Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
En Arrendetid af minst 100 år vore efter min tanka den minsta tid för att vinna ändamålet med de vilkor, som lättade på allt sätt åtkomsten, och hvilka böra noga utsättas, till säkerhet och efterlefnad, då arrendet utsattes i årlig afgift i spannemål och en afpassad städja i contant för hvarje sådan åtkomst.
Af alla dessa skäl behagade Ståndet finna, att återremiss blir nödig, och i sednare fallet torde Höglofl.
Stats-Utskottet höra yttra sig om en mer utsträckt Arrendetid, med vilkoren.
Örebro den 8 October 1810. P. Oxelberg P:son.
Efter uppläsande hvaraf Olof Carlsson från Upsala Län förklarade sig vara af enahanda tanka med Öxelberg.
Secreteraren upplyste, det här vore nödigt, att frågorne åtskiljdes.
Frågan om försäljning af Kungs- och Kungs-Ladugårdarne berodde på rätta förståndet af 77 § 164 Riksdagen 1810. Regerings-Formen.
Huru Kongl. Maj:t i Nåder den samma förstått, sådant visade den Kongl. Propositionen.
Flere af Ståndet voro nu af skiljagtig mening.
Men frågor om förklaring af Grundlagen fingo ej i Ståndens Plena väckas emot 81 ock 83 §§ i Regerings-Formen.
Frågan om salu af Kungs- och Kungs-Ladugårdarne kunde således ej nu förekomma till behandling, utan ägde den, som den samma vidare ville yrka, hos Constitutions-Utskottet bana sig vägen dertill genom sökt förklaring af samma §.
Frågan åter om desse Egendomars förvaltning, hvilken ostridigt tillhörde Riksens Ständer och Kongl. Maj:t till deras gifvande föreskrift öfverlemnat, vore och blefve vid detta tillfälle ämnet för Ståndets öfverläggning.
Redan vore anmärkningar härutinnan gjorde, som syntes fordra en återförvisning.
Talemannen förmodade
Ståndet vid närmare eftersinnande finna frågan om Kungs- och Kungs-Ladugårdarnes försäljning af beskaffenhet, att han ej kunde med densamma sig befatta: men Anders Joachimsson ansåg förvisningen till Constitutions-Utskottet onödig och obehörig; och då Talemannen sade sig vid sådant förevetande nödgas, enligt 55 § Riksdags-Ordningen, förklara denna fråga hvilande, med anmodan till ConstitutionsUtskottet att pröfva hans vägran, yttrade sig Jolian Longberg från Gefleborgs
Län, det han likväl hört äfven denna fråga vara af Borgare-Ståndet remitterad till Statsutskottet åter.
Talemannen i Bonde-Ståndet måtte väl, efter en och samma Regerings-Form, äga lika rätt med Talemannen i Borgare-Ståndet.
Sedan förvaltnings-frågan på ofvan anförde skäl blifvit af Ståndet återförvist till Stats-Utskottets ytterligare behandling och beredning, förmälte Bengt Andersson från Elfsborgs
Län sig anse nödigt, det de i fråga varande Krono-Lägenheterne borde inroteras under krigstid och att vid pröfningen af förevarande frågor Kongl.
Maj:ts i detta ämne vid förra Riksdagen afgifne Nådiga Proposition vore till hands, och Bengt Niclasson från Bohus Län äskade, att Högstberörde Proposition vid detta tillfälle måtte varda uppläst; Longberg och Anders Bengtsson från Örebro
Län begärte uppläsande af Protocollet för den 19 sistlidne Martii, om den så kallade Nämndens votering i frågan; och Oxelberg fann derjemte nödigt att se Originalet till Riksdags-Beslutet.
N:o 9. 165 Efter det Secreteraren upplyst, att Kongl. Propositionen, som ville höras, ej fanns bland handlingarne men väl Protocollet för den 19 Martii innevarande å,r, hvilket derföre upplästes, gaf Nils Månsson från Malmöhus Län tillkänna, att han vore af enahanda tanka med Anders Joachimsson, och att han önskade, det de
Allmogen betungande dagsverken och besväret af stengårdarne ju förr dess häldre måtte upphöra.
