Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Man hade upp- ställt d e t t a d i s k u s s i o n s ä m n e f ö r att u t r ö n a, h u r u v i d a d e d a n s k a k v i n n o r n a s f ö r e t a g för- t j ä n a d e att af s v e n s k a k v i n n o r b e g r u n d a s, huruvida man äfven i Stockholm borde t ä n k a p å att r e s a e n s t o r b y g g n a d, s o m skulle tillhöra landets k v i n n o r o c h blifva ett c e n t r u m f ö r d e t b ä s t a af k v i n n o a r b e t e t, a n d e n s så v ä l s o m h a n d e n s.
F r u E m m a G a d s i K ö p e n h a m n d.
1 5 s e p t.
h å l l n a f ö r e d r a g u p p l ä s t e s d ä r p å, o c h n u fin- g o vi i detalj höra, hvilket stort o c h svårt u p p h i n n e l i g t m å l D a n m a r k s k v i n n o r satt sig före, s a m t hur v a r m deras entusiasm för saken, hur fast deras h o p p o m dess g e n o m f ö r a n d e är.
D e r a s m e n i n g är att p å e n c e n t r a l p l a t s i K ö p e n h a m n uppföra en byggning, hvarest först o c h främst redan befintliga institutio- ner såsom » Dansk Kvindesamfund » och » K v i n d e l i g Lseseforening » böra ha sina lo- kaler.
V i d a r e vill m a n där hafva en stor samlingssal för m ö t e n, föredrag o c h fester s a m t en utställningslokal o c h en försäljnings- byrå för kvinnliga handarbeten, den senare i förbindelse m e d en » Husflidförening », h v a r s u p p g i f t b ö r v a r a att h ö j a s m a k e n o c h gifva d e n d a n s k a h e m s l ö j d e n en konstnär- l i g l e d n i n g, h v i l k e t d e n, e n l i g t fru G a d, är i s t o r t b e h o f af.
1 » K v i n d e r n e s b y g n i n g » ä m n a r m a n vi- d a r e i n r ä t t a e n treflig r e s t a u r a n t u t a n b a - nal kafélyx o c h m e d g o d familjemat, där a r b e t a n d e k v i n n o r, s o m h a s v å r t att h i n n a h e m till s i n a m å l t i d e r, k u n n a få en b i l l i g o c h kraftig kost.
O c h m a n t r o r att ä f v e n m å n g a m ä n s k o l a bli g l a d a att få i n t a g a sina m å l p å en sådan h e m l i k restaurant m e d kvinnlig betjäning och utan drickspen- gar.
I förening m e d denna restaurant äm- n a r m a n, o m d e t så p a s s a r sig, i n r ä t t a m a t - l a g n i n g s k u r s e r f ö r u t b i l d a n d e af d u g l i g a k o - kerskor.
S ä r d e l e s v i k t i g a n s e r fru G a d d e n till- ämnade badlokalen i » Kvindernes bygning » vara » t y » — s o m h o n sade — » d e dan- s k a k v i n n o r n a b a d a så f ö r f ä r a n d e litet, att m a n k n a p p t vill tro de statistiska uppgif- terna därom. » S å ä m n a r m a n h a f v a en g y m n a s t i k l o k a l m e d afgiftsfria ö f n i n g a r f ö r f a b r i k s f l i c k o r s a m t l i k a l e d e s afgiftsfri b e h a n d l i n g af k v i n - n o s j u k d o m a r af k v i n n l i g a l ä k a r e.
L å n b i b l i o - t e k o c h l ä s e s a l f ö r a r b e t e r s k o r, ett b i l l i g t o c h trefligt g ä s t h e m, d e l s f ö r r e s a n d e k v i n - nor, s o m på kortare tid b e s ö k a hufvudsta- d e n, d e l s f ö r k v i n n o r, s o m u p p e h å l l a sig d ä r f ö r s t u d i e r s i d k a n d e, skall o c k s å f i n n a s i » Kvindernes b y g n i n g », äfvensom behag- l i g a t é r u m (efter e n g e l s k t m ö n s t e r) o c h g e - m e n s a m h e t s b o s t ä d e r för e n s a m m a arbetande unga flickor, hvilkas anspråk p å trefnad, o r d n i n g o c h kraftig m a t de billiga pensio- n a t e n ej k u n n a u p p f y l l a.
