Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I a l l m ä n h e t h a j a p a n s k o r n a rikt, r a k t, s v a r t hår, m e n h ä n d e r d e t, att d e t är k r u s i g t, så a n v ä n d a d e l i k a m y c k e n o m s o r g o c h m ö d a p å att n t g l ä t t a d e t s o m e u r o p e i - skorna i motsatt riktning m e d bränntång o c h papiljotter.
M å h ä n d a är d e t af f å f ä n g a, s o m j a p a n - skorna icke a n v ä n d a hufvuclkudclar, d e sofva n ä m l i g e n, u t a n att h v i l a h u f v u d e t p å n å g o t, endast halsen stödes m o t en träklots, en högst o b e k v ä m ställning!
M e n det tycks, som o m japanerna funne det komfortabelt, d e s o f v a alla m e d d e s s a h å r d a, o b e k v ä m a t r ä s t ö t t o r u n d e r h a l s e n, u t s t r ä c k t a p å golf- vet o c h för det mesta utan n å g o n betäck- ning.
D ä de japanska husen, s o m ofvan o m - n ä m n d e s, äro utan v ä g g a r o c h ö p p n a m o t g a t a n, f ö r s i g g å r a l l t i n g m e d e n v i s s offent- l i g h e t — f a m i l j e n s m å l t i d e r, a r b e t e, j a, till o c h m e d de m e r a intima sysslorna, de olika m e d l e m m a r n e s toalett.
A l l t är ö p p e t f ö r publiken!
M a n kan följa hela familjelifvet utifrån, o c h m a n k a n k n a p p a s t u n d g å att s e k v i n n o r n a i f ä r d m e d att t v ä t t a eller s m i n k a sig.
D e t f ö r s i g g å r r e n t af o f t a m i d t på gatan i största g e m y t l i g h e t!
J a p a n s k o r n a äro m y c k e t f å f ä n g a, d e s m i n k a sig n ä s t a n alla, o c h d e a n v ä n d a b å d a m y c - k e n t i d o c h, så v i d t m ö j l i g t, m y c k e t p e n g a r p å sitt p e r s o n l i g a p r y d a n d e.
M e n d e äro o c k s å s ö t a; så p i k a n t a m e d d e t t u n g a, s v a r t a h å r e t o c h d e n k l ä d s a m m a » k i m o n o », så lustigt lilleputaktiga m e d sneda ö g o n o c h målade ansikten — koketta, förtrollande d o c k o r, fina o c h s i r l i g a s o m s m å p r y d n a d s - figurer.
F ö r r i t i d e n v a r d e t f ö r gifta k v i n n o r s k i c k o c h b r u k att f ä r g a t ä n d e r n a s v a r t a o c h att r a k a b o r t ö g o n b r y n e n, m e n l y c k l i g t - vis är n u d e n n a o s k ö n a s e d g å n g e n u r m o - d e t, i d e t k e j s a r i n n a n f ö r n å g r a år s e d a n gjorde början och upphörde därmed.
Nu ser m a n d e t m e r a s ä l l a n o c h e n d a s t i d e t inre af l a n d e t.
B a r n e n bäras i Japan i en påse på r y g g e n o c h släpas m e d öfverallt.
Ofta bära helt små flickor sina ännu m i n d r e s y s k o n o m - kring på detta vis, o c h då barnen i Japan klädas i de m e s t b r o k i g a färger — » kimo- n o s » m e d fjärilar och blommor användas till d e s s a s m å — b i d r a r d e t i c k e litet till att g i f v a d e t h e l a e n liflig p r ä g e l.
O c h städerna i Dai-Nippon m e d detta o r i e n t a l i s k a, g l a d a f o l k l i f; alla d e m å n g a underliga skepnaderna, de små kvinnorna, k u l i e r n a o c h b a r n v i m l e t — allt är så e g e n - domligt, färgrikt o c h vackert.
O c h så d e g e n o m s k i n l i g a s m å h u s e n — butikerna i fickformat m e d de raraste kurio- siteter — alla d e t u s e n s m å l u s t h u s e n, allt är så k o n s t m ä s s i g t o c h fint, så e g e n d o m l i g t dockaktigt.
