Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Fem skil lingar, hvilket maximum dock i de lazaretts- och kurhus-ditrikt, der lazarettets och kurhusets bestånd det oundgängligen fordrar, får höjas till Sex skil lingar, allt banko, lika för alla betalande inom hvarje kurhus-distrikt, efter dess behof; att afgiften skall bestämmas af vederbörande inom hvart kurhus-distrikt, antingen till ettdera af dessa belopp eller deremellan, men ej må, utan vid serdeles tvingande omständigheter, fastställas till det högsta, samt att denna afgift skall utgå och redovisas inom livart kurhus-distrikt serskildt, och de derigenom inflytande medlen i första rummet begagnas för de, efter behof och öfverenskommelse, på ett eller flera ställen inom länen inrättade kuranstalter, samt, hvad för sådant ändamål icke erfordras, utgå och användas för allmänna helsovården i länet, serdeles såsom bidrag till bestridande af lazirettens allmänna utgifter för svårare skador och sådana sjukdoms-tillfällen, som fordra chirurgisk behandling.
För att ådagalägga, i hvad mån ofvannämnda afgift fortfarande är förde under Kongl.
Seraphiner Oidens-gillets Öfver-styrelse ställde läns-lazaretten och kurhusen «f behofvet påkalUdt, har bemälda ordens-gille i underdånighet öfverlemnat ett, i enlighet med inkomna summariska räkningar och revisions-berättelser för år 1845 uppgjordt, sammandrag öfver lazaretts- och kurhus-medlen i samtliga länen, med undantag af Stockholms stad, af hvilket sammandrag iuhemtas, att kurhus-afgiften för året utgjort 144,222 r:dr 19 sk. 2 r:st, och att öfriga inkomster vid sjukhusen gemensamt uppgått till 72,922 r:dr 4 sk. 3 r:st, eller tillsammans 217,144 i:Jr 23 sk. 5 r:st, och att utgifterna vid dessa sjuk vårds-anstalter, oberäknade afskrifningar, för samma år stigit till 170,264 r:dr 11 sk. 5 r:st banko; i förening hvarmed ordens-gillet upplyst, att, enär kui hus-afgiften fortfar att utgöra den hufvudsakligaste inkomsten vid kurhusen och lazarelten, dessa inrättningar sålunda, i saknad af samma afgift eller annan deremot svarande inkomst, omöjligen kan ega bestånd eller uppfylla det med dem åsyftade ändamål, äfvensom att liospitals-fonden, i följd af de högst betydliga utgifter, densamma fått vidkännas, för att, jemlikt Rikets Ständers underdåniga önskan och Kongl. Majus nådiga befallning, inrätta central-hospitaler, blifvit försatt i den belägenhet, att derifrån ej kan erhållas bidrag till understöd för hzuretten eller kurhusen.
Propositonj N.-o 36.
Med anledning häraf och då dels kraftigare åtgärder framgent fordras för veneriska smittans hämmande, dels ock, enligt Kongl, brefvet af den 10 Oktober 1765', det åligger länens invånare att på egen bekostnad anlägga och underhålla deras lazarett, hvilka således icke eller ega någon egentlig rättighet till bidrag från hospitalsfonden; så och enär denna länens invånares förbindelse till lazaretten ej kan anses ringare eller mindre maktpåliggande, än deras skyldighet att underhålla kurhusen, föreslår Kong).
Maj:t härmedelst, att ifrågavarande så kallade kurhus-afgift må till samma belopp och med enahanda vilkor, som vid sista riksdagen af Rikets Ständer bestämdes, fortfarande utgå lill och med det år, då nästa riksdag slutas.
OSCAR. F. O. Silfverstolpe.
Utdrag af Protokollet öjver Ecklesiastik-ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Stats-rådet d Stockholms Slott den 3 December 1847.
Hans Excellens, Justitie-Statsminislern, Herr Grefve Posse, Hans Excellens, Statsministern för utrikes ärendena Herr Friherre Ihre; Statsråden:
Friherre Staél von Holstein, Munthe , Friherre Peyron, Silfverstolpe , Wcern, Friherre Gyllengranat, Faxe, Fåhraeus.
