Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Med de bestämda gränslinie]-, Hr Friherre Anckarswärd ansett böra i Revisionslnstructionen uppdragas, i anseende till de förvaltande Verkens förhållande till Revisorerne, synes vara åsyftadt något stadgande i afseende på formen af de Utlåtanden, som, öfver Revisionens anmärkningar eller framställningar, af de förvaltande Verken afgifvas, och hvartill anledning blifvit tagen af innehållet af K.
StatsContoirets öfver 1827 års RevisionsBerättelse afgifna yttrande.
Men som i frågakomne Utlåtanden af K. M:t infordras och till K.
M:t i underdånighet afgifvas; och Utskottet dessutom ej kunnat finna rättsenligt, att, genom serskildta föreskrifter i detta fall, uti Instructionen för R.
St:rs Revisorer lägga ett band på deri fria yttrande-rätt EmbetsVerken, lika som hvarje enskild Medborgare, enligt allmän Lag och TryckfrihetsFörordningen tillkommer, för missbruk hvaraf bestämda Stadganden redan finnas meddelade; så har, vid uppställningen af berörde Instruction, Hr Friherre Anckarswärds sistberörde motion ej eller ansetts höra föranleda någon serskild föreskrift. a3a Stats-Utskottets
Hr Grefve Frölichs Motion i afseende pä antagandet af 18a3 års Förslag, jemte hvad Hr Domprosten Heurlinj ang:de visse ändringar i 1812 års Revisionslnstruction andragit, anser Utskottet, dels genom hvad ofvan blifvit an förd t, dels ock vidare genom Utskottets Förslag, vara besvaradt.
Det återstår således för Utskottet, endast att yttra sig i den väckta frågan, huruvida den Instruction, som af af R.
Sttr nu fastställes för deras Revisorer öfver StatsVerket, må, utan K. M:ts Nådiga sanction^ kunna såsom en till efterlefnad gällande Lag anses.
Påståendet härom har Utskottet icke kunnat gilla, emedan Instructienen, såsom en allmän Författning hör vara lika bindande för EmbetsVerken sorn för R.
Sttrs Revisorer.
Tilt åtlydnad af de förre kunna dock R.
St:r icke omedelbarligen utfärda någre föreskrifter, hvadan och då, för behörig verkställighet från de förvaltande Verkens sida å allt hvad i afseende på dem Instructionen skall innehålla, erfordras K. Mtts Nådiga bifall, Utskottet deraf jemväl anser följa, att sluteligen af Konung och Ständer gemensamt det beslut måste fattas, hvarpå en, till lika efterrättelse af Konungens Embetsman som af R.
St:rs Ombud, nödig Instruction skall utfärdas, hälst samma Instruction grundar sig på de af Konung och Ständer gemensamt antagne GrundLagar.
Och öfverlemnar Utskottet härjemte, till pröfning och fastställelse af R.
H. St-.r, följande Forslag till Instruction för R.
St.-rs Revisorer, i afseende. pii deras befattning med SlatsFerkels gransk - Betänkanden, N:o 353. 233 ning, att hädanefter tjena till efterrättelse, i stället för den af den 10 Junii 1812.
x Artikeln.
Allmänna Föreskrifter. §•
I För alla medel, af hvad beskaffenhet som helst, Ordinarie eller Extra-Ordinarie, som genom allmänna bidrag tillkommit, eller genom Traktater med Främmande Magter Riket tillflutit, aflägges Räkenskap utaf vederbörande, på hvilka sådant beror, inom föreskrifna tider och vid det ansvar, Förfaltningarne för underlåtandet deraf stadga. §. 2.
Alla desse Räkenskaper, med dertill hörande K.
Bref, Protocoller och Handlingar, utan undantag, innefatta den allmänna redovisningen för StatsVerkets tillstånd, styrelse och förvaltning. / §• 3- Uti årligen afslutande Rikshufvudbok, der Räkenskaperne för de Allmänna Cassör och Fonder, som hittills ej blifvit af R.