O c h till allt d e t t a skall p e n n i n g a r an- skaffas g e n o m e n n a t i o n a l s u b s k r i p t i o n.
M a n har beräknat, att o m e n d a s t / s af D a n - m a r k s k v i n n o r i å l d e r n f r å n 2 0 till 6 0 år g i f v a 2 5 ö r e i m å n a d e n, skall m a n p å ett år få 3 0 0, 0 0 0 k r o n o r, e n l å n g t ifrån till- r ä c k l i g s u m m a, m e n m a n h o p p a s s ä k e r t få m å n g a större bidrag.
M e n i n g e n är b l o t t att skaffa ett driftkapital, f ö r e t a g e t skall ej bli h e l t o c h h å l l e t f i l a n t r o p i s k t, u t a n flere af d e s s a f d e l n i n g a r b ö r a, b l o t t d e k o m m i t till s t å n d, k u n n a b ä r a sig s j ä l f v a.
1 Sådan var de danska kvinnornas plan, o c h n u v ä d j a d e s till K v i n n o k l u b b e n s m e d - l e m m a r, h u r u v i d a d e a n s å g o att Sveriges kvinnor b o r d e f ö l j a d e t d a n s k a e x e m p l e t.
D e t d r ö j d e en g o d stund, innan n å g o n y t t r a d e sig, s a k e n t å l d e att t ä n k a p å.
Slut- ligen k o m d o c k diskussionen i gång.
Alla beundrade vi visserligen den entusiasm och e n e r g i, s o m s t a r t a t ett så s t o r a r t a d t före- t a g, m e n få v o r o d e, s o m ö n s k a d e ett d y - likt i Sverige.
» V i äga j u » — sade en t a l a r i n n a — » n ä s t a n alla d e i n s t i t u t i o n e r, m a n i K ö p e n h a m n tyckes sakna.
V i hafva j u » Handarbetets Vänner », » Kvinnoklubben », s a m k v ä m o c h g y m n a s t i k för arbeterskor, h e m f ö r t j ä n s t f l i c k o r, h u s h å l l s s k o l o r o c h fle- re andra filantropiska kvinnoföreningar, hvarför icke då understödja o c h förbättra d e s s a h e l l r e ä n b ö r j a ett n y t t, v i d l y f t i g t och dyrbart företag. » » M e n » — i n v ä n d e flere — » h v a d v i m y c - ket väl skulle behöfva, v o r e en samlingslo- kal, där d e skilda k v i n n o f ö r e n i n g a r n a k u n d e sticka fötterna u n d e r eget b o r d, en g o d re- staurant, där e n s a m m a arbetande k v i n n o r k u n d e h a d e t h e m t r e f l i g t o c h ett g ä s t h e m f ö r e n s a m m a r e s a n d e k v i n n o r från l a n d s o r - t e n.
V i b e h ö f v a n o g ett K v i n n o r n a s p a l a t s, o m o c k s å ej ett så v i d l y f t i g t s o m d e t dan- ska.
» » N e j, n e j » — h ö r d e s en v a r n a n d e r ö s t — » l å t o m o s s ej y t t e r l i g a r e ä n h v a d s o m r e d a n n u är fallet i n s k r ä n k a u m g ä n g e t o c h samarbetet m ä n o c h kvinnor emellan.
Sam- a r b e t e o c h s a m v e r k a n m e l l a n k ö n e n är o c h blir d e n naturligaste, m e s t u t v e c k l a n d e o c h uppfostrande vägen.
G e n o m att tänka på e n s å d a n s t o r k v i n n o b y g g n a d s k u l l e v i en- d a s t s k i l j a o s s m e r från m ä n n e n.
» » D e t r ä t t a s t e » — y t t r a d e e n a n n a n ta- l a r i n n a — » v o r e att t ä n k a p å att u p p f ö r a e t t » F o l k e t s p a l a t s » o c h f ö r ett s å d a n t än- d a m å l a n s t ä l l a e n n a t i o n a l s u b s k r i p t i o n.