Departements-chefen, Statsrådet
Silfverstolpe uppläste förslag till nådig proposition till Rikets Ständer angående den så kallade kurhus-afgiften; Och täcktes Kongl. Maj:t, jemlikt Statsrådets samtlige ledamöters underdåniga tillstyrkan, berörde förslag, sådant det det finnes 8 Kongl.
Proposition, No 3j. protokollet bilagdt, i nåder gilla, samt befallte, att, i enlighet med detsamma, nådig proposition till Rikets Ständer skulle expedieras.
Ex protocollo, M. Westmark.
Ani. till Exp. Utsk. den 20 Dec., kl, 2 e. «a.
Maj.ts nådiga proposition till Rikets Ständer, angående särskilda åtgärder till Hospitals-fondens understödjande; gifven Stockholms Slott den 3 December 1847•
I sammanhang med hos Kongl. Maj:t väckt fråga om förändring af öfver-stvrelsen vid hospitalen i riket och hospitalsfondens förvaltning samt angående åtskilliga i dessa sjukvårds-anstalter erforderliga förbättringar, i hvilket ämne särskilda kommitterade afgifvit underdånigt utlåtande och förslag, hvaröfver ej mindre Kongl.
Seraphimer-ordens-gillet, än Kongl. Maj:ts| och Rikets Kammar-kollegium och!
Statskontor samt Kongl. Maj:ts Sundhets-kollegium blifvit hörda, har Kongl.
Maj;t låtit Sig föredragas Seraphimer-ordensgillets den 1 Juni 1844 och den 22
Maj detta år i underdånighet allåtna skrifvelser, innefattande anmälan, hurusom, dels i följd af de betydliga om kostnader, Gillet måst vidkännas, för att, jemlikt Rikets Ständers underdåniga önskan och Kongl. Maj:ts nådiga befallning, inrätta central-hospitaier och ordna dessa inrättningar hufvudsakligen till kuranstalter för vansinnige, dels i anseende till hospitalshjonens de sednare åren betydligen ökade antal, och den derigenom uppkomna större tillökning i de årliga utgifterna vid hospitalen, dels ock genom den minskning i hospitals fondens årliga inkomster, som varit en följd deraf, att, sedan hospitalens ullånta kapitaler till större delen blifvit för berörde ändamål medtagna, någon ränta å dem icke vidare är att påräkna, hospitalsfonden blifvit försatt i den belägenhet, alt dess årliga inkomster för framtiden ej kunde blifva tillräckliga för hospitalens vidmakthållande; i anledning hvaraf, och enär än vidare förbättringar, nödvändiga nybyggnader och större reparationer förestodo, anslag af allmänna medel vore af behofvet påkalladl.
Af Kongl. Maj ds Nåd.
Proposi ion, N.o 3j. 9 Af den beiältelse, S raphimer-ordens-gillet den 19 sistlidne A pi il a fgifvit, angående förhållandet med hospitalsfondens inkomster och utgifter för år 1845, har Kongl. Majit inhemtat, att inkomsterna för året uppgått till 151,350
R:dr 15 sk. 3 r:st., och ali de vanliga utgifterna för samma år utgjort 124,728 R:dr 28 sk. 1 r:st. banko, samt att följukteligen ett öfverskott uppkommit af 26,621 R:dr 35 sk. 2 r:st., som dock blifvit användt till nybyggnader och reparationer, hvilka nu äro fullbordade.
Det sålunda inträffade ovanliga för hållandet, att berörda år inkomsterna lill så betydligt belopp öf verstig i t hospitalsfondens utgifter, har tillkommit deraf, att markegångsprisen å spanmålen, som utgör hospitalsfondens hufvudsakligaste inkomst, då varit mer än vanligt höga.
