Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Beredningen insåg visserligen det Anmärkarens afsigt syftade derhän, att om någon medlem af Riks Stånden begår en Lagstridig handling han då måtte kunna under tilltal ställas; Men Beredningen insåg ej att detta ändamål skulle vinnas derigenom att Lagen förklarade den Person tryggad som handlade Laglikmätigt:
Ett stadgande så nära förbundet med begreppet om all
Lag att dess uttryck i Lagen ej behöfves.
Deremot ansågo flere bland 766 Tillägg till 1810 års konstitutionsutskotts protokoll Beredningens Ledamöter en förändring af det stadgande, som försvårar möjligheten att ställa en Riksdagsman under tilltal böra till nogare skärskådande af Utskottet uptagas, och då den 78. §.
Riksdags Ordningen nu stadgar att 5/6-delar af Ståndets röster behöfvas för att tillåta ett sådant tilltal, kunde till äfventyrs proportionen af 2/3-delar eller 3/4-delar föreslås.
Den förändring af 78. §.
Riksdags Ordningen som anmärkaren föreslagit, rörande en Riksdagsman som särskilt trycker ett yttrande innom sitt Stånd, utan detsammas bifall, fann Beredningen största skäl att tillstyrka.
Den säkerhet en Riksdagsman bör i Grundlagen hafva sig förvarad rörer hans gerningar såsom medlem af den Lagstiftande mag ten.
Då den verkställande Magten altid äger styrkan, bör Individuen fredas mot denna styrka, genom Lagen.
Detta fredande är i afseende på den verkställande Magten vunnet genom den 110. § :s föreskrift.
Men då en Riksdagsman i sina yttranden anfaller individuer, skulle, om han ej sjelf finge betrakta sig som individu, den personliga säkerheten för heder och godt ryckte vara i våda.
Detta vöre till större delen afhulpit om det af anmärkaren uppgifne förslag antoges och det synes allenast böra pröfvas huruvida icke det yrkade författare ansvaret för individuella förolämpanden af personer utom Ståndet,1 borde äga rum, äfven utan, att sådane yttranden blifvit särskilt2 genom trycket allmängjorde.
En fråga af den mest grannlaga beskaffenhet är visserligen den, huruvida förändringar uti Grundlagen vid Urtima Riksdagar få företagas.
Beredningen har trott det. vara en hufvudsaklig afsigt hos Lagstiftaren att icke Grund lagen måtte skyndsammare förändras, än opinionerne hinna utvecklas.
Då Grundlagen stadgar, att Riksens Ständer skola hvart 5 :te år, såsom sjelfkallade, sammankomma, lärer det vara denna tid rymd Lagstiftaren velat utsätta för tänkesättens mognande i afseende på Lagen.
Således trodde Beredningen det vara öfverensstämmande med Regeringsformens esprit att tydligare bestämma och till 5. år utsätta den tid efter hvilken Beslut rörande Grund lags förändringar kunna, vare sig öfver Propositioner komne från Konungen, eller motioner väckte hos Riksens Ständers Constitutions Utskott, fattas.
Likväl var det ingalunda Beredningens mening, att i afseende på denna Konungens och Riksens Ständers rätt, en skillnad borde äga rum vid Lagtima eller Urtima Riksdagar.
Enär det blefve stadgadt, att Konung och Ständer ej må något besluta rörande Grundlags förändringar förrän 5. år framlupit från den tid då sådane förändringar blifvit föreslagne, vore hufvudsakligen ingen annan förändring i Vår nu varande Grund lag gjord, än den, att Konungs och Ständers rätt 1 Orden af personer utom Ståndet äro tillskrivna ovan raden.
2 Ordet särskilt är tillskrivet ovan raden.
Tillägg till 1810 års konstitutionsutskotts protokoll 767 i detta afseende kunde, genom infallande Urtima Riksdagar, blifva till högst Nio år, hvilande.