D e t hela förefaller oss s o m en d o c k v ä r l d, b e b o d d af e n m ä n g d s m å s ä l l s a m m a v ä s e n m e d en äldre, m e r a raffinerad kultur än vår.
" Bärstudier ".
Litet om lingon.
Prisbelönad uppsats af W I F V A N.
t jn jag skulle! » — — Därpå har jag suttit och funderat med den påföljd, att jag nu befinner mig vid mitt skrifbörd m e d pen- nan i hand och i begrepp att inlåta mig på bär- studien III, o m lingon.
.Få se hur det lyckas!
Viljan är god, men brist på förmåga k o m m e r kanske att allt för bjärt framlysa, så om.
det här k o m m e r till någon nytta, det är något som framtiden får visa, ty m e d oinskränkt förtroende till vår Iduns ärade redaktion, hänskjuter jag det till den att afgöra därom.
Skulle den finna för godt låta det hamna i papperskorgen, så förtjänar det nog icke någon bättre plats, o c h skulle det, till min stora fröjd, rinnas värdigt att fylla ett par af vår egen kära Iduns spalter, så, älskvärda läsare o c h läsarinnor, hållen till g o d o!
För fattig och rik utgöra lingonen en efter- längtad tillökning i matförråd en.
De m o g n a strax efter hallonen, och på några ställen i Blekinge händer det, lingonen m o g n a samtidigt m e d hal- lonen, och det är icke alls ovanligt där, att både hallon, smultron, blåbär och lingon plockas på en gång o c h säljas.
Ofta händer det, att de » repa » lingon, innan de ens blifvit halfmogna, o c h lägga d e m sedan h e m m a på lakan för att fortare m o g n a; dessa lingon äro icke så bra eller goda, de kännas bäska och äro alls icke att före- draga framför dem, som mogna på sitt naturliga sätt.
De tidigaste äro de s. k. råglingonen, de m o g n a samtidigt med tågen, däraf namnet.
Dessa lin- gon äro bäst till konservering, emedan de äro fastare o c h mindre saftiga än de senare, som däremot mera lämpa sig för sättning och syft- ning.
Det är på s. k. brånar s o m råglingonen plockas; lingon s o m m o g n a i skugga äro bäst.
Lingon, liksom alla bär som man önskar för- vara, böra plockas i torrt väder och, o m man kan, anskaffas de, som man önskar hafva till finare sylt, i » senaste laget ».
Sylt af sådana lin- gon får en ovanligt vacker klar färg o c h bibe- håller sig utmärkt.
Det är ganska intressant att vid tiden för bär- plockningen vandra till skogs och studera lifvet i skogsbackarna.
Under muntert samspråk ila yngre och äldre o m hvarandra m e d sina korgar och » spänner » — lingon kunna, i motsats till hallon och smultron, plockas i bleckkärl — för att så fort som möjligt få d e m fyllda.
Merän- dels bildas lag, d. v. s. flere stycken s o m plocka tillsammans o c h sedan dela förtjänsten, m e n då fä de icke ligga på » latsidan », ty alla vilja ha mest » repadt ».
Det händer icke så sällan, att ett smärtsamt utrop, ett skrik blandar sig i glädjesorlet.
D å är det någon barfotad, som blifvit stungen af en orm, o c h då är glädjen borta från det laget, som den sårade hör till.
Skyndsamt bärs den sårade bort till närmaste stuga, där färskt lingonmos lika skyndsamt anskaffas o c h bredes på linne- lappar, som redan betäcka det sjuka stället.
Färskt lingonmos är ett likaså kändt s o m all- mänt botemedel på landsbygden för ormbett.
De koka färska lingon, o m möjligt utan vatten, till mos, och detta lägges, när det något svalnat, på det onda, svullnaden och de fula färgerna ge snart m e d sig.
För endast ett par dagar sedan var jag i tillfälle se resultatet af en sådan be- handling.
Flickan blef om några dagar bra, ehuru det såg » förfärligt » ut.
Om jag nu skulle passa på o c h tala o m, att » krösamos » äfven hjälper på gammalt smutsigt silfver!
Och jag rengör alltid gammalt silfver på det sättet, ända sedan en guldsmed upplyste mig därom.
Sättet är enkelt.