Skul- le i c k e s i n n e n a k u n n a e l d a s f ö r ett s å d a n t f ö r e t a g s o m att b y g g a e t t s t o r t h u s, s o m skulle tillhöra hela folket, där k v i n n l i g a o c h manliga filantropiska föreningar k u n d e sam- las o c h s a m v e r k a till f o l k e t s s t ä r k a n d e i a n d l i g t o c h k r o p p s l i g t a f s e e n d e, ett h e m där arbetande m ä n o c h k v i n n o r k u n d e h a e n kär t i l l f l y k t s o r t, d ä r i n g e n s k i l l n a d g j o r - d e s till k ö n eller p e r s o n, u t a n o l i k a s a m - hällsklasser, å s i k t e r o c h i n t r e s s e n f r e d l i g t kunde mötas?
V o r e d e t i c k e m e r a foster- ländskt och värdigt, o m de svenska kvin- n o r n a t ä n k t e p å ett » F o l k e t s » i stället f ö r ett » K v i n n o r n a s p a l a t s?
» N u f ö r e s l o g s e n o m r ö s t n i n g f ö r att u t r ö n a, för hvilket företag s y m p a t i e r n a i n o m K v i n n o - k l u b b e n v o r o störst.
O c h l i k s o m v i d ett f ö r e g å e n d e tillfälle, d å f r ö k e n A n n a W h i t - l o c k i n o m k l u b b e n t a l a d e o m L o n d o n s folk- h e m o c h o m b e h o f v e t af ett l i k n a n d e i v å r h u f v u d s t a d, v i s a d e sig K v i n n o k l u b b e n s m e d - l e m m a r intresserade för b å d a könens bästa.
D e t s t o r a flertalet af d e n ä r v a r a n d e a f g å f v o s i n a r ö s t e r f ö r ett » F o l k e t s p a l a t s ».
M e n — invända kanske många — icke är f r å g a n d ä r m e d tillfylles u t r e d d.
Kvin- n o k l u b b e n s m e d l e m m a r u t g ö r a j u ett för- s v i n n a n d e litet fåtal af h u f v u d s t a d e n s o c h landets kvinnor.
Ett » K v i n n o r n a s palats » b o r d e j u, o m d e t s a t t e s i fråga, r e s a s af hela Sveriges kvinnor.
O c h till alla d e m k a n i c k e b ä t t r e t a l a s ä n g e n o m d e r a s så v i d t s p r i d d a o r g a n Idun.
D e t h a r n u h ä r skett, o c h k ä r t skulle v a r a, o m ä f v e n n å g r a r ö s t e r från a n d r a i n t r e s s e r a d e k v i u n o k r e t s a r o c h f r å n o l i k a d e l a r af lan- det genom de svenska kvinnornas tidning v i l l e l ä g g a s i t t o r d till d i s k u s s i o n e n.
F l e r t a l e t af d e s s a a n s e k a n s k e, att v i böra följa våra danska systrars e x e m p e l o c h r e s a en b y g g n a d, h v a r s ä n d a m å l — f ö r att t a l a m e d fru G a d — s k u l l e v a r a » a t t v ä c k a aktning för det kvinnliga arbetet o c h tro på dess nödvändighet och lycka ».
Behöfva vi detta, böra vi främst tänka p å oss själfva o c h vårt arbete, ja, då b o r d e v i k a n s k e b y g g a ett » K v i n n o r n a s p a l a t s ».
Gerda Meyerson.
— - — • — — V i d kaffet Amatörfotografier af Hugo Falk.
Första oktober.
V an någon klok o c h förståndig människa för- fV klara, hvarför man just valt första oktober till flyttdag?
Antagligen är det väl för att få in några gladare mellantoner i den grådaskiga led- samheten o c h för att stuka den glada lättsin- niga människan g e n o m att få henne att inse, hvilket flarn hon är i ödets o c h almanackans händer.
Tänk bara på dessa arma stackare, s o m för skolors och ämbetsverks skull måste flytta in till staden omkring den första september!
Räk- nar man åtta dagar — o c h detta är ytterligt lågt — till dess den nya våningen blir färdig från inflyttningsdagen, så har man att vänta sig en ytterst angenäm sejour på f e m veckor bland halm- virade gungstolsben, omaka kaffekoppar o c h spräckt gammalt fasligt porslin.
Och då den slutligen kommer, hvilken hemsk dag är den icke, den stora höstflyttningsdagen.