Beredningen fann att detta nya stadgande för ingen del borde sträcka sig längre än till Beslutet öfver Grundlagarne, icke till rättigheten att med deras förbättrande sig svsslosätta; En sak den Beredningen ansåg så, som ett åliggande för Constitutions Utskottet, att hvarje Riksdag upfylla.
Då, enligt Beredningens ofvan framställda tanka, ingen distinction emellan Urtima och Lagtima Riksdagar är behöflig, är mera ingen Positiv anledning för handen att föreslå en inskränkning i Motions rätten vid de Urtima Riksdagame.
Men af den framställning härutinnan, som Anmärkaren trott tillhöra Förslaget om fastställde Terminer för de Lagtima Riksdagarne, hämtade Beredningen tillfälle att yttra sin ömtålighet öfver en så väsendtlig del af Folkrepresentanters rättigheter, emedan Beredningen ansåg dessa rättigheter på det närmaste förknippade med Ständers existence.
Slutligen har till Beredningens granskning blifvit företagen en väsendtlig anmärkning emot den 56. §. af Regerings formen och den dermed i förening stående 49. § :n af Riksdags Ordningen.
Under ett ovillkorligt erkännande af de grundsattsers vigtighet på hvilka anmärkaren stödjer sin tanke, om Lagstiftande Magtens collective rättigheter, och om individuen såsom medlem af denna Magt, fann likväl Beredningen icke att en nödig jemvigt mellan dessas rättigheter vore på något sätt rubbad, genom de stadganden ofvannämnde §.§. innefatta.
Det är visserligen af vigt, hvad Anmärkaren yrkar, att icke Lagstiftningens gång hindras eller förvirras af enskildta viljors obehöriga inflytande, och att altid Lagen måtte vara ett Tittryck af allmän vilja öfver ett allmänt känt behof.
Lagstiftaren synes hafva velat bekräfta denna grundsatts, då han stadgat att alla allmänna frågor, som uti Riks Stånden väckas, måste utan förutgående pröfning genast öfverlemnas till beredande i något Utskott.
Skulle emot detta stadgande, ett. bifall af Ståndet till en sådan Remiss anses erforderligt, då är det som Lagstiftningen snarast kan hindras i dess gång, och förvirras af enskildta viljors obehöriga inflytande.
Beredningen insåg ej huru ett sådant samtycke till remiss skulle innom ett Riks Stånd kunna erhållas, uti frågor, som egentligen hvilade på opinioner, så framt icke i följe af en förutgående pröfning; och denna pröfning blefve till äfventyrs mången gång icke annat än en hård strid om ord och uttryck, ledande till oenighet och tids utdrägt och hvari ofta personliga interessen skulle blanda sig för att, redan i sin början, qväfva nyttiga undersökningar.
Det vore då som
Lagstiftningen hindrades uti sin gång eller förvirrades af enskildta viljors obehöriga inflytande.
Anmärkaren säger, att Lagen bör vara ett uttryck af allmänt känt behof; men är det väl att förmoda, att den skyndsamt företagna pröfning, hvart och ett ämne före Remissen borde, enligt 768 Tillägg till 1810 års konstitutionsutskotts protokoll hans tanka, undergå, skulle ljusligen och hastigt öfvertyga ett talrikt samfund, att
Motionen innebär eller icke innebär ett allmänt kändt behof?
De stadganden ofvanbemälte §.§. innefatta, hafva enligt Beredningens öfvertygelse den dubbla afsigt, dels att förekomma allt förhastande uti Ståndens Beslut, dels att moderera Ståndens öfverläggningar, derigenom att målen altid utredda böra, från Utskotten, till Stånden återkomma.
Men, utom de skäl till afstyrkande, hvilka redan äro anförda, bör Beredningen icke lemna den omständighet obemött, att derest ingen remiss till Utskott finge göras utan samtycke af det Stånd der Motionen blifvit väckt, skulle det blifva ett ensamt
Stånds rättighet att nedlägga frågor, då likväl decisionen öfver sjelfva saken tillhör alla Riks-Stånden samfällt.