Se här: På sommarn (när lingon inkokas för vinterbehof), medan lingonen äro » färska », kokas mycket eller litet — allt efter de saker man ön- skar rengöra — för sig själft i emaljerad gryta — utan socker få lingonen lof att koka.
S ä r lin- gonen kokt upp, nedlägges det smutsiga silfret {äkta) i lingonen o c h får så koka i d e m en g o d stund, ända tills det synes rent.
Så göra guldsmederna, o c h så gör jag m e d allt gammalt äkta silfver.
F ö r s ö k; resultatet blir » lysande »!
Huru » herrskap » saftar, syltar o c h inkokar sina lingon, det finnes väl icke någon af Iduns ärade läsarinnor s o m icke vet, — o c h skulle de händelsevis icke veta det, så finnas kok-, sylt- och saftböcker, s o m därom upplysa o c h ge till- förlitliga beskrifningar, dem jag hänvisar till.
Men hur allmogen på landet » syltar » lingon, finnes ingen beskrifnii.g på i några kokböcker, det skulle kanske därför roa mången höra något därom.
Det bänder endast sällan, att allmogen kokar d e m m e d socker, m e n oftast, de bästa, m e d sirap.
De allra fattigaste koka d e m hvarken m e d sirap eller socker, de äro glada, o m de ha råd få be- hålla några kannor h e m m a o c h koka till » krösa- m o s », det de sedan äta s o m efterrätt, eller i stället för till potatisen.
Merändels äfven på förmögnare bondstaden äta de i hvardagslag, då o c h då o m de ha godt o m lingon, sådana i form af » krösamos » till potatis, o c h anses det s o m en riktig raritet.
Se här några beskrifnin- gar, hämtade från allmoge: » gavel » Krösamos: Lingouen rensas o c h sköljas (ibland icke ens det), sättas, sedan de blifvit behörigen instufvade i en stor kittel m e d tillbörligt vatten till hvarje » skäppa », på elden, där de få koka i flere timmar, under flitig omröring och stötning, s å att de bli riktigt sönderkokade.
När de kokt till mos, äro de färdiga, af tagas, hällas i stora krukor o c h ätas till mjölk eller potatis s o m den största läckerhet.
» Krösamos med äpplen uti »: Lingonen rensas, sköljas, sättas på elden, få koka, tills de mosa sig, då skalade äpplebitar iläggas jämte sirap o c h litet kanel — allt » efter råd o c h lägenhet ».
Får så koka en g o d stund igen, äpplebitarna få d o c k ej sönderkoka, de skola ligga hela i moset; hvarefter det aftages o c h är färdigt.
Användes liksom » krösamoset », m e n är det endast förmög- nare bondfolk, s o m har råd använda sådant.
Krösamos med sirup: Liksom föregående, men till 1 kanna (
af v å u i n g r a r verkställes s t i l r i k t i g t och Största urval a * " fl * *, modeller uti olika elegant.
stilarter.
1 och 2 tr
IDUN 262 fjärdedels kanna sirap, kokas icke så länge, ej heller sönderstötas som de föregående.
Om jag nu skulle sluta af min » studie » med mina egna bärrecept, dem jag på förhand re- kommenderar till det bästa!
Jag har en ganska stor samling, men hvilka skall jag denna gång afskrifva?
— Nu har jag bläddrat igenom d e m o c h med tanken fäst vid: Välj, men välj de bästa, har jag valt ut följande: Lingon med päron: F e m liter (
10 liter päron, stora, goda, skalas och ett kors skares i II varje.
Lingonsaften hälles i syltkitteln, kokas en stund m e d hälften- af sock- ret * o c h 45 gram (
Lagen tillsättes m e d det återstående sockret o c h kokas till gelé, upphälles att kallna o c h hälles öfver de i burk nedlagda päronen; öfverbindas o c h förvaras i svalt rum eller källare.
Lingongelé: Till hvarje liter rensade och skölj- da lingon tagas 4 dl.
vatten, hvarmed bären un- der jämn omröring få sakta koka en 20 à 25 minuter; upphällas i silduk, få själfrinna utan pressning, tills all saften utrunnit.
Stå till andra dagen, då den klara saften varsamt afhälles; till lika vikt klar saft tages lika vikt stött socker.