Utanför por- ten håller en ofantlig rustvagn, o c h ofvan från fönstret tittar m a m m a bekymrad ut för att se kusken klättra ned öfver byråar o c h bord, sät- tande sina leriga klackar in i bolstrar o c h smör- byttor o c h bärande sig i allmänhet åt, s o m o m han ej hade en aning o m jämviktens lagar — hvilket han kanske icke heller har.
På ett b o r d i köket ses kokerskan uppflugen m e d en damborste viftande åt alla håll, ej olik en fruktansvärd stridens Valkyria, sväfvande i rök och d a m m öfver slagfältet.
Frun själf sät- ter sig, trött o c h rådlös, ned på ett bylte hop- buntade sängkläder midt emellan en puff, hvars öppna gap visar en mängd kastruller, o c h en buteljkorg m e d spräckta amykosflaskor o c h en råttfälla, s o m unge herr Otto m e d sinnrik list fått inpassad i en af de cylinderformade afdel ningarna.
Slött o c h likgiltigt, nedsjunken i en sorts medvetslös nirvana, stirrar hon genom den öppna dörren ut i köket, där kaos har nått sin höjd bland ämbar o c h hyttor, kängor o c h tall- rikar, klädesbylten, eldgafflar, ljuskronor, damm- viskor och matvaror.
H o n har en viss likhet m e d Marius på Kartagos ruiner, o c h likheten skulle vara ännu mer träffande, o m h o n ej hade halmstrån i håret o c h bomullstappar här o c h där på klädningen.
H o n håller nästan på att få ett anfall af hysterisk gråt, då h o n hejdar sig vid det väl- bekanta taget i låset — det är hennes herre och man s o m anländer.
Han ser sig rådlös o c h förvirrad omkring på allt skräp o c h bråte, s o m ligger hopadt därinne, o c h drar en tydlig suck af lättnad, då frun ber h o n o m äta ute för att vara af m e d h o n o m un- der allt sitt bråk och stök.
» Kan jag inte hjälpa dig m e d något, » frågar han tveksamt, ehuru en underklang i rösten till- kännagifver, att han skulle anse sig skamligt misshandlad, o m hans maka toge h o n o m på or- den.
» Nej då, käraste Harald, allt är ju så godt som färdigt redan, » svarar hon m e d en förtvif- lans blick på allt det trassliga elände, som om- ger henne, och s o m måste ställas i ordning in- nan kvällen.
Och han ger sig utan någon svå- rare strid.
M e d männens vanliga naiva hänsynslöshet vid dylika tillfällen börjar han rifva i en byrålåda, som står på en ställning hopsatt af ett fotogen- kök, en broderad kåsös o c h en packe brickor, efter en ny halsduk, m e n sedan han efter hvart annat uppdragit en kokt rökt skinka, prydligt emballerad i en väst, ett kaminrör, en rulle kar- tor o c h ett dussin äggkoppar, börjar han frukta för, att o m han vidare forskar i lådans hemlig- hetsfulla gömslen, få fatt i några aflidna vänner eller oinlösta borgensförbindelser o c h ' ger sig sig af m e d ett konventionellt bedröfvadt drag i sitt anlete, hvilket drag dock förbytes till ett strålande leende, så fort dörren är stängd o m det kaos, han nyss lämnat.
Så k o m m e r han plöts- ligt ihåg något, lägger för ett ögonblick sin panna i medlidsamma och sörjande rynkor, öppnar åter dörren o c h säger med ett osäkert tonfall, att » Tilda (jungfrun) gärna kan få vänta på h o n o m, eftersom han ännu inte har nyckeln till den nya våningen, om han skulle k o m m a sent hem, hvil- ket för öfrigt nog inte k o m m e r i fråga. » Och så beger han sig därifrån, glad som en spelman, för att fånga någon bekant till mid- dagssällskap.
M e d en suck vänder sig mamma åter till sina bestyr, en af pigorna ligger på knä och rullar halmen från ett stolsben, en annan gnider ett spegelglas m e d en yllelapp i fullaste energi, o c h varm o c h söt står fröken Elsa uppflugen på en stol för att hennes lilla välskapade person skall kunna hinna upp till öfversta hyllan i skänken, där det bästa porslinet skall stå.