Widare skulle äfven den olägenhet kunna upstå, att en och samina Motion blefve i somliga Stånd till Remiss uptagen och i andra aldeles förkastad.
Tillägg till 1810 års konstitutionsutskotts protokoll 769 Den 5 okt. (se ovan sid. 76) behandlade utskottet ett nytt betänkande fran beredningen för granskning av regeringsformen och övriga grundlagar utom tryckfrihetsförordningen.
Betänkandet följer här nedan.
Det är förut tryckt i C. U. M. 1810—1815. sid. 145 ff., där det dock felaktigt upptages som en del av föregående betänkande.
Handstilen är äfven här Cocks.
Då Beredningen företog sig granskningen af det utaf Herr Doctor Forsén inlemnade Memorial, trodde Beredningen rörande detsamma icke något yttrande vara af nöden då det otvifvelagtigt lätt uti Utskottets Plenum skulle afgöras i likhet med det svar Herr Doctor Forsén på sitt förra Memorial erhöll.
I anledning af det Memorial Herrar Riksdagsmän för Stockholms Stad inlemnat, rörande vilkoren för dem af Stockholms Magistrats Ledamöter som till Riksdagsmän kunna väljas, trodde Beredningen att stadgandet i den 14. §. och sista momentet1 Riksdags Ordningen vore till efterrättelse 2 så fullkomligen tydligt att någon ändring deruti ej behöfde äga rum, men på det att föreskriften (om) uti 4:de momentet af samme § om willkoret och3 tiden att förut hafva varit Borgare så mycket klarare måtte kunna lämpas endast på Borgerskapet, ville
Beredningen föreslå att efter orden:
För att blifva Elector, eller Riksdagsman, måtte införas af Borgerskapet.
Hvad Riksdagsmannen Pehr Oxelbergs
Memorial beträffade, ville Beredningen tillstyrka att. till honom enskildt ett svar måtte aflemnas, af sådan beskaffenhet, att då man af den berättelse han anfört trott sig finna det han ansåge den 110. §.
Regerings formen i något afseende tvetydig, hade Constitutions Utskottet på sådan anledning densamma å nyo pröfvat, men icke funnit något förtydligande deraf af nöden.
I anledning af det af Herr Doctor Almqvist inlemnade Memorial rörande någon förändring i Justitise-Ombudsmannens Instruction, fann Beredningen mycket skäl att derpå göra afseende, men vid eftersinnande att Justitia^ Ombudsmannens Instruction icke vore någon Grundlag, trodde Beredningen att Constitutions Utskottet borde hos Riksens Ständers Plena sig förfråga huruvida förslag till ändring i berörde Instruction borde af Constitutions- eller Lag Utskottet uptagas och beredas.
1 Orden och sista momentet äro tillskrivna i marginalen.
2 Orden till efterrättelse äro tillskrivna ovan raden.
3 Orden uti 4:de Momentet af samme §. om willkoret och äro tillskrivna i marginalen.
49 770 Tillägg till 1810 års konstitutionsutskotts protokoll Hvad Herr Prosten Johan Wijkman i ett Memorial anfört rörande föreskrift för J list i tia Ombudsmannen att tillse det Riksdags Beslutet blefve i likhet med det af Kiksens Ständer undertecknade Originalet ifrån Trycket utfärdadt, fann Beredningen ett sådant stadgande, såsom endast en Controll på Hof Canzlerens skicklighet, att läsa Correcturet, icke tillständig!.
Herr Prosten Wijkman hade i ett annat Memorial föreslagit att i Grundlagarne någon ansvarighet för Taleman skulle föreslås, derest de sina skyldigheter underlåta, eller sina rättigheter öfverträda.