Sockret slås först i den blankskurade syltkitteln, när det blifvit fullkomligt smält, ihälles däri den kalla saften, o c h först nu får syltkitteln sättas öfver elden, som b ö r vara svag, att småningom uppkoka.
Omröres noga, skummas väl, kokar sakta 10 å 12 minuter från första uppkoket, upphälles i glasburkar.
A n d r a dagen belägges geléet med vax- eller konjakspapper.
Detta gelé är m y c k e t parant.
Fin lingonsylt: 3 kilo stora rensade lingon sköljas, få afrinna.
2V kilo socker jämte ' h liter vatten kokas i syltkitteln till en lag.
Bären iläggas, skakas, kokas, tills de synas klara, upp- hällas i ett fat, skummas, skakas tills de sval- nat, då de nedläggas i burkar * *, få kallna, öfver- bindas därefter.
Om INAN så önskar, kan man hafva vanilj, pomerans eller kanel uti lingonen.
Då vanilj användes, sönderklippes Vi b ö n a i små bitar, som iläggas först, då syltet lyftes af elden, men bitar af kanel samt sönderskurna pomeransskal kunna iläggas under kokningen o c h darai u p p k o m m a: kanel-lingon, pomerans- o c h vanilj-lingon.
Lingonsirup: 2 kannor (
m o g n a lingon rensas, sköljas, läggas i syltkitteln med 1 kanna (— 2 ' / 1.)
vatten, sönderkokas, upphälles i sil- duk, få afrinna.
Saften väges, till hvarje skål- pund (
Sur lingonsaft: Lingonen kokas som till ofvan- stående lingonsirup, silas, saften får stå till föl- jande dag, buteljeras, korkas o c h hartsas.
Konserverade lingon: Vackra s. k. råglingon, stora och väl mogna, rensas genast efter afplock- ningen, läggas på buteljer o c h öfverslås med friskt vatten, buteljeras, korkas o c h hartsas; förvaras, i källare.
Önskar man förvara lingonen torra på flaskor, så behandlas de på samma sått och m e d iakt- tagande af samma försiktighetsmått som blåbär på flaskor.
Lingonvin: 13,09 liter vatten och 3 kilo 550 gr. socker kokas till en lag, får kallna.
7 liter lingon lägges på ett halfankare.
27 liter lingon kokas i VI., liter vatten, silas, får kallna.
D e kokade lingonen slås, " sedan de blifvit fullkom- ligt kalla, på de torra i halfankaret, sedan soc- kerlagen, skalet af en citron o c h sist en bit kanel därpå.
Ankaret sättes nu i ett svalt rum, en ren handduk lägges däröfver och omröres det noga två gånger dagligen under en 14 dagar; sedan tilltäppes kärlet noga samt hartsas.
En månad står det så orördt, hvarefter man silar o c h tappar det på buteljer.
Blir ovanligt godt, samtidigt s o m det är billigt o c h synnerligen läskande.
Nu tror jag, att det kan vara nog m e d recept, ty o m jag icke misstager mig, har n o g litet hvar några stycken sådana att framvisa, kanske lika bra o c h lika goda, o m icke bättre.
Jag ön- skar endast få upplysa — för d e m som icke ha 2 2 5 * 2 kilo 550 gram till satsen, således 1, 2 7 5 kg.
först o c h lika m y c k e t sedan.
* * För att burkarna icke skola spricka, då man häller varmt sylt uti dem, skola de stå på fyr- dubbelt linne.
1895 reda därpå — att lingon duger utmärkt till soppor.
Det är bara att försöka o c h hitta på göra utbyte mot något annat.
Passera färska lingon s o m nypon, använd detsamma s o m till nyponsoppa o c h utbyt nyponen m o t lingon.
Blir utmärkt soppa.
Likaså med krämer.
Som dryck är lingon o c h vatten utmärkt på sommarn, då det är varmt o c h man törstar myc- ket.
Ett par skedar söta lingon i ett vanligt dricksglas vatten är både nyttigt och behagligt, släcker törsten ganska bra och lugnar samtidigt.
Ja, nu tror jag, jag gör slut på min bärstudie o c h tackar för lånet af pennan.
Adjö och tack, s o m de säga på » bondlandet », för samvaron!