St:rs Revisorer utan endast i KammarRätten granskade, hädanefter ifrån och med dem för år 1829 äfven ingå, sammandrages denna redovisning, och samtelige
Specialräkensknperne utgöra dess vcrilicationer» 234 Stats-Utskottets §• 4- Denna allmänna redovisning för StatsVerkels tillstånd, Styrelse och Förvaltning utgör föremålet för R.
St:rs Revisorers granskning, i den ordning GrundLagarne, och i öfverensstämmelse dermed, denna Instruction stadga och förmå.
Revisions-förrättning skall omfatta tvänne den tid StatsVerket sist, af StatsUtskottet vid Riksdag eller af R, St:rs Revisorer, blifvit öfversedt; och Revisorerne skola sainmanträda så ofta, att detta kan behörigen verkställas, Alternativ:
Revisorerne sammanträda emellan Riksdagarne hvarje år, för att granska det eller de årsRäkenskaper, som blifvit afslutade, näst efter dem, som af Statsutskott vid Riksdag eller af R.
Det är en sadan Revision infaller> tage den sin början den 15 September, och varda Revisorerne dertill af K. M:t, genom allmän Kungörelse, kallade: skolande såväl R.
St:r sorn afgående Revisorer, i likstämmighet härmed, utsätta tiden till nästa Revision.
Alternativ:
Revision tager sin början — Ingen Revisiousförrättning må öfverskrida en tid af Tre månader. års afslutade Räkenskaper följande på hvarandra ifrån / 235 Revisorerne kunna sammanträda på Afdelningar till ärendernes beredning, Alla frågor om anmärkningar eller anmälanden skola slutligen in pleno till öfverläggning och afgörande föredragas.
Uppstår vid Revisorernes öfverläggningar skiljaktighet i meningarne, böra de till Protocollet afgifva sina röster, hvilka, enligt 66 §. af Riksdagsordningen, beräknas per Capita, med afgörande-röst för Ordföranden då rösterne äro lika; hvarje Ledamot dess Reservationsrätt dock förbehållen, 2 Artikeln.
Om Berättelsers och Räkenskapers angifvande samt Revisorernes conununication med de redovisande Verken.
Vid början af hvarje Revision öfver StatsVerket låter K.
M:t, till beredande af en fullständig öfversigt deraf, till Revisorerne öfverlemna de vid föregången lämplig tid, så väl ifrån K.
StatsContoiret som alla öfrige förvaltande Verk, infordrade och till K.
M:t ställda underdåniga berättelser om tillståndet och styrelsen af de under deras förvaltning stående delar af StatsVerket de år, för hvilka afslutade Räkenskaper skola vid samma revision företes.
StatsContoirets Berättelse skall framställa de för - §. 10, 236 Stats-Utskottets hållanden, hvilka Rikshufvudboken och dithörande handlingar närmare utreda, och de öfrige redovisande Verkens
Berättelser innefatta enahanda framställning i afseende på deras förvaltning och räkenskaper, af hvilka GeneralSammandrag derjemte bifogas. §• »I Jemte RiksHufvudböckerne, för de år som utgöra föremål för hvarje Revision, öfverlemne StatsContoret till Revisorerne alla sina öfrige Räkenskaper, Protocoll och Handlingar för samma år. §■ 12. K. M:t förordnar i Nåder en af StatsContoirets Ledamöter, alt under förrättningen Revisorerne biträda, med pligt och rättighet för denne Embetsman, att till Revisorernes Protocoll lemna i en eller annan måtto erforderlige upplysningar som ega sammanhang med StatsVerkets tillstånd, styrelse och förvaltning under de år, för hvilka afslutade Räkenskaper granskas. §• i3.