Enär likväl, under den föiflutna tiden, markegångsprisen varit i deri, rrtån olika, det ena året mot det andra, att exempelvis för år 1844, hosp:- talens inkomst af försålda 9,221 tunnor 16 kappar spanmål blifvit 24,578 R:dr 9 sk. 8 rist. banko lägre, än den var år 1842; och då härtill kommer, att personalen vid hospitalen årligen tilltagit, och på ett enda år eller 1845 ökats med icke mindre än fyratio dårar, samt då ytterligare förbättringar vid hospitalen och i följd deraf, nya omkostnader icke kunna undvikas, har Seraphimerordens-gillet befarat, det tillfällen kunna inträffa, då hospitalsfondens inkomster icke förmå betäcka dess utgifter.
Denna bospitals-fondens ställning har föraniedt Seraphimer-ordens-gillet att fästa Kongl.
Maj:ts uppmät ksemhet å angelägenheten för hospitals-fonden alt vinna befrielse från en utgift, som nu vidlåder samma fond, ehuru den synes icke böra dermed belastas, nemligen: omkostnaderne Jör brottslingar, som uppgifvas hafva, vid begående af deras missgerningar , varit eller ock efteråt blifvit vansinnige, och på sådan grund af domstolarne befriats från ansvar, med förklarande, att om dem bör tagas sådan vård, att de ej vidare blifva för samhället vådliga.
I följd af delta stadgande hafva dessa brottslingar, enär annan utväg för deras vårdande saknats, måst intagas å hospital, der de sedermera qvarstadnat.
Dylika personer kunna icke behandlas såsom vanliga hospitalshjon, med hvilkas emottagande å hospitalen afsiglen är att genom curaliv behandling få dem till förnuftet återställde, för att återgå lill samhället.
Brottslingarne måste deremot blott förvaras, för att sättas ur tillfälle att vidare begå brott och störa allmänna säkerheten samt kunna följaktligen icke lösgifvas.
Deras behandling är således alldeles främmande för hospitals inrättningarne, der ifrågavarande brottslingars vistande äfven medför stora olägenheter, dels derigenom, att de måste särskildt och med mera noggranhet bevakas, hvaraf åter Bil. till R St.
Prop. 1847 oell 1848, 1 Sami. 1 A/d. p Hdjt. 2 10 Kon"l.
Proposition, N.-o 3j. okade omkostnader för hospitalen uppkomma, dels ock i anseende dertill, att deras vistande bland hospitalshjonen hos dessa väcker obehagliga och för deras tillfrisknande menliga intryck.
På hospitalen vistas för närvarande trettioen dylika brottslingar, för hvilkas underhållande
Seraphimerordens-gillet nu i underdånighet begärt ett särskildt årligt anslag af stats-verket, stort 5,000 R:dr, Med föranledande häraf, och då vården af dessa brottslingar lämpligast synes stå i sammanhang med fångbevakningen, samt, jemlikt] erhållna underrättelser, omkostnaderne å södra korrektions-inrättningen i hufvudstaden uppgå till omkring 166
R::lr banko om året för hvarje person, hvilket för 31 personer skulle utgöra 5,146 R:dr, föreslår Kongl.
Maj:t härmedelst i nåder, det Rikets Ständer måtte bifalla: att för vansinniga brottslingar , som nu är o å hospitalen i Riket intagne eller derstädes framdeles inkomma, må af det anslag å Riks staten, som för fångvärds-anstalterna är stäldt under Kongl, styrelsens för fängelser och arbetsinrättningar disposition, till Kongl.
Seraphimerordens-gillet för hospitalsf ondens räkning uppå skeende reqvisition årligen utbetalas Femtusen R:dr banko, intill dess anstalterne i afseende på fångvården blifvit i den mån ordnade och fullkomnade, att dervid ber edes tillfälle för vansinnige brottslingars intagande å korrektions-inrättning och hospitalen blifva från omsorgen för deni helt och hållet befriade.
I förening med nyssberörda fråga, har Seraphimerordens-gillet dels hemställt, huruvida lill hospitalsfoodens betryggande, ett creditiv eller förslagsanslag af Tiotusen Riksdaler om året må kunna beviljas, med rättighet för ordens-gillet att deraf, i de fall, då behofvet för hospitalen sådant påkallar, emot behörig redovisnings-skyldighet lyfta och uppbära hvad, som för afhjelpandet af samma behof erfordras, dels ock underdånigst anhållit, alt ett af ordens-gillet i salpeter-fondén upplaget lån måtte få afskrifvas.