Slutligen yttrade sig Anders Aberg från Westerbotten, det, då Talemannen förklarat sig ej kunna upptaga frågan om salu, honom syntes, som utan vidare ordande frågan om förvaltningen kunde anses återremiterad till Utskottet.
Ex Protocollo Gabriel Ödmann. 166 Riksdagen 1810.
Memorial om tryckning pä allmän bekostnad af Constitutions- Utskottets Handlingar rörande föreslagna förändringar i Grundlagarne.
Det är i Regerings-Formen stadgadt, att alla förslag, som göras till förändringar i Grundlagarne, ej förr än vid nästföljande Riksdag efter den, då de gjordes, få af Riksens Ständer pröfvas och afgöras.
Ändamålet med detta stadgande är, att dylika förslag måtte af nationen förut blifva allmänt kända, öfvervägade och pröfvade, så att när Riksdagen infaller, då de skola afgöras, ett allmänt tänkesätt deröfver må hafva hunnit bilda sig.
Till detta ändamåls vinnande böra alla medel sökas att kringsprida dylika förslag, och det är på sådan grund, som Constitutions-Utskottet nu hos Riksens Ständer får vördsamt anhålla, det täcktes Riksens Ständer förordna, att de Acter, innehållande förslag till sådana förändringar i Grundlagarne, som vid denna Riksdag af Utskottet blifvit aflemnade och hvari äfven innefattas, utom det nuvarande Utskottets tillstyrkande, de anmärkningar, som vid Grundlagarnes antagande och under sisth Riksdag gjordes, måtte på allmän bekostnad oför dröj eli gen af trycket varda särskildt utgifna.
Orebro den 13 October 1810.
Memorial N:o 11. 167 N:o 11.
Memorial angående sättet för Grundlagsfrågors behandling.
Sedan Constitutions-Utskottet till Riksens
Ständer haft den äran öfverlemna de åtskilliga förslag till Grundlagarnes förändring eller förtydligande, som Utskottet ansett böra komma under nästa Ständers pröfning, har hos Utskottet Herr Riddarhus-Secreteraren Silverstolpe anmält en i Utskottets tanka ganska vigtig anmärkning örn sättet, som vid dessa frågors behandling borde vid den tillkommande Riksdagen iakttagas, och har Herr Riddarhus-Secreteraren hos Utskottet föreslagit, ej allenast att beslutet om detta öfverläggningssätt måtte blifva det första, som af då varande Ständer måtte bestämmas, innan några andra Grundlagsfrågors afgörande företages, utan också att ett särskildt stadgande måtte föreslås för de tillägg eller förändringar, som vid sådane frågors afgörande kunna antagas och beslutas.
Med uppmärksamheten fästad lika mycket på Grundlagens helgd som på Ständernes rättigheter, har Constitutions-Utskottet funnit, att sättet att vid sådane öfverläggningar tillvägagå borde bestämmas, ej allenast igenom det öfver - 168 Riksdagen 1810. läggningssätt, som i 56 § Regerings-Formen om förekommande frågors afgörande i allmänhet är vidtagit, men äfven med afseende på Grundlagens särskildta föreskrift uti 81, 82 och 84 §§ rörande förändringar af Grundlagen.
Lika med Herr Silverstolpe har Utskottet funnit, att om vid en Grundlagsfrågas afgörande sådane förändringar eller tillsatser skulle obestämdt vara tillåtne, hvilka enligt 56 § kunna af Riksens Ständer öfver andra allmänna ämnen, då de för andra gången återkomma uti deras Plena, beslutas, kunde lätteligen följden deraf blifva, att ett gjordt och förberedt förslag till Grundlagens förtydligande eller fullkomnande igenom en sådan förändring finge en ny och oväntad riktning, hvilken ej allenast för Grundlagens bestånd kunde blifva vådelig, men hvilken snart nog skulle helt och hållet till intet göra de uti ofvannämnde 81, 82 och 84 §§ till erhållande af en med mera mognad förberedd granskning innefattade stadganden.