Revisorerne må äfven kunna af StatsContoiret äska och erhålla de upplysningar och handlingar, sorn de i öfrigt finna nödige, rörande verkställigheten af beslut eller fortgången af dispositioner, sora blifvit vid-* tagne under den tid, som utgör föremål för hvarje Revisions-förrättning, enär de af dertill omedelbarligen hörande Räkenskaper, Protocoll och Handlingar icke anses fullkomligen utredda; dock få så beskaffa - Betänkanden, N:o 353.
287 de upplysningar och handlingar icke af Revisorerne med intrång på efterföljande Revisorers granskningsrätt, användas till grund, vare sig för anmärkning eller godkännande af åtgärder under en senare tid, för hvilken afslutad Räkenskap då icke är till granskning öfverlemnad. §•
J4- De öfrige förvaltande Verkens Räkenskaper med dertill hörande verificationer samt Protocoller och Handlingar, skola vara för Revisorerne att tillgå, och den af K. M:t till Revisorernes biträde fÖrordnade Ledamoten i StatsContoiret skall, efter Revisorernes äskande dem omedelbarligen begära; men linna Revisorerne sig, derutöfver, behöfva af något publikt Verk eller af någon Konungens Embetsman , inhämta skriftliga eller mundtliga upplysningar, hörande till de års styrelse och förvaltning, för hvilka afslutade Räkenskaper blifvit till Revision aflemnade, begäre de, genom sin Ordförande, hos HofCanzleren K.
M:ts Nåd. befallning till vederbörande om de äskade upplysningarnes meddelande. §• *5.
Rakenskaperne böra hafva undergått den speciela Revisionen i KamroarRätten, innan de till Revisorernes handläggning förekomma; dock må underlåtenhet deraf ej lägga hinder i vägen för granskning af Revisorerne, hvilke böra i deras Berättelse det upptaga. a3B Stats-U tskottets §. 16.
Med Protocollets förande och Expeditionernes uppsättande vid Revisionen öfver StatsVerket bör Secreteraren i StatsContoiret Revisorerne tillhandagå; ankommande det på Revisorerne, att antaga erforderligt Cameraloch Caneellie-biträde inom StatsContoiret, jemte Vaktbetjening, samt att lämpliga arfvoden för dem bestämma, i mohn af hvars och ens arbete och tjenst. 3 Artike lN.
Om granskningens föremal och form samt RevisionsBerältelsen. §• '7- Revisorerne skola efterse och granska, huruvida gjorda eller förordnade utbetalningar af Statsmedlen icke öfverstigit beloppet af de HufvudTitlar, som uti R.
St:rs vid nästförflutne Riksdag uppgjorde Statsreglering blifvit fastställde, och om de äro grundade på behörigen upprättade Stater eller K.
M:ts med vederbörlig contrasignation utfärdade anordningar samt styrkta med behöriga qvittencer af dem som medlen emottagit. §• >8.
St:r faststäldt anslag vara öfverskridet eller de till hvarje HufvudTitel anslagne summor dragne till andra ändamål än dem, som under samma Hufvudritel höra, eller något i öfrigt vid förvaltningen att erinra, så böra Revisorerne Betänkan (len, N:o 353. a3g sådant uti deras afgifvande Berättelse anmärka och derjemte meddela deras eget utlåtande i ämnet; åliggande Revisorerne för öfrigt, att vid utöfningen af deras befattning, ställa sig till noggrann efterrättelse föreskrifterne uti 90 §.
Reg.Formen och 68 §. af Riksdagsordningen. §• *9- Revisorerne böra vidare noga undersöka om StatsVerkets samtliga inkomster på rätta tider och till riktigt belopp i Statens Cassör influtit och af Uppbördsmännen lefvererade blifvit; buru vederbörande, på hvilka controllen öfver KronoUppbörden ankommer, sina i Författningarne stadgade pligter fullgjort, och om åtgärder i afseende på proprie balancer, då sådane inträffat, blifvit i laga ordning vidtagne till bevakande af Statens rätt. §. 20.