I sistnämnde afseende har Seraphimerordens-gillet upplyst, att, i följd af de utgifter, hospitalsfonden fått, hufvudsakligen för hospitalens centraliserande, vidkännas, till inköp af hus och tomter samt för verkställde nybyggnader, hvilka kostnader, ifrån 1825 till 1845 års slut, uppgått till 276,741 R:dr 32 sk, 9 r:st., icke blott hospilals-fondens kapital blifvit minskadt till 6,500 R:dr, men ordens-gillet äfven blifvit föranlåtet att till betäckande af nämnde omkostnader och bestridande af andra nödiga utgifter vid hospitalen, åsamka sig skulder till belopp af 66,444 R:dr 21 sk. 4 r:st. banko, hvaraf Kongl. Maj-ts Nåd.
Proposition, N'.o J7. 11 48.000 äro såsom lån upptagna i salpeter-fonden, och återstoden, 18,444 R:dr 21 sk. 4 r:st., ulgör till största delen medel, som af enskilde personer äro donerade, och under Seraphimerordens-gillets förvaltning ställde, med särskilda föreskrifter, huru årliga räntan derå bör användas; att någon återbetalnings-skyldighet af sistomförmälda medel, hvad kapitalbeloppen beträffar, icke kan komma i fråga, helst i alla fall årliga räntan varder, enligt testamentsgifvarnes föreskrifter, af hospitalsfonden gulden, och fonden lör dem, äfvensom för räntan, innehar i sina egendomar mångdubbel säkerhet; hvaremot, beträffande åter ofvanberörda i salpeter-fonden erhållna försträckning af 48,000 R:dr banko, hospitalsfonden saknar utvägar att anskaffa medel till återbetalning af detla lån.
Vid öfvervägande af hvad Seraphimer-ordens-gillet i förenämnda hänseende yttrat, har Kongl. Maj:t trott
Sig böra påkalla Rikets Ständers uppmärksamhet derå, att de högst betydliga kostnader och utgifter, hvilka tillkommit i följd af Rikets Siänders önskan och Kongl. Maj:ts nådiga befallning om hospitalens centraliserande, och varit oundgängliga, så vida det åsyftade ändamålet skulle vinnas, alla blifvit bestridde af de fonder, hospitalen redan egt, utan serskilt anslag eller bidrag å statens sida; att, enär Seraphimerordens-gillets räkenskaper, deri de för nyssomförmälda ändamål gjorde utbetalningar, äfvensom hospitalsfondens öfriga utgifter äro nogsamt upptagna och redovisade, blifvit tid efter annan af Rikets Ständer genom deras Revisorer och Stats-utskott granskade, utan någon dervid emot nämnde utbetalningar eller emot
Ordens-gillels förvaltning i öfrigt gjord anmärkning, samma utbetalningar såmedelst äro af Rikets Ständer godkända; att genom de med hospitalen i omförmäldla målto vidtagna anstalter, dessa inrättningar i betydlig mån och så vidt tillgångarna kunnat medgifva, blifvit förbättrade, så att ett icke obetydligt antal hospitalshjon i sednare lider årligen tillfrisknat och blifvit från hospitalen utskrifvet; att af de medel, hvilka för hospitalens centraliserande och förbättrande äro från hospitalsfonden utbetalda, en del kommit statsverket tillgodo, derigenom att Seraphimer-ordens-gillet dels för 12.000
R:dr inköpt de för statsverket dåmera öfverflödiga korrectionshusen i Wadstena för att utvidga hospitalet derstädes, dels ock för Upsala hospitals behof öfverlagit byggnaderna vid fordna kronoblänneriet derstädes, emot en hörför till magasinsfonden erlagd köpeskilling, stor 4,935 R:dr; att hospilalsfonden i flera påföljande år måst underhålla och vårda vansinnige brottslingar till ungefärligen lika antal med hvad de nu utgöra och hvarför kostnaden uppgår till ett ganska betydligt belopp; samt alt hospitalsfonden, till understöd för läns-lazaretten, dem länens innevånare sjelf ve bordt anlägga 12 Ko "l. Maj.ts Nåd.