Beredningen tillstyrkte ett sådant svar till författaren enskildt, att då genom Grundlagen Ordförandes rättigheter och pligter redan voro bestämda, vore deras underlåtande ej att förmoda och ingen skada att frukta deraf, då sättet tydligen är föreskrifvit hvarigenom inga motioner kunna nedläggas eller tillbörliga Propositioner vägras: att Grundlagarne ej borde öfverhopas med Reglementariska föreskrifter om ansvarighet och straff och att då Talemännen af Kongl. Maj :t voro utnämnde, vore det ock endast för Hans Maj :t, som deras ansvarighet kunde äga rum.
Tillägg till 1810 års konstitutionsutskotts protokoll 771 II.
Betänkande av okt. 1810 från Beredningarna för granskning av tryckfrihetsförordningen.
I pleniprotokollet den 22 sept. 1810 omtalas (se ovan sid. 61), att advokatfiskal Falkman föreslog, att en särskild beredning, bestående av två ledamöter från varje stånd, skulle tillsättas för att granska och utreda alla frågor rörande tryckfrihetslagen.
Utskottet godkände detta förslag och beslöt tillika, att häradshövding
Törneblads anmärkningar vid sagda lag, och assessor Gahns förslag till författares löftesskrift till boktryckare skulle överlämnas till denna beredning (se ovan sid. 57 och 60) ävensom att de anmärkningar vid tryckfrihetsförordningen, som i fortsättningen kunde komma att framställas, skulle remitteras till beredningen i fråga.
Till ledamöter av beredningen valdes, för ridderskapet och adeln, Törneblad och envoyén von Brinkman.
Under Törneblads sjukdom skulle ordföranden, A. G. Mörner, deltaga i beredningens arbeten.
Vidare valdes för prästeståndet överhovpredikanten Lilljenwalldh och professor Faxe, för borgareståndet assessor Gahn och borgmästare Ullberg, och för bondeståndet riksdagsmännen Hyckert och Jon Jonsson.
— I utskottsprotokollet den 2 oktober (se ovan sid. 73) antecknas, att »l:ste Beredningens afgifne anmärkningar vid Tryckfrihets Lagen» upplästes och lades på bordet.
I protokollet den 5 oktober (se ovan sid. 78) heter det, att »utskottet upptog sedan till granskning de förändringar, Beredningen föreslagit i Tryckfrihets-Lagens 1, 2, 3 och 4:de §§, till hvilka förändringar Utskottet lemnade sitt bifall.» § 5 hänsköts till ytterligare utredning.
Det säges nämligen, att utskottet beslöt »att till en Beredning, bestående af en Ledamot af hvarje Stånd, öfverlemna den slutliga granskningen af denna Grundlags 5:te § och redactipnen af detaillerne i Beredningens dervid giorda förslag».
Till ledamöter i denna nya beredning utsågos för ridderskapet och adeln Törnebladh, för prästeståndet Lillj erne alid h, för borgareståndet Ullberg samt för bondeståndet Hyckert.
— I protokollet den 10 oktober (se ovan sid. 80) heter det sedan att »det af den 5:te innevarande [oktober] nedsatte Beredning nu genomsedde förslag till ny redaction af 5 § i Tryckfrihets-Lagen upplästes och gillades».
Därefter meddelas, att »utskottet afhörde och gillade det af Secreteraren upsatte förslag till utskottets memorial rör:de de projecterade ändringarne i Tryckfrihets-Lagen».
Slutligen upplyses i sistnämnda protokoll, att utskottet även beslöt, »att den 65:te § Riksdags-Ordningen, ang:de Justitise-Ombudsmannens åligganden samt Justitise-Ombudsmannens Instruction, skulle förändras i öfverensstämmelse med den förändring, som nu af Utskottet föreslås i 5:te § af Tryckfrihets-Lagen».
Det av utskottets sekreterare författade memorialet, som sålunda den 10 oktober godkändes av utskottet och som innehålla utskottets motiv till de av utskottet beslutade förslagen, är såsom bilaga inhäftat efter protokollet av nämnda datum.