Då Constitutions-Utskottet vid alla de tillfällen, då uti närvarande Grundlag fråga är om förändringar eller tillsatser uti densamma, funnit en äfvenså rigtig som märkbar skillnad vara iakttagen emellan de ämnen, som höra till vilkoren för Samhällets Grundförfattning, och dem, hvilka angå antingen Allmänna Lagens eller Rikshushållningens förbättring, har Utskottet i denna lika visligt som tydligt utmärkta åtskillnad trott sig finna den ledning, som bör bestämma sättet att besluta de förändringar, hvilka uti Grundlagen kunna finnas nödvändiga, och då Utskottet funnit, att Riksens Ständer redan vid dessa frågors väckande underkastat sig inskränkningar och hemstält ämnet till en när - Memorial N:o 11.
169 mare pröfning af erfarenheten och omständigheterne, har Utskottet förmodat, att förslag till ett lika förhållande vid sådane frågors sluteliga afgörande skulle vara instämmande ej allenast med Grundlagens men äfven med Riksens Ständers afsigt.
Då beslutande rätten alltid vore Riksens Ständer definitive förbehållen, har LTtskottet trott, att genom sakens oftare hänvisande till Utskott, genom öfverlemnande åt detsamma att bestämma, hvilka tillägg eller förändringar egenteligen blott skulle tjena att förbättra redaction eller förtydliga stadgandet och hvilka kunde anses såsom egenteligen nya Motioner, som borde till en framtida pröfning uppskjutas, de olägenheter skulle förekommas, både att, genom ögnablickets intryck, beslut skulle tillvägabringas, hvars hela vidd man ej insett, och att förbättringar skulle gå förlorade, hvars nytta af tiden kunde ådagaläggas.
Då vid Grundlagsfrågor Riksens
Ständers beslut mer än vid alla andra tillfällen äro beroende af inbördes enighet och sammanstämmande, har Utskottet också derpå grundat sitt förslag, att de icke skulle definitive besluta annat än öfver Utskottets sammanjemkade och i möjligaste måtto efter hvars och ens åstundan lämpade förslag; att följakteligen detta ensamt borde tjena till grund för Riksens Ständers sluteliga bifall eller af slag.
Uppå dessa anledningar och under förutsättande att detta vilkor om öfverläggningssättet vid Grundlagsfrågors afgörande hlifver det första af dessa ämnen, hvaröfver Riksens Ständer vid nästa Riksdag inhemta Konungens Nådiga Sanction, innan de öfriga af samma slag till öfverläggning företagas, får Utskottet 170 Riksdagen 1810. till nästkommande Ständers vidare pröfning i ödmjukhet föreslå följande: l:o) Att formen för det ofverläggningssätt, som vid Grundlagsfrågors afgörande bör iakttagas, blir vid nästa Riksdag det första föremålet för Ständernas beslut öfver dessa ämnen.
Att då dessa frågor första gången uti Ståndens Plena behandlas, kommer 56 §:s föreskrift att tjena till ovilkorlig efterrättelse, så att derest förslaget icke helt och hållit gillas, kommer det att med alla gjorda anmärkningar till Constitutions-Utskottet remitteras.
8:o)
Att bland de då gjorde anmärkningar Constitutions-Utskottet må äga rättighet att bestämma, hvilka det anser vara utaf egenskap att, utom den åsyftade förut föreslagna förändringen uti Grundlagen, kunna medföra någon annan ej förberedd väsendtelig förändring och följakteligen böra anses som en ny fråga, hvilken bör hvila till nästa Ständers sammankomst.
Att då ett sådant Utskottets förslag till Ståndens Plena återkommer, må de äga att efter öfverläggning om de delar deraf, som enligt Utskottets Betänkande vid samma Riksdag skola afgöras, hvar och en inom sig bestämma, hvad som utgör Ståndets gemensamma anmärkning öfver en eller flera delar af det till antagande framstälte förslaget.