Otto, s o m går i småskolan, har det bäst af alla, tack vare sitt påhitt att hjälpa m a m m a m e d att taga omhöljet af hennes syltburkar, o c h Knut, den äldre brodern, sitter m e d armbågarne på bordet och fingrarne för öronen grensle öfver en pianolår och läser i Oides grammatika, så att franska glosor smattra s o m hagel m o t fönster- rutorna.
Klockan sex är man så i ordning, att ett b o r d kan afrödjas, o c h så intager man en hastig mål- tid, pittoreskt grupperade i upp- och nedvända soffor, på packlårar, i gungstolar o c h på spel- bord, och därefter flyttas en chäslong in i säng- kammaren, och mamma, s o m af allt stöket fått en släng af sin svåra hufvudvärk, lutar sig en liten stund, pigorna se sig till g o d o med en bit mat i köket, o c h K n u t springer bort till sin vän Svens- son, klasskamraten, för att där i frid o c h ro få ägna sig åt sina läxor.
Liten Elsa ensam är outtröttlig.
H o n trippar fram och tillbaka, o c h som en g o d ande strör hon ut ordning o c h trefnad hvar hon skrider fram.
Hvardagsrummet blir snart beboeligt, tack vare henne, h o n ser efter, att mattorna läggas ordentligt, o c h att taflorna spikas rätt, och sen h o n ordnat på pappas skrifbord och fått mam- mas låga kåsös på dess rätta plats, tänder h o n
lampan, fäller ned gardinerna o c h tar m e d be- låten min några steg tillbaka för att b e d ö m a totaleffekten af sitt arbete, och detta m e d det resultat, att h o n nästan håller på att falla rätt i armarne på långa kusin Henrik, hvilken likt en cherokeeindian smugit sig uppför trappan o c h g e n o m den mängd af bråte, som ligger upp- staplad öfverallt.
Och gripande tillfället i flykten, skäms han inte för att hålla fast sin lilla vackra kusin, som med en skär, klar rodnad på kinderna m e d vred- gad röst förehåller h o n o m det opassande i hans djärfva tilltag.
» O m du visste, hvad du är gudomligt söt, då du går så här o c h stökar, » säger Henrik ogene- radt o c h håller henne i båda hennes händer framför sig för att riktigt få korn på henne, » minsann tror jag inte, att jag äter upp dig hel och hållen, fastän någon vidare bastant supé blefve det då inte.
Litet, m e n godt i alla händelser — — — » » Söta Henrik, prata för all del inte så fasligt mycket dumheter, » säger lilla nåden, » utan släpp mig o c h låt mig gå o c h väcka mamma, så att du får hälsa på henne — — » » A h — låt du faster sof va, » sva- rar han respektvidrigt, » det är dig visiten gäller — — » » Jaså.
Nå, jag må då säga!
Vi- sittiden är då synnerligen lämplig!
Men på Karlberg lär man inte ge lektioner i savoir vivre, o c h herr löjtnanten gjorde mig sig högst för- bunden o m — — » » Så, så, lilla kusin Elsa, » säger han o c h leder henne fram till soffan och slår sig ned bredvid, och snart har skön Elsa glömt stök o c h bråk o c h flyttning o c h allt det där, o c h det oaktadt det är årets värsta dag — den första oktober.
Ja, den u n g d o m e n!
Så fort de fått den nya vånin- gen i ordning, lär förlofningen skola eklateras.
L å t o m oss hoppas, att första ok- tober, denna fasans dag, för ung Henrik o c h skön Elsa må blifva den allra härligaste af årets alla mulna eller klara dagar.
Ur en skiftesrik, lefnadssaga.
S v e n s k a t i d n i n g a r h a n y l i g e n, s o m v i re- d a n n ä m n t, i n n e h å l l i t n o t i s e n o m ett i P a r i s t i m a d t d ö d s f a l l, h v i l k e t ä g e r ett v i s s t ro- mantiskt o c h ganska ovanligt intresse.
Då vi i d a g b r i n g a v å r a l ä s a r i n n o r N a p o l i n e B a r c k s b i l d, låta v i, e n l i g t l ö f t e, d e n s a m m a å t f ö l j a s af n å g r a d r a g u r h e n n e s skiftesrika l e f n a d s s a g a, v ä s e n t l i g e n h ä m t a d e u r e n skil- d r i n g af d e n s k a t t a d e s i g n a t u r e n Mm (re- d a k t ö r G.