Proposition, N:o 37. och unde»hålla, lemnat så betydliga bidrag, alt dertill, ifrån och med år 1804 till år 1825, blifvit utbetalda icke mindre än 365,719 B: 1 r 2 sk. 4 rist B:ko.
På dessa skäl, och då salpeter-fonden är i den fordelaktiga ställning, att denna fond för sitt bestånd ej behöfver påräkna att återfå det lån stort Fyratio Atta Tusen riksdaler banko, som derifrån blifvit hospitalsfonden meddeladt, öfverlemna!- Kongl, Majit till Rikets S anders pröfning, huruvida meranämnda lån-belopp må få] i Salpeter-fondens räkenskaper af skrifvas ; Och anser Kongl. Maj:t, under förutsättning, att detta nådiga förslag varder af Rikets Ständer bifallet, Seraphimer-ordens-gillets underdånigst gjorda anhållan om årligt creditiv eller föi slags-anslag å 10,000 r:dr b:ko för Hospitalsfondens utgifter för närvarande icke föranleda någon framställning till Rikets nu församlade Ständer.
Maj:t för bl i f ver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen.
Utdrag af Protokollet öfver Ecklesiastik Ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Statsrådet å Stockolms Slott den 3 December 1847- Närvarande: Hans Excellens, Justitie-Statsministern Herr Grefve Posse, Hans Excellens, Statsministern för utrikes ärendena, Herr Friherre Jhre, Statsråden :
Friherre Staél von Holstein, Munthe, Friherre Peyron, Silfverstolpe, Waern, Frihei re Gyllengranat, Faxe, Fåhreeus.
Kogl. Maj ts Nåd.
Skrifvelse> N:o 38. 13 Departemenls-chefen Statsrådet Silfverstolpe uppläste förslag lill nådig Proposition till Rikets Ständer angående sei skilda åtgärder till hospitals-londens understödjande.
Jemlikt underdånigt tillstyrkande af Statsrådets öfrige ledamöter, täcktes Kongl. Maj:t det upplästa förslaget, sådant det finnes protokollet bilagdt, i nåder gilla; och skulle, i enlighet dermed, Proposition till Rikets Ständer expedieras.
Ex protocollo M. Westmark.
Alik. lill Exp. Utsk. den 20 Dec., kl. 2 e. m. Kofigl.
Maj:ts Nådiga skrifvelse till Rikets Ständerj i fråga om upphörande af Invalid-inrättningen å Ulriksdal; Gifven Stockholms Slott den 3 December 1847•
Med hemtad anledning deraf, att kostnaderna lör invalid-inrättningen vid Ulriksdal syntes, i förhållande till antalet af derstädes underhållna kor» poraler och soldater, vara allt för höga, hafva rikets sednast församlade Ständer, som ansett en icke obetydlig nedsättning i invalidernas underhållskostnad kunna åstadkommas, derest invaliderne, försedda med lämpliga af invalidhus-fondens medel utgående pensioner, tillätes alt till vistelseort utvälja den del af riket, der de funne sin utkomst lättast kunna vinnas, uti under dånig skrifvelse den 22 Februari 1845, på dessa och öfriga anförda skäl, förnyat den af Rikets Ständer vid 1840 års riksdag gjorda anhållan, dels att invalid-inrättningen å Ulriksdal måtte upplösas och dervarande Kongl, slott blifva för dess egentliga bestämmelse eller annat ändamål ledigt, dels ock alt nådig framställning måtte till Rikets Ständer aflåtas rörande invalidhusfondens tillgångars användande på ett sätt, hvarigenom det med dessa medel afsedda ändamål kunde befrämjas; hvarjemte och för den händelse, att denna underdåniga hemställan i nåder bifölles, Rikets Ständer till Kongl. Majit i underdånighet öfverlemnat att, intilldess nämnde framställning kunde vara afgifven och Rikets Ständers beslut i ämnet meddeladt, disponera ej mindre invalidhus-fondens reserverade behållning och derå upplöpande räntor, än ock inflytande inkomster för alt användas tili det ändamål, som med inrättningens stiftelse varit afsedt. 14 Kongl. Maj;ts Nåd.