Sedan Ståndens tanka således blifvit utrönt, återremitteras alla dessa särskildta, till Stånds-yttranden förvandlade beslut, för att af Constitutions-Utskottet öfverses, sammanjemkas och jemte åtföljande förklaring till ett definitivt beslut föreslås.
Då äge Stånden att ett sådant förslag gilla eller afslå, men utan att dervid kunna någon särskildt förändring eller rättelse tillägga.
Askar ett Bilaga till Mern.
N:o 11. 171 Stånd någon sådan, återförvise det saken ännu en gång till Constitutions-Utskottet, som åligge att med sitt yttrande inkomma, men aldrig må någon således utarbetad
Grundlagsförändring annat än enligt Utskottets förslag kunna till bifall eller afslag framställas.
Uti 56 § Regerings-Formen skulle endast det tillägg föreslås, att för Grundlagsfrågors afgörande galle den Författning, som härom särskildt stadgar, och hvilken som en ny § kommer att vid den Riksdag, då den blifvit bifallen, uti Riksdags-Ordningen införas.
Orebro den 16 October 1810.
Bilaga till Meni. N:o 11.
Då vid näst inträffande Riksmöte Riksens
Ständer utan tvifvel komma att afgöra de från de tvänne förflutne Riksdagarne hvilande Grundlagsfrågor, utbeder jag mig få fästa Högloft.
Constitutions-Utskottets uppmärksamhet på angelägenheten deraf, att främst af allt ett Grundlags-stadgande måtte beslutas, som tydligen bestämde, med hvilka formaliteter Riksens Ständer äga rättighet att dylika frågor afgöra.
Utan ett slikt preliminairt stadgande, skulle det synas mig vara att befara, antingen att sådana frågor behandlades än på ett sätt, 172 Riksdagen 1810. an på ett annat, eller att Riksens Ständer kunde hänföras till tvister om behandlingssättet, hvilka skulle åstadkomma möjligtvis förbittring och säkerligen tidsutdrägt.
Häruti ligger skälet till angelägenheten deraf, att detta Grundlags-stadgande blefve det första, som vid nästa Riksdag afgjordes, och att detsamma genast måtte tjena till efterlefnad.
Dernäst anser jag af föga ringare vigt att afgöras måtte, hvad detta stadgande borde innehålla.
Att hvad 56 § Regerings-Formen föreskrifver om återremisser äfven borde, och kanske med ännu större skäl, gälla för Grundlagsfrågor än för hvilka andra som hälst, synes mig falla af sig sjelft.
Men huruvida, när Constitutions-Utskottet aflemnat sitt svar och förslag i anledning af återremissen, Riksens Ständer må, enligt åberopade 56 §, äfven kunna detta förslag med förändringar antaga, det torde tåla ett närmare eftersinnande.
Mig synes, att sådana förändringar skulle möjligen kunna blifva så hufvudsakliga, att de innefattade helt nya stadganden, af Constitutions-Utskottet icke beredda och icke ens instämmande med Grundlagens lynne.
Jag skulle derföre Höglofi.
Constitutions-Utskottet ödmjukeligen underställa, om icke i 56 § RegeringsFormen ett särskildt stadgande i afseende på Grundlagsfrågors behandling måtte, såsom en tilläggning vid slutet, föreslås, af följande ungefärliga innehåll:
Dock sträcke sig, hvad Grundlagsfrågor angår, 1 denna rätt att i ett föreslagit stadgande förändringar göra ej längre än till uttryckningssättets fullkomnande till mera tydlighet, fullständighet och enlighet med Grundlagens lynne.
Föreslås sådane förändringar, hör förslaget andra gången till Constitutions-Utskottet förvisas, som äge att efter herörde föreskrift ändringarne pröfva och sitt yttrande öfver dem afgifva; skolandes Riksens Ständer derefter, antingen oförändradt antaga ettdera af de uppgifne förslagen, det som, sedan det förflutna Riksmötet hvilat, eller ett af de tvänne, som under påstående Riksmöte från Constitutions-Utskottet inkommit, eller ock tvänne af dem, eller alla trenne förkasta.