Kanske kan jag en gång få komma äter och då få hälsa på Iduns älskvärda läsekrets m e d: » Tack för förr en gång! » Sist ett varmt tack från redaktionen till alla insändarne, bland hvilka » Tante Alfhilda », » .1.
S. » och » Bärvän » särskildt förtjäna loford för sina trefliga uppsatser, hvilka dock ej nu hinna användas.
% Stackars örat!
Populär medicinsk föreläsning för Idun af * * * (Forts.) G e n e r a l e n a n f ö r t r o d d e sin l o m h ö r d e g r a n - ne kamarherren (han blef inte k o m m e n d ö r, s o m h a n h a d e v ä n t a t sista.
O s k a r s d a g e n), att b i s k o p e n v a r e n k r u k a, t y h a n v å g a d e ej s ä g a p r é f é r e n c e p å g e n e r a l e n s s p a d e r, k a n m a n tänka sig.
Ja, d e p r ä s t e r n a, d e ä r o s i g alltid l i k a: » J a g v a r e t t fä, s o m i n t e själf s a d e: s p e l u t!
» Ja, n u h a d e h o n j u s t s p e l a t u t sin s o n a t där f r a m m e v i d pianot, o c h b å d e h o n o c h f ö r s a m l i n g e n d r o g e n s u c k af l ä t t n a d.
In- g e n e n d a af alla d e s s a s l a d d r a r e h a d e d e n r i n g a s t e a n i n g o m, att d e m e d sitt o p a s s a n - d e p r a t h a d e s t ö r t d e m af sina g r a n n a r, s o m verkligen ville h ö r a på d e n v a c k r a mu- siken, i s y n n e r h e t s o m detta n u m m e r spe- lades m e d mera s m a k o c h känsla än n å g o t annat under hela aftonen; m å h ä n d a k u n d e m a n göra ett u n d a n t a g för harpvirtuosen.
Och j u s t därför har j a g tagit m i g friheten påpeka detta för mitt » v ö r d a d e p u b l i k u m ».
M i t t g y c k e l är » e j b l o t t till L y s t », d e t h v i - lar m o t e n g a n s k a a l l v a r l i g b a k g r u n d.
N i kallar m i g » d o k t o r », m i t t h e r r s k a p, m e n v e t ni, h v a d d e t t a l a t i n s k a o r d e g e n t - ligen b e t y d e r?
Jo, det b e t y d e r på svenska » lärare »; det är alltså b å d e m i n r ä t t i g h e t o c h s k y l d i g h e t att lära o c h u n d e r v i s a e d e r, h ö g t ä r a d e.
N u k o m m e r n:r 2 p å p r o g r a m m e t, e n d i k t af v å r s t ö r s t e n u l e f v a n d e s k a l d.
D e t åhör- des m e d d e n m e s t spända u p p m ä r k s a m h e t — m e n så r ä c k t e d e t e j m e r ä n 3 m i n u t e r, o c h så p a s s l ä n g e o r k a r m a n v ä l t i g a, f ö r ö f r i g t » k u n g l i g s e k e r n d e k l a m e r a r så g u d o m - ligt.
» M e d ö r o n b e d ö f y a n d e k o l o r a t u r drillar sig- n o r a T r e m o l i n i i g e n o m s i n k o n s t i g a aria, s o m h v a r k e n h o n själf eller n å g o n a n n a n b e g r i p e r m e n i n g e n af, m e n d e n h ä p n a å h ö - r a r e s k a r a n sitter f ö r s t u m m a d — o c h d e t v a r i n t e ett litet k o n s t s t y c k e att å s t a d k o m m a e n d y l i k effekt, s i g n o r a n h a r ärligt f ö r t j ä n t sina applåder.
S e d ä r h a v i d e n lille h a r p v i r t u o s e n, u n - derbarnet m e d de ljusa Balder-lockarna och de himmelsblå, vemodigt d r ö m m a n d e ögo- nen.
M e d späd, m e n kraftig h a n d griper h a n i harpans gyllene strängar och trollar f r a m t o n e r af o n ä m n b a r s k ö n h e t.
D e t är s o m ett e k o af d e h i m m e l s k a h ä r s k a r o r n a s j u b l a n d e m e l o d i e r från h a r m o n i e n s h e m l a n d.
Men » Saligheter, s o m förlängas, Härda endast gudar ut.