Skrifvelse j N.o 38.
Efter inhemtande af direktionens öfver invalid-inrättningen underdåniga utlåtande i ämnet, har Kongl. Maj:t i nådigt öfvervägande tagit, hvad Rikets Ständer i ofvanberörda måtto anfört och hemställt, och vill till svar derå Rikets Ständer meddela, att Kongl. Maj:t redan gått Rikets Sländers önskan om förändring med invalidernas underhåll sålunda till mötes, att Kongl. Maj:t, såsom en förberedande åtgärd till den ifrågasatta förändringen, förordnat1, alt tills vidare ingen invalid får å Ulriksdal intagas; i följd hvaraf under de tvänne sista åren invalidernes antal förminskats från 82 till 54.
Majit likväl finnér angeläget att städse ega nödiga medel för att åt de afskedade och i behof stadde krigsmän, för hvilka invalid-inrättningen varit afsedd, kunna på annat sätt bereda vård och underhåll, föranlåtes Kongl. Majit härmed
Sig förbehålla, att de till nämnde inrättning anslagna hemmansräntor, äfvensom invalidhus-fondens samlade kapital, fortfarande och allt framgent förblifva till Kongl. Majits disposition, så att de af berörde räntor och kapital inflytande årliga tillgångar må efter behof kunna användas till pensioner och gratifikationer åt sådane afskedade' krigsmän, af så väl armeen som flottan, hvilka enligt nu gällande föreskrifter kunde å invalid-inrättningen intagas samt uppkommande öfverskott tilläggas den redan befintliga kapital-fonden; och anser Kongl.
Majit pensionernas belopp kunna bestämmas, på sätt i Rikets Ständers underdåniga skrifvelse jemväl blifvit föreslaget, nemligen till 200 Ridr för officer, 133 R:dr 16 sk. för under-officer och 80 Ridr för korporal eller soldat; hvilket sistnämnde pensions-belopp dock borde kunna förhöjas, när serskilda omständigheter dertill föranleda.
Utdrag af protokollet öfver Landtjörsvars ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen uti Statsrådet på Stockholms Slott den 3 December 1847.
Hans Excellens, Justitie-Statsminislern Herr Grefve Posse, Hans Excellens, Statsministern för ( utrikes ärenderna Herr Friherre Ihre; Statsråden: Friherre Staél von Holstein, Kongl. 15 Munthe , Friherre Peyron, Silfverstolpe j Wcern, Friherre Gyllengranat, Faxe, Fåhreeus.
Departemenls-chefen uppläste till justering ett, i öfverensstämmelse med förut fatladt beslut, uppsatt förslag till Kongl. Majits nådiga skrifvelse tili Rikets Ständer, i fråga om upphörande af invalid-inrättningen å Ulriksdal.
Och täcktes Kongl. Maj:t, uppå Statsrådets underdåniga tillstyrkan, berörda förslag, sådant det finnes detta protokoll bilagdt, i nåder gilla samt befalla, att, i enlighet dermed, nämnde skrifvelse skulle i vanlig ordning expedieras.
Ex prolocollo, A.
Naj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, i anledning af gjorda ansökningar om eftergift af Kronans rätt till ett efter Trumpetaren Mårten Wippel fallet Dana-arf; Gifven Stockholms Slott den 2 December 18 47- Hos Kongl. Majit hafva Malmö slads borgerskaps äldste, å stadens vägnar, i underdånighet anhållit, att, sedan derstädes bosatte régements-trumpetaren vid Kron-prinsens bussar-regemente, fanjunkaren Mårten Wippel den 11 Maj 1845 aflidit, och bans qvarlåtenskap, efter verkställd utredning af boet, uppgått till en behållen summa af 1,130 R:dr 31 sk. banko, Kongl.