N:o 11. 173
Att behofvet af en sammanjemkning af Riks-Ståndens beslut ofta kunde blifva en följd af detta stadgande, inser jag nogsamt, och hemställer alltså, i förbigående, till Höglofi.
Constitutions-Utskottets uppmärksamhet i synnerhet hvad i slutet af 75 § Riksdags-Ordningen stadgas i afseende på frågor af beskaffenhet att ej kunna förfalla; eller om ett enigt resultat endast genom en jemkningsutväg borde sökas.
Jag tillstår mig icke hafva haft nog tid att väl öfverväga, hvad jag nu haft den äran föreslå, och får alltså detsamma till Höglofi.
Constitutions-Utskottet utan allt anspråk öfverlemna.
Örebro den 1 f - October 1810. A. G. Silverstolpe. \ 174 Riksdagen 1810.
Särskildt protokollsutdrag till Bondeståndet.
Ständers Constitutions-Utskott den 23 Aug. 1810.
S. D. Föredrogs det Hedervärda BondeStåndets Protocolls-Utdrag af den 9 sistl., innehållande dess remiss till Constitutions-Utskottet af den frågan:
Om vid tillkommande Riksdagsmannaval borde få röstas på Riksens Ständers Fullmägtige i Banquen och Riksgälds-Contoiret? och fann Utskottet, enligt 81, 83 och 84 §§ Regerings-Formen, i anseende till den ordning, hvari detta mål till Utskottet inkommit, sig ej kunna denna fråga till pröfning upptaga.
Hvarom Utdrag af Protocollet skulle utfärdas.
Bilaga till föregående Prot.-Utdrag.
Utdrag af Protocollet hållet hos Bonde-Ståndet vid Urtima Riksdagen i Orebro den 9 Aug. 1810. S. D. Såsom en följd af hvad Ståndet, på föregången öfverläggning, den 31 nästlidne Julii och den 1 i denna Månad beslutit, remitterades till Bilaga till Protocolls-Utdrag till Bondeståndet. 175 Constitutions- Utskottet frågan:
Om, vid tillkommande Riksdagsmannaval, borde få röstas på Riksens Ständers Fullmäktige i Banquen och Riksgälds-Contoiret?
- Och skulle Protocollerne, som innehålla Ståndets öfverläggning i detta ämne, utskrifvas att till Utskottet afienmas.
Utdrag af Protocollet hållet hos Bonde-Ståndet vid Urtima Riksdagen i Örebro den 31 Julii 1810.
S. D. Föredrogs det inför Hans Excellence Herr Grefven och .1 ustitue-Stats-Ministern den 26 i denna Månad hällne Protocoll, då de Fullmagter, Ståndets till denna Urtima Riksdag valde Ledamöter företett, granskades; hvarvid af Hans Excellence till upplysningars afgifvande kallade sig instält af Bonde-Ståndets Fullmägtige i Banquen, Talemannen och Riddaren af Kongl.
Vasa-Orden Lars Olsson, och i Riksgälds-Contoiret, Riksdagsmannen Eric Ericsson från Örebro Län, hvilke medelst uppviste Utdrag af Protocollen inför Banco-Fullmägtige den 12 och inför Fullmägtige i Riksgälds-Contoiret den 19 dennes styrkt, det desse Fullmägtige vid sammanträde, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse, med erinran om iakttagande af hvad 21 § uti Riksdags-Ordningen föreskrifver, angående Fullmägtiges närvaro vid granskningen af Fullmagterne för det Stånd, hvartill de hörde, gemensamt instämt i den öfvertygelse: att, i synnerhet under nuvarande critiska ställning inom Hufvudstaden, flere än en Fullmägtig af hvardera Ofrälse Ståndet i Banquen och Riksgälds-Contoiret tills vidare ej måtte från Stockholm afresa, oaktadt derigenom inträffade, det någre för samma Stånd till Riksdagsmän utsedde Ledamöter bland Fullmägtige afhöllos att genast i början sig vid Riksdagen inställa; och att, i anledning af sådant fattadt Beslut, Banco-Fullmägtige sig derom iörenat, att förenämnde Lars Olsson, äfvensom Riksgälds - 176 Riksdagen 1810.