Som Räkenskapernes speciela granskning egenteligen är föremål för KammarRättens handläggning och åtal efter Uppbörds-författningarne; så böra Revisorerne, utan att, så vidt omständigheterna medgifva, förbigå detaillerne, hufvudsakligen granska dispositionerne, förvaltningen och resultaterne på det hela. §•21. Sedan Revisionen af StatsVcrket blifvit fulländad, läte Revisorerne deröfver författa utförlig Berättelse, och uppgöra fullständiga jemförings-tabeller emellan Statslnkomsternes beräknade och influtna belopp un - n4o StatsUtskottets * der de år, hvilkas afslutade Räkenskap undergått granskning, samt emellan de i Stat uppförda anslagen och de verkliga utgifterne för samma tid, utvisande öfverskott eller brist på hvarje Titel och på det hela.
Af denna Berättelse med tillhörande Tabeller utskrifvas 2lne Originalexemplar, af hvilka det ena till K.
M:t i underd:het insändes och det andra aflemnas till RiddarhusCanzliets
Archiv, för att till nästa Riksdag förvaras:
Kommande emedlertid samma berättelse för hvarje Revision, att, inom 3 månader efter det den inkommit, genom K.
M:ts försorg, jemte vederbörande
Authoriteters i anledning deraf afgifna utlåtanden och förklaringar, tryckas och med allmänna Tidningarne utdelas.
Den 8 December 182g.
Af Hr Grefve von.
Schwerin:
Jag kan icke in stämma i Högh Utskottets afgifna utlåtande, och anhåller jag att inför RiksStånden få uppgifva skälen dertill.
Jag har hemtat ledning för mitt bedömmande om det behandlingssätt som bör egnas åt denna fråga af K.
Mits i dess Nåd.
Skrifvelse gifna förklarande, att det varit i ändamål att ”genom bestämda föreskrifter för framtiden undanrödja all skiljaktighet i meningar om föremålet för Revision och sättet att densamma verkställa, som K.
M:t velat meddela R.
St:r ett förslag till Instruction för deras Revisorer.”
Hvarifrån denna skiljaktighet i meningar härleder sig, har i följd deraf blifvit första föremålet för min pröfning; - l Betänk anden, N:o 353.
24 r ning; antingen den härleder sig från olika begrepp örn Nationens i granskningsrättighetens utöfvande förvarade rätt och om de skyldigheter, som FolksRepresentanten i detta afseende har att uppfylla, eller den ligger i olika begrepp om hvad under ordet Räkenskap bör förstås, och i följd deraf äfven om hvad som egenteligen utgör föremål för granskning.
Skulle förra förhållandet äga rum, så blifver, i min tanka, för närvarande hvarje bemödande fruktlöst att vilja förleda opinionerna.
De bestämdare föreskrifterne skola naturligtvis grundas på de föreskrifter, som i Grundlagarne förefinnas, och ingendera opinion lärer vilja ingå i en förklaring, som den anser stå i strid med sin opinion om rätt och med den tolkning, sorn lian', i följd deraf finner sig benägen att gifva åt Grundlagens föreskrifter.
Ännu är man icke ense om hvad med orden: 2 års afslutade Räkenskaper bör förstås, äunu tvistar man om den så kallade granskningsrättens utsträckning.
Utskottets i den delen framlagda åsigt har af ett RiksStånd blifvit formligen förkastad.
Det förslag till Instruction som R.
St:r vid 1823 års Riksdag framställde har K.
M:t ej kunnat gilla.
Det förslag åter som vid denna Riksdag blifvit R.
St:r af K.
M:t meddeladt, har, beledsagadt af många inom RiksStånden gjorda anmärkningar, i flere delar blifvit af Utskottet förähdradt och förändringarne äro voteringarnes resultater.
När ännu hos lagstiftarne sjelfva opinionerne äro så obestämda, huru kan man hoppas att vid den blifvande lagens tillämpning ingen 5 B. tö a/j?, Stats-Utskottcts skiljagtighet i meningar mer skall äga rum.