Detta memorial är första gången tryckt i ett tillägg till andra bandet av »Bihang till Protokollerne vid 1810 års riksdag» (sid. 33 ff. i sagda tillägg) samt därefter omtryckt i C. U. M. 1810 —1815, sid. 53 ff.
I slutet av detta memorial upplyser utskottet, att det »sammanfört med sina nu gjorda förslag de anmärkningar, som vid den 772 Tillägg till 1810 års konstitutionsutskotts protokoll sist förflutne riksdagen giordes, och vilkas afgörande, jämte övriga grundlagsfrågor, vid den innevarande av riksens ständer till den nästföljande blivit uppskjutet».
Dessa av utskottet omtalade »förslag» och »anmärkningar» finnas icke lagda såsom bilaga till protokollet av den 10 oktober, bland vars bilagor sålunda, i detta ärende, blott nyssberörda memorial anträffas.
Då dessa förslag och anmärkningar finnas avtryckta i C. U. M. 1810—1815, sid. 60 ff., så torde detta avtryck ha skett efter riksdagstrycket, där förslagen och anmärkningarna återfinnas å sid. 41 ff. i nyssnämnda tillägg till andra bandet av bihanget till 1810 års protokoll.
Detta tryck 1 tillägget till bihanget måste emellertid i sin tur vila på en utskrift, gjord efter beredningens av utskottet gillade anmärkningar, vilken utskrift dock, som sagt, ej blivit inhäftad i protokollsbandet.
Den handling, där ifrågavarande anmärkningar förekomma, är inhäftad i protokollsbandet efter pleniprotokollet den 2 okt. eller den dag, då dessa första gången föredrogos inför utskottet och där bordlädes (jfr ovan och sid. 73).
Detta aktstycke beskrives av Clason såsom en »konceptartad och flerstädes med rättelser försedd handling».
Clason har icke medtagit handlingen i den del av denna publikation, som han redigerat utan hänvisat till C. U. M. 1810—1815, sid. 60 ff., där den — såsom redan nämnts — är tryckt.
Emellertid ger det i sagda volym tryckta dokumentet ingalunda någon föreställning om den här berörda bilagans utseende och innehåll.
Även om det skulle vara riktigt, såsom Clason antyder (jfr ovan sid. 73, not 1), att det är ovisst, om ens en mycket ingående specialundersökning skulle möjliggöra att, bland alla rättelser och tillägg i kon ceptet, rekonstruera beredningens förslag, sådant det den 2 okt. 1810 föredrogs inför utskottet, synes detta knappast vara ett fullgiltig! skäl att icke i den nu föreliggande publikationen trycka konceptet med alla dessa rättelser och tillägg, i synnerhet som den allmänna regeln är, att beredningarnas betänkanden och protokoll skola här införas
Bilagan vid 2 oktoberprotokollet omfattar två olika delar.
Den första delen går fr. o. m. fol. 226 r. i protokollsbandet t. o. m. 234 r.
Denna del behandlar ingressen till tryckfrihetsförordningen samt §§ 1 t. o. m. 4.
Fol. 234 v. är blankt.
Den andra delen går fr. o. m. fol. 235 r. t. o. m. fol. 244 v. och behandlar § 5 T. F. samt § 65 R.
Efter fol. 244 har inhäftats ett icke foliera! blad (mellan fol. 244 och fol. 245), på vilket förslaget till § 65 R.
O. likaledes är nedskrivet.
Stilen i den ursprungliga texten i bägge delarna, fol. 226 till ner på fol. 244 samt på det nyssnämnda inhäftade icke folierade bladet, är en och detsamma.
Endast nederst på fol. 244 r. och på fol. 244 v. äro de sista raderna i betänkandet skrivna med annan stil.
Textinnehållet i denna med annan stil skrivna del är detsamma som textinnehållet pä det ej folierade bladet.
Den stil, som sålunda dominerar i bilagans båda delar, härrör sig otvivelaktigt från utskottets sekreterare G. A. Silverstolpe.