Fullmägtige, att Eric Ericsson skulle å Bonde-Ståndets vägnar sig till Riksdagen härstädes begifva.
Vid denne Fullmagternes granskning hade först förekommit, att Fullmägtige i Banquen Anders Danielsson från Elfsborgs Län, samt i Riksgälds- Gontoiret Anders Jansson Hychert från Upland och Håkan Persson från Jönköpings
Län, ehuru de låtit för sig såsom Riksdagsmän inlemna gällande Fullmagter, likväl i anseende till deras i Stockholm innehafvande befattning, dervid de enligt Fullmägtiges i Banquen och Riksgälds-Contoiret ofvanberörde Beslut borde förblifva, intill dess derom annorlunda förordnades, ej kunnat sig här inställa; hvarföre Hans Excellence Herr Grefven och Justitim-StatsMinistern förklarat, att Inträdes-Pollett för någondera af dem ej kunde utfärdas, innan de, här närvarande, sig derom anmälte.
Af sådan anledning och sedan Kongl. Majit nu mera af Banco- och Riksgälds-Contoirets Fullmägtige i Nåder utnämnt Lars Olsson till Taleman och Hyckert till vice Taleman, hvilken sednare personligen tillstädes upptedde ej allenast ett Utdrag af Protocollet, hållet hos Riksens Ständers Fullmägtige vid Riksgälds-Contoiret den 26 Julii, innefattandes: l:o En anmälan af Hyckert, att han, såsom vald Riksdagsman och af hemmavarande Committenter anmanad att, till bevakande af deras rätt, genast sig infinna vid Riksdagen, vore sinnad nästpåföljande dag till Örebro afresa, om ej annorledes ske kunde, med afsägelse från sin befattning i Riksgälds- Contoirét; 2:o
Ett anförande af Riksdagsmannen Håkan Persson, att vid så fatta omständigheter han väl icke kunde lägga något hinder emot Hyckerts afresa, men han, Håkan Persson, jemväl vald Riksdagsman, ansåge sin pligt vara att icke frångå sin befattning i egenskap af Fullmägtig i Riksgälds-Contoiret, utan qvarblifva i Stockholm och afvakta antingen Ståndets tilllåtelse af en resa till Riksdagen eller det tillfälle, som genom Riksdagsmannen Eric Ericssons snara återkomst för honom kunde dertill yppas; och 3:o
Ett yttrande häröfver af öfrige Fullmägtige i Riksgälds-Contoiret, att då skälet till deras vid sammanträdet med Banco-Fullmägtige tagne Beslut, att utom de af Fullmägtige, hvilka för Riksdags-Fullmagternes granskning skulle sig vid Riksdagen infinna, de flere borde tills vidare i Stockholm Bilaga till Protocolls-Utdrag till Bondeståndet.
