räntornes utgörande till Stats-Verket bestämde lösnings-pris, skulle helt och hållet tillintetgöra möjligheten af indeldta löne-sätlets upphörande och utbytande emot contanla, bättre reglerade, lone-stater.
För öfiigt följer ock af det förslag, Utskottet framställt, att, då för de Stater, lill hvilkas aflöning indeldta räntor nu äro anvisade, vid uppgörandet af nästa Riks-Stat och sedermera allt framgent, likasom för öfriga Stater och Corpser, bestämdes contanla löne-anslag till det belopp, Rikets Ständer anse behofvet påkalla, tillgången för dessa löne-anslag icke mera än för andra utgifts-poster, blefve serskildt beroende af inkomsten utaf de indragne lönings-räntorne, hvilka bland Kronans öfriga behållna räntor såsom Slats-Verkels inkomster beräknades.