E e n h o l m) i t i d n i n g e n N y a D a g l.
Den aflidna, h v a r o m h ä r är fråga, v a r grefvinnan Claire Marie Napoline Barck, f ö r m ä l d år 1 8 5 7 m e d o c h s e d a n 1 8 8 7 ä n k a efter g r e f v e Nils B a r c k, i sin u n g d o m un- d e r l ö j t n a n t v i d S k å n s k a d r a g o n e r n a o c h se- N a p o l e n, s o m alltid v a r m i n n e s g o d m o t g a m l a v ä n n e r, v i s a d e o c k sin e r k ä n s l a f ö r B a r c k s t j ä n s t e r p å flere sätt.
H a n gaf ho- n o m e n g å n g e n m y c k e t i n b r i n g a n d e ställ- n i n g v i d v ä r l d s u t s t ä l l n i n g e n 1 8 5 5; h a n lät en a n n a n g å n g gifva h o n o m koncessio- nen på hela renhållningsväsendet i Paris med ytterst fördelaktiga villkor, o c h han s k ä n k t e h o n o m v i d flere a n d r a tillfällen sitt m ä k t i g a s t ö d p å m å n g a h a n d a sätt.
Men g r e f v i n n a n B a r c k, s o m i c k e ä g d e sin l i k e i uppfinningsrikedom, när det gällde projek- ter, i d é e r o c h n y a u p p s l a g, v a r d ä r e m o t f ö g a i h ä r d i g o c h p r a k t i s k, n ä r d e t g ä l l d e af- färer o c h att d r a g a s t a d i g v a r a n d e o c h efter h a n d ö k a d e f ö r d e l a r af e n u p p n å d d ställ- n i n g, o c h ä n n u m i n d r e f ö r m å d d e h o n lära sin m a n den d y g d e n.
D e tyckte b ä g g e s o m så, att e n f å g e l i h a n d är b ä t t r e ä n t i o i s k o g e n, o c h f ö l j d e n v a r, att d e, n ö d t v u n - get eller e j, alltid f ö r e n till- fällig i n k o m s t af s t ö r r e eller m i n - d r e b e l o p p g j o r d e sig af m e d rik- tiga rikedomskällor.
D e hade mån- gaj g å n g e r i s i n a h ä n d e r e n g u l d - äggs värpande höna, m e n slaktade henne samvetsgrant hvarje gång.
V ä n s k a p e n m e d Napoleon blef ej b e s t å n d a n d e i e v i g h e t, o c h presidentperiodens g l a d a fester i Elyséepalatset och Compiégne, där d e n v a c k r a o c h spirituella g r e f v i n n a n l y s t s å s o m e n liten s t j ä r n a, f i n g o i c k e n å g o n fort- s ä t t n i n g i T u i l e r i e r n a o c h S:t C l o u d, n ä r k e j s a r h o f v e t fått e n härskarinna, s o m bestämde o m gästerna.
Emellertid användes u n d e r s t u n d o m b å d a, g r e f v e n så- s o m d e t s y n l i g a, g r e f v i n n a n så- s o m d e t h e m l i g a, m e n effektiva verktyget vid hvarjehanda upp- d r a g af s k i f t a n d e n a t u r, s t u n - d o m k v a s i d i p l o m a t i s k a.
Så fort- for grefvinnan B a r c k o c h h e n n e s m a n att u n d e r m å n g a år f ö r a e t t g a n s k a flott lif ä n här, ä n där i Europas hufvudstäder o c h vid d e stora badorterna samt besökte äfven emellanåt det sven- ska fäderneslandet, där g r e f v e n v a r i n n e h a f v a r e af ett k r o n o a r - r e n d e n ä r a S t o c k h o l m m e d fidei- kommissnatur.
Har ni en dot er eller son, så erbjudes eder i dag, ärade läsarinna, ett enastående tillfälle att för en mycket ringa uppoffring göra dem en stor glädje.
För att göra Kamraten, illustrerad tidning för ket skedde på den då i L o n d o n b o e n d e grefve Sten Lewenhaupts utlånta pass.