177 qvarstadna, synnerligen varit det, att då samtelige BondeStåndets Fullmägtige vid Riksgälds-Contoiret blifvit till Riksdagsmän valde, skulle, i fall de alle på en gång till Riksdagen afreste, Fullmägtige sättas ur stånd att enligt
Reglementets föreskrift de förekommande målen afgöra, funno Fullmägtige, enär Håkan Persson dröjde i Stockholm, sig så mycket mindre böra vägra sitt samtycke till Hyckerts afresa, som sådant blott skulle leda till en afsägelse från Fullmägtigskapet, hvarigenom förhållandet blefve enahanda med det, som genom Hyckerts affärd inträffade; utan ock en till Ståndet stäld skrift från Banco-Fullmägtigen Anders Danielsson, af innehåll, att i händelse Bonde-Ståndet skulle finna för godt besluta, det han i anseende till sin innehafvande beställning såsom Fullmägtig i Riksens Ständers Banque icke ägde vid påstående
Riksdag sig inställa för att bevaka Åhs, Gäseneds och Kullings Häraders rätt och bästa, enligt erhållen kallelse, och således nytt val i hemorten borde ske, hvilket vore detsamma, som att betaga nämnde Härader rättigheten att för denna gång hafva Ombud, ville han tillkännagifva, det han afsade sig förstnämnde, ehuru nog smickrande förtroende, för att kunna svara mot det sednare, hälst de hemmavarandes enskildta angelägenheter jemte de allmänna fordrade Fullmägtig vid ett Riksmöte, och deras rätt voro lika så helig som andras, hvilkas Riksdags-Fullmägtige jemväl voro Ombud dels i Banquen och dels i Riksgälds-Contoiret och, till Riksdagen ankomne, förmodades der till dess slut förblifva; så uppstod nu hos Ståndet frågan, huru vid ofvanberörde förevetande, då af Banco- och RiksgäldsFullmägtige trenne, i egenskap af Riksdagsmän, redan voro här, en anmält sig komma, och än en understält Ståndets pröfning, om han borde sig såsom Riksdagsman infinna eller i egenskap af Fullmägtig i RiksgäldsContoiret qvarblifva, Ståndet skulle kunna besörja, det, igenom ofvannämnde fem Fullmägtiges inställande vid Riksdagen, de hos Fullmägtige i Banquen och RiksgäldsContoiret under tiden förekommande måls afgörande ej hindrades, utan Ärendernas jemna gång bibehölles enligtInstruction och Reglemente.
Anders Joachimsson från Östergöthland anförde, att då han af en erfarenhet, hämtad vid nyligen slutade Riksmöte, kände, att de af Ståndet, som då blifvit in - 178 Riksdagen 1810. satte till Fullmägtige uti Banquen oell Riksgälds-Contoiret och nu jemväl voro af hemmavarande Medbroder valde till Riksdagsmän, förtjente Ståndets hela förtroende, hade han väl icke att påminna dervid, att de samtelige bivistade denna Riksdag; men då Fullmägtige i Banquen och Riksgälds-Contoiret voro redovisande, Riksdags-Fullmägtige åter redofordrande, ansåg han häst, det för en framtid stadgades, att Banco- och Riksgälds-Contoirets Fullmägtige icke linge till Riksdagsmän väljas.
Anders Jansson Hyckert förmente, att hans Riksdagsmannarätt, åtminstone för denna Riksdag, icke möjligen kunde sättas i fråga, men medgaf det för kommande tider torde blifva nödigt, att något härom i Grundlagen förordnades.
Eric Ericsson från Nerike upptedde ett Utdrag af Protocollet hos Högvördige Preste-Ståndet för den 28 dennes, innehållande detta Stånds Beslut, att Fullmägtigen i Riksgälds-Contoiret, Kyrkoherden Doctor Isaac Lagus, som bivistat granskningen af Riksdags-Fullmagterne, borde här qvarstadna, tills berättelse om RiksgäldsVerkets tillstånd och förvaltning sedan sista Riksdag hunnit inkomma och derefter pröfvas kunde, huruvida bemälte Fullmägtigs hörande och ytterligare vistande här i Staden vore af nöden.
Af enahanda anledning förmodade Ericsson, det äfven han borde här dröja, sedan hans närvarelse här vore lika nödig som i Stockholm.
Eric Bruse från Carlstads
Län förklarade, det han icke kunde linna det vara Fullmägtige i Banquen och Riksgälds-Contoiret betagit att inställa sig såsom Riksdagsmän; men om sådant för framtiden skulle komma att förebyggas, borde väl dervid fästas afseende på den ort, hvarest Riksdagen hålles.
Jon Jonsson från Blekinge insåg icke heller något hinder för de ifrågakomne Banco- och Riksgälds-Contoirets