Majit läcktes, enär, oaktadt kungörelse varit, i öfverensstämmelse med Kongl.
Förordningen den 30 Maj 1835, uti allmänna tidningarna införd, inga arfvingar efter bemälde Wippel sig anmält eller kunnat blifva till namn eller vistelseort kända, samt fördenskull qvai låtenskapen komme att, jemlikt XV 16 Kongl. Maj;ts Nåd.
Proposition j N.o 3g. kap. ärfda balken, tillfalla Kongl. Maj:t och kronan såsom dana-arf, i nåder tillerkänna Malmö stad kronans läll till berörda arfsmedel, under vilkor, att kapitalet, förvaltadt af stadens fattig vårds-direktion, alltid bibehölles för att, i händelse några arfvingar eft-r aflidne trumpetaren ^Vippel skulle förr eller sednare sig anmäla och göia arfsrätt dertill lagligen gällande, kunna till dem utbetalas, men att den år liga räntan deraf finge till understöd för den ined stadens fattigvård i samband stående ar htts-inrättning användas.
Vidare har Beata PFippslj såsom efterlefvande dotter efter ofvanberaälde Wippels år 1837 aflidna hustru, uti ert serskildt ingifven underdånig skritt anhållit, alt Kong1, Majit måtte af gunst och nåd förunna henne, såsom varande enda anhörig efter afledne trumpetaren TVippelj rättighet att tillträda hans qvarlåtenskap, eller att åtminstone få deraf under sin lifstid åtnjuta räntan, helst Beata TVippelj sorn under flera år förestått stjuffadrens hushåll, skall genom sin flit och tdoghel hafva bidragit dertill, att den ifrågavarande förmögenheten, hvaraf trumpetaren PVippel bekommit en del genom gifte med sökandens moder, blifvit i hennes stjuffaders ego samlad och bibehållen.
Sedan Kongl. Majit från Dess befallningshafvande i Malmöhus län inliemtat underdåniga utlåtanden öfver nu omförmälda serskilda ansökningar, vill Kongl. Majit, med anledning af hvad dervid förekommit, till Rikets Ständers pröfning öfverlemna, huruvida, kronans rätt till ifrågavarande, efter aflidne trumpetaren JVippel fallna dana-arf må, i anseende till det betydliga belopp, hvartill kostnaderna för fattigvården i Malmö stad uppgå, varda å staden öfverlåten, under vilkor, att, på sätt begärdt blifvit, det arffallna kapitalet förblifver orubbadt under förvaltning af stadens fattigvårdsstyrelse med räntans användande för dervarande arbets-inrältning, dock så att ofvanbemälda Beata Wippel, så länge hon lefver, deraf tilldelas ett årligt understöd, svarande mot fyra procent å kaphalet; kommande de ärendet rörande handlingar att tillställas det Utskott, till hvars behandling detsamma varder af Rikets Ständer öfverlemnadt.
Majit fötblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen.
D,.tum ut supra.
Ut - I Kongl Maj:'.s Nåd.
Proposition.j N.o 3g. 17 Utdrag af protokollet öfver Finans-ärenden , hållet inför Hans Majit Konungen i Statsrådet å Stockholms Slott den 2 December 1847- ]N ä r v a r a n d e: Hans Excellens, Herr Justitie-Slatsministern Grefve Posse, Hans Excellens, Herr Statsministern för utrikes ärendena, Friherre Ihre, Statsråden:
Friherre Staél von Holstein, Munthe, Friherre Pejron, Silfverstolpe, Wcern , Friherre Gjllengranat, Faxe och Fåhreeus.
Maj:ts nådiga proposition till Rikets Ständer, i anledning af gjorda ansökningar om eftergift af kronans rätt till ett efter trumpetaren Mårten kVippel fallet daua-arf.
Majit behagade, jemlikt Statsrådets underdåniga tillstyrkande, i nåder gilla berörda förslag, sådant det finnes detta protokoll bilagdt, samt befalla, att nådig proposition, i enlighet dermed, skulle till Rikets Ständer afgå.