Det är ju också helt naturligt att så skall vara förhållandet.
Från den dag, den 22 sept., då trvckfrihetsberedningen tillsattes, och till den dag, den 2 okt., då beredningen avgav sitt betänkande, har utskottets plenum icke sammanträtt, varför sekreteraren kunnat helt ägna sig åt detta beredningsarbete.
Betänkandet är viket mitt itu på längden.
I spalten till höger har den ursprungliga texten skrivits, i spalten till vänster rättelser eller alternativa förslag.
Man observerar alternativa förslag vid ingressen, vid § 3, lista stycket, vid § 3, 7:de mom. och vid § 4.
De flesta rättelserna och tillläggen "vid ingressen och §§ 1—4 — d. v. s. i bilagans förra del — äro skrivna av G. A. Silverstolpes hand.
Anteckningarna vid § 4 synas erbjuda ett särskilt intresse.
Vid det parti av betänkandet, som börjar med orden Constitutions Utskottet ivid denna Riksdag ha i marginalen antecknats några frågor och inkast, av vilka några torde härröra från annan hand än Silverstolpes.
Därpå har detta parti överkorsats och ett nytt
Tillägg till 1810 års konstitutionsutskotts protokoll 773 stycke skrivits, börjande med samma ord.
Även vid detta nya stycke ha sedan alternativ utformats i spalten till vänster.
— I fråga om förloppet vid betänkandets tillkomst torde man kunna gissningsvis framställa följande förmodan:
Först har G. A. Silverstolpe nedskrivit hela betänkandet; möjligen har han härvid även formulerat alternativa förslag.
Därpå har aktstycket föredragits inför beredningen, vars medlemmar gjort anmärkningar och frågor, som i regel nedskrivits av Silverstolpe på det lediga utrymmet i betänkandet.
Kanske ha under dessa debatter även alternativa förslag formulerats.
Med ledning av diskussionen har sedan större delen av § 4 omarbetats, varpå ny diskussion ägt rum.
Slutligen har beredningen haft ytterligare dryftning av alternativen, varvid man definitivt bestämt sig, antingen för texten i spalten till höger, varvid alternativet i spalten till vänster överkorsats, eller för alternativet i spalten till vänster, varvid förslaget i texten till höger strukits.
Det kunde visserligen Vara frestande att antaga, att beredningen den 2 okt. presenterat utskottet alternativa förslag, varefter utskottet självt i plenum den 5 okt. skulle ha bestämt sig för det ena eller det andra, men häremot talar protokollstexten sagda dag, där det heter, att utskottet »lemnade sitt bifall» till »de förändringar, Beredningen föreslagit i Tryckfrihets-Lagens 1, 2, 3 och 4:de §§», vilket ju icke tyder på att alternativa förslag förelegat.
Vad sedan beträffar den del av betänkandet, som innehåller § 5 T. F., så är, som sagt, texten till höger alltigenom skriven av G. A. Silverstolpe, så när som på de sista raderna.
Bland anteckningarna i spalten t. v. förekommer Silverstolpes stil blott i ett par mindre rättelser.
Där förekomma visserligen i denna del av bilagan både många och långa tillägg och rättelser i marginalen, men de äro till allra största delen skrivna med häradshövding Törneblads stil.
Törneblads anmärkningar och tillägg torde hava tillkommit under arbetet i den särskilda beredning, som den 5 okt. tillsattes av utskottet i och för ytterligare granskning av den tidigare kommitténs arbetsresultat beträffande § 5.
Sannolikt har väl då den nya kommittén fått övertaga den utskrift av förslag till utlåtande rörande § 5, som G. A. Silverstolpe utarbetat för den förra kommitténs räkning, varpå Törneblad under diskussionen i den speciella kommittén gjort sina anmärkningar i marginalen.
Möjligen har också redan vid §:ns dryftning i plenum den 5 oktober någon anteckning blivit gjord i marginalen", alltså före tillsättandet av den nya kommittén.