Under sådana förhållanden kunna väl vapenhvilor slutas, men ingen varaktig fred.
Utan blir i min tanka bäst att låta opinionerne småningom justera sig sjelfve.
Ligger ater orsaken till den befunna skiljaktigheten i meningarne, såsom jag befarar, deri, att begreppen äro olika, icke allenast om hvad till en fullkomlig
Räkenskap i allmänhet hörer, utan ock om hvad som hörer till en Räkenskap öfver StatsVerkets tillstånd i alla dess delar, så vill det synas mig, att denna skiljaktighet i meningar och begrepp icke förr kommer att upphöra, men också ofelbart skall upphöra, enär alla de förberedande åtgärder hunnit vidtagas, som fordras att bringa redovisningen för Statsverket i alla dess delar till en nödig fullständighet.
Dertill fordras ännu flera åtgärder, såsom: att alla förvaltande
Verk få lika Bokföringssätt; att Instructioner i afseende på Förvaltningen af de särskilda Fonder och Cassör, hvilka till sina resultater ingå uti RiksHufvudboken varda utfärdade, äfvensom att formen af de Berättelser, hvilka, till ledning vid granskningen, böra åtfölja hvarje serskild Räkenskap, varder bestämd.
Allt detta utgör ofelbart föremål för verkställande makten allena och tror jag, för min del, att all fråga om sammanfattning af en, för de redovisande och de granskande, gemensam Instruction, borde uppskjutas intill dess de föreskrifter som K. M:t kan finna Jämpeligt att gifva dem, som äga redovisning sig Betänk anden, N;o 353. 5.43 ålagd, äro kände och erfarenheten visat att i detta afseende en önskad fullständighet blifvit uppnådd.
Då torde befinnas alt för Revisorerne sjelfve inga andra föreskrifter blifva behöflige än de som redan finnas i Grundlagarne och att i stället för nya och vidlöftigare Instructioner, lämpligast vore att upphäfva 1812 års Instruction, såsom, i min tanka, hvarken motsvarande begreppet af en StatsRevision, sådan den hvart annat år kan af R.
St:rs dertill förordnade ombud förrättas, eller motsvarande det begrepp om förliållanderne Statsmakterne emellan som Grundlagarnes stiftare uppställt.
Uti denna serskilda mening har Hr Riben, C. fr .i instämt.
Då frågorna, 0111 R.
H. St:rs Revisorers granskningsrätt, redan blifvit inom RiksStånden så ofta afhandlade, och så omständligt utredde; och då mina åsigter af ämnet jemväl finnas, i förevarande Betänkande framställda; så inskränker jag min reservation mot Utskottets förslag, i afseende på grundsatserna, till åberopande af min redan yttrade mening.
Endast det får jag tillägga, att då ingen räkenskaps granskning kan anses fulländad, förr än man öfvertyga! sig, att den Cassabehållning, sorn står på papperet, äfven finnes i Cassakistan: så anser jag inventeringen af K.
Räntekammarens behållningar vara^ hvarken mera obehörig eller öfverflödig, än inventeringar af Bankens och R:gsContoirets behållningar, hvilken af hvarje Revision förrättas.
Skillna-* 2/ \ s t a t s - U t s k o I t e
I s den är blott den, att då inventeringen, i sistnämnde båda verk, förnämligast består i uppräknandet af inneliggande redbarheter och sedlar, består den uti StatsContoiret egentligen uti eftersyn, att dess depositionsräkningar i Banken och R:gsContoiret utvisa den behållning, sorn StatsConloirets Cassaräkning, eller den så kallade RänteKammai Boken upptager.
Att denna inventering i StatsContoiret icke kan för Revisorerna verificera behållningen i en RiksHufvudhok, som slutar år före deras sammanträde enär Revisorerna icke få i StatsContoiret, såsom i Ranken och RtgsContoiret fullfölja räkenskapernas granskning ända till inventeringsdagen, bevisar ingenting mot åtgärdens vigtighet i sig sjelf, utan endast mot granskningens inskränkning.