Menskohjärtan skulle sprängas, Toge ej dess tjusning slut! » F ö r s a m l i n g e n l y s s n a r m e d å t e r h å l l e n an- dedräkt, när pianissimot förtonar o c h l i k s o m f ö r l o r a r s i g i ett aflägset fjärran.
I allas d e r a s ö g o n, h v i l k a i b r ö s t e t h a f v a ett h j ä r t a o c h ej a l l e n a s t e n m u s k e l, s o m p u m p a r b l o d, g l ä n s e r e n p ä r l a af d e t s l a g, s o m är m e r a v ä r d t ä n j o r d e n s alla g l i t t r a n d e dia- m a n t e r; m a n a n a r, o m m a n o c k e j rätt för- står d e t, att m a n h ä r står f r a m f ö r u t s i k t e n till e n n y v ä r l d.
B l o t t p r o f e s s o r n sitter l u g n o c h b e r ä k n a r kallblodigt, huru m å n g a gånger i sekunden s t r ä n g e n m å s t e s v ä n g a f ö r att j u s t a n g i f v a d e n t o n e n, o c h att d e n m å s t e v a r a j u s t så l å n g t u p p s k r u f v a d f ö r att e j l j u d a f a l s k t.
M e n s o m d e t t a i l ä n g d e n blir s k ä l i g e n en- f o r m i g t, så r å k a d e v å r g o d e p r o f e s s o r s l u m r a in, m e n h a n v ä c k t e s i g själf m e d e n h ö g l j u d d s n a r k n i n g j u s t u n d e r ett n ä s t a n o h ö r b a r t d i m i n u e n d o o c h höll d ä r v i d p å att skräm- m a s l a g p å s i n g r a n n e, d e n lilla n e r v ö s a m u s i k l ä r a r i n n a n.
D o c k, r i d d e r l i g p å sitt s ä t t m o t det täcka könet, i grunden välment och rättrådig — h a n ville ej g ö r a en m a s k förnär — b a d han strax o m ursäkt u p p r e p a d e gånger och sade ganska högt o c h tydligt: » Nu förstår j a g, h u r u D a v i d k u n d e s ö f v a S a u l.
» A t t » s t ä m n i n g e n » i h a l f v a salen d ä r i g e n o m g i c k f ö r l o r a d, o c h att k o n s t n ä r e n k ä n d e sitt h j ä r t a s o m g e n o m b o r r a c l t af e n f ö r g i f t a d dolk — det rådde väl inte professorn för, t y m a n skall l å t a » d e t t a v a r a d e t t a » o c h i n t e s l ä p p a s i n f a n t a s i l ö s, så att d e n k o m - mer i sken, o c h för resten h a d e professorn a l d r i g f ö r n e k a t, att i n s t r u m e n t e t v a r o r d e n t - ligt o c h riktigt » s t ä m d t ».
H å h å, j a j a; t r ö s t a o s s för o m u s i k a l i s k t folk!
M e n h v a d s k o l a v i väl s ä g a o m v i o - loncellisten, s o m under hela tiden hördes k l i r p a p å sitt s t o r a i n s t r u m e n t i r u m m e t u t a n f ö r, o c h s o m ö f v a d e s k a l o r för b r i n n a n - d e lifvet, till o c h m e d i d e t h ö g t i d l i g a ö g o n - blick, då d e n feta kontra alten sträfvade u p p i h ö j d e n m e d sitt: » jeg elsker, — elsker — — — elsker dig! » V i l j a i c k e e n s ar- t i s t e r n a h ö r a p å h v a r a n d r a, d å är k a n s k e p u b l i k e n så d ä r t ä m l i g e n u r s ä k t a d.
Nu k o m m e r pianisten m e d håret hängan- d e s o m en pensionsflicka o c h m e d m a n c h e t t e r s o m ett p a r m e d e l s t o r a, d o c k k l ä d n i n g a r.
D e t t a är d å l y c k l i g t v i s i n t e k l a s s i s k m u s i k, utan det måtte vara n å g o t potpurri ur F a t i n i t z a eller k a n s k e n å g o t p o p u l ä r t, e n i m i t a t i o n efter W a g n e r s » f l y g a n d e h o l l ä n - daren ».