Silverstolpes hand icke synes i anteckningarna och anmärkningarna vid denna § torde bero på tvenne omständigheter: sannolikt har §:en i fråga ej varit föremål för någon mer ingående behandling i den första kommittén, varför Silverstolpe ej fått anledning att därvid göra anteckningar.
Och sedan den nya kommittén tillsatts, har väl Silverstolpe, samtidigt med att denna kommitté arbetade, varit sysselsatt med författandet av memorialet rörande tryckfrihetslagen, möjligen även med utskriften av förslagen rörande ingressen och §§ 1—4, som utskottet godkänt den 5 okt.
Detta memorial antogs ju den 10 okt. i samma protokollspunkt, där den särskilda kommitténs förslag rörande § 5 bifölls.
Sedan denna kommitté avslutat sitt arbete, har hela betänkandet lagts vid det protokoll — av den 2 okt. — vid vilket 22-sept.-kommitténs koncept först anmäldes.
Troligen har man sedan ej hunnit göra fler utskrifter än som krävdes för expedieringen till stånden, varför konceptet väl fått vara till fyllest som bilaga vid utskottets protokoll.
I det följande avtryekes betänkandet sådant det nu föreligger bland bilagorna vid 2-oktober-protokollet.
Det bör alltså observeras, att ingressen och §§ 1—4 äro ett resultat av 22-septemberkommittens verksamhet, som ledde till beslut i utskottet den 5 okt., medan § 5 är resultatet av dels sagda kommittés arbete, dels 5-oktoberkommitténs granskning, vilken senare ledde till utskottets beslut den 10 okt.
774 Tillägg till 1810 års konstitutionsutskotts protokoll Betänkandet avtryckes här nedan med den sammanhängande texten i spalten till höger, alternativen och anmärkningarna i spalten till vänster — alldeles som i originalet.
Ingressen.1 (12:te raden efter orden: utgifwa skrifter.}2 11 :te raden efter orden några [:] andra än de i 3 §. 2.
Mom. af den af Oss särskildt stadgade Tryckfrihets Lag.3 4 §•
I (2 ulra
Mom: 2 punct efter orden ej eller något insattes ordet annat och efter orden: wara tillåtit, än hwad särskildt i 4:de § 3.
Morn: stadgas.} 1 Härmed avses ingressen till Tryckfrihetsförordningen av den 9 mars 1810.
2 I marginalen vid detta stycke förekomma fyra energiskt skrivna hakar.
Stycket har överkorsats, vilket av allt att döma skett redan vid utskrivandet av betänkandet, då ju meningen ej fullbordats, utan, omedelbart efter överkorsandet, efterföljts av ett annat förslag; se nästa stycke!
3 Denna mening har varit överkorsad men har därefter åter införts genom sedvanligt återställelsetecken.
Orden: 3 §. 2.
Mom. af i denna mening äro tillskrivna efteråt mellan raderna och genom klammer inplacerade i sammanhanget.
De i dessa bägge styckena omtalade 12:e och ll:e raderna utgöra i det officiella tryck av 1810 års T. F., som tydligen legat till grund för beredningens arbete, en del av ingressens citat av § 86 Regeringsformen.
Detta citat lyder: (7:e raden:) Tryckfriheten [har] blif
— De här kursiverade orden (och radhänvisningarna) förekomma i betänkandets båda första stycken härovan.
Ordet några, som i betänkandet angives stå på ingressens ll:e råd, är i verkligheten avdelat på 10:e och ll:e raderna.
En jämförelse med ingressens ordalag och betänkandet ger vid handen, att det senare på denna punkt torde böra läsas på följande sätt: ll:te raden efter orden några: andra än de i 3. §. 2.
Mom. af den af oss särskilt stadgade Tryckfrihets-Lag.
(Efter orden utgifwa skrifter införes: så wida icke dessa annan Stat angå.}
Efter orden utgifva skrifter föreslås. [:]