Hvad grundsatsernas tillämpning, eller Instructionens innehåll beträffar, så instämmer jag hufvudsaklig gen med Grefve von Schwerin.
De stadganden, som redan finnas i Grundlagen, hade icke bordt i Instructionen omskrifvas, emedan de derigenom ryckas ur det sammanhang, hvari lagstiftaren ursprungligen ställt dem, och således möjligen föranleda olika tolkningar och tvister, eller just det, som skolat undvikas.
Endast sådane föreskrifter, hvilka icke redan finnas i grundlagarne, och hvilka man ändock i smärre omständigheter kunnat anse behofliga, hade jag trott böra, uti Instructionen, såsom ett slags arbetsordning för Revisorerna, inflyta.
Men att göra henne, såsom ifråga om tiden för Revisionernas omfattning, till en grundlags-förklaring, vore så mycket origtigare och Beta n kanden, N:o 353.
245 fi ugtlösare, soin ingen annan grundlagsförkläring är lill åtlydnad bindande, än den sorn tillkommit lika med grundlagsförändri/ig d. v. s. genom Constitutionsoch icke genom StatsUtskottets åtgärd.
rAf dessa anledningar, och da jemnlörelsen mellan Revisorernas vidsträcktare granskningsrätt, öfver Banken och R:g:sContoiret, men inskränktare öfver StatsVerket, (fastän medlen, hörande till det sistnämnda, äro folkets allmänna, lika väI som Bankens vinst och R:g:sContoirets tillgångar,) skall vid hvarje Revision förnyas, jemte minnet af den tid, då granskningsrätten opåtaldt ulöfvades lika vidsträckt i alla 3 Verken: så befarar jag, att detta, och hvarje annat, förslag lill Instruction för R.
St:i’s Revisorer, hvilket icke utgår från samma jemnlikhet i granskningsrätt, snarare skall förlänga än sluta den tvist, mellan Statsmagterna, hvilken man bordt och velat bilägga.
— Deremot bade jag önskat och hoppats, att StatsUtskottet, som denna Riksdag måhända mera än vid någon' annan under vårt närvarande samhällsskick sökt åt Styrelsen anskaffa allt hvad beviljas kunnat i anslags-väg, äfven skolat åt R.
Stlr förvara allt hvad förbehållas kunnat i granskningsväg.
En ny bana hade då kunnat börjas, med afstående å bägge Statsraagternas sida, ifrån obilliga afprutningar på inbördes anspråk, och med en deraf följande ostörd beredvillighet att gå hvarannan till mötes.
Åtmindstone har jag, som i flera fall bi träd t de ledamöter, hvilka talat för ökade anslag, också ansett för min pligt, ali förfäkta Ständernas obehindrade rättighet att granska deras användande. ^46 Stats-Utskottets
De särskildta brislcr i Instruclionen, på hvilka jag trott mig böra fästa R.
St:rs uppmärksamhet, äro; i 5 §.
Att StatsUtskottet ingen mening yttratj an t in gea Revisioner hvartannat eller hvart år vore att föredraga?
Hvarföre, om ej för att inhemta StatsTJtskottets utlåtande deröfver, hafva RiksStånden låtit den derom framställda grundlagsfrågan hvila längre än de öfriga?
— Att man i i:a alternativet icke bestämdt uttryckt, att ingen Revision finge omfatta hvarken mer eller mindre än a:ne års räkenskaper.
Omfattade hon mer, så blefve hon, för revisionstidens korthet, ofullständig; och omfattade hon mindre; så blefve Revisionsarbetet efterliggande. § § borde utgå, såsom antingen öfverflödig eller föranledande tvist om Revisorernas frihet i behandlingen af sina göromål in pleno, eller på afdelningar.
12 §. synes äfven böra försvinna.