Sueriges ungdom, känd och skattad i ännu vidare kretsar bland den publik, för hvil- ken den är af sedd, har redaktionen anordnat detta års sista kvartal till ett profkvartal, som erhålles för det nedsatta, oerhördt låga priset af (Efter II.
Regnaults oljefärgztafla i Louvren.)
S å h ä n d e sig ä f v e n, att d e befunno sig i Ostende i Belgien 1867.
Där samman- om prenumeration efter den 1 oktober verkstäl- d a n m å n g t o c h m y c k e t här i lifvet — m e n les på posten.
Det skall alltid blifva Kam- ändock just ingenting!
D e r a s lif s k u l l e träffade d e m e d m a r s k a l k P r i m, s o m v a r ratens främsta bemödande att bland sin unga k u n n a b l i f v a e n h e l r o m a n att s k i l d r a, m e n l a n d s f ö r v i s t från S p a n i e n efter e n m i s s - läsekrets väcka och bibehålla en sedlig och fo- blott några spridda anteckningar därur m å l y c k a d konspiration o c h s o m bäst höll på att f ö r b e r e d a e n n y.
D e t gällde n u för sterländsk anda, på samma gång den vill vara h ä r finna p l a t s.
h o n o m att k u n n a k o m m a ö f v e r g r ä n s e n f ö r verkligt underhållande och lärorik.
Utom allt C o m t e s s e d e B a r c k, d o t t e r till e n b a n k i r i att t a g a b e f ä l e t ö f v e r d e sammansvurne annat, som Kamraten under årets sista kvar- i s t a d e n S e n s v i d n a m n M a r c, (h v i l k e t år h o n i n o m a r m é n o c h g ö r a ett p r o n u n c i a m e n t o.
tal kommer att bjuda sina unga läsare, sänder v a r f ö d d, v i l l e h o n a l d r i g m e d d e l a n å g o n, m e n D å föll d e t sig j u förträffligt att k o m m a i han dem som julklapp s a n n o l i k t v a r d e t o m k r i n g 1 8 2 5) ä g d e ett ett trettioträsidigt, rikt illustreradt g a n s k a b r i l j a n t u t s e e n d e, m e n i s y n n e r h e t b e r ö r i n g m e d g r e f v e B a r c k, s o m ej b e g ä r d e julnummer med bidrag af de bästa ett a l l d e l e s b r i l j a n t h u f v u d o c h v a r i d e t b ä t t r e ä n att g ö r a till sin s p e c i a l i t e t hjäl- författare, ensamt till fullo värdt fallet o j ä m f ö r l i g t ö f v e r l ä g s e n sin m a n, s o m p a n d e t af n ö d s t ä l l d e k o n s p i r a t ö r e r, o c h gref- vinnan, s o m i P r i m just m ö t t en m e d hen- hon o c k s å helt o c h hållet styrde.
D e öf- det lilla prenumerationspriset.
n e s e g e t ä f v e n t y r s ä l s k a n d e h u m ö r fullstän- v e r e n s s t ä m d e o c k s å f u l l s t ä n d i g t i s m a k o c h Kamraten vill bli de ungas vän i alla sven- digt sympatiserande natur, k o m b i n e r a d e ge- ska hem.
Har Ni en dotter eller son, så verk- t y c k e n, i c k e m i n s t f ö r att l e f v a p å s t o r f o t, Marskal- ställ därför med det snaraste prenumera- o c h d e r a s h u s v a r t i d t a l s g a n s k a l y s a n d e.
n a s t p l a n e n i alla d e s s d e t a l j e r.
k e n s k u l l e å t a g a sig r o l l e n o c h i f ö r a s i g liv- tionen l N i l s B a r c k v a r, s å s o m ofta b l i f v i t berät- réet af d e t g r e f l i g a s v e n s k a h e r r s k a p e t s Stockholm i september 1896. t a d t, d e n, h v i l k e n efter f e b r u a r i r e v o l u t i o n e n s Redaktionen af Kamraten.
u t b r o t t l y c k a d e s skaffa d e n l a n d s f ö r v i s t e k a m m a r t j ä n a r e o c h i d e n e g e n s k a p e n p a s - sera d e n farliga g r ä n s e n.
P l a n e n s a t t e s p r i n s L o u i s N a p o l e o n in i F r a n k r i k e, hvil- endast 5 0 öre, * GreMnnan ^Netpoline B a r c k.