Först mullrar det i basen en stund: det är å s k a p å a f s t å n d, m e n o v ä d r e t d r a g e r f ö r b i; så n å g r a drillar l ä n g s t u p p i d i s k a n - t e n: d e t är l ä r k a n o c h a n d r a s å n g f å g l a r.
S e d a n k o m m e r e n k a s k a d af t o n e r, p å d e t allra k o n s t i g a s t e v i s å s t a d k o m m e n d ä r i g e - n o m, att a r t i s t e n l a d e s i n a a r m a r i k o r s o c h ä n k a s t a d e högra, h a n d e n ö f v e r d e n v ä n s t r a, än t v ä r t o m p å ett så h ö g s t m ä r k - v ä r d i g t sätt, att d e n g a m l e k a m m a r j u n k a - ren m å s t e resa sig u p p o c h m e d sin » enkel - tjusare » i ögonvrån taga konststycket i n o g a b e t r a k t a n d e; h a n v a r i c k e u t a n e n v i s s för- s k r ä c k e l s e f ö r s t r ä n g a r n a s ö d e, o c h h a n iakt- t o g till s i n l e d s n a d — t y h a n v a r e n o r d - n i n g e n s m a n — att p i a n i s t e n b a r a s p e l a d e
(DUN p å d e h v i t a, m e n alls icke r ö r d e v i d d e svarta tangenterna; d e t k a n omöjligen vara r ä t t a t t slita p å i n s t r u m e n t e t s å o j ä m n t.
1 h ä p e n h e t e n r å k a d e h a n till o c h m e d t a p p a käppen m e d guldknappen i golfvet, m e n det gjorde just ingenting, t y detta skedde p å ett f o r t i s s i m o s t ä l l e, o c h d ä r f ö r h ö r d e s d e t i c k e heller, a t t d e s l o g o s k a l l a r n a i h o p, n ä r b o r g m ä s t a r n ville taga u p p käppen o c h kam- marjunkaren skulle s k y n d a h o n o m i förväg.
(Forts.) Teater.
med d e n ibända trossen m ä n n e n i Gnlliks b å t: 263 o c h ropade till » Passa p å, n ä r j a g kastar — akta er för d r a g g e n — h u g g fast h o n o m i förn. » När nästa tretal af vågjättar h a d e passe- rat, b e g a g n a d e h a n d e t ö g o n b l i c k af r e l a t i v t lugn, s o m följde p å d e m, och kastade draggen.
K a s t e t l y c k a d e s, d r a g g e n flög ö f v e r b å t e n, så a t t d e f i n g o fatt i t r o s s e n.
I ett n u v a r d r a g g e n h a l a d o m b o r d o c h f ä s t a d eller » fast- h u g g e n » i förn.
» Nu u p p m o t v i n d e n igen! » sade pastorn.
» H u g g i, s å d e t b r a k a r, g o s s a r!
» Ja, n o g h ö g g o d e i, m e n a t t u t t r ö t t a d e s o m d e r e d a n v o r o efter d e n a n s t r ä n g a n d e rodden, kunna arbeta upp m o t stormen igen, icke blott sin egen lätta båt, utan äfven den s t o r a t u n g a, af v a t t e n h a l f f y l d a hafs- fiskebåt, s o m d e h a d e p å s l ä p, d e t t y c k t e s ö f v e r g å d e r a s krafter.
Huru mycket de än ansträngde sig, tycktes d e fruktansvärda bränningarna vara lika nära o c h ursinnigt r y t a af b e g ä r efter d e å t t a m ä n n e n s lif.
Djurgårdsteatern b j ö d i måndags på ett nytt stycke, nämligen » Herr kalfaktorn », lustspel i tre akter af Ch.
Bossus o c h Edv.
Délavigne.
D e t är ett lustspel i den farsartade stilen, som all- deles gifvet k o m m e r att locka en rad af fulla hus.
Redan från början k o m m e r åskådaren i det bästa humör, o c h munterheten i salongen stegras för hvarje akt.
Intrigen rör sig o m, huru en ung dragonkapten råkar i fara att få sin kal- faktor till svärfar, men slutligen räddas därifrån.
» Släpp styråran, Petter — så länge vi Att närmare redogöra för styckets innehåll vore att förtaga de blifvande åskådarne öfverrasknin- h a.