Enär Revisorerna, enl. iG §. äga, att inom StatsContoirets tjenstemän antaga erforderligt Garnerat- och Canzli-hiträde: så böra nödiga upplysningar icke kunna fattasom de dem begära.
Och då deras berättelse, enl. 21 §., icke får tryckas eller utdelas, utan att vara beledsagad af vederbörande myndigheters förklaringar; så måste Revisorerna, Jör att ej äfventyra misstag och vederläggningar, sjelf - Betänkanden» IY:o 353.
247 ve vara månast 0111 alt begära underrättelser, när de behöfvas.
Att ändock förordna en ombudsman från StatsContoiret, hvilken vore berättigad, att till Protocollet meddela Revisorerna upplysningar, så ofta lian ^funne dem erjorderliga, skulle kunna förvålla binder från angelägnare sysselsättningar, än att afhöra honom, och möjligen urarta till föreställningar och strider, hvarifrån Revisorerna böra vara befriade, särdeles å de embetsmäns sida, hvilkas åtgärder de skola granska.
Betyda åter orden erforderliga upplysningar sådane som Revisorerna begära: så synes ombudsmannens rättighet att lemna dem icke behöfva särskildt stadgas, emedan den redan innefattas i hans pligt att svara.
Vill man likväl hafva ett sådant ombud hos Revisorerna, fastän de det icke äskat: så borde man, för öfverensstämmelsens skuld, äfven tillsätta ett sådant i StatsUlskottet, vid dess revisions-förrättningar, änskönt Utskottet derom icke anhållit.
Af Hr Ekerman: jemte det jag, med Hr Grefve von Schwerin instämmer deruti, att 3o, 4a och 68 uti Riksdagsordningen, är den enklaste, och derjemte fullständigaste Instructionen för R.
St:rs Revisorer; uther jag mig att få tillägga, att efter mitt omdöme, är ali instruction, som ej är i harmonie med dessa och andra Grundlagens bud, ofullständig, och möjeligen bidragande till tvister, och olika omdömen, hos dem, som erhålla det obehagliga uppdrag, att å R.
St:rs vägnar, granskningen förrätta.
Det Förslag, som Högh Stats-Utskottet, till förnyad Instruction för 2^8 Ståts-Utskottets Revisorerne, i följd af K. M:ts Nåd.
Proposition i detta ämne, R.
St:r nu underställes; kari jag ej godkänna i anseende till de principer, som Höglofl.
Utskottet antagit, mot hvilka jag reserverar mig 1:0 deremot, att Höglofl.
Utskottet ansett granskningen ej böra sträcka sig längre än till 2tne års afslutade Räkenskaper.
För att undvika vidlyftighet, åberopar jag Hr Grefve Gyllenborgs och Hr von Hartmansdorff' anföranden pä Riddarhuset, som i Betänkandet äro upptagne, och tillägger blott, att om Revisorerne under deras sammanvaro skulle upptäcka något eller någre betydlige misstag i förvaltningen af ett eller annat Verk, det vore besynnerligt, örn detta ej skulle få anmärkas tili rättelse, medan rättelse ännu kunde äga rum, blott derför, att det anmärkte felet hörde till ett år, hvars räkenskaper ej voro afsiutade, eller hörde till granskningsåren.
På samma grund reserverar jag mig för det andra deremot, att 3o §.
Riksdagsordningen ej blir Revisorerue ålagd att ställa sig till efterrättelse, och hvarigenom
Revisorerne sättas ur tillfälle att så väl i underdånighet hos K.
M:t anmäla de anledningar som kunna förefinnas till anmärkningar emot en eller annan Embetsman, som ock att derom anmälan göra hos R. 5t:r, och således all kunskap härom endast stadnar inom Revisorerne.
3:o reserverar jag mig deremot, att Utskottet ansett inventering af K.
Räntekammaren ej böra äga rnra på den grund att alla till K.
Räntekammaren influtna medel, genast uti Banquen skola insättas.
Detta känner äfven jag, men möjligheten måste kun - Betänkan den, JST:o 353.